stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carlin Motorsport
Formula Nissan/Renault 3.5-tilastot

| Vuosi | Auto | Kuljettajat | Kilpailut | Voitot | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset | Pisteet | Sijoitus | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Dallara-Nissan |  Narain Karthikeyan | 18 | 0 | 0 | 0 | 121 | 4. | 4. |
| 2003 | Dallara-Nissan |  Bruce Jouanny | 18 | 0 | 2 | 0 | 62 | 10. | 4. |
| 2004 | Dallara-Nissan |  Tiago Monteiro | 18 | 5 | 4 | 2 | 154 | 2. | 2. |
| 2004 | Dallara-Nissan |  Olivier Pla | 18 | 1 | 0 | 0 | 66 | 9. | 2. |
| 2005 | Dallara-Renault |  Andreas Zuber | 16 | 1 | 1 | 4 | 73 | 6. | 4. |
| 2005 | Dallara-Renault |  Will Power | 13 | 2 | 3 | 0 | 64 | 7. | 4. |
| 2005 | Dallara-Renault |  Giorgio Mondini | 9 | 0 | 0 | 0 | 5 | 24. | 4. |
| 2006 | Dallara-Renault |  Mikhail Aleshin | 17 | 0 | 1 | 4 | 41 | 11. | 4. |
| 2006 | Dallara-Renault |  Adrian Zaugg | 6 | 0 | 1 | 0 | 33 | 13. | 4. |
| 2006 | Dallara-Renault |  Sebastian Vettel | 4 | 1 | 1 | 0 | 28 | 15. | 4. |
| 2006 | Dallara-Renault |  Colin Fleming | 5 | 0 | 0 | 0 | 19 | 18. | 4. |
| 2006 | Dallara-Renault |  Gavin Cronje | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | 4. |
| 2007 | Dallara-Renault |  Sebastian Vettel | 7 | 1 | 1 | 1 | 74 | 5. | 3. |
| 2007 | Dallara-Renault |  Mikhail Aleshin | 17 | 1 | 1 | 0 | 44 | 13. | 3. |
| 2007 | Dallara-Renault |  Michael Ammermüller | 5 | 0 | 0 | 0 | 12 | 22. | 3. |
| 2007 | Dallara-Renault |  Robert Wickens | 4 | 0 | 0 | 0 | 6 | 25. | 3. |
| 2008 | Dallara-Renault |  Mikhail Aleshin | 16 | 0 | 0 | 0 | 73 | 5. | 5. |
| 2008 | Dallara-Renault |  Robert Wickens | 17 | 1 | 1 | 3 | 55 | 12. | 5. |
| 2009 | Dallara-Renault |  Oliver Turvey | 17 | 1 | 2 | 0 | 93 | 4. | 2. |
| 2009 | Dallara-Renault |  Jaime Alguersuari | 17 | 1 | 1 | 1 | 88 | 6. | 2. |
| 2010 | Dallara-Renault |  Mikhail Aleshin | 17 | 3 | 1 | 2 | 138 | 1. | 3. |
| 2010 | Dallara-Renault |  Jake Rosenzweig | 17 | 0 | 1 | 0 | 13 | 19. | 3. |
| 2011 | Dallara-Renault |  Jean-Éric Vergne | 17 | 5 | 4 | 1 | 232 | 2. | 1. |
| 2011 | Dallara-Renault |  Robert Wickens | 17 | 5 | 7 | 4 | 241 | 1. | 1. |
| 2012 | Dallara-Zytek |  Kevin Magnussen | 17 | 1 | 3 | 0 | 106 | 7. | 5. |
| 2012 | Dallara-Zytek |  Will Stevens | 17 | 0 | 0 | 0 | 59 | 12. | 5. |
| 2013 | Dallara-Zytek |  Carlos Huertas | 17 | 1 | 0 | 1 | 30 | 14. | 11. |
| 2013 | Dallara-Zytek |  Jazeman Jaafar | 15 | 0 | 0 | 0 | 24 | 17. | 11. |
| 2015 | Dallara-Zytek |  Tom Dillmann | 17 | 0 | 1 | 1 | 122 | 7. | 6. |
| 2015 | Dallara-Zytek |  Sean Gelael | 17 | 0 | 0 | 0 | 7 | 19. | 6. |

† = Sisältää muissa talleissa saavutetut pisteet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carlin Motorsport Wikimedia Commonsissa
Kotisivut
Felipe Nasr Britannian GP:ssä 2014.
Samuli Alonen

Samuli Alonen (s. 1977) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli muotoilijaksi Kuopion muotoiluakatemiassa. Vuonna 2000 valmistumisensa jälkeen Alonen rakensi Pykälistön vahtitupa-alueelle Jyväskylään oman ateljeensa. Taiteen luomista tukeakseen hän hankki vanhoja junavaunuja ja kunnosti niistä vaunugallerian pihapiirissä oleville raiteille.
Alonen voitti vuonna 2012 Billnäs Young Artists -nykytaidekilpailun, ja vuonna 2013 hän sai S-taidepalkinnon. Vuonna 2018 Alonen sai von Wright -innovaatiokilpailussa kunniamaininnan.
Koulutus

Kuopion muotoiluakatemia, 1997–2000
Keski-Suomen käsi- ja taideteollisuusoppilaitos, 1994–1996
Luottamustoimet ja jäsenyydet

Suomen Kuvanveistäjäliitto
Ornamo / Taidejaosto
Jyväskylän taiteilijaseura
Materia ry
Taiteilijat O
Keski-Suomen käsi - ja pienteollisuusyhdistys (puheenjohtaja vuodesta 2017)
Apurahat ja palkinnot

Von Wright -kilpailun valtakunnallinen innovaatiopalkinto luovuudesta vuonna 2018
S-taidekilpailun finaalissa vuonna 2017 teoksella ”Yöperhonen”
Taiteen Edistämiskeskus, kohdeapuraha vuonna 2014
S-taidepalkinto teoksella ”Citybird” vuonna 2013
Billnäs Young Artists -nykytaidekilpailun voitto vuonna 2012
Vuoden Koskettavin veistos näyttelyn yleisöäänestyksen voitto ”Citybird”- veistoksille vuonna 2011
Jyväskylän taiteilijaseura, Kiitos kuvataiteelta-palkinto vuonna 2008
Julkiset veistokset

Koskikara, 2002, Konnevesi, Siikakoski
Cityhirvi, 2008, Jyväskylä
Toritimantti, 2013, Viitasaari
Cityhirvet, 20xx (joskus 2008 ja 2014 välillä), Äänekoski kaupunki, Hirvaskangas
Cityhirvi, 2014, Seinäjoen kaupunki
Kotipesä, 2019, Tampere
Cityhirvi, 2020, Tampere
Vetonaula, 2022, Tuusula
Kotkan kaupunki Fuksinpuisto ” Siivillä”
Julkiset veistokset > Kuvia julkisista teoksista

Koskikara, 2002, Konnevesi.
Cityhirvi, 2008, Jyväskylä.
Cityhirvet, 20xx, Äänekoski (Hirvaskangas).
Toritimantti, 2013, Viitasaari.
Cityhirvi, 2014, Seinäjoki.
Kotipesä, 2019, Vuores, Tampere.
Cityhirvi, 2020, Vuores, Tampere.
Kiitohaukka, 2021, Vuores, Tampere.
Ikimetsä ja jatkumo, 2022, Vuores, Tampere.
Kotipesä, 2022, Vuores, Tampere.
Vetonaula, 2022, Tuusula.
Teoksia yksityisten ja yritysten kokoelmissa

Jyväskylän kaupunki
Kiina, Shanghain kaupunki
Metalliliitto
Outokumpu Oyj
SAK
Senaatti-kiinteistöt
SOK
Suomen Kivimuseo
Suomen Käsityön Museo
Vapo Oyj
YIT Oyj
Skanska
Faba
Muhammad ibn Saud

Muhammad bin Saud (1687–1765), oli Saudien hallitsijasuvun kantaisä. Noin vuonna 1500 suvun hallintaan päätyi eräitä taatelilehtoja, joka oli yksi harvoista maatalouden muodoista, jota alueella saattoi harjoittaa. Suku asettui sinne, ja ajan myötä alueesta kehittyi pieni kaupunki ja Al Saudit tunnustettiin sen johtajiksi. Hän liittoutui uskonnollisen johtajan Muhammad ibn Abd al-Wahhabin kanssa, ja wahhabilaisuudesta tuli hänen hallitsemansa alueen pääideologia. Wahhabiarmeijan avulla Saudit saattoivat levittää valtaansa uusille alueille.
Fartein Valen

Fartein Valen
Fartein Olav Valen (25. elokuuta 1887 Stavanger – 14. joulukuuta 1952 Haugesund) oli norjalainen säveltäjä. Vastapainoksi aikansa toisen suuren innovaattorin Klaus Eggen nationalistisille ja kansanomaiselle tyylille Valen loi kansainvälisempään atonaaliseen polyfoniaan pohjautuvaa musiikkia.
Valen opiskeli sävellystä Oslossa ja Berliinissä. Berliinin-aikoinaan hän sävelsi ensimmäiset julkaistut teoksensa, joiden joukossa on viulusonaatti (op. 3). Nämä varhaisteokset edustavat vielä myöhäisromanttista tyyliä ja hyödyntävät varsin erilaista sävelkieltä kuin säveltäjän myöhemmät teokset. 1930–40-luvuilla Valen sävelsi suurimuotoisia orkesteriteoksia, kuten neljä sinfoniaa, viulukonserton ja sävelrunon Kirkegården ved haver.
Haugesundissa ja Sveiossa järjestetään Fartein Valen -festivaali, jonka tarkoituksena on levittää tietoisuutta Valenin elämästä ja musiikista sekä lisätä ihmisten mielenkiintoa niitä kohtaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
IMSLP: Ilmaisia nuotteja
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Jaala

| Jaala> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kouvola |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Näkymä Pyhäjärvelle kirkolta.
Sijainti:  61°03′00″N, 026°28′55″E
Lääni:  Etelä-Suomen lääni
Maakunta:  Kymenlaakson maakunta
Seutukunta:  Kouvolan seutukunta
Kuntanumero:  163
Hallinnollinen keskus:  Jaalan kirkonkylä
Perustettu:  1879
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Kouvola Anjalankoski Elimäki Kuusankoski Valkeala Jaala
– syntynyt kunta:  Kouvola
Pinta-ala:  563,54 km²  (1.1.2008)
– maa:  432,71 km²
– sisävesi:  130,83 km²
Väkiluku:  1 855   (31.12.2008)
– väestötiheys:  4,29 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  13,1 %
– 15–64-v.:  62,1 %
– yli 64-v.:  24,8 %
Jaala on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Kymenlaakson maakunnassa, Etelä-Suomen läänissä. Kunnassa asui lakkautushetkellä 1 855 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 563,54 km², josta 130,83 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 4,29 asukasta/km². Jaala oli väkiluvultaan Suomen 350. suurin eli 66. pienin ja Kymenlaakson pienin kunta 31. joulukuuta 2008 eli kunnan lakkautushetkellä.
Jaala, Anjalankoski, Elimäki, Kouvola, Kuusankoski ja Valkeala liittyivät yhdeksi suurkunnaksi vuoden 2009 alussa. Kaupungin nimeksi tuli Kouvola ja asukasluvuksi lähes 90 000.
Jaalan naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Heinola, Iitti, Kuusankoski, Mäntyharju ja Valkeala.
Nykyään Jaala on yksi Kouvolan kuudesta suuralueesta. Vuonna 2017 väkiluku oli 1 626.
Väestö > Väestönkehitys

| Jaalan väestönkehitys 1980–2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 2 083 | 2 083 |
| 1985 | 1985 |    | 2 016 | 2 016 |
| 1990 | 1990 |    | 2 039 | 2 039 |
| 1995 | 1995 |    | 2 071 | 2 071 |
| 2000 | 2000 |    | 1 977 | 1 977 |
| 2005 | 2005 |    | 1 928 | 1 928 |
| 2008 | 2008 |    | 1 852 | 1 852 |
| 2015 | 2015 |    | 1 703 | 1 703 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuoden 2015 väkiluku koskee nykyistä Jaalan suuraluetta, joka kattaa kokonaan entisen Jaalan kunnan alueen.
Väestö > Taajamat

Vuoden 2000 lopussa Jaalassa oli 1 977 asukasta, joista 857 asui taajamassa, 1 115 haja-asutusalueilla ja 5:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Jaalan taajama-aste oli 43,5 %. Kunnassa oli vain yksi taajama, Jaalan kirkonkylä.
Liikenne

Kantatie 46 kulkee kunnan läpi. Jaalan kirkonkylässä pysähtyy Jyväskylän ja Kotkan välisiä pikavuoroja. Kunnan alueella sijaitsevat Rautkosken tienhaaran ja Uimilan pikavuoropysäkit kantatie 46:lla.
Talous

Elinkeinojakauma:
Maa- ja metsätalous 44 %
Teollisuus 9,77 %
Palvelut 40,9 %
Muut 5,33 %
Jaalassa sijaitseva Verlan tehdasmuseo, entinen puuhiomo ja pahvitehdas, on UNESCOn Maailmanperintöluettelossa. Jaalassa on vapaa-ajanasuntoja 3 057 kappaletta.
Historia

Kartanotaloutta Jaalassa ovat edustaneet Haverin, Ilonojan ja Vuorilahden kartanot.
Jaalan hautausmaalle on pystytetty muistokivi Uimilan taistelussa 18. huhtikuuta 1918 kaatuneille kolmelle suojeluskuntalaiselle.
Suomen sisällissodan aikana 28. huhtikuuta 1918 käytiin Jaalan Mäkelän kylän laidalla taistelu, jossa kapteeni Veselov yritti hyökätä puolentoistasadan sotilaan voimalla punakaartia vastaan. Kymmentuntisen kamppailun jälkeen joukot vetäytyivät Huhdasjärvelle tuloksetta. Kaatuneita oli 37, joista 14 haudattiin taistelukentälle. Huhdasjärven ja Vesalan kylistä Mäkelän kylään johtavan tien varrelle Jaalan suojeluskunta ja Jaalan Lotta Svärd hankkivat 14 kentälle haudatun suojeluskuntalaisen muistoksi kiven, joka paljastettiin 28. huhtikuuta 1920, kaksi vuotta taistelun jälkeen.
Kylät

Tässä on lueteltu Jaalan rekisterikylät. Niiden perässä on niihin kuuluvat osakylät tai merkittävän kokoiset alueet. Jaalassa oli 14 rekisterikylää.
Ansalahti
Haapalahti
Hartola
Honnila
Huhdasjärvi
Jaalan kirkonkylä
Hokkarinharju
Kyrönkylä
Verla
Metsäkylä
Karijärvi
Kimola
Paljakka
Palojärvi
Siikakoski
Taipale
Uimila
Vesala
Jaalassa syntyneitä tai vaikuttaneita

Pedro Hietanen (1949 Jaala – 2023), muusikko, kapellimestari, tuottaja sekä televisio- ja radioesiintyjä
Piia Keto, suomalainen tekstiilisuunnittelija ja kuvittaja
Dagmar Klami (1899 Jaala – 1956), lausuntataiteilija ja runoilija
Carl Edvard Krook (1823 Jaala – 1887 Varsova), Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri
Tapani Lemminkäinen (1912 Jaala – 1971), kuvataiteilija, taidegraafikko, piirtäjä, kirjailija ja taidearvostelija
Sulo Nykänen (1894 Pietari – 1941 Tallinna), Jaalan lentävän osaston johtaja valkoisten puolella Suomen sisällissodassa
Saara Röyhy  (1852 Jaala – 1934 Jaala), amerikansuomalainen kirjailija ja New Yorkin Uutisten toimittaja
Esko Salminen (historiantutkija)  (1937 Jaala – 2013 Espoo), professori ja lehdistöhistorian tutkija
Eero Syvänoja (1926 Jaala – 2022 Helsinki), graafinen suunnittelija.
Aapo K. Tulkki (1921 Jaala – 2011 Helsinki), mainosalan yrittäjä
Kulttuuri > Murre

Jaalan alueella puhutun kielen perustana on kaakkoishämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Jaalan murre kuuluu kaakkoishämäläisen murteen Iitin ryhmään.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Jaalan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kalasoppa, liutuloota eli peruna-lihalaatikko ja tikkutollo eli marjamämmi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaala Wikimedia Commonsissa
Kykkänen, Valtteri: Jaalassa viljeltiin tattaria tuhansia vuosia luultua aiemmin  25.4.2013. Helsinki:  Yleisradio Oy. Viitattu 1.12.2024.
| n k Kymenlaakson maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hamina  Kotka  Kouvola  Miehikkälä  Pyhtää  Virolahti 
Entiset kunnat:  Anjala  Anjalankoski  Elimäki  Haapasaari  Jaala  Karhula  Kuusankoski  Kymi  Sippola  Valkeala  Vehkalahti 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
The Rising of the Shield Hero

| The Rising of the Shield Hero |
| --- | --- |
盾の勇者の成り上がり   (Tate no Yūsha no Nariagari)
Genre: synkkä fantasia 
Light novel: The Rising of the Shield Hero
Tekijä: Aneko Yusagi
Julkaisija: Media Factory
Julkaistu: Monthly Comic Flapper
Ensimmäinen painatus: 22. elokuuta 2013 – jatkuu edelleen
Kirjojen lukumäärä: 22 
Manga: The Rising of the Shield Hero
Tekijä: Aiya Kyū
Julkaisija:  Media Factory  One Peace Books
Sarjajulkaisulehti: Monthly Comic Flapper
Ensimmäinen painatus: 5. helmikuuta 2014 – jatkuu edelleen
Kirjojen lukumäärä: 24 
TV-anime: The Rising of the Shield Hero
Ohjaaja:  Takao Abo (1. kausi)  Masato Jinbo (2. kausi)  Hitoshi Haga (3. kausi) 
Studio:  Kinema Citrus  DR Movie (2. kausi) 
Lähetyskanavat: AT-X, Tokyo MX, TVA, KBS, SUN, TVQ, BS11
Alkuperäinen lähetyskierros: 9. tammikuuta 2019 – jatkuu edelleen
Jaksojen määrä: 50 
The Rising of the Shield Hero (jap. 盾の勇者の成り上がり, Tate no Yūsha no Nariagari) on japanilaisen Aneko Yusagin luoma light novel -sarja, joka julkaistiin alun perin web novelina Shōsetsuka ni Narō -nimisellä sivustolla ja myöhemmin sovitettiin myös manga- ja animesarjaksi.
Aiya Kyū teki light noveleihin perustuvan mangasarjan, josta Media Factory on julkaissut 15 albumia. Sekä light novel että manga julkaistiin myös Pohjois-Amerikassa One Peace Booksin lisensoimana. Animesarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi 9. tammikuuta 2019 ja päättyi 26. kesäkuuta 2019. Toinen tuotantokausi alkoi 6. huhtikuuta 2022 ja päättyi 29. kesäkuuta 2022. Kolmas tuotantokausi alkoi 6. lokakuuta ja päättyi 22. joulukuuta 2023. Neljäs tuotantokausi on tekeillä.
Juoni

Naofumi Iwatani on 20-vuotias yliopiston opiskelija, joka löysi kirjastosta kirjan, joka kertoi neljästä pyhästä aseesta ja niitä kantaneista sankareista. Yhtäkkiä kirja lähettää Naofumin toisessa ulottuvuudessa sijaitsevaan kuningaskuntaan nimeltä Melromarc, jonne ilmestyy hänen lisäkseen myös kolme muuta japanilaista: Motoyasu Kitamura, Ren Amaki ja Itsuki Kawasumi. Heistä tulee sen ulottuvuuden legendaarisina sankareina palvotut neljä kardinaalisankaria (engl. Four Cardinal Heroes), joiden tehtävä on suojella kyseistä ulottuvuutta tietyin väliajoin ilmestyvien ”aaltojen” (engl. Waves) kautta tulevilta ulottuvuuksien välisiltä hirviöiltä. Naofumista tulee Kilpisankari (engl. Shield Hero), Motoyasusta Keihässankari (engl. Spear Hero), Renistä Miekkasankari (engl. Sword Hero) ja Itsukista Jousisankari (engl. Bow Hero). Melromarcin kansalaiset tukevat täysin Motoyasua, Reniä ja Itsukia, jotka saavat koottua omat ryhmänsä taistelemaan heidän rinnalleen, mutta suhtautuvat vihamielisesti Naofumiin. Lisäksi Melromarcin esikoisprinsessa Malty S. Melromarc, seikkailijanimeltään Myne Sophia, varastaa Naofumin tavarat ja syyttää Naofumia seksuaalisesta ahdistelusta.
Ennen niin optimisesta ja iloisesta Naofumista on tullut kyyninen ja vihainen, joten saadakseen muodostettua oman ryhmän avuksi taistelemaan aaltoja vastaan, hän ostaa orjakauppiaalta supikoiramaisia piirteitä omaavan puoli-ihmistytön (engl. demi-human) Raphtalian ja myöhemmin myös munan, josta kuoriutuu filoliaali (engl. Filolial), lintumainen olento, joka pystyy omaksumaan myös lyhytkasvuisen ihmisen ulkomuodon ja jolle Naofumi antaa nimen Filo. Vaikka Raphtalia ja Filo eivät pysty orjamerkkiensä vuoksi kapinoimaan Naofumin käskyjä vastaan, Naofumi aidosti välittää ja huolehtii heistä. Kokemustasojen nousun myötä Raphtalia ja Filo muuttuvat hetkessä lapsista nuoriksi aikuisiksi. Naofumi matkustaa ympäri Melromarcia ja yrittää kaikin tavoin välttää tulemasta enää huijatuksi, alkaen vähitellen saada maineensa puhdistettua ja kohdaten lukuisia vihollisia yrittäessään selvittää totuutta siitä mistä aallot tulevat.
Hahmot > Päähahmot

Ääninäyttelijät: Kaito Ishikawa (Japani), Billy Kametz (Englanti, 1. kausi), Stephen Fu (Englanti, kaudesta 2 alkaen)
Ääninäyttelijät: Asami Setō (Japani), Erica Mendez (Englanti)
Ääninäyttelijät: Rina Hidaka (Japani), Brianna Knickerbocker (Englanti)
Hahmot > Sivuhahmot

Ääninäyttelijät: Makoto Takahashi (Japani), Xander Mobus (Englanti)
Ääninäyttelijät: Yoshitsugu Matsuoka (Japani), Alan Lee (Englanti)
Ääninäyttelijät: Yoshitaka Yamaya (Japani), Erik Scott Kimerer (Englanti)
Ääninäyttelijät: Yutaka Nakano (Japani), Taylor Henry (Englanti)
Ääninäyttelijät: Megumi Han (Japani), Morgan Berry (Englanti)
Ääninäyttelijät: Maaya Uchida (Japani), Jackie Lastra (Englanti)
Ääninäyttelijät: Kikuko Inoue (Japani), Katelyn Gault (Englanti)
Ääninäyttelijät: Jun Fukuyama (Japani), Alejandro Saab (Englanti)
Ääninäyttelijät: Natsuko Hara (Japani), Kira Buckland (Englanti)
Ääninäyttelijät: Miyu Tomita (Japani), Lizzie Freeman (Englanti)
Ääninäyttelijät: Ruriko Aoki (Japani), Dawn M. Bennett (Englanti)
Ääninäyttelijät: Kengo Kawanishi (Japani), Caleb Yen (Englanti)
Ääninäyttelijät: Ami Koshimizu (Japani), Alice Himora (Englanti)
Ääninäyttelijät: Maria Naganawa (Japani)
Ääninäyttelijät: Konomi Kohara (Japani, Atla), Kōhei Amasaki (Japani, Fohl), Kieran Regan (Englanti, Fohl)
Hahmot > Viholliset

Ääninäyttelijät: Sarah Emi Bridcutt (Japani), Faye Mata (Englanti)
Ääninäyttelijät: Taiten Kusunoki (Japani), D. C. Douglas (Englanti)
Ääninäyttelijät: Takayuki Sugō (Japani), Christopher Smith (Englanti)
Ääninäyttelijät: Ryōhei Kimura (Japani), Sean Chiplock (Englanti)
Ääninäyttelijät: Ryūzaburō Ōtomo (Japani)
Hahmot > Muut

Ääninäyttelijät: Hiroki Yasumoto (Japani), Imari Williams (Englanti)
Ääninäyttelijät: Kenichi Ogata (Japani), Frank Todaro (Englanti)
Ääninäyttelijät: Sakura Tange (Japani), Cristina Vee (Englanti)
Ääninäyttelijät: Saori Hayami (Japani), Erika Harlacher (Englanti)
Ääninäyttelijät: Kana Hanazawa (Japani), Amber Lee Connors (Englanti)
Aiheesta muualla

Animesarjan 1. tuotantokausi Anime News Networkissä (englanniksi)
Animesarjan 2. tuotantokausi Anime News Networkissä (englanniksi)
Animesarjan 3. tuotantokausi Anime News Networkissä (englanniksi)
Dickinson

Dickinson voi tarkoittaa:
Paikkoja

Dickinson, Broomen piirikunta, New York
Dickinson, Franklinin piirikunta, New York
Dickinson, Pohjois-Dakota
Dickinson, Texas
Dickinsonin piirikunta, Michigan
Henkilöitä

Angie Dickinson (s. 1931), yhdysvaltalainen näyttelijä
Bruce Dickinson (s. 1958), englantilainen muusikko ja kirjailija, Iron Maidenin laulaja
Edward Dickinson (1803–1874), yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies
Edward C. Dickinson (s. 1938), brittiläinen lintutieteilijä
Emily Dickinson (1830–1886), yhdysvaltalainen runoilija
Harris Dickinson (s. 1996), englantilainen näyttelijä
Janice Dickinson (s. 1955), yhdysvaltalainen näyttelijä, malli, valokuvaaja ja kirjailija
Jason Dickinson (s. 1995), kanadalainen jääkiekkoilija
Jimmy Dickinson (1924–1982), englantilainen jalkapalloilija
John Dickinson (1732–1808), yhdysvaltalainen poliitikko ja poliittinen kirjailija
Rick Dickinson (1957–2018), brittiläinen teollinen muotoilija
Susanna Dickinson (1814–1883), texasilainen Alamon taistelun silminnäkijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dickinson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eyehategod

| Eyehategod |
| --- | --- |
 Eyehategod esiintymässä Roskildessa vuonna 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  1988–
Tyylilaji:  Sludge metal
Kotipaikka:   New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mike Williams, Laulu   Jimmy Bower, Kitara   Brian Patton, Kitara   Aaron Hill, Rummut   Gary Mader, Basso  
Levy-yhtiö:  Century Media   Emetic  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eyehategod (lyhennettynä EHG) on vuonna 1988 New Orleansissa Yhdysvalloissa perustettu sludge metal -yhtye. Raskaita blues-vaikutteisia riffejä ja hardcore punkia yhdistelevää yhtyettä pidetään yhtenä tyylilajinsa pioneereista. Yhtye on nimennyt vaikuttajikseen muun muassa Melvinsin, The Obsessedin, Black Flagin ja Black Sabbathin.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Mike Williams – laulu
Jimmy Bower – kitara
Brian Patton – kitara
Gary Mader – basso
Aaron Hill – rummut
Jäsenet > Entiset

Joey LaCaze (1989-2013) – rummut
Steve Dale (1988-1992) – basso
Mark Schultz (1988-1992) – kitara, (1992-1995) – basso
Vince LeBlanc (1996-1999) – basso
Daniel Nick (2000-2002) – basso
Diskografia

Studioalbumit
In the Name of Suffering (1992)
Take as Needed for Pain (1993)
Dopesick (1996)
Confederacy of Ruined Lives (2000)
Eyehategod (2014)
A History of Nomadic Behavior (2021)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (englanniksi)
Fabrice Herzog

| Fabrice Herzog |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1994 (ikä 30) Frauenfeld, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  EV Zug
Sarja:  National League
Pelinumero:  68
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Pikes Oberthurgau (Sveitsi I) HC Davos (NLA) Toronto Marlies (AHL) ZSC Lions (NLA)
NHL-varaus:  142. varaus, 2013 Toronto Maple Leafs
Fabrice Herzog (s. 9. joulukuuta 1994 Frauenfeld, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue EV Zugissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Herzog on EHC Frauenfeldin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin EHC Winterthuriin, joista Herzog jatkoi edelleen kaudeksi 2007–2008 Pikes Oberthurgaun junioreihin. Kaudella 2009–2010 hän toimi seuran U17-junioreiden varakapteenina. Kaudella 2010–2011 Herzog debytoi Pikesin miesten joukkueessa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Ligassa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi EV Zugin A-nuoriin.
Kaudella 2012–2013 Herzog debytoi seuran miesten joukkueessa National League A:ssa. Hän pelasi jo harjoituskaudella kolme European Trophy -ottelua, mutta NLA-debyyttinsä vain 17-vuotias Herzog teki 23. marraskuuta 2012 SCL Tigersia vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +1. Seuraavassa ottelussa 24. marraskuuta 2012 vieraissa myös SCL Tigersia vastaan Herzog avasi maalitilinsä liigassa heti kahdella osumalla. Hän keräsi Zugin 2–7-voittoon päättyneestä ottelusta teholukeman +3. Herzogin maalit jäivät myös hänen kauden ainoiksiin NLA:ssa, jossa hän pelasi kauden aikana 20 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4.
Toronto Maple Leafs varasi Herzogin viidennellä kierroksella 142. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Samana kesänä hänet varasi myös QMJHL-joukkue Québec Remparts 42. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Herzog siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin hän oli Rempartsin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 32+26=58. QMJHL-kauden päätyttyä, huhtikuussa 2014 Herzog siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Toronto Marliesiin, jossa hän pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2014–2015 Herzog palasi kotimaahansa ja EV Zugiin. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa NLA:ssa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 6+3=9, kuudessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä ja kuudessa Mestarien liigan ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2015–2016 Herzog siirtyi ZSC Lionsiin, jossa hän voitti kauden aikana Sveitsin Cupin.