stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lev Šestov

Lev Šestov
Lev Isaakovich Šestov (ven. Лев Исаа́кович Шесто́в), syntyjään Yehuda Leyb Schwarzmann (Иегуда Лейб Шварцман) (31. tammikuuta 1866 Kiova, Ukraina – 19. marraskuuta 1938 Pariisi, Ranska) oli ukrainalais-venäläinen juutalainen eksistentialistifilosofi.
Šestov sai vaikutteita erityisesti Friedrich Nietzscheltä, Søren Kierkegaardilta, Fjodor Dostojevskilta ja Leo Tolstoilta, joista hän kirjoitti useita teoksia. Teoksissaan hän on käsitellyt muun muassa teologiaa, nihilismiä, rationalismia ja irrationalismia. Šestovilta ovat saaneet vaikutteita muiden muassa D. H. Lawrence, Nikolai Berdjajev, Sergei Bulgakov, Albert Camus, John Middleton Murry, Jules de Gaultier, Lucien Lévy-Bruhl ja Czeslaw Milosz.
Elämä ja ura

Šestov opiskeli lakia ja matematiikkaa Moskovassa ja Kiovassa. Hän ei kuitenkaan voinut väitellä tohtoriksi, koska hänen väitöskirjassaan oli vallankumouksellisia vaikutteita. Vuonna 1898 Šestov tutustui joukkoon intellektuelleja, johon kuuluivat muiden muassa Berdjajev, Sergei Djagilev, Dmitri Merezkovski ja Vasili Rozanov. Hän alkoi kirjoittaa filosofisia teoksia.
Vuonna 1908 Šestov muutti Freiburgiin Saksaan, ja vuonna 1910 Sveitsiin pieneen kylään nimeltä Coppet. Hän palasi Moskovaan vuonna 1915. Vallankumous teki hänen elämästään vaikean, ja bolševikit painostivat häntä lisäämään tuoreeseen teokseensa Potestas Clavium marxilaisten oppien puolustuksen, muuten sitä ei olisi julkaistu. Šestov kieltäytyi tästä, mutta luennoi kuitenkin vallanpitäjien luvalla Kiovan yliopistossa kreikkalaisesta filosofiasta.
Lopulta Šestov kuitenkin muutti Ranskaan vuonna 1921. Ranskassa hän luennoi Sorbonnen yliopistossa, ja tutki muun muassa Blaise Pascalin ja Plotinoksen ajattelua. Vuonna 1926 hän tutustui Edmund Husserliin, ja 1929 hän tapasi Martin Heideggerin. Tuolloin hän sai yllykkeen tutustua Kierkegaardin ajatteluun.
Šestovin pääteoksena voidaan pitää teosta Афины и Иерусалим (”Ateena ja Jerusalem”, 1938), joka käsittelee tieteen ja filosofian suhdetta. Šestov eli Pariisissa kuolemaansa saakka. Loppuaikoinaan hän tutki Husserlin ajattelua ja intialaista filosofiaa.
Teoksia

Шекспир и его критик Брандес (1898)
Добро в учении гр. Толстого и Ницше (1900; englanniksi The Good in the Teaching of Tolstoy and Nietzsche). Suomennos Tolstoin ja Nietschen käsitys hyvästä : Filosofiaa ja saarnaa (niin & näin 2019). Isbn 978-952-7189-45-0
Достоевский и Ницше (1903; englanniksi The Philosophy of Tragedy, Dostoevsky and Nietzsche)
Апофеоз беспочвенности (1905; englanniksi All Things are Possible (Apotheosis of Groundlessness))
Potestas clavium (1915)
На весах Иова (1923-29; englanniksi In Job's Balances)
Умозрение и апокалипсис (1927)
Киргегард и экзистенциальная философия (1933-34; englanniksi Kierkegaard and the Existential Philosophy)
Киргегард и Достоевский (1935)
Киргегард - религиозный философ (1937)
Афины и Иерусалим (1938; englanniksi Athens and Jerusalem)
Логика религиозного творчества
Николай Бердяев
Победы и поражения
Похвала глупости
Поэзия и проза Федора Сологуба
Предпоследние слова
Пророческий дар
Разрушающий и созидающий миры
Творчество из ничего
Философия и теория познания
Sola fide - только верою
Aiheesta muualla

The Lev Shestov homepage (englanniksi) (venäjäksi)
The Lev Shestov Society (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lev Shestov
Lev Šestovin muotokuva, Leonid Pasternak, 1910.
Käännös suomeksi
Pelle Miljoona Oy

| Pelle Miljoona Oy |
| --- | --- |
 Pelle Miljoona Oy esiintymässä
Tiedot
Toiminnassa:  joulukuu 1979–toukokuu 1983, helmikuu 2011 – elokuu 2011, marraskuu 2015 – syyskuu 2016, elokuu 2018 –
Tyylilaji:  uusi aalto, suomirock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Pelle Miljoona, laulu ja rummut   Andy McCoy, laulu ja kitara   Sami Yaffa, laulu ja bassokitara   Tumppi Varonen, laulu ja rummut   Ari Taskinen, laulu, kitara, kosketinsoittimet   TB Widow, bassokitara   Stefan Piesnack, kitara   Vexi ”Vety” Kumpula, bassokitara   Jimi Sumén, bassokitara   Vando Suvanto, rummut   Jesu Hämäläinen, bassokitara   Jukka ”Mela” Melametsä, bassokitara  
Levy-yhtiö:  Johanna, A.A.B. Tuotanto  , Stupido Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelle Miljoona Oy on vuosina 1979–1983, 2011, 2015–2016 ja vuodesta 2018 alkaen vaikuttanut suomalainen rock-yhtye. Se on Pelle Miljoona & 1980 -yhtyeen rinnalla Pelle Miljoonan yhtyeistä tunnetuin. Pelle Miljoona Oy aloitti suomalaisella uuden aallon punkilla ja jatkoi moderniin suomirockiin, jonka merkittävä kehittäjä yhtye oli.
Pelle Miljoona Oy -nimeä käytti moni kokoonpano. Tunnetuin näistä on suomirockin menestysalbumin Moottoritie on kuuma levyttänyt kesän 1980 kokoonpano.
1979–1980: ensimmäinen kokoonpano

Pelle Miljoona – laulu ja rummut
Andy McCoy – laulu ja kitara
Ari Taskinen – laulu, kitara ja kosketinsoittimet
Sam Yaffa – laulu ja bassokitara
Tumppi Varonen – laulu ja rummut
Pelle Miljoona Oy:n ensimmäinen kokoonpano on Pelle Miljoonan yhtyeistä kenties tunnetuin, koska se levytti suomirockin menestyskappaleen "Moottoritie on kuuma". Kokoonpano syntyi Pelle Miljoona & 1980 jälkeen ja se oli tyyliltään erilainen kuin edeltäjänsä, koska tässä kokoonpanossa Ari Taskinen oli siirtynyt kosketinsoittimiin.
Kokoonpano tuotti vuonna 1980 kaksi 7-tuumaista singleä: Olen kaunis / Älä äiti itke ja Moottoritie on kuuma / Viesti (jukebox). Samana vuonna ilmestyi tämän kokoonpanon ainoa albumi Moottoritie on kuuma. Yhtye kuitenkin hajosi juuri menestyksen hetkillä ennen kiertueelle lähtöä syksyllä 1980, kun Andy McCoy ja Sam Yaffa erosivat yhtyeestä liittyäkseen Hanoi Rocksiin ja muuttivat Tukholmaan.
1980–1981: toinen kokoonpano

Pelle Miljoona Oy:n toinen kokoonpano kesti syksystä 1980 kesään 1981. Kokoonpanossa olivat Pelle Miljoona (laulu ja rummut), Ari Taskinen (kosketinsoittimet), TB Widow (bassokitara), Tumppi Varonen (laulu ja rummut) ja Stefan Piesnack (kitara), joka oli aiemmin erotettu Pelle Miljoona & 1980:sta huumeiden käytön takia. Hän oli ollut kokoamassa Hanoi Rocksia tämän jälkeen, kunnes tuli McCoyn tilalle Pelle Miljoona Oy:hyn. Piesnack oli erotettu Hanoi Rocksista, kun McCoy liittyi siihen. Tämä kokoonpano teki tuplasinglen Varjo seuraa onneain, minkä jälkeen TB Widow jätti yhtyeen.
Kesä 1981 – syksy 1982

Kolmas kokoonpano oli muuten sama kuin toinen kokoonpano, TB Widow'n oli vain korvannut Vexi "Vety" Kumpula. Tämä kokoonpano esiintyi Roskilden festivaaleilla kesällä 1981. Berliinissä samana syksynä nauhoitettiin LP Matkalla tuntemattomaan. Sen nimikappale julkaistiin singlenä Matkalla tuntemattomaan / Nämä päivät nämä yöt. Kitaristi Stefan Piesnack kuitenkin joutui vankilaan huumausainerikoksista, ja loppuvuonna 1981 sekä alkuvuonna 1982 oli eri kokoonpano, kun Piesnackin korvasi Jimi Sumén. Tosin muutamilla vuoden 1981 kesäkeikoilla oli kaksikin kitaristia, kun Suménia yritettiin saada mukaan yhtyeeseen. Kokonaisuudessaan Pelle Miljoona Oy:n kolmannen version sisällä oli kolme eri kokoonpanoa. Helmikuussa Pelle Miljoona Oy julkaisi singlen Sodoman poika / Puukko-Mack. A-puolella Pelle soittaa rumpuja ja laulaa, Ari Taskinen koskettimia ja Vexi Kumpula bassoa. Kitaraa soittaa T.T. Oksala. B-puoli nauhoitettiin Berliinissä. Sillä pianoa soittaa äänittäjä Tom Müller. Berliinissä äänitettiin myös kappale Ne päivät ovat taas täällä. Se julkaistiin huhtikuussa 1982 ilmestyneellä kokoelmalla Nämä päivät, nämä yöt. Kesällä 1981 yhtye keikkaili telttakiertueella, josta käytettiin nimitystä Pelle Miljoonan kesäsirkus.
Sumén ei viihtynyt yhtyeessä, joten kokoonpanoa jouduttiin jälleen muuttamaan. Hetken kokoonpano oli sama kuin Pelle Miljoona & 1978:ssa: Pelle Miljoona (laulu), Rubberduck Jones (kitara), Ari Taskinen (kosketinsoittimet ja bassokitara) ja Tumppi Varonen (laulu ja rummut). Kokoonpano pysyi koossa vuoden 1982 toukokuusta heinäkuuhun, mutta se ei toiminut kunnolla, joten Piesnackille vietiin vankilaan basso ja pyydettiin häntä opettelemaan basistiksi.
Pelle Miljoona Oy:n kolmannen version kolmas kokoonpano syntyi, kun Stefan Piesnack pääsi vankilasta. Kokoonpano oli sama kuin vuoden 1979 Pelle Miljoona & 1980:n kokoonpano, tosin Piesnack soitti nyt bassoa. Kokoonpano pysyi heinäkuusta syksyyn 1982, jolloin Varonen ja Rubberduck Jones jättivät yhtyeen sekä Varonen keskittyi Problems?:iin.
Syksy 1982 – toukokuu 1983

Pellen (laulu), Piesnackin (kitara) ja Taskisen (kosketinsoittimet) lisäksi uuteen kokoonpanoon tulivat Vando Suvanto (rummut) ja Jesu Hämäläinen (basso). Tämä kokoonpano julkaisi LP:n Radio Kebab. Levyllä myös soitti kitarasyntetisaattoria ja akustista kitaraa levyn tuottamiseen osallistunut T. T. Oksala. Singlejulkaisulla Tanssi tämä tanssi / Elämä on salaisuus kitaraa soitti vielä Rubberduck Jones. Yhtye oli jo kaukana alkuperäisestä Pelle Miljoona Oy:n tyylistä ja hajosikin toukokuussa 1983.
2011

Pelle Miljoona Oy soitti helmikuusta 2011 alkaen Albumiklassikot-konserttisarjassa. Yhtyeessä olivat mukana Pelle Miljoona, Andy McCoy, Sami Yaffa, rumpali-laulaja Tumppi Varonen ja kosketinsoittaja Ari Taskinen. Pellen mukaan kyseessä oli "levynjulkaisukiertue – 30 vuotta myöhässä".
2015–2016

Pelle Miljoona Oy esiintyi kiertueella marraskuusta 2015 tammikuuhun 2016. Osalla keikoista esiintyi myös Sleepy Sleepers. Kokoonpanossa olivat mukana Pelle Miljoona, Tumppi Varonen, Andy McCoy, Ari Taskinen ja Jukka Melametsä.
Tämän jälkeen Pelle Miljoona Oy esiintyi vielä toukokuussa ja syyskuussa 2016.
2018–2019

Pelle Miljoona Oy:n lähti alkuperäisessä kokoonpanossaan 40-vuotisjuhlakiertueelle syksyllä 2018. Kiertue alkoi FugeFest-tapahtumassa Fuengirolassa Espanjassa 20. lokakuuta 2018. Seuraavat 18 keikkaa olivat Suomessa alkaen Kouvolasta 14. marraskuuta ja päättyen Helsingin jäähalliin 19. tammikuuta 2019. Lokakuussa 2018 yhtye julkaisi kahden kappaleen digisinglen. Kappaleet löytyvät marraskuussa 2018 julkaistulta viiden kappaleen EP:ltä Anna soihtusi palaa.
Huhti-elokuussa 2019 Pelle Miljoona Oy teki kahdeksan keikkaa.
Pelle Miljoona Oy:n julkaisut

single 7": Olen kaunis / Älä äiti itke (1980)
single 7": Moottoritie on kuuma / Viesti (jukebox) (1980)
albumi LP: Moottoritie on kuuma (1980)
tuplasingle 7" ja EP 12": Varjo seuraa onneain / Kuolemaantuomitun laulu / Kun aurinko paistaa / Rakastavaisten laulu (1981)
single 7": Matkalla tuntemattomaan / Nämä päivät nämä yöt (1981)
albumi LP: Matkalla tuntemattomaan (1981)
single 7": Sodoman poika / Puukko-Mackie (1982)
single 7": Tanssi tämä tanssi / Elämä on salaisuus (1982)
albumi LP: Radio Kebab (1982)
digisingle: Anna soihtusi palaa / Tuulen viemää (2018)
EP 12" ja CD: Anna soihtusi palaa / Valkokangasrakkautta (Tuulen viemää) / Hei hei hei (Aika meitä odota ei) / Diggaan rock'n rollista / Olen unessa (2018)
Leväslammi (Jämsä)

| Leväslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°05′55″N, 25°02′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.526.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,4 m 
Rantaviiva:  1,5 km 
Pinta-ala:  0,1 km² 
 fiLeväslammi 
Leväslammi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva 10,5 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on noin 27 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 94 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Leväslammin pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat metsäisiä. Saaria ei ole. Leväslammin luoteisrannalta lähtee Havunniitunoja luoteeseen Koveroisen itärannalle. Leväslammin koillispuolella sijaitsee Saarinen, etelässä on Iso Rautavesi ja Uuttana.
Leväslammi kuuluu Vataanjoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Iso Rautaveden alueella, joka puolestaan on toisen jakovaiheen vesistö Jämsän reitin valuma-alueella. Päävesistönä on Kymijoen vesistö. Vataanjoen alueen suurin vakavesi Koijärvi sijaitsee Leväslammin luoteispuolella, sen pinta on 40 senttimetriä Leväslammia alempana.
Pettävän varjon laulu

| Pettävän varjon laulu> Song of the Thin Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edward Buzzell
Käsikirjoittaja:   Steve Fisher  Nat Perrin 
Perustuu:  Dashiell Hammettin hahmoihin ja Stanley Robertsin tarinaan
Tuottaja:  Nat Perrin
Säveltäjä:  David Snell
Kuvaaja:  Charles Rosher
Leikkaaja:  Gene Ruggiero
Pukusuunnittelija:  Irene Lentz
Lavastaja:   Cedric Gibbons  Randall Duell 
Pääosat:   William Powell  Myrna Loy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:   28. elokuuta 1947 (US)  3. kesäkuuta 1949 (FI) 
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Pettävä varjo voittaa pelin, 1945
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pettävän varjon laulu (engl. Song of the Thin Man) on vuonna 1947 ilmestynyt yhdysvaltalainen mysteeri-/rikos-/komediaelokuva, jonka ohjasi Edward Buzzell. Pettävän varjon laulu on kuudes ja viimeinen elokuvasarjan osa. Elokuvan on käsikirjoittanut Steve Fisher ja Nat Perrin, joka myös tuotti elokuvan.
Pääosissa nähdään William Powell ja Myrna Loy heidän kolmannessatoista ja toiseksi viimeisessä yhteisessä elokuvassaan. Sivuosissa ovat muun muassa Keenan Wynn, Dean Stockwell ja Phillip Reed. Pettävän varjon laulu kuvattiin mustavalkoisena ja on pituudeltaan 86 minuuttia.
Pettävän varjon laulu kuvattiin tammikuun alusta maaliskuuhun asti. Se sai ensi-iltansa New Yorkissa 28. elokuuta 1947. Suomeen Pettävän varjon laulu saapui teattereihin 3. kesäkuuta 1949.
Juoni

Kuudennessa Pettävä varjo -elokuvassa Nick ja Nora Charles (William Powell ja Myrna Loy) tutkivat orkesterinjohtaja Tommy Draken (Phillip Reed) murhaa. Pääepäillyksi tulee uhkapelilaivan omistaja Phil Brant (Bruce Cowling). Drake oli hävinnyt pelissä oman orkesterinsa eräälle pelaajalle. Murhatutkimus ei osoittautunutkaan niin helpoksi. Epäillyiksi tuli myös Philin uusi sosiaalinen vaimo Janet Thayar (Jayne Meadows), orkesterin uhkea laulaja Fran Page (Gloria Grahame) ja ongelmainen klarinetisti Buddy Hollis (Don Taylor).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Powell  | … |  Nick Charles   |
|  Myrna Loy  | … |  Nora Charles   |
|  Keenan Wynn  | … |  Clarence "Clinker" Krause   |
|  Dean Stockwell  | … |  Nick Charles Jr.   |
|  Phillip Reed  | … |  Tommy Edlon Drake (nimellä Philip Reed)   |
|  Patricia Morison  | … |  Phyllis Talbin   |
|  Leon Ames  | … |  Mitchell Talbin   |
|  Gloria Grahame  | … |  Fran Ledue Page   |
|  Jayne Meadows  | … |  Janet Thayar   |
|  Ralph Morgan  | … |  David I. Thayar   |
|  Bess Flowers  | … |  Jessica Thayar   |
|  Don Taylor  | … |  Buddy Hollis   |
|  Warner Anderson  | … |  Dr. Monolaw   |
|  Bruce Cowling  | … |  Phil Orval Brant   |
|  Connie Gilchrist  | … |  Bertha, Charlesien taloudenhoitaja   |
|  Henry Nemo  | … |  The Neem   |
|  William Bishop  | … |  Al Amboy   |
|  Marie Windsor  | … |  Helen Amboy   |
Aiheesta muualla

Pettävän varjon laulu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pettävän varjon laulu Elonet.
Pettävän varjon laulu AllMoviessa. (englanniksi)
Lindsay Cooper

| Lindsay Cooper> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1951 
Muusikko
Tyylilajit:  jazz, kokeellinen rock ja länsimainen taidemusiikki 
Soittimet:  oboe, fagotti ja piano 
Levy-yhtiöt:  Recommended Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lindsay Cooper (3. maaliskuuta 1951 Lontoo – 18. syyskuuta 2013) oli brittiläinen säveltäjä ja multi-instrumentalisti, jonka soittimiin lukeutuivat piano, fagotti, oboe, huilu ja sopraanosaksofoni. Cooper soitti kansallisessa nuoriso-orkesterissa ja opiskeli Royal Academy of Musicissa. Hän toimi muun muassa yhtyeissä Comus, Feminist Improvising Group, Henry Cow ja News from Babel, ja häntä kuultiin Mike Oldfieldin albumeilla Tubular Bells (1973) ja Hergest Ridge (1974). Hän lisäksi levytti ja esiintyi esimerkiksi Mike Westbrookin kanssa. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa, Rags, ilmestyi vuonna 1980.
Cooper tunnetaan ehkä parhaiten laulusarjastaan Oh Moscow (1987), joka levytettiin vuonna 1989. Hänen muihin teoksiinsa lukeutuivat Sahara Dust, joka on yhteistyössä Robyn Archerin kanssa toteutettu Persianlahden sotaan liittyvä teos. Cooper sekä sävelsi että esitti elokuva- ja televisiomusiikkia. Hänellä todettiin vuonna 1991 MS-tauti, ja hän kertoi asiasta julkisesti vuonna 1998.
Philippe Pinel

| Philippe Pinel |
| --- | --- |
 Philippe Pinel, Anna Mériméen maalaama muotokuva
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1745 Tarn, Ranska
Kuollut: 26. lokakuuta 1826 (81 vuotta) Pariisi, Ranska
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Jean-Étienne Esquirol
Tutkimusalue:  lääketiede, psykiatria
   
Philippe Pinel (20. huhtikuuta 1745 Tarn, Ranska – 26. lokakuuta 1826 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen lääkäri. Häntä pidetään mielisairashoidon uudistajana ja tieteellisen psykiatrian tienraivaajaana. Pinelin maine perustuu siihen, että hän oli ensimmäisten joukossa aloittamassa mielisairaiden inhimillistä hoitoa.
Elämä

Pinel opiskeli Lavaurissa ja sen jälkeen Toulousen yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1773. Montpellieristä hän muutti vuonna 1778 Pariisiin ja keskittyi siellä pääasiassa ammattialaansa liittyvään kirjoittamiseen. Hänen ensimmäinen julkaisunsa oli William Cullenin Nosologyn ranskankielinen käännös (1785). Sitä seurasi Giorgio Baglivin teosten laitos (1788). Vuonna 1791 Pinel julkaisi teoksensa Traite medico-philosophique de l'alienation mentale. Vuonna 1792 hänestä tuli Bicêtren sairaalan ylilääkäri, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai vastaavan nimityksen Pitié-Salpêtrièren sairaalaan, jossa hän alkoi pitää lääketieteellisiä luentoja. Nämä luennot muodostivat perustan hänen teokselleen Nosographie philosophique (1798), jota hän kehitti edelleen teoksessa La Medecine clinique (1802). Pinelistä tehtiin Ranskan instituutin jäsen vuonna 1803, ja pian sen jälkeen hänet nimitettiin patologian professoriksi Pariisin yliopistoon.
Pinel kuoli Pariisissa 26. lokakuuta 1826.
Ranskalainen psykiatri Philippe Pinel (1745-1826) vapauttaa kahlehdittuja mielisairaita Salpêtrièressa 1795. Tony Robert-Fleuryn (1838–1912) maalaus.
Lindsay Flanagan

| Lindsay Flanagan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Sukulaiset:  Isä: Milton Flanagan Äiti: Becky Flanagan Sisko: Kaylee Flanagan 
Uran tiedot
Pituus:  163 cm 
Laji:  Kestävyysjuoksu
Valmentaja:  Benita Willis 
Valmennettavat:  Kaylee Flanagan 
Saavutukset
Voitot:  2022 Gold Coast Maratoni
Palkintokorokkeella:  2. 2015 Pan American Games Maratoni
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  Naisten maantiejuoksu: 55. 
Ennätykset:  10 km: 32.04.39 (2021) Puolimaraton: 1.09.37 (2020) Maraton: 2.24.43 (2022)
Lindsay Flanagan (s. 21. tammikuuta 1991) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija. Flanagan kasvoi Chicagossa, jossa hän sai Gatoraden vuoden maastojuoksija -palkinnon vuonna 2008. Flanagan valmistui Washingtonin yliopistosta vuonna 2014 kansanterveyden ja antropologian linjalta.
Flanagan kertoo treenaavansa pääasiassa yksin. Hänen valmentajansa ohjaa häntä etäyhteyksillä, eikä hän esimerkiksi kuulu mihinkään juoksukerhoon asuinpaikkakunnallaan.
Flanagan voitti vuoden 2022 Gold Coast Maratonin Australiassa. Flanagan toimii myös valmentajana siskolleen, maratonjuoksija Kelly Flanaganille.
Luettelo Korean tasavallan presidenteistä

Korean tasavallan presidentti on  Korean tasavallan (Etelä-Korean) valtionpäämies.  Presidentti valitaan viisivuotiskaudelle suoralla kansanvaalilla, jossa yksinkertainen enemmistö riittää valituksi tulemiseen. Samaa henkilöä ei voida valita toiselle kaudelle.
Luettelo alkaa vuodesta 1948 ja etenee kronologisesti.
| Presidentti | Presidentti | Virkakausi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Rhee Syng-man (1875–1965) | 24.7.1948–27.4.1960 | Liberaalipuolue |
|  | Yun Bo-seon (1897–1990) | 12.8.1960–24.3.1962 | Demokraattinen puolue |
|  | Park Chung-hee  (1917–1979) | 24.3.1962–26.10.1979 | sotilasjuntta/Demokraattinen tasavaltalaispuolue |
|  | Choe Gyu-ha (1919–2006) | 6.12.1979–16.8.1980 | sitoutumaton |
|  | Chun Doo-hwan (1931–2021) | 1.9.1980–24.2.1988 | Demokraattinen oikeuspuolue |
|  | Roh Tae-woo (1932–2021) | 25.2.1988–24.2.1993 | Demokraattinen oikeuspuolue |
|  | Kim Young-sam (1927–2015) | 25.2.1993–24.2.1998 | New Korea puolue |
|  | Kim Dae-jung (1925–2009) | 25.2.1998–24.2.2003 | Demokraattinen puolue |
|  | Roh Moo-hyun (1946–2009) | 25.2.2003–24.2.2008 | Demokraattinen puolue |
|  | Lee Myung-bak  (s. 1941 ) | 25.2.2008–24.2.2013 | Saenuri |
|  | Park Geun-hye (s.1952 ) | 25.2.2013–10.3.2017 | Saenuri |
|  | Moon Jae-in (s.1953 ) | 10.5.2017–10.5.2022 | Demokraattinen puolue |
|  | Yoon Suk-yeol (s.1960) | 10.5.2022 – | Kansanvoiman puolue |
Life on a Leaf

Life on a Leaf -taidetalo Turun Hirvensalossa.
Life on a Leaf on kuvataiteilija Jan-Erik Anderssonin suunnittelema taidetalo Turun Hirvensalossa. Ylhäältä päin katsottuna talo näyttää puunlehdeltä. Talo toimii Anderssonin perheen asuintalona ja valmistui vuonna 2009 osana Kuvataideakatemian tohtorityötä. Suunnittelu on toteutettu yhdessä arkkitehti Erkki Pitkärannan kanssa.
Andersson on pyrkinyt rikkomaan perinteistä suunnittelua, talon kaikki yksityiskohdat on tarkkaan suunniteltu. Materiaaleina on pyritty käyttämään paljon kierrätysmateriaaleja. Talo on värikäs ja sen sisällä on useita Anderssonin ulkomaalaisten taiteilijaystävien teoksia. Kylpyhuoneessa mosaiikkilaatoista on rakennettu mm. lintu, laiva ja merihirviö. 150 neliömetrin talon hinnaksi tuli n. 500 000 euroa.
Liettuan talonpoikien ja vihreiden liitto

| Liettuan talonpoikien ja vihreiden liitto> Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2001
Johto:   Ramūnas Karbauskis (pj.) 
Ideologia:   vihreä konservatismi  agrarismi  teknokratia 
Poliittinen kirjo:  keskusta
Seimas:  32 / 141
Euroopan parlamentti:  2 / 11
Kansainväliset jäsenyydet:  – Greens/EFA
Kotisivu:  www.lvls.lt
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liettuan talonpoikien ja vihreiden liitto (liett.  Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga, LVŽS, tammikuusta 2012 lähtien) on  keskustalainen liettualainen maaseutupuolue. Puolueen puheenjohtajana toimii maanviljelijä Ramūnas Karbauskis. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa puolue sai yhden kansanedustajan Liettuan Seimasiin. Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa puolue voitti yhden europarlamentikon paikan.
Historiaa

Nykyistä LVŽS:ää edelsi vuosina 2006-2012 keskusta-oikeistolainen Liettuan talonpoikien kansallinen liitto (liett. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga, LVLS). Sen oli ennen vuotta 2006 Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos (suom. Talonpoikien ja uusien demokraattisten puolueiden liitto). Se syntyi puolueen ollessa vaaliliitossa Liettuan talonpoikien puolueen ja Liettuan uuden demokraattisen puolueen kanssa, jotka molemmat myöhemmin yhdistyivät puolueeseen.
Liettuan europarlamenttivaaleissa 2004 puolue sai 7,4 % äänistä ja yhden europarlamentaarikon Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmään. Presidentinvaalissa 2004 silloinen puheenjohtaja Prunskienė sai ensimmäisellä kierroksella 21,4 % äänistä. Toisella kierroksella häntä kannatti 47,4 % äänestäneistä, ja hän hävisi vaalin Valdas Adamkusille. Liettuan parlamenttivaaleissa 2004 puolue sai 6,6 % kannatuksen ja 10 paikkaa Seimasiin.
Parlamenttivaaleissa 2008 puolue menetti runsaasti kannatustaan, ja se sai vain 3,74 % äänistä ja näin kolme paikkaa parlamenttiin. Kannatuksen menetys jatkui europarlamenttivaaleissa 2009, kun puolue sai vain 1,8 % äänistä ja menetti Euroopan parlamentissa.
Nykyään puolueen mepit istuvat Greens/EPA -ryhmässä.
Aiheesta muualla

Puolueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi)
Puolueen (LVLS) logo vuosina 2006-2012