stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yenimahalle

| Yenimahalle |
| --- | --- |

 Yenimahalle
 Koordinaatit: 39°58′N, 32°48′E 
Valtio:   Turkki
Maakunta:  Ankaran maakunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Fethi Yaşar
Väkiluku (2019):  678 093
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yenimahalle on piirikunta Turkin Ankaran maakunnassa ja Ankaran kaupungissa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Yenimahallen väkiluku oli 687 093.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yenimahalle Wikimedia Commonsissa
Senegalin maantiede

Senegalin maantiede kertoo Senegalin maantieteestä. Senegalin pohjoispuolella sijaitsee Mauritania, itäpuolella sijaitsee Mali ja eteläpuolella sijaitsevat Guinea ja Guinea-Bissau. Senegalin keskeltä maata halkaisee kapean kiilan tavoin Gambia. Senegalin länsipuolella on Atlantin valtameri. Suurin osa Senegalin pinta-alasta on alankoa. Korkein ylänkö on Fouta Djalonin ylänkö, jonka maan kaakkoisosassa sijaitseva reunakohouma on noin 400 metriä korkea. Senegalin alueella virtaavat joet Sine, Saloum ja Casamance, joiden suistoissa kasvaa mangrovekasvillisuutta. Maan pohjoisosassa merenrannikkoalueella paikoin pitkiä kallioniemiä, joiden välissä on pitkiä lahden poukamia sekä hiekkadyynejä, jotka ovat suolan peittämiä.
Senegalin ilmasto on trooppinen ja kesän aikana on pitkä sadekausi. Maan eteläosassa ilmasto on kostein ja pohjoisosassa kuivin.
Senegalin kuiva pohjoisosa on osa Sahelin savannialuetta, missä kasvillisuus on enimmäkseen piikkipensaita. Maan keskiosassa yleisimpiä puita ovat apinanleipäpuut ja afrikantulppaanipuut. Maan eteläosassa Casamancen alueella kasvillisuus on rehevää metsäsavannia, missä esiintyy kapokkipuita, kookospalmuja, eukalyptuksia ja mangoja.
SAS (ohjelmisto)

SAS on SAS Institute Inc.:n kehittämä ohjelmisto tilastolliseen analyysiin. Alkuperäisen SAS-ohjelmiston toiminnallisuudet liittyivät tilastolliseen analyysiin, mutta nykyisellään voidaan puhua pikemminkin SAS-alustasta ja SAS-ratkaisuista, joiden eräs osa on tilastollisen analyysin tuote SAS/STAT®.
SAS:n kehitys aloitettiin 1966 Pohjois-Carolinan osavaltionyliopistossa. Vuonna 1976 kehitys siirtyi yksityiselle SAS Institutelle, joka jatkoi 1980- ja 1990-luvuilla kehitystyötä lisäämällä tilastollisia analyysityökaluja.
Aiheesta muualla

SAS Institute Inc.:n verkkosivut (englanniksi)
Suomen SAS-käyttäjien yhdistys Sugif ry
Yenipazar

| Yenipazar |
| --- | --- |


 Yenipazar
 Koordinaatit: 37°49′N, 28°11′E 
Valtio:   Turkki
Maakunta:  Aydınin maakunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Zafer Savcı
Väkiluku (2019):  12 481
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yenipazar on piirikunta Turkin Aydınin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Yenipazarin väkiluku oli 12 481.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yenipazar Wikimedia Commonsissa
Yelp

| Yelp |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NYSE: YELP
ISIN:  US9858171054
Kotisivu:  www.yelp.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yelp on yhdysvaltalainen pörssiyhtiö, jonka kehittämä palvelu kerää tietoja paikallisista yrityksistä ja julkaisee käyttäjien arvioita niistä verkkosivustollaan ja mobiilisovelluksessaan. Yritys perustettiin vuonna 2004.
Yritys julkaisee verkkoselaimella ja mobiililaitteilla käytettävää palvelua, jolla voi löytää paikallisia palvelualan yrityksiä, kuten ravintoloita, lääkäreitä ja kampaamoita. Suomeen palvelu tuli vuonna 2012. Se muistuttaa suomalaista Eat.fi-palvelua. Yelpiin käyttäjät voivat laittaa esimerkiksi arvosteluja, kuvia ja videoita.
Yelpiin voi myös laittaa maksullisia mainoksia. Mainokset on merkitty sivustolla tekstillä "Yelp-mainokset". Mainostajat eivät voi muuttaa arviointeja.
Palveluun voi luoda ilmaisen tilin.
Aiheesta muualla

Fonectaenterprise. Blogi. Yelp tuli Suomeen – näin hyödynnät palvelun tarjoamat markkinointimahdollisuudet. Päivitety 17.6.2012. Viitattu 12.1.2015.
Itviikko 2013. Raakaa peliä ravintoloiden kesken: Yelp putsaa vääriä arvosteluja. Päivitetty 13.7.2013. Viitattu 12.1.2015.
Sahajärvi (Espoo)

| Sahajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°16′18″N, 24°33′10″E
Järvinumero:  81.057.1.033 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  42,8 m 
Rantaviiva:  5,2 km 
Pinta-ala:  0,55 km² 
Tilavuus:  0,0016 km³ 
Keskisyvyys:  2,95 m 
Suurin syvyys:  6,5 m 
 fiSahajärvi 
Sahajärvi (ruots. Sågträsk) on runsaan puolen neliökilometrin laajuinen matalahko järvi luoteisessa Espoossa Siikajärven harvaanasutussa kaupunginosassa.
Sahajärven koillisosassa on noin hehtaarin laajuinen saari Torsö. Järven lähellä sijaitsi 1700-luvulla saha ja pärehöyläämö. Sahajärvi on aiemmin tunnettu myös nimellä Kvarnträsk.
Sahajärven lähin naapurijärvi, Nuuksion Pitkäjärvi, sijaitsee 700–800 metriä Sahajärvestä itään. Järviä yhdistää Sahajoki. Turunväylä kulkee parisen kilometriä Sahajärven eteläpuolitse.
Aiheesta muualla

Espoon Suunta: BROBACKA-SAHAJÄRVI 1992
Wienin toinen välitystuomio

| Wienin toinen välitystuomio |
| --- | --- |
 Unkarin ulkoministeri István Csáky (vas.) ja Romanian ulkoministeri Mihail Manoilescu allekirjoittamassa sopimusta Wienin Belvedere-palatsissa.
Allekirjoitettu:  30. elokuuta 1940
Allekirjoituspaikka:   Wien, Saksa
Osapuolet
Unkarin vuosina 1938–1941 saamat alueet.
Wienin toinen välitystuomio oli Saksan ja Italian toisen maailmansodan aikana antama välitystuomio koskien Romanian ja Unkarin rajakiistoja. Välitystuomio tehtiin Wienin Belvedere-palatsissa 30. elokuuta 1940. Sen seurauksena Pohjois-Transilvania siirtyi Romanialta Unkarin hallintaan.
Tausta

Unkarille tappiollisen ensimmäisen maailmansodan jälkeen monikansallinen Unkarin kuningaskunta joutui luovuttamaan kesäkuussa 1920 solmitussa Trianonin rauhansopimuksessa useita historiallisia alueitaan naapureikseen syntyneille uusille kansallisvaltioille. Sen seurauksena Unkarin kuningaskunnan alue supistui vain kolmasosaan maailmansotaa edeltäneestä valtiosta. Samalla miljoonia etnisiä unkarilaisia siirtyi Unkarin rajojen ulkopuolisten naapurivaltioiden kansalaisiksi.
”Trianonin häpeärauha” ja sen seuraukset leimasivat Unkarin maailmansotien välisen ajan julkista keskustelua. Kuninkaatonta kuningaskuntaa johti valtionhoitaja, amiraali Miklós Horthy, joka loi 1930-luvulla läheiset suhteet fasistiseen Italiaan ja sen johtajaan Benito Mussoliniin. Syyskuussa 1938 solmittu Münchenin sopimus johti Tšekkoslovakian Sudeettialueiden luovuttamiseen natsi-Saksalle. Edelleen sen seurauksena Unkari esitti omat vaatimuksensa Tšekkoslovakian alueeseen, mikä johti marraskuussa 1938 natsi-Saksan ja fasistisen Italian johtamaan ensimmäiseen Wienin välitystuomioon. Sen mukaan Unkari sai takaisin Trianonin rauhassa menettämänsä eteläisen Slovakian vahvasti unkarinkielisiä alueita. Maalis–huhtikuussa 1939 Unkari kävi rajasodan itsenäistyneen Slovakian kanssa. Unkari sai Saksalta luvan miehittää vielä sodan seurauksena Rutenian alueen.
Nämä Trianonin rauhan korjaukset Unkarin kannalta eivät olleet riittäviä, sillä Romanialle Trianonin rauhan tuloksena luovutettu Transilvanian alue oli Unkarin pääkohde korjattaessa Trianonin rauhan seurauksia.
Unkarin ja Romanian keskinäiset neuvottelut Transilvaniasta kesällä 1940

Neuvostoliitto esitti kesäkuussa 1940 uhkavaatimuksen Romanialle Bessarabian ja Bukovinan liittämisestä Neuvostoliittoon. Tämä oli osa Saksan ja Neuvostoliiton elokuussa 1939 tekemää Molotov-Ribbentrop-sopimuksen salaista lisäpöytäkirjaa, jolla Saksa oli antanut Neuvostoliitolle valtuudet aluejärjestelyyn. Kun Romania joutui suostumaan ao. alueluovutuksiin Neuvostoliitolle, Unkarin hallitus valtionhoitaja Horthyn johdolla päätti hyödyntää tilannetta ja esitti vaatimuksen Transilvanian aluejärjestelyihin.
Euroopassa tilanne oli muuttunut Saksan kannalta edulliseksi lähes vuoden käynnissä olleessa toisessa maailmansodassa, sillä Ranska joutui tekemään tappion kärsineenä aselevon Saksan kanssa 22. kesäkuuta 1940. Ranska oli ollut Romanian länsirajan takaaja, mutta nyt Saksa oli nujertanut Ranskan. Tilanne oli Romanialle uusi. Romanian kuningas Kaarle II kääntyi tilanteessa Saksan ja sen johtajan Adolf Hitlerin puoleen vaatien Saksaa tukemaan Romanian koskemattomuuden Unkarin vaatimuksille. Saksalaiset kehottivat romanialaisia tässä tilanteessa neuvottelemaan unkarilaisten kanssa.,
Neuvottelut asiasta Unkarin ja Romanian välillä alkoivat 16. elokuuta 1940 Romanian Turnu Severinin kaupungissa. Unkarin valtuuskunta esitti laajoja aluevaatimuksia, kun taas Romania esitti vain väestönsiirtoja ja pieniä rajakorjauksia. Unkarin vaatimat alueet käsittivät 69 000 km² ja niillä asui 3,8 miljoonaa ihmistä, joista 2/3 oli romanialaisia. Neuvottelut ajautuivat umpikujaan 24. elokuuta 1940. Neuvottelujen katkettua Unkari mobilisoi 400 000 miestä. Romanialla puolestaan oli Transilvaniassa aseissa 450 000 miestä. Rajalla syntyi myös kahakoita. Unkari esitti Saksan ja Italian osallistumista jälleen välimiehinä Transilvanian asian järjestelyyn. Koska Saksa ei halunnut riidan eskaloituvan Unkarin ja Romanian välillä, Saksa ja sen kanssa liitossa ollut Italia päättivät rauhoittaa tilanteen. Saksa halusi erityisesti, että Ploiestin öljyn kuljetuksissa ei tapahtuisi mitään häiriötä.
Wienin toinen välitystuomio

Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop ja Italian ulkoministeri Galeazzo Ciano kutsuivat osapuolet Wieniin Belvedereen 30. elokuuta 1940. Neuvotteluissa Unkarin vaatimuksia supistettiin kolmanneksella unkarilaisten alkuperäisiin vaatimuksiin nähden siten, että Unkarille siirtyisi sovintoesityksen mukaan Transilvanian pohjoisosasta 43 492 km², jossa asui lähes 2,7 miljoonaa ihmistä, heistä runsas miljoona romanialaisia. Romaniaan jäävään osaan Transilvaniaa jäi vielä noin 400 000 unkarilaista. Heille jäi vuoden pituinen harkinta-aika siirtyä Unkariin.
Unkarilaisten iloitessa Romanian ulkoministeri Mihail Manoilescu pyörtyi kokouspöydän ääreen nähtyään välitysehdotuksen. Lääkintätoimenpiteiden jälkeen kokousta voitiin kuitenkin jatkaa. Romanian kruununneuvosto kuningas Kaarlen johdolla kokoontui seuraavana yönä ja hyväksyi esityksen. Vaatimukset kuningas Kaarlen erosta ja hänen 1930-luvun lopulla syntyneen diktatuurinsa lopettamisesta lisääntyivät tällöin Romaniassa. Kuninkaan asemaa heikensi samaan aikaan Bulgarian kanssa sovittu Etelä-Dobrudžan palauttaminen Romanialta Bulgarialle. Kuningas Kaarle luopuikin kruunusta vain viikon kuluttua.
Romanialaisilla oli 14 päivää aikaa vetäytyä luovutettavalta alueelta. Alueella olivat merkittävät Oradean (unk. Nagyvarád) ja Cluj-Napocan (Kolozsvár) kaupungit. Unkarilaisjoukot aloittivat alueen haltuunoton 5. syyskuuta 1940. Valtionhoitaja Horthy seurasi joukkoja Unkarille siirtyneellä alueella ratsastaen alueen suurimpiin kaupunkeihin, kuten Nagyvarádin ja Kolozsváriin, kuten hän oli tehnyt kukistaessaan Unkarin neuvostotasavallan ja noustessaan valtaan vuonna 1919. Alueen siirtyminen Unkarin hallintaan tapahtui 13. syyskuuta 1940 mennessä.
Etniset unkarilaiset ottivat Unkarin kuningaskunnan osaksi siirtymisen vastaan tyytyväisyydellä. Unkarin armeija sorti alueelle jääneitä romanialaisia. Suoranaisia romanialaisiin kohdistuneita murhiakin tapahtui miehitysvaiheessa.
Alueluovutusten vastapainona Romania sai Saksan ja Italian takuut rajoilleen. Aiemmin Saksaan poliittisesti etäisyyttä pitänyt Unkari joutui ottamaan huomioon tarkemmin Saksan edut ja solmimaan uuden taloussopimuksen Saksan kanssa. Unkarin oli annettava paremmat toimintamahdollisuudet saksalaismieliselle Nuoliristi-puolueelle ja vapautettava puolueen johtaja Ferenc Szálasi vankilasta.
Romanian liittyminen akselivaltioihin tuli selväksi Saksan siirtäessä Romaniaan divisioonan turvaamaan saksalaisetuja alueella. Samana syksynä marraskuussa 1940 molemmat kiistelevät osapuolet, Unkari ja Romania, liittyivät Saksan, Italian ja Japanin syyskuussa 1940 solmimaan kolmen vallan sopimukseen. Unkari ja Romania olivatkin mukana Saksan hyökätessä kesällä 1941 Neuvostoliittoon. Saksan valtakunnankansleri Hitler tarjosi Romanialle kompensaationa Transilvanian menetyksestä Neuvostoliitolta vallattua Transnistrian aluetta eli niin sanottu Transnistrian kuvernoraattia. Romaniassa kuningas Kaarlen jälkeen valtaan noussut marsalkka Ion Antonescu hyväksyi tämän ratkaisun.
Sopimuksen kumoaminen

Aluejärjestely oli voimassa, kunnes Romania toisen maailmansodan loppuvaiheessa teki Moskovassa välirauhan liittoutuneiden kanssa 12. syyskuuta 1944. Välirauhan mukaan Romania vaihtoi puolta ja alkoi taistella Saksaa ja Unkaria vastaan. Samalla sovittiin, että Transilvania siirtyisi takaisin Romanialle. Lopullisesti asia vahvistettiin vuoden 1947 Pariisin rauhansopimuksessa. Sen mukaan Unkarin ja Romanian raja noudattaa Trianonin rauhan mukaista rajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wienin toinen välitystuomio Wikimedia Commonsissa
Romanian Unkarille luovuttama Transsilvanian alue merkitty keltaisella.
Pohjois-Transsilvanian etninen jakauma.
Valtionhoitaja, amiraali Miklós Horthy saapuu ratsastaen Transilvaniaan Satu Maren eli Szatmárnémetin kaupunkiin 5. syyskuuta 1940.
Sahakatu 6

Sahakatu 6 oli Lohjan Hiidensalmessa sijainnut asuinkerrostalo, joka valmistui vuonna 1937. Se tuhoutui tulipalossa keväällä 2011.
| Sahakatu 6 |
| --- | --- |
Osoite:  Sahakatu 6, 08100 Lohja
Rakennustyyppi:  kerrostalo
Valmistumisvuosi:  1937
Tuhoutui:  2011
Suunnittelija:  Onni Ermala
Rakennuttaja:  Lohjanvesistön Metsä Oy
Tyylisuunta:  funktionalismi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK:
Historia ja arkkitehtuuri

Rakennus rakennettiin vuosina 1936–1937, ja sen suunnitteli arkkitehti Onni Ermala. Se edusti funktionalismia, ja oli tyylillään varsin ainutlaatuinen lähialueella. Talon julkisivu koostui punaisista laudoista. Sen rakennutti Lohjanvesistön Metsä Oy vieressä sijainneen Hiidensalmen sahan työläisten asunnoiksi. Talossa oli kaksi rappua, joissa molemmissa oli kuusi asuntoa. Näistä asunnoista kahdeksan oli suurempia ja neljä pienempää, joissa kaikissa oli puulämmitys. WC-tilat sijaitsivat rakennuksen pihalla erillisessä rakennuksessa. 1960-luvulla kerrostalon kellariin rakennettiin uudet vesivessat. Samalla vanha huussirakennus purettiin uuden asuintalon tieltä.
Sahan lopetettua vuonna 1967 asuinrakennus myytiin Lohjan kaupungille vuokra-asunnoiksi. Se peruskorjattiin vuonna 1997, jolloin siihen lisättiin sähkölämmitys ja talon alakertaan lisättiin pesutilat. Vuonna 2009 talon länsipuolelle valmistui uusi Karstuntien linjaus, jonka seurauksena talolle rakennettiin uusi ajoreitti.
Kerrostalo paloi korjauskelvottomaksi 6. toukokuuta 2011. Syttymissyyksi ei arveltu rikosta. Palossa loukkaantui yksi ihminen.
SM Caen

SM Caen on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1897. Sen koko nimi on Stade Malherbe Caen Calvados Basse-Normandie.
Saavutukset

Ligue 2-mestaruudet: 2 (1996, 2010)
Entisiä pelaajia

Jesper Olsen (1990–1992)
Gabriel Calderón (1992–1993)
Alexander Mostovoi (1993–1994)
Kennet Andersson (1994–1995)
Issam Jemâa (2007–2008)
Fahid Ben Khalfallah (2008–2009)
N’Golo Kanté (2013-2015)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkueen viralliset sivut (ranskaksi)
Sarojini Naidu

Mahatma Gandhi ja Sarojini Naidu Lontoossa 1931.
Sarojini Naidu (tunnettu myös lempinimellä Bharatiya Kokila (Intian satakieli), 13. helmikuuta 1879 – 2. maaliskuuta 1949) oli intialainen lapsinero, vapaustaistelija ja runoilija. Naidu oli ensimmäinen nainen, josta tuli Intian kansalliskongressin puheenjohtaja ja intialaisen osavaltion kuvernööri.
Nuoruus ja perhe

Sarojini Chattopadhyaya syntyi Hyderabadissa, Intiassa. Hän oli tiedemies-filosofi Aghornath Chattopadhyayan ja runoilija Barada Sundari Devin vanhin tytär. Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joihin lukeutuu muun muassa itsenäisyysaktivisti Virendranath Chattopadhyaya ja näyttelijä Harindranath Chattopadhyay.
Naidu saavutti kansallista kuuluisuutta päästessään jo 12-vuotiaana Madrasin yliopistoon. Hänen isänsä halusi hänestä tulevan matemaatikko tai tiedemies, mutta Naidu oli rakastanut runoutta jo hyvin nuoresta iästä lähtien. Isänsä tuella hän kirjoitti persian kielellä näytelmän nimeltä Maher Muneer. Persian lisäksi Naidu osasi puhua urdua, telugua, englantia ja bangalia. 16-vuotiaana hän matkusti Englantiin opiskelemaan kahteen yliopistoon, aluksi Lontoon King's Collegeen ja sitten Cambridgen Girton Collegeen.
15-vuotiaana Naidu tapasi lääkäri Muthyala Govindarajulun, johon hän rakastui. Govindarajulu oli kotoisin Etelä-Intiasta. Saatuaan opintonsa päätökseen 19-vuotiaana, Naidu meni naimisiin hänen kanssaan aikana, jolloin eri kastien väliset liitot eivät olleet sallittuja. Heidän avioliittonsa oli hyvin onnellinen ja he saivat neljä lasta.
Vapaustaistelun aika

Naidu liittyi Intian itsenäisyysliikkeeseen, joka oli perustettu Bengalin jakamisen jälkeen vuonna 1905. Vuosina 1903–1917 hän oli yhteydessä sellaisiin suurnimiin kuin Gopal Krishna Gokhale, Rabindranath Tagore, Muhammad Ali Jinnah, Annie Besant, C. P. Rama Swami Iyer, Mohandas Gandhi ja Jawaharlal Nehru.
Vuosina 1915–1918 Naidu esitelmöi kaikkialla Intiassa nuorten hyvinvoinnista, työväen arvosta, naisten vapautuksesta sekä nationalismista. Vuonna 1925 hänet valittiin ensimmäisenä naisena Intian kansalliskongressin puheenjohtajaksi.
Vuonna 1919 Mohandas Gandhi organisoi vastarintakampanjan, johon Naidu liittyi ensimmäisenä. Hallitus kuitenkin esti mielenosoitukset. Heinäkuussa 1919 Naidusta tuli Home Rule Leaguen suurlähettiläs Britanniaan. Vuonna 1920 hän palasi Intiaan. Vuonna 1924 Intian kansalliskongressi valtuutti Naidun Itä-Afrikan Intian kongressiin. Itä-Afrikassa hän piti myös esitelmiä.
Lokakuussa 1928 Naidu saapui New Yorkiin. Siellä hän huolestui afroamerikkalaisten ja intiaanien epäoikeudenmukaisesta kohtelusta. Palatessaan Intiaan hänestä tuli Congress Working Committee’n jäsen.
Tammikuun 26. päivä vuonna 1930 kansalliskongressi julisti Intian itsenäiseksi. Toukokuussa Gandhi pidätettiin ja hieman tämän jälkeen myös Naidu pidätettiin. Hän joutui viettämään vankilassa useita kuukausia. Tammikuussa 1931 heidät molemmat vapautettiin. Myöhemmin tuona vuonna Naidu ja Gandhi pidätettiin jälleen. Lopulta Naidu päästettiin vapaaksi heikon terveydentilansa vuoksi. Vuonna 1942 Gandhi järjesti Quit India –protestin, johon myös Naidu osallistui. Tämän seurauksena heidät molemmat passitettiin vankilaan, jossa he joutuivat olemaan 21 kuukautta. Naidun ja Gandhin välille muodostui lämmin ystävyyssuhde.
Elokuussa 1947 Intian itsenäistyessä, Naidusta tuli Intian ensimmäinen naispuolinen kuvernööri Uttar Pradeshin osavaltioon. Kesken toimikautensa hän kuoli vuonna 1949.
Intiassa Naisten päivää vietetään Naidun syntymäpäivänä, 13. helmikuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarojini Naidu Wikimedia Commonsissa
Mahatma Gandhi ja Sarojini Naidu suolamarssin aikana vuonna 1930.
Salo (ruoka)

Lašiniai, liettualaistyyppistä saloa
Ohueksi leikattua pippurilla maustettua saloa.
Salo (ven.  ja ukr. са́ло, puol. słonina) on perinteinen keski- ja itäeurooppalainen ruokalaji, joka koostuu suolatusta ja mahdollisesti maustetusta ja savustetusta sianihrasta.
Saloa syödään siivuina tumman leivän ja raa'an sipulin sekä vodkapaukkujen kanssa. Sitä voi myös leikata paloiksi, käyttää paistinrasvana ja paistaa tai lisätä keittoihin. Keski-Euroopassa saloa voidaan maustaa paprikalla ja etelämpänä savustaa. Mausteina voi olla myös valkosipuli ja pippuri.
Itäeurooppalaisessa huumorissa ruokalaji on tyypillisesti yhdistetty ukrainalaisiin. Ukrainassa saloa on myynnissä myös suklaalla päällystettynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salo (ruoka) Wikimedia Commonsissa
Yksinäistalo

Yksinäistalo on ollut maakirjatalo, joka muodostaa oman kylänsä, jossa on siis vain yksi talo. Yksinäistalon rajat ovat alkuaan syntyneet tavallisesti nautinnan perusteella. Isojaolla ei tavallisesti ollut suurta vaikutusta yksinäistaloihin, koska niillä ei ollut yhteisiä alueita tai yhteistä nautintaa muiden talojen kanssa.
Ruusumalva

| Ruusumalva |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Suku::  Malvat Malva
Laji::  alcea
Kaksiosainen nimi
 Malva alcea  L. 
Katso myös
   Ruusumalva Wikispeciesissä   Ruusumalva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusumalva (Malva alcea) on monivuotinen ja suurikokoinen Euroopassa tavattava malvakasvi. Suomessa laji on tavallinen koristekasvi.
Ulkonäkö ja koko

Ruusumalva kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty ja yläosastaan tähtikarvainen. Alempien lehtien lapa on sormihalkoinen tai -jakoinen, ylempien lehtien lapa 3–5-osainen. Lehden liuskat ovat hammaslaitaisia tai halkoisia. Ruusunpunaiset kukat ovat yksittäin lehtihangoissa. Kukkaperät ovat tähtikarvaisia. Kukan ulkoverhiö on kolmelehtinen, teriö 3–5 cm leveä. Ruusumalva kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Kiekkomaiset lohkohedelmykset ovat karvaisia tai kaljuja ja sileitä tai heikosti kurttupintaisia.
Ruusumalvan voi sekoittaa myskimalvaan (M. moschata). Lajit voivat myös risteytyä keskenään, mutta risteymä (M. alcea × moschata eli Malva × intermedia) tuottaa hyvin vähän hedelmiä.
Levinneisyys

Ruusumalva on eurooppalainen kasvilaji, jota tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa Ranskasta Puolaan. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Kroatiaan ja Bosniaan, pohjoisessa Pohjois-Saksaan, Tanskaan ja Etelä-Ruotsiin. Satunnaisena lajia tavataan myös Baltiassa ja Venäjällä. Ruusumalva on levinnyt ihmisen mukana Yhdysvaltojen ja Kanadan itäosiin.
Suomessa ruusumalvaa on tavattu villiintyneenä lähinnä Ahvenanmaalla ja Etelä-Suomesta, paikoin myös pohjoisempaa.
Elinympäristö

Suomessa ruusumalva on koristekasvi, jota tavataan viljelyjäänteenä tai -karkulaisena. Toisinaan se saattaa olla myös tulokaslaji. Kasvupaikat ovat usein tienvarsia ja kuivia niittyjä.
Käyttö

Ruusumalvaa viljellään yleisesti koristekasvina. Muiden malvojen tapaan se on myös vanha lääkekasvi, jota on käytetty muun muassa yskänlääkkeenä ja kuhmujen hoitoon. Varren kuituja on käytetty kehruussa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Ruusumalvan levinneisyys Suomessa.
Puutarha.net: Ruusumalva (Malva alcea)[vanhentunut linkki]
ITIS: Malva alcea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Malva alcea (englanniksi)
Ruusumalvan kukka.
Ruusumalva kuvattuna Carl Axel Magnus Lindmanin teoksessa Bilder ur Nordens Flora.
Seututie 486

Seututie 486 on seututie, joka johtaa Kiteen Puhoksesta Kiteen ja Tohmajärven keskustojen kautta Tohmajärven Tenkaan. Tien pituus on noin 32 kilometriä ja se on kestopäällystetty. Nopeusrajoitus on enimmäkseen 80 km/h.
Seututie 486 alkaa Puhoksesta valtatien 6 liittymästä. Tie kulkee itään ja ylittää Karjalan radan sillalla. Kiteen keskustassa tiehen liittyy seututie 487. Kiteen jälkeen tie ylittää Kiteenjärven Päätyeenlahden pengertiellä. Tohmajärven keskustassa Kemiessä tie risteää valtatien 9 kanssa. Tie jatkuu koilliseen ja ylittää Niiralan radan tasoristeyksessä. Seututie 486 päättyy Tenkassa liikenneympyrään, josta lähtevät seututie 494, yhdystie 4941 ja yhdystie 4940.
Vuonna 2020 tien vilkkain osuus oli Kiteen keskustassa. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 4 300 ajoneuvoa vuorokaudessa. Valtatien 6 ja Kiteen välinen liikenne oli 2 400–3 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, Kiteen ja Kemien välinen liikenne 2 000–2 300 ajoneuvoa vuorokaudessa sekä Kemien ja Tenkan välinen liikenne 1 200 ajoneuvoa vuorokaudessa.