stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bartella

| Bartella |
| --- | --- |
 Bartella
 Koordinaatit: 36°21′8″N, 43°22′47″E 
Valtio:   Irak
Maakunta:  Ninive
Piirikunta:  Al-Hamdaniya
Väkiluku (2020)  (arvio):  3 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bartella on pikkukaupunki Irakin Niniven maakunnassa Mosulin kaupungin koillispuolella. Vuonna 2020 Bartellan asukasluku oli arviolta 3 000. Sen asukkaat ovat pääosin kristittyjä syyrialais-ortodokseja. Vähemmistö on kaldealaiskatolisia ja šabakeja.
Maantiede

Bartella sijaitsee Pohjois-Irakin Niniven maakunnassa noin 20 kilometriä Mosulista itään ja 60 kilometriä Arbilista länteen. Tigris virtaa kaupungista länteen ja Khazir sen itäpuolella. Naapuripaikkakuntia ovat esimerkiksi Karamles ja Bagdida. Lähialue tunnetaan Niniven tasankona.
Historia

Bartellan nimi lienee johdettu muodosta Bet Bar Telli tai Bet Tarlai, joka viittaa "tunnettuun kylään vuoren juurella". Paikalla sijaitsee rauniokumpu, joka on peräisin Aleksanteri Suuren ajoilta. Paikka tunnetaan nimeltä historiallisista lähteistä 500–600-luvuilta. Paikalliset harjoittivat 600-luvulta alkaen nestoriolaista kristinuskoa. Etenkin viereisen Mar Mattan luostarin vaikutuksesta paikalliset kuitenkin alkoivat ajan kanssa liittyä syyrialais-ortodoksiseen kirkkoon. Bartellasta tuli kirkon tärkeä keskus Niniven tasangon alueella ja monista paikallisista tuli kirkon piispoja ja patriarkkoja.
Bartella on kärsinyt historiansa aikana useista hävityksistä. Nadir Šahin johtamat persialaiset hävittivät sen sotaretkellä vuonna 1743 ja beduiinit iskivät vuosina 1756-1758. Jesidiemiiri Tšōlō Be iski kaupunkiin joukkoineen vuonna 1789 ja vuonna 1791 aluetta koetteli nälänhätä.
Äärijärjestö Isisin joukot valtasivat Bartellan elokuussa 2014 ja paikallinen väestö pakeni. Irakin armeijan joukot valtasivat kaupungin takaisin lokakuussa 2016.
Väestö

Bartellan asukasluku vuonna 2020 oli arviolta 3 000. Ennen Isisin saapumista asukasluku oli ollut noin 10 000. Valtaosa asukkaista on kristittyjä ja heistä noin 2/3 kuuluu syyrialais-ortodoksiseen ja 1/3 kaldealaiskatoliseen kirkkoon. Kaupungissa asuu myös vähemmistö šabakeja, joita ennen vuotta 2003 oli noin 5 %. Heidän suhteellisen osuutensa on arvioitu kasvaneen myöhemmin huomattavasti.
Lähellä sijaitseva Mar Mattan eli Matteuksen luostari.
Kaldealaiskatolinen Mar Giwargisin kirkko.
Benoît Hamon

| Benoît Hamon |
| --- | --- |

Opetusministeri
 2.4.2014–25.8.2014  
Presidentti:  François Hollande
Edeltäjä:  Vincent Peillon
Seuraaja:  Najat Vallaud-Belkacem
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1967 (ikä 57)
Tiedot
Puolue:  Génération.s, le mouvement
Muut puolueet:  sosialistinen puolue (–2017)
 Nimikirjoitus
Benoît Hamon (s. 26. kesäkuuta 1967 Saint-Renan, Ranska) on ranskalainen poliitikko ja entinen sekä Ranskan sosialistisen puolueen (PS) että Euroopan sosialidemokraattisen puolueen jäsen.
Hamon oli Itä-Ranskasta valittu Euroopan parlamentin jäsen (MEP) vuosina 2004–2009. Hän oli opetusministeri huhtikuusta 2014 elokuuhun 2014. Hän erosi tehtävästä, kun presidentti François Hollande hylkäsi sosialistisen ohjelman. Hän johti Ranskan sosialistipuolueen vasemmistosiipeä vuonna 2008 puolueen Reimsin kongressissa ja oli ehdokkaana sen ensimmäiseksi sihteeriksi. Toukokuussa 2012 Hollande nimitti hänet kauppa- ja valtiovarainministeriön apulaisministeriksi, joka vastaa yhteisötaloudesta.
Hamon valittiin PS:n presidenttiehdokkaaksi vuoden 2017 Ranskan presidentinvaaleihin. Hän oli asettunut ehdokkaaksi valittaessa PS:n ehdokasta kilpailijoinaan vahvana ehdokkaana pidetty Manuel Valls ja entinen teollisuusministeri Arnaud Montebourg. Hamonia ei aluksi pidetty todennäköisenä voittajana, mutta jo ennakkoäänestyksessä 22. tammikuuta hän sai kuitenkin enemmän ääniä (36,1 prosenttia) kuin Valls (31,2 prosenttia). Hamon nousi ensimmäisellä kierroksella 22. tammikuuta kärkeen Vallsin edelle ja sai Montebourgin tuen, joka oli kolmas.
Hamon sijoittui vuoden 2017 presidentinvaaleissa viidenneksi 6,36 prosentin ääniosuudella. Hän tuki toisella kierroksella Emmanuel Macronia.
Heinäkuussa 2017 Hamon jätti sosialistisen puolueen ja perusti Mouvement du 1er Juillet (M1717) -puolueen, joka nimettiin myöhemmin Génération.s, le mouvementiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benoît Hamon Wikimedia Commonsissa
Benoît Hamon Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Benoît Constant Coquelin

| Benoît Constant Coquelin |
| --- | --- |
 Benoît Constant Coquelin
Henkilötiedot
Syntynyt: 1841
Kuollut: 1909 (67–68 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Benoît Constant Coquelin eli Coquelin vanhempi eli Coquelin aîné (1841–1909) oli ranskalainen näyttelijä. Hän sai opetuksensa Pariisin konservatoriossa. Hän esiintyi ensi kerran Théâtre-Français’ssa René Gros’n osassa (Dépit amoureux) ja liittyi jo 1863 teatteriin vakinaiseksi näyttelijäksi. Hän oli kooltaan pieni, ulkomuodoltaan ruma. Hänen äänensä oli laaja mutta samalla terävä. Kaikesta huolimatta hän oli aikansa nerokkaimpia näyttelijöitä. Lämpö ja luonnollisuus pulppuilivat esiin kaikista hänen roolitöistään. Hän kirjoitti muun muassa teokset L’art et le comédien (1880) ja L’art de dire le monologue (1884). Hän kävi Helsingissä 1906.
Myös Coquelinin nuorempi veli Alexandre Honoré Ernest Coquelin eli Coquelin Cadet (1848–1909) oli näyttelijä. Hänen erikoisalansa olivat nuorekkaat koomiset osat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benoît Constant Coquelin Wikimedia Commonsissa
Benoît Lamy

Benoît Lamy (19. syyskuuta 1945 – 15. huhtikuuta 2008) oli belgialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hänen töitään ovat Home Sweet Home (1973, pääosia Claude Jade), Jambon d'Ardenne (1977, pääosia Annie Girardot), La vie est belle (1987) ja Combat de fauves (1997).
Lamy oli ehdolla Kultaisen leijonan saajaksi Venetsian elokuvajuhlilla 1997. Hän voitti kulta-Bayard'n ranskankielisen elokuvataiteen kansainvälisillä Namur-juhlilla (1997) ja diplomin Moskovan elokuvajuhlilla (1973). Hän oli Moskovassa ehdolla myös kultapalkinnon saajaksi 1973.
Lamy oli 62-vuotias kuollessaan huhtikuussa 2008.
Aiheesta muualla

Benoît Lamy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jyrki Sailo

Karl Jyrki Sailo (28. kesäkuuta 1913 Helsinki – 24. lokakuuta 1980) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Sailo opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1933–1936 ja Accademia di Belle Artissa Firenzessä Italiassa 1936–1937. Hänen taiteilijan debyyttinsä oli 1940. Sailo osallistui Nuorten näyttelyihin vuosina 1945 ja 1946 sekä Suomen Kuvanveistäjäliiton näyttelyihin vuosina 1940, 1955 ja 1970.
Sailon vanhemmat olivat kuvanveistäjä Alpo Sailo ja tämän ensimmäinen puoliso Helga Sailo.
Teoksia

Sankaripatsas (1949), harmaa graniitti, Raision kirkon sankarihautausmaa
Sankaripatsas (1951), harmaa graniitti, Eurajoen kirkon sankarihautausmaa
Kalapoika-suihkukaivo (1955), pronssi, Riihimäki, Kirkkopuisto
Karjalainen äiti (Karjalaan jääneiden muistomerkki) (1962), pronssi, Kotka, Kirkkopuisto
Gustaf von Numers -seinäplaketti, Kannuksen rautatieasema 1963
Lapsenlikka (1964), pronssi, Riihimäki, Pääskypuisto
Teoksia > Valokuvia julkisista teoksista

Sankarimuistomerkki Ratsastava sotilas rukousasennossa, Raisio, 1949.
Sankarimuistomerkki Isä hyvästelee poikansa,  yhdessä Jaakko Paatelan kanssa, Eurajoki, 1951.
Äiti ja lapsi, Riihimäki, 1951
Kalapoika, Riihimäki, 1955.
Karjalainen äiti, Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, Kotka, 1962.
Gustav von Numers -seinäplaketti, Kannus, 1963.
Lapsenlinkka, Riihimäki, 1964.
Käthyn muistokivi, Ypäjä, 1991.
Palkinnot

Palkinto Suomen suurkisojen taidekilpailussa 1947
Ylimääräinen palkinto Suomen Marsalkan ratsastajapatsaskilpailussa 1954 ja III palkinto uusintakilpailussa 1955
Julie Coin

| Julie Coin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1982 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Ranska
Tennispelaaja
Pituus:  172 cm
Paino:  65 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1999–
Palkintorahat:  816 036 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  60. (27.7.2009)
Voitot/tappiot:  362–269
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2009, 2010)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2009)
Wimbledon:  1. kierros (2009)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2008)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  49. (19.4.2010)
Voitot/tappiot:  171–126
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Julie Coin (s. 2. joulukuuta 1982) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 60 heinäkuussa 2009. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä.
Tennisura > 2008

Coinin läpimurto tapahtui Yhdysvaltain avoimissa 2008, jonne hän lähti maailmanlistan 188:ntena. Hän pääsi mukaan pääsarjaan voittamalla karsinnoissa Amanda McDowellin, Sesil Karatantchevan ja Elena Baltachan. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän pääsi pääsarjaan WTA-turnauksessa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Casey Dellacquan 7–6(6), 7–6(4). Toisella kierroksella hän teki jättiyllätyksen voittamalla maailmanlistan ykkösen ja turnauksen ykköseksi sijoitetun Ana Ivanovićin 6–3, 4–6, 6–3.. ESPN ja Sports Illustrated kutsuivat voittoa tennishistorian mahtavimpana yllätyksenä. Kolmannella kierroksella Coin ei pystynyt enää yllättämään, vaan hävisi Amélie Mauresmolle 4–6, 4–6.
Tennisura > 2009

Brisbanen turnauksessa Coin hävisi Amélie Mauresmolle toisella kierroksella. Naiset pelasivat noin 3 tuntia, ja Mauresmo voitti ottelun 5–7, 6–2, 7–6(11).
Coin voitti Elena Vesninan 6–4, 4–6, 6–1 ensimmäisellä kierroksella Australian avoimissa.
Tennisura > 2010

Australian avointen 1. kierroksella Coin hävisi australialaiselle Alicia Molikille 3–6, 7–6, 6–3 ja Ranskan avoimissa Kateryna Bondarenkolle. Wimbledonin avauskierroksella hän hävisi Sara Erranille ja US Openissa Alexandra Dulgherulle.
Aiheesta muualla

Julie Coin WTA:n sivuilla (englanniksi)
Atstreonaami

| --- | --- |


Atstreonaami
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-[(Z)-[1-(2-amino-1,3-tiatsol-4-yyli)-2-[[(2S,3S)-2-metyyli-4-okso-1-sulfoatsetidin-3-yyli]amino]-2-oksoetylideeni]amino]oksi-2-metyylipropaanihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 78110-38-0
ATC-koodi: J01DF01
PubChem CID: 5742832
DrugBank: DB00355
Kemialliset tiedot
Kaava: C13H17N5O8S2 
Moolimassa: 435,456
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 227 °C (hajoaa)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 60–70 %
Proteiinisitoutuminen: 56 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: noin 2 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: intravenoosi, intramuskulaarinen, inhalaatio
Atstreonaami (C13H17S2N5O8) on monobaktaameihin, joka on beetalaktaamien alaluokka, kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa atstreonaami on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, dimetyyliformamidiin ja dimetyylisulfoksidiin. Atstreonaamin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää bakteerien soluseinän peptidoglykaanikerroksen biosynteesiä. Se ei tehoa grampositiivisiin bakteereihin, mutta tehoaa useisiin gramnegatiivisiin bakteereihin kuten kolibakteeriin ja muihin enterobakteereihin sekä Pseudomonas aeruginosaan. Atstreonaami annetaan ruiskeena suoneen tai lihakseen ja lisäksi markkinoilla on inhaloitava atsreonaamin lysiinisuola. Yhdistettä voidaan usein käyttää mikäli potilas on allerginen penisilliineille tai kefalosporiineille. Lääkeaine on stabiili useita beetalaktamaaseja vastaan. Atstreonaamia on tutkittu myös käytettäväksi yhdessä beetalaktamaasien inhibiittorin avibaktaamin kanssa. Atstreonaamia käytetään muun muassa keuhkokuumeen, iho- ja pehmytkudostulehdusten, niveltulehdusten, aivokalvotulehdusten ja  virtsatietulehdusten hoitamiseen.
Haittavaikutukset

Tyypillisimmät atstreonaamin aiheuttamat haittavaikutukset ovat huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Yhdiste voi myös aiheuttaa ihottumaa ja pistoskohdan ärtymistä.
Julia Chanourdie

| Julia Chanourdie |
| --- | --- |
 Chanourdie EM-kisoissa vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1996 (ikä 28) Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Ammatti:  kiipeilijä
Uran tiedot
Pituus:  163 cm
Laji:  kisakiipeily, urheilukiipeily, boulderointi
Saavutukset
Ennätykset:  Redpoint: 9b
Julia Chanourdie (s. 25. kesäkuuta 1996) on ranskalainen ammattikiipeilijä. Hän osallistui yhdistetynkiipeilyn naistensarjaan vuoden 2020 kesäolympialaisissa sijoittuen kolmanneksitoista. Vuonna 2020 hän kiipesi 9a+-vaikeustasoisen reitin nimeltä Supercrackinette.
Chanourdie aloitti kiipeilyn kaksivuotiaana vanhempiensa kiipeilysalilla. Hänen isänsä valmentaa häntä.
Vuonna 2017 hän oli lead-kiipeilyn maailmancupissa Wujiangin osakilpailussa kolmas. Nuorten lead-kiipeilyn maailmanmestaruuskisoissa hän oli omassa ikäluokassaan kolmas vuosina 2013, 2014 ja 2015. Vuonna 2014 hän oli myös oman ikäluokkansa lead EM-kisoissa kolmas. Hänen paras sijoituksena aikuisten MM-kisoissa on kuudes sija vuoden 2016 lead-kiipeilyssä.
BMO Field

| BMO Field |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Toronto, Kanada
Koordinaatit:  43°37′58″N, 79°25′07″W
Avattu:  2007
Omistaja:  Toronton kaupunki
Käyttäjät
 Toronto FC   Kanadan jalkapallomaajoukkue   Kanadan rugby union -maajoukkue 
Katsojakapasiteetti
 21 566 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
BMO Field (myös National Soccer Stadium) on Kanadan Torontossa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii MLS-liigassa pelaavan Toronto FC:n sekä Kanadan jalkapallo- ja rugby union -maajoukkueiden kotikenttänä. Stadion on nimetty Bank of Montrealin päätoiminimen BMO Financial Groupin mukaan, mutta Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n alaisissa otteluissa siitä käytetään nimeä National Soccer Stadium eli Kansallisstadion.
BMO Field valmistui vuonna 2007 kaupungin keskustan länsipuolelle, Ontariojärven rannalla sijaitsevalle Exhibition Placen alueelle. Täsmälleen samalla paikalla on aikaisemmin toiminut neljä vanhempaa stadionia. Niistä viimeisin oli vuonna 1999 purettu Exhibition Stadium, joka toimi muun muassa baseballjoukkue Toronto Blue Jaysin kotikenttänä. BMO Fieldillä on pelattu vuoden 2007 jalkapallon alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen otteluita ja se on yksi naisten alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen näyttämöistä vuonna 2014. Stadionilla tullaan pelaamaan myös vuoden 2015 naisten MM-lopputurnauksen otteluita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMO Field Wikimedia Commonsissa
Bertil Werkström

Bertil Werkströmin arkkipiispan vaakuna.
Bertil Fredrik Werkström (9. kesäkuuta 1928 Lund, Ruotsi – 10. kesäkuuta 2010 Farsta, Tukholma) oli Härnösandin hiippakunnan piispa ja Ruotsin kirkon arkkipiispa 1983–1993[lähde? ].
Werkström valmistui teologian kandidaatiksi 1954, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Teologian lisensiaatti hänestä tuli 1959, ja hän kouluttautui 1959–1960 Yhdysvalloissa sairaalapapiksi. Siinä toiminnassa hän oli Ruotsissa uranuurtaja. Hän väitteli teologian tohtoriksi 1963 aiheenaan "Bekännelse och avlösning. En typologisk undersökning av Luthers, Thurneysens och Buchmans biktuppfattningar". Hänet valittiin 1975 Härnösandin piispaksi ja arkkipiispaksi 1983 Olof Sundbyn jälkeen Kuningas nimitti hänet 1984 varsinaiseksi hovisaarnaajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1993.
Werkstömin arkkipiispakaudella keskusteltiin vilkkaasti kirkon ja valtion suhteiden uudelleenjärjestämisestä. Hän toimi aktiivisesti ekumenian hyväksi. Hän oli mukana valmistelemassa Porvoon sopimusta, ja hänen aikanaan Ruotsin kirkon suhteet katoliseen kirkkoon paranivat huomattavasti. Hän tapasi paavi Johannes Paavali II:n useita kertoja, ja paavin ensimmäinen vierailu Ruotsiin tapahtui 1989 Werkströmin arkkipiispakauden aikana.
Bertin lemmenhuolet

| Bertin lemmenhuolet> Berts bekymmer |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Anders Jacobsson, Sören Olsson
Kuvittaja:  Sonja Härdin
Kieli:  ruotsi
Julkaistu:  1994
Suomennos
Suomentaja:  Pirkko Harainen
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1997
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Bertin lemmenhuolet (ruots. Berts bekymmer) on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1994 ja suomennos vuonna 1997.
Aiheesta muualla

Worldcat
AtlasGlobal

| Atlasjet |
| --- | --- |

 IATA: KK  –  ICAO: KKK 
Kutsukoodi:  Atlasglobal
Perustettu:  2001
Laivaston koko:  25
Kotipaikka:  Istanbul, Turkki
Avainhenkilö(t):  Tuncay Doganer, toimitusjohtaja
Yhtiön sivut:  http://www.atlasglb.com/en/
Atlasjetin Boeing 757-200
Airbus A321-231
AtlasGlobal (31. maaliskuuta 2015 asti Atlasjet) (IATA: KK, ICAO: KKK, kutsukoodi: Atlasglobal) on turkkilainen lentoyhtiö, jonka päätoimipaikka on Istanbul. Se lentää kotimaanlentoja sekä säännöllisiä charter-lentoja Euroopassa, Kazakstanissa ja Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Suomen ja Turkin välillä se lentää lomalentoja ainakin väleillä Helsinki–Antalya, Joensuu–Antalya ja Oulu–Antalya.
Historia

Yhtiö on perustettu 14. maaliskuuta 2001 ja se on aloittanut lentotoimintansa 1. kesäkuuta 2001. Lentoyhtiö on aiemmin tunnettu nimellä Atlasjet International Airlines.
Historia > Kaappaus

Yhtiön lentokone kaapattiin 18. elokuuta 2007 matkalla Kyprokselta Istanbuliin. Kaappaajat pakottivat lentokoneen lentämään Antalyan lentoasemalle tankkaukseen ja lentämään sieltä Iranin pääkaupunki Teheraniin tai Syyriaan.
Lentokoneessa oli kaappaushetkellä yhtiön mukaan 136 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä, jotka kaikki pääsivät pakenemaan koneesta Antalyan lentoasemalla kaappaajien antautuessa. Lentokone on tyypiltään Boeing MD-83.
Historia > Onnettomuus

Yhtiön MD-83-tyyppinen lentokone syöksyi maahan 30. marraskuuta 2007 Ispartassa, Turkissa, juuri ennen kuin sen oli määrä laskeutua Süleyman Demirelin lentoasemalle. Onnettomuudessa sai surmansa 50 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä.
Laivasto

Atlasjetin laivasto sisältää seuraavat lentokoneet:
8 Airbus A320-200
1 Airbus A319
16 Airbus A321
Aiheesta muualla

AtlasGlobal (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Bartender (EP)

| Bartender (EP) Peer Günt |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): T. T. Oksala
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 26.51
 Levy-yhtiö: Euros Redords
Listasijoitukset
  8. (11/1987)
Peer Güntin muut julkaisut
| Good Girls Don’t... 1987 | Bartender (EP) 1987 | Fire Wire 1988 |
Bartender (EP) on Peer Güntin kolmas EP, joka julkaistiin vuonna 1987. Levy sisältää kappaleen ”Boogie Man Keeps Coming”, ”Bartender”-singlen pidennetyn ja uudelleenmiksatun version sekä neljä Tavastia-klubilla äänitettyä livekappaletta.
EP nousi Suomen virallisen listan kahdeksannelle sijalle.
Kappaleet > A-puoli

Bartender – 6.30 (Extended)
Boogie Man Keeps Coming – 3.16
Kappaleet > B-puoli

Bartender – 3.02
She Was Here for the Rock’n Roll – 4.26
Let Her In – 3.40
Liquor and Drugs – 5.57
Kokoonpano

Timo Nikki – kitara, laulu
Teijo Kettula – basso, taustalaulu
”Twist Twist” Erkinharju – rummut
Aiheesta muualla

Bartender discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Peer Günt
| --- | --- |
Albumit:   Peer Günt  Backseat  Good Girls Don’t...  Fire Wire  Don’t Mess with the Countryboys  Smalltown Maniacs  No Piercing, No Tattoo  Guts and Glory  Buck the Odds 
Kokoelmat:   Peer Günt 1 / Through the Wall  Years On The Road  Golden Greats  20 suosikkia – Liquire and Drugs  Bad Boys Are Here 
Livealbumit:   Live at Rockperry  Live Today, Gone Tomorrow 
DVD:t:   Live at Rockperry  Live at Tavastia 
EP:t:   Through the Wall  Bad Boys Are Here  Bartender
Bertin päiväkirja

| Bertin päiväkirja> Berts dagbok |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Anders Jacobsson ja Sören Olsson
Kuvittaja:  Sören Olsson
Kieli:  ruotsi
Kustantaja:  Rabén & Sjögren
Julkaistu:  1987
Sivumäärä:  123
ISBN:  91-29-58331-4
Suomennos
Suomentaja:  Tuula Pölsä
Kansitaiteilija:  Sonja Härdin
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1992
Sivumäärä:  127
ISBN:  951-1-12034-4
Sarja: Bertin päiväkirjat
Seuraava:  Bertin salaiset muistiinpanot
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Bertin päiväkirja (ruots. Berts dagbok) on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama päiväkirjamuotoinen nuortenkirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1987 ja suomennos vuonna 1992.
Aiheesta muualla

Worldcat
Azarath (yhtye)

| Azarath |
| --- | --- |
 Bruno (2006)
Tiedot
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  death metal brutaali death metal
Kotipaikka:  Tczew, Puola
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Marek "Necrosodom" Lechowski, laulu, bassokitara, kitara   Bartłomiej "Bart" Szudek, kitara   Zbigniew "Inferno" Promiński, rummut   Piotr "P." Ostrowski, bassokitara  
Entiset jäsenet:  Andrzej "D." Zdrojewski, kitara (1998–2003)  Bartłomiej "Bruno" Waruszewski, laulu, bassokitara, kitara (1998–2009)  Mariusz "Trufel" Domoradzki, kitara (2003–2011)  Radosław "Thorn" Murawski, bassokitara (1998–2000) 
Levy-yhtiö:  Pagan Records   Agonia Records   Deathgasm Records   Witching Hour Productions  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Azarath on puolalainen death metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1998 Tczewissä, Puolassa. Yhtyeen perustivat yhdessä kitaristi D., vokalisti Bruno sekä rumpali Inferno, joka on yhtyeen nykyisen kokoonpanon ainoa perustajajäsen.
Diskografia

Studioalbumit
Demon Seed (2001,  Pagan Records)
Infernal Blasting (2003,  Pagan Records)
Diabolic Impious Evil (2006,  Pagan Records)
Praise the Beast (2009,  Agonia Records, Deathgasm Records)
Blasphemers’ Maledictions (2011,  Witching Hour Productions)
In Extremis (2017)
Saint Desecration (2020)
”Holy Possession” (2011, Witching Hour Productions)
Split-albumit
Death Monsters (2004,  Time Before Time Records, Stillborn -split)
Demot
Traitors (1998)
Promo 2000 (2000)
Kokoonpano

Marek "Necrosodom" Lechowski – laulu (2009–), bassokitara (2009–2011), kitara (2011–)
Bartłomiej "Bart" Szudek – kitara (2000–)
Zbigniew "Inferno" Promiński – rummut (1998–)
Piotr "P." Ostrowski – bassokitara (2011–)
Entiset jäsenet
Andrzej "D." Zdrojewski – kitara (1998–2003)
Mariusz "Trufel" Domoradzki – kitara (2003–2011)
Bartłomiej "Bruno" Waruszewski – laulu (1998–2009), kitara (1998–2000), bassokitara (2000–2009)
Radosław "Thorn" Murawski – bassokitara (1998–2000)
Aiheesta muualla

Azarath (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Jääkiekon European Trophy 2012

| Jääkiekon European Trophy 2012 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  kolmas
Joukkueiden määrä:  32
Sarja alkoi:  31. heinäkuuta 2012
Sarja päättyi:  16. joulukuuta 2012
Runkosarjan voittaja:   Luleå HF
Mestari:   Luleå HF
Toinen sija:   Färjestad BK
Pistepörssin voittaja:   Josh Holden (EV Zug)
Runkosarjan arvokkain pelaaja:   Corey Locke (TPS)
Pudotuspelien pistepörssin voittaja:   Rickard Wallin (Färjestad BK)
Yleisökeskiarvo:  2 616
  ← 2011 :  2013 → 
Jääkiekon European Trophy 2012 oli kolmas järjestetty seurajoukkueiden European Trophy turnaus. Turnauksen lohkovaihe käynnistyi 31. heinäkuuta ja päättyi 28. marraskuuta. Pudotuspelit pelattiin Wienissä ja Bratislavassa 13.–16. joulukuuta. Turnaukseen osallistui 32 joukkuetta.