stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huttukylä
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Runtti, Anja ym. (toim.): Mieskoskelta Koiteliin : Huttukylän kyläkirja. Huttukylän nuorisoseura, 1998. ISBN 952-91-0154-6.
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Kiiminki
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Kirkonkylä  Alakylä  Haipuskylä  Hannus  Huttukylä  Jääli  Tirinkylä  Välikylä  Ylikylä 
Muuta Kiiminkiin liittyvää:  Jäälihalli  Kirkko  Oskari Jauhiaisen museo  Oulun radio- ja televisioasema 
Joet ja kosket:  Jolosjoki  Kiiminkijoki  Koitelinkoski 
Järvet:  Jäälinjärvi  Kalimeenlampi  Lylykkäänjärvi
Hydrodynaaminen säde

Hydrodynaaminen säde ( R_{h}) on makromolekyylin tai kolloidihiukkasen suure. Jotkut oppikirjat käyttävät sitä synonyyminä Stokesin säteelle.
Toiset oppikirjat määrittelevät teoreettisen hydrodynaamisen säteen  R_{hyd}. Ne mallintavat makromolekyylit tai kolloidihiukkaset osaksi suurempaa  N kappaleen osajoukkoa. Tämä mallinnus tehdään usein, kun puhutaan polymeereistä: alijoukko on tässä tapauksessa polymeerin yksiköt.
R_{hyd} määritellään:
jossa  r_{ij} on etäisyys yksiköiden  i ja  j välillä, hakasulkeet ( \langle \ldots \rangle ) kuvaavat joukon otoskeskiarvoa (engl. ensemble average).
Teoreettisen hydrodynaamisen säteen käsittettä käytti ensimmäisenä John Gamble Kirkwood polymeerin Stokesin säteen estimaattina.
Teoreettinen hydrodynaaminen säde  R_{hyd} kuvaa liuottimessa liikkuvan polymeerin dynaamisia ominaisuuksia. Se on usein samaa magnitudia kuin sen hitaussäde.
Aiheesta muualla

Grosberg AY and Khokhlov AR. (1994) Statistical Physics of Macromolecules (translated by Atanov YA), AIP Press. ISBN 1-56396-071-0
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hydrodynamic_radius
Käännös suomeksi
Johan Hymander

Johan August Gottlieb Hymander (19. lokakuuta 1831 Luopioinen – 7. kesäkuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen kirkkomuusikko, pedagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa teologiaa kaksi vuotta, mutta keskeytti opintonsa, koska katsoi itsensä sopimattomaksi papin virkaan. Hymander työskenteli Helsingin Nikolainkirkon kanttorina 1861–1896 ja toimi myös kirkon urkurina vuosina 1868–1870 sekä kirkkolaulun opettajana Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa 1878–1896. Vuosina 1867–1872 hän toimi myös yliopiston voimistelunopettajana. Hymander julkaisi messusävelmiä sekä sanoitti ja sävelsi hengellisiä lauluja ja virsiä. Hän on kirjoittanut virren numero on 265 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa. Hymander on myös suomentanut tai muokannut virret 71, 85, 123, 274, 336 ja 611. Vuonna 1868 hän laati ehdotuksen koraalikirjojen uudistamiseksi.
Johan Hymanderin lapsia olivat pianopedagogi Ingeborg Hymander ja urkujenrakentaja Josef Hymander (1882–1954).
Sävellyksiä

Suomalainen messu, 1859
Svenska mässan, 1859
Siionin kantele, 1874
Sions harpa, 1874
Matkalauluja, 1874, Lähetysseurakunnan laulukirjassa
Suomalainen ja ruotsalainen messu, 1878
Virsi-Kantele tahi Nuotisto, 1892
Huuvari

Huuvari (ruots. Hovarböle) on kylä Askolassa Särkijärven ja Juornaankylän välissä. Kylässä on kaksi karjatilaa sekä Prestbackan pitokartano. Alue on Porvoon työssäkäyntialuetta. Kylän läpi kulkee  mutkikas Myrskyläntie, joka on kesäisin suosittu  motoristien keskuudessa. Askolan suurin järvi Tiiläänjärvi, jonka pinta-ala on 2,13 km², sijaitsee osittain Huuvarissa.  Järvi on tunnettu suurista kuhistaan.
Kirjallisuutta

Kekkonen, Ilmo (toim.): Huuvarin-Särkijärven kyläkirja. Huuvari-Särkijärven nuorisoseura, 2002. 303 sivua. ISBN 952-91-4439-3.
Aiheesta muualla

Huuvarin kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Askola |
| --- | --- | --- |
 Uusimaa  Porvoon seutu 
| Historia |  Askolan kulttuuri  Johannes Linnankoski  Kottian kylän hiidenkirnualue  |  |
| Kylät ja  kunnanosat |  Huuvari  Juornaankylä  Kirkonkylä  Korttia  Monninkylä  Nalkkila  Nietoo  Puhar-Onkimaa  Särkijärvi  Tiilää  Vahijärvi  Vakkola  |  |
| Luonto |  Askolan hiidenkirnut  Ilolanjoen vesistö Ilolanjoki  Porvoonjoki Linnankoski  Vakkolankoski  Etujärvi  Koukjärvi  Kylänpäänjärvi  Takajärvi  Tiiläänjärvi  Vahijärvi  Valkjärvi  |  |
| Talous |  Posintra  |  |
| Kulttuuri |  Askola-seura  Askolapäivä  Askolan kotiseutumuseo  Askolan pääkirjasto  Huuvarin-Särkijärven nuorisoseura  Johannes Linnankosken nuoruudenkoti  Juornaankylän nuorisoseura  Laulu tulipunaisesta kukasta  Monninkylän nuorisoseura  Tuomiranta  Vahijärven nuorioseura  Luettelo taideteoksista  |  |
| Seurakunnat |  Askolan seurakunta Askolan seurakuntakoti  Askolan siunauskappeli  Askolan kirkko  Juornaankylän rukoushuone  |  |
| Urheilu ja liikunta |  Askolan Urheilijat  Askola-Areena  Askolan liikuntakeskus Askolan yleisurheilukenttä  Askolan pesäpallokenttä  Inkilän lenkki  |  |
| Koulutus |  Askola-Instituutti – Ammattiopisto  Monninkylän koulu  |  |
| Liikenne |  Kantatie 55  Seututie 151  Seututie 167  |  |
| Muuta |  Askolan kunnanvaltuusto  Askolan vaakuna  Askolan terveyskeskus  Mäntsälä-lehti  |  |
Huolinta

Huolinta on rahdin kulun hallintaa ostajan, myyjän, kuljetus- ja varastointiyritysten sekä viranomaisten välillä.
Laajemmin avattuna huolinta on toisen omistamien tavaroiden kuljettamisen järjestämistä, tullauksesta huolehtimista sekä tuonti- ja vientiselvitysten tekemistä. Usein siihen liittyy myös tavaroiden varastointi. Huolitsija, eli speditööri on itsenäinen yrittäjä, joka työskentelee omissa nimissään tavaranomistajan lukuun. Oikeudellisesti huolitsija on välillinen edustaja. Jos huolitsija suorittaa tavaroiden kuljetuksen itse, häneen sovelletaan rahdinkuljettajaa koskevia säännöksiä. Huolintayritykset ovat logistiikkasektorilla toimivia yrityksiä, jotka tuottavat ja välittävät huolinta- ja logistiikkapalveluita asiakkaiden hyvinkin vaihteleviin tarpeisiin. Huolintayritysten perustoimintoihin kuuluvat edelleen ne logistiikkapalvelut, jotka on perinteisesti totuttu liittämään huolitsijan toimintoihin, kuten esimerkiksi tullauspalvelut, kansainvälisten kuljetusten järjestäminen ja välittäminen sekä niihin liittyvät nouto- ja jakelupalvelut. Huolitsijalla on oikeus palkkioon tekemästään työstä ja korvaukseen kuluistaan. Palkkion ja kulujen vakuutena ovat huolitsijan hallussa olevat päämiehen tavarat, joihin huolitsijalla on pidätysoikeus.
Huolinnan päämääränä on esimerkiksi tuotteen kuljettamista tehtaalta väliaikaisvarastoon, ja väliaikaisvarastosta jälleenmyyjälle tai loppukäyttäjälle. Jos tuotteen valmistaja, varsinkin pienet valmistajat, joutuisivat itse hoitamaan tuotteiden varastoinnin, niin siitä koituisi huomattavia kuluja. Huolintayrityksillä on suuret varastot, joihin tuotteiden varastointi on halpaa. Käyttämällä huolintayrityksen varastoa valmistajan varastointikulut ovat pienemmät kuin mitä ne olisivat käytettäessä omaa varastoa. Suuremmilla valmistajilla on yleensä omat huolintatytäryhtiöt, joiden ansiosta suuret valmistajat saavat pienennettyä logistiikasta aiheutuvat kulut mahdollisimman pieniksi.
Määritelmiä

Huolinta on tavaran, tiedon, rahan sekä kuljetusvälineiden ja -yksiköiden liikkumisen oikea-aikaista ja kustannustehokasta hallintaa maailmankaupassa ostajan, myyjän, kuljetus- ja varastointiyritysten sekä viranomaisten välillä. Se on erittäin tärkeä, mutta usein näkymätön osa toimivaa ulkomaankauppaa. Huolinta- ja logistiikkapalvelut muodostavat kansainvälisen kaupankäynnin perustan. Lisäksi ne vastaavat teollisuuden ja kaupan alan sekä kuljetusyritysten välisestä sujuvasta toiminnasta ja toimivasta maailmankaupasta.
Huo­lin­ta-alan maail­man kat­to­jär­jes­tö FIA­TAn ja Suo­men Huo­lin­ta- ja Lo­gis­tiik­ka­liit­to ry:n hy­väk­sy­mä mää­ri­tel­mä huo­lin­ta­pal­ve­luil­le on seu­raa­va: ”Huo­lin­ta- ja lo­gis­tiik­ka­pal­ve­luil­la tar­koi­te­taan ta­va­ran kul­je­tuk­seen, yh­teis­las­tauk­seen, va­ras­toin­tiin, kä­sit­te­lyyn, pak­kaa­mi­seen tai ja­ke­luun liit­ty­viä pal­ve­lu­ja se­kä näi­hin liit­ty­viä li­sä- ja neu­von­ta­pal­ve­lu­ja. Li­sä- ja neu­von­ta­pal­ve­lu­ja ovat esi­mer­kik­si tul­lauk­seen ja ve­ro­tuk­seen liit­ty­vät pal­ve­lut, ta­va­raa kos­ke­vien vi­ral­lis­ten il­moi­tus­ten an­ta­mi­nen, va­kuu­tus­ten mer­kit­se­mi­nen ta­va­ral­le se­kä ta­va­raan liit­ty­vien asia­kir­jo­jen laa­ti­mi­nen, ke­rää­mi­nen tai mak­sa­mi­nen.Huo­lin­ta­pal­ve­lui­hin si­säl­ty­vät myös ta­va­ran kul­je­tuk­seen, kä­sit­te­lyyn tai va­ras­toin­tiin liit­ty­vät tie­to- ja vies­tin­tä­tek­niik­kaa hyö­dyn­tä­vät lo­gis­tiik­ka­pal­ve­lut se­kä toi­mi­tus­ket­jun to­sia­sial­li­nen hal­lin­ta ko­ko­nai­suu­des­saan.”
Huolinta Suomessa

Noin puolet Suomen ulkomaankaupan kuljetuksista on huolintaliikkeiden organisoimaa, ja että huolitsijoiden käsittelemän ulkomaankaupan arvo on yli 100-kertainen toimialan omaan arvonlisäykseen verrattuna.
Suomessa toimivia huolintayrityksiä on arviolta noin 350–380 kappaletta. Tarkkaa lukumäärää on vaikea todeta, koska samalla TOL-koodilla 52291 luokitellaan huolintayritysten lisäksi rahtausyritykset eivätkä kaikki rekisteröityneet yritykset ole aktiivisia.
Suomen suurimpiä huolinta- ja logistiikka-alan yrityksiä ovat muun muassa Schenker Oy, DHL Freight (Finland) Oy, DSV Road Oy, Nurminen Logistics Services Oy, Oy Kuehne + Nagel Ltd, Varova Oy, Oy Beweship Ab, United Parcel Service Finland Oy (UPS), PostNord Oy.
Huolinta Suomessa > Huolinta-alan toimijoita

Suomen Huolinta- ja Logistiikkaliitto ry (SHLL) on huolinta- ja logistiikka-alan yritysten kansallinen elinkeino- ja työmarkkinapoliittinen edunvalvontajärjestö. Liitolla on noin 65 jä­sen­tä.
Huolinta Suomessa > Huolinnan tulevaisuus

Kotimaisten huolintayritysten tulevaisuus on vahvasti sidottu talouden ja Suomen ulkomaankaupan kehitykseen, Mikäli ulkomaankaupan vienti tai tuonti (tonnit tai arvo) laskee, laskee samalla viejien ja tuojien palvelutilaukset huolinta- ja logistiikkayrityksille. Ja päinvastoin, jos ulkomaankauppa vetää hyvin, myös huolinta- ja logistiikkayrityksillä on hyvät menestymisen mahdollisuudet.
Myös uudet teknologiat tulevat monin tavoin muuttamaan toimialaa. Esimerkiksi digitalisaatio tulee parantamaan kuljetusketjujen läpinäkyvyyttä, lähetysten seurantaa ja kuljetusten kustannustehokkuutta. Teknologisen kehityksen lisäksi myös ympäristö- ja turvallisuussääntelyn muutokset tulevat lähivuosikymmeninä vaikuttamaan huolinta- ja logistiikka-alaan merkittävästi.
Laajan toimenkuvan ja alaan vaikuttavien muutosten vuoksi huolinta- ja logistiikka-alan toimijoilta vaaditaan nopeaa mukautumiskykyä sekä jatkuvaa oppimista. Tällä hetkellä yksi alan haasteista on pula osaavasta työvoimasta. Alan houkuttelevuus on viime vuosina jonkin verran parantunut, mutta Suomen ulkomaankaupan toiminnalle kriittisen huolintaalan suosiota ja tunnettuutta on tarpeen kehittää määrätietoisesti myös tulevaisuudessa.
Aiheesta muualla

Suomen Huolinta- ja Logistiikkaliitto ry:n verkkosivut
Huolinta - avain toimivaan ulkomaankauppaan -selvitys
Logistiikan maailman huolintaa käsittelevä osuus
Ida Aalberg

| Ida Aalberg |
| --- | --- |
 Ida Aalberg Pietarissa vuonna 1901 Hedda Gablerin roolissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. joulukuuta 1857 Leppäkoski, Janakkala
Kuollut: 17. tammikuuta 1915 (57 vuotta) Pietari, Venäjän keisarikunta
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1874 – 1911
Merkittävät roolit:  Kirsti (Elinan surma) Ofelia (Hamlet) Hedda Gabler (Hedda Gabler) Boriska (Kylän heittiö) Maria Stuart (Maria Stuart) Nora (Nukkekoti) Julia (Romeo ja Julia)
Ida Emilia Aalberg (4. joulukuuta 1857 Leppäkoski – 17. tammikuuta 1915 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli aikansa huomattavin ja kansainvälisesti tunnetuin näyttelijä Suomessa. Aalberg oli Suomalaisen Teatterin näyttelijä 1874–1883 ja myöhemmin säännöllinen vierailija. Hän esiintyi myös ulkomaisilla näyttämöillä muun muassa Skandinaviassa, Saksassa, Unkarissa ja Venäjällä.
Uuden teatteritalon myötä Suomalainen Teatteri muutti 1902 nimensä Suomen Kansallisteatteriksi. Aalberg kiinnostui muutama vuosi myöhemmin ohjaamisesta ja teatterin johtamisesta. Hänet nimitettiin ohjaaja-näyttelijäksi (apulaisjohtaja) vuonna 1909. Ohjaajana Aalberg ei kuitenkaan menestynyt. Hänen irtisanomisensa aiheutti kulttuuriskandaalin vuonna 1911, eikä hän suunnitelmista huolimatta enää ehtinyt palata säännölliseksi vierailijaksi Kansallisteatterin näyttämölle ennen äkillistä kuolemaansa tammikuussa 1915.
Aalberg oli aviossa vuodesta 1887 tunnetun fennomaanin Lauri Kivekkään kanssa tämän kuolemaan asti 1893. Vuodesta 1894 alkaen hänen puolisonsa oli pietarilainen paroni Alexander Uexküll-Gyllenband, juristi ja filosofi, josta myöhemmin tuli merkittävä teatterielämän vaikuttaja. Aalberg oli paitsi suomenkielisen teatteritaiteen uranuurtajia, myös kansainvälisesti suuntautunut. Ensimmäisistä ammattinäyttelijän vuosistaan alkaen hän haaveili urasta Keski-Euroopan suurissa teattereissa. Hän saavutti jonkin verran menestystä kotimaansa ulkopuolella, mutta kielitaidon puute nousi esteeksi suuren maailman valloittamiselle.
Ida Aalbergiin on liitetty usein ylisanoja kuten ”jumalainen”, ”lumovoimainen” ja ”ihmeellinen”. Suomen Kansallisteatterin pitkäaikainen johtaja Eino Kalima opiskeli nuoruudessaan Moskovassa ja näki ihailemansa Aalbergin sikäläisellä näyttämöllä. Hän kuvailee tunnelmiaan esiripun avauduttua: ”Päähenkilöä –– Ida Aalbergia ei näkynyt eikä kuulunut. Mutta sitten tapahtui jotain, mitä en koskaan unohda: kulissien takaa eteisestä alkoi kuulua Ida Aalbergin ihmeellinen ääni ––. Jostain syvältä rinnastani kurkkuun noussut liikutuksen laine oli tukahduttaa minut. Niin suggeroivaa ääntä en ole maailmassa kuullut kellään. Hän tuli näyttämölle ja hänen mukanaan jokin taikavoima."
Lapsuus ja nuoruus > Sukutausta

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Excelsior tibi discis!” | ” |
– Ida Aalbergin motto
Ida Aalberg syntyi 4. joulukuuta Hämeenlinnan ja Riihimäen välimailla sijaitsevassa Leppäkosken kylässä. Hänen vanhempansa olivat ratamestari Antti Ahlberg (1832 Hämeenlinna – 1904 Janakkala) ja Agneta Charlotta Lindroos (1829 Tuulos – 1900 Janakkala). Antti Ahlbergin todennäköinen isä oli musikaalisuudestaan tunnettu karduaaninahkurin poika ja tuomari Anders Johan Åhlberg (1806–1860), jonka sukunimeä Antti käytti, tosin aalla kirjoitettuna. Antin äiti, Liisa Eerikintytär, oli syntyisin Pälkäneeltä ja pysyi elämänsä naimattomana. Hän synnytti seitsemän aviotonta lasta. Charlotta Lindroosin isä puolestaan oli tuuloslaisen vuokraviljelijän poika, ajurina Hämeenlinnassa työskennellyt Aleksander Lindroos. Charlotan äiti, taloudenhoitaja Maja Stina Veckman, oli kotoisin Pernajasta ja opetti kaikille kolmelle tyttärelleen ruotsia.
Antti ja Charlotta Ahlbergin perheen esikoinen oli Oskar (1855–1923), ja Ida oli heidän toinen lapsensa. Vuonna 1860 syntyi Axel Mauritz (Aksel), josta tuli perheen musta lammas. Hän muutti Pohjois-Amerikkaan, ja hänen kuolinvuotensa on tuntematon. Sisarussarjan seuraava, Anton August (1864–1865) kuoli vuoden ikäisenä ja myös viides lapsi, suurten nälkävuosien aikana syntynyt Alma Maria (1866–1869) kuoli varhain. Kuudes lapsi oli Anders August (Antti) (1870–1942) ja seitsemäs Hugo Hjalmar (Jalmari) (1872–1904). Suomen ensimmäinen ratayhteys, Helsinki–Hämeenlinna avattiin maaliskuussa 1862, ja sen rakentaminen työllisti Antti Ahlbergiä, joka perheineen muutti radanvarsimökkiin 1850-luvulla.
Lapsuus ja nuoruus > Kouluvuodet

Aalberg oli vilkas lapsi, vaikkakin toisinaan hän oli syrjäänvetäytyvä. Hän oppi puhumaan varhain. Etelähämäläiseen kasvuympäristöön kuului viljavia peltoja, kuohuvia koskia ja Leppäkosken kartano, jonka sivurakennuksessa Ahlbergit elivät. Perheen pojat koulutettiin Hämeenlinnassa, Ida pääsi helsinkiläiseen kouluun yhdeksänvuotiaana. Rautatieläisperheen tyttären koulunkäynti ei ollut tavanomaista 1860-luvun Suomessa, sillä tuohon aikaan koulutettiin lähinnä säätyläisten tyttäret. Idan ensimmäinen opinahjo oli Kjöllerfeldtin ruotsinkielinen kaksivuotinen valmistava koulu. Sen jälkeen hän siirtyi vastaperustettuun Suomalaiseen tyttökouluun. Koulunkäynti päättyi lyhyeen, sillä Ahlbergit olivat liian varakkaita vapaaoppilaspaikkaan, mutta liian köyhiä maksamaan lukukausimaksuja. Idaa onnisti, ja hän sai jatkaa koulua Helena Tawaststjernan yksityisoppilaana. Ida jatkoi opiskelua Turengissa Selma Qvistin johdolla 1871 ja 1872. Aalberg hyötyi huomattavasti uransa aikana opiskelemistaan ruotsin ja saksan kielistä, joskin niiden vääräntyylisenä pidetty ääntäminen haittasi usein hänen taiteellisen tulkintansa eheyttä. Sen sijaan hän sai suoranaisia taiteellisia triumfeja näytellessään äidinkielellään Ruotsin ja Unkarin teattereissa, vaikka yleisö ei ymmärtänyt suomea juuri lainkaan.lähde?
Ura > Viimeiset vuodet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Siinä, missä ennen näyteltiin suurieleisesti ja suuriäänisesti, käytetään nyt vain säästeliäitä eleitä ja tuskin lainkaan äänekästä deklamaatiota. On joskus sanottu, että Ida Aalberg, jos hän nyt ilmestyisi keskuuteemme, herättäisi katsojissaan ja kuulijoissaan melkoista kummastusta; ei sellaiseen enää olla tottuneita.” | ” |
– Rafael Koskimies vuonna 1953 kirjassa Suomen Kansallisteatteri 1902/1917.
Kesä 1914 oli Ida Aalbergin viimeinen. Hän vietti sen veljensä Antti Anteron perheen luona Nokialla, kuten useat aiemmatkin kesänsä. Antti Aalberg oli muuttanut sukunimensä Anteroksi vuonna 1906. Ensimmäisen maailmansodan alkaminen teki kesästä poikkeuksellisen jännittyneen. Alexander Uexküll-Gyllenbandin täytyi lähteä Nokialta Pietariin heti sodan sytyttyä elokuun alussa. Venäjältä taasen virtasi saksalaisperäisiä pakolaisia rautateitse Suomen kautta kotimaahansa. Aalberg pyysi heitä viemään Saksaan terveiset, että pian Suomi olisi itsenäinen maa. Antti Antero paheksui sisarensa aktivismia, sillä santarmit olisivat saattaneet pidättää tämän. Marraskuussa 1914 Aalberg vieraili Viipurin Maaseututeatterissa Magdan roolissaan näytelmässä Koti. Jälleen kerran hän lumosi sekä kollegansa että kriitikot ja yleisön.
Suomen Kansallisteatterin johtokunnan ja Aalbergin välinen konflikti päättyi keväällä 1914, kun teatterin johtoon valittiin Kaarlo Bergbomin sisarentytär Mathilda von Troil sekä Eino Kalima ja Jalmari Lahdensuo. Von Troil pyrki saamaan paronitar Aalberg-Uexküllin takaisin Kansallisteatterin riveihin, ja pitkän taivuttelun jälkeen onnistui tavoitteessaan. Aalberg lupautui näyttelemään Orleansin neitsyessä helmikuussa 1915. Von Troilin käsityksen mukaan teatterisodan ytimessä oli ollut Maila Mikkola (Talvio), joka oli pilannut Aalbergin ja teatterin johtokunnan välit. Tammikuussa 1915 Aalberg vilustui pahoin, kuten monesti aiemminkin oli käynyt. Hän kuoli kotonaan Pietarissa 17. tammikuuta 1915. Aalberg kuljetettiin Helsinkiin haudattavaksi ja surusaattue oli mittava niin Pietarin Suomen asemalla kuin Helsingissäkin. Myös matkan varrelle Terijoelle ja Viipuriin oli kokoontunut laaja joukko surijoita. Vapaaherratar Ida Aalberg-Uexküll siunattiin Helsingin Vanhassa kirkossa ja haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Hauta sijaitsee korttelissa V22-3-11. Haudalle pystytettiin 1925 Kansallisteatterin tilaama punagraniittinen muistokivi, jonka vestaalia esittävän vertauskuvallisen reliefin toteutti kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen.
Aalbergin kuoleman jälkeen Vapaaherra Axel Uexküll-Gyllenband herätti henkiin vanhan ajatuksen taiteellisesta teatterista. Hanke toteutui vuonna 1919, jolloin Ida Aalberg -teatteri toimi lyhyen aikaa Helsingin Uudessa ylioppilastalossa. Lisäksi Uexküll-Gyllenband olisi halunnut perustaa museon puolisonsa muistoksi Vironkadun huoneistoon, missä pariskunta oli asunut 1909–1911. Museosuunnitelma kuitenkin raukesi.
Ida Aalberg -säätiö ja -seura

Ida Aalbergin muistoa vaalivat muun muassa Ida Aalberg -säätiö Helsingissä (1957) ja Ida Aalberg -seura Janakkalassa (1985). Säätiön perustajia olivat muun muassa näyttelijät Mia Backman ja Jalmari Rinne. Sen tarkoitukseksi kirjattiin ”Aalbergin muiston vaaliminen ja suomenkielisen näyttämötaiteen tukeminen”. Säätiö jakaa joka toinen vuosi Ida Aalberg -näyttelijäpalkinnon, joka on Suomen suurin yksittäinen teatterialan palkinto. Ida Aalberg -seuran aiheena on paitsi Aalberg, myös janakkalalaisen ja sen ympäristön kulttuurityön tekeminen ja tukeminen.lähde?
Muuta

Suomen Kansallisteatterin taakse Helsingin Kaisaniemen puistoon on pystytetty syksyllä 1972 kuvanveistäjä Raimo Utriaisen suunnittelema Aalbergin muistopatsas Esirippu. Patsas aiheutti abstraktiudellaan voimakasta mielipiteiden vaihtoa voitettuaan suunnittelukilpailun vuonna 1961, koska se oli silloin Suomen ensimmäinen ei-esittävä veistosmonumentti. Avoimen kilpailun muistopatsaasta oli julistanut Ida Aalbergin säätiö vuonna 1959.
Aalbergin synnyinkoti sijaitsee Janakkalan Leppäkoskella koulun ja rautatien välissä. Tämä ratavartijan talo on nykyisin Ida Aalberg -museona. Lisäksi Janakkalan kunnan kirjasto on nimetty Aalbergin mukaan, ja se sijaitsee Ida Aalbergin aukiolla. Helsinki on kunnioittanut Ida Aalbergin muistoa nimeämällä hänen mukaansa tien ja puiston Pohjois-Haagaan.
Aalbergin syntymän satavuotismuistoksi julkaistiin vuonna 1957 postimerkki.
Kyllikki Forssell näytteli Ida Aalbergia Jaakko Pakkasvirran elokuvassa Runoilija ja muusa (1978).
Aalbergin työn kunnioittamiseksi perustettiin vuonna 1918 lyhytaikainen Ida Aalberg -teatteri.