stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 100 m
Tulokset > Loppukilpailu

| Sija | Rata | Urheilija | Maa | Aika | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01  | 3 | Marcell Jacobs |  Italia | 9,80 | AR |
| 02  | 5 | Fred Kerley |  Yhdysvallat | 9,84 | PB |
| 03  | 9 | Andre De Grasse |  Kanada | 9,89 | PB |
| 4 | 2 | Akani Simbine |  Etelä-Afrikka | 9,93 |  |
| 5 | 7 | Ronnie Baker |  Yhdysvallat | 9,95 |  |
| 6 | 6 | Su Bingtian |  Kiina | 9,98 |  |
|  | 8 | Enoch Adegoke |  Nigeria | DNF |  |
|  | 4 | Zharnel Hughes |  Iso-Britannia | DQ | TR 16.8 |
Maailmankisat 1983

17. Maailmankisat järjestettiin vuonna 1983 Helsingissä 6. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Yleisömäärä oli yksipäiväisissä kisoissa lähes 20 000 katsojaa.
| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Marty Krulee | 10,40 |  Cameron Sharp | 10,60 |  Kimmo Saaristo | 10,70 |
| 400 m |  Bill Hartson | 47,04 |  Stanley Whitaker | 47,76 |  Jens Smeedegaard | 47,88 |
| 800 m |  Joaquim Cruz | 1.45,43 |  Rob Druppers | 1.46,79 |  Johnny Gray | 1.47,26 |
| 1 500 m |  Dragan Zdradković | 3.38,08 |  Thomas Wessinghage | 3.38,67 |  Robert Nemeth | 3.38,97 |
| 5 000 m |  Doug Padilla | 13.29,23 |  Markus Ryffel | 13.30,97 |  Dietmar Millonig | 13.31,21 |

| 110 m aidat |  Arto Bryggare | 13,47 (SE) |  Tonie Campbell | 13,67 |  Javier Moracho |  |
| 400 m aidat |  Ahmed Hamada | 51,64 |  Dale Horobin | 52,33 |  Ove Blomfelt | 52,36 |
| 3000 m estejuoksu |  Tommy Ekblom | 8.19,40 |  Henry Marsh | 8.19,53 |  Markó Gábor | 8.27,56 |

| Seiväshyppy |  Felix Böhni | 555 cm |  Pierre Quinon | 555 cm |  Patrick Abada | 555 cm |
| Kolmiloikka |  Béla Bakosi | 16,51 m |  Markku Rokala | 16,46 m |  Esa Viitasalo | 16,26 m |
| Moukarinheitto |  Karl-Hans Riehm | 80,04 m (Stad.enn.) |  Harri Huhtala | 78,68 m (SE) |  Juha Tiainen | 78,12 m |
| Keihäänheitto |  Arto Härkönen | 87,60 m |  Klaus Tafelmeier | 86,68 m |  Esa Utriainen | 86,12 m |
Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Helinä Marjamaa | 11,34 |  Margareetta Honkaharju | 12,10 |  Riitta Vesanen | 12,18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 800 m |  Kaisa Ylimäki | 2.07,96 |  Debbie Fell | 2.09,90 |  Hanna Lassila | 2.11,98 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3 000 m |  Betty Springs | 9.01,54 |  Francine Peeters | 9.04,02 |  Eva Ernström | 9.06,54 |  |  |  |  |  |  |  |

| Korkeushyppy |  Lena Teckenberg | 179 cm |  Anne Kyllönen | 179 cm |  Leena Leppäkangas | 176 cm |  |  |  |  |  |  |  |

| Keihäänheitto |  Tiina Lillak | 71,98 m |  Sofía Sakoráfa | 69,48 m |  Tuula Laaksalo | 64,42 m |  |  |  |  |  |  |  |

Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai SE:n tehnyt ja lajinsa voittanut Arto Bryggare.
Maailmankisat 1986

20. Maailmankisat järjestettiin vuonna 1986 Helsingissä 7. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Yleisömäärä oli yksipäiväisissä kisoissa 12 600 katsojaa.
| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Chidi Imoh | 10,23 |  Harvey McSwain | 10,39 |  Desai Williams | 10,49 |
| 400 m |  Sunder Nix | 45,18 |  Susumu Takano | 45,24 |  Ohid Brown | 45,35 |
| 800 m |  James Robinson | 1.46,72 |  Rob Druppers | 1.46,86 |  Moussa Fall | 1.46,88 |
| 1 500 m |  Jose Luis Gonzales | 3.35,19 |  Peter Elliot | 3.35,62 |  Markus Hacksteiner | 3.38,44 |
| 5 000 m |  Pierre Deleze | 13.15,31 |  Vincent Rousseau | 13.16,66 |  Antonio Leitao | 13.20,04 |

| 110 m aidat |  Mark McKoy | 13,47 |  Sam Turner | 13,75 |  Holger Pohland | 13,86 |
| 400 m aidat |  Danny Harris | 49,07 |  Athanassios Kalogiannis | 49,82 |  Max Robertson | 49,88 |
| 3 000 m esteet |  Greame Fell | 8.19,79 |  William van Dijck | 8.20,57 |  Fethi Bacchouche | 8.23,69 |

| Korkeushyppy |  Carlo Thränhardt | 2,27 m |  Jake Jacoby | 2,23 m |  Aleksandr Katovitš | 2,19 m |
| Seiväshyppy |  Philippe Collet | 5,70 m |  Atanas Tărev | 5,60 m |  Miro Zalar | 5,60 m |
| Pituushyppy |  Atanas Tsotšev | 7,91 m |  Derrick Brown | 7,90 m |  Jarmo Kärnä | 7,61 m |
| Kolmiloikka |  Vjatšeslav Bordukov | 16,99 m |  Jörg Elbe | 16,93 m |  Vladimir Tšernikov | 16,88 m |

| Moukarinheitto |  Juri Sedyh | 84,14 m (Stad.enn.) |  Sergei Litvinov | 84,02 m |  Juri Tamm | 77,10 m |
| Keihäänheitto |  Tom Petranoff | 85,38 m (ME) |  Seppo Räty | 81,50 m |  Mick Hill | 77,40 m |
Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m |  Silke Gladisch | 22,57 |  Kathy Cook | 23,19 |  Lavonna Martin | 23,57 |
| 800 m |  Sigrun Wodars | 1.58,98 |  Kirsty Wade | 2.00,01 |  Sue Addison | 2.01,37 |
| 3 000 m |  Maricica Puică | 8.40,72 |  Cornelia Burki | 8.47,03 |  Elly van Hulst | 8.48,25 |

| Keihäänheitto |  Petra Felke | 70,06 m |  Zsuzsa Malovecz | 63,00 m |  Tiina Lillak | 62,68 m |

Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai ME:n tehnyt keihänheittäjä Yhdysvaltain Tom Petranoff.
Maatia Toafa

Maatia Toafa
Maatia Toafa (s. 1954) on tuvalulainen poliitikko, joka toimi maansa pää- ja ulkoministerinä kahteen otteeseen.
Hän toimi varapääministerinä ennen kuin edellinen pääministeri Saufatu Sopoanga hallituksineen erosi saamansa epäluottamuslauseen vuoksi 27. elokuuta 2004. Virallisesti hän astui virkaansa 11. lokakuuta 2004, kun Sopoanga oli valittu uudelleen parlamenttiin, ja kokoonnuttiin valitsemaan uutta pääministeriä. Kuten Tuvalussa on tapana, Toafasta tuli samalla myös ulkoministeri.
Toafaa pääministerinä seurasi 2006 Apisai Ielemia. Ielemian aikana Toafa johti maan oppositiota. Toafa valittiin uudelleen pääministeriksi vuonna 2010, kun syyskuussa valittu uusi parlamentti äänesti pääministeristä. Hän sai äänestyksessä kahdeksan ääntä viidestätoista, eli yhden äänen enemmän kuin vastaehdokas Kausea Natano. Joulukuussa sisäministeri Willy Tevali veti tukensa Toafalta, ja parlamentti äänesti epäluottamuslauseen Toafalle. Tevali valittiin hänen seuraajakseen 24. joulukuuta.
Luettelo vuoden 2005 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuoden 2005 miehittämättömät avaruuslennot: 71 onnistuneesti laukaistua avaruusalusta, 3 laukaisussa tuhoutunutta satelliittia. Satelliiteista noin parilla tusinalla oli sotilaallinen operaattori, valtaosa näistä oli Yhdysvaltain ilmavoimien avaruusaluksia. Noin tusina kaikista satelliiteista oli mikrosatelliitteja, lähinnä yliopisto-opiskelijoiden harjoitustöiden ja opinnäytteiden kohteita. Kaksi listan "aluksista" on satelliitin määritelmän ulkopuolella: anturoitu miehittämätön avaruuspuku ja Turkmenistanin avaruuteen haluama muistoesinekapseli.
Epäonnistuneet laukaisut

16.6.2005 Molnija-3K-tietoliikennesatelliitti tuhoutui Molnija-M (Blok-ML)-kantoraketin epäonnistuneessa laukaisussa Plesetskistä
21.6.2005 kokeellinen Cosmos 1-satelliitti (aurinkopurjetesti?) tuhoutui entisen sukellusveneohjuksen, Volna-O-kantoraketin, ensilaukaisussa
8.10.2005 ESAn Cryosat kaukokartoitussatelliitti tuhoutui, kun Rokot-KM-kantoraketti ei nostanut sitä kiertoradalle. Alus ja raketti putosivat Pohjoiseen Jäämereen Plesetskistä laukaisun jälkeen.
Aiheesta muualla

Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Jonathan McDowellin avaruussivusto
ESAn tieteelliset avaruuslennot (Arkistoitu – Internet Archive)
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 2004 | Miehittämättömät avaruuslennot | Seuraaja: Vuosi 2006 |
Luusolu

Luusolut eli osteosyytit ovat mineralisoituneessa soluväliaineessa sijaitsevia yksitumaisia soluja. Ne syntyvät osteoblasteista eli luunmuodostajasoluista, jotka jäävät valmistamansa soluväliaineen vangiksi ja muuttuvat luusoluiksi tapahtuman, jota kutsutaan osteogeneesiksi, aikana. Luusolut ovat liittyneinä toisiin solu-ulokkeiden avulla: solu-ulokkeiden välissä olevia aukkoliitoksia edistää aineenvaihdunnan välittymistä solusta toiseen, kun taas mineralisoitunut soluväliaine estää hapen ja ravintoaineiden diffuusion tehokkaasti.
Aiheesta muualla

Solunetti: Osteosyytti
Luomirakkula

Luomirakkula eli chalazion on silmäluomessa oleva rakkula, joka johtuu tukkeutuneen talirauhasen tulehtumisesta. Se kehittyy vähitellen ja usein häviää itsekseen muutamassa kuukaudessa. Joissakin tapauksissa luomirakkulaa voi hoitaa kotona lääkärin ohjeiden mukaisesti, mutta se voi myös vaatia esimerkiksi antibioottivoiteen. Kolmen kuukauden jälkeen voidaan harkita kirurgista avausta, joka aikuisille tehdään paikallispuudutuksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luomirakkula Wikimedia Commonsissa
Luomankylä (Ilmajoki)

Luomankylä on Ilmajoen kylä, joka sijaitsee noin viisi kilometriä Ilmajoen keskustasta lounaaseen, Koskenkorvalle johtavan yhdystie 7000:n ja Kyrönjoen varrella.
Luomankylä alkaa Ilmajoen suunnasta tultaessa Kauppilantien varrelta jatkuen Koskenkorvan suuntaan noin kuuden kilometrin matkan. Noin 130 taloutta käsittävän kylän talot ovat jokivarresta lähtevien teiden varsilla. Luomankylän osa-alueita ovat Pietilänkylä, Rahnastonkylä, Rannanmäki, Toralankylä, Tuohistonmäki, Trissunmäki ja Varvenmäki.
Luomankylässä sijaitsevat Luoman alakoulu, Etelä-Pohjanmaan Opisto ja Luomankylän ja Peuralan rajamailla entinen Ilmajoen maatalousoppilaitos, alun perin karjatalouskoulu, jossa nyt antavat maatalousopetusta Koulutuskeskus Sedu ja Seinäjoen ammattikorkeakoulu.
Kylässä sijaitsee Jaakko Ilkan kotitalon Ilkkalan muistomerkki. Perälän mäkitupa on Ilmajoki-Seura ry:n omistuksessa.
Aiheesta muualla

Luoman kyläseuran sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Luoman kyläseuran toinen sivusto
Luomankylän esite (Arkistoitu – Internet Archive) Liiveri ry:n sivustolla
Lumihauvat

| Lumihauvat> Snow Dogs |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brian Levant
Käsikirjoittaja:  Gary Paulsen (kirja)
Tuottaja:  Casey Grant Jordan Kerner
Säveltäjä:  John Debney
Kuvaaja:  Thomas E. Ackerman
Leikkaaja:  Roger Bondelli
Tuotantosuunnittelija:  Stephen J. Lineweaver
Pukusuunnittelija:  Monique Prudhomme
Pääosat:  Cuba Gooding Jr. James Coburn Nichelle Nichols  Joanna Bacalso  Sisqó
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Buena Vista Distribution
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumihauvat on Walt Disney Picturesin vuonna 2002 julkaisema koko perheen komediaelokuva. Pääosan esittäjänä on Cuba Gooding Jr.. Elokuvan 33 miljoonan dollarin budjetilla mukaan saatiin Star Trekistäkin tuttu Nichelle Nichols sekä R&B-laulaja Sisqó. Myös laulaja-laulunkirjoittaja Michael Bolton esiintyy elokuvassa. Siinä puhutaan englantia mutta myös suomenkielinen ääniraita löytyy.
Elokuvan siperianhuskyt olivat Kortar Kennels (Arkistoitu – Internet Archive) -nimisestä kennelistä Ottawasta, Ontariosta.
Juoni

Miamilainen hammaslääkäri Ted matkustaa Alaskaan hakemaan oikean äitinsä jättämää perintöä, mutta perillä odottaa seitsemän villiä siperianhuskya ja Nana, Tedin äidin bordercollie. Alaskassa, kokonaan poissa elementistään, Tedin on kohdattava haasteita, joita hän ei olisi ikinä edes kuvitellut: lumimyrskyjä, ohutta jäätä, pelottava ja kärttyisä vanha mies nimeltä Salama-Jack (James Coburn), Tedin valjakon aggressiivinen johtokoira Demoni, sekä arktinen haastekilpa, joka on vain kahden viikon päästä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cuba Gooding Jr.  | … |   Ted Brooks   |
|  Joanna Bacalso  | … |   Barb   |
|  James Coburn  | … |   James "Salama-Jack" Johnson   |
|  Sisqó  | … |   Rupert Brooks   |
|  Nichelle Nichols  | … |   Tedin äiti   |
|  Christopher Judge  | … |   Tedin isä   |
|  Michael Bolton  | … |   itseään   |
|  James Belushi  | … |   Demonin ääni   |
|  Jane Sibbett  | … |   Nanan ääni   |
Koirat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fly   | … |   Nana    |
|  Dash   | … |   Nana (stuntti)   |
|  Don Juan eli D.J.   | … |   Demon    |
|  Cody   | … |   Demon (stuntti)   |
|  Floyd   | … |   Mac   |
|  Shadow   | … |   Diesel    |
|  Tika  | … |   Duchess    |
|  Speedy   | … |   Digger    |
|  Koda   | … |   Yodel    |
|  Buck   | … |   Sniff     |
|  Timber   | … |   Rullaluistelijoiden koira   |
|  Skippy   | … |   Koira ravintolassa   |
|  Mario   | … |   Chester (puudeli)   |
D.J, Koda, Buck ja Floyd esiintyvät myös elokuvassa Eight Below.
M/S Calypso

Calypso La Rochellen satamassa huhtikuussa 1999
M/S Calypso oli ranskalaisen merentutkijan Jacques-Yves Cousteaun tutkimusalus. Alus toimi liikkuvana laboratoriona Cousteaun tutkimusmatkoilla.
Historia

Puurunkoinen Calypso rakennettiin alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston miinanraivaajaksi. Aluksen rakensi Ballard Marine Railway Company Seattlessa Yhdysvalloissa. Alus oli BYMS (British Yard Minesweeper) Mark 1 -luokan moottoroitu miinanraivaaja. Aluksen köli laskettiin 12. elokuuta 1941 tunnuksella BYMS-26, ja vesillelasku tapahtui 21. maaliskuuta 1942. Kuninkaalliselle laivastolle alus luovutettiin helmikuussa 1943 nimellä HMS J-826, ja alus siirrettiin välittömästi Välimerelle aktiivipalvelukseen. Vuonna 1944 aluksen viirinumeroksi muutettiin BYMS-2026, ja se siirrettiin Maltalle, jossa se oli ankkurissa vuoteen 1947, jolloin se poistettiin laivaston kalustorekisteristä.
Toisen maailmansodan jälkeen alus palveli lauttana Maltan ja Gozon saaren välillä, jolloin se sai nimekseen Calypso, nymfi Kalypson mukaan. Myytin mukaan nymfin kotisaari oli samainen Gozon saari.
Irlantilainen miljonääri Thomas Loel Guinness osti aluksen 1950 ja vuokrasi sen Cousteaulle nimellisestä yhden frangin vuosivuokrasta.[lähde? ] Cousteau tutkimusryhmineen korjasi ja varusti aluksen tutkimus- ja tukialukseksi sukellus-, kuvaus- ja merentutkimustehtäviä varten.
Calypson varustus oli nykyaikainen. Varustukseen kuuluivat muun muassa yhden ja kahden hengen minisukellusveneet, sukelluslautaset sekä sukellusskootterit. Aluksen keulaan, kolme metriä vesirajan alle, rakennettiin myös tarkkailukammio. Alukselle sijoitettiin myös helikopteritasanne sekä tutkimuslaitteisto.
Vuonna 1996 Calypso oli ankkuroituna Singaporen satamassa, kun proomu törmäsi sen kylkeen ja upotti aluksen. Alus nostettiin 1998 ja hinattiin Ranskan La Rochelleen, jossa se oli tarkoitus kunnostaa näyttelyesineeksi. Alus kuitenkin jäi La Rochellen satamaan ruostumaan kuudeksi vuodeksi, kunnes Carnival Cruise Lines osti aluksen nimelliseen yhden euron hintaan. Carnival Cruise Lines ilmoitti kunnostavansa aluksen 1,3 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja asettavansa sen museolaivaksi Bahamalle.[lähde? ]
Nykyisin aluksen omistaa The Cousteau Society, ja se ruostuu Pirioun telakalla Ranskassa, jossa alus piti kunnostaa entiseen loistoonsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Calypso Wikimedia Commonsissa
Cousteau Society: Calypso (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
NavSource.org: BYMS-26 (englanniksi)
Rakennustietoja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Calypso La Rochellen satamassa huhtikuussa 1999
Luettelo vuoden 1998 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuosi 1998 oli yhdysvaltalaisten matalan kiertoradan tietoliikennekonstellatioiden laukaisun huippuvuosi - vastaavat yritykset ovat pysyneet pystyssä konkurssisaneerauslainsäädännön avulla. ISS-avaruusaseman ensimmäiset moduulit toimitettiin Venäjältä avaruuteen vuonna 1998.
Epäonnistuneet laukaisut

16.1.1998 Navstar-2R 1 (GPS 42) Delta-7925, Cape Canaveral
22.1.1998 Eros-A (Ofeq 4) Shavit-1 Pa.., Israel
12.8.1998 Mercury 3 Titan-4(01)A Centaur-T Cape Canaveral
27.8.1998 Galaxy 10 Delta-8930 Cape Canaveral
31.8.1998 Kwangmyungsong 1 Pekdosan-1 Th, Pohjois-Korea
9.9.1998 Globalstar 5, Globalstar 7, Globalstar 9, Globalstar 10, Globalstar 11, Globalstar 12, Globalstar 13, Globalstar 16,  Globalstar 17, Globalstar 18, Globalstar 20, Globalstar 21, Zenit-2, Baikonur
2.11.1998 SCD 2A VLS Al, Brasilia?
Aiheesta muualla

Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia[vanhentunut linkki] (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
Jonathan McDowellin avaruussivusto
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1997 | Miehittämätön avaruustoiminta 1998 | Seuraaja: Vuosi 1999 |
Luuserien olympialaiset

| Luuserien olympialaiset Itse valtiaat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 2005
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Kesto: 45.45
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland
Itse valtiaiden muut julkaisut
| 200 apinaa – Paavo kuninkaaksi! 2003 | Luuserien olympialaiset 2005 | Kun mikään ei riitä  2005 |
Luuserien olympialaiset on Itse valtiaat -satiirisarjan hahmojen imitaatioäänillä tehty kolmas musiikki CD-levy vuonna 2004, joka sisältää 29 laulua. Se pohjautuu tv-elokuvaan Itse valtiaat – Urheilumusikaali.
Kappaleet

Mukaan suoraan tunnelmaan – 0:42
Itse Valtiaat – 0:33
Taiteellinen vaikutelma – 0:25
Älyn olympialaiset – 3:30
Järeitten miesten laji – 0:25
Sumo-Seppo (Matkarakastaja) – 2:16
Naruneliössä tapahtuu – 0:30
Älä iske lujaa Tarja – 2:47
Mustan hevosen laukka – 0:50
Kari-Pekka Kyrö tule taloon – 3:30
Uusia lajeja syntyy – 0:25
Kuka kuiskaa kovimmin – 3:08
Palkontojen jakoon valmistaudutaan – 0:46
Uosukaisen patsaan jalusta – 2:51
Aktivisti verryttelee – 0:27
Poliittisesti aktiivisen jätteen loppusijoituspaikka – 3:11
Kukot tunkiolla – 0:27
Puolipitkä komissaari – 2:19
Outo painipari – 0:29
Selätä mut Sauli – 3:30
Punainen kypärä – 0:35
Paavoa Suomessa (Bensaa suonissa) – 2:49
Kauneutta areenalle – 0:25
Rytminen kilpavoimistelija Anneli – 1:55
Rotuasioita – 0:29
Pitkän Masan arkki – 2:46
Kunniaa Olympiahymnille – 0:10
Ollaan luusereita – 3:02
Manu ja Mara olympiahuumassa – 1:02
Itse valtiaat
| --- | --- |
TV-elokuvat:   Avaruusmusikaali  Kuningasmusikaali  Urheilumusikaali  Agenttimusikaali  Länkkäri: Haaveratsastajat 
Elokuvat:   Keisarin salaisuus 
CD-levyt:   Menneisyyden vangit  200 apinaa – Paavo kuninkaaksi  Luuserien olympialaiset  Kun mikään ei riitä 
Muuta:   Operation ESC  Luettelo jaksoista
Lesley Pattinama Kerkhove

| Lesley Kerkhove |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1991 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Alankomaat
Tennispelaaja
Pituus:  172  cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  1 172 082 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  213. (2.2.2015)
Voitot/tappiot:  460–344
Grand Slam -turnauksissa
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  58  (25. kesäkuuta 2018)
Voitot/tappiot:  240–172
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Lesley Kerkhove (s. 4. marraskuuta 1991 Goes) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 213 helmikuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kolme nelinpelissä.
Kerkhove oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan sijalla 12 vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Lesley Kerkhoven kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lesley Pattinama Kerkhove WTA:n sivuilla (englanniksi)
Lesley Pattinama Kerkhove ITF:n sivuilla (englanniksi)
Luettelo Preussin hallitsijoista

Preussin kuninkaiden suuri vaakuna
Tämä sivu on luettelo Preussin hallitsijoista.
Vuonna 1525 perustettua Preussin herttuakuntaa ja vuonna 1701 perustettua Preussin kuningaskuntaa hallitsivat Hohenzollern-sukuiset kuninkaat vuoteen 1918 saakka. Vuodesta 1871 lähtien he olivat samalla Saksan keisareita.
Preussin herttuakunta 1525 – 1701

Albrekt (1490–1568), hallitsi 1525–1568
Albrekt Fredrik (1553–1618), hallitsi muodollisesti 1568–1618, mutta hänen hallitsijakautensa loppupuolella sijaishallitsijoina toimivat:
Georg Fredrik I (1539–1603), sijaishallitsijana 1577–1603
Joachim Fredrik (1546–1608), sijaishallitsijana 1603–1608
Juhana Sigismund (1572–1619), sijaishallitsijana 1608–1618
Juhana Sigismund (1572–1619), hallitsi muodollisestikin Preussin herttuana 1618–1619
Georg Vilhelm (1595–1640), hallitsi 1619–1640
Fredrik Vilhelm (1620–1688), hallitsi 1640–1688
Fredrik III (1657–1713), hallitsi 1688–1701
Preussin kuningaskunta 1701 – 1918

Fredrik I (1657–1713), hallitsi 1701–1713
Fredrik Vilhelm I (1688–1740), hallitsi 1713–1740
Fredrik II Suuri (1712–1786), hallitsi 1740–1786
Fredrik Vilhelm II (1744–1797), hallitsi 1786–1797
Fredrik Vilhelm III (1770–1840), hallitsi 1797–1840
Fredrik Vilhelm IV (1795–1861), hallitsi 1840–1861
Vilhelm I (1797–1888), hallitsi 1861–1888
Fredrik III (1831–1888), hallitsi 1888
Vilhelm II (1859–1941), hallitsi 1888–1918
Lääninhallitus

Lääninhallitus (lyhenne LH) oli ennen vuotta 2010 valtion aluehallintoviranomainen Suomessa. Kussakin Suomen läänissä oli lääninhallitus, jonka toimintaa johti maaherra. Hallintomalli periytyy Ruotsin vallan ajalta ja myös Ruotsissa on edelleen samanlainen lääneihin ja lääninhallituksiin perustuva aluehallinto.
Lääninhallitukset lakkautettiin vuoden 2010 alussa, jolloin niiden tilalle perustettiin aluehallintovirastot.
Lääninhallitus oli alueviranomainen, jonka tehtäviä ohjasi kahdeksan ministeriötä. Se edisti, arvioi ja valvoi lääninsä alueella tapahtuvia julkisia palveluja
elintarvikehallinnossa
eläinlääkinnässä
eläinsuojelussa
kilpailuhallinnossa
kuluttajahallinnossa
liikennehallinnossa
liikunta- ja nuorisotoimessa
oikeushallinnossa
opetus- ja kulttuurihallinnossa
pelastushallinnossa
poliisihallinnossa
sosiaali- ja terveyshallinnossa
Lääninhallituksessa oli poliisin ja pelastustoimen aluejohto, sillä huolenpito kansalaisten turvallisuudesta oli keskeinen osa viraston toimintaa. Se huolehti yhteistoiminnassa alue- ja paikallishallinnon viranomaisten kanssa varautumisesta poikkeusoloihin. Se järjesti myös alueellisia maanpuolustuskursseja keskeisille henkilöille yhdessä puolustusvoimien kanssa. Poliisiosastoa johti lääninpoliisijohtaja ja Pelastusosastoa lääninvalmiusjohtaja.
Lääninhallitus Suomessa 1930-luvulla

Lääninhallituksen eli maaherranviraston päällikkönä oli maaherra, joka oli valtioneuvoston ja lähinnä sisäasiainministeriön alainen valtion virkamies. Lääninhallitus jakaantui kahteen osastoon: lääninkansliaan ja lääninkonttoriin.
Lääninkanslian esimiehenä toimi lääninsihteeri. Muita virkamiehiä kansliassa olivat varalääninsihteeri, anomusasiainreistraattori ja kirjeasiainreistraattori sekä tarpeen vaatiessa lääninnotaari. Näiden virkamiesten lisäksi lääninkansliassa työskenteli tarpeellinen määrä lääninkanslisteja sekä lääninkonttorin kanssa yhteinen arkistonhoitaja.
Lääninkonttorin esimiehenä toimi lääninkamreeri. Muita konttorin virkamiehiä olivat varalääninkamreeri, lääninrahastonhoitaja, lääninkirjuri ja reistraattori sekä tarpeen vaatiessa apukamreeri ja rahastonhoitajan apulainen. Näiden virkamiesten lisäksi lääninkonttorissa työskenteli tarpeellinen määrä lääninkonttoristeja sekä lääninkanslian kanssa yhteinen arkistonhoitaja.
Lääninsihteerin ja lääninkamreerin nimitti virkaan valtioneuvosto, ja virkaa haettiin 56 päivän hakuajalla maaherranvirastolta valtioneuvostolle asetetulla hakemuksella. Varalääninsihteerin ja varalääninkamreerin nimitti valtioneuvosto maaherran tekemän ehdotuksen ja puoltolauseen pohjalta. Valtioneuvosto nimitti myös lääninrahastonhoitajan, lääninkirjurin, kruununvoudin ja henkikirjurin 14 päivän hakemusajalla. Muut lääninhallituksen virkailijat määräsi toimiinsa maaherra 30 päivän hakemusajalla.