stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suuren syvänteen intiaanit
Kulttuuri > Uskonto ja uskomukset

Suuren syvänteen intiaanien uskonto oli lähinnä animismia, jossa ihminen on tasavertainen muiden elollisten kanssa. Vallalla oli usko myös korkeampaan Jumalaan, jollaisena jotkut heimot pitivät aurinkoa. Mytologia selitti maailman synnyn ja tapahtumat eläinten seikkailuilla. Susi ja kojootti olivat shoshonien suurimmat kulttuurisankarit, jotka olivat määränneet luonnon ja ihmiselämän lait. Esimerkiksi läntisten shoshonien henki kulki kuoleman jälkeen kojoottien maahan. Utet puolestaan uskoivat olevansa läheistä sukua karhulle, joka liittyi läheisesti heidän jumalaistarustoonsa. Syvänteiden asukkaat uskoivat lujasti kuolemanjälkeiseen elämään ja saattoivat siksi polttaa toisinaan vainajan lesken.
Monet taikauskot siivittivät syvänteen intiaanien elämää. Punaoravan surmaaminen tiesi huonoa onnea. Saman syyn vuoksi naaraseläimiä ei yleensä tapettu niiden kanto- ja imetysaikaan. Monet pelot elivät heimojen keskuudessa. Vesien pahat haltiat olivat yleisesti kammoksuttuja ja varsinkin itäisten shoshonien keskuudessa suurta pelkoa aiheuttivat vuoristojen pienikokoiset haltiat nunumbit, jotka ampuivat näkymättömiä nuolia.
Henkien lepyttämiseksi järjestettiin tansseja, joissa soitettiin puisia huiluja ja luusta tehtyjä pillejä. Rumpuja ei alun perin tunnettu. Aurinkotanssi levisi pohjoisten ja itäisten shoshonien kulttuuriin 1800-luvun taitteessa, ja myös osa uteista omaksui sen keskuuteensa. Syvänteen heimojen suureen yhteiseen valkohäntäpeurojen ja antilooppieen metsästykseen liittyivät aina uskonnolliset seremoniat.
Fremontin aikaista taidetta Sego kanjonista Utahista noin vuodelta 600
Wyomingin shoshonien tiipii-kylä 1870-luvulta
Sarah Winnemucca, 1800-luvun loppupuolen paiute-aktivisti ja kirjailija
Tämän päivän goshute-intiaaneja.
Hollow (kappale)

|  Hollow |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Dons
Levy-yhtiö:  Universal Music
Kesto:  2:51
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  1. tammikuuta 2024
Säveltäjä(t):  Artūrs Šingirejs Liam Geddes Kate Northrop
Tuottaja(t):  Liam Geddes
Euroviisutiedot
Vuosi:  2024
Maa:  Latvia
Kieli:  englanti
Sijoitus:  16.
Pisteet:  64
Sijoitus semifinaalissa:  7.
Pisteet semifinaalissa:  72
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Aijā” (2023) 
 ”Bur man laimi” (2025) ► 
Hollow (suom. Ontto) on latvialaisen laulajan Donsin esittämä kappale, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2024. Dons voitti kappaleella Latvian vuoden 2024 euroviisukarsinnan Supernova 2024 -kilpailun ja täten edusti kappaleella Latviaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale sijoittui finaalissa 16. sijalle saatuaan yhteensä 64 pistettä, joista 28 yleisöltä ja 36 raadeilta.
Listasijoitukset

| Lista | Sija |
| --- | --- |
 Latvia (LAIPA, Domestic Streaming): 1
 Latvia (LAIPA, Streaming): 7
Unlicenced Mobile Access

Unlicenced Mobile Access (UMA) on tekniikka, joka sallii pääsyn GSM- ja GPRS-verkon palveluihin muun muassa langattoman lähiverkon ja Bluetoothin kautta. UMA mahdollistaa mobiilin puheen ja datan sekä muun liikenteen saumattoman siirtämisen langattomien radioverkkojen yli ja täten laajentaa IMS- ja SIP-pohjaisia palveluita sekä sovelluksia IP kytkentäiseen verkkoon. UMA:sta käytetään myös nimeä Generic Access Network eli GAN.
Historia

Vuoden 2003 joulukuussa 14 johtavaa mobiilioperaattoria ja palveluntarjoajaa sopivat yhdessä piiri- ja pakettikytkentäisten palvelujen sekä IMS-pohjaisten palveluiden kehittämisestä niin, että niitä voitaisiin käyttää minkä tahansa IP-pohjaisen verkon yli, mukaan lukien Internet. Samassa sovittiin, että kehitystyön tulokset julkaistaisiin ja esiteltäisiin standardina ratkaisuna. Tarkoituksena saavuttaa globaali standardius UMA-tekniikalle.
Lokakuussa 2004 kehitysyhteisö julkisti UMA:sta ensimmäisen version ja esitteli sen myös 3GPP-yhteisölle. Huhtikuussa 2005 3GPP-yhteisö julkaisi UMA:n osana release 6:ta, tosin se käytti siitä nimeä GAN (Generic Access Network). Pian 3GPP-yhteisön adoptoitua UMA:n, alkoivat laitevalmistajat tekemään UMA-tekniikkaa hyödyntäviä laitteita.
Toimintaperiaate

Hanke syntyi tarpeesta saada laadukkaita ja edullisia mobiilipalveluita kuluttajille kotiin ja työpaikalle. Tarkoituksena oli luoda standardoitu tekniikka, jonka avulla voisi saumattomasti vaihtaa mobiiliverkosta esim. langattomaan laajakaistaan (WLAN). UMA-tekniikalla saavutetaan vaihtoehtoinen yhteys GSM- ja GPRS-runkoverkkoihin IP-pohjaisten laajakaistayhteyksien avulla. Tekniikan avulla kaikki liikenne: data, puhe, viestit kulkee jonkin muun kuin operaattorin verkon kautta.
UMA-tekniikka hakee automaattisesti langattomia verkkoja, joihin se voisi muodostaa yhteyden. Suurin hyöty saataisiin verkoista, jotka ovat "aina" päällä, kuten työpaikoilla ja julkisissa paikoissa esim. nettikahvilat ja kauppakeskukset. UMA suunniteltiin niin, että se voi hyödyntää suoraan jo olemassa olevia verkkoja eikä mitään uutta infrastruktuuria tarvitsisi rakentaa. Toimintamalli luotiin näkymättömäksi verkkolaitteille (tukiasemat, reitittimet ja modeemit).
Saumattomuus UMA:ssa saavutettiin vain kehittämällä uusi verkkoelementti, UMA Network Controller, UNC sekä sen kanssa keskustelevia protokollia, jotka turvaavat GSM/GPRS signallointiliikenteen IP-verkossa.
Edut

Palveluntilaajan näkökulmasta:
Usein langattomat laajakaistayhteydet ovat nopeudeltaan operaattorin mobiiliverkkoja nopeampia ja luotettavampia
Operaattorin näkökulmasta:
Mobiiliverkkoon saadaan lisää kaistaa, jos tilaaja siirtyy käyttämään jonkin muun verkkoa
Liisa Orko

Liisa Orko vuonna 1973.
Liisa Orko (o.s. Vanne, vuosina 1930–1933 Nylund; 30. heinäkuuta 1902 Pori – 14. syyskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja, järjestövaikuttaja ja professori, joka edisti naisten liikuntakasvatusta ja naisvoimistelua. Orko toimi vuodesta 1934 alkaen Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton (SNLL) hallituksessa ja tuki kansainvälistymistä, varsinkin puheenjohtajakaudellaan 1954–1980. Hän toimi myös järjestölehti Kisakentän päätoimittajana 1930-luvulta 1980-luvulle.
Lisa Orkolle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1958. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1971, ja hänet vihittiin liikuntatieteen kunniatohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1982.
Liisa Orkon puoliso oli elokuvaohjaaja Risto Orko.
Teoksia

SNLL: Juhlaa ja arkea 60-vuotistaipaleelta 1896–1956.  (Toimite)  Helsinki:  Suomen naisten liikuntakasvatusliitto, 1956.
Elämän keinulaudalla.  Helsinki:  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11733-1
Vihtori Vataja

Vihtori Alpi Vataja, sukunimi aik. Ahlstedt (16. helmikuuta 1875 Kiukainen – 14. huhtikuuta 1940 Oulu) oli suomalainen toimittaja, pankinjohtaja ja oululaisen Pohjolan Osake-Pankin pääjohtaja.
Vihtori Vatajan vanhemmat olivat värjäri Kaarle August Ahlstedt ja Hedvig Alanen. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Porin lyseosta 1894 ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Vataja toimi konttoristina Tampereella 1899–1903 ja senjälkeen sanomalehden toimittajana Aamulehdessä, Uudessa Suomettaressa, Kaiussa ja Suomalaisessa vuosina 1903–1910. Hän oli sitten apulaisena ja osakkaana oululaisessa J. H. Pekurin kultasepänliikkeessä 1910–1918 ja vuonna 1918 hänet kutsuttiin Pohjolan Osake-Pankin pääkonttorin toiseksi johtajaksi. Pankin pääjohtajana hän toimi vuodesta 1934 alkaen.
Vataja oli Oulussa rahatoimikamarin jäsenenä 1913–1919, josta ajasta puheenjohtajana 1916–1917, sekä Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1918–1924 ja valtuuston puheenjohtajana 1923–1924. Hän kuului myös erinäisiin kunnallisiin lauta- ja toimikuntiin.
Stanislau Šuškevitš

| Stanislau Šuškevitš> Станіслаў Шушкевіч Станислав Шушкевич Stanislav Šuškevitš |
| --- | --- |
 Stanislav Šuškevitš vuonna 2009.
Valko-Venäjän valtionpäämies
 18. syyskuuta 1991 – 26. tammikuuta 1994  
Edeltäjä:  -
Seuraaja:  Mjetšyslau Hryb
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1934 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto (nyt Valko-Venäjä)
Kuollut: 3. toukokuuta 2022 (87 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Valko-Venäjän kommunistinen puolue (1990–1991) Itsenäinen (1991–)
Uskonto:  katolinen kirkko
    
Stanislau Stanislavavitš Šuškevitš (valkoven. Станісла́ў Станісла́вавіч Шушке́віч, łacinkaksi Stanislaŭ Stanislavavič Šuškievič, ven. Станисла́в Станисла́вович Шушке́вич, Stanislav Stanislavovitš Šuškevitš, 15. joulukuuta 1934 Minsk – 3. toukokuuta 2022) oli Valko-Venäjän korkeimman neuvoston puhemies ja virallinen valtionpäämies 1991–1994. Hän tuki markkinatalousuudistuksia ja oli avainhenkilönä luotaessa Itsenäisten valtioiden yhteisöä.
Aiheesta muualla

Rulers - Belarus (englanniksi) (rulers.org)
Rulers - Belarus, Parliament (englanniksi) (rulers.org)
Worldstatesmen.org - Belarus (englanniksi) (worldstatesmen.org)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: - | Valko-Venäjän valtionpäämies 1991–1994 | Seuraaja: Mjetšyslau Hryb (vt.) |
Guatemalan kansalaisuus

Guatemalan passi, jota maan kansalaiset voivat hakea.
Guatelmalan kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Guatemalan tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius soli -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Guatemalan perustuslain mukaan syntyperäisiä kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät jonkin seuraavista ehdoista, mutta vanhemmat eivät kuitenkaan ole ulkomaalaisia diplomaatteja:
lapsi on syntynyt Guatemalan maaperällä (myös Guatemalan lipun alla seilaavat laivat ja lentävät lentokoneet lasketaan tähän)
lapsen syntyessä vähintään toisella vanhemmista on Guatemalan kansalaisuus
Lisäksi Keski-Amerikan liittovaltion seuraajavaltioiden syntyperäiset kansalaiset, jotka asettuvat asumaan Guatemalaan sekä ilmaiset halunsa tulla guatemalalaisiksi, lasketaan syntyperäisiksi Guatemalan kansalaisiksi.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Hakemuksen perusteella Guatemalan kansalaisuuden voi saada henkilö, joka täyttää seuraavat ehdot:
on rekisteröitynyt ulkomaalaiseksi maan asukkaaksi, jolla on pysyvä oleskelulupa
on asunut maassa yhtäjaksoisesti vähintään viisi vuotta
hakija itse on pannut kansalaisuushakemuksen vireille ja on täysi-ikäinen
on suorittanut espanjan kieltä ja kansalaisuustaitoja mittaavan kokeen
on toimittanut Guatemalan viranomaisille kaikki hakemukseen vaaditut liitteet
Vaadittua asumisaikaa voidaan lyhentää kahteen vuoteen, mikäli hakija täyttää jonkun seuraavista ehdoista:
on palvellut Guatemalaa jollakin erityisellä tavalla
on asunut vähintään kolme vuotta jossatin toisessa Keski-Amerikan maassa
omaa ”tieteeseen, taiteeseen tai hyväntekeväisyyteen liittyviä ansioita”
hakija on valtioton tai hänen kansalaisuudestaan ei ole varmuutta
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen

Guatemala sallii kaksoiskansalaisuuden.
Syntyperäiset guatemalalaiset eivät perustuslain mukaan voi menettää Guatemalan kansalaisuuttaan. Hakemuksella kansalaisuutensa saaneet guatemalalaiset sen sijaan voivat menettää kansalaisuutensa seuraavissa tapauksissa:
valtion sisiäisen tai ulkoisen turvallisuuden vaarantaminen
tukee vieraan vallan valtaa Guatemalan alueita kohtaan
kieltäytyy puolustamasta kotimaataan tai hoitamasta velvollisuuksiaan sitä kohtaan
henkilö peitteli kansalaisuushakemuksen aikana vakavaa rikollista taustaansa
avioliitto, jota kautta ulkomaalainen sai kansalaisuutensa, oli vilpillinen tai puuteellinen
Hakemuksen perusteella kansalaisuutensa saanut henkilö, jolta kansalaisuus on edellämainituista syistä poistettu ei saa hakea kansalaisuutta uudelleen, ellei heillä ole perusteltua syytä tähän.
Syklinen adenosiinimonofosfaatti

| cAMP |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  60-92-4
PubChem CID:  6076
SMILES:  C1C2C(C(C(O2)N3C=NC4=C3N=CN=C4N)O)OP(=O)(O1)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H12N5O6P
Moolimassa:  329,206 g/mol
Sulamispiste:  219–220 °C
Liukoisuus veteen:  158 g/l (25 °C)
cAMP eli syklinen adenosiinimonofosfaatti on adenosiinitrifosfaatin johdannainen, rengasmainen adenosiinimonofosfaatti, jonka muodostumista ATP:stä katalysoi adenylaattisyklaasi-entsyymi. Syklinen AMP liittyy muun muassa soluviestintään.  Syklisen AMP:n biologinen rooli monisoluisissa organismeissa on solunsisäisenä toisiolähettimolekyylinä, koska se ei pysty diffusoitumaan solukalvojen läpi. Lyhenne cAMP tulee englanninkielisestä nimestä cyclic AMP.
Syklinen AMP ja soluviestintä

Syklinen AMP on toisiolähetti. Kun solun ulkopuolinen signaalimolekyyli (esimerkiksi adrenaliini-hormoni) kiinnittyy reseptoriinsa solukalvolla, johtaa se syklisen AMP:n solunsisäiseen tuotantoon. Syklinen AMP puolestaan aktivoi eteenpäin proteiinikinaasi A -entsyymiä tai vaikuttaa suoraan esimerkiksi solukalvon ionikanavaproteiineihin.
Syklinen AMP ja soluviestintä > Syklisen AMP:n toiminta toisiolähettinä

Syklinen AMP on tyypillinen toisiolähetti viestiketjussa, joka lähtee G-proteiinikytkentäisestä hormonireseptorista. Kun hormoni sitoutuu reseptoriin, reseptori aktivoituu ja G-proteiinin αs-alayksikkö stimuloi adenylaattisyklaasia (AS) tuottamaan cAMP:tä ATP:stä.
Signaali vahvistuu, koska yksi ulkoisen ärsykkeen reseptori aktivoi useita G-proteiineja, jotka aktivoivat useita AS-proteiineja, jotka puolestaan syntetisoivat useita cAMP-molekyylejä.
Syklinen AMP irrottaa proteiinikinaasi A:sta (PKA) katalyyttisiä alayksiköitä, niin että ne aktivoituvat. Kinaasientsyyminä katalyyttinen alayksikkö kiinnittää fosfaattia joihinkin solussa oleviin proteiineihin kuten entsyymeihin, mikä vaikuttaa niiden toimintaan ja saa aikaan vasteita solussa (fosforylaatio). PKA fosforyloi myös CREB-proteiineja, jotka vaikuttavat geenien luentaan.
Aistielimissä syklinen AMP avaa Na+-kanavia johtaen solukalvon depolarisaatioon ja informaation etenemiseen hermoa pitkin aivoihin.
Syklinen AMP ja soluviestintä > Syklisen AMP:n poistaminen

cAMP-fosfodiesteraasi-entsyymi katalysoi cAMP:n muuttamista 5’-AMP:ksi. Tämä on tärkeää, jotta solu voi reagoida ärsykkeeseen uudestaan.
Esimerkiksi kofeiini inhiboi fosfodiesteraasia johtaen cAMP:n kertymiseen. Tämä voi esiintyä hallitsemattomana lihastärinänä, koska cAMP toimii toisiolähettinä mm. signaalikaskadissa, joka johtaa glykogeenin hajottamiseen glukoosiksi. Tämä kaskadi toimii usein yhteistyössä lihaksen supistumiseen johtavan kaskadin kanssa, jonka laukaisee puolestaan hermostollinen ärsyke (asetyylikoliini) riittävän glukoosikonsentraation varmistamiseksi lihaksen supistuessa.
Bakteeri Vibrio cholerae voi kerryttää cAMP:tä. Se erittää koleramyrkkyä, joka sitoutuu G-proteiinin  \alpha -alayksikköön estäen sen GTPaasi-toiminnan. Tämä johtaa GTP:n jatkuvaan sitoutumiseen G-proteiinin  \alpha -alayksikköön, joka jatkuvasti aktivoi adenylaattisyklaasia. Tämä johtaa n. 100-kertaiseen cAMP:n konsentraation kasvuun suolen epiteelisoluissa, mikä laukaisee epämiellyttävän Na+-ionien sisäänvuodon suoleen. Tämä johtaa vakavaan nestehukkaan ja hoitamattomana kuolemaan.
Syklinen AMP ja Dictyostelium discoideum

Limasieni Dictyostelium discoideum elää kahdessa eri muodossa: vegetatiivisessa muodossa, jossa yksittäiset vapaat amebamaiset limasieniyksilöt elävät metsän pohjakerroksessa jakaantuen muutaman tunnin välein käyttäen bakteereja ravintonaan, ja ruoan puutteessa muodostuvassa monisoluisessa pseudoplasmodiossa, josta kehittyy myöhemmin itiöitä, joista syntyy lisää amebamaisia limasieniä. Monisoluisen rakenteen perustajasolut erittävät cAMP:tä, joka toimii kemiallisena attraktinttina ohjaten läheisiä limasieniä kerääntymään lähemmäs perustajasoluja. Limasienen solukalvossa on reseptorit cAMP:lle, jonka havaitessaan ne aloittavat solunsisäisen kaskaadin, joka johtaa pseudopodin ulkonemiseen ja kokonaisvaltaiseen liikkeeseen kohti cAMP:in erittäjää. Solut myös monistavat cAMP-signaalia eteenpäin johtaen muutaman minuutin välein esiintyvään cAMP-aaltoon kerääntymiskeskuksesta, joka liikkuu n. 2 cm tunnissa.
cAMP-reseptori on seitsemän kertaa solukalvon läpäisevä proteiini, joka puolestaan aktivoi heterotrimeerisiä G-proteiineja, kun cAMP sitoutuu siihen. G-proteiinit johtavat useisiin solusignaalikaskadeihin, jotka sisältävät muun muassa adenylaattisyklaasiriippuvaisen järjestelmän, joka johtaa cAMP-signaalin edelleenlähettämiseen, ja fosfolipaasi C-riippuvaisen fosfoinositiidi järjestelmän, joka laukaisee sytoskeletaalisia järjestelyitä johtaen pseudopodin muodostumiseen ja solun kokonaisvaltaiseen liikkeeseen kohti cAMP-lähdettä. Adenylaattisyklaasi-riippuvainen järjestelmä käyttää niini kään cAMP:tä toisiolähettinä, jonka solunsisäisen konsentraation kasvu johtaa cAMP-reseptorin toiminnan tilapäiseen estymiseen. Tämä johtaa oskilloiviin cAMP-konsentraatioaaltoihin ylitse populaation.
Pelkosenniemen seurakunta

| Pelkosenniemen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Pelkosenniemen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Rovastikunta:  Lapin rovastikunta
Pääkirkko:  Pelkosenniemen kirkko
Perustettu:  1916
Jäsenmäärä:  1 525 (2021)
– Osuus asukkaista:  78,9 %
Kirkollisvero:  1,95 %
Kirkkoherra:  Markku Kanniainen
Seurakunnan kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelkosenniemen seurakunta on Oulun hiippakuntaan ja Lapin rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta toimii Pelkosenniemen ja Savukosken kuntien alueella.
Eteläisemmälle Lapille tyypilinen lestadiolaisuus ei ole juurikaan saanut kannatusta Suomen pohjoisosiin lukeutuvassa Pelkosenniemellä. Lestadiolaisuus ei juurikaan saanut kannatusta myöskään saamelaisväestön keskuudessa. Pelkosenniemen alueen väestöä voidaan pitää ns. kirkkokristillisenä.
Historia

Alue on kuulunut alun perin Sodankylän seurakuntaan. Se itsenäistyi siitä senaatin päätöksellä 21. marraskuuta 1916. Samassa yhteydessä itsenäistyi myös Savukosken seurakunta, joka kuitenkin liitettiin jo vuonna 1931 Pelkosenniemen seurakuntaan. Savukoski muodosti seurakunnan osana oman rajaseutupiirinsä vuosina 1950–1997, jonka jälkeen rajaseutupiirit lakkautettiin. Vuodesta 2018 lähtien seurakunnan vt. kirkkoherrana on toiminut Marja Juntunen.
Pelkosenniemen seurakunta siirtyi vuoden 2023 alussa Lapin rovastikuntaan.
Toimipaikat

Seurakunnalla on kaksi kirkkoa. Pelkosenniemen kirkko on rakennettu vuonna 1929 ja se on arkkitehti Yrjö Sadeniemen suunnittelema. Savukosken kirkko on rakennettu 1956 arkkitehti Paavo Riihimäen piirustusten mukaan. Pelkosenniemellä on myös seurakuntakoti, jonka yhteydessä ovat kirkkoherranvirasto ja pappila. Savukosken kirkon yhteydessä on seurakuntakeskus. Molemmissa kunnissa on hautausmaa.
Papisto > Kirkkoherrat

Seuraavat henkilöt ovat hoitaneet Pelkosenniemen seurakunnan kirkkoherran virkaa:
1992–1994: Jouni Riipinen
2006–2011: Seppo Kinaret
2012–2016: Eero Kuikanmäki
2017: Antti Kettunen
2018–2022: Marja Juntunen
2022– Markku Kanniainen
Aiheesta muualla

Pelkosenniemen seurakunnan kotisivut
Tietoja Suomen seurakunnista -tietokanta: Pelkosenniemi
| n k Lapin rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Enontekiö  Inari  Kittilä  Kolari  Muonio  Pelkosenniemi  Sodankylä  Utsjoki  |  |
| Entiset seurakunnat |  Savukoski  |  |
Oulun hiippakunta
Nahuat

| Nahuat |
| --- | --- |
 Nahuoiden lippu
 Veracruzalaisia nahuoita
Väkiluku:  1,2 miljoonaa
Asuinalueet:   Meksiko  El Salvador
Kielet:  espanja, nahuatl
Uskonnot:  pääsääntöisesti kristinusko
Nahuat ovat meksikolainen alkuperäiskansa. He puhuvat nahuatlin kieltä. Nahuatlinkielisiä nahuoja oli vuoden 1990 väestönlaskennassa 1,2 miljoonaa, ja he ovat Meksikon suurin alkuperäiskansa. Heitä asuu etenkin Huastecassa, pohjoisessa ja eteläisessä Sierra de Pueblassa, Morelosissa ja Guerrerossa. Jonkin verran nahuoja asuu myös El Salvadorissa. Muinaiset asteekit kuuluivat nahuakansoihin.
Nahuat ovat maanviljelijöitä, jotka viljelevät etenkin maissia, papuja, chilipaprikaa, tomaattia ja kurpitsaa. He harjoittavat myös kudontaa.
95 % nahuoista on kristittyjä ja 2 % harjoittaa animismia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nahuat Wikimedia Commonsissa
Utsjoen seurakunta

| Utsjoen seurakunta Ohcejoga searvegoddi |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Utsjoen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Rovastikunta:  Lapin rovastikunta
Pääkirkko:  Utsjoen kirkko
Perustettu:  1747
Jäsenmäärä:  788 (heinäkuu 2024)
– Osuus asukkaista:  68,9 %
Kirkollisvero:  1,90 %
Kirkkoherra:  Anu Sorjonen, vt.
Verkkosivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Utsjoen seurakunta (pohjoissaameksi Ohcejoga searvegoddi) on Utsjoen kunnassa Suomen Lapissa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pohjoisin seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Lapin rovastikuntaan. Utsjoen seurakunta muodostaa yhdessä Inarin seurakunnan kanssa Pohjois-Lapin seurakuntayhtymän. Seurakunnan virkaa tekevänä kirkkoherrana on toiminut Anu Sorjonen tammikuusta 2024.
Eteläisemmälle Lapille tyypillinen lestadiolaisuus ei ole juurikaan saanut kannatusta suomalais- eikä saamelaisväestön keskuudessa Suomen pohjoisosiin lukeutuvalla Utsjoella. Utsjoen alueen väestöä voidaan pitää ns. kirkkokristillisenä.
Toimintaa

Utsjoen seurakunta järjestää viikoittaisia jumalanpalveluksia tavallisimmin Utsjoen kirkossa, Karigasniemen kappelilla tai Nuorgamin rukoushuoneella. Kevättalvella seurakunta kokoontuu tunturimessuun tunturille ja kesällä messu voidaan toimittaa Tenon rannalla. Messu toimitetaan myös muutaman kerran kesässä Nuvvuksen rukoushuoneella. Tuomasmessu ja nyyttikestibrunssi pidetään pari kertaa vuodessa Utsjoen seurakuntatalolla.
Yleisimmät seurakunnan kirkolliset toimitukset ovat kaste, avioliittoon vihkiminen ja hautaan siunaaminen. Muita toimituksia ovat esimerkiksi kodin siunaaminen, konfirmaatio, yksityinen rippi ja erilaiset rukoushetket.
Seurakunnassa on lasten ja aikuisten yhteinen perhekerho ja pyhäkouluja. Seurakunta tekee myös yhteistyötä päiväkotien kanssa. Varhaisnuorille on kerhoja, leirejä ja retkiä. Seurakunta toimii taustayhteisönä Njálat-partiolippukunnalle. Nuorille on nuorteniltoja, retkiä, leirejä ja opiskelijoiden ruokailuja, sekä rippikoulu. Utsjoella järjestetään yhdessä kirkon saamelaistyön kanssa nuorille saamelainen rippikoulu, jossa on sekä saamenkielinen että suomenkielinen opetusryhmä.
Seurakunta järjestää aikuisille talkoita, Perjantaipuuro-ruokailutapahtumia sekä hävikkiruuan jakelua.
Diakoniatyöntekijä vastaa diakoniatyöstä, lähetyssihteerin tehtävistä sekä Lähetyksen Vohvelikahvilasta, joka sijaitsee Utsjoen kirkkotuvilla kirkon vierellä. Kahvila on avoinna kesäisin, pääasiassa vapaaehtoisin talkoovoimin.
Utsjoen seurakunta tukee Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY) työtä Etelä-Sudanissa sekä Lähetysyhdistys Kylväjän työtä Mongoliassa. Se tukee myös Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen välityksellä Inkerin evankelis-luterilaisen kirkon Kelton koulutuskeskuksen toimintaa Pietarin lähellä ja osallistuu Lapin seurakuntien yhteiseen projektiin kirkon rakentamiseksi Murmanskiin.
Historiaa

Utsjoen seurakunta oli alkuaan Ruotsin kirkon Härnösandin hiippakunnan Koutokeinon seurakunnan anneksi, ja kun Koutokeino jäi vuoden 1747 rajakäynnissä Norjan puolelle ja Utsjoki Ruotsin, Utsjoen kappeliseurakunta määrättiin yhdessä Kuusamon seurakuntaan kuuluneen Inarin kappeliseurakunnan kanssa muodostettavaksi omaksi kirkkoherrakunnakseen kuninkaallisella kirjeellä 26. kesäkuuta 1747, jolloin seurakunta määrättiin kuuluvaksi Turun hiippakuntaan.