stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korppoo

| Korppoo Korpo> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Parainen |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°09′45″N, 021°33′45″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Seutukunta:  Turunmaan seutukunta
Kihlakunta:  Turunmaan kihlakunta
Kuntanumero:  279
Hallinnollinen keskus:  Korppoon kirkonkylä
Perustettu:  –
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Houtskari Iniö Nauvo Parainen Korppoo
– syntynyt kunta:  Länsi-Turunmaa
Pinta-ala:  2 470,25 km²  (1.1.2008)
– maa:  177,03 km²
– sisävesi:  1,63 km²
– meri:  2 291,59 km²
Väkiluku:  846   (31.12.2008)
– väestötiheys:  4,78 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  11,6 %
– 15–64-v.:  64,5 %
– yli 64-v.:  23,8 %
Korppoo (ruots. Korpo) on entinen Suomen kunta, nyt osa Paraisten kaupunkia, joka sijaitsee Turunmaan saaristossa. Se kuului Varsinais-Suomen maakuntaan ja Länsi-Suomen lääniin. Kunta oli kaksikielinen ja enemmistönä 73 prosenttia asukkaista puhui ruotsia ja 27 prosenttia puhui suomea vuonna 2008. Korppoon naapurikunnat olivat Nauvo, Kökar, Houtskari, Iniö, Velkua ja Rymättylä.
31. joulukuuta 2008 Korppoossa oli 846 asukasta. Korppoon pinta-ala on 2 470,25 km², josta 177,03 km² on maata, 1,63 km² sisävesialueita ja loput 2 291,59 km² merivesialueita.
Korppoon tärkeimmät saaret ovat Kyrklandet ja Norrskata. Kaiken kaikkiaan Korppoossa on noin kaksituhatta saarta ja luotoa.
Korppoo sijaitsee sotilaallisesti merkittävässä paikassa. Puolustusvoimat oli kunnan suurin työnantaja, sillä Korppoon alueella olivat vuoden 2006 loppuun mennessä lakkautettuun Turun Rannikkorykmenttiin kuuluneet Gyltön ja Utön linnakkeet. Muita työllistäjiä ovat maatalous ja turismi. Korppoon pääsaaren eteläreunalla sijaitsee Saaristokeskus Korpoström, sekä Rumarin säätutka, joka toimii myös näkötornina.
Parainen, Nauvo, Korppoo, Houtskari ja Iniö yhdistyivät vuoden 2009 alussa uudeksi Länsi-Turunmaan kaupungiksi, joka vuoden 2012 alusta otti uudelleen käyttöön nimen Parainen.
Historia

Korppoon alue on ollut suomenkielistä ennen ruotsalaisten maahanmuuttoa alueelle keskiajalla. Varhaisesta suomalaisesta asutuksesta kertovat erityisesti kylännimet. Maskinnamo tulee muodosta Maskun Innanmaa ja kylännimi Pensor luultavasti nimestä Pärnäsaari. Muita alun perin suomenkielisiä kylännimiä ovat Kalax (Kahilaksi), Åvensor (Ahvensaari), Väcklax (Vehkalaksi), Kvivlax (Kuivalaksi), Sjölax (Syvälaksi) ja Hirsaludden (Hirvisalo). Suomen kielessä laksi on ollut sanan lahti aiempi yksikön nominatiivi: taivutus laksi : lahden kuten kaksi : kahden.
Keskiajalla Korppoo oli kirkkopitäjä, joka mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1384. Alkujaan sen alueeseen on kuulunut myös Houtskari, joka vuonna 1554 mainitaan Korppoon kappeliseurakuntana. Vaikka alue onkin vanhastaan ruotsinkielistä,
Kylät

Maarekisterin mukaan Korppoossa on 43 kylää:
Ahvensaari (Åvensor), Aspö, Bendby, Björkö, Bonäs, Brunskär, Böle, Elvsjö, Finnö, Galtby, Gyltö, Havträsk, Houtsala, Innikorpi (Inikorp), Jurmo, Järvsor, Kalgarholm, Karby, Kjölingby, Kopois, Korpogård, Kälö, Kärvois, Lempersjö, Lillgyltö, Lomby, Markomby, Pappila, Pensor, Rosklax, Rumar, Skofatt, Strömma, Syvälax, Utö, Vattkast, Väsby, Västerkalax, Västerretais, Änkis, Österkalax, Österretais, Österskär
Ruokakulttuuri

Korppoon pitäjäruoiksi valittiin 1980-luvulla utskärsgädda, joka on hauesta, perunasta ja lantusta haudutettu kalapata, sekä klimpvälling eli klimppivelli.
Tunnettuja asukkaita

Eliel Mickelsson (1886–1963), kansanedustaja (SDP)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korppoo Wikimedia Commonsissa
Saariston venesatamia
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
Kartta Turunmaan alueen kuntaliitoksista. Korppoo oli yksi Länsi-Turunmaan vuonna 2009 muodostaneista kunnista.
Korpoströmin vierasvenesatama ja kuvassa vasemmalla Saaristokeskus Korpoström.
Oksikodoni

| --- | --- |


Oksikodoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(5R,9R,13S,14S)-4, 5-epoksi-14-hydroksi-3- metoksi-17-metyylimorfinan-6-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 76-42-6
ATC-koodi: N02AA05
PubChem CID: 5284603
DrugBank: DB00497
Kemialliset tiedot
Kaava: C18H21NO4 
Moolimassa: 315,364 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 87 % asti
Proteiinisitoutuminen: 45 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 3–4,5 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  B/D(prolonged use or in high doses at term)
Reseptiluokitus:  Controlled (S8) (AU)Schedule I (CA)Class A (UK)  Schedule II(US) 
Riippuvuusalttius: Korkea
Antotapa: Oraalinen, intramuskulaarinen, intravenoosinen, intranasaalinen, ihonalainen, transdermaalinen, rektaalinen
OxyNorm -lääkepakkaus
Oksikodoni eli oksikoni on opioideihin kuuluva vahva kipulääke, joka on syntetisoitu tebaiinista. Oksikodonin nimi on johdettu kodeiinista, joka on rakenteeltaan melko samanlainen.
Oksikodoni on yksi voimakkaimmista kipulääkkeistä, joita voi ottaa suun kautta eli oraalisesti. Lääkettä määrätään usein leikkauksen jälkeisen kivun hallintaan. Se on myös laajalti käytetty hoitokeino syöpäkipujen ja jopa vakavien kroonisten kipujen hoidossa. Kun oksikodonia käytetään suositellun annoksen mukaan suhteellisen lyhyen aikaa, se on tehokas kipulääke hallittavin sivuvaikutuksin. Sen teho on 1,5-kertainen morfiiniin verrattuna.
Pahoinvointi, ummetus, ihottuma, kutina, huimaus ja tunnehäiriöt ovat useimmin raportoituja sivuvaikutuksia. Lääkkeen väärinkäyttö tai pitkäaikainen lääketieteellinen käyttö voi aiheuttaa väliaikaista impotenssia ja merkittävää eturauhasen suurenemista.
Oksikodoni muuttuu aineenvaihdunnassa sytokromi P450 -entsyymien CYP 3A4:n katalysoimana noroksikodoniksi (päämetaboliareitti) ja CYP 2D6:n katalysoimana oksimorfoniksi.
Oksikodonin, kuten muidenkin opioidien, yliannostuksen oireet voi kumota naloksonilla ja nalmefeenilla.
Suomessa oksikodonia myydään valmistenimillä Oxanest, Oxycodone, Oxycontin, Oxycorion, Oxynorm, Oxyratio ja Oxyswiss sekä naloksonin kanssa yhdistelmälääkkeenä nimillä Oxycodone-Naloxone, Tanonalla ja Targiniq. Lisäksi myynnissä on muun muassa Orionin ja Ratiopharmin rinnakkaisvalmisteet.
Yhdysvaltalainen Purdue Pharma on tehnyt suuren omaisuutensa Oxycontinilla, joka vapauttaa oksikodonia hitaasti elimistöön.
Kemiaa

Oksikodonin nimi on johdettu kodeiinista. Niiden kemialliset rakenteet ovat miltei samanlaiset eroten vain seuraavasti:
Oksikodonilla on hydroksyyli-ryhmä kohdassa hiili-14 (kodeiinilla kohdassa on vety), siksi oksikodoni;
Oksikodonilla on 7,8-välillä yksinkertainen sidos, kodeiinilla siinä on kaksoissidos,
Oksikodonilla on karbonyyliryhmä (kuten ketoneilla) paikassa, missä kodeiinilla on hydroksyyliryhmä; siksi "-oni" pääte.
Hydrokodonista oksikodoni eroaa vain hiili-14:ssä olevan hydroksyyliryhmän verran.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kim Lemberg: The Pharmacology of Oxycodone : Studies In Vitro, In Vivo and In Humans, väitöskirja, Helsingin yliopisto, 2008
Terveysportti, metatesaurus: Oksikodoni (linkki ei einä olemassa)
Oksikodoni – jotain uutta, jotain vanhaa
KEGG: Oxycodone (englanniksi)
http://www.drugs.com/oxycontin.html (englanniksi)
http://opioids.com/oxycodone/prescribe.html (englanniksi)
Kipulääkkeet eli analgeetit
| --- | --- |
Tulehduskipulääkkeet: asetyylisalisyylihappo |  deksibuprofeeni | diflunisaali |  diklofenaakki | etorikoksibi | flurbiprofeeni |  ibuprofeeni |  indometasiini |  ketoprofeeni | ketorolaakki | mefenaamihappo | meloksikaami |  naprokseeni | parekoksibi | piroksikaami | propyfenatsoni |  rofekoksibi |  selekoksibi | sulindaakki | tolfenaamihappo | valdekoksibi
Opioidit: alfentaniili |  buprenorfiini |  dekstropropoksifeeni |  dihydrokodeiini |  endorfiini | etyylimorfiini |  fentanyyli |  heroiini |  hydrokodoni | hydromorfoni | karfentaniili |  kodeiini |  metadoni |  morfiini |  nalbufiini |  oksikodoni |  oksimorfoni | pentatsosiini |  petidiini | propoksifeeni |  remifentaniili |  sufentaniili |  tebaiini | tilidiini |  tramadoli
Muut: parasetamoli |  kannabinoidit (lääkekannabis)
30 mg oksikodonitabletteja.
Mikado (ravintola)

Mikado sijaitsi yli 70 vuotta Mannerheimintie 6:n toisessa kerroksessa. Alun perin Aleksanterin kimnaasiksi vuonna 1884 valmistuneen talon on piirtänyt Frans Sjöström, korotusosan Kalle Vartola 1977.
Ravintola Mikado, 1980-luvulla Mikadon Salongit, oli helsinkiläinen ravintola, joka toimi Mannerheimintie 6:n toisessa kerroksessa vuodesta 1932 vuoteen 2005. Yli 70-vuotisen historiansa aikana ravintola tunnettiin muun muassa tanssiravintolana, yökerhona ja  loppuvuosinaan venäläisten diplomaattien Suomeen välittämien prostituoitujen päivystyspaikkana.
Mikado perustettiin vuosina 1927–1932 samassa osoitteessa toimineen Café Pagodin tiloihin. Mikadon ensimmäisen sisustuksen suunnitteli David Frölander-Ulf. 1930-luvulta 1970-luvun puoleenväliin Mannerheimintie 6:n talo tunnettiin Uuden Suomen talona, kunnes lehden pääkonttori ja toimitus muuttivat Ruoholahteen.
1950- ja 1960-luvulla Mikadon omisti painiuransa lopettanut olympiamitalisti Väinö Kokkinen. Hänen aikanaan läpi 1960-luvun Mikadon vakioesiintyjänä oli Erkki Junkkarinen yhtyeineen.
Vuosina 1971–1975 Mikadon tiloissa toimi Kalevalaisten naisten liiton ravintola Uusi Kestikartano, joka tuotti kuitenkin tappiota. Ravintola oli suljettuna 1977–1979. Vuosina 1980–1990 Mikado oli yksi Ragni Rissasen ruokaravintoloista nimellä Mikadon Salongit, ja siitä tuli yksi 1980-luvun juppikulttuurin suosikkiravintoloista Pörssitalon Adlonin, Palacen baarin, Kaarle XII:n ja Mikonkadun Königin ohella. Vuonna 1989 Mikado siirtyi Hyvä Ystävä -ravintolaketjustaan tunnetulle Siipipyörä Oy:lle Suomen siihen asti kalleimmassa ravintolakaupassa reilulla kuudella miljoonalla markalla. Uudistettu Mikado ei kuitenkaan alkanut käyttää Hyvä Ystävä -ketjutunnuksia. Salille tehtiin iso remontti 1990-luvun taitteessa. Uuden, ensi kertaa sitten 1930-luvun japanilaisuuteen viittaavan sisustuksen suunnitteli Pekka Perjo.
Vuosina 1996–2005 Mikadon ravintolatoimintaa pyöritti talousrikoksista tunnetun sarjayrittäjä Pekka Rantakarin Fanfina Oy bulvaaneihin perustuneiden omistuskuvioiden kautta. Ravintola tuli tunnetuksi seksipalveluja avoimesti tarjoavista venäläisistä naisasiakkaistaan niin, että menetti toistuvasti anniskelulupansa määräajaksi. Kiinteistön omistaja Sponda purki  maksamattomien vuokrien takia Mikadon vuokrasopimuksen Fanfinan kanssa, ja ravintolan toiminta loppui joulukuussa 2005.
Mikadon jälkeen Mannerheimintie 6:n tiloissa ovat toimineet ainakin yökerho Den Kungliga Klubben 2006–2010, sitten vain puolen vuoden ajan jazzklubi Birdland ja sen jälkeen vuoden verran Sedu Koskisen toinen yritelmä, yökerho Velvet.
 Vuonna 2011 tiloihin tuli homoklubi DTM.
Isojoen-Honkajoen metsäpalo

Isojoen-Honkajoen suurpalo 1959.
Isojoen-Honkajoen metsäpalo syttyi ja eteni Isojoen ja Honkajoen kuntien alueella heinäkuussa 1959. Palo tuhosi noin 1 500 hehtaaria (15 km²) metsää, kaksi asuintaloa sekä talousrakennuksia karjoineen. Palon alta evakuoitiin satoja asukkaita. Isojoen-Honkajoen metsäpalo oli yksi suurimmista Suomen asutetuilla alueilla olleista metsäpaloista sotien jälkeen.
Sammutusryhmä  työssä.
Kaikista Suomen vuoden 1958 jälkeisistä metsäpaloista Isojoen-Honkajoen metsäpalo on vuoden 1960 Tuntsan metsäpalon jälkeen toiseksi suurin. Isojoen-Honkajoen metsäpaloalueen pinta-ala oli noin 1 700 hehtaaria.
Palo alkoi helteisenä sunnuntaina, 19. heinäkuuta 1959, kehittyen suurpaloksi. Palo alkoi Isojoen puolella ja levisi yli lääninrajan Honkajoelle. Tuho-alue oli lähinnä metsää, suota ja hieman peltoa.
Sammutustöissä oli siviilejä, joilla oli reserviläisinä liikekannallepanoa vastaava velvollisuus osallistua työhön, palokuntia laajalta alueelta sekä asevelvollisia eri varuskunnista. Alueella ei juurikaan ollut teitä, mikä hankaloitti sammutusveden ja moottoriruiskujen viemistä paloalueelle. Apuna oli myös armeijan kalustoa, muun muassa radiopuhelimia, lentotiedustelua ja ruokahuoltoa.
Palo saatiin sammutettua alle viikossa, mutta jälkivartiointi jatkui pitkään. Myöhemmin alueelta jouduttiin hakkaamaan puustoa noin 15 500 kiintokuutiometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isojoen-Honkajoen metsäpalo Wikimedia Commonsissa
Unohtumaton muistutus tulen voimasta Metsälehti 19.7.2019
Johan Jakob Tengström

Johan Jakob Tengström, J. E. Lindhin maalaama muotokuva.
Johan Jakob Tengström (22. lokakuuta 1787 Kokkola – 11. huhtikuuta 1858 Helsinki) oli suomalainen tiede- ja kirjallisuusmies. Hän toimi 1827–1848 Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston käytännöllisen filosofian professorina. Hän kirjoitti Aura-lehteen sen ilmestyessä 1817–1818 ja kehotti siinä suomen kielen tutkimiseen ja kansanrunouden kokoamiseen. Hänen oma kotinsa oli Turun isänmaallis-kirjallisten harrastusten keskuksena Turun romantiikan aikana.
Tengström julkaisi muiden muassa Johannes Gezelius vanhemman ja nuoremman elämäkerrat ja teoksen Chronologiska förteckningar och anteckningar öfver finska universitetets fordna procancellerer samt öfver faculteternas medlemmar och adjuncter (1838).
Tengström oli arkkipiispa Jakob Tengströmin veljenpoika ja vävy. Hänen poikansa Johan Robert Tengström (1823−1847) taas oli isänsä jälkiä seuraten filosofian dosentti ja isänmaallinen kirjailija.
Tengströmin kansallinen kulttuuriohjelma

Aura-seuran jäsenet julkaisivat kansallisia kulttuuriohjelmia. Tähän sarjaa lukeutuu myös Tengströmin kirjoitus Muutamista Suomen kirjallisuuden ja kulttuurin esteistä (Några hinder för Finlands litteratur och kultur, 1817). Ohjelmiin innoitti Suomen asema autonomisena suuriruhtinaskuntana.
Seuran jäsenistä Adolf Iwar Arwidsson kiivaili suomalaisten oman kansallisuuden puolesta. Tengström sen sijaan oli varovainen ja konservatiivinen. Hän kuvasi autonomian ensimmäisiä vuosia mustaksi aukoksi onnellisen muinaisuuden ja uhkaavan tulevaisuuden välissä. Hän pelkäsi maan kulttuurin luisuvan Venäjän vallan alla alaspäin. Tengströmin tulevaisuusskenaarioita kahlitsi ennen kaikkea menneisyyden haikailu. Hänen mielestään historian esimerkit olisivat olleet välttämättömiä, sillä Suomi oli liian köyhä epävarmoihin kokeiluihin.
Tengström etsi suomalaisille kuvastimia luonnosta. Hän ylisti Suomen maaperää, jota virrat, järvet, vuoret, kukkulat ja metsät halkoivat. Suomen ilmastoa hän sen sijaan piti voittamattomana esteenä kulttuurin kehittymiselle: "Missä ihmiseltä vaaditaan raskasta ja uutteraa työtä ensimmäisten fyysillisten tarpeiden tyydyttämiseksi, siellä ei kulttuurin siemen idä niin helposti". Käsitys nojasi Montesquieun maaperä- ja ilmasto-oppiin, jonka mukaan ihmiset ja kasvit saavat eri ilmapiireissä ja eri paikoissa oman fysionomiansa. Käsityksestä versoi deterministinen maailmankuva, jonka mukaan annetut olosuhteet määräsivät kehityksen rajat.
Tengström korosti kunkin kansan ominaislaatua ja murehti ranskalaisen kulttuurin epäsuotuisaa vaikutusta Suomessa. Hänen mukaansa se oli veltostuttanut suomalaiset niin, että nämä olivat alkaneet kaihtaa työtä ja vaivaa ja etsiä aistillisia
nautintoja. Pohjolan karu luonto vaati ponnistuksia.
Tengström kirjoitti kulttuuriohjelmansa akatemian edustajana. Hänen ohjelmassaan ei esitetty konkreettisia toimia suomalaisen kulttuurin edistämiseksi toisin kuin esimerkiksi Suomen asiain komitean G. M. Armfeltin suomalaisuusohjelmassa. Tengströmille kansa oli vielä abstrakti. Hän päätyi toteamaan, että on ”helpompi oppia tuntemaan, mikä kansa ei ole, kuin mikä se todella on”.
Antonio Rüdiger

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Antonio Rüdiger
Syntymäaika: 3. maaliskuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Berliini, Saksa
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: Real Madrid
Pelinumero: 22
Junioriseurat
2000–2002: VfB Sperber Neukölln
2002–2005: SV Tasmania Berlin
2005–2006: Neuköllner Sportfreunde 1907
2006–2008: Hertha Zehlendorf
2008–2011: Borussia Dortmund
2011–2012: VfB Stuttgart
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2015 | VfB Stuttgart II | 22 | (3) |
| 2012–2016 | VfB Stuttgart | 66 | (2) |
| 2015–2016 | → Roma | 30 | (2) |
| 2016–2017 | Roma | 26 | (0) |
| 2017–2022 | Chelsea | 133 | (9) |
| 2022– | Real Madrid | 88 | (2) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Saksa U18 | 8 | (4) |
| 2011–2012 | Saksa U19 | 14 | (1) |
| 2012 | Saksa U20 | 2 | (0) |
| 2012–2014 | Saksa U21 | 10 | (1) |
| 2014– | Saksa | 77 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. joulukuuta 2024.
Antonio Rüdiger (s. 3. maaliskuuta 1993 Berliini) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia. Hän on pelannut Saksan A-maajoukkueessa vuodesta 2014.
Seurajoukkueura

Useita saksalaisia junioriseuroja edustanut Rüdiger aloitti ammattilaisuransa VfB Stuttgartissa, jossa pelasi 66 bundesliigaottelua kausilla 2011−2015. Seuraavan kauden hän pelasi lainalla Serie A:n AS Romassa, jonne siirtyi vakinaisesti yhdeksän miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2016. Hän pelasi Romassa kahden kauden aikana yhteensä 56 pääsarjaottelua. Kesällä 2017 hän siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 35 miljoonalla eurolla.
Viidellä Chelsea-kaudellaan Rüdiger pelasi yhteensä 133 valioliigaottelua, ja teki yhdeksän maalia. Hän pelasi kuusi ottelua Chelsean voittaessa FA Cupin 2018, neljä ottelua seuran voittaessa Eurooppa-liigan kaudella 2018−2019 ja yksitoista ottelua, mukaan lukien finaalin, Chelsean voittaessa Mestarien liigan kaudella 2020–2021. Hän oli syksyllä 2021 voittamassa myös UEFA Super Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Hänet valittiin Mestarien liigan kauden joukkueeseen kausilla 2020–2021 ja 2021–2022. Valioliigan kauden joukkueeseen hänet valittiin kaudella 2021–2022.
Rüdiger siirtyi Primera Divisiónissa pelaavaan Real Madridiin ilmaissiirrolla kesällä 2022. Hän pelasi Espanjan liigassa sekä ensimmäisellä että toisella kaudellaan 33 ottelua ja teki molempina kausina yhden maalin, joista molemmat kotiottelussa Mallorcaa vastaan. Kaudella 2022–2023 hän oli voittamassa UEFA Super Cupia, seurajoukkueiden maailmanmestaruutta ja Espanjan cupia. Mestarien liigassa Real Madrid ylsi välieriin ja Rüdiger pelasi kymmenen ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2023–2024 Real Madrid voitti Espanjan liigan ja Mestarien liigan, jossa Rüdiger pelasi 12 ottelua, muun muassa täydet minuutit loppuottelussa. Mestarien liigan toisessa välieräottelussa Rüdiger syötti finaalipaikan tuoneen, Joselun tekemän 2–1-voittomaalin..
Maajoukkueura

Rüdiger pelasi Saksan nuorisomaajoukkueissa alle 18-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Debyyttinsä Saksan A-maajoukkueessa hän teki toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Puolaa vastaan. Halutessaan hän olisi voinut edustaa myös äitinsä kotimaata Sierra Leonea.
Rüdiger valittiin vuoden 2016 EM-kisoihin Saksan joukkueeseen, mutta joutui jättämään kisat väliin polvivamman vuoksi. Hän oli voittamassa Maanosaliittojen cupia 2017. MM-kisoissa 2018 hän pelasi Saksan joukkueessa ottelun Ruotsia vastaan. Kesälle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan Saksan kaikissa neljässä ottelussa. Kesäkuun 10. päivään 2024 mennessä hän on pelannut 69 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia: lokakuussa 2017 MM-karsintapttelussa Azerbaidžania, syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Islantia ja lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan.
Raija-Sinikka Rantala

| Raija-Sinikka Rantala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1947 Kotka
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  teatteriohjaaja teatterinjohtaja kirjailija
Muut tiedot
Koulutus:  TeK 1971  FK 1979  TeL 1991 
Raija-Sinikka Rantala (s. 1. kesäkuuta 1947 Kotka) on suomalainen kirjailija ja teatteriohjaaja. Hän on ollut teatterinjohtaja Lahden (1985–1990) ja Helsingin (1991–1997) kaupunginteattereissa ja koulutuskeskuksen johtaja Teatterikorkeakoulussa (1979–1983), Kansainvälisen teatteri-Instituutin taiteellinen johtaja (2006–2008) sekä hallituksen jäsen monissa teatterialan kansainvälisissä järjestöissä. Hän suoritti ohjaaja- ja dramaturgitutkinnon 1971, filoso­fian kandidaatin tutkinnon 1979 ja teat­teritaiteen lisensiaattitutkinnon 1991.
Rantala on toiminut ohjaajana useissa kaupunginteattereissa, Lilla teaternissa, Svenska Teaternissa, Koko-teatterissa, ja lahtelaisessa Teatteri Vanhassa Jukossa sekä ulkomailla muun muassa Tabakov-teatterissa ja Moskovan taiteellisessa teatterissa, Luxemburgin Théâtre des Capucins- ja Théâtre du Centaure- teattereissa, Puolassa, Perussa ja teatterialan kouluttajana Burkina Fasossa ja Norsunluurannikolla.lähde?
Kirjailijana Rantala on tehnyt kymmenittäin dramatisointeja ja julkaissut useita näytelmiä, Stanislavskin metodia esittelevän kirjan Näyttelijä – auteur (1988), työttömäksi jäävästä näyttelijästä kertovan tosipohjaisen romaanin Optimisti (2005) sekä epäonnisesta teatteriprojektista kertovan teoksen Klovni (2009). Vuonna 2012 Rantalalta ilmestyi trillerimäinen rakkaustarina Miekkatanssi ja vuonna 2015 romaani Poliisin pojat, joka sijoittuu Rantalan lapsuusmaisemiin 1950-luvun Kotkaan.
Näytelmiä

Peltovalta (1971)
Aimo sankari (1998)
Supan Tomppa
Optimisti (2008)
Ravit eli tanssi henkesi edestä (2011)
Ohjauksia

Reviisori, Helsingin Kaupunginteatteri 1992
Niagaran ylitys, Helsingin Kaupunginteatteri 1992
Pohjanmaan kautta, Helsingin Kaupunginteatteri 1993
Huvipuisto, Helsingin Kaupunginteatteri 1993
Iso Vaalee, Helsingin Kaupunginteatteri 1995
West Side Story, Helsingin Kaupunginteatteri 1996
Aimo Sankari, Kotkan kaupunginteatterin 1998
Tyttö ja kuolema, Teatteri Jurkka 1999
Hello, Dolly! Joensuun Kaupunginteatteri 1999
Supan Tomppa, Kotkan kaupunginteatteri 2003
Neekeri vai koirat, KokoTeatteri 2004
Zorbas, Lahden kaupunginteatteri 2004
Rakkauden lähde, Tampereen Työväen Teatteri 2006
Kunnia – erotaan ystävinä? Lahden kaupunginteatteri 2006
Höstsonaten, Svenska Teatern 2007
Optimisti, Teatteri Vanha Juko 2008
Suruttomat, Kotkan kaupunginteatteri 2010
Ampuuhan ne hevosiakin, Teatteri Vanha Juko 2011
Kirjoja

Elämän viulut (novelleja, 1980)
Nimetön (romaani 1983)
Näyttelijä – auteur (tietokirja, 1988)
Optimisti (romaani, 2005)
Klovni (romaani, 2009)
Miekkatanssi (romaani, 2012)
Poliisin pojat (romaani, 2015)
Aiheesta muualla

Hujanen, Minna: Raija-Sinikka Rantala: "Suru ja ahdistus voivat laukaista syövän". Eeva, 23.10.2017.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.7.2024.