Münchenin sopimus
Hitler rikkoo Münchenin sopimuksen

Münchenin sopimusta oli niin lännessä kuin idässäkin pidetty Adolf Hitlerin suurena voittona, mutta Hitler itse oli toista mieltä. Neuvonantajilleen hän sanoi Ison-Britannian pääministerin Neville Chamberlainin pilanneen hänen marssinsa Prahaan. Jo kolmen viikon kuluttua Münchenin kokouksesta hän antoi Saksan sotavoimille käskyn alkaa valmistella tynkä-Tšekkoslovakian miehitystä, mihin tšekkien ja slovakkien keskinäiset ristiriidat antoivat hänelle tekosyyn. Hitler pakotti uhkavaatimuksella Slovakian julistautumaan itsenäiseksi, ja hänen johdollaan käynnistettiin propagandakampanja saksalaisen väestön Tšekkoslovakiassa muka kärsimästä sorrosta.
Tšekkoslovakian vanha ja sairas presidentti Emil Hácha sai 13. maaliskuuta 1939 kutsun Berliiniin, jonne hän saapui seuraavana päivänä. Vasta keskiyön jälkeen hän pääsi Hitlerin puheille. Hitler ilmoitti, että saksalaiset joukot marssisivat Tšekkoslovakian rajan yli seuraavana aamuna kello kuusi, ja vakuutti, että jokaista tšekkiläistä pataljoonaa vastaan Saksalla olisi yksi divisioona. Saksan ilmavoimien komentaja, marsalkka Hermann Göring tehosti uhkausta varoittaen, että mikäli tšekit ryhtyvät vastarintaan, Praha tuhottaisiin ilmapommituksella. Tämän kuultuaan Hácha pyörtyi, ja Hitlerin henkilääkärin virvoitettua hänet ruiskeella hän soitti Prahaan ja sai hallituksensa myöntymään siihen, ettei vastarintaan ryhdyttäisi. Aamuyöllä 15. maaliskuuta kello 4 julkistettiin tiedote, jonka mukaan Hácha oli ”luovuttanut kansansa kohtalon luottavaisesti Führerin käsiin”, ja vielä samana iltapäivänä Hitler matkusti Prahaan ja vietti seuraavan yön Böömin kuninkaiden entisessä palatsissa.
Maaliskuun 16. päivänä 1939 Tšekkoslovakia lakkasi virallisesti olemasta, kun Saksan armeija valloitti loputkin Böömin ja Määrin alueesta, josta tuli Saksan Böömin ja Määrin valtakunnanprotektoraatti. Samaan aikaan Slovakia julistautui itsenäiseksi Slovakian valtioksi, joka kuitenkin toimi ulkopoliittisesti riippuvaisena Saksasta. Sitä johti isä Tiso, jonka slovakit kuitenkin hirttivät sodan jälkeen maanpetoksesta tuomittuna.
Muu maailma oli tuskin ehtinyt toipua Tšekkoslovakian kaappauksesta, kun Hitler teki jo seuraavan siirtonsa. Heti Prahan miehityksen jälkeen hän esitti Liettualle uhkavaatimuksen Memelin palauttamisesta Saksan yhteyteen. Liettuan hallitus taipui, ja vain viikon kuluttua Prahan miehityksestä, 22. maaliskuuta 1939, Hitler matkusti itse Memeliin julistamaan, että yksi Versailles'n rauhassa Saksasta riistetty alue oli jälleen yhdistetty emämaahan.
Tšekkoslovakian maaliskuun 1939 tapahtumien jälkeen toisaalta Iso-Britannia ja Ranska, toisaalta Neuvostoliitto tekivät omat johtopäätöksensä. Länsivallat käsittivät, miten paljon Hitlerin sanaan oli luottamista, ja totesivat, että periksi antaminen oli lopetettava. Neuvostoliiton näkökulmasta taas Saksan toimet Tšekkoslovakiaa kohtaan – ja vielä selvemmin Saksan painostus seuraavaksi Puolaa kohtaan – osoittivat suuntausta itään. Moskovassa heräsi kysymys, oliko Hitlerin tarkoituksena teoksessaan ”Mein Kampf” esittämänsä ohjelman mukaisesti jatkaa tunkeutumistaan vielä kauemmaksi itään eli Neuvostoliiton alueella ainakin Ukrainaan. Neuvostoliiton epäluuloa Hitleriä kohtaan lisäsi se, että tämä oli asettunut puheidensa ja lausuntojensa sävyn perusteella selvästi kommunismin vastustajaksi. Moskovassa tulkittiin Saksan pyrkineenkin unohtamaan Rapallon sopimuksen, jonka Saksa ja silloinen Neuvosto-Venäjä olivat solmineet ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Iso-Britannia ja Ranska aloittivat joukkojensa liikekannallepanon ikään kuin mitään konkreettista ja hälyttävää ei olisi tapahtunut. Hitlerin hyökkäys Puolaan merkitsi kuitenkin toisen maailmansodan alkamista.