Eduskuntatalo
Rakennushistoria > Eduskuntatalo 1931

Suomen ensimmäinen yksikamarinen eduskunta valittiin keväällä 1907. Säätyvaltiopäivien vanhat kokoontumispaikat Säätytalo ja Ritarihuone olivat liian pieniä 200-jäsenistä eduskuntaa varten, joten vuonna 1907 järjestettiin arkkitehtikilpailu uuden eduskuntatalon rakentamisesta. Seuraavana vuonna kilpailun voittajaksi valittiin Eliel Saarinen, joka oli suunnitellut Tähtitorninvuorelle massiivisen kansallisromanttisen parlamenttirakennuksen. Keisari Nikolai II torjui suunnitelman ja vetosi liian korkeisiin toteutuskustannuksiin. Hylkäämiseen saattoi kuitenkin vaikuttaa myös se, että rakennuksesta olisi tullut näkyvä kansallinen symboli Suomessa, joka oli tuolloin vielä osa Venäjää. Eduskunta toimi 1930-luvun alkuun tilapäistiloissa. Vuodet 1907–1910 istunnot pidettiin Helsingin VPK:n talossa Hakasalmenkadulla (nyk. Keskuskatu) ja 1910–1930 Heimolan talossa Hallituskadulla (nykyisin Yliopistonkatu) Vuorikadun kulmassa. Molemmat rakennukset on sittemmin purettu. Valiokunnat sekä eduskunnan hallinto-osasto ja kirjasto toimivat Säätytalossa, jonka laajentamista eduskuntataloksi pidettiin pitkään yhtenä vaihtoehtona.
Eduskuntatalo
Vuonna 1918 asetettiin komitea pohtimaan juuri itsenäistyneen maan uusien hallintorakennusten sijoittamista Helsingin keskustaan Unioninkadulle (Komiteanmietintö N:o 2/1920). Komitean sihteerinä toiminut arkkitehti J. S. Sirén luonnosteli tuolloin ensimmäisen hahmotelmansa Suomen uudeksi eduskuntataloksi, mikä jo ennakoi sittemmin toteutunutta julkisivua pylväsrivistöineen. Tämäkään suunnitelma ei johtanut toimenpiteisiin.

Rakennushanke sai uutta vauhtia vuonna 1923, kun Heimolan talon vuokra oli kohonnut riittävän korkealle. Eduskunnan valtiovarainvaliokunta asetti 21.3.1923 eduskuntatalolautakunnan suunnittelemaan uutta eduskuntataloa. Sen jäseniksi valittiin Kyösti Järvinen, Amos Anderson, Wäinö Wuolijoki, Väinö Tanner ja Santeri Alkio.
Vuonna 1924 järjestettiin kilpailu eduskuntatalon sijainnista. Paikaksi ehdotettiin muun muassa Norrménin talon tonttia Katajanokalla. Lopulta valittiin kuitenkin kallioinen Arkadianmäki Läntisen viertotien eli nykyisen Mannerheimintien varrella Etu-Töölössä. Seuraavana vuonna järjestettiin eduskuntatalon suunnittelukilpailu, jossa voiton vei arkkitehtitoimisto Borg–Sirén–Åberg ehdotuksellaan Oratoribus (latinaa, tarkoittaa Puhujille). Kilpailuehdotuksen varsinainen laatija, J. S. Sirén, sai lopullisen suunnittelutyön hoidettavakseen. Talon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1926 ja se valmistui vuonna 1931. Se vihittiin käyttöön 7. maaliskuuta 1931. Jo aiemmin eduskunta aloitti työskentelynsä talossa 2. helmikuuta alkaen, Suomen presidentinvaali 1931 järjestettiin istuntosalissa 16. helmikuuta ja tasavallan presidentiksi valittu P. E. Svinhufvud aloitti toimikautensa antamalla 2. maaliskuuta juhlallisen vakuutuksen talossa, myös ennen sen käyttöön vihkimistä.
Koko suunnittelu- ja rakennustyön ajan Sirénin lähin apulainen oli arkkitehti Arvo Muroma. Suunnittelua varten perustetussa piirustuskonttorissa työskentelivät myös arkkitehdit Hugo Borgström, Risto Luukkonen sekä Sirkka Koskela. Rakennustyömaan vastaavina mestareina toimivat aluksi Kaarlo Angervuori ja myöhemmin Oskari Tuominen.
Eduskuntatalon rakennuskivet louhittiin Kalvolan Taljalan kylässä sijaitsevasta Rantalan graniittivuoresta. Kivet kuljetettiin Kuurilan rautatieasemalle, jossa ne lastattiin rautatievaunuihin Hämeenlinnaan vietäviksi. Kivet muokattiin lopulliseen asuunsa Heinäsen kivenveistämössä Hämeenlinnassa.