stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Täikkö

Täikkö
| --- | --- |
Sijainti:  65°42.3′N, 024°27.7′E, Kemi Lapin maakunta Suomi
Merialue:  Perämeri
| --- | --- |
Asukasluku:  vapaa-ajan asuntoja
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Täikkö on saari Kemin edustalla Perämeren pohjoisosassa. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä lounaaseen Kemin keskustasta ja noin viisi kilometriä luoteeseen Ajoksen satamasta. Saarella on runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Saaren pohjoispuolella sijaitsee pieni Täikönkari.
Geologialtaan Täikkö on puikulanmuotoinen kivinen drumliini. Saaren pituus pohjois-eteläsuunnassa on hieman yli kilometrin, ja suurin leveys on noin kolmesataa metriä. Saari on matala, ja sen korkeimmat kohdat nousevat noin kolme metriä merenpinnan yläpuolelle. Saarella kasvaa pääasiassa lehtimetsää.
Tzenni

| Tzenni Noura Mint Seymali |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio Balla Gueye, Dakar, Senegal, Studio G, Brooklyn, New York
 Julkaistu: 20. kesäkuuta 2014
 Tuottaja(t): Matthew Tinari
 Tyylilaji: maailmanmusiikki
 Kesto: 41.25
 Levymerkki: Glitterbeat (GBLP 016)
Noura Mint Seymalin muut julkaisut
| Azawan II 2013 | Tzenni 2014 | Arbina 2016 |
Tzenni on mauritanialaisen griottimuusikko ja laulaja-lauluntekijä Noura Mint Seymalin albumi, joka julkaistiin vuonna 2014.
Kappaleet

Eguetmar – 3.22
Tzenni – 5.15
El Barm – 6.04
El Madi – 3.11
El Mougelmen – 3.59
Hebebeb (Zrag) – 3.10
Soub Hanallah – 5.12
Tikifite – 3.35
Char’aa – 2.28
Emin Emineïna Chouweynë – 5.09
Kokoonpano

Ayniyana Chighaly – ardine (kappaleet: 4, 5, 8, 9)
Noura Mint Seymali – ardine, laulu
Lall Chighaly – taustalaulu (kappale: 10)
Mayassa Hemed Vall – taustalaulu (kappaleet: 4, 8)
Ousmane Touré – basso
Matthew C. Tinari – rummut
Jeiche Ould Chighaly – kitara, tidinite
William K. Howard

| William K>  Howard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1899 St. Marys, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 21. helmikuuta 1954 (54 vuotta) Hollywood, Kalifornia
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
William K. Howard (16. kesäkuuta 1899 St. Marys, Ohio – 21. helmikuuta 1954 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli vuonna 1921 valmistunut Get Your Man. Howard teki paljon yhteistyötä elokuvaaja James Wong Howen kanssa. Howardin muihin elokuviin kuuluvat muun muassa Transatlanticin salaisuus (1931) ja Britanniassa tehty pukudraama Kuningatar Elisabeth (1937). Palattuaan Britanniasta Howardilla oli vaikeuksia löytää ohjaustöitä. Hän toivoi paluun takaisin eturivin ohjaajien joukkoon onnistuvan elokuvan Hänen viimeinen ottelunsa avulla, mutta Warner Bros siirsi hänet syrjään kesken kuvausten, sillä häntä pidettiin liian hitaana. Loppu-uransa ajan Howard ohjasi B-elokuvia, kunnes vetäytyi ohjaamisesta 1946. Howard on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Tähänastisen elämäni kirjaimet

| Tähänastisen elämäni kirjaimet - Elämäkerrallisia ja kirjallisia muistelmia |
| --- | --- |
Kirjailija:  Erno Paasilinna
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1996
ISBN:  951-1-13545-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tähänastisen elämäni kirjaimet on kirjailija Erno Paasilinnan muistelmakirja vuodelta 1996. Paasilinna kertoo siinä Paasilinnan lahjakkaan veljessarjan tarinan, kuinka köyhän perheen äiti kasvattaa lapsensa aikuisiksi.
Pekka Tarkka tapasi Paasilinnan kirjan ilmestyttyä, ja Paasilinna puhui korppien tulosta paikalle, millä hän tarkoitti, että kun on julkaissut muistelmansa alkaa loppu olla lähellä. Vesa Karonen sanoi kirjan ilmestyttyä, että se kertoo, että Paasilinna on elänyt kuten on opettanut: "Kirjailijaksi ei synnytä. On elettävä sellainen elämä josta syntyy kirjailija."
Tähän aikaan ensi vuonna

| Tähän aikaan ensi vuonna |
| --- | --- |

Tyyli:  tositelevisio
Kestoaika:  42 minuuttia
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Nelonen
Esitetty:  12. huhtikuuta – 14. kesäkuuta 2018
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Eeva Rantanen
Vastaava(t) tuottaja(t):   Heli Koskela  Pete Paavolainen  Meira Noronen (Nelonen) 
Ohjaaja(t):  Jussi Korva
Käsikirjoittaja(t):  Vilja Roihu
Leikkaaja(t):   Santtu Siippainen  Tuuli Karjalainen  Ristomatti Rinne 
Lavastaja(t):  Sami Ylikahri
Tuotantoyhtiö(t):  ITV Studios Finland
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Tähän aikaan ensi vuonna on keväällä 2018 Nelosella esitetty Ellen Jokikunnaksen juontama tositelevisiosarja. Ohjelman jokaisessa jaksossa nähdään viisi henkilöä, jotka asettavat itselleen tavoitteen, jonka suorittamiseen on aikaa yksi vuosi. Tavoitteena voi olla esimerkiksi laihtuminen, raskaus tai parantuminen sairaudesta. Alkutilanne ja lopputulos esitetään aina samassa jaksossa.
Juontaja Ellen Jokikunnas on kertonut joutuneensa allekirjoittamaan työsopimuksen, jossa hän lupasi pysyä samannäköisenä kuvausten välisen ajan.
Voutikunta

Voutikunta oli voudin toimialue Ruotsin historiallisessa hallinnossa. Kustaa Vaasa uudisti maansa hallintoa 1500-luvun alkupuolella siten, että keskiajalla käytössä olleista linnalääneistä siirryttiin voutikuntiin. Suomen alueella niitä oli 1500-luvulla enimmillään noin 40 kappaletta. Voutikunnan hallinnosta vastanneen voudin tärkein tehtävä oli verojen kerääminen. Valtakunnan hallintoa uudistettaessa 1630-luvulla muodostettiin lääninhallinto ja pitäjää suuremmaksi, mutta lääniä pienemmäksi hallintoyksiköksi tulivat kihlakunnat. Voutikunta-nimitys säilyi kuitenkin käytössä pitkään kihlakunta-sanan rinnalla.
Suomen voutikunnat 1412–1448

Suomen eli keskiaikaisen Turun hiippakunnan alueella olleet voutikunnat.
Turun linnan voutikunta
Pohja-Suomen laamannikunta
Maskun kihlakunta
Vehmaan kihlakunta
Etelä-Suomen laamannikunta
Halikon kihlakunta
Piikkiön kihlakunta
Satakunnan voutikunta (myöhemmin Kokemäenkartanon lääni) kuului tällä ajanjaksolla Turun linnan alaisuuteen
Ahvenanmaan voutikunta (Kastelholman linna)
Korsholman linnan voutikunta
Hämeen linnan voutikunta
Hattulan kihlakunta
Hollolan kihlakunta
Sääksmäen kihlakunta
Raaseporin linnan voutikunta
Viipurin linnan voutikunta (läänitettynä koko ajanjakson)
Itä-Uudenmaan voutikunta (= Porvoon voutikunta)
Tuhkakäpinkäinen

| Tuhkakäpinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Kaskaskäpinkäiset Edolisoma
Laji::  schisticeps
Kaksiosainen nimi
 Edolisoma schisticeps  (Gray, 1846) 
Synonyymit
 Coracina schisticeps 
Katso myös
   Tuhkakäpinkäinen Wikispeciesissä   Tuhkakäpinkäinen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Tuhkakäpinkäinen (Edolisoma schisticeps) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tuhkakäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vilaine

| Vilaine |
| --- | --- |
 Vilainen ylittävä Pont Saint-Nicolas Saint-Nicolas-de-Redonin ja Redonin välissä
Alkulähde:  Lannemezan  48°13′46″N, 1°03′11″W
Laskupaikka:  Mor Braz, Biskajanlahti, Atlantin valtameri  47°29′39″N, 2°26′35″W
Maat:  Ranska
Pituus:  217,9 km
Alkulähteen korkeus:  175 m
Virtaama:  71,70 m³/s
Valuma-alue:  10 500 km²
 Vilainen valuma-alue
Vilaine on joki Bretagnessa, länsi-Ranskassa. Se alkaa Mayennen departementista, kulkee Ille-et-Vilainen departementissa ensin idästä länteen ja kääntyy Rennesin kautta kuljettuaan etelään. Se laskee Atlanttiin Arzalin ja Pénestinin kuntien rajalla, jotka molemmat kuuluvat Morbihanin departementtiin.
Yhdessä sivujokensa Ille (joki)n kanssa se on antanut nimensä Ille-et-Vilainen departementille.
Nimen alkuperä > Vanhoja nimiä

Ranskan kielessä sana vilain, feminiinissä vilaine, tarkoittaa alun perin maalaista tai talonpoikaa, mutta nykyisin se merkitsee adjektiivina ilkeää, häijyä, rumaa tai kurjaa. Joen nimen on selitetty johtuvan sen ajoittain mutaisen veden väristä.
Vanhalla ja keskiajalla Vilaine-joesta on käytetty muun muassa seuraavia nimiä:
Ηεριος ποταμος (Herios potamos), kreikkalainen nimi, joka tarkoittaa "pimeää, sumuista jokea" (Klaudios Ptolemaioksen käyttämä nimi)
Visnonia, 834, joka johtunee esikelttiläisestä virtaavaa vettä tarkoittavasta sanasta, johon on yhdistetty indoeurooppalainen aaltoa tarkoittava sana flot
843: Vitisnonia, 843
846: Visionum flumen, 846 ;
866: Visnonius,866 ;
869: Visnonicum flumen, 869 ;
1084: Vicenonia, 1084 ;
1120: Ester, joen Pénestinissä oleva osuus, 1120
1100-luvulla: Ster-Gavale tai Ster-Gaule; Gavele oli joen suulla sijainneen Camoëlin kunnan aikaisempi nimi
1296 : Vilaegna, 1296
1306 : Vinonia ;
1434: Villaingne
1444 : La ripviere de Villaigne ;
1458 : La Villaigne ;
1458 : Villaigne ;
1478 : Vislaigne ;
1577 : Vislaigne.
Joen bretoninkielinen nimi on Gwilen.
Eräässä latinankielisessä piirtokirjoituksessa (CIL, XIII, 3150) joki mainitaan nimellä Marti Vicinno, joka osoittaa, että joki liitettiin gallialais-roomalaisen jumalan Marsin kulttiin. Mars on eri yhteyksissä samastettu gallialaisen Teutateksen, Esuksen tai Taraniin kanssa..
Maantiede

Vilaine alkaa pienenä purona Mayennen departementista Juvignén kukkuloilta 173 metrin korkeudesta alueelta, joka tunnetaan nimellä La Source ("lähde"). Se kulkee Juvignén eteläpuolitse La Croixilleen, jossa siihen liittyy pieni sivujoki, jota pitkin Mayennen ja Ille-et-Vilainen departementtien välinen raja kulkee useita kilometrejä. Vilaine saapuu Ille-et-Vilainen departementtiin Bourgonin eteläpuolella.
Vilaine virtaa yläjuoksullaan mutkitellen idästä länteen. Sivujoki Ille liittyy siihen pohjoisesta Rennesissä, Flûme hieman lännempänä, minkä jälkeen joki kääntyy etelään.
Vilaine on 218 kilometrin pituinen. Se on Ranskan kymmenenneksi pisin joki, jos otetaan huomioon vain jokien Ranskassa olevat osuudet, ja kahdenneksitoista pisin, jos joet lasketaan koko pituudeltaan.
Maantiede > Departementit ja kunnat

Vilaine kulkee neljän departementin ja 75 kunnan kautta:
Mayennen departementissa:
Juvigné
La Croixille
Bourgon ;
Ille-et-Vilainen departementissa:
Saint-M'Hervé,
La Chapelle-Erbrée,
Erbrée,
Balazé,
Vitré,
Pocé-les-Bois, Saint-Aubin-des-Landes (les Lacs),
Cornillé (les Lacs),
Saint-Jean-sur-Vilaine,
Saint-Didier,
Châteaubourg
Servon-sur-Vilaine,
Brécé,
Noyal-sur-Vilaine,
Acigné,
Thorigné-Fouillard,
Cesson-Sévigné,
Rennes,
Vezin-le-Coquet,
Le Rheu,
Saint-Jacques-de-la-Lande,
Chavagne,
Bruz (Pont-Réan),
Goven,
Guichen (Pont-Réan, le Boël, Halte-de-Laillé, la Bouëxière),
Laillé,
Bourg-des-Comptes,
Saint-Senoux,
Pléchâtel,
Saint-Malo-de-Phily,
Guipry-Messac (le Port de Guipry),
Sainte-Anne-sur-Vilaine (Port de Roche),
Langon,
La Chapelle-de-Brain,
Renac
Sainte-Marie (la Groussinais, les Essarts),
Redon
Loire-Atlantiquen departementissa:
Pierric,
Guémené-Penfao (Beslé),
Massérac,
Avessac (Painfaut),
Saint-Nicolas-de-Redon,
Fégréac
Morbihanin departementissa:
Rieux,
Théhillac,
Saint-Dolay (pont de Cran),
Allaire (Bocquéreux),
Béganne (Pellouan, Bringin, Trévineuc, Foleux)
Nivillac (Cassan, la Ville Danet),
Péaule (le Château),
La Roche-Bernard,
Marzan (Penhap),
Férel (la Grée, Drézet, Trémorel, le Gastre),
Arzal, jossa sijaisteva Arzalin pato estää nousuvesien pääsyn jokiuomaan ja suojaa täten jokilaaksoa niiden aiheuttamilta tulvilta
Camoël (Ville Roche, la Grée, le Moustoir)
Pénestin (Tréhudal, Tréhiguier).
Maantiede > Valuma-alue

Vilainen valuma-alue jaetaan 31 hydrografiseen vyöhykkeeseen.
Maantiede > Hallinto

Vilainen vesistöä hallinnoi vuonna 2007 perustettu EPTB Vilaine, jonka sosiaalinen osasto toimii Nantesissa, hallinnollinen ja tekninen osasto sen sijaan La Roche-Bernardissa.
Sivujoet

Vilainen sivujokia ovat:
Nimetön 1,1 kilometrin pituinen puro, joka laskee Vilaineen vasemmalta l’Étang neufissä
Villamellen puro, vasemmalta
Vivainin puro, oikealta ;
Malaquièren puro, 4,6, km, vasemmalta ;
Épronnièresin puro, 11,4, km, oikealta ;
Mainerien puro, 2,1 km, oikealta ;
Ville Établen puro, vasemmalta
Nétumièresin puro, 1,7 km, vasemmalta ;
Vernouzet, 1,3 km, vasemmalta
Valière, 27,8 km, vasemmalta ;
Cantache, 35,4 km, oikealta ;
Pérouse ;
Corbanne ;
Palet'n puro ;
Bichetièren (Largèren) puro, 10,8 km, vasemmalta  ;
Landen puro, 2,9 km, vasemmalta ;
Valléen (Gallardièren eli Gaillardièren) puro, 9,6 km, oikealta ;
Pont de Pierren puro, 4,4 km, oikealta ;
Maison Neuven puro, 3,2 km, oikealta ;
Olivet’n puro, 5,9 km, vasemmalta ;
Étang de Forgesin (eli Feuilléen) puro, oikealta;
Veuvre eli Chevré, 43,3 km, oikealta ;
Alibartin eli Alibertin puro, 2,6 km ;
Changeonin puro, 12,4 km  ;
Veillardièren puro, 2,1 km ;
Barbotais’n puro, 13,4 km ;
Ille, Vilainen suurin, kanavoitu ja purjehduskelpoinen sivujoki
L'Illet, 48,7 km, oikealta
Pont-Lagot’n puro, 7,1 km, oikealta ;
Flûme, 33,9 km, oikealta ;
Blosne, 18,7 km, vasemmalta ;
Renel eli Reynel, 3,8 km, vasemmalta ;
Mortais’n (Mortrais’n) puro, joka laskee Cicén kanavaan, 1,8 km, vasemmalta ;
Meu, 84,1 km, oikealta ;
Vaunoise, 32,6 km ;
Garun, 30 km ;
Croix Macén (Tournerais’n) puro, 4,9 km, oikealta ;
Seiche, 97,3 km, vasemmalta ;
Ardenne ;
Ise ;
Quincampoix ;
Yaigne ;
Tréhélu, 7,9 km, oikealta ;
Désertin puro, 5 km, vasemmalta ;
Hodeillé, 8,2 km, vasemmalta ;
Les Caillons, 11,6 km, rive  ;
Canut (Saint-Senoux), 44,8 km, rive  ;
Semnon, 73,3 km, vasemmalta ;
Brutz ;
Frominetten puro, oikealta ;
Aunaiesien puro, oikealta ;
Vieil Étang de la Touchen puro, vasemmalta ;
Éval, 10,9 km, oikealta ;
Mélacin puro, oikealta ;
Château du Plessis-Bardoultn puro ;
Tréfineu, 8,6 km, oikealta ;
Moulin Alain, 6 km, oikealta ;
Pont David, 4 km, oikealta ;
Les Riais, 8,5 km, vasemmalta ;
Vionnais, 4 km, oikealta ;
Gras Painel, 12,3 km, vasemmalta ;
Belle Perche, 4,8 km, oikealta ;
Chère, 65,1 km, vasemmalta ;
Les Sauvers, 9,1 km, oikealta ;
Don, 92,1 km, vasemmalta ;
Cône, 28 km ;
Canut de Renac ;
Oust, 145 km, oikealta ;
Kersaudyn puro, 12 km ;
Bellièren puro, 19 km ;
Lié, 60 km ;
Sedon, 17 km ;
Ninian, 58 km ;
Yvel
Doueff
Claie, 62 km ;
Aff, 65 km ;
Oyon
Rahun
Arz, 67 km ;
Isac, 68,5 km, vasemmalta ;
Celan, 1,6 km, oikealta ;
Rohon puro, 11,7 km, vasemmalta ;
Kerbonnairen puro, 2,2 km, oikealta ;
Trévelo eli Rivière de l’Étier, 20,5 km, oikealta ;
Étier eli Mazanin puro, 9,6 km, oikealta ;
Rodoir, 10,8 km, vasemmalta ;
Rancöet’n kaivanto, 2,7 km, vasemmalta.
Tohon ja Kervvilly laskevat Pen-Murin lampeen ja sieltä edelleen Vilainen estuaariin, joka päättyy Biskajanlahteen.
Hydrologia > Vilainen virtaama Rieux’ssä

Vilainen Rieux’n kautta kulkevan osuuden valuma-alue on 10 100 neliökilometrin laajuinen.  Joen kesimääräinen virtaama on 71,7 kuutiometriä sekunnissa, mutta se vaihtelee hyvin epäsäännöllisesti. Eri kuukausien keskivirtaamat vaihtelevat 8,17 kuutiometristä sekunnissa elokuussa aina 180 kuutiometriin sekunnissa helmikuussa.
| Hérault’n keskivirtaama Rieux’ssä eri kuukausina |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuukausi |  |  |  | m3/s |
| Tammikuu | Tammikuu |    | 166,0 | 166,0 |
| Helmikuu | Helmikuu |    | 180,0 | 180,0 |
| Maaliskuu | Maaliskuu |    | 115,0 | 115,0 |
| Huhtikuu | Huhtikuu |    | 85,90 | 85,90 |
| Toukokuu | Toukokuu |    | 59,30 | 59,30 |
| Kesäkuu | Kesäkuu |    | 29,30 | 29,30 |
| Heinäkuu | Heinäkuu |    | 14,20 | 14,20 |
| Elokuu | Elokuu |    | 8,17 | 8,17 |
| Syyskuu | Syyskuu |    | 10,80 | 10,80 |
| Lokakuu | Lokakuu |    | 28,60 | 28,60 |
| Marraskuu | Marraskuu |    | 58,00 | 58,00 |
| Joulukuu | Joulukuu |    | 113,0 | 113,0 |
Kun äärimmäiset arvot otetaan huomioon, Vilainen virtaama vaihtelee vielä enemmän kuin edellä olevasta taulukosta ilmenee. Suurin mitattu virtaama on ollut 1430 kuutiometriä sekunnissa 24. tammikuuta 1995 sattuneen tulvan aikana, kun taas kolmen peräkkäisen päivän pienin keskiarvo, 27.–29. syyskuuta 2003, oi 1,96 kuutiometriä sekunnissa.
Vilainen valuma-alueen keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 225 millimetriä, mikä vastaa 7,1 litraa vettä sekunnissa neliökilometriä kohti. Tämä on melko vähän verrattuna lähellä Blavet'n valuma-alueella sijaitsevaan Languidiciin ja varsinkin Odet'n valuma-alueella sijaitsevaan Quimperiin, joista edellisessä sataa keskimäärin 434, jälkimmäisessä 758 millimetriä vuodessa.
Vilaine on lähinnä tasangolla virtaama joki. Suurimman osan sen valuma-allueesta muodostaa nimellä Rennesin allas tunnettu alue, jossa korkeuserot ovat vähäiset.
Redonin alapuolella Vilainen virtaaman vaihtelut eivät ole enää luonnonmukaisia, vaan niihin vaikuttaa suuresti Arzalin säännöstelypato. Ennen padon rakentamista nousuvesi työntyi usein pitkälle Vilainen jokiuomaan.
Vesiliikenneyhteydet

Vilainen yhdistää Rance-jokeen Rennesistä alkava Ille-et-Rancen kanava, joka johtaa Évraniin, Côtes-d'Armorin departementtiin. Tämän kanavan sekä Vilaine- ja Rance-jokien kautta pienet alukset voivat kulkea Bretagnen etelärannikolta suoraan sen pohjoisrannikolle, Kanaalin rannalle tarvitsematta kietää Finistèren edustalla olevien vaarallisten vesien kautta.  Aikoinaan Vilainella ja kanavalla olikin vilkas vesiliikenne. Sitä  pitkin kuljetettiin raaka-aineita, viljaa ja karjanrehua. Nykyisin reitillä ja varsinkin sen pohjoisosalla, Redonista alkaen, liikennöivät pääasiassa huvi- ja turistialukset. Kanava ja Rance sopivat vesiliikenteelle erityisen hyvin, koska niiden vesimääriä on onnistuttu säännöstelemään. Sitä vastoin Vilainen yläjuoksun virtaama vaihtelee hyvin epäsäännöllisesti.
Vilainen alajuoksulla kulkee kuitenkin vielä jonkin verran rahtialuksia, jotka kuljettavat hiekkaa, soraa, sementtiä, puuta ja rakennusaineita, toisinaan myös betonia ja pitkiä metallirakenteita kuten ratakiskoja, harvemmin lisäksi polttonesteitä. Niitä kuljetetaan varsinkin Camoëlissa sijaitsevan Moustoirin sataman ja Rennesin länsipuolella olevan teollisuusalueen välillä. Tällä välillä sekä varsikin Vilainen alueen ja Nantesin-Saint-Nazairen satama-alueen välillä jokialusten kilpailijoina toimivat maantie- ja rautatiekuljetukset.
Vesistöjärjestelyt

Vuonna 1783 käynnistettiin rakennushankkeet, joilla Vilaine tehtiin purjehduskelpiseksi Vitréstä Redoniin saakka ja se yhdistettiin kanavilla Ranceen ja Mayenneen.
1970-luvulla lähelle Vilainen suuta rakennettiin Arzalin pato, jonka tarkoituksena on kanavoida Vilainen säännölliset tulvat, jotka aiheutuvat siitä, että vuoroveden noustessa jokiuomaan sen virtaus pitkälti estyy. Padon yläpuolelle muodostui tällöin makean veden allas. Vannesin, La-Baule-Escoublacin ja Saint-Nazairen kaupunkiseudut ottavat siitä osan vesijohtovedestään.
Eri vuodenaikoina korostuvat padon eri tehtävät:
Kesäaikaan sen tehtävänä on pitää patoaltaan vedenpinta tarpeeksi korkealla, jotta siitä saadaan hyvälaatuista käyttövettä. Tällöin sulkuportit avataan vain rajoitetusti aikataulun mukaan, jottei suolainen merivesi pääsisi nousuveden aikana patoaltaaseen. Toisinaan sulkualtaat joudutaan kuitenkin tyhjentämään niihin päätyneestä suolavedestä. Laivaliikenne joella on tällöin hyvin rajoitettua.
Talven tulva-aikoina on mahdollisimman suuri osa patoaltaan kertyneestä vedestä päästettävä mereen laskuveden aikana. Liikkuminen laivalla patoaltaassa on tällöin vaarallista ja patoluukkujen pitkien avaamisten aikana kiellettyäkin. Nousuveden aikana patoluukut suljetaan, jottei merivesi pääse jokeen.
Tämä pato ei kuitenkaan riitä estämään tuhoisia tulvia, sillä joen virtaus on hidasta, ja voimakkaiden vuorovesien aikana Arzalin pato pysyy suljettuna liian kauan, jolloin joen virtaaman vaihtelut ovat varsin suuret, mikä laivaliikenteenkin kannalta on vaarallista.
Ylemmäksi joen varteen on rakennettu kolme muutakin patoa:
Vuonna 1978 valmistui Valièren pato. Sen patoaltaasta saadaan päivässä 17 000 kuutiometriä juomakelpoista vettä.
Vuonna 1982 La Chapelle-Erbréehen rakennettiin Haute-Vilainen pato, jonka tarkoituksena on suojella Rennesin kaupunkialuetta talvisilta tulvilta. Seuraavana talvena Rennesin luoteisissa kaupunginosissa syntyi kuitenkin tulva, kun eräs Illen-Rancen kanavan sulku jäi tulva-aikana avoimeksi eikä kanavaa ollut suunniteltu ottamaan vastaan niin paljon vettä. Lisäksi patoallas toimii yhdessä Pont Billonin pumppuaseman kanssa Vitrén allasta täydentävänä varavesisäiliönä. Altaan rannalla on uimaranta ja pieni satama, mutta viime vuosina altaassa on esiintynyt runsaasti sinilevää, minkä vuoksi siinä uiminen on ajoittain jouduttu kieltämään.
Vuonna 1995 Vilainen sivujokeen Cantacheen valmistui Villaumurin pato, jonka patoaltaan tilavuus on 7 miljoonaa kuutiometriä. Sillä on kolme tehtävää:
suojata Vilainen alajuoksua tulvilta, varsinkin Redonin seutua, jossa tulvat olivat erityisen voimakkaita
ylläpitää virtaamaa myös kuivina aikoina Vilainen veden hyvän laadun takaamiseksi, ja
juomakelpoisen raakaveden varastoiminen. Tämän sivujoen vesien huonon laadun vuoksi sitä ei kuitenkaan ole koskaan voitu käyttää juomaveden tuotantoon.
Vesistöjärjestelyt > Haittavaikutukset

Vielä 1970-luvulla Vilainen säännöstelyn ekologisia vaikutuksia ei ollut juurikaan tutkittu. Arzalin pato kuitenkin suuresti muutti vesien virtauksia. Niinpä vuorovesi nousee enää vain Redoniin saakka. Veden virtaaman vaihtelut ovat vähentyneet. Tämän seurauksena joen kalasto on muuttunut. Esimerkiksi ankeriaat eivät enää juuri nouse jokeen. Makean veden kalat ovat korvautuneet mereen laskevien jokien lajeilla. Joki on myös rehevöityonyt, ja sen rantapenkereet ovat haurastuneet osittain nutrioiden, osittain liiaksi samalla tasolla pysyvän vedenpinnan vuoksi. Aikaisemmin joen varteen kertynyt muta piti rantapenkereet vakaina. Jokivarren suot tuottavat edelleen heinää karjatalouden käyttöön, mutta kuivina vuosina sato on entistä pienempi. Kun pato rakennettiin, suunnitelmissa oli, että seudulla voitaisiin ryhtyä viljelemään runsaasti rehukasveja kuten maissia, mutta tässä ei ole onnistuttu. Padon vaikutuksia muualla joen valuma-alueella ei ole tutkittu.
Arzalin pato on suuresti vaikuttanut myös ihmisten elämään. Ennen sen rakentamista jokivarren asukkaat Redonin yläpuolella elivät sopusoinnussa joen kanssa. Kalastus oli alueella tärkeä elinkeino ja tuotti muun muassa ankeriasta, 1700-luvulle saakka lohtakin. 
1990-luvulta lähtien siellä on harjoitettu käytännössä enää vain vapaa-ajan kalastusta. Myös ihmisten subjektiivinen näkemys joesta on muuttunut. Sitä ei enää pidetä elävänä jokena, jota oli syytä kunnioittaa. Ennen vuorovesi saneli jokialusten liikenteen aikataulut. Ajoittaisten tulvien vuoksi talot oli rakennettava riittävän kauas joesta, alueelle, jonne tulvavesi ei yleensä ulotu. Sen sijaan alueen tiestö ei ollut yhtä hyvin sopeutunut jokeen. Vilainessa 1960- ja 1970-luvulla suoritetut rakennustyöt ovatkin muuttaneet myös joen kulkua, toisin kuin samaan aikaan Loiren varrella suoritetut.
Myös se osa Vilainen estuaaria, joka sijaitsee Arzalista ylävirtaan, on kärsinyt vakavisa ekologisista vaikutuksista. Vuonna 1982 suuri osa estuaarin kaloista kuoli. Ranskan merentutkimuslaitoksen (Institut français de recherche pour l'exploitation de la mer, Ifremer) suorittamien tutkimusten mukaan syynä oli, että kun padon vaikutuksesta veden virtaaminen hidastui, sen happipitoisuus aleni. Aikaisemmin muta esti pitkälti jokivarresta tulevien nitraattien ja orgaanisten aineiden pääsyn estuaariin, mutta kun tämä este mudan vähennyttyä poistunut, on estuaari tästäkin syystä suuresti rehevöitynyt.