stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
La Combattante (1942)

| La Combattante |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan
Kölinlasku:  16. tammikuuta 1941
Laskettu vesille:  27. huhtikuuta 1942
Palveluskäyttöön:  30. joulukuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 23. helmikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 070 t (standardi) 1 458 t (kuormattu)
Pituus:  85,3 m
Leveys:  10,16 m
Syväys:  3,51 m
Koneteho:  19 000 shp
Nopeus:  27,5 solmua
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4" Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 x QF 2 naulan Mk VIII  neliputkisena Mk VII -asennuksena 3 x Oerlikon 20 mm yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 x 21" torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä ja 3 x kiskoa, joihin 110 syvyyspommia
La Combattante oli toisessa maailmansodassa Vapaan Ranskan laivaston Hunt-luokan saattuehävittäjä, joka oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Haldon.
Valmistus

Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1940 vuoden 1940 hätäohjelmassa (engl. War Emergency Programme) Fairfield Shipbuilding and Engineering Companylta Govanista, missä köli laskettiin 16. tammikuuta 1941 tilausnumerolla 1695. Alus vaurioitui maaliskuussa Glasgowiin tehdyssä ilmahyökkäyksessä, jolloin sen vesillelasku viivästyi. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1942 nimellä HMS Haydon ja siirrettiin 1. joulukuuta 1942 Vapaan Ranskan laivastolle, joka otti 15. joulukuuta aluksen palvelukseen nimellä La Combattanteksi. Alus valmistui 30. joulukuuta 1942.
Palvelus

Alus läpäisi vastaanottotestit, jonka jälkeen se siirtyi Tobermoryyn aloittaen koulutuksen 13. tammikuuta 1943. Alus siirrettiin 12. helmikuuta Scapa Flowhun päättämään koulutuksensa. Se aloitti seuraavana päivänä koulutuksensa Kotilaivaston hävittäjäosastossa, mikä päättyi 23. maaliskuuta.
Heti koulutuksen päätyttyä alus lähti Irlanninmeren kautta Portsmouthiin. Se liittyi 26. maaliskuuta Milford Havenissa rannikkosaattueeseen, josta se erkani jatkaen matkaansa Portsmouthiin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen. Laivueen mukana alus suojasi saattueita ja partioi Kanaalin alueella. Alus joutui 7. lokakuuta partomatkalla Le Havre/Cap Barfleurin rannikkopatterien tuleen ja 26. huhtikuuta 1944 alus torjui E-veneiden hyökkäyksen upottaen S147:n.
Alus määrättiin Normandian maihinnousun itäisen osaston Force J:hin sekä tulitukiosasto Group E:hen, jolle oli määrätty maalipisteet Beny-sur-Merin alueelta. Alus partioi 12. toukokuuta HMS Steynerin kanssa Kanaalin alueella, jolloin alukset kohtasivat Boulognesta lähteneet E-veneet. Seuranneessa taistelussa E-vene S141 tuhoutui ja toinen E-vene vaurioitui.
Alus suojasi 5. kesäkuuta HMS Stevenstonen ja HMS Venuksen kanssa saattueen J9 Juno Beachille. Saattueeseen kuuluivat fregatti HMS Lawford, kymmenen LST:tä, viisi moottoritykkivenettä ja kolme Yhdysvaltain rannikkovartioston kutteria. Seuraavana päivänä La Combattante tulitti rannikkopuolustuksen tuliasemia. Operaatiosta vapauduttuaan alus lähti Portsmouthiin palaten saattuepalvelukseen.
Alus kuljetti 12. kesäkuuta kenraali Charles de Gaullen tutustumaan sillanpäähän. Se suojasi Noren alaisuudessa saattueita tammikuussa 1945. Se osui miinaan 23. helmikuuta Humberin suistossa lähellä East Dudgeonin poijua. Alus upposi nopeasti, jolloin HMS MTB 76 ja HMS MTB 770 pelastivat 118 eloonjäänyttä. Aluksen mukana sai surmansa 67 merimiestä.
Lars Vivallius

Lars Vivallius (nimi alun perin Lars Svensson; 1605 Vivalla, Örebro – 6. huhtikuuta 1669 Tukholma) oli ruotsalainen runoilija ja seikkailija, joka istui vankina Kajaanin linnassa seitsemän vuoden ajan 1634–1641.
Vivallius syntyi Örebron lähellä sijainneessa Vivallan talossa, jonka mukaan hän otti myös sukunimensä. Vivallius kävi koulua Örebrossa ja hän kirjoittautui opiskelemaan Uppsalan yliopistoon keväällä 1623. Opiskeltuaan kahden vuoden ajan Uppsalassa Vivallius lähti 1625 kiertelemään ympäri Eurooppaa, syyksi on arveltu seikkailunhalua sekä pyrkimystä opiskella vieraita kieliä. Varaton Vivallius liikkui sitten ympäri Eurooppaa kiertolaisena, oli palkkasotilaanakin Hollannissa ja hän esiintyi myös välillä ruotsalaisena aatelismiehenä, vapaaherra Erik Gyllenstiernana vaikka olikin talonpoikaista sukua. Vivallius oli vangittuna varkaudesta Nürnbergissä 1628–1629.
Vivallius matkasi 1629 Tanskassa ja esiintyi jälleen kerran aatelismiehenä. Hän onnistui menemään naimisiin skånelaisen aatelisen Ulf Gripin tyttären kanssa. Kun Vivalliuksen petos paljastui, hänet tuomittiin pitkällisen oikeuskäsittelyn jälkeen vankilaan ja hänet vietiin 1634 kärsimään tuomiotaan syrjäiseen Kajaanin linnaan. Vivalliuksen avioliitto julistettiin mitättömäksi.
Vivallius vapautui lukuisien armonanomusten jälkeen 1641 ja hän asettui asumaan Tukholmaan. Hän oli hankkinut pitkällisen oikeudenkäyntinsä ja vankeusaikansa aikana hyvät käytännön lainopilliset tiedot ja hän saattoi siksi ryhtyä harjoittamaan asianajajan tointa. Vivallius meni naimisiin tukholmalaisen kapakoitsijan 16-vuotiaan tyttären Malin Ellertzin kanssa ja heille syntyi neljä lasta. Vivallius sai De la Gardien perheen avulla itselleen vuonna 1647 sotatuomarin (auditör) viran henkivartiokaartissa ja hän hoiti tätä virkaa vuoteen 1651 saakka. Vuonna 1645 Vivallius osti vanhan kotitalonsa Vivallan ja asui sitten siellä perheensä kanssa. Vivallius sai pian huonon maineen kotiseutunsa talonpoikien keskuudessa nostettuaan heitä vastaan useita oikeusjuttuja.
Vuonna 1657 Vivallius asettui asumaan Örebrohon mutta hän kävi edelleen usein Tukholmassa hoitamassa vireillä olleita oikeusjuttujaan. Vivallius kuoli Tukholmassa keväällä 1669 pitkällisen sairauden jälkeen ja hänet haudattiin Katariinan kirkon hautausmaalle Tukholmaan.
Vivallius kirjoitti ensimmäisen runonsa 1625 kuolleen opiskelijatoverinsa muistolle. Hän kirjoitti lähes kaikki runonsa ollessaan vangittuna Nürnbergissä, Tanskassa, Tukholmassa ja Kajaanissa. Vankilasta päästyään Vivallius lopetti runoilemisen lähes tyystin ja julkaisi vain pari merkityksetöntä latinankielistä runoa. Tunnettuja Vivalliuksen runoja ovat muun muassa Ack, Liberias, tu ädle ting, Varer nu glad, mine fiender all ja Klage-Wijsa, Öfwer Thenna torra och kalla Wååhr (1642). Vivalliuksen on arveltu myös kääntäneen ruotsiksi saksalaisen runoilijan Martin Opitzin runon Väll den, som vidt af höga klippor ja muokanneen sanat ruotsalaiseen virteen Till dig av hjärtans grunde. Vivallius tunnetaan ennen kaikkea tunnelmarunoilijana.
Suomennettuja runoja

Valituslaulu tänä kuivana ja kylmänä keväänä (Klage-Wijsa öfwer thenna torra och kalla wååhr): 1, 2, 4, 6, 10, 13. Suomentaja: Lauri Viljanen, teoksessa 2: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1930
Aiheesta muualla

Wivallius, Lars, Nordisk familjebok (ruotsiksi)
Svenskt biografiskt handlexikon (1906), hakusana Wivallius, Lars
Reijo Heikkinen : Kainuun lukko – Kajaanin linnan vaiheita (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Lars Wivallius
Käännös suomeksi
Larry Siegfried

Larry Siegfried (22. toukokuuta 1939 – 14. lokakuuta 2010) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän syntyi Shelbyssä, Ohiossa, ja menestyi jo yliopistotason pelaajana Ohio Statessa.
Siegfried pelasi NBA:ssa 1960-luvulta 1970-luvun alkuun. Pisimpään hänellä oli ammattilaisseuranaan Boston Celtics.
Kreikkalaiset numerot

Kreikkalaisten numeroiden järjestelmä perustuu kreikkalaisten kirjainten käyttöön lukumerkkeinä. Yleisimmässä ja nykyaikanakin käytössä olevassa järjestelmässä, aakkosellisessa numerojärjestelmässä, jokainen kreikkalainen kirjain vastaa yhtä lukumerkkiä. Antiikin aikana kreikkalaisilla oli käytössä myös toinen järjestelmä, akrofoninen numerojärjestelmä, jonka perusidea vastasi puolestaan roomalaisia numeroita.
Aakkosellinen numerojärjestelmä

Aakkosellinen kreikkalaisten numeroiden järjestelmä perustuu kreikkalaisten kirjainten käyttöön lukumerkkeinä. Numerojärjestelmässä kirjain alfa (α´) vastaa lukua yksi, beeta (β´) lukua kaksi ja niin edelleen. Myös kymmenille ja sadoille on varattu omat kirjaimensa, alkaen iootasta (ι´), joka vastaa lukua 10. Muut luvut saadaan yhdistelemällä kirjainmerkkejä, esim. ιβ´ vastaa lukua 12. Lukujärjestelmä perustuu näin kymmenjärjestelmään, toisin sanoen sen kantaluku on 10. Nollaa ei käytetä.
Numerojärjestelmä kehitettiin antiikin aikana ja siihen on tehty jonkin verran muutoksia bysanttilaisella ajalla ja nykyaikana. Järjestelmässä merkkejä vaadittiin alun perin yhteensä 27, eli kolme enemmän kuin vakiintuneessa kreikkalaisessa kirjaimistossa. Tämän vuoksi muutoin käytöstä pois jääneet kirjaimet digamma (ϝ, myös stigma ϛ tai στ) 6, koppa (Ϟ) 90, ja sampii (Ϡ) 900 säilytettiin käytössä pelkkinä numeromerkkeinä.
Numerot erotetaan tavallisista kirjaimista kirjaimen perässä olevalla aksenttimerkillä ´. Luvusta 1 000 alkaen käytetään aakkosia jälleen alfasta alkaen, ja tällöin merkkinä on puolestaan kirjaimen edessä oleva pilkku ͵.
Kreikkalaisia numeroita käytetään kreikkalaisessa tekstissä edelleen samalla tavalla kuin roomalaisia numeroita latinalaisella kirjaimistolla kirjoitetuissa teksteissä, erityisesti järjestysnumeroina. Kardinaalilukuina kreikassa käytetään kuitenkin arabialaisia numeroita.
Aakkosellinen numerojärjestelmä > Esimerkkejä

13 = ιγ΄ tai ΙΓ΄
57 = νζ΄ tai ΝΖ΄
666 = χξϛ΄ tai ΧΞϚ΄
Aakkosellinen numerojärjestelmä > Sanojen lukuarvojen laskeminen

Kreikkalaisessa tekstissä periaatteessa mikä tahansa sana voidaan tulkita myös numerona, toisin sanoen kaikille sanoille voidaan laskea lukuarvot. Tähän perustuu muun muassa ajatus Johanneksen ilmestyksessä mainitun pedon luvun 666 (tai 616) laskemisesta jostakin henkilönnimestä. Sama periaate toimii myös muun muassa heprean kielessä.
Akrofoninen numerojärjestelmä

Akrofonisessa numerojärjestelmässä oli omat lukumerkit luvuille 1, 5, 10, 100, 1 000 ja 10 000. Luvun 1 merkkinä toimi viiva tai ioota, kun taas muut peruslukumerkit tulivat niitä tarkoittavien lukusanojen alkukirjaimista (esim. lukua 5, kreikaksi πέντε, pente, vastasi kirjain Π). Lisäksi välilukujen 50, 500, 5 000 ja 50 000 lukumerkit muodostettiin ligatuureina peruslukumerkeistä. Lukumerkkejä yhdisteltiin samalla tavalla kuin roomalaisissa numeroissa. Erona oli kuitenkin vähennysfunktion (esim. IV = 5–1 = 4) puuttuminen.
Akrofoninen numerojärjestelmä > Lukumerkit

|  | Merkki | Lukusanasta |
| --- | --- | --- |
1: 
| 5 |  | πέντε, pente |
| 10 |  | δέκα, deka |
50: 
| 100 |  | ἑκατόν, hekaton |
500: 
| 1 000 |  | χίλιοι, khilioi |
5 000: 
| 10 000 |  | μύριοι, myrioi |
50 000:
Akrofoninen numerojärjestelmä > Esimerkkejä

1 =
2 =
6 =
77 =
5 678 =
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikkalaiset numerot Wikimedia Commonsissa
Numerojärjestelmät
arabialainen | armenialainen | babylonialainen | heprealainen | kiinalainen | kreikkalainen | mayalainen | roomalainen
binääri- | senaari-  | oktaali- | kymmen- (desimaali-) | duodesimaali- | heksadesimaali- | vigesimaali- | seksagesimaalijärjestelmä
Kärsimysnäytelmä (albumi)

| Kärsimysnäytelmä Saattue |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. elokuuta 2016
 Tuottaja(t): Tero Kalliomäki
 Tyylilaji: doom metal, death metal
 Kesto: 46.27
 Levy-yhtiö: Endless Desperation Prod.
Saattueen muut julkaisut
| Vuoroveri 2009 | Kärsimysnäytelmä 2016 | Vain toinen heistä 2021 |
Kärsimysnäytelmä on Saattueen kolmas albumi. Julkaisutauon aikana kokoonpano muuttui,
joten levyllä vaikuttaa uutena jäsenenä Sameli Köykkä rummuissa.
Kaikki kappaleet ovat Tero Kalliomäen säveltämiä ja Tuukka Koskisen sanoittamia, paitsi "Tumma virta" on Jani Koskelan sanoittama ja "Harhaanjohtaja" taas kokonaan Kalliomäen käsialaa.
Lisäksi "Harhaanjohtaja"-kappaleessa vierailee kanteleensoittaja Aslak Tolonen. Levyn ovat äänittäneet
Jarno Hänninen (D-studio) ja Tero Kalliomäki (Studio KillHill).
Jani Koskelan mukaan levy käsittelee elämää.
Kappaleet

Tumma Virta – 06:47
Turmellun Lihan Markkinat – 05:51
Morfiinienkeli – 08:44
Kateus – 05:36
Harhaanjohtaja – 05:31
Kärsimysnäytelmä – 07:59
Turta – 05:56
Arvostelut

Imperiumi: 8½/10
Kaaoszine: 9½/10
Aiheesta muualla

Kärsimysnäytelmä (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Kärsimysnäytelmä (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Legio XVII

Legio XVII (seitsemästoista legioona) oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 41 eaa. Legioona tuhoutui Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. Sen nimeä ei tunneta mutta se saattoi olla Gallica tai Germanica.
Legioona perustettiin luultavasti alun perin vastustamaan Sextus Pompeiusta, toisen triumviraatin viimeistä vastustajaa. Legioona sijoitettiin Galliaan sen jälkeen, kun Octavianus (Augustus) oli lyönyt Marcus Antoniuksen ja Kleopatran Aktionin taistelussa vuonna 31 eaa. Myöhemmin Legio XVII siirrettiin Germaniaan Castra Veteraan (Xanteniin). Vuonna 7 jaa. Publius Quinctilius Varuksesta tuli Germanian maaherra ja myös Legio XVII:n komentaja.
Syyskuussa vuonna 9 roomalaisten keruskiliittolaisten johtaja Arminius ilmoitti, että Reinillä oli syttynyt kapina. Varus siirtyi kolmen legioonansa (XVII, XVIII ja XIX) kanssa länteen kukistaakseen kapinan. Arminius oli kuitenkin pettänyt roomalaiset ja johti heidät ansaan lähellä nykyistä Osnabrückiä. Germaanit tuhosivat kaikki kolme legioonaa, ja niiden sotamerkit eli kotkat katosivat.
Laila Koskela

| Laila Koskela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1949 (ikä 75) Kuusamo
Poliitikko
Puolue:  keskusta (2014–)
Entiset puolueet:  perussuomalaiset (2011–2014)
Asema:  kansanedustaja (2011–2015)
Vaalipiiri:  Pirkanmaan vaalipiiri
Kotipaikka:  Tampere
Laila Margit Koskela (s. 3. maaliskuuta 1949 Kuusamo) on suomalainen poliitikko ja sairaanhoitaja. Hänet valittiin  perussuomalaisten kansanedustajaksi kevään 2011 eduskuntavaaleissa. Marraskuussa 2014 hän erosi perussuomalaisista ja siirtyi keskustan kansanedustajaksi. Koskela on ollut myös Tampereen kaupunginvaltuutettu ja Pirkanmaan maakuntavaltuutettu. Vuoden 2015 vaaleissa hän ei tullut enää valituksi eduskuntaan keskustan riveistä.
Koskela nousi julkisuuteen, kun hän nosti Koukkuniemen vanhainkodin vanhustenhoidon tilan puheenaiheeksi Tampereella. Koukkuniemessä hoitajana työskennellyt Koskela kanteli vanhainkodista Länsi-Suomen lääninhallitukseen ja sai kaupungin täyttämään lääninhallituksen edellyttämät hoitajan vakanssit. Lääninhallitus huomautti vanhainkotia liian vähäisestä henkilökunnan määrästä vuonna 2006 ja hoitajia palkattiin yli sata lisää.
Koskela oli vuoden 2007 eduskuntavaaleissa senioripuolueen ehdokas ja hän sai 5 761 ääntä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Koskela valittiin perussuomalaisten listalta eduskuntaan 9 172 äänellä. Koskela valittiin perussuomalaisten listalta Tampereen kaupunginvaltuustoon vuoden 2008 kunnallisvaaleissa 2 191 äänellä ja vuoden 2012 kunnallisvaaleissa 1 231 äänellä.
Maaliskuussa 2014 Tampereen Perussuomalaiset ry erotti Koskelan paikallisyhdistyksestä luottamuspulaan vedoten. Koskelan epäiltiin kannelleen kaupunginlakimiehelle perussuomalaisten Rantaväylän tunneliin liittyvästä Aamulehdessä julkaistusta ilmoituksesta. Koskela kertoi myöhemmin erottamisen vaikuttaneen hänen päätökseensä lähteä perussuomalaisista. Koskela erosi puolueesta marraskuun alussa 2014 ja liittyi Suomen Keskustaan. Samalla hän ilmoitti olevansa käytettävissä keskustan ehdokkaaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Koskelan loikkauksen jälkeen keskustalla oli 36 ja perussuomalaisilla 37 kansanedustajaa. Koskelaa ei valittu eduskuntaan 2015 vaaleissa.
Aiheesta muualla

.aspx Laila Koskela Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Lars Grini

Lars Grini (s. 29. kesäkuuta 1944) on norjalainen uransa jo lopettanut mäkihyppääjä. Hän voitti pronssia suurmäen kilpailusta vuoden 1968 talviolympialaisissa.
Lars Fykerud

Lars Fykerud (5. huhtikuuta 1860 Sauherad – 19. elokuuta 1902 Skien) oli norjalainen hardangerviulua soittanut pelimanni.
Fykerud syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa isä Gamle-Hans oli pelimanni ja äiti Torbjørg soitti sjøfløyteä. Poika aloitti hardangerviulun soiton varhain kotoa sekä muilta Sauheradin ja Bøn muusikoilta saatujen esimerkkien pohjalta. Myöhemmin hän alkoi soittaa tinniläisen Knut Dalen perinteen mukaisesti. Hän voitti Bøn ensimmäisen musiikkikilpailun (kappleik) vuonna 1888. Vuonna 1890 Fykerud lähti Yhdysvaltoihin, jossa jatkoi Norjassa aloittamaansa esiintymistä. Hän kuitenkin joutui maassa pahoinpitelyn sekä ryöstön uhriksi ja palasi vuonna 1900 Norjaan heikentyneessä terveydentilassa.
Fykerud uudisti hardangerviulunsoiton perinteitä muun muassa soittoasennon osalta ja soitti instrumenttiaan viulun jousella. Hän oli Vossin Sjur Helgelandin tavoin edelläkävijä konsertti- ja tanssimusiikin esittämisessä hardangerviululla. Hän omaksui valssin, reinlenderin, polkan ja masurkan tutustuttuaan kaupunkien tanssimusiikkikulttuuriin. Konserttisoitto asetti eri vaatimuksia kuin tanssisalit; konserttikappaleiden musiikilliset aiheet olivat suurimuotoisempia ja kappaleissa erkaannuttiin välillä tanssirytmeistä. Kappaleita nimettiin kansanperinteiden ja -uskomusten pohjalta. Ohjelmallisemmat tonestykket jäivät vähemmälle suosiolle.
Fykerud meni naimisiin Anne Tveitanin (s. 1851) kanssa. Hänellä oli monia oppilaita, joiden välityksellä hänen musiikillinen perintönsä kulkeutui eteenpäin.
Laihajärvi (Tienhaara)

| Laihajärvi Лайха-ярви |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä 
Paikkakunta:  Tienhaara ja Leningradin alue 
Koordinaatit:  60°37′27″N, 27°57′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kanaoja 
Järvinumero:  01040300511102000009421
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  15 m 
Pinta-ala:  3 km²  
Valuma-alue:  38,8 km²  
Saaria:  7 
 fiLaihajärvi 
Laihajärvi (ven. Лайха-ярви, Laiha-jarvi) on Venäjällä Leningradin alueella Viipurin piirissä sijaitseva Urpalanjoen vesistöön kuuluva järvi.
Maantietoa

Järvi on 3,0 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on noin 3 neliökilometriä suuri. Se sijaitsee Venäjällä Suomen rajan rajavyöhykkeen lähellä. Järven luoteispään etäisyys valtionrajasta on puoli kilometriä. Järvi on rantaviivan suhteen selkeäpiirteinen järvi, jossa saaret rikkovat järvenselän yhtenäisyyden. Järvessä on viisi lahtea, jotka muodostavat omat suojaisat elinympäristönsä niemien ja saarten suojassa. Saaria on seitsemän, joista suurin on 700 metriä pitkä ja 250 metriä pitkä. Muut saaret ovat huomattavasti tätä pienempiä.
Järven rannat ovat metsämaata, mutta lahden pohjukoissa on suorantaa. Rannat vaikuttavat autioilta, mutta järven itäpuolella sijaitsee Kolholan kulmakunta (ven. Красная Горка, Krasnaja Gorka). Osa järven ympäristön teistä ovat rajan suuntaisia ja osa on näitä kohtisuorassa. Vaalimaan rajanylityspaikan maantie kiertää järven ja Laihalammen eteläpuolelta jatkaen kohti itää.
Vesistösuhteet

Laihalammen ja Laihajärven välisellä alueella on runsaasti ojia, jotka on johdettu järveen. Järven laskuoja on Suomen puolella nimeltään Kanaoja. Se lähtee länteen työntyvän kapean lahden pohjukasta ja virtaa hitaasti ja meanderoiden kohti Suomen rajaa. Heti rajan ylitettyään oja yhtyy Urpalanjokeen Laisniemen kulmakunnan lähellä. Urpalanjoki kääntyy saman tien kohti Venäjän rajaa ja ylittää sen alle kilometrin päässä Kanaojan yhtymäkohdasta. Urpalanjoki laskee Itämeren Suomenlahteen.
Lars Glassér

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | K-2 1 000 m |  |
Lars Bertil Glassér (4. lokakuuta 1925 Tukholma – 15. tammikuuta 1999 Rättvik) oli ruotsalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Glassér saavutti yhdessä Ingemar Hedbergin kanssa kajakkikaksikkojen 1 000 metrillä olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän voitti myös useita maailmanmestaruuksia.
La Coka Nostra

La Coka Nostra (lyh. LCN) on yhdysvaltalainen rap-yhtye, joka perustettiin vuonna 2006. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Everlast, DJ Lethal, Danny Boy, Ill Bill, Slaine ja Big Left mutta Everlast jätti yhtyeen määrittelemättömäksi ajaksi voidakseen osallistua sairaan tyttärensä hoitoon. Big Left puolestaan jätti ryhmän hektisten aikataulujen ja työtahdin vuoksi ja juontaa nykyään omaa radio-ohjelmaansa.
Yhtye on tehnyt musiikkia monien rap-artistien kanssa kuten: Snoop Dogg, B-Real, Sen Dog, Immortal Technique, Q-Unique, Big Left, Sick Jacken, Sean Price, Vinnie Paz ja Bun B.
Julkaisut > Albumit

2016: To Thine Own Self Be True
2012: Masters Of The Dark Arts
2009: 100% Pure Coka EP
2009: A Brand You Can Trust
Julkaisut > Mixtapet

2009: The Height of Power
2009: The Audacity of Coke
Julkaisut > Vierailijana

2006 - Fuck Tony Montana
2006 - "Fuck Tony Montana" (DJ Mek Remix) featuring Big Left
2006 - "Get Outta My Way" (DJ Mek Remix) featuring B-Real of Cypress Hill & Sick Jacken of Psycho Realm
2006 - "This Is War" featuring Big Left "Ill Bill: Ill Bill Is The Future Vol. 2"
2006 - "It's A Beautiful Thing" "Ill Bill: Ill Bill Is The Future Vol. 2"
2007 - "Where Hope Goes To Die" "Ill Bill: Black Metal"
2007 - "Soldiers Of Fortune" (produced by Sicknature) "Ill Bill: Black Metal"
2007 - "Get Outta My Way" featuring Big Left * "Ill Bill: Black Metal"
2009 - "Do It" (produced by DJ Solo) "Soul Assassins: Intermission"
Lars Westerlund

Lars Westerlund (s. 1951) on oikeus- ja hallintohistorian dosentti Åbo Akademissa. Filosofian tohtori Westerlund on kirjoittanut useita kirjoja, jotka käsittelevät Suomen historian käännekohtia, kuten sisällissotaa tai jatkosodan aikaisia sotavankileirejä. Hänen töistään ehkä tunnetuin on hänen johtamansa tutkimusprojekti Suomen sotasurmat, mutta myös vuonna 2008 julkaistu Saksan vankileirit Suomessa ja raja-alueilla 1941–1944 on herättänyt huomiota.