stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kihlaus (näytelmä)
Esitykset

Kihlauksen virallinen ensi-ilta oli 25. lokakuuta 1872, jolloin Suomalainen Teatteri, eli nykyinen Suomen Kansallisteatteri, esitti näytelmän Hotelli Otavan salissa Porissa. Pääosia esittivät tuolloin Oskari Vilho (Aapeli), Aurora Toikka (Eeva) ja Ismael Kallio (Eenokki). Myöhemmin Suomalainen Teatteri esitti näytelmää vielä Tampereella saman vuoden joulukuussa ja Helsingin ensi-ilta oli maaliskuussa 1873.
Kihlaus oli esitetty ensimmäistä kertaa jo ilmeisesti keväällä 1869, jolloin Suomen kaartin upseerit esittivät sen Helsingissä. Varma tieto on kuitenkin vain edellisenä syksynä tapahtuneista näytelmän harjoituksista. Myöhemmin näytelmä kuului Suomalaisen Teatterin ohjelmistoon vuosina 1884 ja 1890 sekä Suomalaisen Kansanteatterin ohjelmistoon 1888. Se oli 1800-luvun esitetyin näytelmä Suomalaisessa Teatterissa, vuoteen 1902 mennessä Kihlauksella oli yhteensä 98 esityskertaa. 1900-luvun alkuvuosista lähtien sitä ovat esittäneet myös kymmenet muut teatterit eri puolilla maata. Näytelmän ruotsinkielisen version ensi-ilta oli Helsingin Svenska Teaternissa vuonna 1934. 2000-luvulla se on kuulunut säännöllisesti Nälkäteatterin ohjelmistoon.
Elokuvaversiot

Kihlauksesta on tehty kolme elokuvasovitusta: Oski Talvion ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1920, Teuvo Puron vuonna 1922 ensi-iltaan tullut mykkäelokuva ja Erik Blombergin ohjaama vuoden 1955 elokuva.
Juoni

Kihlaus on pienimuotoinen yksinäytöksinen komedia, jossa on neljä roolihahmoa; naimattomat kraatarit Aapeli ja Eenokki, Aapelin kanssa avioliittoon aikova Eeva ja Aapelin oppipoika Jooseppi. Tapahtumapaikkana on Aapelin ja Joosepin asuinhuoneisto, jonne kahden varakkaan herrasmiehen taloudenhoitajana toimiva Eeva saapuu riitaannuttuaan miesten kanssa. Sitä ennen hän on lähettänyt kirjeen, jossa ilmaisee suostumuksensa avioliittoon. Tapahtumien edetessä todistajaksi kutsuttu Eenokki pitää puheen, jossa hän korostaa avioliiton solmimisen olevan lopullisen ja ”hautaan vievän” sekä muistuttaa samalla Eevan joutuvan ajan lakien mukaisesti alistumaan miehensä määräysvaltaan. Puheen jälkeen vapaaseen elämään tottunut Eeva tajuaa olevansa avioliiton myötä satimessa ja peruu suostumuksen. Hienostunut Eeva ei myöskään ole innostunut Aapelin vaatimattomasta asumuksesta. Tämä puolestaan suututtaa Aapelin ja Eenokin, jotka haukkuvat Eevaa muun muassa ”lutkaksi” ja ”portoksi”. Eevan loukkaannuttua verisesti kihlaus purkaantuu lopullisesti ja asioiden saamaan käänteeseen tyytyväinen Eenokki hakee näytelmän lopuksi Aapelia tanssiin. Hän ei ilmeisestikään halunnut Eevaa rikkomaan miesten välistä yhteisöä, josta Kivi näytelmän alussa käytti nimitystä ”perhe”.
Tulkintoja

Joidenkin tulkintojen mukaan näytelmän taustalla ovat mahdollisesti vuonna 1864 voimaan astuneet lakimuutokset, jotka myönsivät 21 vuotta täyttäneille naisille oikeuden avioitua ilman naittajana toimineen holhoojan suostumusta ja antoivat naimattomille naisille täysivaltaisuuden 25-vuotiaina. Ei ole kuitenkaan selvää, asettuuko Kivi 1800-luvun puolivälissä nousseen naisasialiikkeen ja naisten asemassa tapahtuneiden muutosten puolelle, vai onko Kihlaus tulkittavissa hänen kannanotokseen naisille annetun päätösvallan seurauksista. On myös väitetty, että näytelmässä kosinnan suorittaakin Eeva, joka olisi aikakauden tapakulttuurissa ollut todella poikkeavaa. Asia ei kuitenkaan käy suoranaisesti ilmi Kiven tekstistä. Kihlauksesta on peräisin myös toisinaan petollisena ja huonomaineisena pidetystä naisesta käytetty nimitys ”Herrojen Eeva”. Näytelmässä on lisäksi nähty viittauksia Kiven ja Charlotta Lönnqvistin väliseen suhteeseen. Hän oli Kiveä 19 vuotta vanhempi ja myös Eeva osoittautuu ainakin jonkin verran Aapelia vanhemmaksi.
Kirjallisuutta

Aleksis Kivi: Kihlaus. Leo ja Liina. Selman juonet. Kriittinen editio.  (Nummi, Jyrki (päätoimittaja), Sakari Katajamäki, Ossi Kokko, Petri Lauerma (toim.))  Helsinki:  SKS, 2015.  ISBN 978-952-222-683-9
Aiheesta muualla

Kihlaus-näytelmän teksti Helsingin yliopisto. Arkistoitu 2015.
Oulun työväentalo

| Oulun työväentalo |
| --- | --- |

Osoite:  Pakkahuoneenkatu 28
Sijainti:  Oulu
Koordinaatit:  65°00′40″N, 25°28′37″E
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1904
Tuhoutui:  1944
Suunnittelija:  rakennusmestari Jurvelius
Omistaja:  Oulun työväenyhdistys
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oulun työväentalo (myös Oulun Työväenyhdistyksen talo) sijaitsi Oulun keskustassa Vaaran kaupunginosassa nykyisten Pakkahuoneenkadun ja Mäkelinkadun (ent. Itäinen Pitkäkatu) kulmauksessa. Jatkosodan pommituksissa vuonna 1944 tuhoutuneen rakennuksen oli suunnitellut oululainen rakennusmestari Jurvelius.
Historia

Vuonna 1886 perustettu Oulun työväenyhdistys hankki omistukseensa samalla tontilla sijainneen puurakennuksen 1888. Uuden kivirakenteisen työväentalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1903 ja se vihittiin käyttöön saman vuoden marraskuussa. Talo valmistui kuitenkin vasta keväällä 1904. Talosta sai omat tilat myös Oulun Työväen Teatteri (myöh. Oulun Työväen Näyttämö), joka esitti rakennuksen vihkiäistilaisuudessa Oulusta kotoisin olleen Teuvo Pakkalan näytelmän Tukkijoella. Jugendtyylisessä rakennuksessa oli lisäksi useita liikehuoneistoja ja siinä toimivat myös työväenyhdistyksen kirjasto sekä lukusali. Teatteri- ja juhlasali sijaitsi talon toisessa kerroksessa. Sen yläparvella varustettuun katsomoon mahtui yhteensä 700 henkeä.
Elokuussa 1906 Oulun työväentalossa järjestettiin SDP:n viides puoluekokous, joka muodostui käänteentekeväksi koko suomalaisen työväenliikkeen kannalta. Oulussa oli tarkoitus pitää jo vuoden 1903 puoluekokous, mutta se jouduttiin rakennustöiden keskeneräisyyden vuoksi lopulta järjestämään Forssassa. Vuonna 1907 työväentalossa aloitti toimintansa Oulun työväenopisto, joka toimi rakennuksessa vuoteen 1935 saakka.
Sisällissodan aikana helmikuussa 1918 työväentalon ympäristössä käytiin kiivaita taisteluja. Lopulta rakennukseen linnoittautuneet punaiset antautuivat 3. helmikuuta ja nostivat sen merkiksi valkoisen lipun työväentalon salkoon.
Oulun työväenyhdistyksen toiminta kiellettiin kesäkuussa 1930 ja samalla päättyi myös Oulun Työväen Näyttämön toiminta. Puoli vuotta myöhemmin rakennus pakkohuutokaupattiin ja se siirtyi Oulun Teatteritalo Oy:n omistukseen. Samalla rakennuksessa aloitti vastaperustettu Oulun Näyttämö, jonka teatteritalona työväentalo toimi aina tuhoutumiseensa vuoteen 1944 saakka.
Uusi työväentalo ja teatteritalo rakennettiin entiselle paikalle arkkitehti Toivo Löyskän suunnitelmien mukaan. Ensimmäinen rakennusvaihe valmistui 1948, viimeisen rakennusvaiheen harjannostajaiset pidettiin marraskuussa 1953. Uusi työväentalo puolestaan korvattiin nykyään Oulun Tetra -nimellä tunnetulla liike- ja toimistorakennuksella vuonna 1975. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Matti Hakala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun työväentalo Wikimedia Commonsissa
Luettelo käytöstä poistuneista suomalaisista liikennemerkeistä

Tämä on luettelo aiempien tieliikennelakien ja -asetusten mukaisista suomalaisista liikennemerkeistä. Osa vanhoista merkeistä on saattanut olla käytössä vielä pidempään siirtymäkauden ajan. Edellisen tieliikennelain mukaisia (siis 1. kesäkuuta 2020 lakkautettuja) liikennemerkkejä voidaan käyttää uusien merkkien asemesta kymmenen vuoden siirtymäkauden ajan eli 1. kesäkuuta 2030 saakka.
Luettelo > Huomiot

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27  Varoitus-, kielto- ja muiden punareunaisten merkkien uloimpaan osaan lisättiin vuonna 1994 keltainen kontrastireuna. Muilta osin kyseiset merkit pysyivät pääsääntöisesti samanlaisina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanhat suomalaiset liikennemerkit Wikimedia Commonsissa
Pregny-Chambésy

| Pregny-Chambésy |
| --- | --- |
 WHO:n päämaja sijaitsee Pregny-Chambésyssä.
 vaakuna
 Pregny-Chambésy
 Koordinaatit: 46°14′31″N, 6°08′39″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Geneven kantoni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,24 km²
Korkeus:  372–466 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  3 992
 – Väestötiheys:  1 232 as./km²
 
 www.pregny-chambesy.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pregny-Chambésy (aiemmin Pregny) on kunta Lounais-Sveitsissä Geneven kantonissa. Siellä on vajaat 4 000 vakinaista asukasta.
Historiaa

Pregny-Chambésyn alue kuului vuosina 1601–1815 Ranskalle. Kunta on ollut itsenäinen vuodesta 1816. Nykyisen nimensä kunta sai vuonna 1960 Pregnyn, Chambésy-Dessusin ja Chambésy-Dessousin kylien mukaan.
Sijainti

Pregny-Chambésy sijaitsee Genevenjärven länsirannalla. Sen rajanaapureita ovat etelässä Geneve, lännessä Le Grand-Saconnex ja pohjoisessa Bellevue. Itäpuolella kunta rajoittuu Genevenjärveen.
Liikenne

Moottoritie A1 ohittaa Pregny-Chambésyn länsipuolitse. Geneven kansainvälinen lentoasema sijaitsee kunnan länsirajalla.
SBB:n rautatie Geneven päärautatieasemalta Lausanneen kulkee Chambésyn aseman kautta.
Muuta

Pregny-Chambésy on monen kansainvälisen organisaation kotipaikka:
Maailman terveysjärjestön WHO:n päämaja sijaitsee Pregnyssä.
Myös Yhdistyneiden kansakuntien yhteinen AIDS-ohjelman (UNAIDS) keskuspaikka on Pregnyssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pregny-Chambésy Wikimedia Commonsissa
Torrione-Vouilloz, Dominique: Pregny-Chambésy (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  6.7.2010. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
| n k Geneven kantonin kunnat |
| --- | --- | --- |
Geneven kantonin kunnat (45 kpl, 1960–)
| Geneven kantoni |  Aire-la-Ville  Anières  Avully  Avusy  Bardonnex  Bellevue  Bernex  Carouge  Cartigny  Céligny  Chancy  Chêne-Bougeries  Chêne-Bourg  Choulex  Collex-Bossy  Collonge-Bellerive  Cologny  Confignon  Corsier  Dardagny  Geneve  Genthod  Gy  Hermance  Jussy  Laconnex  Lancy  Le Grand-Saconnex  Meinier  Meyrin  Onex  Perly-Certoux  Plan-les-Ouates  Pregny-Chambésy  Presinge  Puplinge  Russin  Satigny  Soral  Thônex  Troinex  Vandœuvres  Vernier  Versoix  Veyrier  |  |
Markus Kaurto

Markus Kaurto (s. 31. elokuuta 1993) on suomalainen, vuonna 2012 lentopallon Mestaruusliigassa debyyttinsä tehnyt lentopalloilija. Kaurto on edustanut pääsarjaurallaan Raision Loimua, Joensuun Rientoa, Perungan Poikia, kaudella 2016–2017 oululaista Ettaa sekä vuodesta 2017 Vammalan Lentopalloa. VaLePa:n joukkueessa hän voitti Suomen-mestaruuden ja Suomen cupin mestaruuden vuonna 2018 ja 2019. Elokuussa 2020 Kaurto siirtyi Akaa Volleyhyn.
Kaurto on edustanut juniori-ikäisenä Suomen nuorten lentopallomaajoukkuetta, ja vuonna 2015 hän pelasi ensimmäiset miesten A-maaottelunsa Euroopan Kisoissa. Uran ensimmäiset viisi A-maaottelua olivat kuitenkin niin sanotun B-maajoukkueen mukana, kun Euroopan kisat järjestettiin samanaikaisesti kesän Maailmanliigan otteluiden kanssa, minkä vuoksi A-maajoukkueen ykkösmiehistö pelasi yhtä aikaa toisessa kilpailussa. Varsinaiseen A-maajoukkueeseen Kaurto valittiin kesällä 2016, kun hän kuului Maailmanliigan 15 pelaajan joukkueeseen. Kaurton ensimmäinen ottelu ykkösmaajoukkueessa koitti 27. toukokuuta 2016 Hollantia vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän pelasi mainion ottelun ja keräsi 14/+11 pistettä. Ennen vuoden 2018 MM-kisoja hän on pelannut 53 maaottelua.
Kaurto harrasti pitkään lentopallon lisäksi myös korkeushyppyä, jossa hän kuului nuorten maajoukkuevalmennettaviin. Korkeushypyssä hän ehti saavuttaa myös junioritasolla SM-mitaleita. Parhaimmillaan hän hyppäsi korkeutta 205 cm kesällä 2011 ennen lopullista siirtymistä lentopalloon. Lentopalloa Kaurto aloitti pelata vasta 2010-luvun vaihteessa Lempäälän Jyryssä, mutta nousi hyvän fysiikkansa ansiosta nopeasti aina nuorten maajoukkueeseen ja lentopalloliigaan saakka.
Seurat

2011–2012 Raision Loimu (Mestaruusliiga)/A-Volley (I-sarja)
2012–2014 Joensuun Riento
2014–2016 Perungan Pojat, Rovaniemi
2016–2017 Etta, Oulu
2017–2019 Vammalan Lentopallo
Matka maailman ympäri (yhtye)

| Matka maailman ympäri> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2017– 
Tyylilaji:  pop, rock
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Saara "Sape" Niemelä, laulu, saksofoni, kitara, perkussiot   Miro Palokallio, kitara, koskettimet, taustalaulu ym.   Aarni Palokallio, rummut  
Levy-yhtiö:  Suomen Musiikki, 2017–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matka maailman ympäri on Sape Niemelän ja Miro Palokallion kesällä 2017 perustama helsinkiläinen rockyhtye. Trioon kuuluu myös Palokallion veli Aarni Palokallio, joka soittaa yhtyeessä rumpuja.
Historia

Niemelä ja Palokallio tapasivat ruotsinlaivalla kesällä 2017, ja myöhemmin samana kesänä Ruisrockissa kohdatessaan päättivät perustaa bändin.  
Ensimmäinen single Ei mikään palaa ennalleen julkaistiin jo saman vuoden joulukuussa.
Yhtyeen ensimmäinen albumi Kolme julkaistiin 20.7.2018, toinen, Toinen 28.2.2020 ja kolmas, Matka maailman ympäri 15.11.2024.
Jäsenet

Saara "Sape" Niemelä - laulu, saksofoni, kitara, perkussiot
Miro Palokallio - kitara, piano, syntetisaattorit, taustalaulu ym.
Aarni Palokallio - rummut
sekä keikoilla
Unto Luoto - koskettimet
Jere Lilja - kitara
Matias Ärrälä - basso
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Kolme |  Julkaistu: 20. heinäkuuta 2018  Formaatti: CD / Digitaalinen  Levy-yhtiö: Suomen Musiikki | - | – |
| Toinen |  Julkaistu: 28. helmikuuta 2020  Formaatti: Vinyyli / CD / Digitaalinen  Levy-yhtiö: Suomen Musiikki | - | – |
Aiheesta muualla

Yhtyeen sivu Fullsteam-ohjelmatoimiston sivuilla
Yhtyeen Facebook-sivu
Mia Rönkä

| Mia Rönkä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mia Tiina Hannele Rönkä
Syntynyt: 1972 (ikä 51–52) Vaasa
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  ympäristöekologia
Mia Tiina Hannele Rönkä (s. 1972 Vaasa) on suomalainen filosofian tohtori, ympäristöekologian dosentti ja kirjailija-toimittaja. Rönkä on kirjoittanut luontoaiheisia tietokirjoja aikuisille ja lapsille sekä kaksi runokokoelmaa.
Rönkä valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1999. Hän väitteli Turun yliopiston biologian laitoksella vuonna 2008 ekologian alalla väitöksellä Assessment of Coastal Bird Populations and Habitats on the Finnish Coast of the Baltic Sea: Implications for Monitoring and Management. Väitöskirja käsitteli ympäristötekijöiden vaikutusta saaristolintukantoihin ja saaristolinnuston levinneisyyteen Suomen etelärannikolla. Väitöksessä selvitettiin saaristolintujen kannankehityksen ja poikastuoton yhteyttä sekä kehitettiin uusi menetelmä poikastuoton seurantaan. Väitöstyössä käsiteltiin myös tiedon välittämistä luonnon monimuotoisuudesta.
Vuonna 2016 ilmestyi teos Nähdään majalla, pörriäisagentit, ensimmäinen osa luontoaiheisesta lasten tarinallisesta tietokirjasarjasta.
Teokset

Rönkä, Mia & Walls, Mari (toim.): Veden varassa: Suomen vesiluonnon monimuotoisuus.  Helsinki:  Edita Publishing Oy, 2004.  ISBN 951-37-3850-7
Rönkä, Mia; Vuorisalo, Timo & Lummaa, Karoliina (toim.): Monitieteinen ympäristötutkimus.  Helsinki:  Gaudeamus Oy, 2012.  ISBN 978-952-495-239-2
Rönkä, Mia; Karhilahti, Ari & Rannikko, Ann-Mari: Turun seudun luontoretkiopas.  Turku:  Sammakko, 2015.  ISBN 978-952-483-265-6
Maanalaiset linnut.  Turku:  Sammakko, 2016.  ISBN 978-952-483-311-0
Kaksi pimeää.  Turku:  Sammakko, 2022.  ISBN 978-952-483-425-4
Rönkä, Mia; Niemelä, Reetta & Pelliccioni, Sanna: Nähdään majalla, pörriäisagentit.  Turku:  Sammakko, 2016.  ISBN 978-952-483-313-4
Rönkä, Mia; Niemelä, Reetta & Pelliccioni, Sanna: Nähdään majalla, lintuagentit.  Turku:  Sammakko, 2017.  ISBN 978-952-483-337-0
Rönkä, Mia & Lilly, Thomas: Lepakon vuosi.  (Kuvitus: Nadja Sarell)  Turku:  Sammakko, 2020.  ISBN 978-952-483-406-3
Aiheesta muualla

Mia Rönkä Sammakon sivuilla
Mia Rönkä Turun yliopiston sivuilla
Mia Röngän kolumni: Pitäisikö ihminenkin määritellä haittaeläimeksi? Yle.  26.5.2017. Viitattu 8.4.2021.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Viimeinen jätkä

| Viimeinen jätkä Olavi Miettinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1983 (LP ja C-KASETTI) 27. tammikuuta 2010 (CD)
 Tyylilaji: Kupletti
 Levy-yhtiö: Rocket Records (CD)
Olavi Miettisen muut julkaisut
|   | Viimeinen jätkä 1983 |   |
Viimeinen jätkä on suomalaislaulaja Olavi Miettisen ainoaksi jäänyt studioalbumi vuodelta 1983. Rocket Records julkaisi albumin CD:nä 27.1.2010.
Olavi Miettinen oli viimeisiä suomalaisia tukkijätkiä. Hän pääsi levyttämään ystävänsä Jaakko Tepon avustuksella. Albumin kappaleista Miettisen sanoittaman ja säveltämän kappaleen ”Jätkän ruusut” on levyttänyt mm. evijärveläinen haitaripelimanni Pauli Koskipuisto. Toinen tunnettu kappale on Tepon säveltämä ”Metsähallituksen jätkä”. Miettisen levytyksiä on verrattu Esa Pakarisen rillumarei-henkiseen kansanomaisuuteen. CD-painoksen saatesanat on kirjoittanut Jaakko Teppo.
Kappaleet

Kaikki sävellykset ja sanoitukset Olavi Miettinen, paitsi missä toisin mainitaan.
Hilta
Jätkän ruusut
Kaipaus
Kehtolaulu
Kului nuoruus
Maija (Säv. trad.)
Metsien lapsi
Metsähallituksen jätkä (Säv. Jaakko Teppo)
Minä tahtoisin jätkä vain olla
Muistoja Imatralta
On aivan sama (Säv. trad.)
Romantiikkoo (Säv. trad.)
Suomen laulu (Säv. trad.)
Yö kämpillä
Millerin lieriöprojektio

Millerin projektion mukainen maailmankartta
Millerin lieriöprojektio on Osborn Maitland Millerin  (1897-1979) vuonna 1942 laatima karttaprojektio, joka on eräänlainen Mercatorin projektion muunnelma.  Sitä muodostettaessa kunkin paikan maantieteellinen leveys ensin skaalataan kertoimella 4/5, eli alueita ikään kuin siirretään päiväntasaajaa kohti, minkä jälkeen näin muunnettu maapallo ajatellaan kuvatuksi tasolle Mercatorin projektiolla. Jotta mittakaava päiväntasaajalla olisi kaikkiin suuntiin sama, lopuksi etäisyydet päiväntasaajalta kerrotaan tekijällä 5/4.  Näin ollen paikka, jonka maantieteellinen leveys on  \varphi  ja pituus  \lambda , kuvautuu kartalla kohtaan, jonka karteesiset koordinaatit ovat:
Kääntäen kartan piste (x, y) vastaa maanpinnan pistettä, jonka maantieteelliset koordinaatit ovat:
Toisin kuin Mercatorin projektio, Millerin projektio ei ole oikeakulmainen. Mercatorin projektioon verrattuna sen etuna on kuitenkin, että siinä napaseudut eivät näytä läheskään samassa määrin liian suurilta, ja navatkin kuvautuvat äärelliselle etäisyydelle. Pituuspiirit näkyvät kartassa janoina, joiden pituus on 0,733 kertaa päiväntasaajan pituus. Projektiota on käytetty useissa amerikkalaisissa karttakirjoissa.
GIS-sovelluksissa projektio tunnetaan koodinimellä  "EPSG:54003 - World Miller Cylindrical".
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Miller cylindral projection
Aiheesta muualla

Map Projection: Miller 1 (Interaktiivinen Java-applet, jolla voidaan tutkia mittasuhteiden vääristumistä Millerin projektiossa) uff.br. Arkistoitu 20.3.2012. Viitattu 30.7.2016.
B6-vitamiini

B6-vitamiinilla tarkoitetaan erilaisia 5-(hydroksimetyyli)-3-pyridinolin johdannaisia, jotka ovat elämän kannalta välttämättömiä ihmisille ja kaikille muille tunnetuille eliöille. Monet kasvit ja mikrobit tuottavat näitä aineita. Ihmiset tai mitkään muut eläimet taas eivät pysty valmistamaan niitä, joten ne ovat niille vitamiineja ja niiden tulee saada näitä aineita ravinnosta. Märehtijöiden pötsimikrobit tosin usein tuottavat B6-vitamiinia kylliksi eläimen tarpeeseen.
Ihmisillä B6-vitamiinin liian vähäinen saanti on harvinaista, sillä sitä on kylliksi useimmissa ruuissa.  B6-vitamiini imeytyy kuitenkin kasvikunnan tuotteista heikommin kuin eläinperäisistä elintarvikkeista. Vegaaniruokavaliota noudattavan saattaa olla tämän vuoksi hyvä käyttää B6-vitamiinilisää. Myös monet lääkeaineet saattavat heikentää B6-vitamiinin imeytymistä.
Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan saantisuositus on noin 1 milligramma B6-vitamiinia per vuorokausi (mg/vrk). Vitamiinia voi saada liikaa lisäravintoaineista. Lisien useita kuukausia kestävä käyttö noin 500 mg/vrk annoksin voi johtaa muun muassa hermostoperäisiin kipuihin, epätavallisiin tuntemuksiin iholla ja liikkumisvaikeuksiin.
| --- | --- |

Pyridoksaali: Pyridoksaali-5'-fosfaatti

Pyridoksiini: Pyridoksamiini
Luonnosta löytyvät B6-vitamiinina toimivat isomeerit eli vitameerit ovat pyridoksaali (aldehydi), pyridoksiini (alkoholi), pyridoksamiini (amiini) ja näiden 5'-fosfaatit, joissa 5-OH-ryhmään on sitoutunut fosfaatti. Näitä on ruuissa ja syötynä ne muuntuvat ihmiskehossa fosfaatin sitovaksi pyridoksaali-5'-fosfaatiksi eli PLP:ksi. PLP sitoutuu tiettyihin entsyymeihin entsyymitoiminnan kannalta pakollisena osana, joko koentsyyminä tai prosteettisena ryhmänä. Vuonna 2019 eliöissä tunnettiin yli 190 eri entsyymityyppiä, joissa PLP on toiminnallisena osana.
PLP on osallisena ihmisissä esimerkiksi lähes kaikissa aminohappojen hajotuksen ja valmistuksen reaktioreiteissä; glykogeenin vapautumisessa glykogeenifosforylaasilla; serotoniinin tuotossa 5-hydroksitryptofaanista aromaattisten L-aminohappojen dekarboksylaasilla; dopamiinin, ja siten myös norepinefriinin ja epinefriinin esiasteen tuotossa levodopasta aromaattisten L-aminohappojen dekarboksylaasilla; GABA:n tuotossa glutamaattidekarboksylaasilla; hemoglobiinin hemin ja muiden porfyriinien esiasteiden tuotossa 5-aminolevulinaattisyntaasilla; sfingolipidien tuotossa muun muassa sfinganiini-1-fosfaattialdolaasilla.
Suositukset > Vähimmäissuositus

6–65-vuotiaan tulisi joka vuorokausi saada B6-vitamiinia keskimäärin 1 milligramma (mg), jos hänen energiatarpeensa on 2 000 kilokaloria vuorokaudessa. Tämä suositus ja alla olevan taulukon arvot ovat Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan ravitsemussuosituksia. Neuvottelukunta ei ole määrittänyt sitä, että ovatko B6-suositusten massat (mg) esimerkiksi pyridoksiinina tai jonain muuna B6-vitameerinä.
| Lapset | Lapset | Miehet | Miehet | Naiset | Naiset | Raskaana olevat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ikä | mg | Ikä | mg | Ikä | mg | 1,4 mg |
| < 6 kk | a | 10–13 v | 1,2 | 10–13 v | 1,1 | 1,4 mg |
| 6–11 kk | 0,4 | 14–17 v | 1,6 | 14–17 v | 1,3 | 1,4 mg |
| 12–23 kk | 0,5 | 18–30 v | 1,5 | 18–30 v | 1,2 | Imettävät |
| 2–5 v | 0,7 | 31–60 v | 1,5 | 31–60 v | 1,2 | 1,5 mg |
| 6–9 v | 1,0 | 61–74 v | 1,5 | 61–74 v | 1,3 | 1,5 mg |
|  |  | ≥ 75 v | 1,5 | ≥ 75 v | 1,3 | 1,5 mg |
a: Äidinmaito tai äidinmaidonkorvike tyydyttää alle 6 kk ikäisten ravinnetarpeet
Vuonna 2017 tarkasteltiin 18–74-vuotiaiden suomalaisten ravitsemusta. Tuolloin miehet saivat pyridoksiinia keskimäärin 2,2 milligrammaa vuorokaudessa (mg/vrk) ja 0,25 mg per ruuasta ravintoenergiana saatu megajoule (mg/MJ). Naisilla nämä arvot olivat 1,8 mg/vrk ja 0,25 mg/MJ. Miehistä 84 % sai pyridoksiinia saantisuositusten mukaisesti ja 4 % alle keskimääräisen tarpeen (eli alle 1,3 mg/vrk). Naisilla nämä osuudet olivat vastaavasti 92 % ja 2 % (eli alle 1 mg/vrk). "Keskimääräinen tarve" tyydyttää ravinnetarpeen puolella väestöstä, mutta sitä hieman alhaisempi saanti ei silti välttämättä johda oireilevaan puutostilaan.
Suositukset > Enimmäissuositus

B6-vitamiinin turvallisena enimmäismääränä aikuisille pidettiin aiemmin 25:tä milligrammaa per vuorokausi. Nykyisin ylärajana pidetään kuitenkin aikuisilla 12:ta milligrammaa. Tämän rajan ylittäminen saattaa aiheuttaa  pitkäaikaisessa käytössä perifeeristä neuropatiaa eli ääreishermostossa havaittavia toimintahäiriöitä tai patologisia muutoksia. Ylärajan ylittäviä ravintolisiä saa myydä edelleen, mutta ne on varustettava merkinnällä, jonka mukaan valmiste ei sovellu pitkäaikaiskäyttöön.
| Ikäryhmä | Suurin turvallinen saanti |
| --- | --- |
4–6 kk: 2,2 mg
7–11 kk: 2,5 mg
1–3 v: 3,2 mg
4–6 v: 4,5 mg
7–10 v: 6,1 mg
11–14 v: 8,6 mg
15–17 v: 10,7 mg
aikuiset: 12,0 mg