stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ekmanin spiraali
Spiraalin fysiikka

Ekmanin teorian tärkeimpänä oletuksena oli syvä, rannaton meri, joka on horisontaalisesti homogeeninen. Tällöin advektiota ei lähtökohtaisesti tapahdu eikä painegradienttia ole, jolloin veden virtausyhtälöt, ns. Navierin–Stokesin yhtälöt tiivistyvät x- ja y-suunnissa muotoon
missä  {\vec {V}}=u{\hat {i}}+v{\hat {j}} on virtausnopeus,  f=2\Omega \sin \phi  on Coriolis-parametri,  \nu  veden kinemaattinen viskositeetti ja z syvyys.
Lisäksi Ekman oletti, että vallitseva etelätuuli kohdistaa +y-suuntaisen leikkausjännityksen  \tau  veteen. Näistä lähtökohdista hän johti edelliselle yhtälöparille ratkaisun
missä on merkitty V0:lla tuulen ajovirran voimakkuutta, asetettu z > 0 sekä määritelty Ekman-syvyys (alun perin Depth of Wind-current)
Koska virtausprofiiliin ja veden pystysuuntaiseen sekoittumiseen vaikuttavat muutkin tekijät kuin ne, jotka oletukseen sisältyvät (esimerkiksi stabiilisuus ja pyörteiden koko ja muoto), kirjoitetaan tavallisemmin  \nu :n paikalle turbulenttinen viskositeetti, jonka suuruusluokka voi olla  A_{z}\sim 40{\text{ m}}^{2}{\text{ s}}^{-1}.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
American Meteorological Societyn sanasto – matemaattinen kuvaus (englanniksi)
Porsche 964

| Porsche 964 |
| --- | --- |
 Porsche 964 Carrera
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Valmistaja:  Porsche
Valmistusvuodet:  1989 - 1993
Korimalli:  2-ovinen coupé, cabriolet
Luokka:  urheiluauto
Edeltäjä:  Porsche 911
Seuraaja:  Porsche 993
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto, neliveto
Porsche 964 on Porschen valmistama urheiluauto. Se on 911-mallin toinen sukupolvi.
964-malli esiteltiin vuonna 1989.  Virallisesta 964-nimestä huolimatta käytettiin markkinoinnissa edelleen mallinimeä 911. Edeltäjäänsä, 911:ta, verrattuna sen osista 80 % on kokonaan uusia. Puskureita lukuun ottamatta auto kuitenkin muistuttaa ulkonäöltään pitkälti edeltäjäänsä. Suurimmat muutokset näkyivätkin auton tekniikassa. Uusia varusteita olivat mm. ABS-jarrut, ohjaustehostin ja turvatyyny. Vaihteistona esiteltiin uusi Tiptronic-automaattivaihteisto. Myös auton alusta ja jousitus oli kokonaan uusittu. Moottorina käytettiin edelleen ilmajäähdytteistä bokseria, jonka iskutilavuus oli nyt kasvatettu 3,6 litraan (184 kW). Kaikissa moottoreissa oli myös katalysaattori.
Auton perusmalli oli takavetoinen Carrera 2, mutta saatavana oli myös nelivetoinen Carrera 4. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Porsche tarjosi nelivedon massatuotantona valmistetussa autossa. Nelivetojärjestelmä oli yksinkertaistettu versio Porsche 959:n tekniikasta. Sekä Carrera 2 että 4 olivat saatavana normaalina Coupé-mallina, Targana tai Cabrioletina. Vuodesta 1990 lähtien mallistoon kuului myös Coupé-mallinen Turbo-versio. Turbossa käytettiin 3,3-litraista (3299 cm3) 235 kW:sta moottoria. Myöhemmin Turbonkin iskutilavuus kasvoi 3,6 litraan ja maksimiteho nousi 265 kW:iin. 964-sarjan tuotanto lopetettiin vuonna 1993, jolloin vielä valmistettiin noin 900 kappaleen erä Cabriolet-malliin perustuvaa Speedster-versiota.
Pohjantalo

| Pohjantalo |
| --- | --- |

Osoite:  Runeberginkatu 5, Eteläinen Rautatiekatu 12
Sijainti:   Helsinki
Rakennustyyppi:  toimistorakennus
Valmistumisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Armas Lehtinen
Tyylisuunta:  modernismi
Julkisivumateriaali:  marmori, alumiini, graniitti
Kerrosluku:  11
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjantalo on Helsingin Kampissa osoitteessa Runeberginkatu 5 sijaitseva 11-kerroksinen toimistorakennus. Armas Lehtisen suunnittelema rakennus edustaa tyyliltään modernismia, ja se valmistui vuonna 1958 osana Autotalon korttelia. Sen itäpuolella sijaitsee suunnilleen samankokoinen Kampintorni, joka valmistui neljä vuotta myöhemmin.
Tontilla oli aiemmin sijainnut linja-autotalleina toimineita matalia varastorakennuksia. Eteläisen Rautatiekadun puoleiset tontit omisti SOK:n alainen vakuutusyhtiö Pohja-Yhtymä. Uuden talon rakentamista varten perustettiin vuonna 1957 Pohja-Yhtymälle tytäryhtiö Kakskulma Oy. Rakennus valmistui vuonna 1958.
Pohjantalon arkkitehtuuri on viereistä Autotaloa hillitympää, mutta sen rakennusmateriaalit ovat olleet suhteellisen laadukkaita. Siinä ovat 1950-luvulle tyypilliset nauhaikkunat, ja sen julkisivu on koristettu kellertävillä marmorilaatoilla, ja Runeberginkadun puolella eloksoidulla alumiinilla. Katutason julkisivu on verhoiltu graniitilla. Tornitalon katolla on ullakkokerros, joka sisältää muun muassa hissin konehuoneen.
Aiheesta muualla

Kivilaakso, Aura: ”Runeberginkatu 5”, Kun Helsinkiin rakennettin city. Keskustan vuosina 1945-1990 valmistuneet liikerakennukset, s. 277–280.  Helsingin kaupunginmuseo, 2014.  ISBN 978-952-272-793-0.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.3.2023).
Pikavalinta

Pikavalinta tarkoittaa matkapuhelimen ominaisuutta, jonka avulla voidaan nopeasti valita jokin nimilistassa oleva numero.
Pikavalinta Nokia-kännyköissä

Pikavalinnat asetetaan numeronäppäimille 1−9, ja ne valitaan painamalla pitkään valittua näppäintä. Pikavalinta numero 1 on vastaajapalvelun numero.
Yksinkertaisin tapa lisätä uusi pikavalinta on painaa pitkään sellaista näppäintä, jolle ei ole omaa pikavalintaa. Pikavalintoja voi muokata, ja asettaa myös uusia päävalikon Luettelo-kohdasta.
Dustin Poirier

| Dustin Poirier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1989 (ikä 35) Lafayette, Louisiana
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Diamond
Aktiivisena:  2009–
Pituus:  175 cm
Paino:  70 kg
Painoluokka:  kevytsarja (2009–2010, 2015–) höyhensarja (2011–2014)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  nyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  Gladiators Academy (2009–2012) American Top Team (2012–)
Tilastot
Ottelut:  35
Voitot:  28
– tyrmäyksellä:  14
– luovutuksella:  7
– päätöksellä:  7
Tappiot:  6
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  2
– päätöksellä:  2
Ei tuomiota/mitätöity:  1
Aiheesta muualla
diamondpoirier.com
Dustin Glenn Poirier (s. 19. tammikuuta 1989 Lafayette, Louisiana) on yhdysvaltalainen kevytsarjan vapaaottelija, joka ottelee UFC:ssä. Hän on entinen UFC:n kevytsarjan tilapäinen mestari.
Vapaaottelu

Poirier otteli ensi kerran vapaaottelussa 16. toukokuuta 2009 Aaron Suarezia vastaan, jonka hän voitti tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Poirier otteli uransa alussa pääosin Louisianassa USA MMA -organisaatiossa. Ennen siirtymistään WEC-organisaatioon Poirier otteli yhteensä seitsemän ottelua voittaen kaikki. Hän voitti muun muassa Joe Torrezin, Daniel Wattsin, Ronny Lisin ja Derek Gauthierin ensimmäisessä erässä. Poirierin nopein voitto tuli Lisiä vastaan, jonka hän voitti käsilukolla 51 sekunnissa.
Vapaaottelu > WEC (2010)

Poirier siirtyi WEC-organisaatioon, jossa hän otteli ensi kerran elokuussa 2010 Danny Castilloa vastaan. Poirier hävisi uransa ensimmäisen kamppailun tuomariäänin. Marraskuussa 2011 Poirier puolestaan voitti Zach Micklewrightin teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, kun ottelua oli käyty 53 sekuntia.
Vapaaottelu > UFC (2011–)

Poirier siirtyi UFC:hen, kun WEC siirtyi UFC:n omistukseen 2010 lopulla. Poirier siirtyi ottelemaan höyhensarjaan oteltuaan sitä ennen kevytsarjassa. UFC:ssä Poirier otteli ensi kerran 1. tammikuuta 2011 Josh Grispia vastaan, jonka hän voitti tuomariäänin. Poirier voitti myös kesäkuussa käydyn kamppailun Jason Youngia vastaan tuomariäänin. Poirier jatkoi voittokulkuaan marraskuussa 2011 Pablo Garzaa vastaan, jonka hän voitti D'Arce kuristuksella toisessa erässä.
Vuoden 2012 Poirier aloitti ottelemalla helmikuussa Max Hollowayta vastaan, joka otteli ensimmäistä kertaa UFC:ssä. Kamppailu käytiin UFC 143 -tapahtumassa, jossa Poirier voitti kamppailun triangelikäsilukolla ensimmäisessä erässä. Toukokuussa Poirier kohtasi Chan Sung Jungin, joka otteli vasta kolmatta otteluaan UFC:ssä, mutta oli ansainnut kahdesta edellisestä ottelusta illan luovutus- ja tyrmäysbonukset. Se käytiin myös illan pääotteluna UFC on Fuel TV: Korean Zombie vs. Poirier -tapahtumassa, jonka Poirier hävisi neljännessä erässä D'Arce kuristuksella. Kaksikon ottelu palkittiin illan kamppailu bonuksella. Tappion jälkeen Poirier päätti vaihtaa seuraa American Top Teamiin valmistautuessaan joulukuussa käytävää kamppailuaan Jonathan Brookinsia vastaan. Poirier onnistui voittamaan kamppailun toista kertaa urallaan D'Arce kuristuksella.
Vuonna 2013 Poirier otteli jälleen kolmesti vuoden aikana. Helmikuussa hän otteli Englannissa Cub Swansonia vastaan, joka oli ennen sitä voittanut kolme ottelua peräkkäin. Poirier hävisi kolmieräisen kamppailun tuomariäänin (28–29, 27–30, 27–30). Elokuussa Poirier palasi voittajaksi Erik Kochia vastaan, jonka hän voitti UFC 164 -tapahtumassa tuomariäänin (29–28, 29–27, 29–27). Joulukuussa hän otteli vielä voitokkaasti Diego Brandãota vastaan, jonka hän tyrmäsi kuusi sekunttia ennen ensimmäisen erän loppumista.
Poirier otteli tällä kertaa kahdesti vuoden aikana, kun hän kohtasi ensin huhtikuussa 2014 Akira Corassanin. Hänen vastustaja oli voittanut kaikki kolme UFC-otteluaan, kun Poirierille ottelu oli kymmenes UFC:ssä. Hän voitti kamppailun toisen erän alussa ja ottelu palkittiin myös illan kamppailu bonuksella. Toisessa ottelussaan Poirier kohtasi Conor McGregorin, joka oli voittanut myös kolme ottelua peräkkäin. Poirier hävisi kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisen erän alussa. Poirier kertoi ottelun jälkeen McGregorin sekoittaneen hänen ajatukset puheillaan eri mediatilaisuuksissa ennen ottelua, jota hän ei tuolloin vielä ymmärtänyt vaikuttaneen suoritukseensa.
Vapaaottelu > UFC (2011–) > Siirtyminen kevytsarjaan (2015–)

McGregor tappion jälkeen Poirier ilmoitti siirtyvänsä takaisin kevytsarjaan kokiessaan painonpudotuksen hankalemmaksi, eikä tulisi enää koskaan palaamaan höyhensarjaan vaan korkeintaan tulevaisuudessa nousemaan vielä välisarjaan.  Poirier otteli uudessa painoluokassa huhtikuussa 2015 Carlos Diego Ferreiraa vastaan. Hän voitti kamppailun tyrmäyksellä ensimmäisen erän lopulla, josta hänet palkittiin illan suoritus bonuksella. Poirier otteli vain kaksi kuukautta myöhemmin Yancy Medeirosia vastaan, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Poirier ansaitsi toistamiseen illan suoritus bonuksen.
Poirier otteli vuoden 2016 aikana tällä kertaa kolmesti, joista ensimmäinen oli tammikuussa Joseph Duffya vastaan. Hän voitti kamppailun tuomariäänin (30–26, 30–27, 30–27). Seuraavan kerran Poirier otteli kesäkuussa Bobby Greeniä vastaan, jonka hän onnistui voittamaan tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Syyskuussa Poirier koki ensimmäisen tappionsa kevytsarjassa Michael Johnsonille, kun hänet tyrmättiin ensimmäisessä erässä.
Poirier jatkoi samaa tahtia myös 2017, jolloin hän otteli kolmesti vuoden aikana. Ensimmäiseksi Poirier kohtasi Jim Millerin UFC 208 -tapahtumassa, jossa hän voitti tuomariäänin (28–28, 30–27, 29–28). Toukokuussa Poirier kohtasi entisen UFC:n kevytsarjan mestarin Eddie Alvarezin. Ottelun tulos mitätöitiin kesken ottelun, kun Alvarez potki polvella laittomia osumia Poirierin päähän toisessa erässä. Ottelun tuomari Herb Dean katsoi ettei Alvarez tehnyt osumia tahallaan ja päätti olla hylkäämättä Alvarezia. Kaksikon välinen ottelu kuitenkin palkittiin illan kamppailu bonuksella. Marraskuussa Poirier kohtasi vielä toisen entisen UFC:n kevytsarjan mestarin Anthony Pettisin, joka oli otellut viime vuonna höyhensarjan tilapäismestaruudesta. Poirier onnistui voittamaan kamppailun kehotriangelilla, kun Pettis kärsi kyliluuvammasta. Ottelu palkittiin illan kamppailu bonuksella.
Poirier allekirjoitti maaliskuussa 2018 uuden sopimuksen UFC:n kanssa, kun entistä oli jäljellä enää kolme ottelua. Poirier ilmoitti halustaan otella 35-vuotiaaksi saakka UFC:ssä mikäli mahdollista ja saavuttaa tuona aikana UFC-mestaruus. Hän aloitti vuoden illan pääottelulla Justin Gaethjea vastaan UFC on Fox: Poirier vs. Gaethje -tapahtumassa. Huhtikuussa käyty kamppailu päättyi Poirierin voittoon teknisellä tyrmäyksellä neljännen erän alussa, josta hänet palkittiin illan suoritus bonuksella. Jälkeen päin ottelu palkittiin usean vapaaottelumediasivuston, kuten MMAWeekly.com myötä vuoden 2018 vapaaotteluksi. Poirier kohtasi seuraavaksi heinäkuussa uusintaottelussa Eddie Alvarezin. UFC on Fox: Alvarez vs. Poirier 2 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Poirierin voittoon teknisellä tyrmäyksellä toisen erän lopussa.
Vapaaottelu > UFC (2011–) > Kevytsarjan tilapäismestaruus ja jatko (2018–)

Poirier otteli kevytsarjan tilapäismestaruudesta höyhensarjan mestaria Max Hollowayta vastaan, kun kevytsarjan mestari Habib Nurmagomedov kärsi ottelukiellosta. Mestaruuden voittaja tulisi ottelemaan Nurmagomedovia vastaan varsinaisesta mestaruudesta. UFC 236 -tapahtumassa käyty kamppailu käytiin Atlantassa, jossa Poirier voitti mestaruuden tuomariäänin (49–46, 49–46, 49–46). Ottelu palkittiin illan kamppailu bonuksella. Syyskuussa Poirier pääsi ottelemaan urallaan tappiotonta Habib Nurmagomedovia vastaan varsinaisesta kevytsarjan mestaruudesta. Se käytiin UFC 242 -tapahtumassa Abu Dhabissa, jossa hän hävisi mestaruuden takakuristuksella kolmannessa erässä.
Mestaruusotteluiden jälkeen Poirier otteli Dan Hookeria vastaan kesäkuussa 2020. Poirier oli jälleen illan pääotteluna UFC on ESPN: Poirier vs. Hooker -tapahtumassa, jossa hän voitti viisieräisen kamppailun tuomariäänin (48–47, 48–47, 48–46).
Poirier otteli seuraavaksi Conor McGregoria vastaan uusintaottelussa tammikuussa 2021. Poirierin ja McGregorin piti kohdata alun perin hyväntekeväisyysottelussa jo joulukuussa 2020, mutta UFC:n puheenjohtaja Dana White onnistui saamaan kaksikon viralliseen otteluun. Poirier voitti ottelun tyrmäyksellä toisessa erässä UFC 257:n pääottelussa. Tyrmäystappio oli McGregorille ensimmäinen UFC:ssä. Puoli vuotta myöhemmin Poirier otteli kolmannen kerran McGregoria vastaan heinäkuussa 2021 UFC 264 -tapahtumassa. Ottelun voittajan tulisi otella kevytsarjan mestaruudesta. Poirier voitti ottelun lääkärin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä, kun McGregorin sääriluu meni poikki.
Muualla

Poirier on pelattavana hahmona EA Sportsin UFC -peleissä EA Sports UFC, EA Sports UFC 2, EA Sports UFC 3 ja EA Sports UFC 4.
Eetu Tuulola

| Eetu Tuulola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1998 (ikä 26) Hämeenlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Eagle, Tuuski, Eddie (the Eagle)
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  102 kg
Seura
Seura:  HPK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  82
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Stockton Heat (AHL) Västerviks IK (Allsv.) SaiPa (SML) Ilves (SML)
NHL-varaus:  156. varaus, 2016 Calgary Flames
KHL-varaus:  51. varaus, 2015 Jokerit
Eetu Iivari Tuulola (s. 17. maaliskuuta 1998 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Isokokoista Tuulolaa on kuvailtu pelityyliltään voimahyökkääjäksi. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2016 | jääkiekko |  |
Tuulola pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän edusti Suomea myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin Tuulola voitti maailmanmestaruuden. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Tuulola edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin.
Muuta

Tuulolan isä Marko pelasi urallaan pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 1095 SM-liigaottelua. Hän pelasi urallaan myös Ruotsissa ja Sveitsissä sekä kuului Suomen joukkueeseen vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Eetu Tuulolan puolustajana pelaava isoveli Joni pelaa SM-liigajoukkue Tapparassa. Veljesten pikkuserkku on olympiavoittaja (Peking 2022) ja maailmanmestari (2022) Juuso Hietanen, joka pelaa puolustajana HPK:n SM-liigajoukkueessa ja toimii joukkueen kapteenina.
Eetu Tuulola harrasti 12–13-vuotiaaksi asti myös jalkapalloa HJS:ssä ja Parolan Visassa, salibandya Steelersissa sekä pesäpalloa.
Päivän Uutiset

Päivän Uutiset -nimisiä lehtiä ovat olleet:
Päivän Uutiset, Helsingissä vuosina 1887–1889 ilmestynyt sanomalehti
Päivän Uutiset, kaksi Michiganin Calumetissa vuosina 1891 ja 1898 ilmestynyttä amerikansuomalaista sanomalehteä
Päivän Uutiset, Helsingissä vuonna 1928 ilmestynyt sanomalehti
Päivän Uutiset, Helsingissä vuonna 1952 ilmestynyt iltapäivälehti
Päivän Uutiset, Helsingissä vuosina 1973–1975 ilmestynyt Sosialistisen Työväenpuolueen äänenkannattaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Päivän Uutiset”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dylan ja Cole Sprouse

| Cole ja Dylan, Sprousen kaksoset |
| --- | --- |
 Cole ja Dylan Sprouse Piper Reesen kanssa Power of Youth -tapahtumassa vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Dylan Thomas Sprouse &   Cole Mitchell Sprouse
Syntynyt: 4. elokuuta 1992 (ikä 32) Arezzo, Toscana, Italia
Ammatti:  Näyttelijät
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Sprouse Bros, Sprouse twins
Aktiivisena:  1993–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Dylan Thomas Sprouse ja Cole Mitchell Sprouse (s. 4. elokuuta 1992 Arezzo, Italia) ovat yhdysvaltalaiset kaksoset, jotka ovat tulleet tunnetuiksi lapsinäyttelijöinä.
Elämä ja uran alkuvaiheet

Sprouset syntyivät Italian Arezzossa yhdysvaltalaiselle pariskunnalle Matthew Sprouselle ja Melanie Wrightille, jotka olivat opettajina englanninkielisessä koulussa Italiassa. Pojat eivät kuitenkaan puhu italiaa. Heillä on Italian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus. Dylan sai nimensä runoilija Dylan Thomasin mukaan. 15 minuuttia nuorempi veli Cole sai nimensä jazz-laulaja ja pianisti Nat King Colen mukaan.
Pojat muuttivat Yhdysvaltoihin ollessaan vasta neljän kuukauden ikäisiä. He kasvoivat vanhempiensa kotikaupungissa Long Beachissä, Kaliforniassa. Poikien isoäidin, draaman opettaja ja näyttelijä Jonine Booth Wrightin, neuvosta pojat alkoivat esiintyä. He näyttelivät usein vuorotellen samaa roolia, kuten monet muut identtiset lapsinäyttelijät, jotta kuvauksissa saadaan lapsihahmolle enemmän kuvausaikaa kuin mitä yksittäisen lapsiesiintyjän työaikamääräykset sallisivat. Kaksoset esiintyivät ensimmäisen kerran televisiossa puolivuotiaina Äiti ja risat -sarjassa. He näyttelivät yhdessä Patrick Kellyn roolia vuodesta 1993 vuoteen 1998. Heidän vanhempansa erosivat vuonna 1997 poikien ollessa viisivuotiaita. Sprouset tykkäävät lumilautailusta, koripallosta ja surffaamisesta. Veljekset ovat näytelleet muun muassa elokuvissa Astronautin vaimo (1999), Big Daddy (1999), Seksihullun päiväkirja (2001), Valepukujen mestari (2002) ja Petollinen on ihmissydän (2004).
”Viiden tähden elämää” -televisiosarjat 2005–2011

Suureen suosioon kaksoset nousivat tilannekomediasarjan Zackin ja Codyn viiden tähden elämää pääosissa. Disney Channelilla esitettyä sarjaa tehtiin yhteensä 88 jaksoa 2005–2008. Sille tehtiin jatkosarja Viiden tähden merielämää (2008–2011).
Vuonna 2007 ensi-iltaan tulleessa Mark Twainin kirjoittaman Prinssi ja kerjäläispoika -sadun modernissa elokuvaversiossa (The Modern Twain Story: The Prince and the Pauper) Dylan ja Cole esittävät pääosia, samoin kuin vuoden 2009 elokuvassa The Kings of Appletown.
Veljeksillä on oma sarjakuva ja vaatemerkki, ja he tekevät aktiivisesti yhteistyötä Mary-Kate ja Ashley Olsenin kanssa. Dylan ja Cole Sprouse asuvat lähellä Hollywoodia. Myöhemmin he jatkoivat näyttelemistä, mutta eivät enää yhdessä vaan omissa sarjoissaan. Cole Sprouse alkoi näytellä Riverdale-televisiosarjassa päähenkilö Jughead Jonesia.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Dylanin rooli | Elokuvat> Colen rooli | Elokuvat> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Big Daddy | Big Daddy | Julian ”Frankenstien” McGrath | Julian ”Frankenstien” McGrath | jaettu rooli |
| 1999 | Astronautin vaimo | The Astronaut’s Wife | kaksospojat | kaksospojat |  |
| 2001 | Seksihullun päiväkirja | Diary of a Sex Addict | Sammy Jr. | Sammy Jr. | jaettu rooli, suoraan videolle julkaisu |
| 2002 | Valepukujen mestari | The Master of Disguise | nuori Pistachio Disguisey | nuori Pistachio Disguisey | jaettu rooli |
| 2002 | Kun joulupukki suukon sai | I Saw Mommy Kissing Santa Claus | Justin Carver | Justin Carver | jaettu rooli |
| 2002 | Eight Crazy Nights | Eight Crazy Nights | KB-lelusotilas (äänirooli) | KB-lelusotilas (äänirooli) |  |
| 2003 | Just for Kicks | Just for Kicks | Dylan Martin | Cole Martin | suoraan videolle julkaisu |
| 2003 | Apple Jack | Apple Jack | Jack Pyne | Jack Pyne | jaettu rooli |
| 2004 | Petollinen on ihmissydän | The Heart Is Deceitful Above All Things | Jeremiah (11-vuotias) | Jeremiah (11-vuotias) | jaettu rooli |
| 2005 | Piggy Banks | Piggy Banks | nuori John |  |  |
| 2007 | Prinssi ja kerjäläispoika | The Prince and the Pauper: The Movie | Tom Canty | Eddie Tudor | suoraan videolle julkaisu |
| 2008 | Pentujengi Alaskassa | Snow Buddies | Shasta (äänirooli) |  | suoraan videolle julkaisu |
| 2008 | Adventures in Appletown | Adventures in Appletown | Will | Clayton | suoraan videolle julkaisu |
| 2010 | Kung Fu Magoo | Kung Fu Magoo | Justin Magoo | Brad Landry | ääniroolit, suoraan videolle julkaisu |
| 2011 | The Suite Life Movie | The Suite Life Movie | Zack Martin | Cody Martin | perustuu sarjaan Zackin ja Codyn viiden tähden elämää |
| 2017 | Dismissed | Dismissed | Lucas Ward |  |  |
| 2018 | Banana Split | Banana Split | Nick |  |  |
| 2019 | Five Feet Apart | Five Feet Apart |  | Will Newman |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Dylanin rooli | Televisiosarjat> Colen rooli | Televisiosarjat> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993–1998 | Äiti ja risat | Grace Under Fire | Patrick Kelly | Patrick Kelly | jaettu rooli |
| 2001 | Frendit | Friends |  | Ben Geller | seitsemän jaksoa |
| 2001 | 70’s Show | That 70’s Show | Bobby | Billy | yksi jakso, neljäs tuotantokausi |
| 2005–2008 | Zackin ja Codyn viiden tähden elämää | The Suite Life of Zack and Cody | Zack Martin | Cody Martin | pääosat |
| 2006 | Keisarin uusi koulu | The Emperor’s New School | Zam | Zim | ääniroolit, yksi jakso |
| 2008 | Viiden tähden merielämää | The Suite Life on Deck | Zack Martin | Cody Martin | pääosat |
| 2016– | Riverdale | Riverdale |  | Jughead Jones nuori FP Jones | pääosa |
Palkinnot ja ehdokkuudet > Cole Sprouse

Young Star Awards 1999 - Ehdolla
MTV Movie Awards 2000 - Ehdolla
Blockbuster Entertainment Awards - Ehdolla
Young Artist Awards 2000 - Ehdolla
Young Artist Awards 2006 - Ehdolla
Young Artist Awards 2007 - Ehdolla
Kids Choice Awards 2007 - Ehdolla
Kids Choice Awards 2008 - Ehdolla
Kids Choice Awards 2009 - Ehdolla
Kids Choice Awards 2010 - Ehdolla
Kids Choice Awards 2011 - Ehdolla
Shorty Awards 2017 - Ehdolla
Teen Choice Awards 2017 - Voitto
Teen Choice Awards 2018 - Voitto
Teen Choice Awards 2019 - Voitto
Saturn Awards 2018 - Ehdolla
Saturn Awards 2019 - Ehdolla
People´s Choice Awards 2019 - Voitto
Palkinnot ja ehdokkuudet > Dylan Sprouse

Young Artist Awards 2006 - Ehdolla
Young Artist Awards 2007 - Ehdolla
Kids Choice Awards 2008 - Ehdolla
Kids Choice Awards 2009 - Voitto
Kids Choice Awards 2010 - Voitto
Kids Choice Awards 2011 - Voitto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dylan ja Cole Sprouse Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sprouse-fans.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.sprouseland.com Sprouseland fansite
Dylan Sprouse Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Cole Sprouse Internet Movie Databasessa. (englanniksi)