stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aura Kiiskinen

| Aura Kiiskinen |
| --- | --- |
 Aura Kiiskinen vuonna 1908.
Kansanedustaja
 1.8.1908–31.1.1911, 2.2.1914–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion läntinen, Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1878 Kuopion mlk
Kuollut: 12. joulukuuta 1968 (90 vuotta) Petroskoi
Ammatti:  palvelija, ompelija, järjestötoimitsija
Aurora Maria (Aura) Kiiskinen (ven. Áура Ивáновна Ки́йскинен, 9. maaliskuuta 1878 Kuopion maalaiskunta – 12. joulukuuta 1968 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1911 ja 1914–1918. Sisällissodan jälkeen Kiiskinen pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hän työskenteli muun muassa yliopiston ja puoluekoulun lehtorina sekä oli Karjalan ASNT:n korkeimman neuvoston jäsen.
Elämä > Varhaiset vuodet

Kiiskinen syntyi Kuopion maalaiskunnan Lamperilassa Iisalmesta kotoisin olleen Vilhelmiina Juhontytär Kiiskisen (s. 1849) aviottomana lapsena. Äiti ei kyennyt huolehtimaan tyttärestään, joten puolen vuoden ikäisenä Kiiskinen joutui Nilsiän Keinolansaareen leskiemäntä Stina Rissasen (o.s. Miettinen) huostaan. Stinan kuoltua vuonna 1885 Kiiskinen jäi hänen poikansa Hermanni Rissasen kasvattityttäreksi. Kiiskinen ei päässyt kansakouluun, vaan joutui huolehtimaan kotiaskareista osallistuen 12-vuotiaasta lähtien myös maataloustöihin. Lukutaidon hän hankki Stina Rissasen tyttärenpojan opettamana. 16-vuotiaana Kiiskinen sai äitinsä Vilhelmiinan hankkiman työpaikan Viipurista, jossa hän aluksi työskenteli palvelijana ja myöhemmin ompelijana.
Elämä > Politiikassa

Vuonna 1899 Kiiskinen liittyi äitinsä perustamaan Viipurin työväenyhdistyksen palvelijattarien ammattiosastoon. Sortovuosina Kiiskinen osallistui aktivistiliikkeen toimintaan avustamalla venäläisiä vallankumouksellisia rajanylityksissä sekä levittämällä kiellettyjä painotuotteita. Sosialidemokraattisen Naisliitton jäseneksi liityttyään Kiiskinen työskenteli vuodesta 1906 lähtien agitaattorina Pohjois-Savossa ja 1907–1912 liiton sihteerinä Viipurissa.
Kiiskinen valittiin kansanedustajaksi vuonna 1908 Kuopion läntisestä vaalipiiristä. Kaksi vuotta myöhemmin hän osallistui Kööpenhaminassa pidettyyn Sosialistisen internationaalin naisten konferenssiin Ida Aalle-Teljon, Hilda Herralan, Hilja Pärssisen ja Miina Sillanpään kanssa. Kokouksessa tehtiin päätös muun muassa Kansainvälisen naistenpäivän viettämisestä. Syyskuusta 1912 lähtien Kiiskinen työskenteli Suomen Ammattijärjestön kiertävänä asiamiehenä, kunnes hänet vuoden kuluttua valittiin jälleen eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä.
Sisällissodan käynnistyttyä Kiiskinen nimitettiin Työväen pääneuvoston jäseneksi. Kiiskisen varsinainen tehtävä oli kansanvaltuuskunnan työasian osastossa, jossa hän vastasi työttömyyteen liittyvistä kysymyksistä. Huhtikuun alussa Kiiskinen siirtyi muun kansanvaltuuskunnan tavoin Viipuriin. Valkoisten hyökätessä kaupunkiin hän vältti vangitsemisen piileskelemällä Saunalahden kaupunginosassa sijainneessa diakonissalaitoksen sairaalassa. Viipurin taistelun tauottua Kiiskinen pakeni Neuvosto-Venäjälle väärennetyn passin turvin.
Elämä > Elämä Neuvostoliitossa

Elokuussa 1918 Kiiskinen osallistui Moskovassa pidettyyn SKP:n perustavaan kokoukseen, jossa hänet valittiin puolueen keskuskomiteaan. Kiiskinen liittyi samana vuonna myös NKP:n jäseneksi. Hän työskenteli Pietarissa SKP:n agitaatio-osastolla sekä NKP:n suomenkielisellä osastolla. Vuonna 1920 Kiiskinen todisti Pietarissa niin sanottuja Kuusisen klubin murhia. Hän oli seuraamassa kerholla järjestettyä keskustelua, kun joukko punaupseereita hyökkäsi tilaisuuteen ja surmasi kahdeksan henkilöä. Kiiskinen ja Olga Manner olivat myös vaarassa joutua ammutuiksi puolustaessaan Kullervo Manneria häntä vastaan kohdistetuilta syytöksiltä. Vuodesta 1922 lähtien Kiiskinn toimi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston lehtorina opettaen NKP:n historiaa ja Neuvostoliiton perustuslakia. Vuosikymmenen lopulla Kiiskinen työskenteli myös Työläis- ja talonpoikaisnainen -lehden avustajana.
Vuonna 1931 Kiiskinen siirtyi puoluekoulun lehtoriksi Petroskoihin, jossa hän oli myös kustannustoimittajana Valtion kustannusliike Kirjassa. Stalinin vainojen aikana Kiiskinen karkotettiin Siperiaan, josta hän kuitenkin pääsi palaamaan Neuvosto-Karjalaan. Vuonna 1942 Kiiskinen evakuoitiin sodan jaloista Baškiirien ASNT:an, jossa hän työskenteli evakuoitujen puoluevirkailijoiden lapsille tarkoitetussa päiväkodissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Kiiskinen toimi Karjalan ASNT:n puhemiehistön jäsenenä 1951–1955 sekä korkeimman neuvoston varajäsenenä 1956–1959. Hänelle myönnettiin ansioistaan muun muassa kaksi Leninin kunniamerkkiä sekä Työn Punaisen Lipun kunniamerkki. Vuonna 1957 Kiiskinen julkaisi muistelmansa, jotka keskittyvät Suomen sisällissotaa edeltäneisiin vaiheisiin. Viimeisinä vuosinaan Kiiskinen vieraili Suomessa ainakin 1958 osallistuessaan kunniavieraana SKP:n 40-vuotisjuhliin. Hän kuoli perheettömänä vuonna 1968. Kiiskinen on haudattu Petroskoihin Suolusmäen hautausmaalle.
Erkki Kuokkanen

| Erkki Kuokkanen |
| --- | --- |
 Erkki Kuokkanen 1930-luvun alussa.
Suomen sisäasiainministeri
 Svinhufvudin II hallitus 4.7.1930–21.3.1931  
Edeltäjä:  Arvo Linturi
Seuraaja:  Ernst von Born
Kansanedustaja
 2.9.1927–31.8.1933  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Mikkelin läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1887 Kuopio
Kuollut: 6. maaliskuuta 1956 (68 vuotta) Mikkeli
Ammatti:  kihlakunnantuomari
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Koulutus:  oikeustutkinto (1910) varatuomari (1913)
Erkki Veikko Kuokkanen (5. joulukuuta 1887 Kuopio – 6. maaliskuuta 1956 Mikkeli) oli suomalainen kihlakunnantuomari, Mikkelin pormestari ja sisäasiainministeri 1930-luvun alussa. Hän oli myös kokoomuksen kansanedustajana 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa.
Kuokkasen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja, kamreeri ja päätoimittaja August Kuokkanen ja Olga Maria Hacklin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906, suoritti oikeustutkinnon 1910 ja sai varatuomarin arvon 1913. Uransa alkuvuosina Kuokkanen oli Mikkelissä asianajotoimiston asianajajana 1910–1916, Mikkelin kaupunginviskaalina 1912 ja Mikkelin läänin kutsuntatoimiston sihteerinä 1918. Hän oli välillä Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1918–1919 sekä notaarina 1919. Kuokkanen palasi Mikkeliin ja toimi siellä Mikkelin läänin läänintoimiston sihteerinä 1919–1923, Mikkelin asianajotoimiston omistajana 1919–1926 ja Mikkelin raastuvanoikeuden pormestarina 1926–1933. Viimeksi Kuokkanen oli tuomarina Mäntyharjun tuomiokunnassa 1933–1935 ja Mikkelin tuomiokunnassa 1935–1956.
Kuokkanen oli kokoomuksen kansanedustajana 1927–1933 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Kuokkanen oli tällöin myös eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1931 ja perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana  1929–1930. Hän toimi sisäasiainministerinä Svinhufvudin II hallituksessa 1930–1931 ja oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Kuokkanen oli mukana kunnallispolitiikassa Mikkelin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana, kaupunginhallituksen jäsenenä ja kaupunginjohtajan varamiehenä.
Kuokkanen oli naimisissa vuodesta 1913 Tyyne Elisabeth Pulkkisen kanssa.
Aiheesta muualla

.aspx Erkki Kuokkanen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Erkki Kuokkanen Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
/ Erkki Kuokkanen Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Toivo Kivimäki | Suomen sisäasiainministeri 1930−1931 | Seuraaja: Ernst von Born |
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1927–1929 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (34):  Aalto-Setälä  Aarnio  Ainali  Gebhard  Gummerus  Heikkilä  Härmä  Ikola  Ingman  Junnila  Jussila  Järvinen  Kuokkanen  Kuuliala  Lehtinen  Lehtonen  Luoma  Malmivaara  Moilanen  Neitiniemi  Nikkanen  Nukari  Oksanen  Pastell  Pennanen  Puhakka (1927–1928)  Pulkkinen  Rantanen  Sahlstein  Seppänen  Talas  Turja  Vainio (1928–1929)  Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1929–1930 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ahmavaara  Haataja  Heikkilä  Häkkinen  Ikola  Junnila  Järvinen  Kilpeläinen  Kivi  Kuokkanen  Kuuliala  Lamminen  Lehtonen (1930)  Luoma  Lähteenoja  Moilanen  Nikkanen  Nukari (1929–1930)  Oksanen  Paavolainen  Pennanen  Puhakka  Päivänsalo  Sahlstein  Talas  Tuomikoski  Turja  Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1930–1933 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (42):  Aalto-Setälä  Ainali  Anttila  Forstadius  Häkkinen  Junnila  Jussila  Kallioniemi  Kilpeläinen  Kolkki  Korpisaari  Koskelainen (1931–1933)  Koskenheimo (1930–1933†)  Kuokkanen  Kuuliala  Lehtonen  Leivo  Malmivaara  Moilanen  Mäkelä  Nikkanen  Oksala  Oksanen  Paavolainen  Pennanen  Perheentupa  Pesonen  Pihkala  Pojanluoma  Päivänsalo  Rantanen  Rautaharju  Riipinen  Sahlstein  Solja  Sovijärvi  Svinhufvud (1930–1931)  Tulenheimo  Tuomikoski  Turja  Virkkunen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Antti Koukkari

Antti Anselmi Koukkari (21. huhtikuuta 1914 Oulu – 18. helmikuuta 1958 Oulu) oli suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja 1945–1949, Taivalkosken kirkkoherra 1949–1954 ja vanhoillislestadiolaisuutta edustavan Päivämies-lehden ensimmäinen päätoimittaja 1953–1958.
Kirjallisuutta

Toimittaneet Esa Koukkari ja Ari-Pekka Palola. Päivämies palkan saa: näköaloja Antti Koukkarin elämään. SRK Oulu 2004
Kinnunen, Matti. Antti Koukkari vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen perinteen ja kirkon tulkitsijana 1954–1958. Pro Gradu HYTTK 1994
Aiheesta muualla

.aspx Antti Koukkari Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Maalaisliiton kansanedustajat
| n k Maalaisliiton kansanedustajat 1945–1948 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (49):  Alestalo  Annala  Asikainen  Brander  Eskola  Hautala  Heljas  Hirvensalo  Ikonen  Inkinen  Jutila (1945)  Kaijalainen  Kekkonen  Kinnunen  Kirra  Koivisto  Koukkari  Lahtela  Laine  Laitinen  Lampinen  Leppälä  Luostarinen  Luukka  Miettunen  Miikki  Murtomaa  Niskala  Niukkanen  Okko  Paksujalka  Palovesi  Pilppula  Pyörälä  Pärssinen  Pääkkönen  Rantamaa  Riikonen  Salo  Saukkonen  Simula  Soininen  Tiitu  Tukia  Vehkaoja  Vennamo  Vesterinen  Vilhula  Virolainen 
| n k Maalaisliiton kansanedustajat 1948–1951 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (56):  Aittoniemi  Annala  Brander  Eskola  Haapaniemi  Hautala  Heljas  Hirvensalo  A. Ikonen (1950–1951)  T. Ikonen  Joukanen  Kalliokoski  Kekkonen  Kiiski  Kinnunen  Kleemola  Koivisto  Koivuranta  Koukkari (1948–1949)  Lahtela  Laine  Laitinen  Lampinen  Leppihalme  Leppälä  Luostarinen  Luukka  Mannila  Miettunen  Miikki  Murtomaa  Niskala  Niukkanen  Okko  Pakkanen  Palovesi  Pääkkönen (1950–1951)  Rankila  Rantamaa  Riikonen (1948–1950)  Ryhtä  Rytinki (1949–1951)  Rönkkö  Saalasti  Saari  Salo (1948–1950)  Sarjala  Simonen  Simula  Soininen  Sukselainen  Suntela  Suurkonka  Tiainen  Tiitu  Vennamo  Vesterinen  Vilhula  Virolainen 
| n k Vanhoillislestadiolaisuus |
| --- | --- |
Järjestöt:  Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys Rauhanyhdistys  Sveriges Fridsföreningars Centralorganisation  Laestadian Lutheran Church  Eesti Luterlik Rahuühendus 
Suurimmat rauhanyhdistykset:  Oulun rauhanyhdistys  Alajärven rauhanyhdistys  Espoon rauhanyhdistys  Helsingin rauhanyhdistys  Jyväskylän rauhanyhdistys  Kajaanin rauhanyhdistys  Kiimingin rauhanyhdistys  Kokkolan seudun rauhanyhdistys  Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys  Nivalan rauhanyhdistys  Rovaniemen rauhanyhdistys  Sievin rauhanyhdistys  Tampereen rauhanyhdistys  Turun rauhanyhdistys  Ylivieskan rauhanyhdistys 
Henkilöt:  Aittakumpu  Alaranta  Hautamäki  Havas  Impiö  H. Jussila  O. Jussila  Juntunen  Kaarivaara  Kinnunen  Koukkari  Leinonen  Lepistö  Mäntylä  Reinikainen  Ryselin  Saari  Savela  Taskila  Viljanen  Voittonen 
Koulutus ja media:  Jämsän kristillinen kansanopisto  Ranuan kristillinen kansanopisto  Reisjärven kristillinen opisto  Lasten polku  Päivämies  The Shepherd’s Voice  Siionin kevät  Siionin Lähetyslehti  Suviseuraradio  The Voice of Zion 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Juhannusseurat  Maakunnalliset kesäseurat  Opistoseurat  Suviseurat  Seurakalenteri  Raamattuluokka  Siionin laulut  Sions Sånger och Psalmer  Songs and Hymns of Zion 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
J. Juhani Kortesalmi

Jouko Juhani Kortesalmi (23. marraskuuta 1933 Kuusamo – 21. elokuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, kansanedustaja ja maaherra.
Kortesalmi nousi eduskuntaan Suomen Maaseudun Puolueen listoilta vaaleissa 1970. Hän edusti koko uransa ajan Oulun läänin vaalipiiriä. Vaalikauden 1975–1979 ajan Kortesalmi oli Veikko Vennamon ohella puolueensa ainoa kansanedustaja. Hän toimi SMP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana vaalikauden 1979–1983 ja uudelleen vuosina 1986–1987. Presidentin valitsijamiehenä Kortesalmi oli vaaleissa 1978 ja 1988.
Eduskunnassa Kortesalmi tuomittiin 1970-luvulla kolmeen eri otteeseen Veikko Vennamon ja Rainer Lemströmin ohella kahden viikon työskentelykieltoon, kun heidän katsottiin esiintymisellään ylittäneen sopivuuden rajat. Joulukuussa 1972 varapuhemies Veikko Helle poisti Kortesalmen eduskuntasalin puhujanpöntöstä, kun tämä oli Helteen toistuvista huomautuksista huolimatta arvostellut juuri toteutunutta puoluetukilain muutosta eli niin sanottua Lex Vennamoa ja syyttänyt presidentti Urho Kekkosta asian taustavoimaksi.
Kortesalmi on kaikkien aikojen kolmanneksi useimmin täysistunnoissa puhunut kansanedustaja.
J. Juhani Kortesalmi nimitettiin maaliskuussa 1989 Mikkelin läänin maaherraksi kesäkuun alusta lukien. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi aikaisemminkin SMP:n kansanedustajana ollut Pentti Kettunen. Kortesalmi toimi maaherrana vanhojen läänien lakkauttamiseen asti syyskuun alkuun 1997.
Vuonna 1997 Oulun yliopisto nimitti Kortesalmen talonpoikaiskulttuurin dosentiksi. Kortesalmi tutki poronhoitoa.
Kortesalmi kuoli Helsingin Pakilakodissa elokuussa 2019.
Julkaisut

Vanha Kuusamo kertoo.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1964.
Porot Tornionjokilaakson lapinliikenteessä.  Oulu:  Oulun yliopisto, 1978.
Pohjois-Vienan poronhoito. Talonpoikien poronhoidon alue, ominaislaatu, ikä, alkuperä ja kehityslinjat vuoteen 1922.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomen muinaismuistoyhdistys, 1996.  ISBN 951-9057-22-6
Poronhoidon synty ja kehitys Suomessa.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008.  ISBN 978-951-746-955-5
Aiheesta muualla

J. Juhani Kortesalmen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1970–1972 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (18):  Antila  Asunmaa  Huotari  Isomursu  Kainulainen  Kortesalmi  Kurppa  Linna  Niemelä  Penttinen  Poutiainen  Silander  Suokas  Syrjä  Tupamäki  Vainio  Vennamo  Volotinen 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (18):  Antila (1972)  Asunmaa (1972)  Huotari (1972)  Kainulainen (1972)  Kortesalmi  Kurppa (1972)  Lemström  Linna (1972)  Mänttäri (1972)  Niemelä (1972)  Remes (1972)  Sainio (1972–1973)  Suokas (1972)  Vainio  P. Vennamo  V. Vennamo  Volotinen (1972) 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (2):  Kortesalmi  Vennamo 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (7):  Joutsenlahti  Kortesalmi  Leppänen  Pohto  Poutiainen (1979†)  P. Vennamo  V. Vennamo 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (17):  Arranz  Bogdanoff (1984–1987)  Eklund  Enävaara (1983–1984†)  Joutsenlahti  Jyrkilä  Kettunen  Kortesalmi  Koskinen  Leppänen  Mäkipää  Pohto  Ratu  Riihijärvi  Skön  Vainio  P. Vennamo  V. Vennamo 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1987–1991 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Aittoniemi  Joutsensaari (1989-1991)  Jurva  Kettunen (1989–1991)  Kortesalmi (1987–1989)  Leppänen  Mäkelä  Mäkipää  Riihijärvi  Vennamo (1987–1989)  Vistbacka 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Eduskunta 
Muut:  IdRef
Sirkka Lankinen

| Sirkka Lankinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. elokuuta 1916 Ilomantsi
Kuollut: 15. maaliskuuta 2012 (95 vuotta) Lahti
Ammatti:  erikoislääkäri
Puoliso:  Sakari Lankinen
Sirkka Lankinen, o.s. Tukiainen, (30. elokuuta 1916 Ilomantsi – 15. maaliskuuta 2012 Lahti) oli suomalainen lääkäri ja kansanedustaja.
Lankisen vanhemmat olivat Otto Emil Tukiainen ja Anni Kareinen ja puoliso vuodesta 1940 gynekologi Sakari Lankinen (s. 1915). Lankinen tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946. Korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin oikeudet hän sai vuonna 1951, missä erikoispätevyydessä ei Suomessa naisia häntä ennen ollut. Hän toimi lääkärinä yksityissektorilla sekä kuulovammaisten lasten korvalääkärinä. Lankinen vaikutti aktiivisesti Päijät-Hämeen keskussairaalan rakentamisen puolesta. Hän osallistui Lahden kunnallispolitiikkaan ja toimi kokoomuksen kansanedustajana 1970–1975, valittuna Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Lankisella oli paljon luottamustehtäviä, joista kiinnostavimpana hän itse piti soroptimistitoimintaa.
Kari Kärkkäinen

| Kari Kärkkäinen |
| --- | --- |
 Kärkkäinen vuonna 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1970 (ikä 54) Varkaus
Poliitikko
Puolue:  Suomen Keskusta
Entiset puolueet:  Suomen Kristillisdemokraatit
Asema:  Kansanedustaja (1999–2011), kaupunginvaltuutettu
Vaalipiiri:  Kuopion/Pohjois-Savon vaalipiiri
Kotipaikka:  Parkano
Kari Juhani Kärkkäinen (s. 29. tammikuuta 1970 Varkaus) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kristillisdemokraattien kansanedustajana vuosina 1999–2011. Syyskuussa 2012 Kärkkäinen siirtyi keskustaan.
Kärkkäinen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1999 vaaleissa Kuopion vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkokausille vuosien 2003 ja 2007 vaaleissa Pohjois-Savon vaalipiiristä. Kärkkäinen ei asettunut ehdolle enää vuoden 2011 vaaleissa.
Kärkkäinen oli Varkauden kaupunginvaltuutettu vuosina 1993–2012. Kaupunginhallituksen jäsen hän oli vuosina 1997–1998. Vuoden 2012 kuntavaaleissa hänet valittiin keskustan listalta 277 äänellä Parkanon kaupunginvaluustoon.
Sotilasarvoltaan Kärkkäinen on jääkäri (1991).
Aiheesta muualla

.aspx Kari Kärkkäinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
SKL:n ja Kristillisdemokraattien kansanedustajat
| n k Kristillisen liiton ja kristillisdemokraattien kansanedustajat 1999–2003 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (10):  Hiltunen  Jääskeläinen  Kallis  Kankaanniemi  Kemppainen  Kärkkäinen  Rauhala  Räsänen  Seivästö  Smeds 
| n k Kristillisdemokraattien kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (7):  Essayah  Kallis  Kankaanniemi  Kärkkäinen  Rauhala  Rajala (2003)  Räsänen 
↑  Lyly Rajala siirtyi Kokoomuksen eduskuntaryhmään joulukuussa 2003.  
| n k Kristillisdemokraattien kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (7):  Kallis  Kankaanniemi  Kärkkäinen  Rauhala  Räsänen  Tallqvist  Palm 
Pohjois-Savon vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Hannakaisa Heikkinen
Elsi Katainen
Jyrki Katainen
Kari Kärkkäinen
Seppo Kääriäinen
Pentti Oinonen
Kari Rajamäki
Markku Rossi
Erkki Virtanen
Tuula Väätäinen
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Verner Korsbäck

Verner Korsbäck vuonna 1971.
Verner Valentin (Verner V.) Korsbäck (vuoteen 1921 asti Henriksson; 25. lokakuuta 1910 Korsnäs – 25. maaliskuuta 1981 Vaasa) oli suomalainen poliitikko ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1948–1972.
Pohjanmaalla Korsnäsissä syntynyt Korsbäck kävi kansanopiston ja valmistui agrologiksi 1933. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1937. Korsbäck valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1941. Hän suoritti kasvatusopillisen tutkinnon vuonna 1945. Korsbäck meni vuonna 1948 naimisiin Brita Kristina Woivalinin kanssa.
Korsbäck edusti kansanedustajana vuosina 1948–1962 Vaasan läänin eteläistä ja vuosina 1962–1972 Vaasan läänin vaalipiiriä. Hän toimi vuosina 1962–1963 Karjalaisen I hallituksen toisena maatalousministerinä. Korsbäck oli presidentin valitsijamies neljästi (1950, 1956, 1962, 1968) ja kuului Suomen YK-valtuuskunnan jäsenistöön.
Kirjallisuutta

Uola, Mikko: ”Korsbäck, Verner (1910–1981)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 350.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0  / Teoksen verkkoversio.
J. F. Kivikoski

| J>  F. Kivikoski |
| --- | --- |
 J. F. Kivikoski vuonna 1910.
Kansanedustaja
 1.3.1910–1.2.1914  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1856 Parkano
Kuollut: 24. marraskuuta 1934 (78 vuotta) Tampere
Ammatti:  puuseppä, luennoitsija
Johan (Juho) Fredrik Kivikoski (vuoteen 1906 Stenfors, 24. maaliskuuta 1856 Parkano – 24. marraskuuta 1934 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1910–1914. Suomalaisen työväenliikkeen uranuurtajien vanhimpaan sukupolveen kuulunut Kivikoski oli uskonnollisiin kysymyksiin erikoistunut vapaa-ajattelija, joka tunnettiin myös tolstoilaisena pasifistina ja antimilitaristina.
Elämä > Lapsuus ja nuoruus

J. F. Kivikosken vanhemmat olivat puuseppä Isak Stenfors ja Ruovedeltä kotoisin ollut piika Kaisa Mariantytär. Hän työskenteli jo yhdeksänvuotiaasta lähtien tehdastyöläisenä Tampereella. Hankittuaan puusepän ammatin Tehdas- ja käsityöläisyhdistyksen iltakoulusta Kivikoski työskenteli vuosina 1886-1898 Kangasalan urkutehtaalla, jonka jälkeen hän siirtyi kauppa-alalle.
Elämä > Politiikassa

Tampereen Työväenyhdistykseen kuulunut Kivikoski vaikutti työväenliikkeessä jo vuosisadan vaihteessa toimien muun muassa puhujana Tampereen seudulla. Ensimmäisen sortokauden aikana hän osallistui myös aktivistiliikkeen toimintaan. Vuonna 1905 Kivikoski palkattiin sosialidemokraattisen puoleen kiertäväksi puhujaksi. Hän toimi puhujana Mikkelissä 1906–1907 ja Porissa 1907–1909. Huhtikuussa 1909 Kivikoski sai sakkotuomion kolme vuotta aikaisemmin Mikkelissä järjestämästään mielenosoituksesta, jossa solvattiin kuvernööri A. L. von Knorringia. Kivikoski valittiin kansanedustajaksi vuonna 1910. Jätettyään eduskunnan talvella 1914 hän työskenteli SDP:n piirisihteerinä Hämeenlinnassa. Kesäkuussa 1914 Kivikosken epäiltiin sytyttäneen piiritoimistossa sattuneen tulipalon peittääkseen tilikirjoissa ilmenneen vajauksen. Perheelleen ja puoluetovereilleen lähettämiensä kirjeiden perusteella Kivikosken luultiin myös tehneen itsemurhan, mutta hänet löydettiin muutaman päivän kuluttua Helsingistä. Tapauksen jälkeen Kivikoski jätti päivänpolitiikan ja työskenteli muun muassa Hietalahden telakalla.