stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sony BMG Music Entertainment

| Sony BMG Music Entertainment, Inc>  |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  5. elokuuta 2004
Lakkautettu:  2008
Toimitusjohtaja:  Andrew Lack: Chairman of the Board of Directors;  Rolf Schmidt-Holtz: Chief Executive Officer, Tim Bowen: Chief Operating Officer, Kevin Kelleher: Executive Vice President and Chief Financial Officer
Toimiala:  Musiikki & Viihde
Tuotteet:  Musiikki & Viihde
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sony BMG Music Entertainment, Inc. oli vuosina 2004–2008 toiminut levy-yhtiö. Se oli lopputulos 50–50-yhteenliittymästä Sony Music Entertainmentin (osa Sonya) ja BMG Entertainmentin (osa Bertelsmannia) välillä. Yhteenliittymä toteutui 5. elokuuta 2004. Sony ja Bertelsmann omistivat kumpikin 50 prosenttia yhtiöstä. 5. elokuuta 2008 ilmoitettiin, että Sony ostaa Bertelsmannin osuuden levy-yhtiöstä. Tämän vuoksi levy-yhtiön nimeksi vaihtui Sony Music Entertainment, Inc.
Sony BMG Music Entertainment oli yksi neljästä suuresta (Big Four) levy-yhtiöstä ja äänitallenteiden tuottajasta. Yhtiö omisti ja hoiti muun muassa seuraavien levy-yhtiöiden levyjakelun: Arista Records, Columbia Records, Epic Records, J Records, RCA Victor Records, RCA Records, Sonic Wave America.
Sony BMG:n levymerkit

| --- | --- |
 Brightside Recordings  BMG Latin  Bros Records  Columbia Records C2 Records  Loud Records  Epic Records Caribou Records  550 Music  Ruthless Records  Legacy Recordings  Ode Records  Ravenous Records  RCA Music Group RCA Records  Phonogenic Records  Arista Records/J Records  RCA Victor Group RCA Victor Records  Bluebird Records  Windham Hill Records  Provident Music Group Provident Label Group Brentwood Records  Benson Records  Essential Records  Flicker Records  Beach Street Records  Reunion Records  Praise Hymn Music Group  Provident Special Markets  Provident-Integrity Distribution :  Sony BMG Nashville Arista Nashville  BNA Records  RCA Nashville  Sony BMG Masterworks RCA Red Seal  Sony Classical  deutsche harmonia mundi  Arte Nova Classics  Sony Wonder  Sony Urban Music  Zomba Music Group Battery Records  Epidemic Records  La Face Records  Jive Records  Music for Nations Records  Pinnacle Records  Rough Trade Records  Silvertone Records  So So Def Records  Verity Records  Volcano Records/Zoo Records  X-Cell Records  RED Distribution  Sony BMG International Companies  Sony Discos
Aiheesta muualla

Yahoo! - Sony BMG Music Entertainment Company Profile.
Music press coverage of Sony BMG merger completion.
Business press coverage of merger completion.
Groklaw page on SonyBMG DRM issues and litigation.
SonyBMG Litigation and Rootkit Info.
Southcliffen tragedia

| Southcliffen tragedia> Southcliffe |
| --- | --- |
Tyyli:  jännitysdraama
Kestoaika:  45 minuuttia
Verkko:  Channel 4 Yle TV1 (Suomi)
Esitetty:  4. elokuuta 2013 – 18. elokuuta 2013
Jaksoja:  4
Tuotanto
Tuottaja(t):  Derrin Schlesinger
Vastaava(t) tuottaja(t):  Peter Carlton Sophie Gardiner
Ohjaaja(t):  Sean Durkin
Käsikirjoittaja(t):  Tony Grisoni
Tuotantoyhtiö(t):  Warp Films
Palkinnot
Voitetut:  Bafta Paras miespääosa Sean Harris
Aiheesta muualla
IMDb
Southcliffen tragedia (Southcliffe) on vuonna 2013 Channel 4:llä esitetty brittiläinen draamasarja. Tony Grisonin käsikirjoittaman ja Sean Durkinin ohjaaman sarjan tapahtumat sijoittuvat idylliseen brittiläiseen pikkukaupunkiin, jossa tapahtuu joukkomurha. Surmatyön tekijää esittänyt Sean Harris voitti sarjasta vuoden 2013 parhaan miespääosan Bafta-palkinnon.
Suomessa sarja alkoi Yle TV1 -kanavalla 29. tammikuuta 2017.
Southcliffen tragedian miljöö, Southcliffe, on fiktiivinen. Sarja kuvattiin Favershamin kaupungissa Kentissä.
Juoni

Useita ihmishenkiä vaatinut tragedia ja ampuja Stephen Morton (Sean Harris) ovat koko kansakunnan huulilla.
Tapahtumista saapuu raportoimaan Southcliffen oma kasvatti, toimittaja David Whitehead (Rory Kinnear), jota ahdistavat myös omat lapsuusmuistot.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rory Kinnear  | … |  David Whitehead   |
|  Sean Harris  | … |  Stephen Morton   |
|  Shirley Henderson  | … |  Claire Salter   |
|  Anatol Yusef  | … |  Paul Gould   |
|  Eddie Marsan  | … |  Andrew Salter   |
|  Joe Dempsie  | … |  Chris Cooper   |
|  Geoff Bell  | … |  Alan   |
|  Kaya Scodelario  | … |  Anna Salter   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Harri Römpötti kuvaili sarjaa taidokkaaksi ja sanoi, että "Southcliffen tragedia kehittää monitahoista kertomustaan vivahteikkaasti. Sarja on yksi viime aikojen parhaista brittituotannoista."
Aiheesta muualla

Southcliffe Channel 4:n verkkosivuilla (englanniksi)
Southcliffen tragedia Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sipoon teloitussurma

Sipoon teloitussurma tapahtui Sipoon Söderkullassa 23. heinäkuuta 2018. Henkirikoksen uhri oli 49-vuotias menestynyt yritysjohtaja, joka murhattiin kotiinsa teloitustyylisesti päähän ampumalla. Juttua tutkittiin ensin pimeänä henkirikoksena, kunnes epäillyn jäljille päästiin noin viikkoa myöhemmin hänen lähettämänsä sähköpostin kautta. Syylliseksi paljastui 34-vuotias Mikko Loimula, joka oli ollut uhrin alainen työeläkeyhtiö Ilmarisessa. Hän teki itsemurhan kotonaan 2. elokuuta, kun Suomen poliisin karhuryhmä sekä Rajavartiolaitoksen ja Puolustusvoimien valmiusyksiköt olivat menossa pidättämään häntä. Teon motiivina oli Loimulan pettymys uhriinsa esimiehenä.
Sipoon teloitussurman esitutkintamateriaali tuli julkiseksi helmikuussa 2019. Poliisin mukaan teko oli erittäin raaka ja julma sekä erityisen suunnitelmallinen. Tapaus ei kuitenkaan päädy oikeuteen murhasta epäillyn kuoleman vuoksi. Tapausta on pidetty Suomen rikoshistoriassa poikkeuksellisena.
Uhri

Henkirikoksen 49-vuotias uhri asui Sipoon Söderkullan Hansaksessa omakotitalossa. Hänelle oli aiemmin tullut asumusero, ja hänellä on kolme lasta. Uhri oli sijoitusalan ammattilainen, joka oli tehnyt pitkän uran eläkerahojen sijoittajana. Hän oli erikoistunut vaihtoehtoisiin hedge-sijoituksiin. Ennen Ilmarista uhri oli työskennellyt johtotehtävissä Kevassa, Nordeassa ja Veritaksessa. Äidinkieleltään ruotsinkielinen uhri oli koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ruotsinkielisestä kauppakorkeakoulusta Hankenista.
Uhri oli siirtynyt Ilmariselle helmikuussa 2013, jolloin hän tuli murhasta epäillyn esimieheksi niin sanottuun Alfa-yksikköön. Uhri siirtyi toisen yrityksen palvelukseen vuoden 2018 helmikuussa. Työtoverin mukaan uhri oli ollut työyhteisössä erittäin pidetty ja kaikin puolin miellyttävä henkilö.
Mikko Loimula

Henkirikoksen tekijä, 34-vuotias Mikko Loimula oli koulutukseltaan teknillisen fysiikan ja matematiikan diplomi-insinööri. Hän oli työskennellyt salkunhoitajana Ilmarisella yli viisi vuotta ennen kuin irtisanoutui omasta aloitteestaan helmikuussa 2016. Hän kuului niin sanottuun Alfa-tiimiin, johon palkataan matemaattisesti lahjakkaita ihmisiä. Loimula oli myös aktiivinen reserviupseeri ja toimi vapaaehtoisessa maanpuolustustyössä. Ilmariselta lähtönsä aikoihin hän oli eronnut pitkäaikaisesta tyttöystävästään.
Loimulan ystävä kuvaili poliisikuulustelussa tätä hyväksi ystäväksi. Hänen mukaansa Loimula oli viihtynyt Ilmarisella ja panostanut työhönsä, kunnes esimies vaihtui. Loimulan kertoman mukaan uusi esimies antoi hänelle huonompia työtehtäviä ja ohitti hänet palkankorotuksissa. Loimula oli kokenut muun muassa, että tiettyjä henkilöitä suosittiin ja että uusi esimies ajatteli vain omaa etuaan. Ennen irtisanoutumistaan alkuvuodesta 2016 Loimula oli esittänyt esimiehelleen eli tulevan surmatyön kohteelle vaatimuksen palkankorotuksesta. Työtoverin käsityksen mukaan esimies ei kuitenkaan ollut ottanut tätä suorana vaatimuksena vaan enemmänkin mielipiteenä.
Ystävät kuvailivat Loimulaa matemaattisesti erittäin älykkääksi, sosiaalisesti poikkeavaksi ja kylmäpäiseksi henkilöksi, joka osasi peittää tunteensa hyvin. Hän saattoi kuitenkin suuttua helposti ja olla pitkävihainen. Sekä uhrin että Loimulan entisen työtoverin mukaan Loimula paneutui tosissaan työhönsä ja yleisesti kaikkiin asioihin, ”ehkä liiakseenkin”. Loimula istui kollegan mukaan usein työpöytänsä ääressä yömyöhään. Loppuvuodesta 2015 kollega oli työtoveriltaan kuullut, että Loimula oli työaikana katsellut luotiliivejä netistä. Kolmannen ystävän luonnehdinnan mukaan Loimulassa oli myös vainoharhaisia piirteitä. Kreikan velkakriisin aikaan hän oli nostanut tuhansia euroja käteistä ja varastoinut kotiinsa muun muassa tonnikalaa ja Digestive-keksejä kuukauden tarpeiksi. Loimula piti myös useita luvallisia aseita kotonaan. Venäjän sekä pakolaiset hän koki uhaksi.
Irtisanoutumisensa jälkeen Loimula oli ystävien mukaan ollut hyvällä mielellä, urheillut paljon ja käynyt muun muassa vaellusreissulla Lapissa. Toisaalta hän oli halunnut olla enemmän omissa oloissaan eikä pitänyt enää niin aktiivisesti yhteyttä ystäviinsä. Keväällä 2018 hän oli alkanut aktivoitua työnhaussa. Neljä päivää ennen henkirikosta Loimula oli ollut viikonlopun erään ystävänsä mökillä, ja he olivat käyneet ampumassa aseilla erään hiekkakuopan reunalla. Viikonlopun aikana Loimula oli avannut ystävälleen syitä Ilmariselta lähtöönsä ja ilmaissut tyytymättömyytensä entistä esimiestään kohtaan. Loimula oli sanonut tulleensa tulokseen, että esimiehen kaltaiset täytyisi ”poistaa täältä”.
Surmapäivän tapahtumat

Tapahtumapäivänä 23. heinäkuuta 2018 Loimula oli ollut Mikkelissä. Poistuessaan sieltä hän pysähtyi ABC-huoltoasemalle ostamaan jäähdytysnestettä ja vettä. Hän oli tallentunut aseman valvontakameraan kello 14.30. Tämän jälkeen hän oli ajanut autollaan Sipooseen. Henkirikoksen uhri oli mennyt surmapäivänä 23. heinäkuuta aamulla töihin ja poistunut työpaikaltaan kello 17.21. Tämän jälkeen hän oli asioinut Vantaalla musiikkikaupassa ja Vaaralan McDonald’sissa puoli seitsemän jälkeen. Ajomatka ravintolasta uhrin kotiin on noin 13 minuuttia. Uhrin autosta löytyi McDonald’sin paperipussi, jossa oli syömätöntä pikaruokaa ja täysi muki virvoitusjuomaa.
Uhrin kodin lähellä tehtiin silminnäkijähavainto maastonvihreään sadeviittaan pukeutuneesta miehestä, joka kiikaroi aidan takaa uhrin talolle päin. Todistaja teki havainnon noin kello 18.51. Poliisikuulustelussa silminnäkijä kertoi, että mies oli peittänyt päänsä ja kasvonsa jollakin ja että tällä oli isot aurinkolasit. Sadeviitta kiinnitti todistajan huomiota, koska ulkolämpötila oli hellelukemissa. Poliisi uskoo Loimulan odotelleen talon edustalla uhrin saapuessa kotiin hieman ennen kello seitsemää ja päässeen sisälle taloon uhkaamalla tätä aseella, sillä talon ulko-ovesta ei löytynyt murtojälkiä. Loimula oli poliisin mukaan viipynyt talossa noin 25 minuuttia ja poistunut sitten paikalta. Hän käytti teossa todennäköisesti äänenvaimenninta, jonka oli lainannut ystävältään.
Rikostutkinta

Uhrin löysi hänen tyttärensä uhrin omasta makuuhuoneesta ammuttuna 24. heinäkuuta aamulla noin kello 9.18. Uhri oli maannut sängyllä vatsallaan pukeutuneena pikeepaitaan, housuihin ja purjehduskenkiin. Uhrin jalat ja kädet oli sidottu narulenkillä, ja hänen suunsa oli kapuloitu pikeepaidalla. Ruumiinavauslöydösten perusteella kuolinsyyksi todettiin pään ampumahaavat. Uhrin takaraivoon oli mahdollisesti ammuttu yhteensä kolme laukausta. Vainajasta ei ampumavammojen lisäksi löytynyt muita väkivallan merkkejä. Uhrin vierestä sängyltä löytyi myös pari tyhjää kellopidikettä sekä järjestelmäkamera. Loimula oli murhan yhteydessä vienyt asunnosta ainakin kaksi rannekelloa sekä kiväärin. Tämän vuoksi rikosnimikkeeksi on lisätty myös törkeä varkaus.
Poliisi tiedotti Sipoossa tapahtuneesta henkirikoksesta julkisuuteen tiistaina 24. heinäkuuta 2018. Silminnäkijähavainnon perusteella poliisi alkoi etsiä uhrin talon lähellä nähtyä ”sadeviittamiestä”. Tiedonhaun tuloksena poliisi sai Ilmariselta käsiinsä Loimulan lähettämän sähköpostin, jossa tämä ilmaisi lievän pettymyksen esimieheensä ja koki, ettei saanut työstään tarpeeksi palkkaa. Sähköpostin ja muiden tarkastusten kautta poliisi otti Loimulan tutkintalinjakseen. Tutkinnanjohtajan mukaan sähköpostiviesti oli sävyltään hyvin maltillinen. Myöhemmin tutkimuksissa varmistui, että epäillyn dna:ta oli löytynyt rikospaikalta.
Tutkinnassa kävi ilmi, että Loimula oli seurannut uhria yli kaksi kuukautta ennen surmaa. Hän oli asentanut uhrin autoon seurantalaitteet, joita ohjaili matkapuhelimensa avulla. Poliisitutkinnan perusteella laitteet olivat olleet uhrin autossa 8. kesäkuuta 2018 alkaen. Loimula oli poistanut laitteet uhrin autosta heti surmatyön jälkeen 23. heinäkuuta. Loimula oli varmuudella seurannut myös toista henkilöä ja mahdollisesti kolmatta, mutta tätä poliisi ei vahvistanut.
Esitutkintamateriaalin julkaisun yhteydessä poliisi vahvisti Loimulan seuranneen uhrin lisäksi entistä työtoveriaan Ilmarisesta, 41-vuotiasta miestä. Miehen auton takapuskurin alta poliisi löysi kaksi seurantalaitetta. Hänen matkapuhelimensa oli myös paikantunut usein samoihin paikkoihin kuin kaksi Loimulan liittymää. Loimulan epäiltiin suunnitelleen 41-vuotiaan surmaamista, mitä poliisi tutki törkeänä henkeen ja terveyteen kohdistuvan rikoksen valmisteluna. Loimula oli myös ottanut valokuvia sekä uhrin että toisen seuratun autosta.
Kuulustelussa 41-vuotias entinen työtoveri kuvaili Loimulaa ”aavistuksen poikkeavaksi” ja kertoi tämän saattaneen hermostua hyvinkin pienistä asioista. Loimula oli suuttunut esimerkiksi siitä, kun työtoverit olivat naureskelleet valeuutisista moititulle MV-lehdelle. Hän oli myös hakenut verotustietoja työtovereistaan ja käyttänyt niitä omissa palkkaneuvotteluissaan. Käytöksellään Loimula oli entisen työtoverin mukaan osoittanut halua esimiestehtäviin, ja hänellä oli ”kouluttava asenne” muita kohtaan. Mies arveli, ettei Loimula pitänyt hänestä, mutta ei keksinyt syytä, miksi Loimula olisi halunnut surmata hänet.
Liikkeet surmatyön jälkeen

Murhan jälkeen Loimula oli ajanut samana iltana autollaan Mikkeliin, jossa yritti järjestää itselleen alibin tekemällä maastolenkin, tallentamalla sen älykelloonsa ja muuttamalla lenkin tiedot päivää aikaisemmaksi. Hänen sedan-mallinen Volvonsa oli kuitenkin tallentunut valvontakameran kuviin matkalla uhrin asunnolle ja sieltä pois. Vielä merkittävämpää oli, että Loimulan kännykkä oli tekoaikaan paikantunut uhrin talon läheiseen tukiasemaan. Myöhemmin Loimula oli viettänyt viikonloppua erään ystävänsä mökillä. Viikonloppu oli sujunut rauhallisesti, eikä ystävä ollut huomannut mitään erityistä. Tämä ystävä oli aiemmin lainannut Loimulalle pistoolin äänenvaimentimen, jota Loimula käytti ollessaan ampumassa hiekkakuopalla toisen ystävän kanssa ennen surmaa.
Poliisi teki rynnäkön Loimulan asuntoon Helsingin Kasarmikadulla 2. elokuuta 2018. Loimula ampui ensin kolme laukausta asuntonsa oven läpi kohti poliiseja ja sen jälkeen itsensä. Hän löytyi asunnosta kuolleena poliisin mennessä sisään. Poliisi ei käyttänyt tilanteessa asetta. Loimulan asunnosta takavarikoitiin muun muassa pistooli, joka muistutti ominaisuuksiltaan asetta, jolla uhri ammuttiin. Hänen kotoaan löydettiin myös uhrilta löydettyjä vastaavia sidontavälineitä sekä kaikkiaan 10 luvallista asetta.
Sofiankirkko (Tukholma)

| Sofiankirkko Sofia kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Tukholman hiippakunta
Seurakunta:  Sofia församling
Rakentamisvuosi:  1906
Suunnittelija:  Gustaf Hermansson
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sofiankirkko
Sofiankirkko (ruots. Sofia kyrka) on yksi Tukholman suurimmista kirkoista. Se sijaitsee Södermalmin kaupunginosassa, Vita Bergen -puiston korkeimmalla kohdalla Katarina-Sofian kaupunginosa-alueella. Kirkko toimii Sofian seurakunnan pääkirkkona. Kirkko on nimetty kuningas Oskar II:n puolison Sofian mukaan.
Kirkon on suunnitellut arkkitehti Gustaf Hermansson, joka voitti vuonna 1899 järjestetyn suunnittelukilpailun. Kirkko rakennettiin vuosina 1902–1906. Vuosina 1948–1951 kirkon sisätilat restauroitiin ruotsalaisen arkkitehdin Lars Israel Wahlmanin johdolla. Sofiankirkon seinät ovat punertavaa graniittia ja tummaa hiekkakiveä.
Ulkoapäin kirkko on melkein samanlainen kuin vihkimisen aikoihin, mutta sisätiloissa on tehty paljon muutoksia. Seinät ja holvit oli alun perin koristeltu jugendtyylisillä kukkakoristeilla ja kuorissa raamatullisilla kuva-aiheilla. Vuodelta 1906 on säästynyt ainoastaan kolme lasi-ikkunaa. Kirkkosali sai nykyisen ulkoasunsa suurimmaksi osaksi vuosina 1948–1951 tehdyssä restauroinnissa, jolloin tarkoituksena oli pyyhkiä pois alkuperäiset värikkäät ja elävät koristelut, jotta sisustuksesta tulisi vähemmän levoton. Kaikki koristelut seinillä ja holveissa peitettiin harmaanvalkoisella. Akustiikan parantamiseksi seinillä ja kupolissa käytettiin asbestirappausta, mutta se imi itseensä niin paljon pölyä, että muutaman vuoden päästä holvit olivat todella likaantuneita.
Vuosina 1982–1983 tehtiin sisätiloihin remontti arkkitehti S. O. Larssonin johdolla. Silloin esimerkiksi asbesti poistettiin, sisäkatto ja seinät kalkkimaalattiin alkuperäisten värisävyjen mukaan sekä lisättiin lamppuja mm. kupoliin. Suurin muutos oli kirkkosalin uudelleenjärjestely: toinen alttari (nykyinen varsinainen alttari) sai kirkkotilan keskuksen siirtymään itäiseltä sivulta keskelle kirkkoa. Alkuperäiset penkit on järjestetty uuden alttarin ympärille kupolin alle. Istumapaikkojen määrä on vähentynyt vuoden 1906 1300:sta nykyiseen 700:aan.
Urut ovat göteborgilaisen Magnussonin yrityksen rakentamat vuonna 1906. Aluksi ne olivat 24-äänikertaiset, mutta ne on myöhemmin laajennettu 46-äänikertaisiksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
DN: Inget utrymme för gravar vid Sofia kyrka (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sofia kyrka
Käännös suomeksi
Sports Centre Triglav

| Sports Centre Triglav |
| --- | --- |

Stadionin tiedot
Sijainti:   Pokljuka, Slovenia
Koordinaatit:  46°20′39″N, 13°55′17.5″E
Korkeus merenpinnasta:  1 345 m
Remontoitu:  2009
Ampumapaikkoja:  30
Katsojakapasiteetti
Katsomo:  7 000
Maasto:  3 000-8 000
Ladut
Korkein kohta:  1 378 m
Matalin kohta:  1 339 m
Kilpailuja
Maailmancup:  1992, 1993, 1996, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2004, 2005, 2006, 2007, 2007, 2009, 2010, 2012, 2014, 2014, 2015, 2016, 2016, 2018
MM-kilpailut:  1998, 2001, 2006, 2021
Sports Centre Triglav on Pokljukassa, Luoteis-Sloveniassa sijaitseva ampumahiihtostadion.
Stadionilla kilpaillaan liki vuosittain ampumahiihdon maailmancupissa. Kilpailuajankohta on yleensä ollut joko joulu- tai maaliskuussa. Pokljuka on myös järjestänyt ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut kokonaisuudessaan kerran; vuonna 2001. Pokljuka sai Tjumenista siirretyt vuoden 2021 MM-kilpailut järjestettäväkseen.
Stadion saa nimensä Slovenian Triglav-vuoresta, jonka läheisyydessä se sijaitsee. Kilpailujen aikana varsinainen kisakylä sijaitsee 50 km päässä stadionista Šenčurissa ja useimmat kilpailijat asuvat noin 20 km päässä Bledissä. Urheilijat, toimitsijat ja katsojat kuljetetaan stadionille bussein, sillä stadion sijaitsee hankalastitavoitettavissa kapean tien päässä ja pysäköintitila on rajallinen.
Stina Aronson

| Stina Aronson |
| --- | --- |
 Stina Aronson
Henkilötiedot
Syntynyt: 1892 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 1956 (63–64 vuotta) Uppsala, Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Sara Sand, Mimmi Palm
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stina Aronson, kirjailijanimet Sara Sand ja Mimmi Palm, (1892 Tukholma, Ruotsi – 1956 Uppsala, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja opettaja.
Aronson kuvasi tunnetuimmissa kirjoissaan Norrbottenin köyhien ihmisten elämää ja seudun lestadiolaisuutta. Teoksessa Den fjärde vägen (1950) on luonnonmystiikkaa Ruotsin Lapin suomalaisseuduilla. Pohjoisia aiheita hän on käsitellyt myös novelleissaan kokoelmassa Sång till polstjärnan (1948). Runokokoelma Kantele: dikter ilmestyi 1949 (Norstedts).
Palkinnot ja tunnustukset

De Nion suuri palkinto 1956
Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto 1948
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stina Aronson Wikimedia Commonsissa
Sophie Gay

| Sophie Gay |
| --- | --- |
 Marie Françoise Sophie Nichault de la Valette eli Sophie Gay.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nichault de la Valette tai Nichault de Lavalette
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1776 Pariisi
Kuollut: 5. maaliskuuta 1852 Pariisi
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Esikoisteos:  Laure d’Estell (1802)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sophie Gay (s. Nichault de la Valette tai Nichault de Lavalette; 1. heinäkuuta 1776 Pariisi – 5. maaliskuuta 1852 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Hän asui vuoroin Aachenissa ja Pariisissa, myöhemmin yksinomaan Pariisissa, missä hänen salonkinsa oli seura- ja taidemaailman keskuksena. Hänen parhaat teoksensa ovat kolme ensimmäistä romaania Laure d’Estell (1802), Léonie de Montbreuse (1813) ja Anatole (1815), jotka osoittavat tekijän tarkkaa huomiokykyä, syvää tunnetta ja tyylitaitoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sophie Gay Wikimedia Commonsissa
Songtsen Gampo

| Songtsen Gampo |
| --- | --- |

Tiibetin valtakunnan hallitsija
 629–650  
Henkilötiedot
Syntynyt: n 617
Kuollut: 650
Songtsen Gampo (yarklung gtsang-po) oli Tiibetin valtakunnan hallitsija vuodesta 629 vuoteen 650. Häntä pidetään esimerkiksi buddhalaisuuden tuojana Tiibetiin.
Songtsen Gampo syntyi vuoden 617 paikkeilla Rgya massa nykyisessä Tiibetissä. Songtsen Gampo nousi Tiibetin valtaistuimelle vuonna 629 ja hän on ensimmäinen varmuudella tunnettu Tiibetin hallitsija. Songtsen Gampo loi Tiibetistä keskitetyn valtakunnan, jonka valtauskontona oli buddhalaisuus. Valtakunta laajeni Songtsen Gampon kaudella käsittämään myös osia Nepalista, Intiasta ja Kiinasta. Laajenemisen ohella Tiibet solmi diplomaattisia suhteita ulkomaille. Songtsen Gampo otti vaimoja Nepalista ja Kiinasta. Kiinalaisen prinsessa Wenchengin avioliittoa Songtsen Gampon kanssa vuonna 641 on joskus pidetty virheellisesti merkkinä Tiibetin ja Kiinan valtioliitosta. Kyse lienee pikemminkin Kiinan pyrkimyksestä lepytellä sotilaallisesti ja poliittisesti nousevaa Tiibetiä. Maat olivat käyneet sodan keskenään vuosina 635–636.
Tiibetin kirjakieli kehittyi viimeistään Songtsen Gampon kaudella. Sen kirjoittamiseksi käytettiin Koillis-Intialaista aakkoskirjoitusta ja esimerkiksi buddhalaisia pyhiä tekstejä alettiin kääntämään tiibetiksi. Songtsen Gampo rakennutti myös Lhasan Tsuglagkhangin tai Gtsug-lag-khangin temppelin, joka on nykyisin yksi tiibetinbuddhalaisuuden pyhimmistä paikoista. Songtsen kuoli vuonna 650.
Linnankosken voimalaitos

| Linnankosken voimalaitos |
| --- | --- |

Sijainti:  Vuoksi, Ruokolahti (nyk. Imatra)
Koordinaatit:  61.183213°N, 28.786342°E
Rakennustyyppi:  vesivoimalaitos
Valmistumisvuosi:  1900
Purkuvuosi:  1928
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Linnankosken voimalaitos oli vuonna 1900 Vuoksen Linnankoskeen valmistunut vesivoimalaitos, joka purettiin lähes kokonaan vuonna 1928. Imatran voimalaitoksen valmistumisen myötä Vuoksen pinta nousi tuolloin useita metrejä ja Linnankosken voimalaitoksen jäljelle jääneet rakenteet jäivät veden alle. Nykyään ne ovat suosittu sukelluskohde.
Historia > Rakentamissuunnitelmat

Linnankosken itärannalla oli jo 1700-luvulla toiminut Siitolan ja Ojalan kartanoille kuulunut vesimylly. Vuoksen ensimmäinen vesivoimaa hyödyntänyt teollisuuslaitos oli Linnankoskeen vuonna 1796 rakennettu saha, mutta se lopetetti toimintansa jo 1810-luvulla.
Linnankosken voimalaitoksen rakensi vuosina 1898–1900 tanskalaisen William Waernin ja ruotsalaisen Theodor Höffdingin perustama yhtiö Siitola Ab, joka osti Gustaf Törnuddin perikunnalta Linnankosken sekä siihen kuuluvat ranta-alueet. Voimalaitos rakennettiin tuottamaan sähköä lähelle perustetun kalsiumkarbiditehtaan voimanlähteeksi. Yhtiön oli tarkoitus rakentaa voimalaitos myös joen toiselle rannalle ja toimittaa sen tuottamaa sähköä Pietariin, mutta senaatti hylkäsi suunnitelman.