stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pamppu
Teleskooppipatukka > Teleskooppipatukka Suomessa

Teleskooppipatukoita ei Suomessa lain mukaan ole luvallista myydä yksityishenkilöille, ja niiden hallussapito yleisellä paikalla on kielletty. Teleskooppipatukan säilyttäminen esimerkiksi keräily- tai koristetarkoituksessa on kuitenkin sallittua, eikä vaadi erikseen lupaa.
Viranomaisten (muun muassa poliisi, sotilaspoliisi, valtion palveluksessa olevat vahtimestarit, autonkuljettajat, tulli, rajavartijat ja vanginvartijat) lisäksi teleskooppipatukkaa saavat pitää hallussaan yleisellä paikalla ainoastaan vartioimisliikkeen palveluksessa olevat vartijat sekä järjestyksenvalvojat, jotka ovat saaneet teleskooppipatukan käyttöön erityisen koulutuksen. Tällöin teleskooppipatukat ovat yleensä vartioimisliikkeen omaisuutta, ja yritys antaa ohjeet teleskooppipatukoiden kantamisesta työtehtävissä yleensä tehtäväkohtaisesti.
Suomen poliisi on siirtynyt käyttämään lähes yksinomaan teleskooppipatukkaa sen kentällä hyväksi havaittujen ominaisuuksien takia.
Sähköpamppu ja laki

Sähköpamppu eli etälamautin ei varsinaisesti ole pamppu, koska sitä ei käytetä lyömiseen. Sen teho perustuu korkeajännitteiseen sähkövirtaan, joka aiheuttaa kohteen lihastoimintojen hetkellisen lamaantumisen. Sähkölamauttimien maahantuonti, myynti ja hallussapito yleisillä paikoilla on Suomessa kielletty. Poikkeuksia ovat viranomaiskäyttö ja muun muassa teurastamoilla käytettävät niin sanotut karjapiiskat.
Etälamautinta ei katsota ampuma-aseeksi vaan vaaralliseksi esineeksi. Siihen sovelletaan rikoslain 41. luvun 5. pykälän mukaista menettelyä. Hallussapito on sallittua esimerkiksi kotona, mökillä, mutta ei julkisilla paikoilla, ei myöskään julkisella paikalla olevassa ajoneuvossa. Sähkötainnutin voidaan luovuttaa myös alaikäiselle siihen soveltuvalla alueella, jota tämä laki ei koske, kuten kotona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pamppu Wikimedia Commonsissa
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 järjestettiin Latvian Riiassa 8.–13. maaliskuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 59 kg |  Mingijan Semjonov |  Roman Amojan |  Donior Islamov  Dmytro Tsymbaljuk |
| 66 kg |  Islambek Albijev |  Davor Štefanek |  Šmagi Bolkvadze  Kamran Məmmədov |
| 71 kg |  Varšam Boranjan |  Aleksandar Maksimović |  Həsən Əliyev  Bálint Korpási |
| 75 kg |  Zurab Datunašvili |  Viktor Nemeš |  László Szabó  Karapet Tšaljan |
| 80 kg |  Pascal Eisele |  Edgar Babayan |  Daniel Aleksandrov  Aslan Atem |
| 85 kg |  Žan Belenjuk |  Robert Kobliašvili |  Denis Kudla  Tadeusz Michalik |
| 98 kg |  Nikita Melnikov |  Artur Aleksanjan |  Aljaksandr Hrabovik  Cenk İldem |
| 130 kg |  Rıza Kayaalp |  Oleksandr Tšernetskyi |  Johan Eurén  Iosif Tšuhošvili |
Mitalistit > Vapaapaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 57 kg |  Gadžimurad Rašidov |  Andri Jatsenko |  Andrei Dukov  Georgi Vangelov |
| 61 kg |  Vladimer Khintšegašvili |  Heorhi Kalijeu |  Hacı Əliyev  Ivan Guidea |
| 65 kg |  Frank Chamizo |  Mustafa Kaya |  Israil Kasumov  Semen Radulov |
| 70 kg |  Magomiedmurad Gadżyjew |  Davit Tlašadze |  Nikolai Kurtev  Azamat Nurykau |
| 74 kg |  Soner Demirtaş |  Cəbrayıl Həsənov |  Iakob Makarašvili  Zaur Makijev |
| 86 kg |  Šamil Kudijamagomedov |  Aleksandr Qostiyev |  Ibrahim Aldatov  Dato Marsagišvili |
| 97 kg |  Anzor Boltukajev |  Ivan Jankouski |  Elizbar Odikadze  Erik Thiele |
| 125 kg |  Geno Petriašvili |  Robert Baran |  Aljaksei Mikalajeu  Alen Zasjejev |
Mitalistit > Naispaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Mariya Stadnik |  Emilia Vuc |  Elitsa Jankova  Maryna Markevitš |
| 53 kg |  Sofia Mattsson |  Iryna Kuratškina |  Julija Blahynja  Nina Hemmer |
| 55 kg |  Irina Ologonova |  Tetjana Kit |  Ramóna Galambos  Roksana Zasina |
| 58 kg |  Nataliya Sinişin |  Grace Bullen |  Mimi Hristova  Hanna Vasylenko |
| 60 kg |  Petra Olli |  Oksana Herhel |  Julija Prontsevitš  Yuliya Ratkeviç |
| 63 kg |  Anastasija Grigorjeva |  Julija Tkatš |  Marianna Sastin  Inna Tražukova |
| 69 kg |  Maryja Mamašuk |  Ilana Kratysh |  Alina Stadnyk-Mah’ynja  Buse Tosun |
| 75 kg |  Yasemin Adar |  Aljona Starodubtseva |  Vasilisa Marzaljuk  Alla Tšerkasova |
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjä | 7 | 1 | 4 | 12 |
| 2 |  Georgia | 3 | 2 | 4 | 9 |
| 3 |  Turkki | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 4 |  Azerbaidžan | 2 | 2 | 4 | 8 |
| 5 |  Ukraina | 1 | 5 | 8 | 14 |
| 6 |  Valko-Venäjä | 1 | 3 | 6 | 10 |
| 7 |  Puola | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 8 |  Armenia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 9 |  Saksa | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 10 |  Ruotsi | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 11 |  Italia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 |  Latvia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 |  Suomi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14 |  Serbia | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 15 |  Romania | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 16 |  Israel | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 16 |  Norja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 |  Bulgaria | 0 | 0 | 5 | 5 |
| 19 |  Unkari | 0 | 0 | 4 | 4 |
| 20 |  Moldova | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 24 | 24 | 48 | 96 |
Aiheesta muualla

Viralliset kisasivut (englanniksi)
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017
Epäviralliset EM-kilpailut: 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
Paskahousu

| Paskahousu |
| --- | --- |
 Kakkonen on paskahousussa arvokkain kortti.
Muut nimet:  Paska, Kusihousu, Paha Risti
Korttimäärä:  52
Pelaajamäärä:  3+
Korttien järjestys suurimmasta pienimpään:  A-K-Q-J-10-9-8-7-6-5-4-3 (2 on arvokkain)
Paskahousu tai paska on suomalainen korttipeli, jossa tavoitteena on päästä ensimmäisenä eroon kädessä olevista korteista. Se pelaaja, jolla on viimeisenä kortteja kädessä, häviää ja on ”paskahousu”. Pelin säännöistä on olemassa useita erilaisia muunnelmia.
Säännöt lyhyesti

Paskahousussa jaetaan sääntömuodosta riippuen joko viisi tai kuusi korttia. Pelaaja, jolla on kädessään pienin kortti, aloittaa pelin. Kakkonen on suurin, joten alkaen kolmosesta. Seuraavan pelaajan on aina laitettava vähintään yhtä suuri tai samaa maata. Kortteja on oltava kädessä aina pakan loppumiseen saakka kuusi (tai viisi).  Mikäli pelaajalla ei ole kädessään käypäistä korttia, hän voi yrittää lyödä pinoon pakan päällimmäisen kortin. Mikäli sekään ei käy, on pelaajan nostettava kortit itselleen. Pinon saa nostaa myös vapaaehtoisesti, vaikka olisi sopiva lyöntikortti kädessä tai yrittämättä umpipakasta.
Korttien arvo nousee pienimmästä suurimpaan lukuun ottamatta tiettyjä poikkeuksia. Suurin kortti on kakkonen, jota ei voi kaataa ja jonka päälle voi lyödä vain toisen kakkosen. 10 ja ässä ovat kaatokortteja, jotka lyömällä on mahdollista tyhjentää pöytä korteista. Kympillä pino kaatuu, jos päällimmäinen kortti on 3–9, ja ässällä kaatuvat kuvakortit. Jos lyö kympin tai ässän tyhjään pöytään, seuraava joutuu nostamaan tämän ja menettää lyöntivuoron. Joissain muunnelmissa ässä on arvoltaan 14 eikä kaada mitään korttia (tällöin kymppi kaataa myös kuvakortit ja ässän).
Kakkonen on pelin arvokkain kortti, niitä voi lyödä minkä tahansa kortin päälle, lukuun ottamatta kymppiä ja yleensä ässää. Kakkosen päälle voi usein lyödä vain toisen kakkosen (”kova kakkonen”) ja niitä voi lyödä vain yhden kerrallaan. Joissakin muunnelmissa kakkosen päälle käy mikä tahansa kortti.
Samannumeroisia kortteja on mahdollista lyödä useita kerralla, kuitenkin useimmissa varianteissa kahdeksaa ja suurempia vain yhden kerrallaan ja toisenkin pitää laittaa saman verran kortteja. Joissakin muunnelmissa on sääntöjä siitä, minkä arvoisen kortin päälle kuvakortin saa pienimmillään laittaa (yleensä seiskan). Joissakin pelin muunnelmissa neljä samaa korttia päällekkäin kaataa pinon.
Pakan loputtua pelaajat pyrkivät pääsemään eroon kädessään olevista korteista. Pelaaja, jolle jää viimeisenä kortit käteen, häviää pelin ja jää paskahousuksi.
Paskahousun muunnelmia > Kusihousu

Kusihousussa eli ”valepaskassa” (joskus myös ”kusetus”) säännöt noudattelevat tavallisen paskahousun sääntöjä, mutta kortit lyödään pöytään selkäpuoli ylöspäin. Pelissä lisäaineksena onkin epävarmuus kanssapelaajien rehellisyydestä. Lyödessään kortin pöytään pelaaja kertoo muille, mikä kortti mahdollisesti on kyseessä, ja muut pelaajat voivat hyväksyä tämän tai epäillessään katsoa kortin. Mikäli kortti katsotaan ja se on lyöjän mainitsema, joutuu katsoja nostamaan pinon. Mikäli taas lyöjä jää kiinni valheesta, joutuu hän itse nostamaan kortit. Peliä jatkaa se, jonka vuoro olisi ollut ilman että mitään korttia olisi katsottu.
Paskahousun muunnelmia > Paha Risti

Paha Risti on muunnelma Kusihoususta. Aluksi kaikki kortit jaetaan tasan pelaajille ja tämän jälkeen pöytään saa lyödä muita maita paitsi ristiä. Mikäli kortti katsotaan ja se on lyöjän mainitsema, joutuu katsoja nostamaan pinon. Mikäli taas lyöjä jää kiinni valheesta, joutuu hän itse nostamaan kortit.
Paskahousun muunnelmia > Muita muunnelmia

Muita paskahousun muunnelmia ovat esimerkiksi muodot, joissa osa korteista jaetaan pelaajalle pöytään, osa selkäpuoli ylöspäin, jotka hän voi käyttää vasta viimeisenä. Jossakin muunnelmassa jaetaan pelaajille kaikki kortit. Tällaisia muunnelmia kutsutaan esimerkiksi nimillä espanjalainen ja ruotsalainen paskahousu. Paskahousua voi myös pelata muun muassa viidellä käsikortilla (ja edellä mainitulla pöytäkortilla) Paskahousun kenties suosituin muunnelma on ns. Valepaskis.
Aiheesta muualla

Korttipelit.net – paskahousu
Pia Värri

Pia Värri on suomalainen pianisti ja säestäjä-coach.
Värri työskentelee pääsääntöisesti Pariisissa, jossa hän toimii säestyksen lehtorina Crr de Boulogne-Billancourt:ssa, säestäjä-opettajana Pôle Supérieur de Paris-Boulogne:ssa sekä Cnsmd de Paris’n lauluosaston säestäjä-coachina. Hän on myös toiminut korrepetiittorina Suomen Kansallisoopperassa, Théâtre de Châtelet:ssa, Opéra de Lyonissa sekä Kokkolan Oopperassa. Värri on opettanut Joutsenon Taidekesän laulun- ja säestyksen kurssilla jo useiden vuosien ajan sekä toiminut Italiassa Castelluccio tra Musica e Natura -kesäkurssien säestäjänä.
Yhteistyötä Värrin kanssa ovat tehneet mm. kapellimestarit Sakari Oramo, Alain Altinoglu, Samuel Jean, Christophe Eschenbach ja Kasushi Ono sekä laulajat Anu Komsi, Karita Mattila, Sting ja Elvis Costello.
Yhdessä Anu Komsin kanssa Värri on kantaesittänyt ja levyttänyt useita suomalaissäveltäjien lauluja; säveltäjien Jouni Kaipainen, Olli Kortekangas, Per Henrik Nordgren, Jyrki Linjama ja  Sebastian Fagerlund laulut Leinon runoihin sekä Kaija Saariahon Eino Leino laulusarjan kuin myös Saariahon laulut Pentti Saarikosken runoihin.
Myös korrepetiittorina Värri on ollut mukana merkittävissä produktioissa; mm. Saariahon oopperan Emilie ja teoksen Mirage kantaesityksissä sekä Steve Nieven Welcome to the voice -oopperan kantaesityksessä Pariisissa.
Pentti Tulla

Pantti Raimo Olavi Tulla (15. kesäkuuta 1937 Laukaa – 12. marraskuuta 1988 Kemijärvi) oli suomalainen taidemaalari.
Tullan vanhemmat olivat Nestori Tulla ja Katri Lampinen. Hänen puolisonsa oli Riitta-Liisa Junikka, avioliitto päättyi eroon. Tulla tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja opiskeli opettajaksi Jyväskylän yliopistossa, Turun yliopistossa ja Helsingin yliopistossa, erikoistuen matematiikkaan. Kemijärvellä hän toimi opettajana aina vuoteen 1973 saakka, ennen kuin ryhtyi päätoimiseksi taiteilijaksi. Matemaattisuus näkyi myös Tullan taiteessa, hän tuli tunnetuksi sekä geometrisista aiheista että E-kirjain- tai kolmisakarakuviosta, jota hän hyödynsi useissa teoksissaan. Tulla maalasi myös Lapin maisemia abstraktisti, kuten teoksessa Lapin aihe mustia palloja valkoiselle pohjalle ja päinvastoin. Hänen pääteoksiaan on Kemijärven ammattiopiston ruokasaliin tehty seinämaalaus, joka koostuu 7 400 kuudella eri värillä maalatusta pisteestä. Teos, joka voitti valtakunnallisen taidekilpailun, valmistui 1978. Tullan teoksia on useissa eri kokoelmissa ja hän osallistui moniin eri näyttelyihin Suomessa ja ulkomailla.  Tulla toimi Lapin läänintaiteilijana 1974–1983. Hän sai valtion kuvataidepalkinnon vuonna 1979.
Aiheesta muualla

Pentti Tulla Kuvataiteilijamatrikkelissa (Viitattu 18.12.2016)
Pertti Luntinen

Pertti Juhana Luntinen (21. toukokuuta 1934 Lappeenranta – 29. toukokuuta 2013) oli suomalainen historioitsija ja Tampereen yliopiston dosentti.
Luntinen valmistui filosofian kandidaatiksi 1960 ja lisensiaatiksi 1972 sekä väitteli filosofian tohtoriksi 1976. Hän oli Suomen Akatemian vanhempana tutkijana 1981–1987, Tampereen yliopiston yleisen historian dosenttina 1981–1999 ja yleisen historian sekä Suomen historian yliassistenttina 1988–1997. Vuosina 1961–1981 hän työskenteli historian lehtorina lukioissa Hyvinkäällä ja Tampereella.
Pertti Luntinen on haudattu Nokialle Suoniemen kylähautausmaalle.
Julkaisuja

The Baltic question 1903–1908, Helsingin yliopiston väitöskirja. Annales Academiae scientiarum Fennicae, Series B 195. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1975
Tre föredrag över den ryska imperialismen. Historian, maantieteen ja muiden aluetieteiden osaston julkaisuja 18.  Joensuun korkeakoulu, Joensuu 1980
Keisari-Venäjän aatehistoria. Gaudeamus, Helsinki 1981
Suomen ja Venäjän yhteistä historiaa. Historiallinen arkisto 79. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1983
Sotilasmiljoonat - Balancing the military burden between the grand duchy of Finland and the Russian empire. Historiallisia tutkimuksia 125. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1984 (Teos digitaalisessa muodossa Doriassa)
Venäläisten sotasuunnitelmat Suomen separatismia vastaan. Historiatieteen laitoksen julkaisuja 11. Tampereen yliopisto, Tampere 1984
French information on the Russian war plans 1880-1914. Studia historica 17. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1984 (Teos digitaalisessa muodossa Doriassa)
F. A. Seyn: a political biography of a tsarist imperialist as administrator of Finland. Studia historica 19. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1985 (Teos digitaalisessa muodossa Doriassa)
Yleisen historian ongelmia: Unescon työ historiankirjojen parantamiseksi. Historiatieteen laitoksen julkaisuja 12. Tampereen yliopisto, Tampere 1985
Saksan keisarillinen laivasto Itämerellä: aikeet, suunnitelmat ja toimet. Historiallisia tutkimuksia 143. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1987 (Teos digitaalisessa muodossa Doriassa)
Itsenäistymisen vuodet 1917-1920. 1, Irti Venäjästä; julkaisija Valtionarkisto ; päätoimittaja Ohto Manninen ; kirjoittajat Pertti Luntinen, Turo Manninen. VAPK-kustannus, Helsinki 1992
Venäjän valtakunnan muotoutuminen: alue, asukkaat, valtiojärjestys. Oppimateriaaleja 47. Helsingin yliopisto, Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus, Helsinki - Lahti 1995
Railway on the gold coast: a meeting of two cultures: a colonial history. Suomalaisen tiedeakatemian toimituksia, Sarja Humaniora, nide 282. Finnish Academy of Science and Letters, Helsinki 1996
The imperial Russian army and navy in Finland 1808-1918. Studia historica 56. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1997
Kunnianpalautus Potemkinille. Historiallinen aikakauskirja 99/2001
Sota Venäjällä, Venäjä sodassa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1159. Helsinki 2008, 2. painos 2015
Meidän kylät. 2, Pakkala ja Urmia. Pertti Luntinen, Tampere 2012
Suomennoksia

J. E. O. Screen : Suomen "Vanha sotaväki" vanhoissa valokuvissa - The Finnish "Old army" in old photographs.  	Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 928. Helsinki 2003
Aiheesta muualla

Suomi syntyy -luentosarja, osa 3 : Suomen suuriruhtinaskunta Napoleonin ja Aleksanteri I:n varjossa vuonna 1812, luennoitsija Tampereen yliopiston emeritusdosentti Pertti Luntinen, Itä-Savon videot 2012 (Youtube)
Patric Hörnqvist

| Patric Hörnqvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1987 (ikä 37) Sollentuna, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2023
Seurat:  Djurgårdens IF (SEL/Allsv.) Nashville Predators (NHL) Milwaukee Admirals (AHL) HC Red Ice (NLB)   Pittsburgh Penguins (NHL)   Florida Panthers (NHL)
NHL-varaus:  230. varaus, 2005 Nashville Predators
Patric Gösta Hörnqvist (s. 1. tammikuuta 1987 Sollentuna, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hörnqvist pelasi NHL:ssä 15 kautta ja yli 900 ottelua Nashville Predatorsissa, Pittsburgh Penguinsissa ja Florida Panthersissa. Hörnqvist voitti Pittsburghin kanssa kaksi Stanley Cupia vuosina 2016 ja 2017.
Maajoukkuetasolla Hörnqvist edusti Ruotsia ja pelasi yhdet nuorten MM-kilpailut, viidet MM-kilpailut ja yhdet olympialaiset.
Ura > Junioriura

Hörnqvist syntyi Sollentunassa, jossa hän aloitti jääkiekko-uransa paikallisseura Gillbo IF:n riveissä. Hän pelasi myös Solna SK:ssa. Hörnqvist siirtyi myöhemmin pelaamaan juniorikiekkoa Väsby IK:hon. Hän oli osana Stockholm/Röd-joukkuetta, joka voitti TV-puckenin vuonna 2002. Hörnqvist pelasi myös satunnaisia otteluita Väsbyn edustusjoukkueessa 1-divisioonassa kaudella 2001–2002. Hörnqvist pelasi Väsbyn joukkueessa kaksi kautta 1-divisioonaa, mutta päävalmentaja Charles Berglundin lähdettyä apuvalmentajaksi Djurgårdens IF:ään vuonna 2004, Hörnqvist seurasi perässä. Hän pelasi seuran 20-vuotiaiden joukkueessa muutamia otteluita kaudella 2004–2005, ja NHL-seura Nashville Predators varasi hänet seitsemännellä kierroksella 230. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005.
Ura > Seuraura

| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Pittsburgh Penguins | 2016  |
|  | Pittsburgh Penguins | 2017  |
Hörnqvist nousi Djurgårdenin edustusjoukkueeseen kaudella 2005–2006 ja debytoi Elitserienissä 26. syyskuuta 2005 ottelussa Timrå IK:ta vastaan. Hän pelasi kaudella 47 ottelua 50:stä tehden viisi maalia ja seitsemän tehopistettä. Hörnqvist valittiin Elitserienin tulokkaaksi vuonna 2007 hyvän tulokaskauden jälkeen, jolla syntyi 23 maalia ja 34 tehopistettä. Hän teki kolmivuotisen sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa toukokuussa 2007, mutta oli jo etukäteen päättänyt jäädä Djurgårdeniin vielä kaudeksi 2007–2008 lainasopimuksella. Hän pelasi jälleen hyvän kauden tehden 18 maalia 30 pistettä 53 ottelussa; tämän lisäksi Hörnqvist pelasi uransa ensimmäiset pudotuspelit Elitserienissä kun Djurgården kohtasi Linköpings HC:n puolivälierissä. Djurgården tippui, ja Hörnqvist saalisti viidessä ottelussa yhden syöttöpisteen.
Hörnqvist siirtyi Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 2008–2009 tavoittelemaan paikkaa Predatorsissa. Hänet lähetettiin kuitenkin AHL:ään farmijoukkue Milwaukee Admiralsiin, jossa hän vietti suuremman osan vuodesta. Hörnqvist pääsi tekemään NHL-debyyttinsä 10. lokakuuta 2008, kun Predators kohtasi St. Louis Bluesin. Hän sai ottelussa jääaikaa 15 minuuttia ja 43 sekuntia. Ensimmäisen NHL-maalinsa Hörnqvist teki 15. lokakuuta Dallas Starsia vastaan. Hän teki läpimurtonsa lopullisesti kaudella 2009–2010, jolloin hän voitti Predatorsin sisäisen maalipörssin 30 osumallaan. Hän oli myös joukkueen sisäisen pistepörssin kärjessä 51 tehopisteellään yhdessä Steve Sullivanin kanssa. Hän pelasi kaudella NHL-uransa ensimmäiset kaksi pudotuspeliottelua.
Hörnqvist teki huhtikuussa 2010 Predatorsin kanssa kolmivuotisen, noin 9,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Kaudella 2010–2011 Hörnqvistin maalimäärä väheni 21:een, mutta pistemäärä pysyi hyvänä, 48, joilla hän oli seuran kolmanneksi paras pistemies Sjarhei Kastsitsynin ja Martin Eratin jälkeen. Pudotuspeleissä hän pelasi 12 ottelua tehoin 2+1=3. Kaudella 2011–2012 pisteitä kertyi runkosarjassa 43 (27+16) sekä pudotuspelien 10 ottelussa neljä (1+3). Työsulkukaudella 2012–2013 Hörnqvist pelasi ennen NHL:n alkamista Sveitsin B-liigaa HC Red Icessa ja Allsvenskania Djurgårdenissa. Kaudella 2013–2014, joka jäi hänen viimeisekseen Predatorsissa, Hörnqvist keräsi 53 tehopistettä (22+31).
Kesäkuussa 2014 Hörnqvist siirtyi Pittsburgh Penguinsiin yhdessä Nick Spalingin kanssa vaihtokaupassa James Nealiin. Syyskuussa 2020 Penguins kauppasi Hörnqvistin Florida Panthersiin vaihdossa Mike Mathesoniin ja Colton Sceviouriin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tanska 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 2005 | jääkiekko |  |
Hörnqvist pelasi Ruotsin paidassa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005, ja voitti pronssia. Hän on pelannut yhdet nuorten MM-kilpailut vuonna 2007. Aikuisten MM-kilpailuissa Hörnqvist pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2007, ja teki tulokkaalle hyvät 2+4=6 tehot. Vuoden 2008 MM-kisoissa hän voitti Ruotsin joukkueen maalipörssin kuudella osumallaan. Olympiakisoissa Hörnqvist pelasi ensimmäisen kerran Vancouverissa 2010, ja teki neljässä ottelussa yhden maalin. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta 2018.
Pelityyli

Hörnqvistin vahvuudet olivat luistelussa ja puolustustaidoissa. Hän oli myös erittäin monipuolinen, sillä hän kykeni pelaamaan eri pelipaikoilla. Hörnqvist meni mielellään pieniin tiloihin ja vastustajan ihon alle. Voimahyökkääjäksi luonnehdittu Hörnqvist oli parhaimmillaan maalin edessä. Hän pystyi myös ärsyttämiseen.
Malbolge

Malbolge on avoimen lähdekoodin periaatteella toimiva esoteerinen ohjelmointikieli. Sen kehitti Ben Olmstead vuonna 1998.
Malbolge on saanut nimensä Danten "Jumalaisen näytelmän" kahdeksannen Helvetin kerroksen mukaan.
Malbolgen lähtökohtana on, että se on mahdollisimman vaikeasti ohjelmoitava. Kuitenkin muutamilla tempuilla sen saa ymmärrettäväksi.
Malbolge-ohjelmointi

Malbolge on niin vaikeasti ymmärrettävä, että sen suunnittelusta kului kaksi vuotta ennen kuin ensimmäinen järkevä Malbolge-ohjelma tehtiin. Tosin tällöinkään ohjelmaa ei koodannut ihminen, vaan se generoitiin Andrew Cooken ohjelmoimalla sädehakualgoritmilla (beam search).
Vuonna 2000 Anthony Youhas esitti blogissaan (Arkistoitu – Internet Archive) päihittäneensä Malbolgen vaikeudet ja osaavansa käyttää sitä. Hän osoitti tämän tekemillään kolmella ohjelmalla. Hän ei kuitenkaan paljastanut ohjelmointimetodiaan.
Malbolgen toiminta

Malbolge on konekieli, joka toimii kolmikantaisessa (ternary) järjestelmässä, ei binäärissä.
Malbolgessa on kolme rekisteriä, a, c ja d, jotka ovat kuin muuttujia muissa kielissä. Kun ohjelma alkaa, kaikkien kolmen arvo on 0.
c:llä on erityinen merkitys: Se osoittaa nykyiseen osoitteeseen.
Malbolgen toiminta > Osoitinnotaatio

d-rekisterissä voi olla muistiosoite; tällöin [d] on kyseisen osoitteen sisältämä arvo. [c] toimii vastaavasti.
Malbolgen toiminta > Muisti

Malbolgen virtuaalikoneessa on 59049 muistisanaa, joista kussakin voi olla 10 merkkiä pitkä kolmikantainen luku. Jokaisella muistipaikalla on osoite väliltä 0 - 59048, ja ne voivat kukin sisältää luvun väliltä 0 - 59048 (desimaalinen). Jos sanan arvo saavuttaa 59049:n, se korvataan 0:lla.
Ennen kuin Malbolge-ohjelman suoritus aloitetaan, ohjelma ladataan tulkin muistin alkuun. Välilyöntimerkit unohdetaan, ja jotta ohjelmoinnista tulisi vaikeampaa, koko muun ohjelman tulee koostua alla mainituista merkeistä. Loppuosa muistista täytetään "crazy operation"ia käyttäen kaavalla [m] = crz [m - 2], [m - 1].