stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Krasnystawin piirikunta

Krasnystawin piirikunta (puol. powiat krasnostawski) on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 63 258. Siihen kuuluvat yhdeksän kuntaa ovat Fajsławice, Gorzków, Izbica, Kraśniczyn, Krasnystaw, Łopiennik Górny, Rudnik, Siennica Różana ja Żółkiewka.
Krasnystawin piirikuntaa ympäröivät Lublinin, Świdnican, Chełmin, Zamośćin ja Biłgorajin piirikunnat.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Krasnystawin piirikunnan asukkaista 51,3 prosenttia oli naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,1 prosenttia ja eläkeikäiset 25,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 456 lasta. Krasnystawin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 48 061 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Lauluja rakkaudesta

Lauluja rakkaudesta tarkoittaa seuraavia asioita:
Lauluja rakkaudesta , Warnerin kokoelma-albumisarja
Lauluja rakkaudesta, Kaija Koon albumi vuodelta 2007
Lauluja rakkaudesta, Pepe Willbergin albumi vuodelta 2006
Lauluja rakkaudesta – vuosikymmenten suosikit, Einö Grörin albumi vuodelta 2011
Lauluja rakkaudesta, Anu Kuivalaisen ohjaama elokuva vuodelta 2020.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lauluja rakkaudesta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Krasuha

Krasuha-2.
Krasuha-4.
1RL257 Krasuha-4 on venäläinen elektronisen sodankäynnin järjestelmä. Järjestelmä on tarkoitettu häiritsemään ja aiheuttamaan vahinkoa vihollisen järjestelmille ja kommunikaatiolle kuten matalalla Maan kiertoradalla oleville satelliiteille, maahan sijoitetuille tutkille ja valvontalentokoneille (AWACS).
Järjestelmä toimii 150–300 kilometrin säteellä. Järjestelmä toimii tuottamalla voimakkaita häiriösignaaleja tutkan ja muiden radiolähteiden taajuuksilla.
Järjestelmän on suunnitellut ja valmistanut Brjanskin sähkömekaaninen tehdas (KRET), ja ensimmäiset järjestelmät on otettu käyttöön vuonna 2013.
Krasuha-4 on suunniteltu täydentämään Krasuha-2-yksiköitä.
1L269 Krasuha-2 on maahan sijoitettu järjestelmä, joka on suunniteltu häiritsemään AWACS-tutkaa 250 kilometrin säteellä. Krasuha-2 häiritsee lentokoneisiin sijoitettua tutkaa, tutkaohjattuja aseita ja ohjuksia. Ohjukset eivät saavuta kohdettaan, koskaan niille annetaan väärennetty kohde etäällä oikeasta. Venäjä käyttää Krasuha-2:ta suojaamaan Iskander-ohjusyksiköitä.
Järjestelmää on käytetty miehittämättömiä ilma-aluksia vastaan Syyrian sodassa.
Kynäsjärvi

| Kynäsjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Kankaanpää Pomarkku
Koordinaatit:  61°42′05″N, 22°12′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Karvianjoen vesistö (36)
Järveen tulevat joet:  Karvianjoki
Laskujoki:  Kynäsjoki
Järvinumero:  36.021.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  53,9 m 
Rantaviiva:  14,45 km 
Pinta-ala:  2,57 km² 
Tilavuus:  0,00209 km³ 
Keskisyvyys:  0,81 m 
Suurin syvyys:  3,5 m 
Saaria:  7
 fiKynäsjärvi 
Kynäsjärvi on matala ja runsashumuksinen järvi Kankaanpään ja Pomarkun rajalla Satakunnan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä ja keskisyvyys vain 81 senttimetriä. Etäisyys Porista on 31 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Kynäsjärvi on lyhytviipymäinen, peltojen reunustama läpivirtausjärvi. Altaan pituus pohjoisesta etelään on runsaat kolme kilometriä. Kynäsjärven epämääräinen rantaviiva on merkitty karttaan suurelta osin katkoviivoin. Järven syvin piste, 3,5 metriä, sijaitsee Järviwikin mukaan aivan järven eteläosassa.
Kynäsjärven saariluku on seitsemän. Yhden saaren pinta-ala on yli hehtaarin.
Kynäsjärvi saa vetensä pohjoisesta virtaavasta Karvianjoesta ja laskee vetensä Kynäsjokea pitkin etelään Inhottujärveen (43,0 metriä mpy).
Kynäsjärven vesitilavuus on 2 091 000 kuutiometriä. Vedessä on merkittävän paljon fosforia ja typpeä.
Kynäsjärvi (36.021.1.002) kuuluu Inhottujärven-Kynäsjoen alue (36.021), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karvianjoen vesistössä (36). Toinen jakovaihe on Inhottujärven-Ala-Honkajoen alue (36.02). Inhottujärven-Kynäsjoen alueeseen kuuluu viisi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajin on Inhottujärvi. Kynäsjärvi on toiseksi laajin. Kolmanneksi laajin on noin kuusihehtaarinen Häähköönjärvi ja neljäntenä on noin kaksihehtaarinen Lammistonlammi. Viidenneksi laajin on nimetön, noin puolitoistahehtaarinen vesialue.
Laredo (Texas)

| Laredo |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Laredon sijainti Webbin piirikunnassa.
 Laredo
 Koordinaatit: 27°31′28″N, 99°29′26″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Texas
Piirikunta:  Webbin piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  218,96 km²
Väkiluku (2008):  221 659
Aikavyöhyke:  UTC−6
 – Kesäaika:  UTC−5
 
 laredotexas.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laredo on kaupunki Webbin piirikunnassa Texasissa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Rio Granden varrella. Vuonna 2008 kaupungissa oli 221 659 asukasta. Se on perustettu vuonna 1755. Kaupunki on tärkeä paikka Yhdysvaltojen ja Meksikon väliselle kaupalle ja turismille.
Toisen maailmansodan aikana kaupungissa oli taistelulentäjien koulutuspaikka, joka suljettiin sodan jälkeen. Vuosina 1952-1973 samalla lentokentällä toimi ilmavoimien tukikohta.
Asukasluvun kehitys:
1880: 3521 asukasta
1900: 13 429 asukasta
1920: 22 710 asukasta
1940: 39 274 asukasta
1960: 60 678 asukasta
1990: 122 899 asukasta
2000: 176 576 asukasta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laredo Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Santeri Salokivi

| Santeri Salokivi |
| --- | --- |
 Santeri Salokivi Italian Gardassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Toivo Santeri Salokivi
Syntynyt: 2. syyskuuta 1886 Turku
Kuollut: 26. maaliskuuta 1940 (53 vuotta) Helsinki
Toivo Santeri Salokivi (vuoteen 1900 Johansson; 2. syyskuuta 1886 Turku – 26. maaliskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, piirustuksenopettaja ja taidegraafikko.
Henkilöhistoria

Salokiven vanhemmat olivat merimies Joel Johansson ja Sofia Grönros. Hän kävi Turun taideyhdistyksen piirustuskoulun 1900–1904 ja opiskeli sitten Saksassa Münchenin kuninkaallisessa taideakatemiassa 1905–1906 ja 1908–1909. Lisäksi Salokivi opiskeli eri akatemioissa Pariisissa vuosina 1906, 1912, 1924, ja 1925. Myös Salokiven vuonna 1911 Venetsiaan tekemä matka oli merkittävä hänen taiteellisen kehityksensä kannalta.
Salokivi toimi Turun piirustuskoulun piirustuksenopettajana sekä piirustuksenopettajana suomalaisessa klassillisessa ja reaalilyseossa 1914–1917. Hänellä oli oma taidemaalarikoulu Helsingissä 1930–1932.
Salokivi asui vuosina 1933–1940 Lallukan taiteilijakodissa, ja hän kuului taiteilijakodin ensimmäisiin asukkaisiin. Kesänsä taiteilija vietti vuosina 1932–1936 Ahvenanmaalla ja vuosina 1937–1939 Pellingissä maalaten.
Salokiven maalauksia oli pitkään kateissa hänen kuolemansa jälkeen. 160 teosta löydettiin vuonna 2018 helsinkiläiseltä ullakolta taiteilijan ystävän jäämistöstä.
Taiteellinen tuotanto

Salokivi osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1904 ja 1936 välillä. Hänet tunnetaan erityisesti impressionistisista maisemamaalauksistaan. Hänen vaikutelmamaalauksensa olivat usein täynnä auringonvaloa ja hän käytti täyteläisiä värejä. Salokivi maalasi paljon viettäessään perheensä kanssa kesiä saaristossa Pellingissä, Högsårassa ja Ahvenanmaalla.
Taiteellinen tuotanto > Taideteoksia

Siilinjärven kirkon alttaritaulu yhdessä Sulo Honkasen kanssa, 1934
Joutsan kirkon alttaritaulu, 1938
Taiteellinen tuotanto > Kuvia maalauksista

Torppari, 1905
Liehuva kesämekko, 1910
Näkymä Aurajoen rannalta, 1913
Kuja Naantalissa, 1913
Auringonlasku Paraisilla, 1916
Kahvila, 1918
Pariisi, 1919
Hiekkarannalla, 1923
Tyttö puistossa, 1925
Kustaa V:n vierailu Suomessa, 22.8.1925
Kesäpäivä luonnossa, 1927
Nainen rannalla, 1929
Nainen rannalla, maisema Ahvenanmaalta, 1932
Sadonkorjuu, 1937
Kalastusmajoja, 1937
Aurinkoa kohti, 1938
Taiteellinen tuotanto > Kirjallista tuotantoa

Tyylikirja: Rakennus-, huonekalu- ja koristetyylit muinais-Egyptistä nykyaikaan. WSOY, 1927.
Kirjallisuutta

Anttonen, Erkki: ”Salokivi, Santeri (1886–1940)”, Suomen kansallisbiografia, osa 8, s. 626–628.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-449-5.  / Teoksen verkkoversio.
Salokivi, Majsi (toim.): Salokivi. WSOY, 1945.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santeri Salokivi Wikimedia Commonsissa
Omakuvat Turun taidemuseon kokoelmissa – Santeri Salokivi. (Arkistoitu – Internet Archive)
Salokivi, Santeri hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Vaellusvuosien varrelta. Taiteilija Santeri Salokivi väläyttelee muistojansa etelän auringon alta, Seura, 20.07.1938, nro 29, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Omakuva
Majsi Salokiven muotokuva
Korvajärvi (Kankaanpää)

| Korvajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Kankaanpää
Koordinaatit:  61°58′52″N, 22°35′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jämijärven valuma-alue (35.54)
Laskuoja:  suo-oja Kivijokeen 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,4 m 
Rantaviiva:  0,875 km 
Pinta-ala:  0,0414 km² 
 fiKorvajärvi 
Korvajärvi  on Satakunnassa Kankaanpäässä Korvaluomalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Korvajärvi on osa Kivijoen-Jämijoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 450 metriä ja leveys 220 metriä. Se sijaitsee Pohjankankaan itäpuolella Suonreittenkeitaan ja Järvikeitaan välissä. Näissä kahdessa keidassoilla on suuri määrä allikoita. Järveä ympäröi halkaisijaltaan 450 metriä laaja kosteikko, mutta muuten sen ympäristön suot ovat ojitettuja. Järveen laskee kymmenisen suo-ojaa ja järven laskuoja lähtee sen kaakkoisrannasta. Laskuoja on 2,5 kilometriä pitkä ja se yhtyy Kivijokeen Korvaluoman ja Karhusaaren puolessa välissä. Laskuojan valuma-alueen pinta-ala on noin 10 km². Järven luusuaan kohdalle työntyy koskeikon ja muun suon väliin alle 20 metriä leveä lahti, joka on 250 metriä pitkä. Järvessä on muitakin kanavia, jotka saattavat olla ihmisen muokkaamia. Järvelle johtaa tie Pohjankankaan ja Korvaluoman yhdistävältä metsäautotieltä. Rannan tuntumassa on rakennus ja siihen on merkitty tulentekopaikka. Järvi sisältyy Pohjankankaan ampuma-alueeseen niin, että alueen raja kulkee aivan järven itäpuolitse.
Luonto

Järven koillispuolella on ampuma-alueen sisällä soidensuojelualue. Itse järvi on linnuille otollinen ympäristö. Järven rannassa sijaitsee lintutorni. Koko Pohjankangas ja sen mukana Korvajärvi on Natura 2000- ohjelmassa mukana. Korvajärven vedenpintaa on aiemmin laskettu, mutta 1990-luvulla sen vedenpintaa nostettiin nykytasolle.
Aiheesta muualla

Peremmälle sitte!: Retkeily ja luonto
(35.5)
Kotirappu

| Kotirappu |
| --- | --- |

Tyyli:  perhesarja
Pääosissa:  Matti Viironen Eriikka Magnusson Martti Palo Ulla-Maija Siikavire
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  9. syyskuuta 1987 – 1987
Jaksoja:  8
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Kotirappu on suomalainen televisiosarja vuodelta 1987. Sen tuotti Yle TV2. Arkirealistisen aikalaisdraaman lajityyppiin kuuluvaa sarjaa valmistettiin kahdeksan jaksoa. Sarjan käsikirjoitti Jussi Niilekselä.
Synopsis

Kotirappu sijoittuu tamperelaiseen kerrostalolähiöön, fiktiiviseen asunto-osakeyhtiö Metsäkeitaaseen. Se perustuu käsikirjoittajansa omiin kokemuksiin 1980-luvun lähiöelämästä ja aiheesta tehtyihin sosiologisiin tutkimuksiin.
Isännöitsijä Eero Anttila pyrkii tulemaan toimeen kaikkien kanssa. Eskolan perhe on perin juurin kyllästynyt kerrostaloelämään ja havittelee omakotitaloa, Jaakkolan perheessä puolestaan eletään avioerotunnelmissa. Taloyhtiön uusia tulokkaita on nuoripari Nina ja Kalle ja kuvioissa on aktiivisesti mukana myös Kallen äiti, mistä aiheutuu anoppi–miniä-kitkaa. Talon vanhin asukas Tyyne puolestaan ottaa ja kuolee ja hänen perinnönjaostaan tulee riitaisa. Henkilögalleriaan kuuluu myös vanhapoika Eelis, joka on ottanut tehtäväkseen taloyhtiön huonotapaisen nuorison ojentamisen.
Rooleissa

Matti Viironen – Eero Anttila
Eriikka Magnusson – Eeva Anttila
Martti Palo – Matti Eskola
Ulla-Maija Siikavire – Anneli Eskola
Riitta Räty – Sirkka Jaakkola
Risto Salmi – Lasse Jaakkola
Ahti Haljala – Eelis Liimatainen
Sirkka Lehto – Tyyne Mattila
Vesa Kietäväinen – Kalle Yrjänä
Johanna Salminen – Nina Selin
Sylvi Salonen – Mailis Yrjänä
Aiheesta muualla

Otteita Kotirapun jaksoista Ylen Elävässä arkistossa
Lamppi

Lamppi on kylä Porissa entisen Ahlaisten kunnan alueella. Se sijaitsee Valtatie 8:n varrella noin 6 km Ahlaisten keskustasta itään. Palveluihin kuuluu pururata, luistinrata ja kahvio. Lampin kyläkoulu on lakkautettu, mutta kyläyhdistys on kunnostanut entisen koulurakennuksen esimerkiksi alueella toimivien yhdistysten käyttöön.
Kynänteroitin

Yksinkertainen kynänteroitin.
Kynänteroitin, lyhyesti teroitin, on väline, jolla teroitetaan lyijykyniä ja puuvärikyniä. Teroittimen teräosa on tehty terävästä metallista. Teroittimia on sähköllä toimivia ja käsikäyttöisiä, ja niitä on olemassa erikokoisille kynille. Teroittimen kuori valmistetaan tavallisesti muovista, puusta tai metallista.
Teroitettaessa teroitin tuetaan ja kynä työnnetään teroittimen kyljessä olevaan reikään. Kynää käännetään myötäpäivään, kunnes se on sopivan terävä. Teroittimessa saattaa olla säiliö, jonne teroituksessa syntyvät roskat siirtyvät.
Sähkötoimisessa kynänteroittimessa terää liikuttaa pieni sähkömoottori. Iso, mekaaninen teroitin saattaa olla kiinni pöydässä. Tällainen teroitin on voimakas, ja sellaisessa kynän terä katkeaa harvemmin kuin pienemmässä versiossa. On olemassa myös pöytäteroittimia, joissa kynä työnnetään reikään ja teroitetaan kiertämällä teroittimen kampea.
Erilaisia kynänteroittimia

Kaksi erilaista teroitinta. Keskellä teroittimen roskasäiliö.
Kammellinen teroitin.
Paristokäyttöinen teroitin.
Vanhanaikainen teroitin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kynänteroitin Wikimedia Commonsissa
Kárpáti Igaz Szó

Lehden etusivu helmikuussa 2024.
Kárpáti Igaz Szó (”Karpatian totuus”) on Ukrainan Taka-Karpatian alueen keskuksessa Užhorodissa ilmestyvä unkarinkielinen sanomalehti.
Lehti pitää edeltäjänään vuonna 1919 perustettua Taka-Karpatian ensimmäistä kommunistilehteä Munkás újság (”Työväen lehti”). Se ilmestyi kerran viikossa vuoteen 1938 saakka. Lehti perustettiin uudelleen toukokuussa 1945 ja se sai saman vuoden joulukuussa nimen Kárpáti Igaz Szó. Se oli ukrainankielisen Zakarpatska pravdan unkarinkielinen käännösversio vuoteen 1965, jolloin lehti sai oman toimituksen. Se itsenäistyi kokonaan vuonna 1967.
Kárpáti Igaz Szó oli neuvostoaikana Ukrainan kommunistipuolueen Taka-Karpatian aluekomitean ja Užhorodin kaupunkikomitean sekä alue- ja kaupunkineuvostojen äänenkannattaja. Viidesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun puolivälissä 36 000 kappaletta.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen lehteä rahoittivat aluehallitus ja Taka-Karpatian unkarilainen kulttuuriseura. Siitä taisteltiin vuonna 2005, jolloin toimitus jakautui ja samalla nimellä ilmestyi kaksi lehteä. Sen jälkeen puolet julkaisuyhtiöstä on kuulunut toimitukselle ja toisen puoliskon omistaa Ukrainan unkarilaisten demokraattinen liitto. Vuoteen 2019 saakka lehti ilmestyi kolmesti ja sen jälkeen jakeluvaikeuksien takia kahdesti viikossa. Levikki oli 9 900 kappaletta vuonna 2019. Lukijat asuvat etupäässä Taka-Karpatian unkarinkielisellä maaseudulla.
Kárpáti Igaz Szó ilmestyy nykyään kerran viikossa 20-sivuisena värillisenä tabloidina. Vuodesta 2019 lähtien se on julkaissut aineistojaan Internetissä myös ukrainan kielellä.
Aiheesta muualla

Lehden sivusto
Kyo

| Kyo |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  rock pop rock vaihtoehtorock
Laulukieli:  ranska
Jäsenet:  Benoît Poher Florian Dubos Fabien Dubos Nicolas Chassagne
Levy-yhtiö:  Sony Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyo on ranskalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1997. Yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa vuonna 2000. Vuosi 2003 oli yhtyeelle menestyksekäs, kun se voitti NRJ:n Music Awardseissa luokat vuoden ranskalainen albumi, kappale ja yhtye.
Albumit

Kyo (2000)
Le Chemin (2003)
300 Lésions (2004)
L'equilibre (2014)
Dans la peau (2017)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Korvakoira

| Korvakoira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Otocyon
Laji::  megalotis
Kaksiosainen nimi
 Otocyon megalotis  (Desmarest, 18229 
 Korvakoiran levinneisyys
Katso myös
   Korvakoira Wikispeciesissä   Korvakoira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Korvakoira eli korvakettu (Otocyon megalotis) on Afrikan savanneilla, ruohotasangoilla ja puoliaavikoilla elävä koiraeläin. Nimensä se on saanut huomattavan suurista korvistaan. Korvakoira on sukunsa (Otocyon) ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö

Korvakoiran väri vaihtelee kellanruskean ja harmaan eri sävyissä. Korvien ulkosivu, raajat, kuono ja hännänpää ovat mustat. Suuret, jopa 13 cm korkeat korvat auttavat korvakoiraa säätelemään ruumiinlämpötilaansa. Korvakoiran ruumis on 46–66 cm pitkä ja se painaa vain muutaman kilon. Hännän pituus on 23–34 cm ja korkeus 30–40 cm. Korvakoiralla on poikkeuksellisen paljon hampaita, 46–50, joilla se pystyy pureskelemaan hyönteisiä hyvin nopeasti. Korvakoiran kuulo on niin tarkka, että eläin pystyy kuulemaan pienimmätkin hyönteisten ja hyönteistoukkien synnyttämät äänet.
Levinneisyys

Korvakoira elää Itä- ja Etelä-Afrikan kuivilla alueilla. Levinneisyysalue ulottuu Etiopiasta Etelä-Sudaniin ja Tansaniaan asti. Lisäksi lajia tavataan alueella, joka yltää Etelä-Angolasta ja Zimbabwesta Etelä-Afrikkaan.
Elintavat

Korvakoiran ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä (jopa 80 % ravinnosta). Korvakoirat ruokailevat termiittikeoilla, seuraavat heinäsirkkaparvia tai pysyttelevät seepra- ja antilooppilaumojen lähellä pyydystääkseen niiden ulosteilla eläviä hyönteisiä. Hyönteisten lisäksi korvakoirat syövät jyrsijöitä, lintuja ja niiden munia, liskoja, kasveja sekä hedelmiä.
Korvakoirat liikkuvat pääasiassa yöllä. Ne ovat tavallisesti yksiavioisia ja elävät pienissä ryhmissä, joihin kuuluu pariskunta poikasineen. Uros ja naaras elävät itse kaivamassaan tai toisten eläinten hylkäämässä pesäluolassa ja kasvattavat pennut (2–6 kpl) yhdessä. Poikaset ovat täysikasvuisia jo 5–6 kuukauden ikäisinä.
Korvakoiria saalistavat monet pedot ja petolinnut. Saalistajalta paetakseen korvakoira turvautuu nopeuteensa ja väistelytaitoonsa: se voi muuttaa suuntaa hämmästyttävän ketterästi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Korvakoira (Otocyon megalotis)
ITIS: Otocyon megalotis (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Otocyon megalotis, the Bat-eared fox (englanniksi)
Lakesiden metroasema

Lakeside on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Jurong Westissä Singaporen läntisellä suuralueella. Se avattiin 5. marraskuuta 1988. Asemaa käyttävät East West Linen junat.
Nimensä mukaisesti Lakeside sijaitsee Jurongjärven rannalla.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
East West Line
| EW1 Pasir Ris | 5:38 |  | 6:08 |  | 23:40 |  |  |
| EW33 Tuas Link | 5:19 |  | 5:49 |  | 0:29 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lakesiden metroasema Wikimedia Commonsissa
Lakesiden metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Chinese Garden | East West Line | Seuraava asema: Boon Lay |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lakeside MRT Station
Käännös suomeksi
Laajaranta (Jyväskylä)

| Laajaranta |
| --- | --- |
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Vaajakoski-Jyskä
Kaupunginosa nro:  74
Laajaranta on kaupunginosa Jyväskylässä Vaajakoski-Jyskän suuralueella. Kaupunginosan vakituinen asutus on pääosin Vaajakosken kaakkoispuolisella niemellä, jota pitkin kulkee Valtatie 4. Niemi sijoittuu Leppäveden ja Päijänteen väliin. Laajarannan kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Kanavuoreen ja etelässä Oravasaareen. Kairahta sijaitsee osittain kaupunginosan alueella.
Alueella on useampi saari, joihin ei ole tieyhteyttä. Suurimmat saarista ovat Vuoritsalo ja Siikasaari, joista kummallakin on useita pieniä luonnonsuojelualueita sekä vapaa-ajan asuntoja.
Kárpathoksen lentoasema

Kárpathoksen lentoasema (kreik. Κρατικός Αερολιμένας Καρπάθου, Kratikós Aeroliménas Karpáthou, IATA: AOK, ICAO: LGKP, YPA: ΚΑΚΠ) on kansallinen lentoasema Kárpathoksen saarella Kreikassa.
Kárpathoksen lentoaseman terminaalirakennus.
Lentoasema aloitti toimintansa vuonna 1970. Se sijaitsee saaren eteläkärjessä noin 15 kilometriä lounaaseen saaren pääkaupungista Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Lentokentän kiitotien pituus on 2 399 metriä ja leveys 30 metriä, ja se on rakennettu noin 20 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kárpathoksen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Kreikan lentoasemat ja lentokentät
| --- | --- |
Kansainväliset lentoasemat:  Alexandroúpolin kansainvälinen lentoasema · Ateenan kansainvälinen lentoasema · Chanián kansainvälinen lentoasema · Iraklionin kansainvälinen lentoasema · Kalamátan kansainvälinen lentoasema · Kaválan kansainvälinen lentoasema · Kefalonián kansainvälinen lentoasema · Korfun kansainvälinen lentoasema · Kosin kansainvälinen lentoasema · Límnoksen kansainvälinen lentoasema · Mytilínin kansainvälinen lentoasema · Ródoksen kansainvälinen lentoasema · Sámoksen kansainvälinen lentoasema · Thessalonikin kansainvälinen lentoasema · Zákynthoksen kansainvälinen lentoasema
Kansalliset lentoasemat:  Áktion lentoasema · Áraxoksen lentoasema · Astypálaian lentoasema · Chíoksen lentoasema · Ikarían lentoasema · Ioánninan lentoasema · Kálymnoksen lentoasema · Kárpathoksen lentoasema · Kastorián lentoasema · Kozánin lentoasema · Kytheran lentoasema · Mégaran lentoasema · Míloksen lentoasema · Mýkonoksen lentoasema · Náxoksen lentoasema · Néa Anchíaloksen lentoasema · Pároksen lentoasema · Santorínin lentoasema · Skiáthoksen lentoasema · Skýroksen lentoasema · Sýroksen lentoasema
Kunnalliset lentoasemat:  Kásoksen lentoasema · Kastelórizon lentoasema · Léroksen lentoasema · Siteían lentoasema
Entiset lentoasemat ja lentokentät:  Agrínion lentoasema · Andravídan lentoasema · Ellinikón kansainvälinen lentoasema · Epitálion lentoasema · Kastéllin lentoasema · Portochélin lentokenttä · Spártin lentoasema · Tríodoksen lentokenttä
Sotilas- lentokentät:  Agrínion sotilaslentokenttä · Alexándreian sotilaslentokenttä · Amygdaleónaksen sotilaslentokenttä · Andravídan sotilaslentokenttä · Dekéleian sotilaslentokenttä · Elefsínan sotilaslentokenttä · Lamían sotilaslentokenttä · Lárisan sotilaslentokenttä · Marathónaksen sotilaslentokenttä · Maritsán sotilaslentokenttä · Sédeksen sotilaslentokenttä · Stefanovíkeion sotilaslentokenttä · Tanágran sotilaslentokenttä · Trípolin sotilaslentokenttä · Tympákin sotilaslentokenttä
Kuitula

Kuitula on kylä Hirvensalmen luoteisosassa Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee kannaksella Suonteen ja Puulan välissä. Kuitulasta on Hirvensalmen keskustaan 20 kilometriä ja Helsinkiin noin 240 kilometriä.
Seututie 431 eli Joutsantie kulkee Kuitulan halki ja vie lähikyliin, joita ovat Tuukkala idässä ja Hirvenlahti lännessä.
Kuitulassa sijaitsee esimerkiksi Ahti Karjalaisen kotimuseo ja vanha Kuitulan koulu.
Kylän väkiluku on 20 (arvio vuodelta 2010).[lähde? ]