stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Loco-Motion
Kylie Minoguen versio > Esitykset konserteissa

Disco in Dream / The Hitman Roadshow
Enjoy Yourself Tour
Rhythm of Love Tour
Let's Get to It Tour
Intimate and Live Tour
KylieFever2002 Tour
Showgirl Tour
Showgirl Homecoming Tour
KYLIEX2008 (a capella)
For You, For Me Tour
Aphrodite World Tour (a capella)
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Juan Carlos I (L61)

| Juan Carlos I |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Navantia, Ferrol
Kölinlasku:  toukokuu 2005
Laskettu vesille:  22. syyskuuta 2009
Palveluskäyttöön:  30. syyskuuta 2010
Tekniset tiedot
Uppouma:  26 000 t
Pituus:  230,82 m
Leveys:  32 m
Syväys:  6,9 m
Koneteho:  2 × 7,7 MW Man 16V32/40 dieselgeneraattoria 1 × 20 MW GE LM2500 -turbiinimoottori 2 × 11 MW Schottel-azimuthpod
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  261
Aseistus
Aseistus:  4 × 20 mm tykkiä 2 × BODMS 1 × VLS 4 × 12,7 mm konekivääriä 25 lentokonetta ja helikopteria
Juan Carlos I (runkonumero L61) on Espanjan laivaston vuonna 2009 vesille laskettu lentotukialus (esp. buque de proyección estratégica).
Valmistus

Espanjan hallitus hyväksyi syyskuussa 2003 aluksen hankinnan. Seuraavana vuonna tehtiin sopimus aluksen suunnittelusta ja valmistuksesta. Aluksella oli tarkoitus korvata laivastolla olleet kaksi Newport-luokan maihinnousualusta. Alus tilattiin 5. syyskuuta 2003 Ferrolista Navantian telakalta. Ensimmäiset osat aluksesta valmistettiin toukokuussa 2005 ja köli laskettiin virallisesti 1. heinäkuuta 2006. Alukseen tarvittavien 111 lohkon valmistaminen jaettiin Fenen ja Ferrolin telakoille ja Ferrol vastasi lisäksi kokoonpanosta. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 2008, minkä jälkeen työt jaettiin kahdeksaan lohkoon. Virallinen vesillelasku tapahtui 22. syyskuuta 2009, jolloin alus siirrettiin koeajoihin. Aluksen luovutus tilaajalle viivästyi propulsiojärjestelmässä havaittujen vikojen korjaamiseksi. Korjausten jälkeiset koeajot suoritettiin touko-kesäkuussa 2010 ja alus otettiin palvelukseen 30. syyskuuta 2010 Espanjan kuninkaan Juan Carlos I:n läsnä ollessa.
Palvelus

Juan Carlos I vieraili Helsingissä 23–27. kesäkuuta 2024.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Carlos I (L61) Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain merijalkaväen Bell Boeing V-22 Osprey Juan Carlos I:n kannella 2015.
Juhannussalko

Iso juhannussalko Tukholman Skansenilla vuonna 2002.
Juhannussalko (ruots. midsommarstång tai majstång) kuuluu Ruotsin, Ahvenanmaan ja Suomen ruotsinkielisten rannikkoseutujen juhannusperinteisiin. Koristesalon pitkään, lipputankoa muistuttavaan varteen asetetaan poikkipuita, jotka koristellaan kukkasin ja lehväköynnöksin. Usein kylät kilpailevat siitä, missä on kauneimmin koristeltu salko.
Juhannussalkoa muistuttavia rakennelmia ja niihin liittyviä perinteitä esiintyy myös Saksassa, Itävallassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Tšekissä, Slovakiassa, Sloveniassa ja Unkarissa.lähde?
Historia

Ensimmäiset merkinnät Ahvenanmaan juhannussaloista ovat 1700-luvulta. Juhannussalkojen sanotaan saaneen alkunsa merenkulusta, sillä ne muistuttavatkin muodoltaan laivan mastoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juhannussalko Wikimedia Commonsissa
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut

Judon Euroopan-mestaruuskilpailut ovat vuosittain käytävät judon arvokilpailut, jotka järjestää Euroopan judoliitto.
Kilpailut

Lähde: Sports123
| Vuosi | Kaupunki | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1951 | Pariisi |  Ranska |
| 1952 | Pariisi |  Ranska |
| 1953 | Lontoo |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 1954 | Bryssel |  Belgia |
| 1955 | Pariisi |  Ranska |
| 1957 | Rotterdam |  Alankomaat |
| 1958 | Barcelona |  Espanja |
| 1959 | Wien |  Itävalta |
| 1960 | Amsterdam |  Alankomaat |
| 1961 | Milano |  Italia |
| 1962 | Essen |  Saksa |
| 1963 | Geneve |  Sveitsi |
| 1964 | Länsi-Berliini |  Saksa |
| 1965 | Madrid |  Espanja |
| 1966 | Luxemburg |  Luxemburg |
| 1967 | Rooma |  Italia |
| 1968 | Lausanne |  Sveitsi |
| 1969 | Oostende |  Belgia |
| 1970 | Itä-Berliini |  Itä-Saksa |
| 1971 | Göteborg |  Ruotsi |
| 1972 | Voorburg |  Alankomaat |
| 1973 | Madrid |  Espanja |
| 1974 | Lontoo |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 1975 | Lyon |  Ranska |
| 1976 | Kiova |  Neuvostoliitto |
| 1977 | Ludwigshafen |  Saksa |
| 1978 | Helsinki |  Suomi |
| 1979 | Bryssel |  Belgia |
| 1980 | Wien |  Itävalta |
| 1981 | Debrecen |  Unkari |
| 1982 | Rostock |  Itä-Saksa |
| 1983 | Pariisi |  Ranska |
| 1984 | Liège |  Belgia |
| 1985 | Hamar |  Norja |
| 1986 | Belgrad |  Jugoslavia |
| 1987 | Pariisi |  Ranska |
| 1988 | Pamplona |  Espanja |
| 1989 | Helsinki |  Suomi |
| 1990 | Frankfurt am Main |  Saksa |
| 1991 | Praha |  Tšekkoslovakia |
| 1992 | Pariisi |  Ranska |
| 1993 | Ateena |  Kreikka |
| 1994 | Gdańsk |  Puola |
| 1995 | Birmingham |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 1996 | Den Haag |  Alankomaat |
| 1997 | Oostende |  Belgia |
| 1998 | Oviedo |  Espanja |
| 1999 | Bratislava |  Slovakia |
| 2000 | Wrocław |  Puola |
| 2001 | Pariisi |  Ranska |
| 2002 | Maribor |  Slovenia |
| 2003 | Düsseldorf |  Saksa |
| 2004 | Bukarest |  Romania |
| 2005 | Rotterdam |  Alankomaat |
| 2006 | Tampere |  Suomi |
| 2007 | Belgrad |  Serbia |
| 2008 | Lissabon |  Portugali |
| 2009 | Tbilisi |  Georgia |
| 2010 | Wien |  Itävalta |
| 2011 | Istanbul |  Turkki |
| 2012 | Tšeljabinsk |  Venäjä |
| 2013 | Budapest |  Unkari |
| 2014 | Montpellier |  Ranska |
| 2015 | Baku |  Azerbaidžan |
| 2016 | Kazan |  Venäjä |
| 2017 | Varsova |  Puola |
| 2018 | Tel Aviv |  Israel |
| 2019 | Minsk |  Valko-Venäjä  |
| 2020 | Praha |  Tšekki  |
| 2021 | Lissabon |  Portugali  |
| 2022 | Sofia |  Bulgaria  |
| 2023 | Montpellier |  Ranska  |
| 2024 | Zagreb |  Kroatia  |
Aiheesta muualla

Euroopan judoliiton sivusto (englanniksi)
Julkistalous

Julkistalous on taloustieteen ala, joka tutkii julkisen sektorin taloutta ja talouspolitiikkaa taloudellisen tehokkuuden ja tasa-arvon näkökulmasta.
Verotuksen tehokkuuden ja oikeudenmukaisuuden tutkimus on keskeinen osa julkistaloutta.
Julkistalous tarjoaa analyysikehikon, jolla voidaan tarkastella, missä määrin ja millä tavalla julkisen vallan tulisi olla osallisena markkinoiden toimintaan. Kysymyksiin pyritään vastaamaan analysoimalla mikrotalousteorian avulla tuottavatko markkinat tehokkaan ratkaisun ilman julkisen vallan puuttumista niihin. Julkistalous kattaa muun muassa markkinahäiriöiden, ulkoisvaikutusten sekä talouspolitiikan suunnittelun ja soveltamisen tutkimuksen. Näin ollen se kattaa myös julkisen rahoituksen ja etenkin verotuksen tutkimuksen. Julkistaloustiede rakentuu hyvinvointitaloustieteen teorian varaan ja sen tavoitteena on viime kädessä parantaa sosiaalista hyvinvointia.
Kirjallisuutta

Tuomala, Matti: Julkistalous.  (Uudistettu painos)  Helsinki:  Gaudeamus, 2009.  ISBN 978-952-495-067-1
Julkujärven leirikeskus

Kesänviettoa Julkujärven leirikeskuksessa vuonna 1958.
Julkujärven leirikeskus oli tekstiiliyhtiö Finlaysonin vuonna 1950 Ylöjärvelle perustama leirikeskus, joka sijaitsi  Julkujärven rannalla. Se oli alun perin Finlaysonin tehdastyöläisille tarkoitettu lomanviettopaikka. Leirikeskuksen päärakennus, sauna ja alueelle johtava tie rakennettiin talkoovoimin. Finlayson järjesti aikoinaan Julkujärvellä suuria kesäjuhlia.
1970-luvulla leirikeskuksen käyttö finlaysonilaisten virkistyspaikkana väheni, kun entistä useammalla työntekijällä oli oma loma-asunto. Seuraavan vuosikymmenen alussa yhtiö myi Julkujärven lähes 20 hehtaarin maa-alan rakennuksineen Tampereen evankelis-luterilaisille seurakunnille. Ostajan ajatuksena oli tehdä siitä matalan kynnyksen retkeilykohde, jossa seurakuntatyö ja eri-ikäisten kaupunkilaisten vapaa-ajanvietto kohtaisivat. Leirikeskuksen käyttäjiin kuuluivat sen jälkeen seurakunnallisten toimijoiden ohella muun muassa lenkkeilijät, hiihtäjät, urheiluseurat ja yhdistykset.
2010-luvulle tultaessa seurakuntatoiminta Julkujärvellä oli hiipunut. Leirikeskuksen ikääntyneen rakennuskannan katsottiin silloin olevan jo elinkaarensa päässä. Vuonna 2016 kirkkovaltuusto hyväksyi suunnitelman, että Julkujärven tilojen ylläpito lopetetaan. Leirikeskus suljettiin syksyllä 2017.
Aiheesta muualla

Leirikeskuksen esittelyvideo (YouTube)
Jukkolahti

| Jukkolahti Юккогуба, Jukkoguba Prokkol’a |
| --- | --- |
 Jukkolahden tsasouna.
 Jukkolahti
 Koordinaatit: 63°24′18″N, 33°5′30″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Karhumäen piiri
Kunta:  Paatene
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2012):  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jukkolahti (ven. Ю́ккогуба, Jukkoguba; karjalaksi Prokkol’a) on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Paatenen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Voijärven etelärannalla 28 kilometriä Paateneesta luoteeseen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2012).
Historia

Paatenen pogostaan kuulunut Jukkolahti mainitaan uudiskylänä vuonna 1678. Sen nimitykset perustunevat ensimmäisten asukkaiden henkilönimiin Prokko ja Jukko. Jukko-aines saattaa tosin olla myös saamelaista perua kuten monet muutkin alueen paikannimet. 1700-luvun alussa kylässä oli kaksi asuttua ja kolme autiota taloa. Vuonna 1745 se mainitaan kokonaan autiona. Vuosisadan lopulla kylän kymmenessä talossa oli 69 asukasta. Vuonna 1832 talojen määrä oli noussut neljääntoista ja asukasluku 106:een.
1800–1900-lukujen vaihteessa Jukkolahti kuului Poventsan kihlakunnan Paatenen volostin Särkijärven kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 22 taloa, 149 asukasta ja koulu. 1920-luvulla perustettu Särkijärven kyläneuvosto kuului ensin Paatenen kihlakuntaan ja vuodesta 1927 Seesjärven piiriin, joka vuonna 1956 liitettiin Karhumäen piiriin. Vuonna 1933 Jukkolahdessa oli 182 asukasta, joista 14 oli venäläisiä ja loput karjalaisia.
Jukkolahti oli ennen täysin karjalainen kylä, jonka asukkaat puhuivat varsinaiskarjalan eteläryhmään kuuluvaa Paatenen murretta. Ensimmäiset venäläiset saapuivat kylään rakennustöihin 1920-luvulla NEPin aikana. Seudun pääelinkeino oli maatalous. Lisäksi harjoitettiin metsästystä, kalastusta, karjanhoitoa, tervanpolttoa ja keräilyä sekä käytiin muualla ansiotöissä. Aikaisemmin tuotettiin myös rautaa suo- ja järvimalmista. 1800-luvun loppupuolella tärkeiksi tulonlähteiksi muodostuivat metsätyöt ja puutavaran uitto.
Vuonna 1931 Jukkolahteen perustettiin kolhoosi, johon kuuluivat myös lähellä sijainneet Loskinniemen (ven. Loškin Navolok) ja Markkisensaaren (Markov Ostrov, Kilgamostrov) kylät. Suomalaiset kommunistit rakensivat 1930-luvun alussa lähistölle Tumpan asutuksen, joka autioitui vuosikymmenen lopun vainoissa. Jukkolahdessa vainojen kohteiksi joutui neljäkymmentä miestä, joista vain kaksi palasi 1950-luvulla takaisin. Toisen maailmansodan aikana suurin osa asukkaista evakuoitiin muualle Neuvostoliittoon ja suomalaiset miehittäjät siirsivät jäljelle jääneet Paateneen. Sodan jälkeen kolhoosi kärsi työvoiman puutteesta ja asukkaat alkoivat hakeutua metsätöihin. Vuonna 1947 Voijärven pohjoisrannalle perustettiin samanniminen metsätyöläisasutus ja vuonna 1953 Ahvenlammelle toinen. Jukkolahden asukkaat alkoivat siirtyä Ahvenlammelle ja paikallinen kolhoosi muutettiin Paatenen metsäteollisuuspiirin aputaloudeksi. Vuonna 1975 kylästä vietiin posti, kauppa ja sähkö, ja 1980-luvulla lakkautettiin koko aputalous.
Nykypäivä

Nykyään Jukkolahti on lähinnä loma-asutus, joka vilkastuu varsinkin muikunpyynnin aikaan lokakuun lopulla. Eristyneisyytensä ansiosta kylä on säilynyt melko hyvin. Sen historiallinen ydin koostuu kahdesta taloryhmästä, joiden nimet ovat karjalaksi Alango ja Mägi. Vanhin rakennus on 1700-luvun lopulla pystytetty pieni Kolminaisuuden tsasouna, joka on suojelukohde. Muita rakennusmuistomerkkejä ovat 1800–1900-lukujen vaihteessa pystytetyt Mikkojevin ja Ložkinin sekä Aristovin talot ja vanha riihi. Lähistöllä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka. Jukkolahdella on historiallisen asutuksen status.
Junia Claudilla

Piirroskuva Junia Claudillasta
Junia Claudilla, tunnetaan myös nimellä Junia Claudia,  (aktiivinen v. 32) oli roomalainen nainen ja keisari Caligulan ensimmäinen vaimo. Junia Claudillan isä oli oraattori ja vuoden 15 konsuli Marcus Junius Silanus. Junia Silana oli hänen siskonsa. Keisari Tiberius järjesti Junia Claudillan ja Caligulan avioliiton noin vuonna 33. Claudilla tuli muutaman vuoden päästä raskaaksi, mutta menehtyi synnytyksen yhteydessä, ennen kuin Caligulasta tuli keisari vuonna 37. Vuonna 38 keisari Caligula pakotti Junia Claudillan isän Marcus Junius Silanuksen tekemään itsemurhan.
Julius Caesar (näytelmä)

Julius Caesar on William Shakespearen tragedia, joka valmistui noin vuonna 1599. Se kertoo salaliitosta Roomaa johtaneen Julius Caesarin murhaamiseksi. Päähenkilöitä ovat Marcus Brutus ja Marcus Antonius, joista Brutus on tarinan sankari. Brutus on saanut nimen, joka velvoittaa hänet murhaamaan ystävänsä ja hyväntekijänsä. Näytelmän lainatuimpia osia ovat fraasi "Sinäkin Brutukseni" (Et tu, Brute), ennustajan varoitus Caesarille ("Varo maaliskuun idusta") ja Marcus Antoniuksen hautajaispuhe.
Näytelmästä on tehty monta elokuvaversiota, joista tunnetuin on Joseph L. Mankiewiczin ohjaus Julius Caesar vuodelta 1953, jossa Marcus Antoniuksen roolissa on Marlon Brando.
Suomennoksia

Julius Caesar.  Suomentanut Paavo Cajander. Helsinki. Määritä julkaisija!
Julius Caesar.  Suomentanut Eeva-Liisa Manner. Helsinki:  Tammi, 1983.
Julius Caesar.  (Esipuhe: Jotaarkka Pennanen)  Suomentanut Lauri Sipari. Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31367-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Absolute Shakespeare. (englanniksi)
Hannu Marttila: Sinäkin Brutukseni. Helsingin Sanomien blogit 6.11.2006.
Julius Caesar Gutenberg-projekti. (suomeksi)
Julius II

| Julius II |
| --- | --- |
 Paavi Julius II. Rafaelin maalaus.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Giuliano della Rovere
Syntynyt: 5. joulukuuta 1443 Albisola, Genovan tasavalta
Kuollut: 21. helmikuuta 1513 (69 vuotta) Rooma, Kirkkovaltio
Paavi
Paavius alkoi:  1. marraskuuta 1503
Paavius päättyi:  21. helmikuuta 1513
Edeltäjä:  Pius III
Seuraaja:  Leo X
Paavi Julius II:n kunniaksi lyötyjä kolikoita.
Julius II (5. joulukuuta 1443 – 21. helmikuuta 1513, alk. Giuliano della Rovere) oli paavina 1. marraskuuta 1503 – 21. helmikuuta 1513.
Giuliano della Rovere oli paavi Sixtus IV:n (1471–84) veljenpoika ja hänen vaikutusvaltansa kasvoikin sedän ansiosta. Vuonna 1471 hänet nimitettiin kardinaaliksi ja vuonna 1480 paavin legaatiksi Ranskaan.
Julius II toimi tarmokkaasti paavin maallisen vallan lisäämiseksi. Hän oli vuorotellen liitossa ja sodassa Ranskan, Saksan ja Venetsian kanssa. Vuonna 1505 Julius II perusti sveitsiläiskaartin paavin turvaksi. Hän sai kutsumanimen Il Papa terrible eli "kauhea paavi".
Julius II suosi renessanssisivistystä ja oli huomattava mesenaatti. Hän käynnisti Rooman Pietarinkirkon rakennustyöt ja palkkasi Michelangelon maalaamaan Sikstuksen kappelin kattoholviin freskot sekä Rafaelin maalaamaan freskot paavin palatsiin. Julius II:n mukaan on nimetty Rooman Via Giulia.
Michelangelo on myös veistänyt hänen hautamuistomerkkinsä, joka sijaitsee San Pietro in Vincolin kirkossa. Julius II on kuitenkin haudattu Pietarinkirkkoon.
Stefan Junge

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stefan Junge |  Stefan Junge |  Stefan Junge |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | München 1972 | korkeushyppy |  |
Stefan Junge (s. 1. syyskuuta 1950 Leipzig, Saksi, Saksa) on entinen itäsaksalainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Junge kilpaili aluksi kymmenottelijana mutta siirtyi korkeushyppyyn. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 214 cm. Kesäkuussa 1972 hän hyppäsi Itä-Saksan ennätyksen 223 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti hopeaa tuloksella 221 m.
Juni

| Juni |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  30. lokakuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Junie 
Vastineita eri kielissä:  June
Nimen alkuperä:  sana juni ’kesäkuu’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juni on Skandinaviassa ja Suomessa käytetty naisen etunimi, joka merkitsee ’kesäkuuta’ (ruots./norj. juni). Englannissa vastaava naisennimi on June.
Norjassa Juni-etunimi on tullut käyttöön vuonna 1860. Siellä Juni ja June viettävät nimipäivää  1. kesäkuuta. Suomessa Juni jakaa nimipäivän (30. lokakuuta) Jenniferin kanssa. Juni-nimi on mukana ainoastaan suomenruotsalaisessa almanakassa; se lisättiin siihen vuonna 2020.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Juni on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 140–160 naisella.
Jumalten keinu: Kiertoajelu uskontotieteessä

| Jumalten keinu: Kiertoajelu uskontotieteessä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ilkka Pyysiäinen
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2006
ISBN:  9789524955645
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jumalten keinu: Kiertoajelu uskontotieteessä on Ilkka Pyysiäisen kirja, joka on ilmestynyt Gaudeamuksen kustantamana 2006. Teoksessa käsitellään uskontotieteen peruskysymyksiä sekä uskontotieteen historiaa ja nykyisiä tutkimussuuntia.
Aiheesta muualla

Stig Söderholm: Kulttuuri ja uskonto – kysymyksiä ja vastauksia. Elore 1/2007. (PDF)
Wilhelm Junker

Wilhelm Junker.
Johann Wilhelm Junker (ven. Васи́лий Васи́льевич Ю́нкер, Vasili Vasiljevitš Junker; 6. huhtikuuta 1840 Moskova – 13. helmikuuta 1892 Pietari) oli saksalaissyntyinen venäläinen Afrikan tutkija.
Wilhelm Junker syntyi pankkiirin perheeseen ja opiskeli lääketiedettä Göttingenissä ja Tartossa. Vuosina 1873–1875 hän matkusteli Tunisiassa, Algeriassa, Libyassa ja Egyptissä.
Junker lähti ensimmäiselle tutkimusmatkalleen Valkoiselle-Niilille vuonna 1876. Hän tutki sen itäistä sivujokea Sobatia ja siirtyi seuraavana vuonna länteen Bahr al-Ghazalille. Junker tutki Niilin ja Kongon vedenjakajaa edeten Uelen yläjuoksulle saakka. Vuonna 1878 hän palasi Egyptiin.
Vuonna 1879 Junker lähti toiselle matkalle Niilin ja Kongon vedenjakajalle. Hän kuvasi tarkkaan Uelejoen ja osoitti yhdessä George Grenfellin kanssa, että kyseessä on Ubangin lähdejoki. Junkerin paluuta viivästytti Sudanin mahdikapina, jonka aikana hän johti Emin Paššan pelastusretkikuntaa. Vuonna 1886 Junker lähti Afrikan Isojenjärvien kautta itään saapuen lopulta Sansibariin.
Junker laati matkoillaan joukon karttoja ja keräsi runsaasti maantieteellistä ja kansatieteellistä aineistoa. Hänen matkakertomuksensa Reisen in Afrika ilmestyi saksaksi kolmessa osassa vuosina 1889–1891.
Rick Joyner

Rick Joyner
Rick Joyner (s. 1948 tai 1949) on yhdysvaltalainen karismaattisen kristillisen liikkeen saarnaaja, joka johtaa MorningStar Ministries -nimellä tunnettua toimintaa (tunnettu myös nimellä MorningStar Publications and Ministries). Hän aloitti toiminnan yhdessä vaimonsa Julie Joynerin kanssa vuonna 1985, minkä myötä hän alkoi samoihin aikoihin herättää myös laajempaa huomiota yhdysvaltalaisessa karismaattisessa kristillisyydessä. Joyner on myös perustanut ja toimii toimitusjohtajana sekä vanhempana pastorina MorningStar Fellowship Church -seurakunnassa, joka sijaitsee Fort Millissä, Etelä-Carolinassa.
Elämä, työ ja opetus

Joyner varttui ongelmaisessa perhetaustassa Virginian Richmondissa ja hän ei koskaan mennyt esimerkiksi lukioon, vaan kertoo opiskelleensa omatoimisesti tietosanakirjoja lukemalla. Hän suoritti lukion oppimäärää vastaavan loppukokeen (engl. GED) Yhdysvaltain laivastossa, jonne hän oli pestautuneena lyhyen aikaa. Joyner kertoo kokeilleensa nuorena huumeita ja löytäneensä Jeesuksen Jeesus-liikkeen välityksellä. Rick Joyner kertoo uudistuneensa uskossaan 1970-luvun alussa hänen ilmailualan yrityksensä mentyä vararikkoon. Hänen palvelutyönsä alkoi hengellisen kokemuksen jälkeen, jonka yhteydessä hän muun muassa kertoo vastaanottaneensa kolme päivää kestävän profeetallisen ilmestyksen elämässään, koskien Jeesuksen toista tulemista ja lopun aikaa, jota myös eräs hänen kirjasarjansa käsittelee.
Joyner katsoo olevansa Jumalan innoittama profeetta, joka, eräiden työtoveriensa tavoin, saa jatkuvasti uutta jumalallista ilmoitusta. Joyner katsoo saamansa ilmoituksen olevan jumalallista totuutta sikäli kuin se ei ole ristiriidassa Raamatun kanssa.
Joynerin johtama seurakunta tunnetaan järjestämistään konferensseista ja ylistysmusiikista. Sen päämääräksi on ilmoitettu raamatullinen julistus. Joyner myös kouluttaa seurakuntien johtajia ja työskentelee yhteistyössä paikallisten johtajien kanssa valmistaen ja "voimaannuttaen" seurakuntaa niin sanottua viimeisten päivien sadonkorjuuta varten. Organisaatiolla on useita haaroja Pohjois-Carolinan Charlottessa, Wilkesborossa, Wilmingtonissa sekä Winston-Salemissa.
Rick Joyner on julkaissut yli 30 kirjaa joita oli vuonna 2001 käännetty 32 kielelle. Suomennosten kustantajina ovat toimineet kustannusyhtiöt Kuva ja Sana sekä Itätuuli-kustannus. Useat Joynerin kirjoista koskevat profeetallista palvelutyötä modernissa kirkossa, joiden ilmoitetaan tuovan esiin taivaallista ilmestystietoa, jonka hän on vastaanottanut ja joka on hänen mukaansa selkeästi luettavissa Raamatustakin. Hän toimittaa seuraavia MorningStar -yhtiön kustantamia hengellisiä julkaisuja: The MorningStar Journal, The MorningStar Prophetic Bulletin ja neljännesvuosittain ilmestyvä Prophetic Journal. Vuonna 2000 Joynerin kirjallisen tuotannon ja seurakunnan toiminnan arvioitiin tuottaneen noin viisi miljoonaa dollaria.
Rick Joynerilla on viisi lasta: Anna, Aaryn, Amber, Ben ja Sam.
Kritiikki

Joynerin kriitikot pitävät häntä muun muassa helluntailaisena ns. "kolmannen aallon" uuskarismaattisena gnostikkona, joka lisää "uutta tietoa" Raamatun ilmoitukseen. Hänen opetustaan on arvosteltu epäjohdonmukaiseksi ja suorastaan vaaralliseksi, ja hänen arvostelijansa tulkitsevat hänen oppinsa kieltävän Jeesuksen ruumiillisen ylösnousemuksen.
Joyneria on myös kritisoitu hänen kuulumisestaan Johanniittain ritarikuntaan, mitä eräät kristilliset suunnat pitävät kristitylle epäsopivana salaseurana.
Vuonna 1998 Joyneria kritisoitiin voimakkaasti hänen ennustettuaan 31. joulukuuta 1997, että sarja katastrofeja iskee eteläiseen Kaliforniaan yhdeksän kuukauden aikana, sisältäen terrori-iskuja Los Angelesin lentokentälle ja maanjäristyksen, joka muuttaisi Death Valleyn sisäjärveksi. Ennustetut tapahtumat eivät toteutuneet. Vastineessaan Joyner kertoo, että ilmoitettu aikaraja koski sitä, milloin ennustetut tapahtumat ilmenisivät aikaisintaan "we have until October (before the earthquake)" ja sanoo toivovansa, että ennustetut tapahtumat viivästyisivät tai lievenisivät muun muassa ihmisten kääntymyksen ja katumuksen vuoksi.
Kirjoja

Two Trees in the Garden
Delivered from Evil
The Apostolic Ministry
The Prophetic Ministry
Final Quest -sarja:
Petos, taistelu, voitto.  Salo:  Itätuuli, 1999.  ISBN 951-97528-2-X
Kutsu.  Salo:  Itätuuli, 2000.  ISBN 951-97528-6-2
Soihtu ja miekka.  Salo:  Itätuuli, 2004.  ISBN 952-5460-08-8
Joyner, Rick: Viimeisten päivien taistelu.  (suom. Mäntyjärvi, Marjut)  Salo:  Itätuuli, 2003.  ISBN 9789525460063
Ennen taivasta.  Saarijärvi:  Kuva ja sana, 2003.  ISBN 951-585-075-4
Shadows of Things to Come
Aiheesta muualla

MorningStar Fellowship Churchin verkkosivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef