stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Murto (hevonen)
Jalostuskäyttö ja jälkeläiset

Keväällä 1930 Murto myytiin siitosoriiksi Seinäjoelle. Se sai yli sata jälkeläistä, näiden joukossa paljon lahjakkaita juoksijoita. Sen tärkein jälkeläinen on nykyiseen suomenhevoseen voimakkaasti vaikuttanut ja monta ravikuninkuusvoittajaa jättänyt ori Eri-Aaroni, mutta jälkeläisiin lukeutuu myös muiden muassa ravikuningas Valokas sekä ori Murti, josta polveutuvat kaksinkertainen ravikuningas Forte (ii. Murti), tämän jälkeläinen Vokker ja edelleen tämän jälkeläiset, viisinkertainen ravikuningas Viesker ja kolminkertainen ravikuningatar V.H. Suvitar. Kantaori Jaakkoon johtavaa isälinjaa kutsutaan nykyään tavallisesti Murto-linjaksi, koska kaikki nykyiset suoraa isälinjaa Jaakosta polveutuvat suomenhevoset polveutuvat siitä Murron kautta.
Murto menehtyi vuonna 1936 sairastuttuaan ähkyyn.
Kantakirjaus

Murto kantakirjattiin vuonna 1923, mutta sitä ei palkittu; sitä epäiltiin muun muassa laajojen merkkiensä (läsi ja kolme korkeaa sukkaa) vuoksi vierasveriseksi, eikä sitä olisi haluttu päästää kantakirjaan lainkaan. Sitä pidettiin tyypiltään ja liikkeiltään tyydyttävänä, ja sen säkäkorkeudeksi mitattiin 158 cm.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Murto (hevonen) Wikimedia Commonsissa
Soitinpankki

Soitinpankki on arvokkaiden soittimien kokoelma, jonka soittimia annetaan pitkäaikaisiksi lainoiksi lahjakkaille muusikoille. Tavallisimmin soitinpankit muodostuvat vanhoista ja laadukkaiksi tiedetyistä jousisoittimista, joiden hinta on yksittäiselle muusikolle yleensä ylivoimaisen korkea. Soitinpankit toimivat useimmiten säätiömuotoisina, mutta niiden kokoelmat voivat olla myös yritysten tai yksityisten mesenaattien omistamia.
Soitinpankkeja Suomessa > Soitinkokoelma, ent. Soitinpankki

Suomen tunnetuin soitinpankki, vuodesta 2010 viralliselta nimeltään Soitinkokoelma, on Suomen Kulttuurirahaston omistuksessa oleva arvosoitinkokoelma, joka koostuu 46 jousisoittimesta.
Kulttuurirahaston soitinkokoelma on Suomen arvokkain. Sen arvo on noin yhdeksän miljoonaa euroa. Kokoelmassa on Stradivarin, Amatin ja Guarnerin kaltaisten huippusoitinten lisäksi ammattiopiskelijoiden tarpeisiin soveltuvia laatusoittimia. Yksittäisten soitinten arvo ulottuu 8 000 eurosta kapellimestari Paavo Berglundin perikunnalta 2,5 miljoonalla eurolla hankittuun Stradivariukseen.
Soittimia lainataan muusikkojen käyttöön määräajaksi hakemusten perusteella kerrallaan enintään viideksi vuodeksi ja korkeintaan kolmelle viisivuotiskaudelle.
Jo ennen soitinpankin perustamista vuonna 1983 Suomen Kulttuurirahasto tuki satunnaisesti suomalaisten muusikkojen soitintarpeita. Soittimia hankittiin satunnaisesti musiikkialan edustajien ehdotusten ja anomusten perusteella. Ensimmäinen arvosoitinhankinta oli Arto Noraksen elinikäiseen käyttöön vuonna 1965 hankittu Giovanni Grancinon valmistama sello vuodelta 1699. Sillä Noras sijoittui seuraavana vuonna toiseksi kansainvälisessä Tšaikovski-sellokilpailussa.
Kaija Saariketun pysyvään käyttöön hankittiin 1982 Paolo Grancinon vuonna 1690 rakentama viulu, valtaosin Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla järjestetyn kansalaiskeräyksen tuloilla.
Onnistuneen kansalaiskeräyksen innoittamana laajempaa soitinpankkia ryhdyttiin puuhaamaan järjestämällä eri puolilla Suomea hyväntekeväisyyskonsertteja, joiden tuotto jäi kuitenkin odotettua vaatimattomammaksi. Kokoon saadulla noin 300 tuhannella markalla ei kyetty hankkimaan yhtään varsinaista arvosoitinta. Sittemmin soitinkokoelmaa on rahoitettu Kulttuurirahaston yleisrahastosta ja finanssineuvos Harry Hendusen nimikkorahastosta.
Soitinpankkeja Suomessa > Maakunnalliset soittimet

Oman soitinkokoelmansa lisäksi Suomen Kulttuurirahasto on vuodesta 2005 alkaen antanut tukea niin sanottujen maakunnallisten soittimien hankintaan ja lainaustoimintaan. Nämäkin soittimet omistaa Kulttuurirahasto, mutta niiden lainauksesta ja ylläpidosta vastaavat alueelliset konservatoriot eri puolilla Suomea. Näistä soittimista jousisoittimia on noin 30; loput ovat puhaltimia, harmonikkoja, kitaroita ja lyömäsoittimia. Ne on tarkoitettu taidemusiikin ohella myös rytmimusiikin ja kansanmusiikin soittajien tarpeisiin.
Soitinpankkeja Suomessa > Pohjola-pankin taidesäätiö

Kolmas suomalainen jousisoitinten lainaaja on Pohjola-pankin taidesäätiö, jonka omistuksessa on yhdeksän arvosoitinta, muun muassa Stradivarius vuodelta 1702. Säätiö lainaa soittimia nuorille lahjakkaille muusikoille 3–4 vuodeksi kerrallaan.
Soitinpankkeja Suomessa > MES-soitinpankki

Syksyllä 2016 Musiikin edistämissäätiö (MES) perusti MES-soitinpankin, joka keskittyy kevyen musiikin arvosoittimiin, kuten sähkökitaroihin, ja lyhytaikaisiin lainoihin. MES-soitinpankki hankkii ja vastaanottaa, ylläpitää sekä lainaa ja vuokraa pientä käyttökorvausta vastaan ammattikäyttöön arvosoittimia sekä muuta musiikkituotannossa käytettävää laitteistoa. Soittimet ääninäytteineen tulevat esille MES-soitinpankin verkkosivuille, josta niitä voi varata esimerkiksi levytyssessioon tai konserttiin. Alkuvaiheessa valikoimaan kuuluu ainakin Pave Maijasen, Maija Vilkkumaan ja Kari Tapion käytössä olleita kitaroita sekä U2-yhtyeen The Edgen omistuksessa ollut 12-kielinen Rickenbacker-sähkökitara.
Aiheesta muualla

Luettelo kokoelman soittimista Kulttuurirahaston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mäkihypyn maailmancup 2001–2002

Mäkihypyn maailmancup 2001–2002 käsitti 23 osakilpailua, joista yksi peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Kuopiossa Suomessa 23. marraskuuta 2001 ja viimeinen osakilpailu Oslossa Norjassa 17. maaliskuuta 2002.
Maailmancupin kymmenen eniten pisteitä kerännyttä hyppääjää

| Sijoitus | Hyppääjä | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Adam Małysz |  Puola | 1475 |
| 2. | Sven Hannawald |  Saksa | 1259 |
| 3. | Matti Hautamäki |  Suomi | 1048 |
| 4. | Andreas Widhölzl |  Itävalta | 874 |
| 5. | Martin Schmitt |  Saksa | 795 |
| 6. | Martin Höllwarth |  Itävalta | 737 |
| 7. | Simon Ammann |  Sveitsi | 628 |
| 8. | Martin Koch |  Itävalta | 561 |
| 9. | Stephan Hocke |  Saksa | 508 |
| 10. | Risto Jussilainen |  Suomi | 474 |
Suomalaisten sijoitukset ja palkintosijoitukset osakilpailuista

3. Matti Hautamäki 1048 – 3 voittoa, 3 kakkossijaa, 2 kolmossijaa
10. Risto Jussilainen 474 – 1 voitto
15. Janne Ahonen 356 – 1 kolmossija
19. Veli-Matti Lindström 274 – 1 kolmossija
26. Jussi Hautamäki 174
31. Toni Nieminen 142
37. Tami Kiuru 101
44. Kimmo Yliriesto 63
45. Janne Ylijärvi 57
46. Janne Happonen 56
48. Arttu Lappi 51
62. Lassi Huuskonen 15
63. Ville Kantee 13
65. Kalle Keituri 12
77. Pekka Salminen 5
Aiheesta muualla

Tulokset FIS:n sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Härkin (täsmennyssivu)

Härkin tarkoittaa seuraavia:
Härkin (myös hierin tai hierrin), hämmennysväline, jalkamyllyn osa
Härkinmylly (myös hierinmylly tai jalkamylly), tavallisesti jauhojen tai pellavan jauhamiseen käytetty vesimylly
Sukunimi

Kaija Härkin (s. 1951), kilpahiihtäjä
Mikko Härkin (s. 1979), muusikko
Ogoi Määränen (o.s. Härkin, 1858–1940), suomenkarjalainen runonlaulaja ja kansanparantaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Härkin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hybridiraketti

SpaceShipOnen hybridiraketti kaaviona. (lisätietoa).
Hybridiraketti käyttää kahdessa eri olomuodossa olevaa ajoaineen komponenttia. Tavallisimmin polttoaine on kiinteä ja hapetin nestemäinen.
Hapetin voisi periaatteessa olla kaasumainen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

(englanniksi) ROCKET PROPELLANTS
(englanniksi) Société regroupant des chercheurs de Stanford autour de développements sur la propulsion hybride
(englanniksi) Preliminary Analysis of Hybrid Rockets for Launching Nanosats into LEO
(englanniksi) Documents techniques de l'organisation anglaise Aspirespace
(englanniksi) Répertoire de liens vers des sites relatifs la propulsion hybride
(englanniksi)Aspirespace Introduction to hybrid design (Arkistoitu – Internet Archive)
(saksaksi)Developing and testing of a 2kN hybrid rocket engine
(englanniksi)Hybrid Rocket Engines, AspireSpace, membership-based organisation (in UK) (particularly see technical papers)
(englanniksi)Portland State Aerospace Society paraffin hybrid links
(saksaksi)Hybridrocket, Private page (Arkistoitu – Internet Archive)
(englanniksi) Design Optimization of Ground and Air-Launched Hybrid Rockets (Arkistoitu – Internet Archive)
(englanniksi) H2O2/Paraffin Hybrid Rockets for Launching Nanosats into LEO
(saksaksi)WARR, students developing hybrid engines (Arkistoitu – Internet Archive)
(englanniksi)University of Padua spin-off (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nestorius Timanywa

Nestorius Timanywa (7. toukokuuta 1937 – 28. elokuuta 2018) oli tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bukoban hiippakuntaan Laurean Rugambwa 11. joulukuuta 1966, ja hän sai 26. marraskuuta 1973 nimityksen Bukoban piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Marc Mihayo ja Christopher Mwoleka.
Mäkihypyn maailmancup 1992–1993

Mäkihypyn maailmancupissa 1992–1993 oli 21 osakilpailua, joista neljä peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Falunissa Ruotsissa 5. joulukuuta 1992 ja viimeinen osakilpailu Planicassa Sloveniassa 28. maaliskuuta 1993.
Maailmancupin kymmenen eniten pisteitä kerännyttä hyppääjää

| Sijoitus | Hyppääjä | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Andreas Goldberger |  Itävalta | 206 |
| 2. | Jaroslav Sakala |  Tšekki | 185 |
| 3. | Noriaki Kasai |  Japani | 172 |
| 4. | Werner Rathmayr |  Itävalta | 171 |
| 5. | Espen Bredesen |  Norja | 151 |
| 6. | Christof Duffner |  Saksa | 121 |
| 7. | Didier Mollard |  Ranska | 114 |
| 8. | Stefan Horngacher |  Itävalta | 78 |
| 9. | Werner Haim |  Itävalta | 71 |
| 10. | Bjørn Myrbakken |  Norja | 63 |
Suomalaisten sijoitukset maailmancupissa

Suomalaishyppääjät eivät saavuttaneet kaudella palkintosijoituksia.
Vesa Hakala 15. 47 pistettä
Jani Soininen 39. 11 pistettä
Janne Ahonen 50. 5 pistettä
Toni Nieminen 50. 5 pistettä
Janne Väätäinen 59. 1 piste
Olli Happonen 59. 1 piste
Aiheesta muualla

Tulokset FIS:n sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mäkihypyn maailmancup 2000–2001

Mäkihypyn maailmancup 2000–2001 käsitti 25 osakilpailua, joista neljä peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Kuopiossa Suomessa 24. marraskuuta 2000 ja viimeinen osakilpailu Planicassa Sloveniassa 18. maaliskuuta 2001.
Maailmancupin kymmenen eniten pisteitä kerännyttä hyppääjää

| Sijoitus | Hyppääjä | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Adam Małysz |  Puola | 1531 |
| 2. | Martin Schmitt |  Saksa | 1173 |
| 3. | Risto Jussilainen |  Suomi | 938 |
| 4. | Noriaki Kasai |  Japani | 728 |
| 5. | Janne Ahonen |  Suomi | 686 |
| 6. | Matti Hautamäki |  Suomi | 648 |
| 7. | Wolfgang Loitzl |  Itävalta | 614 |
| 8. | Stefan Horngacher |  Itävalta | 566 |
| 9. | Sven Hannawald |  Saksa | 462 |
| 10. | Jani Soininen |  Suomi | 394 |
Suomalaisten sijoitukset ja palkintosijoitukset osakilpailuista

3. Risto Jussilainen 938 – 1 voitto, 4 kakkossijaa, 3 kolmossijaa
5. Janne Ahonen 686 – 4 kakkossijaa
6. Matti Hautamäki 648 – 1 voitto, 2 kolmossijaa
10. Jani Soininen 394 – 1 kolmossija
15. Jussi Hautamäki 328 – 1 kolmossija
17. Ville Kantee 283 – 1 voitto, 1 kolmossija
18. Veli-Matti Lindström 277 – 1 kakkossija
21. Toni Nieminen 230
38. Tami Kiuru 99
64. Lassi Huuskonen 16
68. Lauri Hakola 10
79. Pekka Salminen 2
Aiheesta muualla

Tulokset FIS:n sivulla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Musiikkivuosi 2023

Musiikkivuosi 2023 käsittelee vuoden 2023 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

3. helmikuuta: Emma-gaala 2023
8. joulukuuta: Jean Sibeliuksen päivä
Julkaisuja

Kuumaa: Hyvikset ja pahikset
In Flames: Foregone
Insomnium: Anno 1696
Metallica: 72 Seasons
Turmion Kätilöt: Omen X
Ville Valo: Neon Noir
Kilpailuja

Uuden Musiikin Kilpailu 2023
Eurovision laulukilpailu 2023
IBM Selectric

IBM Selectric
Kirjoituselementti
IBM Selectric oli erittäin suosittu sähkömekaaninen kirjoituskone, jonka IBM esitteli 31. heinäkuuta 1961. Erillisten kirjasinvarsien sijaan se perustuu suunnilleen golfpallon kokoiseen teräspalloon, jonka pinnasta kirjainmerkkien muodot ulkonevat. Kirjaimen näppäilyn jälkeen sähkömekaaninen koneisto kääntää pallon nopeasti oikeaan asentoon, minkä jälkeen pallo lyö kirjaimen värinauhan läpi paperille. Selectricin tela ja sen ympärille kierretty paperiarkki eivät liiku sivusuunnassa kuten perinteisessä kirjoituskoneessa, vaan kirjainpallo liikkuu vasemmalta oikealle tekstin edetessä. Tela liikkuu vain rivinvaihtonäppäintä painettaessa pyöräyttämällä paperiarkkia hieman ylöspäin samaan aikaan, kun kirjainpallo siirtyy oikeasta laidasta vasempaan aloittaakseen uuden tekstirivin.
Selectric-pallokone sisälsi 2 800 osaa, ja sen kehittelyyn meni IBM:ltä seitsemän vuotta. Se mullisti kirjoituskonemarkkinat nopeutensa ja käyttömukavuutensa ansiosta. Siitä tuli myös heti suuri myyntimenestys, joka ylitti kuudelle kuukaudelle asetetut myyntitavoitteet jo ensimmäisen kuukauden aikana.
IBM Selectric tarjosi nopeuden ja tasaisen lyöntivoiman lisäksi mahdollisuuden valita eri kirjaintyyppejä vaihtamalla kirjainpallo muutamassa sekunnissa toiseen. Siitä ilmeisesti tuli nimi Selectric, yhdistelmä sanoista select ja electric, suom. ”valitse” ja ”sähköinen”. Vuonna 1964 koneeseen liitettiin magneettinauhaa käyttänyt muisti, ja siitä tuli automaattisen tekstinkäsittelyn edelläkävijä, joskin vielä analoginen. Vuonna 1971 esitelty, entistä kulmikkaammaksi muotoiltu Selectric II toi muun muassa mahdollisuuden vaihtaa kirjaintiheyttä 10 ja 12 merkin välillä tuumaa kohti, ja vuonna 1973 IBM Selectric varustettiin lyöntivirheiden korjausmekanismilla, jossa korjausnauha korvasi korjauslakan tai pyyhekumin käytön. Korjausnauhoja oli valittavana kahdenlaisia: valkoista pigmenttiä väärän kirjaimen päälle lyövä sekä toinen, jossa tarramainen liimapinta irrottaa paperista väärin näppäillyn merkin. Jälkimmäisen korjausnauhatyypin käyttö edellytti siihen sopivaa värinauhaa, jonka muste oli kehitetty korjausnauhan avulla helposti irtoavaksi.
Selectric-sarjan muotoilusta vastasi arkkitehti ja teollinen muotoilija Eliot Noyes, jonka palveluksia IBM käytti 21 vuotta.
Selectric-sarjan valmistus lopetettiin 1986, jolloin kirjainkiekkoa käyttävät kirjoituskoneet ja erilaiset tietokonepohjaiset tekstinkäsittelyjärjestelmät tulostimineen olivat ajaneet ohi Selectricin kalliista mekaanisista ratkaisuista. Selectric-koneita ehdittiin valmistaa yli 13 miljoonaa kappaletta.
IBM Composer

Vuonna 1966 esitelty, Selectricistä kehitetty IBM Composer -”kylmäladontakone” yritti kilpailla tuolloin yleistyneen valoladonnan kanssa tuottamalla paperille tasavälisen kirjoituskonetekstin sijasta suhteutettua tekstiä perinteisillä fonteilla. Se ei kuitenkaan yltänyt kuumaladonnan eikä valoladonnan laatuun, koska sen tarjoamat välistys- ja kokovaihtoehdot ja muut typografiset säätömahdollisuudet olivat niukat. Silti siitä tuli monien saksitaittoa käyttävien pienten kustantamoiden ja offsetpainojen suosima, valoladontaa halvempi ladontaväline, jonka syrjäyttivät vasta 1980-luvun keskivaiheilla Applen Macintosh-tietokoneet ohjelmistoineen ja terävää mustaa jälkeä tuottavat lasertulostimet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IBM Selectric Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:IBM Selectric
Käännös suomeksi
Moog

Moog voi tarkoittaa:
Henkilöitä

Andy Moog (s. 1960), entinen NHL-maalivahti ja Dallas Starsin apulaisvalmentaja
Phillip Moog (s. 1961), saksalainen näyttelijä
Robert Moog (1934–2005), Moog-syntetisaattorin kehittäjä
Moog Konttinen (s. 1950), tamperelainen muusikko
Muita merkityksiä

Moog-syntetisaattori
Moog Music, syntetisaattoreita valmistava yhtiö
Moog Inc., yhdysvaltalainen automaatio- ja hydrauliikkayhtiö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Moog”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Moodiin

| Moodiin Himanes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2015
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 05.26
 Levy-yhtiö: Killer
Hero Dishonestin muut julkaisut
| 7″ (EP) 2012 | Moodiin 2015 |   |
Singlet albumilta Moodiin
 ”Hyvät ja huonot hetket” Julkaistu: 8. helmikuuta 2016
Moodiin on punk rock -yhtye Himanesin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 4. marraskuuta 2015 levymerkillä Killer Records.
Kappaleesta ”Hyvät ja huonot hetket” kuvattiin musiikkivideo, jota tähdittää Juha Veijonen.
Kappaleet

Eka nopee – 3.03
Tyhjät huoneet – 2.48
Pienet jutut – 3.12
Jotain opittavaa – 3.25
Ovet auki – 2.17
Kallonkutistaja – 3.24
Moodiin – 3.51
Rokkaan (en osaa muutakaan) – 2.54
Hyvät ja huonot hetket – 3.27
Tule tai mene – 3.11 (feat. Johanna Kuuva)
Odotin – 3.54
Kokoonpano

Riku Himanen – laulu, kitara
Aki Himanen – laulu, kitara
Perttu Sutinen – basso
Saku Niilo-Rämä – rummut, laulu
Mäkihypyn maailmancup 1998–1999

Mäkihypyn maailmancup 1998–1999 käsitti 32 osakilpailua, joista kolme peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Lillehammerissa Norjassa 28. marraskuuta 1998 ja viimeinen osakilpailu Planicassa Sloveniassa 21. maaliskuuta 1999.
Maailmancupin kymmenen eniten pisteitä kerännyttä hyppääjää

| Sijoitus | Hyppääjä | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Martin Schmitt |  Saksa | 1753 |
| 2. | Janne Ahonen |  Suomi | 1695 |
| 3. | Noriaki Kasai |  Japani | 1598 |
| 4. | Kazuyoshi Funaki |  Japani | 1589 |
| 5. | Hideharu Miyahira |  Japani | 935 |
| 6. | Sven Hannawald |  Saksa | 896 |
| 7. | Andreas Widhölzl |  Itävalta | 833 |
| 8. | Stefan Horngacher |  Itävalta | 813 |
| 9. | Masahiko Harada |  Japani | 720 |
| 10. | Dieter Thoma |  Saksa | 555 |
Suomalaisten sijoitukset ja palkintosijoitukset osakilpailuista

2. Janne Ahonen 1695 – 6 voittoa, 7 kakkossijaa
28. Ville Kantee 183
33. Mika Laitinen 160
35. Jani Soininen 151
43. Risto Jussilainen 72
47. Tami Kiuru 48
54. Pekka Salminen 37
78. Janne Väätäinen 10
91. Jani Mylläri 5
97. Jussi Hautamäki 3
101. Akseli Lajunen 1
101. Matti Hautamäki 1
101. Lauri Hakola 1
Aiheesta muualla

Tulokset FIS:n sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Morini

Morini voi tarkoittaa seuraavia:
Moto Morini, italialainen moottoripyörävalmistaja
Giovanni Morini (s. 1995 Como), italialainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Morini”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Musta Salama (DC Comics)

| Musta Salama |
| --- | --- |

Luoja(t):  Tony Isabella Trevor Von Eeden
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Black Lightning nro 1 (huhtikuu 1977)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Jefferson Pierce
Status:  aktiivinen
Pituus:  185 cm
Paino:  91 kg
Ryhmäsidokset:  Ulkopuoliset
Edelliset ryhmäsidokset:  Oikeuden Puolustajat
Voimat:  Hallitsee sähköä rajallinen kyky lentää olympiatason urheilija
Suhteet
Sukulaiset:  Alvin Pierce (isä; kuollut) Lynn Stewart (vaimo) Anissa (tytär)
Musta Salama (engl. Black Lightning), oikealta nimeltään Jefferson Pierce, on DC Comicsin kustantama sarjakuvasankari, jonka loivat Tony Isabella ja Trevor Von Eeden. Hahmo teki ensiesiintymisensä vuonna 1977 Musta Salama -sarjakuvalehden ensimmäisessä numerossa. Musta Salama oli samalla ensimmäinen DC Comicsin afroamerikkalainen hahmo, joka sai nimeään kantavan sarjakuvan. Mustalla Salamalla on kaksi tytärtä Anissa ja Jennifer, jotka myöhemmin jatkoivat isänsä jalanjäljissä perittyään tämän kyvyt ja ryhtyivät Thunder ja Lightning nimisiksi sankareiksi.
Solita

| Solita-konserni |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Toimitusjohtaja:  Ossi Lindroos
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Toimiala:  Liiketoimintatiedon hallinta (business intelligence), verkkopalvelut, asiakaskohtaiset ohjelmistoratkaisut
Henkilöstö:  1500 (2022)
Tytäryhtiöt:  Solita Oy sekä tytäryhtiöt Ruotsissa, Virossa, Saksassa, Tanskassa ja  Belgiassa
Omistaja:  Apax Digital Fund, henkilöstö
Kotisivu:  www.solita.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Solita on Suomessa perustettu teknologia-, data- ja designkonserni, joka on keskittynyt kehittämään IT-palveluita, sähköistä asiointia sekä tiedolla johtamisen ratkaisuja yrityksille ja julkishallinnon organisaatioille. Sen palveluihin kuuluu muun muassa strategista ­konsultointia, palvelumuotoilua, digitaalisia ­palveluita, AI- ja analytiikkaratkaisuja sekä pilvipalveluita.  Vuonna 2022 Solitalla oli yli 1500 työntekijää ja se toimi kuudessa maassa: Suomessa, Ruotsissa, Virossa, Saksassa, Tanskassa ja  Belgiassa.
Organisaatio

Vuonna 2022 Solita työllisti yli 1500 työntekijää Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Saksassa ja Belgiassa. Solita konsernin toimitusjohtaja on Ossi Lindroos. Solitan omistajia työntekijöistä on noin 450.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tampereella ja sillä on toimipisteet myös Helsingissä, Lahdessa, Oulussa ja Turussa, ulkomailla se toimii Berliinissä, Göteborgissa, Kööpenhaminassa, Leuvenissä, Tallinnassa, Tukholmassa ja Münchenissä.
Solitan liiketoiminta on jaettu kolmeen liiketoiminta-alueeseen: Suomi, Ruotsi sekä muut kansainväliset markkinat. Toimintoja Suomessa johtaa Timo Honko ja Ruotsissa Johan Thyblad.
Tuotteet ja markkinat

Solita tarjoaa asiakkailleen muun muassa strategista ­konsultointia, palvelumuotoilua, digitaalisia ­palveluita, AI- ja analytiikkaratkaisuja sekä pilvipalveluita.  Solitan liiketoimintayksiköt keskittyvät:
ohjelmistokehitykseen (development),
pilvi- ja integraatiopalveluihin (cloud & connectivity),
design- ja strategiapalveluihin (design & strategy) sekä
data-ratkaisuihin (data).
Solita on mukana kansallisissa hankkeissa, kuten Omahoito- ja digitaaliset arvopalvelut (ODA) -palvelukokonaisuudessa, jossa se tarjoaa ylläpito- ja tukipalveluita yhdessä Mediconsultin kanssa.
Solitan asiakkaisiin kuuluvat muun muassa tekonivelsairaala Coxa, DNA, Fortum, Kone, Ponsse, Ruokavirasto, Valtion kehitysyhtiö Vake ja Väylävirasto.
Solita ylläpitää IoT-ekosysteemiä, johon kuuluvat muun muassa tietoliikennekonserni DNA, Haltian, Virelabs, ElfGroup, Testimate, Unseen Technologies, AWS, Kaltiot, IBM, Azure, Tableau ja Wazombi Labs. IoT-ekosysteemi tarjoaa palveluita ja tuotteita, joita tarvitaan esimerkiksi testaamisessa, tekoälyn hyödyntämisessä, datan keräämisessä, analytiikassa, visualisoinnissa ja pilviratkaisuissa. Systeemin avulla asiakkaat voivat rikastaa olemassa olevaa toimintaympäristöään toimivaksi IoT-kokonaisuudeksi.