Circuit de la Sarthe
Historia

Radan historia ulottuu 1920-luvun alkuun, jolloin UMF (Union Motocycliste de France) järjesti moottoripyöräkilpailun kolmiomaisella radalla. Automobile Club de l’Ouest (ACO) kiinnostui kestävyysajon järjestämisestä ja säännöt laadittiin kilpailua varten, joka järjestettiin ensimmäisen kerran 26. toukokuuta 1923.
Ensimmäiseen rataversioon tehtiin pieniä parannuksia. Vuonna 1926 osuus Pontlieuesta Mulsanneen päällystettiin asfaltilla ensimmäistä kertaa (aiemmin pinta oli makadamoitu) ja 3 000 auton pysäköintialue rakennettiin. Vuonna 1929 rataa lyhennettiin välttämään laajenevia kaupunkilähiöitä turvallisuussyistä. ACO rakensi ”Rue du Circuit” -rengastien, joka ohitti kokonaan Pontlieuen neulansilmän.
Vuonna 1932 todettiin tarve lisämuutoksille katujen kapeuden vuoksi sekä katsojien ja kuljettajien turvallisuuden parantamiseksi. ACO osti maata varikkojen läheisyydessä ja rakensi uuden 1,505 kilometrin yhteystien, joka liittyi Mulsannen suoraan uudessa Terte Rougen mutkassa. Uusi osuus rakennettiin uusimpien sääntöjen mukaan katsojien suojaamiseksi ja samalla rakennettiin sarja S-mutkia sekä ikoninen Dunlopin silta. Toisen maailmansodan syttymisen vuoksi kilpaileminen päättyi vuonna 1939 ja Ranskan jälleenrakennuksen myötä rataan panostettiin uudelleen vasta 1948 ensimmäisen sodanjälkeisen kilpailun ollessa kesäkuussa 1949.
Vuonna 1955 radalla sattui tuhoisa onnettomuus, jossa 83 katsojaa kuoli ja jonka syystä väitellään edelleen. Vuoden 1956 kilpailua varten ACO teki merkittäviä muutoksia ja varikkoalue suunniteltiin uudelleen, jolloin muodostettiin suurempi suoja radan ja katsomon välille. Radan leveyden ja varikon muutokset muuttivat myös Dunlopin mutkan sädettä ja kierros lyheni 31 metriä. Mulsannen mutkaan (Mulsanne Corner) radan hitaimpaan osaan lisättiin alue, jossa varikkoväki pystyi näyttämään varikkotauluja kuljettajille ilman ylimääräisiä häiriöitä maalialueella.
Vuonna 1965 alueelle rakennettiin uusi Bugatti Circuit ja vuonna 1968 radalle tehtiin lisää muutoksia. Uusi šikaani lisättiin ennen varikon sisäänkäyntiä nimellä Ford Chicane. Vuoden 1969 kilpailuun radalle lisättiin Armco-törmäyssuojia ja vuonna 1971 varikko erotettiin kilparadasta erottavalla seinällä. Kuljettajat kritisoivat rataa ja etenkin Maison Blanche -mutkaa, jossa John Woolfe kuoli vuonna 1969 ja jossa seuraavana vuonna useita autoja kasaantui. Vuodelle 1972 osuus ohitettiin rakentamalla uusi yhteystie, jolloin radan pysyvälle osuudelle rakennettiin Porsche Curves (Porsche-mutkat), jonka myötä radalle tuli kaksinkertaiset šikaanit ennen varikkoja.
Le Mansin uuden rengastien myötä Tertre Rouge -mutka profiloitiin uudelleen vuonna 1979, joka muutti sen suorakulmaisesta nopeammaksi, mutta monimutkaisemmaksi kahden kärjen mutkaksi. Tämän myötä toinen Dunlop-silta purettiin ja puut mutkan sisäpuolella kaadettiin. Vuonna 1986 vastaavia muutoksia vaadittiin Mulsannen mutkaan koska paikallishallinto rakensi liikenneympyrän vähentämään onnettomuuksia, jolloin kilpareitti ohjattiin uudelleen. Seuraavat muutokset tehtiin FIM:n pyynnöstä, joka oli huolissaan moottoripyörien nopeudesta Dunlop-siltaa lähestyttäessä Bugatti-radalla. Uusi šikaani lisättiin vuonna 1987 hidastamaan nopeuksia sekä Bugatti- että La Sarthe -radoilla.
FIA:n vaatimuksesta Hunaudièresin suoralla tehtiin muutoksia ja kaksi šikaania lisättiin vuonna 1990. Tämä oli seurausta FIA:n direktiivistä rajoittaa suorien maksimipituuksia: 11. kesäkuuta 1988 suoralla saavutettiin yli 400 km/h nopeus. Vuonna 1990 radalle tehtiin myös uusi varikolle sisääntulo, joka alkoi Ford-šikaanista ja kulki radan vierellä ja sisälsi oman tupla-šikaanin. Sisäänkäynti oli valmistelua uusille varikkorakennuksille kauemmaksi kilparadasta. Myös varikkosuoraa voitiin hieman leventää muutoksen myötä.
Vuonna 1997 Dunlop-šikaaniin tehtiin pieni muutos, joka salli suuremman ulosajoalueen. Vuonna 2001 kuuluisa Mulsannen töyssy tasoitettiin, jotta autot eivät nouse siitä ilmaan. Vuonna 2002 radalle tehtiin radikaalimpi muutos, kun alue Dunlop-sillan ja Esses-mutkien välillä muutettiin, jolloin alamäessä oleva suora korvattiin nopeilla mutkilla, joka mahdollisti paremman reitin La Chapelle -mutkaan Bugatti-radalla. Vuonna 2006 Dunlop-mutkaa ja šikaania profiloitiin uudelleen suuremmalle ulosajoalueelle. Varikon ulostuloa muokattiin ja varikkorakennuksia laajennettiin lisäämään tallien määrää 56:lle autolle.
Vuonna 2007 Tertre Rouge -mutkaa muutettiin jälleen suurempaa ulosajoaluetta varten ja samalla sulavampi reitti Mulsannen suoralle. Allan Simonsenin vuoden 2013 onnettomuudesta johtuen radan törmäyssuojiin tehtiin muutoksia. Vuonna 2016 uusi osuus yleistä tietä mahdollisti Indianapolis- ja Arnage-mutkien ohittamisen turvallisuussyistä ja tämä osuus radasta voitiin rajata yksinomaan kilpailukäyttöön. Vuoden 2017 kilpailun jälkeen radan turvallisuutta parannettiin ja samalla rata lyheni kolme metriä.