stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Strömbron

| Strömbron |
| --- | --- |
 Strömbron Slottskajenilta katsottuna vuonna 2010. Taustalla Grand Hôtel.
Ylittää:  Strömmenin
Sijainti:  Tukholma
Ylläpitäjä:  Tukholman kaupunki
Pituus:  140 m
Leveys:  20 m
Avattu liikenteelle:  22. marraskuuta 1946
Koordinaatit:  
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Strömbron rakennusvaiheessa vuonna 1946. Kuten kuvasta näkyy, silta perustettiin puupaaluille, jotka ulottuivat veden pinnan yläpuolelle.
Strömbronin paikalla ollut ponttonisilta vuonna 1928.
Strömbron on Tukholman keskustassa sijaitseva 140 metriä pitkä katusilta, joka ylittää Strömmenin ja yhdistää Norrmalmin ja Tukholman vanhan­kaupungin. Sillan pohjoinen, Norrmalmin puoleinen pää on Strömmenin rantaa pitkin kulkevan Strömgatanin itäpäässä, ja paikalta pohjoiseen johtaa Kungsträdgårdenin reunaa pitkin kulkeva Kungsträdgårdsgatan. Sillan eteläisestä, Vanhankaupungin puoleisesta päästä johtavat Skeppsbron etelään ja Slottskajen länteen.
Nykyisen Strömbron paikalle rakennettiin vuonna 1928 väliaikainen ponttonisilta, kun Norrbro kunnostettiin. Nykyinen Strömbron avattiin käyttöön 22. marraskuuta 1946, minkä jälkeen liikenteen Kung­sträd­gårds­gatanin ja Skepps­bronin välillä ei enää tarvitse kiertää Norrbron kautta. Alun perin siltaa pitkin kulkivat myös raitiovaunut.lähde?
Koska Strömbron tarkoitettiin väli­aikaiseksi, se on rakenteeltaan hyvin yksin­kertainen eikä sen suunnittelussa kiinnitetty huomiota esteettisiin näkö­kohtiin, vaikka se sijaitseekin hyvin edustavalla paikalla Tukholman kuninkaanlinnan välittömässä läheisyydessä. Tukholman kaupungin­valtuustossa käydyn pitkän kiistan jälkeen sillan rakentaminen hyväksyttiin 43 äänellä 39 ääntä vastaan. Koska väli­aikaisen sillan arveltiin olevan käytössä vain noin 10 vuotta, sitä ei merkitty asemakaavaan.  Sen rakenteet koostuvat 20 metrin levyisestä teräs­palkkien tukemasta betoni­laatasta, jonka päällä sillan ajorata kulkee, ja teräs­palkit vuorostaan ovat pysty­suorien puu­paalujen varassa. Puupaalut päättyvät noin metrin veden­pinnan yläpuolella, mikä tämän tyyppisissä rakennelmissa on harvinaista. Yleensä paalut ovat kokonaan veden peitossa lahovikojen välttämiseksi. Poikkeukselliseen ratkaisuun kuitenkin päädyttiin sillan vastustajien vaatimuksesta, jotka ajattelivat, että kun silta rakennettiin näin, se jouduttaisiin joka tapauksessa purkamaan lyhyehkön ajan kuluttua. Vielä kymmenen vuoden kuluttua laho­vikoja ei kuitenkaan ollut lainkaan havaittavissa. Vuonna 1964 sillan paalu­perustuksia vahvistettiin ja ryhdyttiin toimen­piteisiin paalujen suojaamiseksi lahoamiselta.
Tukholman yleiskaavoissa vuosilta 1962 ja 1967 ehdotettiin Norrströmin alittavaa tunnelia, joka yhdistäisi Strandvägenin ja Skeppsbronin. Suunniteltu väylä sai nimen Blasieholmsleden. Hanke kuitenkin hylättiin vuoden 1977 yleiskaavassa. Niinpä Strömbron on edelleen paikallaan. Sen kuntoa on tarkkailtu säännöllisesti, ja se on ollut odottamattoman hyvä, mikä voitiin todeta viimeisimpien kunnostus­töiden yhteydessä vuosina 2007–2009. Väliaikaiseksi tarkoitettu silta täyttää yhä tehtävänsä.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Strömbron Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Strömbron
Käännös suomeksi
Štšokino

Štšokinon vaakuna.
Štšokinon rautatieasema.
Štšokino (ven. Щёкино) on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä 25 kilometriä Tulasta etelään. Kaupunki on Štšokinon piirin keskus. Sen läpi kulkee Tulan ja Orjolin välinen rautatie (Štšokinon asema) sekä Moskovan ja Simferopolin välinen valtatie. Asukkaita on 60 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1870 perustetun ruskohiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1938 Štšokinosta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyisin kaupungissa on lannoite- ja kemian teollisuutta sekä TGK-4-tuotantoyhtiöön kuuluva sähkövoimala. Piirin alueella sijaitsee Leo Tolstoin kartanomuseo Jasnaja Poljana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Štšokino Wikimedia Commonsissa
Štšokinon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Christa Stubnick

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stubnick vuonna 1954. |  Stubnick vuonna 1954. |  Stubnick vuonna 1954. |  |
Maa:   Saksan yhdistynyt joukkue /  Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 200 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | 100 metriä |  |
Christa Stubnick (o.s. Seliger, 12. joulukuuta 1933 Gardelegen – 13. toukokuuta 2021 Borken) oli itäsaksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Seliger saavutti Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hopeaa sekä sadan että kahdensadan metrin juoksussa. Lyhyemmällä matkalla hänen loppuaikansa oli 11,7 s ja pidemmällä 23,7 s. Molemmilla matkoilla hän hävisi Australian Betty Cuthbertille. Hän oli mukana myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa Saksan joukkue sijoittui kuudenneksi ajalla 47,2 s. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Stubnick saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 11,8 s ja sijoittui 200 metrillä viidenneksi ajalla 25,7 s. Stubnick kuoli 87-vuotiaana 13. toukokuuta 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christa Stubnick Wikimedia Commonsissa
Christa Stubnick Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Tilastopaja 🔒
Stranded (albumi)

| Stranded Roxy Music |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : AIR Studios, Lontoo, syyskuussa 1973
 Julkaistu: marraskuu 1973 
 Tuottaja(t): Chris Thomas
 Tyylilaji: taiderock, glam rock
 Kesto: 39.49
 Levy-yhtiö: Island Records
Listasijoitukset
  1. (1 viikko, 1. joulukuuta 1973)    14. (viikko 52/1973)    28. (helmikuu 1974)    37. (16. toukokuuta 1975)    186. (1974)
Roxy Musicin muut julkaisut
| For Your Pleasure 1973 | Stranded 1973 | Country Life 1974 |
Stranded on brittiläisen Roxy Music -yhtyeen kolmas studioalbumi vuodelta 1973.
Ennen levyn julkaisua yhtyeessä oli tapahtunut miehistönvaihdos, kun Brian Enon tilalle oli otettu Curved Air -yhtyeestä tuttu multi-instrumentalisti Eddie Jobson. Lisäksi yhtyeen johtohahmo Bryan Ferry oli tehnyt kriittisen vastaanoton saaneen sooloalbumin These Foolish Things. Stranded oli kuitenkin kriitikoiden mielestä yllättäen hyvä levy, ja sitä ylistettiin jopa vuoden parhaaksi poplevyksi. Strandedista muodostui myös yhtyeen ensimmäinen Britannian listaykköseksi noussut albumi.
Albumilta julkaistu single ”Street Life” ylsi brittilistalla 9. sijalle joulukuussa 1973.
Tyyli

Brian Enon lähdön myötä yhtyeen musiikki oli Strandedilla edennyt lähemmäs valtavirtaa. Bryan Ferry otti ohjat käsiinä yhtyeen musiikillisena johtajana, eikä levy ollut yhtä kokeellinen kuin edellisalbumit. Syntetisaattorin sijaan levyllä kuullaan muun muassa pianoa ja raskaita kitaroita aiempaa enemmän. Musiikki on myös harkitumpaa.
Julkaisut

Levyn julkaisi alun perin Island Records tunnuksella ILPS 9252 ja sen on tuottanut Chris Thomas E.G. Records -yhtiölle. Äänitys on tehty Lontoon AIR-studioilla syyskuussa 1973 ja äänitysinsinöörinä on toiminut John Punter.
Levykannen konsepti on Bryan Ferryn käsialaa ja sen suunnittelija on Nicolas de Ville ja valokuvaaja Karl Stoeker. Taidetyön on tehnyt Bob Bowkett CCS:ssä. Alkuperäisen LP-levyn sisäkannessa on yhtyeen jäsenten valokuvat basisti Johnny Gustafsonia lukuun ottamatta.
Kansikuvatytön meikkitaiteilijana on toiminut Pierre Laroche, Roxy Musicin kampaajana
Smile sekä muotisuunnittelijana Anthony Price. Levykannessa mainitaan vielä roudarit Bailey, Jennings, Hart, Olliff ja Spurek sekä hovimestari Christian Wainwright.
Kappaleet

A-puoli
Street Life – 3.27 (säv. Bryan Ferry)
Just Like You – 3.34 (säv. Ferry)
Amazona – 4.12 (säv. Phil Manzanera/Ferry)
Psalm – 8.04 (säv. Ferry)
B-puoli
Serenade – 2.55 (säv. Ferry)
A Song for Europe – 4.44 (säv. Andrew Mackay/Ferry)
Mother of Pearl – 6.53 (säv. Ferry)
Sunset – 6.00 (säv. Ferry)
Kokoonpano

Bryan Ferry – laulu ja piano
Andrew Mackay – oboe ja saksofoni (& Treatments)
Paul Thompson – rummut ja timpani
Phil Manzanera – kitara (& Treatments)
Eddie Jobson – viulusyntetisaattori ja kosketinsoittimet
Johnny Gustafson – basso
Kokoonpano > Vierailijat

Chris Lawrence – kontrabasso kappaleessa ”Sunset”
The London Welsh Male Choir esiintyy kappaleessa ”Psalm”
Štšutšje

| Štšutšje Щучье Щучье |
| --- | --- |
 fiŠtšutšje 
 55°13′01″N, 62°46′01″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kurganin alue
Piiri:  Štšutšje
Hallinnon tyyppi:  Kaupunki
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  35 km²
Korkeus merenpinnasta:  165 m
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Väestö
Väkiluku (2013):  10 743
Väestötiheys:  306,9 as./km²
 www.город-щучье.рф/ 
Štšutšje (ven. Щу́чье) on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tšeljabinskin ja Kurganin välisen rautatien varrella (Štšutšjen asema) 170 kilometriä Kurganista länteen. Kaupunki on Štšutšjen piirin keskus. Asukkaita on 10 018 (tammikuussa 2016).
Paikkakunta on syntynyt 1800-luvun lopussa. Kaupunki siitä tuli vuonna 1945. Štšutšjessa on elintarviketeollisuutta ja konepaja.
Aiheesta muualla

Epävirallinen kaupunkiportaali (venäjäksi)
Stylobaatti

Segestan temppelin kolmiportainen krepidoma, ylimpänä stylobaatti.
Stylobaatti (m.kreik. στυλοβάτης, stylobatēs, door.kreik. στυλοβάτας, stylobatās) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelin krepidoman eli perustuksen maanpäällisen, yleensä kolmiportaisen osan ylin porras. Se oli temppelin lattiataso, ja sen päällä seisoivat temppelin pylväät. Stylobaatin ja pylväänjalan eli baasin välissä sijaitsivat plintit.
Kreikkalaisten temppelien pituus ja leveys ilmoitetaan usein stylobaatin mittojen mukaan. Joskus termiä stylobaatti käytetään virheellisesti koko krepidomasta.
Nicole Struse

Nicole Sandra Struse (s. 31. toukokuuta 1971 Haan) on saksalainen, 1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvun alussa menestynyt pöytätennispelaaja. Hän voitti viisi Euroopan-mestaruutta, joista naisten kaksinpelissä yhden. Hän osallistui neljiin olympialaisiin vuosina 1992–2004 ja pääsi parhaimmillaan puolivälieriin naisten kaksinpelissä Atlantassa 1996. Naisten nelinpelissä hänen parinaan olympialaisissa pelasi Elke Schall. Struse voitti Euroopan TOP 12 -turnauksen vuonna 2004.
Saavutukset > MM-mitalit

Naisten joukkuekilpailu
Pronssia 1997
Lähde:
Saavutukset > EM-mitalit

Naisten kaksinpeli
Kultaa 1996
Pronssia 1994, 1998
Naisten nelinpeli
Kultaa 1996, 1998 (parina Elke Schall)
Pronssia 2000
Naisten joukkuekilpailu
Kultaa 1996, 1998
Hopeaa 1994, 2000, 2002
Pronssia 2007
Lähde:
Pilvet (Aristofanes)

| Pilvet> Νεφέλαι |
| --- | --- |
 Strepsiades ja Feidippides keskustelevat, Sokrates riippuu korissa. Kohtaus komediasta Pilvet (Joannes Sambucus: Emblemata et aliquot nummis antiqui operis, 1564).
Kirjoittaja:  Aristofanes
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  komedia
Aihe:  Sokrateen ja sofistien arvostelu
Tapahtumapaikka ja -aika:  Ateena 400-luvulla eaa.: Strepsiadeen koti, Ajatushautomo (Sokrateen koulu)
Kantaesitys:  423 eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Strepsiades, talonpoika  Feidippides, Strepsiadeen poika  Ksanthias, orja  Sokrates  Khairefon ja muita Sokrateen oppilaita  Oikeamielinen, argumentti  Vääristelijä, argumentti  Pasias, velkoja  Amynias, toinen velkoja  palvelijoita yms.
Kuoro:  Pilvettäriä (jumalattaria)
Pilvet (m.kreik. Νεφέλαι, Nefelai, lat. Nubes) on Aristofaneen kirjoittama antiikin kreikkalainen komedia, joka pilkkaa sofisteja ja Sokratesta sekä muita Ateenan 400-luvun eaa. älymystön suuntauksia. Vaikka näytelmä sijoittui viimeiseksi komediakilpailussa, johon se osallistui, se on Aristofaneen tunnetuimpia teoksia, koska se tarjoaa Sokrateesta hyvin poikkeuksellisen kuvan.
Historia

Aristofaneen Pilvien kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla kaupunki-Dionysia-juhlilla vuonna 423 eaa. Näytelmä tuli juhlien komediakilpailussa kolmanneksi eli viimeiselle sijalle. Ensimmäisen epäonnistumisensa jälkeen Aristofanes kirjoitti näytelmän uudelleen joskus vuosien 420–417 eaa. välisenä aikana ja lisäsi sen keskelle väliajan, jossa näytelmäkirjailija itse astuu näyttämölle ja syyttää yleisöä huonosta huumorintajusta. Näin näytelmää voidaan pitää ensimmäisenä itseensä viittaavan kirjallisuuden ilmentymänä.
Sisältö

Pilvet edustaa tyyliltään ja rakenteeltaan niin kutsuttua vanhaa attikalaista komediaa. Näytelmän pituus on 1 509 runosäettä.
Tulkintoja

Näytelmä on suhteellisen vakava vanhan komedian edustajaksi, ja tämä saattaa olla syy sen epäonnistumiseen näytelmäkilpailuissa. Komedian pääteemana vaikuttaa olevan Ateenan koulutuksen rappio, kun vanhan jumaluskon tilalle on tullut uusia, kilpailevia rationaalisesti ja tieteellisesti perusteltuja ajatuksia. Näytelmä esittää Sokrateen sofistina ja humpuukimaakarina, ja tätä pilkattiin myös monissa muissa ajan komedioissa. Platon esitti Sokrateen puolustuspuheessa näytelmän yhdeksi syyksi, joka lopulta johti Sokrateen saamaan kuolemantuomioon. Sokrates tuomittiin kuitenkin vasta 24 vuotta näytelmän esitystä myöhemmin.
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristofanes: Pilvet.  (5-näytöksinen huvinäytelmä. Suomentanut V. Arti. 2. painos (1. painos 1952))  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25095-3
Aristofanes: Pilvet. Monisteessa Aristofanes: Komediat 1.  (Akharnalaiset, Ritarit, Pilvet, Ampiaiset)  Suomentanut Aulis Rissanen. Omakustanne, 1972.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristophanes: Nubes. Teoksessa Aristophanis Comoediae Vol. I.  (Ach., Eq., Nub., Vesp., Pax, Aves. Toim. F. W. Hall  & W. M. Geldart. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1963.  ISBN 978-0-19-814504-2  Kreikankielinen alkuteksti.
Aristophanes: Clouds. Teoksessa Aristophanes: Clouds. Wasps. Peace.  (Aristophanes Volume II. Käännös Jeffrey Henderson. Loeb Classical Library 488)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1998.  ISBN 9780674995376  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Marianetti, Marie C.: Religion and politics in Aristophanes' Clouds.  (Altertumswissenschaftliche Texte und Studien 24)  Olms-Weidmann, 1992.  ISBN 3487096331
O'Regan, Daphne: Rhetoric, Comedy, and the Violence of Language in Aristophanes' Clouds.  Oxford University Press, 1992.  ISBN 0195361458
Strauss, Leo: Socrates and Aristophanes.  University of Chicago Press, 1966.  ISBN 0226777197
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pilvet Wikimedia Commonsissa
Αριστοφάνης: Νεφέλαι. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Aristophanes: Clouds. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Aristofaneen näytelmät
Akharnalaiset · Ampiaiset · Linnut · Lysistrate · Naishallitus · Naistenjuhla · Pilvet · Rauha · Rikkaus · Ritarit · Sammakot
Pilvien italiankielinen laitos vuodelta 1545 (DjVu-kokoteksti).
Ivar Stukolkin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | 1980 | 4×200 m VUV |  |
|  Pronssia | 1980 | 400 m vapaauinti |  |
Ivar Stukolkin (s. 13. elokuuta 1960 Tallinna) on entinen virolainen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti kilpaurallaan Neuvostoliittoa.
Stukolkin on Viron ainoa uinnin olympiamitalisti. Moskovan 1980 olympialaisissa hän voitti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui kolmannen osuuden Neuvostoliiton joukkueessa. Pronssia hän sai 400 metrin vapaauinnissa, jossa Neuvostoliitto otti kolmoisvoiton. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sai viestihopeaa 1982.
Saavutukset

Olympiakultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä 1980
Olympiapronssia 400 metrin vapaauinnissa 1980
MM-hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä 1982
EM-kisoissa viides 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä 1983
Kaksi Euroopan ennätystä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä
Neuvostoliiton mestaruus 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä 1978
26 Viron mestaruutta 1976–1985
Štšerbinka

| Štšerbinka Щербинка |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kaupungin sijainti Moskovassa
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskova
Hallintopiiri:  Novomoskovski
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,53 km²
Korkeus:  170 m
Väkiluku (2012):  32 331
 – Väestötiheys:  4 294 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.scherbinka-mo.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Štšerbinka (ven. Ще́рбинка) on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Moskovan lounaisosissa, 1. heinäkuuta 2012 perustetussa uudessa Moskovan Novomoskovskin piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä Moskovan keskustasta etelään, sen eteläpuolella sijaitsee Podolsk. Štšerbinkan läpi kulkee Moskovan ja Kurskin välinen rautatie (Štšerbinkan asema) ja M2-valtatie. Asukkaita on 32 300 henkeä (vuonna 2012).lähde?
Štšerbinkan rautatieasema
Štšerbinkan kylä tunnetaan 1300-luvun lopulta lähtien. 1800-luvun lopussa rakennettiin Kurskin rautatie, jolle myöhemmin syntyi Štšerbinkan asema. Vuonna 1939 asemanseudun asutukseen liitettiin lähikylät ja muodostettiin Štšerbinkan taajama, joka sai kaupunginoikeudet vuonna 1975.
Kaupungin suurin teollisuuslaitos on hissitehdas. Lisäksi Štšerbinkassa toimii metalli-, laiterakennus- ja rakennustarviketeollisuutta sekä tieteellisiä tutkimuslaitoksia. Huomattava osa asukkaista käy työssä Moskovassa.
Kolmen kilometrin päässä kaupungista sijaitsee Vjazemskin ruhtinassuvulle kuulunut Ostafjevon kartano, joka 1800-luvun alussa oli yksi Venäjän kulttuurielämän keskuksista. Vuosina 1801–1815 siellä asui ja työskenteli historioitsija Nikolai Karamzin. Runoilija Pjotr Vjazemskin toimiessa isäntänä kartanossa vierailivat usein mm. Aleksandr Puškin, Vasili Žukovski, Aleksandr Gribojedov, Adam Mickiewicz ja Nikolai Gogol. Kartanon rakennuskokonaisuuteen kuuluvat klassistiset Arkkienkeli Mikaelin kirkko (1780-luvun alku), päärakennus (1801) ja säännöllinen puisto. Nykyään alueella toimii museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Štšerbinka Wikimedia Commonsissa
Štšerbinkan kaupungin sivusto (venäjäksi)
Ostafjevon museoalueen sivusto (venäjäksi)
| n k Moskova |
| --- | --- | --- |
 Hallinnollinen jako  Liittovaltiokaupunki  Moskovan alue 
| Yleistä |  Historia Moskovan ruhtinaskunta  Vuoden 1918 kapina  |  |
| Maantiede |  Moskvajoki  Oka  Volga  Moskovan kanava  |  |
| Koulutus ja tiede |  Asevoimien yhteisakatemia  Ilmailuinstituutti  Moskovan valtionyliopisto  Teknillinen valtionyliopisto  Kansainvälisten suhteiden instituutti  Skolkovo  |  |
| Kulttuuri |  Elokuvajuhlat  Museot Asevoimien keskusmuseo  Kosmonautiikan museo  Kremlin asehuone  Kubinkan panssarimuseo  Leninin mausoleumi  RKK Energijan museo  Suuren isänmaallisen sodan museo  Tretjakovin galleria  Musiikki Konservatorio  Orkesteri  Teatteri Bolšoi-teatteri  Majakovski-teatteri  Teatteritaiteen akatemia  Puistot Bitsevskin puisto  Gorkin puisto  Ystävyydenpuisto  Urheilu Lokomotiv-keskusstadion  Lužniki  Megasport-urheilupalatsi  Novogorsk  Otkrytije Arena  VTB Arena  Dynamo Moskova Jalkapallo  Jääkiekko  Spartak Moskova Jalkapallo  Jääkiekko  TsSKA Moskova Jalkapallo  Jääkiekko  Koripallo  |  |
| Liikenne |  Šeremetjevo  Domodedovo  Vnukovo  Ramenskoje  Metro  Ratayhteydet Leningradin asema  Kazanin asema  Kurskin asema  Kiovan asema  Riian asema  Paveletsin asema  Savjolovon asema  Jaroslavlin asema  Valko-Venäjän asema  Tiet Lefortovon tunneli  Kehätie  M10  Volokolamskin valtatie  |  |
| Hallinnollinen jako |  Keskinen piirikunta  Pohjoinen piirikunta  Koillinen piirikunta Ostankino  Itäinen piirikunta Sokolniki  Kaakkoinen piirikunta Lefortovo  Petšatniki  Eteläinen piirikunta  Läntinen piirikunta  Luoteinen piirikunta  Zelenograd  Novomoskovski Moskovski  Štšerbinka  Troitsk  |  |
| Nähtävyydet |  Aleksanteri II:n patsas  Edelweiss  Eläintarha  Federation Tower  GUM  Hotelli Ukraina  Kotelnitšeskaja Naberežnaja  Kristus Vapahtajan katedraali  Lubjanka  Moskovan Kreml Arkkienkelin katedraali  Kahdentoista apostolin kirkko  Kristuksen syntymän kirkko  Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko  Neitsyt Marian Ilmestyskirkko  Spasskaja-torni  Uspenskin katedraali  Novodevitšin nunnaluostari  Punainen tori Pyhän Vasilin katedraali  Riemukaari  Smolenskin tori  Štyki-muistomerkki  Työläinen ja kolhoosinainen  Valkoinen talo  Valtionkirjasto  Yleisvenäläinen näyttelykeskus  |  |
Strontiumkarbonaatti

| Strontiumkarbonaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1633-05-2
PubChem CID:  15407 ja 139148737
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SrCO3
Moolimassa:  147,63
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 497 °C (hajoaa)
Tiheys:  3,62 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,11 g/l (18 °C)
Strontiumkarbonaatti (SrCO3) on strontium- ja karbonaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdiste esiintyy luonnossa strontianiittimineraalina. Strontiumkarbonaattia voidaan käyttää metallisen strontiumin ja strontiumyhdisteiden, lasitteiden ja keramiikan sekä loisteaineiden valmistuksessa sekä pyrotekniikassa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa strontiumkarbonaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee happoliuoksiin muodostaen happojen suoloja sekä ammoniumioni- tai hiilidioksidipitoiseen veteen. Kuumennettaessa strontiumkarbonaattia 924–926 °C:n lämpötilaan yhdisteen alkeiskoppi muuttuu rombisesta heksagonaaliseksi. Kuumennettaessa enemmän noin 1 500 °C:n lämpötilaan strontiumkarbonaatti hajoaa strontiumoksidiksi ja hiilidioksidiksi.
Valmistus ja käyttö

Strontiumkarbonaattia valmistetaan celestiittimineraalista, joka on koostumukseltaan strontiumsulfaattia. Ensimmäisessä vaiheessa strontiumsulfaatti pelkistetään hiilen avulla strontiumsulfidiksi, joka liukenee veteen. Strontiumsulfidiliuoksista strontiumkarbonaattia saostetaan joko hiilidioksidin tai natriumkarbonaatin avulla. Menetelmän valinta riippuu muun muassa mahdollisuuksista hyödyntää sivutuotteina muodostuva vetysulfidi ja natriumsulfidi. Saostunut tuote suodatetaan ja kuivataan.
Strontiumkarbonaatin tärkein kohde on ollut väritelevisioissa käytettävien kuvaputkien loisteaineiden valmistus. Strontiumkarbonaatista valmistetaan muita strontiumyhdisteitä kuten strontiumkloridia, strontiumnitraattia ja strontiumoksidia, josta pelkistetään metallista strontiumia. Strontiumkarbonaattia käytetään myös kestomagneettien ja dielektristen keraamien valmistukseen, lyijyn poistamiseen sinkistä ja punaisten ilotulitteiden valmistamiseen.
Aiheesta muualla

PubChem: Strontium carbonate (englanniksi)
Sudanin vaakuna

Sudanin vaakuna on Sudanin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se on otettu käyttöön vuonna 1969.
Vaakunan lintu on sihteeri, joka on Sudanin alueella tyypillinen lintu. Linnun yläpuolella on valtion arabiankielinen tunnuslause النصر لنا, An-nasr lana, suomeksi voitto on meidän. Alhaalla lukee maan virallinen arabiankielinen nimi  جمهورية السودان‎, Jumhūriyyat as-Sūdān. Valtion vaakuna on myös Sudanin presidentin lipussa.