stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ihmisen viheliäisyydestä ja muita esseitä
Sisältö > Nostoväkimiehen mietteitä sodankäynnistä

Sota on järjetöntä, mutta ihmisyhteisöt toimivat järjettömästi. ”Kovan paikan tullen mikä tahansa sukupolvi on agitoitavissa univormuihin ja aseisiin, eikä siihen vaadita edes kovin taidokasta propagandaa.” Sotaelokuva ei voi vastata taistelukokemusta, koska siitä puuttuu kuolemanpelko. Siksi sodanvastaista sotaelokuvaa on vaikea tehdä. Tähän on yksi harvinainen poikkeus, neuvostoliittolaisen Elem Klimovin elokuva Tule ja katso (1985). ”On mahdoton kuvitella kenenkään marssivan värväystoimistoon Klimovin vision innoittamana.” Elokuvan poikkeuksellisuus selittyy sillä, että se kuvaa sotaa siviiliväestön ja lapsisotilaan näkökulmasta. ”Näiden ryhmien vinkkelistä sodassa ei ole mitään kiehtovaa tai kunniakasta, heille se on vain hellittämätöntä pelkoa, pakenemista, puutetta ja menetystä.”
Kaikkina aikoina sodankäynti on ollut nuorten miesten tehtävä. Nuori mies on ihanteellisuus sotilas, koska hän lähtee mielellään rintamalle, vaikkei tietäisi mitään sodan syistä. Nuori ihminen elää kuolemattomuusharhan vallassa, hän ei osaa kuvitella, mitä sota on. Nuorelle ihmiselle on myös harvoin kertynyt muuta menetettävää kuin henkensä. ”Nuorissa miehissä asuu myös aggressiivinen, testosteronia uhkuva seikkailunhalu. Sen vuoksi useimmat heistä ovat minusta vastenmielisiä.” Nuoret miehet sotivat myös typeryyden vuoksi. He haluavat kiihkeästi osoittaa miehisyyttään ja ovat toivottoman laumahenkisiä. Rintamalle nuoria miehiä painostavat myös nuoret naiset. Nykyaikainen sota ulottuu myös siviiliväestöön, muuten naiset olisivat luultavasti aivan tyytyväisiä siihen että miehet tappavat toisiaan rintamalla. Hännikäisen mukaan ”sama tekopyhyys leimaa kaikkia naisten käsityksiä väkivallasta”. Kun naisasianaiset puhuvat suomalaisen kulttuurin väkivaltaisuudesta, siinä sivuutetaan se että valtaosta väkivallasta on miesten välistä.
Sodankäynnin pitäisi kuulua niille, jotka sen osaavat. Jotkut ammattisotilaat nauttivat taistelusta. Heistä koottujen joukkojen tulisi korvata tuhoisa massa-armeija. Asevelvollisuusarmeijat ovat kalliita ja asetekniikan kehittyminen on antanut etulyöntiaseman nopeasti liikuteltaville ammatti-armeijoille. Sotahistorioitsija John Keegan on myös ehdottanut vaikutteiden ottamista luonnonkansojen sodankäyntimenetelmistä. Tarkalla säätelyllä heimoyhteisöt estivät väkivallan karkaaminen käsistä. Sota on ollut keskeinen ihmisten vuorovaikutuksen muoto, eikä ole todennäköistä, että se läheisessä tulevaisuudessa lakkaisi olemasta sitä. Mutta jos sota kehittyisi säännöillä ja kunniakäsityksillä rajattuun muotoon, sotakuvauksissakin voitaisiin palata kuuluisista taisteluista ja niiden sankareista kertovien eeposten perinteeseen.
Sisältö > Ihmisen viheliäisyydestä

Klassinen humanismi korosti ihmisyksilön arvoa ja yksilön kykyä kehittää itseään. Mutta humanismi on siirtynyt yksilön järkiperäisestä puolustamisesta tunneperäiseen yhteisöajatteluun. Humanisti ei ole kiinnostunut yksilöstä vaan koko ihmiskunnasta. Ihmisenä olemisen ajatellaan antavan etuoikeuksia. Luokka- ja rotutietoisuuden tavoin ihmiskeskeisyydellä on taipumus asettaa itsensä muiden aatteiden yläpuolelle.
Vastaanotto

Helsingin sanomien Jukka Koskelainen kirjoitti, että ”Hännikäinen kirjoittaa hyvin ja suurelta osin vankan kulttuuriesseen perinteen mukaisesti”. Parasta kirjassa ovat erittelyt kansallissosialismin estetiikasta ja sodankäynnistä. Esseissä on kuitenkin mukana liikaa tunteenomaisia yleistyksiä.
Turun sanomien Juhani Brander kirjoitti: ”Vaikka jotkut Hännikäisen purkauksenomaiset päätelmät ovat älyllisesti kestämättömiä, on hän rohkeutensa takia harvinaisuus suomalaisessa kulttuuri-ilmastossa.”
Kaltion Jussi Moilasen mukaan Hännikäisen arvostelevuus toimii varsin hyvin, mutta välillä esseissä toistellaan itsestäänselvyyksiä ja monet Hännikäisen väitteet olisivat kumottavissa tai ristiriitaisia.
Aiheesta muualla

Sami Vainio: Ihmisen viheliäisyydestä ja muita esseitä. Keskisuomalainen 28.3.2011.
Perttu Häkkinen: Kirjailija Timo Hännikäinen tilitti ja sai. Helsingin sanomat 24.3.2011.
Timo Hännikäinen: Ikkunat auki Impivaaraan. Homma 2011.
Elias Hämäläinen: Täyslaidallinen humanismia vastaan. Elonkehä 2011.
Jacques-Joachim de La Chétardie

Jacqoues-Joachim Trotti de La Chétardie (3. lokakuuta 1705 – 1. tammikuuta 1759 Hanau, Hessen) oli ranskalainen markiisi ja diplomaatti, joka toimiessaan Ranskan suurlähettiläänä Venäjällä auttoi Elisabetia kaappaamaan vallan vuonna 1741.
La Chétardie oli alun perin sotilas Ranskan armeijassa. Hän yleni 1721 luutnantiksi, 1730 majuriksi ja 1734 everstiksi. Hänen diplomaatiuransa käynnistyi vuonna 1727 Lontoosta, minkä jälkeen hän palveli Amsterdamin ja Berliinin lähetystöissä. Vuonna 1739 hänet nimitettiin Ranskan ensimmäiseksi suurlähettilääksi Pietariin. Saadakseen Venäjän ulkopolitiikan kääntymään Ranskalle edullisempaan suuntaan La Chétardie alkoi keisarinna Annan kuoleman jälkeen juonitella Pietari Suuren tyttären Elisabetin hyväksi. Yhdessä ranskalaisen lääkärin, kreivi Jean Armand de Lestocqin kanssa hän organisoi salaliiton, joka nosti Elisabetin valtaan 6. joulukuuta 1741.
Elisabet palkitsi La Chétardien korkeilla kunniamerkeillä ja hän sai merkittävän vaikutusvallan keisarinnaan. Hän lähti Venäjältä vuonna 1742, mutta palasi jo seuraavana vuonna suurlähettilääksi. La Chétardie yritti nyt päästä juonittelulla eroon Venäjän saksalaismielisestä kanslerista Aleksei Bestužev-Rjuminista, mutta Bestuževin agentit onnistuivat sieppaamaan hänen salaista kirjeenvaihtoaan ja purkamaan sen salakielen. Kun keisarinnaa halventavasti käsitelleet kirjeet näytettiin Elisabetille, joutui La Chétardie kesäkuussa 1744 lähtemään Venäjältä 24 tunnin varoitusajalla. Samalla päätyi ranskan vaikutusvalta Venäjän asioihin.
Kun La Chétardie palasi nöyryytettynä Ranskaan, hänet vangittiin joksikin aikaa Montpellier’n linnoitukseen. Vuonna 1745 hän sai palata armeijaan. Hän palveli sen jälkeen vuoteen 1748 Italiassa, ja yleni kenraaliluutnantiksi. Vuodesta 1749 hän oli Ranskan lähettiläänä Torinossa, mutta palasi vielä sotilasuralle seitsenvuotisen sodan puhjettua. Kuollessaan hän toimi Hanaun kaupungin komendanttina Saksassa.
Jacques-Louis Soret

Jacques-Louis Soret
Jacques-Louis Soret (30. kesäkuuta 1827 – 13. toukokuuta 1890) oli sveitsiläinen kemisti, joka havaitsi vuonna 1878 yhdessä Marc Delafontainen kanssa ensimmäisenä alkuaine holmiumin spektroskooppisesti. Holmiumin rinnakkaislöytäjänä pidetty Per Teodor Cleve eristi sen kemiallisesti erbiumista ja tuliumista vuonna 1879.
Soret myös tunnisti otsonin rakentuvan kolmesta happi-atomista.
Soretin viiva, voimakas spektrin absorptioalue hemoglobiinille, on nimetty hänen mukaansa.
Soret toimi Geneven yliopiston kemian laitoksen esimiehenä vuodesta 1873 alkaen. Hänen poikansa Charles Soret oli myös tunnettu fyysikko ja kemisti.
Käännös suomeksi
James Pond (videopeli)

| James Pond: Underwater Agent |
| --- | --- |
Julkaisija:  Electronic Arts
Taiteilija:  Chris Sorrell
Säveltäjä:  Richard Joseph
Ohjelmoija:  Chris Sorrell
Pelisarja:  James Pond
Julkaistu:  1990
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Acorn Archimedes, Amiga, Atari ST, Sega Mega Drive
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
James Pond: Underwater Agent on Vectordeanin kehittämä tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna 1990 Amigalle, Atari ST:lle ja Sega Mega Drivelle.
Pelissä ohjataan agenttikala James Pondia erilaisissa tehtävissä veden alla. Jaksojen nimet ovat väännöksiä James Bond -elokuvien nimistä. Viimeisessä jaksossa vastassa on vihollinen nimeltä Dr. Maybe (vrt. Dr. No). Peli on tasohyppelymäinen, mutta Pond on melkein koko ajan vedessä, joten varsinaista hyppimistä ei pelissä hirveästi ole (vedenpinnan yläpuolella Pond voi sätkiä ja hypellä).
Vastaanotto

Peli sai Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanan 90 %.
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin Amiga-versiolle 84 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

James Pond: Underwater Agent MobyGamesissa (englanniksi)
Ilmari Majuri

Ilmari Majuri (s. 1979) on suomalainen kyyttökarjankasvattaja, kirjoittaja ja koirankasvattaja , joka on toiminut muun muassa Voima-lehden kolumnistina. Hän on toiminut uhanalaisen kyyttökarjan säilymisen puolesta sekä Venäjän vinttikoirien kasvattajana.
Tausta

Ilmari Majurin kiinnostus lehmiin juontaa juurensa jo lapsuudesta. Majuri tutustui kyyttökarjaan kuvanveistäjä Miina Äkkijyrkän järjestämän "nautavaelluksen" johdosta 1980-luvulla, kun Äkkijyrkkä marssitti lehmiä Helsingissä rautatieaseman ja eduskuntatalon ohitse. Kyyttörotu oli sukupuuton partaalla 1980-luvun alussa.
Kyyttökarjan vaalija

Nuoresta iästään huolimatta Majuri on hoitanut alkuperäiskarjaa jo vuodesta 1996 alkaen. Hän on opiskellut maatalousoppilaitoksessa ja saanut oppia myös omaehtoisesti vanhaa kirjallisuutta lukemalla sekä alan vanhemmilta asiantuntijoilta, kuten Miina Äkkijyrkältä.
Majuri hankki omistukseensa kiteeläisen Vieno Nenosen 1990-luvulla yllättäen löytyneen ja taitavasti jalostetun kyyttökarjan kesällä 2003. Vieno Nenonen oli kuollut kolme vuotta aiemmin ja viimeiset vuodet karjaa hoitaneen Vienon pojan, Kauko Nenosen, terveyden petettyä viimeiset seitsemän lehmää, kolme sonnia ja kaksi vasikkaa muutti Kiteeltä Valkealaan 9. heinäkuuta.Karjarodun tulevaisuus on edelleen uhanalainen, koska se on taloudellisesti kannattamatonta ja sen säilyttäjät ovat lähinnä yksityishenkilöitä. Valtion geenipankki osti joitakin Majurin lehmiä tallentaakseen rodun ainutlaatuista geeniperimää.
Keväällä 2008 Majuri vuokrasi maatilan Espoon Luukista ja karjalle laitumet Nuuksion kansallispuistosta.  Majuri muutti keväällä 2014 Hausjärvelle josta hän muutti eläimineen Tornion Kantojärvelle[lähde? ].
Nautojen kouluttajana

Nautakarjan tuntemus on tuonut työtilaisuuksia elokuva-alalla. Majuri vastasi Timo Koivusalon tulevan Täällä Pohjantähden alla -elokuvan nautojen ohjauksesta.
Dokumenttielokuva

Vuonna 2008 sai ensi-iltansa Antti Tuomikosken ohjaama Majurista kertova dokumentti Melko kallista paskaa. Tampereen taide- ja viestintäoppilaitoksen lopputyönä tehty elokuva esitettiin vuoden 2009 DocPointissa, ja se palkittiin Kettupäivät-tapahtuman opiskelijasarjassa parhaana dokumenttina. Heinäkuussa 2009 dokumentti nähtiin myös Yleisradion Dokumenttiprojektissa. Elokuvassa kerrotaan muun muassa, että Majurilla on Aspergerin oireyhtymä.
Ilmari Majurista kertovia artikkeleita

Nakutaiteilija sai sakot (Ilta-Sanomat 27.8.2007)
Suomen Kuvalehti, Kallis kyyttö
Voima: Kapinoiva Majuri, kyyttökarjan kasvattaja[vanhentunut linkki]
Mikaela Vuorio: "Kyyttökarjanpitäjä Uljas-Ilmari Majuri: Kyytöt ovat kansallisaarteisiimme verrattavaa yhteistä omaisuutta." Elonkehä 16-17/2005
"Lehmäelämää. Valkealainen Ilmari Majuri on tinkimätön itäsuomenkarjan vaalija.", Seura 38/2006
https://www.elonet.fi/fi/henkilo/1455934
Aiheesta muualla

Ilmari Majurin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Japaninpihta

| Japaninpihta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Pihdat Abies
Laji::  veitchii
Kaksiosainen nimi
 Abies veitchii  Lindl. 
Katso myös
   Japaninpihta Wikispeciesissä   Japaninpihta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninpihta (Abies veitchii) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon ja pihtojen (Abies) sukuun kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Japanin vuoristoalueilla 1 500–2 800 metrin korkeudessa kosteassa maaperässä. Japaninpihdan neulaset ovat koristeelliset, parhaimmillaan 2,5 cm:n pituiset. Neulasten alapinnalla on kaksi valkoista ilmarakojuovaa.
Levinneisyys

Japaninpihta esiintyy luontaisesti Japanissa pääsaarella Honshūssa ja lisäksi Shikokun saarella. Laji jaetaan kahteen muunnokseen: var. veitchii ja shikokunpihta (var. sikokiana). Shikokunpihtaa esiintyy Shikokun vuorilla.
Koristekasvikäyttö

Japaninpihta on suosittu koristekasvi ja sitä käytetään toisinaan joulukuusena. Suomessa se menestyy maan eteläosissa ja paikoin keskiosissa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Japaninpihta (Abies veitchii)
Kasviatlas 2019: Japaninpihdan (Abies veitchii) levinneisyys Suomessa.
Jon Väinö Karsten

Jon Väinö Karsten (16. elokuuta 1881 Lokalahti – 12. joulukuuta 1963) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Karsten opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1900–1903 sekä ulkomailla Münchenin, Pariisin ja Firenzen taideakatemioissa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn 1928 sekä ulkomailla useisiin näyttelyihin Italiassa ja Tukholmassa 1929 pidettyyn näyttelyyn.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Jon Karsten
Johannes Nordström

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. tammikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Örebro, Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
2005–2012: IFK Mariehamn
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008 | IFFK | 6 | (0) |
| 2009–2012 | SIFFK | 50 | (16) |
| 2010–2012 | IFK Mariehamn | 15 | (0) |
| 2013 | Eskilstuna City | 19 | (3) |
| 2014 | Nacka FF | 15 | (2) |
| 2015 | Vasalunds IF | 16 | (0) |
| 2016–2017 | FC Åland | 36 | (15) |
| Yhteensä | Yhteensä | 157 | (36) |
Maajoukkue
| 2008 | Suomi U15 | 1 | (0) |
| 2008–2009 | Suomi U16 | 23 | (0) |
| 2009–2010 | Suomi U17 | 13 | (1) |
| 2010–2011 | Suomi U18 | 17 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. toukokuuta 2018.
Johannes Nordström (s. 23. tammikuuta 1993 Örebro, Ruotsi) on suomalainen jalkapalloilija.
Nordström debytoi Veikkausliigassa vierasottelussa MYPAa vastaan 5. lokakuuta 2010 ja pelasi täydet minuutit laitapuolustajan tontilla. Hänestä tuli samalla 20. Veikkausliigassa esiintynyt ahvenanmaalaispelaaja. Marraskuussa 2010 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2013 Nordström teki sopimuksen Ruotsin jalkapallon 1. divisioonassa pelanneen Eskilstuna City FK:n kanssa.
Poikamaajoukkueissa Nordström on esiintynyt 54 kertaa. Hän on kymmenen eniten poikamaaotteluita pelanneiden pelaajien joukossa.
Korela

Korela tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä paikkoja:
Käkisalmi, entinen Korela, kaupunki Venäjällä
Korela, kaupunginosa Kotkassa
Korela, kylä Värskassa, Virossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Korela”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Koreansirkkalintu

| Koreansirkkalintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkalinnut Locustellidae
Suku::  Sirkkalinnut Locustella
Laji::  pleskei
Kaksiosainen nimi
 Locustella pleskei  (Taczanowski, 1889) 
Katso myös
   Koreansirkkalintu Wikispeciesissä  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Koreansirkkalintu (Locustella pleskei) on itäaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Venäjän kaukoidän kaakkoiskolkan edustalla olevia saaria, Etelä-Korean ja Japanin eteläosan saaria. Mahdollisesti se pesii myös Pohjois-Korean rannikolla. Laji talvehtii Kaakkois-Aasiassa. Władysław Taczanowski kuvaili lajin holotyypin Incheonista Etelä-Koreasta 1889.
Jon Zazula

Jon ”Jonny Z” Zazula (1952 – 1. helmikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen musiikkituottaja  ja manageri, joka perusti levy-yhtiö Megaforce Recordsin.
Jon ja hänen vaimonsa Marsha Zazula omistivat 1980-luvulla East Brunswickissä New Jerseyssä levykaupan nimeltä Rock'n Roll Heaven. Levykauppansa ansiosta pariskunta oli aktiivinen nauhatreidauksen parissa ja he soittivat kaupassaan usein tuntemattomien yhtyeiden demonauhoja. Itärannikon metallimusiikki levisi tehokkaasti treidausverkostossa, johon kuuluivat Yhdysvaltain länsirannikolla myös Metal Blade Recordsin perustaja Brian Slagel, Metal Mania -lehden toimittaja Ron Quintana ja musiikkituottaja Mark Whitaker.
Kuultuaan thrash metal -yhtye  Metallican demon No Life Til Leather Jon Zazula tarjosi Metallicalle sen ensimmäisen levytyssopimuksen. Zazulan pariskunnan oli  samalla perustettava Megaforce Records, jotta he pystyivät julkaisemaan Metallican esikoisalbumin Kill 'Em Allin. Ensi töikseen hän järjesti myös Metallicalle lyhyen itärannikon kiertueen yhteistyössä muiden yhtyeiden kanssa. Yhtiö toimi aluksi täysin Zazulan henkilökohtaisten varojen turvin, mutta Kill 'Em Allin menestyksen jälkeen Zazula jatkoi työskentelyä useiden metalliyhtyeiden kanssa. Hänen yhtiönsä kuuluisimpia artisteja ovat sittemmin olleet Testament, Overkill, Frehley's Comet, King’s X, Ministry ja Anthrax.
Aiheesta muualla

Megaforce Recordsin virallinen kotisivu
Korela (Kotka)

| Korela |
| --- | --- |
 Näkymä Korelan ryhmäpuutarhasta
Kaupunki:  Kotka
Kaupunginosa nro:  10
Postinumero(t):  48230
Korela on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Kymenlaakson maakunnassa, Hovinsaaren pohjoisosassa. Kaupunginosan länsirajana on Kymijoen Langinkoskenhaara Lankilan kaupunginosaan, pohjoisrajana  valtatie 7 Kyminlinnan kaupunginosaan, idässä Hyväntuulentie Jylpyn kaupunginosaan ja etelässä Keisarinmajantie Metsolan kaupunginosaan. Korela kuuluu yhdessä Kyminlinnan kaupunginosan kanssa Korelan–Kyminlinnan tilastoalueeseen, jonka asukasluku on 809 (31.12.2012).
Korelan kaupunginosan alue liitettiin vuonna 1884 Kymistä Kotkaan. Alue kuului silloin Hovinsaaren kruununpuiston maihin.
Korela on suurimmaksi osaksi omakotitaloaluetta. Kerrostaloja on lähinnä Kotkan Opiskelija-asunnot Oy:n Koskisopen alueella. Kaupunginosan alueella sijaitsee myös Korelan ryhmäpuutarha, tavaratalo Motonet, rautakauppa Stark ja K-Market Korela.
James Pond 2

| James Pond 2: Codename: RoboCod |
| --- | --- |
Jakelija:  Nintendo eShop
Säveltäjä:  Richard Joseph
Pelisarja:  James Pond
Julkaistu:  1991
Lajityyppi:  tasohyppely ja jouluvideopeli (d)
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Amiga, Amiga CD32, Atari ST, Sega Mega Drive
Jakelumuoto:  Levyke, pelimoduuli ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
James Pond 2: Codename: RoboCod, (myös nimellä Super James Pond ja lyhyesti RoboCod), on vuonna 1991 julkaistu tasohyppelypeli. Peli on osa James Pond -sarjaa. Se julkaistiin alun perin Amigalle, Atari ST:lle ja Sega Mega Drivelle. Nykyään se on muun muassa ladattavissa PlayStation Networkissa.
Peli on suoraviivaisempi tasohyppely kuin edeltäjänsä. Agenttikala James Pond on oppinut kävelemään evillään. Hän voi metallihaarniskansa avulla venyä ylöspäin loputtomiin ja osittain suojautua vihollisilta kilven alle. Pond voi myös roikkua ja liikkua sivusuunnassa katossa.
Vastaanotto

Brittiläinen lehti ACE antoi pelin Amiga-versiolle pisteitä 938/1000.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanaksi 91% arvostelussaan.
Mega-lehti puolestaan listasi sen sijalle 20 luetellessaan parhaita Mega Drive -pelejä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

James Pond 2: Codename: RoboCod MobyGamesissa (englanniksi)
James Prescott Joule

| James Prescott Joule |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1818 Salford, Lancashire, Britannia
Kuollut: 11. lokakuuta 1889 (70 vuotta) Sale, Cheshire, Britannia
Kansalaisuus:   britti
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  fysiikka
Tunnetut työt:  termodynamiikan ensimmäinen pääsääntö
James Prescott Joule (24. joulukuuta 1818 – 11. lokakuuta 1889) oli englantilainen fyysikko ja olutpanimon omistaja. Joule huomasi lämpöenergian ja mekaanisen energian välisen yhteyden ja mittasi lämmön mekaanisen ekvivalentin kuuluisalla siipipyöräkokeellaan. Se johti termodynamiikan ensimmäisen peruslain eli energian säilymislain kehittämiseen.
Hänen mukaansa on nimetty energian yksikkö joule, Joulen laki ja Joulen ilmiö. Kaasun jäähtyminen sen laajetessa on nimetty Joulen ja Thomsonin ilmiöksi. Joule ja William Thomson (lordi Kelvin) totesivat ilmiön, ja siihen perustuu nykyaikainen jäähdytysteollisuus ja pysyvien kaasujen tiivistäminen.
Joulen laite, jolla hän osoitti lämpöenergian ja mekaanisen energian välisen yhteyden. Jouseen kiinnitetty laskeutuva paino saa veteen upotetun siiven pyörimään
Joule valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1850.
Julkaisut

Scientific Paper of James Prescott Joule, 2 osaa, 1884–1887
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
James Prescott Joule Kiuruveden lukion sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
James Prescott Joule Encyclopædia Britannica.
Jack Ellis

John Stuart "Jack" Ellis (s. 4. kesäkuuta 1955 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista Bad Girls, Coronation Street, Lovejoy ja The Bill.
Yksityiselämä

Ellis on ollut naimisissa näyttelijä Christine Kavanaghin kanssa vuodesta 1983. Heillä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Jack Ellis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Johannes Nilsson Skaar

| Johannes Nilsson Skaar |
| --- | --- |

Nidarosin piispa
 1892–1904 
Tromssan piispa
 1885–1892 
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1828 Kvam, Norja
Kuollut: 13. joulukuuta 1904 (76 vuotta) Trondheim, Norja
Ammatti:  teologi, piispa
Johannes Nilsson Skaar (15. marraskuuta 1828 Kvam – 13. joulukuuta 1904 Trondheim) oli norjalainen teologi, joka toimi piispana Tromssan hiippakunnassa vuosina 1885–1892 ja Nidarosin hiippakunnassa 1892–1904. Tromssan piispana toimiessaan hän piti tärkeänä, että saamelaisille ja kveeneille annettaisiin kristinuskon opetusta heidän äidinkielillään, ja hän opetteli itse saamea. Skaar myös kirjoitti virsiä sekä tutki niiden historiaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Nilsson Skaar Wikimedia Commonsissa
Ivan Gašparovič

| Ivan Gašparovič |
| --- | --- |
 Ivan Gašparovič vuonna 2008.
Slovakian presidentti
 15. kesäkuuta 2004 – 15. kesäkuuta 2014  
Pääministeri:  Mikuláš Dzurinda Robert Fico Iveta Radičová Robert Fico
Edeltäjä:  Rudolf Schuster
Seuraaja:  Andrej Kiska
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1941 Poltár, Slovakia
Puoliso:  Silvia Beníková
Tiedot
Puolue:  Hnutie za demokraciu (1992-)
 Nimikirjoitus
Ivan Gašparovič (s. 27. maaliskuuta 1941) on slovakialainen oikeustieteen professori ja poliitikko, joka toimi Slovakian presidenttinä 2004–2014.