stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ágioi Anárgyroi-Kamateró

| Ágioi Anárgyroi-Kamateró Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunta Άγιοι Ανάργυροι-Καματερό Δήμος Αγίων Αναργύρων-Καματερού |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Ágioi Anárgyroi-Kamateró
 Koordinaatit: 38°02′28″N, 23°43′42″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Länsi-Ateena
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  4703
 – Kuntakeskus:  Ágioi Anárgyroi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,11 km²
Väkiluku (2011):  62 529
 – Väestötiheys:  6 863,78 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.agan.gov.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ágioi Anárgyroi-Kamateró (kreik. Άγιοι Ανάργυροι-Καματερό eli Δήμος Αγίων Αναργύρων-Καματερού, Dímos Agíon Anargýron-Kamateroú) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Länsi-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 9,11 neliökilometriä ja väkiluku 62 529 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Ágioi Anárgyroi.
Ágioi Anárgyroi-Kamateró sijaitsee noin seitsemän kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiseen. Kunta syntyi, kun Ágioi Anárgyroi ja Kamateró yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kaupungit ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kaupunki­yhdys­kunta | Kaupunki | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Ágioi Anárgyroi | Ágioi Anárgyroi | Ágioi Anárgyroi | 34 168 |
Ágioi Anárgyroi: Yhteensä: 34 168
| Kamateró | Kamateró | Kamateró | 28 361 |
Kamateró: Yhteensä: 28 361
Yhteensä: 62 529
Aiheesta muualla

[http:// Δήμος Αγίων Αναργύρων-Καματερού]. Ágioi Anárgyroi-Kamaterón kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Attikan alue
| --- | --- |
Keski-Ateenan alueyksikkö:   Ateena  Dáfni-Ymittós  Filadélfeia-Chalkidóna  Galátsi  Ilioúpoli  Kaisarianí  Výronas  Zográfou 
Pohjois-Ateenan alueyksikkö:   Agía Paraskeví  Amaroúsio  Chalándri  Filothéi-Psychikó  Irákleio  Kifisiá  Lykóvrysi-Péfki  Metamórfosi  Néa Ionía  Papágou-Cholargós  Pentéli  Vrilíssia 
Länsi-Ateenan alueyksikkö:   Agía Varvára  Ágioi Anárgyroi-Kamateró  Aigáleo  Chaïdári  Ílio  Peristéri  Petroúpoli 
Etelä-Ateenan alueyksikkö:   Ágios Dimítrios  Álimos  Ellinikó-Argyroúpoli  Glyfáda  Kallithéa  Moscháto-Távros  Néa Smýrni  Palaió Fáliro 
Pireuksen alueyksikkö:   Keratsíni-Drapetsóna  Korydallós  Níkaia-Ágios Ioánnis Rénti  Pérama  Pireus 
Itä-Attikan alueyksikkö:   Acharnés  Diónysos  Kropía  Lavreotikí  Marathónas  Markópoulo Mesogaías  Oropós  Paianía  Pallíni  Rafína-Pikérmi  Saronikós  Spáta-Artémida  Vári-Voúla-Vouliagméni 
Länsi-Attikan alueyksikkö:   Asprópyrgos  Elefsína  Fylí  Mándra-Eidyllía  Mégara 
Saarten alueyksikkö:   Agkístri  Aígina  Hydra  Kythera  Póros  Salamis  Spétses  Troizinía-Méthana
Lezhën piirikunta

| Lezhën piirikunta Rrethi i Lezhës |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Albania
Prefektuuri:  Lezhë
Lakkautettu:  2000
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lezhë
Pinta-ala:  479 km²
Väkiluku (2001):  68 218
 – väestötiheys:  142,4 as./km²
Lezhën piirikunta (alb. Rrethi i Lezhës) oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Lezhën prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Lezhën maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 479 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 68 218 asukasta.
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Balldren i Ri, Blinisht, Dajç, Kallmet, Kolsh, Lezhë, Shëngjin, Shënkoll, Ungrej ja Zejmen. Pääkaupunkina toimi Lezhë.
Lancia Flaminia

| Lancia Flaminia |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Lancia
Valmistusvuodet:  1957–1970
Korimalli:  4-ovinen sedan 2-ovinen coupé 2-ovinen avoauto 4-ovinen limusiini
Edeltäjä:  Lancia Aurelia
Seuraaja:  Lancia Gamma
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo 2600 Fiat 2300
Teho:  102-152 hv
Vetotapa:  takaveto
Lancia Flaminia on Lancian vuosina 1957–1970 valmistama automalli. Sen ensimmäinen malli Berlina esiteltiin Torinon autonäyttelyssä maaliskuussa 1957. Siitä tehtiin markkinoille myös limusiinimalli virkamiesten käyttöön, kaikki muut korimallit paitsi sedan ovat itsenäisten italialaisen korinrakentajien valmistamia.
Nimi

Nimi Flaminia tulee roomalaisesta Via Flaminia nimisestä tiestä, joka meni Roomasta Arminumiin.
Korimallit > Berlina/Sedan

Berlina nimi annettiin sedan versiolle. Se on Pininfarinan suunnittelema ja perustuu Florida I prototyyppiin. Berlina on ainoa korimalli joka oli tuotannossa koko tuotantokauden ajan. Niitä valmistettiin 2.5 litran moottorilla 3 344 kappaletta ja 2.8 litran moottorilla 599 kappaletta. Berlina mallia valmistettiin Lancian vanhassa Borgo Sao Paolon tehtaassa, joka oli samalla tehtaan viimeinen automalli.
Korimallit > Coupé

Coupé malli on myös Pininfarinan suunnittelema ja valmistama. Se on hyvin samanlainen Florida II prototyypin kanssa. Coupéssa on Berlinasta lyhennetty akseliväli, kuten kaikissa kaksiovisissa versioissa ja on 2+2 paikkainen. Edestä coupé on lähes identtinen Berlinan kanssa mutta etuvalojen kehykset ovat täysin pyöreät, kun sedanissa ne ovat pystymmässä. Coupéja valmistettiin 2.5 litran moottorilla 4 151 kappaletta ja 2.8 litran moottorilla 1 085 kappaletta. Valmistus jatkui vuoteen 1967 asti.
Korimallit > GT, GTL ja avoauto

Carrozzeria Touring suunnitteli ja valmisti kaksioviset mallit. GT on coupé malli, Convertible avomalli ja GTL vuonna 1962 esitelty tavallisen pitkällä akselivälillä varustettu 2+2 paikkainen versio GT:stä. Avomallia valmistettiin vuoteen 1964 asti ja sitä valmistettiin 847 kappaletta, GT:tä valmistettiin vuoteen 1965 mennessä 1 718 kappaleen verran ja GTL mallia 300 kappaletta. Mallit tunnistaa myös neljästä pyöreästä etuvalosta ja lyhyemmästä ohjaamosta. GT ja Convertible mallien akseliväli on huomattavasti lyhyempi kuin muissa malleissa. Lisäksi mallit ovat kaksipaikkaisia.
Korimallit > Sport ja Super Sport

Sport oli Zagaton valmistama kaksipaikkainen malli, joka käytti samaa lyhyempää akseliväliä kuten GT malli. Autossa on hyvin pyöreämuotoinen alumiininen kori. Super Sport malli korvasi Sportin vuonna 1964, tehokkaamman 2.8 litraisen moottorin esittelyn yhteydessä. Vuoteen 1967 mennessä valmistettiin 99 esituotantomallia, 344 Sportia ja 150 Supersportia.
Moottoriurheilussa

Flaminialla ajettiin kilpaa edeltäjänsä Aurelian tavoin rallia, mutta ei yhtä menestyksekkäästi. Sillä saavutettiin Aurelian tavoin menestystä kestävyyskilpailussa Mille Migliassa, jossa se sijoittui toiseksi vuonna 1961. Giulio Cabianca ja Piergiorgio Provolo jäivät kuusi minuuttia kilpailun voittaneelle Ferrari 250 GT:lle. Flaminialla otettiin yksi voitto vuoden 1963 kansallisessa Jonio-rallissa Roberto Causon ajamana.
Moottoriurheilussa > EM-rallissa (1960–1963)

Flaminian GT mallilla osallistuttiin Rallin EM-sarjassa yhteen ralliin per kausi vuosien 1960–1963. Muutoin sillä ajettiin kilpaa satunnaisesti kotimaassa Italiassa. Vuoden 1960 EM-sarjassa Flaminialla osallistuttiin Belgian ralliin kahdella autolla. Molemmat Piero Frescobaldi ja Claudio Maglioli keskeyttivät kilpailussa. Seuraavana vuonna Flaminialla osallistuttiin Monte Carlo ralliin yhdellä autolla, jota ajoi Giulio Cabianca. Hän keskeytti kilpailussa. Flaminialla saavutettiin ensimmäinen sijoitus EM-sarjassa, kun Piero Bagnascco ajoi vuoden 1962 Monte Carlo -rallissa sijalle 91. Viimeiseksi EM-sarjan kilpailuksi jäi vuoden 1963 Monte Carlo -ralli, jossa Luciano Massoni keskeytti.
Yorkin arkkipiispa

Yorkin arkkipiispa on Canterburyn arkkipiispan jälkeen Englannin kirkon tärkein johtaja, Englannin pohjoisosan käsittävän Yorkin kirkkoprovinssin metropoliitta ja virkansa puolesta parlamentin ylähuoneen jäsen. Nykyinen viranhaltija on 5. lokakuuta 2005 lähtien ollut John Sentamu.
Hiippakunnan perusti Paulinus Yorkilainen 600-luvulla.
Luettelo arkkipiispoista > Ennen normannivalloitusta

Piispat
| Numero | Viranhaltija | Vuodesta | Vuoteen |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paulinus Yorkilainen | 626 | 633 |
| 2 | Chad Mercialainen | 664 | 669 |
| 3 | Wilfrid | 669 | 678 |
| 4 | Bosa Yorkilainen | 678 | 706 |
| 5 | John Beverleyläinen | 706 | 714 |
| 6 | Wilfrid II | 714 | 732 |
| 7 | Ecgbert | 732 | 735 |
Arkkipiispat
| Numero | Viranhaltija | Vuodesta | Vuoteen |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Ecgbert | 735 | 766 |
| 8 | Æthelbert | 767 | 780 |
| 9 | Eanbald I | 780 | 796 |
| 10 | Eanbald II | 796 | 808 |
| 11 | Wulfsige Yorkilainen | 808 | 834 |
| 12 | Wigmund | 837 | 854 |
| 13 | Wulfhere Yorkilainen | 854 | 896 |
| 14 | Æthelbald Yorkilainen | 900 | 916 |
| 15 | Hrotheweard | 916 | 931 |
| 16 | Wulfstan I | 931 | 956 |
| 17 | Oscytel | n. 958 | 971 |
| 18 | Edwald | 971 |  |
| 19 | Oswald Worcesterläinen | 971 | 992 |
| 20 | Ealdwulf | 995 | 1002 |
| 21 | Wulfstan II | 1002 | 1023 |
| 22 | Ælfric Puttoc | 1023 | 1041 |
| 23 | Cynesige | 1051 | 1060 |
| 24 | Ealdred | 1061 | 1069 |
Luettelo arkkipiispoista > Normannien valloituksesta reformaatioon

| Numero | Viranhaltija | Vuodesta | Vuoteen |
| --- | --- | --- | --- |
| 25 | Thomas I Bayeuxlainen | 1070 | 1100 |
| 26 | Gerard | 1100 | 1108 |
| 27 | Thomas II | 1109 | 1114 |
| 28 | Thurstan | 1119 | 1140 |
| 29 | William Yorkilainen | 1143 | 1147 |
| 30 | Henry Murdac | 1147 | 1153 |
| 31 | Roger de Pont L'Evêque | 1154 | 1181 |
| 32 | Geoffrey Plantagenet | 1191 | 1212 |
| 33 | Walter de Gray | 1216 | 1255 |
| 34 | Sewal de Bovil | 1256 | 1258 |
| 35 | Godfrey Ludham | 1258 | 1265 |
| 36 | Walter Giffard | 1266 | 1279 |
| 37 | William de Wickwane | 1279 | 1285 |
| 38 | John le Romeyn | 1286 | 1296 |
| 39 | Henry Newarkilainen | 1298 | 1299 |
| 40 | Thomas Corbridgeläinen | 1300 | 1304 |
| 41 | William Greenfield | 1306 | 1315 |
| 42 | William Melton | 1317 | 1340 |
| 43 | William Zouche | 1342 | 1352 |
| 44 | John Thoresbyläinen | 1353 | 1373 |
| 45 | Alexander Neville | 1374 | 1388 |
| 46 | Thomas Arundel | 1388 | 1396 |
| 47 | Robert Waldby | 1397 | 1398 |
| 48 | Richard le Scrope | 1398 | 1405 |
| 49 | Henry Bowet | 1407 | 1423 |
| 50 | John Kemp | 1426 | 1452 |
| 51 | William Booth | 1452 | 1464 |
| 52 | George Neville | 1465 | 1476 |
| 53 | Lawrence Booth | 1476 | 1480 |
| 54 | Thomas Rotherham | 1480 | 1500 |
| 55 | Thomas Savage | 1501 | 1507 |
| 56 | Christopher Bainbridge | 1508 | 1514 |
| 57 | Thomas Wolsey | 1514 | 1530 |
Luettelo arkkipiispoista > Reformaation jälkeen

| Numero | Viranhaltija | Vuodesta | Vuoteen |
| --- | --- | --- | --- |
| 58 | Edward Lee | 1531 | 1544 |
| 59 | Robert Holgate | 1545 | 1554 |
| 60 | Nicholas Heath | 1555 | 1559 |
| 61 | Thomas Young | 1561 | 1568 |
| 62 | Edmund Grindal | 1570 | 1576 |
| 63 | Edwin Sandys | 1577 | 1588 |
| 64 | John Piers | 1589 | 1594 |
| 65 | Matthew Hutton | 1595 | 1606 |
| 66 | Tobias Matthew | 1606 | 1628 |
| 67 | George Montaigne | 1628 |  |
| 68 | Samuel Harsnett | 1629 | 1631 |
| 69 | Richard Neile | 1632 | 1640 |
| 70 | John Williams | 1641 | 1650 |
| 71 | Accepted Frewen | 1660 | 1664 |
| 72 | Richard Sterne | 1664 | 1683 |
| 73 | John Dolben | 1683 | 1686 |
| 74 | Thomas Lamplugh | 1688 | 1691 |
| 75 | John Sharp | 1691 | 1714 |
| 76 | William Dawes | 1714 | 1724 |
| 77 | Lancelot Blackburne | 1724 | 1743 |
| 78 | Thomas Herring | 1743 | 1747 |
| 79 | Matthew Hutton | 1747 | 1757 |
| 80 | John VII Gilbert | 1757 | 1761 |
| 81 | Robert Hay Drummond | 1761 | 1776 |
| 82 | William Markham | 1776 | 1807 |
| 83 | Edward Venables-Vernon-Harcourt | 1808 | 1847 |
| 84 | Thomas Musgrave | 1847 | 1860 |
| 85 | Charles Thomas Longley | 1860 | 1862 |
| 86 | William Thomson | 1862 | 1890 |
| 87 | William Connor Magee | 1891 |  |
| 88 | William Dalrymple Maclagan | 1891 | 1908 |
| 89 | Cosmo Lang | 1909 | 1928 |
| 90 | William Temple | 1929 | 1942 |
| 91 | Cyril Garbett | 1942 | 1955 |
| 92 | Michael Ramsey | 1956 | 1961 |
| 93 | Donald Coggan | 1961 | 1974 |
| 94 | Stuart Yarworth Blanch | 1975 | 1983 |
| 95 | John Habgood | 1983 | 1995 |
| 96 | David Hope | 1995 | 2005 |
| 97 | John Sentamu | 2005 |  |
Quảng Bình

Quảng Bình on maakunta Vietnamin keskiosassa Bắc Trung Bộn hallintoalueella. Sen pinta-ala on 8 065 neliökilometriä ja vuonna 2009 siellä oli yhteensä 846 924 asukasta. Maakunnan väestötiheys on siten 105,0 asukasta neliökilometrillä. Quảng Bìnhin pääkaupunki on Đồng Hới.
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto sijaitsee maakunnan alueella 50 kilometriä Đồng Hớin kaupungista pohjoiseen. Maakuntaa palvelee Đồng Hớin lentoasema.
Quảng Bình rajautuu lännessä Laosiin, pohjoisessa Hà Tĩnhin maakuntaan, idässä Etelä-Kiinan mereen ja etelässä Quảng Trịn maakuntaan. Quảng Bình jakautuu yhteen kaupunkiin (Đồng Hới) ja kuuteen piirikuntaan:
Bố Trạch
Lệ Thủy
Minh Hóa
Quảng Ninh
Quảng Trạch
Tuyên Hóa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Quảng Bình Wikimedia Commonsissa
Sơn Đoòng

Gruta de Son Doong
Sơn Đoòng (vietn. Hang Sơn Đoòng) on luola Vietnamissa. Luola sijaitsee Vietnamin Quảng Bìnhin maakunnassa Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuistossa. Kansallispuisto sijaitsee noin 500 kilometriä Vietnamin pääkaupungista Hanoista etelään. Lännessä kansallispuisto rajautuu Laosille kuuluvaan Hin Namnon luonnonsuojelualueeseen. Kansallispuisto sijaitsee kalkkikivialueella.  Brittiläinen tutkimusryhmä löysi puistosta huhtikuussa 2009 maailman suurimman luolan, Sơn Đoòngin. Pituutta luolalla on yli viisi kilometriä, korkeutta 200 metriä ja leveyttä 150 metriä.
Paikalliset asukkaat löysivät Son Doongin 1991, mutta eivät löytäneet pääsytietä rotkoon. Luolaan sisälle tunkeutuivat ensimmäisinä vasta brittiläiset tutkijat vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkalla maan alle
Bố Trạch

| Bố Trạch |
| --- | --- |

Valtio:  Vietnam
Alue:  Bắc Trung Bộ
Maakunta:  Quảng Bình
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Hoàn Lão
Pinta-ala:  2 123 km²
Väkiluku (2003):  171 921
 – väestötiheys:  85 as./km²
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto, Bố Trạch
Bố Trạch (vietn. Huyện Bố Trạch) on piirikunta Vietnamissa Bắc Trung Bộn alueella Quảng Bìnhin maakunnassa. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Hoàn Lãoin kaupunki.
Piirikunnan pinta-ala on 2 123 neliökilometriä ja asukasluku 171 921 (vuonna 2003). Piirikunnan väestötiheys on siten 85 asukasta neliökilometrillä.
Kaupungit ja kunnat

1 kaupunkia: Hoan La.
15 kuntaa: Nhân Trạch, Thượng Trạch, Tân Trạch, Xuân Trạch, Lâm Trạch, Phúc Trạch, Lâm Trạch, Hưng Trạch, Liên Trạch, Mỹ Trạch, Hạ Trạch, Bắc Trạch, Thanh Trạch, Hải Trạch, Trung Trạch.
ʻAkilisi Pōhiva

| ʻAkilisi Pōhiva |
| --- | --- |

Tongan pääministeri
 30. joulukuuta 2014 – 12. syyskuuta 2019  
Edeltäjä:  Sialeʻataongo Tuʻivakanō
Seuraaja:  Pohiva Tu'i'onetoa
Kansanedustaja
 1987–2019  
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1941 Fakakakai, Tonga
Kuollut: 12. syyskuuta 2019 (78 vuotta) Auckland, Uusi-Seelanti
Tiedot
Puolue:  Paati Temokalati ʻa e ʻOtu Motu ʻAngaʻofa (2010–)
Muut puolueet:  Human Rights and Democracy Movement (–2010)
Samuela ʻAkilisi Pōhiva (7. huhtikuuta 1941 Fakakakai, Tonga – 12. syyskuuta 2019) oli tongalainen poliitikko, joka oli maan pääministerinä vuodesta 2014 kuolemaansa asti. Tongan parlamenttiin hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1987. Pōhiva oli aktiivinen maan demokratialiikkeessä ja vaati muun muassa korruption kitkemistä ja hallinnon läpinäkyvyyttä.
Nuoruus ja opettajana

ʻAkilisi Pōhiva syntyi vuonna 1941 Fakakakain kylässä. Hän sai opetusluvan vuonna 1961 ja opiskeli myöhemmin Etelä-Tyynenmeren yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1978. Hän opiskeli yliopistossa historiaa, politiikan tutkimusta ja sosiologiaa.
Pōhiva toimi opettajana useiden vuosien ajan. Hän opetti myös historiaa Etelä-Tyynenmeren yliopiston Tongan kampuksella.
Poliittinen ura

Pōhiva oli aktiivinen Tongan demokratialiikkeessä 1970-luvun lopulta asti. Hän oli mukana 1980-luvun alussa liikkeen Matalafo Laukai -nimisessä kuukausittaisessa radio-ohjelmassa ja toimi sen jälkeen myös liikkeen kuukausittaisen lehden Keleʻan toimittajana.
Tongan parlamenttiin Pōhiva valittiin vuonna 1987 Tongatapun vaalipiiristä. Hän taisteli poliittisen uransa aikana Tongan monarkiaa vastaan ja pyrki edistämään demokratiaa ja läpinäkyvyyttä sekä kitkemään korruptiota. Hänet vangittiin vuonna 1996 Tonga Timesin päätoimittajan kanssa lehdistönvapauteen liittyvässä jutussa ja vuonna 2002 häntä syytettiin kansankiihottamisesta, kun hän oli julkaissut artikkelin Tongan kuninkaan salaisesta omaisuudesta.
Pōhiva perusti vuoden 2010 vaaleja varten Paati Temokalati ʻa e ʻOtu Motu ʻAngaʻofa -puolueen (”Ystävällisten saarten demokraattinen puolue”). Pōhiva toimi vuonna 2011 terveysministerinä, ja vuonna 2014 hänet valittiin maan uudeksi pääministeriksi. Hänellä oli pääministerinä myös ulkoasioiden ja ulkomaankaupan ministerin sekä sisäasianministerin salkut. Vaikka Pōhiva on taistellut lehdistönvapauden puolesta, pääministerinä hän sai kritiikkiä hyökättyään useasti valtion omisteisen Tonga Broadcasting Commissionin toimittajien kimppuun. Pōhiva syytti TBC:n toimittajia ”hallituksen vihollisiksi” Pōhiva valittiin uudestaan pääministeriksi vuonna 2017.
Pōhiva kärsi viimeisten vuosiensa aikana terveysongelmista, ja häntä hoidettiin vuoden 2019 aikana pitkään maksavaivojen takia Aucklandissa Uudessa-Seelannissa. Häntä oli hoidettu Tongan pääkaupungissa Nukuʻalofassa parin viikon ajan, kun hänet päätettiin syyskuussa siirtää Aucklandiin. Keuhkokuumeesta kärsinyt Pōhiva kuoli seuraavana päivänä, ja hänen tilalleen virkaa tekeväksi pääministeriksi nousi Sēmisi Sika.ja varsinaiseksi pääministeriksi tämän jälkeen Pohiva Tu'i'onetoa
Laysaninhuitti

| Laysaninhuitti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Pikkuhuitit Zapornia
Laji::  palmeri
Kaksiosainen nimi
 Zapornia palmeri  (Frohawk, 1892) 
Katso myös
   Laysaninhuitti Wikispeciesissä   Laysaninhuitti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laysaninhuitti (Zapornia palmeri) oli Havaijin saaristossa sijaitsevan Laysanin kotoperäinen rantakana. Laji eli mätäsniityillä ja tiheiköissä, ja se kuoli sukupuuttoon vuosien 1923 ja 1936 välisenä aikana. Häviämisen syynä pidetään guanon kaivajien saarelle tuomia ja villiintyneitä marsuja ja kaneja. Lajia siirrettiin muutamille saarille, joista se hävisi vuoteen 1944 mennessä. Frederick William Frohawk kuvaili lajin holotyypin vuonna 1892.
Aiheesta muualla

Naturalis (sisältää kolmiulotteisen valokuvan täytetystä yksilöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Laysaninhuitti, Alfred Marshall Baileyn valokuva vuodelta 1913
Leo Pusa

Leo Pellervo Pusa (s. 22. maaliskuuta 1947 Sievi) on suomalainen keihäänheittovalmentaja ja entinen keihäänheittäjä. Hän kilpaili olympialaisissa Münchenissä 1972. Oman urheilijauransa jälkeen hän on valmentanut useita huippuheittäjiä, muiden muassa Tapio Korjusta, Aki Parviaista ja Heli Rantasta.
Ura keihäänheittäjänä

Leo Pusa kilpaili keihäänheittäjänä 1960- ja 1970-luvuilla. Hän kilpaili Münchenin olympialaisissa vuonna 1972 jääden karsinnassa ilman tulosta. Seuratasolla hän edusti Pihtiputaan Tuiskua, Espoon Tapioita ja Esbo IF:ää. Kalevan kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi vuosina 1971 ja 1972. Ennätyksensä, 82,48 m, hän heitti Äänekoskella vuonna 1972.
Ura keihäänheittovalmentajana

Oman kilpailu-uransa jälkeen Leo Pusa on toiminut monen suomalaisen keihäänheittäjän valmentajana. Näistä ensimmäisten joukossa olivat Tapio Korjus ja Tiina Lillak. Korjus voitti kultaa Soulin olympialaisissa 1988 Pusan valmennettavana. Hän valmensi myös toista olympiavoittajaa, Heli Rantasta vuoteen 1999 asti. Rantanen voitti Atlantassa 1996.
Kimmo Kinnusta hän valmensi vuodesta 1997 hänen uransa päättymiseen asti vuonna 2003. Aki Parviaisen valmentajana Pusa toimi vuosina 2000–2003, jolloin Parviainen otti MM-hopeaa Edmontonissa 2001. Vuosina 2002–2007 hän valmensi Harri Haataista. Vuodesta 2014 lähtien Pusa on valmentanut Lassi Etelätaloa.
Ennen Lontoon olympialaisia 2012 Pusa veti yhdessä Kimmo Kinnusen kanssa Keihäs kohti Lontoota 2012 -hanketta. Projektissa oli mukana joukko lupaavia keihäänheittäjiä ja tarkoituksena oli saavuttaa menestystä Lontoon olympialaisissa 2012.
Aiheesta muualla

Leo Pusa Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Lapsiasiavaltuutettu (Suomi)

| Lapsiasiavaltuutettu |
| --- | --- |
 Barnombudsmannen
 Lapsiasiavaltuutettu Elina Pekkarinen.
 Nykyinen Elina Pekkarinen 1. toukokuuta 2019 lähtien
Nimittäjä:  Valtioneuvosto
Kauden pituus:  5 vuotta
Perustettu:  2005
Ensimmäinen:  Maria Kaisa Aula
Kotisivut:  https://lapsiasia.fi/
Lapsiasiavaltuutettu (ruots. barnombudsmannen) on oikeusministeriön yhteydessä toimiva itsenäinen ja riippumaton viranomainen, jonka tehtävänä on edistää lapsen edun ja oikeuksien toteutumista.
Lapsiasiavaltuutettu  seuraa lasten ja nuorten elinoloja ja arvioi heidän oikeuksiensa ja hyvinvointinsa toteutumista. Tehtävänä on lisäksi edistää eri tavoin YK:n lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen toteutumista. Suomen ensimmäinen lapsiasiavaltuutettu aloitti vuonna 2005.
Lapsiasiavaltuutetun nimittää virkaansa valtioneuvosto viideksi vuodeksi kerrallaan. Sama henkilö voidaan valita lapsiasiavaltuutetuksi enintään kahdeksi kaudeksi. Kelpoisuusvaatimuksena lapsiasiavaltuutetun tehtävään on virkaan soveltuva ylempi korkeakoulututkinto ja hyvä perehtyneisyys tehtäväalaan.
Lapsiasiavaltuutetun tehtävä

Valtuutetun tehtävänä on toimia lasten aseman ja oikeuksien vahvistamiseksi kaikkialla yhteiskunnassa. Lapsiasiavaltuutetun toiminnan perustana on YK:n lapsen oikeuksia koskeva yleissopimus.
Lapsiasiavaltuutettu toimii yleisellä tasolla ja edistää ja arvioi lapsen oikeuksien toteutumista. Lapsiasiavaltuutettu ei tehtävämäärityksensä perusteella ratkaise eikä ota kantaa yksittäisten lasten ja perheiden asemaan.
Lapsiasiavaltuutettu on toimissaan muusta hallinnosta riippumaton ja hänelle on pyritty antamaan käyttöön asiantuntemusta eri hallinnonaloilta. Valtuutetulla on oma toimisto, joka toimii oikeusministeriön yhteydessä Jyväskylässä.
Valtuutetun tueksi on asetettu erilaista asiantuntemusta edustava neuvottelukunta, jossa on edustajina muun muassa kansalaisjärjestöjä.
Lapsiasiavaltuutettu antaa vuosittain valtioneuvostolle toiminnastaan kertomuksen, jossa hän arvioi lasten oikeuksien ja elinolojen toteutumista ja kehittymistä Suomessa. Lisäksi lapsiasiavaltuutettu antaa eduskunnalle kertomuksen toimialaltaan joka neljäs vuosi.
Lapsiasiavaltuutetut

Maria Kaisa Aula (2005–2014)
Tuomas Kurttila (2014–2019)
Elina Pekkarinen (vuodesta 2019)
Aiheesta muualla

Lapsiasiavaltuutetun toimisto
Sosiaali- ja terveysministeriö, valtuutetut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsin lapsiasiavaltuutettu (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Antti Koskinen (kaupunginjohtaja)

Antti Edvard Koskinen (5. elokuuta 1933 Porin mlk – 16. toukokuuta 2024 Pori) oli suomalainen kunnanjohtaja.
Elämä

Porin Vähäraumalla varttunut Koskinen suoritti merkantin ja merkonomin tutkinnot Porin kauppaoppilaitoksessa, jonka jälkeen hän valmistui sosionomiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1959. Koskinen työskenteli 1960-luvun alussa Sallan ja Sotkamon kunnansihteerinä, 1964–1969 Virtojen kunnanjohtajana, 1969–1985 Harjavallan kauppalan- ja kaupunginjohtajana, 1985–1990 Harjavallan sairaalan kuntainliiton johtajana ja 1990–1996 Satakunnan sairaanhoitopiirin johtajana.
Puoluekannaltaan Koskinen oli sosialidemokraatti. Hän toimi pitkään muun muassa Satakunnan sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtajana. Vuonna 1995 Koskinen sai maakuntaneuvoksen arvonimen.
Koskisen puoliso oli Porin kaupunginjohtaja Aino-Maija Luukkonen.