Kaarina Maununtytär
Myöhempi elämä ja ulkomaanmatkat

Sikäli kun tiedetään Kaarina teki vain kaksi pidempää matkaa 35 Liuksialan vuotensa aikana. Lokakuussa 1582 hän matkusti vierailemaan Tukholman hovissa. Tukholman vierailulla hänellä oli mukanaan 16-vuotias tytär Sigrid, joka oli Kaarinan ainoa jäljelle jäänyt perheenjäsen. Äidin ja tyttären ottivat Tukholmassa vastaan Juhana III ja Katariina Jagellonica ja eräässä sen aikaisessa kirjeessä kerrotaan Kaarinan saaneen Katariinan ansiosta takaisin ne korut ja muut henkilökohtaiset esineet, jotka hän oli menettänyt vangitsemisen yhteydessä 14 vuotta aiemmin. Vierailu on siis sujunut sovinnollisessa hengessä. Tästä on osoituksena myös Juhanan kirja, jossa hän vahvistaa Kaarinan elinaikaisen omistusoikeuden Liuksialan kartanoon ja 15 talon lisäämisen sen tiluksiin. Ruotsin vierailun yhteydessä Kaarina Maununtytär myös vieraili yhdessä Katariina Jagellonican kanssa Svartsjön linnassa Kustaa Vaasan leskikuningattaren Katariina Stenbockin luona. Tiedossa ei ole miten Kaarina suhtautui vierailuihin Ruotsissa, olihan hän itse alun perin lähtöisin talonpoikaissäädystä, Katariina Stenbock oli pitänyt hänen lapsensa erossa hänestä ajoittain vankeuden aikana ja hän oli varmasti kuullut huhut, joiden mukaan Eerik myrkytettiin Juhanan toimeksiannosta.
Erityisen tärkeä Tukholman vierailu oli varmasti Kaarinan tyttärelle Sigridille, joka sai samalla ensikosketuksensa Tukholman hovin elämään. Jo neljä vuotta myöhemmin Sigrid mainitaan asiakirjoissa Tukholman linnassa serkkunsa, Juhanan ja Katariina Jagellonican tyttären prinsessa Anna Vaasan hovineitona. Anna oli Sigridiä vain kaksi vuotta nuorempi. Sigridistä pidettiin hovissa hyvää huolta, mistä on osoituksena vuodelta 1587 oleva Juhanan läänityskirja, jossa Juhana määrää Liuksialan Sigridille ja "tuleville oikeille henkiperillisille". Tämän jälkeen Sigrid omisti Liuksialan yhdessä äitinsä Kaarina Maununtyttären kanssa ja kartano voisi perityä eteenpäin Sigridin jälkeläisille. Liuksialan omistivatkin myöhemmin Sigridin poika ja pojanpoika aina vuoteen 1654 asti.
Prinsessa Annan hovinaisena Sigrid oli läsnä Sigismund-serkkunsa kruunajaisissa, kun tämä kruunattiin Puolan kuninkaaksi 1587. Joulukuussa pidetyistä kruunajaisista kerrotaan tarinaa, jonka mukaan Sigridin luona kävi kerjäläinen joka osoittautui hänen 19-vuotiaaksi Kustaa-veljekseen. Valepukuisena Kustaa oli hakeutunut Krakovaan ollakseen tuntemattomana mukana serkkunsa kruunajaisissa. Tapausta on kuvaillut Johannes Messenius, joka oli kruunajaisten aikaan 7-vuotias. Messeniuksen mukaan Kustaa kertoi Sigridille elävänsä onnetonta elämää ja että hän oli vuosia kiertänyt ympäri Eurooppaa vailla kiintopistettä ja kärsinyt usein puutetta. Sigrid auttoi tämän jälkeen veljeään rahallisesti, minkä ansiosta Kustaa pystyi hakeutumaan erääseen Saksan yliopistoon.
Asiakirjojen mukaan Kaarina yritti pitää myöhemmin 1590-luvun lopussa Kustaa-poikaansa yhteyttä, kenties Sigridin tarinan. Pojastaan huolehtiessaan hän meni jopa niin pitkälle, että hän esitti kuninkaalle ajatuksen saada Kustaa takaisin Ruotsin maaperälle. Kuninkaaksi Juhana III:n kuoleman ja Sigismundin ja Kaarlen valtataistelun jälkeen noussut Kaarle-herttua eli Kaarle IX kuitenkin ilmoitti, ettei Kustaa missään olosuhteissa saanut astua Ruotsin maaperälle. Kaarinan ja Kustaan oli siis tavattava toisensa puolueettomalla maaperällä valtakunnan rajojen ulkopuolella. Toukokuussa 1596 tapaaminen lopulta järjestyi, kun äiti ja poika tapasivat toisensa Tallinnassa. 21 vuotta oli kulunut siitä, kun tuolloin seitsemänvuotias Kustaa oli erotettu äidistään ja viety pois Turun linnasta kauas Puolaan. Nyt Kustaa oli 28-vuotias aikuinen mies. Perimätieto kertoo, että Kaarinan oli alkuun vaikea uskoa Kustaata omaksi pojakseen, ja hänen täytyi nähdä muutamia syntymämerkkejä ennen kuin hän tunnisti Kustaan omaksi pojakseen. Kustaa oli unohtanut lähestulkoon kokonaan oman äidinkielensä, mikä hankaloitti kommunikointia, koska ilmeisesti Kaarina puhui itse ainoastaan ruotsia. Kaarina luovutti tapaamisessa pojalleen tämän isän Eerikin päiväkirjat. Myöhemmin Kustaa joutui panttaamaan rahapulassa kirjat vilnalaiselle krouvarille. Vilnasta ne tulivat myöhemmin kiertoteitä Tukholman kuninkaalliseen kirjastoon. Muutaman kuukauden Tallinnassa vietetyn yhdessäolon jälkeen äidin ja pojan tiet erkanivat elokuun lopussa 1596. Kaarina matkusti takaisin kotiinsa Liuksialaan ja Kustaa Danzigin kautta mannermaalle. Tämän jälkeen he eivät enää koskaan nähneet toisiaan.