stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Partahylje

| Partahylje |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia
Heimo::  Hylkeet Phocidae
Suku::  Erignathus  Gill, 1866
Laji::  barbatus
Kaksiosainen nimi
 Erignathus barbatus  (Erxleben, 1777) 
Synonyymit
 Phoca barbata Erxleben, 1777  
 Partahylkeen levinneisyys
Alalajit 
 E. b. barbatus  E. b. nautica 
Katso myös
   Partahylje Wikispeciesissä   Partahylje Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Partahylje (Erignathus barbatus) on suurin Pohjoisen jäämeren alueella esiintyvä hylkeiden heimoon kuuluva laji. Se on sukunsa ainoa laji, ja se jaetaan kahteen alalajiin, jotka ovat Atlantilla elävä nimialalaji Erignathus barbatus barbatus ja Länsi-Kanadan ja Siperian välisellä alueella tavattava Erignathus barbatus nautica. Suvun nimi Erignathus juontaa juurensa kreikan kielen sanoista eri ja gnathos, jotka viittaavat lajin raskastekoiseen leukaan. Lajinimi barbatus tarkoittaa partaa ja viittaa partahylkeelle ominaisiin runsaisiin viiksiin.
Koko ja ulkonäkö

Partahylkeen pituus on 2,1–2,4 metriä ja paino 200–250 kg, jopa 360 kg. Urokset ja naaraat ovat suunnilleen saman kokoisia. Ohotanmeren alueen yksilöt ovat keskimääräistä pienempiä, sillä ne ovat enintään 200 cm:n mittaisia ja painavat vain 190 kilogrammaa. Partahylkeen ruumiin rasvapitoisuus on 30–40 prosenttia.
Partahylkeiden väritys vaihtelee hopeanharmaasta tummanruskeaan. Varsinkin poikasilla on selässä joskus muutamia vaaleita täpliä. Pää on pieni suhteessa muuhun vartaloon, ja viikset ovat pitkät. Leuat ovat pitkät, mutta hampaat ovat surkastuneet ja voivat puuttua vanhoilta yksilöitä kokonaan. Partahylkeillä on, toisin kuin muilla hylkeillä, neljä nänniä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Partahylje elää lähinnä Jäämeren alueella, mutta sitä tavataan myös Ohotanmerellä, Beringinmerellä ja Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa ja satunnaisesti muun muassa Saksassa, Britanniassa ja Espanjassa. Partahylkeitä on tavattu myös Suomen luovutettuihin alueisiin kuuluvassa Petsamossa.
Partahylje elää suhteellisen matalissa vesissä. Lajin yksilöt lepäilevät yleensä jäälautoilla, mutta toisinaan myös rannoilla.
Lisääntyminen ja elinkaari

Paritteluaikana partahyljeurokset kosiskelevat naaraita päästämällä veden alla laulavaa ääntä. Partahylkeet synnyttävät keväällä, Pohjois-Kanadassa toukokuussa, etelämpänä Alaskassa jo maaliskuun puolivälissä. Kantoaika on yhdeksän kuukautta, ja poikaset syntyvät yleensä pienille jäälautoille. Poikaset ovat syntyessään keskimäärin 1,3 metriä pitkiä ja painavat 34 kilogrammaa. Ne pystyvät sukeltamaan melkein heti syntymän jälkeen ja kykenevät pysyttelemään 75 metrin syvyydessä viiden minuutin ajan jo alle viikon ikäisinä. Emo huolehtii poikasestaan 18–24 päivää, ja poikasen paino nousee nopeasti.
Naaraat saavuttavat sukukypsyyden 3–8-vuotiaina ja urokset 5–7 vuoden iässä. Naaras synnyttää ensimmäisen kerran yleensä 6,5–7,2-vuotiaana. Partahylkeet elävät yleensä noin 25 vuotta, mutta pisimpään elänyt yksilö kuoli 31-vuotiaana. Naaraat ovat pitkäikäisempiä kuin urokset.
Ravinto

Partahylje saalistaa merenpohjan tuntumasta pieniä eläimiä, kuten simpukoita, mustekaloja, merimakkaroita ja kaloja, etenkin turskakaloja. Saalistussyvyys on yleensä korkeintaan 200 metriä.
Uhat

Alaskan alueella on aikaisemmin arvioitu olleen 250 000–300 000 yksilöä. Nykyään partahylkeiden määrästä ei ole tietoa. Partahyljettä saalistavat jääkarhut, miekkavalaat, ihmiset ja joskus mursut. Partahylkeet lepäävät yleensä jäällä lähellä railoa tai reikää, jotta ne voivat paeta uhkaa nopeasti. Ihmiset saalistavat partahyljettä ruoan, nahan ja siitä saatavan traanin vuoksi. Beringinmerellä E. b. nautica -alalajia metsästetään vuosittain 1 500–2 000 yksilöä. Erityisesti partahylkeitä metsästävät venäläiset ja Amerikan alkuperäisasukkaat. Hylkeiden nahkaa käytetään umiakkien valmistukseen. Partahylkeitä uhkaa muun muassa ilmastonmuutoksesta johtuva merijään katoaminen.
Aiheesta muualla

ARKive: Bearded seal  (Erignathus barbatus) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Animal Diversity Web (englanniksi)
Encyclopedia of Life: Erignathus barbatus (luettu 3.7.2010) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Erignathus barbatus:  Wikidata: Q149405  Wikispecies: Erignathus barbatus  ADW: Erignathus_barbatus  BOLD: 12545  CoL: 6H29T  EUNIS: 11264  Fauna Europaea: 305341  Fauna Europaea (new): 32559095-1e4d-42ac-84ed-205c2e66d20e  GBIF: 2434816  iNaturalist: 41720  IRMNG: 10992640  ITIS: 180655  IUCN: 8010  MDD: 1005912  MSW: 14001032  NatureServe: 2.103659  NBN: NBNSYS0000005139  NCBI: 39304  NOAA: bearded-seal  Observation.org: 80613  OBIS: 137079  Open Tree of Life: 931413  Paleobiology Database: 80719  Paleobiology Database: 80719  SeaLifeBase: 68966  WoRMS: 137079 
Phoca barbata:  Wikidata: Q122648683  GBIF: 4409345 
Kanadalainen partahylje jäälautalla.
Páros

Pároksen saari (taimmaisena), Antíparos ja Despotikó ilmasta nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  37°03′00″N, 25°11′00″E, Páros Páros, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Korkein kohta:  Léfkes, 724 m
Pinta-ala:  196,308 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  13 715
Suurin kaupunki:  Paroikiá
Asutuskeskukset:  Náousa
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Páros (kreik. Πάρος) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 196,308 neliökilometriä ja asukasluku 13 715 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Páros kuuluu Pároksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Paroikiá.
Maantiede

Páros sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeren keskiosissa. Kykladien suurimman saaren Náxoksen länsipuolella. Pároksen lounaispuolella lyhyen lauttamatkan päässä sijaitsee Antíparos. Pienempi Despotikó sijaitsee kauempana lounaassa.
Saaren korkein kohta on Léfkes (724 metriä).
Maantiede > Hallinto, kaupungit ja kylät

Páros kuuluu hallinnollisesti Pároksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurimmat asutukset ovat Paroikiá eli Pároksen kaupunki (4 326 asukasta), joka sijaitsee saaren länsirannikolla; sekä Náousa (2 468 asukasta), Alykí (657), Márpissa (582), Mármara (552) ja Léfkes (545). (Katso myös: Luettelo Pároksen kunnan kaupungeista, kylistä ja pikkusaarista.)
Historia > Antiikki

Antiikin aikainen Paroksen poliksen eli kaupunkivaltion kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Paroikián kaupungin paikalla. Saarelta louhittiin arvostettua valkoista Paroksen marmoria, mikä oli tärkeä elinkeino ja tulonlähde saarelle. Paroksen marmori on poikkeuksellisen läpikuultavaa ja siksi kimmeltävän valkoista. Juuri paroslaista marmoria käytettiin lukuisiin tunnettuihin veistoksiin, kuten Milon Venus ja Samothraken Nike.
600-luvulla eaa. saarelaiset perustivat siirtokunnan Thásokselle. Persialaissodissa saari oli Persian vallan alla ja sen jälkeen Ateenan valtapiirissä ja mukana Deloksen meriliitossa.
Historia > Myöhempi historia

Bysantin valtakunnan ajan jälkeen Pároksesta tuli osa Náxoksen herttuakuntaa. Turkkilaiset valtasivat saaren vuonna 1537. Vuosina 1770–1774 saari oli venäläisten miehittämä. Pároksesta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1821.
Pároksen lähellä noin 2–3 kilometrin päässä saaren rannasta on kaksi karia, joita kutsutaan Pároksen porteiksi (Pórtes). 26. syyskuuta 2000 kello 22.12 autolautta M/S Express Samina törmäsi niihin ja upposi 50 minuuttia myöhemmin kello 23.02.
Nähtävyydet

Pároksen nähtävyyksiä ovat Paroikián venetsialaisaikainen linna 1200-luvulta, Pároksen arkeologinen museo sekä Panagía Ekatontapylianín kirkko, joka on yksi Kreikan parhaiten säilyneistä bysanttilaisaikaisista kirkoista. Paroikián lähellä sijaitsevat Delionin eli Deloksen jumalten (Apollon, Artemis) pyhäkön sekä Asklepieionin ja Pythionin jäänteet. Antiikin aikaisten marmorilouhosten alue sijaitsee Paroikiásta itään lähellä Maráthin kylää. Saaren nähtävyyksiin kuuluu myös Petaloúdes (”Perhoset”) -niminen perhoslaakso.
Liikenne

Saaren pääsatama on Paroikiá. Sieltä on yhteys muun muassa Pireukseen sekä lähisaarille, kuten Náxokselle. Myös Náousasta on yhteyksiä muun muassa Náxokselle, Mýkonokselle ja Delokselle. Kolmas tärkeä satama on Poúnta, josta on yhteys Antíparokselle. Pároksen lentoasema, josta on lentoja Ateenaan, sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungista etelälounaaseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Páros Wikimedia Commonsissa
Kykladit
| --- | --- |
Pääsaaret:   Amorgós  Anáfi  Ándros  Antíparos  Delos  Folégandros  Íos  Kéa  Kímolos  Kýthnos  Mílos  Mýkonos  Náxos  Páros  Santoríni Thíra  Sérifos  Sífnos  Síkinos  Sýros  Tínos 
Muut suuremmat saaret:   Antímilos  Despotikó  Donoúsa  Gyáros  Irakleiá  Káto Koufonísi  Kéros  Koufonísi  Makrónisos  Nikoúria  Pacheiá  Polýaigos  Ríneia  Schoinoúsa  Thirasía 
Pienet saaret:   Agía Kalí  Agía Paraskeví  Ágios Andréas, Kímolos  Ágios Andréas, Koufonísia  Ágios Artémios  Ágios Efstáthios  Ágios Geórgios  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Makáres  Ágios Nikólaos, Thíra  Ágios Spyrídonas  Akráthi  Almyronísi  Anánes  Áno Antikéri  Ánydros  Árgilos  Askaniá  Áspro  Aspronísi, Santoríni  Aspronísi, Schoinoúsa  Avelonísia Megálos Avelás  Mikrí Akradiá  Avoladonísi  Báos  Christianí  Daskalió  Diakoftó  Didými  Dipló  Drakonísi  Dryonísi  Dýsvato  Escháti  Evriókastro  Filídi  Foínisses  Ftená  Foúis  Gaïdouronísi  Galiátsos  Gavrionísia Akamátis  Alidonísi  Gáidaros  Megálo  Platý  Prásso  Tourlítis  Glarómpouta  Glaronísi, Gyáros  Glaronísi, Koufonísia  Glaronísi, Sérifos  Glaronísia  Gramvoússa  Kalógeroi, Kímolos  Kalógeroi, Tínos  Kalógeros  Kampána  Káravos  Kardiótissa  Kasséles  Káto Antikéri  Kávouras, Antíparos  Kávouras, Mýkonos  Kitrianí  Klidoúra  Klimatónisa  Kounelonísi  Krommýdi  Ktapódia  Lazaronísi  Lázaros  Makáres  Makrá  Makronísi  Manolonísi  Mantó  Marmaronísi  Mavronísi  Megáli Pláka  Megálo Viókastro  Megálos Refmatiáris  Mikrí Pláka  Mikronísi  Mikró Viókastro  Mikrós Avelás  Mikrós Refmatiáris  Moschonás  Náta  Néa Kaméni  Ofeidoússa  Palaiá Kaméni  Panagía  Panteronísi  Paximádi  Petalídi, Íos pohj.  Petalídi, Íos loun.  Pipéri  Pláka  Plakí  Planítis  Porí  Práso  Prasonísi, Íos  Prasonísi, Kímolos  Prasoúra  Psathonísi, Íos  Psathonísi, Sýros  Revmatonísi  Revmatonísia  Sáliagkos  Schinonísi  Serifopoúla  Sfontíli  Skylonísi  Strongylí, Antíparos  Strongylí, Makáres  Strongyló, Sýros Ermoúpoli  Strongyló, Sýros Poseidonía  Tetartonísi  Theotókos  Thermonísia  Tigáni  Toúrlos, Antíparos  Toúrlos, Páros  Tragonísi  Tría Adélfia  Tsimintíri  Tsouloúfi  Varvaronísi  Varvaroúsa  Venétiko  Voúlgari  Vous  Vryokastráki 
Pároksen Léfkesin kylä.
Delionin eli Deloksen jumalten pyhäkön raunioita.
Panagía Ekatontapylianín kirkko.
Luhtakarhunsammal

| Luhtakarhunsammal> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Karhunsammalet Polytrichopsida
Lahko::  Karhunsammalet Polytrichales
Heimo::  Karhunsammalet Polytrichaceae
Suku::  Korpikarhunsammalet Polytrichum
Laji::  swartzii
Kaksiosainen nimi
 Polytrichum swartzii  Hartm. 
Katso myös
   Luhtakarhunsammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luhtakarhunsammal (Polytrichum swartzii) on pohjakerroksien sammallaji. Se kuuluu Polytrichaceae -heimoon ja karhunsammalten sukuun. Luhtakarhunsammal on eräs luhtaisuutta ilmentävä sammal. Se kasvaa järvien ja jokien tulvarannoilla, luhtakorvissa, luhtanevoilla ja kosteilla kankailla märällä maalla. Laji on Suomessa elinvoimainen ja sitä esiintyy koko Suomessa Etelä-Karjalaa lukuun ottamatta.
Aiheesta muualla

ITIS: Polytrichum swartzii (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q11879735  Wikispecies: Polytrichum swartzii  CoL: 4LPRP  EoL: 923296  EUNIS: 197095  FNA: 250065131  GBIF: 2683077  iNaturalist: 167293  IRMNG: 10924784  ITIS: 548006  NatureServe: 2.122958  Open Tree of Life: 3856202  Plant List: tro-35141907  PLANTS: POSW  Tropicos: 35141907  WFO: wfo-0001170327  Laji.fi: MX.43939
Paradise (Kalifornia)

| Paradise |
| --- | --- |
 lippu:  sinetti
 Paradise
 Koordinaatit: 39°45′35″N, 121°37′19″W 
Valtio:  Yhdysvallat
osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Butte
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  47 km²
Korkeus:  542 m
Väkiluku (2010):  26 218
 – Väestötiheys:  552,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-8
 – Kesäaika:  UTC-7
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paradise on kaupunki Butten piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa asui 26 218 ihmistä.
8. marraskuuta 2018 alkanut suuri metsäpalo,"Camp Fire", tuhosi suurimman osan Paradisen kaupungista ja viereisen Concowin yhteisöistä.
Historia

Paradiseen perustettiin ensimmäinen postitoimisto vuonna 1877, se suljettiin hetkeksi vuonna 1911, mutta avattiin uudelleen myöhemmin samana vuonna, kun Orloffin postitoimisto suljettiin. Monia vuosia Butte county Railroad operoi junia, jotka palvelivat lähialueen sahoja ja myllyjä.
Historia > Nimeäminen

Yhteisön tunnettiin aiemmin neljällä eri nimellä: Leonards Mill, Poverty Ridge, Pair-O-Dice, Paradice.
Legenda sanoo, että kaupunki oli nimetty, koska Pair-o'Dice Salongin kotipaikka oli siellä. Ajatusta tukee tukee myös vuoden 1900 rautatiekartta, jossa viitataan kaupunkiin nimellä Paradice. Asiakirjoja ei kuitenkaan ole löydetty, jotka voisi todistaa perustamisen ajankohtaa, eikä myöskään anna selitystä kaupungin nimelle rautatiekartalla.
Geeni Sylva, läheisen Orovillen kaupungin entinen pormestari, on todennut, että salonkitarina on väärä, ja että nimen todellinen etymologia voidaan jäljittää hänen iso-iso-isoisäänsä, William Pierce Leonardiin, joka nimesi kaupungin kesäpäivänä vuonna 1864, kuuman ja pölyisen ajomatkan päätteeksi kun hän saapuu Sacramento Valleyn sahalle, kun henkilökunta oli tauolla, Leonard "veti syvään henkeä viileää, puhdasta ilmaa, ja huudahti: 'voi pojat, tämä on paratiisi.'" Sylvan selitys voi myös olla "mukavan kekseliäs historiallinen fiktio", mutta hän arvelee, että kaupunki oli varmaan nimensä mukaan miellyttävä paikka asua.
Historia > Vuoden 2008 palot

Kesäkuussa 2008 metsäpalo, nimeltään "Humboldt Fire" poltti yli 9 200 hehtaarin verran maata ja metsää Chicon ja Paradisen välistä. Peräti 9 300 ihmistä jouduttiin evakuoimaan lounais Paradisesta, kunnes palo kunnes palo saatiin hallintaan.
Heinäkuussa 2008 metsäpalo nimeltään "Camp Fire" syttyi kaupungin pohjoispuolella, jossa Feather-joki sijaitsee. Jälleen tuhannet evakuoitiin kodeistaan, mutta palo ei ylittänyt jokea. Se oli osa suurempaa monimutkaista palojen sarjaa, jota kutsutaan Butte Lightning Complex tai BTU Complex, johon sisältyy myös Belden ja Pit -metsäpalot. (Tämä oli eri kuin vuoden 2018 palo, vaikkakin sama nimi.)
Historia > Vuoden 2018 palo

8. marraskuuta 2018 kello 6:33 saatiin ilmoitus pensaspalosta Camp Creek Roadin lähellä. Pian syttymisen jälkeen liekit lähtivät leviämään rajusti, Butten piirikunnan Sheriffin Toimisto määräsi evakuoitavaksi Paradisen itä neljänneksen, ja kaikki muut osat tuntia myöhemmin. Myös muita paikkoja määrättiin evakuoitavaksi. Osa paikoista sai vain evakuointivaroituksen.
Saman päivän aikana suurin osa Paradisen kaupungista ja Concowin yhteisöstä oli tuhoutunut tulen seurauksena. Scott McLean, Kalifornian palopäällikkö, sanoi; "Puhumme järkyttyneenä ... Kaupungin keskusta palanut kokonaan maantasalle. Eteläpuoli sekä pohjois-puoli ovat ottaneet myös paljon vahinkoa."  84 ihmistä kuoli Paradisessa ja Concowissa, monia ihmisiä katosi ja kymmeniätuhansia rakennuksia tuhoutui.
Tätä paloa pidetään Kalifornian historian tuhoisimpana metsäpalona.
Maantiede

Paradise sijaitsee 16 km Chicosta itään ja 137 km Sacramentosta pohjoiseen.
Kaupunki on levittäytynyt laajalle harjanteen päälle ja sitä ympäröi syvät kanjonit, jotka ovat muodostaneet lännessä Feather-joki, ja idässä Butte Creekin sivujoki. Kaupungin alueen korkeus on 542m. Kaupunki itsessään on noin kahdeksan kilometriä itään kaupungin Chico, ja kymmenen kilometriä pohjoiseen Oroville - alueella.
Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 47 km2 ja yli 99 % siitä on maata.
Maantiede > Ilmasto

Paradisen ilmasto on kuuma-kesä Välimeren ilmasto Köppen ilmasto luokitus - järjestelmän mukaan.
Väestötiedot

Tilastoinnissa Paradise luokitellaan Chicon metropolialueeseen.
Väestötiedot > 2010

Yhdysvaltain vuoden 2010 väestönlaskenta kertoi, että Paradisen väkimäärä on 26 218. Sen asukastiheys oli 552,5 henkilöä per neliökilometri. Paradisen rotujakauma oli 24 129 (92.0%) valkoisia, 112 (0.4%) afroamerikkalaisia, 301 (1.1%) intiaaneja, 330 (1.3%) aasialaisia, 24 (0.1%) Tyynenmeren saarelaisiaa, 416 (1.6%) muiden rotujen edustajia, ja 906 (3.5%) ihmisiä, joiden taustassa on kaksi tai enemmän rotuja. Espanjalaisia tai latinoita  oli 1 836 henkilöä (7.0%).
Väestönlaskenta ilmoitti, että 25 810 ihmistä (98,4% väestöstä) asui kotitalouksissa, 139 (0,5%) asui ei-institutionalisoituissa ryhmäkodeissa, ja 269 (1,0%) oli laitoshoidossa.
Kaupungissa oli 11 893 kotitaloutta, joista 2 574 (21,6%) oli alle 18-vuotiaita lapsia, 5 227 (44,0%) oli vastakkaista sukupuolta olevia aviopareja, 1 308 (11,0%) Pelkkiä naisia, 511 (4,3%) Pelkkiä miehiä. 742 (6,2%) naimatonta vastakkaista sukupuolta, ja 94 (0,8%) samaa sukupuolta olevia aviopareja tai kumppanuuksia. Keskimääräinen kotitalouden koko oli 2,17 henkilöä. Kaupungissa oli 7 046 perhettä (59,2% kaikista kotitalouksista); keskimääräinen perheen koko oli 2,73 henkilöä.
Koulutus

Paradisessa toimii Paradise Unified School District, sekä useita riippumattomia Charter ja yksityiskouluja.
Paradise Unified School Districtin kouluja ovat:
Cedarwood (Peruskoulu)
Paradise (Peruskoulu)
Ponderosa (Peruskoulu)
Pine Ridge School
Paradise Intermediate School
Paradise (Lukio)
Ridgeview (Lukio)
Hunaja Run Akatemian Peruskoulu Ja toisen asteen koulu
Lasten Yhteisön Charter koulu
Paradise Charter Keskikoulu
HomeTech Charter Koulu
Liikenne

Paradisessa ei ole paljoa muita vaihtoehtoja, kuin ajaa omalla autolla. Paradisen/Magalia aluetta palvelee "B-linja" jota ajaa Butte County Transit. Butte Community College tarjoaa myös linja-autokuljetusta opiskelijoille.lähde?
Media

Internet radio Radio Paradise, on perustettu- ja toimii Paradisessa.
Paikallinen sanomalehti on Paradise Post
Kohtauksia Tuulen viemää elokuvasta kuvattiin Paradisessa Stark Lanen läheisyydessa.
Paradisea on myös käytetty sarjakuvassa pickle, jonka teki Brian Crane, 22. kesäkuuta 2011.
Aiheesta muualla

Virallisilla verkkosivuilla
Ontheridge.com: Paradise historia + maantiede (Arkistoitu – Internet Archive)
Paradise Ridge kauppakamarin verkkosivuilla
Paratiisi ennen/jälkeen 2018 palo (satelliitti näytä vertailu)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Paradise, California
Satelliittikuva "Camp Fire" metsäpalosta klo 10.45, 8. marraskuuta 2018
Käännös suomeksi
Paros (kaupunki)

| Paros> Πάρος |
| --- | --- |
 Paroksen Delionin raunioita.
Sijainti
 Paros
Koordinaatit:  37°05′05″N, 25°08′50″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Paroikiá, Páros, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit
Aiheesta muualla
  Paros Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paros (m.kreik. Πάρος, lat. Paros, Parus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Paroksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Paroikián kaupungin paikalla.
Maantiede

Paroksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi saaren länsirannikolla luonnonsatamalahden pohjukassa, samalla paikalla kuin nykyinen Paroikián kaupunki, joksi se on kehittynyt. Pseudo-Skylaksin mukaan kaupungissa (tai saarella) olisi ollut kaksi satamaa, joista toinen oli suljettavissa. Kaupunkivaltion alue oli jaettu demoksiin. Saaren muista asutuksista tunnetaan nimeltä Marpessa, Myrsineai (Myrrhineai), Temenion ja Hydria. Yksi linnoitettu asutus sijaitsi nykyisen Náousan paikalla saaren pohjoisrannikolla, ja toinen asutus nykyisen Dryóksen paikalla.
Paroksen kaupunkivaltion hallussa olleeseen alueeseen kuului koko Paroksen saari, joka on yksi Kykladien saariryhmän suurimmista saarista, sekä oletettavasti myös pienempiä lähisaaria, kuten Oliaros (nyk. Antíparos) ja Prepesinthos (nyk. Despotikó). Saaren itäpuolella sijaitsi Naksoksen (nyk. Náxos) saari eli Naksoksen poliksen alue.
Saari koostuu yhdestä pyöreähköstä vuoresta, jota ympäröi joka puolelta rannikkotasanko. Paros tunnettiin antiikin aikana erityisesti valkoisesta marmoristaan, jota louhittiin pääasiassa Marpessa-vuorelta. Paroksen marmoria arvostettiin muita marmorilaatuja enemmän, koska se on läpikuultavaa ja päästää valoa muita syvemmälle, jopa 3,5 sentin syvyyteen. Saaren marmori tunnettiin nimillä lithos lykhnitēs (λίθος λυχνίτης), lykhneos (λυχνεός) ja lygdos (λύγδος), mahdollisesti koska marmoria kaivettiin lampun valossa. Myös paroslaiset viikunat saivat kehuja antiikin kirjailijoilta.
Rakennukset ja löydökset > Kaupungissa

Akropolis eli yläkaupunki
Paroksen akropolis eli yläkaupunki ja linnavuori oli samalla kukkulalla, jolla sijaitsee myös nykyisen Paroikián venetsialaisaikainen linna (Kástro, 37°05′05″N, 25°08′50″E). Kukkulan länsipää on aikojen kuluessa romahtanut mereen, ja ainoastaan itäpää on jäljellä.
Akropoliilla sijaitsi Athenelle omistettu temppeli, joka rakennettiin arkaaisella kaudella. Se edusti joonialaista tyyliä, ja siitä voidaan erottaa ainakin naos ja opisthodomos. Temppelistä on säilynyt joitakin raunioita osana Pyhän Konstantinuksen kirkkoa (Ágios Konstantínos) sekä sen pohjoisseinää. Temppelin sekä muiden antiikin aikaisten rakennusten, kuten hellenistisen kauden stoan ja heroonin, osia on myös venetsialaisaikaisen linnan rakenteissa ja alueella. Temppelin paikan läheltä on löydetty kykladisen kauden asutuksen jäänteitä.
Akropoliilla sijaitsi myös toinen temppeli, niin kutsuttu Temppeli B. Sitä on ehdotettu Koren pyhäköksi, joka kaupungissa tiedetään olleen 400-luvulla eaa.
Alakaupunki ja kaupunginmuurit
Joitakin antiikin aikaisia jäänteitä on löydetty alakaupungista akropoliin itäpuolelta Panagía Ekatontapylianín kirkon alta sekä rakenteista. Kirkko itsessään on mahdollisesti jo myöhäisantiikin ajalta 300-luvulta ja nykyisellään varhaisbysanttilainen 500-luvulta. Se on basilikakirkko ja ainoa kyseiseltä ajalta kokonaisena säilynyt vastaava kirkkorakennus.
Kaupungista on tunnistettu myös muun muassa agoran lähellä sijainnut prytaneion, johon kuului myös Hestian pyhäkkö, noin ajalta 375–365 eaa., buleuterion 300-luvulta eaa. sekä kreikkalainen teatteri.
Kaupunki oli ympäröity muureilla, joiden koko reitti on voitu jäljittää ja joista on säilynyt joitakin osia. Muurien sisälle jääneen alueen pinta-ala oli noin 50 hehtaaria. Muurien koosta voidaan päätellä, että antiikin aikainen kaupunki oli nykyistä Paroikián kaupunkia huomattavasti suurempi. Kaupunginmuurit oli rakennettu mahdollisesti jo 600-luvulla eaa. ja viimeistään 500-luvulla eaa.
Pythion ja Asklepieion
Pythionin eli Python Apollonin pyhäkön ja Asklepieionin eli Asklepioksen pyhäkön rauniot on löydetty kaupungin lounaisosasta Pyhän Annan (Agía Ánna) kirkon läheltä (37°04′42″N, 25°08′27″E). Kyseiset pyhäköt oli rakennettu kahdelle pengertasanteelle. Pythionista on säilynyt lähinnä pengerryksen tukimuuria. Asklepieionista, joka oli rakennettu 300-luvulla eaa., on säilynyt kahden lähdekaivorakennuksen jäänteet. Niiden edessä on suorakulmainen pylväiköllä varustettu temenos-alue, jonka sisäpuolella oli alttari. Viereisellä kukkulalla on 1800-luvulla rakennettu uusklassinen pientä temppeliä jäljittelevä yksityishauta, jota ei tule sekoittaa pyhäkön raunioihin.