stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo pöytäjääkiekkoilijoista
Luettelo

Maksim Borisov
Edgars Caics
Janis Galuzo
Veniamin Gerasimov
Atis Silis
Nikita Žolobov
Sergei Ivanov
Oscar Henriksson
Kevin Eriksson
Patrik Petr
Dmitri Litviniyk
Aleksei Zaharov
Arsenii Stoljarov
Hans Österman
Jevgeni Matantsev
Aleksander Miloradov
Aleksei Titov
Denis Matvejev
Valts Smagars
Roman Ignatenko
Markus Nilsson
Edgars Saulitis
Roni Nuttunen
Oleg Ortinov
Oleksii Korabel
Dmitri Malygin
Jevhen Levdanski
Raivis Miglinieks
Sandis Kristaps Lagzdins
Mikhail Spivakovski
Andrei Voskoboinikov
Joakim Lundin
Jevgenijs Zaharovs
Finn Fries
Grigorii Dubinin
Michal Hvizd
Leos Hvizd ml.
Artjoms Zaharovs
Andrei Tšaplygin
Dmitrii Petrov
Zdenek Matousek ml.
Magnus Klippen
Jimmy Mårdell
Filip Hamacek
Antti Vuononsola
Jan Pelkonen
Lukas Turon
Dmitrii Nabasov
Lars Henriksson
Mikhail Shashkov
Elvijs Silins
Rainers Kalnins
Pavel Gorodnitski
Peter Östlund
Jiri Chylik ml.
Vesa Huotelin
Jevgeni Lvov
Anton Umanski
Edgars Mucenieks
Krystof Lebl
Santtu Sainio
Gints Lasmanis
Bjarne Axelsen
Yngve Aasheim
Maria Saveljeva
Benjamin Suominen
Michal Kobrle
Petr Tmej
Kristian Iso-Tryykäri
Jan Dryak
Juho Rautio
Martin Arenlind
Patrik Hellström
Lars Fridell
Anders Ekestubbe
Nikita Pavlov
Ahti Lampi
Edzus Kaneps
Stepan Korotki
Sergejs Mihejevs
Artem Blinov
Herman Steen
Rickard Sjöstedt
Aleksander Galkin
Truls Månsson
Igor Saveljev
Teemu Koskela
Andreas Andersson
Vladislav Sementshuk
Igor Maslobojev
Fredric Axelsson
Mika Myllykangas
Marcus Andersson
Vladimir Gontšarov
Pavel Plesak
Thomas Petersson
Jan Sladék
Mikus Saulitis
Matti Månsson
Øystein Klippen
Stanislav Lutai
Kristijan Curkovic
Petrus Miettinen
Artem Valiev
Kimmo Eriksson
Vitali Skorobogatov
Alvis Silins
Jurij Prostakov
Otto Pesälä
Vegard Klippen
Viktoria Gorodnitskaja
Oleg Salamatov
Vladimir Smirnov
Emil Larsson
Elians Edelis
Martin Madera
Stanislav Kraus
Aleksandrs Zernovojs
Janne Kantola
Daniel Matysek
Kirill Stortšak
Amund Risa Fylling
Carl Bindekrans
Martin Lunden
Janne Ollila
Mikhail Šalomajev
Andrejs Kuznecovs
Espen Moe
Tomi Uimonen
Fidde Hansson
Janis Kalnevics
Aleksandr Zaitsev
Vaclav Pikl
Anton Runenkov
German Fokin
Magnus Ahlberg
Jakub Sladek
Imrich Blasko
Linus Restel
Petter Bengtsson
Mihail Mihin
Anton Fedoseev
Raivis Sternats
Lars-Erik Svensson
Daniil Mušnikov
Martin Zenisek
Daniel Mitro
Dmitri Košman
Luettelo satelliiteista

Miehittämättömiä avaruusaluksia on 4. lokakuuta 1957 alkaen laukaistu noin 6000 kappaletta.
Alla oleva lista kattaa vain osan Maata kiertävistä satelliiteista. Mukaan on otettu myös Aurinkoa kiertävät Lagrangen L1- ja L2-pisteissä sijaitsevat aurinkoluotaimet ja avaruusteleskoopit vaikka ne eivät kierrä Maata kuten satelliitin määritelmän mukaan tulisi tehdä.
Maan kiertoradalta poistuvat avaruusalukset on listattu artikkelissa Avaruusluotain.
Satelliittien tyypit ovat pääasiassa
Kaukokartoitussatelliitti
Navigaatiosatelliitti
Sääsatelliitti
Tiedesatelliitti
Tietoliikennesatelliitti
Satelliitit voivat olla sotilaallisia tai siviilisatelliitteja. Ne voivat tehdä tieteellistä tai teknistä tutkimusta tai suorittaa operatiivista palvelua (esimerkiksi sään seuranta) tai olla kaupallisia (esimerkiksi TV-ohjelmien välitys).
Koon mukaan satelliitit voivat olla useiden tuhansien kilogrammojen painoisia, satojen kilojen painoisia tai paljon pienempi, jolloin käytössä ovat termit mikrosatelliitti, nanosatelliitti ja pikosatelliitti.
Aiheesta muualla

Kattava englanninkielinen sivusto satelliiteista ja niiden ylilennoista
ADM Aeolus-satelliitti.
Majavankaalit

| Majavankaalit |
| --- | --- |
 Valkomajavankaali Lysichiton camtschatcensis.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Angiospermae
Luokka::  Yksisirkkaiset Monocots
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Alaheimo::  Orontioideae
Suku::  Majavankaalit Lysichiton  Schott
Katso myös
   Majavankaalit Wikispeciesissä   Majavankaalit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Majavankaalit (Lysichiton) on kaksilajinen kasvisuku vehkakasvien heimossa. Niiden lähimmät sukulaiset ovat keltapuikelo (Orontium aquaticum) ja haisuhuput (Symplocarpus).
Ulkonäkö

Majavankaalien suuret lyhytruotiset lehdet kasvavat ruusukkeena. Puikelon suojuslehti peittää kukinnon tyven ja lakastuu hedelmien kypsyessä. Puikelo on 4–12 senttimetriä pitkä ja koostuu tiiviisti kasvavista pienistä nelilukuisista kukista. Hedelmänä on vihreä marja.
Lajit ja levinneisyys

Majavankaaleihin kuuluu kaksi lajia monivuotisia suo- ja rantakasveja: Läntisessä Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä esiintyvä keltamajavankaali (Lysichiton americanus) ja Koillis-Aasiassa alkuperäisenä esiintyvä valkomajavankaali (Lysichiton camtschatcensis). Majavankaaleja viljellään koristekasvina ja ne ovat levinneet uusille alueille, kuten Eurooppaan. Kelta- ja valkomajavankaali risteytyvät, risteymälaji on Lysichiton × hortensis.
Suomessa keltamajavankaali on luonnonvaraisena harvinainen uustulokas.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lysichiton
Suomen Lajitietokeskus: Majavankaalit – Lysichiton
Sähköoppi

Sähköoppi on fysiikan haara, joka tutkii sähköilmiöitä tai laajemmassa mielessä sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen liittyviä ilmiöitä. Sen osa-alueita ovat sähköstatiikka ja sähködynamiikka. Siihen liittyviä sovellusalueita ovat sähkövoimatekniikka ja elektroniikka.
Sähköopin tärkeimpiä peruskäsitteitä ja suureita ovat sähkövaraus, sähkövirta, sähkökenttä ja jännite. Myös magnetismin tutkimus liittyy läheisesti sähköoppiin. Sähköopissa käsitellään myös virtapiirejä ja niiden komponentteja kuten generaattoreja ja virtalähteitä, vastuksia, käämejä ja kondensaattoreita.
Sähköopin lakeja ja sääntöjä

Coulombin laki
Biot’n ja Savartin laki
Ampèren laki
Ohmin laki
Faradayn induktiolaki
Kirchhoffin säännöt
Maxwellin yhtälöt
Jännitteen- ja virranjakosääntö
Oikean käden sääntö
Aiheesta muualla

Opetus.tv: Fysiikan etäopiskeluympäristö, Sähköoppi
Tapio (täsmennyssivu)

Tapio voi tarkoittaa seuraavia:
Tapio, suomalainen muinainen metsän jumala tai haltija
Tapio, Suomen valtion kokonaan omistama metsäalan osakeyhtiö
Tapio, suomalainen miehen etunimi
Tapio, suomalainen sukunimi
Tapio, Kuopiossa ilmestynyt sanomalehti
Tapio, suomalainen alkoholijuomamerkki
Kino Tapio, elokuvateatteri Joensuussa
1705 Tapio, asteroidi
Tápió, joki Unkarissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tapio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Majavapadon taistelu

Majavapadon taistelu oli vuoden 1812 sodan aikana käyty yhteenotto Yhdysvaltojen sotilaiden ja brittien puolella taistelleiden intiaanien välillä 24. kesäkuuta 1813. Taistelu päättyi amerikkalaisten tappioon.
Tausta

Ylä-Kanadaan hyökänneet amerikkalaisjoukot olivat vallanneet Fort Georgen toukokuussa 1813. Tarkoituksena oli edelleen jatkaa taisteluja Kanadan maaperällä. 24. kesäkuuta everstiluutnantti Charles G. Boerstlerin johtama 500:n amerikkalaissotilaan joukko lähti Fort Georgelta tavoitteenaan ottaa yhteen brittien etuvartioaseman joukkojen kanssa majavapadolla (engl. Beaver Dams). Brittijoukkoja asemalla johti luutnantti James FitzGibbon.
FitzGibbon sai tietää amerikkalaisten etenemisestä etukäteen. Laura Secord, jonka aviomies oli haavoittunut Queenston Heightsin taistelussa, oli sattumalta kuullut amerikkalaisten keskustelevan keskenään tulevasta hyökkäyksestä. Hän matkasi 30 kilometriä varoittaakseen brittejä, mutta koska hän ei osannut kertoa yksityiskohtaisempaa tietoa amerikkalaisjoukoista, FitzGibbon päätti odottaa lisätietoja. 24. kesäkuuta intiaanitiedustelijat olivat kertoneet havainneensa etenevät amerikkalaiset kapteeni Dominique Ducharmelle, joka tiedotti edelleen asiasta FitzGibbonille. Boerstler oli tietoinen joukkojensa tulleen havaituksi, mutta hän päätti silti jatkaa etenemistään.
Taistelu

Taistelu alkoi amerikkalaisjoukkojen edettyä lähelle metsikköä majavapadon tuntumassa nykyisessä Thoroldissa 24. kesäkuuta. Heitä odottamassa oli väijyksissä joukko intiaanisotureja. Tuli avattiin noin kello 09.00. Laukaustenvaihto kesti kolme tuntia. Lopulta amerikkalaiset olivat valmiita antautumaan, mutta he pelkäsivät kohtaloaan intiaanien käsissä. FitzGibbon saapui neuvottelemaan amerikkalaisten kanssa mukanaan 50 brittisotilasta. Hän uskotteli amerikkalaisille tulossa olevan vielä paljon enemmän brittejä ja väitti myös, että jos taistelut jatkuisivat, hän ei pystyisi hillitsemään intiaanisotureja. Amerikkalaiset antautuivat lopulta vasta majuri P. W. De Harenin tuotua paikalle lisävahvistuksia.
Seuraukset

Amerikkalaiset olivat menettäneet itse taistelun aikana 25 miestä kaatuneina ja 50 haavoittuneina. Intiaanit menettivät 5 kaatunutta 20–25 haavoittunutta. Amerikkalaiset joutuivat myöhemmin perääntymään Niagaran niemimaalta ja Yorkista. He olivat kärsineet tappion, mutta sittemmin voittajien puolella on kiistelty siitä, miten suuri osuus voitosta oli brittien tai intiaanien vastuulla.
Taistelupaikka on nykyisin historiallinen puisto. Paikalla on vuonna 1874 pystytetty muistomerkki.
Laura Secord varoittaa James FitzGibbonia.
Taistelun muistomerkki.
Marcus Eriksson

| Marcus Eriksson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Marcus Eriksson
Syntynyt: 5. joulukuuta 1993 Uppsala, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Koripalloilija
Pelipaikka:  heittävä takamies
Pituus:  201 senttimetriä
Paino:  94 kilogrammaa
Nyk. joukkue:  FC Barcelona
Sarja:  Liga ACB
NBA-varaus:  50. varaus 2015 (Atlanta Hawks)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2010-2011 2011- 2011-2013 2013-2014:  Manresa FC Barcelona  → Barcelona B  → Manresa
Maajoukkueet
:  Ruotsi
Aiheesta muualla
FIBA
Marcus Eriksson (s. 5. joulukuuta 1993 Uppsala) on ruotsalainen koripalloilija, joka edustaa Espanjan Liga ACB:ssa pelaavaa FC Barcelonaa ja Ruotsin koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 200-senttinen ja 87-kiloinen Eriksson on heittävä takamies.
Ura > Seurajoukkueura

Eriksson siirtyi kotimaastaan espanjalaiseen Bàsquet Manresaan kaudeksi 2010-2011, jonka aikana hän pelasi neljä ottelua Liga ACB:ssa. Kaudeksi 2011-2012 hän siirtyi FC Barcelonan riveihin. Hän pelasi suurimman osan kaudesta seuran kakkosjoukkueessa. Kaudella 2012-2013 Eriksson pelasi kaksi ottelua edustusjoukkueen paidassa. Seuraavan kauden hän pelasi lainalla vanhassa seurassaan, pelaten 33 ottelua ja tullen valituksi sarjan nuorten pelaajien tähdistöjoukkueeseen. Kaudella 2014-2015 Eriksson pelasi Barcelonassa ainoastaan yhden ottelun.
Atlanta Hawks varasi Erikssonin numerolla 50 vuoden 2015 NBA:n varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

Eriksson on edustanut Ruotsia EM-kilpailuissa niin alle 16- alle 18- kuin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Nykyään hän kuuluu Ruotsin koripallomaajoukkueeseen.
Saavutukset > Henkilökohtainen

Liga ACB:n nuorten pelaajien tähdistöjoukkue: 2014
Malmitalo

| Malmitalo |
| --- | --- |

Sijainti:  Helsinki
Käyttäjä:  Helsingin kulttuurikeskus
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malmitalo (ruots. Malmhuset) on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen alueellisista toimipaikoista. Se avattiin vuonna 1994. Malmitalo sijaitsee Helsingin pohjois- ja koillisosien aluekeskuksessa, Malmilla. Osoite on Ala-Malmin tori 1, 00700 Helsinki.[lähde? ]
Historia

Malmitalo avattiin elokuussa 1994.
Vuonna 2010 Suomen Kansallisoopperasta tuli Malmin kaupunginosan kummi. Kummivuoden toimintaan kuului esimerkiksi pieniä ooppera- ja balettiaiheisia näyttelyitä uimahallissa ja Malmitalolla sekä lapsille suunnattu tanssiesitys.
Rakennus

Malmitalo-rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehti Reino Huhtiniemi ja Kimmo Söderholm. Talon sisustuksen pääsuunnittelijana toimi sisustusarkkitehti Kaarina Huhtiniemi. Malmitalon tilavuus on 39 700 kuutiota ja kokonaiskerrosala 7 765 neliötä, josta hyötyalaa on noin 5 000. Talon yleisilme on ilmava, valoisa ja avoin.[lähde? ]
Malmitalossa toimivat kulttuurikeskuksen lisäksi Malmin kirjasto, Helsingin kaupungin suomenkielisen työväenopiston alueopisto ja Pohjois-Helsingin musiikkiopisto. Malmitalossa sijaitsevat myös Pohjois-Helsingin kuvataidekoulun, Helsingin käsi- ja taideteollisuus ry:n käsityökoulun ja Helsingin tanssiopiston opetuspisteet. Malmitalossa on myös ravintola Zoppa.[lähde? ]
Toiminta

Helsingin kulttuurikeskus järjestää kahdessa esityssalissa, Malmisalissa (201 katsojapaikkaa) ja Juhlasalissa (120 paikkaa), konsertteja, elokuva-, teatteri- ja tanssiesityksiä. Kulttuurikeskus myös vuokraa saleja tapahtumien järjestäjille.[lähde? ]
Malmitalon gallerian näyttelyt kulttuurikeskus järjestää yhteistyössä Helsingin Taiteilijaseuran kanssa. Lisäksi näyttelyparvella on mahdollista järjestää pienimuotoisia näyttelyitä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malmitalo Wikimedia Commonsissa
Malmitalon kotisivu
Majava (Lemi)

| Majava |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Lemi
Koordinaatit:  61°08′17″N, 27°47′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  Sulunoja Hannanjokeen 
Järvinumero:  14.197.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,6 m  
Pituus:  630 m  
Leveys:  330 m  
Rantaviiva:  1,95 km  
Pinta-ala:  8,489 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMajava 
Majava  on Etelä-Karjalassa Lemillä Heikkerin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,5 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Hannanjoen valuma-alueeseen (14.197) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 90,6 metriä mpy.
Tapio (viina)

| Tapio |
| --- | --- |
Tyyppi:  alkoholijuoma
Alkoholiprosentti:  39%
Valmistaja:  Pernod Ricard
Alkuperä:   Suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tapio-viina, "Tapsa", on Pernod Ricard Finlandin valmistama viina. Se on nimetty metsänjumala Tapion mukaan. Se valmistetaan ulkomaisesta etanolista, toisin kuin aiempi vastaava tuote Pöytäviina, joka tehtiin suomalaisesta ohraetanolista.
Vuonna 2015 Tapiota myytiin Alkossa runsaat miljoona litraa, ja se oli Alkon seitsemänneksi myydyin tuotemerkki.
Sèvremoine

| Sèvremoine |
| --- | --- |
 Menhir Saint-Macaire-en-Mauges’sa
 Sèvremoine
 Koordinaatit: 47°07′23″N, 0°59′28″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Pays de la Loire
Departementti:  Maine-et-Loire
Arrondissementti:  Cholet
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  213,1 km²
Väkiluku (2013):  25 572 
 – Väestötiheys:  120 as./km²
Kunnan numero:  49301
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sèvremoine on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella.
Kunta muodostettiin 15. joulukuuta 2015, kun kymmenen kuntaa yhdistyi. Yhdistyneet kunnat olivat Le Longeron, Montfaucon-Montigné, La Renaudière, Roussay, Saint-André-de-la-Marche, Saint-Crespin-sur-Moine, Saint-Germain-sur-Moine, Saint-Macaire-en-Mauges, Tillières ja Torfou. Uuden kunnan hallintopaikaksi nimettiin Saint-Macaire-en-Mauges.
Nähtävyyksiä > Saint-André-de-la-Marche

Vanhaan tehtaaseen avattiin vuonna 1995 kenkämuseo Musée des Métiers de la Chaussure. Museossa esitellään kenkien valmistusta. Lisäksi museossa on satojen kenkien kokoelma.
Kenkämuseo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sèvremoine Wikimedia Commonsissa
Tanskan kuntauudistus 1970

Tanskan kuntauudistus 1970 (tansk. Kommunalreformen i 1970) oli tähän asti suurin Tanskassa toteutettu kunnallishallinnon uudistus. Uudistus toteutettiin 1. huhtikuuta 1970, jolloin kuntien lukumäärä väheni 1 098 kunnasta 277 kuntaan ja 25 amtista jäi jäljelle 14 amtia. Kuntien määrä laski vielä 1. huhtikuuta 1974 kahdella kappaleella 275 kuntaan, jonka jälkeen luku pysyi muuttumattomana vuoteen 2003.
Taustaa

Vuoden 1841 kuntauudistuksen aikaan Tanskassa oli 1 021 maalaiskuntaa. Tämän jälkeen kuntien määrä oli noussut koko ajan. Kaupunkioikeudet myönnettiin viimeisenä Skjernille vuonna 1958. Vuonna 1965 Tanskassa oli enimmillään 1 345 kuntaa, joista 88 oli kaupunkikuntia ja 1 257 maalaiskuntia. Vuonna 1966 alkoivat kuntien vapaaehtoiset liitokset, joten vuoteen 1970 mennessä kuntien määrä laski 1098:aan.
Vuoden 2007 kuntauudistus

Vuonna 2007 toteutettiin samantapainen Strukturreformen-nimellä kulkenut uudistus, jossa kuntien määräksi tuli 98 ja amtien tilalle muodostettiin 5 aluetta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: da:Kommunalreformen (1970)
Käännös suomeksi
Suomen kunniamerkit
Aiheesta muualla

Ruusun ja leijonan matkassa -dokumenttielokuva Suomen kunniamerkkijärjestelmän historiasta
Tapio Anttila

Tapio Juhani Anttila (s. 1962 Falun, Ruotsi) on suomalainen sisustusarkkitehti ja huonekalumuotoilija. 1990-luvun lopulta alkaen hän toimi Iskun suunnitteluosastolla, kunnes perusti oman suunnittelutoimiston. Hänen tuotantonsa ulottuu tarjottimista ja muista pienesineistä valmistalokonsepteihin, mutta tunnetuin hän on huonekaluistaan. Tapio Anttila Collection on kokoelma eri valmistajien tekemiä tuotteita.
Ruotsissa syntynyt ja Oulussa varttunut Anttila opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa muun muassa Ilmari Tapiovaaran johdolla. Hän on jäsenenä ekologisuuteen ja kestävään muotoiluun tähtäävässä Woodism -muotoilijaryhmässä.
Anttilan muotokieltä kuvataan askeettiseksi, käytännölliseksi ja usein hieman humoristiseksi. Hänet valittiin Suomessa vuoden 2012 kalustesuunnittelijaksi, ja hän on voittanut urallaan monia kansainvälisiä palkintoja, kuten yli kymmenen Good Design Awardia ja Fennia-palkinnon. Pedro-yhtiön valmistama ON-vuodesohva palkittiin Avotakka-lehden Vuoden huonekaluna 2007. Vuonna 2018 Anttila sai Pro Finlandia -mitalin.
Aiheesta muualla

Tapio Anttila -nettisivut
Suomen Näyttelijäliitto

Näyttelijäliitto – Skådespelarförbundet ry on vuonna 1913 perustettu keskusliittoihin kuulumaton ammatti- ja taiteilijajärjestö. Se on Suomen vanhin teatterialan ammattiliitto. Liitossa on noin 1 900 jäsentä.
Näyttelijäliitto toimii näyttelijöiden toimeentulon, koulutuksen ja sosiaalisen aseman parantamiseksi sekä tekijänoikeuksien turvaamiseksi. Taiteilijajärjestönä Näyttelijäliitto toimii suomalaisen taide-elämän, erityisesti teatteri- ja elokuvataiteen edistämiseksi.
Vuonna 2013 liitto juhli näyttävästi satavuotista taivaltaan. Itella Posti Oy julkaisi 4. maaliskuuta 2013 juhlavuoden kunniaksi postimerkkivihkon, jossa kuusi suomalaista näyttelijää sai oman postimerkin.
Elokuuhun 2022 asti liiton virallinen nimi oli Suomen Näyttelijäliitto – Finlands Skådespelarförbund ry.
Näyttelijäliiton puheenjohtajat

Teppo Raikas 1913–1915
Teuvo Puro 1916–1922
Otto Al’Antila 1925–1927
Teuvo Puro 1927–1930
Eero Kilpi 1930–1936
Jalmari Rinne 1937–1974
Kalevi Kahra 1975–1995
Olli Ikonen 1996–2001
Ville Sandqvist 2002–2007
Mikko Hänninen 2008–2013
Helena Ryti 2014–2019
Risto Autio 2020–2021
Antti Timonen 2021–
Lähde:
Nuori näyttelijä -palkinto

Näyttelijäliitto myönsi vuonna 2015 ensimmäisen kerran vuoden Krogerus -palkinnon saajan: Vuoden nuori näyttelijä. Palkinto voidaan myöntää alle 35-vuotiaalle näyttelijälle. Palkinnon arvo on 5 000 euroa. Palkinnon ovat saaneet:
2015 Noora Dadu
2016 Laura Rämä
Aiheesta muualla

Näyttelijäliiton verkkosivut
Tapio Aittola

Tapio Aittola (s. 1956) on Jyväskylän yliopiston aikuiskasvatuksen sosiologian professori. Hän on kasvatustieteiden tohtori ja dosentti. Hänen tutkimusalueitaan ovat kasvatus- ja tiedon sosiologia, arkipäivän oppiminen, elämänhistoriallinen oppiminen sekä kasvatus ja kulttuurinen modernisoituminen.
Teoksia

Yliopistoyhteisön jäsenten käsityksiä ja kokemuksia uudesta laitoshallinnosta, Jyväskylän yliopisto, 1983
Yliopisto-opiskelun mielekkyyden kokeminen ja opiskelijoiden elämismaailman perusrakenteet, Kasvatustieteen laitos, 1985
Johdatusta tiedonsosiologiaan, Jyväskylän yliopisto, 1986
Sosiologian teoreetikot ja tiedonsosiologia : johdatusta tiedonsosiologisiin teksteihin (Ilkka Pirttilän kanssa), Jyväskylän yliopisto, 1988
Tieto yhteiskunnassa: tiedonsosiologinen tarkastelu (yhdessä Ilkka Pirttilän kanssa) Gaudeamus, 1989
Kasvatussosiologian perusteet, Aittola ym., Jyväskylän yliopisto, 1989
Yliopisto elämismaailmana : opiskelun ja hallinnon muutosprosessit 1980-luvun yliopistossa (yhdessä Helena Aittolan kanssa) Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta, 1990
Kasvatussosiologia (yhdessä Tuomas Takalan ym. kanssa) WSOY, 1991 – 4. uud. p. WSOY, 1995
Uuden opiskelijatyypin synty : opiskelijoiden elämänvaiheet ja tieteenalaspesifien habitusten muovautuminen 1980-luvun yliopistossa, Jyväskylän yliopisto, 1992 (väitös)
Aikuisten oppiminen arkielämän ympäristöissä, & Riitta Koikkalainen, Tapio Vaherva. Jyväskylän yliopisto, 1997
Tapio (sukunimi)

Tapio on suomalainen sukunimi. Sillä on Suomessa vuoden 2014 syyskuun alussa 1 863 kantajaa.
Tunnettuja suomalaisia Tapio-nimisiä

Anna Tapio (1900–1970), puutarhaopettaja, Aitoon kotitalouskeskikoulun rehtori
Anttoni Tapio (s. 1992), koripalloilija
Eero Tapio (1941–2022), painin maailmanmestari
Eeva Tapio (o.s. Relander, 1927–2019), kasvitieteilijä ja professori
Erika Tapio (s. 1976), keskimatkojen juoksija
Irma Tapio (o.s. Niemi, s. 1946), laulaja
Janne Tapio (s. 1975), moottorikelkkailija
Jorma Tapio (s. 1957), jazzmuusikko ja saksofonisti
Juha Tapio (s. 1974), poplaulaja, sanoittaja, säveltäjä ja kitaristi
Juha K. Tapio (s. 1957), kirjallisuusarvostelija ja kirjailija
Jukka Tapio (s. 1951), kuulantyöntäjä
Jussi Tapio (s. 1986), jääkiekkoilija
Kari Tapio, (oik. Kari Tapani Jalkanen, 1945–2010), iskelmälaulaja
Marko Tapio, (oik. Marko Viktor Tapper, 1924–1973), kirjailija
Matti Tapio, (oik. Matti Tapio Johansson, 1926–1978), ohjaaja ja näyttelijä
Mikael Tapio (s. 2002), jääkiekkoilija
Nina Tapio (s. 1972), laulaja, lauluntekijä, musikaalinäyttelijä ja sessiomuusikko
Pauli Tapio (s. 1986), runoilija ja kääntäjä
Pekka Tapio (1927–2020), yritysjohtaja, maanviljelysneuvos, Eeva Tapion puoliso
Ulla Tapio (s. 1969), aitajuoksija
Vilho Tapio (alk. Odert W. Renell, 1876–1951), rakennusmestari.
Malin liikenne

Malin liikennevälineet ovat usein huonokuntoisia ja vaarallisia.
Vesibussi Moptin lähellä Nigerjoella.
Air Malin kone Senoun lentokentällä.
Valtaosa Malin henkilö- ja tavaraliikenteestä tapahtuu maanteitse, mutta myös rautatie-, joki- ja lentoliikenteellä on merkitystä. Mali on sisämaavaltio. Tärkeimmät merisatamat ovat Senegalin Dakar ja Norsunluurannikon Abidjan.
Maantiet

Malin maantieverkon pituus on 89 024 kilometriä (vuonna 2005). Maanteistä noin 24 000 kilometriä on kunnossa pidettyjä ja 5 700 kilometriä asfaltoituja. Kansallisesti merkittävien maanteiden (route national) pituus on 14 102 kilometriä.
Pääteiden kuntoa pidetään yleensä tyydyttävänä. Eniten huomiota kiinnitetään kaupunkien ja tuotantokeskusten sekä naapurimaiden välisten yhteyksien ylläpitoon. Tieverkon tiheys ja teiden liikennemäärät ovat muihin Afrikan maihin verrattuna vähäiset, ja maaseudulla vain 14 % väestöstä asuu alle kahden kilometrin päässä ympäri vuoden ajokelpoisesta maantiestä. Maan pohjoisosassa tilanne on vielä huonompi. Esimerkiksi Timbuktuun ja Kidaliin ei ole lainkaan päällystettyjä tieyhteyksiä.
Vuonna 2016 Malissa oli 382 458 ajoneuvoa. Teillä tapahtui 5 532 onnettomuutta, joissa loukkaantui 7 024 ja kuoli 541 henkilöä. Moottoripyörät olivat osallisena kolmessa neljäsosassa onnettomuuksista.