stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Avoin saatavuus
Avoimet tiedelehdet

Avoimien tieteellisten lehtien yleistymistä hidasti pitkään se, että perinteisillä maksullisilla julkaisukanavilla on ollut useimmilla tieteenaloilla tavattoman vankka asema. Tätä asemaa ovat tukeneet myös tutkimuksen arvioinnissa ja tutkimusrahoituksessa hyödynnetyt Impact factorin ja Julkaisufoorumin kaltaiset mekanismit. Kansainvälisellä tasolla lehtien kustantaminen ja niiden artikkelien välittäminen on ollut tuottoisaa liiketoimintaa, jossa suurilla kaupallisilla kustantajilla (Elsevier, Springer-Nature, Wiley ja Taylor & Francis) on ollut keskeinen rooli. Kustantajat eivät aluksi olleet kovin innokkaita muuttamaan vanhojen lehtiensä toimintamalleja. Toisaalta uusilta lehdiltä menee usein pitkään, ennen kuin ne kykenevät kehittymään perinteisten lehtien kaltaisiksi arvostetuiksi julkaisufoorumeiksi.
Vaikka tutkijat selvitysten mukaan suhtautuivat alusta lähtien periaatteessa myönteisesti avoimeen julkaisemiseen, he olivat silti pitkään suhteellisen haluttomia julkaisemaan avoimilla foorumeilla, suurelta osin juuri sen takia, että tieteellisen meritoitumisen kannalta on tärkeää julkaista nimenomaan mahdollisimman arvostetuissa lehdissä. Lisäksi avoimen julkaisemisen uskottavuudelle ovat aiheuttaneet ongelmia niin sanotut saalistavat kustantajat, jotka perivät julkaisumaksuja mutta eivät noudata tieteellisen julkaisutoiminnan laatukriteereitä muun muassa vertaisarvioinnin osalta. Avoimen saatavuuden lehtien hakemistoksi rakennettu Directory of Open Access Journals -palvelu (DOAJ) on pyrkinyt karsimaan kelvottomat julkaisut pois indeksistään kiristämällä pääsyvaatimuksiaan.
Kansainvälisessä tiedejulkaisemisessa avoin saatavuus on vähitellen muotoutunut uudeksi liiketoimintamalliksi, eli kyse ei ole pelkästä idealismista. BioMedCentralin ja Public Library of Sciencen kaltaiset uudet kustantajat rakensivat toimintansa 2000-luvun ensimmäiseltä vuosikymmeneltä alkaen nimenomaan artikkelimaksujen varaan. 2010-luvulta lähtien myös perinteiset suuret tiedekustantajat ovat ryhtyneet muuttamaan lehtiensä toimintamallia siten, että ne ovat joko kokonaan (kultainen OA) tai osittain avoimia (hybridi-OA). Etenkin Plan S:n hybridi-OA:lle asettamien rajoitusten myötä tämä avoimuus toteutuu usein kirjastojen neuvottelemien ns. transformatiivisten sopimusten kautta. Tällaisten sopimusten tavoitteena on julkaisemisen kokonaiskustannusten hallitseminen siten, että organisaatiot maksavat samalla kertaa kustantajalle sekä omien julkaisujensa avoimesta julkaisemisesta että muiden organisaatioiden tuottamien (toistaiseksi ei-avoimien) julkaisujen lukuoikeudesta.
Julkaisuarkistot ja rinnakkaistallentaminen

Tieteellisten artikkelien rinnakkaistallennus joko organisaation omassa tai alakohtaisessa julkaisuarkistossa lähti sekin useimmilla aloilla liikkeelle suhteellisen hitaasti. Vaikka julkaisuarkistoja perustettiin lukuisiin yliopistoihin, rinnakkaistallennettujen artikkelien määrä pysyi pitkään vähäisenä.
Alun perin julkaisuarkistojen oletettiin täyttyvän tutkijoiden spontaanisti tekemän vapaaehtoisen itsearkistoinnin kautta, mutta vähitellen päädyttiin siihen, että artikkelien tallentamisen tueksi tarvitaan tiukempia velvoitteita joko tutkimusrahoittajilta tai tutkijoiden taustaorganisaatioilta. Kansainvälisesti suurinta huomiota saivat aikanaan merkittävimpiin amerikkalaisiin tutkimusrahoittajiin kuuluvan National Institute of Healthin (NIH) rahoittamilleen tutkijoille määräämä tallennusmandaatti sekä Harvardin yliopistossa (2008) ja MIT:issa (2009) tehdyt päätökset yliopistojen tutkijoita koskevista tallennusmandaateista. Sittemmin rinnakkaistallennus on yleistynyt poliittisten linjausten myötä erityisen nopeasti etenkin Britanniassa ja joissakin muissa läntisen Euroopan maissa.
Kenties suurin tieteellisten artikkelien rinnakkaistallennuksen haasteista on liittynyt artikkelien tekijänoikeuksiin ja julkaisusopimuksiin. Vaikka tieteellisissä lehdissä julkaistujen artikkelien tekijöille ei yleensä makseta korvausta artikkelien käytöstä, he ovat kuitenkin luovuttaneet kustantajalle niiden kaikki oikeudet. Jotta rinnakkaistallentaminen olisi mahdollista, kustantajien kanssa täytyy siis joko neuvotella toisenlaisista ehdoista tai sitten tallennusoikeus pitää varmistaa jollain muulla tavalla, esim. lainsäädännön keinoin. Käytännössä suuri osa tieteellisistä lehdistä ja kustantajista on päätynyt antamaan luvan rinnakkaistallentamiseen, mutta tallentamisen ehdot vaihtelevat merkittävästi. Osa kustantajista sallii artikkelien julkaisemisen viiveellä (embargon pituus voi olla esim. puoli vuotta tai vuosi lehden ilmestymisestä), tai sallii vain tekijän oman version julkaisemisen kustantajan version sijasta (tai päinvastoin). Tilanteen selkiyttämiseksi tietoja eri kustantajien poliitikoista on koottu Sherpa/Romeo-palveluun.
Plan S -aloitteessa tutkijoiden odotetaan pidättävän julkaisun oikeudet itsellään ('rights retention strategy'), mikä mahdollistaa niiden rinnakkaistallentamisen ja jakelun Creative Commons -lisenssillä. Lisäksi Plan S:n taustalla olevat tutkimusrahoittajat edellyttävät, että rinnakkaistallenne on avoimesti saatavilla välittömästi, ilman embargoaikaa.
Kirjallisuutta

Eve, Martin Paul: Open Access and the Humanities. Contexts, Controversies and the Future Cambridge University Press. ISBN 978-1-316-16101-2
Suber, Peter: Open Access.  Cambridge (Mass.):  The MIT Press, 2012.  ISBN 978-0-262-51763-8
Willinsky, John 2006: The Access Principle: The Case for Open Access to Research and Scholarship ISBN 0-262-23242-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Avoin julkaiseminen -teemanumero (1/2016), Filosofinen aikakauslehti Niin & näin. Monta toimitettua artikkelia aiheesta, eri osapuolten näkökulmista
Aselupa Suomessa

Aselupa Suomessa vaaditaan yksityishenkilöltä ampuma-aseen hallussapitoon. Aselupa voidaan myöntää myös Suomessa rekisteröidylle tai julkista tehtävää hoitavalle yhteisölle tai säätiölle. Jokaiseen ampuma-aseeseen on haettava lupa. Myös aseen osa tarvitsee aseluvan.
Aseluvasta yleisesti

Aselupa (ennen vuotta 2018 hallussapitolupa) on poliisiviranomaisen Suomen kansalaiselle myöntämä lupa pitää hallussaan ampuma-asetta tai sen osaa ja ampumatarvikkeita. Kun on kysymys uudesta aseesta, aselupaan voidaan käytännössä aina liittää hankkimisoikeus tai yksityinen valmistamisoikeus.
Ampuma-aselain mukaan aselupa tai hankkimisoikeus voidaan myöntää hakijalle, joten vaikka hakija täyttäisi kaikki ehdot ja ase soveltuisi käyttötarkoitukseen, voi poliisiviranomainen harkintansa mukaan myös evätä luvan.
Aseista, niiden patruunoista, luvista, säilytyksestä, hallussapidosta ja kaupasta säädellään ampuma-aselaissa (1/1998) ja ampuma-aseasetuksessa (145/1998). Metsästyslaissa (615/1993) sekä metsästysasetuksessa (666/1993) säädellään lähinnä metsästyksessä käytössä olevien ampuma-aseiden käyttöön ja ominaisuuksiin liittyvissä asioissa. Vuoden 2015 jälkeen järjestyslaissa (612/2003) todetaan ainoastaan: "Ampuma-aseiden, kaasusumuttimien, tehokkaiden ilma-aseiden ja räjähteiden hallussapidosta säädetään ampuma-aselaissa, vaarallisten kemikaalien ja räjähteiden käsittelyn turvallisuudesta annetussa laissa ja räjähdeasetuksessa."
Vuonna 2015 luvallisia ampuma-aseita oli 1 507 512 kpl. Noin 650 000 henkilöllä oli vähintään yksi aselupa ja noin 20 000 henkilöllä oli vähintään yksi rinnakkaislupa. Vuonna 2010 luvallisia ampuma-aseita oli 1 583 091 kpl ja vuonna 1984 oli 1 712 600 kpl.
Luvattomia ampuma-aseita on Sisäasiainministeriön vuonna 2007 tekemän arvion mukaan enintään muutama kymmenen tuhatta. Small Arms Surveyn vuonna 2007 tekemän arvion mukaan Suomessa olisi enintään noin 1,5 miljoonaa luvatonta asetta, keskimääräisen arvion ollessa noin 800 000 kpl. Vuonna 2017 Small Arms Survey laski luvattomien aseiden määrän arviotaan noin 250 000 kappaleeseen.
Ennen vuotta 1890 valmistettujen mustaruutiaseiden kuljettaminen ja säilyttäminen ei ole luvanvaraista. Luvanvaraista ei myöskään ole tällaisten mustaruutiaseiden pitäminen museossa tai kokoelmassa, ellei aseilla ammuta.
Varsinaista aseenkantolupaa ei Suomessa enää myönnetä.
Aselupa ja rinnakkaislupa

Aselupa ampuma-aseelle tai sen osalle haetaan miltä tahansa poliisilaitokselta henkilökohtaisesti. Aselupahakemus annetaan suullisesti, mutta luvan perusteet on annettava kirjallisesti, myös virallinen henkilötodistus on näytettävä.
Lupaa haettaessa hakemukseen laitetaan aseen kaliiperi, tyyppi ja toimintatapa sekä käyttötarkoitus, hakijan tiedot kuin myös paikka missä asetta säilytetään.
Aseluvan hakijalla on oltava hyväksyttävä käyttötarkoitus haettavalle aseelle tai aseen osalle, sekä hänen on täytettävä aseluvan saajaa koskevat ehdot.
Jos hakija hakee lupaa metsästysperusteella on hakijan esitettävä luotettava selvitys harrastuksestaan, esimerkiksi todistus suoritetusta metsästäjätutkinnosta, metsästyskortti tai tarve rauhoittamattomien eläinten taikka haitallisten vieraseläinlajien ampumiseen sekä mahdollinen todistus aktiivisesta harrastuksesta.
Jos hakija hakee lupaa ampumaurheilu ja -harrastus perusteella on hakijan esitettävä harrastuksestaan luotettava selvitys, esimerkiksi todistus harrastuskerroista, ampumapäiväkirja tai ampumaseuran jäsenkortti sekä mahdollinen todistus aktiivisesta harrastuksesta tai ampumaseuran jäsenyydestä.
Jos hankkimislupaa haetaan työtä varten on hakijan esitettävä selvitys siitä, että hän on koulutuksessaan tai muuten riittävästi perehtynyt ampuma-aseen turvalliseen käsittelemiseen ja että hänellä on hyväksyttävä peruste ampuma-aseen kantamiseen työssään, esimerkiksi työnantajan antama todistus.
Ampuma-ase tai sen osa ei saa olla tarpeettoman tulivoimainen tai tehokas ja sen on sovelluttava hyvin hakijan ilmoittamaan käyttötarkoitukseen. Metsästyslainsäädännön mukaan sallittua eläinten ampumista varten aselupaa ei voida antaa pistoolille, revolverille eikä pienoispistoolille paitsi kertatulitoimiselle pienoispistoolille.
Poliisi voi haastatella hakijaa kerran tai kaksi kertaa ja johon varataan aika erikseen tai jo hankkimislupaa haettaessa. Vuosina 2011-2017 piti suorittaa lisäksi soveltuvuustesti.
Aselupaan liitettävä hankkimisoikeus tai yksityinen valmistamisoikeus on voimassa enintään vuoden, erityisestä syystä enintään kaksi vuotta.
Rinnakkaislupa, eli rinnakkainen oikeus ampuma-aseen tai sen osan hallussapitoon, voidaan myöntää aseluvan haltijan suostumuksella ja mikäli muut aselupaa koskevat edellytykset täyttyvät. Rinnakkaislupa voidaan myöntää erityisen painavasta syystä 18-19-vuotiaalle kun haettavana on pistooli, pienoispistooli, revolveri tai pienoisrevolveri. Rinnakkaislupa voidaan myöntää myös 15-17-vuotiaalle, huoltajien suostumuksella ja ainoastaan haulikkoon, kivääriin, pienoiskivääriin tai yhdistelmäaseeseen.
Aselupa ja rinnakkaislupa > Aseluvan saajaa koskevat edellytykset

Aseluvan hakijan on oltava vähintään 18 vuotta täyttänyt. Jos aselupaa haetaan pistoolille, pienoispistoolille, revolverille tai pienoisrevolverille taikka niiden osalle on hakijan oltava vähintään 20 vuotta täyttänyt. Ennen vuoden 2011 aselakimuutosta aselupa voitiin myöntää myös 15 vuotta täyttäneelle. Hakijan tulee myös olla terveydentilansa ja käyttäytymisensä puolesta sopiva pitämään hallussaan ampuma-asetta ja aseen osaa. Esimerkiksi rikollinen menneisyys tai päihteiden väärinkäyttö voivat olla luvan saamisen este. Lisäksi asevelvollisen on esitettävä selvitys suoritetusta varusmies- tai siviilipalveluksesta. Jos palvelusta ei ole suoritettu, asevelvollisen on esitettävä määräys aloittaa palvelus taikka päätös palveluksesta vapauttamisesta, palvelusajankohdan siirrosta tai palveluksen keskeyttämisestä syineen.
Jos aselupahakemus koskee pistoolia, pienoispistoolia, revolveria tai pienoisrevolveria on lisäksi annettava todistus aktiivisesta harrastuksesta.
Jos aselupahakemus koskee ns. ERVA-pistoolia tai ns. ERVA-kivääriä on myös annettava todistus aktiivisesta harrastuksesta ja käyttötarkoituksen ollessa ampumaurheilu ja -harrastus, lisäksi todistus ampumaseuran jäsenyydestä.
Aselupa ja rinnakkaislupa > Aseluvan hyväksyttävät käyttötarkoitukset

Aselupa voidaan antaa seuraaviin käyttötarkoituksiin:
metsästyslainsäädännön mukaan sallittu eläinten ampuminen;
ampumaurheilu ja -harrastus;
työ, jossa ase on välttämätön;
näytös, kuvaus tai muu vastaava esitys;
museossa tai kokoelmassa pitäminen;
muistoesineenä säilyttäminen;
merkinanto;
15 vuotta vaan ei 18 vuotta täyttäneen, luvanhaltijan huollettavana olevan henkilön hallussapidettäväksi tarkoitetun haulikon, kiväärin, pienoiskiväärin tai yhdistelmäaseen säilyttäminen ja kuljettaminen.
vapaaehtoisesta maanpuolustuksesta annetun lain (556/2007) 2 §:n 2 momentissa tarkoitettuna sotilaallisia valmiuksia palvelevana koulutuksena annettavan ampumakoulutuksen järjestäminen tai siihen osallistuminen 'pitkillä keskisytytteistä patruunaa ampuvilla itselataavilla kertatuliampuma-aseilla, joilla voidaan ampua yli 11 laukausta ilman uudelleenlatausta tai joiden lippaisiin mahtuu yli 10 patruunaa (ns. ERVA-kivääri)' tai niiden osilla. (ns. Reserviläislupa)
Muistoesineenä säilyttämiseksi lupa voidaan antaa muun kuin erityisen vaarallisen ampuma-aseen tai sen osan hankkimiseen yksittäisessä tapauksessa, jos hakija osoittaa ampuma-aseella tai aseen osalla olevan hänelle erityistä historiallista tai muuta muistoarvoa.
Aselupa ja rinnakkaislupa > Aktiivinen harrastus

Aselupaa haettaessa aktiivinen harrastus osoitetaan todistuksella ja sitä edellytetään ainoastaan seuraavilta ampuma-aseilta:
Pistoolilta
Pienoispistoolilta
Revolverilta
Pienoisrevolverilta
Itselataavaa kertatulta ja keskisytytteistä patruunaa ampuvalta lyhyeltä aseelta, jolla voi ampua yli 21 laukausta ilman uudelleenlatausta tai jonka lippaisiin mahtuu yli 20 patruuna (ns. ERVA-pistooli) ja
Itselataavaa kertatulta ja keskisytytteistä patruunaa ampuvalta pitkältä aseelta, jolla voi ampua yli yksitoista laukausta ilman uudelleenlatausta tai jonka lippaisiin mahtuu yli kymmenen patruunaa (ns. ERVA-kivääri).
Ampuma-aseasetuksen ja -lain mukaan haettaessa lupaa ampumaurheilua ja -harrastusta varten pistooliin, pienoispistooliin, revolveriin,  pienoisrevolveriin tai ns. ERVA-pistooliin harrastusta pidetään aktiivisena jos hakijalla on vähintään kymmenen harrastuskertaa luvan hakemista edeltäneiden kahden vuoden ajalta pistoolilla, pienoispistoolilla, revolverilla, pienoisrevolverilla, ilmapistoolilla tai ns. ERVA-pistoolilla. Harrastuskertana pidetään jonkin ampumaurheilulajin harjoittelua, kilpailemista, kilpailun toimihenkilönä toimimista, valmentamista tai kouluttamista ampuma-aseen käyttöön taikka osallistumista vapaaehtoisesta maanpuolustuksesta annetussa laissa tarkoitettuun sotilaallisia valmiuksia palvelevaan ampumakoulutukseen ampuma-asetyypillä, johon aselupaa haetaan.
Haettaessa lupaa ampumaurheilua ja -harrastusta varten ns. ERVA-kivääriin harrastusta pidetään aktiivisena jos hakijalla on luvan hakemista edeltäneen vuoden aikana ollut vähintään viisi harrastuskertaa sillä ampuma-asetyypillä, johon lupaa haetaan. Harrastuskertana pidetään jonkin ampumaurheilulajin harjoittelua, kilpailemista, kilpailun toimihenkilönä toimimista, valmentamista tai kouluttamista ampuma-aseen käyttöön taikka osallistumista vapaaehtoisesta maanpuolustuksesta annetussa laissa tarkoitettuun sotilaallisia valmiuksia palvelevaan ampumakoulutukseen ampuma-asetyypillä, johon aselupaa haetaan.
Haettaessa lupaa loukku- tai luolapyyntiä tai vastaavissa olosuhteissa tapahtuvaa metsästysharrastusta taikka haitallisten vieraslajien pyydystämistä ja tappamista varten pienoisrevolveriin tai kertatulitoimiseen pienoispistooliin on sen oltava aktiivista metsästyskausittain säännönmukaisesti jatkuvaa pyyntiä kyseisen riistanhoitoyhdistyksen alueen olosuhteet huomioon ottaen. Aktiivisuus on osoitettava riistanhoitoyhdistykselle esitettävällä selvityksellä tai suunnitelmalla loukuilla tai luolakoiralla tapahtuvasta metsästyksestä tai haitallisten vieraslajien pyydystämisestä ja tappamisesta.
Haettaessa ns. Reserviläislupaa ns. ERVA-kivääriä varten, harjoittelua pidetään aktiivisena jos hakijalla on luvan hakemista edeltäneen vuoden aikana ollut vähintään viisi harjoittelukertaa sillä ampuma-asetyypillä, johon aselupaa haetaan. Näistä viidestä harjoittelukerrasta vähintään kahden on tullut tapahtua Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen järjestämässä sotilaallisia valmiuksia palvelevassa ampumakoulutuksessa. Lisäksi tarvitaan todistus hyväksytysti suoritetusta ampumakokeesta.
Aselupa ja rinnakkaislupa > Aktiivinen harrastus > Todistuksen antaja

Todistuksen aktiivisesta harrastuksesta antaa ampumaurheilua ja -harrastusta varten ampumaseurassa oleva luvan saanut ampuma-asekouluttaja. Loukku- tai luolapyyntiä tai vastaavissa olosuhteissa tapahtuvaa metsästysharrastusta taikka haitallisten vieraslajien pyydystämistä ja tappamista varten todistuksen aktiivisuudesta antaa riistanhoitoyhdistys. Ns. Reserviläislupaa varten todistuksen aktiivisesta harjoittelusta ja todistuksen hyväksytysti suoritetusta ampumakokeesta antaa Maanpuolustuskoulutusyhdistys.
Aselupa ja rinnakkaislupa > Ampumaseuran jäsenyys

Ampumaseuran jäsenyyttä edellytetään ainoastaan, jos hakee ampumaurheilu ja -harrastus perusteella lupaa ns. ERVA-kivääriin tai ERVA-pistooliin.
Jos haetaan lupaa 'itselataavaa kertatulta ja keskisytytteistä patruunaa ampuvaan pitkään aseeseen, jolla voi ampua yli yksitoista laukausta ilman uudelleenlatausta tai jonka lippaisiin mahtuu yli kymmenen patruunaa (ns. ERVA-kivääri)' tarvitaan todistus ampumaseuraan kuulumisesta edeltävän 12 kuukauden ajalta.
Jos haetaan lupaa 'itselataavaa kertatulta ja keskisytytteistä patruunaa ampuvaan lyhyeen aseeseen, jolla voi ampua yli 21 laukausta ilman uudelleenlatausta tai jonka lippaisiin mahtuu yli 20 patruuna (ns. ERVA-pistooli)' tarvitaan todistus ampumaseuraan kuulumisesta edeltävän 12 kuukauden ajalta.
Aselupa ja rinnakkaislupa > Poliisin haastattelu

Poliisi haastattelee henkilökohtaisesti aseluvan hakijaa kerran, kaksi kertaa tai ei kertaakaan. Ensimmäistä lupaa haettaessa poliisi haastattelee aina. Haastattelussa pyritään selvittämään aseen hyväksyttävä käyttötarkoitus, käyttöpaikka ja hakijan asenne ampuma-aseita, sekä ampumaturvallisuutta kohtaan.
Aselupa ja rinnakkaislupa > Kuuleminen

Haastattelun jälkeen, jos Poliisi harkitsee kielteistä päätöstä on aseluvan hakijalla mahdollisuus kuulemiseen, jossa henkilö voi perustella ja antaa mielipiteensä asiasta vapaamuotoisesti kirjallisesti tai suullisesti. Kuulemisesta ilmoitetaan aina erikseen.
Aseluvan saaminen ja hankkimisoikeus

Jos aselupa hyväksytään hakemuksen mukaisesti, hakijalle ei anneta erillistä hallintopäätöstä eikä valitusosoitusta vaan hakija saa lupaviranomaiselta aseluvan/hankkimisoikeuden. Aseluvalla/hankkimisoikeudella saa ostaa myös hankittuun aseeseen sopivia patruunoita. Hankkimisoikeuden voimassaolon aikana on hankittava ehtojen mukainen ampuma-ase tai sen osa, jos lupaa ei käytetä on se palautettava poliisilaitokselle. Aseen tai sen osan hankkimisen jälkeen se on vietävä poliisilaitokselle näytettäväksi 30 päivän kuluessa ostopäivästä, kuitenkin viimeistään hankkimisoikeuden voimassaoloaikana. Hankkimisoikeus ja henkilötodistus on myös oltava näytössä mukana. Jos ase tai sen osa hyväksytään saa henkilö aseen tai sen osan mukaansa. Näytön jälkeen aselupa tulee hakijalle postitse ja se myönnetään määräajaksi tai toistaiseksi voimassa olevana. Ensimmäiseen aseeseen lupa myönnetään lähes aina määräaikaisena.
Kun määräaikaisen luvan voimassaoloaika on umpeutumassa, on hakijalla mahdollisuus hakea toistaiseksi voimassa olevaa aselupaa. Toistaiseksi voimassa olevaa lupaa haettaessa on pystyttävä osoittamaan, että asetta on oikeasti käytetty siihen tarkoitukseen, johon lupa on haettu. Tämän pystyy todistamaan esimerkiksi ampumapäiväkirjoilla, harrastetodistuksilla tai vaikkapa metsästysseuran todistuksella. Jos käyttötarkoitusta ei pysty osoittamaan, voidaan myöntää joko toinen väliaikainen lupa tai perua lupa kokonaan. Jos aseen hankkimisoikeus/aselupa evätään, on hylkäämisen perusteet selkeästi tultava ilmi hylätystä hakemuksesta. Hakijalla on mahdollisuus valittaa hallinto-oikeuteen luvan hylkäämisestä.
Jos aseen aseluvan omistaja kadottaa luvan, tai lupa tuhoutuu tms. tulee tästä ilmoittaa lupaviranomaisille.
Aseen lainaaminen toiselle henkilölle

Kun lupa on myönnetty, luvanhaltijalla on mahdollisuus laillisesti saada lainaksi ampuma-ase toiselta henkilöltä. Luvan ei tarvitse olla juuri lainattavaan asetyyppiin, vaan ampuma-aselain 87 §:n mukaan aseita voi antaa lainaksi seuraavasti:
Haulikon voi lainata henkilölle, jolla on lupa haulikkoon, kivääriin tai yhdistelmäaseeseen.
Kiväärin tai yhdistelmäaseen voi lainata henkilölle, jolla on lupa kivääriin tai yhdistelmäaseeseen.
Pienoiskiväärin tai mustaruutiaseen saa lainata henkilölle, jolla on lupa haulikon, kiväärin, pienoiskiväärin, pistoolin, revolverin, yhdistelmäaseen tai mustaruutiaseen hallussapitoon.
Pistoolin tai revolverin voi lainata henkilölle, jolla on lupa pistooliin tai revolveriin.
Pienoispistoolin tai pienoisrevolverin (.22 kaliiperi) voi lainata henkilölle, jolla on lupa pienoispistooliin, pienoisrevolveriin, pistooliin tai revolveriin.
Kaasuaseen, merkinantopistoolin, ampuma-aselaissa mainitun "muun aseen", kaasusumuttimen, taskuaseen ja ampuma-aselain tarkoittaman erityisen vaarallisen aseen saa lainata vain sellaiselle, jolla on lupa kyseisen luokan vastaavaan aseeseen.
Aseen luovutuksen yhteydessä saa luovuttaa tarpeellisen määrän aseeseen sopivia patruunoita. Ampuma-aselain tarkoittamia erityisen vaarallisia patruunoita ei kuitenkaan saa luovuttaa.
Aseen lainaaminen toiselle henkilölle > Ampuma-aseen valvottu käyttö

Se joka on täyttänyt 18 vuotta ja jolla on oikeus ampuma-aseen hallussapitoon, saa antaa ampuma-aseen välittömässä valvonnassaan käytettäväksi, mikäli hän kykenee tehokkaasti valvomaan ja ohjaamaan aseen käyttäjää siten, ettei aseen käyttämisestä aiheudu vaaraa.
Muuta > Huolellisuusvelvollisuus

Ampuma-aselain mukaan ampuma-aseen, aseen osan, patruunoiden ja erityisen vaarallisten ammusten haltija on velvollinen pitämään kyseisistä asioista sellaista huolta, ettei aiheudu sellaista vaaraa jossa niitä voisi joutua asiattomien haltuun.
Muuta > Kantaminen, kuljettaminen ja väliaikainen säilyttäminen

Vaikka aseluvasta käytetäänkin puhekielessä virheellisesti nimitystä aseenkantolupa, ampuma-asetta ei pääsääntöisesti saa kuljettaa mukanaan liikkuessaan. Ampuma-asetta saa kuljettaa mukanaan yleisellä paikalla sekä tiloissa, joihin yleisöllä on pääsy, vain lataamattomana suojuksessa ja vain hyväksyttävän syyn nojalla. Tällaisia syitä voivat olla esimerkiksi ampumaradalle tai metsästyspaikalle kulkeminen ja aseen kuljetus asesepälle korjattavaksi tai muusta syystä aseliikkeeseen.  Moottoriajoneuvossakaan asetta ei saa vapaasti kuljettaa. Ampuma-aselain mukaan aseen kuljettaminen on sallittu vain lataamattomana suojuksessa tai sijoitettuna suojattuun tilaan ja vain hyväksyttävän syyn nojalla. Ampuma-aselaissa ei kuitenkaan eritellä mitä "hyväksyttävät syyt" ovat. Metsästyslaki vielä erikseen kieltää metsästysaseen kuljettamisen maastossa moottorikäyttöisessä ajoneuvossa.
Jos ampuma-asetta säilytetään väliaikaisesti tulee ampuma-ase tai sen osa pitää lukitussa paikassa, muuten lukittuna taikka siten, että ase tai sen osa on luvanhaltijan tai muun kyseisen aseen hallussapitoon oikeutetun henkilön välittömässä valvonnassa. Kulkuneuvossa ampuma-asetta saa säilyttää vain väliaikaisesti aseen käyttö- tai kuljetustapahtumaan liittyen. Ampuma-aseen tulee tällöin olla lukitussa paikassa tai muuten lukittuna ja säilytettynä siten, että ase ei ole havaittavissa kulkuneuvon ulkopuolelta.
Muuta > Kantaminen, kuljettaminen ja väliaikainen säilyttäminen > Ampuma-aseen kantaminen työtehtävässä

Ampuma-aseen hallussapitoon työtä varten annettu lupa oikeuttaa kantamaan kyseisessä työtehtävässä vain ampuma-asetta tai sitä ominaisuuksiltaan vastaavaa asetta, jonka hallussapitoon lupa on annettu.