stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Risto Joost

Risto Joost (2016)
Risto Joost (s. 22. kesäkuuta 1980 Tallinna) on virolainen kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Joost opiskeli Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa ja Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa. Vuonna 2008 valmistui Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta maisterina. Hän oli opiskellut siellä pääaineenaan orkesterinjohtoa Jorma Panulan johdolla. Joost on toiminut Viron kansallisoopperan residenssikapellimestarina, Tallinnan kamariorkesterin pääkapellimestarina ja vuosina 2015–2019 Leipzigin MDR Rundfunkchorin taiteellisena johtajana. Hän on myös vieraillut lukuisten orkesterien kapellimestarina esimerkiksi Suomessa, Venäjällä, Saksassa, Tanskassa, Alankomaissa, Norjassa ja Latviassa. Kuoroja, joita Joost on johtanut, ovat Leipzigin MDR-radiokuoron ohella olleet muiden muassa RIAS Kammerchor, Ars Nova Copenhagen, Rundfunkchor Berlin ja Viron filharmoninen kamarikuoro. Vuonna 1999 hän perusti Virossa Voces Musicales -kamarikuoron.
Joostin ohjelmisto on ulottunut barokkimusiikista uusien teosten kantaesityksiin, joita hän on monesti johtanut Viron kansallisoopperassa. Oopperaa hän on johtanut myös Tallinnan Birgitta-festivaalissa, jossa on toiminut taiteellisena johtajana. Hänen oopperaohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Lemmenjuoma, La traviata, La bohème, Tosca, Carmen, I Capuleti e i Montecchi, Wallenberg (Erkki-Sven Tüür), Aida, Faust ja Figaron häät. Joost on johtanut myös baletteja. Hänet kiinnitettiin Nordic Artists Managementiin vuonna 2015.
Joostin levyttämien teosten joukossa on ollut sävellyksiä muiden muassa Tõnu Kõrvitsiltä, Joseph Haydnilta, Peeter Vähiltä ja Arvo Pärtiltä. Joost on tullut palkituksi useaan otteeseen muiden muassa Malko-kilpailun (2015) ja Jorma Panula -kapellimestarikilpailun (2012) yhteydessä.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Derrick Henry

| Derrick Henry |
| --- | --- |
 Derrick Henry vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1994 (ikä 30) Yulee, Florida
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  191 cm
Paino:  112 kg
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Seura
Pelinumero:  22
Seura:  Baltimore Ravens
Sarja:  NFL
Pelaajaura
Aik. seurat:  Tennessee Titans (NFL)
NFL-varaus:  45. varaus, 2016 Tennessee Titans
Pääsarjaura:  2016–
Derrick Henry (s. 4. tammikuuta 1994 Yulee, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi NCAA-yliopistojalkapalloa Alabaman yliopiston joukkueessa. Henry edustaa NFL-liigassa pelaavaa Baltimore Ravensia
Isokokoinen Henry on vuoden 2015 Heisman Trophy -voittaja. Hänestä tuli ensimmäinen palkinnon voittanut keskushyökkääjä sitten vuoden 2009 ja myös Alabamassa pelanneen Mark Ingramin. Henryn johdolla Alabama voitti samana vuonna myös NCAA:n I-divisioonan mestaruuden. Vuoden 2016 varaustilaisuudessa Tennessee Titans varasi Henryn toisella kierroksella. Maaliskuussa 2024 Henry teki Baltimore Ravensin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 16 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Romanianpaimenkoira

| Romanianpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Romania
Määrä:  Suomessa rekisteröity 13
Alkuperäinen käyttö:  paimen- ja vahtikoira
Nykyinen käyttö:  paimen- ja vahtikoira
Elinikä:  12–14 vuotta
Muita nimityksiä:  ciobănesc românesc mioritic, Mioritic, Romanian Mioritic Shepherd, berger roumain de Mioritza, pastor rumano de Mioritza, rumeenia mioritic lambakoer
FCI-luokitus:  ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat alaryhmä 1 Lammaskoirat #349
Ulkonäkö
Paino:  50–60 kg[lähde? ]
Säkäkorkeus:  uros vähintään 70 cm narttu vähintään 65 cm
Väritys:  valkoinen, harmaa, valko-harmaa tai valko-musta
Romanianpaimenkoira (romaniaksi ciobănesc românesc mioritic) on romanialainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 1.
Ulkonäkö

Romanianpaimenkoira on kookas, voimakas ja näyttävä rotu. Nartut eivät ole yhtä suuria ja voimakkaita kuin urokset. Pää on kohtalaisen leveä ja niskakyhmy on havaittavissa. Silmät ovat keskikokoiset ja hieman vinossa - väriltään hasselpähkinänruskeat, tummanruskeat tai hieman vaaleammat. Ilmeen tulisi olla älykäs ja rauhallinen. Korvat ovat V-muotoiset ja noin 10–15 cm pitkät. Romanianpaimenkoiran karva on suoraa, karheaa ja ainakin 10 cm pitkää. Sallitut värit ovat harmaa, valkoinen ja valkoinen mustin tai harmain laikuin. Uroksen säkäkorkeus on vähintään 70 cm (ihanne 75 cm) ja nartun 65 cm (ihanne 70 cm). Paino suhteutetaan aina koiran kokoon.
Luonne ja käyttäytyminen

Romanianpaimenkoira on erinomainen paimentaja ja vahtikoira. Rotu sopii hyvin myös seurakoiraksi. Luonteenpiirteisiin kuuluvat myös rauhallisuus ja tasapainoisuus. Vieraita kohtaan se saattaa olla varautunut, mutta lapsia kohtaan rotu on hyvin ystävällinen. Omaa perhettään se suojelee tehokkaasti.
Alkuperä

Rotu on peräisin Karpaateilta, missä sopivat jalostusyksilöt valikoitiin ennen kaikkea käyttöominaisuuksien perusteella. Erään teorian mukaan sen esi-isät saattoivat olla aasialaisia molossikoiria, esimerkiksi tiibetinmastiffeja. Toisen mukaan se polveutuisi muinaisesta kreikkalaisesta simocyon-koiraeläimestä. Romanianpaimenkoira on erittäin todennäköisesti sukua kuvaszille, maremmano-abruzzeselle ja pyreneittenkoiralle. Vuonna 1981 Romanian Kennelliitto julkaisi ensimmäisen rotumääritelmän, jota muutettiin vuonna 2002 FCI-hyväksynnän kynnyksellä kansainvälisen mallin mukaiseksi.
Alkuperä > Etymologia

Termi mioritic on johdettu sanasta mioară, joka tarkoittaa nuorta lammasta.
Romanianpaimenkoira romanialaisessa postimerkissä.
Romanianpaimenkoira romanialaisessa postimerkissä.
Rotestilaulu (albumi)

| 20 suosikkia – Rotestilaulu Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1949–1978
 Julkaistu: 1998
 Formaatti: CD, C-kasetti
 Tyylilaji: huumori
 Levy-yhtiö: Fazer Records
20 suosikkia – Rotestilaulu on vuonna 1998 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää 20 huumorilaulua eri esittäjien esittäminä vuosilta 1949–1978. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Fazer Records.
Kappaleet

Tenkka-tenkka-poo – 3.19 (”Lily the Pink”, säv. trad., san. Jukka Virtanen, sov. Jaakko Salo) Simo Salminen, 1968
Keltainen jäänsärkijä – 3.02 (”Yellow Submarine”, säv. Lennon, McCartney, san. Juha Vainio, sov. Jaakko Salo) Simo Salminen ja Spede Pasanen, 1966
Pornolaulu – 2.16 (säv. ja sov. Jaakko Salo, san. Jukka Virtanen) Simo Salminen, 1968
Balladi villistä lännestä – 2.47 (säv. ja san. Reino Helismaa) Reino Helismaa, 1949
Pronomini-rock – 2.26 (säv. Spede Pasanen, Esko Linnavalli, san. Spede Pasanen, sov. Esko Linnavalli) Spede Pasanen, 1966
Arabi Ahab – 2.58 (”Ahab the Arab”, säv. Ray Stevens, san. Kari Tuomisaari, sov. Nacke Johansson) Ismo Kallio, 1962
Minä olen paakari – 2.16 (säv. ja sov. Jaakko Salo, san. Martti Vuorela, Jukka Virtanen) Simo Salminen, 1968
Vilma – 1.54 (”Wilma”, säv. Owe Thörnqvist, san. Kari Tuomisaari, sov. Jaakko Salo) Ismo Kallio, 1962
Hanna ja Niilo – 3.11 (”Hava Nagila” ja Allan Shermanin ”Harvey and Sheila”, säv. trad. (Israel), san. Jukka Virtanen, sov. Jaakko Salo) Jukka Virtanen, 1969
Hirvenmetsästys – 4.18 (”Ghost Riders in the Sky”, säv. Stan Jones, san. Juha Vainio, sov. Pertti Metsärinne) Pertti Metsärinteen yhtye, 1970
Rotestilaulu – 1.48 (säv. ja san. Simo Salminen, Spede Pasanen, sov. Esko Linnavalli) Simo Salminen, 1966
Suomi–Ruotsi – 3.25 (säv. ja sov. Kari Aava, san. Juha Vainio) Juha Vainio, 1968
Lotto – 3.27 (säv. ja san. Juha Vainio, sov. Rauno Lehtinen) Reijo Tani, 1972
Nainen, poliisi ja taksi – 2.38 (säv. ja sov. Aarno Raninen, san. Vexi Salmi) Leo Jokela, 1970
Politiikkalaulu – 2.38 (kertosäe ”Kaiken aikaa yhtykää, Simon kelkkaan ryhtykää--”, säv. ja sov. Jaakko Salo, san. Jukka Virtanen) Simo Salminen, 1968
Perspirantti-Antti – 3.18 (säv. ja sov. Jaakko Salo, san. Jukka Virtanen) Pentti Oskari Kankaan 7 seinähullua veljestä, 1973
Alle lujaa – 3.05 (säv. ja sov. Esko Linnavalli, san. Jukka Virtanen) Simo Salminen, 1969
Sukuvika – suksi ei luista – 2.30 (säv. ja san. Veikko Lavi, sov. Jani Uhlenius) Songilo, 1978
Seuramatkat – 3.23 (säv. Kari Aava, san. Juha Vainio, sov. Pertti Metsärinne) Reijo Tani ja Pertti Metsärinteen yhtye, 1967
G. Pula-Aho Pariisissa – 3.48 (puhuttu dialogisketsi, käsikirjoitus Spede Pasanen) Leo Jokela ja Spede Pasanen, 1964
Aiheesta muualla

20 suosikkia – Rotestilaulu Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
Differentiaaligeometria

Differentiaaligeometria tarkoitti alun perin differentiaalilaskennan käyttöä käyrien ja pintojen tutkimiseen tasossa, tai kolmiulotteisessa euklidisessa avaruudessa. Modernimmassa merkityksessä tutkiminen laajennetaan yleisimpiin avaruuksiin eli monistoihin, sekä niiden alimonistoihin, niin ikään käyttäen differentiaali- ja integraalilaskennan menetelmiä ja työkaluja. Erityisen tärkeässä asemassa on tensorin käsite.
Riemannin geometria on monistojen differentiaaligeometrian tärkein osa. Tarkasteluun otetaan mukaan eräänlainen metriikka, joka mahdollistaa muun muassa käyrien pituuksien ja alimonistojen pinta-alojen laskemisen, sekä erilaisten variaatio-ongelmien asettelun ja ratkaisemisen. Tältä pohjalta voidaan puhua esimerkiksi geodeeseista tai minimaalipinnoista, jotka ovat usein keskeisiä differentiaaligeometrian sovelluksissa. Kaarevuuden käsitteellä on erityisen tärkeä rooli Riemannin geometriassa, sillä tutkittavan moniston kaarevuustensori sisältää muun muassa informaatiota Riemannin moniston globaaleista ominaisuuksista.
Yleinen suhteellisuusteoria on eräs differentiaaligeometrian keskeisimpiä käytännön sovelluksia.
Räätälinlihas

Räätälinlihas
Räätälinlihas (lat. musculus sartorius < lat. sartor, räätäli) on pitkä ja kapea, heikko lihas, jonka alkukohta on suoliluun päällä sijaitseva kalvo, fascia iliaca, ja päätekohta sääriluun yläosan sisäsivu. Sitä hermottaa reisihermo (nervus femoralis). Räätälinlihaksen tehtävänä on koukistaa lonkka- ja polviniveltä. Räätälinlihas kulkee vinosti muiden reisilihasten yli sääriluun sisäreunan kyhmyyn (tuberositas tibiae) leveän hanhenjalkakalvon (pes anserinus) välityksellä.
Räätälinlihas on ihmisruumiin pisin lihas ja se kulkee omassa lihastupessaan.
Lihas eläimillä

Eläimillä lihaksen tehtävänä on palauttaa takajalka suoraan ponnistusvaiheessa. Nelijalkaisen eläimen takajalat kääntyvät laukatessa ja ravissa etujalkojen ulkopuolelle. Kiertyminen johtuu kinnernivelen (kantapää) luiden mallista. Jotta ponnistukseen saadaan mahdollisimman suoraan vaikuttava voima, jalka täytyy palauttaa suoraan.
Nimen alkuperästä

Lihaksen nimen etymologiasta on neljä hypoteesia: Yksi on, että nimi valittiin koska räätälit istuivat ennen jalat ristikkäin; toinen on se, että lihaksen alapään sijainti osuu samaan kohtaan mistä räätälit mittaavat lahkeen sisäsauman pituutta;  kolmas on että se muistuttaa räätälin mittanauhaa; neljänneksi, vanhoja poljettavia ompelukoneita käytettäessä  niitä piti jatkuvasti polkea ja yhdistettynä jalkojen asentoon lihas kehittyi räätäleillä huomattavastikin.
Ricardo Fuller

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ricardo Dwayne Fuller
Syntymäaika: 31. lokakuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Kingston, Jamaika
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 191 cm
Seura
Seura:  Stoke City
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1999–2001:  Tivoli Gardens
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001 2001–2002 2001–2002 2002–2004 2004–2005 2005–2006 2006 2006– |  Crystal Palace  Tivoli Gardens →  Hearts (laina)  Preston North End  Portsmouth  Southampton →  Ipswich Town (laina)  Stoke City | 8 (0) 16 (12) 27 (8) 58 (27) 31 (1) 31 (9) 3 (2) 144 (40) |
Maajoukkue
| 1999– |  Jamaika | 60 (11) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. tammikuuta 2010.
Ricardo Dwayne Fuller (s. 31. lokakuuta 1979 Kingston) on jamaikalainen jalkapallohyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Stoke Cityä sekä Jamaikan maajoukkuetta.
Ura

Fuller aloitti uransa jamaikalaisessa Tivoli Gardensissa, josta hän siirtyi helmikuussa 2001 englantilaiseen Crystal Palaceen, joka pelasi Englannin 1. divisioonassa. Hän ei saanut seurassa kunnolla peliaikaa ja palasi takaisin Jamaikaan. Tämän jälkeen Fuller siirtyi lainasopimuksella Skotlannin pääsarjaan, Heartsiin, jossa hän teki 27 ottelussa kahdeksan maalia. Kesäkuussa 2002 Fuller siirtyi 500 000 punnan siirtokorvausta vastaan Preston North Endiin.
Fuller pelasi seurassa kaksi kokonaista kautta, jolloin hän teki paljon maaleja. Kaudeksi 2004–2005 hän teki sopimuksen Valioliigassa pelaavan Portsmouthin kanssa. Sopimusta vaikeuttivat polvivammat. Fuller teki ensimmäisen maalinsa syyskuussa Crystal Palacea vastaan, mutta tämä oli hänen ainoa maali 31 liigaottelussa.
Heinäkuussa 2005 Fuller teki sopimuksen Southamptonin kanssa. Hänet lainattiin helmikuussa 2006 Ipswich Towniin, jossa hän viimeisteli kolmessa ottelussa kaksi maalia. Tämän jälkeen hän siirtyi Stoke Cityyn, joka pelasi Mestaruussarjassa. Kaudella 2008–2009 Fuller palasi Valioliigaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Stokessa kauden avauksessa Bolton Wanderersia vastaan. Hänen maalinsa Aston Villaa vastaan valittiin elokuun maaliksi. Fuller viimeisteli 34 ottelussa oivat 11 liigamaalia.
Maajoukkueura

Fuller edustaa myös Jamaikan maajoukkuetta, jossa hän on pelannut vuodesta 1999 lähtien. Hän kuuluu joukkueen runkopelaajiin. Hänellä on tilillään 60 A-maaottelua, joissa hän on viimeistellyt 11 maalia. Hän on edustanut maataan arvoturnauksissa vuosien  2005 ja 2009 CONCACAF Gold Cupeissa. Fuller on edustanut Jamaikaa myös vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kisojen karsinnoissa, mutta maa ei ole selviytynyt lopputurnaukseen asti.
Aiheesta muualla

Fullerin profiili (englanniksi)
Romans-sur-Isère

| Romans-sur-Isère |
| --- | --- |

 vaakuna
 Romans-sur-Isère
 Koordinaatit: 45°02′47″N, 5°03′06″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Drôme
Arrondissementti:  Valence
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,1 km²
Väkiluku (2012):  33 701
 – Väestötiheys:  1018,8 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Romans-sur-Isère on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee nimensä mukaan Isèrejoen varrella. Kunnassa on pitkät perinteet nahkatöiden tekemisestä. Siitä muistona Romans-sur-Isèressä on perustettu kenkämuseo Musée de la chaussure vanhaan Couvent de la Visitation luostariin. Kunnan tärkein nähtävyys on vuonna 838 rakennettu kirkko Collégiale Saint-Barnard. Toinen huomattava nähtävyys on 37 metriä korkea kellotorni Tour Jacquemart.
Couvent de la Visitation
Collégiale Saint-Barnard
Tour Jacquemart
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romans-sur-Isère Wikimedia Commonsissa
Richard Gere

| Richard Gere |
| --- | --- |
 Richard Gere vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard Tiffany Gere
Syntynyt: 31. elokuuta 1949 (ikä 75) Philadelphia, Pennsylvania, yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Cindy Crawford (1991–1995) Carey Lowell (2002–2016) Alejandra Silva (2018–)
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1973–
Merkittävät roolit:  Julian Kay (American Gigolo) Zack Mayo (Upseeri ja herrasmies) Edward Lewis (Pretty Woman) Billy Flynn (Chicago)
Palkinnot
 Golden Globe (2002) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Richard Tiffany Gere (s. 31. elokuuta 1949 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Tiibet-aktivisti. Hän nousi kuuluisuuteen roolisuorituksestaan elokuvassa Upseeri ja herrasmies (1982). Gere on voittanut näyttelijänurallaan yhden Golden Globe -palkinnon.
Varhainen elämä

Richard Tiffany Gere syntyi 31. elokuuta 1949 Philadelphiassa Pennsylvaniassa. Hänellä on neljä sisarusta. Uskonnoltaan perhe oli metodistinen. Gere oppi nuorena taitavaksi trumpetinsoittajaksi. Perhe asui Geren lapsuusvuosien aikana New Yorkin osavaltion pohjoisosissa.
Valmistuttuaan North Syracusen lukiosta vuonna 1967 Gere pääsi voimistelijastipendillä Massachusettsin yliopiston collegeen, jossa hän opiskeli pääaineinaan filosofiaa ja näyttelemistä. Hän jätti opinnot kahden vuoden jälkeen tavoitellakseen muusikon ja näyttelijän uraa.
Näyttelijänura

Gere soitti collegesta lähdettyään useissa yhtyeissä ja alkoi myös näytellä eri kesäteattereissa maan koillisosissa. Esiinnyttyään Provincetown Players -teatterissa Cape Codissa sekä Seattle Repertory Theatressa Gerelle annettiin vararooli rockmusikaalinäytelmä Greasessa vuonna 1972. Seuraavana vuonna Gere pääsi esittämään näytelmän pääroolin Lontoossa.
Geren ensimmäinen elokuvarooli oli pieni rooli elokuvassa Tappava todiste (1975). Kaksi vuotta myöhemmin Gere sai kiitosta roolistaan Diane Keatonin vastanäyttelijänä elokuvassa Etsin sinua Mr. Goodbar (1975). Gere alkoi saavuttaa seksisymbolin mainetta seuraavilla elokuvillaan, kuten Onnellisten aika (1978) ja American Gigolo (1980), jossa hän esitti gigoloa, vanhempien naisten seuralaista.
Gere nousi näyttelijöiden eturiviin elokuvasta Upseeri ja herrasmies (1982), jossa hän esitti nuorta laivaston kadettia. Sitä seurasi joukko vähemmän arvostettuja elokuvia. Gere käytti noina vuosina aikaansa paljon buddhalaisuuden opiskeluun ja poliittiseen aktivismiin. Hän valitsi roolinsa tarkoin ja kieltäytyi esimerkiksi hänelle tarjotuista rahakkaista päärooleista elokuvissa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli ja Wall Street – rahan ja vallan katu.
Menestyselokuvassa Pretty Woman (1990) Gere esitti varakasta liikemiestä, joka rakastuu Julia Robertsin esittämään prostituoituun. Geren roolisuoritusta kiiteltiin elokuvassa Alaston pelko (1996), jossa hän esitti papin murhasta syytetyn kuoripojan asianajajaa. Vuonna 1999 Gere näytteli jälleen yhdessä Robertsin kanssa komediassa Morsian karkuteillä. Gerellä on ollut kahdesti vastanäyttelijänään myös Diane Lane, elokuvissa Kohtalokas syrjähyppy (2002) ja Illat meren rannalla (2008). Vuonna 2002 Gere vieraili televisiosarja Simpsonien 13. tuotantokauden jaksossa "Pikku Buddha".
Gere voitti Golden Globen roolisuorituksestaan elokuvamusikaalissa Chicago (2002), jossa hän esitti puolustusasianajajaa. Tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa Vedätys (2006) Gere esitti kirjailija Clifford Irvingiä. Elokuvassa I’m Not There (2007) Gere esitti Billy the Kidiä, joka elokuvassa oli yksi Bob Dylanin ruumiillistumista. Geren uusimpia elokuvia ovat lentäjä Amelia Earhartista kertova Amelia (2009), rikosdraama Brooklyn’s Finest (2009), trilleri Keinottelua (2012) ja draama The Benefactor (2015). Arbitragesta Gere sai Golden Globe -ehdokkuuden. Hän sai kiitosta myös roolisuorituksestaan elokuvassa Norman: The Moderate Rise and Tragic Fall of a New York Fixer (2016).
Buddhalaisuus ja humanitaarinen työ

Gere alkoi harjoittaa buddhalaisuutta 1970-luvun puolivälissä ja kiinnostui Kiinan miehittämän Tiibetin kysymyksestä. Hän matkusti Tiibetiin vuonna 1978 ja kiersi siellä pakolaisleireillä. Myöhemmin Gere sai opettajakseen dalai laman. Gere on käyttänyt paljon aikaansa ja varojaan Tiibetin itsenäistymisen puolesta puhumiseen. Hän oli perustamassa vuonna 1987 Tibet House -järjestöä, ja vuodesta 1995 alkaen hän on toiminut kansainvälisen Tiibet-kampanjan hallituksen puheenjohtajana. Hän on perustanut myös Gere-säätiön, jonka tehtävänä on rahoittaa Tiibetin ihmisoikeuksia ja tukea dalai lamaa. Gere on myös toiminut maailman kaikkia alkuperäiskansoja auttavan Survival Internationalin tukijana. Gere käytti puheenvuoronsa vuoden 1993 Oscar-gaalassa Kiinan hallituksen arvosteluun, minkä jälkeen hänen ei enää annettu jakaa Oscareita.
Vuonna 1986 Gere työskenteli Keski-Amerikassa etsimässä tietoa siellä konflikteissa kadonneista tuhansista ihmisistä. Gere on myös edistänyt kulttuurien suojelun asiaa ja aids-hyväntekeväisyyttä.
Yksityiselämä

Gere seurusteli brasilialaisen taidemaalarin Sylvia Martinsin kanssa 1970- ja 1980-luvun taitteessa. Hän oli naimisissa malli Cindy Crawfordin kanssa vuosina 1991–1995. Gere oli vuosina 2002–2016 naimisissa näyttelijä Carey Lowellin kanssa, ja heillä on vuonna 2000 syntynyt poika Homer James Jigme Gere. Pojan kolmas etunimi on tiibetin kieltä ja tarkoittaa pelotonta. Gere meni naimisiin huhtikuussa 2018 häntä 33 vuotta nuoremman espanjalaisen Alejandra Silvan kanssa ja heille syntyi poikalapsi helmikuussa 2019. He saivat toisen yhteisen lapsensa huhtikuussa 2020.
People-lehti valitsi Richard Geren maailman seksikkäimmäksi mieheksi vuonna 1999.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Richard Gere Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Richard Gere Elonetissä.
Gere Intiassa aids-hyväntekeväisyystyössä
Ricardo Garcia

Ricardo Garcia (19. marraskuuta 1975) on brasilialainen lentopalloilija. Ricardona paremmin tunnettu Ricardo Garcia pelaa Italian A1-liigassa Volley Luben joukkueessa.
Ura

Brasilian maajoukkueessa Ricardo on pelannut jo monia vuosia menestyksekkäästi. Saavutuksia ovat olympiakulta Ateenasta 2004, maailmanmestaruus 2002 ja 2006, maailmanliigan voittoja neljä kappaletta peräkkäin sekä muita hieman vähemmän tunnettuja mestaruuksia. Ricardo on pelannut yli 300 A-maaottelua Brasilian maajoukkueessa ja on maan suurimpia lentopallotähtiä yhdessä Giban kanssa. Ricardo toimi myös maajoukkueen kapteenina. Vuodesta 2008 lähtien Ricardoa ei ole esiintynyt maajoukkueessa riitaannuttuaan päävalmentaja Bernado Rezenden kanssa. Hän palasi kuitenkin vuonna 2012 maajoukkueeseen voittaen olympiahopeaa Lontoon olympialaisissa.
Saavutukset

1997 Kansainvälisen Cupin voitto
2001 Amerikan Cupin voitto
2001 Etelä- Amerikan mestaruus
2001 Maailmanliigna voitto
2002 Maailmanmestaruus
2003 Etelä- Amerikan mestaruus
2003 Maailmancupin kulta
2003 Maailmanliigan voitto
2004 Maailmanliigan voitto
2004 Olympiakultaa
2005 Kansainvälisen cupin voitto
2005 Maailmanliigan voitto
2006 Maailmanliigan voitto
2006 Maailmanmestaruus
2007 Maailmanliigan voitto
2012 Olympiahopea
Copa Amerikan voitto
Pan Americkan voitto
Joukkueet

2003–2004:  Minas Tenis Clube, Brasilia
2004–2008: Pallavolo Modena (ent. Daytona Modena, Cimone Modena), Italia
2008-2010: Sisley Treviso, Italia
2010-2013: Vôlei Futuro, Brasilia
2013-2015: Vôlei Brasil Centro de Excelência, Brasilia
2015-: Volley Lube, Italia
Rääpyvä

Rääpyvä (ven. Рябово, Rjabovo) on entinen luterilainen seurakunta Pohjois-Inkerissä Kelton ja Toksovan välissä, Pietarin itäpuolella. Rääpyvän kirkko sijaitsi Rumpalin kylässä. Entisen Rääpyvän alueella suurin taajama on Seuloskoin (ven. Vsevoložsk) kaupunki.
Historiaa

Rääpyvän kylä mainitaan jo Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa v. 1500 nimellä Rjabovo (Рябово – kirjavala). Luterilainen seurakunta perustettiin Rääpyvälle 1685. Kirkon rakennutti paroni Fredriks lahjoitusmaalle 1778. Kirkko peruskorjattiin 1913 ja suljettiin 1937. Keisarin aikaan alueen hallintokeskuksena toimi ensin pitkään Rääpyvän hovi, jonka yhtenä omistajana muistetaan kuuluisa valtiomies V. P. Vsevoložski. Rääpyvän kylän ja hovin paikalle syntynyt Seuloskoin (ven. Vsevoložsk) kaupunki on nimetty Vsevoložskin mukaan.
Suomalaisia Rääpyvällä oli vuonna 1928 kaikkiaan 2 460 henkeä. Rääpyvällä toimi 1920–1930-luvuilla suomenkielinen maatalousteknikumi eli -opisto. Toisen maailmansodan aikana alue jäi Leningradin saarron sisäpuolelle ja hengissä selvinneet suomalaiset evakuoitiin Itä-Siperian pohjoisrannikolle kevättalvella 1942. Evakuointi muuttui sodan jälkeen karkotukseksi, sillä paluuoikeutta ei ollut.
Kylät

Rääpyvässä oli 13 kylää: Huva, Kornova, Kähy, Kässylä, Miinala, Myllyoja, Paassikka, Papusi, Pieni Pukero, Suuri Pukero, Romanaisi, Rumpali ja Seeklova.
Digby Dent

Digby Dent voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Digby Dent, kommodori
Digby Dent, kommodori, kommodori Digby Dentin poika
Digby Dent, amiraali, toisen kommodori Digby Dentin poika
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Digby Dent”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.