stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäkihypyn maailmancup 1981–1982

Mäkihypyn maailmancup 1981–1982 käsitti 24 osakilpailua, joista kaksi peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Cortina d'Ampezzossa Italiassa 20. joulukuuta 1981 ja viimeinen osakilpailu Planicassa Jugoslaviassa 28. maaliskuuta 1982.
Maailmancupin kymmenen eniten pisteitä kerännyttä hyppääjää

| Sijoitus | Hyppääjä | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Armin Kogler |  Itävalta | 189 |
| 2. | Hubert Neuper |  Itävalta | 174 |
| 3. | Horst Bulau |  Kanada | 151 |
| 4. | Matti Nykänen |  Suomi | 138 |
| 5. | Ole Bremseth |  Norja | 136 |
| 6. | Per Bergerud |  Norja | 129 |
| 7. | Massimo Rigoni |  Italia | 125 |
| 8. | Roger Ruud |  Norja | 112 |
| 9. | Johan Sætre |  Norja | 100 |
| 10. | Andreas Bauer |  Länsi-Saksa | 85 |
Suomalaisten sijoitukset osakilpailuista > Palkintosijoitukset

Matti Nykänen 3 voittoa, 2 kakkossijaa
Jari Puikkonen 1 kakkossija
Pentti Kokkonen 1 kakkossija
Suomalaisten sijoitukset osakilpailuista > Muut suomalaiset

Kari Ylianttila 19. 54 pistettä
Pentti Kokkonen 20. 50 pistettä
Jari Puikkonen 26. 31 pistettä
Keijo Korhonen 52. 6 pistettä
Harry Nakari 63. 2 pistettä
Markku Reijonen 63. 2 pistettä
Aiheesta muualla

Tulokset FIS:n sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nappulaliiga

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Nappulaliiga voi tarkoittaa
Junioreille tarkoitettu jalkapalloliigaa
Paasion II hallituksen lempinimeä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nappulaliiga”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mustalampi (Pieksämäki, Paltanen)

| Mustalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°19′18″N, 26°56′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.935.1.022
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,8 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,518 km  
Pinta-ala:  1,371 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMustalampi 
Mustalampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Paltasen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Naarajärven valuma-alueeseen (14.935) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,8 metriä mpy.
Mustalampi (Mäntyharju, Vanhakorpi)

| Mustalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°19′14″N, 26°40′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Ruokepuoliseen 
Järvinumero:  14.915.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,2 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  0,832 km  
Pinta-ala:  4,425 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMustalampi 
Mustalampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Vanhakorven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 310 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Nurmaanjärven valuma-alueeseen (14.915) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,2 metriä mpy.
Mutayrtit

| Mutayrtit |
| --- | --- |
 Pohjanmutayrtti eli mutayrtti (Limosella aquatica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Syyläjuurikasvit Scrophulariaceae
Tribus::  Limoselleae
Suku::  Mutayrtit Limosella  L.
Katso myös
   Mutayrtit Wikispeciesissä   Mutayrtit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mutayrtit (Limosella) on syyläjuurikasvien (Scrophulariaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 11 lajia, mahdollisesti jopa noin 25 lajia. Catalogue of Life:n mukaan sukuun kuuluu 16 lajia. Suomessa ja Ruotsissa tavataan vain yhtä mutayrttilajia, pohjanmutayrttiä eli mutayrttiä (Limosella aquatica).
Mutayrtit ovat yksivuotisia ja pienikokoisia ruohovartisia kasveja, jotka tuottavat juurehtivia rönsyjä. Lehdet sijaitsevat ruusukkeena varren tyvellä ja ovat pitkäruotisia. Kokonaan vedessä kasvavilla lajeilla on yleensä neulamaisen kapeat lehdet. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa lyhyiden kukkaperien päissä. Kukkien verhiöt ovat viisiliuskaisia. Teriöt ovat hyvin pieniä, 2–3 mm leveitä ja viisiliuskaisia. Teriön väri vaihtelee valkoisesta vaaleanviolettiin. Hedelmä on kota.
Mutayrttien (Limosella) suvun tieteellinen nimi on sanan limus (suom. muta, lieju) diminutiivimuodosta ja viittaa kasvien kasvupaikkoihin.
Lajeja

Limosella acaulis
Limosella africana
Limosella aquatica – pohjanmutayrtti eli mutayrtti
Limosella australis
Limosella capensis
Limosella grandiflora
Limosella longiflora
Limosella macrantha
Limosella major
Limosella pubiflora
Mustalampi (Pieksämäki, Heikkola)

| Mustalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°13′28″N, 26°44′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Härkäjärven valuma-alue (14.96)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.964.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143,9 m  
Pituus:  410 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,916 km  
Pinta-ala:  4 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMustalampi 
Mustalampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Heikkolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 410 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Härkäjärven valuma-alueella (14.96), jonka Kurrilanjoen valuma-alueeseen (14.964) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143,9 metriä mpy.
Napse

Napse kiinnostaa nokan profiilin suunnittelijaa.
Napse (englanniksi snap, jounce tai quirk) tarkoittaa paikan neljättä aikaderivaattaa.
missä
Nykäyksen merkitys tunnistetaan yleisesti hissien, junien ja muiden julkisten kulkuneuvojen suunnittelussa, mutta napse on suhteellisen vähän tunnettu. Silläkin on merkitystä koneenosien suunnittelussa, esimerkiksi nokka-akseleissa ja muissa nokkamekanismeissa. Napse on käyttökelpoinen myös ihmisen luonnollista liikehtimistä mallinnettaessa.
Myrskyn aikaa

Myrskyn aikaa on Arvo ”Poika” Tuomisen neljäs muistelmakirja. Se keskittyy toisen maailmansodan vuosiin 1939–1944, jolloin hän oleskeli pääasiassa Ruotsissa maanpakolaisena. Teos ilmestyi Tammen kustantamana vuonna 1970, eli yli vuosikymmen alkuperäisen muistelmatrilogian jälkeen. Seuraavana vuonna ilmestyi kirjan jatko-osa, Myrskyn mentyä, joka käsitteli yleisesti sodan jälkeistä aikaa.
Teoksen sisältö

Tuominen kertoo kirjassaan, miten hän pääsi turvaan Josif Stalinin suurpuhdistuksilta. Hän mainitsee olleensa jo vaaravyöhykkeessä, koska hän aivan suoraan kieltäytyi kirjoittamasta Stalinin vaatimaa selitystä siitä, miten SKP:n johtoon oli päässyt pesiytymään Edvard Gyllingin kaltaisia pettureita. Otto Wille Kuusinen ei painostanut apulaistaan enempää, joskin oli pahoillaan tämän jyrkästä kannasta.
Tuominen lähetettiin Tukholmaan selvittämään sotkuja, jotka edellinen työryhmä eli Inkeri Lehtinen ja Yrjö Enne olivat aikaansaaneet: kaikki SKP:n rahat ja luottamukselliset paperit olivat joutuneet silkan varomattomuuden johdosta Ruotsin SÄPO:n käsiin – ja huomattavin osa illegaaleista asiamiehistä istui tämän johdosta ruotsalaisessa vankilassa.
Kun marraskuussa 1939 tuli kaksikin ehdotonta käskyä palata Moskovaan tärkeää tehtävää varten, Tuominen kieltäytyi. Hän kirjoitti suorasanaisen kirjeen Kuusiselle, ja sitä viemään lähetti hyvin tuntemansa ruotsalaisen SKP:n asiamiehen Anton Strandin. Brommasta lähtenyt venäläinen matkustajakone laskeutui erillisestä määräyksestä Velikije Lukin kentälle noin kahden tunnin lentomatkan päässä Moskovasta ja Kuusinen itse tuli koneeseen. Tätä Tuominen ihmetteli ja tuli loppupäätelmään, että Kuusinen aikoi valistaa häntä siitä mitä olisi tulossa. Anton Strand kertoi kaiken Tuomiselle Tukholmaan palattuaan.
Tuominen esittää teoksessa sarkastisen kuvauksen siitä, mitä olisi tapahtunut, jos hän olisikin lähtenyt Moskovaan ja joutunut kokoamaan Terijoen hallitusta, kuten kaikesta päätellen oli suunniteltu. Kuvitteellisessa kohtauksessa Tuominen esittää Stalinille, Molotoville ja Berijalle ministerilistan toisensa jälkeen, mutta kaikki hylätään, sillä ne sisältävät pelkästään Stalinin vainoissa tuhottuja ja pettureiksi julistettuja suomalaisia kommunistijohtajia. Terijoen hallituksen todellisen kokoonpanon Tuominen itse hylkää kelvottomana. Tämän jälkeen hän olisi oman arvelunsa mukaan joutunut itse vaikeuksiin.
Terijoen hallituksen osalta Tuominen pohtii sen toimia ja syitä sen perustamiseen, samoin Buharinin ”yli-imperialismin teoriaa”, joka johti kehittäjänsä teloittamiseen – vaikka Stalin joutui vain muutamaa vuotta myöhemmin tunnustamaan teorian oikeaksi, kun teki liiton Adolf Hitlerin kanssa.
Tuominen kertoo kirjassaan myös vanhan esimiehensä ja opettajansa O.W. Kuusisen vaikeasta roolista: kuinka tämä säilytti loppuun asti asemansa Neuvostoliiton johtajan ykköskirjurina, vaikka miehiä katosi joka puolella ympärillä. Tuominen arvelee myös, että juuri Kuusinen olisi istuttanut Nikita Hruštšovin päähän ajatuksen ohjusten sijoittamisesta Kuubaan – mistä seurasi Kuuban ohjuskriisi vuonna 1962.
Kirjassaan Tuominen pohtii myös, olisiko talvisota ollut vältettävissä, olisiko Suomen pitänyt keväällä 1940 ottaa vastaan lännen apu, olisiko jatkosotaan joutuminen ollut vältettävissä ja mikä oli ”Mannerheimin maanpetos”. Kaikkeen tähän suurpolitiikan kudokseen lomittuvat tekijän omat vaiheet ja toiminta sotavuosien aikana Ruotsissa ja osittain Suomessakin.
Nappy Boy Entertainment

Nappy Boy Entertainment on yhdysvaltalainen levy-yhtiö. Sen artisteihin kuuluvat T-Pain, Tay Dizm, Travis McCoy, Sophia Fresh ja Young Ca$h.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Muteniaatikot

| Muteniaatikot Ezkimo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 9. syyskuuta 2009
 Tuottaja(t): Juan Muteniac
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 49.49
 Levy-yhtiö: Playground Music, Northgrind Music
Ezkimon muut julkaisut
| Vaa ämsee 2004 | Muteniaatikot 2009 | Agentti Sumo 2020 |
Muteniaatikot on rap-artisti Ezkimon 9. syyskuuta 2009 julkaistu kolmas studioalbumi. Levyn on tuottanut kokonaan Ezkimon pikkuveli Juan Muteniac. Levyn nimi tulee samannimisestä yhtyeestä. Albumilla vierailevat Asa, Mariska, Chris Lee Norjasta ja Black Wall Street Europen toimitusjohtaja  Big J Itävallasta. Joniveli vierailee DJ:n ominaisuudessa.
Kappaleet

Intro – 0.10
Suurmestarit – 4.48
Tänää ja huomen – 4.01
Mee matalaks – 3.44
Mikä tilanne? – 3.45
Agentti Sumo – 3.40
Juan Breaks – 1.37
Lähemmäks – 3.35 (mukana Chris Lee)
Tottakai – 3.23
Lah – 3.37
Vasen kaks – 3.59 (mukana Asa)
Jos – 3.13 (mukana Mariska)
Rauha meidän kaa – 4.31 (mukana Big J)
Kysymys – 5.46
Aiheesta muualla

Tuoreet Platat: ¨
Mäkelän taistelu

Mäkelän taistelu oli Suomen sisällissodan Mäntyharjun rintaman taistelu, joka käytiin 28. huhtikuuta 1918.
Yleistilanne

Punaiset olivat käytännössä jo hävinneet sodan, ja Mäkelän taistelua onkin pidetty turhana yhteenottona. Valkoiset olivat vallanneet Tampereen 6. huhtikuuta, ja näin ollen valkoisilla oli läpimurto koko Hämeen rintaman leveydeltä. Saksalaiset olivat nousseet maihin Loviisassa 3 000 miehen ja Hangossa 10 000 miehen voimin ja vallanneet Helsingin ja eteläisen Uudenmaan. Riihimäki oli vallattu 22. huhtikuuta ja Hämeenlinna 26. huhtikuuta ja näin motitettu Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa olevat punaiset.
Karjalan rintamalla valkoiset olivat saaneet täydellisen läpimurron ja tuhonneet punaiset käytännössä kokonaisuudessaan. Valkoiset olivat vallanneet Joutsenon ja Savitaipaleen taistelujen seurauksena Savitaipaleen ja Lappeenrannan. 23. huhtikuuta Karjalan rintamalla aloittivat suurhyökkäyksen ja katkaisivat Viipuri–Pietari-radan Raivolassa, ja Viipuri motitettiin. Viipuri piiritettiin kokonaisuudessaan 24. huhtikuuta mennessä. Viipuri vallattiin kokonaisuudessaan Mäkelän taistelua seuraavana päivänä 29. huhtikuuta. Viipurissa antautui 5 000 punakaartilaista. Punaiset yrittivät murtautua ulos myös Viipurin motista Naulasaaren taistelussa samana päivänä kuin Mäkelän taistelu käytiin. Seuraavana aamuna kuitenkin 6 000 punakaartilaista antautui. Raudussa suomalaiset olivat tuhonneet venäläisten joukot kokonaisuudessaan jo 5. huhtikuuta mennessä, mikä vakiinnutti rintaman Pietarin suuntaan.
Savon rintaman osalta taas oli käynnissä Lahden taistelu, johon suomalaiset tulivat pohjoisesta ja saksalaiset etelästä sekä idästä. Lahti vallattiin kokonaisuudessaan 20. huhtikuuta mennessä. Lahden ja Hämeenlinnan väliin oli jäänyt mottiin kymmeniä tuhansia punaisia, jotka yrityksistä huolimatta eivät päässeet murtautumaan motista. Kolme päivää Mäkelän taistelun jälkeen 22 000 punaista antautui Lahdessa. Osasto Brandenstein oli lisäksi Lahti–Kouvola-rautatien tuntumassa. Savon radan osalta punaiset alkoivat vetäytyä 26. huhtikuuta Mouhun tasalta kohti etelää niin rautatietä kuin sen molemmin puolin kulkevia maanteitä pitkin. Ennen Mäkelän taistelua valkoiset ottivat yhteen punaisten kanssa Huhdasjärvellä 27. huhtikuuta. Valkoiset myös valmistautuivat Mäkelän taistelun jälkeisenä päivänä käytyyn Tuohikotin taisteluun.
Taistelupaikka

Mäkelän kylä sijaitsi nykyisen Vesalan kylän alueella Niskajärven ja  Vuohijärven välisellä 10 kilometriä pitkällä ja 1-2,5 kilometriä leveällä Siikaniemellä. Mäkelän kylän kohdalla niemi on 1,2 kilometriä leveä. Niemeä pitkin kulkee Huhdasjärven ja Vuohijärven välinen maantie, joka risteää Yliseen Viipurintiehen. Tietä pitkin pääsi myös Kouvolaan.
Jo Venäjän armeija näki alueen strategisen merkityksen niin Savon radan sivustan kuin myös Helsinki-Pietari-radan sekä länsi-itä suuntaisten maanteiden suojana. Siikaniemen poikki rakennettiinkin Pietarin toinen puolustuslinja, ja se sijaitsee kolme kilometriä Mäkelän kylästä etelään. Punaiset eivät kuitenkaan käyttäneet näitä linnoitteita taistelussa vaan rakensivat omansa Mäkelän kylän pohjois- ja koillispuolelle.
Taistelu

Mäkelässä punaisten Harjun komppania ja Hartolasta paenneet punaiset asettuivat todelliseen vastarintaan. Punaisten asemat olivat erinomaiset, jääkärien johtamat valkoiset yrittivät jääräpäisesti valloittaa niitä viiden tunnin ajan. "Se oli toivoton tehtävä ja vaati verta."
Punaisten komentaja, armeijan koulutuksen käynyt Aleksei Osipov asetti konekiväärit ampumaan ristikkäin. Toisin kuin tavallisesti ne asetettiin  kohtisuoraan rintamalinjan mukaan. Maantien itäpuolella olevalle kukkulalle asetettiin konekivääri ampumaan varsinaisen rintamalinjan eteen. Konekiväärin sivusta oli suojattu kiväärimiehillä. Toinen konekivääri oli sijoitettuna Santalan tilan navettaan, mistä se suojasi mäellä olevan konekiväärin edessä olevaa mäestä johtuvaa katvetta. Mäen päällä kiväärimiehillä oli kaivettu poterot, kun taas maantien molemmin puolin tehtiin venäläiseen tyyliin kivistä latomalla maanpäälliset ampuma-asemat. Osipov myös evakuoi alueen siviiliväestön Vuohijärvelle ennen taistelua, mikä oli varsin poikkeuksellista Suomen sisällissodassa.
Jääkäriluutnantti Lauri Gulinin johdolla suomalaiset yrittivät hyökätä saksalaisin opein suoraan kohti vihollisen asemia. Tämä oli varsinkin Savon rintamalla poikkeuksellista, missä sotatoimet olivat valkoisten osalta olleet lähinnä maanteiden ja Savon radan suojausta sekä jatkuvia sissi-iskuja rintamalinjan taakse punaisten selustaan. Jäiden ja lumien sulaessa nopeat sissi-iskut eivät kuitenkaan olleet enää mahdollisia. Valkoiset kärsivät päivän aikana 37 miehen miestappiot, ja 50 haavoittui heidän yritettyä hyökätä punaisten linnoitettuja asemia vastaan. Punaiset menettivät vain kaksi miestä koko päivän kestäneessä taistelussa.
Kovat tappiot kärsineet valkoiset vetäytyivät illalla lepäämään Huhdasjärvelle. 29. huhtikuun aamuna valkoiset lähtivät uuteen yritykseen, mutta punaiset olivat jo yön aikana vetäytyneet  Siikakosken suuntaan.
Sisällissotatutkimuksessa Mäkelän taistelusta on kirjoitettu melko vähän huolimatta kuolleiden määrästä. Sen on arveltu osittain johtuvan mm. siitä, ettei sodan voittanut osapuoli halunnut korostaa yksittäisiä tappioitaan.
Muistomerkit

Vesalan, Mäkelän ja Haapalahden suojeluskunnat sekä Jaalan Lotat pystyttivät 22. helmikuuta 1920 alueelle muistomerkin. Se paljastettiin Mäkelän taistelun vuosipäivänä 28. huhtikuuta 1920. Alkuaikoina muistomerkki oli aidattu ja siellä pidettiin isänmaallisia hengennostatusjuhlia. Alue luovutettiin myöhemmin Jaalan suojeluskunnan hoidettavaksi. Muistomerkki kunnostettiin 2018 sisällissodan merkkivuoden kunniaksi.
Muistomerkki sijaitsee Vesalantien varrella erikseen lohkotulla alueella, mutta jäljellä olevat kiviset ampumapesäkkeet ovat yksityismetsässä. Ristin muotoisessa rautamerkissä on teksti "Wapaussotamuisto Mäkelän taistelusta - W 19 28/4 18 kaatui 14 sotilasta." Kaatuneita on enemmän kuin muistomerkkiin on merkitty, eikä tiedossa ole, moniko kuolleista on haudattu muistomerkin lähelle.
Ampumapesäkkeet on inventoitu Museoviraston ylläpitämään muinaisjäännerekisteriin, ja niillä on kiinteän muinaisjäänteen status. Siksi metsänhoito ei saa vahingoittaa muinaisjäännettä ja sen rakenteita.
Kirjallisuutta

Seppä, Antti: Tapahtumia Jaalassa itsenäisyyden koittaessa.  Lions-Club Jaala, 1992.
Muuruvesi (järvi)

| Muuruvesi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Kuopio
Koordinaatit:  63°00′00″N, 28°13′01″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  81,8  m tai 82  m 
 fiMuuruvesi 
Muuruvesi on Vuoksen vesistön Nilsiän reittiin kuuluva järvi Kuopion Juankoskella. Muuruvesi on osa Iso-Kallaa eli sen vedenpinnan korkeus on Kallaveden pinnan tasolla noin 82 metriä meren pinnasta. Sen itäpuolella on ylävirrassa Akonvesi ja länsipuolella alavirrassa Juurusvesi. Järven pohjoisella rannalla sijaitsee Muuruveden kirkonkylä, joka oli entisen Muuruveden kunnan keskustaajama.
Järven poikki kulkee 1,8 m laivaväylä, joka on osa Tahkon vesireittiä.
Aiheesta muualla

Muuruvesi Google Maps -palvelussa
Muuruvesi Pohjois-Savon opaskartassa
↑  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. Maanmittauslaitoksen paikannimirekisteri, MaanmittauslaitosUrl . Tieto on haettu Wikidatasta.
Nicolae Herlea

Nicolae Herlea (28. elokuuta 1927 Bukarest – 24. helmikuuta 2014 Frankfurt, Saksa) oli romanialainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hän opiskeli Bukarestissa Aurelius Costescu-Ducan johdolla ja sitten myös Roomassa. Hän debytoi Bukarestissa Silvion roolissa Pajatson esityksessä vuonna 1951. Samana vuonna hän voitti ensipalkinnot laulukilpailuissa Genevessä, Prahassa ja Brysselissä. Hän teki laajoja kiertueita ja esiintyi Metropolitan-oopperassa vuosina 1964–1967. Herlea sai Romanian kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1962. Hänen ohjelmistoonsa kuuluil italialaisia ja venäläisiä rooleja. Häntä kuullaan Gaetano Donizettin, Ruggero Leoncavallon, Modest Mussorgskin, Giacomo Puccinin, Gioacchino Rossinin ja Giuseppe Verdin teosten levytyksillä.
Muuruveden tsasouna

| Muuruveden tsasouna Pyhän Nikolaoksen tsasouna |
| --- | --- |
Sijainti:  Muuruvedentie 41, Muuruvesi (Kuopio)
Koordinaatit:  63.01517°N, 28.19336°E
Seurakunta:  Kuopion ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1962
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muuruveden tsasouna eli Pyhän Nikolaoksen tsasouna on ortodoksinen rukoushuone Kuopion Muuruveden kirkonkylän taajamassa, Pohjois-Savossa. Rukoushuoneen suunnitteli rakennusmestari Leo Honkala. Rakennus pyhitettiin marraskuussa 1962 ortodoksiseksi tsasounaksi arkkipiispa Paavalin johdolla.
Rakennus toimii Suomen ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Kuopion ortodoksisen seurakunnan Muuruveden alueen pyhäkkönä. Temppelijuhlaa vietetään vuosittain 9. toukokuuta.
Aiheesta muualla

Muuruveden ortodoksinen tšasouna (ortodoksi.net)
Nicolae Golescu

Nicolae Golescu (1810 Câmpulung Muscel, Valakia – 10. joulukuuta 1877 Bukarest) oli romanialainen poliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä vuonna 1868.
Sveitsissä opiskellut Golescu palveli nuorena Valakian armeijassa, jossa hän yleni lopulta kenraaliksi. Hän oli myös lyhyen aikaa Valakian ulkoministerinä ruhtinas Alexandru II Ghican aikana. Vuoden 1848 vallankumousyrityksen aikana hän oli vallankumoushallituksen sisäministeri ja joutui sen jälkeen asumaan maanpaossa Pariisissa vuoteen 1857. Palattuaan hän oli niin sanotun ad hoc -divaanin varapuheenjohtajana. Golescu osallistui vuonna 1866 Romanian ruhtinas  Alexandru Ioan Cuzan syrjäyttämiseen ja kuului sen jälkeen asetettuun lyhytaikaiseen valtionhoitajakuntaan. Hän oli Romanian pääministerinä toukokuusta marraskuuhun 1868. Golescu oli myös 1868–1869 Romanian senaatin puhemies. Häntä syytettiin vuonna 1870 tasavaltaisen vallankumousliikkeen johtamisesta, mutta oikeudenkäynnissä valamiehistö totesi hänet syyttömäksi.
Nicolae Golescun veli Ștefan Golescu toimi Romanian pääministerinä välittömästi ennen häntä 1867–1868. Heidän serkkunsa Alexandru G. Golescu oli pääministerinä lyhyen aikaa vuonna 1870.
Mäkelänkankaan tuulivoimapuisto

| Mäkelänkankaan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |

Valtio:  Suomi
Sijainti:  Hamina
Koordinaatit:  60°32′49″N, 27°04′37″E
Sähköverkkoon:  2012 
Valmistunut:  2012 
Rakennuttaja:  Suomen Voima Oy 
Omistaja:  Suomen Voima Oy 
Operaattori:  Puhuri Oy 
Tuulivoimapuisto
Nimi:  TW1, TW2, TW3, TW4 
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  5 m 
Pinta-ala:  7 ha 
Tuulivoimalat:  4 × Hyundai HQ2000/93 (2 MW) 
Kapasiteetti:  8 MW  
 fiMäkelänkankaan tuulivoimapuisto 
Mäkelänkankaan tuulivoimapuisto on Kymenlaaksossa Haminan Mäkelänkankaalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 4 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 8 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa Suomen Voima Oy ja operoi Puhuri Oy.
Teollisuusalueen tuulivoimapuiston lisäksi alueella toimii aurinkovoimalaitos.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Haminan kaupungin länsipuolella laajalla Mäkelänkankaan sisältävällä niemimaalla ja siellä kapealla teollisuusalueella. Alueelle johtaa seututieltä 170 haarautuva tie, jonka johtaa niemimaan Summanniemeen. Tuulipuiston pituus on 750 metriä, leveys 300 metriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on noin 7 hehtaaria. Kukin voimalaitos on sijoitettu pienelle tontille, joista eteläisimmällä voimalalla on suurin tontti. Tälle tontille on rakennettu samalle omistajalle kuuluva aurinkovoimalaitos, joka myös tuottaa sähköä kantaverkkoon. Voimalat sijaitsevat noin 5 metrin korkeudella mpy.
Pohjoisimpana sijaitseva tuulivoimalan tunnus on TW1. Siitä etelään ovat TW2 ja TW3, ja TW3:sta länteen sijaitsee TW4. Tuulivoimalaitokset ovat eteläkorealaisen Hyundain valmistamaa HQ2000/93-mallia, jonka napakorkeus on 100 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 93 metriä, ja jonka kapasiteetti on 2,0 megawattia. Samanlainen tuulivoimalaitos on käytössä myös Kemissä Sumin tuulivoimalaitoksella. Tämä voimala pystytettiin lokakuussa 2012 .