stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean Behra
Ura

Behra aloitti kilpauransa vuonna 1938 moottoripyöräsarjoissa, joissa hän ajoi mm. Moto Guzzin valmistamilla pyörillä kansallisiin mestaruuksiin vuosina 1948-1951. Nelipyöräisiin hän tutustui vuonna 1949 osallistumalla Mont Ventoux´n mäkinousuajoihin (engl. Hillclimb), ja vuotta myöhemmin Monte Carlon rallista tuli kolmas sija ja Le Mansin 24 tunnin ajo päättyi keskeytykseen Simca-Gordinilla.
Vuonna 1951 Behra palkattiin Amédée Gordinin johtaman tallin kilpakuljettajaksi ja vuotta myöhemmin 1952 hän teki ensiesiintymisensä Formula 1 -sarjassa. Tallin valmistamat autot olivat hitaita ja kärsivät usein epäluotettavuusongelmista, mutta Behra saavutti suosiota katsojien keskuudessa ajamalla altavastaajana alitehoisella ranskalaisautolla. Tulokaskaudellaan Behra ajoi kolmanneksi Sveitsin GP:ssä sekä voitti muutaman sarjan ulkopuolisen osakilpailun, kuten Marne GP:n Reimsissä, jossa päihitti Ferrarin kuljettajat.
Kaudeksi 1955 Behra siirtyi Gordinilta Maseratille. Menestystä tuli sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa Paussa ja Bordeaux´ssa, sekä sarjaan kuuluneessa Monacon GP:ssä (3.sija). Kausi sisälsi Behralle myös erilaisia onnettomuuksia, kuten Le Mansin ajon jääminen pois harjoitusonnettomuuden vuoksi ja korvan menettäminen Tourist Trophyssa (hän kantoi siitä lähtien muovista proteesia ja varakorvaa mukanaan). Kausi 1956 sujui paljon paremmin, kun hän keräsi kauden aikana useamman palkintosijan ja sijoittui lopputuloksissa neljänneksi (Argentiinan GP:ssä Maserati teki protestin Juan Manuel Fangion auton saamasta ulkopuolisesta työntöavusta, mutta protesti hylättiin ja Behra sijoittui toiseksi). Behra voitti myös samana vuonna Nürburgringin 1000 kilometrin ajon.
Fangio siirtyi Maseratille Behran tallikaveriksi kaudeksi 1957 ja Argentiinan GP:ssä kaksikko ajoi jälleen samoille sijoille kuin vuotta aikaisemmin. Britannian GP:ssä Behra oli itse lähellä voittaa, mutta hänen autoonsa tuli teknisiä ongelmia kytkimen ja vauhtipyörän osiin ja joutui keskeyttämään kilpailun. Voittoja hän sai sarjan ulkopuolisista kilpailuista. Hän voitti myös Sebringin 12 tunnin ajon Fangion kanssa.
Behra joutui vaihtamaan kaudella 1958 BRM-talliin, koska Maserati vetäytyi F1-sarjasta. Kauden ainoa palkintosija tuli Hollannin GP:stä, jossa hän oli kolmas. Voittoja tuli edellisen kauden tavoin myös sarjan ulkopuolelta.
Kaudeksi 1959 Behra siirtyi Ferrari-talliin Tony Brooksin tallikaveriksi ja aloitti voitolla sarjan ulkopuolisessa Aintree 200 -kilpailussa. Kun Behra keskeytti Ranskan GP:ssä männän takia, kävi hän voimakkaan tunnepurkauksen alaisena keskustelun tallipäällikkö Romolo Tavonin kanssa ja löi tätä (Behra erotettiin lähes välittömästi). Vajaa kuukausi myöhemmin Behra ajoi kolarin Behra-Porsche RSK -autonsa urheiluautokilpailussa AVUS-radalla. Hän lensi ulos autosta ja iskeytyi kuolettavasti lipputankoon.
Tulokset Formula 1:n MM-sarjassa

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | Equipe Gordini | Gordini Type 16 | Gordini S6 | SUI 3 | 500 | BEL Kesk. | FRA 7 | GBR | GER 5 | NED Kesk. | ITA Kesk. |  |  |  | 11. | 6 |
| 1953 | Equipe Gordini | Gordini Type 16 | Gordini S6 | ARG 6 | 500 | NED | BEL Kesk. | FRA 10 | GBR Kesk. | GER Kesk. | SUI Kesk. | ITA |  |  | - | 0 |
| 1954 | Equipe Gordini | Gordini Type 16 | Gordini S6 | ARG DSQ | 500 | BEL Kesk. | FRA 6 | GBR Kesk. | GER 10 | SUI Kesk. | ITA Kesk. | ESP Kesk. |  |  | 26. | 0,14 |
| 1955 | Officine Alfieri Maserati | Maserati 250F | Maserati S6 | ARG 6‡ | MON 3‡ | 500 | BEL 5‡ | NED 6 | GBR Kesk. | ITA 4 |  |  |  |  | 9. | 6 |
| 1956 | Officine Alfieri Maserati | Maserati 250F | Maserati S6 | ARG 2 | MON 3 | 500 | BEL 7 | FRA 3 | GBR 3 | GER 3 | ITA Kesk. |  |  |  | 4. | 22 |
| 1957 | Officine Alfieri Maserati | Maserati 250F | Maserati S6 | ARG 2 | MON | 500 | FRA 6 | GBR Kesk. | GER 6 | PES Kesk. |  |  |  |  | 11. | 6 |
| 1957 | Officine Alfieri Maserati | Maserati 250F | Maserati V12 |  |  |  |  |  |  |  | ITA Kesk. |  |  |  | 11. | 6 |
| 1958 | Ken Kavanagh | Maserati 250F | Maserati S6 | ARG 5 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 11. | 9 |
| 1958 | Owen Racing Organisation | BRM P25 | BRM S4 |  | MON Kesk. | NED 3 | 500 | BEL Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER Kesk. | POR 4 | ITA Kesk. | MOR Kesk. | 11. | 9 |
| 1959 | Ferrari | Ferrari Dino 246 | Ferrari V6 | MON Kesk. | 500 | NED 5 | FRA Kesk. | GBR |  |  |  |  |  |  | 17. | 2 |
| 1959 | Jean Behra | Behra-Porsche RSK | Behra-Porsche F4 |  |  |  |  |  | GER DNS | POR | ITA | USA |  |  | 17. | 2 |
‡ Jaettu auto.
Huomioita

↑  Vuoden 1954 Britannian GP:n kilpailun nopeimman kierroksen 1 MM-piste jaettiin seitsemän henkilön kesken.
↑  Behra jakoi auton Harry Schellin (Argentiina 1955), Cesare Perdisan (Monaco 1955) ja Roberto Mieresin (Belgia 1955) kanssa.
Jesús Juárez Párraga

Jesús Juárez Párraga (s. 22. heinäkuuta 1943) on Boliviassa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 16. joulukuuta 1972 ja nimitettiin La Pazin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Gummi in Proconsularin vihkipiispaksi 16. huhtikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Luis Sáinz Hinojosa ja Julio Terrazas Sandoval.
Juárez Parraga sai 25. kesäkuuta 1994 nimityksen El Alton hiippakunnan piispaksi. 2. helmikuuta 2013 hänet nimitettiin Sucren arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 20. maaliskuuta.
Isdalenin nainen

Isdalenin laakson maastoa
Isdalenin nainen (norj. Isdalskvinnen) on Isdalenin laaksosta Norjasta läheltä Bergenin kaupunkia 29. marraskuuta 1970 löytynyt tunnistamattoman naisen ruumis. Ruumis oli palanut, minkä lisäksi ruumiin tunnistamista mahdollisesti helpottavat merkit oli poistettu.
Myöhemmässä tutkimuksissa selvisi, että nainen oli matkustanut ennen kuolemaansa useissa Norjan eri kaupungeissa vähintään kahdeksaa eri väärää henkilöllisyyttä käyttäen. Ruumiista tehtyjen tutkimusten perusteella nainen oli todennäköisesti peräisin Skandinavian ulkopuolelta. Tapauksen eri yksityiskohdat ovat johtaneet teorioihin naisen taustoista, ja hänen on esimerkiksi epäilty olleen vakooja.
Kuolemaa pidettiin itsemurhana, eivätkä johtolangat johtaneet naisen henkilöllisyyden selviämiseen, minkä vuoksi tapauksen tutkinta lopetettiin. Norjan yleisradioyhtiö NRK ja Norjan poliisi aloittivat vuonna 2016 uudet yritykset naisen henkilöllisyyden selvittämiseksi.
Löytöpaikka

Ruumiin löytöpaikka
Retkeilemässä ollut perhe löysi Isdalenin naisen ruumiin 29. marraskuuta 1970. Tuolloin 12-vuotias tyttö, hänen siskonsa ja perheen isä olivat retkeilemässä Isdalenin laaksossa muutaman kilometrin päässä Bergenin kaupungista. Perhe oli kulkenut hieman tavallisesta reitistä sivuun mäen päälle, jonne retkeilijät suuntasivat vain harvoin. Tyttö saapui metsäaukealle, josta hän löysi Isdalenin naisen ruumiin selällään kahden suuren kiven välistä. Ruumis oli palanut, ja se oli niin sanotussa nyrkkeilijäasennossa, joka on tyypillinen palaneille ruumiille ja jossa kädet ovat kohonneet yläruumiin eteen. Perhe palasi takaisin kaupunkiin kiertäen Svartediketjärven ympäri.
Tutkijat ja poliisi tulivat paikalle jonkin aikaa ruumiin löytymisen jälkeen. Ruumiin lisäksi he löysivät naisen mukanaan tuomiaan esineitä, jotka olivat nekin palaneet. Esineiden joukossa oli vaatteiden jäänteitä, sateenvarjo, kaksi sulanutta vesipulloa, puolillaan ollut Kloster Liqueur -merkkinen likööripullo ja mahdollisesti passin muoviset kuoret. Pian huomattiin, että tulen säästämistä esineistä oli poistettu tunnistamisen mahdolliseksi tekeviä osia. Esimerkiksi vaatteiden ja jopa muovipullojen pohjan tuote-etiketit olivat poissa.
Tutkinta

Isdalenin nainen tunnetaan tapausnumerona 134/70, jota hänestä käytetään edelleen virallisissa yhteyksissä. Bergenin poliisilaitos ei edennyt tutkinnoissaan, ja avuksi kutsuttiin lopulta Norjan kansallinen rikostutkintapalvelu Kripos. Bergenin poliisin ja Krisposin mukana tutkimuksissa oli poliisiviranomaisia ympäri Eurooppaa. Tapauksen tutkinta hiljeni ruumiin hautaamisen jälkeen, kunnes Norjan yleisradioyhtiö NRK ja Norjan poliisi aloittivat vuonna 2016 uudet yritykset naisen henkilöllisyyden selvittämiseksi.
Tutkinta > Ruuminavaus

Isdalenin naisen ruumiinavauksessa löydettiin unilääkkeenä käytettävää fenobarbitaalia, jota nainen oli ottanut useina annoksina ennen kuolemaansa. Lääke ei kuitenkaan yksin aiheuttanut kuolemaa. Se saattoi kuitenkin olla viite itsemurhasta, koska lääke oli otettu tabletteina, joita olisi ollut vaikea syöttää mahdollisen murhan uhrille.
Kuolemansyyksi todettiin lääke- ja häkämyrkytyksen yhdistelmä. Myös tulen aiheuttamat vammat ovat saattaneet olla mahdollinen kuolinsyy. Maaperästä ruumiin alta löydettiin pieniä pitoisuuksia bensiiniä. Joulukuussa 1970 Bergenin poliisipäällikkö totesi Isdalenin naisen tehneen itsemurhan, jonka mahdolliseksi syyksi hän esitti manian kaltaisen vainoharhaisuuden. Ruumis haudattiin 5. helmikuuta 1971 maatumattomassa sinkkiarkussa, jotta se olisi mahdollista siirtää, jos esimerkiksi naisen omaiset niin haluaisivat tehdä. Poliisi arvioi naisen olevan katolilainen, joten hänelle järjestettiin katolilaiset hautajaiset.
Tutkinta > Johtolangat

Tutkinta tuotti ensimmäisen merkittävän löytönsä kolme päivää ruumiin löytymisen jälkeen. Bergenin rautatieasemalta löydettiin kaksi matkalaukkua, joissa toisessa olleista aurinkolaseista saatiin ruumiin sormenjälkeä vastaava sormenjälki. Kun matkalaukkuja alettiin tutkia tarkemmin huomattiin, että myös niistä on poistettu tunnistamisen mahdollistavat merkit. Jopa laukusta löytyneestä hammasharjasta ja kammasta oli poistettu valmistusmerkinnät. Niiden ohella laukusta löytyi useita peruukkeja ja silmälasit, joissa oli linssit ilman vahvuuksia. Muita matkalaukuissa olleita esineitä olivat muutama teelusikka, vaatteita, kosmetiikkaa, tuubi ekseemavoidetta, saksalaista ja norjalaista rahaa sekä brittiläisiä ja sveitsiläisiä kolikoita. Matkalaukuissa oli myös kaksi merkittävää johtolankaa, kirjoituslehtiö ja kauppakassi.
Kauppakassi on peräisin pienestä Oscar Rørtvedtin jalkinekaupasta Stavangerista. Poliisi haastatteli kauppiaan 22-vuotiasta poikaa, joka muisti kaupassa käyneen ulkomaalaisen naisen. Nainen oli käynyt kaupassa kaksi viikkoa aikaisemmin ja ostanut tuolloin muodissa olleet siniset kumisaappaat. Kenkiä vastaava pari oli löydetty Isdalenista, jolloin vahvistui Isdalenin naisen asioineen kaupassa. Rørtvedtilta ja muilta kaupan työntekijöiltä saatiin kuvaus naisen ulkonäöstä. Kenkäkaupan lähellä oli myös St. Svithunin hotelli, jonka vastaanottovirkailija muisti naisen, joka oli viettänyt hotellissa useamman päivän. Hän oli käyttänyt nimeä Finella Lorck ja kertonut olevansa kotoisin Belgiasta.
Nainen oli tutkintalöytöjen perusteella matkannut Bergeniin Stavangerista. Poliisi ei löytänyt Bergenin seudun hotelleista samalla nimellä kirjautunutta asiakasta. Poliisi turvautui tutkimaan naisen käsialaa tuolloin ulkomaalaisilta hotelleihin kirjautumiseen vaadituista lomakkeista. Kriposin tutkijat vertasivat hänen käsialaansa muihin Norjan hotelleihin viimeisen vuoden aikana kirjautuneisiin ulkomaalaisiin naisiin. Tutkijat huomasivat naisen kiertäneen hotelleja eri kaupungeissa viikkojen ajan. Hän oli käyttänyt vähintään seitsemää eri passia ja Finella Lorck -nimen lisäksi nimiä Claudia Tielt, Vera Jarle, Alexia Zarna-Merchez, Claudia Nielsen, Genevieve Lancier ja Elisabeth Leenhouwfr. Myöhemmin hänen todettiin olleen myös useissa hotelleissa Pariisissa, missä hän oli käyttänyt nimeä Vera Schlosseneck. Suurimmassa osassa tapauksia nainen oli sanonut olevansa Belgiasta, mutta Belgian poliisi vahvisti kaikkien hänen käyttämiensä henkilöllisyyksien olevan vääriä.
Kauppakassin ohella toinen matkalaukusta tehty merkittävä löytö oli kirjoituslehtiö. Sen ensimmäisellä sivulla oli sinisellä kynällä tehtyä kirjoitusta, joka koostui useista koodirivistöistä. Koodin tajuttiin olevan yhteenveto naisen matkoista ympäri Eurooppaa. Esimerkiksi ”N 9 N 18 S” tarkoitti Stavangeria 9. marraskuuta – 18. marraskuuta. Koodin perusteella naisen reitti oli kulkenut Pariisista Stavangeriin, sieltä Bergeniin ja edelleen Trondheimiin, takaisin Stavangeriin ja viimein Bergeniin.
Tutkinta > Tuntomerkit

Norjan yleisradioyhtiö NRK ja Norjan poliisi aloitettua naisen henkilöllisyyden selvittämisen uudelleen vuonna 2016 ruumiinavauksen yhteydessä otetuista ja säilötyistä näytteistä tehtiin DNA-profiili.
Ruumiinavauksen, haastattelujen sekä nyt tehtyjen DNA-tutkimusten perusteella Isdalenin nainen oli ruumiinrakenteeltaan hoikka, leveälantioinen ja 164 senttimetriä pitkä. Hänellä oli pitkät, ruskehtavan mustat hiukset, pieni ja pyöreä naama, ruskeat silmät sekä pienet korvat. Naisen iän arvioitiin alun perin olleen 25–30 vuotta, mutta vuonna 2017 hänen hampaistaan tehtyjen iänmäärityksen perusteella hän oli 36–44-vuotias. Hän oli siis syntynyt vuoden 1930 paikkeilla. Naisen hampaita oli operoitu useaan otteeseen, ja niissä oli useita kultapaikkoja. Neljääntoista hampaaseen oli tehty juurihoito. Kahden etuhampaan välissä oli vako.
Kripos ja Bergenin yliopisto teettivät hampaille isotooppianalyysin, jonka tulokset julkaistiin vuonna 2017. DNA- ja käsiala-analyysien mukaan nainen oli peräisin Euroopasta, mutta isotooppianalyysillä naisen todennäköinen kotiseutu saatiin tarkennettua entistä pienemmälle alueelle. Analyysin perusteella nainen on kotoisin todennäköisimmin Itä- tai Keski-Euroopasta, minkä lisäksi hän on muuttanut ehkä hieman ennen toista maailmansotaa lännemmäksi. Isdalenin naisen elävänä tavanneet sanoivat hänen englannin kieltään heikoksi. Hänen kuultiin puhuvan myös muuta kieltä, jota pidettiin saksana tai flaamina..
Teoriat

Lehdistö nosti nopeasti esiin teoriat Isdalenin naisen vakoojataustasta. Norjan poliisikin oli samasta syystä yhteydessä Norjan salaisen palvelun kanssa, vaikkakin tämä kiistettiin vuosikymmenien ajan. NRK:n mukaan salainen palvelu oli kiinnostunut etenkin väitteistä, joiden mukaan nainen olisi havaittu seuraamassa uusien ohjusten kokeiluja Länsi-Norjassa. Sen selvityksistä ei kuitenkaan voitu tehdä selviä johtopäätöksiä. Kylmän sodan aikana Norjassa toimi esimerkiksi venäläisiä vakoojia. Lisäksi vain kolme vuotta Isdalenin naisen löytymisen jälkeen Israelin tiedustelupalvelu Mossadin agentit murhasivat terroristiksi erehdyksessä luulemansa algerialaissyntyisen Ahmed Bouchikiin Lillehammerissa. Jotkut uskovat edelleen vakoojateorian selittävän naisen mysteerin.
Aiheesta muualla

Interpolille annettu uusi kuulutus toukokuulta 2017 NRK. Viitattu 10.3.2018. (englanniksi)
Jan Masaryk

Jan Masarykin muistomerkki Czernin palatsissa Prahassa
Jan Masaryk (myös Jan Garrigue Masaryk) (14. syyskuuta 1886 Praha – 10. maaliskuuta 1948 Praha) oli tšekkoslovakialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Tšekkoslovakian ulkoministerinä vuosina 1940-1948.
Varhaiset vuodet

Jan Masaryk oli Tšekkoslovakian ensimmäisen presidentin Tomáš Masarykin  poika. Hän opiskeli ensin Prahassa ja sittemmin Yhdysvalloissa, josta hän palasi kotimaahansa 1913. Masaryk palveli Itävalta-Unkarin armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana. Tšekkoslovakian itsenäistyttyä hän toimi diplomaattina mm. Yhdysvalloissa vuosina 1919–1922. Masaryk oli perustamassa Tšekkoslovakian lähetystöä Britanniaan vuonna 1925. Tomáš Masarykin erottua presidentin virasta vuonna 1935 maan presidentiksi valittiin Edward Benes. Tšekkoslovakia oli 1930-luvulla yksi harvoista Euroopan demokraattisista maista, sillä useimmat monipuoluejärjestelmät sortuivat talouslaman kourissa.
Masaryk erosi syyskuussa 1938 suurlähettilään virasta vastalauseena sille, että Saksa valtasi Tšekkoslovakian sudeettialueet. Pian tämän jälkeen Saksa valtasi muutkin tšekkiläiset maakunnat Böömin ja Määrin, ja pystytti nukkevaltio Slovakiaan. Masaryk pakeni Lontooseen.
Ulkoministerinä

Kun miehitetyn Tšekkoslovakian hallitus oli maanpaossa Britanniassa, Masaryk toimi sen ulkoministerinä. Sodan aikana hän toimitti säännöllisesti radio-ohjelmia BBC:ssä Tšekkoslovakiaan. Hänellä oli asunto osoitteessa 58 Westministern Lontoon Gardensissa, mutta useimmiten hän oli Tšekkoslovakian lähetystörakennuksessa Wingarella tai presidentti Benesin kanssa Aston Abbotsissa lähellä Aylesburea Buckinghamshiressa. Masaryk oli myös vastaanottanut professorin arvon Batesin yliopistosta vuonna 1942.
Masaryk toimi edelleen ulkoministerinä vuonna 1945 vapautetun Tšekkoslovakian monipuoluehallituksessa. Klement Gottwaldin johtamien kommunistien asema vahvistui 1946 vaaleissa, mutta Masaryk pysyi ulkoministerinä. Hän oli solmimassa ystävyyssopimusta Neuvostoliiton kanssa, mutta pettyi Neuvostoliiton kieltoon Tšekkoslovakian osallistumisesta Yhdysvaltojen Marshall-apuun. Enemmistö ei-kommunistisista hallituksen jäsenistä erosi keväällä 1948 toivoen saavansa sillä tavoin uudet vaalit. Presidentti Beneš epäili uusien vaalien vievän maan sisällissotaan, minkä takia hän antoi tukensa Gottwaldin johtamalle kommunistihallitukselle. Myös Masaryk pysyi ulkoministerinä, vaikkakin hän oli pettynyt asemaansa.
Masarykin kuolema

Kommunistit ottivat vallan käsiinsä helmikuun 1948 lopussa (Tšekkoslovakian vallankaappaus 1948). Masaryk löydettiin ulkoministeriön virka-asunnon kylpyhuoneen ikkunan alta kuolleena, pukeutuneena yöasuun 10. maaliskuuta 1948. Virallisissa tutkimuksissa hänen todettiin tehneen itsemurhan hyppäämällä ikkunasta alas. On arveltu, että hänet työnnettiin ikkunasta, jotta kommunistien suunnitelmat toteutuisivat.
Jan Masaryk (1886-1948)
Jesús González de Zárate Salas

Jesús González de Zárate Salas vuonna 2020.
Jesús González de Zárate Salas (s. 27. joulukuuta 1960 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan José Alí Lebrún Moratinos 11. tammikuuta 1986. Hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan vihkipiispaksi ja Suavan titulaaripiispaksi 15. lokakuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 2008. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Liberato Urosa Savino, jota avustivat Baltazar Enrique Porras Cardozo ja Ubaldo Ramón Santana Sequera.
Jared Allen

| Jared Allen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1982 Dallas, Texas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  198 cm
Paino:  122 kg
Pelipaikka:  puolustuksen linjamies
Seura
Pelinumero:  69
Seura:  Chicago Bears
Sarja:  NFL
Pelaajaura
Aik. seurat:  Kansas City Chiefs   Minnesota Vikings
NFL-varaus:  126. varaus, 2004 Kansas City Chiefs
Pääsarjaura:  2004–
Aiheesta muualla
www.jaredallen69inc.com
Jared Scot Allen (s. 4. huhtikuuta 1982, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen linjamies. Hän edustaa tällä hetkellä NFL-liigassa pelaavaa Chicago Bearsia. Ammattilaisurallaan hän on edustanut myös Minnesota Vikingsiä ja Kansas City Chiefsiä.
Allen on valittu viidesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
NFL-ura

Kansas City Chiefs varasi Idahon valtionyliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Allenin vuoden 2004 NFL:n varaustilaisuudessa neljännellä kierroksella, 126. pelaajana. Hän edusti Minnesota Vikingsia kaudesta 2008 kauteen 2013. Allen allekirjoitti maaliskuussa 2014 nelivuotisen sopimuksen Chicago Bearsin kanssa.
Muuta

Allenilla oli pieni rooli vuonna 2010 julkaistussa elokuvassa Jackass 3D.
Jesús Guajardo

Jesús Guajardo
Jesús Guajardo (k. 17. heinäkuuta 1920) oli Meksikon vallankumouksessa Venustiano Carranzan joukkojen eversti, joka järjesti zapatistien komentajan Emiliano Zapatan murhan.
Guajardo oli syntyperältään puoliverinen yaqui-intiaani. Hän joutui kerran omasta mielestään vähäisestä rikkomuksesta pidätetyksi, minkä vuoksi hän tunsi vihaa komentajaansa Pablo Gonzálezia kohtaan. Tästä kuultuaan Zapata lähetti Guajardolle viestin, jossa pyysi tätä liittymään joukkoihinsa. Viesti joutui kuitenkin Gonzálezille, joka syytti Guajardoa maanpetoksesta. Tällöin Guajardo suostui houkuttelemaan Zapatan ansaan, mikä pelasti hänet syytteeltä. Hän lähetti Zapatalle viestin, jossa lupasi itsensä ja 800 miestään Zapatan palvelukseen. Sanojensa vakuudeksi Guajardo valloitti Jonacatepecin kaupungin ja ammutti kaikki vangit. Tästä kuultuaan Zapata katsoi voivansa luottaa Guajardoon ja suostui tapaamaan hänet San Juan Chinamecan haciendalla 10. huhtikuuta 1919 kymmenen kannattajansa kera. Heidät kaikki ammuttiin heidän saapuessaan haciendan pihalle. Guajardo sai tästä palkkioksi 5000 puntaa ja ylennyksen prikaatinkenraaliksi.
Vuoden 1919 syksyn presidentinvaalikampanjan aikana Guajardo tuki ehdokkaana ollutta Pablo Gonzálezia ja ampui kaksi vastaehdokas Obregonia kannattanutta upseeria, kun nämä kieltäytyivät huutamasta "Viva Pablo González".
Vaalit kuitenkin peruuntuivat, ja Venustiano Carranzan murhan jälkeen Obregón pääsi valtaan. Tämä aiheutti Pablo Gonzálezin maastakarkotuksen ja Ješus Guajardon teloituksen ampumalla 17. heinäkuuta 1920 Nuevo Leonin osavaltion hallituksen käskystä kaikkien Zapatan entisten kannattajien iloksi.
Jenna Kammi-Rahnasto

Jenna Kammi-Rahnasto (s. 18. heinäkuuta 1990 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa kaudella 2018 naisten Superpesiksessä pelaavaa Lapuan Virkiää. Kammi-Rahnasto on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2007 lähtien. Kausina 2010–2017 hän on pelannut 187 runkosarjaottelua Feran, Rauman Lukon ja Lapuan Virkiän joukkueissa.
Saavutukset

3 SM-kultaa: 2012, 2013, 2014
1 SM-pronssi: 2015
5 Itä–Länsi-ottelua: 2014, 2015, 2016, 2017, 2018
1 Liitto–Lehdistö-ottelu: 2014
Superpesiksen vuoden tulokas: 2010
Vuoden lukkari: (2) 2013, 2019
Kultainen räpylä: 2013
Iso Saksijärvi

| Iso Saksijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°28′22″N, 24°29′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  Myllyoja 
Järvinumero:  35.728.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,9 m  
Rantaviiva:  7,625 km  
Pinta-ala:  46,216 ha  
Saaria:  8 
 fiIso Saksijärvi 
Iso Saksijärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Noksioisen osa-alueella Sahalahden Pakkalan lähellä ja Laipanmaan metsäalueen reunalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 46 hehtaaria, ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Sen rantaviiva on monipolvinen ja järven keskellä on matala ja kapea Uittimensalmi, joka yhdistää järven kaksi erikokoista järviallasta toisiinsa. Itäisessä osassa on kaksi selkeästi hahmottuvaa lahtea Lapinlahti ja Saarilahti. Saarilahdella, joka jää Paattiniemen ja toisen niemen väliin, sijaitsee 170 metriä pitkä ja 130 metriä leveä nimetön saari. Muut lahden saarista ovat pieniä. Paattiniemeä vastapäätä sijaitsee Sepänsaari, joka on kasvamassa ruohikkoiseen pohjoisrantaan kiinni. Rannassa sijaitsee järven ainoa maatila. Uittimensalmi on sekin matalana ruohikkoinen ja kapea, ja salmeen laskeva Lammasoja tuo soilta mutaa, joka karttahistorian mukaan on täyttämässä salmea. Järven läntinen järvenosa on 700 metriä pitkä ja sen länsipäässä sijaitsee Piirilahti. Tällä sijaitsee vielä yksi nimetön saari, joka on yli 50 metriä pitkä. Järven rantaviivan pituus on 7,6 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi suota ja metsämaata. Maatilan lisäksi muuta kiinteää asutusta ei ole. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Laipanmaan metsäalueelle ja Rajalan kämpälle vievältä tieltä, joka haarautuu tänne päin seututieltä 325 Kiviahon kohdalla.