stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandra Fjodorovna (Alix)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venla Sainio: / Aleksandra Feodorovna (1872–1918) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 23.6.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Maria Fjodorovna | Venäjän keisarikunnan hallitsijan puoliso 1894–1917 | Seuraaja: - |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Musée d'Orsay 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hessenin prinsessa Alix, Ernst Ludvig Hessenin perintösuurherttua, Viktoria Battenbergin prinsessa, Hessenin prinsessa Irene ja Ludvig IV, Hessenin suurherttua pukeutuneina Battenbergin prinssi Henryn ja prinsessa Beatricen häihin. Osborne House 1885.
Ernst ('Ernie') Ludvig Hessenin suurherttua, Battenbergin prinsessa Viktoria, Preussin prinsessa Irene, Hessenin prinsessa Alix ('Alicky') ja suuriruhtinatar Elisabet ('Ella') Fjodorovna, surupuvuissa isänsä kuoltua 1892
Alixin ja Nikolain virallinen kihlajaiskuva 1894
Aleksandra Fjodorovnan ja Nikolai Aleksandrovitšin häät Talvipalatsin kirkossa 26. marraskuuta 1894, Laurits Tuxenin maalaus 1895-1896
Aleksandra Fjodorovna puolisonsa ja lastensa kanssa 1913
Nuori keisarinna Aleksandra Fjodorovna virallisessa hovipuvussa 1895-1899
Nikolai II:n ja Aleksandra Fjodorovnan kruunajaiset 26. toukokuuta 1896 Uspenskin katedraalissa Moskovassa, Laurits Tuxenin maalaus 1898
Keisarinna Aleksandra Fjodorovna ja sotilaskirurgi, ruhtinatar Vera Gedroits 1916
Viimeinen valokuva keisarinna Aleksandra Fjodorovnasta tyttäriensä Olgan ja Tatjanan kanssa kuvernöörin kartanon kuistilla Tobolskissa keväällä 1918
Käännös suomeksi
Unkarin naisten jääkiekkomaajoukkue

| Unkari |
| --- | --- |

Liitto:  Unkarin jääkiekkoliitto
Valmentaja:   Pat Cortina
Eniten otteluita:  Nora Brgles (63)lähde?
Eniten pisteitä:  Alexandra Huszak (69)lähde?
IIHF-ranking:  10. (2024)
Ensimmäinen ottelu
  Unkari 6–0  Etelä-Afrikka (Székesfehérvár, Unkari; 19. maaliskuuta 1999)lähde? 
Suurin voitto
  Unkari 14–1  Etelä-Afrikka (Sheffield, Englanti; 10. maaliskuuta 2007)lähde? 
Suurin tappio
  Ranska 17–0  Unkari (Tilburg, Alankomaat; 9. helmikuuta 2002)lähde? 
Unkari pelaa Itävaltaa vastaan vuonna 2017.
Unkarin naisten jääkiekkomaajoukkue  edustaa Unkaria kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin joukkue on osallistunut vuodesta 2000 lähtien.
Unkarissa oli vuonna 2017 noin 500 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2022 maassa oli jo 1 144 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, vuonna 2023 yli 1 500, vuoden 2025 alussa liki 1 500.
Vuonna 2019 Unkari voitti maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonan A-lohkon ja nousi vuodeksi 2020 pääsarjaan maailmanmestaruuskilpailuihin Tanskan kanssa. Nousu pääsarjaan oli ensimmäinen Unkarille. Vuoden 2024 kisoissa maa pelasi jälleen 1. divisioonan A-lohkossa.
Vuodesta 2010 alkaen Unkari ei pudonnut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissä yhtenäkään vuonna, vaan se nousi vuoteen 2021 mennessä peräti 17 sijaa. Syksyllä 2022 se nousi 9. sijalle, joka on sen kaikkien aikojen paras sijoitus. Vuodesta 2023 alkaen joukkue on ollut 10. sijalla.
Valmentajia

Joukkueen päävalmentajana on toiminut neljällä kaudella Tibor Marton. Hänen jälkeensä päävalmentajina toimivat yhtäaikaisesti Pat Cortina Kanadasta sekä Jari Risku Suomesta apuvalmentajanaan suomalainen Mika Väärälä. Cortinan jälkeen valmentajana oli Lisa Haley Kanadasta, ja hänen apuvalmentajinaan olivat Väärälä ja unkarilainen Andras Kis. Kaudelle 2021–2022 Haleyn korvasi jälleen Cortina, jonka apuvalmentajina toimivat Kis sekä kanadalainen Delaney Collins.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskisoissa

1999 – B-sarjan karsinta; 3.
2000 – 1. divisioonan B-lohkon karsinta, 6.
2001 – 1. divisioonan B-lohkon karsinta, 4.
2003 – 3. divisioona; 4.
2004 – 3. divisioona; 3.
2005 – 3. divisioona; 4.
2007 – 3. divisioona; 4.
2008 – 3. divisioona; 5.
2011 – 3. divisioona; 3.
2012 – 2. divisioonan A-lohko; 2.
2013 – 2. divisioonan A-lohko; 1.
2014 – 1. divisioonan B-lohko; 3.
2015 – 1. divisioonan B-lohko; 4.
2016 – 1. divisioonan B-lohko; 1.
2017 – 1. divisioonan A-lohko; 5.
2018 – 1. divisioonan A-lohko; 3.
2019 – 1. divisioonan A-lohko; 1. Unkari nousi pääsarjaan vuodeksi 2020.
2020 – Pääsarjan turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 9.
2022 – 8.
2023 – 9.
2024 – 1. divisioonan A-lohko; 2.
Sijoitukset > Maailmanranking

2003 – 24.
2004 – 23.
2005 – 24.
2006 – 25.
2007 – 25.
2008 – 25.
2009 – 26.
2010 – 27.
2011 – 25.
2012 – 23.
2013 – 22.
2014, helmikuu – 21.
2014, huhtikuu – 21.
2015 – 19.
2016 – 17.
2017 – 15.
2018, helmikuu – 14.
2018, huhtikuu – 14.
2019 – 14.
2020 – 12.
2021 – 10.
2022, helmikuu – 11.
2022, syyskuu – 9.
2023 – 10.
2024 – 10.
Aiheesta muualla

Unkarin jääkiekkoliiton viralliset sivut (unkariksi)
Unkari nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Russell

Russell voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Henkilöitä > Etunimi

Russell Allen (s. 1971), yhdysvaltalainen metallimusiikin laulaja
Russell Baker (1925–2019), yhdysvaltalainen kirjailija
Russell Bentley (1960–2024), yhdysvaltalais-venäläinen kommunisti ja militantti
Russell Banks (1940–2023), yhdysvaltalainen kirjailija
Russell Bowie (1880–1959), kanadalainen jääkiekkoilija
Russell Brand (s. 1975), brittiläinen koomikko, näyttelijä, kirjailija ja kolumnisti
Russell Carpenter (s. 1950), yhdysvaltalainen elokuvaaja
Russell Coffey (1898–2007), viimeinen yhdysvaltalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani
Russell Crowe (s. 1954), uusiseelantilais-australialainen näyttelijä ja muusikko
Russell Cunningham (1855–1921), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
Russell T Davies (s. 1963), brittiläinen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja
Russell Feingold (s. 1953), yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattipoliitikko
Russell Gilbrook (s. 1964), brittiläinen rumpali
Russell Haswell (s. 1970), brittiläinen nykytaiteilija
Russell Henshaw (s. 1990), australialainen freestylehiihtäjä
Russell Hoban (1925–2011), yhdysvaltalainen kirjailija
Russell Hobby (s. 1933), australialainen miekkailija
Russell Alan Hulse (s. 1950), yhdysvaltalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Russell Tyrone Jones, "Ol’ Dirty Bastard" (1968–2004), yhdysvaltalainen rap-muusikko ja MC
Russell Kirk (1918–1994), yhdysvaltalainen poliittinen teoreetikko, moraalifilosofi, historioitsija ja kirjallisuuskriitikko
Russell Latapy (s. 1968), trinidadtobagolainen jalkapalloilija
Russell Lissack (s. 1981), brittiläinen kitaristi
Russell Long (1918–2003), yhdysvaltalainen poliitikko
Russell Mark (s. 1964), australialainen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja
Russell Martin (s. 1983), kanadalainen baseballpelaaja
Russell Means (1939–2012), yhdysvaltalainen poliitikko, kirjailija ja intiaaniaktivisti
Russell Mockridge (1928–1958), australialainen pyöräilijä
Russell M. Nelson (s. 1924), yhdysvaltalainen lääkäri ja Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti
Russell W. Peterson (1916–2011), yhdysvaltalainen tiedemies, republikaanipoliitikko ja kuvernööri
Russell Roberts, kanadalainen näyttelijä
Russell Schweickart (s. 1935), yhdysvaltalainen astronautti
Russell Simmons (s. 1957), yhdysvaltalainen liikemies, musiikkivaikuttaja, muotisuunnittelija ja hyväntekeväisyyden harjoittaja
Russell Tovey (s. 1981), brittiläinen näyttelijä
Russell Vis (1900–1990), yhdysvaltalainen vapaapainija
Russell Vought (s. 1976), yhdysvaltalainen virkamies ja liittovaltion budjettijohtaja
Russell Westbrook (s. 1988), yhdysvaltalainen koripalloilija
Russell Wilson (s. 1988), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Kaupunkeja

Russell, kaupunki Bayfieldin piirikunnassa Yhdysvaltain Wisconsinissa
Russell City, aavekaupunki Kaliforniassa
Russell, kaupunki Uudessa-Seelannissa.
Muita merkityksiä

Russell-ryhmä, 20 suuresta ja tasokkaasta brittiläisestä yliopistosta muodostuva organisaatio
Russell Motor Car Company, Kanadassa vuosina 1904–1916 toiminut autoteollisuusyhtiö
Russell, kanadalainen automerkki
Russel Trust -säätiö, yhdysvaltalaisen Skull and Bones -seuran aputoiminimi
HMS Russell (1764), Britannian Kuninkaallisen laivaston Ramillies-luokan linjalaiva
HMS Russell (1901), Britannian Kuninkaallisen laivaston taistelulaiva
USS Russell (DDG-59), Yhdysvaltain laivaston ohjushävittäjä
Arhibald Russell, vuonna 1905 rakennettu teräsparkki
Jack Russell -terrieri, koirarotu
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Santeri Virtanen

| Santeri Virtanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 1999 (ikä 25) Kirkkonummi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Savi
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  75
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  SaiPa (SML) Ilves (SML)
NHL-varaus:  105. varaus, 2017 Winnipeg Jets
Santeri Eemil Virtanen (s. 11. toukokuuta 1999 Kirkkonummi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Virtanen osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2019 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
Virtanen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Virtanen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Virtanen ratkaisi Suomelle välieräpaikan tehtyään puolivälieräottelussa Tšekkiä vastaan joukkueen 6–5-voittomaalin jatkoajalla ajassa 69.02.
Virtanen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016. Hän on toiminut myös alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina. Yhteensä Virtanen on pelannut 20 nuorten ja 28 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Virtanen on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Beijer Hockey Gamesissa 13. helmikuuta 2021 Ruotsin Malmössä Tšekkiä vastaan. Virtanen merkittiin Suomen nelosketjun vasempaan laitaan Hannes Björnisen ja Kasper Björkqvistin viereen.
Pelityyli

Jo lakkautetun Kiekkoareena-verkkolehden toimittajan Miika Arposen mukaan Virtanen on isokokoinen hyökkääjä, joka osaa käyttää kokoaan hyväksi. Arposen mukaan hänen vahvuuksiaan on myös pelinlukutaito ja sijouttuminen. Virtasen heikkouksiksi on mainittu ensimmäiset potkut, vaikka hänen luistelu ei ole varsinaisesti hidasta. Last Word on Sports -verkkosivun Ben Kerr on luonnehtinut Virtasta myös voimahyökkääjäksi ja verrannut häntä pelityyliltään Jori Lehterään.
Virtasen aiemman seuran Ilveksen urheilutoimenjohtaja Timo Koskela luonnehti hänestä maaliskuussa 2021:
»Santeri Virtanen tuo joukkueeseemme valtavasti voittamiseen liittyviä ominaisuuksia. Hän tekee todella paljon töitä joka päivä sekä kamppailee ja kilpailee erittäin kovaa. Santeri on erittäin monipuolinen pelaaja, joka on suurimman osan urastaan pelannut keskushyökkääjänä mutta pystyy pelaamaan myös laidassa ja kaikissa erikoistilanteissa. Mitä kovempi paikka, sitä paremmin Santeri on aina esiintynyt.»
Muuta

Virtasen siskot Salla ja Saana ovat pelanneet lentopallon Mestaruusliigaa LP Viestissä.
Jerry Cotton

| Jeremias Aaron Cotton |
| --- | --- |

Luoja(t):  Delfried Kaufmann
Näyttelijä(t):  elokuva George Nader, Christian Tramitz
Ensi- esiintyminen:  1954 (Saksa) 1961 (Suomi)
Kustantaja:  Kustannus Oy Ajanviete
Henkilötiedot
Asuinpaikka:  New York
Luonteenpiirteet:  lahjomaton, uskollinen, urhoollinen
Suhteet
Tutut:  (viran puolesta) Phil Decker, Neville, John D. High
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jerry Cotton on kuvitteellinen Yhdysvaltain liittovaltion poliisin (FBI) asiamies ja saksaa puhuvien maitten suosituin rikoslukemisto. Sarjaa on käännetty parillekymmenelle kielelle ja julkaistu yhteensä noin 930 miljoonaa kappaletta. Myös Suomessa Jerry Cotton menestyi erinomaisesti ja 1960-luvun lopulla lehden kirjoittajiksi ilmaantuivat myös ensimmäiset suomalaiset kirjoittajat.
Jerry Cotton Saksassa

Jerry Cotton -sarjan idean keksi saksalaisen Bastei-viihdekustantamon johtaja Gustav Lubben. Cottonin hahmon takana puolestaan oli pesuainefirmassa työskennellyt Delfried Kaufmann. Jännitysviihteen veteraanina tunnettu Heinz Werner Höber kehitti ideaa eteenpäin ja loi tulevalle sarjalle profiilin ja sisällön. Ensimmäinen Jerry Cotton -tarina julkaistiin saksalaisessa Bastei Kriminalroman -rikosromaanisarjassa vuonna 1954. Tarinan kirjoitti Kaufmann. Kaksi vuotta myöhemmin Cotton sai Saksassa oman nimikkolehden ja nousi suosioon nopeasti.
Jerry Cottonilla on pelkästään Saksassa ollut yli sata kirjoittajaa. Monet sikäläiset lukemistolehdet ovat saavuttaneet pitkäikäisen suosion. Nämä niin sanotut saksalaiset Heftchen (vihot) sisältävät pienoisromaanin verran tekstiä ja ovat pulp-lehtien perillisiä.
Päähenkilö

Jerry Cotton on newyorkilainen G-mies, FBI:n agentti, joka laittaa rikolliset järjestykseen työtoverinsa Phil Deckerin kanssa. Cotton on kotoisin Connecticutin Harpersvillestä, ja hänen kasvattajinaan olivat isoäidin tervapamppu ja katekismus. Cottonin hyvä kunto ja vahvat kädet ovat peräisin seppä Callahanin pajasta, jossa hän toimi nuoruusvuosinaan 'sepänsällinä'. Hänen ajokkinaan on pitkään Jaguarin E-malli, mutta 2000-luvulla se vaihtuu XKR:n Coupé-malliin.
Cotton pitää Four Roses -bourbonviskistä mutta osaa käyttäytyä myös humaltuneena. Hänen suhteensa naisiin on etäinen ja vain harvoin hän päästää näitä lähelleen. Selitys Cottonin käytöksestä kauniimpaa sukupuolta kohtaan löytyy hänen nuoruudestaan, jolloin tyttöystävä Amelie Purdy karkasi toisen miehen matkaan. Asia vaivaa Cottonia, vaikka hän ei sitä julkisesti kuulutakaan. Toimintamalliltaan Cotton on kovaotteinen, mutta hän ei ammu tappaakseen vaan tähtää rikollisia mieluummin jalkoihin. Hänen saksalainen versionsa on yhtä varovainen naisten suhteen (siellä puhutaan lajityypistä ”rikoksia ilman seksiä”, ”Crime without Sex”), mutta Saksan Cottonin liipasinsormi on suomalaista versiota paljon herkemmässä.
Sivuhenkilöitä

Philippe Marcel ”Phil” Decker, ranskalaiset sukujuuret omaava esteetikko, Jerryn aisapari.
Neville, New Yorkin FBI:n ikäpresidentti, toimi poliisina jo Al Caponen aikoihin.
Zeerokah, aito amerikanintiaani, New Yorkin FBI:n parhaiten pukeutunut agentti. Mielilausahdus: ugh!
Steve Dillaggio, italialaista syntyperää, puhuu useita kieliä ja amerikanenglannin murteita.
Jack Harma, uudempi tulokas, huuliveikko, sukujuuret suomalais-ugrilaiset.
Joe Brandenburg, entinen kaupunginpoliisi, nykyinen FBI:n agentti.
Fred Nagara, paljon nähnyt ja kokenut, työskentelee harvemmin Jerryn kanssa.
Les Bedell, leppoisa ja maltillinen agentti.
John D. High, New Yorkin FBI:n päällikkö, suhtautuu ymmärtäväisesti Jerryn ja Philin edesottamuksiin ja pitää lyijykynät terävinä.
Hywood, kaupunginpoliisin kapteeni, jonka puhe lyö korvat lukkoon ja kuiskauskin on kovempi kuin muiden puhe.
Jerry Cotton Suomessa

Vuonna 1961 Suomessa ilmestyi 14 Jerry Cottonia, vuosina 1962–1987 ilmestyi 24 numeroa vuodessa, 1988 ilmestyi 16 numeroa ja vuosina 1989–1999 ilmestyi 12 numeroa vuodessa. Vuonna 2000 ilmestyi enää kaksi numeroa. Vuosina 2001–2008 julkaistiin jälleen muutama numero vuodessa, vuosina 2009 ja 2010 ilmestyi kuusi numeroa vuodessa sekä vuosina 2011–2013 jälleen vain muutama numeroa kunakin vuonna.
Jerry Cotton Suomessa > Vuodet 1961–1968

Kolmiokirja Oy toi Jerry Cotton -sarjan Saksasta Suomeen vuonna 1961. Ensimmäinen suomeksi ilmestynyt Jerry Cotton oli ”G-miehiä ja gangstereita vastaan” (Jerry Cotton Band 155: Gegen G-Men und Gangster (1960)), jonka käänsi Olavi Kaakinen. Lehden käännöstarinoita alettiin Suomessa muokata jo ensimmäisen tarinan jälkeen, sillä saksalaistyylinen raaka väkivalta sopi huonosti suomalaiseen jännityskirjallisuuteen.
Eniten sarjan sisältöön vaikutti oululainen toimittaja ja Kaleva-lehden pakinoitsija Antti Aalto, joka puutteellisen kielitaitonsa ja sarjojen alkuperäismateriaalien kehnouden takia alkoi ensin voimakkaasti muokata tarinoita, lopulta kirjoittaa ne lähes kokonaan uusiksi. Karkean väkivallan ohella Aalto katsoi saksalaisten Cottonien rasitteeksi hienot tekniset vempaimet, joiden käyttöä ja tekniikkaa oli vaikea selittää suomalaisille lukijoille. Vastapainoksi hän kehitti Cottonin persoonaa maalaishenkisemmäksi ja lisäsi huumorin osuutta.
Aallon ohella suomentajana jatkoi Olavi Kaakinen, jonka tekstit olivat enemmän suoria käännöksiä alkuperäisistä tarinoista. Kaakisen tunnisti ”kovaksikeitetymmästä” tyylistä, ja hän jätti päähenkilön luonteen muokkaamisen enemmän Aallon harteille.
Vuonna 1962 Helsingin asemapoliisi ja kuvataidekriitikko Olavi Saarela liittyi Cottonien kääntäjäkaartiin. Aalto ja Saarela saivat kiitosta tavallisten lukijoiden lisäksi amerikansuomalaisilta, jotka kehuivat yksityiskohtien autenttisuutta. Aallolla oli apunaan muutama kuvakirja New Yorkista, hieno kartta, ravintolaluettelo sekä matkaopas, jotka hän vuonna 1968 luovutti seuraajalleen Seppo Tuiskulle.
Jerry Cotton Suomessa > Uusi päätoimittaja ja uudet tuulet

Päätoimittaja Tuisku oli kirjoitusviihteen monitoimimies, sillä hän oli kirjoittanut Outsiderina Pekka Lipposta ja Kalle-Kustaa Korkkia ja laatinut lukemistolehtiin (Sirpale, Nyyrikki, Jännityslukemisto-Seikkailukertomuksia) jo 1950-luvulta saakka. Kolmiokirjan päätoimittajana Tuisku kirjoitti joitakin kymmeniä Cotton-tarinoita, mutta samalla hän loi laajan kirjoittajien verkoston kehittelemään juonia, keräämään taustamateriaalia ja työstämään lehteä kahden numeron kuukausivauhdilla. Tuisku kävi kirjoittajatiimin tekstejä läpi joskus kovallakin kädellä.
Kolmiokirja maksoi jokaisesta lehdestä kustannusoikeudet Saksaan, mutta suomalaiskirjoittajat tekivät usein tilalle kokonaan uuden Cotton-tarinan. Cottoniin ilmestyi myös suomalaisia henkilöhahmoja ja Jerryn kantapaikaksi muotoutui Max Salosen baari. Lapsiin kohdistunut väkivalta oli ehdoton tabu, ja myös erotiikkaa ja seksiä välteltiin. Poliittinen vinoilu korostui 1970-luvun alkupuolen Cottoneissa ja Vietnamin sota ja Watergate-skandaali saivat oman osansa päähenkilöiden heittämistä herjoista. Tarinoiden pohjaksi riittivät usein Tuiskun taltioimat lehtileikkeet, jotka käsittelivät kaikkea mahdollista.
Jerry Cottonista tuli ilmiö, joka sai osakseen paitsi kansan suosion niin myös vakavaa akateemista tutkimusta. Professori Matti Kuusi kirjoitti vuonna 1976, että hänen mielestään Jerry Cotton ansaitsisi kotimaisen työn kunniapalkinnon siinä missä Antti Puuhaarakin.
Jerry Cotton Suomessa > 1980-luvulta uudelle vuosituhannelle

Jerry Cottonin menestys koki nopean laskun, kun saksalainen kustantaja vaati 1980-luvun alussa Kolmiokirjaa julkaisemaan saksalaisten tarinoiden käännöksiä. Päätoimittaja Seppo Tuisku pyysi apua nuorelta Tapani Baggelta, joka ryhtyi kääntämään Cottoneita. Myöhemmin vanhaan käytäntöön palattiin takaisin ja saksalaiset versiot hylättiin Baggen kirjoittaessa uusiksi kymmeniä Cotton-tarinoita muiden uusien kirjoittajien ohella. Suosio ei kuitenkaan enää kohonnut 1970-luvun tasolle. Jerry Cotton ilmestyi Kolmiokirjan kustantamana myös pokkareina kerran kuukaudessa. Joni Skiftesvik toimitti Cotton-pokkarit vuosina 1984–1988. Pokkarit olivat Skiftesvikin stilisoimia suoria käännöksiä saksalaisista alkuperäiskirjoista. Käännöksiä tekivät muiden muassa Heikki Haveri, Martti Kähkönen ja Renne Nikupaavola.
Kolmiokirjan lopetettua vuonna 2000 Jerry Cottonin kustantamisen lehti alkoi ilmestyä vajaan vuoden tauon jälkeen Musiikki-Mainos Ky Juntusen kustantamana. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla lehden välissä alkoi ilmestyä myös Jussi Piirosen toteuttama Jerry Cotton -sarjakuva.
Jerry Cotton Suomessa > Suosio myyntilukujen valossa

Jerry Cottonin suosio nousi nopeasti jo lehden ensimmäisten ilmestymisvuosien aikana samaan aikakauteen yleistyvästä televisiosta huolimatta. Myös perisuomalaiset suosikit Pekka Lipponen ja Kalle-Kustaa Korkki taipuivat Cottonin suosion edessä. Rautakirjan irtonumeromyynnissä Cotton oli vuoden 1963 kaikista lehdistä sijalla 19. Lukemistoista vain Nyyrikki ja sarjakuvalehdistä Aku Ankka yltivät suurempaan myyntiin. Cottonin varsinainen huippukausi ajoittui 1970-luvun alkuvuosiin, jolloin lehden levikki oli parhaimmillaan lähes 40 000 kappaletta, mutta hiipui lopulta 2 000 kappaleeseen. Suomessa lehteä on myyty eri muodoissaan 15 miljoonaa kappaletta. Vuonna 1973 lehti saavutti sijan 30, ja vuonna 1983 se oli pudonnut sijalle 42.
Jerry Cotton Suomessa > Kirjoittajat ja tarinoiden erikoiset nimet

Lehteen ovat vuosien varrella kirjoittaneet artikkelissa mainittujen henkilöiden lisäksi Simo Hämäläinen, Juha Ruusuvuori, Jouko Raivio, Juhana Lepoluoto, Seppo Valjakka, Pekka Kolehmainen, Timo Surkka, Ari Paulow, Petri Hirvonen, Juhana Hintsanen, Pentti Pesä ja Arto Ahlakorpi.
Suomalaisten Jerry Cotton -tarinoiden nimet ovat usein olleet kekseliäitä muunnoksia suomalaisista sananparsista, kuten: ”Viuhahteleva viikatemies” (3/1975), ”Veripankki on eri pankki” (10/1981), ”Musta aukko päässä” (5/1979), ”KP auttaa keskittymään” (3/1982), ”Lyijypastilli – kurja kurkkupastilli” (9/1983), ”Rosvopaistia ja vasikoijien leikkeitä” (1/2002), ”Elämysloma helvetissä” (1/2004). Kansikuvana on yleensä ollut valokuva jostakin rikoselokuvasta.
Jerry Cotton Suomessa > Kunnianosoitukset

Jerry Cotton on jäänyt suomalaisten mieleen myös Moog Konttisen johtaman Kontra-yhtyeen hitistä ”Jerry Cotton” vuonna 1978 (alun perin The Kinksin ”Jack the Idiot Dunce”). Cottonin voimakkaaseen nyrkiniskuun viittaava sanonta ”sepänsällin spesiaali” tuli aikoinaan suosituksi.
Kirjailija, toimittaja Jouko Raivio oli aktiivinen Cotton-kirjoittaja 1975–1981. Sittemmin hän on tehnyt aiheesta sekä pro gradu -tutkielman ”Cottonin nyrkkisäännöt: G-mies Jerry Cotton -sarjan tuotantosäännöt” vuonna 1990 että vuonna 2012 väitöskirjan Serenadi G-ruudissa.
Elokuvat

Elokuvissa Jerry Cottonia ovat esittäneet yhdysvaltalainen George Nader ja saksalainen Christian Tramitz. Nader teki vuosina 1965–1969 kahdeksan Cotton-elokuvaa, jotka työstettiin pääosin saksalaisin voimin. Elokuvat eivät olleet suuria menestyksiä, mutta Naderin hahmo jäi elämään Cottonina ja esiintyi lukuisissa sarjan kansikuvissa. Kymmenien vuosien kuluttua saksalaiset tekivät uusin voimin Cotton-elokuvan, joka sai ensi-iltansa vuonna 2010.
Murhayö Manhattanilla (1965)
Jerry Cotton – FBI:n asiamies numero 1 (1965)
Jerry Cotton – Lahjomaton (1966)
Vapaalipulla helvettiin (1966)
Jälkiruokana käsiraudat (1967)
Sarjatulta San Franciscossa (1968)
Timantit hohtavat verta (1968)
Lepää vasta haudassa (1969)
Jerry Cotton (2010)
Kirjallisuutta

Raivio, Jouko: ”Serenadi G-ruudissa”: Jerry Cottonin portinvartijat.  (Väitöskirja: Tampereen yliopisto. Acta Universitatis Tamperensis 1712)  Tampere:  Tampere University Press, 2012.  ISBN 978-951-44-8750-7  Teoksen verkkoversio (PDF).