stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sanna Järvelä

Sanna Marketta Järvelä (s. 1964) on suomalainen kasvatustieteilijä. Hän on toiminut Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnassa oppimisen ja opetuksen tutkimuksen professorina vuodesta 2007 lähtien. Järvelä johtaa myös Oppimisen ja koulutusteknologian tutkimusyksikköä (Learning and Educational Technology, LET). Hän on kansainvälisesti johtavia oppimisen itsesäätelyn ja oppimisteknologian tutkijoita.
Järvelä väitteli kasvatustieteiden tohtoriksi Joensuun yliopistossa 1996. Hän on ollut Turun yliopiston dosentti vuodesta 2000. Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi Järvelä kutsuttiin vuonna 2015.
Opinnot

Valmistuttuaan Turun yliopistosta kasvatustieteiden maisteriksi Järvelä siirtyi jatko-opiskelijaksi Joensuun yliopistoon. Joensuussa hän opiskeli professori Erno Lehtisen johtamassa Tietotekniikan opetuskäytön tutkimus- ja kehittämisyksikkö TOTY:ssä, joka oli alallaan edelläkävijä.
Järvelä valmistui kasvatustieteiden lisensiaatiksi Joensuun yliopistossa vuonna 1993. Hänen englanninkielisen lisensiaatintyönsä otsikko on: "Cognitive apprenticeship method in a technologically rich learning environment: socioemotional processes in learning interaction". Lisensiaatintyön jälkeen hän jatkoi opintoja valmistuen Joensuun yliopistosta kasvatustieteiden tohtoriksi vuonna 1996. Hänen englanninkielisen väitöskirjatyönsä otsikko on: "Cognitive apprenticeship model in a complex technology based learning environment: socioemotional processes in learning interaction".
Työura ja tutkimus

Järvelä nimitettiin 8.11.2006 Oulun yliopiston kasvatustieteiden professoriksi 1.1.2007 alkaen. Viran alan täsmennys on oppimisen ja opetuksen tutkimus. Aikaisemmin Järvelä toimi yliassistenttina, apulaisprofessorina ja määräaikaisena professorina Oulun yliopistossa vuodesta 1996. 1999–2001 hän toimi Suomen Akatemian tutkijatohtorina työskennellen vuoden vierailevana tutkijana King’s College Londonissa ja 2006–2007 Suomen Akatemian varttuneena tutkijana.
Järvelän tutkimustyö suuntautuu oppimisen perustutkimukseen aiheina motivaatio, oppimisen itsesäätely ja vastavuoroinen ymmärrys sekä opettamisen malleihin, kuten opettaja-oppilas-vuorovaikutukseen ja yhteisölliseen oppimiseen. Lisäksi hänen tutkimuksensa erityisalue on tieto- ja viestintätekniikan pedagoginen hyödyntäminen. Järvelä johtaa Oulun yliopistossa Oppimisen ja koulutusteknologian tutkimusyksikköä, joka tekee alan monitieteellistä perustutkimusta. Hän johtaa myös useita kansainvälisesti verkottuneita, Suomen Akatemian rahoittamia tutkimushankkeita ja toimii aktiivisesti EU:n rahoittamassa huippututkimusverkostossa.
Vuonna 2022 sveitsiläinen lasten ja nuorten yhdenvertaisia koulutusmahdollisuuksia edistävä Jacobs Foundation myönsi Järvelälle ja alankomaalaisen Radboudin yliopiston professori Inge Molenaarille 1,9 miljoonan euron rahoituksen uuden CELLA-tutkimuskeskuksen (Center for Learning and Living with AI) perustamiseen. Keväällä 2023 Järvelän tutkimuhanke Oppimisen säätely tekoälyn kanssa – edistystä peruskoululaisten oppimisen taitoihin (LEAD) sai Suomen Akatemian nelivuotisen rahoituksen kaudelle 2023–2027. Tutkimuksen tavoitteena on tuottaa tietoa tekoälyn opetusratkaisuihin peruskoulussa.
Luottamustehtäviä

Järvelä oli Oulun yliopiston hallituksen jäsen 2009–2017. Järvelä kutsuttiin Oulun yliopiston ylioppilaskunnan inspehtoriksi vuonna 2009. Hän on toiminut myös Oulun yliopiston Campus Futuruksen johtoryhmän puheenjohtajana sekä monitieteisen innovaatioympäristö V-LABin johtokunnan puheenjohtajina.
Keskeiset julkaisut

Järvelä, S. (1995). The cognitive apprenticeship model in a technologically rich learning environment: Interpreting the learning interaction. Learning and Instruction, 5(3), 237-259.
Järvelä, S., & Häkkinen, P. (2002). Web-based cases in teaching and learning–the quality of discussions and a stage of perspective taking in asynchronous communication. Interactive learning environments, 10(1), 1-22.
Hakkarainen, K., Lipponen, L., & Järvelä, S. (2002, March). Epistemology of inquiry and computer-supported collaborative learning. In Cscl (Vol. 2, pp. 129-156).
Järvenoja, H., & Järvelä, S. (2005). How students describe the sources of their emotional and motivational experiences during the learning process: A qualitative approach. Learning and Instruction, 15(5), 465-480.
Arvaja, M., Salovaara, H., Häkkinen, P., & Järvelä, S. (2007). Combining individual and group-level perspectives for studying collaborative knowledge construction in context. Learning and Instruction, 17(4), 448-459.
Järvelä, S., Järvenoja, H., & Veermans, M. (2008). Understanding the dynamics of motivation in socially shared learning. International Journal of Educational Research, 47(2), 122-135.
Dillenbourg, P., Järvelä, S., & Fischer, F. (2009). The evolution of research on computer-supported collaborative learning. In Technology-enhanced learning (pp. 3-19). Springer Netherlands.
Järvelä, S., Volet, S., & Järvenoja, H. (2010). Research on motivation in collaborative learning: Moving beyond the cognitive–situative divide and combining individual and social processes. Educational psychologist, 45(1), 15-27.
Hadwin, A. F., Järvelä, S., & Miller, M. (2011). Self-regulated, co-regulated, and socially shared regulation of learning. Handbook of self-regulation of learning and performance, 65-84.
Järvelä, S., & Hadwin, A. F. (2013). New frontiers: Regulating learning in CSCL. Educational Psychologist, 48(1), 25-39.
Pierre (etunimi)

| Pierre |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Pietari, Petrus
Vastineita eri kielissä:  Peter, Pietro
Nimen alkuperä:  kivi (kreik. Petros)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pierre on ranskankielisissä maissa yleinen miehen etunimi. Nimi johtuu kiveä tai kalliota merkitsevästä kreikan kielen sanasta petros, joka esiintyy myös miehen nimenä ja jonka Jeesus Raamatun mukaan antoi apostoli Simonille ja joka suomenkielisessä Raamatussa esiintyy muodossa Pietari. Suomessa nimi Pierre on vuoden 2021 loppuun mennessä annettu 1 083 miehelle.
Kuvitteellisia Pierre-nimisiä

Pierre Chang, tutkija televisiosarjassa Lost
Serena Lederer

Gustav Klimt: Serena Ledererin muotokuva, maalattu vuonna 1899.
Serena Pulitzer Lederer , etunimi tunnettu myös unkarinkielisellä kirjoitusasullaan Szeréna, (20. toukokuuta 1867 Budapest- 27. maaliskuuta 1943 Budapest) oli juutalaistaustainen taiteen keräilijä ja tukija. Hän tuki merkittävästi Gustav Klimtin uraa.
Nuoruudessaan Serena Pulitzer oli Wienin seurapiirien kirkkaimpia tähtiä, kaunis ja erittäin rikas. Hän solmi avioliiton teollisuusyrittäjä August Ledererin kanssa ja pariskunta ryhtyi yhdessä keräilemään taidetta. Kokoelmiin kuului vanhaa taidetta ja antiikkia. Erityisen paljon he kuitenkin tukivat Gustav Klimtiä, jolta he tilasi teoksia Wienin yliopistoa varten. Teokset "Filosofia" , "Oikeus" ja "Lääketiede" olivat esillä yliopistossa ja kaksi ensiksi mainittua tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
Ledererin perhe tuli hyvin läheiseksi Klimtin kanssa ja he pyysivät tätä mukaan kesälomille maaseutuasunnolleen. Klimt maalasi muotokuvia perheenjäsenistä ja Ledererit maksoivat hyvin. Perheen tytär, Elisabeth Lederer oli koko ikänsä varma, että Klimt on hänen biologinen isänsä ja Serana allekirjoitti asiaa koskevan paperin vanhoilla päivillään.
Vuonna 1938 Saksa liitti Itävallan itsenesä. Itävallassa astuivat voimaan juutalaisvastaiset lait ja Lederin kokoelma anastettiin. Kokoelma vietiin ensiksi Immendorfin linnaan ja vuonna 1945 osa niistä vietiin Alt Ausseen suolakaivokseen. Perääntyvät saksalaisjoukot polttivat vuonna 1945 Immendorfin linnaan jääneet teokset luultavaksi siksi, että eivät halunneet niiden päätyvän liittoutuneille.
Lisää aiheesta

http://www.simonandschuster.com/books/Gustav-Klimt-Serena-Pulitzer-Lederer-(Foiled-Journal)/Flame-Tree-Studio/Flame-Tree-Notebooks/9781787550285
Sig (Algeria)

| Sig سيق, Sīq |
| --- | --- |
 Sigin kaupungintalo.
 Sig
 Koordinaatit: 35°31′53″N, 0°11′21″W 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Mascara
Piirikunta:  Sig
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  125 km²
Väkiluku (2018):  87 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sig (arab. سيق‎, Sīq) on kaupunki ja piirikunnan keskus Mascaran maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee samannimisellä tasangolla 45 kilometriä Mascarasta luoteeseen. Sigin kunnassa oli arviolta 87 100 asukasta vuonna 2018.
Sigin kunnan pinta-ala on 125 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ras El Aïn Amirouchen, idässä Bou Hennin, etelässä Chorfan ja lännessä El Gaadan ja Oggazin kuntiin. Sigin tasanko on osa Mactan kosteikkoaluetta. Kaupungin eteläpuolella kohoavat Beni Chougranen vuoret.
Paikkakunta tunnettiin roomalaisaikana nimellä Tasacorra. Ranskalaiset perustivat sinne vuonna 1845 maataloussiirtokunnan, joka sai nimen Saint-Denis-du-Sig.
Sigin kautta kulkevat maantiet RN4 ja RN97 sekä Algerin ja Oranin välinen rautatie. Kaupungissa on elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Ympäröivällä keinokastelualueella viljellään viljaa, puuvillaa, pellavaa, tupakkaa, viinirypäleitä ja oliiveja.
Schwinn

Schwinn polkupyörä 2000-luvun alulta
Schwinn on yhdysvaltalainen polkupyörävalmistaja. Ignaz Schwinn perusti yrityksen vuonna 1895 Chicagossa, ja siitä tuli nopeasti yksi Yhdysvaltojen hallitsevista polkupyörävalmistajista. Yritys kuitenkin ajautui konkurssiin vuonna 1992.
Historia

Ignaz Schwinn syntyi Saksassa vuonna 1860. Hän kiinnostui jo varhaisessa vaiheessa 1800-luvun lopulla kehitetyistä polkupyöristä, joissa käytettiin erikokoisia pyöriä. Schwinn turhautui eurooppalaisten polkupyörävalmistajien haluttomuuteen toteuttaa hänen ehdottamiaan muutoksia ja niinpä hän päätti vuonna 1891 muuttaa Yhdysvaltoihin, jossa hän kuitenkin kohtasi samankaltaista vastustusta. Vuonna 1885 Schwinn perusti oman yrityksensä Adolph Arnoldin tarjoaman taloudellisen tuen avulla. Yrityksen nimeksi annettiin Arnold, Schwinn Bicycle Company. Polkupyörä oli valtavan huomion keskipisteenä 1800-luvun viimeisinä vuosina ja Yhdysvalloissa huomio keskittyi Chicagoon, jossa toimi yhteensä 30 polkupyöriä valmistavaa tehdasta. Schwinn osoittautui paitsi osaavaksi suunnittelijaksi, myös erinomaiseksi liikemieheksi ja hänen valmistamiaan pyöriä arvostettiin.
Ensimmäinen polkupyörien kukoistuskausi jäi auton kehittymisen myötä lyhyeksi. Vuoteen 1905 mennessä polkupyörien valmistusmäärät laskivat neljännekseen vuoden 1900 tasosta. Kehityksen seurauksena Chicagoon jäi vain 12 valmistajaa. Schwinn kuitenkin pystyi kääntämään hankalan tilanteen voitokseen ja laajensi toimintaansa.
1920-luvun lopulla Yhdysvaltain talous kääntyi laskuun ja tämä  vaikutti myös Schwinnin toimintaan ja yritys oli vähällä joutua konkurssiin. Ignaz Schwinnin poika Frank W. "F.W." Schwinn teki kuitenkin rohkean ratkaisun suunnittelemalla pyörän, joka poikkesi kilpailijoiden tuotteista. Schwinn esitteli vuonna 1934 Aerocyclen, joka muistutti muotoilultaan moottoripyörää ja siinä oli leveät "ilmapallorenkaat". Pyörä oli myyntimenestys ja se vaikutti cruiser-pyörätyypin kehittymiseen.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Schwinn Bicycle Company
Schwinn AeroCycle museossa
Käännös suomeksi
Salò

| Salò |
| --- | --- |
 Salònlahti
 vaakuna
 Koordinaatit: 45°36′N, 10°32′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Maakunta:  Brescia
Hallinto:  
 – Pormestari:  Gianpiero Cipani
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  29,75  km²
Korkeus:  29–910 m
Väkiluku (heinäkuu 2023):  10 352 (väliaikatieto, heinäkuu 2 023)
 – Väestötiheys:  348 as./km²
Postinumero:  25087
Suuntanumero(t):  0365
 
 www.comune.salo.bs.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salò on kaupunki ja kunta Brescian maakunnassa Lombardiassa Pohjois-Italiassa Gardajärven rannalla Salònlahdessa. Salò sai kaupungin arvon kuninkaallisella asetuksella 15. joulukuuta 1860.
Kaupungissa oli heinäkuussa 2023 asukkaita 10 352. Vuonna 1901 asukasluku oli 5 098. Lähistöllä on Gardone Riviera -niminen pikkukaupunki, joka on suosittu lomakeskus.
Historiaa

Salò on perustettu Rooman valtakunnan aikana nimellä Pagus Salodium, ja keskiajalla siitä tuli milanolaisen Viscontin suvun vahva alue. Vuonna 1440 kaupunki joutui Venetsian tasavallan valtaan.[lähde? ] Salòn luona ranskalaiset voittivat 3. elokuuta 1796 itävaltalaiset.
Vuosina 1943–1945 Salò oli Benito Mussoliniin johtaman Saksan nukkevaltion, Italian sosiaalisen tasavallan eli Salòn tasavallan pääkaupunki.
Nähtävyyksiä

Salòn katedraali eli Duomo di Salò (katedraali), rakennettu uudelleen myöhäisgoottilaiseen tyyliin 1400-luvulla. Siinä on merkittävä renessanssityylinen portaali, Zenone Veronesen maalauksia 1500-luvulta, Paolo Venezianon koulukunnan polyptyykki ja Romaninon maalaus Madonna ja pyhimykset.
Palazzo della Magnifica Patria ("Uljaan isänmaan palatsi", 1500-luku). Palatsissa on Azure Ribbonin historiallinen museo, renessanssin historian, Italian siirtomaasotien, Espanjan sisällissodan ja fasismin vastarintaliikkeen asiakirjojen näyttely
Kaupungintalossa on arkeologinen museo, jossa on muinaisesta Salodiumista tehtyjä löytöjä.
Duomon pääsisäänkäynti
Salòn satama
Salònlahti (Golfo di Salò)
Salòssa oleva pylväs, jossa on Venetsian symboli Markuksen siivekäs leijona
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mapquest - Salò
Brescian maakunta
Acquafredda | Adro | Agnosine | Alfianello | Anfo | Angolo Terme | Artogne | Azzano Mella | Bagnolo Mella | Bagolino | Barbariga | Barghe | Bassano Bresciano | Bedizzole | Berlingo | Berzo Demo | Berzo Inferiore | Bienno | Bione | Borgo San Giacomo | Borgosatollo | Borno | Botticino | Bovegno | Bovezzo | Brandico | Braone | Breno | Brescia | Brione | Caino | Calcinato | Calvagese della Riviera | Calvisano | Capo di Ponte | Capovalle | Capriano del Colle | Capriolo | Carpenedolo | Castegnato | Castel Mella | Castelcovati | Castenedolo | Casto | Castrezzato | Cazzago San Martino | Cedegolo | Cellatica | Cerveno | Ceto | Cevo | Chiari | Cigole | Cimbergo | Cividate Camuno | Coccaglio | Collebeato | Collio | Cologne | Comezzano-Cizzago | Concesio | Corte Franca | Corteno Golgi | Corzano | Darfo Boario Terme | Dello | Desenzano del Garda | Edolo | Erbusco | Esine | Fiesse | Flero | Gambara | Gardone Riviera | Gardone Val Trompia | Gargnano | Gavardo | Ghedi | Gianico | Gottolengo | Gussago | Idro | Incudine | Irma | Iseo | Isorella | Lavenone | Leno | Limone sul Garda | Lodrino | Lograto | Lonato del Garda | Longhena | Losine | Lozio | Lumezzane | Maclodio | Magasa | Mairano | Malegno | Malonno | Manerba del Garda | Manerbio | Marcheno | Marmentino | Marone | Mazzano | Milzano | Moniga del Garda | Monno | Monte Isola | Monticelli Brusati | Montichiari | Montirone | Mura | Muscoline | Nave | Niardo | Nuvolento | Nuvolera | Odolo | Offlaga | Ome | Ono San Pietro | Orzinuovi | Orzivecchi | Ospitaletto | Ossimo | Padenghe sul Garda | Paderno Franciacorta | Paisco Loveno | Paitone | Palazzolo sull’Oglio | Paratico | Paspardo | Passirano | Pavone del Mella | Pertica Alta | Pertica Bassa | Pezzaze | Pian Camuno | Piancogno | Pisogne | Polaveno | Polpenazze del Garda | Pompiano | Poncarale | Ponte di Legno | Pontevico | Pontoglio | Pozzolengo | Pralboino | Preseglie | | Prevalle | Provaglio Val Sabbia | Provaglio d’Iseo | Puegnago sul Garda | Quinzano d’Oglio | Remedello | Rezzato | Roccafranca | Rodengo-Saiano | Roncadelle | Rovato | Roè Volciano | Rudiano | Sabbio Chiese | Sale Marasino | Salò | San Felice del Benaco | San Gervasio Bresciano | San Paolo | San Zeno Naviglio | Sarezzo | Saviore dell’Adamello | Sellero | Seniga | Serle | Sirmione | Soiano del Lago | Sonico | Sulzano | Tavernole sul Mella | Temù | Tignale | Torbole Casaglia | Toscolano-Maderno | Travagliato | Tremosine | Trenzano | Treviso Bresciano | Urago d’Oglio | Vallio Terme | Valvestino | Verolanuova | Verolavecchia | Vestone | Vezza d’Oglio | Villa Carcina | Villachiara | Villanuova sul Clisi | Vione | Visano | Vobarno | Zone
Second Chance

| Second Chance |
| --- | --- |
Tyyli:  draama, science fiction
Kestoaika:  42 minuuttia
Luoja(t):  Rand Ravich
Pääosissa:   Robert Kazinsky  Dilshad Vadsaria  Adhir Kalyan  Ciara Bravo  Vanessa Lengies  Tim DeKay  Scott Menville 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Fox
Esitetty:  25. joulukuuta 2015  – 25. maaliskuuta 2016
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  11
Tuotanto
Tuottaja(t):   Shawn Williamson  Kelly A. Manners 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Howard Gordon  Rand Ravich  Donald Todd  Brad Turner  Michael Cuesta 
Säveltäjä(t):  John Paesano
Tuotantoyhtiö(t):   20th Century Fox Television  Fox Television  Teakwood Lane Productions 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Second Chance on yhdysvaltalainen Rand Ravichin luoma scifisarja. Sen käsikirjoitus on saanut inspiraatiota kirjailija Mary Shelleyn romaanista Frankenstein.
Sarjan pilottijakso julkaistiin Fox Now -suoratoistopalvelussa 25. joulukuuta 2015. Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa Foxin kanavalla 13. tammikuuta 2016.
Fox kertoi sarjan jäävän yhden tuotantokauden mittaiseksi toukokuussa 2016.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Kazinsky  | … |  Jimmy Pritchard   |
|  Dilshad Vadsaria  | … |  Mary Goodwin   |
|  Adhir Kalyan  | … |  Otto Goodwin   |
|  Ciara Bravo  | … |  Gracie Pritchard   |
|  Vanessa Lengies  | … |  Alexa   |
|  Tim DeKay  | … |  Duval Pritchard   |
|  Scott Menville  | … |  Arthur   |
|  Amanda Detmer  | … |  Helen   |
|  Carmen Moore  | … |  Agent Sue Adair   |
Tuotanto

Tuotantovaiheessa sarjan nimenä käytettiin myös Frankenstein, Lookinglass ja The Frankenstein Code.
Lokakuussa 2015 Fox pienensi alkujaan 13-jakson mittaiseksi suunniteltua ensimmäistä kautta kahdella jaksolla.
Fox ilmoitti lopettavansa sarjan 12. toukokuuta 2016.
Arvostelut

Metacriticin kriitikot antoivat sarjalle arvosanaksi 47/100 ja sivuston käyttäjien arvosana on 8,4/10 pistettä. Rotten Tomatoesin kriitikoiden ja käyttäjien näkemysero sarjasta on vielä suurempi. Heidän kriitikot antoivat arvosanaksi 30% ja käyttäjät 88%.
Aiheesta muualla

Second Chance Fox.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Second Chance Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut

| Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Toivo Särkkä
Käsikirjoittaja:  Orvo Kärkönen Toivo Särkkä
Perustuu:  Topiaksen näytelmään vuodelta 1938
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Martti Similä
Kuvaaja:  Marius Raichi
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Ossi Elstelä
Pääosat:  Kaarlo Angerkoski Ansa Ikonen Tauno Palo Siiri Angerkoski
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1939
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut on Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1939. Sen ensi-ilta oli Helsingissä 1. tammikuuta 1940 Rexissä ja Bio-Biossa. Elokuvan aihe perustuu Topiaksen näytelmään vuodelta 1938.
Talvisota oli jo uhkana, kun kepeää sotilasfarssia kuvattiin, mutta kireä tilanne ei heijastu elokuvaan. Sotamies Paavosta esittänyt Kaarlo Angerkoski kuoli sydänkohtaukseen lokakuussa 1939 kolme kuukautta ennen elokuvan ensi-iltaa. Elokuvaa on kuvattu Pyhäniemen kartanossa.
Tarina kertoo sotaharjoituksista kartanonrouvan mailla. Savolainen sotamies Malakias Puavonen lainaa "tuurihousujaan" majuri Harteiselle. Malakiasta kriitikko kehuu hupailun ainoaksi "ilonkryyniksi".
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kaarlo Angerkoski  | … |  sotamies Malakias Paavonen   |
|  Ansa Ikonen  | … |  Oili Mäkipalo   |
|  Tauno Palo  | … |  majuri Jyrki Harteinen   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Aleksandra, Sandra, karjakko   |
|  Toppo Elonperä  | … |  Korni-Mikko   |
|  Ossi Elstelä  | … |  ylikersantti Kullervo Tiainen   |
|  Jalmari Rinne  | … |  kanttori Sylvester Sointuperä   |
|  Arvo Kuusla  | … |  luutnantti Keihäs   |
|  Aino Haverinen  | … |  Miina, Korni-Mikon vaimo   |
|  Inna Ahti  | … |  pikku-piika   |
|  Eeva Savonen  | … |  Raakel, karjakko   |
|  Olavi Saarinen  | … |  sotamies Mikkonen   |
|  Ahti Lehtinen  | … |  sotamies Urho Leimu   |
|  Aarne Orri  | … |  sotamies   |
|  Kyösti Käyhkö  | … |  Raakki-Kustaa   |
Sebastião Wolf

| Mitalit> Maa:   Brasilia. Olympialaiset .Miesten ammunta | Mitalit> Maa:   Brasilia. Olympialaiset .Miesten ammunta | Mitalit> Maa:   Brasilia. Olympialaiset .Miesten ammunta | Maa:   Brasilia> .Miesten ammunta |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | 50 m vapaapistooli, joukkuekilpailu |  |
Sebastião Wolf (5. helmikuuta 1869 Porto Alegre, Rio Grande do Sul – 15. maaliskuuta 1936 Porto Alegre, Rio Grande do Sul) oli brasilialainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailussa. 30 metrin kaksintaistelussa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Sebastião Soares de Resende

Sebastião Soares de Resende (14. kesäkuuta 1906 Milheirós de Poiares – 25. tammikuuta 1967) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Porton hiippakuntaan 21. lokakuuta 1928 ja nimitettiin Beiran hiippakunnan johtoon Mosambikiin 21. huhtikuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino de Jesus e Souza, jota avustivat António Antunes ja Joaquim Rafael Maria d'Assunção Pitinho.
Soares de Resende osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 60-vuotiaana virassa.
Sehr Schnell (albumi)

| Sehr Schnell Sehr Schnell |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1978–1979
 Julkaistu: 4. maaliskuuta 2009
 Tyylilaji: punk
 Levy-yhtiö: Love Kustannus
Sehr Schnellin muut julkaisut
|   | Sehr Schnell 2009 | 1979 (EP) 2016 |
Sehr Schnell on samannimisen suomalaisen punkyhtyeen kokoelmalevy, joka julkaistiin 4. maaliskuuta 2009. Kokoelma sisältää yhtyeen koko levytetyn tuotannon, eli kolme singleä sekä neljä kappaletta Pohjalla-albumilta. Mukana on myös S.S. spinoff Mik Monton single Häiriöitä / Koulussa sekä ennenjulkaisematon Sehr Schnellin keikka Koiton salissa syksyltä 1978.
Kappaleet

Orja
Muukalainen
18 v.v.k.
Tekopyhä
Juho vanha natsi
Värinää
Vaihda vapaalle
1979
Neuroottiset pohkeet
Selittäjä
Mongoloidi
CD bonus:
Mik Monto: Häiriöitä
Mik Monto: Koulussa
CD bonukset, live (ennenjulkaisematon):
Tekopyhä
Orja
1979
Häiriöitä
Muukalainen
18 v.v.k.
Vaihda vapaalle
Selittäjä
Juho vanha natsi
Iltakävely
Kokoonpanot > Sehr Schnell

Stressi, laulu (1–11, 14–23)
Adi, kitara (1–10, 14–23)
Bass Fallos, basso (1–8, 14–23)
Max Hartmann, rummut (1–8, 14–23)
Räpylä, kitara (7–11, 14–23), basso (11)
Lepperi, basso (9, 10)
Mauno, rummut (9–11)
Kokoonpanot > Mik Monto

Ippa, laulu
J. Tolonen, kitara
Bass Fallos, basso
Max Hartmann, rummut
Sam Elliott

Sam Elliott vuonna 2012.
Samuel Pack ”Sam” Elliott (s. 9. elokuuta 1944, Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Elliott on näytellyt paljon lännenelokuvissa, mutta on esiintynyt myös muissa elokuvissa, muun muassa Buffalo Girls (1995), Minne tuuli kuljettaa (1998), Big Lebowski (1998), You Know My Name (1999) ja Kandidaatti (2000). Hänet tunnetaan myös lännensarjasta Conagher – lännen sankari (1991).
Elliot on näytellyt vuodesta 2016 Netflixissä esitettävässä lännensarjassa The Ranch, jossa hän esittää Beau Bennettiä.
Elliott esiintyi muun muassa Doug Robertina Vaarallinen tehtävä -televisiosarjassa 1970-luvun alussa sekä elokuvissa Perintö (1978), Kultainen kompassi (2007), Ghost Rider – aaveajaja (2007) ja Avio-onnea Morganeiden tapaan (2009).
Elliott sai 1990-luvulla yhden Emmy-ehdokkuuden ja kaksi Golden Globe -ehdokkuutta ja 2010-luvulla hän on saanut yhden Oscar-ehdokkuuden elokuvasta A Star Is Born.
Yksityiselämä

Elliott syntyi Sacramentossa Kaliforniassa ja on ollut vuodesta 1984 naimisissa Katharine Rossin kanssa.