stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martti Metsäketo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martti Metsäketo Wikimedia Commonsissa
Martti Metsäkedon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Metsästys Suomessa

Vanhoja metsästyskiväärejä Suur-Savon museossa.
Tämä artikkeli käsittelee metsästystä Suomessa.
Suomen metsästyslain määritelmän mukaan metsästys tarkoittaa ”luonnonvaraisena olevan riistaeläimen pyydystämistä sekä saaliin ottamista metsästäjän haltuun”. Saaliiksi saadut riistaeläimet käytetään yleensä ravinnoksi, erityisesti hirvenpyynnin merkitys metsästäjälle on suuri. Vuosina 2002–2003 pyydettiin vuodessa yli 80 000 hirveä. Hirvenlihan tuotto ylittää nelinkertaisesti poronlihan tuoton.
Saalistilastojen kappalemääräistä kärkeä hallitsevat sinisorsa, sepelkyyhky, teeri ja metsäjänis.
Turkiseläinten pyynti on nykyään huonosti kannattavaa, joten pyynti on lähinnä haittaeläiminä pidettyjen pienpetojen, kuten Suomen luontoon kuulumattoman minkin tai supikoiran saalistusta. Suomessa metsästys on suosittu harrastus, nykyään Suomessa on noin 300 000 metsästäjää, joista viisi prosenttia eli noin 15 000 on naisia. Myös nuorten määrä kasvaa kohtuullista vauhtia, vaikkakin seurojen väestö alkaa olla ukkoutunutta. Suomessa on väkilukuun suhteutettuna toiseksi eniten metsästäjiä Euroopan maiden vertailussa.
Monia eläimiä saa metsästää vain tiettynä aikana vuodesta, muulloin ne ovat rauhoitettuja. Esimerkiksi sorsien ja useiden muiden vesilintujen metsästysaika alkaa vuosittain 20. elokuuta klo 12 ja jatkuu vuoden loppuun. Hirven metsästysaika alkaa 1. syyskuuta ja päättyy seuraavana vuotena 15. tammikuuta.. Hirven metsästys edellyttää riistanhoitopiirin myöntämää kaatolupaa, jonka voi saada vähintään 1000 ha suuruiselle yhtenäiselle maa-alueelle.
Riistantutkimus Suomessa

Suomessa metsästäjät laskevat riistaeläimet vuosittain Ylä-Lappia lukuun ottamatta riistakolmioiden avulla. Laskentaan osallistuu jopa 100 000 metsästäjää. Tulokset siirtyvät riistantutkimuksen käyttöön, ja niiden perusteella annetaan pyyntirajoitukset ja -suositukset.
Suomessa RKTL tuottaa lähes suoraan metsästystä ohjaavaa tietoa. Niinpä esimerkiksi elinalueiden pirstoutumisen vähentämää metsoa ei metsästetä juuri lainkaan Etelä-Suomessa.
Suomen metsästyslaki

Metsästyslain vastaisesta teosta voidaan syyttää metsästysrikoksesta. Teosta voidaan tehdä tutkintapyyntö poliisille ja poliisi suorittaa esitutkinnan, minkä jälkeen syyttäjä päättää viekö hän jutun tuomioistuimeen. Suomessa metsästyslain mukaan moottorikäyttöisestä ajoneuvosta ei saa ampua riistäeläintä. Riistaeläintä ei saa ampua rautatien tai yleisen tien yli eikä riistaeläimen tai ampujan ollessa tällaisella tiellä. Metsäkanalintua ei saa ampua myöskään sen tai ampujan ollessa yksityisellä tiellä. Ilman rakennuksen omistajan tai haltijan nimenomaista lupaa eläintä ei saa ampua 150:tä metriä lähempänä sellaista rakennusta, jossa asutaan.
Suomessa metsästysrikoksesta tuomitaan sakkoihin tai enintään kahdeksi vuodeksi vankeuteen. Törkeästä metsästysrikoksesta tuomio on neljästä kuukaudesta neljään vuoteen vankeutta.
Kirjallisuutta

Aaltonen, Turkka & Arkko, Martti: Vanhat hyvät erätaidot.  Helsingissä:  Ajatus, 1997.  ISBN 951-9440-56-9
Nummi, Petri & Väänänen, Veli-Matti (toim.): Riistanhoito.  Helsinki:  Metsälehti kustannus, 2000.  ISBN 952-5118-29-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metsästys Suomessa Wikimedia Commonsissa
Saksalaisen Augustin Hirschvogelin kaiverrus Karhun metsästys vuodelta 1520–1553.
Saksalainen piirros susijahdista vuodelta 1582.
Willem van Aelstin maalauksessa vuodelta 1668 metsästysvälineitä ja riistalintuja
Metsähiiri

| Metsähiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Varsinaiset rotat ja hiiret Murinae
Suku::  Metsähiiret Apodemus
Laji::  flavicollis
Kaksiosainen nimi
 Apodemus flavicollis  (Melchior, 1834) 
 Metsähiiren levinneisyys
Katso myös
   Metsähiiri Wikispeciesissä   Metsähiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsähiiri eli isometsähiiri (Apodemus flavicollis) on eurooppalainen hiirilaji.
Ulkonäkö ja koko

Metsähiiren ruumiin pituus on 9–13 senttimetriä ja hännän pituus 9–13,5 senttimetriä. Metsähiiri painaa 10–45 grammaa.
Metsähiirellä on kellertävän- tai ruosteenruskea selkä, valkea vatsa ja kellertävä ”vyö” kaulan yllä. Metsähiirellä on poikkeuksellisen suuret silmät sekä korvat. Sen erottaa rotasta mm. kapean siimahännän perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö

Metsähiirtä tavataan suuressa osassa Eurooppaa, Britanniasta Uralille saakka. Sitä ei kuitenkaan ole Pyreneiden niemimaan eteläosissa, Ranskan länsiosissa, Fennoskandian keski- ja pohjoisosissa eikä suurimmalla osalla saarista. Euroopan ulkopuolella sitä esiintyy myös Aasiassa Turkista Armenian länsiosiin, Iranin Zagrosvuorille sekä Syyriaan, Libanoniin ja Israeliin. Suomessa metsähiirtä tavataan maan etelä- ja keskiosissa.
Elinympäristöä on kangasmetsät, lehtomaiset sekametsät ja pensaikkoiset niityt. Syksyisin ne voivat ilmestyä rakennuksiin ja kesämökkeihin tehden tuhoa lämmöneristeisiin.
Käyttäytyminen > Ravinto

Metsähiirelle kelpaavat ravinnoksi niin kasvi- kuin eläinkunnankin tuotteet. Hiiri aiheuttaa usein tuhoja ruokavarastoissa ja viljalaareissa. Juureksista metsähiiret eivät juuri välitä, ja omenoistakin ne haluavat syödä ensisijaisesti siemenet. Myös luonnossa metsähiiret suosivat siemenravintoa, kuten käpyjen siemeniä, tammenterhoja ja pähkinöitä.
Käyttäytyminen > Elintavat

Metsähiiren mieluisinta elinympäristöä ovat rehevät kangasmetsät, lehdot ja pensaikot. Laji viihtyy myös niittyjen ja peltojen laiteilla sekä puutarhoissa. Laajoilta viljelylakeuksilta sitä tavataan harvoin. Kesäkauden metsähiiret viettävät ulkosalla, mutta syksyllä ne hakeutuvat ihmisasumusten tuntumaan; joskus tapahtuu suoranainen ryntäys sekä ulko- että asuinrakennuksiin. Metsähiiri on talvella aktiivinen eikä siis nuku talviunta tai vaivu horrokseen. Ketterästi kiipeilevä metsähiiri tunkeutuu näppärästi myös toiseen ja kolmanteenkin kerrokseen. Syksyllä autioituviin kesähuviloihin hiiret hiipivät juuri ennen talven tuloa.
Metsähiirelle tyypillistä on ruokavaraston hankkiminen johonkin tiettyyn paikkaan sekä pehmikkeiden kasaaminen pesäksi. Tämä on yöaktiivinen laji. Juoksijana metsähiiri on loistava ja voi tukeutua kengurumaiseen häntäänsä hypätessään jopa metrin pituisia loikkia. Elinikä lajilla on 1–1,5 vuotta, voi olla että metsähiiri elää vanhemmaksikin.
Käyttäytyminen > Lisääntyminen

Metsähiirien lisääntymisaika on pitkä, ja se alkaa helmi- ja maaliskuussa. Naaras synnyttää lisääntymiskauden aikana jopa kolme poikuetta. Niissä on 1–8 poikasta, keskimäärin poikasia on 5. Lisääntymiskauden ensimmäiset poikaset voivat itsekin lisääntyä vielä saman kauden aikana 2–3 kuukauden ikäisinä.
Poikaset joutuvat selviytymään omillaan heti kolmen viikon jälkeen. Useimmiten poikiminen tapahtuu maan kamaralle mättään, juurakon tai risuläjän suojiin. Toisinaan metsähiirinaaras kuitenkin synnyttää jälkeläisensä ylhäällä huojuvaan puunonteloon. Luonnossa lisääntymistä tapahtuu vain kesäkaudella huhtikuusta syyskuuhun, mutta ihmisten ympäristöönsä viemän ravinnon turvin metsähiiret voivat synnyttää poikasia sydäntalvellakin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Metsähiiri (Apodemus flavicollis)
Keskisuomalainen (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Apodemus flavicollis (englanniksi)
ARKive (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Apodemus flavicollis:  Wikidata: Q216871  Wikispecies: Apodemus flavicollis  ADW: Apodemus_flavicollis  ARKive: apodemus-flavicollis  BioLib: 20612  BOLD: 68556  CoL: FRHZ  EoL: 1178939  EPPO: APODFL  EUNIS: 11231  Fauna Europaea: 305583  Fauna Europaea (new): 96b6af0f-baa3-4c8b-a511-1e626d378f9c  GBIF: 2437756  iNaturalist: 45550  IRMNG: 11294173  ITIS: 585132  IUCN: 1892  MDD: 1003013  MSW: 13001210  NBN: NHMSYS0000080209  NCBI: 54292  Observation.org: 399  OBIS: 1506668  Laji.fi: MX.48469 
Mus flavicollis:  Wikidata: Q109646691  EUNIS: 11358  GBIF: 8856284
Leninsk-Kuznetski

Rautatieasema
Leninsk-Kuznetski (ven. Ле́нинск-Кузне́цкий) on kaupunki Kemerovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kuznetskin kattilalaaksossa Obin sivujoen Injan varrella 131 kilometriä Kemerovosta etelään. Kaupungin kautta kulkee Siperian radalta haarautuva sivurata. Asukkaita on 105 400 (vuonna 2008).
1800-luvun lopulla seudulle syntyi Koltšuginon kaivostaajama. Vuonna 1922 se sai nimen Lenino, ja vuonna 1925 siitä tuli Leninsk-Kuznetskin kaupunki. Tärkein teollisuudenala on kivihiilen tuotanto. Kaupungissa on myös koneenrakennus-, kemian, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Leninsk-Kuznetskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Lensovetin asuintalo

Lensovetin asuintalon julkisivu.
Lensovetin asuintalo (ven. Жило́й дом Ленсове́та, Žiloi dom Lensoveta) on Pietarissa Venäjällä sijaitseva konstruktivistisen arkkitehtuurin muistomerkki.
Jevgeni Levinsonin ja Igor Fominin suunnittelema Leningradin kaupunkineuvoston asuintalo rakennettiin Korpisaarelle Korpijoen (ven. Karpovka) rantaan vuosina 1931–1935. Sisäänpäin kaartuvaan, etelään suunnattuun päärakennukseen liittyy kaksi neliskulmaista siipeä. Nevan tulvilta suojaavan jalustan läpäisee sisäpihalle johtava leveä porttikäytävä. Neuvostoeliitille tarkoitetussa, aikansa parasta rakentamista edustavassa talossa on kolmen–kuuden huoneen asuntoja, joista osa sijaitsee kahdessa kerroksessa. Pylväskäytävän reunustamassa keskisiiven toisessa kerroksessa toimi lastentarha ja muita palveluja. Ilmeikkyyttä rakennukselle antavat sen terävät kulmat, leveät parvekesyvennykset sekä sisäpihan ilmassa roikkuvat teräsbetoniset portaikot. Konstruktivismin myöhäisvaihetta edustavassa rakennuksessa voidaan havaita klassismin ja art decon piirteitä.
Talossa ovat asuneet näyttelijä Juri Jurjev sekä kaupungin toimeenpanevan komitean puheenjohtaja Pjotr Lazutin, joka ammuttiin ns. Leningradin jutun yhteydessä vuonna 1950.
Nykyään rakennus kaipaa kipeästi remonttia. Sen osoite on Karpovkan rantakatu 13. Lähin metroasema on Petrogradskaja.
Aiheesta muualla

Lensovetin asuintalo Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Valokuvia rakennuksesta
Metsänokiperhonen

| Metsänokiperhonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Heinäperhoset Satyrinae
Tribus::  Satyrini
Suku::  Nokiperhoset Erebia
Laji::  ligea
Kaksiosainen nimi
 Erebia ligea  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Metsänokiperhonen Wikispeciesissä   Metsänokiperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsänokiperhonen (Erebia ligea) on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Metsänokiperhosen siipien yläpinnan pääväri on ruskeanmusta. Siivissä on punaiset juovat, jossa etusiivissä 3–4 silmätäplää ja takasiivissä 3 silmätäplää. Siipiripset ovat voimakkaan mustan ja valkoisen kirjavat. Takasiipien alapinnalla on valkoinen viiru. Naaraan takasiiven alapuoli on yleensä vaaleampi kuin koiraalla. Siipien kärkiväli on 36–54 mm. Toukka on väriltään ruskeankellertävä.
Erebia ligea ligea ♀
Erebia ligea ligea  ♀ △
Levinneisyys ja lentoaika

Metsänokiperhosta tavataan Euroopasta Aasian kautta Japaniin saakka. Euroopassa on kaksi erillistä esiintymisaluetta, toinen on Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa ja toinen Pohjois-Euroopassa. Laji puuttuu muun muassa Pyreneiden niemimaalta, Etelä-Balkanilta, Britteinsaarilta ja Keski-Euroopan pohjoisosista. Suomessa Pohjois-Lapista ja Ahvenanmaalta on vain satunnaisia havaintoja, muuten laji esiintyy koko maassa. Lentoaika on heinä–elokuu.
Elinympäristö ja elintavat

Metsänokiperhonen on Keski- ja Etelä-Euroopassa yleensä vuoristolaji, jota tavataan 1 700 metrin korkeuteen. Fennoskandiasta itään Venäjälle se on alankolaji. Se elää tuoreissa metsissä ja metsänreunoilla. Toukan kehitys vie aikaa kaksi vuotta. Esiintymisen runsaudessa on havaittu jaksoittaisuutta, jossa samalla alueella se on yleinen joka toinen vuosi.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat heinälajit, kuten tesmat (Milium) ja lauhat (Deschampsia).
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Metsänokiperhonen (Erebia ligea)
Suomen Perhoset: Metsänokiperhonen
Keskisuomalainen: Metsänokiperhonen[vanhentunut linkki]
Iltalehti: Metsänokiperhonen (Erebia ligea) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Erebia ligea (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q937995  Wikispecies: Erebia ligea  BioLib: 51695  CoL: 6GDFM  EoL: 134480  EPPO: EREBLI  EUNIS: 90692  Fauna Europaea: 441321  Fauna Europaea (new): fc6abf4c-28dd-487c-b2cb-6e37d118060a  GBIF: 5134682  iNaturalist: 62381  IRMNG: 10723545  LepIndex: 139774  LoB: 6283  MaBENA: ErebiaLigea  NBN: NHMSYS0000502477  NCBI: 111903  Observation.org: 735  Open Tree of Life: 680383  Laji.fi: MX.60979
Lehtimäki

| Lehtimäki> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Alajärvi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°49′04″N, 023°56′36″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Kuusiokuntien seutukunta
Kuntanumero:  414
Hallinnollinen keskus:  Keskikylä
Perustettu:  1866
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Alajärvi Lehtimäki
– syntynyt kunta:  Alajärvi
Pinta-ala:  288,8 km²  (1.1.2008)
– maa:  271,84 km²
– sisävesi:  16,96 km²
Väkiluku:  1 849   (31.12.2008)
– väestötiheys:  6,8 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  14,5 %
– 15–64-v.:  62,0 %
– yli 64-v.:  23,5 %
Lehtimäen Keskikylää.
Lehtimäki on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Etelä-Pohjanmaahan kuuluvassa Kuusiokuntien seutukunnassa, Länsi-Suomen läänissä. Sen asukasluku oli 1 848 ja pinta-ala 288,8 km², josta 16,96 km² vesistöjä (31.12.2008). Kunta  lakkasi olemasta ja yhdistyi Alajärveen vuonna 2009. Lehtimäen naapurikunnat ennen lakkauttamista olivat Alajärvi, Kuortane, Soini, Töysä ja Ähtäri. Kunta oli yksikielisesti suomenkielinen.
Lehtimäki tunnettiin ränki-pitäjänä, sillä siellä on aikanaan valmistettu paljon puisia länkiä. Tästä ovat saaneet nimensä alueen vuosittaiset kesätapahtumat Ränkirock ja Ränkipäivät.
Suokonmäki, yksi Etelä-Pohjanmaan korkeimmista kohdista, sijaitsee Lehtimäen Peräkylässä. Se on antanut nimensä myös paikkakunnalle, sillä sana suokko on tarkoittanut lehtikasvia tai hieskoivua.
Historia > Esihistoria ja pysyvän asutuksen syntyminen

Lehtimäeltä on tehty kivikautisia löytöjä vain vähän. Soukanpuron varrelta on tavattu tuluskivi ja reikäkiviä on löydetty muun muassa Verijärven rannalta. Pronssi- ja rautakauden ajalta on löydetty pronssinen tikari ja rautaiset nuolenkärjet.
Lehtimäen seutu oli pitkään eräkävijöiden kohde. Alueen kautta kulki pirkkalaisten käyttämä eräreitti Näsijärven ja Ähtärinreitin kautta Ähtävänjokea pitkin aina Pohjanlahden rannalle asti. Eräkautta kesti koko keskiajan 1500-luvulle saakka. Tällöin myös pysyvä asutus sai alkunsa.
Asutus tälle seudulle on tullut Savosta, Hämeestä ja Pohjanmaalta, tästä syystä Lehtimäen on kuvailtu sijaitsevan “kolmen heimon rajamailla”.
Joissakin 1500-luvun asiakirjoissa seudusta on käytetty nimeä Savo. Ensimmäisen kerran Lehtimäen kylä mainitaan vuoden 1582 kymmenysluetteloissa nimellä Lecttmekij.
Suokonmäellä on ollut asutusta ja viljelyksiä pisimpään Pohjanmaalla. Vanhimmat viitteet asutuksesta ajoittuvat esikeraamisen Suomusjärven kulttuurin aikoihin. Pysyvä asutus alkoi 1500-luvulla, jolloin perustettiin ensimmäiset tilat. Suokonmäki oli 1700-luvulla Lehtimäen keskus ja liikenteellinen risteyspaikka. Suokonmäki kohoaa 231 metriin ja on Pohjanmaan korkeimpia kohtia.
Historia > Seurakunnan synty

Ennen oman seurakunnan muodostamista Lehtimäki kuului pääasiassa Pietarsaaren seurakuntaan. Lehtimäen kylä kuului vuodesta 1637 Lappajärven kappeliin ja vuodesta 1751 lähtien Alajärven kappeliin. Livonkylän lähialue oli taas osa Ähtärin kappelia, joka kuului Ruoveden seurakuntaan.
Saarnahuonekunta perustettiin Lehtimäelle vuonna 1799 ja kappeliseurakunta Lehtimäestä tuli 1859. Vasta 1904 siitä perustettiin itsenäinen seurakunta. Vuonna 1800 valmistuneen Lehtimäen kirkon on rakentanut kirkonrakentaja Jacob Rijf. Kirkon yhteyteen rakennettiin  Aabraham Hernesmaan johdolla vuonna 1833 kellotapuli, joka myöhemmin yhdistettiin solarakennuksella kirkkoon.
Historia > Lehtimäen kunta

Omaksi pitäjäkseen Lehtimäki erosi Lappajärvestä vuonna 1866. Asukasluku kasvoi tasaisesti 1900-luvun alussa, ja sen huippukohta nähtiin 1960-luvulla jolloin luku oli jo melkein 3 000. Väkimäärä väheni tämän jälkeen mutta 1980-luvulla se vakiintui noin 2 500 asukkaaseen. 1990-luvulla asukasluku lähti taas laskuun. 2000-luvun alussa väkiluku alitti kahdentuhannen rajapyykin.
Asukkaiden toimeentulo perustui pääasiassa maatalouteen, kalastukseen ja metsästykseen. Vielä 1800-luvun loppupuolella tervanpoltto oli tärkeä elinkeino. Sahatavaran arvon noustua siitä kuitenkin luovuttiin.
Lehtimäki alkoi teollistua 1970-luvun lopulla nopeasti, teollisia työpaikkoja oli lähinnä puunjalostuksessa ja tekstiiliteollisuudessa. Vuonna 1980 suurin osa asukkaista sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta.
Historia > Kuntaliitos

Vuonna 2005 Lehtimäki oli Suomen kolmanneksi alijäämäisin kunta. Kunnassa  pohdittiin tällöin liitosneuvottelujen käynnistämistä naapurikuntien Ähtärin ja Kuortaneen kanssa. Vaikka kuntalaisista enemmistö kannatti Ähtäriin liittymistä, kunnanvaltuusto aloitti neuvottelut Kuortaneen kanssa. Keväällä 2006 Lehtimäki kuitenkin torjui kuntaliitosesityksen.
Alkuvuonna 2007 Lehtimäen kunta kuului erityisen vaikeassa taloudellisessa tilanteessa oleville kunnille tarkoitetun
selvitysmenettelyn piiriin. Tällöin alettiin tiedustella Töysän ja Alajärven liitoshalukkuutta. Neuvottelut Alajärven kanssa etenivät nopeasti ja liitos hyväksyttiin molemmissa kunnissa joulukuussa 2007. Näin ollen Lehtimäen kunta liittyi Alajärven kaupunkiin 1. tammikuuta 2009.
Maantiede

Maastollisesti Lehtimäki jakautuu kahtia. Länsialueilla leviää Etelä-Pohjanmaalle tyypillinen lakeus kun taas itä- ja pohjoisosat ovat Suomenselän vedenjakajamaaston kumpuilevaa metsäistä ylänkömaata. Mäkiset ja harjuiset maastot sekä laajat suoalueet ovat Lehtimäelle tyypillisiä ja paikka tunnetaankin vaihtelevista retkeilymaastoista sekä pitkästä hiihtokaudesta. Tästä paikkakunta onkin saanut lempinimen lakeuden lappi.
Kallioperä, joka kuitenkin harvoin pistäytyy esiin maalajijen alta, on pääasiassa graniittia. Luoteessa on myös kiillegneissiä, amfiboliittia ja uraliittiporfyriittia. Moreeni on yleisin maalaji, joka on paikoin erittäin hedelmällistä. Kumpareiden välisiin painanteisiin on moreenin päälle kerrostunut turvetta. Lehtimäen seudun läpi kulkee pohjois–etelä-suunnassa harjujakso, joka alkaa Lappajärven kaakkoisosista ja jatkuu aina Töysään asti.
Maantiede > Vesistö

Lehtimäki sijaitsee Suomenselän vedenjakaja-alueella. Suurin järvi on Ähtärinjärvi, jonka pohjoisosa sijaitsee Lehtimäen alueella. Muita järviä ovat muun muassa Iso-Räyrinki ja Vähä-Räyrinki sekä Kätkänjärvi.
Kokemäenjoen vesistöön kuuluva Ähtärinjärvi laskee Hankasalmen kautta Hankaveteen. Ähtärinjärveen taas virtaa useita puroja ja jokia Suomenselän vedenjakajalta. Kätkänjoki virtaa Kätkänjärven kautta Lapuanjokeen.
Maantiede > Kylät ja taajamat

Lehtimäen kyliä ovat Keskikylä, Peräkylä, Rannankylä, Kirkonkylä, Länsikylä, Jaakkolankylä, Saarimaankylä, Rantakangas ja Latojoki.
Vuoden 2019 taajamarajauksessa entisen Lehtimäen kunnan alueella oli yksi  taajama: Lehtimäen taajama. Tällöin siellä asui 570 asukasta.
Vuonna 1995 Lehtimäen taajamia olivat Keskikylä (981 asukasta) ja Lehtimäen kirkonkylä (211 asukasta).
Liikenne

Kantatie 68 Virroilta Pietarsaareen kulkee Lehtimäen lävitse. Kirkonkylän risteyksestä lähtee seututie 697 Seinäjoelle ja Soiniin sekä yhdystie 7060 Töysään.
Lähimmät rautatieasemat ovat Ähtärin rautatieasema ja Tuurin seisake, jotka molemmat sijaitsevat Haapamäki–Seinäjoki-radalla. Lähimmät lentokentät ovat Vaasan lentoasema ja Tikkakosken lentoasema.
Liikenne > Etäisyydet maanteitse

Seinäjoki 60 km
Ähtäri 35 km
Jyväskylä 145 km
Pietarsaari 130 km
Tampere 180 km
Koulutus

Lehtimäen erityiskansanopisto on vuonna 1971 perustettu kansanopisto ja Suomen ainoa erityiskansanopisto. Sen yhteydessä toimii muun muassa terapiaosasto ja ratsastuskoulu.
Nykyään Lehtimäellä toimii yksi peruskoulu, joka on Keskikylässä sijaitseva Taimelan koulu. Siellä opetuksen saa luokat 1-6. Vuosina 2004-2015 Taimelan koulu oli yhtenäiskoulu. Syksyllä 2014 Alajärven kaupunginvaltuusto päätti lakkauttaa Taimelassa toimineet yläkoulun vuosiluokat 7-9 ja tarkoituksena oli siirtää nämä oppilaat Alajärven keskustan yläkouluun. Suurin osa yläkouluikäisten oppilaiden vanhemmista kuitenkin ilmoittivat lapsensa Soinin yhtenäiskouluun sen läheisemmän sijainnin vuoksi.
Aikaisemmin Lehtimäellä on ollut myös Kirkonkylän, Länsikylän, Leppäsen ja Rannankylän kyläkoulut. Taimelan koulu jäi Lehtimäen ainoaksi peruskouluksi Rannankylän koulun lopettaessa vuonna 2006.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Lehtimäen puukirkko ja kellotapuli
Suokonmäen seutu ja näkötorni
Lehtimäen kotiseutumuseo ja ränkimuseo
Valkealammen matkailualue
Ateljé Sari Haapaniemi
Antti Maasalon teokset
Suninsalmi
Livonlähde
Kulttuuri > Ruoka

Lehtimäen pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla lampaanpääperunat.
Kulttuuri > Urheilu

Lehtimäellä toimivia urheiluseuroja ovat Lehtimäen Jyske (LeJy), Lehtimäen Ampujat (LehA), Lehtimäen Ratsastajat (LehRa) ja Lehtimäen Urheilukalastajat (LeUK).
Tunnettuja asukkaita ja Lehtimäellä syntyneitä

Antti Maasalo (s. 1940), kuvanveistäjä
Ari Mannio (s. 1987), keihäänheittäjä
Eero Mattinen (1917–1979), kauppaneuvos
Maija Pihlajamäki (s. 1963), Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliiton Jytyn puheenjohtaja
Juhamatti (s. 1950), iskelmälaulaja
Jussi Turtola (1897–1941), eversti
Eino Uusitalo (1924–2015), kansanedustaja, ministeri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lehtimäki Wikimedia Commonsissa
| n k Lehtimäki |
| --- | --- | --- |
 Etelä-Pohjanmaa  Alajärvi 
| Kylät |  Keskikylä  Kirkonkylä  Länsikylä  Peräkylä  Rannankylä  |  |
| n k Etelä-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alajärvi  Alavus  Evijärvi  Ilmajoki  Isojoki  Isokyrö  Karijoki  Kauhajoki  Kauhava  Kuortane  Kurikka  Lappajärvi  Lapua  Seinäjoki  Soini  Teuva  Vimpeli  Ähtäri 
Entiset kunnat:  Alahärmä  Jalasjärvi  Jurva  Kortesjärvi  Lehtimäki  Nurmo  Peräseinäjoki  Seinäjoen maalaiskunta  Töysä  Ylihärmä  Ylistaro 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Leningradin suomalainen teatteri
Aiheesta muualla

Evelina Villonen: Suomalaisuuden kulisseissa – Leningradin Suomalainen teatteri 1932–1937