stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tomb Raider III
Juoni

Pelin kulku alkaa Lara Croftin seikkaillessa Intiassa. Pelaajan läpäistessä neljä Intiaan sijoittuvaa tasoa Lara seikkailee pelaajan valitsemassa järjestyksessä Lontoossa (muun muassa Aldwychin metroasemalla), Nevadan autiomaassa (ja Area 51:llä) sekä Tyynenmeren saarilla. Näiden jälkeen Laran matka päättyy Antarktikselle.
Lisäosa Tomb Raider III: The Lost Artifact jatkaa varsinaisen pelin tarinaa. The Lost Artifactissa Lara seikkailee skotlantilaisessa linnassa, Kanaalin tunnelissa ja lopulta Pariisin katakombeissa.
Kehitys

Pelin on kehittänyt eri tiimi kuin aiemmat kaksi osaa. Sama ryhmä teki vielä neljännen ja viidennen osan sarjassa.
Aiheesta muualla

Tomb Raider III: Adventures of Lara Croft MobyGamesissa (englanniksi)
Tomb Raider III Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Veikko Hoffrén

Veikko Johannes Hoffrén (16. maaliskuuta 1931 Pori – 1988) oli suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti Porin Pyrintöä ja Turun Tovereita.
Hoffrén voitti moukarinheiton Suomen-mestaruuden Tampereella 1957. Hän saavutti myös SM-hopeaa vuonna 1958 sekä pronssia vuosina 1952, 1953, 1954 ja 1956. Hän edusti Suomea 19 maaottelussa vuosina 1952–1959. Ennätyksekseen hän heitti tuloksen 60,88 m vuonna 1957.
Vaskiluodon silta

Vaskiluodon silta yhdistää Vaskiluodon Vaasan kaupungin mantereeseen.
Vaskiluodon silta on siltapenger Vaasan kaupungin mantereen ja kaupungin edessä sijaitsevan Vaskiluodon saaren välillä. Silta vie Vaasan satamaan. Sillan kantavuus on 600 tonnia. Vaskiluodon silta ja Sininen tie valittiin kuntatekniikan saavutukseksi Suomessa vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Maastorakentajat: Referenssit: Vaskiluodon silta (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaasan liikenne
| --- | --- |
Keskustan kadut:   Alatori  Aleksanterinkuja  Ajurinkatu  Asemakatu  Hietasaarenkatu  Hovioikeudenpuistikko  Itäinen Kasarmintori  Kasarminkatu  Kauppapuistikko  Kellosepänkatu  Kirjastonkatu  Kirjastonkuja  Kirkkopuistikko  Kirvesmiehenkatu  Klemetinkatu  Korsholmanpuistikko  Koulukatu  Lastenkodinkatu  Läntinen Kasarmintori  Museokatu  Pitkäkatu  Pikkukatu  Raastuvankatu  Rantakatu  Rauhankatu  Rautatienkatu  Rosteninkatu  Teräksenkuja  Tiilitehtaankatu  Tiilitehtaankuja  Vaasanpuistikko  Ylätori 
Sillat:   Vaskiluodon silta  Palosaaren silta  Sundomin silta 
Päätiet:   Eurooppatie 8  Eurooppatie 12  Valtatie 3  Valtatie 8  Valtatie 18  Seututie 673  Seututie 704  Seututie 715  Seututie 717  Seututie 718  Yhdystie 6741  Yhdystie 7173  Yhdystie 7251 
Raideliikenne:   Vaasan rata  Huutoniemen seisake  Mustasaaren rautatieasema  Rautatieasema  Vaskiluodon rautatieasema  Wasalandian seisake 
Lento- ja meriliikenne:   Lentoasema  Satama
Variksenkrassit

| Variksenkrassit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit
Suku::  Variksenkrassit Coronopus  Zinn
Infobox OKNimi-testi OK: 
Variksenkrassit (Coronopus) on ristikukkaiskasvien suku, jonka on kuvannut Johann Gottfried Zinn 1757. Suvussa ei ole enää hyväksyttyjä lajeja, sillä se luokitellaan vesikrassien (Nasturtium) synonyymiksi. Variksenkrasseihin on Suomessa aiemmin luokiteltu viimeksi krasseihin eli suomukrasseihin (Lepidium) siirretyt lajit karvavariksenkrassi (Coronopus didymus) → sulkakrassi (Lepidium didymum) ja kaljuvariksenkrassi (Coronopus squamatus) → ryhmykrassi (Lepidium coronopus).
Variksenkrassin liuskaiseen lehtimuotoon viittaa muiden sukujen kasvien lajinimenä coronopifolia.
Tomb Raider II

| Tomb Raider II |
| --- | --- |
 Pelin kansikuva
Kehittäjä:  Core Design (PC & PSX) Westlake Interactive (Mac OS)
Julkaisija:  Eidos Interactive JP Victor Interactive Software Aspyr (Mac OS)
Jakelija:  Steam, Humble Store, PlayStation Store, Google Play ja App Store
Suunnittelija:  Gavin Rummery Neil Boy Heather Gibson Stuart Atkinson Joss Charmet
Käsikirjoittaja:  Vicky Arnold
Säveltäjä:  Nathan McCree
Ohjelmoija:  Gavin Rummery
Pelisarja:  Tomb Raider
Pelimoottori:  Tomb Raider II engine
Julkaistu:  Microsoft WindowsNA 31. lokakuuta 1997EU 11. lokakuuta 1997 PlayStationEU 1. marraskuuta 1997NA 1997JP 22. tammikuuta 1998 Mac OSNA 1. tammikuuta 1998
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation, Microsoft Windows, Macintosh
Jakelumuoto:  CD, PlayStation Network, Steam
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Tomb Raider II (tunnettu myös nimellä Tomb Raider 2: The Dagger of Xian) on Core Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 1997 PlayStationille, Microsoft Windowsille ja Macintoshille. Peli kuuluu Tomb Raider -pelisarjaan.
Juoni

Legendan mukaan Kiinan keisari pisti sydämeensä mystisen Xi’anin tikarin, muuttui lohikäärmeeksi ja komensi armeijaansa taisteluissa tiibetiläisiä soturimunkkeja vastaan. Eräässä taistelussa munkit onnistuivat kukistamaan lohikäärmeen irrottamalla tikarin tämän sydämestä. Tikari palautettiin sen leposijaansa Kiinan muurin sisälle.
Lara Croft on Kiinan muurilla tutkimassa Xi’anin tikarin legendaa. Löytäessään läheisestä luolasta tikarin kätköpaikalle johtavan eräänlaisella symbolilla koristellun puuoven, Lara joutuu tuntemattoman miehen hyökkäyksen kohteeksi. Joutuessaan alakynteen mies kertoo työskentelevänsä italialaiselle mafiosolle, Marco Bartolille, joka on myös kiinnostunut tikarista. Lyhyen keskustelun jälkeen mies suorittaa itsemurhan juomalla myrkkyä. Miehen kannettavalta tietokoneelta Lara löytää kuvan hienosta italialaisesta rakennuksesta ja tajuaa, että hänen täytyy matkustaa Venetsiaan. Sieltä hän löytää oopperatalon, joka on Bartolin piilopaikka. Lara seuraa Bartolia rahtikoneeseen, jossa hän menettää tajuntansa joutuessaan mafioson yllättämäksi.
Lara palaa tajuihinsa Bartolin valtaamalla öljynporauslautalla, jossa Bartoli suorittaa vedenalaisia etsintöjä isänsä Gianni Bartolin merenpohjaan vajonneen Maria Dorian -linjalaivan löytämiseksi. Lara pakenee tyrmästä ja kohtaa vangitun tiibetiläisen Chan-nimisen munkin, joka kertoo Maria Dorian hylyssä sijaitsevasta Seraph-nimisestä artefaktista. Pienoissukellusveneellä Lara kulkee valtameren pohjaan uponneen laivan raunioiden läpi ja lopulta löytää Seraphin ennen Bartolin miehiä. Palatessaan öljynporauslautalle Lara kaappaa rahtikoneen ja aloittaa matkan kohti Tiibetiä.
Lentokoneen moottorivian takia Lara suorittaa pakkolaskun Tiibetin vuoristoon. Lara vaeltaa vuoristossa moottorikelkalla ja löytää Barkhangin luostarin. Bartolin miehet ovat kuitenkin ehtineet luostariin ja ajautuneet taisteluun munkkien kanssa. Luostarista Lara etsii käsiinsä viisi rukousmyllyä, joilla hän avaa oven salaiseen huoneeseen. Huoneesta Lara löytää Seraphin, jolla hän avaa tien maanalaisiin katakombeihin ja löytää Talionin, avaimen, jolla temppeli aukeaa Kiinan muurilla. Lara kaappaa Bartolin miehiltä jeepin, palaa Kiinan muurille ja astuu sisälle Xi’anin temppeliin. Kun Lara yrittää saada tikarin käsiinsä, hän putoaa ansaluukusta katakombeihin. Palatessaan tikarin luokse hän seuraa seremoniaa, jossa Bartoli iskee tikarin sydämeensä. Lara seuraa miehiä temppeliin ja todistaa tapahtumaa, jossa Marco Bartoli muuttuu lohikäärmeeksi. Kaksintaistelussa Lara onnistuu tappamaan lohikäärmeen vetäisemällä tikarin tämän vatsasta. Lara pakenee sortuvasta temppelistä tikari mukanaan. Epilogissa Bartolin jäljelle jääneet miehet hyökkäävät Laran kartanolle Englannissa, mutta Lara kukistaa hyökkääjät.
Golden Mask

Vuonna 1999 peliin julkaistiin Tomb Raider II: Golden Mask -lisäosan muodossa viisi uutta tasoa. Golden Maskin juoni on täysin erillään alkuperäisen Tomb Raider II:n tarinasta – lisäosassa Lara Croft seikkailee Beringinmerellä ja Alaskassa.
Lisäosan ovat tehneet:
Philip Campbell
Rebecca Shearin
Kris Renkewitz
Richard Flower
| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 86,20 % (Windows) 82,71 % (PlayStation)
Metacritic: 85/100 (PlayStation)
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: 8,2/10 (Windows) 5,7/10 (PlayStation)
IGN: 8/10 (PlayStation)
Aiheesta muualla

Tomb Raider II Starring Lara Croft MobyGamesissa (englanniksi)
Tomb Raider II Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viktorija Meškova

Meškova EM-kisoissa vuonna 2020
Meškova EM-kisoissa vuonna 2020
Viktorija Meškova (s. 2000) on venäläinen kiipeilijä. Vuonna 2020 hän voitti Euroopanmestaruuden lead-kiipeilyssä, boulderoinnissa ja yhdistetyssä kiipeilyssä. Yhdistetyn kiipeilyn EM-voittajana hän sai paikan vuoden 2020 kesäolympialaisiin. Olympialaissa hän sijoittui yhdeksänneksi jääden yhden sijan päähän finaalipaikasta.
Valkea ruusu

| Valkea ruusu Eero Aven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1988
 Formaatti: LP
 Kesto: 38.05
 Levy-yhtiö: AMT
Eero Avenin muut julkaisut
| Laulava sydän 1987 | Valkea ruusu 1988 | Elämäntoveri 1988 |
Valkea ruusu on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1988.
Kappaleet

Ystävän laulu
Yksinhuoltaja
Kylmän kukkia
Valkea ruusu valssi
Syksyn viimat
Neiti Ruusunen
Mä mistä löytäisin sen laulun
Ystävän jos menetän
Pieni nukke
Ruskeasilmäinen tyttö
Tähtien kertomaa
Jurmalan taikaa
Viktorija Dimitrova

Viktorija Dimitrova (bulg. Виктория Димитрова; 11. kesäkuuta 1976 – 8. marraskuuta 1994) oli bulgarialainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä ja jäi naisten yksinluistelussa 17. sijalle. Lisäksi hän osallistui muun muassa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1992–1994.
Bulgarian luisteluliitto vietti 50-vuotisjuhlaansa vuonna 1999, jolloin se nimesi edesmenneen Dimitrovan 1990-luvun parhaaksi taitoluistelijaksi yhdessä Ivan Dinevin, Albena Denkovan ja Maksim Staviskin kanssa.
Vaara-kirjastot
Aiheesta muualla

Vaara-kirjastot: eKirjasto (kirjastot.fi)
Viktorija Komova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Komova vuonna 2011. |  Komova vuonna 2011. |  Komova vuonna 2011. |  |
Maa:   Venäjä
Naisten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | neliottelu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 2011 | eritasonojapuut |  |
|  Kultaa | Glasgow 2015 | eritasonojapuut |  |
|  Hopeaa | Tokio 2011 | neliottelu |  |
|  Hopeaa | Tokio 2011 | joukkuekilpailu |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bryssel 2012 | eritasonojapuut |  |
|  Hopeaa | Bryssel 2012 | joukkuekilpailu |  |
Viktorija Aleksandrovna Komova (ven. Виктория Александровна Комова, s. 30. tammikuuta 1995 Voronež) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan-mestari sekä olympiamitalisti.
Komova saavutti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa eritasonojapuilla ja hopeaa neliottelussa sekä joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän saavutti neljä arvokisamitalia, ensin kultaa eritasonojapuilla sekä hopeaa joukkuekilpailussa toukokuussa järjestetyissä Brysselin EM-kilpailuissa ja myöhemmin hopeaa neliottelussa sekä joukkuekilpailussa heinä-elokuussa järjestetyissä Lontoon olympialaisissa.
Konova voitti 2015 Bakun Euroopan kisoissa kultaa joukkuekilpailussa. Glasgow'n MM-kilpailuissa hän jakoi eritasonojapuiden maailmanmestaruuden maannaisensa Daria Spiridonovan, Kiinan Yilin Fanin ja Yhdysvaltojen Madison Kocianin kanssa.
Valkoinen oleanteri (elokuva)

| Valkoinen oleanteri> White Oleander |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Kosminsky
Käsikirjoittaja:  Mary Agnes Donoghue
Perustuu:  Janet Fitchin romaaniin Valkoinen oleanteri
Tuottaja:   Hunt Lowry  John Wells 
Säveltäjä:  Thomas Newman
Kuvaaja:  Elliot Davis
Leikkaaja:  Chris Ridsdale
Tuotantosuunnittelija:  Donald Graham Burt
Pääosat:   Alison Lohman  Michelle Pfeiffer  Robin Wright Penn  Renée Zellweger 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat, Saksa
Tuotantoyhtiö:   Gaylord Films  John Wells Productions  Oleandor Productions  Pandora Filmproduktion GmbH  Warner Bros. 
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkoinen oleanteri (White Oleander) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Peter Kosminskyn ohjaama elokuva. Elokuva perustuu Janet Fitchin samannimiseen romaaniin, ja sen pääosissa nähdään Alison Lohman, Michelle Pfeiffer, Robin Wright Penn ja Renée Zellweger.
Venttiilinohjain

Venttiilinohjain on venttiilikoneiston osa, jonka sisällä lautasventtiilin varsi liikkuu. Venttiilinohjain on tavallisesti työstetty yhdestä metallikappaleesta, ja käytetty metalli on pehmeämpää kuin venttiilinvarsi, joka on tavallisesti ruostumatonta terästä. Venttiilinohjaimia valmistetaan tavallisesti valuraudasta ja pronssista. Venttiilinohjaimen voitelu perustuu voiteluöljyn roiskumiseen venttiilikoneistossa. Venttiilin tiiviste päästää voiteluöljyä hallitusti venttiilinvartta pitkin venttiilinohjaimen ja venttiilinvarren väliin, ja näin venttiilinvarren ja venttiilinohjaimen välinen kitka pysyy pienenä ja kuluminen on hidasta.
Tuottajain Maito

| Osuuskunta Tuottajain Maito |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osuuskunta
Perustettu:  1955
Kotipaikka:  Riihimäki
Toiminta-alue:  Uusimaa, Kymenlaakso, Etelä-Karjala, Etelä-Häme, Päijät-Häme, Etelä-Savo
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  maitotuotteiden kauppa
Liikevaihto:  147 milj. € (2014)
Henkilöstö:  45
Omistaja:  1 038 maidontuottajaa (31.12.2014)
Kotisivu:  www.tuottajainmaito.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Osuuskunta Tuottajain Maito on noin tuhannen maidontuottajan omistama osuuskunta. Se on vuodesta 1992 alkaen toiminut maidonhankintaosuuskuntana toimittaen omistajiensa tuottaman maidon Valio Oy:lle jalostettavaksi. Tuottajain Maito omistaa Valiosta noin neljäsosan.
Historia

Tuottajain Maidon toiminta alkoi vuonna 1955, kun kolmen uusimaalaisen meijerin, Myrskylän osuusmeijerin, Orimattilan osuusmeijerin ja Pakaan Maidonmyyntiosuuskunnan, toiminta siirtyi Oy Tuottajain Maito - Producenternas Mjölk Ab:lle. Seuraavina vuosikymmeninä, vuoteen 1992 mennessä, useat kymmenet uusimaalaiset, hämäläiset, päijäthämäläiset ja kymenlaaksolaiset osuusmeijerit yhdistyivät Tuottajain Maitoon tai alkoivat toimittaa maitoa Tuottajain Maidolle.
Makeutettujen hedelmä- ja marjajogurttien suosion Suomessa aloittivat vuonna 1968 Tuottajain Maidon Riihimäen meijerin valmistamanat Herajoen jogurtit.
Tuottajain Maidon ensimmäinen toimitusjohtaja, vuodesta 1955 aina vuoteen 1976 asti, oli maanviljelysneuvos Pekka Liljendahl. Hänen jälkeensä toinen pitkäaikainen toimitusjohtaja vuoteen 1991 asti oli kauppaneuvoksen arvonimen saanut Jukka R. Heino.
Aiheesta muualla

Oy Tuottajain Maito (Pörssitiedon yhtiöesitys)
Villa Jonasberg

Bergan huvila-alue, Villa Jonasberg, Signe Branderin valokuva vuodelta 1912
Villa Jonasberg oli Helsingissä Etu-Töölössä Apollonmäellä Töölönkadun ja Apollonkadun kulmassa, nykyisen Töölönkatu 12:n tontilla sijainnut puinen huvilarakennus. Talossa toimi 1860-luvulla isorokkosairaala ja se oli vuodesta 1872 ravintolana. Ravintolaa piti Venäjän armeijasta Krimin sodan jälkeen eronnut ja Helsinkiin asettunut Wladislaus Majewski (k. 1873) ja hänen kuoltuaan hänen leskensä Johanna Mikaelintytär vuoteen 1876 saakka. Talossa asui sitten puuseppä Eriksson 1880-luvun lopulle saakka ja sen jälkeen talo oli piirilääkäri Elmgrenin asuntona ainakin 1901–1911. Talo toimi myös Arbetets Vänner i Tölö (Tölikan Vennu)-yhdistyksen yhdistystalona purkamiseensa saakka. Vuonna 1913 huvilan tontteineen osti arkkitehti Sigurd Frosterus. Huvila purettiin 1926 ja sen paikalle valmistui kivitalo 1927.
Vero Copner Wynne-Edwards

Vero Copner Wynne-Edwards (1906 Leeds – 1997) oli ekologian merkittäviä kehittäjiä.
Elämä

Wynne-Edwards syntyi vuonna 1906 kuudenneksi lapseksi perheeseensä. Hän kiinnostui luonnonhistoriasta isänsä kautta. Hän kiinnostui eläintieteestä ja suoritti tutkinnon siitä Oxfordissa vuonna 1927. Wynne-Edwards erikoistui etenkin lintujen tutkimiseen. Hän kuoli vuonna 1997 91 vuoden iässä.
Wynne-Edwardsin tärkein tieteellinen työ oli Animal Dispersion in Relation to Social Behaviour, jonka hän julkisti vuonna 1962. Tässä työssä hän esitteli ajatuksiaan kiistanalaisesta ryhmävalinnasta.
Merkkipaaluja

1959 American Ornithological Societyn kunniajäsenyys
1965 Cooper Ornithological Society jäsenyys
1977 British Ecological Societyn jäsenyys
1980 Institute of Biologyn jäsenyys
Ventspils Olimpiskais Stadions

| Ventspils Olimpiskais Stadions> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Ventspils, Latvia
Koordinaatit:  57°23′14″N, 21°34′13″E
Avattu:  2005
Käyttäjät
 FK Ventspils 
Katsojakapasiteetti
 3 044 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ventspils Olimpiskais Stadions on Latviassa Ventspilsin kaupungissa sijaitseva jalkapallo- ja yleisurheilustadion. Se on osa ﻿Olimpiskais centrs Ventspils -nimistä urheilukeskusta, jossa on useiden jalkapallokenttien lisäksi muun muassa jäähalli, sekä koripalloa ja yleisurheilua varten tarkoitetut sisähallit.
Olimpiskais Stadions toimii maan pääsarjassa pelaavan FK Ventspilsin kotikenttänä, lisäksi stadionilla on pelattu maaotteluita. Se oli muun muassa vuoden 2014 Baltic Cupin näyttämönä.
Tradikaali

| Tradikaali> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–
Kotipaikka:   Suomi
Jäsenet:  Laura Kuisma, viulu   Reetta Kuisma, kontrabasso   Sanna Salonen, saksofoni   Joni Stein, piano ja harmoni (2014–)  
Entiset jäsenet:  Alexandria Schultz, piano (2010–2014)   Juho Itä, kitara (2010–2016)   Kaisa Anttila, alttoviulu  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tradikaali on vuonna 2010 perustettu nykykansanmusiikkiyhtye, joka on saanut alkunsa Tahdittomat-kansantanssiryhmän taustayhtyeenä. Yhtye soittaa sekä perinteistä että uutta suomalaista kansanmusiikkia modernilla otteella, ja musiikissa on vaikutteita myös muista tyylilajeista ja kulttuureista. Tradikaali julkaisi  kesällä 2014 esikoisalbumin nimeltä Tradikaali. Juho Itä muutti keväällä 2017 Irlantiin. Yhtye on tällä hetkellä tauolla.
Historia

Yhtyeen toiminta on saanut alkunsa Jokioislaisen Tahdittomat-kansantanssiryhmän säestystoiminnasta. Bändi on aiemmin toiminut nimillä Tahdikkaat ja Tahdittomat Band. Vuonna 2011 yhtye äänitti omakustanne demon Ensimmäinen demoni. Äänitysten yhteydessä bändin nimeksi vaihdettiin Tradikaali. Kesän 2014 kiertueen jälkeen Alexandria muutti Vietnamiin opettamaan pianonsoittoa. Pianon ja harmoonin taakse löytyi Kultaisen harmonikan 2013 -voittaja Joni Stein.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Laura Kuisma, viulu (2010–)
Reetta Kuisma, kontrabasso (2010–)
Sanna Salonen, saksofoni, shaker ja klarinetti (2010–)
Joni Stein, piano ja harmoni (2014–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Alexandria Schultz, piano (2010–2014)
Juho Itä, kitara (2010–2016)
Tunnustukset

2010 yhtye voitti Tahdittomien kanssa Tanhutaisto-kilpailun.
2011 yhtye valittiin Folklandia-kummiyhtyeeksi.
2013 yhtyeelle myönnettiin Vuoden nuori pelimanni -titteli.
2013 Tradikaali voitti Pelimanniyhtyeiden Suomen mestaruuden.
2014 yhtye valittiin Kaustinen kansanmusiikkifestivalin showcase-yhtyeeksi.
2016 Tradikaali valittiin Folklandia-risteilyn showcase-yhtyeeksi.
Julkaisut > Demo

Ensimmäinen Demoni (2011)
Julkaisut > Albumit

Tradikaali (2014)
Ulkomaiset festivaalit

Mondial des Cultures, Drummondville, Kanada (5.–20. heinäkuuta 2010)
Folkmoot USA, The State International Festival of North Carolina (19. heinäkuuta – 2. elokuuta 2011)
CIOFF Folkloriada, Etelä-Korea (1.–14. lokakuuta 2012)
Kukushka-festivaali, Viipuri, Venäjä (6. elokuuta 2016)
Aiheesta muualla

Tradikaalin Facebook-sivu
kansanmusiikki.fi/tradikaali
Yle Radio 1 Kansanmusiikissa soivat uudet soundit
Tahdittomissa salonseutulaisedustus[vanhentunut linkki]
Tradikaali on Vuoden 2013 nuori pelimanni[vanhentunut linkki]
Vaappiot

| Vaappiot |
| --- | --- |
 Dyynivaappio (Traganum moquinii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Suku::  Vaappiot Traganum  Delile
Katso myös
   Vaappiot Wikispeciesissä   Vaappiot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaappiot (Traganum) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu vain muutama laji.
Lajit

Traganum moquinii – dyynivaappio
Traganum nudatum
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Traganum
Tsinghua-yliopisto

| Tsinghua-yliopisto> 清华大学 |
| --- | --- |
  
 Tsinghua-yliopiston hallinnollinen päärakennus.
Henkilökunta:  3565 (opetushenkilökunta, "faculty", 12/2019)
Opiskelijoita:  50 394 (12/2019)
Jatko-opiskelijoita:  15 751 (tohtoriopiskelijat, 12/2019)
Sijainti:   Peking,  Kiina (40.0004°N, 116.3265°E)
Yhteistyö:  C9-liiga
Sivusto:  www.tsinghua.edu.cn
Tsinghua-yliopisto on Kiinan tasokkaimpia.
Yliopiston vanha pääportti.
Vuonna 1917 valmistunut pääauditorio sijaitsee vanhan kampuksen keskellä.
Tsinghua-yliopisto (yksink.: 清华大学; perint.: 清華大學; pinyin: Qīnghuá Dàxué; pinyinin mukaan Qinghua-yliopisto) on yksi Kiinan kansantasavallan maineikkaimmista ja arvostetuimmista yliopistoista. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Pekingissä. Yliopiston kampus on kaupungin luoteisosassa Haidianin alueella.
Historia

Tsinghua perustettiin vuonna 1911 entisten Qing-dynastian keisarillisten puutarhojen alueelle ja se toimi alkujaan valmistavana kouluna yhdysvaltalaisiin yliopistoihin pyrkiville kiinalaisille koululaisille. Tsinghuasta tuli yliopisto vuonna 1925, ja se nousi pian samalle tasolle kuin läheinen Pekingin yliopisto. Tsinghua- ja Pekingin yliopistojen välillä vallitsee edelleen tiukka kilpailu paremmuudesta.
Japanin hyökättyä Kiinaan vuonna 1937 pääkaupunkialueen kolme yliopistoa, Tsinghua, Peking ja Tianjinissa oleva Nankai, yhdistettiin väliaikaisesti ja siirrettiin sotaa pakoon maan lounaisosiin, mistä ne palasivat toisen maailmansodan jälkeen vanhoille paikoilleen. Kiinan sisällissota jakoi maan ja sen päätyttyä kommunistien voittoon osa Tsinghua-yliopistosta siirtyi kansallismielisten mukana Taiwaniin, jossa siitä muodostettiin oma yliopistonsa vuonna 1955. Kansantasavalta puolestaan yritti uudistaa koulutusjärjestelmäänsä Neuvostoliiton mallin mukaiseksi, minkä seurauksena 1952 Tsinghua menetti useita tiedekuntiaan, ja siitä tehtiin pelkkä monitieteellinen ammattikorkeakoulu. Kulttuurivallankumouksen aikaan 1966–1976 minkäänlainen normaali koulutus ei juuri ollut mahdollista. Kaaoksen ajan päätyttyä vuonna 1977 Tsinghua palasi kuitenkin nopeasti entiselleen, ja heti vuosikymmenen vaihteessa tehdyt uudistukset tekivät laajemmankin koulutuksen kirjon jälleen mahdolliseksi. 1980-luvulta alkaen yliopisto on valtion voimakkaan tuen avulla laajentunut ja kehittynyt hyvin korkeatasoiseksi oppilaitokseksi.
Nykytilanne

Monissa yliopistovertailuissa Tsinghua sijoittuu Kiinan ensimmäiseksi. Se on erityisen tunnettu taloustieteellisestä ja insinöörikoulutuksestaan. Tsinghua-yliopisto jää toisaalta toiseksi naapurilleen Pekingin yliopistolle esimerkiksi oikeustieteen ja lääketieteen saralla. Monet Kiinan johtavista henkilöistä niin politiikassa, taloudessa, tieteessä kuin muillakin aloilla tulevat juuri näistä yliopistoista. Tunnetuimpia Tsinghuasta valmistuneita ovat muiden muassa Wolfin palkinnon 1984 voittanut matemaatikko Shiing-Shen Chern, vuoden 1957 fysiikan Nobel-palkinnon kahdestaan jakaneet Tsung-Dao Lee ja Chen Ning Yang sekä Kiinan entinen presidentti Hu Jintao.
QS World University Rankings listasi Tsinghua-yliopiston parhaiden yliopistojen listalla vuonna 2014 sijalle 47 kaikista ja sijalle 14 Aasian yliopistojen joukossa.
Aiheesta muualla

Yliopiston kotisivu
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tsinghua-yliopisto Wikimedia Commonsissa