stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
21. marraskuuta
Tapahtumia

235 – Anterus valittiin paaviksi.
1783 – Jean-François Pilâtre de Rozier ja d'Arlandes'in markiisi François Laurent suorittivat Pariisissa ensimmäisen kuumailmapallolennon kiinnitysköysi irrotettuna (lentoaika 25 minuuttia, suurin korkeus 100 metriä, matka 9 kilometriä).
1789 – Pohjois-Carolina ratifioi Yhdysvaltain perustuslain, ja se hyväksyttiin Yhdysvaltain 12:nneksi osavaltioksi.
1877 – Thomas Alva Edison ilmoitti keksineensä ääntä tallentavan fonografin, mitä pidetään Edisonin ensimmäisenä merkittävänä keksintönä.
1916 – HMHS Britannic -sairaalalaiva upposi törmättyään miinaan Kreikan rannikolla. 1300 matkustajasta 30 menetti henkensä turmassa.
1943 – Höyrylaiva Oulu II katosi miehistöineen Perämerellä.
1948 – Sotasyyllisinä vankeuteen tuomitut entinen pääministeri Edwin Linkomies ja entinen valtiovarainministeri Väinö Tanner vapautettiin.
1953 – Natural History Museum ilmoitti Piltdownin ihmisen kallon olleen väärennös.
1964 – Maailman pisin riippusilta Verrazano-Narrows Bridge avataan liikenteelle.
1969 – ARPANETin ensimmäinen linkki kytkettiin.
1969 – Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon ja Japanin pääministeri Eisaku Sato sopivat Washingtonissa Okinawan palauttamisesta japanilaisten hallintaan vuonna 1972. Sopimuksen ehtojen mukaan Yhdysvallat säilytti käyttöoikeuden saarella olleisiin tukikohtiinsa, mutta niiden oli oltava ydinaseettomia.
1974 – IRA:n tekemäksi epäillyissä pommi-iskuissa Birminghamissa kuoli 21 ihmistä.
1975 – Sievin junaturma: erikoispikajuna Polaria suistui raiteilta Sievin ratapihalla, 44 ihmistä loukkaantui.
1980 – Yhdysvaltain televisiossa esitetystä saippuasarja "Dallasin" jaksosta Kuka ampui J.R:n ("Who Done It?") tuli kaikkien aikojen seuratuimpia televisiosarjojen jaksoja.
1995 – Daytonin rauhanneuvottelut saatiin päätökseen.
1995 – Ensimmäinen täyspitkä kokonaan tietokonegrafiikalla tehty elokuva (Toy Story) julkaistiin.
1998 – Hyvinkään paloittelusurma.
2002 – Nato ehdotti Bulgarialle, Latvialle, Liettualle, Romanialle, Slovakialle, Slovenialle ja Virolle jäsenyyttä sotilasliitossa.
2004 – Pariisin klubi päätti mitätöidä 80 % (liki 100 miljardia dollaria) Irakin ulkomaanvelasta.
2004 – Suomalainen poikabändi INDX valittiin television Popstars-laulukilpailun suomalaisversion toisen tuotantokauden voittajaksi.
2008 – M/S Oasis of the Seas laskettiin vesille
2017 – Robert Mugabe erosi Zimbabwen presidentin tehtävistä.
2020 – M/S Viking Grace ajoi karille Maarianhaminan edustalla.
Kuolleita

496 – Gelasius I, paavi
1555 – Georgius Agricola, saksalainen tiedemies (mineralogian "isä") (s. 1494)
1695 – Henry Purcell, englantilainen barokkisäveltäjä (s. 1659)
1709 – António Marques Lésbio, portugalilainen säveltäjä (s. 1639)
1710 – Bernardo Pasquini, italialainen säveltäjä (s. 1637)
1782 – Jacques de Vaucanson, ranskalainen keksijä (s. 1709)
1784 – Thomas Frankland, brittiläinen meriupseeri, parlamentin jäsen ja orjakauppias (s. 1718)
1909 – Peder Severin Krøyer, tanskalainen taidemaalari (s. 1851)
1916 – Frans Joosef I, Itävallan keisari (s. 1830)
1924 – Florence Kling Harding, Yhdysvaltain presidentti Warren G. Hardingin puoliso (s. 1860)
1942 – J. B. M. Hertzog, eteläafrikkalainen kenraali ja poliitikko, pääministeri 1924–1939 (s. 1866)
1953 – Felice Bonetto, italialainen kilpa-autoilija (s. 1903
1970 – Chandrasekhara Raman, vuoden 1930 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut intialainen fyysikko (s. 1888)
1976 – Valentin Vaala, suomalainen elokuvaohjaaja (s. 1909)
1980 – Peter Grant, englantilainen musiikkimanageri (s. 1935)
1982 – Nikolai Djakonov, komilainen näytelmäkirjailija (s. 1911)
1991 – Daniel Mann, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (s. 1912)
1992 – Severino Gazzelloni, italialainen huilisti (s. 1919)
1992 – Kaysone Phomvihane, Laosin presidentti (s. 1920)
1994 – Amanda Moksi, yksi pitkäikäisimmistä suomalaisista (s. 1885)
1996 – Abdus Salam, vuoden 1979 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut pakistanilainen fyysikko (s. 1926)
1997 – Julian Jaynes, yhdysvaltalainen psykologi (s. 1920)
1999 – Quentin Crisp, englantilainen kirjailija (s. 1908)
2011 – Greg Halman, alankomaalainen baseballpelaaja (s. 1987)
2013 – Jukka Alihanka, suomalainen lääkäri, unitutkija, sanoittaja ja säveltäjä (s. 1949)
2015 – Kim Joung-sam, Etelä-Korean presidentti 1993–1998 (s. 1927)
2015 – Sakari Laitinen, suomalainen arkkitehti ja kuvataiteilija (s. 1937)
2017 – David Cassidy, yhdysvaltalainen poplaulaja, lauluntekijä ja näyttelijä (s. 1950)
2022 – Esko Raipia, suomalainen näyttelijä (s. 1946)
Juhlapäiviä

YK: Maailman televisiopäivä ("World Television Day"). Päivää on vietetty vuodesta 1997.
Kansallinen pelipäivä
Ortodoksinen kirkko ja Katolinen kirkko: Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian temppeliintuomisen juhlapäivä, suuri juhla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 21. marraskuuta Wikimedia Commonsissa
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Vienan runokylät

Vuokkiniemi vuonna 2005
Venehjärveä vuonna 2007
Paanajärveä vuonna 2007
Vienan runokylistä kerättiin aikoinaan suurin osa siitä suomalais-karjalaisesta kansanrunoaineistosta, josta koottiin Kalevala. Runot kerättiin Vienan Karjalan kylien ihmisiltä, jotka eivät osanneet lukea ja näin olivat tallentaneet runot muistiinsa perintönä vanhemmilta polvilta. Kylistä kerättiin Kalevalan synnyttänyt aineisto. Runokylät toimivat innoituksen aiheena myös vuosisadan vaihteen tienoilla Suomen kulttuurielämässä vallinneessa karelianismissa.
Merkittäviä runokyliä olivat Vuokkiniemi, Latvajärvi, Venehjärvi, Ponkalahti, Pirttilahti, Tšena, Tollonjoki, Uhtua, Vuonninen, Lonkka, Jyvöälahti, Haikola, Jyskyjärvi, Pistojärvi, Paanajärvi, Kontokki, Kostamus, Akonlahti, Rimpi, Kuivajärvi, Hietajärvi ja Vuokinsalmi.
Runokylistä Rimpi, Kuivajärvi ja Hietajärvi sijaitsevat hallinnollisesti Suomen puolella Kuhmossa ja Suomussalmella aivan valtakunnanrajan läheisyydessä.
Runokylät nykyään

Nykyaikana runokylien tilanne on yhä heikko, mutta elvytystyötä tehdään. Toisessa maailmansodassa kyliä tuhottiin ja suurin osa asukkaista joutui evakkoon. Monet perheet palasivat rikkonaisina takaisin. 1960–1970-luvuilla monet pienet, perspektiivittöminä pidetyt kylät hävitettiin ja alueelle perustettiin Uhtuan sovhoosi. Kaikki asukkaat pakotettiin muuttamaan Uhtualle, Vuokkiniemeen tai Vuonniseen. Tavoitteena oli tehokas maataloustuotanto ja asukkaiden keskittäminen palveluiden lähelle, mutta myös rajaseudun kylien helpompi kontrollointi ja valvonta. Kylät sijaitsivat rajavyöhykkeellä, ja olivat näin suljettua aluetta, jonne eivät edes neuvostoliittolaiset saaneet mennä ilman erityistä lupaa.
Tavoite elintason nostamisesta kaupunkien tasolle ja maataloustuotannon tehostamisesta ei toteutunut. Kostamukseen päätettiin rakentaa kaupunki ratkaisuksi taloudellisiin ongelmiin. Kaupunkiin muutti paljon vierasta väkeä muun muassa Ukrainan SNT:sta. Kostamuksesta tehtiin oma erillinen hallintoalue, ja 1980-luvulla aloitettiin suunnitelmat maataloustuotannon tehostamiseksi ja uudenaikaistamiseksi.
Vuoteen 1956 saakka Vienan koulut toimivat suomeksi, ja lapset oppivat unohtamansa kielen uudelleen. Sen jälkeen siirryttiin kouluissa käyttämään venäjää, joka oli karjalaisille täysin vieras kieli. Karjalan kieli säilyi hyvin kotikielenä 1970-luvulle saakka, jolloin kiellettiin lastentarhoissa muun kuin venäjän puhuminen. Vielä nykyäänkin on Vienan karjalaisperheissä yleistä, että vanhemmat osaavat ja puhuvat karjalaa, kun taas lapset venäjää.
Neuvostoliiton romahduksen seurauksena alkoi runokylien elvytystyö. Elvytystyötä tekevät Vienan runokylät -projekti yhteistyössä Arhippa Perttusen säätiön ja Juminkeko-säätiön kanssa.
Runonlaulanta on nykyään katoamassa. Enää vain harvat ihmiset osaavat perintönä kulkeneita runoja ja lauluja, eikä taitoa ole vanhaan tapaan siirtynyt nykyaikana venäläistyneille jälkipolville.
Kirjallisuutta

Nieminen, Markku: Vienan runokylät: kulttuuriopas.  (2. painos)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-625-0
Aiheesta muualla

Juminkeko-säätiön sivusto Vienan runokylistä
Vihreään aikaan

| Vihreään aikaan: Kirjoituksia ihmisen ekologiasta |
| --- | --- |
Kirjailija:  Yrjö Haila
Kieli:  suomi
Genre:  ekologia
Kustantaja:  Tutkijaliitto
Julkaistu:  1990
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  179
ISBN:  951-9297-75-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vihreään aikaan: Kirjoituksia ihmisen ekologiasta on Yrjö Hailan kirja vuodelta 1990. Teoksen on julkaissut Tutkijaliitto.
Erkki Vihtilä

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. toukokuuta 1951 (ikä 73)
Syntymäpaikka: , Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1968–1970 | VaKP | – | (21) |
| 1971–1974 | Ilves-Kissat | – | (30) |
| 1975–1976 | Ilves | – | (6) |
| 1977–1978 | Reipas | 41 | (2) |
| 1979–1980 | Ilves | 41 | (1) |
| 1981 | Hakrit | – | (–) |
Maajoukkue
| 1971–1979 |  Suomi | 43 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Erkki Vihtilä (s. 14. toukokuuta 1951) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Valkeakosken Koskenpojissa nuoruudessaan pelannut Vihtilä edusti uransa aikana pääsarjatasolla Lahden Reipasta sekä Tampereen Ilvestä ja Ilves-Kissoja. Hän voitti Suomen cupin Reippaassa 1976 ja 1978 sekä Ilveksessä 1979. Maajoukkueessa Vihtilä pelasi 1970-luvulla kaikkiaan 43 maaottelua.
Vigiles

| Vigiles |
| --- | --- |
Toiminnassa:  6 jaa. – 300-luku
Valtio:  Rooman valtakunta
Koko:  7 000
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Naevius Sutorius Macro
Vigiles (cohortes vigilum, latinan sanasta vigil ’valveilla oleva’) olivat antiikin Rooman puolisotilaallisia joukkoja, jotka toimivat Rooman kaupungin palokuntana ja järjestyksenvalvojina. Rooman keisari Augustus perusti yksikön vuonna 6 jaa. Se koostui seitsemästä tuhannen miehen kohortista ja oli ritarisäätyisen prefektin (praefectus vigilum) komennossa. Joukkojen tehtävänä oli sammuttaa paloja sekä partioida öisin kaduilla ja huolehtia paloturvallisuudesta. He ottivat myös kiinni varkaita ja karanneita orjia. Runoilija Juvenalis kutsui heitä ”pikku ämpärimiehiksi” (sparteoli), ja he olivat tärkeässä asemassa palontorjunnassa ja järjestyksenvalvonnassa keisariajan Roomassa.
Alkuperä ja historia

Tasavallan aikana Rooman kaupunki oli tiheään rakennettu ja siellä oli paljon puisia rakennuksia, jotka olivat herkkiä syttymään. Järjestyksenpidosta ja palovartioinnista huolehtivat tresviri capitales -virkamiehet, mutta öisin vastuu kuului quinqueviri cis Tiberim -virkamiehille (suom. ”Tiberin tällä puolen toimiva viiden miehen kollegio”). Palovartiointi ei kuitenkaan ollut tehokasta, ja monet keinottelijat ansaitsivat omaisuuksia yksityisten palokuntien avulla. Myöhäisen tasavallan aikana Marcus Licinius Crassuksen komennossa oli koulutettuja orjia, jotka toimivat kaupungissa palokuntina. He eivät kuitenkaan toimineet kaupungin hyväksi, vaan Crassuksen tavoitteena oli ostaa palavat talot pilkkahintaan, sammuttaa palo ja kehittää sitten tonttia. Jos omistaja ei suostunut maksamaan, Crassus antoi talon palaa poroksi.
Augustuksen aikana ediili Egnatius Rufus kokosi toisen orjista koostuneen palokunnan, jonka avulla hän sammutti onnistuneesti useita paloja. Hänen poliittinen kunnianhimonsa johdatti hänet kuitenkin tuhoon. Rooman senaatti syytti häntä salaliiton suunnittelusta ja tuomitsi hänet kuolemaan. Vuonna 21 eaa. Augustus otti Rufuksen joukon hallintaansa, ja asetti 600 orjaa ediilien komentoon sammuttamaan paloja. Tämä muodosti tulevien vigiles-joukkojen perustan.
Augustus perusti vigiles-joukot Roomassa riehuneen tulipalon jälkeen vuonna 6 jaa. Toisin kuin muut kaupungin sotilasyksiköt, vigiles-joukot eivät koskaan osallistuneet sotaretkiin. He olivat kuitenkin saaneet sotilaskoulutuksen ja osallistuivat moniin Rooman kaupungin levottomuuksiin. He osallistuivat entisen komentajansa Naevius Sutorius Macron johdolla Sejanuksen kaatamiseen vuonna 31 jaa., sekä vuosien 69 ja 193 sisällissotien taisteluihin kaupungissa. Vigiles-joukkojen sotilasroolia ei tosin pidä yliarvioida, sillä heillä ei ollut aseita.
Rooman palo tuhosi suuren osan kaupungista vuonna 64. Suuria, laajoja alueita tuhonneita tulipaloja tapahtui myös vuosina 80, 192 ja 217, jolloin salamanisku sytytti tulipalon ja Colosseum vaurioitui, sekä vuonna 238, jolloin palo syttyi mellakoiden seurauksena. On arvioitu, että Roomassa saattoi syttyä joka päivä sata tulipaloa, joista 20 oli suuria ja kaksi vakavia. Tulipalo saatiin yleensä sammumaan jo alkuvaiheessa vigiles-partioiden nopean väliintulon ansiosta. Vuosina 193–211 hallinnut keisari Septimius Severus kasvatti vigiles-joukkojen kokoa. 200-luvulla heistä tuli pretoriaaniprefektin alaisia. Vigiles-joukot poistuivat käytöstä 300-luvulla.
Viheltäjähaikara

| Viheltäjähaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Syrigma
Laji::  sibilatrix
Kaksiosainen nimi
 Syrigma sibilatrix  (Temminck, 1824) 
Alalajit
 S. s. fostersmithi  S. s. sibilatrix 
Katso myös
   Viheltäjähaikara Wikispeciesissä   Viheltäjähaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viheltäjähaikara (Syrigma sibilatrix) on haikaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Viheltäjähaikara voi kasvaa 53–61 cm pitkäksi. Alalajeista S. s. fostersmithi on hieman pienempi. Linnun päälaki on musta (S. s. sibilatrix) tai tummanharmaa (S. s. fostersmithi), ja päässä on pitkä töyhtö. Lajin nokka on pitkä ja väriltään vaaleanpunainen ja mustakärkinen. Silmienympärys on vaaleansininen. Viheltäjähaikaran kaula ja rinta ovat kellertävän ruskeat.  Lajin selkä ja siivet ovat sinertävän harmaat, ja siivissä on ruskeaa ja valkoista raidoitusta. Vatsa ja perä ovat valkoiset.
Levinneisyys ja elintavat

Viheltäjähaikaran levinneisyysalue on kaksiosainen. Alalajia S. s. fostersmithi tavataan Venezuelasta ja Kolumbiasta ja alalajia S. s. sibilatrix Brasilian lounaisosista Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohomaat. Laji liikkuu useimmiten yksin tai pareittain, mutta erityisesti kuivan kauden aikana linnut voivat kokoontua ryhmiksi. Viheltäjähaikaran ravintoa ovat hyönteiset, madot, liskot ja sammakkoeläimet.
Vihermittarit

| Vihermittarit |
| --- | --- |
 Isomittari (Geometra papillonaria)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Vihermittarit  Geometrinae  Stephens, 1829
Katso myös
   Vihermittarit Wikispeciesissä   Vihermittarit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihermittarit (Geometrinae) on mittarien alaheimo. Sen Suomessa tavattavat lajit ovat kaikki väriltään vihreitä, mutta alaheimoon kuuluu myös muun värisiä perhosia.
Suomessa tavatut lajit

Suomessa on tavattu kahdeksan alaheimon lajia, jotka ovat kaikki väriltään vihreitä:
Isomittari (Geometra papilionaria)
Kanervamittari (Chlorissa viridata)
Koivulehtomittari (Jodis lactearia)
Laikkupussimittari (Comibaena bajularia)
Lehvämittari (Hemithea aestivaria)
Mustikkalehtomittari (Jodis putata)
Pilkkupussimittari (Thetidia smaragdaria)
Vihermittari (Thalera fimbrialis)
Aiheesta muualla

Funet: Vihermittarit (Geometrinae)
ITIS: Geometrinae (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Geometrinae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q140293  Wikispecies: Geometrinae  AFD: Geometrinae  BioLib: 52290  BugGuide: 14259  CoL: 93MVZ  Fauna Europaea: 445389  Fauna Europaea (new): 519b2f11-7773-4027-9289-f6f7ad6cede1  iNaturalist: 123036  ITIS: 694046  NBN: NHMSYS0000502718  NCBI: 104461
Viherpikkuelenia

| Viherpikkuelenia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Pikkueleniat Myiopagis
Laji::  viridicata
Kaksiosainen nimi
 Myiopagis viridicata  (Vieillot, 1817) 
Alalajit
 M. v. accola  M. v. implacens  M. v. jaliscensis  M. v. minima  M. v. pacifica  M. v. pallens  M. v. placens  M. v. restricta  M. v. viridicata  M. v. zuliae 
Katso myös
   Viherpikkuelenia Wikispeciesissä   Viherpikkuelenia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherpikkuelenia (Myiopagis viridicata) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viherpikkuelenia on noin 14 cm. Selästään laji on väritykseltään oliivinvihreä ja siivet ovat harmahtavanruskeammat. Pää on linnulla harmaa ja päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja valkeat renkaat silmien ympärillä. Viherpikkuelenian kurkku on harmaa ja rinta sekä vatsa ovat väriltään keltaiset. Ulkonäöltään viherpikkuelenia muistuttaa pikkueleniaa (Myiopagis gaimardii), jolla on kuitenkin selkeä siipijuova.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa viherpikkuelenian levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panamaan. Laji on muuttomatkoillaan harhautunut kerran Texasiin vuonna 1985. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Kolumbiasta Venezuelaan. Ecuadorin länsiosista, Brasiliasta Paraguayn itäosiin, Pohjois-Argentiinaan, ja Perun ja Bolivian itäosiin. Suuresta osasta Amazoniaa laji kuitenkin puuttuu. Linnun elinympäristöä ovat kuivahkot lehtimetsät, metsien reunamaat ja pensaikot. Viherpikkuelenia liikkuu yleensä yksinään eikä liity sekaparviin. Viherpikkuelenian elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Viherlörppötangara

| Viherlörppötangara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Valetangarat Mitrospingidae
Suku::  Orthogonys
Laji::  chloricterus
Kaksiosainen nimi
 Orthogonys chloricterus  (Vieillot, 1819) 
Katso myös
   Viherlörppötangara Wikispeciesissä   Viherlörppötangara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherlörppötangara (Orthogonys chloricterus) on valetangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Brasiliassa.
Koko ja ulkonäkö

Viherlörppötangara kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat vihreät. Kurkku ja vatsa ovat keltaiset ja kyljet vihertävän keltaiset. Viherlörppötangaran nokka on pitkähkö.
Levinneisyys ja elintavat

Viherlörppötangaraa esiintyy Brasilian kaakkoisrannikolla. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Viherlörppötangara liikkuu hieman yli kymmenen linnun parvissa.
Vihollinen vuoteessani

| Vihollinen vuoteessani> Sleeping with the Enemy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joseph Ruben
Käsikirjoittaja:  Ronald Bass
Tuottaja:  Leonard Goldberg
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  John Lindley
Leikkaaja:  George Bowers
Lavastaja:  Joseph P. Lucky
Pääosat:   Julia Roberts  Patrick Bergin  Kevin Anderson  Elizabeth Lawrence  Kyle Secor 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix iTunes Disney+
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihollinen vuoteessani (engl. Sleeping with the Enemy) on yhdysvaltalainen, vuonna 1991 valmistunut, Joseph Rubenin ohjaama elokuva. Tämä psykologinen trilleri perustuu Nancy Pricen samannimiseen romaaniin. Pääosia näyttelevät Julia Roberts, Patrick Bergin ja Kevin Anderson.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julia Roberts  | … |  Laura Burney (o.s. Williams)   |
|  Patrick Bergin  | … |  Martin Burney   |
|  Kevin Anderson  | … |  Ben Woodward   |
|  Elizabeth Lawrence  | … |  Chloe Williams   |
|  Kyle Secor  | … |  Fleishman   |
|  Claudette Nevins  | … |  Tohtori Rissner   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvasi elokuvaa ”heppoiseksi mustankipeäksi psykokököksi”. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä elokuva alkaa lupaavasti, mutta muuntuu vähitellen sovinnaiseksi pikkukaupunkimelodraamaksi, jonka käänteet ja ratkaisut aavistaa ennalta.
Einari Vidgrén

| Kalle Einari Vidgrén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. helmikuuta 1943 Vieremä
Kuollut: 26. lokakuuta 2010 (67 vuotta) Seinäjoki
Arvonimi: teollisuusneuvos
Muut tiedot
Yritys:  Ponsse Oyj Einari Vidgrén Oy
Asema:  toimitusjohtaja
Lapset:  Juha Vidgrén ja kolme muuta
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kalle Einari Vidgrén (7. helmikuuta 1943 Vieremä – 26. lokakuuta 2010 Seinäjoki) oli suomalainen teollisuusneuvos ja vieremäläisen metsäkoneyritys Ponssen perustaja.
Ura

Ennen Ponssen perustamista vuonna 1970 hän toimi metsurina. Hän perusti konepajan, koska ei ollut tyytyväinen saatavilla olleisiin metsätraktoreihin.
Vidgrén perusti omaa nimeään kantavan säätiön huhtikuussa 2005. Sen tavoite on ”kehittää ja lisätä koneelliseen puunkorjuuseen liittyvän yrittäjyyden tunnettavuutta sekä lisätä koneellisen puunkorjuun kiinnostavuutta työllistäjänä etenkin nuorten keskuudessa”.
Einari Vidgrén kuoli 67-vuotiaana, 26. lokakuuta 2010 Seinäjoella saamaansa sairauskohtaukseen. Ponssesta 47,67 prosenttia kerrottiin menevän perinnönjakoon. Einarin toiseksi vanhin poika Juha Vidgrén oli ennen perinnön jakoa yrityksen suurin kasvollinen omistaja ja omisti osakkeista 10,24 prosenttia. Vuonna 2011 hänen omistusosuutensa oli 22,16 prosenttia. Hänet valittiin isänsä seuraajaksi yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi.