stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Windows NT
Historia

NT:n kehitys alkoi korvaajana OS/2 versiolle 2, mutta Windows 3.0:n menestys muutti suunnitelmia. 
Microsoft palkkasi David Cutlerin elokuussa 1988 kehittämään NT:n ja toi mukanaan useita VMS:n kehityksessä mukana olleita henkilöitä. NT:ssä esiintyvät suunnitteluperiaatteet ja pääkonseptit esiintyivät jo Digitalin RSX-11M-käyttöjärjestelmässä. NT:n alkoi "OS/2 NT" -projektina ja tavoitteena oli säilyttää OS/2:n Presentation Manager ohjelmointirajapinta. Windows 3.0:n julkaisun jälkeen Win32 API:sta tuli sen pääasiallinen ohjelmointirajapinta ja yhteensopivuus 16-bittisen Windows 3.0 -rajapinnan kannassa oli tärkeä tekijä.
Windows NT:n ensimmäinen julkaistu versio käytti sisäistä versionumeroa 3.1. Seuraavat julkaistut versiot olivat 3.5, 3.51 ja 4.0.
Windows NT julkaistiin huhtikuussa 1993. Windows NT 3.1 ei ollut kovin suosittu, muun muassa sen 12 MB:n keskusmuistivaatimusten vuoksi. NT 3.1 sisälsi oman Win32-sovellusrajapinnan lisäksi myös tuen 16-bittisille Windows/DOS- sekä OS/2- ja POSIX-sovelluksille. NT 3.1 oli saatavissa Intel x86 -suorittimien lisäksi myös DEC Alpha- ja MIPS R4000 -arkkiehtuureille.
Myöhemmät versiot kuten NT 3.5 tai NT 3.51 eivät menestyneet kovin paljon paremmin. Erään bugin vuoksi Windows NT 3.5 ei toiminut Intel Pentium -suoritinta uudemmilla suorittimilla.
Kesällä 1996 julkaistussa Windows NT 4.0:ssä oli Windows 95:n käyttöliittymän kaltainen käyttöliittymä, ja siitä tuli ensimmäinen suosittu Windows NT -versio. Sen tuki päättyi 30.6.2004, ja sitä seuraavia käyttöjärjestelmiä Microsoft ei enää myynyt NT-nimikkeellä.
Ominaisuudet

Microsoft kehitti ensimmäisen version Windows NT:sta Intel i860 -suorittimelle.
Windows NT tukee sisäisesti Unicode-merkistöä. Sitä varten kehitettiin uusi NTFS-tiedostojärjestelmä IBM:n HPFS:n pohjalta. Jo Windows NT 3.1 tuki sisäisesti pitkiä tiedostonimiä DOS:in 8+3-merkkisten sijaan, mutta Windows 3.1:stä peräisin oleva NT 3.1:n käyttöliittymä ei mahdollistanut niiden käyttöä.
NT:n ja VMS:n yhtäläisyyksien vuoksi Microsoft maksoi Digitalille 65–100 miljoonaa dollaria, NT:lle lisättiin tuki Alpha-suorittimelle sekä osapuolet tekivät promootio- ja koulutussopimuksia.
Ydin

NT:n ytimen on sanottu perustuvan Mach-mikroytimeen, mutta NT:n ydin on suurelta osin monoliittinen: laiteajurit sekä suuri osa käyttöjärjestelmästä ovat kaikki samassa ytimen osoitevaruudessa. 
Ydinmoodissa suoritetaan Executive, itse ydin ja laiteajurit sekä laitteiston abstraktiokerros (Hardware abstraction layer, HAL). Lisäksi ikkunointi ja grafiikka suoritetaan ytimen tilassa. Executiveen kuuluvat muistinhallinta, prosessien ja säikeiden hallinta, käyttäjäoikeudet, laite-IO, verkkotoiminnot ja prosessien välinen kommunikaatio.
Lisänä on tuki eri persoonallisuuksille kuten DOS, OS/2 ja POSIX-rajapinnat.
Julkaisut

| Versio | Jakelunimi | Versiot | Julkaisupäivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3.1 | Windows NT 3.1 | Workstation, Server | 27. heinäkuuta 1993 |
| 3.5 | Windows NT 3.5 | Workstation, Server | 21. syyskuuta 1994 |
| 3.51 | Windows NT 3.51 | Workstation, Server | 30. toukokuuta 1995 |
| 4.0 | Windows NT 4.0 | Workstation, Server, Server Enterprise Edition, Terminal Server, Embedded | 31. heinäkuuta 1996 |
| 5.0 | Windows 2000 | Professional, Server, Advanced Server, Datacenter Server | 17. helmikuuta 2000 |
| 5.1 | Windows XP | Starter, Home, Professional, Extended IA64, Media Center, Tablet PC, Embedded* | 25. lokakuuta 2001 |
| 5.1 | Windows FLP | Fundamentals for Legacy Personal Computers | 8. heinäkuuta 2006 |
| 5.2 | Windows XP | 64-bit Edition Version 2003 | 28. maaliskuuta 2003 |
| 5.2 | Windows Server 2003 | Standard, Enterprise, Datacenter, Web, Small Business Server | 24. huhtikuuta 2003 |
| 5.2 | Windows XP | Extended X64 | 25. huhtikuuta 2005 |
| 5.2 | Windows Server 2003 R2 | Standard, Enterprise, Datacenter, Web, Storage, Small Business Server, Compute Cluster | 6. joulukuuta 2005 |
| 5.2 | Windows Home Server | N/A | 16. heinäkuuta 2007 |
| 6.0 | Windows Vista | Starter, Home Basic, Home Premium, Business, Enterprise, Ultimate* | 30. tammikuuta 2007 |
| 6.0 | Windows Server 2008 | Standard, Enterprise, Datacenter, Web, Storage, Small Business Server | 27. helmikuuta 2008 |
| 6.1 | Windows 7 | Starter, Home Basic, Home Premium, Professional, Enterprise, Ultimate* | 22. lokakuuta 2009 |
| 6.1 | Windows Server 2008 R2 | Foundation, Standard, Enterprise, Datacenter, Web Server, HPC Server, Itanium-Based Systems | 22. lokakuuta 2009 |
| 6.1 | Windows Home Server 2011 | N/A | 6. huhtikuuta 2011 |
| 6.2 | Windows 8 | Basic, Pro, Enterprise, RT | 26. lokakuuta 2012  |
| 6.2 | Windows Server 2012 | Foundation, Essentials, Standard, Datacenter | 4. syyskuuta 2012 |
| 6.3 | Windows 8.1 | Basic, Pro, Enterprise, RT | 18. lokakuuta 2013 |
| 6.3 | Windows Server 2012 R2 | Foundation, Essentials, Standard, Datacenter | 18. lokakuuta 2013 |
| 10.0 | Windows 10 | Windows 10 Home, Windows 10 Pro, Windows 10 Enterprise, Windows 10 Education, Windows 10 IoT Core, Windows 10 Mobile ja Windows 10 Mobile Enterprise | 29. heinäkuuta 2015 |
| 10.0/6.4(Preview) | Windows Server 2016 | N/A | TBA |
| 10.0 | Windows 11 | Windows 11 Home, Windows 11 Pro, Windows 11 Enterprise,  Windows 11 IoT Enterprise, Windows 11 Education | 5. lokakuuta 2021 |
* Myös K-, N- ja E-mallit liikenteessä joista K ei sisällä Messengeriä, N ei sisällä Media Playeria ja E ei sisällä Internet Exploreria ja myyntipaketit, kuten esim. KNE, joka ei sisällä mitään näistä.
Ohjelmointikielet

Suurin osa Windows NT:stä on ohjelmoitu C- tai C++-kielellä, jonka lisäksi on pieni osa assembly-kielellä.
Yhteensopivuus

DOS-yhteensopivuuden vuoksi Windows NT:n mukana on ollut vuodesta 1993 lähtien NTVDM-komponentti (NT Virtual DOS Machine) 16-bittisien MS-DOS-ohjelmien suorittamiseen. NTVDM on rajattu 32-bittisille IA-32-suorittimille ja se ei ole enää tuettu x86-64 tai ARM-suorittimilla.
Juoksula

| Juoksula Ёксолово, Joksolovo |
| --- | --- |
 Juoksula
 Koordinaatit: 59°53′19″N, 30°47′38″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Seuloskoin piiri
Kunta:  Rosmittala
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  53
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juoksula (ven. Ёксолово, Joksolovo) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Rosmittalan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläosassa 9 kilometriä Rosmittalasta itään. Kylässä on 53 asukasta (vuonna 2011).
Kylä lienee syntynyt 1800–1900-lukujen vaihteessa. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan siellä oli 163 asukasta, jotka kaikki olivat inkerinsuomalaisia. Juoksula kuului 1920-luvulla Manuskalan ja 1930-luvulla Pappilanaution suomalaiseen kyläneuvostoon. Inkeriläiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon toisen maailmansodan aikana vuonna 1942.
Junost

Junost (ven. Юность, ”Nuoruus”) on Moskovassa vuodesta 1955 lähtien ilmestynyt kirjallinen aikakauslehti.
Valentin Katajevin aloitteesta perustettu Junost oli erityisesti nuorisolle suunnattu Neuvostoliiton kirjailijaliiton äänenkannattaja. Se sai suuren suosion, ja vuonna 1975 sen levikki oli 2,6 miljoonaa kappaletta.
Vuodesta 1991 lähtien Junost on ollut riippumaton julkaisu. Sen päätoimittajina ovat työskennelleet Valentin Katajev (1955–1961), Boris Polevoi (1961–1981), Andrei Dementjev (1981–1992), Viktor Lipatov (1992–2007), Valeri Dudarev (2007–2019) ja Sergei Šargunov (vuodesta 2019). Junostissa on julkaistu muun muassa Bella Ahmadulinan, Jevgeni Jevtušenkon, Andrei Voznesenskin, Vasili Aksjonovin ja Eduard Limonovin teoksia.
Aiheesta muualla

Junostin sivusto
Juovapetoahven

| Juovapetoahven> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Petoahvenet Bathybates
Laji::  vittatus
Kaksiosainen nimi
 Bathybates vittatus  Boulenger, 1914 
Katso myös
   Juovapetoahven Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovapetoahven (Bathybates vittatus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja petoahventen (Bathybates) sukuun kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä, jossa se elää parvissa ja käyttää ravinnokseen pääasiassa sillejä. Juovapetoahven voi kasvaa enintään 42 senttimetrin mittaiseksi. Lajia pidetään akvaariokalana.
Carl Fr. Junnelius

Carl Fr. Junnelius
Carl Fredrik Junnelius (26. lokakuuta 1838 Oulu – 4. toukokuuta 1907 Turku) oli suomalainen kauppias, kunnallispoliitikko, kunnallisneuvos ja teollisuusmies.
Ura

Junnelius kirjoitti ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1848. Oltuaan liikealalla Oulussa hän siirtyi 1855 Turkuun kirjanpitäjäksi Carl Magnus Dahlströmin liikkeeseen.
Oppivuosien jälkeen hän perusti vuonna 1870 tehdas- ja siirtomaatavaroiden liikkeen Turkuun Linnankatu 10:een. Hän osti vuonna 1888 yhdessä kunnallisneuvos G. A. Petreliuksen kanssa Ab. John Barker & Co:n puuvillakehräämön. Hän oli vuonna 1874 myös Turun Kaakelitehdas Oy:n osakas. Junnelius omisti osan tynnyri- ja voiastiatehdasta nimeltä Mekaniska tunnbinderiet. Hän oli useiden yritysten johtokunnan jäsen., muun muassa  hevosraitiotieliikenteen aloittaneessa yhtiössä Spårvägsaktiebolag i Åbo – Ratatieosakeyhtiö Turussa  Junnelius oli osakkaana Turun Kaakelitehtaassa, jossa hän toimi johtajana vuonna 1885.
Junnelius oli Turun kaupunginvaltuutettuna vuonna 1881.
Junnelius rakennutti 1889 Maarian Latokarin luodolle Turun ensimmäisen rautaisen paloöljysäiliön. ja vuonna 1900 hän rakennutti Turun Linnankatu 8:aan saksalaisen arkkitehdin Willy Oestin piirustusten mukaisen, jugendtyylisen kolmikerroksisen kivitalon, jonka julkisivutiilet tuotiin Ruotsista. Talo purettiin vuonna 1961 Turun taudin aikana.
Junneliuksen puoliso oli Bertha o.s. Kumlin ja heillä oli kuusi lasta.
Junnelius antoi huomattavia lahjoituksia eri tahoille. Hän lahjoitti muun muassa Barkerin tehtaan työväestön avustuskassaan sekä vastaperustetun Turun urheilupuiston rakentamiseen.
Loistikka

| Loistikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Hunajaoppaat Indicatoridae
Suku::  Loistikat Prodotiscus
Laji::  zambesiae
Kaksiosainen nimi
 Prodotiscus zambesiae  Shelley, 1894 
Alalajit
 P. z. ellenbecki  P. z. zambesiae 
Katso myös
   Loistikka Wikispeciesissä   Loistikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Loistikka (Prodotiscus zambesiae) on hunajaoppaisiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan itäosista.
Koko ja ulkonäkö

Loistikka on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, rinta ja vatsa ovat harmaat. Loistikan selkä, siivet ja perä ovat oliivinvihreät. Perässä on myös valkoinen laikku, jonka höyhenet loistikka kykenee pörhistämään.
Levinneisyys ja elinympäristö

Loistikkaa tavataan Etiopiasta, Keniasta, Tansaniasta Angolaan ja Mosambikiin ulottuvalta alueelta sekä Botswanasta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät ja sitä tavataan myös puutarhoista. Lajin ravintoa ovat hyönteiset ja toisinaan hedelmät. Loistikka on  pesäloinen ja munii esimerkiksi rillien ja medestäijien pesiin. Linnun lisääntymiskausi on levinneisyysalueen pohjoisosissa huhtikuulta elokuulle ja joulukuulta helmikuulle ja eteläosissa elokuulta helmikuulle.
Judaea (provinssi)

| Judaea Provincia Judaea> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Judaean provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta
Nykyinen valtio/alue:  Israel, Palestiina, Egypti, Jordania, Syyria
Perustettu:  6 / 44
Lakkautettu:  135
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  keisarin provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Caesarea Maritima
Judaea (lat. Provincia Judaea) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa ja käsitti alueen pääosin nykyisten Israelin ja Palestiinan valtioiden alueella.
Maantiede

Judaean provinssi käsitti suurin piirtein nykyisen Israelin pohjoisosan ja koko nykyisen Palestiinan. Sen alue vastasi osittain sille nimen antanutta historiallista Juudean aluetta, mutta oli kuitenkin sitä laajempi. Provinssi rajoittui etelässä suunnilleen Kuolleenmeren eteläpäästä Välimeren rantaan vedettävälle linjalle. Pohjoisessa se ulottui Galileanjärven eli Genesaretinjärven pohjoispuolelle sekä käsitti myös Dekapoliin aluetta järven itäpuolella nykyisten Syyrian ja Jordanian alueilla, sekä Jordan-joen itäpuolta samoin nykyisen Jordanian alueella. Siihen kuului myös jonkin verran nykyiselle Egyptille kuuluvaa Siinain aluetta. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea Maritima.
Maantiede > Kaupunkeja

Judaean roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Abila
Anthedon
Antipatris
Apollonia
Askalon (Ascalon)
Azotos (Azotus)
Betomolakhon (Betomolachon)
Caesarea Maritima
Diospolis
Dora
Elusa
Emmaus Nikopolis (Emmaus Nicopolis)
Filotera (Philotera)
Flavia Neapolis
Gadara
Gaza
Iamneia (Jamnia)
Iamneia Paralios (Jamnia Paralius)
Ioppe (Joppe)
Jerusalem (Hierosolyma) (vuoteen 70)
Kapernaum (Capernaum)
Legio
Lydda
Magdala
Maiuma (Maioma Ascalonitis)
Maiuma (Maioma Gazae)
Mampsis
Marisa
Rafia (Raphia)
Samaria eli Sebaste
Sepforis eli Diokaisareia (Sepphoris, Diocaesaraea)
Skythopolis (Scythopolis)
Sykomazon
Tiberias
Historia

Judaean provinssi perustettiin vuonna 6 jaa., ja sitä hallitsi prefekti vuoteen 41. Vuosina 41–44 alueella oli autonomia Herodes Agrippan hallitsemana, joten provinssia ei tuolloin ollut olemassa. Provinssi perustettiin uudelleen vuonna 44, jonka jälkeen sitä hallitsi prokuraattori vuoteen 66 ja legaatti vuosina 70–132. Näin provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Provinssi lakkautettiin vuonna 135 ja korvattiin Syria Palaestinan provinssilla. Noin vuonna 395 se jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Palaestina prima, Palaestina secunda ja Palaestina salutaris (Palaestina tertia).
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina prima | (Palestiina) |  |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina secunda | (Palestiina) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Syria Palaestina | Palaestina salutaris (Palaestina tertia) | (Siinai) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Arabia | Arabia | (Jordania) |  |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Kirjallisuutta

River, Charles: The Roman Province of Judea: The Turbulent History and Legacy of Rome's Rule in Ancient Israel and Judah.  CreateSpace Independent Publishing Platform, 2017.  ISBN 9781981711352
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Judaea Wikimedia Commonsissa
Italian alueet ja Rooman provinssit vuonna 117
| --- | --- |
AugustuksenItalian alueet:   Regio I Latium et Campania  Regio II Apulia et Calabria  Regio III Lucania et Bruttii  Regio IV Samnium  Regio V Picenum  Regio VI Umbria  Regio VII Etruria  Regio VIII Aemilia  Regio IX Liguria  Regio X Venetia et Histria  Regio XI Transpadana 
Provinssit:   Achaea  Aegyptus  Africa proconsularis  Alpes Cottiae  Alpes maritimae  Alpes Poeninae et Graiae  Arabia Petraea  Armenia  Asia  Assyria  Bithynia et Pontus  Britannia  Cappadocia  Cilicia  Creta et Cyrene  Cyprus  Dacia  Dalmatia  Epirus  Galatia  Gallia Aquitania  Gallia Belgica  Gallia Lugdunensis  Gallia Narbonensis  Germania inferior  Germania superior  Hispania Baetica  Hispania Tarraconensis  Judaea  Lusitania  Lycia et Pamphylia  Macedonia  Mauretania Caesariensis  Mauretania Tingitana  Mesopotamia  Moesia inferior  Moesia superior  Noricum  Pannonia inferior  Pannonia superior  Raetia  Sardinia et Corsica  Sicilia  Syria  Thracia
Juhannusturilas

| Juhannusturilas |
| --- | --- |
 Aikuinen juhannusturilas (Amphimallon solstitiale).
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Scarabaeiformia
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Melolonthinae
Tribus::  Melolonthini
Suku::  Amphimallon
Laji::  solstitiale
Kaksiosainen nimi
 Amphimallon solstitiale  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Juhannusturilas Wikispeciesissä   Juhannusturilas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juhannusturilas (Amphimallon solstitiale) on lehtisarvisiin (Scarabaeidae) kuuluva kovakuoriaislaji.
Tuntomerkit

Aikuinen kuoriainen on noin 14–18 millimetrin mittainen. Juhannusturilas muistuttaa paljon kastanjaturilasta (Melolontha hippocastani), mutta on huomattavasti pienempi ja karvaisempi.
Tuntomerkit > Levinneisyys

Laji on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, missä sitä esiintyy kesä-heinäkuussa.
Elintavat

Lajia tavataan yleensä lehtipuilla ja pensailla, joiden lehtiä se käyttää ravinnokseen. Iltaisin koirailla on usein tapana lennellä suurissa parvissa puiden ympärillä.
Juhannusturilaan toukat elävät maan sisässä juuria syöden. Puutarhoissa ja taimikoissa niistä on suurta haittaa vahingoittaen erityisesti männyn taimia. 20–30 millimetrin mittaisia toukkia on kutsuttu rasvamakkaroiksi. Juhannusturilaan kehitys munasta aikuiseksi kestää yleensä kaksi vuotta, joskus kolme.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Juhannusturilas (Amphimallon solstitiale)
Ötökkätieto: Juhannusturilas (Amphimallon solstitiale)
iNaturalist: Juhannusturilas (Amphimallon solstitiale)
UPM-Kymmene: Kari Heliövaara, Metsiemme kovakuoriaisia, sivu 6: Juhannusturilas (Amphimallon solstitiale)  (pdf)
UniProt: Taxonomy - Amphimallon solstitiale (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Amphimallon solstitiale (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Amphimallon solstitiale, the Summer chafer (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Amphimallon solstitiale (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q768766  Wikispecies: Amphimallon solstitiale  BioLib: 55446  BOLD: 79499  CoL: D3L3  EoL: 3257769  EPPO: AMHISO  Fauna Europaea: 257482  Fauna Europaea (new): 8582d2f8-ea74-4a1f-918a-fa2dacdfb8ae  GBIF: 1063891  iNaturalist: 451915  NBN: NBNSYS0000141623  NCBI: 360071  Observation.org: 23684  Open Tree of Life: 508095  Laji.fi: MX.191863
Junttaputki

Junttaputki (engl. Stamping tube, saks. Stampfrohr) on eri puolilla maailmaa käytetty soitin. Soitin tunnetaan Itä-Aasiassa ja Afrikassa. Sitä käytetään erityisen paljon Etelä-Amerikassa, Karibialla sekä Tyynenmeren saarilla.
Junttaputki valmistetaan yleensä bambusta tai puusta ja viritetään. Äänenkorkeus riippuu putken pituudesta ja halkaisijasta.
Junttaputken soittaminen tapahtuu usein ryhmässä. Sitä soitetaan lyömällä putkea maata tai toisia esineitä vasten. Tällöin putki itse ja sen sisällä oleva ilmapatsas värähtelee.
Aiheesta muualla

Ääninäyte (rm-muodossa)
Juppiter

Jupiter Tonans, Museo del Prado (Madrid, Espanja)
Juppiter tai Jupiter (lat. Iuppiter tai Iūpiter) on alun perin roomalaisten taivaan ja sen ilmiöiden, valon ja ukkosen jumala, sittemmin ylijumala. Kohdattuaan kreikkalaiset roomalaiset samaistivat Juppiterin kreikkalaiseen Zeukseen ja Juppiterista tuli Saturnuksen poika ja Junon puoliso.
Juppiter oli Saturnuksen ja Rhean poika. Juppiterin vaimo oli Juno, ja hänellä oli tyttäret Minerva ja Fortuna. Juppiter tunnettiin useilla lisänimillä, jotka kuvaavat jumalan eri osapuolia ja tehtäviä. Näitä olivat mm:
Taivaaseen ja sen ilmiöihin liittyvät Caelestis (taivaallinen), Fulgurator (salamoiva), Tonantis (jylisevä), Lucetius (valon) ja Pluvius (sateentekijä).
sotaan ja sodankäyntiin liittyvät Stator (paonpysäyttäjä), Victor (voittoisa), Triumphator (ks. triumfi), Praedator (saaliin kerääjä) ja Feretrius, jolloin Juppiterille uhrattiin paras osuus sotasaaliista paareilla (feretrum).
Juppiter oli myös Rooman valtion jumala, jota palvottiin Capitolium-kukkulalla olevassa Rooman suurimmassa temppelissä. Juppiterin ohella temppelissä palvottiin tämän vaimoa Junoa ja tytärtä Minervaa, jolloin puhuttiin Capitoliumin kolminaisuudesta.
Juppiterille oli pyhitetty kotka ja tammi sekä Jupiter-planeetta.
Juppiterin genetiivimuoto latinassa on Iovis. Tästä tulee muun muassa termi joviaalinen. Sana Iuppiter tulee itaalisen kantakielen sanasta *djous patēr, jonka alkuosa merkitsi 'päivää' tai 'taivasta' (vrt. latinan diēs) ja jälkiosa 'isää' (vrt. latinan pater). *djous on samaa alkuperää kuin kreikan Zeus; Juppiter olikin roomalaisten Zeus.
Juomalaulu

Juomalaulu on laulu, jota lauletaan samalla kun juodaan alkoholia tai muuta juhlajuomaa. Juomalaulut voivat olla kansanlauluja, kuten ”Whiskey in the Jar”. Snapsilaulut ovat lyhyitä ja reippaita, usein laajalti tunnettuja ja helppoja oppia.
Juomalaulut kuuluvat myös osana opiskelijalauluihin. Laulunaihe voi olla myös vesi: ”Aqua vera – lauletaanpas vedestä”. Juomalauluihin liittyvät myös juomaleikit, joissa laulun aikana voidaan liikkua, kuten nousta tuolille tai taputtaa käsiä tahdin mukaan.
Kirjallisuutta

Hämäläinen, Jussi X.: Muutetut sitsit: Upouusia, ennenkuulumattomia juoma-, snapsi- ja sitsilauluja koko Suomen kansalle.  Espoo:  Desibelius, 2007.  ISBN 978-952-92-1624-6
Nikulainen, Marja-Liisa (toim.): Juomalaulut juhliin ja illanistujaisiin.  Helsinki:  Gummerus, 2010.  ISBN 978-951-20-8306-0
Nurminen, Erkki & Sarpaneva, Ontrei (toim.): Ylioppilaan laulukirja.  Turku:  Turun yliopiston ylioppilaskunta, 1999.  ISBN 951-96351-1-4
Suntila, Shimo (toim.): Scifistin malja.  Turku:  Arcturus, 2003.  ISBN 952-99187-0-4
Tainio, Iiro (koonnut): Kauneimmat juomalaulut.  Helsingissä:  Pikku-idis, 1993.  ISBN 952-9589-10-7
Tammi, Reko (toim.): Kultakurkku: Vaasan yliopiston ylioppilaskunnan laulukirja.  (3. painos)  Vaasa:  Vaasan yliopiston ylioppilaskunta, 2005.  ISBN 952-91-9040-9
Juliaaninen kalenteri

Juliaaninen kalenteri, vanhojen suomalaisten kielessä vanha luku, on ollut käytössä Euroopassa antiikin ajoista saakka. Sitä tarkentamaan kehitettiin 1500-luvulla gregoriaaninen kalenteri eli uusi luku, johon siirryttiin katolisissa maissa jo 1500-luvulla, muualla pääosin 1750-luvulla ja Venäjällä vallankumouksen yhteydessä 1918.
Juliaanisessa kalenterissa vuodessa on keskimäärin 365 ja 1/4 vuorokautta siten, että kalenterivuodessa on 365 vuorokautta paitsi joka neljäs vuosi 366. Juliaaninen kalenteri on tällä hetkellä (vuodesta 1900 alkaen) 13 vuorokautta gregoriaanista kalenteria jäljessä. Vuonna 2100 ero kasvaa 14 vuorokaudeksi.