Volkswagen Karmann Ghia
Typ 14 Coupé ja Cabriolet

Vaikka mallit jakoivat saman tekniikan, VW Kuplan tehdaskorin sijaan Karmann Ghian kori tehtiin käsityönä, mikä nosti merkittävästi auton valmistuskustannuksia. Volkswagenin johdon hyväksyttyä uuden mallin sen ensimmäinen sarjatuotantokappale valmistui elokuussa 1955 Osnabrückin tehtaalta. Yleisön reaktio linjakkaaseen malliin oli innostunut ja jo ensimmäisenä vuonna autoa myytiin yli 10 000 kappaletta, mikä ylitti Volkswagenin 3 000 kappaleen ennusteen roimasti. Karmann Ghia Cabriolet -avomallia alettiin valmistaa vuoden 1957 elokuussa. Koska Karmann Ghiassa oli sama 36 hevosvoiman moottori kuin Kuplassa, joissain lähteissä aluksi jopa vain 30 hevosvoimaa, se ei teholtaan ollut erityisen urheilullinen: Länsi-Saksan suuri Auto,_Motor_und_Sport-lehti (n:o 11, 26. toukokuuta 1956, s. 4) lausui sen olevan "nopeakulkuisen auton parodia". Myös auton kori osoittautui hyvin ruosteherkäksi, joskin ruostesuojaus oli tuolloin ja vielä 1970-luvulle asti yleisesti vielä lastenkengissä: Volkswagen aloittaisi ruosteenesto-vahakäsittelyn käytön vasta vuonna 1978.
Typ 14 koki elinkaarensa aikana tuotekehitystä. Vahvistetulla, 10 kiloa coupé-versiota painavammalla pohjalevyllä varustetun, mutta muutoin coupé-version kanssa identtisen Cabriolet-avoversion valmistus alkoi vuonna 1957, ja vuodesta 1958 lähtien coupén takalasi sai huurtumisen estämiseksi lämmityksen, ynnä matkustamo uudet penkit. Vuonna 1959 ajovalojen läpimittaa kasvatettiin, niiden sijaintia korissa nostettiin 5 senttimetrillä (tästä juontuu alkusarjan lowlight- eli matalalyhty-nimitys), ja takalyhdyt saivat jaetut segmentit mittojen kasvaessa hieman. Edistysaskeleita olivat myös ovien avattavat kolmioikkunat, tuulilasin vesisuuttimet, ajovalojen väläytystoiminto ja ovien kyynärnojat. Vuonna 1960 Typ 14 sai VW Kuplan tavoin 34 hevosvoiman moottorin, ja vaihteisto oli nyt täysynkronoitu. Vuodesta 1962 lähtien "sieraimiksi" nimitetyt keulan ilmanottoaukot suurenivat ja saivat kehystetyt kromiritilät, ja vuodesta 1963 lämmityslaite otti ilmansa ulkoa (Frischluftheizung). Vuonna 1965 moottorin koko kasvoi 1,2-litraisesta 1,3-litraiseksi, teho nousi 40 hevosvoimaan, ja myös Typ 14 sai Kuplan uudistetun etuakseliston, minkä huoltoväli oli edeltävää pidempi. Vuonna 1966 tarjolle tuli 1,5-litrainen 44 hevosvoiman moottori, johon saattoi vuodesta 1967 lähtien tilata Kuplan 3-vaihteisen puoliautomaattisen vaihteiston. Vuonna 1967 Typ 14:n turvallisuutta parannettiin kaksipiiri-jattulaitteistolla sekä levyjarruilla edessä. Etuistuimet saivat lisäksi niskatuet. 1968 aiemmin hankalasti etutavaratilassa sijainnut polttoainesäiliön täyttöputki siirtyi etulokasuojan luukun taa, Typ 14:n sähköjärjestelmä muuttui 12-volttiseksi, ja hätävilkku-toiminto tuli vakiovarusteeksi. Myös takana uudistunut, vinoilla tukivarsilla (Schräglenker) varustettu ripustus toi paremman ajokäytöksen verrattuna aiempaan heiluriakseliin (Pendelachse), mikä oli sallinut takapyörien negatiivisen kallistuskulman, ts. kansan kielellä "alle taittumisen". Avoautokaton muovinen taka-"lasi" korvautui vuonna 1969 oikealla lasilla, ja avoauto sai uudenlaiset puskurit. Vuoden 1970 laajassa tuotekehityksessä alun perin sirot etuvilkut ja takalyhdyt erotetuilla segmenteillä vaihtuivat Typ 3:n kookkaan mallisiksi: vuodelle 1971 Typ 14 varustettiin myös sen järeilla, kulmikkailla Eisenbahnschiene- l. ratakisko-puskureilla (VW Classic: Typ 3:ssa jo 1968) kumilistojen kera. Mittaristo vaihtui Typ 4 -malliseksi. Nelipuola-ratti sai VW Kuplan tavoin ison pehmustetun keskiön (Pralltopf), ja samoin kojetaulukin oli pehmustettu. 1,6-litrainen kaksikanavaisilla imutorvilla varustettu moottorivaihtoehto 50 hevosvoimalla tuli tarjolle. Typ 14 varustettiin diagnostiikka-pistokkeella viimeisinä päivityksenä ennen tuotannon päättymistä vuonna 1974.
Vuonna 1964 Karmann Ghia 1200 valittiin Baden-Badenin kansainvälisessä ”autoparaatissa” maailman kauneimmaksi autoksi hintaluokassaan. Tuomaristoon kuuluivat muiden muassa muotitaiteilija Pierre Cardin ja saksalainen ohjaaja-näyttelijä William Dieterle.. Karmann Ghian 10-vuotisjuhlan aikoihin 1965 mallia oli valmistettu 180 000 kappaletta, pelkästään vuonna 1964 yli 25 000. Valmistuksen päättyessä 31.7.1974 VW Karmann Ghian (Typ 14) lopulliset valmistusmäärät 19 tuotantovuoden ajalta olivat 362 601 kappaletta coupé-versioita, sekä 80 881 kappaletta cabriolet-avoautoja. Yhdysvallat olivat merkittävä markkina Typ 14:lle (coupé vuodesta 1955 ja cabriolet vuodesta 1958), sillä ajoittain jopa noin 40% tuotannosta vietiin sinne: erityisesti Kaliforniaan, missä Typ 14 nousi seitsemänneksi halutuimmaksi kaikista tarjoiia olevista automalleista.