stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mirus-patteri
Historia > Avustavien rakennusten rakentaminen

Organisation Todt rakensi pääaseistuksen ohjella joukon pienempiä avustavia rakennuksia patterialueelle.
Mirus-patterin tulenjohto sijoitettiin komentopaikkabunkkeriin (saks. Leitstand), joka sijaitsi keskeisellä ylämaastolla patterialueen koilliskulmalla. Tulenjohdossa käytettiin alusta alkaen komentopaikalle sijoitettua kymmenmetristä laivastotyyppistä stereoetäisyysmittaria, joka oli asennettu pyörivään panssarikupoliin komentopaikkabunkkerin katolla. Laitteisto kykeni yhdessä patterialueen ulkopuolisten etäisyydenmittauspaikkojen kanssa mittaamaan näköyhteydessä olevien maalien liikearvot.
Komentopaikan operaatiohuoneessa sijainneella ampuma-arvolaskimella (saks. Schusswertrechner) laskettiin yksittäisten tykkien ampuma-arvot aseen ballististen ominaisuuksien, vallitsevan tuulen ja ilmanpaineen, sekä maalin liikearvojen ja etäisyyden pohjalta. Instrumentti oli alun perin kehitetty laivaston taistelualuskäyttöön, mutta oli tullut yleiseen käyttöön myös saksalaisilla rannikkopattereilla. Laskin oli tyypiltään mekaaninen tietokone, ja sen käyttö vaati pitkälle koulutetun henkilöstön.
Patterin tulen korjaukset tehtiin komentopaikan etuosan panssarisuojatusta tähystyspaikasta tehtyjen näköhavaintojen pohjalta. Ampuma-arvoinstrumentti laski ampuma-arvojen laskennan yhteydessä arvioidun lentoajan tykkien kranaateille, minkä ansiosta komentopaikan tähystäjä sai etukäteisen varoituksen kranaatin lennon päättymisestä.
Näköyhteyteen perustunut stereoetäisyysmittaus mahdollisti erittäin tarkan tulenkäytön, mutta menetelmällä oli selviä rajoitteita etenkin sen mahdollistaman kantaman osalta. Mirus-patterin tykit kykenivät ampumaan jopa 51 kilometrin etäisyyksille, ja patteri päätettiinkin varustaa viimeisimmällä tutkatekniikalla pidempikantamaisen tulenjohdon mahdollistamiseksi.
Historia > Sodan jälkeinen aika

Mirus-patteri oli edelleen kunnossa liittoutuneiden joukkojen saapuessa Guernseylle. Patterin henkilöstö kerättiin paikallisille internointileireille, jonka jälkeen heidät kuljetettiin sotavankeina Britanniaan.
Romumetallin kysyntä ja viha saksalaisten saarille jättämää kädenjälkeä kohtaan johti tykkiasemien riisumiseen vuodesta 1947 alkaen. Tykinputket purettiin ja leikattiin palasiksi vuosina 1952–1953, minkä lisäksi pattereista purettiin muun muassa myös panssaroitu kattorakenne, ovet, voimalaitteet.
Yhdestä tykkiasemasta löydettiin myös saksalaisten jälkeensä jättämä syvyyspommi, joka oli naamioitu tykin huoltovälineistöön kuulunutta öljytynnyriä muistuttavaksi. Pommi nostettiin pois asemasta aiemmin RAF Colesin tukikohdan käytössä olleella siirrettävällä nosturilla. lähde?
Historia > Nykytilanne

Mirus-patterin tykkiasemia on säilynyt vaihtelevasti:
1. tykin asemat ovat suojeltuja ja suunniteltu avattavaksi yleisölle.
2. tykin asemat ovat yksityisalueella ja täytetty maalla.
3. tykin asemat ovat koulun alueella.
4. tykin asemat ovat yksityisalueella ja suojeltu.
Patteri

Wehrmachtin pääesikunnan (OKW) ja laivaston esikunnan (OKM) vaatimusten mukaisesti Mirus-patteri suunniteltiin toimimaan osana laajempaa tulisuunnitelmaa, joka käsitti Ranskan rannikon puolustamiseen liittyvät ratkaisut. Suunnitelmaan kuuluneiden muiden patterien tapaan Guernseyn järeä patteri suunniteltiin kestämään sekä paikallisia maa- että ilmahyökkäyksiä, minkä seurauksena patterialueelle sijoitettiin järeän pääaseistuksen lisäksi joukko avustavia rakennuksia.
4 × 2 cm Flak 38 ja 5 × Flak 29 & Oerlikon 20 mm L/85 -ilmatorjuntatykeillä varustettua F1242-tykkitornia bunkkerien yläpuolella lähde?
Flak 29 -ilmatorjuntatykin alustalle asennettu Wurzburg-tutka
Leitstand-niminen Regelbau S446-tyypin tähystyskuvullinen komentobunkkeri, jossa kymmenen metriä leveä stereoetäisyysmittari
komentobunkkeriin liitetty maanalainen asuinbunkkeri
3 × Regelbau S448a maanpäällistä vara-ammusvarastoa, joissa tavarakuljetuksia varten raideleveydeltään 60 senttimetrinen kapearaide.
Maanpäällinen messi patterialueen keskellä
Maanalainen vesisäiliö
Patteri > Tykkiasemat- ja järjestelmät

Täyden ympyrän pyörimään kyenneet tykkitornit sijoitettiin avoimille tykkipihoille, jotka olivat yhteydessä maanalaiseen bunkkeriosaan, missä sijaitsivat yksittäisen tykin ampumatarvike-, laite- ja miehistötilat. Avoimille tykkipihoille asennetut tykkitornit nähtiin alttiiksi vihollisen vastatoimille, ja niiden suojaamista varten kehitettiin muutamia suunnitelmia. Toisessa tornit olisi suojattu kasemattiin, ja toisessa niiden päälle olisi rakennettu tornin mukana pyörivä betoninen kansi. Jälkimmäinen vaihtoehto tosin myöhemmin hylättiin sen valtavan massan takia. Avoasemia ei lopulta lähdetty jälkikäteenkään suojaamaan järeämmillä suojarakenteilla kapteeni Steinbachin voimakkaan vastustuksen takia. Steinbach näki täyden ympyrän muodostavan ampumasektorin huomattavasti vahvempaa suojaa olennaisempana.
Tykin pyöreä betoniperusta oli rakenteellisesti erotettu muusta linnoitteesta ja kantoi kääntyvän tornin koko massan. Perustan sisäkehällä kiersi kovera leikkaus, johon putki pääsi perääntymään rekyylin vaikutuksesta suurimmillakin ampumakulmilla. Suurin kuormitus kohdistui perustan ulkoreunalla kiertäneelle tykkitornia osittain kannatelleelle peruskehälle.
Tykkiasemilla oli 72 henkilöä käsittänyt miehitys, johon kuului: yksi upseeri (tykinjohtaja, saks. Turmführer), kolme aliupseeria ja 68 miehistön jäsentä. Mirus-patterin tykkien tulinopeus oli putken korosta riippuen ja muiden 12-tuumaisten Obuhov-tykkien tapaan noin laukaus per 60–90 sekuntia. lähde? Saksalaiset olivat kehittäneet tykkejä varten omat kranaattinsa: raskaan 405 kilogramman kranaatin ja keveämmän 250 kilogrammaisen. Raskaasta kranaatista oli sekä panssarikranaatti- että miinakranaattiversiot, kun keveämmästä oli pelkkä pohjasytyttimellä varustettu miinakranaattiversio. Ammukset valmisti saksalainen Kruppin terästehdas. Kordiittia käyttäneellä 80 kilogrammaisella täyspanoksella tykit kykenivät saavuttamaan 1 020 m/s lähtönopeuden keveämmillä kranaateilla ja 825 m/s lähtönopeuden raskaammilla kranaateilla. Keveät kranaatit kykenivät saavuttamaan jopa 51 kilometrin kantaman raskaiden jäädessä 32 kilometriin. Kantama tosin rajoittui myöhemmin 38 kilometriin raskaiden ja 28 kilometriin keveämpien osalta, kun aseiden kannatintappeihin kohdistunutta kuormitusta pyrittiin pienentämään.
Tykkiasemat naamioitiin eri tavoin, 1. ja 3. tykin maanpääliset rakenteet naamioitiin muistuttamaan lautamökkejä, kun 2. ja 4. tykin rakenteiden naamioinnissa käytettiin perinteisempiä valepuita, -pensaita ja naamioverkkoja. Tykkiasemien rakenteet olivat suurimmin osin peitetty maalla. Patterin alueella sijainneet kolme maanpäällistä ammusvarastoa naamioitiin 1. ja 3. tykin tavoin tavallista taloa muistuttaviksi.
Patteri > Muut rakennukset ja infrastruktuuri

Patterin komentopaikalta oli puhelinyhteys St. Peter Portin St. Jacquesissa sijainneeseen Seeko-Ki -lyhenteellä tunnettuun Kanaalisaarten merivoimien esikuntaan, ja sen kautta MP1 – MP4-tunnuksilla tunnettuihin Pleinmontin kallioilla sijainneisiin etäisyydenmittaustorneihin. Monikerroksisen tornin eri kerrokset vastasivat yksittäisten rannikkopatterien etäisyydenmittauksesta ja tähystämisestä. Mittaustornit oli varustettu joka kerrokseen asennettujen etäisyydenmittarien lisäksi katolle asennetulla Freya-tutkalla.
Tykkien ampuma-arvojen laskenta tapahtui keskitetysti komentopaikalle sijoitetulla mekaanisella tietokoneella, joka kykeni ottamaan huomioon tuulen, ilmanpaineen ja ampumaetäisyyden vaikutukset arvoihin. Komentopaikka oli miehitetty kokopäiväisesti ja vaati 18 vuoroissa työskennellyttä henkilöä.
Patterin ilmatorjunnasta vastasivat lähietäisyyksillä (alle 1 000 m) 20 millimetrin ilmatorjuntatykit, joiden lisäksi torjuntatukea saatiin Guernseylle sijoitetuilta raskaammilta 8,8 cm Flak -pattereilta. Maalien valaisemista varten oli kolme 60 senttimetrin ja kaksi 150 cm valonheitintä.
Maihinnousu- ja laskuvarjojoukkojen torjuntaa varten saaren rannikolle oli rakennettu linnoitteita, sekä sisämaahan oli sijoitettu jalkaväki- ja panssarivaunuosastoja. Patterin lähipuolustukseen kuului kolme 7,5 cm FK 231(f) -kenttätykkiä, ja 16 betonista konekivääripesäkettä, sekä kaksi 8,1 cm ja kolme 5 cm kranaatinheitintä, joille oli omat valmiit asemat 305 mm patterin läheisyydessä. Raskaan patterin lähialueet oli myös miinoitettu ja niille oli vedetty piikkilankaa.
Regelbau-järjestelmän linnoitteet olivat rakenteiltaan kaasutiiviit ja varustettu suodatusjärjestelmillä kaasuhyökkäyksien varalta.
Komentajat

Patterin komentajina olivat:
kapteeniluutnantti (saks. kapitänleutnant) Peter Müller
korvettikapteeni (saks. korvettenkapitän) Max Schreiber
korvettikapteeni Bruno Heck
Regelbau S446 -standardikomentobunkkerin pohjapiirros.
Wurzburg-tutkan alusta patterin alueella.
MP3-mittaustorni.
Hiekkaharjun vesitorni

| Hiekkaharjun vesitorni |
| --- | --- |
 Vesitorni nähtynä Hiekkaharjun koulun pihalta.
Osoite:  Talvikkitie 107
Sijainti:  Hiekkaharju, Vantaa
Koordinaatit:  60°18′35.2″N, 25°02′11.4″E
Rakennustyyppi:  vesitorni
Valmistumisvuosi:  2021
Suunnittelija:  WSP
Urakoitsija:  YIT
Runkorakenne:  betoni
Julkisivumateriaali:  betoni, säiliö reijitettyä metalli­kasettia
Korkeus:  47,2 m
Tilavuus:  vesitilavuus 8 000 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiekkaharjun vesitorni sijaitsee Hiekkaharjun kaupunginosassa Vantaalla. Se on rakennettu Malmimäelle osoitteeseen Talvikkitie 107, noin 150 metrin päähän Simonkylään kuuluvasta vanhasta vesitornista. Torni otettiin vedenjakelukäyttöön 27. toukokuuta 2021.
Tornin rakenne

Hiekkaharjun vesitornin säiliö on lieriö, jota kannattelee 15 teräskotelopilaria, jotka tukeutuvat tornin jalkaan. Vesitornin korkeus on 47,2 metriä, johon sisältyy tornin huipulla oleva 1,2 metriä korkea tunkkauslaatta. Tornin vesitilavuus on 8 000 kuutiometriä ja se on jaettu ulommaksi ja sisemmäksi säiliöksi. Niiden tilavuudet ovat 3 500 m³ ja 4 500 m³. Vesitornin jalan halkaisija on 8,7 ja säiliön halkaisija 43 m.
Hankkeen eteneminen > Taustaa

Vuonna 2012 tapahtuneen Jyväskylän Kangasvuoren vesitornin sortumisen jälkeen Helsingin seudun ympäristöpalvelut (HSY) päätti vuoden 2012 loppupuolella kiirehtiä elementtirakenteisen Hiekkaharjun vesitornin aitaamista. Tornin kuntotutkimus ja saneerauksen suunnittelu oli myös aloitettu, ja tutkimus valmistui vuonna 2014. HSY totesi parhaaksi ratkaisuksi uuden vesitornin rakentamisen. Vanha vesitorni purettaisiin, kun uusi on otettu käyttöön. Uuden tornin hinnaksi arvioitiin noin 11 miljoonaa euroa.
Hankkeen eteneminen > Rakentaminen

Vesitornin rakentaminen aloitettiin syksyllä 2017 ja sen oli alun perin tarkoitus valmistua vuoden 2019 keväällä. Aikataulu kuitenkin venyi, ja uusi torni valmistui joulukuussa 2020. Valmistumista edelsi muun muassa säiliön tiiveyskokeet, joissa havaittiin säiliössä pieniä vuotoja. Vuotojen paikkauksen jälkeen tornin vesisäiliöt desinfioitiin. Hankkeen taloudellisen loppuselvityksen on tarkoitus valmistua helmikuun 2021 aikana.
Hankkeen eteneminen > Vanhan tornin purkaminen

Vanhan vesitornin purkutyöt aloitetaan, kun uusi on valmis ja otettu käyttöön. Noin vuoden mittainen purkutyö alkaa vuoden 2022 alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiekkaharjun vesitorni Wikimedia Commonsissa
Hiekkaharjun uusi vesitorni Helsingin seudun ympäristöpalvelut -kuntayhtymä – HSY. Arkistoitu 4.12.2020. Viitattu 4.12.2020.
Uusi torni valaistuna.
Juhlavalaistut vesitornit. Uuden tornin valmistumisen kunniaksi myös vanha torni juhlavalaistiin maaliskuussa 2021.
Carl Kavaleff

Carl Kavaleff (2. heinäkuuta 1916 Helsinki – 12. joulukuuta 1996) oli suomenruotsalainen pedagogi ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän opetti pitkään Norra Latinin koulussa Tukholmassa. Hänen isänsä oli maanviljelysneuvos Jacob Kavaleff ja äitinsä Sophie Dorothé Cramer. Carl Kavaleff opiskeli Helsingin ja Uppsalan yliopistoissa ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1947. Hän palveli talvisodassa sekä jatkosodassa ja sai talvisodassa luodin vatsaan. Hän oli upseeri tykistössä ja palveli sekä rintamalla että marsalkka Mannerheimin esikunnassa Mikkelissä. Hänet palkittiin muun muassa Vapaudenristillä.
Hän kuului Kavaleffin kauppiaissukuun. Hänen puolisonsa oli Saskia Dalila Kavaleff, jonka isä oli taidemaalari Santeri Salokivi. Heillä oli yksi tytär.
Teoksia

Nylands nation 1942-1943. Helsingfors 1943
Jag och den röda vallmon. Söderström, Helsingfors 1948
Försök till triangel : noveller. Söderström, Helsingfors 1950
Historia för gymnasiet 1, Årskurs 1. Biblioteksförlag, Stockholm 1969
Historia för gymnasiet ; under medverkan av Lennart Nordenmark. Biblioteksförlag, Stockholm 1971
Historia för gymnasiet. Studiebok. Biblioteksförlag, Stockholm 1971
Lähteet:
Käännöksiä

Gerda Achen: Familjen de Grano ; till svenska av Carl Kavaleff. Holger Schildts förlag, Helsingfors 1948 (alkuteos De Grano Klanen)
Skøelvin kappeli

| Skøelvin kappeli Skøelv kapell |
| --- | --- |
Sijainti:  Raisivuono, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1967
Suunnittelija:  Petter Bratli
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skøelvin kappeli (norj. Skøelv kapell) on Raisivuonon kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1967.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skøelvin kappeli Wikimedia Commonsissa
Panssaridinosaurukset

| Panssaridinosaurukset |
| --- | --- |

 Varhaisjurakausi - Myöhäisliitukausi 199–66 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Thyreophora  Nopcsa, 1915
Ryhmät
 Katso teksti 
Katso myös
   Panssaridinosaurukset Wikispeciesissä   Panssaridinosaurukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Passaridinosaurukset eli Thyreophora on sukupuuttoon kuollut linnunlantiollisiin kuulunut alalahko, jotka ovat tulleet tunnetuksi niiden panssareista, piikeistä ja kilvistä. Se sisälsi monia linnunlantioisia dinosauruksia, jotka olivat kasvinsyöjiä.
Ne kehittyivät varhaiselta jurakaudelta aina myöhäisliitukaudelle asti, kunnes kaikki viimeiset Thyreophorat kuolivat sukupuuttoon liitukauden joukkosukupuutossa.
Jaottelu

Panssaridinosaurukset jaetaan kahteen suuren ryhmää, jotka olivat Stegosaurit ja Ankylosaurit. Stegosaurit tunnetaan niiden kilvistä ja hännän piikeistä. Piikkejä saattoi olla myös ruumiissa joillain lajeilla. Ankylosaureilla taas oli panssari. Varhaiset panssaridinosaurus lajit olivat heikkoja, pienempiä ja suojaamattomia.
Promatsiini

| --- | --- |


Promatsiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N,N-dimetyyli-3-(10H-fenotiatsin-10-yyli) propan-1-amiini
Tunnisteet
CAS-numero: 58-40-2
ATC-koodi: N05AA03
PubChem CID: 4926
DrugBank: DB00420
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H20N2S 
Moolimassa: 284,42 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 8–24 %
Proteiinisitoutuminen: 94 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 24 h
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:  reseptilääke
Antotapa:  ?
Promazin.hydrochlorid. 50 mg. -lääkepakkaus.
Promatsiini (kauppanimi Sparine) fentiatsiineihin kuuluva, nykyisin harvoin käytetty ja useissa maissa markkinoilta poistunut tyypillinen antipsykoottinen lääke eli neurolepti.
Käyttö

Promatsiinia on käytetty skitsofrenian hoidossa, mutta sen ovat suuremmalta osin korvanneet uudemmat antipsykootit, kuten esimerkiksi olantsapiini ja ketiapiini. Promatsiinin ovat korvanneet myös sen johdannaiset levomepromatsiini (Levozin®) ja klooripromatsiini (Klorproman®, Thorazine®) joilla on hyvin samantyyppinen vaikutus kuin promatsiinilla, ne ovat kuitenkin antipsykoottisilta vaikutuksiltaan promatsiinia parempia, esimerkiksi skitsofrenian ja harhojen hoidossa.lähde?
Promatsiinia käytetään nykyisin esimerkiksi unilääkkeenä, kuten sen johdannaista levomepromatsiinia, ja esimerkiksi kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavien maniavaiheiden hoidossa.
Myynti

Promatsiinia on myyty kauppanimellä Sparine, mutta vähäisen menekin vuoksi kyseisen lääkkeen valmistus on lopetettu. Lääkkeelle on kuitenkin ollut kysyntää, ja nykyisin sitä valmistaa Yliopiston Apteekki ilman tuotemerkkiä nimellä Promazin.hydrochlorid. 50 mg.lähde?
Sairaaloissa käytetään myös Prazine 25 mg -tabletteja.selvennä
Sivuvaikutukset

Promatsiinilla on pääosin antikolinergisia sivuvaikutuksia, mutta myös ekstrapyramidaalisia sivuvaikutuksia esiintyy. Promatsiini on myös johdannaistensa tavoin yliannoksina, ja erityisesti alkoholin kanssa, hyvin myrkyllinen lääkeaine.lähde?
Aineenvaihdunta

Muuntuu maksassa pääasiassa N-desmetyylipromatsiiniksi ja promatsiinisulfoksidiksi mutta myös 3-hydroksipromatsiiniksi.
Aiheesta muualla

Edom – PROMAZINE HYDROCHLORIDE Safety Data Sheet (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
KEGG: Promazine (englanniksi)
ChemBlink: Promazine (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
näytä
keskustele
Antipsykootit ()
| --- | --- |
Butyrofenonijohdokset:  benperidoli |  bromiperidoli |  droperidoli |  fluanisoni |  haloperidoli |  melperoni |  moperoni | pipamperoni | trifluperidoli
Fentiatsiinijohdokset:  butaperatsiini |  diksyratsiini |  flufenatsiini |  klooripromatsiini |  levomepromatsiini | mesoridatsiini |  peratsiini |  perfenatsiini |  perisiatsiini | pipotiatsiini | proklooriperatsiini |  promatsiini |  sulforidatsiini |  tioridatsiini |  tiopropatsaatti |  tioproperatsiini |  trifluoperatsiini |  triflupromatsiini
Muut tyypilliset antipsykootit:  klooriprotikseeni |  flupentiksoli |  klopentiksoli |  loksapiini |  molindoni |  pimotsidi |  tiotikseeni |  tsuklopentiksoli
Toisen sukupolven antipsykootit:  amisulpridi |  asenapiini | iloperidoni | ketiapiini |  klotsapiini |  lumateperoni  | lurasidoni | mosapramiini | olantsapiini |  paliperidoni |  perospironi |  risperidoni | sertindoli |  sulpiridi |  tsiprasidoni |  tsotepiini
Kolmannen sukupolven antipsykootit:  aripipratsoli |  brekspipratsoli | karipratsiini
Käännös suomeksi
Beetametasoni

| --- | --- |


Beetametasoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(11β)-​11,17,21-trihydroksipregn-4-eeni-3,20-dioni
Tunnisteet
CAS-numero: 378-44-9
ATC-koodi: A07EA04
PubChem CID: 9782
Kemialliset tiedot
Kaava: C22H29FO5 
Moolimassa: 392,461
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: maksa (CYP3A4)
Puoliintumisaika: 36-54 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Perkutaaninen
Beetametasoni on vahva fluoripitoinen kortikosteroidivalmiste, jota käytetään pääasiassa ihotautien paikallishoitoon. Se ei varsinaisesti sovellu pitkäaikaiseen käyttöön. Fluorattuna se tunkeutuu ihon läpi luontaisia kortikosteroideja nopeammin. Lääkettä ei missään tapauksessa tule käyttää infektoituneihin ihottumiin, koska se estää luontaista elimistön puolustuskykyä.
Straumenin kappeli

| Straumenin kappeli Straumen kapell |
| --- | --- |
Sijainti:  Raisivuono, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1973
Suunnittelija:  Elisabeth Breen Fidjestøl
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  170
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Straumenin kappeli (norj. Straumen kapell) on Raisivuonon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1973.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Straumenin kappeli Wikimedia Commonsissa
Arild

| Arild |
| --- | --- |

 Arild
 Koordinaatit: 56°15′35″N, 12°36′29″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Höganäs
Väkiluku (2021):  735
Arild on taajama Höganäsin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 735 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arild Wikimedia Commonsissa
Carl Barksin kootut

| Carl Barksin kootut |
| --- | --- |
Kirjailija:  Carl Barks
Kieli:  suomi
Genre:  sarjakuva
Kustantaja:  Sanoma Magazines Finland
Julkaistu:  2006–2009
Ulkoasu:  sidottu
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Carl Barksin kootut on sarjakuvataiteilija Carl Barksin kaikki Disney-sarjakuvat sisältävä kokoelma, jonka Sanoma Magazines Finland julkaisi vuosina 2006–2009. Kokoelma sisältää 10 osaa, joista kussakin on kolme nidettä kotelossa, yhteensä 30 kirjaa. Kokoelma sisältää yhteensä 8 000 sivua sarjakuvia, piirroksia ja Geoffrey Blumin kirjoittamia artikkeleja. Carl Barksin kootut on keräilijöille tehty, kokonaan uudelleenväritetty ja käännöksiltään tarkistettu sarja.
Samanlainen kokoelma oli julkaistu jo aiemmin muissa Pohjoismaissa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Ruotsin- ja norjankielisissä versioissa on vastaavien 30 kirjan lisäksi muutama lisäosa, jotka sisältävät muun muassa Barksin öljyvärimaalauksia ja ei-Disney-sarjakuvia. Öljyvärimaalauksia esittelevä lisäosa julkaistiin Suomessa 2013.
Osat

Carl Barksin kootut 1.  Sanoma Magazines Finland, 2006.  ISBN 978-951-32-2216-1
Carl Barksin kootut 2.  Sanoma Magazines Finland, 2007.  ISBN 978-951-32-2217-8
Carl Barksin kootut 3.  Sanoma Magazines Finland, 2007.  ISBN 978-951-32-2218-5
Carl Barksin kootut 4.  Sanoma Magazines Finland, 2007.  ISBN 978-951-32-2219-2
Carl Barksin kootut 5.  Sanoma Magazines Finland, 2008.  ISBN 978-951-32-2220-8
Carl Barksin kootut 6.  Sanoma Magazines Finland, 2008.  ISBN 978-951-32-2221-5
Carl Barksin kootut 7.  Sanoma Magazines Finland, 2008.  ISBN 978-951-32-2222-2
Carl Barksin kootut 8.  Sanoma Magazines Finland, 2009.  ISBN 978-951-32-2223-9
Carl Barksin kootut 9.  Sanoma Magazines Finland, 2009.  ISBN 978-951-32-2224-6
Carl Barksin kootut 10.  Sanoma Magazines Finland, 2009.  ISBN 978-951-32-2225-3
Aiheesta muualla

Vesa Kataisto: Massiiviset sarjakuvat (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 26.4.2006.
Carl Froch

| Carl Froch |
| --- | --- |
 Carl Froch vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carl Martin Froch
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1977 (ikä 47) Nottingham
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  The Cobra
Pituus:  185  cm
Paino:  76 kg
Painoluokka:  ylempi keskisarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  35
Voitot:  33
– tyrmäysvoitot:  24
Tappiot:  2
Ratkaisemattomat:  0
Aiheesta muualla
www.cobraboxing.com:80
Carl Froch (s. 2. heinäkuuta 1977 Nottingham) on englantilainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän on entinen kaksinkertainen WBC:n, IBF:n ja WBA:n ylemmän keskisarjan maailmanmestari.
Amatööriura

Froch aloitti nyrkkeilyssä kilpailemisen 11-vuotiaana. Amatöörinä hän saavutti 88 voittoa ja kärsi kahdeksan tappiota. Vuonna 2001 hän saavutti pronssimitalin Belfastin MM-kisoissa keskisarjassa. Englannin amatöörimestaruuden hän voitti keskisarjassa vuosina 1999 ja 2001.
Aiheesta muualla

Carl Frochin virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Tatsuya Shiji

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Tatsuya Shiji
Syntymäaika: 20. lokakuuta 1938 (ikä 86)
Syntymäpaikka: Aichi, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 175 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1962–? | Toyota Motors |  |
Maajoukkue
| 1961 | Japani | 1 (1) |
Tatsuya Shiji (jap. 志治 達雄, Shiji Tatsuya; s. 20. lokakuuta 1938 Aichi) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Shiji debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1961.
Aiheesta muualla

National Football Teams