stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 1998
Pyöräily

Italian ympäriajo 16.5.–7.6. Kilpailun voitti isäntämaan Marco Pantani runsaan puolentoista minuutin erolla Venäjän Pavel Tonkoviin.
Ranskan ympäriajo 11.7.–2.8. Kilpailun voitti Italian Marco Pantani 3.21 minuutin erolla Saksan Jan Ullrichiin ja 4.08 minuutin erolla Yhdysvaltain Bobby Julichiin.
Espanjan ympäriajo 5.–27.9. Kärkikolmikkoon ajoivat isäntämaan Abraham Olano, Fernando Escartín ja José María Jiménez.
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 7.–11.10. Valkenburgissa, Alankomaissa. Maantieajon maailmanmestaruuden voittivat Sveitsin Oscar Camenzind ja Liettuan Diana Žiliūtė. Aika-ajon nopeimmat olivat Espanjan Abraham Olano ja Alankomaiden Leontien Zijlaard-van Moorsel.
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 25.–30.8. Bordeaux'ssa, Ranskassa. Menestynein maa oli Ranska, jonka pyöräilijöistä Florian Rousseau, Arnaud Tournant ja Félicia Ballanger voittivat kaksi kultamitalia.
Soutu

Maailmanmestaruuskilpailut 6.–13.9. Kölnissä, Saksassa. Kisaohjelmaan kuului 24 lajia. Saksa voitti viisi kultamitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi 24 maata. Kaksinkertaisia kultamitalisteja olivat miesten perämiehellisessä kaksikossa ja nelosessa kultaa voittaneet australialaiset Nick Green, James Tomkins ja perämies Brett Hayman. Yksiköiden mestaruuden voittivat Uuden-Seelannin Rob Waddell ja Venäjän Irina Fedotova.
Taitoluistelu

Naganon olympialaisissa kilpailtiin neljässä eri lajissa. Venäjän Ilja Kulik voitti miesten ja Yhdysvaltain Tara Lipinski naisten kilpailun. Pariluistelussa kultaa voitti venäläispari Oksana Kazakova / Artur Dmitrijev ja jäätanssissa saman maan Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov.
Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 30.3.–5.4. Minneapolisissa, Yhdysvalloissa. Maailmanmestaruuden voittivat Venäjän Aleksei Jagudin, Yhdysvaltain Michelle Kwan, Venäjän Jelena Berežnaja / Anton Siharulidze sekä Venäjän Anjelika Krylova / Oleg Ovsjannikov.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 14.–18.1. Milanossa, Italiassa. Mestaruuden voittivat venäläiset Aleksei Jagudin, Marija Butyrskaja, Jelena Berežnaja / Anton Siharulidze sekä Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov.
Tennis

Australian avoin turnaus 19.1.–1.2. Miesten kaksinpelin loppuottelussa tšekkiläinen Petr Korda otti ensimmäisen Grand Slam -voittonsa kukistamalla chileläisen Marcelo Ríosin 3–0. Naisten kaksinpelissä 17-vuotias sveitsiläinen Martina Hingis pystyi kaikkien aikojen nuorimpana uusimaan Grand Slam -voittonsa ottamalla 2–0-voiton espanjalaisesta Conchita Martínezista. Hingis voitti Kroatian Mirjana Lučićin parina myös nelinpelin mestaruuden.
Ranskan avoin turnaus 25.5.–7.6. Kaksinpelien loppuotteluissa espanjalainen Carlos Moyà voitti maanmiehensä Àlex Corretjan ja espanjalainen Arantxa Sánchez Vicario yhdysvaltalaisen Monica Selesin.
Wimbledonin turnaus 21.6.–5.7. Miesten kaksinpelissä yhdysvaltalainen Pete Sampras sai viidennen Wimbledon-voittonsa ja 11. Grand Slam -tittelinsä. Loppuottelussa Kroatian Goran Ivanišević hävisi hänelle 3–2. Tšekkiläinen Jana Novotná saavutti ensimmäisen kaksinpelin Grand Slam -tittelinsä voittamalla loppuottelussa Ranskan Nathalie Tauziat'n. Novotná voitti Martina Hingisin parina myös naisten nelinpelin mestaruuden. Alankomaalainen Jacco Eltingh voitti miesten nelinpelissä vuoden kolmannen Grand Slam -tittelinsä ja Ranskan avointen tapaan hänen parinaan oli maanmies Paul Haarhuis.
Yhdysvaltain avoin turnaus 1.–13.9. Miesten kaksinpelissä australialainen Patrick Rafter uusi vuoden takaisen mestaruutensa voittamalla loppuottelussa maanmiehensä Mark Philippoussisin. Yhdysvaltalainen Lindsay Davenport saavutti ensimmäisen Grand Slam -tittelinsä voittamalla naisten kaksinpelin loppuottelussa Martina Hingisin. Naisten nelinpelissä Hingis voitti vuoden aikana kaikki neljä Grand Slam -titteliä, niistä kolme parinaan Jana Novotná.
Davis Cupin loppuottelu 4.–6.12. Milanossa, Italiassa. Ruotsi voitti Cupin seitsemännen kerran, kun se oli Italiaa parempi otteluvoitoin 4–1.
Uinti

Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut 7.–18.1. Perthissä, Australiassa. Mitalitilaston kärjessä olivat 17 kultamitalia voittanut Yhdysvallat ja 11 kultamitalia voittanut Venäjä. Mitaleille ylsi kaikkiaan 21 maata. Kahden henkilökohtaisen kultamitalin voittajia olivat ratauimareista yhdysvaltalaiset Lenny Krayzelburg ja Jenny Thompson sekä kiinalainen Chen Yan, avovesiuimareista venäläinen Aleksei Akatjev ja uimahyppääjistä venäläinen Dmitri Sautin.
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 11.–13.12. Sheffieldissä, Englannissa. Kisojen menestynein maa oli Saksa ja kaikkiaan mitaleille ylsi 22 maata. Ison-Britannian James Hickman, Slovakian Martina Moravcová ja Puolan Alicja Pęczak voittivat kukin kolme henkilökohtaista kultamitalia. Suomalaisista Jani Sievinen voitti kultaa 100 metrin sekauinnissa ja saavutti pronssia 200 metrin sekauinnissa.
Voimistelu

Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 23.4.–3.5. Pietarissa, Venäjällä. Venäjä voitti seitsemän kultamitalia 14 lajissa. Venäjän Svetlana Horkina voitti kultaa neliottelussa, eritasonojapuilla ja permannolla. Miesten kuusiottelun paras oli Venäjän Aleksei Bondarenko. Ranska voitti miesten joukkuekilpailun ja Romania naisten. Suomalaisista Jari Mönkkönen saavutti rekillä hopeaa.
Yleisurheilu

Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 21.–22.3. Marrakeshissa, Marokossa. Miesten maailmanmestareiksi juoksivat kenialaiset John Kibowen 4 kilometrillä ja Paul Tergat 12 kilometrillä. Irlannin Sonia O'Sullivan voitti molemmat naisten matkat. Kenia voitti kultaa kolmessa joukkuekilpailussa ja Marokko yhdessä.
Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut 27.9. Usterissa, Sveitsissä. Miesten kilpailun voitti Kenian Paul Koech ja naisten saman maan Tegla Loroupe. Miesten joukkuekilpailun voitti Etelä-Afrikka ja naisten Kenia.
Euroopan-mestaruuskilpailut 18.–23.8. Budapestissa, Unkarissa. Naisten seiväshyppy ja moukarinheitto olivat ensi kertaa arvokisojen ohjelmassa. Iso-Britannia voitti yhdeksän kultamitalia ja Saksa kahdeksan. Kaikkiaan mitaleille ylsi 26 maata. Irlantilainen kestävyysjuoksija Sonia O'Sullivan oli kisojen ainoa henkilökohtaisten lajien kaksinkertainen mestari. Venäläinen pikajuoksija Irina Privalova saavutti kaikkiaan kolme mitalia, yhden kutakin väriä.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 27.2.–1.3. Valenciassa, Espanjassa. Saksa voitti viisi mestaruutta ja kaikkiaan mitaleille ylsi 21 maata.
Maailmancup 11.–13.9. Johannesburgissa, Etelä-Afrikassa. Kahdeksasta joukkueesta miesten kilpailun parhaat olivat Afrikka, Eurooppa ja Saksa sekä naisten kärkikolmikossa Yhdysvallat, Eurooppa ja Afrikka.
Maailmanennätyksiä paransivat Marokon Hicham el-Guerrouj 1 500 metrin juoksussa (3.26,00), Etiopian Haile Gebrselassie 5 000 ja 10 000 metrin juoksussa (12.39,36 ja 26.22,75), Yhdysvaltain miesjoukkue 4 × 400 metrin juoksussa (2.54,20), Australian Emma George seiväshypyssä (459) sekä Romanian Mihaela Melinte moukarinheitossa (73,14). Kenian Tegla Loroupe juoksi 19.4. Rotterdamissa naisten maratonin epävirallisen maailmanennätyksen 2.20.47, ja Brasilian Ronaldo da Costa paransi 20.9. Berliinissä miesten epävirallisen ennätyksen aikaan 2.06.05.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1998 Wikimedia Commonsissa
Laestadianernas Fridsföreningars Förbund

| Laestadianernas Fridsföreningars Förbund |
| --- | --- |

Perustettu:  6. heinäkuuta 1935
Tyyppi:  herätysliike
Toimiala:  rauhansanalaisuus
Päämaja:  Permonkaarre 111 68600 Pietarsaari
Toiminta-alue:  Suomi
Puheenjohtaja:  Torvald Hjulfors
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skutnäsin rukoushuone Pietarsaaressa.
Bosundin rukoushuone Luodossa.
Laestadianernas Fridsföreningars Förbund r.f. (lyhennetään LFF) on ruotsinkielisten ja kaksikielisten lestadiolaisten rukoushuoneyhdistysten muodostama organisaatio Suomessa. Järjestöllä on kahdeksan jäsenyhdistystä Pohjanmaalla ja yksi Helsingissä. Jäsenyhdistykset ovat itsenäisiä ja päättävät omista asioistaan, kun taas LFF koordinoi yhteisiä työmuotoja, kuten lähetystyötä. LFF julkaisee myös lehteä, jonka nimi on Sions Missionstidning (suomennettuna Siionin Lähetyslehti). LFF toimii yhteistyössä suomenkielisen sisarjärjestönsä Lähetysyhdistys Rauhan Sanan (LYRS) kanssa, sekä norjalaisten ja ruotsalaisten itälestadiolaisen haaran organisaatioiden kanssa.
Historia

Sions Missionstidningiä julkaistiin epäsäännöllisesti 1910-luvulta lähtien ja säännöllisesti vuodesta 1925. Tuolloin ruotsinkielinen lestadiolaisliike otti vastuun lehdestä. Vuosina 1920–1934 syntyi lestadiolaista herätystä Pedersören Kolpissa ja Siipyyn Skaftungissa.
Lestadiolaisuus jakautui Oulun kokouksessa kahteen leiriin vuonna 1934. Seuraavana vuonna ruotsinkieliset lestadiolaiset kokoontuivat Luotoon varmistamaan lehden jatkuvuutta ruotsinkielisen lestadiolaisliikkeen piirissä. Asia vahvistettiin Närvilän rukoushuoneella elokuussa 1935. Samalla korostettiin ruotsinkielisten lestadiolaisten tunnustavan samaa uskoa kuin aikaisemmin ruotsinkielisellä Pohjanmaalla.
Vuosien 1930–1980 välisenä aikana alueelle rakennettiin neljä lestadiolaista rukoushuonetta. Bosundiin rakennettiin uusi rukoushuone vuonna 1954. Toinen rukoushuone rakennettiin niin ikään Luotoon Risohällille. Vaasan tilat osoitteessa Kalastajankatu 5 myytiin ja lestadiolaiset saivat rukoushuoneen ja tilat samalla tontilla sijaitsevasta asuintalosta. Pietarsaareen rakennettiin uusi rukoushuone vuonna 1972.
Organisaatio

LFF:n jäseniä ovat yhdeksän rekisteröityä rauhanyhdistystä ja rukoushuoneyhdistystä. Jäsenyhdistykset ovat itsenäisiä ja päättävät omista asioistaan. LFF:n jäseneksi voidaan hyväksyä rekisteröity rauhanyhdistys tai rukoushuoneyhdistys.
LFF:n toimintaa johtaa hallitus. Jokaisella jäsenyhdistyksellä on yksi edustaja hallituksessa, jotka valitaan neljäksi vuodeksi niin että puolet hallituksen jäsenistä valitaan joka toinen vuosi. Jäsen voidaan valita uudelleen aikaisintaan neljä vuotta toimikauden päätyttyä. Hallitus valitsee puheenjohtajan, varapuheenjohtajan, sihteerin ja talouden hoitajan.
LFF:n korkein päättävä elin on liiton vuosikokous, joka pidetään viimeistään toukokuussa hallituksen määrämässä paikassa Pohjanmaalla. Vuosikokouksessa jokaista jäsenyhdistystä edustaa kolme valtuutettua edustajaa. Vuosikokous valitsee hallituksen ja LFF:n toiminnanjohtajan sekä lähetyslehden Sions Missionstidningin toimittajan.
Organisaatio > Rukoushuoneet

Bosundin rukoushuone, Luoto
Flynängenin rukoushuone, Pedersöre
Freben rukoushuone, Helsinki
Närvilän rukoushuone, Kokkola
Näsin rukoushuone, Luoto
Punsarin rukoushuone, Pedesöre (Ähtävä)
Risöhällin rukoushuone, Luoto
Skutnäsin rukoushuone, Pietarsaari
Vaasan rukoushuone, Vaasa
Vaikutusalue

Ruotsinkielisen Pohjanmaan lestadiolaisuutta esiintyy runsaimmin Pedersören rovastikunnan alueella. Pienempiä lestadiolaiskeskittymiä on muun muassa Vaasassa ja Siipyyssä sekä pienempiä yhteisöjä Pirttikylässä, Ylimarkussa ja Kristiinankaupungissa.
Aiheesta muualla

Järjestön kotisivut (suomeksi)
| n k Laestadianernas Fridsföreningars Förbund (LFF) |
| --- | --- | --- |
| Rukoushuoneet |  Bosundin rukoushuone, Luoto  Flynängenin rukoushuone, Pedersöre  Freben rukoushuone, Helsinki  Närvilän rukoushuone, Kokkola  Näsin rukoushuone, Luoto  Punsarin rukoushuone, Pedesöre (Ähtävä)  Risöhällin rukoushuone, Luoto  Skutnäsin rukoushuone, Pietarsaari  Vaasan rukoushuone, Vaasa  |  |
| n k Rauhansanalaisuus |
| --- | --- |
Järjestöt:  Apostolic Lutheran Church  Grace Apostolic Lutheran Church  Laestadianernas Fridsföreningars Förbund  Lähetysyhdistys Rauhan Sana 
Suunnat:  Haalilaisuus 
Henkilöt:  Steven E. Anderson  John Lumijärvi  Olli Matoniemi  Pauli Rantala 
Koulutus ja media:  Christian Monthly  Hymns and Songs of Zion  Rauhan Sana  Siionin matkalaulut  Sions Missionstidning 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Juhannusseurat  Suvijuhlat
Lund

| Lund |
| --- | --- |
 Stortorget Lundissa.
 Lund
 Koordinaatit: 55°42′N, 13°12′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Lundin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  25,75 km²
Väkiluku:  82 800
 – Väestötiheys:  3 215,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lund ( kuuntele ääntämys (ohje)) on entinen kaupunki ja nykyinen Lundin kunnan keskustaajama. Lund sijaitsee Skånen historiallisessa maakunnassa ja Skånen läänissä Etelä-Ruotsissa. Vuoden 1997 lääniuudistukseen asti alue oli osa Malmöhusin lääniä. Läänin pääkaupunki Malmö sijaitsee aivan Lundin lähistöllä kaakon suunnassa.
Lund on yksi Ruotsin vanhimpia kaupunkeja, sillä se on perustettu noin voinna 990. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon, jonka jälkeen maassa ei enää virallisesti ole ollut kaupunkeja. Lundin kuntaan kuuluu nykyään Lundin kaupunkitaajaman lisäksi huomattava määrä maaseutualueita. Taajamassa oli 82 800 asukasta vuoden 2010 lopussa. Asukasluvultaan Lund on Skånen läänin kolmanneksi suurin kaupunki Malmön ja Helsingborgin jälkeen.
Kaupungissa on yliopisto.
Väestönkehitys

| Lundin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 39 568 | 39 568 |
| 1965 | 1965 |    | 45 043 | 45 043 |
| 1970 | 1970 |    | 52 359 | 52 359 |
| 1975 | 1975 |    | 55 047 | 55 047 |
| 1980 | 1980 |    | 55 130 | 55 130 |
| 1990 | 1990 |    | 62 909 | 62 909 |
| 1995 | 1995 |    | 71 450 | 71 450 |
| 2000 | 2000 |    | 73 840 | 73 840 |
| 2005 | 2005 |    | 76 188 | 76 188 |
| 2010 | 2010 |    | 82 800 | 82 800 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Lund kasvoi yhteen Vallkärran kanssa vuonna 1990.
Kaupunginosat

Lundin 14 kaupunginosaa ovat:
Centrala staden
Gunnesbo
Järnåkra-Nilstorp
Klostergården
Kobjer
Linero
Möllevången
Norra Fäladen
Norra Nöbbelöv
Tuna
Vallkärratorn-Stångby
Värpinge
Väster
Östra Torn-Mårtens fälad
Teollisuus, elinkeinoelämä ja tutkimus

Useat tutkimus- ja kehityshankkeet ovat vuosien aikana kehittyneet yhteistyössä yliopiston ja tutkimuskylä Ideonin kanssa. Muutamat tärkeät hankkeet ovat Tetra Pak, Ericsson Modems, Sony Mobile, Alfa Laval, Gambro, Axis AB ja Bibliotekstjänst (BTJ).
European Spallation Source tutkimuslaitoksen rakennuttaminen käynnistettiin vuonna 2014.
Kulttuuri, huvi ja media

Lundin kulttuurielämää leimaa merkittävästi suuri opiskelijaväestö, joka kattaa reilu kolmanneksen kaupungin asukasluvusta. Vuonna 2009 Lund asettui ehdolle yhdeksi Euroopan kulttuuripääkaupungeista vuodelle 2014, mutta hävisi lopulta Uumajalle.
Monet opiskelijoista asuvat opiskelija-asunnoissa, kuten Spartassa, Vildandenissa, Parentesenissa tai kaupungin osakuntien asunnoissa. Opiskelija-asuntoja vuokraavat AF Bostäder ja kaupungin eri osakunnat. Lundissa toimii yhteensä kolmetoista osakuntaa: Östgöta, Västgöta, Smålands, Lund, Malmö, Helsingborg-Landskrona, Sydskånska, Kristianstad, Blekingska, Göteborgs, Hallands, Kalmar ja Wermlands. Näistä kaikki Smålandsia lukuun ottamatta ovat yhdessä vastuussa Akateemisesta Yhdistyksestä (Akademiska Föreningen), joka on Lundin opiskelijaelämän keskus.
Lundin kulttuuritiloihin kuuluvat muun muassa Konsthallen (taidegalleria), kaupunginteatteri, Kulturmejeriet (konsertteja ja teatteria), Stadshallen (konsertteja ja muita tapahtumia), AF-borgen, Folkparken, Sagohuset (teatteri) sekä Lilla teatern. Lundin keskustassa on lukuisia tunnettuja kahviloita. Akateemisen Yhdistyksen (Akademiska Föreningen) Café Athen on legendaarinen opiskelijakahvila, joka avattiin uudelleen vuonna 2005 kolmenkymmenen vuoden tauon jälkeen. Muihin tunnetuimpiin kahviloihin kuuluvat Café Ariman, India Däck Bokcafé ja Gräddhyllan. Stadsparkenissa sijaitsee lisäksi Stadsparkscaféet, joka järjestää kesäisin konsertteja.
Kirjallisuus ja taide

Lundissa on asunut useita merkittäviä klassikkokirjailijoita, kuten Esaias Tegnér, Ola Hansson, Axel Lundegård, Anders Österling, Bengt Lidforss, Vilhelm Ekelund ja August Strindberg. Lundin monista runoilijoista voidaan mainita Ingemar Leckius, Tommy Olofsson ja Göran Sonnevi. Lundin sairaalassa/Sankt Larsin sairaalassa asui myös persialaisen kirjallisuuden kääntäjä ja omalaatuinen aatelinen Eric Hermelin. Kaupunginkirjaston, yliopiston kirjaston ja ympäristökirjaston lisäksi Lundissa on runsaasti kustantamoja, antikvariaatteja ja kirjakauppoja.
Lundissa on kehittynyt oma kirjallisuuden lajinsa, niin sanottu Lund-romaani, jonka tunnettuja edustajia ovat esimerkiksi Fritiof Nilsson Piraten sekä Frank Heller. Lund-romaanit ovat yleensä kehitysromaaneja, joissa nuori opiskelija kokee elämää Lundissa, Kööpenhaminassa ja joskus myös Österlenissä, kypsyen samalla ihmisenä. Lundille ominaista kirjallisuutta ovat myös opiskelijoiden spekseihin tuotetut teokset, kuten Tšingis-kaani ja Uarda, joiden mukaan on Lundissa myös nimetty useita katuja ja asuinalueita.
“Lundin hengellä” viitataan usein yhdistelmään suvaitsevaisuutta, skeptisyyttä ja tarkkaan muotoiltua nokkeluutta, jonka tunnettuja edustajia ovat Sam Askin, Sten Bromanin ja Hans Alfredsonin kaltaiset hahmot – parhaimmillaan tämä henki välittyy paikallisella Lundin murteella esitettynä.
Lundissa on aina ollut runsaasti kulttuurihenkilöitä, kuten taidegalleristi Jean Sellem, taideprofessori Oscar Reutersvärd, Hildur Sandberg, kirjailija Falstaff, fakir (Axel Wallengren), taiteilijat Carl Fredrik Hill ja Gösta Adrian-Nilsson (GAN), hopeaseppä Wiven Nilsson ja abstraktin animaation uranuurtaja Viking Eggeling.
Kaupungissa on myös paljon julkisia veistoksia, patsaita ja koristeita sekä laillinen graffitiseinä Smålandsin osakunnassa. Lundilaista kulttuuria vaalivat edelleen Uarda-akatemia ja Lukas-kilta (Lukasgillet). Radikaalit keskustelukerhot, kuten D.U.G., D.Y.G. ja Clarté, mainitaan usein Lundin älyllisten perinteiden yhteydessä. Lundissa on ollut ajoittain erittäin aktiivinen teatterielämä, ja kaupungin karnevaalit ovat olleet kasvualusta monille koomikoille.
Lund on myös merkittävä kustantamokaupunki. Vuoden 2012 alussa siellä oli 32 virallisesti rekisteröityä kustantamoa, mikä tekee siitä väkilukuun suhteutettuna Ruotsin toiseksi tiheimmin kustantamoita sisältävän kunnan heti Tukholman jälkeen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Lund
Lundin kunnan kotisivut
LundaPortalen
Hasslandan lentokenttä (Arkistoitu – Internet Archive)
Skånen läänin kuntien keskustaajamat
Lundin kaupunginosat
Käännös suomeksi
Bohemian Rhapsody (elokuva)

| Bohemian Rhapsody |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bryan Singer
Käsikirjoittaja:  Anthony McCarten
Tarina:   Anthony McCarten  Peter Morgan 
Tuottaja:   Graham King  Jim Beach  Robert De Niro  Peter Oberth  Brian May  Roger Taylor 
Säveltäjä:  John Ottman
Kuvaaja:  Newton Thomas Sigel
Leikkaaja:  John Ottman
Pukusuunnittelija:  Julian Day
Pääosat:   Rami Malek  Lucy Boynton  Gwilym Lee  Ben Hardy  Joseph Mazzello  Aidan Gillen  Tom Hollander  Allen Leech  Mike Myers 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   20th Century Fox  New Regency  GK Films  Queen Films 
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   2018-10-2424. lokakuuta 2018 (Iso-Britannia)  2018-11-22. marraskuuta 2018 (Yhdysvallat)  
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  52 milj. dollaria
Tuotto:  904 milj. dollaria
Katsojat:  467 102 (Suomessa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bohemian Rhapsody on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva brittiläisestä rockyhtyeestä Queenistä ja erityisesti sen solistista Freddie Mercurystä. Elokuvan on ohjannut Bryan Singer ja käsikirjoittanut Anthony McCarten. Mercurya esittää Rami Malek, ja muissa päärooleissa näyttelevät Lucy Boynton, Gwilym Lee, Ben Hardy, Joseph Mazzello, Aidan Gillen, Tom Hollander, Allen Leech ja Mike Myers.
Bohemian Rhapsody sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 24. lokakuuta 2018 ja Yhdysvalloissa sekä Suomessa 2. marraskuuta 2018.
Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta, mutta siitä tuli silti lipputulomenestys ja tuotti 52 miljoonan dollarin budjetilla 900 miljoonaa dollaria. Elokuva oli Suomessa vuoden 2018 kolmanneksi katsotuin yli 300 tuhannella katsojalla.
Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta vuoden 2019 gaalassa, muun muassa parhaasta elokuvasta ja miespääosasta. Elokuva lopulta voitti neljä Oscar-palkintoa. Elokuva palkittiin kahdella Golden Globella: parhaasta draamaelokuvasta ja miespääosasta. Malek palkittiin roolistaan myös parhaan miespääosan SAG-palkinnolla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rami Malek  | … |  Freddie Mercury / Farrokh Bulsara, Queenin laulaja   |
|  Lucy Boynton  | … |  Mary Austin, Mercuryn tyttöystävä   |
|  Gwilym Lee  | … |  Brian May, Queenin kitaristi   |
|  Ben Hardy  | … |  Roger Taylor, Queenin rumpali   |
|  Joe Mazzello  | … |  John Deacon, Queenin basisti   |
|  Aidan Gillen  | … |  John Reid, Queenin manageri   |
|  Allen Leech  | … |  Paul Prenter, Mercury manageri   |
|  Tom Hollander  | … |  Jim Beach, Queenin lakimies   |
|  Mike Myers  | … |  Ray Foster, EMI:n tuottaja   |
|  Aaron McCusker  | … |  Jim Hutton, Mercuryn poikaystävä   |
|  Meneka Das  | … |  Jer Bulsara, Mercuryn äiti   |
|  Ace Bhatti  | … |  Bomi Bulsara, Mercury isä   |
|  Priya Blackburn  | … |  Kashmira Bulsara, Mercuryn sisko   |
|  Max Bennett  | … |  David, Maryn uusi poikaystävä   |
|  Dermot Murphy  | … |  Bob Geldof   |
|  Dickie Beau  | … |  Kenny Everett   |
|  Jack Roth  | … |  Tim Staffell, Smile-yhtyeen laulaja   |
|  Neil Fox-Roberts  | … |  Mr. Austin, Maryn isä   |
|  Philip Andrew  | … |  Reinhold Mack   |
|  Michelle Duncan  | … |  Shelley Stern   |
|  Jess Radomsky  | … |  Cheryl   |
|  Adam Rauf  | … |  Farrokh Bulsara nuorena   |
|  Adam Lambert  | … |  rekkakuski (kreditoimaton)   |
Arviot

Elokuva sai täystyrmäyksen Helsingin Sanomien Leena Virtasen arvostelussa. Hänen mukaansa se kadotti mahdollisuutensa loistavaksi elämäkertaelokuvaksi. Päähenkilöllä ei ole juuri mitään tekemistä esikuvansa kanssa, ja elokuva keskittyy epäolennaisuuksiin, kuten Mercuryn hampaisiin. Kritiikkinsä loppupuolella Virtanen kysyy: ”Miten vielä 2010-luvulla voi olla niin vaikea kertoa homomiehestä ilman heteropehmennystä?”
Variety-lehden kriitikko Owen Gleibermanin mukaan elokuva oli katsottava kurkistus Queenin vaiheisiin, mutta elokuva on siinä asemassa, että olisiko se ylipäätään tehtyselvennä (Malekin esitystä Mercurynä hän tosin kuvailee nahka-asuun pukeutuneena riikinkukkona, joka vapaana tuo esille elämänvoimaansa erityisesti elokuvan huippukohdassa). The Guardianin Steve Rosen antaman kahden tähden arvion mukaan Malekin esitys on loistavaa, mutta elokuva tuntuu enemmän lahjakkaan cover-yhtyeen esitykseltä kuin uraaurtavan musiikillisen kehityskaaren kuvaukselta. The Mirror -lehden Chris Hunneysett kehui elokuvaa siitä, että se sallii Queenille Mercuryn elämänkuvauksen kautta kutsua itseään lipunmyyntisuosion mestariksi, ja suositteli elokuvan katsomista hyvällä äänenlaadulla.
Elokuva sai yleisöltä paremman vastaanoton kuin kriitikoilta. Internet Movie Databasessa arvio on 7,9. Metacriticissä elokuva sai kriitikoilta 49/100 pistettä ja yleisöltä 7,7/10 pistettä. Rotten Tomatoes -sivustolla sen yleisöarvosana on 85% (1/2022).