stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RuneQuest
Nykytilanne

RuneQuest-tuotemerkin omistaa Chaosium Inc., joka julkaisee tasaisesti uutta materiaalia peliin. Chaosium myös julkaisee vanhaa RuneQuest 2 -yhteensopivaa sisältöä.
RuneQuestin fanit ovat kirjoittaneet paljon epävirallista materiaalia fanilehtiin ja Internet-sivuilleen.Kansainväliset postituslistat puolestaan liittävät RuneQuest-harrastajia yhteen.
Vuonna 2024 Mongoose Publishing myy sivuillaan vain yhtä RuneQuest II (MRQ2) -yhteensopivaa peliä: Legend Core Rulebook, mutta ei RuneQuest II -peliä.
The Design Mechanism julkaisee edelleen RuneQuestin sääntömekaniikkaan pohjautuvaa Mythras-roolipeliä ja -seikkailukirjoja. Glorantha ei ole mukana virallisissa Mythras-julkaisuissa. Epävirallisesti Gloranthaa ja Mythrasta parhaiten yhdistelee suomalaisen Hannu Kokon Notes from Pavis -sivuston sisältö.
Suomessa RuneQuestia Gloranthan, Hero Warsin ja HeroQuestin ohella tukee Kalikos – Suomen Glorantha-seura ry. Kalikos julkaisee omaa The Zin Letters -nimistä englanninkielistä lehteä, sekä suomenkielistä Kylmä tuuli Sartarin yllä -lehtä, joissa on RuneQuest-yhteensopivaa sisältöä. Suomenkielisiä RuneQuest 2 -lisäosia on saatavilla ainakin Fantasiapelit-kaupasta .
Aiheesta muualla

Chaosium, RuneQuestin ensimmäinen julkaisija ja kesästä 2016 uudestaan julkaisija.
Mongoose Publishing:n RuneQuest sivut.
RuneQuestin historia (Arkistoitu – Internet Archive).
BasicRolePlaying sivusto sisältää aktiivisen Runequest forumin
Design Mechanism Runequest 6 version julkaisija
Design Mechanism foorumit
Reddit Runequest subreddit
Kickstarter Runequest kakkospainoksen uudelleenjulkaisua varten
Notes from Pavis -sivusto Mythrakselle
Kalikos - Suomen Glorantha-seura ry
Kinnah Phiri

Kinnah Phiri (s. 30. lokakuuta 1954 Blantyre) on malawilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi vuosina 1973–1981 Malawin A-maajoukkueessa 117 ottelua, joissa hän teki 71 maalia. Hän on ylivoimaisesti eniten maaottelumaaleja tehnyt malawilaisjalkapalloilija.
Phiri edusti kotimaansa pääsarjassa Bata Bullets Blantyrea ja Swazimaassa Manzini Wanderersia. Hän voitti Malawin liigamestaruuden vuosina 1974, 1975, 1978, 1979 ja 1981 sekä Swazimaan liigamestaruuden vuonna 1983 ja cup-mestaruuden vuonna 1984.
Phiri pelasi ensimmäisen maaottelunsa heinäkuussa 1973 ja viimeisen marraskuussa 1981. Hän teki maaotteluissaan neljä hattutemppua: neljä maalia helmikuussa 1975 ystävyysottelussa Sansibaria, kolme maalia marraskuussa 1975 CECAFA Cupin ottelussa Tansaniaa, neljä maalia syyskuussa 1976 Botswana Cupin ottelussa Botswanaa ja viisi maalia lokakuussa 1977 Botswana Cupin ottelussa Botswanaa vastaan. Hän pelasi viisi ottelua Afrikan kisoissa 1978 ja teki niissä kolme maalia.
Hagar

| Hagar> הגר‎ |
| --- | --- |
 François-Joseph Navezin kuvaus Hagarista ja hänen pojastaan ​​Ismaelista autiomaassa (1819)
Henkilötiedot
Puoliso:  Abraham
Lapset:   Ismael 
Pieter Lastman: Abschied Hagars, 1612
Hagar (arab. هاجر‎, hepr. ‏הָגָר‎) oli Raamatun Vanhan testamentin ensimmäisessä Mooseksen kirjassa kuvattu henkilö. Hän on Abrahamin vaimon Saaran egyptiläinen orjatar. Saara ei voinut enää tulla raskaaksi, joten hän antoi Hagarin miehelleen sivuvaimoksi.
Hagar tuli raskaaksi ja alkoi ylenkatsoa Saaraa, jonka luota tämä pakeni. Kertomuksen mukaan enkeli saa Hagarin palaamaan ja synnyttämään Abrahamille Ismael-pojan. Ismaelin syntymän aikaan Abrahamin kerrotaan olleen 86-vuotias. Saaran saatua myöhäisellä iällä oman pojan Iisakin sanoi hän Abrahamille "Aja pois tuo orjatar ja hänen poikansa. Orjattaren poika ei saa periä yhdessä minun poikani Iisakin kanssa". Ja Abraham ajoi Hagarin ja tämän pojan leivän ja vesileilin kera Beerseban erämaahan.
Hagar islamissa

Hagarilla on islamissa paljon tärkeämpi rooli kuin juutalaisuudessa tai kristinuskossa. Islamiuskossa katsotaan, että arabit polveutuvat Hagarin pojasta Ismaelista. Nämä seurasivat Abrahamia, joka vaelsi Arabian autiomaassa sijaitsevaan laaksoon ja rakensi sinne - tai rakensi uudelleen - Kaaban temppelin.   Islamissa katsotaan myös, että Abraham ei edustanut juutalaisuutta, vaan hän oli monoteismiin uskova hanif, ja todellisuudessa muslimi.
R. M. Kerr on esittänyt teorian, jonka mukaan kreikkalaiset kutsuivat Syyrian arabeja "hagareeneiksi" eli kaupunkilaisiksi, ja arabit ottivat tämän nimityksen käyttöönsä yhdistäen sanan virheellisesti Abrahamin jalkavaimoon Hagariin, josta he sitten katsoivat polveutuvansa.  Reynoldsin mukaan 300-luvulta alkaen Syyrian arabit olivat jo omaksuneet kristityiltä saamansa nimityksen "ismaeliitit", ja alkoivat sen mukaisesti pitää itseään "Abrahamin lapsina". Asia muuttui entistä ilmeisemmäksi, kun Koraanissa profeetta Abraham esiintyy peräti 98 kertaa.
Ketura

| Ketura> קְטוּרָה |
| --- | --- |
 Abrahamin vaimot ja pojat. Ketura seisoo oikealla kuuden poikansa kanssa (1630).
Henkilötiedot
Puoliso:  Abraham
Lapset:   Simran  Joksan  Medan  Midian  Jisbak  Suah 
Ketura (Keturah) oli Abrahamin vaimo Raamatun mukaan. Abraham otti Keturan toiseksi vaimokseen Saaran kuoleman jälkeen. Ketura synnytti kuusi poikaa: Simranin, Joksanin, Medanin, Jisbakin, Shuahin
ja Midianin. Keturan etnisyyttä ei tiedetä.
Aiheesta muualla

http://www.bibletools.org//index.cfm/fuseaction/DeF.Show/RTD/EASTON
http://www.bibletools.org//index.cfm/fuseaction/Def.Show/RTD/ISBE/101/5288
Tunturikatu (Helsinki)

Tunturikatua tien korkeimman kohdan mutkasta länteen päin
Tunturikatu (ruots. Fjälldalsgatan) on katu Etu-Töölössä, Helsingissä. Se on Runeberginkadun, Oksasenkadun ja Nervanderinkadun välinen poikkikatu. Tunturikadun  korkeimmalla kohdalla on mutka, joka lisättiin asemakaavaan luomaan vaihtelua katutilaan kuten keskiaikaisissa kaupungeissa.
Kadun ruotsinkielinen nimi Fjälldalsgatan (aiemmin Fjelldalsgatan) viittaa seudulla 1900-luvun alussa sijainneeseen Fjelldalin huvila-alueeseen. Kadun suomenkieliseksi nimeksi ehdotettiin vuonna 1908 Tunturilaaksonkatua, mutta vuoteen 1928 saakka virallisena suomenkielisenä nimenä oli Fjälldalinkatu. Nimiehdotus Tunturilaaksonkatu oli jälleen esillä vuonna 1926, mutta vuonna 1928 viralliseksi suomenkieliseksi nimeksi vahvistettiin lyhempi Tunturikatu.
Q-teatteri toimii Tunturikadulla entisissä elokuvateatteri Astran tiloissa.
Tunnettuja Tunturikadun asukkaita

Mika Waltari asui lähes 50 vuotta osoitteessa Tunturikatu 13.
Martti Ahtisaari
Urho ja Aili Somersalmi
Eva-Riitta Siitonen
Matti Siitonen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tunturikatu (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Hampus Julius Oldenburg

Hampus Julius Oldenburg
Hampus Julius Oldenburg (28. maaliskuuta 1819 Tukholma, Ruotsi – 18. helmikuuta 1876 Viipuri) oli ruotsalaissyntyinen kauppias joka perusti vuonna 1851 Porin tulitikkutehtaan.
Hän kuului vanhaan tukholmalaiseen kauppiassukuun, Oldenburgin isä Henrik Julius Oldenburg omisti aikoinaan Porissa toimineen Tuorsniemen lasitehtaan. Nuorempi Oldenburg muutti kaupunkiin vuonna 1841 ja meni naimisiin kauppias Johan Souranderin tyttären Sofia Albertinan (1821–1910) kanssa. Hän työskenteli Porissa aluksi Axel Wilhelm Wahrenin omistaman Oy Forssa Ab:n puuvillatehtaan tavaravaraston hoitajana ja toimi myös laivanvarustajana ennen tulitikkutehtaan perustamista.
Oldenburgin perustamasta tehtaasta kasvoi vuosien myötä Suomen suurin ja yksi Euroopan suurimpia tulitikkutehtaita, joka toimi Porissa aina vuoteen 1987 saakka. Hänen vuonna 1858 järjestämäänsä tehtaan osakeantia on pidetty Suomen historian ensimmäisenä osakehuijauksena. Vuonna 1861 Oldenburg ajautui pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin ja pakeni velkojiaan Pietariin. Hän joutui luopumaan tulitikkutehtaastaan ja muutti perheineen Viipuriin vuonna 1873, jossa vietti viimeiset elinvuotensa ja kuoli kolme vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Oldenburgin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Hampus Julius Oldenburg porilainen tulitikkuhuijari, Suomen Kuvalehti, 09.10.1937, nro 41, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Aavikkovarpunen

| Aavikkovarpunen |
| --- | --- |
 Aavikkovarpuspari Benichabin lähellä Mauritaniassa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varpuset Passeridae
Suku::  Varpuset Passer
Laji::  simplex
Kaksiosainen nimi
 Passer simplex  Lichtenstein, 1823 
Alalajit
 Passer simplex simplex  Passer simplex saharae  Passer simplex zarudnyi 
Katso myös
   Aavikkovarpunen Wikispeciesissä   Aavikkovarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkovarpunen (Passer simplex) on pienikokoinen vaalea varpuslaji.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13,5 senttimetriä, siipien kärkiväli 22-25 senttiä ja paino 19-21 grammaa. Hieman varpusta pienempi, hyvin vaalea. Vatsapuoli on valkoinen ja selkä harmaa (juhlapukuinen koiras) tai hiekanruskea (naaras, nuori ja talvipukuinen koiras). Juhlapukuisella koiraalla on musta kurkku ja sen nokka on musta.
Esiintyminen

Esiintymisalue on huonosti tunnettu. Alalaji saharae (Carlo von Erlanger, 1899) esiintyy laikuttaisesti Pohjois-Afrikassa ja Saharassa, nimialalaji simplex Etelä-Saharassa Malista Sudaniin ja erillinen alalaji zarudnyi (Pleske, 1896) Turkmeniassa ja Uzbekistanissa. Laji on pääasiassa paikkalintu, mutta paikallisia vaelluksia talveksi etelämmäs tapahtuu. Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen, vaikka paikallista taantumista tapahtuu.
Elinympäristö

Afrikassa hiekka-aavikot ja keitaat ihmiskulttuurin naapurissa, Aasiassa laji karttaa ihmisasutusta.
Lisääntyminen

Pesä on kolossa, yleensä puunkolossa 1,5-4 m korkealla mutta usein myös kallionkolossa tai rakennuksessa. Rakentaa joskus varpusmaisen pesän puun latvustoon. Naaras munii 2-5 munaa, kuivana kesänä munii vähemmän munia. Muna painaa 2,24 g. Turkmeniassa molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 12-13 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka ovat lentokykyisiä 12-14 päivän ikäisinä. Pesii tavallisesti kahdesti kesässä.
Ravinto

Aikuiset linnut syövät pääasiassa siemeniä, poikasille annetaan myös hyönteisiä.
Passer simplex sahara
Luau

| Luau Teixeira de Sousa |
| --- | --- |
 Luau
 10°42′25″S, 22°13′37″E 
Valtio:  Angola
Maakunta (Província):  Moxico
Kunta (município):  Luau
Hallinnon tyyppi:  kunta (município) ja kaupunki (cidade)
Väestö
Väkiluku  ():  110 329
  [ ohje ]  
Luau (aiemmin Teixeira de Sousa) on sekä kunta (município) että kaupunki (cidade) Angolan itärajalla Moxicon maakunnassa, vain 10 kilometriä Kongon demokraattisen tasavallan länsipuolella.
Luaun kunnan pinta-ala on 3 839 neliökilometriä ja siellä asui noin 110 329 ihmistä. Luau rajoittuu etelässä Luacanon kuntaan, pohjoisessa Lunda Sulin maakunnan Mucondan kuntaan ja idässä Kongon demokraattiseen tasavaltaan.
Kaupungin liikenneyhteyksistä tieyhteyksien ohella oleellinen maan tärkein rautatie eli Benguelan rautatie, jolla on rautatieasema kaupungissa. Kaupunkiin saapuu viikottainen junayhteys Atlantin valtameren satamakaupunki Lobitosta. Lobito–Luena -pikajunan junamatka ja sen kesto on kuitenkin pitkä (1 344 km / 30 tuntia). Lisäksi kaupunkiasutuksen länsipuolella on 2,6 kilometrin kiitoradalla varustettu Luaun lentoasema (IATA: UAL, ICAO: FNUA). Vaikka lentoasemalla on joidenkin lähteiden mukaan kansainvälisen lentokentän asema, se kuuluu kansallisesti 22 täydentävän lentoaseman joukkoon ja on kansallisessa luokittelussa neljättä kategoriaa, eikä sinne ole säännöllisiä reittilentoja.
Suomalainen kauhuelokuva

Suomalainen kauhuelokuva on yksi suomalaisen elokuvan lajityypeistä.
Ensimmäinen kauhuelementtejä sisältänyt suomalainen elokuva oli Teuvo Puron ohjaama Noidan kirot vuodelta 1927. Sitä ennen oli jo Carl Fager ohjannut goottilaista kauhukuvastoa hyödyntävän yritelmän Rautakylän vanha parooni (1923). Muita varhaisia lajityyppiä vähintään sivuavia suomalaiselokuvia olivat Linnaisten vihreä kamari (1945), Valkoinen peura (1952), Noita palaa elämään (1952) ja Kummituskievari (1954). Valkoista peuraa lukuun ottamatta näissä elokuvissa yliluonnollinen saa yleensä jonkinlaisen rationaalisen selityksen.
Vuonna 1988 valmistuneen Kuutamosonaatin on katsottu aloittaneen suomalaisen kauhuelokuvan ”uuden aallon”. Se hyödyntää varsinkin 1970-luvulla suosittua kauhuelokuvan aihetta syrjäseuduilla elävästä degeneroituneesta perheestä (esimerkiksi Texasin moottorisahamurhat). Kuutamosonaatin jatko-osa Kadunlakaisijat sai ensi-iltansa 1991. Vuonna 2008 valmistunut suomalainen kauhuelokuva Sauna sai peräti seitsemän Jussi-ehdokkuutta ja lopulta kolme Jussi-palkintoa.
Viime vuosina suomalaisia kauhuelokuvia ovat tehneet erityisesti erilaiset omaehtoiset ja riippumattomat tuotantoryhmät. Esimerkkejä tällaisista pienellä tai jopa olemattomalla tuotantobudjetilla tehdyistä kauhuelokuvista ovat Bunny the Killer Thing (2015) ja Lääkekoe (2018).
Suomalaisissa elokuvissa ei ole ollut miehisiä vampyyrejä eikä ihmissusia, vaan yliluonnolliset voimat ovat ilmenneet naisissa, mikä on suomalainen erikoisuus.
Elokuvia

| --- | --- |
 Rautakylän vanha parooni (1923)  Noidan kirot (1927)  Linnaisten vihreä kamari (1945)  Noita palaa elämään (1952)  Valkoinen peura (1952)  Kummituskievari (1954)  Kuutamosonaatti (1988)  Kuutamosonaatti II: Kadunlakaisijat (1991)  Silmä silmästä (1999)  Kohtalon kirja (2003)  The Kin (2004)  Kuolleiden talvi (2005) :  Dark Floors (2008)  Sauna (2008)  Skeleton Crew (2009)  Bodom (2016)  Kyrsyä – Tuftland (2017)  Vihanpidot (2020)  Pahanhautoja (2022)  The Twin – Paha kaksonen (2022)  Koputus (2022)  Tuomion saari (2023)
Pauli Murtomäki

Pauli Murtomäki vuonna 1976.
Pauli Bertel Murtomäki (13. kesäkuuta 1926 Helsinki – 30. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen galleristi, lastenkirjailija ja runoilija.
Murtomäki työskenteli Strindbergin taidesalongin näyttelypäällikkönä 1961–1976.
Teoksia

Kalle. WSOY 1966
Säröt. WSOY 1967
Nokkari-Nakkari. Kuv. Pekka Murtomäki. Valistus, Helsinki 1970
Runoja 1975. Kirj. Olli Hakkarainen, Pauli Murtomäki, Tuomas Mäntynen. Julk. Grupo -74. Helsinki 1975.
Älä tunne minua. Julk. Grupo -74. Helsinki 1976.
Rottapoliisit ja merenneito. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1982.
Rottapoliisit ja herra Remprantti. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1983.
Silmälasit kiitoradalla: Jännitysromaani. Kustannus-Mäkelä, Karkkila 1985.
Rottapoliisit ja papukaija Kalle. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1986.
Kuutamokomppania. Littera, Espoo 1988.
Neliapila ja aave. Kuvittanut Erkki Mattsson. Gummerus 1990.
Neliapila ja poliisikoira Kasperi. Kuvittanut Erkki Mattsson. Gummerus Carlsen, Helsinki 1990.
Rottapoliisit merellä. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1990.
Olen matkalla kotona: Runoja vuosilta 1965–1992. Piirrokset: Pekka Murtomäki. Petrarca, Helsinki 1992.
Rottapoliisit ja pullopostia. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1993.
Soppajonosta Linnunlauluun. Joukkoviestintä, Helsinki 1997.
Meri on matka: Runoja. Kirjoittaneet Olli Hakkarainen, Pauli Murtomäki, Tuomas Mäntynen. Grupo-74, Helsinki 1999.
Ajan matkassa: Pakinoita 1967–2001. Kansi ja piirrokset Pekka Murtomäki. Joukkoviestintä, Helsinki 2001.
Kulkijan laulut: Runoja 1944–2001. Petrarca, Helsinki 2002.
Lähdössä linnut: Runoja 1976–2006. Piirrokset Pekka Murtomäki. Edico, Helsinki 2006.
Wilhelm Panelius

Berndt Wilhelm Panelius
Berndt Wilhelm Panelius (19. joulukuuta 1848 Rauma – 10. syyskuuta 1924 Rauma) oli suomalainen virkamies, pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Paneliuksen vanhemmat olivat kauppias,  laivuri Johan Efraim Panelius ja Fredrika Emilia Lindegrén. Panelius tuli ylioppilaaksi 1870 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875. Hän harjoitti liike- ja laivanvarustustoimintaa ja tuli Pohjoismaiden Osakepankin Rauman konttorin johtajaksi 1880, mitä tointa hän hoiti aina vuoteen 1905 asti. Panelius oli myös Rauman kaupunginkamreeri 1884–1914 ja kaupunginvaltuusmies 1877–1883.  Hän oli  porvarissäädyssä Rauman edustaja valtiopäivillä  1882.
Frans August Törnroth

Frans August Törnroth
Frans August Törnroth (5. kesäkuuta 1842 Turku – 29. tammikuuta 1911 Tampere) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies, joka toimi Rauman pormestarina.
Törnrothin vanhemmat olivat kultaseppä Henrik Johan Törnroth ja Amalia Helenius ja puoliso vuodesta 1871 Elisabet Amanda Wilhelmina Wikander (k. 1904).  Törnroth tuli ylioppilaaksi 1862, suoritti tuomarintutkinnon 1865 ja sai varatuomarin arvon 1867. Hän oli Rauman pormestari vuodesta 1869, mutta joutui viralta pannuksi 1887 ja toimi sen jälkeen asianajajana Tampereella. Törnroth oli   porvarissäädyssä Rauman edustaja valtiopäivillä  1877–1878.
Paula Moltzan

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Courchevel / Méribel 2023 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Saalbach 2025 | suurpujottelu |  |
Paula Moltzan (s. 7. huhtikuuta 1994) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Buck Hill Ski Racing Clubia.
Nuorten MM-kilpailuissa Hafjellissä 2015 Moltzan voitti kultaa pujottelussa. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa 20:s ja Åressa 2019 samassa lajissa 18:s. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui parisuurpujottelussa neljänneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa kahdeksanneksi ja suurpujottelussa 12:nneksi. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti suurpujottelussa pronssia ja sijoittui joukkuealppiyhdistetyssä neljänneksi yhdessä Lauren Macugan kanssa. Hän oli neljäs myös pujottelussa.
Moltzan kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Aspenin pujottelussa marraskuussa 2012. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2016 oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2020 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kuukautta myöhemmin toinen Lech/Zürsin parisuurpujottelussa. Hän oli kolmas Soldeun pujottelussa helmikuussa 2024. Hän oli kolmas Kronplatzin suurpujottelussa tammikuussa 2025. Hän oli kolmas Sestrieren pujottelussa helmikuussa 2025.
Joulukuussa hän voitti pujottelun eurooppa-cupissa Italissa. Maailmancupissa Semmeringin pujottelussa hän sijoittui toiseksi joukkuekaverinsa Mikaela Shiffrinin jälkeen.
Alois Hudec

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alois Hudec 1930-luvun alussa. |  Alois Hudec 1930-luvun alussa. |  Alois Hudec 1930-luvun alussa. |  |
Maa:  Tšekkoslovakia
Miesten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | renkaat |  |
Alois Hudec (12. heinäkuuta 1908 Račice, Jihomoravský – 23. tammikuuta 1997 Praha) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Eri telineistä hän menestyi parhaiten renkailla.
Hudec voitti Berliinin 1936 olympialaisissa kultaa rengasvoimistelussa. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa, henkilökohtaisessa moniottelussa ja nojapuilla, kymmenenneksi rekillä, 11:nneksi permannolla, 18:nneksi hypyssä sekä 26:nneksi hevosella. Hän voitti renkailla maailmanmestaruuden Budapestissa 1934 ja Prahassa 1938. Jälkimmäisissä kisoissa hän saavutti hopeaa permannolla, nojapuilla ja rekillä.
Louis Rwagasore

| Louis Rwagasore |
| --- | --- |

Burundin pääministeri
 28. syyskuuta – 13. lokakuuta 1961  
Monarkki:  Mwambutsa IV
Edeltäjä:  Joseph Cimpaye
Seuraaja:  André Muhirwa
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. tammikuuta 1932
Kuollut: 13. lokakuuta 1961 (ikä 29)
Tiedot
Puolue:  UPRONA
Rwagasoren mausoleumi Bujumburassa
Prinssi Louis Rwagasore (10. tammikuuta 1932 – 13. lokakuuta 1961) oli burundilainen nationalisti ja poliitikko ja maansa kansallissankari. Hän oli toimi Burundin pääministerinä tehtävänään valmistella maan itsenäistyminen.
Elämäkerta

Louis Rwasogren isä oli kuningas Mwambutsa IV ja äiti kuninkaan ensimmäinen vaimo Thérèse Kayonga. Prinssi sai peruskoulutuksensa Ruandassa, Groupe Scolaire d`Astridassa. Hän jatkoi opintojaan jonkin aikaa yliopistossa Belgiassa. Hän lopetti opintonsa ryhtyäkseen johtamaan kotimaansa itsenäisyysliikettä. Hän halusi burundilaisten olevan myös taloudellisesti omavaraisia ja perusti maahan osuustoimintaliikkeen, jonka Belgian siirtomaaviranomaiset lakkauttivat vuonna 1958.
Vuonna 1961 perustettiin Union pour le progrès national -puolue (UPRONA) ja Rwasogre valittiin sen puheenjohtajaksi. Isä ei pitänyt poikansa politikoinnista, sillä oli sitä mieltä, että kuninkaalliset ovat politiikan yläpuolella. Hän nimitti Rwasogren Butanyeran päälliköksi, mutta tämä kieltäytyi, sillä halusi omistautua täydellisesti Burundin kansallisuusliikkeelle.
Rwasogre halusi osoittaa olevansa kaikkien burundilaisten pääministeri ja otti vuonna 1959 puolisokseen naisen, jonka uskottiin olevan hutu. Burundin kuninkaalliset olivat ganwoja, joiden katsottiin olevan tutseja. Rwasogren mielestä jako hutuihin ja tutseihin oli siirtomaaherrojen luoma keinotekoinen jako, jonka tarkoituksena oli pönkittää belgialaisten valtaa.
Vaimonsa Marie-Rose Ntamikevyon kanssa Rwasogre sai kaksi lasta.   Hänellä oli myös muita suhteita, joista syntyi lapsia.
UPRONA-puolueen ensimmäinen puoluekokous pidettiin maaliskuussa 1960. Rwagasore vaati Burundille täyttä itsenäisyyttä Belgian vallasta. Lisäksi julistettiin kampanja, jossa burundilaisia kehotettiin boikotoimaan belgialaisia kauppoja ja lopettamaan verojen maksaminen. Kehotus kansalaistottelemattomuuteen oli belgialaisille viranomaisille liikaa. Rwagasore asetettiin kotiarestiin.
Tilapäisistä takaiskuista huolimatta UPRONA voitti Burundin lakiasäätävän kokouksen vaalit 8. syyskuuta 1961. Rwagasore nimitettiin pääministeriksi tehtävänään johtaa maata kohti itsenäisyyttä. Belgialaismielinen PDC (Parti Démocratique Chretien) kärsi murskatappion, millä oli vakavat seuraukset.
Ollessaan ruokailemassa 13. lokakuuta 1961 Hotel club du Lac Tanganyikassa Louis Rwagasore murhattiin. Murhaaja oli kreikkalaistaustainen Ioannis Kageorgis.
Henkirikoksen taustaa ja tutkimuksia

Kolme päivää Rwagasoren murhan jälkeen selvisi, että sen taustalla olivat belgialaismielisen PDC-puolueen johtohenkilöt Jean-Baptiste Ntizendereza ja Joseph Biroli. Lisäksi kävi ilmi, että Kageorgista ravintolassa avustaneet kolme miestä olivat PDC:n jäseniä. Rohkaisijoina ja tukijoina toimivat belgialaiset siirtomaaviranomaiset. Motiivina oli järjestää Burundiin sekasorto, jonka lopettamisesta hyötyisi PDC.
Vuonna 1970 Burundin ja Ruandan konfliktien tutkija René Lemarchand esitti teorian, että PDC:n sihteeri olisi oletettavasti kertonut Roberto Régnierielle, joka oli toiseksi korkein belgialainen siirtomaaviranomainen, että "prinssi Rwagasore pitää tappaa." Vähän ennen kuolemaansa Rwagaore oli esittänyt kovia syytöksiä kenraalikuvernööri Jean- Paul Harroyta ja kuutta muuta korkeaa viranomaista kohtaan. Murhasta teloitettiin Kageorgis. Ennen teloitustaan hän väitti teon todellisten tekijöiden olevan Harroy ja Régnier.
Belgialainen journalisti Guy Poppe julkaisi vuonna 2011 teoksen Rwagasoren, Burundin Lumumban, kuolema (De moord op Rwagasore de Burundese Lumumba) jossa hän esittää että murha tutkittiin huolimattomasti. Poliisi ei kuulustellut todistajia. Lisäksi tutkimuksia koskevat dokumentit ovat kadonneet Belgian ulkoministeriöstä ja kahta upseeria, jotka olivat matkustamassa todistamaan Burundiin uhkailtiin erottamisella.