stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keskiaikatapahtuma
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keskiaikatapahtuma Wikimedia Commonsissa
Keskiaikatapahtuma Hollolassa 2020 peruttu Medium Aevum Hollolense ry – Hollolan keskiaikaseura.  23.4.2020. Viitattu 24.4.2020.
Tervetuloa Keskiaikaisille markkinoille! 1.–4.7.2021 Keskiaikaisetmarkkinat. Turun Suurtorin keskiaika ry. Viitattu 24.4.2020.
Geritz, Anita: Menovinkki: kesän 2019 keskiaikatapahtumia Glossa.  4.6.2019. Viitattu 24.4.2020.
Karl August Hildén

| Karl August Hildén |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1853 Akaa
Kuollut: 12. joulukuuta 1924 (71 vuotta) Helsinki
Ammatti:  kirkkoherra, toimittaja ja kirjailija
Vanhemmat:  Emanuel Heikinpoika Penttilä ja Anna Stina Sipilä
Puoliso:  Toini Emelie Palmgren
Lapset:  Kaarlo Armas Immanuel, Kaarlo Torsten Oskar, Helfrid Kirsti Elisabet, Kaarlo Einari Ilmari ja Kaarlo Martin Johannes
Kirjailija
Aikakausi:  1887-1905
Aiheet:  hengelliset puheet, matkamuistelmat
Esikoisteos:  De kristnes enighet eller endrägt 1887
Pääteokset:  Palestiinassa – Matkamuistelmia 1891
Muuta tietoa
 Rovasti 1907 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Karl August Hildén (6. tammikuuta 1853 Akaa – 12. joulukuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen pappi, kirkkoherra, toimittaja ja kirjailija.
Lapsuus-, nuoruus- ja opiskeluvuodet

Karl August Hildén syntyi 6.1.1853 Akaassa Penttilän talon poikana kuusilapsisen sisarussarjan nuorimmaisena. Hänen vanhempansa olivat talollinen, kuudennusmies Emanuel Heikinpoika Penttilä ja Anna Stina Sipilä. Myöhemmin hän muisteli, että koska hän oli ”hintelä ja kivulloinen” maanviljelystyöhön, hänet lähetettiin kouluun Hämeenlinnaan. Nuoruutta varjostivat 1860-luvun katovuodet, joiden myötä kaksi sisaruksista kuoli. Kristilliset arvot hän peri kodistaan. Kasvuympäristö oli lähinnä kirkollinen, mutta Akaassa ja Hämeenlinnassa vaikutti myös evankelinen liike. Karl August kävi kirkkoherra E. N. Hildénin rippikoulun. Opintielle suuntautuessaan poika otti ajan tavan mukaan hienolta kuulostavan sukunimen, Hildén, kirkkoherran mukaan. Myöhemmin hän muisteli, että jo hyvin varhain hän päätti antautua papin uralle toivoen, että ”minusta tulisi oikea pappi...eikä mikään palkkapaimen”.
Hildén pääsi ylioppilaaksi 19-vuotiaana 1872 Hämeenlinnan lukiosta. Hän kirjoittautui Helsingin yliopiston teologiseen tiedekuntaan. Opiskeluvuosina hänen yhteytensä evankelisuuteen vahvistui. Käytännön ”papillisiin tehtäviin” hän osallistui Hausjärvellä. Vuonna 1875 hän suoritti teologisen erotutkinnon hyvin arvosanoin.
Ensimmäiset virkavuodet

Hildén vihittiin papiksi 1875 Turussa, ja hänet määrättiin Hausjärven vt. kappalaiseksi. Sen jälkeen hän toimi Naantalin kirkkoherran apulaisena ja Hausjärven kirkkoherran apulaisena, vuodesta 1876 Rengon vt. kappalaisena ja Sääksmäen vt. kirkkoherrana, vuodesta 1877 Hausjärven kirkkoherran apulaisena sekä vuodesta 1878 Hattulan vt. kirkkoherrana ja samalla Tyrvännön vt. kappalaisena. Jo nuorena hän osoittautui tavallista toimeliaammaksi evankeliseksi papiksi. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1878.
Virkavuodet Helsingissä

Vuonna 1879 Hildén haki kasvavan Helsingin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan toisen komministerin virkaa. Hän voitti tasaväkisen vaalin ja aloitti virassa 1880. Toimeliaaksi ja pidetyksi osoittautunut mies valittiin vahvan enemmistön äänin Helsingin vastaperustettuun kolmannen kappalaisen virkaan vuodesta 1892. Kun Helsinki väestönkasvun myötä 1906 jaettiin kolmeen suomen- ja kolmeen ruotsinkieliseen seurakuntaan, Hildén siirrettiin valintansa mukaan uuden Helsingin eteläisen suomalaisen seurakunnan kappalaiseksi ja vt. kirkkoherraksi. Vaalissa hänet sitten valittiin ylivoimaisella enemmistöllä vakinaiseksi kirkkoherraksi, johon virkaan hän astui 1907 ja hoiti sitä kuolemaansa 1924 asti.
Vuosina 1888–1909 hän toimi kirkonhoitovaliokunnan jäsenenä, varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana sekä 1910-22 yhteisten kirkkoneuvostojen, kirkkovaltuusmiesten ja kirkonkokousten puheenjohtajana. Rovastin arvon hän sai 1907. Lääninrovastina hän toimi vuodesta 1913
Sivu- ja luottamustoimet

Helsingissä Hildénistä kasvoi monitahoinen vaikuttaja, myös nousevan kirkollisen yhdistystoiminnan saralla. Ensin hän tuli vedetyksi Suomen Merimieslähetysseuran sivutoimiseksi sihteeriksi, jota tehtävää hän hoiti 1880‒81. Sisälähetyksen uranuurtajia hänestä tuli sen myötä, että hän oli perustamassa Helsingin Kaupunkilähetystä 1883 ja toimi sitten sen johtokunnan jäsenenä, varapuheenjohtajana, puheenjohtajana ja vielä jäsenenä elämänsä loppuun saakka. Evankelisena Hildén kutsuttiin 1881 Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen jäseneksi ja valittiin sen johtokuntaan 1887. Evankelisen liikkeen hajaantumisen aikoina 1896 hänet kuitenkin syrjäytettiin johtokunnasta hänen ajauduttuaan ns. oikeisto-oppositioon. Hildénistä tuli myös kirkon nuorisotyön uranuurtajia, kun hän oli perustamassa Suomen Evankelis-Lutherilaista Nuorukaisyhdistystä 1889 ja toimi sen johtokunnan puheenjohtajana. Evankelisuuden hajaannuksen seurauksena hänet syrjäytettiin myös tästä johtokunnasta 1897. Kriisivaiheen jälkeen kirkollisen linjan selkiydyttyä Hildén siirtyi Suomen Lähetysseuran johtokuntaan, ensin sihteeriksi ja jäseneksi 1902 sekä sitten varapuheenjohtajaksi, kunnes hän kannatuksen laskettua joutui luopumaan paikastaan 1911. Kirkolliskokousedustana hän oli 1903.
Hildén toimi myös uskonnonopettajana neiti Hilja Tavaststjernan yksityisessä naisväen koulussa Helsingissä 1880–1881 sekä tirehtööri F. H. Paerschin yksityisessä saksalaisessa naisväen koulussa 1882. Vuosina 1892, 1896, 1900, 1903 ja 1905 Hildén oli myös Helsingin saksalaisen seurakunnan vt. kirkkoherra.
Opintomatkat

Hildén teki monia opintomatkoja ulkomaille. Ensimmäinen historiaan jäänyt matka suuntautui Tanskaan, Saksaan ja Sveitsiin 1888, jolloin hän tutustui sisälähetysoloihin kuten pyhäkoulutyöhön ja kristillisiin nuorukaisyhdistyksiin. Huomiota herättänein oli vuoden 1890 matka reittinä Turkki, Syyria, Palestiina, Egypti, Kreikka, Sveitsi, Saksa, Tanska ja Ruotsi. Suomen Evankelis-Lutherilaisen Nuorukaisyhdistyksen edustajana hän oli myös Kristillisten nuorukaisyhdistysten maailmankonferenssissa ja 50-vuotisriemujuhlassa Lontoossa 1894. Vuosina 1891‒1906 hän teki vielä useita muita matkoja Ruotsiin, Tanskaan, Norjaan ja Saksaan.
Huomioita

Julkisuudessa Hildén puhui nuorempana erityisesti juutalaislähetyksen, maallikkotoimen ja diakonian puolesta. Sen sijaan liberalismia, eriuskolaisuutta ja beckiläisyyttä hän vastusti. Myöhemmin hän keskittyi kirkkolain muutostyöhön sekä kirkkokäsikirjan uudistamiseen. Vanhemmiten hän vetäytyi vähitellen syrjään suurista kirkollisista kysymyksistä pysytellen puheissaan pikemminkin seurakuntatyön tuntumassa.
Julkaisutyö

Hildén kirjoitti huomattavan paljon. Hän tuli tunnetuksi ns. kirkollisen suunnan edustajana ollen perustamassa Vartija-lehteä sekä sen toimittajana 1888–93 ja 1899–1906. Myös Kaupunkilähetyksen lehteä hän oli perustamassa ja toimitti sitä 1886–97, samoin Betaniaa 1903‒08 ja Kaupunkilähetyksen Sunnuntaitervehdystä 1904–06. Hän kirjoitti 1991 kirjan Palestiinassa ‒ Matkamuistelmia. Esipuheessa hän arvioi olleensa ensimmäinen suomalainen pappi, joka kävi Palestiinassa uskonpuhdistuksen ajan jälkeen. Arvio kuitenkin oikaistiin.
Oma perhe ja viimeiset vaiheet

Karl August Hildén solmi avioliiton 38-vuotiaana 1891 Toini Emelie Palmgrenin kanssa, joka oli oikeuspormestari Oskar Ludvig Palmgrenin ja Agnes Maria Elisabet o. s. Renvallin tytär. Perheeseen syntyi viisi lasta: Kaarlo Armas Immanuel 1892, Kaarlo Torsten Oskar 1893, Helfrid Kirsti Elisabet 1894, Kaarlo Einari Ilmari 1899 ja Kaarlo Martin Johannes 1902.
Hildén jäi leskeksi vuonna 1915 ja menetti myös nuorimman poikansa 1921. Vanhenemisen myötä hän alkoi itsekin yhä enemmän sairastella. Virkaansa hän hoiti viimeiseen elinvuoteensa saakka. Hän kuoli 12.12.1924 Helsingissä saavutettuaan lähes 72 vuoden iän. Hänet siunattiin Johanneksen kirkossa, ja arkku laskettiin Helsingin vanhaan hautausmaahan.
Teoksia

De kristnes enighet eller endrägt: predikan på 4:de böndagen 1886. Helsingfors 1887
Kristus förlorad, men igenfunnen: predikan på 1 söndagen efter trettondagen. Helsingfors 1887
Joulutervehdys nuorukaisille; toim. K. Aug. Hildén ja A. Auvinen. Weilin & Göös, Helsinki 1891
Palestiinassa ‒ Matkamuistelmia. Tekijä, Helsinki 1891
Betlehem ja ”Kyynelten muuri” Jerusalemissa: matkamuistelmia pyhästä maasta. W. Toivonen, Tampere 1903
Jesus Kristus se eilen ja tänä päivänä ja myös ijankaikkisesti: (saarna 3:na sunnuntaina Loppiaisesta, 3:s vuosikerta): vaalisaarna kirkkoherranvirkaa varten Helsingin suomal.- ruotsal. seurakunnassa. Helsinki 1905
Suomennoksia

Lohdutussanoja elämän taistelussa koottu tohtori Martti Lutherin kirjoista; suomentanut. K. Aug. Hildén. Lutherilainen evankeliumi-yhdistys, Helsinki 1896, 2. painos 1906, 3. kiel. korj. painos Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1946, 3. painoksen näköispainos Veikko Kortelahti, Huittinen 1999
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Karl August Hildénin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
S/S Johanna Oelssner

S/S Johanna Oelssner oli alun perin saksalaisomistuksessa ollut rahtihöyrylaiva, jonka Venäjän laivasto otti haltuunsa ensimmäisen maailmansodan puhjettua. Est-nimen saanut laiva joutui 16. lokakuuta 1917 Suomenlahdella Inkoon saariston edustalla saksalaisen sukellusvene UC-60:n upottamaksi. Laivan miehistö onnistui pakenemaan sitä ennen laivasta pelastusveneellä. Myöhemmin kun laivan hiililastia nostettiin heinäkuussa 1921 yksi sukeltaja menehtyi onnettomuudessa.
Kivihiililastissa Englannista tulossa ollut S/S Johanna Oelssner / Est joutui Inkoon saariston luona saksalaisen sukellusveneen takaa-ajamaksi. Sukellusvene onnistui lopulta upottamaan laivan tykkitulella, mutta laivan miehistö onnistui sitä ennen pakenemaan. Johanna Oelssner / Est-laivan nostoa alettiin suunnitella maailmansodan päätyttyä, sillä laiva oli vaurioitunut vain lievästi ja laivassa oli noin 2 400 tonnin lasti Walesin hiiltä. Heinäkuussa 1921 Helsingin Meripelastusyhtiön pelastuslaiva Ahti II saapui uppoamispaikalle. Pelastuslaivassa oli Suomen ainoa höyrykoneen käyttämä ilmapumppu, joka tuotti ilmaa ilmasäiliöön jopa kuudelle yhtäaikaiselle sukeltajalle. Laivalla oli myös kaksi nostokauhaa kivihiililastin nostoa varten. Pelastustöiden aikana sukeltaja Matti Mikkonen menehtyi merenpohjassa Bärönsalmessa 24. heinäkuuta 1921 ilmaletkun jouduttua epäkuntoon.
Kivihiililastin nosto alkoi elokuussa 1921 ja ennen syysmyrskyjä saatiin nostettua 600 tonnia hiiltä. Nostotyöt jäivät kuitenkin sittemmin kesken ja Johanna Oelssner / Est-laivan hylky jäi merenpohjaan noin 35 metrin syvyyteen, jossa se makaa kyljelleen kallistuneena. Unohduksiin jäänyt hylky löydettiin uudestaan 1990-luvun alussa Teredo Navaliksen sukeltajien toimesta ja paikallisen kalastajan antaman vihjeen perusteella.
S/S Johanna Oelssner oli rakennettu Oder Werken telakalla Stettinissä Saksassa 1912. Laivan pituus oli 78 metriä ja leveys 11,6 metriä. Vetoisuus oli 426 bruttorekisteritonnia. Laiva saavutti 10 solmun nopeuden trippelihöyrykoneellaan.
Romanov

Romanov (venäjäksi Рома́нов), naisilla Romanova (Рома́нова) on yleinen venäläinen sukunimi. Se perustuu ristimänimeen Roman (ven. Рома́н, latinan Romanus), jonka alkuperäinen merkitys on ’roomalainen’.
Romanov-hallitsijasuku, venäläinen aatelissuku, hallitsijasuku 1613–1917
Muita Romanov- ja Romanova -nimisiä henkilöitä
Aleksandr Romanov (s. 2000), venäläinen jääkiekkoilija
Aleksei Romanov (1892–1980), venäläis-yhdysvaltalainen biologi
Dimitri Romanov (1926–2016), venäläissyntyinen kirjailija
Dmitri Romanov (s. 1987), venäläinen riistamaaliampuja ja maailmanmestari
Dmitri Pavlovitš Romanov (1891–1941), venäläinen aatelismies ja Grigori Rasputinin murhaaja
Fjodor Romanov (1898–1968), venäläinen aatelismies
Galina Romanova (1918–1944), ukrainalainen lääkäri
Grigori Romanov (1923–2008), neuvostoliittolainen poliitikko
Kirill Romanov (s. 1990), venäläinen beachfutispelaaja
Nikolai Romanov (1913–1993), neuvostoliittolainen urheilujohtaja
Panteleimon Romanov (1885–1938), venäläinen kirjailija
Stephanie Romanov (s. 1969), yhdysvaltalainen näyttelijä
Vladimir Romanov (s. 1947), venäläinen liikemies ja pankkiiri
Vladimir Kirillovitš Romanov (1917–1992), venäläinen kruununtavoittelija
Jelena Romanova (1963–2007), venäläinen juoksija
Kuvitteellisia henkilöitä
Musta Leski, Natasha Romanoff tai Natasha Romanova, venäläinen vakooja Marvel-kustantamon sarjakuvissa
Nimen muita merkityksiä
Romanov, Tutajeviin kuuluva entinen kaupunki
Romanovin kivet, suomalainen elokuva
Romanov-na-Murmane, Murmanskin kaupungin entinen nimi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Romanov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
S/S Kaleva

S/S Kaleva oli suomalainen John Nurminen Oy:n rahtilaiva. Se ajoi miinaan Ison Beltin salmessa Langelandin edustalla 10. huhtikuuta 1943 ollessaan kalkkilastissa matkalla Tanskan Aalborgista Turkuun. Laivan ensimmäinen konemestari kuoli, muut miehistön jäsenet pelastuivat Langelandiin.
Laiva oli rakennettu Dumbarton Burrell & Son:in telakalla Skotlannissa vuonna 1883, tilaajana oli glasgowlainen Strathness Steamship Co. Laivan nimenä oli vuoteen 1889 Strathness ja sen jälkeen Onyx. Vuonna 1912 laivan osti tallinnalainen Tallinna Laevaühisus - Reval Shipping Co varustamo ja sen nimeksi tuli Eestimaa. Vuonna 1916 laivan osti John Nurmisen omistama Höyrylaiva Oy Otava Ab ja se sai Kaleva nimen. Suomen sisällissodan aikana punaiset polttivat ja upottivat sen Mäntyluodon satamassa mutta laiva nostettiin ylös ja korjattiin.
Laivan omistajana oli 1924–1934 Diesen Wood Companys Rederi Ab Impilahdelta ja 1934–1939 Pitkärannan Laiva Oy Pitkärannasta. Laiva palasi vuonna 1939 John Nurminen Oy:n varustamon Laiva Oy Kalevan omistukseen.
Laivan pituus oli 50,69 metriä, leveys 7,70 metriä ja syväys 3,96 metriä. Kuollut paino oli 480 tonnia ja höyrykoneen teho 450 hevosvoimaa.
S/S Jussi H

S/S Jussi H oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 12. syyskuuta 1942 Pohjanlahdella venäläisen sukellusveneen torpedoimaksi ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä vain yksi selvisi hengissä.
Jussi H oli ostettu Englannista vuonna 1937, ja sen omisti Laiva Oy -niminen laivaisännistöyhtiö, jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. Jussi H kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä.
Jussi H lähti perjantaina 11. syyskuuta 1942 Raumalta kohti Königsbergiä. Laivan lastina oli kappaletavaraa ja puisten parakkien osia. Päällikkönä oli nuori ja pystyvä merikapteeni Heikki Pietilä.
Laivan oli tarkoitus suunnata aluksi Selkämeren poikki Ruotsin rannikolle ja sitten jatkaa matkaa suojatussa saattueessa lähellä Ruotsin rannikkoa. Lauantaiaamuna kello 4 aikaan laivaan osui kaksi venäläisen S-13 sukellusveneen laukaisemaa torpedoa. Laivan kattilat räjähtivät pian tämän jälkeen, jolloin laiva upposi, niin että meren pinnalle jäi ajelehtimaan vain sekalaista kansilastia. Laivan miehistöstä onnistui pelastautumaan vain 18-vuotias lämmittäjä Pauli Kankaala, joka ajelehti pelastuslautan mukaan eräälle Ahvenanmaan saariston karille. Paikalle tulleet kalastajat pelastivat hänet sieltä 15. syyskuuta. Merestä onnistuttiin löytämään vain Jussi H:n ajelehtivaa kansilastia ja laivan emännöitsijän ruumis.
Laivan upottanut sukellusvene S-13 kuului kymmenen veneen ryhmään, joka oli lähetetty elokuussa 1942 partioimaan Suomenlahden länsiosiin ja Itämerelle. S-13 oli saanut tehtäväkseen tunkeutua Pohjanlahdelle, ja siinä se onnistuikin sukellettuaan ruotsalaisten Ahvenanmerelle asettaman miinakentän ali. S-13 upotti Pohjanlahdella ensin S/S Heran 12. syyskuuta heti puolenyön jälkeen ja sitten muutamia tunteja myöhemmin S/S Jussi H:n. Ennen paluutaan sukellusvene kävi vielä Merenkurkussa ja ampui siellä 18. syyskuuta tuleen hollantilaisen M/S Anna W:n. Vene onnistui palaamaan Leningradiin, vaikka se kärsikin paluumatkalla pahoja vaurioita syvyyspommituksessa.
S/S Jussi H oli rakennettu Ranskassa Dunkerquessa vuonna 1910 Ospringe-nimisenä. Laivan pituus oli 87,89 metriä, leveys 13,06 metriä ja ruuman korkeus 5,96 metriä. Laivan kantavuus oli 2 215,61 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisunta-höyrykoneen teho oli 1 150 hevosvoimaa. Ospringe myytiin vuonna 1931 Englantiin, jossa sen omisti lontoolainen Constants (South Wales) Limited. Tältä yhtiöltä Hacklin osti laivan tammikuussa 1937.
Porin Reposaaressa sijaitsee Jussi H:n ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan, Betty H:n, muistomuuri.
Kimberly Williams-Paisley

| Kimberly Williams-Paisley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1971 (ikä 53) Rye, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Brad Paisley (2003–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Merkittävät roolit:  Morsiamen isä Father of the Bride Part II Perheen kalleudet We Are Marshall
Aiheesta muualla
www.kimberlywilliams-paisley.com
IMDb 
Elonet
Kimberly Williams-Paisley, o.s. Williams, (s. 14. syyskuuta 1971 Rye, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Williams-Paisleyllä on rooli elokuvassa Morsiamen isä (1991) ja sen jatko-osassa Father of the Bride Part II (1995). Elokuvien muita näyttelijöitä ovat mm. Steve Martin ja Diane Keaton. Williams-Paisley näyttelee ABC:n sarjassa Perheen kalleudet. Hänellä oli myös rooli NBC:n minisarjassa The 10th Kingdom.
Elämä > Nuoruus

Kimberly-Williams syntyi Ryessä New Yorkissa. Hänen isänsä Gurney Williams oli freelancetoimittaja ja äitinsä Linda Williams sponsorikerääjä. Williams-Paisley on ollut mukana viihdealalla 13-vuotiaasta asti. 
Hänen nuorempi sisarensa on näyttelijä Ashley Williams, ja heillä on veli.
Elämä > Yksityiselämä

Williams-Paisley avioitui country-muusikko Brad Paisleyn kanssa 2003. Samoihin aikoihin Williams muutti nimensä Williams-Paisleyksi erottuakseen Kimberly Williams -nimisestä Playboy-mallista. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Morsiamen isä | Father of the Bride | Annie Banks |
| 1991 | Porco Rosso | Kurenai no Buta | Fio (äänirooli) |
| 1993 | Intiaanikesä | Indian Summer | Gwen Daugherty |
| 1995 | Father of the Bride Part II | Father of the Bride Part II | Annie Banks |
| 1996 | Jake’s Women | Jake’s Women | Molly |
| 1996 | Sota kotirintamalla | The War at Home | Karen Collier |
| 1998 | Safe House | Safe House | Molly |
| 1998 | Harmitonta seksiäkö... | Just a Little Harmless Sex | Allison |
| 1999 | Kolmenkympin villitys | Elephant Juice | Dodie |
| 1999 | Simpatico – korkein panoksin | Simpatico | Rosie nuorena |
| 2001 | Follow the Stars Home | Follow the Stars Home | Dianne Parker-McCune |
| 2002 | Ten Tiny Love Stories | Ten Tiny Love Stories | Five |
| 2002 | The Christmas Shoes | The Christmas Shoes | Maggie Andrews |
| 2003 | Lucky 7 | Lucky 7 | Amy Myer |
| 2004 | Identity Theft: The Michelle Brown Story | Identity Theft: The Michelle Brown Story | Michelle Brown |
| 2006 | How to Go Out on a Date in Queens | How to Go Out on a Date in Queens | Amy |
| 2006 | Paistetut madot ja kuinka niitä syödään | How to Eat Fried Worms | äiti |
| 2006 | We Are Marshall | We Are Marshall | Sandy Lengyel |
| 2010 | Amish Grace | Amish Grace | Ida Graber |
| 2012 | Eden Court | Eden Court | Gene |
| 2014 | Ask Me Anything | Ask Me Anything | Margaret Spooner |
| 2023 | Jesus Revolution | Jesus Revolution | Charlene |

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | ABC Afterschool Specials | ABC Afterschool Specials | Vanessa | ”Stood Up!” |
| 1994 | Kauhua kryptasta | Tales from the Crypt | Hiley Zeller | ”The Bribe” |
| 1996 | Tunteiden verkko | Relativity | Isabel Lukens | 7 jaksoa |
| 2001–2009 | Perheen kalleudet | According to Jim | Dana | 165 jaksoa |
| 2004 | George Lopez | George Lopez | Vanessa Brooks | ”E.I.? E.I. OH” |
| 2005 | Less Than Perfect | Less Than Perfect | Laura | ”Get Away” |
| 2008 | Auttajat | The Wonder Pets | Mama Armadillo | ”Save the Armadillo” |
| 2008 | Boston Legal | Boston Legal | Elisa Brooks | ”Last Call” |
| 2012 | Kallista kipua | Royal Pains | Sam Chard | ”Business & Pleasure” |
| 2012–2013 | Nashville | Nashville | Peggy Kenter | 20 jaksoa |
| 2014 | Miehen puolikkaat | Two and a Half Men | Gretchen | 6 jaksoa |

Shade (2006)
Numero Dos (2007)
Perheen kalleudet (televisiosarja, kaksi jaksoa, 2006–2007)
Shade (2006)
Numero Dos (2007)
Lucky 7 (2003)
Identity Theft: The Michelle Brown Story (2004)
Shade (2006)
Aiheesta muualla

Kimberly Williams-Paisley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Virallinen sivusto
Käännös suomeksi
Kirjallisuusvuosi 1693

Kirjallisuusvuosi 1693 käsittelee vuoden 1693 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Ranskalainen maantieteilijä Alexis-Hubert Jaillot julkaisi Espanjan ja Portugalin rannikoiden tarkat purjehduskartat nimellä Le Neptune François ou Recueil des Cartes Marines levées et gravées par ordre du roy.
John Dunton alkoi julkaista The Ladies' Mercury -lehteä Lontoossa. Se oli maan ensimmäinen naisille suunnattu aikakauslehti.
Ruotsin vuoden 1693 kirkkokäsikirja ilmestyi.
Julkaisuja

Alexis-Hubert Jaillot – Le Neptune François ou Recueil des Cartes Marines levées et gravées par ordre du roy
John Locke – Some Thoughts Concerning Education (suom. Muutamia mietteitä kasvatuksesta)
Charles Perrault – Les Souhaits ridicules (suom. Naurettavat toivomukset)
John Ray – Synopsis methodica Animalium Quadrupedum et Serpentini Generis (eläintiedettä)
John Ray – Collection of Curious Travels and Voyages (maantiedettä)
Nimiösivu Locken teoksessa Some Thoughts Concerning Education, 1693.
Kirjallisuusvuosi 1692

Kirjallisuusvuosi 1692 käsittelee vuoden 1692 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Ranskan kansalliskirjasto avautui yleisön käytettäväksi.
Wienin kuvataideakatemia perustettiin.
Julkaisuja

Matsuo Bashō – Heikan no setsu
Johan Flachsenius – Algebrae compendium
John Locke – A Third Letter for Toleration
John Ray – Miscellaneous Discourses concerning the Dissolution and Changes of the World
Kaya (albumi)

| Kaya Bob Marley & The Wailers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Island Studios, Lontoo, tammikuu-huhtikuu 1978
 Julkaistu: 23. maaliskuuta 1978
 Tuottaja(t): Bob Marley
 Tyylilaji: reggae
 Kesto: 36.59
 Levy-yhtiö: Tuff Gong, Island
Bob Marley & The Wailersin muut julkaisut
| Exodus 1977 | Kaya 1978 | Babylon by Bus 1978 |
Kaya on reggaeyhtye Bob Marley & The Wailersin albumi vuodelta 1978. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat Is This Love, Sun Is Shining ja Misty Morning. Albumi sijoittui viitossijalle UK Albums Chart -listalla.
Kappaleet > Puoli yksi

"Easy Skanking" – 2:53
"Kaya" – 3:15
"Is This Love" – 3:52
"Sun Is Shining" – 4:58
"Satisfy My Soul" – 4:30
Kappaleet > Puoli kaksi

"She's Gone" – 2:25
"Misty Morning"  – 3:32
"Crisis" – 3:54
"Running Away" – 4:15
"Time Will Tell" – 3:25