stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Might and Magic
Pelit

Might and Magic Book One: The Secret of the Inner Sanctum (1986; Apple II, Macintosh, MS-DOS, Commodore 64, NES, MSX, PC Engine)
Might and Magic II: Gates to Another World (1988; Apple II, Amiga, MS-DOS, Commodore 64, Macintosh, Sega Mega Drive, Super Nintendo Entertainment System, MSX, PC Engine)
Might and Magic III: Isles of Terra (1991; MS-DOS, Macintosh, Amiga, SNES, Sega Mega Drive, Sega Mega-CD, PC Engine)
Might and Magic IV: Clouds of Xeen (1992; MS-DOS, Macintosh)
Might and Magic V: Darkside of Xeen (1993; MS-DOS, Macintosh)
Might and Magic: World of Xeen (1994; MS-DOS, Macintosh)
Might and Magic VI: The Mandate of Heaven (1998; Windows)
Might and Magic VII: For Blood and Honor (1999; Windows)
Might and Magic VIII: Day of the Destroyer (2000; Windows)
Might and Magic IX (2002; Windows; aka. Writ of Fate)
Might & Magic X: Legacy (2014; Windows)
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
| --- | --- |
Alkuperäinen pelisarja:  I • II • III • IV • V • VI • VII • VIII • IX • X
Muita tuotteita:  Swords of Xeen • Arcomage • Crusaders • Warriors • Legends • Dragon Rage • Mobile • Dark Messiah • Clash of Heroes
Heroes of Might and Magic:  I • II (The Price of Loyalty) • III (Armageddon’s Blade • The Shadow of Death) • IV (The Gathering Storm • The Winds of War) • V (Hammers of Fate • Tribes of  the East) • VI • VII
Muita tuotteita:  King’s Bounty • King’s Bounty: The Legend (The Armored Princess) • Chronicles • Game Boy Color • Quest for the Dragon Bone Staff • Kingdoms
Universumi:  Kreegan
Max Hardcore

Max Hardcore (oik. Paul F. Little, 1956 – 27. maaliskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja.
Vuonna 2008 hänet tuomittiin 46 kuukaudeksi vankilaan sukupuolisiveellisyyttä loukkaavista teoista.
Milla Lahdenperä

| Milla Lahdenperä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1974 (ikä 49–50) Viiala
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lehtori, filosofian tohtori
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Asema:  Kansanedustaja
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Kotipaikka:  Taivassalo
Aiheesta muualla
millalahdenpera.fi
Milla Lahdenperä (s. 1974) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Lahdenperä on koulutukseltaan filosofian tohtori ja toimii Turun ammattikorkeakoulun hammastekniikan koulutusvastaavana ja lehtorina. Hän asuu Taivassalossa ja hänellä on kolme tytärtä. Hän toimii sivutoimisesti yrittäjänä maatilalla. Hän harrastaa kilpaurheilua ja musiikkia. Lahdenperä valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Max Hagman

Nils Gustav Maximilian (Max) Hagman (19. huhtikuuta 1923 Tukholma – 9. toukokuuta 2008 Tuusula) oli suomalainen metsätieteilijä ja dendrologi. Häntä kutsuttiin elinaikanaan tunnetuimmaksi suomalaiseksi dendrologiksi maailmalla, ja hän oli suomalaisen Dendrologian Seuran perustajajäsen.
Hagman syntyi Tukholmassa. Hänen perheensä asui Emmaljungassa Etelä-Ruotsissa useita vuosia, kunnes muutti Helsinkiin vuonna 1929. Jo kouluaikoina Hagmania opetti kasvitieteilijä ja professori Alvar Palmgren. Sotien jälkeen Hagman aloitti Metsäntutkimuslaitoksen tutkijana.
Hagman työskenteli Metsäntutkimuslaitoksella yhteensä yli 40 vuoden ajan. Vuodesta 1972 alkaen hän toimi Metsäntutkimuslaitoksen metsänjalostuksen tutkimusosaston päällikkönä, nimikkeenään professori. Hän tutki metsäpuiden risteytysesteitä ja maantieteellisiä rotuja sekä lyhytkiertoviljelyn puulajeja.
Hagman eläköityi vuonna 1990. Hän sairasti syöpää ennen kuolemaansa.
Matti Paatelainen

Matti Rauno Matias "Roto" Paatelainen (s. 17. kesäkuuta 1944) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka 1970-luvulla luettiin Suomen parhaiden maalintekijöiden joukkoon. Hän saavutti pääsarjan maalikuninkuuden neljästi (1970, 1972, 1976 ja 1977). Sivulajissaan koripallossa hän saavutti SM-hopeaa Hongan riveissä 1967.
Jalkapallossa hänen seurojaan olivat Suolahden Urho (1966), HPS (1967–68), HIFK (1969–1972) ja Valkeakosken Haka (1973–77).
Hän on työskennellyt yrityselämän johtotehtävissä ja tutkijana sekä toiminut jalkapallovalmentajana.
Jalkapalloura > Pelaajana

Paatelaiselle jalkapallo oli pitkään vain "höntsäilylaji", jota hän harrasti mäkihypyn, koripallon ja yleisurheilun ohella. Nuorukaisen jalkapallotaidot huomasi maajoukkuevalmentaja Olavi Laaksonen, joka oli tuonut nuorten edustusryhmän pelaamaan Suolahden ja Äänekosken yhdistettyä joukkuetta vastaan. "Roto" kutsuttiin nuorten maajoukkueeseen ja heti yhden ottelun jälkeen A-maajoukkueeseen.
Paatelainen pelasi ensimmäisen SM-sarjakautensa vuonna 1970 HIFK:n paidassa ja voitti tulokaskaudellaan sarjan maalikuninkuuden 22 osumalla yhtä monessa ottelussa.
HIFK:n riveissä Paatelainen saavutti SM-pronssia 1970 ja SM-hopeaa 1971.
HIFK:n jälkeen Paatelainen siirtyi Valkeakosken Hakaan. Siellä hän ylsi tuplamestaruuteen 1977, kun Haka voitti sekä mestaruuden että Suomen Cupin. Kaikkiaan Paatelainen teki SM-sarjassa 108 maalia 138 ottelussa.
A-maajoukkueessa Paatelainen pelasi 47 kertaa ja teki 11 maalia. Hän toimi myös A-maajoukkueen kapteenina. Paatelainen lopetti pelaajauransa vuonna 1977.
Jalkapalloura > Valmentajana

Paatelainen valmensi Valkeakosken Hakaa 1980–81 ja Ilvestä 1993.
Työura ja opinnot

Matti Paatelainen palveli Yhtyneillä Paperitehtailla henkilöstöpäällikkönä ja hallintojohtajana ja väitteli kasvatustieteestä vuonna 1981 sekä toimi vs. kasvatustieteen professorina Tampereen yliopistossa. Paatelainen suoritti kaksi muutakin yliopistotutkintoa: Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta voimistelunopettaja vuonna 1969 ja Jyväskylän yliopistosta liikuntatieteiden maisteri vuonna 1974.
Turun hovioikeus tuomitsi joulukuussa 2017 Paatelaisen kahden vuoden ja yhdeksän kuukauden vankeuteen törkeästä petoksesta ja törkeästä kirjanpitorikoksesta. Tuomio liittyi Paatelaisen taannoisiin liiketoimiin sijoittaja Seppo Sairasen ja Optiopaja Oy:n kanssa. Lisäksi Paatelainen ja hänen lähipiiriinsä kytkeytynyt Keski-Suomen Finanssi Oy tuomittiin maksamaan Sairaselle ja Optiopajalle satojen tuhansien eurojen vahingonkorvaukset. Paatelainen määrättiin vangittavaksi välittömästi. Tampereen käräjäoikeus oli aiemmin tuominnut Paatelaisen yli kolmen vuoden vankeusrangaistukseen, mutta tuomio aleni hovioikeudessa.
Yksityiselämä

Matti Paatelaisen kolme poikaa (Mika-Matti, Mikko ja Markus) ovat kaikki menestyneet jalkapalloilijoina, ja Mika-Matti "Mixu" Paatelainen myös valmentajana.
Max Hainle

| Mitalit> Maa:  Saksan keisarikunta.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Saksan keisarikunta.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Saksan keisarikunta.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:  Saksan keisarikunta> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | 200 metrin joukkueviesti |  |
Max Hainle (3. helmikuuta 1882 Dortmund – 19. huhtikuuta 1961) oli saksalainen uimari ja vesipalloilija. Hän voitti 200 metrin joukkueviestissä kultaa vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sijoittui lisäksi 1 000 metrin vapaauinnissa neljänneksi. Hän kilpaili samoissa kisoissa myös vesipallossa.
Masayuki Uemura

Masayuki Uemura (jap. 上村雅之, Uemura Masayuki; 1943 – 2021) oli japanilainen professori, pelialan insinööri ja videopelituottaja. Hän oli muun muassa Nintendo Entertainment System ja Super Nintendo Entertainment System -konsoleiden pääarkkitehti. Uemura tuli töihin Nintendolle 1970-luvun alussa, kun Gunpei Yokoi palkkasi hänet Sharp Electronicsista kehittämään Nintendo Beam Guns -ammuntapeliä, jossa käytettiin Uemuran entisen työnantajan kehittämiä aurinkokennoja. 1970-luvun lopulla Uemura ehdotti Nintendon silloiselle toimitusjohtajalle Hiroshi Yamauchille oman pelikonsolin kehittämistä; syntyi sarja kasetittomia Color TV Game -konsoleita.
Vuonna 1981 Nintendon johtaja Hiroshi Yamauchi antoi Uemuralle tehtäväksi suunnitella uusi pelikonsoli, josta tuli Famicom (länsimaissa Nintendo Entertaiment System, NES).
Vuonna 1984 Uemura sai johdettavakseen Nintendo Research & Development 2 -työryhmän , josta Uemura vetäytyi eläkkeelle vuonna 2004; siitä lähtien hän toimi neuvonantajana .
Pelit

Masayuki Uemura osallistui seuraavien pelien tekoon:
NES Open Tournament Golf, (1991)
Super Mario Bros. Deluxe, (1999)
Kirby Tilt 'n' Tumble, (2000)
Super Mario Advance, (2001)
Aiheesta muualla

Profiili MobyGames-sivustolla (englanniksi)
Mount Brandon

Mount Brandon (iiriksi Cnoc Bréanainn) on yksi Irlannin korkeimmista vuorista, sen korkeus on 951 metriä. Sitä korkeampia ovat vain kolme Macgillycuddy’s Reeks -vuoriketjun huippua. Mount Brandon sijaitsee Kerryn kreivikunnassa saaren lounaisosassa. Vuori on saanut nimensä Pyhän Brendanin mukaan, joka legendan mukaan kiipesi vuorelle vuoden 530 paikkeilla nähdäkseen Amerikkaan, ennen kuin purjehti sinne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mount Brandon Wikimedia Commonsissa
Mikko Vuorenpää

Mikko Vuorenpää (s. 1972) on suomalainen varatuomari, oikeustieteilijä ja professori. Hän on toiminut Lapin yliopiston prosessioikeuden professorina vuodesta 2015.
Vuorenpää väitteli vuonna 2004 oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistosta aiheenaan "Syyttäjän tehtävät: Erityisesti silmällä pitäen rikoslain yleisestävää vaikutusta". Vuorenpää on suorittanut myös oikeustieteen kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnot.
Vuorenpää on osallistunut viime vuosina aktiivisesti yhteiskunnalliseen keskusteluun erityisesti prosessioikeuden alalla.
Mikko Wilska

Mikko Adolf Wilska (28. lokakuuta 1877 Parikkala – 7. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, konsuli, tehtailija, yritysjohtaja ja kunnalliselämän vaikuttaja.
Mikko Adolf Wilskan vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Wilska ja Anni Muukkonen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1905–1906 oli Hilma Lepistö ja toinen vuodesta 1909 Emma Reinikainen. Wilska kävi kauppakoulun Kuopiossa 1897, täydensi opintojaan ulkomailla ja työskenteli liikealalla jo 16-vuotiaasta. Hankkijan Viipurin konttorin apulaisjohtajana hän toimi 1905–1906, Tienhaaran mallasjauhotehtaan ja myllyn Wilska perusti vuonna 1906. Hän oli Alkoholiliikkeen Viipurin paikallisjohtaja 1932–1940 ja yhtiön pääkonttorin oluttoimiston johtaja 1940–1945. Wilska oli Viipurin rahatoimikunnan puheenjohtaja 1923–1930 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1930, samoin kuin usean vuoden ajan Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen. Viipurin Näyttämön, myöhemmin Viipurin Kaupunginteatterin, johtokunnan puheenjohtajana Wilska toimi kymmenen vuotta. Tšekkoslovakian konsuli Viipurissa hän oli 1926–1940. Wilska sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1937.
Minna Immonen

Minna L. Immonen (s. 23. tammikuuta 1964 Posio) on suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti postikorteistaan. Hän on suunnitellut vuonna 2000 julkaistun ystävänpäivä-postimerkkisarjan sekä kolme vuonna 2009 julkaistua joulupostimerkkiä. Immonen on myös suunnitellut lastenastiastoja Arabialle sekä kuvittanut Anna-Mari Kaskisen ja Sinikka Svärdin kirjoja.
Immonen on opiskellut Lapin taidekoulussa, Limingan taidekoulussa, Kotiteollisuuskoulussa sekä Rovaniemen käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa. Hänellä on yhdessä puolisonsa Lauri Laukkasen kanssa Oulunsalossa toimiva yritys Minna-Kortti Oy, joka julkaisee Immosen maalausten pohjalta tehtyjä tuotteita.
Aiheesta muualla

Minna-Kortti Oy:n kotisivut
Mirja Kangasniemi

Mirja-Liisa Kangasniemi (ent. Järvenpää, s. 13. maaliskuuta 1962 Hämeenkyrö) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seitsenottelija. Hänen seuranaan oli vuoteen 1986 saakka Kyröskosken Ponsi, jonka jälkeen hän siirtyi urheilemaan Pori Track & Fieldin riveihin. Hänen valmentajanaan toimi Petri Vilkko. Ulkoratojen SM-kilpailuista Kangasniemi saavutti seitsenottelusta kultaa vuonna 1984, kaksi hopeaa vuosina 1981 ja 1983 sekä pronssia vuonna 1987. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista viisiottelussa kaksi kultaa vuosina 1984 ja 1987 sekä pronssia vuonna 1980. Virallisissa kilpailuissa Kangasniemi ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen.
Mirja Illikainen

Mirja Illikainen (s. 1978) on suomalainen professori ja tekniikan tohtori, joka tutkii Oulun yliopistossa kiertotaloutta. Illikainen on työryhmänsä kanssa kehittänyt uusiokäyttöä teollisuuden ylijäämämateriaaleille.
Illikainen on 2020 alkaen ollut Oulun yliopiston ensimmäinen kiertotalouden professori.
Illikaisen johtama kuitu- ja partikkelitekniikan tutkimusryhmä Oulun yliopistossa kehitti masuunikuonaa raaka-aineena käyttävän geopolymeeribetonin.
Oleg Prudius

Vladimir Kozlov Tribute to the Troops tapahtumassa joulukuussa 2010.
Oleg Aleksandrovitš Prudius (s. 27. huhtikuuta 1979) on ukrainalainen showpainija. Hänen muuhun lajivalikoimaansa kuuluvat amerikkalaista jalkapallo, rugby, sambo, potkunyrkkeily, Jujutsu ja judo. Prudius painii WWE:n Raw-ohjelmassa esittäen venäläistä painijaa nimeltä Vladimir Kozlov. Kozlovin liikearsenaaliin kuuluu erilaisia potkuja, heittoja ja headbutt-liikkeitä.
Ura > Pre Wrestling

Prudius on voittanut muun muassa Yhdysvaltain sambomestaruuden raskaassa sarjassa sekä Yhdysvaltain potkunyrkkeilyliiton International Heavyweight Grappling -mestaruuden. Hän on pelannut myös amerikkalaista jalkapalloa Ukrainan maajoukkueessa sekä Santa Barbara City Collegessa.
Ura > Total Nonstop Action Wrestling

Prudius saattoi Jeff Jarrettin rinkiin 2005 Slammiversary.
Ura > World Wrestling Entertainment (2006–)

17. tammikuuta 2006 WWE ilmoitti, että Prudius on allekirjoittanut kehityssopimuksen WWE:n kanssa. Sopimuksen myötä hänet lähetettiin Deep South Wrestlingiin. 7. huhtikuuta 2006 Prudius debytoi DSW:ssa, jossa hänellä oli vastassaan Tommy Suede.

5. toukokuuta Prudiuksella oli ensimmäinen WWE-ottelu San Josessa, jossa hänellä oli vastassa Rob Conway, jonka hän voitti. 18. joulukuuta RAW:ssa hänen nimensä muuttui Vladimir Kozloviksi.
Ura > Ohio Valley Wrestling

28. heinäkuuta Kozlov voitti OVW Heavyweight -mestaruuden voittamalla Paul Burchillin, mutta hän antoi mestaruuden Michael W. Kruelille.
Ura > SmackDown ja ECW

Kozlov teki debyyttinsä 4. huhtikuuta. Jonkin ajan kuluttua hänen voittolistansa oli kasvanut pitkäksi; Matt Bentley, joka oli hänen ensimmäinen vastujansa SmackDownissa, Colin Delaney, Funaki Nunzio, Shannon Moore, Jimmy Wang Yang, Jamie Noble ja Domino.
Kozlov sai WWE-mestaruusottelun Triple H:ta vastaan Survivor Seriesiin 6. marraskuuta voittamalla The Undertakerin hylkäyksellä. Survivor Seriesissä Triple H hävisi mestaruutensa, ei kuitenkaan Kozloville vaan Vickie Guerreron ilmoittamalle Edgelle. 2008 Armageddonissa Kozlov voitti ensimmäisen pay-per view ottelunsa selättämälla ECW-mestari Matt Hardyn. Vuonna 2009 Royal Rumblessa Kozlov tuli sisään kuudentena, mutta putosi kehästä jo neljäntenä. No Way Outissa Kozlov selätettiin ensimmäistä kertaa sitten Undertakerin Last Riden. Hän oli silti voittamaton yksi vastaan yksi otteluissa. 2. maaliskuuta Kozlovilla oli ottelu Shawn Michaelsia vastaan, jonka voittaja haastaa The Undertakerin WrestleMania XXV:ssä. Shawn Michaels voitti ja Kozlovin voittoputki päättyi siihen. 13. maaliskuuta Kozlov hävisi Undertakerille jälkeen Tombstonen. 20. maaliskuuta SmackDownin 500. jaksossa Kozlov hävisi jo kolmannen kerran ja tällä kertaa Triple H:lle. 13. huhtikuuta WWE:n draftissa Kozlov siirtyi ECW-brändiin. 30. kesäkuuta Kozlov ja juuri ECW debyyttiä tehnyt William Regal voittivat tag team matsissa ECW mestarin Tommy Dreamerin ja Christianin, josta hän sai tilaisuuden Number 1# matsiin mutta hävisi sen Christianille. 18. elokuuta ECW:ssä Ezekiel Jackson ja ECW mestarin Christian ottelivat Kozlovia ja ykköshaastajaa ECW mestaruudesta William Regalia vastaan, mutta Jackson petti Christianin ja liittyi Regaliin ja Kozloviin. He muodostivat tiimin The Ruthless Roundtablen. Kozlov ja Jackson olivat monissa Regalin ECW mestaruus otteluissa, mutta Regal ei koskaan pystynyt voittamaan mestaruutta. 15. joulukuuta Kozlov kohtasi Jacksonin ECW Homecoming karsinta ottelussa, missä Kozlov hävisi Regalin vedettyä häntä jalasta ringin ulkopuolelta ja Jackson teki hänelle vielä Chokeslamin. 16. helmikuuta 2010 ECW viimeisessä jaksossa Kozlov runteli monia ECW tähtiä ja lopuksi paiskasi Shelton Benjamin kanssa kättä. Kozlov painii nykyään Raw’ssa.
Ura > Raw

Vladimir Kozlov on Rawin yksi harvinaisimmista painijoista (Yoshi Tatsun jälkeen). Kozlov liittoutui Santino Marellan kanssa ja perustivat Tag Teamin. Night of championsissa kozlov ja Marella olivat lähellä Tag Team mestaruutta.
6. päivä joulukuuta Kozlov ja Santino Marella taistelivat joukkuemestaruudesta kolmen joukkueen ottelussa jonka he voittivat. Tästä lähtien Kozlov ja Marella ovat puolustaneet mestaruuttansa voitokkaasti muita joukkueita vastaan.
Painissa

Lopetusliikkeet
Backbreaker rack
Battering ram
Iron Curtain
Scoop lift inverted DDT
Lempinimet
"The Mosckow Mauler"
"The Ruthless Russian"
"The Russian Wrangler"
"Molotovin Cocktail"
"The Soviet Cyborg"
Sisääntulomusiikit
"All For The Motherland" Jim Johnstonelta (käytti "dark" matseissa)
"Pain" Jim Johnstonelta (2008-nykyinen)
Saavutukset

Sambo
USA Open Heavyweight sambo mestaruus
United States Kick-Boxing Association
USKBA International Heavyweight Grabbling mestaruus
Ohio Valley Wrestling
OVW Heavyweight mestaruus
World Wrestling Entertainment
Slammy Award Breakout Star of the Year (2008)
WWE Tag Team Championship - Santino Marellan kanssa
Wrestling Observer Newsletter awards
yliarvostetuin painija (2008)
huonoin toimiva matsi (2008)
Pro Wrestling Illusrated
sijoittui 53. parhaaksi painijaksi vuonna 2009
Mirja Hietamäki

Mirja Hietamäki (s. 27. helmikuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on naisten Salibandyliigassa edustanut SB-Prota kaudesta 2010–2011 alkaen. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2014, 2018 ja 2019 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2012, 2013, 2015, 2017 ja 2021 sekä SM-pronssia 2011 ja 2016. Hän on pelannut liigassa 229 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 155 maalia ja saanut 76 syöttöpistettä, sekä 96 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 52 maalia ja antanut 26 maalisyöttöä.
Mirja Hietamäen kaksossisko Laura Hietamäki on myös salibandyn pelaaja.
Miklós Jósika

| Miklós Jósika |
| --- | --- |
 Miklós Jósika 1861.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1794
Kuollut: 1864 (69–70 vuotta)
Ammatti:  sotilas, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari, saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Miklós Jósika (1794–1864), vapaaherra, oli unkarilainen kirjailija.
Jósika kuului vanhaan erdélyläiseen magnaattisukuun, jossa säilytettiin aikaisemman kansallisen itsenäisyyden muistoja. Hän palveli 1811–1818 keisarillisessa armeijassa upseerina ja kunnostautui Italian ja Ranskan sotaretkillä 1815. Sen jälkeen hän vetäytyi maatilalleen, jossa hän keskittyi kirjallisiin toimiin ja maatalouteen. Hän osallistui vuodesta 1832 alkaen poliittiseenkin elämään ja siirtyi 1840 Budapestiin. Hän oli Unkarin vallankumouksen aikana (1848–1849) jyrkimmän suunnan edustajia ja pakeni (kuolemaan tuomittuna) Világosin antautumisen jälkeen ulkomaille, jonne hän jäi asumaan loppuiäkseen (ensin Brysseliin, sitten Dresdeniin).
Jósika on unkarilaisen romaanikirjallisuuden varsinainen perustaja ja on tällä alalla luonut useita Unkarin kansalliskirjallisuudessa pysyviä teoksia. Jósika on Walter Scottin oppilas sekä aiheiden valintaan että esitystapaan nähden (”Unkarin Walter Scott”). Hän sijoittaa mielellään kertomuksensa romanttiseen, historian ja tarinoiden ylistämään Erdélyyn (eli Transilvaniaan), ja sen maineikkaiden sankarien, uljassydämisten ja kuumaveristen naisten ja kirjavasti vaihtelevan kansanelämän kuvauksessa hän saa lukijan huomiota ja vahvistaa hänen isänmaallisuuttaan. Teoksissaan Jósika kuvaa varsinkin naisen sielunelämää ja luontoa. Pääosan parhaista romaaneistaan Jósika kirjoitti ennen vapaussotaa. Myöhemmissä näkyy ranskalaisen sensaatioromaanin vaikutusta sekä liikatuotannon ja kiireen jälkiä: kolmessa vuosikymmenessä Jósika julkaisi 125 nidettä romaaneja ja novelleja.
Jósikan ensimmäinen romaani on Abafi (1836); muita merkittäviä ovat Zólyomi (1876), Az utolsó Báthory (’Viimeinen Báthory’ 1837), A csehek Magyarországban (’Tšekkiläiset Unkarissa’, 1839), Zrinyi a költö (’Zrinyi runoilija’, 1843) ja Jósika István (1847). Vuonna 1859 ilmestyivät 18 niteessä saksankieliset käännökset hänen vuoteen 1849 mennessä kirjoittamistaan romaaneista. Maanpaossa Jósika itsekin kirjoitti saksaksi muutamia teoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miklós Jósika Wikimedia Commonsissa
Mount Elbert

Mount Elbert
Mount Elbert, edustalla Turquoise Lake.
| --- | --- |
Sijainti:  Colorado, Yhdysvallat
Vuoristo:  Kalliovuoret
Korkeus merenpinnasta:  4 401 m
Prominenssi:  2 765  m 
Ensimmäinen nousu huipulle:  1874 – H. W. Stuckle
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Elbert on Kalliovuorten korkein vuori. Sen huippu on 4 401 metrin korkeudella merenpinnan tasosta. Vuori sijaitsee Laken piirikunnassa noin 19 kilometriä Leadvillen kylästä kaakkoon, Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mount Elbert Wikimedia Commonsissa
Kiipeämiskertomus Mount Elbertille (englanniksi)
OFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2014

| FIFA World cup 2014 > MM-karsinnat 2014 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maanosaliitto | MM-karsinnat |  |  |  |
| Aasia | AFC |  |  |  |
| Afrikka | CAF |  |  |  |
| Eurooppa | UEFA |  |  |  |
| Etelä-Amerikka | CONMEBOL |  |  |  |
| Pohjois- ja Keski-Amerikka | CONCACAF |  |  |  |
| Oseania | OFC |  |  |  |
|   ← 2010 |  2018 → |  |  |  |
Vuoden 2014 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Oseanian maanosaliitosta (OFC) 11 joukkuetta, jotka kilpailivat 0,5 paikasta Brasiliassa pelattavaan lopputurnaukseen. Karsinnat alkoivat 22. marraskuuta 2011 ja päättyivät Oseanian osalta 20. marraskuuta 2013. Karsintojen voittaja pelasi jatkokarsinnan CONCACAF:n karsintojen neljännen kanssa, minkä voittaja eteni Brasiliassa pelattavaan lopputurnaukseen.
Karsintajärjestelmä

OFC:n karsinnat jaettiin kolmeen osaan. Ensimmäiseen osaan osallistuivat Oseanian alueen neljä huonoiten FIFA-rankingissa sijoitettua joukkuetta. Joukkueet pelasivat lohkomuotoisen turnauksen Apiassa, Samoalla. Lohkon voittaja pääsi toiselle kierrokselle, johon seitsemän parhaiten rankattua joukkuetta pääsivät suoraan. Toinen kierros oli myös samalla Oseanian mestaruusturnaus. Toisen kierroksen joukkueet jaettiin kahteen arvontalohkoon FIFA-rankingin perusteella, ja jokaisesta lohkosta arvottiin kaksi joukkuetta kahteen lohkoon. Näiden lohkojen voittajat etenivät kolmannelle kierrokselle. Kolmannella kierroksella pelattiin jälleen yksi lohkomuotoinen sarja, jonka voittaja eteni neljännelle kierrokselle. Neljännellä kierroksella Osenian karsintojen voittaja pelasi CONCACAF:n karsintojen neljännen kanssa kaksiosaisen otteluparin, jonka voittaja eteni MM-lopputurnaukseen.
Karsintajärjestelmä > Sijoitusten määrittäminen

FIFA on päättänyt kaikille maanosille yhteisestä tavasta ratkaista sijoitukset joukkueitten kesken:
kaikkien otteluiden pisteet
kaikkien otteluitten maaliero
kaikkien otteluitten tehdyt maalit
keskinäiset ottelut
keskinäisten otteluitten maaliero
keskinäisten otteluitten tehdyt maalit
keskinäisten otteluitten vierasotteluissa tehdyt maalit
arpa tai uusintaottelu
Ensimmäinen kierros

Ensimmäiselle kierrokselle osallistuivat neljä huonoiten FIFA-rankattua maata. Joukkueet pelasivat viisipäiväisen turnauksen, jonka voittaja pääsi toiselle kierrokselle. Kaikki ottelut pelattiin Samoan pääkaupungissa Apiassa.
Ottelut
Toinen kierros

Toiselle kierrokselle osallistuivat loput seitsemän maata ja ensimmäisen kierroksen voittaja. Toinen kierros toimi samalla Oseanian mestaruuskilpailuina eli OFC Nations Cupin lopputurnauksena. Lohkon kaksi parasta joukkuetta etenivät kolmannelle kierrokselle.
Kolmas kierros

Uusi-Seelanti selviytyi OFC:n ja CONCACAF:n jatkokarsintaan.