stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saab MFI-15 Safari
Tekniikkaa

Miehistö: ohjaaja ja oppilas/matkustaja
Pituus 7 m
Kärkiväli 8,85 m
Korkeus 2,6 m
Siipipinta-ala 11,90 m²
Tyhjäpaino 690 kg
Suurin sallittu lentoonlähtöpaino 1 200 kg
Voimalaite Avco Lycoming IO-360-A1B6, 4-sylinterinen, ilmajäähdytetty mäntämoottori, teho 200 hv eli 149 kW
Suurin lentonopeus 362 km/h
Matkalentonopeus 154 solmua
Sakkausnopeus 55 solmua
Lakikorkeus 6 100 m
Versiot

MFI-15 Safari
MFI-17 Supporter - Saabin myymä sotilasversio. Myyty mm. Tanskaan, jossa kulkee nimellä T-17
Saab Safari TS - Yksi prototyyppi rakennettiin, jossa oli 210 hv turboahdettu mäntämoottori
MFI-17 Mushshak - Pakistanilainen lisenssiversio
MFI-395 Super Mushshak - Pakistanilainen modifioitu lisenssiversio
Shahbaz - Pakistanilainen jatkokehitelmä
Käyttäjät

Tanskan ilmavoimat - 32 kpl
Norjan ilmavoimat - 32 kpl
Pakistan - 28 + 92 kpl alkuperäisiä Saabin koneita, pakistanilaisia kehitelmiä Pakistanissa 25+149+20 kpl, Syyriassa 6 kpl, Arabiemiirikuntien liitossa muutamia kappaleita, "KSA":ssa 20 kpl ja Omanissa 8 kpl.
Sierra Leone 2 kpl
Zambia - 20 kpl
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fly 98: Saab Safari (Arkistoitu – Internet Archive)
Saab-MFI 15/17 Safari-Supporter (Arkistoitu – Internet Archive)
Saab Supporter
Saksan Grand Prix 1969

Saksan Grand Prix 1969 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. elokuuta 1969 Nürburgringin. Kilpailun voitti belgialainen Jacky Ickx, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Osallistujien lisäämiseksi Formula 2 -autoja osallistui kilpailuun. Kaksi kilpailua käytiin samaan aikaan, mutta Formula 2 -osallistujat (tuloksissa keltaisella) eivät taistelleet F1-pisteistä.
Harjoituksissa sattuneen Gerhard Mitterin onnettomuuden seurauksena muut BMW-kuljettajat ja Hans Herrmann vetäytyivät kilpailusta.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Jacky Ickx | Brabham-Ford BT26A | 14 | 1:49:55.4 | 1 | 9 |
| 2 | 7 |  Jackie Stewart | Matra-Ford MS80 | 14 | 57.7 | 2 | 6 |
| 3 | 10 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford M7C | 14 | + 3:21.6 | 8 | 4 |
| 4 | 2 |  Graham Hill | Lotus-Ford 49B | 14 | + 3:58.8 | 9 | 3 |
| 5 | 26 |  Henri Pescarolo | Matra-Ford MS7 | 14 | F2-voittaja | 13 |  |
| 6 | 29 |  Richard Attwood | Brabham-Ford BT30 | 13 | - | 20 |  |
| 7 | 20 |  Kurt Ahrens Jr. | Brabham-Ford BT30 | 13 | - | 19 |  |
| 8 | 22 |  Rolf Stommelen | Lotus-Ford 59B | 13 | - | 22 |  |
| 9 | 31 |  Peter Westbury | Brabham-Ford BT30 | 13 | - | 18 |  |
| 10 | 30 |  Xavier Perrot | Brabham-Ford BT23C | 13 | - | 24 |  |
| 11 | 11 |  Jo Siffert | Lotus-Ford 49B | 12 | Ripustukset | 4 | 2 |
| 12 | 8 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra-Ford MS80 | 12 | Ripustukset | 10 | 1 |
| Kesk. | 9 |  Denny Hulme | McLaren-Ford M7A | 11 | Voimansiirto | 5 |   |
| Kesk. | 15 |  Jackie Oliver | BRM-Ford P138 | 11 | Öljyvuoto | 16 |   |
| Kesk. | 2 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford 49B | 10 | Sytytys | 3 |   |
| Kesk. | 28 |  François Cevert | Tecno-Ford | 9 | Pyörä | 14 |  |
| Kesk. | 27 |  Johnny Servoz-Gavin | Matra-Ford MS7 | 6 | Moottori | 12 |  |
| Kesk. | 16 |  Jo Bonnier | Lotus-Ford 49B | 4 | Polttoainevuoto | 23 |   |
| Kesk. | 17 |  Piers Courage | Brabham-Ford BT26A | 1 | Onnettomuus | 7 |   |
| Kesk. | 12 |  Vic Elford | McLaren-Ford M7A | 0 | Onnettomuus | 6 |   |
| Kesk. | 3 |  Mario Andretti | Lotus-Ford 63 4WD | 0 | Onnettomuus | 15 |   |
| DNS | 14 |  John Surtees | BRM P139 | - | Ei startannut | 11 |   |
| DNS | 24 |  Gerhard Mitter | BMW 269 | - | Kohtalokas onnettomuus   harjoituksissa | 25 |  |
| DNS | 23 |  Hubert Hahne | BMW 269 | - | Ei startannut | 17 |  |
| DNS | 25 |  Dieter Quester | BMW 269 | - | Ei startannut | 21 |  |
| DNS | 21 |  Hans Herrmann | Lotus-Ford 59B | - | Ei startannut | - |  |
Muuta

Nopein kierros: Jacky Ickx 7'43.800
Saksan Grand Prix 1970

Saksan Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. elokuuta 1970 Hockenheimring-radalla. Kilpailun voitti Jochen Rindt, jolle voitto oli kauden viides, mutta samalla viimeinen.
Kilpailua ei ajettu kuljettajien vaatimuksista Nürburgringin radalla turvallisuussyistä. Tämän takia kilpailu siirrettiin ajettavaksi Hockenheimin radalle. F1 palasi päivitetylle Nürburgringille taas 1971.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford | 50 | 1:42:00.3 | 2 | 9 |
| 2 | 10 |  Jacky Ickx | Ferrari | 50 | 0.7 | 1 | 6 |
| 3 | 4 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 50 | + 1:21.8 | 16 | 4 |
| 4 | 17 |  Emerson Fittipaldi | Lotus-Ford | 50 | + 1:55.1 | 13 | 3 |
| 5 | 21 |  Rolf Stommelen | Brabham-Ford | 49 | + 1 krs. | 11 | 2 |
| 6 | 14 |  Henri Pescarolo | Matra | 49 | + 1 krs. | 5 | 1 |
| 7 | 23 |  François Cevert | March-Ford | 49 | + 1 krs. | 14 |   |
| 8 | 12 |  Jo Siffert | March-Ford | 47 | Sytytys | 4 |   |
| 9 | 7 |  John Surtees | Surtees-Ford | 46 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 9 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 37 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 5 |  Chris Amon | March-Ford | 34 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 15 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 30 | Moottori | 3 |   |
| Kesk. | 16 |  John Miles | Lotus-Ford | 24 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 1 |  Jackie Stewart | March-Ford | 20 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 11 |  Mario Andretti | March-Ford | 15 | Vaihdelaatikko | 9 |   |
| Kesk. | 22 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 11 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 6 |  Pedro Rodríguez | BRM | 7 | Sytytys | 8 |   |
| Kesk. | 10 |  Jackie Oliver | BRM | 5 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 3 |  Jack Brabham | Brabham-Ford | 4 | Öljyvuoto | 12 |   |
| Kesk. | 8 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra | 4 | Ripustukset | 21 |   |
| Kesk. | 24 |  Peter Gethin | McLaren-Ford | 3 | Kaasu | 17 |   |
| DNQ | 25 |  Brian Redman | De Tomaso-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 20 |  Andrea de Adamich | McLaren-Alfa Romeo |   |   |   |   |
| DNQ | 27 |  Silvio Moser | Bellasi-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 26 |  Hubert Hahne | March-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Jacky Ickx - 2:00.5
Ruotsalaiset amerikkalaisessa elokuvateollisuudessa

Ingrid Bergman palkittiin Oscar-palkinnolla roolistaan elokuvassa Kaasuvalo (1944).
2000-luvun alussa media alkoi puhua ruotsalaisten Hollywood-invaasiosta. Ruotsalaiset ovat kuitenkin vaikuttaneet englantilaisiin ja amerikkalaisiin elokuviin jo varhain 1900-luvulla, ja vaikutus on jatkunut nykypäivään asti. Lisäksi monet ruotsalaiset elokuvat ovat menestyneet hyvin Yhdysvalloissa, ja joistakin ruotsalaisista elokuvista on kuvattu amerikkalaisia versioita. Useat ruotsalaiset elokuva-alan työntekijät ovat olleet esikuvia amerikkalaisessa elokuvamaailmassa. Yhdysvalloissa on tehty jopa useita elokuvia ruotsalaisten kirjojen pohjalta. Viimeisimmät tällaiset elokuvat on tehty, kun elokuvan ruotsalainen versio on menestynyt Yhdysvalloissa.
Keskeisimpiä ruotsalaisia Hollywood-näyttelijöitä ovat muun muassa Ingrid Bergman ja Greta Garbo. Molemmat näyttelijät kuuluvat niiden neljän ruotsalaisen joukkoon, joilla on oma tähti Hollywoodin Walk of Famella.
Historiaa > 1905−1949

Anna Q. Nilssonia nimitetään jopa Ruotsin ensimmäiseksi filmitähdeksi, ja hän loi uransa pääasiallisesti Yhdysvalloissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vain 17-vuotiaana vuonna 1905 työskennelläkseen maassa lapsenvahtina. Hän päätyi kuitenkin elokuva-alalle ja osallistui yli kahdensadan elokuvan tekoon. Hänet nimettiin myös Amerikan kauneimmaksi naiseksi, ja hänellä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.
1920-luvun puolivälissä ohjaaja Mauritz Stiller matkusti Yhdysvaltoihin tuoreen tähden, Greta Gustafssonin, kanssa. Gustafsson tunnetaan paremmin nimellä Greta Garbo. Stiller ja Garbo oli kutsuttu Yhdysvaltoihin tekemään elokuvaa. Stillerin oleskelu Yhdysvalloissa osoittautui hankalaksi hänen huonon englannin kielen taitonsa takia, mutta Garbo pärjäsi paremmin. Kun Stiller palasi Tukholmaan, Garbo loi itselleen uraa Yhdysvalloissa. Viiden vuoden Yhdysvalloissa oleskelun jälkeen Garbo seurusteli näyttelijä John Gilbertin kanssa ja hänet oli nimetty kaksi kertaa Oscar-ehdokkaaksi vuonna 1930 näyttelijänsuorituksistaan elokuvissa Anna Christie ja Romantiikkaa. Hän näytteli ja oli muuten mukana useissa amerikkalaisissa elokuvissa kunnes lopetti näyttelemisen vuonna 1941. Vuonna 1951 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen. American Film Institute on nimennyt hänet Yhdysvaltain viidenneksi parhaaksi naisnäyttelijäksi.
Victor Sjöström muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1923 ja menestyi paremmin kuin kollegansa Mauritz Stiller. Hän kuitenkin viipyi Hollywoodissa vain muutaman vuoden. Yksikään hänen elokuvistaan ei ole jäänyt elämään muistettuna klassikkona. Hänen viimeinen ohjaamansa elokuva oli hänen kymmenes englanninkielinen elokuvansa, nimeltään Kardinaalin asialla.
Vuonna 1936 ruotsalainen Ingrid Bergman näytteli Gustaf Molanderin ohjaamassa elokuvassa Intermezzo. Kolme vuotta myöhemmin hän näytteli saman roolin samannimisessä elokuvassa, jossa oli sama juoni, mutta tällä kertaa elokuvan tuotti amerikkalainen elokuvayhtiö. Kyseisestä elokuvasta alkoi Bergmanin ura Yhdysvalloissa. Vuonna 1942 hänestä tuli kansainvälinen tähti, kun hän esitti norjalaista Ilsa Lundia menestyselokuvassa Casablanca, vaikkakin hän sekä hänen vastanäyttelijänsä Humphrey Bogart katuivat jälkeenpäin elokuvaan osallistumista. American Film Institute on nimennyt Bergmanin Amerikan neljänneksi parhaaksi näyttelijäksi Katharine Hepburnin, Bette Davisin ja Audrey Hepburnin jälkeen.
Vuonna 1949 ensimmäinen ruotsalainen elokuva palkittiin Oscarilla. Palkinnon parhaasta dokumenttielokuvasta voitti Arne Sucksdorffin Människor i stad.
Aiheesta muualla

Myöhänen, Pasi: Hollywood ruotsalaistuu, uusi Tarzankin on Ruotsin Skarsgårdeja. Yle Uutiset.  14.7.2016.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Svenskar i amerikansk film
Ann-Margret oli yksi Hollywoodin tunnetuimmista ruotsalaisista 1960- ja 1970-luvuilla. Kuva on hänen uransa alkupuolelta.
Lasse Hallström
Tomas Alfredson menestyi ohjauksellaan Pappi lukkari talonpoika vakooja. Kuvassa hän on elokuvan Britannian ensi-illassa.
Mikael Persbrandt jakaa nimikirjoituksia Tukholmassa.
Käännös suomeksi
Hakemistopalvelu

Hakemistopalvelu on tietotekniikassa hajautettu tietokantapalvelu. Hakemistopalvelua käytetään tiedon säilyttämiseen ja hallintaan. Hakemistopalvelussa voidaan säilyttää monenlaista tietoa kuten identiteetiprofiileja ja pääsyoikeuksia sekä tietoja verkkolaitteista ja niin edelleen.
Hakemistopalvelu tallentaa tiedot puurakenteeseen, joka eroaa relaatiomallia käyttävistä tietokannoista.
DNS-nimipalvelu on hakemistopalvelu, joka tallentaa vain IP-osoitteita ja nimiä. LDAP-palvelu voi säilöä tietoa monista todellisista ja käsitteellisistä asioista.
Unix-järjestelmissä hakemistopalveluja käytetään käyttäjä- ja ryhmätietokantojen ja salasanojen ja muiden tietojen (/etc/hosts) jakamiseen. Sun Microsystemsin Network Information Service (NIS) oli yksi laajimmin levinneitä ja käytetyimpiä ennen LDAP:in yleistymistä.
Windowsissa vastaavia ovat NT Domain ja Active Directory.
Aiheesta muualla

LDAP Naming Service Versus Other Naming Services (englanniksi)
Saksan Grand Prix 1978

|  Saksan Grand Prix 1978  |
| --- | --- |
 11 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1978. 
Päivämäärä:  30. heinäkuuta 1978
Sijainti:  Hockenheimring, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  6,789 km
Kilpailun pituus:  45 kierrosta, 305,505 km
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mario Andretti   (Lotus)
Paaluaika:  1.51,90
Palkintokoroke
Voittaja:   Mario Andretti   (Lotus)
Toinen:    Jody Scheckter   (Wolf)
Kolmas:   Jacques Laffite   (Ligier)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Ronnie Peterson   (Lotus)
Kierrosaika:  1.55,62 (kierroksella 26)
Saksan Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. heinäkuuta 1978 Hockenheimringin radalla. Kilpailun voitti Mario Andretti. Keke Rosberg ajoi kymmeneksi, joka oli hänen kauden paras sijoituksensa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 45 | 1.28.00,90 | 1 | 9 |
| 2 | 20 |  Jody Scheckter | Wolf-Ford | 45 | + 15,35 | 4 | 6 |
| 3 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 45 | + 28,01 | 7 | 4 |
| 4 | 14 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 45 | + 36,88 | 10 | 3 |
| 5 | 3 |  Didier Pironi | Tyrrell-Ford | 45 | + 57,26 | 16 | 2 |
| 6 | 25 |  Hector Rebaque | Lotus-Ford | 45 | + 1.37,86 | 18 | 1 |
| 7 | 2 |  John Watson | Brabham-Alfa Romeo | 45 | + 1.39,53 | 5 |  |
| 8 | 12 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | 45 | + 1.56,87 | 15 |  |
| 9 | 35 |  Riccardo Patrese | Arrows-Ford | 44 | + 1 krs. | 14 |  |
| 10 | 32 |  Keke Rosberg | Wolf-Ford | 42 | + 3 krs. | 19 |  |
| 11 | 23 |  Harald Ertl | Ensign-Ford | 41 | Moottori | 17 |  |
| DSQ | 36 |  Rolf Stommelen | Arrows-Ford | 42 | Hylättiin | 23 |  |
| Kesk. | 6 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 36 | Vaihteet | 2 |  |
| DSQ | 7 |  James Hunt | McLaren-Ford | 34 | Hylättiin | 8 |  |
| Kesk. | 27 |  Alan Jones | Williams-Ford | 31 | Polttoaineen syöttö | 6 |  |
| Kesk. | 22 |  Nelson Piquet | Ensign-Ford | 31 | Moottori | 21 |  |
| Kesk. | 19 |  Vittorio Brambilla | Surtees-Ford | 24 | Polttoaineen syöttö | 20 |  |
| Kesk. | 8 |  Patrick Tambay | McLaren-Ford | 16 | Ulosajo | 11 |  |
| Kesk. | 11 |  Carlos Reutemann | Ferrari | 14 | Polttoaineen syöttö | 12 |  |
| Kesk. | 1 |  Niki Lauda | Brabham-Alfa Romeo | 11 | Moottori | 3 |  |
| Kesk. | 15 |  Jean-Pierre Jabouille | Renault | 5 | Moottori | 9 |  |
| Kesk. | 9 |  Jochen Mass | ATS-Ford | 1 | Ulosajo | 22 |  |
| Kesk. | 16 |  Hans Joachim Stuck | Shadow-Ford | 1 | Ulosajo | 24 |  |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 0 | Ulosajo | 13 |  |
| DNQ | 17 |  Clay Regazzoni | Shadow-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 10 |  Jean-Pierre Jarier | ATS-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 18 |  Rupert Keegan | Surtees-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 37 |  Arturo Merzario | Merzario-Ford |  |  |  |  |
| DNPQ | 31 |  René Arnoux | Martini-Ford |  |  |  |  |
| DNPQ | 30 |  Brett Lunger | McLaren-Ford |  |  |  |  |
Muuta

Hector Rebaquen ensimmäinen pistesijoitus
Saksan Grand Prix 1975

Saksan Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. elokuuta Nürburgringillä. Kilpailun voitti argentiinalainen Carlos Reutemann.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kirrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 14 | 1.41.14,1 | 10 | 9 |
| 2 | 21 |  Jacques Laffite | Williams-Ford | 14 | + 1.37,7 | 15 | 6 |
| 3 | 12 |  Niki Lauda | Ferrari | 14 | + 2.23,3 | 1 | 4 |
| 4 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 14 | + 3.31,4 | 16 | 3 |
| 5 | 22 |  Alan Jones | Hill-Ford | 14 | + 3.50,3 | 21 | 2 |
| 6 | 19 |  Gijs van Lennep | Ensign-Ford | 14 | + 5.05,5 | 24 | 1 |
| 7 | 29 |  Lella Lombardi | March-Ford | 14 | + 7.30,4 | 25 |   |
| 8 | 25 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford | 14 | + 7.40,9 | 23 |   |
| 9 | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 13 | + 1 krs. | 7 |   |
| Kesk. | 27 |  Mario Andretti | Parnelli-Ford | 12 | Polttoaine loppui | 13 |   |
| Kesk. | 24 |  James Hunt | Hesketh-Ford | 10 | Pyörä | 9 |   |
| Kesk. | 11 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 9 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 23 |  Tony Brise | Hill-Ford | 9 | Onnettomuus | 17 |   |
| Kesk. | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 7 | Onnettomuus | 3 |   |
| Kesk. | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 7 | Pyörä | 12 |   |
| Kesk. | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Ford | 5 | Ripustukset | 2 |   |
| Kesk. | 30 |  Wilson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 4 | Moottori | 22 |   |
| Kesk. | 10 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 3 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 1 |  Emerson Fittipaldi | McLaren-Ford | 3 | Ripustukset | 8 |   |
| Kesk. | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 3 | Ripustukset | 11 |   |
| Kesk. | 6 |  John Watson | Lotus-Ford | 2 | Ripustukset | 14 |   |
| Kesk. | 5 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 1 | Kytkin | 18 |   |
| Kesk. | 28 |  Mark Donohue | March-Ford | 1 | Pyörä | 19 |   |
| Kesk. | 2 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 0 | Onnettomuus | 6 |   |
| Kesk. | 20 |  Ian Ashley | Williams-Ford | 0 | Onnettomuus | 20 |   |
| DNQ | 35 |  Tony Trimmer | Maki-Ford |   |   |   |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Niki Lauda 6'58.6
Nopein kierros: Clay Regazzoni 7'06.4 kierroksella 7
Alan Jonesin ensimmäiset MM-pisteet
Jacques Laffiten ensimmäinen piste -ja palkintosija
Sadiola

| Sadiola |
| --- | --- |
 Sadiolan maisemaa.
 Sadiola
 Koordinaatit: 13°53′34″N, 11°42′9″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Kayesin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5 010 km²
Väkiluku (2009):  39 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sadiola on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin eteläosassa noin 75 kilometriä Kayesista lounaaseen. Kunnassa on 39 400 ja keskuskylässä 10 600 asukasta (vuonna 2009).
Sadiolan kunnan pinta-ala on 5 010 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Samé Diomgoman, Liberté Dembayan ja Hawa Dembayan, idässä Logon ja Diamoun ja etelässä Bafoulabén piirin Niambian ja Kéniéban piirin Dialafaran kuntiin sekä lännessä Senegaliin.
Seudun maisemaa leimaavat tasangot ja matalat kalliorinteet. Senegalin rajalla virtaa Faléméjoki. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu 44 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, soninkeja ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra, maissi, maapähkinä, fonio ja maniokki. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Tärkeimmät liike-elämän keskukset ovat Sadiola ja Kroukéto. Sadiolassa ja Yatelassa on teolliset kultakaivokset.
Kunnassa toimii 22 alakoulua, neljä yläkoulua, kaksi ranskalais-arabialaista koulua ja neljä koraanikoulua. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta, kolme terveysasemaa ja kaksi yksityisklinikkaa. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Gary Winick

| Gary Winick |
| --- | --- |
 Gary Winick vuonna 2002.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1961 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 27. helmikuuta 2011 (49 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, tuottaja
Puoliso:  Emily McDonnell
Ohjaaja
Aktiivisena:  1986–2010
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gary Scott Winick (31. maaliskuuta 1961 – 27. helmikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän aloitti uransa independent-elokuvien ohjaajana ja tuottajana, mutta ohjasi 2000-luvulla myös Hollywood-tuotantoja.
Winickin ensimmäinen ohjaus oli vuonna 1989 julkaistu trilleri Curfew. Vuonna 1999 hän oli perustamassa digitaalista teknologiaa hyödyntäviin pienen budjetin elokuviin erikoistunutta tuotantoyhtiötä InDigEnt (lyhenne sanoista Independent Digital Entertainment), jolla oli toimintaa vuoteen 2007. Yhtiön tuottamiin elokuviin kuuluvat muun muassa Rebecca Millerin ohjaama draama Personal Velocity: Three Portraits (2002), josta hän sai tuottajana Independent Spirit John Cassavetes Awardin, Peter Hedgesin ohjaama draama Aprilin juhlat (2003), josta näyttelijä Patricia Clarkson oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi, ja Steve Buscemin ohjaama musta komedia Lonesome Jim (2005).
Winickin oma ohjaajanura lähti nousuun vuonna 2002 julkaistun, InDigEntin tuottaman komedian Minä ja aikuiset naiset myötä. Hänet palkittiin kyseisestä elokuvasta Sundancen elokuvajuhlien parhaan ohjauksen palkinnolla. Hänen ensimmäinen Hollywood-ohjauksensa oli komedia 13 ja risat (2004), jonka pääosaa esitti Jennifer Garner. Hänen myöhempiä ohjauksiaan olivat lastenelokuva Lotta ystäväni (2006), romanttinen komedia Morsianten sota (2009) ja romanttinen draama/komedia Rakkauskirjeitä Julialle (2010), joka jäi hänen viimeisekseen.
Winick opiskeli elokuvantekoa Texasin yliopistossa, Austinissa, jossa hän suoritti Master of Fine Arts -tutkinnon ohjauksesta, ja American Film Instituten AFI Conservatoryssa, Los Angelesissa, jossa hän suoritti Master of Fine Arts -tutkinnon tuottamisesta. Hän myös toimi opettajana New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa.
Winick kuoli helmikuussa 2011, 49-vuotiaana. Hän sairasti aivosyöpää, joka diagnosoitiin hänellä vuonna 2008.
Filmografia ohjaajana

Curfew (1989)
Salaisuuden varjossa (Out of the Rain, 1991)
Savuna ilmaan (Sweet Nothing, 1995)
Tic Code – rytmi veressä (The Tic Code, 1998)
Sam the Man (2000)
Minä ja aikuiset naiset (Tadpole, 2002)
13 ja risat (13 Going on 30, 2004)
Lotta ystäväni (Charlotte's Web, 2006)
Morsianten sota (Bride Wars, 2009)
Rakkauskirjeitä Julialle (Letters to Juliet, 2010)
Saksan Grand Prix 1974

Saksan Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. elokuuta 1974 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti Clay Regazzoni, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Niki Lauda keskeytti kilpailunsa ensimmäisellä kierroksella, kun hän kolaroi Jody Scheckterin kanssa ja hänen autonsa osui turva-aitaan. Scheckter jatkoi kilpailua vaurioituneella autollaan ja hän pystyi usean vastoinkäymisen jälkeen ajamaan toiseksi. Mike Hailwoodille kilpailu oli viimeinen Formula 1 -sarjassa, koska hän kolaroi rataesteeseen ja hänen jalkansa murtuivat onnettomuudessa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 14 | 1:41.35,0 | 2 | 9 |
| 2 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 14 | 50,7 | 4 | 6 |
| 3 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 14 | + 1.23,3 | 6 | 4 |
| 4 | 1 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 14 | + 1.24,2 | 8 | 3 |
| 5 | 2 |  Jacky Ickx | Lotus-Ford | 14 | + 1.25,0 | 9 | 2 |
| 6 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 14 | + 2.18,1 | 11 | 1 |
| 7 | 9 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 14 | + 2.58,7 | 20 |   |
| 8 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow Racing Cars-Ford | 14 | + 3.25,9 | 18 |   |
| 9 | 26 |  Graham Hill | Lola-Ford | 14 | + 3.26,4 | 19 |   |
| 10 | 15 |  Henri Pescarolo | BRM | 14 | + 4.17,7 | 24 |   |
| 11 | 18 |  Derek Bell | Surtees-Ford | 14 | + 5.17,7 | 25 |   |
| 12 | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Ford | 14 | + 6.26,3 | 17 |   |
| 13 | 10 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 14 | + 8.43,1 | 23 |   |
| 14 | 32 |  Ian Ashley | Token-Ford | 13 | + 1 krs. | 20 |   |
| 15 | 33 |  Mike Hailwood | McLaren-Ford | 12 | Onnettomuus | 12 |   |
| Kesk. | 19 |  Jochen Mass | Surtees-Ford | 10 | Moottori | 13 |   |
| Kesk. | 24 |  James Hunt | Hesketh-Ford | 10 | Vaihdelaatikko | 10 |   |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 5 | Onnettomuus | 5 |   |
| Kesk. | 20 |  Arturo Merzario | Iso Marlboro-Ford | 5 | Kaasu | 16 |   |
| Kesk. | 14 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 4 | Polttoaineen syöttö | 15 |   |
| Kesk. | 22 |  Vern Schuppan | Ensign-Ford | 4 | Vaihdelaatikko | 22 |   |
| Kesk. | 5 |  Emerson Fittipaldi | McLaren-Ford | 2 | Ripustukset | 3 |   |
| Kesk. | 21 |  Jacques Laffite | Iso Marlboro-Ford | 2 | Ripustukset | 21 |   |
| Kesk. | 28 |  John Watson | Brabham-Ford | 1 | Ripustukset | 14 |   |
| Kesk. | 12 |  Niki Lauda | Ferrari | 0 | Onnettomuus | 1 |   |
| Kesk. | 6 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 0 | Onnettomuus | 7 |   |
| DNQ | 37 |  François Migault | BRM |   |   |   |   |
| DNQ | 23 |  Tim Schenken | Trojan-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 27 |  Guy Edwards | Lola-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 30 |  Larry Perkins | Amon-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 30 |  Chris Amon | Amon-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 25 |  Howden Ganley | Maki-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Jody Scheckter 7.11,100
Tom Prycen ensimmäinen pistesija
Mike Hailwoodin viimeinen kilpailu.