Hongō (Bunkyō)
Historia

Hongōn alueella on pitkä historia: sekä Nezun kaupunginosassa nykyisin sijaitseva Nezu-jinjan pyhäkkö että Yushiman kaupunginosassa sijaitseva Yushima Tenman-gūn pyhäkkö lienee perustettu satoja vuosia ennen Edon kaupunkia. Paikannimi Hongō tarkoittaa kirjaimellisesti ’pääkylää’ ja on peräisin nimestä Yushima-hongō, ’Yushiman pääkylä’, sillä seutu kuului alun perin Yushimaan.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla kaupunkimainen kauppias- ja käsityöläisväestön asutus ulottui Hongōn alueen eteläosaan, kun taas pohjoisosassa oli daimioiden residenssejä. Osoituksena tästä 1700-luvun puolivälin jälkeen levisi senryū-runo Hongō mo / Kaneyasu made wa / Edo no uchi (’Hongōkin on Kaneyasuun saakka osa Edoa’). Kaneyasu viittasi Hongō 3-chōmen risteyksessä sijainneeseen Kaneyasu-suvun pitämään liikkeeseen, joka myöi suosittua Nyūkōsan-nimistä hammastahnajauhetta. Vuoden 1730 suurpalon jälkeen Nakasendō-tien varrelle Hongō 3-chōmeen asti määrättiin rakennettavaksi saviseinäisiä rakennuksia, ja niistä reunimmaisena Kaneyasu-liike erottui silminnähden katukuvasta. Risteyksen lounaispuolella on edelleen Kaneyasu-niminen rakennus.
Hongōn alue on ollut pitkään merkittävä koulutuksen ja kulttuurin keskus. Jo Edo-kaudella siellä toimi Yushima seidōn kungfutselainen temppeli ja sen yhteydessä tärkeä sotilashallinnon koulu Shōhei-zaka gakumonjo. Tämä piirre vahvistui edelleen Meiji-restauraation jälkeen vuonna 1877, kun Hongōhon perustettiin Tokion yliopisto. Yliopiston kampusalue sijaitsee Kagan daimiokuntaa hallinneen Maeda-klaanin aiemman residenssin paikalla. Yliopiston myötä alueelle sijoittui paljon opiskelijoita palvelevia toimintoja, kuten kirjakauppoja ja ravintoloita, ja alueen läpi kulkeva pääkatu Hongō-dōri kehittyi vilkkaana kauppakatuna. Yliopiston lisäksi suuralueelle rakennettiin sairaaloita ja lääketieteellisiä kouluja, jotka houkuttelivat alueelle lääketieteellisiä laitteita ja instrumentteja myyviä liikkeitä. Tämän alan yrityksiä Hongōssa toimii edelleenkin.
1800-luvun lopulta lähtien Hongō tunnettiin lukuisista täysihoitoloistaan ja opiskelija-asuntoloistaan: vuonna 1892 alueella oli jopa 371 täysihoitolaa. Ne olivat myös monien ajan kirjailijoiden ja kulttuurihenkilöiden asuinpaikkoja, kuten runoilija Takuboku Ishikawan, joka asui Hongōssa 1908–1909. Kikufuji-niminen korkealuokkainen asuntola oli erityisen suosittu, ja siellä oleskelivat esimerkiksi Jun’ichirō Tanizaki, Ango Sakaguchi, Chiyo Uno ja Yumeji Takehisa. Nimellä Kikuzaka tunnetulla alueella asusti myös kirjailija Ichiyō Higuchi. Sotien välisenä aikana asuntoloiden määrä väheni ja monet niistä muutettiin majataloiksi (ryokan). Tähän aikaan alueella sijaitsi myös yksi Tokion suosituimmista teattereista, Hongō-za, jossa esitettiin alun perin kabukia, sittemmin modernimpaa teatteria näyttelijä Kawakami Otojirōn johdolla. Se kuitenkin muutettiin elokuvateatteriksi vuonna 1930, ja se tuhoutui lopulta toisessa maailmansodassa.
Hongōn suuralue perustettiin vuonna 1878 yhtenä Tokion kaupungin 35 suuralueesta.
Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1947 Hongōn ja Koishikawan suuralueet yhdistettiin uudeksi Bunkyōn erillisalueeksi.
Hongōn katukuvaa vuonna 1953
Jo purettu historiallinen täysihoitola Hongō-kan
Hongōn katukuvaa 1920-luvun alkupuolella keisari Taishōn kruunajaisten aikaan
Hongō-za