stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Goottimetalli
Alkuperä

Goottimetalli-nimityksen otti käyttöön rocklehdistö Paradise Lostin Gothic-levyn (1991)  ilmestymisen jälkeen. Levyllä yhdistyivät death ja doom metalista periytynyt raskaus ja brutaalisuus sekä goottirockista (muun muassa Joy Division, Fields of the Nephilim, The Mission, The Sisters of Mercy) peritty melodisuus ja dramaattinen tunnelma. Ennen Paradise Lostia tätä tyyliä oli jo lähestynyt vähemmälle huomiolle jäänyt ruotsalainen Stillborn Necrospirituals-levyllään (1989). Stillborn toimi vaikuttajana niin Paradise Lostille kuin toiselle goottimetallin kulmakivelle Type O Negativellekin.[lähde? ]
Tyylin synnyttäjänä voidaan pitää myös sveitsiläistä Celtic Frostia, joka toi varsinkin Into the Pandemonium  -levyllään (1987) deathrockin (muun muassa Christian Death) ja goottirockin (muun muassa The Cure) vaikutteita tummasävyiseen, kokeilevaan ja rujoon metallisoundiinsa. Nykyisistä yhtyeistä goottimetallin esimerkkinä käyvät muun muassa portugalilainen Moonspell, norjalainen Gothminister ja suomalainen Tears of Magdalena.[lähde? ]
Monien mielestä goottimetalli pitäisi erottaa samoihin aikoihin kehittyneestä tunnelmametallisuuntauksesta (The Gathering, Within Temptation, Lacuna Coil) tai rock metal -yhtyeistä, kuten Entwine, Sentenced ja Charon. Usein myös Nightwishin kaltaisten yhtyeiden (melodista metallia oopperalaululla) yhdistäminen goottimetallityyliin herättää kiistaa. Erimielisyys juontuu suurelta osin tyyleille alkusysäyksen antaneista levyistä ja artisteista. Esimerkiksi Paradise Lostin Gothic-levy toimi musiikillisena vaikuttajana sekä goottimetalli- että tunnelmametallityylejä kehittäneille orkestereille.[lähde? ]
Tunnusmerkit

Goottimetallissa yhtistyvät goottirockin dekadenssi, synkkä ja jäinen tunnelmallisuus sekä metallimusiikin raskaus ja raakuus. Goottimetalliyhtyeet yhdistävät saumattomasti doom-metallin ja goottilaisen rockin tai jopa doom- ja death-metallin.  Allmusicin mukaan se eroaa perinteisistä heavy metal -yhtyeistä, joilla on goottilaisia vaikutteita kuten Rainbow ja Dio siinä, että goottimetallille tunnusomaista on karmivat sanoitukset, jotka ovat vähintään yhtä tärkeässä roolissa kuin kitarariffit.
Joillakin yhtyeillä on laulajia on kaksi. Toinen laulajista on nainen, usein puhtaasti laulava ja toinen laulaja on murinalaulua laulava mies. Osilla yhtyeistä on vain yksi laulaja, jonka laulussa on dramaattinen sävy.  Tyypillisenä piirteenä voidaan myös pitää sitä, että instrumentointi keskittyy voimakkaasti monimutkaisiin kitarariffeihin, joissa on vaihtelevia tempoja ja vääristynyt ääni sekä modernien kosketinsoittimien käyttöä.
Goottimetalli Suomessa

Goottimetallista tuli valtavirtaa Euroopassa vuosituhannen vaihteessa. Suomalaisista yhtyeistä suosittuja olivat The 69 Eyes, Entwine, HIM, Lullacry, Poisonblack ja Sentenced.
Vuosituhannen vaihteessa etenkin Suomessa goottimetallin suosio oli suurimmillaan HIM-yhtyeen ratsastaessa tyylisuunnan aallonharjalla. Yhtyeen kansainvälisen suosion johdosta muutkin genren edustajat, esim. To/Die/For, Poisonblack, Reflexion ja For My Pain, alkoivat saada suuremman yleisön huomiota melodramaattisella ja dekadenttisromanttisella musiikillaan. Osa orkestereista on myös luopunut goottilaisista teemoistaan myöhemmillä levyillään.[lähde? ]
Merkittäviä goottimetallin albumeita

Anathema The Silent Enigma (1995)
Fields of the Nephilim Fallen (2002) ja Mourning Sun (2005)
HIM - Greatest Lovesongs Vol. 666 (1997), Razorblade Romance (2000) ja Dark Light (2005)
My Dying Bride - The Angel and the Darkened River (1995)
Paradise Lost - Gothic (1991) ja Shades of God (1993)
Type O Negative - Bloody Kisses (1993), October Rust (1996) ja World Coming Down (1999)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Goottimetalli Wikimedia Commonsissa
Isoaho, Timo: For My Pain ja melodisen goottimetallin riemu. (Haastateltavana Altti Veteläinen For My Pain -yhtyeestä / projektista) Soundi, 2003, 29. vsk, nro 4, s. 38.  Tampere:  Fanzine.
Peter Steelen goottimetalli murjoi melodisesti. Savon Sanomat, 16.4.2010.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Metallimusiikin tyylilajit
Alternative metal
Avantgardemetalli
Djent
Black metal
Death metal
Doom metal
Extreme metal
Folk metal
Funk metal
Glam metal
Goottimetalli
Grindcore
Hard rock
Heavy metal
Industrial metal
Kristillinen metallimusiikki
Metalcore
Neoklassinen metalli
Power metal
Progressiivinen metalli
Rapcore
Sinfoninen metalli
Stoner rock
Thrash metal
Viikinkimetalli
Billy Cranston

| Billy Cranston |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  David Yost Justin Timsit (nuori Billy Cranston)
Ensi- esiintyminen:  Day of the Dumpster (Mighty Morphin Power Rangers)
Viimeinen esiintyminen:  Rangers of Two Worlds, Osa 2 (Power Rangers Zeo)
Henkilötiedot
Status:  Lopettanut
Sukupuoli:  Mies
Kotipaikka:  Aquitar-planeetta, Angel Grove (aikaisemmin)
Suhteet
Vanhemmat:  Mr. Cranston (isä)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Billy Cranston on kuvitteellinen henkilö Power Rangers -universumissa. Hänet muistetaan parhaiten sinisenä rangerina ja myöhemmin sinisenä ninja rangerina ensimmäisessä Power Rangers -sarjassa Mighty Morphin Power Rangers. Billy oli alkuperäisistä Power Rangereista ainoa, joka toimi rangerina koko Mighty Morphin Power Rangers -sarjan ajan. Hän on toiminut myös kaikista Power Rangereista toiseksi pisimpään rangerina, edellään vain Tommy Oliver. Billyä pidettiin syystäkin ryhmän aivoina. Hän pystyi rakentamillaan laitteilla ratkaisemaan ongelmia, joita edes Zordon ei ollut ennalta aavistanut. Billy suunnitteli myös rangereiden ranteissaan pitämät kommunikaattorit. Häntä näytteli David Yost.
Hahmon historia > Mighty Morphin Alien Rangers

Mighty Morphin Power Rangersin viimeisessä jaksossa paha Master Vile oli Orb of Doomin avulla onnistunut siirtämään Maapallon ajassa taaksepäin. Sen seurauksena rangerit olivat muuttuneet lapsiksi eivätkä pystyneet enää käyttämään voimiaan. Billy rakensi ninjakolikoista voimansa ottaneen koneen, jolla hän toivoi pystyvänsä palauttamaan rangerit takaisin oikean ikäisiksi. Kuitenkin vain Billy ehti käyttää laitetta, kun Goldar ja Rito Revolto varastivat sen. Sen jälkeen Rita ja Lord Zedd tuhosivat laitteen sisällä olleet kuusi ninjakolikkoa, joten Power Rangereiden käyttämät voimat olivat lopullisesti mennyttä. Billy oli sen takia Mighty Morphin Alien Rangers -minisarjassa rangereista ainoa, jota suurimmaksi osaksi esitti hänen tavallinen näyttelijänsä. Viisi yhä lapsina ollutta rangeria lähtivät eri aikakausille etsimään Zeokristallin palasia. Billy toimi sillä aikaa yhteyshenkilönä Aquitarin Rangereiden ja Maan välillä. Billy yritti myös parantaa Aquitarin Rangereiden selviytymistä Maapallon olosuhteissa erilaisten koneiden avulla.
Hahmon historia > Power Rangers Zeo

Sarjan Power Rangers Zeo alussa Billy päätti luopua rangerina olosta ja antoi Tanyan ottaa hänen paikkansa taisteluissa. Billy kuitenkin jatkoi yhä ryhmän avustajana, joka suunnitteli ja kehitti Zeo Rangereiden käyttämiä aseita, välineitä ja zordeja. Billy sanoi, että voisi ryhtyä tarvittaessa myöhemmin rangeriksi. Billy valmistui etuajassa myös Angel Groven lukiosta ja lähti sen jälkeen hetkeksi selvittämään Aquitar-planeetalle ongelmia. Myöhemmin paluumatkasta Maahan tuli kaikkea muuta kuin helppo, kun King Mondo sysäsi Billyn avaruusaluksen pois sen kurssilta.
Myöhemmin katsojille uskoteltiin toistuvasti Billyn olleen salaperäinen kultainen ranger kunnes se paljastui Trey of Triforiaksi. Billyllä oli tapana aina kultaisen rangerin näyttäytyessä kadota yllättäen ja hän käyttäytyi muutenkin salaperäisesti. Myöhemmin nähtiin ettei Billy ollut kultainen ranger ja usein ollaan sitä mieltä, että Billy oli todellisuudessa kiireinen suunnitellessaan rangereille heidän seuraavalla tuotantokaudella sarjassa Power Rangers Turbo käyttämiä turbovoimia. Myöhemmin Trey of Triforia haavoittui ja joutui jakautumaan identtisiksi kolmosiksi ja siten luovuttamaan voimansa parantumisensa ajaksi jollekin muulle. Kultaisen rangerin voimia yritettiin aluksi siirtää Billylle, mutta hän oli aiemmin komentokeskuksen räjähtäessä altistunut negatiiviselle protonienergialle eikä siirto siksi onnistunut. Kultaisen rangerin voimat siirrettiin lopulta alkuperäisenä punaisena Power Rangerina toimineelle Jason Lee Scottille.
Myöhemmin Billy alkoi nopeasti vanheta, koska hän oli minisarjassa Mighty Morphin Alien Rangers muuttunut oikean ikäiseksi eri menetelmällä kuin muut. Lopulta Billy meni Aquitar-planeetalle hoidettavaksi ja hän nuorentui takaisin oikean ikäiseksi nuoruuden lähdettä muistuttaneessa paikassa. Parantumisen jälkeen Billy kuitenkin päätti jäädä Aquitarille asumaan ollakseen yhdessä ihastuksensa Cestrian kanssa.
Billyn näyttelijä David Yost sanoi haastattelussa lopettaneensa sarjassa näyttelemisen toistuvien hänen seksuaaliseen suuntautumiseen kohdistuneiden loukkausten takia, jotka olivat tulleet sarjan tekijöiden, tuottajien, ohjaajien ja käsikirjoittajien taholta. Vähän Yostin haastattelun jälkeen sarjassa noihin aikoihin tuottajana toiminut Scott Page-Pagter kielsi Yostin esittämät syytökset ja sanoi Yostin jättäneen sarjan palkkaa koskeneiden erimielisyyksien ja huonojen henkilökemioiden takia. Yostin yllättävän lopettamispäätöksen takia viimeisessä jaksossa, jossa Billy esiintyi hänestä näytettiin vain vanhaa kuvamateriaalia ja joku muu myös ääninäytteli hahmoa. Yost myös jätti sarjan alkuperäisestä Power Ranger -ryhmästä viimeisenä, vaikka hänen entinen ryhmänjohtajansa Jason toimikin kultaisena rangerina juuri noihin aikoihin.
Aiheesta muualla

powerrangers.com (englanniksi)
Billy Cranston rangercentral.comissa (englanniksi)
Televisiosarjan Power Rangers hahmot merkitty niiden ensiesiintymisen mukaan
| --- | --- |
 :  Zordonin aikakausi:
I:  Jason Lee Scott • Trini Kwan • Billy Cranston • Kimberly Hart • Zack Taylor • Alpha 5 • Tommy Oliver
II:  Rocky DeSantos • Adam Park • Aisha Campbell
III-IV:  Katherine Hillard • Aquitarin Rangerit • Tanya Sloan • Trey of Triforia
V-VI:  Justin Stewart • Carlos Vallerte • Ashley Hammond • Cassie Chan • T. J. Johnson • Phantom Ranger • Andros • Zhane
 :  Zordonin jälkeiset kaudet:
VII-X:  Lost Galaxy Power Rangerit (Magna Defender • Karone) • Lightspeed Rescue Power Rangerit • Time Force Power Rangerit • Wild Force Power Rangerit
XI–XVII:  Ninja Storm Power Rangerit • Dino Thunder Power Rangerit • S.P.D. Power Rangerit (Anubis Cruger) • Mystic Force Power Rangerit (Clare • Leanbow) • Operation Overdrive Power Rangerit • Jungle Fury Power Rangerit • RPM Power Rangerit
XIX-XX:  Samurai Power Rangerit • Megaforce Power Rangerit
 :  Muut hahmot:
 :  Sivuhahmot • Bulk ja Skull
Billy sinisenä Power Rangerina.
Carmelita Jeter

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carmelita Jeter Berliinin MM-kilpailuissa 2009. |  Carmelita Jeter Berliinin MM-kilpailuissa 2009. |  Carmelita Jeter Berliinin MM-kilpailuissa 2009. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 4x100 metriä |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 100 metriä |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 200 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Osaka 2007 | 4×100 m viesti |  |
|  Kultaa | Daegu 2011 | 100 metriä |  |
|  Kultaa | Daegu 2011 | 4×100 m viesti |  |
|  Hopeaa | Daegu 2011 | 200 metriä |  |
|  Pronssia | Osaka 2007 | 100 metriä |  |
|  Pronssia | Berliini 2009 | 100 metriä |  |
|  Pronssia | Moskova 2013 | 100 metriä |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2010 | 60 metriä |  |
Carmelita Jeter (s. 24. marraskuuta 1979) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Jeter voitti Osakan MM-kisoissa 2007 MM-pronssia 100 metrin juoksussa ajalla 11,02 s. Pikaviestissä hän sai kultaa juostuaan alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa. Kauden lopussa hän voitti 100 metrillä IAAF:n yleisurheilufinaalin. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Jeter voitti toistamiseen MM-pronssia 100 metrillä. IAAF:n yleisurheilufinaalissa Thessalonikissa syyskuussa 2009 hän voitti 100 metrin juoksun kautta aikain kolmanneksi parhaalla ajalla 10,67 s. Shanghaissa 20. syyskuuta hän juoksi kautta aikain toiseksi parhaan ajan 10,64 s. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän juoksi alun perin kolmanneksi ajalla 7,05 s, mutta nousi myöhemmin hopealle kun toiseksi juossut LaVerne Jones-Ferrette hylättiin dopingkäryn takia.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Jeter voitti maailmanmestaruuden 100 metrillä ajalla 10,90 ja 4 × 100 metrin viestissä ja sijoittui toiseksi 200 metrillä ajalla 22,37. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai 100 metrillä hopeaa ajalla 10,78 ja 200 metrillä pronssia ajalla 22,14. Pikaviestissä hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltojen voittaessa kultaa maailmanennätysajalla 40,82. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,94.
Hän on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden 100 metrillä 2009, 2011 ja 2012 sekä sisäratojen mestaruuden 60 metrillä 2010.
Saavutuksia

Olympiakultaa 4×100 m viestistä 2012
Olympiahopeaa 100 metriltä 2012
Olympiapronssia 200 metriltä 2012
MM-kultaa 100 metriltä 2011
MM-kultaa 4×100 m viestistä 2007, 2011
MM-hopeaa 200 metriltä 2011
MM-pronssia 100 metriltä 2007, 2009 ja 2013
Sisäratojen MM-hopeaa 60 metriltä 2010
IAAF:n yleisurheilufinaalin voitto 100 metrillä 2007, 2009
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 10,64 (2009)
200 metrin juoksu: 22,11 (2012)
Charles Mathiesen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Charles Mathiesen |  Charles Mathiesen |  Charles Mathiesen |  |
Maa:   Norja
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Garmis-Partenkirchen 1936 | 1 500 metriä |  |
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Davos 1938 | yhteispisteet |  |
|  Pronssia | Helsinki 1939 | yhteispisteet |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1938 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Oslo 1936 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Riika 1939 | yhteispisteet |  |
Charles Mathiesen (12. helmikuuta 1911 Drammen – 7. marraskuuta 1994 Drammen) oli norjalainen pikaluistelija, jonka pikaluistelu-ura kesti 18 vuotta (1930–1948). Maailmansota rikkoi merkittävästi hänen luistelu-uransa loppuvaihetta. Hän osallistui vielä vuonna 1947 MM-kisoihin, mutta hän keskeytti kisan. 
Samoin kävi seuraavan vuoden St.Moritzin talviolympialaisten 5 000 metrillä, jonka hän keskeytti.
Charles Mathiesenin kansainvälinen debyytti tapahtui vuonna 1933, jolloin hän sijoittui MM-kisoissa yhteispisteissä kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna eli 1934 Mathiesen sijoittui viidenneksi EM-kisojen ja kuudenneksi MM-kisojen yhteispisteissä. Mathiesenia voi sanoa ”ikuiseksi kakkoseksi” siinä mielessä, että hän ei saavuttanut yhtään Norjan mestaruutta yhteispisteissä, sillä parempia oli eri vuosina Ivar Ballangrud, Michael Staksrud, Hans Engnestangen ja muutama muu. Hopealle Mathiesen sijoittui peräti kuusi kertaa.
Kaudella 1936 tapahtui kuitenkin kansainvälinen onnistuminen, kun Mathiesen saavutti vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä 1 500 metrillä kultaa. Tämä matka oli ainoa pikaluistelulaji, jossa joku voitti kisojen luistelukuninkaan eli Mathisenin maanmiehen Ivar Ballangrudin. Ballangrud voitti kaikki muut kolme matkaa.  Saman talven EM-kisoissa hän sijoittui yhteispisteissä hopealle Ballangrudin jäljessä.
Mathiesenin menestys kansainvälisellä tasolla vakiintui 1930-luvun lopulla. Tosin vuonna 1937 hän jäi niin EM:ssä kuin MM:ssä ilman mitalia sijoittuen molemmissa kisoissa neljänneksi. Vuodet 1938 ja 1939 olivat sitten menestysvuosia, sillä kaudella 1938 EM:ssä tuli kultaa ja MM:ssä pronssia sekä kaudella 1939 EM:ssä hopeaa ja MM:ssä pronssia. Osoituksena hyvästä kunnosta hän teki maaliskuussa 1940 10 000 metrin matkalla ME:n, joka säilyi aina vuoteen 1949. ,
Parhaat matkakohtaiset tulokset

500 m – 43,2
1000 m – 1.32,0
1500 m – 2.15,6
3000 m – 4.50,6
5000 m – 8.18,7
10 000 m – 17.01,5
Chris Huffins

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kymmenottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sevilla 1999 | kymmenottelu |  |
Christopher Allen "Chris" Huffins (s. 15. huhtikuuta 1970 Brooklyn) on yhdysvaltalainen entinen kymmenottelija. Hän sai vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä pronssia; hän oli vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa jäänyt kymmenenneksi.
Olympiamitalinsa lisäksi Huffins on esimerkiksi voittanut kultaa Pan-Amerikan kisoissa 1999 ja saanut pronssia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1999.
Charles Martinet

| Charles Martinet |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1955 (ikä 69)  San José, Kalifornia
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Charles Martinee Charles A. Martinet Charles Martinez
Aktiivisena:  1986–
Merkittävät roolit:  Mario (Mario -pelisarja)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Charles Martinet (s. 17. syyskuuta 1955 San José, Kalifornia, Yhdysvallat) on  yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Nintendo-maskotti Marion alkuperäisenä äänenä. Hän on ääninäytellyt muitakin Mario-pelien hahmoja, kuten Luigia ja Warioa.
Kertomansa mukaan Martinet sai ääniroolin yllättäen. Hän saapui koe-esiintymisiin kutsumatta ja myöhässä. Siellä Martinetia pyydettiin esittämään italialaista putkimiestä Brooklynista.
Martinet teki ensiesiintymisensä Marion ääninäyttelijänä vuonna 1995 julkaistussa Mario's FUNdamentals -strategiapelissä. Sen jälkeen hän on toiminut hahmon äänenä yli 40 pelissä. Hänen näyttelijäntyötään on käytetty sekä pelien englannin- että japaninkielisissä versioissa.
Martinetilla on ollut myös sivurooleja useissa televisiosarjoissa.
Mario-sarjan ohella Martinet on työskennellyt myös muiden videopelien parissa. Niihin lukeutuvat muun muassa nyrkkeilypelin Super Punch-Out!! Super Nintendo -versio, The Elder Scrolls V: Skyrim, Jet Set Radio Future, Skies of Arcadia ja The Lord of the Rings: The Return of the King.
Nintendo tiedotti 21. elokuuta 2023 Martinetin jättävän roolinsa Mariona ja muina Nintendon hahmoina ja siirtyvän "Mario-lähettilääksi". Hänet korvasi Kevin Afghani Marion ja Luigin äänenä alkaen Super Mario Bros. Wonder -pelistä.
Aiheesta muualla

Charles Martinet MobyGamesissa (englanniksi)
Charles Martinet TV.comissa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Charles Martinet Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Casino Royale

Casino Royale voi tarkoittaa:
Casino Royale, Ian Flemingin romaani.
Casino Royale, vuoden 1967 James Bond -elokuva.
Casino Royale, vuoden 2006 James Bond -elokuva.
”Casino Royale”, Climax!-televisiosarjan jakso vuodelta 1954.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Casino Royale”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Giorgio Chiellini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Giorgio Chiellini
Syntymäaika: 14. elokuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Pisa, Italia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
1990–2000: Livorno
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2002 | Livorno | 8 | (0) |
| 2002–2004 | AS Roma | 0 | (0) |
| 2002–2004 | → Livorno (laina) | 47 | (4) |
| 2004–2022 | Juventus | 425 | (27) |
| 2004–2005 | → Fiorentina (laina) | 37 | (3) |
| 2022–2023 | Los Angeles FC | 31 | (1) |
Maajoukkue
| 2004–2022 | Italia | 117 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Italia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Eurooppa 2020 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Puola & Ukraina 2012 | Jalkapallo |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | Jalkapallo |  |
Giorgio Chiellini (s. 14. elokuuta 1984 Pisa, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja, mutta pelasi alkuvuosinaan myös vasempana laitapuolustajana. Lisäksi hän kuului pitkään Italian maajoukkueen vakiopelaajiin.
Helsingin Sanomien Viljami Kalmarin mukaan ”Giorgio Chiellini on puolustus­linjan järkkymätön kallio. –– Samalla Chiellini on kuitenkin myös joukkueensa isähahmo ja nalle­karhu.”
Ura > Alkuvuodet

Chiellinin vanhemmat ovat Fabio ja Lucia, ja hän on yksi perheen neljästä sisaruksesta kaksoisveli Claudion, Fabion ja sisko Lucian lisäksi. Giorgio aloitti jalkapallon pelaamisen 6 vuoden ikäisenä Livornon joukkueessa. Aluksi hän oli keskikentän pelaaja, mutta kasvaessaan hän siirtyi vasemmaksi laitapuolustajaksi, josta sittemmin kasvoi nykyiseen rooliinsa keskuspuolustajaksi.
Ura > Juventus

Kesällä 2004 Chiellini liittyi Juventukseen 6,5 miljoonalla eurolla. Hänet myytiin kuitenkin 3,5 miljoonalla eurolla yhteisomistukseen firenzeläiseen Fiorentinaan, jossa hän pelasi kauden 2004–2005.
Fiorentinassa vietetyn kauden jälkeen Juventus hankki Chiellinin takaisin riveihinsä 4,3 miljoonalla eurolla saaden pelaajan täydet omistusoikeudet itselleen. Paluustaan lähtien Chiellini on pidetty yhtenä Juventuksen avainpelaajista. Kaudella 2007–2008 valmentaja Claudio Ranierille siirsi hänet lopullisesti vasemman puolustajan pelipaikalta keskuspuolustajaksi. Yksi tuon kauden kohokohdista oli Chiellinin valitseminen ottelun parhaaksi pelaajaksi Juventuksen verivihollista Interiä vastaan 4. marraskuuta käydyssä ottelussa. Itse pelissä hän "pimensi" totaalisesti ex-Juve- hyökkääjä Zlatan Ibrahimovićin. Chiellinin sopimusta pidennettiin vuoteen 2011.
17. elokuuta 2008 Chiellini loukkasi pahoin polvensa Trofeo Luigi Berlusconi -turnauksen ottelussa Milania vastaan. Pahimmassa tapauksessa Chiellinin arvioitiin olevan poissa peräti 6 kuukautta, mutta hän palasi kuitenkin jo kauden toiseen Serie A -otteluun Udineseä vastaan. Näin ollen häneltä jäi välistä vain kauden ensimmäinen sarjapeli Fiorentinaa vastaan. Chiellini oli myös kentällä Juventuksen palatessa Mestarien liigaan ottelussa pietarilaista Zenitiä vastaan, joka päättyi 1-0.
Chiellini ilmoitti 11. toukokuuta 2022 jättävänsä Juventuksen kauden 2021–2022 jälkeen. Chiellini voitti Juventuksessa yhdeksän Italian mestaruutta.
Ura > Los Angeles FC

13. kesäkuuta 2022 MLS-seura Los Angeles FC tiedotti hankkineensa Chiellinin joukkueeseensa vuoden 2023 loppuun ulottuvalla sopimuksella. Chiellini pelasi ensimmäisellä kaudellaan Los Angeles FC:ssä yhteensä 13 ottelua ja voitti marraskuussa 2022 MLS:n mestaruuden.
Maaliskuussa 2023 Chiellini teki ensimmäisen maalinsa Los Angeles FC:n pelaajana ottelussa Portland Timbersiä vastaan. Joulukuussa 2023 Los Angeles FC eteni jälleen MLS Cupin loppuotteluun, mutta hävisi ottelun 2–1 Columbus Crewille. Chiellini pelasi ottelussa täydet minuutit.
12. joulukuuta 2023 Chiellini ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.