stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pori Jazz
Historiaa > 2011–2020

Pori Jazz 2011 toi lavalle Elton Johnin, Tom Jonesin ja Ricky Martinin, minkä lisäksi jazzia edustivat  muun muassa Charles Lloyd, Randy Weston ja Randy Brecker. Nuoret naisartistit olivat vuoden 2012 pääteemana, heitä edustivat Norah Jones, Emeli Sandé, Janelle Monáe, Estelle ja Paloma Faith. Paul Anka varmisti tulonsa viime hetkellä, mutta kävijätavoitteesta jäätiin hieman. Uutena esityspaikkana esiteltiin puuvillatehtaan sisäpihalle rakennettu Cotton Salsa Factory. Vuonna 2013 Porissa muisteltiin edellissyksynä kuollutta festivaalien vakiovierasta Ted Cursonia. McCoy Tyner joutui perumaan tulonsa, mutta esiintyjiksi saatiin muun muassa Earth, Wind & Fire, Steve Winwood, Bonnie Raitt, Bobby Womack ja Eric Burdon.
Bob Dylan, James Blunt, Pet Shop Boys, Patti Smith ja Jamie Cullum olivat vuoden 2014 nimekkäimpiä artisteja. Omien alkoholijuomien vienti Kirjurinluodolle kiellettiin uuden laintulkinnan myötä, mutta yleisö otti sen hyvin vastaan. Perinteikäs lokkilava pääsi taas osaksi pääkonsertteja 11 vuoden tauon jälkeen, ja päälavan rinnalle nousi toinen iso ulkolava.
Festivaalin 50-vuotisjuhlia vietettiin 2015 monien näyttelyiden ja oheistapahtumien tukemana. Vuoden esiintyjiä olivat Robert Plant, Kylie Minogue, Wayne Shorter, Emeli Sandé ja Buena Vista Social Club. Kirjurinluotoon keskittyminen jatkui vuonna 2016, kun sinne valmistui kaksi uutta esiintymislavaa. Nimivieraita olivat John McLaughlin, Gregory Porter, Brian Setzerin Rockabilly Riot! ja Lauryn Hill. Pori Jazz 2017 -festivaalin pääesiintyjiä olivat Jamiroquai, Herbie Hancock, Grace Jones, Chaka Khan, Erykah Badu ja Beach Boys -veteraani Brian Wilson.
Vuonna 2018 Porissa nousivat Viron satavuotisjuhlan kunniaksi lavalle virolaisyhtyeet Kadri Voorand & Mihkel Mälgand, Joel Remmel Trio ja Erki Pärnojan Efterglow. Muita ulkomaisia esiintyjiä olivat Alanis Morissette, Nick Cave & The Bad Seeds, Terje Rypdal ja Burt Bacharach. Carla Bleyn tilalla esiintyi Emma Salokoski Ilmiliekki-yhtyeineen. Jazzkatu vaihtui Kirjurinluodossa sijaitsevaksi Jazzpuistoksi. Vuoden isoimmat Pori Jazz -otsikot syntyivät Aki Ruotsalan toimitusjohtajanimityksen purusta hänen kristillisen uskonsa mukaisten näkemyksien vuoksi koskien homoseksuaalisuutta sekä homoudesta eheytymistä.
Heinäkuussa 2019 loppuunmyydyissä kolmessa pääkonsertissa esiintyivät muun muassa Toto, Christina Aguilera, Stray Cats, Melody Gardot, Snarky Puppy, Archie Shepp ja Ron Carter. Tarkkaan lasketulla 349 518 käyntikerralla Pori Jazz oli Finland Festivalsin tilastossa kokonaiskävijämäärältään Suomen suurin festivaali. Vuoden 2020 Pori Jazz peruuntui koronapandemian vuoksi.
Historiaa > 2021–

9.–17. heinäkuuta järjestettävän festivaalin suunniteltuja esiintyjiä ovat muun muassa John Legend, Emeli Sande ja Moses Sumney. Kotimaisisia artisteja ovat muun muassa Erja Lyytinen ja Pepe Willberg & Jukka Eskola Statement.
Muita Pori Jazzissa esiintyneitä artisteja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Airto Moreira  Alicia Keys  Andy Summers  Art Blakey  Average White Band  Béla Fleck  Billy Cobham  Bo Diddley  Bob Brozman  Bob Geldof  Boz Scaggs  Bomfunk MC’s  Chaka Khan  Chuck Mangione  David Sanborn  Dexter Gordon  Don Johnson Big Band  Dweezil Zappa  |  Eero Koivistoinen  Emeli Sandé  Fats Domino  Frigyes Pleszkán  George Clinton  Gloria Gaynor  Isaac Hayes  Jessie J  Joe Satriani  John Scofield  Jorma Kaukonen  Kaj Backlund  Kanye West  Larry Coryell  Mary J. Blige  Massive Attack  Niels-Henning Ørsted Pedersen  Olly Murs  |  Paleface  Paloma Faith  Pepe & Paradise  Ray Charles  Shaggy  Stevie Ray Vaughan  Tapiola Big Band  Tete Montoliu  The Bad Plus  The Roots  Tito Puente  Tomasz Stańko  UB40  Van Morrison  Vesa-Matti Loiri  Ziggy Marley  |
Pori Jazzin jakamat palkinnot > Vuoden taiteilija

Pori Jazzin Vuoden taiteilija -palkintoa jaettiin 25 kertaa vuoteen 2015 saakka.
| --- | --- |
 1991: Trio Töykeät  1992: rumpali Klaus Suonsaari  1993: vibrafonisti Severi Pyysalo  1994: saksofonisti Jukka Perko  1995: saksofonisti ja huilisti Sonny Heinilä  1996: saksofonisti Tapani Rinne  1997: pianisti Lenni-Kalle Taipale  1998: kitaristi Tuomo Dahlblom  1999: saksofonisti Ari Jokelainen  2000: vibrafonisti Arttu Takalo  2001: saksofonisti Joonatan Rautio  2002: U-Street All Stars  2003: kitaristi Marzi Nyman :  2004: trumpetisti Verneri Pohjola  2005: rumpali Hanne Pulli  2006: rumpali Teppo Mäkynen  2007: trumpetisti Jukka Eskola  2008: laulaja ja multi-instrumentalisti Sami Pitkämö  2009: rumpali Jaska Lukkarinen  2010: vibrafonisti Panu Savolainen  2011: kitaristi Olli Hirvonen  2012: jazzlaulaja ja säveltäjä Nina Mya  2013: pianisti Artturi Rönkä  2014: rumpali, säveltäjä Olavi Louhivuori  2015: basisti Antti Lötjönen  2023: pianisti Tuomo Uusitalo  2024: saksofonisti Timo Lassy
Pori Jazzin jakamat palkinnot > Ted Curson -palkinto

Festivaalin vakioesiintyjän Ted Cursonin muistoksi nimetty palkinto on jaettu vuodesta 2015 kulloisellakin festivaalilla tärkeässä roolissa vierailevalle taiteilijalle.
2016: kitaristi Kalle Kalima
2017: saksofonisti Pauli Lyytinen
2018: pianisti-harpisti Iro Haarla
2019: saksofonisti Linda Fredriksson
2020: ei jaettu
2021: Tuomo Prättälä
2022: kitaristi Valtteri Pöyhönen
Pori Jazzin jakamat palkinnot > Nouseva kyky

2016: pianisti ja kosketinsoittaja Mikael Myrskog
2017: saksofonisti Max Zenger
2018: basisti Kaisa Mäensivu
2019: rumpali Okko Saastamoinen
2020: ei jaettu
2021: trumpetisti Tomi Nikku
2022: laulaja Selma Savolainen[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pori Jazz Wikimedia Commonsissa
Pori Jazz. Virallinen sivusto.
Pori Jazz Elävä arkisto, Yleisradio.
Tanskalaispasunisti Arne Bue Jensen (”Papa Bue”) Porissa 1970.
Pori Jazz 1972, lavalla Yusef Lateef.
Betty Carter Porissa vuonna 1978.
Steely Dan Kirjurinluoto Arenalla 2007.
Tom Jones peruutti 2009, mutta pääsi Poriin 2011.
Sting esiintymässä Pori Jazzissa vuonna 2006.
Pori Jazz 2006 yleisö
Sergei Tanejev

Sergei Tanejev
Sergei Ivanovitš Tanejev (ven. Сергей Иванович Танеев; 25. marraskuuta (J: 13. marraskuuta) 1856 Vladimir – 19. kesäkuuta (J: 6. kesäkuuta) 1915 Zvenigorod) oli venäläinen säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi.
Tanejev ryhtyi soittamaan pianoa viisivuotiaana ja aloitti opintonsa Moskovan konservatoriossa vuonna 1866. Hän opiskeli sävellystä Pjotr Tšaikovskin ja pianonsoittoa Nikolai Rubinsteinin johdolla. Valmistuttuaan Tanejev esiintyi solistina muun muassa Tšaikovskin 1., 2. ja 3. pianokonserton kantaesityksissä.
Hän opetti Moskovan konservatoriossa vuoteen 1905 asti, ja hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Aleksandr Skrjabin ja Sergei Rahmaninov. Viimeisinä vuosina Tanejevin uraa varjosti paheneva alkoholiongelma, ja hän kuoli vuonna 1915 keuhkokuumeeseen, jonka sai osallistuessaan oppilaansa Skrjabinin hautajaisiin.
Tanejevin sävellystuotanto oli tyyliltään mannereurooppalaista, ja se sisältää muun muassa yhdeksän jousikvartettoa, neljä sinfoniaa ja kuorokantaatin Pyhä Johannes Damaskolainen.
Aiheesta muualla

Sergei Tanejev International Music Score Library Project (englanniksi)
Salmijärvi (Kannonkoski)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  62°54′56″N, 25°37′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.441.1.035
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  183,2 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  1,917 km  
Pinta-ala:  8,825 ha  
Tilavuus:  0,0001325 km³ 
Keskisyvyys:  1,5 m  
Suurin syvyys:  3 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi  on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Alamaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 320 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 132 500 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys on 3,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Vuosjärven alueeseen (14.441) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 183,2 metriä mpy.
Sex machine

Sex machine voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sex Machine, James Brownin vuonna 1970 levyttämä tupla-albumi
Get Up (I Feel Like Being a) Sex Machine, albumin kuuluisa nimikkokappale
Hahmo Roberto Rodriguezin elokuvassa Hämärästä aamunkoittoon
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sex machine”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sex is Comedy

| Sex is Comedy> Sex Is Comedy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Catherine Breillat
Käsikirjoittaja:  Catherine Breillat
Tuottaja:  Jean-François Lepetit
Kuvaaja:  Laurent Machuel
Leikkaaja:  Pascale Chavance
Pääosat:   Anne Parillaud  Grégoire Colin  Roxane Mesquida 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Portugali
Levittäjä:  IFC Films Netflix
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sex is Comedy on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut ranskalaisen Catherine Breillat'n ohjaama elokuva.
Tarinan keskiössä on elokuvaohjaaja (Anne Parillaud), jonka tehtävänä on kuvata seksikohtaus kahden toisiaan inhoavan näyttelijän välillä. Tarina sai alkunsa Breillat’n kokemuksista aiemman elokuvansa Sisarelleni kuvauksista.
Käännös suomeksi
Sancristóbalinmatkija

| Sancristóbalinmatkija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Matkijat Mimidae
Suku::  Matkijat Mimus
Laji::  melanotis
Kaksiosainen nimi
 Mimus melanotis  (Gould, 1837) 
Synonyymit
 Nesomimus melanotis 
Katso myös
   Sancristóbalinmatkija Wikispeciesissä   Sancristóbalinmatkija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sancristóbalinmatkija (Mimus melanotis) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Sancristóbalinmatkijaa tavataan kotoperäisenä San Cristóbalin saarella. Lajin populaatioksi on arvioitu noin 20 000–40 000 sukukypsää yksilöä.
Saugues

| Saugues |
| --- | --- |

 vaakuna
 Saugues
 Koordinaatit: 44°57′39″N, 3°32′53″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Haute-Loire
Arrondissementti:  Brioude
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  78,8 km²
Väkiluku (2014):  1 814 
 – Väestötiheys:  23 as./km²
Kunnan numero:  43234
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saugues on kunta Ranskassa Haute-Loiren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Gévaudanin peto
Sauguesin kautta kulkeva Via Podiensis on yksi Ranskassa olevia Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreittejä kohti Santiago de Compostelaa. Kunnan nähtävyyksiä on suuri puinen veistos, jossa on kuvattuna alueella 1700-luvulla kauhua herättänyt Gévaudanin peto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saugues Wikimedia Commonsissa
Salmijärvi (Kouvola, Hartola)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°10′40″N, 26°29′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Saarijärveen 
Järvinumero:  14.947.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,2 m  
Pituus:  680 m  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  1,955 km  
Pinta-ala:  6,495 ha  
Saaria:  2 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Hartolan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 680 metriä pitkä, 290 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Vääräjärven–Kelesjärven valuma-alueeseen (14.947) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,2 metriä mpy.
Sarpiot

| Sarpiot |
| --- | --- |
 Ratamosarpio Alisma plantago-aquatica
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Sarpiokasvit Alismataceae
Suku::  Sarpiot Alisma  L.
Katso myös
   Sarpiot Wikispeciesissä   Sarpiot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sarpiot eli kiehkurasarpiot (Alisma) on kasvisuku sarpiokasvien heimossa ja sarpiokasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu kymmenen lajia ja joitain lajiristeymiä.
Sarpiolajeja

heinäsarpio (Alisma gramineum)
suikeasarpio (Alisma lanceolatum)
ratamosarpio (Alisma plantago-aquatica)
lännensarpio (Alisma subcordatum)
upossarpio (Alisma wahlenbergii)
Pohjoismaissa kasvavat neljä lajia, heinä-, suikea-, ratamo- ja upossarpio, ovat pystykasvuisia ilmaversoisia vesikasveja tai uposkasveja. Ratamosarpio on yleinen, muut lajit harvinaisia. Suomessa esiintyy ratamo- ja upossarpio, joista jälkimmäinen on sekä kansallisesti että kansainvälisesti uhanalainen laji.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sarpiot (Alisma)
Suomen Lajitietokeskus: Sarpiot (kiehkurasarpiot) – Alisma
ITIS: Alisma (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Alisma (englanniksi)
Flora of China: Alisma (englanniksi)
Shane Cross

Shane Cross (1986–2007) oli australialainen ammattilaisrullalautailija. Shane kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuoden 2007 maaliskuussa. Shanen ystävä, ammattirullalautailija Ali Boulala, loukkaantui onnettomuudessa vakavasti.
Sakariston ovella

| Sakariston ovella |
| --- | --- |

Nimi:  Sakariston ovella
Tekijä:  Karl Jansson
Valmistumisvuosi:  1874
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja puulevy (maalauspohja)
Korkeus:  22  cm
Leveys:  18,5  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum, Suomi
Sakariston ovella on Karl Emanuel Janssonin öljytyö puulle vuodelta 1874. Taiteilijan kuolinvuotenaan maalaama työ, kooltaan 22 × 18,5 cm, lahjoitettiin Ateneumin-taidemuseoon vuonna 1895.
Sakariston ovella -työtä pidetään yhtenä taiteilijan omakuvana. Nuutuneen näköinen mies seisoo sakariston ovella katselemassa valoisamman kirkkosalin tapahtumia. Kirkkosalista erottuu yksi istumassa oleva nainen ja kynttiläkruunu. Sekä sakariston että kirkkosalin lattia on lankuista tehty puulattia. Huonetilojen välisen paksun seinän maalaus on kulunut ja kuin pölyinen tunnelma vallitsisi hämärässä sakaristossa.
Karl Jansson oli opiskellut taidemaalausta alkuun Turussa hovimaalari R.W. Ekmanin johdolla. Hän suoritti sitten Tukholman taideakatemian koulun vuosina 1862-1867 ja jatkoi opintojaan Düsseldorfin taideakatemiaissa. Düsseldorf oli muun muassa tunnettu kansankuvauksen keskus. Karl Janssonilla oli myös itsellään talonpoikaisjuuria ja talonpoikaisvaikutteet näkyvät Sakariston ovella -maalauksessa.
Aiheesta muualla

Teos Suomen Kansallisgallerian kokoelmissa: Sakariston ovella.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Shane Atkinson

Shane Atkinson on uusiseelantilainen roskapostittaja, joka tuli tunnetuksi New Zealand Herald -lehdessä olleesta artikkelista. Hän oli lähettänyt parhaimmillaan päivässä noin 100 miljoonaa viestiä, joissa mainostettiin peniksensuurentamispillereitä.
Christchurchista kotoisin oleva Shane Atkinson tuomittiin veljensä kanssa vuonna 2008 edellisenä vuonna säädetyn roskapostilain perusteella. Heidän operaatiossaan on arveltu pahimmillaan liikkuneen kolmasosa maailman roskapostiliikenteestä. Roskapostin aiheuttamiksi kustannuksiksi on arvioitu EU:n osalta 13 miljardia dollaria ja Yhdysvalloissa saman verran. Laskelman perusteena ovat hukkaan mennyt työaika, ylimääräinen kaista, siivousohjelmistot ja työvoima.
Savon Työmies

Savon Työmies voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Savon Työmies, Kuopiossa vuosina 1906–1918 ilmestynyt sanomalehti, vuosina 1914–1917 Sanantuoja
Savon Työmies, Kuopiossa vuosina 1920–1921 ilmestynyt sanomalehti
Savon Työmies, Kuopiossa vuosina 1930–1944 ilmestynyt sanomalehti, myöhemmin Savon Kansa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Savon Työmies”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Salmijärvi (Kuhmoinen, Myllykylä)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°32′16″N, 25°01′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Kukasjärveen 
Järvinumero:  35.784.1.042
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,9 m  
Rantaviiva:  1,43 km  
Pinta-ala:  4,512 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Kapea salmi jakaa järven keskeltä länttiseen ja itäiseen järvenosaan. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata ja järvellä on kolme vapaa-ajan asuntoa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy. Sen itäosaan laskee Kolmikourasta tuleva oja. Laskuoja lähtee järven länsipäästä ja laskee 1,5 kilometrin päässä Kukasjärveen. Laskuojan pudotus on 9,8 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimettömänä.
Vuoden 1965 peruskartassa järvi oli autio, mutta sen rannoilla oli peltoja. Vuoteen 1985 mennessä järvelle oli rakennettu kaksi taloa ja peltoa oli enää järven länsiosan pohjoisrannalla.
Propagandamalli

”Onko tässä huominen – Amerikka kommunismin alla!”. Yhdysvaltalaisen propagandasarjakuvalehden antikommunistinen kansikuva vuodelta 1947.
Propagandamalli on käsitteellinen kansantaloustieteen malli. Sen kehittivät Edward S. Herman ja Noam Chomsky selittämään, kuinka propaganda ja systeeminen vinouma toimivat joukkotiedotusvälineissä. Malli pyrkii selittämään, miten väestöä manipuloidaan ja miten suostumus taloudellisille, sosiaalisille ja poliittisille toimintaperiaatteille on ”valmistettu” yleisessä ajattelussa propagandan avulla. Teoria esittää, miten uutiset on rakennettu esimerkiksi mainonnan, tiedotusvälineiden omistuksen keskittymisen tai valtion hankinnan kautta luoden luontaisen eturistiriidan, joka toimii epädemokraattisten voimien propagandana.
Propagandamallissa yksityinen media koostuu yrityksistä, jotka ovat kiinnostuneita tuotteen – lukijoiden ja yleisön – myymisestä muille yrityksille (mainostajille) pikemmin kuin laadukkaiden uutisten julkaisemisesta. Teoria esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988 Hermanin ja Chomskyn kirjassa Manufacturing Consent: The Political Economy of the Mass Media. Teoria kuvaa median yhteiskunnallista tarkoitusta. Sen mukaan instituutioiden tutkimus ja niiden toiminta täytyy jättää hyvin tarkasti huomioimatta, lukuun ottamatta marginaalisia elementtejä tai melko hämärää tieteellistä kirjallisuutta. Teoria sisältää viisi yleistä kategoriaa, ”suodatinta”, jotka määrittävät, millaisia uutisia tiedotusvälineissä esitetään. Kategoriat ovat: tiedotusvälineen omistus, tiedotusvälineen rahoittavat lähteet, lähteiden hankinta, ryöpytys, antikommunismi ja pelon ideologia. Hermanin ja Chomskyn mukaan ensimmäistä kolmea kategoriaa pidetään yleisesti tärkeimpänä.
Vaikka malli perustui pääasiassa Yhdysvaltojen median luonnehdintaan, Herman ja Chomsky uskovat, että teoriaa voi soveltaa yhtä hyvin mihin tahansa maahan, jossa on samanlainen perustaloudellinen rakenne ja organisoinnin periaatteet, jotka mallissa esitetään median vinouman syyksi. Teoria keskittyy lähinnä sanomalehtiin ja televisio-ohjelmiin, mutta sitä voi soveltaa myös muihin joukkotiedotusvälineisiin. Herman ja Chomsky esittivät vuonna 2007, että malli kaipaa laajennusta viimeaikaisen kehityksen valossa.
Suodattimet > Omistus

Suuruus- ja tuloshakuinen pakko hallitsevissa mediayrityksissä luo vinoumat. Herman ja Chomsky osoittavat, kuinka radikaali brittiläinen lehdistö syntyi 1900-luvun alussa ja kuinka se käsitteli työläisten huolenaiheita, mutta kohtuuttomalla leimaverolla, jonka tarkoitus oli rajoittaa sanomalehden omistusta ”kunnioittaville” varakkaille, alkoi muuttaa lehdistön ilmettä. Jonkin verran esiintyi kuitenkin vaihtelevuutta; sodanjälkeisessä Britanniassa radikaalit työläismieliset sanomalehdet, kuten Daily Herald, News Chronicle, Sunday Citizen (kaikki jotka myöhemmin ovat lopettaneet tai sulautuneet muihin julkaisuihin) ja Daily Mirror (ainakin 1970-luvulle asti), julkaisivat säännöllisesti artikkeleita, jotka kyseenalaistivat kapitalistisen järjestelmän. Herman ja Chomsky esittävät, että näitä aikaisempia radikaaleja lehtiä ei rajoittanut yritysomistus ja ne voivat siten vapaasti arvostella kapitalistista järjestelmää.
Herman ja Chomsky väittävät, että koska valtamedian tiedotuskanavat ovat suuria yrityksiä tai osa yrityskonserneja (esim. osa Westinghousea tai General Electriciä), yleisölle esitetty informaatio vinoutuu näiden intresseillä. Tällaiset yrityskonsernit usein ulottuvat yli median perinteisten rajojen ja näin ollen niillä on laajat taloudelliset intressit, jotka voivat vaarantua, jos tiettyjä tietoja julkaistaan. Tämän perustelun mukaan uutiset, jotka vaarantavat eniten yritysten omistajien taloudellisia intressejä, ovat vinoutuneimpia ja niitä sensuroidaan eniten.
Tästä seuraa, että jos liikevoiton maksimointi tarkoittaa uutisten objektiivisuuden uhraamista, silloin uutiset (ne uutiset, joissa heillä on eturistiriita), jotka lopulta pääsevät julki, ovat väistämättä perustaltaan vinoutuneita.
Suodattimet > Mainostus

Propagandamallin toinen suodatin on mainonnan kautta saatu rahoitus. Useimpien sanomalehtien tulee houkutella mainostajia kattaakseen tuotantokustannukset, koska ilman mainostuloja sanomalehden hintaa pitäisi nostaa. Koko media-alalla käydään kovaa kilpailua mainostajien houkuttelemisesta, ja sanomalehti, joka saa vähemmän mainostusta kuin sen kilpailijat, on todellisessa alakynnessä. Menestyksen puute kasvattaa mainostuloja oli yksi tekijä ”ihmisten sanomalehtien” katoamisessa 1900- ja 2000-luvulla.
Tuote koostuu varakkaista lukijoista – jotka koostuvat väestön osasta, joka on koulutettua ja osallistuu päätöksentekoon ja joka ostaa sanomalehden, vaikka itse sanomalehden asiakaskunta sisältää yrityksiä, jotka maksavat mainostaakseen tuotteitaan. Tämän suodattimen mukaan uutiset ovat ”täytettä”, jotta etuoikeutetut lukijat saadaan näkemään mainokset, jotka muodostavat sisällön. Täten uutiset saavat sellaisen muodon, joka parhaiten edistää koulutettujen päättäjien houkuttelua. Mainostajat haluavat yleisesti välttää juttuja, jotka ovat ”vakavan monimutkaisia” ja ”häiritsevän ristiriitaisia”, koska tämä häiritsee heidän ”ostomieltä”. Mainostajat etsivät tv-ohjelmia, sanomalehtiä, elokuvia ja muita joukkotiedotusvälineitä, jotka ovat ”kevyen viihdyttäviä” ja siten sopivia ostomieleen eli sanoman levityksen myymiseen. Juttu, joka on ristiriidassa mainostajien ostomielen kanssa, marginalisoi ja poissulkee juttuja ja informaatiota, jotka esittävät tietoa maailmasta, joka törmää vastakkain mainostajien intressien kanssa.
Teoria väittää, että ihmiset, jotka ostavat sanomalehtiä ovat tuotteita, jotka myydään yrityksille, jotka ostavat mainostilaa; uutiset ovat tuotteen marginaalinen osa.