stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Airam

| Airam Electric Oy Ab |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1921, 1988
Toimitusjohtaja:  Jorma Koskiola
Avainhenkilöt:  Jorma Koskiola, toimitusjohtaja Niclas Gayer, talousjohtaja Ville Keinänen, liiketoiminta- (Pro) ja teknologiajohtaja Elina Tolonen, liiketoiminta- (Retail) ja markkinointijohtaja Timo Eronen, tuotanto- ja logistiikkajohtaja
Kotipaikka:  Kerava
Toiminta-alue:  paikallinen myynti: Suomi, Ruotsi. Vientiä Euroopan alueella.
Toimiala:  valaistusteollisuus
Tuotteet:  viisi tuoteryhmää: lamput, valaisimet, sähkötarvikkeet, koristevalot ja vapaa-aika (termokset, kylmälaukut, paristot)
Liikevaihto:  49 milj. euroa (2021)
Kotisivu:  airam.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Airam Electric Oy Ab on suomalainen valaisinvalmistaja ja valaistustuoteyritys. Sen tuotteisiin kuuluvat laaja valaisinvalikoima, lamput, sähkötarvikkeet, koristevalot sekä erilaiset vapaa-ajan tuotteet, kuten termokset, kylmälaukut ja paristot. Airam on yksityisomisteinen perheyritys.
Tapio Wirkkala WIR-lamppu
Ammattivalaistuksen valikoimaan kuuluu asunto- ja julkisten tilojen sisä- ja ulkotilojen valaistus. Valaistuskohteita ovat mm. julkiset tilat, lentokentät, myymälät, toimistot, koulut, liikuntakeskukset sekä pysäköinti- ja teollisuushallit.
Kuluttajavalikoimaan kuluu kodin energiaa säästäviä valaistusratkaisuja ja vapaa-ajan tuotteita. Lamppujen pääpaino on led-lampuissa ja valaisinvalikoimaan kuuluu laaja valikoima kodin yleisimpiä sisä- ja ulkovalaisimia. Voimakkaasti kasvava tuotealue on kodin valaistuksen ohjaamisen ja erilaisten valaistustilanteiden luomisen mahdollistavat älyvalaistusratkaisut.
Airamin historiaa

Airamin historia alkoi vuodesta 1921, jolloin perustettiin Suomen Sähkölampputehdas Oy.. Aluksi toiminta keskittyi sähkölamppujen huoltoon ja korjaukseen, kunnes vuonna 1931 yhtiön omistuspohja kasvoi, kun osakkaiksi tulivat Strömberg Oy Ab, Suomen Kaapelitehdas Oy ja Pohjoismainen Sähkö Oy. Tämän myötä päätettiin ryhtyä valmistamaan omia lamppuja, Sähkölampputehtaan lasitehdas perustettiin Helsingin Punavuoreen vuonna 1933. Myöhemmin yhtiön osakekanta siirtyi kokonaan Suomen Kaapelitehtaan (sittemmin Nokia) omistukseen. Lamppupuhalluksen lisäksi tuotanto laajeni mm. termospullojen sisäpullojen puhallukseen. Termostuotteista tunnetuin on tänäkin päivänä perinteinen punainen termospullo, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1934.
Vuonna 1936 lasitehtaalle perustettiin valomainoksia valmistava neonvaloyksikkö, joka teki tiivistä yhteistyötä arkkitehtien ja mainostajien kanssa.
Vuonna 1938 yhtiön nimi muutettiin Airam Oy Ab:ksi. Nimen alkuperästä on erilaisia tarinoita, kuten samankaltaisuuden hakeminen kilpailijoihin Osram ja Tungsram. Nimeen yhdistyy myös hehkulampun raaka-aineena käytetty volframi. Airam on lisäksi takaperin kirjoitettuna naisen nimi Maria, minkä myös on arveltu olleen uuden nimen yhtenä vaikuttimena.
Sotavuosina lamppujen uustuotanto oli vähäistä, pääasiassa korjattiin vanhoja lamppuja materiaalien puutteessa ja valomainokset sammutettiin turvallisuus- ja energiansäästösyistä. Punaista termospulloa valmistettiin puolustusvoimien käyttöön poikkeuksellisesti mustana.
Suutarilan lasitehdas valmistui vuonna 1944. Tuotekehitys pyrki 1950-luvulla innovoimaan mahdollisimman miellyttävän valontuoton antavia valaisinratkaisuja: syntyi luonnonvaloa jäljittelevät loiste- ja päivänvalolamppusarjat. Airamin suunnittelema ja valmistama suuri tulostaulu vuoden 1952 Helsingin Olympialaisiin herätti kansainvälistä huomiota.
Vuonna 1960 Tapio Wirkkalan Airamille muotoilema WIR-lamppu palkittiin Milanon Triennaalissa. 1960-luvulla sähkölamppujen tuotanto automatisoitui laajasti ja seuraavalla vuosikymmenellä aloitettiin Suutarilan tehtaalla suurpainenatriumlamppujen ja loistelamppujen valmistus.
Vuonna 1986 Nokia myi Airamin yhtiön silloisena yrityssuunnittelujohtajana toimineelle Pentti Korkalle ja rahoitusjohtaja Anders Sjöblomille.
Airamin historiaa > Uusi yhtiö

Airamin liiketoiminta siirtyi vuonna 1990 perustetulle Airam Electric Oy Ab:lle.selvennä 1990-luvulla valikoima laajeni käsittämään pihavalaisimet, valonheittimet ja koristevalot. Ensimmäiset led- ja aurinkokennolla toimivat solar-tuotteet tulivat markkinoille 2000-luvulla.
Vuoden 2011 aikana Airam laajensi toimintaansa Ruotsiin ostamalla ruotsalaiset Egma Ab ja Megaman Sverige Ab -nimiset yritykset. Yrityskaupan myötä Airam otti aluksi hoitaakseen Ruotsissa Megaman-lamppujen ja -valaisinten markkinoinnin ja myynnin ja on sen jälkeen kasvattanut Ruotsin markkinoiden valikoimaa myös kaikilla muilla Airam-tuotteilla. Tytäryhtiön nimi on nykyään Airam AB.
Vuonna 2015 Airam esitteli Aalto yliopiston taiteen ja suunnittelun korkeakoulun kanssa yhdessä suunnittelut OLED-valaisimien prototyypit Habitare-messuilla. Kaksi vuotta myöhemmin Habitaressa yritys esitteli Tapio Wirkkalan jo vuonna 1960 suunnittelemat Wir-85 lamput uudelleen, nyt led-valonlähteellä. Jyväskylän sähkömessuilla vuonna 2020 Airam esitteli langattoman valaistuksen ohjauksen ratkaisut julkisiin tiloihin ja koteihin osana älykotia.
Nimi Oy Airam Electric Ab muuttui vuonna 2016 Airam Electric Oy Ab:ksi.
Satavuotisjuhlavuonna 2021 lanseerattu Airam SmartHome on kotikäyttäjille tarkoitettu matalan kynnyksen älyvalaistus. Sähköalan markkinoita varten muun muassa teollisuutta, asuntotuotantoa, julkista rakentamista ja saneerausta varten Airamin Lahden tehtaalla räätälöidään älykkäisiin valaistuksen ohjausjärjestelmiin yhteensopivia versioita Casambin ja Helvarin ActiveAhead-ohjausjärjestelmille.lähde?
Airam tuottaa valaistusta sekä yksityisiin että julkisiin kohteisiin. Yritys on ollut mukana valaistuksen suunnittelutyössä muun muassa Helsinki-Vantaan lentoasemalla, Postin logistiikkakeskuksessa, Kauppakeskus Kaaressa Helsingissä, Hämeenlinnan kaupunginkirjastossa ja useissa toimistoissa, kouluissa, liikuntakeskuksissa sekä asuntomessukohteissa.lähde?
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivu
Kansalaismuisti: Airam
Yle Arkivet, Ljuset – om Airams ljusfabrik till musik av Otto Donner
Ylen Elävä arkisto, Reijo Perälä, Suomalainen tuotanto ponnisti vientiin 1960-luvulla
https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/airam.shtml
Mare Imbrium

Mare Imbriumin sijainti
Mare Imbrium eli Sateiden meri on yksi Kuun meristä (mare). Se on laavan täyttämä törmäysallas. Imbriumin iäksi on määritelty 3,85 miljardia vuotta ja altaan synty on samalla Kuun geologian imbrisen kauden alku. Sen läpimitta on noin 1200 kilometriä.
Mare Imbrium on Giovanni Battista Ricciolin nimeämä.. Imbrium on Kuun toiseksi suurin meri Oceanus Procellarumin jälkeen ja se erottuu helposti paljaalla silmällä. Se muodostaakin "Kuun kasvojen" toisen "silmän". Alue on noin kolme kertaa Suomen pinta-alan kokoinen.
Meren luoteislaidalla on Sinus Iridum eli Sateenkaartenlahti. Koillislaidalla suuri tummapohjainen kraatteri Plato. Idässä meri rajoittuu Montes Alpes -vuoriin eli Alppeihin. Alueen kaakkoiskulmassa on kolmen suurehkon kraatterin muodostama selvästi erottuva ketju, jossa ovat kraatterit Kuun karttapohjoisesta etelään Cassini, Aristillus ja Archimedes. Archimedeen eteläpuolella on Palus Putradensis ja edelleen Montes Apenninus. Lounaassa Imbrium vaihtuu Oceanus Procellarumin alueeseen.
Neuvostoliiton laskeutuneista kuuluotaimista Luna 17 ja sen kuukulkija Lunokhod laskeutuivat Imbriumissa sijaitsevaan vanhaan kraateriin. Lunokhod oli kuvayhteydellä kauko-ohjattava. Kulkijalla suoritettiin spektrografisia määrityksiä alkuaineiden pitoisuuksista, lujuusmittauksia sekä aurinkovuon mittauksia. Ajon suunnittelua varten ja itse ajoa varten asennetuilta kameroilta saatiin luonnollisesti kuvamateriaalia.
Varala

Varala tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Varalan urheiluopisto
Varalan liikuntamuseo
Varala Maraton, myös Tampere Maraton
Varala, kylä Kangasalla
Pyssyjoen kappeli

| Pyssyjoen kappeli Børselv kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Porsanki, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1958
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyssyjoen kappeli (norj. Børselv kapell) on Porsangin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1958.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyssyjoen kappeli Wikimedia Commonsissa
Andrea Palladio

| Andrea Palladio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrea di Pietro della Gondola
Syntynyt: 30. marraskuuta 1508 Padova, Venetsian tasavalta
Kuollut: 19. elokuuta 1580 (71 vuotta)
Arkkitehti
Merkittävät työt:  Basilica Palladiana (käännä suomeksi), Gallerie dell'Accademia (käännä suomeksi), Villa Saraceno (käännä suomeksi), Villa Rotonda, Gioiello di Vicenza, San Giorgio Maggiore ja Olympic Theatre (käännä suomeksi)
Andrea Palladio (30. marraskuuta 1508 Padova, Venetsian tasavalta – 19. elokuuta 1580), tai Andrea di Pietro della Gondola, oli italialainen renessanssiarkkitehti, jota pidetään yhtenä vaikutusvaltaisimmista länsimaisen arkkitehtuurin historiassa. Esikuvinaan Palladio piti Vitruviusta ja maanmiestään Leon Battista Albertia.
Ura

Andrea di Pietro della Gondola meni 13-vuotiaana kivenhakkaajan oppiin padovalaiseen kivenveistämöön ja kaksi vuotta myöhemmin aloitti rakennuskuvanveiston opinnot Vicenzassa Porlezzan oppilaana. Vuoden 1537 jälkeen, otettuaan jo käyttöön taiteilijanimensä, Palladion huomio suuntautui antiikin arkkitehtuuriin, mikä vei hänet mittailemaan antiikin rakennuksia Roomaan 1545 ja 1547. Arkkitehtina Palladion läpimurto tapahtui 1549, jolloin hän sai suunniteltavakseen Vicenzan basilikan. Sen jälkeen Palladio suunnitteli Vicenzaan lukuisia palatseja, joissa hän sai toteuttaa antiikin arkkitehtuurin ihanteitaan. Vuonna 1571 Palladio nimitettiin Venetsian johtavaksi arkkitehdiksi, minkä jälkeen hän suunnitteli Venetsiaan useita kirkkoja.
Palladio kiteytti maineensa kirjassaan I quattro libri dell'architettura (Neljä kirjaa arkkitehtuurista), joka julkaistiin 1570.
Arkkitehtuuri > Arkkitehtuurin luonne

Palladion mukaan on nimetty tyyli, palladiolaisuus. Keskeistä hänen arkkitehtuurissaan oli paluu lähteille ad fontes, eli roomalaisten monumenttien huolellinen tutkimus, ja suunnittelun matemaattinen luonne (mittasuhteet, symmetrisyys), sekä koristelun askeettisuus. Toisin kuin monet muut, Palladio piti tärkeänä myös tilaa rakennuksen ympärillä. Hänen rakennuksensa on suunniteltu tarkasteltaviksi kaikilta puolilta.
Arkkitehtuuri > Palladion suunnittelemia rakennuksia

Palladio suunnitteli kirkkoja, huviloita ja palatseja erityisesti Venetsian ympäristöön. Hänen töistään kuuluisin on Villa Capra ("la Rotonda") Vicenzan kaupungissa. Se valmistui vasta Palladion kuoleman jälkeen 1591. Muita töitä ovat Vicenzan kaupungintalo ja Venetsian Il Redentoren kirkko.
Palladion villat kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Arkkitehtuuri > Vaikutus arkkitehtuuriin

Palladio sai useita seuraajia 1600- ja 1700-luvuilla Englannissa (Christopher Wren, Inigo Jones, Isaac Ware), Skotlannissa (Robert Adam) ja Pohjois-Amerikassa (Thomas Jefferson). Venäjällä Giacomo Quarenghi jatkoi palladiolaista perinnettä 1800-luvulla. Uusklassismia voidaan pitää palladiolaisuuden muunnoksena. Vielä modernismin kaudella Le Corbusier piti Palladiota oppi-isänään (Villa Savoye).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Palladion suunnittelemia huviloita
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  EUTA  Structurae  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Villa Capra "la Rotonda" Vicenzassa Italiassa
Vicenzan kaupungintalo "Basilica Palladiana"
Palladion muistomerkki Vicenzassa
Maria Malmer Stenergard

| Maria Malmer Stenergard |
| --- | --- |
 Maria Malmer Stenergard vuonna 2023.
Ruotsin ulkoministeri
 Kristerssonin hallitus 10. syyskuuta 2024–  
Edeltäjä:  Tobias Billström
Ruotsin maahanmuuttoministeri
 Kristerssonin hallitus 18. lokakuuta 2022 – 10. syyskuuta 2024  
Edeltäjä:  Anders Ygeman
Seuraaja:  Johan Forssell
Valtiopäiväedustaja
 2014–  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eva Maria Louise Malmer Stenergard
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1981 (ikä 43) Kristianstad, Ruotsi
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Maltillinen kokoomus
Koulutus:  Lundin yliopisto
Eva Maria Louise Malmer Stenergard (s. 23. maaliskuuta 1981 Kristianstad) on ruotsalainen kokoomuspoliitikko. Hän oli Ruotsin maahanmuuttoministeri lokakuusta 2022 syyskuuhun 2024. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2014. Koulutukseltaan hän on juristi Lundin yliopistosta ja hän on työskennellyt muun muassa kruununvoutina. Hän on Ruotsin ulkoministeri 10. syyskuuta 2024 alkaen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Malmer Stenergard Wikimedia Commonsissa
Maria Malmer Stenergard Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Ranemin kirkko

| Ranemin kirkko Ranem kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2002.
Sijainti:  Overhalla, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranemin kirkko (norj. Ranem kirke) on Overhallan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Barokkia edustava alttaritaulu 1600-luvulta onnistuttiin pelastamaan kirkon tulipalossa vuonna 1899.
Kuvia

Alttaritaulu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranemin kirkko Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  KulturNav
Raffi Torres

| Raffi Torres |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1981 (ikä 43) Toronto, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Tico
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  98 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2014
Seurat:  New York Islanders (NHL)   Bridgeport Sound Tigers (AHL   Hamilton Bulldogs (AHL)   Edmonton Oilers (NHL)   Edmonton Road Runners (AHL)   Columbus Blue Jackets (NHL)   Buffalo Sabres (NHL)   Vancouver Canucks (NHL)   Phoenix Coyotes (NHL)   San Jose Sharks (NHL)   San Jose Barracuda (AHL)
NHL-varaus:  5. varaus, 2000 New York Islanders
Raphael ”Raffi” Torres (s. 8. lokakuuta 1981 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Torres pelasi ammattilaisurallaan 12 kautta NHL-liigassa edustaen useaa eri seuraa.
Ura

Torresin varasi NHL:ään New York Islanders vuoden 2000 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella kokonaisvarausnumerolla viisi. Juniorivuotensa hän vietti OHL-liigan Brampton Battalionissa. Kolmen Bramptonin-vuoden jälkeen hän siirtyi Islandersin AHL-farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersiin kaudeksi 2001–2002. NHL-debyyttinsä hän teki Islandersin paidassa 24. marraskuuta 2001 ottelussa Mighty Ducks of Anaheimia vastaan. 2001–2002 hän pelasi yhteensä 14 NHL-ottelua ja seuraavalla kaudella kolme enemmän. 22. maaliskuuta 2003 Torres kaupattiin Brad Isbisterin kanssa Edmonton Oilersiin vaihdossa Janne Niinimaahan. Torres päätti kauden 2002–2003 Oilersin farmijoukkueessa Hamilton Bulldogsissa, joka eteni aina Calder Cupin finaaleihin asti.
Kausi 2003–2004 oli Torresin ensimmäinen kokonainen NHL:ssä. Pelaamassaan 80 ottelussa hän teki 20 maalia ja antoi 14 syöttöä. NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi Torres pelasi Oilersin farmijoukkueessa Edmonton Road Runnersissa. NHL-pelit jatkuivat 2005–2006, jolloin Torres oli mukana Stanley Cupin finaaleihin yltäneessä Edmonton Oilersin joukkueessa. Seitsemään otteluun venyneessä finaalisarjassa voiton vei lopulta Carolina Hurricanes.
Torresin viimeiseksi Edmonton-kaudeksi jäi 2007–2008, sillä hänet kaupattiin kauden jälkeen Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Gilbert Bruleen. Torresin kausi meni heikosti, sillä hän loukkasi polven eturistisiteen ja pelasi vain 32 ottelua. Maaliskuussa 2010 hän siirtyi Buffalo Sabresiin. Elokuussa 2010 hän siirtyi Vancouver Canucksiin ja vuotta myöhemmin Phoenix Coyotesiin. Huhtikuussa 2012 hän sai 25 ottelun pelikiellon Marián Hossan taklaamisesta väkivaltaisesti.
Huhtikuussa 2013 Torres siirtyi San Jose Sharksiin. Hän ei pelannut ollenkaan kaudella 2014–2015 loukkaantumisen vuoksi. Syksyllä 2015 Torres taklasi harjoitusottelussa Anaheimin Jakob Silfverbergiä päähän, joka loukkaantui tilanteessa. NHL langetti Torresille tilanteesta 41 ottelun pelikiellon. Pelikiellon päätyttyä Sharks lähetti hänet farmijoukkueeseen AHL-liigan San Jose Barracudaan. Torres pelasi Barracudassa kuusi ottelua, kunnes helmikuussa 2016 Torres kaupattiin Torontoon vaihdossa Roman Polákiin ja Nick Spalingiin, Toronto sai Torresin lisäksi myös toisen kierroksen varausvuorot vuosien 2017 ja 2018 varaustilaisuuksiin.
Syksyllä 2016 Torres teki try-out -sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa, mutta ei saanut lopullista sopimusta seuran kanssa. Marraskuussa hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Ura > Maajoukkue

Kansainvälisellä tasolla Torresin suurin saavutus on pronssimitali vuoden 2001 nuorten maailmanmestaruuskilpailuista, jossa hän ratkaisi Ruotsia vastaan pelatun pronssiottelun jatkoaikamaalillaan.
Aiheesta muualla

Raffi Torresin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Trönninge

| Trönninge |
| --- | --- |
 Trönningen kirkko
 Trönninge
 Koordinaatit: 56°37′08″N, 12°56′35″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Hallandin lääni
Maakunta:  Halland
Kunta:  Halmstad
Väkiluku (2021):  1 645
Trönninge on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 645 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trönninge Wikimedia Commonsissa
Linkkuveitsi

Sveitsin armeijan linkkuveitsi avattuna.
Tässä mallissa on myös ristikantaruuveihin sopiva terä.
Neuvostoliittolainen linkkuveitsi.
Linkkuveitsi eli kääntöveitsi on taskuveitsi jonka terä niveltyy kädensijaa vasten, tavallisesti sen sisään.
Terä on yleensä korkeintaan 8-13 senttimetrin mittainen. Linkkuveitsen koko on tavallista veistä pienempi. Se mahtuukin yleensä helposti taskuun; siitä myös nimi taskuveitsi - joskin jälkimmäinen voi tarkoittaa myös pientä, kiinteäteräistä taskussa kannettavaa tuppipuukkoa tai -veistä.lähde?
Linkkuveitsiä on useita erityyppisiä. Yksi ero on siinä, että tietyssä veitsityypissä terää ei lukita paikalleen vaan sen saa aina taitettua takaisin sisään riittävällä voimalla. Toisentyyppisissä veitsissä terä lukittuu ja se on vapautettava ennen kuin se taittuu sisään.
Linkkuveitsen muunnelmia ovat niin kutsuttu perhosveitsi ja monitoimityökalut, joista tunnetuimpina merkkeinä Victorinox ja Leatherman. Perhosveitsessä kahva jakautuu kahteen osaan, ja terä voidaan kääntää suojaan näiden osien sisään. Leathermanin tyyppisissä työkaluissa terät ovat käännettävissä kahvan suojaan kääntöveitsien tapaan.
Maailman eniten valmistettu linkkuveitsi lienee ranskalainen Opinel. lähde? Sen terä lukkiutuu sekä käyttö- että kuljetusasentoonsa pyöräytettävällä etuhelalla, jonka viistopinnat tukeutuvat hamaran takakulmaan.
Niin kutsutuissa monitoimilinkkuveitsissä voi olla useita erilaisia teriä: sahoja, korkinavaajia, korkkiruuveja, kynsiviiloja. Kuuluisinkenen mukaan? tällainen veitsisarja ovat Sveitsin armeijan linkkuveitset, joita Eisener-yhtiö alkoi toimittaa Sveitsin asevoimille jo 1800-luvulla. Ideana oli tuolloin, että kaikki musketinselvennä huoltotyökalut kulkisivat samassa paketissa.lähde?
Kirjallisuutta

Hyytinen, Timo: Linkkuveitset.  Jyväskylä:  Arma Fennica, 2002.  ISBN 951-97543-5-0
Hyytinen, Timo: Suuri puukkokirja.  Jyväskylä:  Arma Fennica Oy, 1988.  ISBN 952-90016-2-2  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto vuonna 1989.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linkkuveitsi Wikimedia Commonsissa
Ragnar Ypyä

Saaristonkatu 11 Oulussa. Valmistunut 1947 (suunniteltu jo 1941). Ragnar Ypyä ja Martta Martikainen-Ypyä.
TYKS, U-sairaala (kokonaisuuteen kuuluu lisäksi talousrakennus, lämpökeskus ja pysäköintitalo). Valmistunut 1965-69, Ragnar Ypyä ja Martta Martikainen-Ypyä.
Ragnar Amandus Ypyä (20. toukokuuta 1900 Helsinki – 5. lokakuuta 1980 Tukholma) oli suomalainen arkkitehti. Hänen toinen vaimonsa vuodesta 1936 oli arkkitehti Martta Martikainen-Ypyä. He työskentelivät paljon yhdessä.
Henkilöhistoria ja ammattiura

Ypyän vanhemmat olivat kultaaja Amandus Andersson ja Olga Juusonen ja ensimmäinen puoliso vuodesta 1929 vuoteen 1934 Senja Viljola. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1920 Ypyä opiskeli Suomen Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui arkkitehdiksi 1928. Opiskeluaikanaan Ypyä oli töissä Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa vuosina 1924-25 ja siirtyi sieltä 1926 puolustusministeriöön suunnittelutehtäviin ja Pioneerikouluun rakennusopin opettajaksi. Ypyä oli perustanut vaimonsa arkkitehti Martta Martikainen-Ypyän kanssa toimiston Viipuriin vuonna 1936, toimisto siirtyi Helsinkiin vuonna 1939.
Vuonna 1936 Ypyä myös valittiin Viipurin kaupunginarkkitehdiksi Uno Ullbergin jälkeen, jossa virassa hän oli helmikuuhun 1940 asti. Hän oli lyhyen aikaa Rakennushallituksessa arkkitehtina, kunnes hänet nimitettiin yliarkkitehdiksi puolustusministeriön uudisrakennustoimistoon. Ypyä palasi Viipuriin kaupunginarkkitehdiksi vuosiksi 1942-1944. Sodan jälkeen hän muutti Helsinkiin, jossa hän toimi yksityisarkkitehtina. Ypyä työskenteli Ruotsissa Hakon Ahlbergin toimistossa 1947-1948. Hän osallistui muun muassa Tukholman keskusrautatieaseman laajennustöiden suunnitteluun ja oli mukana suunnittelemassa kahta sairaalaa, toista Yhdysvaltoihin ja toista Venezuelaan. Hän oli rakennusopin vt. professori Teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1949 vuoteen 1951. Professorin arvonimen Ypyä sai vuonna 1971. Sotilasarvoltaan hän oli insinöörikapteeni.
Töitä > Arkkitehtikilpailuja ja voittoja

Ypyä osallistui useisiin arkkitehtikilpailuihin uransa aikana ja saavutti niissä hyviä sijoituksia. Yhdessä vaimonsa kanssa hän sai vuosien 1930 ja 1960 välillä 29 sijoitusta, joukossa muun muassa voitot Helsingin messuhallikilpailussa ja Turun vesitornikilpailussa. Vuonna 1951 Ypyä yhdessä puolisonsa sekä arkkitehti Veikko Malmion kanssa voitti Kööpenhaminan Glostrupin keskussairaalan kansainvälisen arkkitehtuurikilpailun. Tästä voitosta lähtien hän omistautui pelkästään suunnittelutyölle, oma toimisto hänellä oli Kööpenhaminassa 1952-1960.
Töitä > Puolustusministeriön palveluksessa

Kasarmirakennukset Lappeenrantaan, Kiviniemeen, Russaröhön ja Niikkanaan
Ruokalat Jaakkimaan ja Kiviniemeen
Lentokohehallit ja asuinrakennukset Kauhavalle ja Suur-Merijoelle
Töitä > Viipurissa

Uno Ullbergin suunnitelmien loppuun saattaminen Uuraan kansakoulusta ja Viipurin naistensairaalasta
Viipurin kauppa- ja merenkulkuopisto (1938)
Viipurin siunauskappeli
Juteinin koulu Hirvikadulla, tuhoutui talvisodassa
Kauppaoppilaitos (1938)
Harjulan vastaanottokoti Ronkaassa (1938)
Asunto Oy Kullervonkatu 9 (1939)
Ravintola Munkki, Mustainveljestenkatu
Helsingin Mylly Oy:n viljasiilo. Valmistunut 1941.Opettajien asuin- ja saunarakennus, Pappilanniemen Tanhuvaara
Töitä > Muita töitä

Hotelli Pielishovi (Teräskulman talo), nykyään hotelli Karelia, Joensuu
Savo-Karjalan liiketalo, Joensuu
Helsingin Kivelän sairaalan uudelleenjärjestely
Glostrupin keskussairaala, Kööpenhamina
PYP:n koulutuskeskus Vuosaaressa
Sairaala Valkeakoskella (1941-1951)
Rautatalo Oulussa (1946)
Kirjasto ja keskuskansakoulu Lauritsalassa (1951 ja 1956)
Starckjohannin liiketalo Lahdessa (1950)
Turun yliopistollisen keskussairaalan U-sairaala
Helsingin Mylly, Sörnäisten rantatie, Helsinki
Asuin- ja liikerakennuksia, teollisuuslaitoksia (muun muassa Säteri), kouluja ja kirjastoja.
Asuntoalueita Ruotsiin, muun muassa Jönköpingiin, Västeråsiin ja Arvikaan