stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen historian sodista
Aiheesta muualla

Agricola-Suomen historiaverkko: Historiaa aiheen mukaan, sotahistoria
| n k Suomen sotahistoria |
| --- | --- |
 Luettelo Suomen sodista  Suomen aluemuutokset 
 Asemies  Asevelvollisuuden historia  Hakkapeliitat  Hevosasevelvollisuus Suomessa  Huovi  Linnaleiri  Ratsupalvelus  Ratsutila  Ruotujakolaitos  Sotilasnimi  Sotilastorppa  Säteriratsutila  Upseerikoulutuksen historia 
| n k  Artikkelit Suomesta |
| --- | --- |
Historia:  Suomen asutushistoria  Suomen esihistoria  Ruotsin vallan aika Suomessa  Suomen suuriruhtinaskunta  Itsenäisen Suomen historia  Suomen sotahistoria 
Maantiede:  Geologia  Ilmasto  Joet  Järvet  Kansallispuistot  Kaupungit  Kaupunkialueet Helsinki  Tampere  Turku  Oulu  Jyväskylä  Kunnat  Linnut  Luonto  Luonnonsuojelualueet  Läänit  Maakunnat Ahvenanmaa  Metsät  Nisäkkäät  Saaret  Taajamat  Ääripisteet 
Hallinto:  Asevoimat NATO  Eduskunta  Hallinnolliset alueet  Ihmisoikeudet  Korruptio  Laki  Oikeusjärjestelmä  Perustuslaki  Poliisi  Politiikka  Presidentti  Puolueet  Pääministeri  Ulkopolitiikka  Vaalit  Valtioneuvosto  Valtion talousarvio 
Talous:  Eläkejärjestelmä  Energia  Liikenne  Maatalous  Matkailu  Meriteollisuus  Metsätalous  Keskuspankki  Pörssi  Teollisuus  Tiede  Tulopolitiikka  Valtionyhtiöt  Verotus  Viestimet  Yrittäjyys 
Yhteiskunta:  Hyvinvointi  Ihmiskauppa  Ilmastonmuutos  Kielet Suomi  Ruotsi  Pohjoissaame  Inarinsaame  Koltansaame  Karjala  Koulutus  Naiset  Prostituutio  Rikollisuus  Sensuuri  Siirtolaisuus  Suomalaiset  Terveydenhoito  Uskonto  Väestö 
Kulttuuri:  Arkkitehtuuri  Elokuva  Itsenäisyyspäivä  Juhlapäivät  Kansallislaulu  Kansanperinne  Kansallissymbolit  Keittiö  Kirjallisuus Kalevala  Lippu  Maailmanperintökohteet  Musiikki  Mytologia  Sauna  Taide  Urheilu  Valokuvaus  Vaakuna
Sitruunamelissa

| Sitruunamelissa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Melissat Melissa
Laji::  officinalis
Kaksiosainen nimi
 Melissa officinalis  L. 
Katso myös
   Sitruunamelissa Wikispeciesissä   Sitruunamelissa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sitruunamelissa (Melissa officinalis) on sitruunalta tuoksuva pehmeälehtinen yrtti, jota käytetään yrttinä ja lääkekasvina. Sitä voi käyttää sekä pääruokien että jälkiruokien ja varsinkin erilaisten juomien maustamiseen ja koristeluun.
Sitruunamelissa on Välimeren alueelta kotoisin oleva yrtti joka kasvaa viljeltynä lähes koko Euroopassa. Se on monivuotinen, mutta Suomessa se talvehtii ulkona vain peitettynä tai paksun lumipeitteen alla. Sielläkin sen versot kuolevat pakkasten tullen, mutta maanalaisista osista nousee uusia keväällä. Lisäksi kasvi siementää itse ja leviää sekä kasvullisesti että siemenistä. Sitruunamelissa on myös hyvä mehiläiskasvi. Ulkonäöltään sitruunamelissa muistuttaa pienikokoista valkopeippiä.
Sitruunamelissan haihtuvat öljyt eli eteeriset öljyt koostuvat useista kymmenistä aineista, jotka osittain vaihtelevat kasvupaikan, korjuuhetken ym syiden johdosta. Sitruunamelissan haihtuvat öljyt koostuvat pääosin seuraavista yhdisteistä:
beta-karyofylleeni, C15H24, CAS-numero 87-44-5
beta-karyofylleeniepoksidi, C15H24O, CAS-numero 1139-30-6
geraniaali eli sitraali a, C10H16O, CAS-numero 141-27-5
geranioli, C10H18O, CAS-numero 106-24-1
geranyyliasetaatti C12H20O2, CAS-numero 105-87-3
linaloli C10H18O, CAS-numero 78-70-6
metyyliheptenoni C8H14O, CAS-numero 409-02-9
neraali eli sitraali b C10H16O, CAS-numero 106-26-3
neroli C10H18O, CAS-numero 106-25-2
sitronellaali C10H18O, CAS-numero 106-23-0
Suomalaisesta sitruunamelissan haihtuvasta öljystä on löytynyt melko runsaasti myös tymolia C10H14O (CAS-numero 89-83-8) ja karvakrolia C10H14O (CAS-numero 499-75-2), joita ei ole tyypillisesti tuotu esiin ulkomaisissa analyyseissä.
Käyttö

Lehtien maku on raikas ja sitruunainen ja sopii erityisesti salaatteihin, teehen ja syötäväksi sellaisenaan. Kansanlääkinnässä sitä on käytetty rauhoittavana ja verenpainetta alentavana rohtona.
Aiheesta muualla

Bertalan Galambosi, Marja Roitto: Pohjoisessa kasvatettujen yrttien aromisuus Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen julkaisuja MET 85, sivuja 114, 2006, ISBN 952-487-034-7 (painettu), ISBN 952-487-035-5 (verkkojulkaisu)
Liber Herbarum II:Melissa officinalis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Melissa officinalis (englanniksi)
Flora of China: Melissa officinalis (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Melissa officinalis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gernot Katzer's spice pages: Lemon Balm (Melissa officinalis) (englanniksi)
Suomalaiset hyötypuutarhakasvit
| --- | --- |
Juurekset:  lanttu  mustajuuri  nauris  palsternakka  porkkana  piparjuuri  punajuuri  retiisi  selleri 
Kaalit:  keräkaali  kiinankaali  kukkakaali  kyssäkaali  lehtikaali  punakaali  parsakaali  ruusukaali  kurttu- eli savoijinkaali 
Kurkkukasvit:  kurkku  kesäkurpitsa  kurpitsa  spagettikurpitsa 
Mausteet:  basilika  humala  kirveli  krassi  kumina  kurkkuyrtti  kynteli  lipstikka  meirami  minttu  persilja  rakuuna  rosmariini  salvia  sitruunamelissa  tilli  timjami 
Mukulakasvit:  maa-artisokka  peruna 
Palkokasvit:  herne  härkäpapu  tarhapapu 
Sipulit:  hillosipuli  ilmasipuli  jättisipuli  purjo  sipuli  ruohosipuli  ryvässipuli  valkosipuli  vihersipuli 
Muut kasvikset:  endiivi  fenkoli  latva-artisokka  lehtisalaatti  lehtiselleri  mangoldi  maissi  paprika  parsa  pinaatti  raparperi  tomaatti 
Yrtit ja mausteet
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q148396  Wikispecies: Melissa officinalis  APA: 2421  APDB: 144206  APNI: 115104  BioLib: 41093  Calflora: 5408  CoL: 3ZJGV  Ecocrop: 2340  eFloraSA: Melissa_officinalis  EoL: 582374  EPPO: MLSOF  EUNIS: 173840  FNA: 200019809  FoC: 200019809  FoIO: MELOFF  GBIF: 5341501  GRIN: 24036  iNaturalist: 59901  IPA: 14130  IPNI: 450084-1  IRMNG: 10200447  ITIS: 32565  MichiganFlora: 1564  MoBotPF: 281399  NatureServe: 2.137725  NBN: NBNSYS0000004218  NCBI: 39338  NSWFlora: Melissa~officinalis  NZOR: 5979128d-1f3c-42ad-a9d1-3e5d851fb0ee  NZPCN: 3463  Observation.org: 7053  Open Tree of Life: 355945  PalDat: Melissa_officinalis  PFI: 4561  Plant List: kew-124103  PLANTS: MEOF2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:450084-1  RHS: 11040  Tropicos: 17600147  VASCAN: 6399  VicFlora: dec25a49-07f9-45ee-8409-e1802887cacb  WoI: 384  WFO: wfo-0000240053  Laji.fi: MX.41217
Luettelo Suomen kirkkopitäjistä

Tämä artikkeli on luettelo Suomen kirkkopitäjistä. Pitäjät on jaoteltu suunnilleen nykymaakuntien mukaisesti. Luovutetun Karjalan eteläosan kirkkopitäjien maakuntana on Karjalankannas ja pohjoisosan kirkkopitäjien maakuntana on Laatokan Karjala. Karjalankannaksen yhteyteen on merkitty myös sen länsipuoliset luovutetut pitäjät Suursaari, Säkkijärvi, Vahviala ja Jääski. Historiallisesti Laatokan Karjalaan kuuluneet ja osittain luovutetut Parikkala ja Uukuniemi on merkitty nykymaakuntansa Etelä-Karjalan yhtetyteen. Historiallisesti Pohjois-Karjalaan kuulunut ja luovutettu Pälkjärvi on merkitty Laatokan Karjalan yhteyteen.
Luettelossa ovat mukana vain evankelis-luterilaiset kirkkopitäjät, joten ortodoksiset pitäjät entisen Käkisalmen läänin alueelta eivät ole luettelossa.
Luetteloon on otettu ainoastaan ennen vuoden 1865 kunnallisasetusta olemassa olleet seurakunnat.selvennä Vuoteen 1865 mennessä kaikki luettelossa mainitut seurakunnat eivät olleet itsenäisiä kirkkoherrakuntia, vaan osa niistä oli vielä kappeliseurakuntia. Tehdasseurakuntiin viitataan sen pitäjän yhteydessä, jonka alueella ne toimivat.
Luterilaiset itsenäiset ja kappeliseurakunnat, jotka olivat olemassa ennen vuotta 1550 on lueteltu myös artikkelissa Suomen keskiaikaiset seurakunnat. Maalaiskuntien perustamisvuodet vuodesta 1865 lähtien ovat artikkelissa Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan.
Seppo Luhtala

Seppo Hannu Kalevi Luhtala (14. toukokuuta 1935 Kurikka – 5. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen juristi ja urheilun taustavaikuttaja. Uransa hän teki vakuutusyhtiöissä, mutta vapaa-ajallaan hän kuvasi urheiludokumentteja, joista kuusi esitettiin Yleisradion kanavalla. Lisäksi hän toimitti kirjan Vuosituhannen juoksijat (1997). Hän oli vaikuttamassa Lasse Virénin patsaan syntyyn.
Dokumenttielokuvat

Annat vain kaiken, 1981 (Lasse Virén).
Kirjat

Toim. Vuosituhannen juoksijat. Lasse Viren -säätiö, Juoksija-lehti, 1997. ISBN 951-9465-17-0
Toim. Top Distance Runners of the Century. Meyer & Meyer Sports, 2002. ISBN 1-84126-069-X
Luettelo suomenkielisistä pikakirjoituskirjoista

Tämä on luettelo Suomessa julkaistuista suomenkielisistä pikakirjoituskirjoista ja -vihkosista. Kirjat on lueteltu aihepiireittäin, ja kunkin otsikon alla kirjat ovat julkaisuvuoden mukaisessa aikajärjestyksessä.
Oppikirjat

Neovius, L.: Opastus suomalaiseen pikakirjoitukseen . Helsinki, 1876
2. painos 1883, nimellä Oppikirja suomalaisessa pikakirjoituksessa
3. painos 1891
4. painos 1894
5. painoksesta 1903 lähtien julkaistiin nimellä Pikakirjoituksen oppikirja.
6. painos 1908
7. painoksesta 1920 lähtien kirjaa toimitti Kaarlo Kallioniemi ja kustantajana oli WSOY
8. p. 1924, 9. p. 1927, 10. p. 1930, 11. p. 1933, 12. p. 1937, 13. p. 1941, 14. p. 1943, 15. p. 1946
Enkvist, L.: Pikakirjoittaja . 1880
2. painos 1890
Sederholm, Vilho: Oppikortti suomalaisessa pikakirjoituksessa. 1889
Richter, F. E.: Pikakirjoittaja, helppotajuinen, muutettu, Gabelsbergeriläinen järjestelmä. 1894
Richter, F. E.: Pikakirjoitusopas . 1897
2. painos 1901
Kadenius, F. W.: Pikakirjoituksen oppikirja I. Alkeiskurssi . Helsinki, 1917
2. painos 1939
Kallioniemi, Kaarlo: Pikakirjoituksen alkeet . Helsinki, Otava, 1926
2. p. 1934, 3. p. 1937, 4. p. 1941, 5. p. 1944, 6. p. 1946, 7. p. 1950, 8. p. 1955, 9. p. 1959, 10. p. 1968
Nordenswan, Estrid: Pikakirjoituksen oppikirja Melinin järjestelmän mukaan. Turku, Svenska Bildningens Vänners Stenografiklubb, 1935
Viranko, Allan (toim.): Pikakirjoitus. Teoksessa Tietojen kirja, II osa. WSOY, 1942. (23-sivuinen oppikirjamainen teksti osana laajempaa tietokirjaa. Lyhennelmä Neovius-Nevanlinnan oppikirjasta.)
Tuuri, Väinö A.: Pikakirjoituksen opas . Porvoo, WSOY, 1951
2. painos 1956
Alha, Allan; Valta, Akseli: Pikakirjoitustaito pikaisesti uuden yksinkertaistetun järjestelmän mukaan. Helsinki, Kustannus Oy Union, 1959–1961 (12-osainen vihkosarja)
Kaila, Leo: Pikakirjoituksen alkeis- ja harjoituskirja . Porvoo, WSOY, 1960 ISBN 951-0-07209-5
2. p. 1961, 3. p. 1964, 4. p. 1967, 5. p. 1970, 6. p. 1972, 7. p. 1976
Kaila, Leo: Pikakirjoitus . Teoksessa Tiedon portaat , osa 2. WSOY, 1966 (40-sivuinen oppikirjamainen teksti osana laajempaa tietokirjaa.)
2. p. 1967, 3. p. 1968, 4. p. 1968, 5. p. 1969, 6. p. 1969, 7. p. 1971
Sovitteet

Ruotsinkielen pikakirjoitus, Nevanlinnan järjestelmän sovite . 1970
2. painos 1971
Englanninkielen pikakirjoitus, Nevanlinnan järjestelmän sovite. 1971
Latvamaa, Esko; Meinander, Olof; Valta, Anna-Liisa: Pikakirjoita ruotsia. Suomalaisen pikakirjoitusjärjestelmän ruotsin kielen sovite. Suomen pikakirjoittajayhdistys ry., 1982
Valkonen, Timo; Tormas, Kaija: Pikakirjoita englantia. Suomalaisen pikakirjoitusjärjestelmän englannin kielen sovite . Suomen pikakirjoittajayhdistys ry. 1978
2. painos 1989 ISBN 952-90-1577-1
Lyhenneoppikirjat

Kadenius, F. W.: Pikakirjoituksen oppikirja II. Lyhennysoppi. WSOY, 1934
Kallioniemi, Kaarlo: Pikakirjoituksen ehtolyhennysoppi . Helsinki, Otava, 1945
2. painos 1953
Nevalainen, Eino: Pikakirjoituksen lyhenneoppikirja. Porvoo, WSOY, 1947
Raevuori, V.: Pikakirjoituksen lyhenneopas. 1949
Kaila, Leo; Räty, Unto: Opi lyhentämään. Pikakirjoituksen lyhennysoppi ja harjoituskirja . WSOY, 1966
2. painos 1968
3. painos 1977 ISBN 951-0-08126-4
4. painos 1995 ISBN 951-0-20424-2
Lyhenneluettelot

Luettelo suomalaisessa pikakirjoituksessa käytetyistä ehtolyhennyksistä
1. painos 1890, toim. Colliander, Maria
2. painos 1895
3. painos 1909
4. painos 1923
5. painos 1928
6. painos 1937, nimellä Ehtolyhennysluettelo, toim. Pikakirjoittajayhdistys
7. painos 1942
8. painos 1949: Nevalainen, Eino; Relander, Eino; Valta, Akseli: Suomen pikakirjoittajayhdistyksen lyhenneluettelo
Raevuori, V.: Ehtolyhennyksillä merkittäviä sanoja suomalaisessa pikakirjoituksessa. 1935
Kallioniemi, Kaarlo: Valikoima ehtolyhennyksiä , 1937
2. painos 1944
3. painos 1952
Raevuori, V.: Pikakirjoituslyhennyksiä. 1943
Sorsa, Veikko: Pikakirjoituksen lyhennehakemisto. Helsinki, Suomen Pikakirjoittajayhdistys ry., 1981. ISBN 951-99311-4-7
Lukemistot ja harjoitukset

Sederholm, Vilho: Lukuharjoituksia suomalaisessa pikakirjoituksessa, Helsinki, 1884
Sederholm, Vilho: Lukuharjoituksia suomalaisessa pikakirjoituksessa II, Helsinki, 1887
Luku- ja kirjoitusharjoituksia oppikorttiin, 1889
Colliander, Maria: Lukuharjoituksia suomalaisessa pikakirjoituksessa III, Helsinki, 1891
Colliander, Maria; Kallioniemi, Lyyli: Pikakirjoitussatoa. 1921
Vartiovaara, O. V.: Puhdepakinoita pikakirjoituslukemiseksi , 1931
2. painos 1937
Hänninen, A.: Pikakirjoituslukemisto. Helsinki, Otava, 1934
Raevuori, V.: Harjoitustehtäviä pikakirjoituksen opiskelijoille. 1934
Nordenswan, Estrid: Kauppakirjeenvaihdon mallikirjeitä. 1937
Raevuori, V.: Sisälukuharjoituksia lukuihin I-X. 1939
Vaarna, Esko: Pikakirjoituksen kaunokirjoitusvihko I. WSOY, 1939
Vaarna, Esko: Pikakirjoituksen kaunokirjoitusvihko II. WSOY, 1939
Kallioniemi, Lyyli: Pikakirjoitusoppilas ynnä muita kertomuksia pikakirjoituslukemiseksi . Helsinki, 1944
2. p. 1946, 3. p. 1956
Raevuori, V.: Johannes Linnankoski pikakirjoittajana . Kerava, 1944
2. painos 1947
Raevuori, V. (toim.): Pikakirjoitus – siivekäs kynä. Kerava, 1945
Raevuori, V.: Kertausharjoituksia Kallioniemen "Pikakirjoituksen oppikirjan" lukuihin XI-XVII. 1945
Raevuori, V.: "Avain" ja "Avain II" pikakirjoitusharjoitusten korjaamiseen. 1948
Tuuri, Väinö A.: Pikakirjoituksen kaunokirjoitus- ja kertausvihko. Porvoo, WSOY, 1955
Tuuri, Väinö A.: Pikakirjoituksen kaunokirjoitus- ja kertausvihon avain. Porvoo, WSOY, 1955
Tietokirjat ja tieteelliset artikkelit

Kallioniemi, Kaarlo: Neovius-Nevanlinnan pikakirjoitusjärjestelmän kehittyminen . Helsinki, Otava, 1941
2. painos 1945
Kallioniemi, Kaarlo: Pikakirjoitus ja säätyvaltiopäivät. Helsinki, Otava, 1946.
Bono, Marie: Volmari Porkan vuonna 1883 Inkeristä keräämien runojen pikakirjoitusmuistiinpanot. Helsingin yliopisto, 2003
Latvamaa, Esko: Wilhelm Fabritiuksen pikakirjoitusjärjestelmä. Helsinki, Suomen pikakirjoittajayhdistys, 2007 ISBN 978-952-92-1950-6
Muunkieliset kirjat suomen kielen pikakirjoituksesta

Fabritius, Fabian: Handledning i finsk stenografi . Helsinki, Svenska handelshögskolan, 1951. (E. A. Fabritiuksen ruotsinkielisen järjestelmän suomenkielinen versio.)
2. painos 1955, nimellä Finsk stenografi.
3. painos 1965
Lähteet ja viitteet

Kallioniemi, Kaarlo: Neovius-Nevanlinnan pikakirjoitusjärjestelmän kehittyminen.  Helsinki:  Otava, 1940.
Räty, Unto: Suomalainen pikakirjoituskirjallisuus 1874–1971. Pikakirjoituslehti, 1972, nro 1–2.
↑  Kallioniemi 1940, s. 13–14
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54  Räty
↑  Tampereen Sanomat no 151, 21.12.1894, s. 2
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24  Tiedot on otettu kyseisen teoksen kappaleesta.
↑  SLUB-katalog (Arkistoitu – Internet Archive)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Fennica[vanhentunut linkki], Suomen kansallisbibliografia
↑  Lastu-kirjastohaku[vanhentunut linkki]
1 2  Kallioniemi, Kaarlo: Maria Colliander. Teoksessa Kansallinen elämäkerrasto, s. 429-430.  (I osa)  Porvoo:  WSOY, 1927.
↑  
Pikakirjoituskirjallisuutta. Pikakirjoituslehti, 1909, nro 8.
1 2  Linda-tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
1 2 3 4 5  Vihtori Raevuoren pikakirjoitusta koskevien lehtiartikkeleiden ja kirjojen luettelo jykis.net. Viitattu 9.5.2009.[vanhentunut linkki]
↑  Helsingfors Dagblad no 196 22.7.1884
↑  Finland no 68 23.3.1887
↑  Ekman, Ernst L.: Olof Werling Melin, s. 382, 550.  Tukholma:  C E Writzes bokförlag, 1971.
↑  Helka-tietokanta
Luettelo Ähtärin järvistä

Tämä on luettelo Ähtärin kaupungin alueella sijaitsevista järvistä ja lammista. Luettelo ei ole täydellinen.
Sjölaxin kartano

Sjölaxin eli Syvälahden kartano on keskiajalta peräisin oleva aateliskartano Kemiönsaaren kunnassa.
Kartanon päärakennus edustaa 1800-luvun kartanotyyliä. Päärakennuksen yhteydessä on samalta ajalta peräisin oleva puisto Vilan. Kaksikerroksinen päärakennus on tehty puusta. Kartanon pihapiirissä on empiretyylinen talli ja uusgoottilainen viljamakasiini.
Sjölaxin kartano on perustettu historiallisen vesireitin varrelle Syvälahden rannalle 1500-luvulla. Alueelta on löytynyt pronssi- ja rautakautisia röykkiöhautoja. Sjölaxin rälssitilasta tuli säterikartano Kustaa Vaasan aikana. Kartano jaettiin kahdeksi säteritilaksi 1500-luvun lopulla ja Clas Jägerskiöld yhdisti tilat 1600-luvun lopulla. Tilasta muodostettiin fideikomissi vuonna 1791. Kartano kuuluu edelleen Jägerskiöldin suvulle.
Sisäinen tarkastus

Sisäinen tarkastus on organisaation johtamisen tukitoiminto, jonka perustehtäviin kuuluu arvioida sisäistä valvontaa, riskienhallintaa ja hyvän hallintotavan (Corporate Governance) noudattamista.
Määritelmä

“Sisäinen tarkastus on riippumaton hallituksen ja ylimmän johdon tukitoiminto. Sen tehtävänä on objektiivisella arviointi- ja varmistus- sekä konsultointitoiminnallaan tukea organisaation kehittämistä ja tavoitteiden saavuttamista. Sisäisen tarkastuksen työ kohdistuu koko organisaation toiminnan sisäiseen valvontaan, riskienhallintaan sekä johtamis- ja hallintoprosesseihin.”
Tehtävät ja asema

Sisäisen tarkastuksen tarkoitus, valtuudet ja tehtävät - mukaan lukien palvelut ja niiden luonne - on määriteltävä kirjallisesti sisäisen tarkastuksen toimintaohjeessa.
Riippumattomuuden varmistamiseksi sisäinen tarkastus suositellaan sijoitettavaksi organisatorisesti ylimmän johdon alaisuuteen. Optimiratkaisussa sisäinen tarkastus on hallinnollisesti toimitusjohtajan tai konsernissa konsernijohtajan suorassa alaisuudessa mutta työn sisällön osalta hallituksen - tai jos sellainen on perustettu - hallituksen tarkastusvaliokunnan alaisuudessa. Sisäisen tarkastuksen päällikön/johtajan toimisuhteen keston ja sen ehtojen tulisi vastaavasti olla hallituksen tai sen tarkastusvaliokunnan päätettäviä asioita.
Resurssit

Sisäistä tarkastusta suorittavat organisaation omat sisäiset tarkastajat ja sitä voidaan myös teettää ostopalveluna.
Sisäisen tarkastuksen tutkinnoista tunnetuin on CIA-ammattitutkinto (Certified Internal Auditor), jonka myöntää Institute of Internal Auditors.
Tarkastus

Sisäiset tarkastajat toimivat johdon vahvistaman toimintasuunnitelman mukaisesti. He voivat tehdä jossakin määrin yhteistyötä tilintarkastajien kanssa. Normaaliin sisäiseen tarkastustehtävään kuuluu tarkastuksen tavoitteiden määrittely, usein pitkälti riskianalyysin pohjalta, todentavan aineiston hankkiminen ja analysointi, päätelmien tekeminen ja tarvittaessa niiden mukaisten suositusten antaminen epäkohtien korjaamiseksi ja toiminnan kehittämiseksi. Todentava aineisto hankitaan esimerkiksi analyyttisin menetelmin, tutkimalla asiakirjoja, havainnoimalla ja haastatteluilla. Tarkastusta kuvataan ja suositukset annetaan tarkastusraportissa. Siihen voidaan sisällyttää tarkastuskohteen vastuuhenkilöiden toimenpidesuunnitelmat (korjaavista toimenpiteistä).
Jälkiseuranta

Jälkiseurannassa sisäinen tarkastus selvittää ja arvioi korjaavia toimia. Johto voi olla ryhtymättä korjaaviin toimenpiteisiin, kun se ymmärtää epäkohdan korjaamatta jäämisestä johtuvan riskin ja päättää hyväksyä sen. Sisäisen tarkastuksen on vietävä asia ylimmän johdon ratkaistavaksi, jos se katsoo hyväksytyn riskin liialliseksi.
Laadunarviointi

Sisäisen tarkastuksen kansainvälisten ammattistandardien mukaan sisäistä tarkastusta tulisi arvioida organisaation sisäisesti jatkuvaluonteisesti itsearviointeina ja erillisarviointeina. Ulkoinen arviointi suositellaan tehtäväksi vähintään kerran viidessä vuodessa. Arvioinnin myönteinen tulos antaa sisäiselle tarkastajalle oikeuden mainita tarkastusraporteissa, että tarkastus on suoritettu sisäisen tarkastuksen kansainvälisten ammattistandardien mukaisesti
Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

Suomen korkeussuhdekartta.
Tämä on luettelo Suomen pinta-aloiltaan sadasta suurimmasta järvestä. Luettelo perustuu ympäristöhallinnon julkaisemiin luetteloihin ”Suomen järvet yli 40 neliökilometriä” ja ”Suomen järvet 20–40 neliökilometriä”.
Suomessa on 187 888 vähintään viiden aarin kokoista järveä ja lampea. Näistä 131 876 on alle hehtaarin kokoisia lampia. Järvistä on pinta-alaltaan yli yhden neliökilometrin 2 609, yli kymmenen neliökilometrin 326 ja yli sadan neliökilometrin 46. Yli 200 neliökilometrin kokoisia suurjärviä Suomessa on 17 eli enemmän kuin missään muussa Euroopan maassa Venäjää lukuun ottamatta, mutta järvet ovat suhteellisen matalia. Suomen 5 suurimman järven vedet mahtuisivat esimerkiksi Ruotsin Vätterniin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Järvitilastot/Suurimmat järvet;Järviwiki
| n k  Artikkelit Suomesta |
| --- | --- |
Historia:  Suomen asutushistoria  Suomen esihistoria  Ruotsin vallan aika Suomessa  Suomen suuriruhtinaskunta  Itsenäisen Suomen historia  Suomen sotahistoria 
Maantiede:  Geologia  Ilmasto  Joet  Järvet  Kansallispuistot  Kaupungit  Kaupunkialueet Helsinki  Tampere  Turku  Oulu  Jyväskylä  Kunnat  Linnut  Luonto  Luonnonsuojelualueet  Läänit  Maakunnat Ahvenanmaa  Metsät  Nisäkkäät  Saaret  Taajamat  Ääripisteet 
Hallinto:  Asevoimat NATO  Eduskunta  Hallinnolliset alueet  Ihmisoikeudet  Korruptio  Laki  Oikeusjärjestelmä  Perustuslaki  Poliisi  Politiikka  Presidentti  Puolueet  Pääministeri  Ulkopolitiikka  Vaalit  Valtioneuvosto  Valtion talousarvio 
Talous:  Eläkejärjestelmä  Energia  Liikenne  Maatalous  Matkailu  Meriteollisuus  Metsätalous  Keskuspankki  Pörssi  Teollisuus  Tiede  Tulopolitiikka  Valtionyhtiöt  Verotus  Viestimet  Yrittäjyys 
Yhteiskunta:  Hyvinvointi  Ihmiskauppa  Ilmastonmuutos  Kielet Suomi  Ruotsi  Pohjoissaame  Inarinsaame  Koltansaame  Karjala  Koulutus  Naiset  Prostituutio  Rikollisuus  Sensuuri  Siirtolaisuus  Suomalaiset  Terveydenhoito  Uskonto  Väestö 
Kulttuuri:  Arkkitehtuuri  Elokuva  Itsenäisyyspäivä  Juhlapäivät  Kansallislaulu  Kansanperinne  Kansallissymbolit  Keittiö  Kirjallisuus Kalevala  Lippu  Maailmanperintökohteet  Musiikki  Mytologia  Sauna  Taide  Urheilu  Valokuvaus  Vaakuna