stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalle Taipale
Teoksia

Kallioperämme (1987)
Kivet ja mineraalit (yhdessä R. F. Symesin kanssa, 1989)
Kivien maailma (yhdessä Jouko Parviaisen kanssa, 1989)
Tulivuorista jääkausiin - Suomen maankamaran kehitys (yhdessä Matti Saarniston kanssa, 1991)
Parempaan sisäilmaan (yhdessä Jouko Parviaisen kanssa, 1993)
Kotimaan luonto-opas, luku Kivet (1994)
Jokamiehen geologia (yhdessä Jouko T. Parviaisen kanssa, 1995)
Kivet: Etsijän ja keräilijän opas.  WSOY, 1995.  ISBN 9510192651.
Levoton Maapallo.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1996.  ISBN 9512641607.
Kivet ja mineraalit Suomen luonnossa.  Otava, 2010.  ISBN 9789511238157.
John Arne Riise

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 24. syyskuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Molde, Norja
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
: Aalesunds FK
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–1997   1998–2001   2001–2008   2008–2011   2011–2014   2014-2015   2015   2016   2016 | Aalesunds FK   AS Monaco   Liverpool FC   AS Roma   Fulham FC   Apoel FC   Delhi Dynamos   Aalesunds FK   Chennaiyin FC | 25 (5)   43 (4)   234 (21)   96 (7)   87 (0)   25 (4)   15 (1)   10 (0)   10 (1) |
Maajoukkue
| 2000–2013 | Norja | 110 (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. helmikuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. helmikuuta 2018.
John Arne Riise (s. 24. syyskuuta 1980 Molde, Norja) on norjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi sekä vasempana laitapuolustajana että keskikenttäpelaajana. Riisen eräs tunnusmerkki oli hänen luja vasemman jalan potkunsa. Hän on eniten maaotteluita pelannut norjalainen mies.
Seuraura

Riise aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana Aalesunds FK:ssa, josta hän siirtyi Ranskan liigaan AS Monacoon vuonna 1998. Monacossa hän vakiinnutti paikkansa ykkösmiehistössä jo ensimmäisellä kaudellaan ja voitti liigamestaruuden seuraavalla kaudella. Gérard Houllier hankki Riisen Liverpooliin kaudelle 2001–2002 neljällä miljoonalla punnalla. Riise voitti Liverpoolissa Englannin liigacupin, Mestarien liigan sekä Euroopan Super Cupin. 22. huhtikuuta 2008 Riise teki oman maalin Mestarien liigan välieräottelun lisäajalla Chelseaa vastaan. Ottelu päättyi 1–1.
Kesäkuussa 2008 hänen ilmoitettiin pelaavan kaudella 2008–2009 AS Romassa.  Riise debytoi AS Romassa 1–1 päättyneessä ottelussa Napolia vastaan 31. elokuuta 2008. Vuonna 2011 Riise siirtyi Fulhamiin kahden vuoden sopimuksella. Kolmen Fulhamissa vietetyn kauden jälkeen Riise siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Kyproksen jalkapalloliigan APOEL FC:iin.
Elokuussa 2015 Riise siirtyi Intian Superliigan Delhi Dynamosiin. Maaliskuussa 2016 Riise kertoi Twitter-tilillään, että hän palaa Aalesundiin, joukkueeseen josta hänen uransa alkoi. Aalesundissa Riise ei ehtinyt pelata kuin 10 ottelua, kunnes hän kertoi pistävänsä uran tauolla motivaatiopuutteen takia. Hän teki sopimuksen Intian Superliigan Chennaiyin FC:iin elokuussa 2016, mutta ehti pelata sielläkin ainoastaan 10 ottelua, jonka jälkeen hän ilmoitti lopettavan uransa.
Seuraura > Saavutukset

1999–2000 Ranskan Ligue 1 -mestaruus
2000–2001 Ranskan Supercupin voitto
2001, 2005 UEFA Super Cupin voitto
2002–2003 Englannin liigacupin voitto
2004–2005 Mestarien liigan voitto
2005-2006 FA Cupin voitto
2001, 2006FA Community Shieldin voitto
2014-2015 Kyproksen jalkapalloliigan voitto
2014-2015 Kyproksen Cupin voitto
Maajoukkueura

Riise esiintyi Norjan maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2000. Hänestä tuli vuonna 2011 kolmas sata maaottelua pelannut norjalaismies ja seuraavana vuonna hän nousi maaottelutilaston ykköseksi. Kaikkiaan hän pelasi 110 maaottelua, joista viimeisen maaliskuussa 2013. Maaottelumaaleja hän teki 16.
Muuta

Riisellä on tytär Ariana entisestä avioliitostaan. Myös hänen veljensä Bjørn Helge Riise on jalkapalloilija.
Aiheesta muualla

Riise AS Roman virallisilla sivuilla
Norjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Myhre |
2 Bergdølmo |
3 Bragstad |
4 Berg |
5 Andersen |
6 Strand |
7 Mykland |
8 Solbakken |
9 Flo |
10 Rekdal |
11 Skammelsrud |
12 Olsen |
13 M. Bakke |
14 Heggem |
15 Riise |
16 Eggen |
17 Carew |
18 Iversen |
19 E. Bakke |
20 Solskjær |
21 Riseth |
22 Bjørnebye |
Valmentaja Semb
Jos Luhukay

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. kesäkuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Venlo, Alankomaat
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1989 |  VVV-Venlo |  |  |
| 1989–1991 |  SVV Schiedam |  |  |
| 1991–1993 |  RKC Waalwijk |  |  |
| 1993–1995 |  SV Straelen |  |  |
| 1995–1996 |  KFC Uerdingen |  |  |
| 1996–1998 |  SV Straelen |  |  |
Valmennusura
1998–2000:  SV Straelen
2000–2002:  KFC Uerdingen
2002–2005:  1. FC Köln (apuv.)
2005–2006:  SC Paderborn 07
2007–2008:  Borussia Mönchengladbach
2009–2012:  FC Augsburg
2012–2015:  Hertha BSC
2016:  VfB Stuttgart
2018:  Sheffield Wednesday
2019–2020:  FC St. Pauli
2021–2022:  VVV-Venlo

Jos Luhukay (s. 13. kesäkuuta 1963) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Luhukay aloitti pelaajauransa VVV-Venlon joukkueessa 1978. Hän edusti seuraa 11 kauden ajan siirtyen 1989 SVV Schiedamin paitaan. Luhukay pelasi Alankomaiden ohella myös Saksassa kaudella 1995/96 edustaen KFC Uerdingeniä. Saksan Bundesliigassa hän pelasi kaksi ottelua. Pelaajauransa Luhukay lopetti 35-vuotiaana SV Straelenissa 1998.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

2.Bundesliiga (2): 2008, 2013
Hopeaa: 2011
Kaikki on hyvin

Kaikki on hyvin voi tarkoittaa seuraavia:
Kaikki on hyvin, Riuttan albumi vuodelta 2013
Kaikki on hyvin, Paperi T:n albumi vuodelta 2018.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaikki on hyvin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaiken se kestää (kirja)

| Kaiken se kestää |
| --- | --- |

Kirjailija:  Uma Karma
Kieli:  suomi
Genre:  nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Books on Demand
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  320
ISBN:  978-952-498-159-0

Edeltävä:  Mistä tunnet sä ystävän
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaiken se kestää on Uma Karman 2009 julkaistu teos.
Juoni

Luukas on järjestänyt juhlat kodissaan, joihin hän on kutsunut koulukavereitaan. Hän käy lukion urheiluluokkaa ja rakastaa koripalloa yli kaiken. Hän on kutsunut juhliin myös samaa lukiota käyvän Tuukan, eivätkä he tunne toisiaan. Tuukka ei ymmärrä, miksi hänet on kutsuttu juhliin ja on lähdössä pois. Luukas ja Tuukka päätyvät saunaan suutelemaan ja Luukas kertoo olleensa ihastunut häneen jo pidemmän aikaa. Tuukan perhe on lähdössä kesämökille neljäksi viikoksi, eikä Tuukan äiti anna hänelle lupaa jäädä yksin kotiin. Tuukka pyytää Luukasta mukaan mökille, jossa he jatkavat salaista suhdettaan.
Kun kesäloma on ohi ja koulu alkaa, pojille jää vähemmän aikaa tavata toisiaan. Luukaksen vanhemmat ovat syvästi uskonnollisia ja he ovat aina päättäneet kaikki poikansa asiat. Pojat viihtyvät paljon yhdessä, ja Luukaksen vanhemmat alkavat epäillä poikien seurustelevan. Tämän seurauksena poikien välit viilenevät eivätkä he ole puheväleissä vähään aikaan.
Aikaa kuluu ja pojat muuttavat eri paikkakunnille. He eivät näe toisiaan moneen vuoteen, mutta ajattelevat toisiaan kaiken aikaa. Eräänä iltana Tuukka menee läheiseen yökerhoon kavereidensa kanssa, ja tapaa siellä Luukaksen. Tuukka juo tyrmäystipoilla terästetyn juoman ja Luukas vie hänet asuntoonsa yöksi. Luukaksen isä omistaa huonekalufirman ja on lähettämässä poikaansa töihin toiselle puolelle Suomea uuteen avattavaan huonekalumyymäläänsä, kun huomaa Tuukan olevan taas kuvioissa. Tämä on ensimmäinen kerta, kun Luukas vastustaa isänsä tahtoa. Lopulta Luukaksen vanhemmat hyväksyvät poikien suhteen ja he muuttavat yhteen.
Juan’ya Green

| Juan’ya Green> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Juan’ya Green
Syntynyt: 8. helmikuuta 1992 (ikä 32) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  188 cm
Paino:  92 kg
NBA-varaus:  ei varattu 2016
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2011–2013 2014–2016:  Niagara University Hofstra University
Seurajoukkueet
2016 2017–2018 2018–:  Kymis BC Tampereen Pyrintö Kecskeméti TE
Juan’ya Green (s. 8. helmikuuta 1992 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Kertaalleen yliopistokonferenssinsa parhaaksi pelaajaksi valittu Green on pelannut urallaan yliopistosarjan lisäksi Kreikan ja Suomen pääsarjoissa.
Pelaajaura

Green pelasi yliopistokoripalloa merkittävässä roolissa Niagaran ja Hofstran joukkueissa vuosina 2011–2013 ja 2014–2016. Viimeisellä yliopistokaudellaan hänet valittiin CAA-konferenssin vuoden pelaajaksi. Häntä ei varattu NBA:han vuoden 2016 varaustilaisuudessa, ja heinäkuussa 2016 hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, Kreikan pääsarjajoukkue Kymisiin, jossa pelasi vain hetken.
Heinäkuussa 2017 Green siirtyi Suomen pääsarjaan Tampereen Pyrintöön.
Kesällä 2018 Green siirtyi Unkarin pääsarjaan Kecskeméti TE:hen.
Pelityyli ja ominaisuudet

Pyrinnön valmentaja Sami Toiviainen kuvaili Greeniä heinäkuussa 2017 luontaiseksi pelintekijäksi, joka korintekemisen lisäksi kykenee hyvin löytämään vapaita pelaajia ja toteuttamaan pick’n roll -tilanteita.
Aiheesta muualla

Juan'ya Green Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
Kalle Suuronen

Kaarle "Kalle" Nestor Suuronen (13. huhtikuuta 1901 Mikkeli – 17. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen antiikin kirjallisuuden suomentaja.
Suuronen suomensi kreikan kielestä osan Plutarkhoksen Rinnakkaiselämäkerroista. Niihin kuuluivat valikoima elämäkertoja nimellä Kuuluisien miesten elämäkertoja sekä erikseen Lykurgos Spartalaisen elämäkerta nimellä Lykurgos, Spartan lainsäätäjä.
Teoksia

Porvoon kirjatyöntekijäin yhdistys 1896-1946 : 50-vuotishistoriikki.     Porvoon kirjatyöntekijäin yhdistys, Porvoo 1946
Suomennoksia

Plutarkhos : Lykurgos, Spartan lainsäätäjä.     WSOY 1942
Plutarkhos : Kuuluisien miesten elämäkertoja ; kreikan kielestä suom. Kalle Suuronen ; suomennoksen tarkastanut, johdannon kirjoittanut ja selittävän hakemiston laatinut Edwin Linkomies.    WSOY 1955, 2. painos 1989, 3. painos 1997, 4. painos 2005
Karayuki

Karayukeja Saigonissa vuoden 1910 tienoilla.
Karayuki (jap. 唐行きさん, karayuki-san) oli japanilainen prostituoitu, joka oli myyty ulkomaille työtä tekemään. Alun perin nimitystä käytettiin Japanissa yleisesti ottaen ihmisistä, usein pohjoiskyushulaisista, jotka lähtivät töihin ulkomaille. Myöhemmin se alkoi merkitä ulkomaille töihin lähetettyä prostituoitua. Tavallisesti karayukit työskentelivät Kaakkois-Aasian maissa.
Tiedetään, että Nagasakista lähetettiin lapsia jonkinlaisena kauppatavarana jo 1600-luvulta lähtien. 1800-luvulla Japani avautui muulle maailmalle, ja 1800-luvun puolivälistä lähtien ulkomaille myytiin ainakin nuoria naisia sekä ei-toivottuja lapsia, jotka olivat vain puoliksi japanilaisia. Japanilaisessa yhteiskunnassa puoliksi japanilaisilla lapsilla ei tuohon aikaan ollut tunnustettua asemaa ja heitä halveksuttiin. Maan hallitus yritti kieltää lasten myynnin ulkomaille, mutta kielloista ei ollut apua. Vuonna 1870 ulkomaille myytiin 34 lasta. Ainakin osa tytöistä ja naisista joutui ihmiskauppiaiden kaappaamiksi sen jälkeen, kun heille oli luvattu Japanin sisältä työpaikka. Todellisuudessa heidät vietiinkin ulkomaille ja satamassa huutokaupattiin työhön bordelliin.
Karayukit ansaitsivat työstä rahaa, joista osan he saattoivat lähettää perheelleen Japaniin. He elivät ilmeisesti jonkinlaisessa velkaorjuudessa. Kotimaahan he eivät voineet enää koskaan palata, koska he menettivät työn myötä maineensa.
Vuonna 1882 Shanghaissa työskenteli 800 ja vuonna 1909 jo 3500 karayukia. Mantšuriassa työskenteli vuosien saatossa yhteensä 30 000 karayukia. 1900-luvun alkupuolella karayukeja oli Siperiassa, Koreassa, Kiinassa, Mantšuriassa, Hongkongissa, Singaporessa, Borneossa, Kambodžassa, Vietnamissa, Thaimaassa, Malaijissa, Filippiineillä, Havaijilla ja Kaliforniassa.
Kalmasvuori

Kalmasvuori on Turun Hepokullassa sijaitseva virkistysalue, jonka metsäisillä kallioilla sijaitsee useita pronssikautisia muinaisjäännöksiä.
Kallion laella on ainakin kaksi Museoviraston merkitsemää, muinaismuistolain nojalla suojattua röykkiöhautaa.
Vuorella on kuntoportaat.
Aiheesta muualla

Kalmasvuori - Hepokullan helmi Turkulaiset
Kae Nishina

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kae Nishina
Syntymäaika: 7. joulukuuta 1972 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 157 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Iga FC Kunoichi |  |
Maajoukkue
| 1995–2000 | Japani | 46 (2) |
Kae Nishina (jap. 仁科 賀恵, Nishina Kae; s. 7. joulukuuta 1972) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Nishina debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1995. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1995, 1999 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 46 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Kalle Summanen

Kalle Summanen.
Kalle Bernhard Summanen (s. 10. syyskuuta 1887 Juva) oli suomalainen puolue- ja ammattiyhdistystoimitsija. Hän siirtyi sisällissodan jälkeen sosialidemokraateista Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen (SSTP) riveihin ja sai poliittisen toimintansa vuoksi pitkän vankeustuomion. Summanen vapautettiin Suomen ja Neuvostoliiton välisen vankien vaihdon yhteydessä 1926. Hän asui loppuelämänsä Neuvostoliitossa työskennellen muun muassa opettajana ja toimittajana.
Elämä

Juvan Männynmäessä syntynyt Summanen asui pitkään Sulkavalla, jossa hän työskenteli muun muassa kirvesmiehenä. Summanen liittyi Sulkavan työväenyhdistykseen vuonna 1910 ja toimi myöhemmin sen puheenjohtajana. Vuonna 1916 Summanen työskenteli sosialidemokraattisen nuorisopiirin puhujana Savonlinnassa, kunnes siirtyi keväällä 1917 Suomen Sahatyöväen Liiton järjestäjäksi Ouluuun. Syksyllä Summanen kierteli Länsi-Lapissa, jossa hän opasti työväestöä työväen järjestyskaartien muodostamisessa. Yleislakon aikana Summanen osallistui Oulun työväenneuvoston jäsenenä poliisiaseman valtaukseen ja poliisimestarin erottamiseen. Lakon jälkeen hän oli mukana niin sanotussa Kittilän kapinassa, jonka yhteydessä surmattiin kruununvouti A. H. Sandström. Summasen väitettiiin myös johtaneen aseistautunutta joukkoa, joka vapautti poliisivankilasta surmasta vangitut työmiehet. Sisällissotaan Summanen ei osallistunut, mutta hänet vangittiin helmikuussa 1918 Kärsämäessä ja vietiin Oulun vankileirille. Summanen sai valtiorikosoikeudelta 12 vuoden kuristushuonetuomion edellisen syksyn tapahtumista. Hänet armahdettiin ehdonalaiseen tammikuussa 1920.
Vapautumisensa jälkeen Summanen valittiin SSTP:n piirisihteeriksi Poriin. Helmikuussa 1921 hänet tuomittiin neljäksi kuukaudeksi vankeuteen kiihotuskirjallisuuden levittämisestä. Seuraavana kesänä Summanen toimi puoluesihteeri Arvo ”Poika” Tuomisen sijaisena tämän ollessa Neuvosto-Venäjällä. Summanen sai seuraavan vankeusrangaistuksensa kesäkuussa 1922, jolloin korkein oikeus vahvisti kahden vuoden kuritushuonetuomion Kodisjoen työväentalolla pidetystä puheesta. Kokonaispituudeksi tuli lähes seitsemän vuotta, kun tuomioon yhdistettiin vanha ehdonalainen. Summanen oli myös syytettynä niin sanotussa Pietarinkävijäin jutussa, jossa hänen epäiltiin kesällä 1921 osallistuneen Kominternin kongressiin Moskovassa sekä SKP:n salaiseen puoluekokoukseen Pietarissa. Turun hovioikeus kuitenkin hylkäsi syytteet. Tuomisen mukaan Summanen oli SSTP:n nokkamiehistä ainoa, joka laverteli puolueen asioista nuoren juristin Urho Kekkosen kuulustellessa häntä.
Summanen vapautui Tammisaaren pakkotyölaitoksesta kesäkuussa 1926 Suomen ja Neuvostoliiton vaihtaessa vankeja. Armahduksen edellytyksenä oli luopuminen Suomen kansalaisuudesta ja muutto Neuvostoliittoon. Summanen asettui aluksi Leningradiin, jossa hän vaikutti muun muassa Leningradin proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomalaisessa osastossa. Vuodesta 1933 lähtien Summanen työskenteli opettajana Petroskoissa. Summanen onnistui välttämään Stalinin vainot ja talvisodan sytyttyä hänet pestattiin toimittajaksi Terijoen hallituksen mediatiimiin. Summasen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Perhe

Kalle Summasen puoliso oli Katri Ihalainen. Heidän poikansa oli runoilija Taisto Summanen.
Josh Webster

| Josh Webster |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. helmikuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Moottoriurheilija
Porsche Carrera Cup
Nykyinen talli:  Redline Racing
Voittoja:  5
Aiheesta muualla
www.joshwebster.co.uk
Josh Webster (s. 6. helmikuuta 1994 Chelmsford, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen moottoriurheilija.
Ura

Webster kilpaili karting-luokissa vuodet 2008–2009 ja siirtyi vuonna 2010 Formula Renault BARC -sarjaan, jossa hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän voitti Formula Renault 2.0 UK BARC -talvisarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Webster jatkoi Formula Renault BARC -sarjassa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2012 hän sijoittui jälleen toiseksi. Vuonna 2013 Webster kilpaili GP3-sarjassa Status Grand Prix-tallissa saavuttamatta pisteitä. Kaudella 2014 Webster kilpaili Ison-Britannian Porsche Carrera Cupissa voittaen sarjan mestaruuden.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Status Grand Prix | ESPFEA Kesk. | ESPSPR Kesk. | VALFEA 17 | VALSPR 18 | GBRFEA 16 | GBRSPR 16 | GERFEA Kesk. | GERSPR Kesk. | HUNFEA 21 | HUNSPR DSQ | BELFEA Kesk. | BELSPR 18 | ITAFEA Kesk. | ITASPR 16 | ABUFEA 21 | ABUSPR 22 | 0 | 28. |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Driver Database (englanniksi)
Kellolasi

Kellolasi, jossa on kaliumpermanganaattia.
Kellolasi on laboratoriotarvike, jota käytetään yleensä haihdutusastiana tai dekantterilasien peittämiseen. Kantena käytettäessä kellolasi ei sulje astiaa ilmatiiviisti, vaan sen tarkoituksena on estää muun muassa pölyn tai roskien joutuminen keitinlasiin. Sitä voidaan käyttää myös alustana pieniä määriä kiinteitä aineita käsiteltäessä, esimerkiksi punnituksen yhteydessä.
Muodoltaan kellolasi on pyöreä, kaarevapintainen lasilevy, joka muistuttaa linssiä. Yleisimmin käytetyt kellolasit ovat halkaisijaltaan 40–80 mm, suurimmat voivat olla jopa 200 mm.
Laboratoriolaitteet ja tarvikkeet
Autoklaavi | Bunsenlamppu | Eksikkaattori | Lämpökaappi | Lämpömittari | Mikroskooppi | Sentrifugi | Spaatteli | Spektrofotometri | Vaaka | Vesi-imu  | Vetokaappi
Lasi- ja posliinitarvikkeet
Byhnersuppilo | Byretti | Erlenmeyer | Erotussuppilo | Imupullo | Kaasupipetti | Kellolasi | Keitinlasi | Koeputki | Kolvi | Kyvetti | Mittalasi | Mittapullo | Petrimalja | Pipetti | Ruiske | Soxhlet | Upokas
Jonathan Pudas

| Jonathan Pudas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1993 (ikä 31) Kiiruna, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Skellefteå AIK
Sarja:  SHL
Pelinumero:  64
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Karlskrona HK (Allsv.) Brynäs IF (SHL) Jokerit (KHL)
Jonathan Pudas (s. 26. huhtikuuta 1993 Kiiruna, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Skellefteå AIK:ssa.
Ura > Maajoukkueura

Pudas edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2021. Yhteensä hän on pelannut 16 A-maaottelua tehopistein 2+3=5. Pudas teki A-maajoukkuedebyyttinsä Beijer Hockey Gamesissa 6. helmikuuta 2020 Tukholman Globenissa Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Ruotsin kolmospuolustajapariin Henrik Tömmernesin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Pudas teki Carlson Hockey Gamesissa 12. toukokuuta 2021 Prahan O2 Arenalla Venäjää vastaan.
Pudas on pelannut myös kolme poikien maaottelua.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston David Enbomin mukaan Pudas on nopea hyökkäävä puolustaja, joka tykkää siirtää kiekkoa ylöspäin joukkuetovereilleen. Enbomin mukaan hän omaa loistavan laukauksen ja on hyvä ylivoimapelaaja. Pudas osaa pelata myös suhteellisen hyvää fyysistä peliä, vaikka hän ei Enbomin mukaan tuo koollaan kovin suurta pelotetta. Pudas laukoo oikealta.
Jokereiden GM Jari Kurrin mukaan Pudaksella on terävä peliote ja mainio pelikäsitys, minkä myötä hän on erittäin hyvä kiekollisessa pelissä ja pelin avaamisessa. Kurrin mukaan Pudas omaa taistelijan ja kamppailijan luonteen.
Muuta

Pudaksen vanhemmat ovat kotoisin Norrbottenin läänin Pajalasta, jonka keskustaajama sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Suomen rajalta. He puhuvat suomea, kuten myös Jonathanin isovanhemmat.
Kaikki noidat linnassa

| Kaikki noidat linnassa - Koko tuotanto 1985-1997 Noitalinna huraa! |
| --- | --- | --- |

Boksi-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 1985–1997
 Julkaistu: 31. maaliskuuta 2017
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Svart
Noitalinna huraa! -yhtyeen muut julkaisut
| Roskaprinssi 2017 | Kaikki noidat linnassa - Koko tuotanto 1985-1997 2017 |   |
Kaikki noidat linnassa - Koko tuotanto 1985-1997 on Noitalinna huraa! -yhtyeen kokoelmalevy, joka sisältää kaiken yhtyeen vuosina 1985-1997 julkaistun musiikin sekä muutamia aiemmin julkaisemattomia raitoja.
Kappaleet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  CD 1: Hulalalaa / Kalan silmä Pääartikkelit: Hulalalaa ja Kalan silmä Hulalalaa Kalpeanaama – 3.11  Otso karhulaulu – 2.31  Hulalalaa – 3.46  Huvikumpu – 2.22  Pääsiäisaamuna – 3.43  Tunti (sinne tai tänne) – 2.03  Talo – 2.40  Aamulla – 2.33  Järvellä – 3.24  Sadi – 2.55  Hiehauhauhaha – 1.44  Vappu – 2.27 Kalan silmä Pikkuveli – 3.23   Valaan laulu – 3.59  Musta köksä – 1.54  Näkki – 2.33  Onkija – 2.51  Kaikki valot – 3.37  Kurja kissa – 3.07  Rautasaapas – 3.17  Vetinen poppanen – 3.30  Kissanpoika – 2.39  Toivomustynnyri – 2.23  Noitalinna go-go – 3.10  Sepponen – 3.30  |  CD2: Varjotarha / Kolinaa Pääartikkelit: Varjotarha ja Kolinaa Varjotarha Taaborin vuorella – 2.44  Puujalkaiset – 4.02  Nauravat jänikset – 2.39  Tarhani – 2.29  Varjotango – 2.24  Pablon pahempi bossanova – 3.00  Pieni loppu – 3.51  Hiljaisuuden puisto – 2.43  Jeriko – 2.27  Kulmikas – 3.38  Valopaikka – 2.49  Sammakkotyttö – 3.09  Sirkus – 5.47 Kolinaa Balladi – 2.47   Kolinaa – 1.35  Painajainen – 1.58  Ero – 2.51  Kirsi – 3.11  Auringonpimennys – 1.52  Hra Marraskuu – 3.11  Biisonit (intro) – 0.35  Biisonit – 2.33  Jäljillä – 3.17  Pesäpuu – 2.52  Peräseinäjoen teräsmies – 2.59  Oletko – 2.26  Kapean kummun kamaa – 3.04  Tylsää – 3.06  |  CD3: Pysy aina pikkulivenä Toinen luokka – 4.12 (7” single: KAI-001, 1985)  Huvikumpu (singleversio) – 3.13 (7” single: KAI-001, 1985)  Järvellä (singleversio) – 3.29 (7” single: KAI-002, 1986)  Otso karhulaulu (singleversio) – 2.34 (7” single: KAI-002, 1986)  Pikkuveli (singleversio) – 3.23 (7” single: MGS 126, 1988)  Pienissä huoneissa – 3.05 (7” single: MGS 142, 1988)  Valopaikka (singleversio) – 3.08 (7” single: MGS 142, 1988)  Kanan lento – 2.40 (7” single: MGS 150, 1989)  Taikaturbaani – 4.00 (7” single: MGS 157, 1989)  Viimeinen luukku – 1.29 (7” single: MGS 157, 1989)  Keinu – 3.01 (7” single: MGS 168, 1990)  Riemua kirkonkylällä – 2.35 (7” single: MGS 168, 1990)  Kapen kummun kamaa (Vilinää-versio) – 2.19 (äänilevyllä julkaisematon, 1990)  Sata tarinaa – 1.43 (TV-sarjan tunnuslaulu, äänilevyllä julkaisematon, 1992)  Variksenpelätin – 4.19 (7” single: MGS 187, 1992)  Rastasfaari – 3.46 (7” single: MGS 187, 1992)  Haetko mut vielä – 2.55 (CD-kokoelma: MGM CD 1000 120862, 1997)  Balladi – 2.51 (Provinssirock 1990)  Onkija – 2.53 (Provinssirock 1990)  Kulmikas – 3.39 (Provinssirock 1990)  Puujalkaiset – 4.13 (Provinssirock 1990)  Peräseinäjoen teräsmies – 2.58 (Provinssirock 1990)  Sirkus – 4.13 (Provinssirock 1990)  |