stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johan Agapetus Törngren

Johan Agapetus Törngren.
Johan Agapetus Törngren (17. elokuuta 1772 Porvoo – 17. toukokuuta 1859 Vesilahti) oli suomalainen Turun akatemian ja Helsingin yliopiston kirurgian ja synnytysopin professori, lääkintöhallituksen pääjohtaja ja arkkiatri.
Törngrenin vanhemmat olivat Uudenmaan jalkaväkirykmentin lippumies Jakob Johan Törngren ja Beata Kristina Malin. Porvoon kymnaasia käynyt Törngren toimi Ruotsin–Venäjän sodan aikana sotalasaretin alilääkärinä Porvoossa 1789–1790 ja sodan jälkeen komppanian välskärinä Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä 1791–1795. Törngrenistä tuli välskärinkisälli 1793 ja hän pääsi ylioppilaaksi 1796. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1798 ja suoritti farmaseuttisen tutkinnon samana vuonna. Törngrenistä tuli lääketieteen kandidaatti 1798, lisensiaatti 1800 ja tohtori 1802. Hän sai professorin arvonimen 1812, arkkiatrin arvon 1833 ja filosofian kunniatohtorin arvon 1840. Hänet aateloitiin 1826.
Törngen toimi pataljoonanlääkärinä Turun läänin jalkaväkirykmentissä 1796–1797 ja Porin läänin jalkaväkirykmentissä 1798–1805. Vuonna 1800 hänestä tuli Ruotsin lääkintökollegion jäsen ja Turun kaupunginvälskäri. Hän oli Suomen talousseuran julkinen rokottajana 1804–1808 sekä Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentin rykmentinlääkärinä vuodesta 1805. Vuonna 1811 Törngrenistä tuli Turun kaupunginlääkäri ja 1812 Turun lääninlasareetin kirurgi. Vuonna 1825 Törngren valittiin lääkintöhallituksen edeltäjän lääkintökollegion (Collegium medicum) puheenjohtajaksi ja vuonna 1829 kollegion päätirehtööriksi. Hän erosi tästä toimesta 1833 täysinpalvelleena.
Turun akatemiassa Törngen oli lääketieteen apulaisena ja anatomian prosektorina 1802–1816 sekä kirurgian ja synnytysopin professorina 1816–1833, jolloin hän erosi täysinpalvelleena.
Törngren omisti vuodesta 1817 Laukon kartanon Vesilahdella, missä hän myös asui perheineen. Törngren omisti myös Pirkkalassa sijainneet Nokian ja Haapaniemen kartanot, Nuutajärven kartanon lasitehtaineen Urjalassa sekä useita maatiloja eri puolella Suomea.
Törngren oli vuodesta 1810 lähtien naimisissa Laitilan rovastin Johan Helsingbergin tyttären Eva Agata Helsingbergin (1783–1849) kanssa. Heidän poikansa oli teollisuusmies ja varatuomari Adolf Törngren ja kasvattipoikansa Helsingin yliopiston kirjastonhoitaja Karl Wilhelm Törnegren. Elias Lönnrot toimi ylioppilaana ollessaan neljänä kesänä Törngrenin kasvattipojan kotiopettajana Laukossa. Myöhemmin Lönnrot kirjoitti vuonna 1849 valmistuneen Kalevalan uuden laitoksen asuessaan Laukossa Törngrenien vieraana.
Jan Šír

| Jan Šír> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. tammikuuta 2000 (ikä 24) Liberec, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  HC Bílí Tygři Liberec
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Jan Šír (s. 26. tammikuuta 2000 Liberec) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HC Bílí Tygři Libereciä ja toimii joukkueen varakapteenina.
Ura > Seuraura

Šír on HC Bílí Tygři Liberecin oma kasvatti. Hän oli kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten kolmanneksi tehokkain pelaaja tehopisteillä 14+19=33 ja kaudella 2016–2017 seuran B-nuorten toiseksi tehokkain pelaaja pisteillä 14+23=37. Kaudella 2017–2018 Šír pelasi Liberecin A-nuorissa 36 ottelua tehopistein 10+8=18. Hän pelasi myös 20 ottelua lainalla 1. česká hokejová ligassa HC Benátky nad Jizeroun joukkueessa. Kausi 2018–2019 kului häneltä suurimmaksi osaksi Benátky nad Jizeroussa.
Kaudella 2019–2020 Šír nousi Bílí Tygři Liberecin Extraliga-joukkueeseen. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 14. syyskuuta 2019 kauden avauskierroksella Mountfield HK:ta vastaan ja onnistui maalinteossa heti seuraavana päivänä, kun Liberec voitti HC Sparta Prahan jatkoajan jälkeen lukemin 8–7. Kauden aikana Šírille kertyi 15 Extraliga-ottelua, joissa hän teki tehopisteet 2+3=5 sekä kolme CHL-ottelua. Suurimman osan kaudesta hän pelasi yhä lainalla Tšekin kakkostasolla HC Benátky nad Jizeroussa, jonka varakapteeniksi Šír oli noussut.
Šír vakiinnutti kaudella 2020–2021 paikkansa Bílí Tygři Liberecin joukkueessa ja pelasi enää seitsemän ottelua HC Benátky nad Jizeroussa. Pelaamassaan 45 Extraliga-ottelussa hän teki kaksi maalia. Liberec eteni pudotuspeleihin ja voitti kauden päätteeksi hopeaa. Kaudella 2021–2022 Šír teki Extraligassa 53 runkosarjaottelussa tehopisteet 4+3=7 ja kymmenessä pudotuspeliottelussa kaksi maalia. Hän pelasi kauden aikana edelleen 19 ottelua lainalla Benátky nad Jizeroussa.
Kaudeksi 2022–2023 Šír nimitettiin Bílí Tygři Liberecin varakapteeniksi.
Ura > Maajoukkueura

Šír edusti Tšekkiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020. Yhteensä hän pelasi seitsemän nuorten maaottelua tehopistein 3+1=4.
Tilastot

Lähde:
Jean-Louis Curtis

| Louis Laffitte |
| --- | --- |
 Jean-Louis Curtis
Henkilötiedot
Syntynyt: 1917 Orthez, Ranska
Kuollut: 1995 (77–78 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Jean-Louis Curtis
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Muuta tietoa
 Ranskan akatemian jäsen  Goncourt-palkinto 1947 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean-Louis Curtis, oik. Louis Laffitte (1917 Orthez, Ranska – 1995 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.
Curtisin omaperäinen tyyli on ironista ja eleganttia. Kulkematta muotivirtausten mukana hän on Honoré de Balzacin tavoin kuvannut ihmisen persoonallisuutta ja historian tapahtumia usein nuorten sankarien kautta.
Curtis sai Goncourt-palkinnon 1947 teoksesta Les Forêts de la nuit. Hän oli Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1986.
Aiheesta muualla

Biographie, Académie française (ranskaksi)
F. F. Brummer

Frans Ferdinand (F. F.) Brummer (25. tammikuuta 1847 Jyväskylän pitäjä – 24. lokakuuta 1893 Tampere) oli suomalainen runoilija ja kääntäjä. Hän käytti myös nimimerkkiä -r-r.
Teoksia

Runoelmia 1, sepitellyt -r-r.   Helminen, Jyväskylä 1878
Runoelmia 2, sepitellyt -r-r.   Bonsdorf, Jyväskylä 1882
Käännöksiä

August Blanche: Lemmen näyttelijätär : romantillinen kuvaelma,   suomentanut -r-r.  Lang, Tampere 1884
August Blanche: Tyttö Kaupunginkartanossa : kertomus, kolmannesta painoksesta suomentanut -r-r.   Lang, Tampere 1884
Gustav Freytag: Ingo, romaani, suomentanut -r-r.  Hagelberg, Tampere 1885
Mathilda Langlet:  Perheenemännille kaupungissa ja maalla : täydellinen käsikirja perhetalouden kaikilla aloilla, vihot 1–4.  J. F. Olán, Tampere 1885, näköispainokset Art House, Helsinki 1991, 2000
Jean Frédéric Lobstein: Silmäyksiä ihmissydämeen : viisitoista tutkistelemusta.   Hagelberg, Tampere 1885
Magdalena Rudenschöld : historiallinen kertoelma Kustaa II:n ja herttuahallitsijan ajoilta, kirjoittanut Sylvia; suomentanut -r-r.   Hagelberg, Tampere 1886
Herman Klencke: Äiti tyttäriensä ja poikiensa kasvattajana ruumiilliseen ja siveelliseen terveyteen näiden ensimmäisistä ikävuosista kypsymiseen asti : käytännöllinen kirja naisille, osat 1–2; J. K-e’n tekemän ruotsinnoksen toisesta, osaksi meidän oloihimme sovitellusta painoksesta suomentanut F. F. Brummer.  Hagelberg, Tampere 1887
Mayne Reid: Tiikerien pyydystäjä, suomentanut -r-r.  Hagelberg, Tampere 1889
Herman Klencke: Neitsyt : ruumiin ja sielun terveysoppi täysikasvuisen tytön itsehoidossa sekä itsekasvatuksessa.  Hagelberg, Tampere 1890
Uusi helppohintainen keittiökirja meikäläisten keittiötä varten : neuvoja leipomiseen, hillonkeittämiseen y.m. ja syötävien sienien valmistamiseen, kirjoittanut A. H. ; suomentanut F. F. Brummer.   J. F. Olán, Tampere 1891
Mayne Reid: Valkonen hevonen : seikkailuja Mejikossa.  Hagelberg, Tampere 1891
Aiheesta muualla

Project Gutenberg: F. F. Brummerin Runoelmia 1–2
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

| FIFA U-20 World Cup |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Perustettu:  1977
Joukkueita:  24
Hallitseva mestari:   Uruguay
Eniten mestaruuksia:   Argentiina (6)
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailman­mestaruus­kilpailut (FIFA U-20 World Cup) on Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n järjestämä jalkapalloturnaus alle 20-vuotiaille. Turnaus järjestetään kahden vuoden välein, eli useammin kuin aikuisten maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus tunnettiin vuoteen 2005 asti nimellä nuorten maailmanmestaruuskilpailut (FIFA World Youth Championship).
Turnauksen historian aikana 12 maata on voittanut mestaruuden. Argentiina on voittanut eniten mestaruuksia, kuusi kappaletta. Brasilia on voittanut viisi mestaruutta. Kahdesti mestaruutta on juhlinut Portugali. Kerran mestaruuden ovat voittaneet Saksa, Espanja, Ghana, Ranska, Serbia, Englanti, Ukraina ja Uruguay sekä entisistä maista Neuvostoliitto ja Jugoslavia.
Vastaava naisten tapahtuma on naisten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut. Se pelattiin ensimmäisen kerran 2002 alle 19-vuotiaiden kilpailuna, mutta ikärajaksi muutettiin 20 vuoden 2006 kisoista alkaen.
Kanadan kannattajia vuoden 2007 kisoissa.
Karsinnat

Tässä turnauksessa loppukilpailuissa on 24 joukkuetta, joista 23 selvitetään karsinnoista, yksi on isäntämaa. Hallitseva mestari ei selviydy kisoihin automaattisesti. Tässä karsintaturnaukset:
| Maanosaliitto | Turnaus |
| --- | --- |
AFC (Aasia): nuorten mestaruuskilpailut
CAF (Afrikka): nuorten mestaruuskilpailut
CONCACAF (Pohjois-Amerikka, Keski-Amerikka, Karibia): alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailut
CONMEBOL (Etelä-Amerikka): alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailut
OFC (Oseania): alle 20-vuotiaiden karsintaturnaus
UEFA (Eurooppa): alle 19-vuotiaiden mestaruuskilpailut
Turnaukset

| Kisat | Isäntämaa | Loppuottelu> Mestari | Loppuottelu> Tulos | Loppuottelu> Hopeaa | Pronssiottelu> Pronssia | Pronssiottelu> Tulos | Pronssiottelu> 4. sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 |  Tunisia |  Neuvostoliitto | 2–2 ja. 9–8 rp. |  Meksiko |  Brasilia | 4–0 |  Uruguay |
| 1979 |  Japani |  Argentiina | 3–1 |  Neuvostoliitto |  Uruguay | 1–1 ja. 5–3 rp. |  Puola |
| 1981 |  Australia |  Länsi-Saksa | 4–0 |  Qatar |  Romania | 1–0 |  Englanti |
| 1983 |  Meksiko |  Brasilia | 1–0 |  Argentiina |  Puola | 2–1 ja. |  Etelä-Korea |
| 1985 |  Neuvostoliitto |  Brasilia | 1–0 ja. |  Espanja |  Nigeria | 0–0 ja. 3–1 rp. |  Neuvostoliitto |
| 1987 |  Chile |  Jugoslavia | 1–1 ja. 5–4 rp. |  Länsi-Saksa |  Itä-Saksa | 2–2 (9–8 rp.) |  Chile |
| 1989 |  Saudi-Arabia |  Portugali | 2–0 |  Nigeria |  Brasilia | 2–0 |  Yhdysvallat |
| 1991 |  Portugali |  Portugali | 0–0 ja. 4–2 rp. |  Brasilia |  Neuvostoliitto | 1–1 ja. 5–4 rp. |  Australia |
| 1993 |  Australia |  Brasilia | 2–1 |  Ghana |  Englanti | 1–0 |  Australia |
| 1995 |  Qatar (Siirrettiin Nigerialta) |  Argentiina | 2–0 |  Brasilia |  Portugali | 3–2 |  Espanja |
| 1997 |  Malesia |  Argentiina | 2–1 |  Uruguay |  Irlanti | 2–1 |  Ghana |
| 1999 |  Nigeria |  Espanja | 4–0 |  Japani |  Mali | 1–0 |  Uruguay |
| 2001 |  Argentiina |  Argentiina | 3–0 |  Ghana |  Egypti | 1–0 |  Paraguay |
| 2003 |  Yhdistyneet arabiemiraatit |  Brasilia | 1–0 |  Espanja |  Kolumbia | 2–1 |  Argentiina |
| 2005 |  Alankomaat |  Argentiina | 2–1 |  Nigeria |  Brasilia | 2–1 |  Marokko |
| 2007 |  Kanada |  Argentiina | 2–1 |  Tšekki |  Chile | 1–0 |  Itävalta |
| 2009 |  Egypti |  Ghana | 0–0 ja.  4–3 rp. |  Brasilia |  Unkari | 1–1 ja.  2–0 rp. |  Costa Rica |
| 2011 |  Kolumbia |  Brasilia | 3–2 ja. |  Portugali |  Meksiko | 3–1 |  Ranska |
| 2013 |  Turkki |  Ranska | 0–0 ja.  4–1 rp. |  Uruguay |  Ghana | 3–0 |  Irak |
| 2015 |  Uusi-Seelanti |  Serbia | 2–1 ja. |  Brasilia |  Mali | 3–1 |  Senegal |
| 2017 |  Etelä-Korea |  Englanti | 1–0 |  Venezuela |  Italia | 0–0 ja.  4–1 rp. |  Uruguay |
| 2019 |  Puola |  Ukraina | 3–1 |  Etelä-Korea |  Ecuador | 1–0 ja. |  Italia |
| 2023 |  Argentiina |  Uruguay | 1–0 |  Italia |  Israel | 3–1 |  Etelä-Korea |
Turnaukset > Menestys maittain

| Nro | Joukkue | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Argentiina | 6 | 1 | 0 | 7 |
| 2 |  Brasilia | 5 | 4 | 3 | 12 |
| 3 |  Portugali | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 4 |  Ghana | 1 | 2 | 1 | 4 |
| = |  Uruguay | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 6 |  Espanja | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 7 |  Neuvostoliitto | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 8 |  Saksa* | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 9 |  Englanti | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 |  Jugoslavia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| = |  Ranska | 1 | 0 | 0 | 1 |
| = |  Serbia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| = |  Ukraina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14 |  Nigeria | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 15 |  Meksiko | 0 | 1 | 1 | 2 |
| = |  Italia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 17 |  Qatar | 0 | 1 | 0 | 1 |
| = |  Japani | 0 | 1 | 0 | 1 |
| = |  Tšekki | 0 | 1 | 0 | 1 |
| = |  Venezuela | 0 | 1 | 0 | 1 |
| = |  Etelä-Korea | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 |  Mali | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 23 |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Itä-Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Irlanti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Egypti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Kolumbia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Chile | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Ecuador | 0 | 0 | 1 | 1 |
| = |  Israel | 0 | 0 | 1 | 1 |
* Sisältää myös Länsi-Saksan mitalit.
Turnaukset > Menestys maanosaliitottain

Kaikki maanosaliitot ovat saaneet mitalin, lukuun ottamatta Oseaniaa. Tällä hetkellä (vuoden 2023 turnauksen jälkeen) Etelä-Amerikka (CONMEBOL) johtaa 12 mestaruudella ja Eurooppa (UEFA) seuraa 10 mestaruudella. Afrikkalla (CAF) on yksi mestaruus. Aasia (AFC) ja Pohjois-Amerikka (CONCACAF) ovat olleet nelja kertaa loppuottelussa, mutta he ovat joutuneet pettymään toinen toisensa jälkeen. Oseanian (OFC) paras sijoutus on Australian neljännet tilat 1991 ja 1993.
| Nro | Maanosaliitto | Kulta | Hopea | Pronssi | Neljäs | Yhteensä* |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | CONMEBOL | 12 | 8 | 7 | 6 | 27 |
| 2 | UEFA | 10 | 7 | 10 | 7 | 27 |
| 3 | CAF | 1 | 4 | 5 | 3 | 10 |
| 4 | AFC | 0 | 3 | 0 | 3 | 3 |
| 5 | CONCACAF | 0 | 1 | 1 | 2 | 2 |
| 6 | OFC | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 |
* Neljänsiä tiloja ei lasketa
Palkinnot

Kultainen pallo (engl. Golden Ball) on palkinto, joka myönnetään turnauksen parhaalle pelaajalle.
Kultainen kenkä (engl. Golden Boot) on palkinto, joka myönnetään turnauksessa eniten maaleja tehneelle pelaajalle. Jos enemmän kuin yksi pelaaja on samassa maalimäärässä, palkinnon saa eniten syöttöjä turnauksen aikana tehnyt pelaaja.
Kultainen hanska (engl. Golden Glove) on palkinto, joka myönnetään turnauksen parhaalle maalivahdille.
Reilun pelin palkinto (engl. FIFA Fair Play Award) on palkinto, joka myönnetään joukkueelle, joka on pelannut läpi turnauksen puhdasta peliä.
| Turnaus | Kultainen pallo | Kultainen kenkä | Maalit | Kultainen hanska | Reilun pelin palkinto |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  1977 Tunisia |  Vladimir Bessonov |  Guina | 4 | Ei valittu. |  Brasilia |
|  1979 Japani |  Diego Maradona |  Ramón Díaz | 8 | Ei valittu. |  Puola |
|  1981 Australia |  Romulus Gabor |  Mark Koussas | 4 | Ei valittu. |  Australia |
|  1983 Meksiko |  Geovani |  Geovani | 6 | Ei valittu. |  Etelä-Korea |
|  1985 Neuvostoliitto |  Paulo Silas |  Sebastián Losada | 3 | Ei valittu. |  Kolumbia |
|  1987 Chile |  Robert Prosinečki |  Marcel Witeczek | 7 | Ei valittu. |  Länsi-Saksa |
|  1989 Saudi-Arabia |  Bismarck |  Oleg Salenko | 5 | Ei valittu. |  Yhdysvallat |
|  1991 Portugali |  Emílio Peixe |  Sergei Sherbakov | 5 | Ei valittu. |  Neuvostoliitto |
|  1993 Australia |  Adriano |  Henry Zambrano | 3 | Ei valittu. |  Englanti |
|  1995 Qatar |  Caio |  Joseba Etxeberria | 7 | Ei valittu. |  Japani |
|  1997 Malesia |  Nicolás Olivera |  Adaílton | 10 | Ei valittu. |  Argentiina |
|  1999 Nigeria |  Seydou Keita |  Pablo Couñago | 5 | Ei valittu. |  Kroatia |
|  2001 Argentiina |  Javier Saviola |  Javier Saviola | 11 | Ei valittu. |  Argentiina |
|  2003 Arabiemiirikunnat |  Ismail Matar |  Eddie Johnson | 4 | Ei valittu. |  Kolumbia |
|  2005 Alankomaat |  Lionel Messi |  Lionel Messi | 6 | Ei valittu. |  Kolumbia |
|  2007 Kanada |  Sergio Agüero |  Sergio Agüero | 6 | Ei valittu. |  Japani |
|  2009 Egypti |  Dominic Adiyiah |  Dominic Adiyiah | 8 |  Esteban Alvarado |  Brasilia |
|  2011 Kolumbia |  Henrique Almeida |  Henrique Almeida | 5 |  Mika |  Nigeria |
|  2013 Turkki |  Paul Pogba |  Ebenezer Assifuah | 6 |  Guillermo de Amores |  Espanja |
|  2015 Uusi-Seelanti |  Adama Traoré |  Viktor Kovalenko | 5 |  Predrag Rajković |  Ukraina |
|  2017 Etelä-Korea |  Dominic Solanke |  Riccardo Orsolini | 5 |  Freddie Woodman |  Meksiko |
|  2019 Puola |  Lee Kang-in |  Erling Haaland | 9 |  Andri Lunin |  Japani |
|  2023 Argentiina |  Cesare Casadei |  Cesare Casadei | 7 |  Sebastiano Desplanches |  Yhdysvallat |
Aiheesta muualla

FIFAn sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Feargus O’Connor

Feargus O’Connor (1794–1855) oli irlantilainen poliitikko. Hän kuului Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen vuosina 1832–1835 ja vuodesta 1838 chartismin jyrkimmän siiven johdossa. 1840 O’Connor joutui vankilaan kapinaan yllytyksen johdosta. 1847 hän pääsi parlamenttiin taas, mutta tuli mielenvikaiseksi 1852.
John Mayow

| John Mayow |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: joulukuu 1641 Looe
Kuollut: syyskuu 1679 Lontoo
Kansalaisuus:   Englanti
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Kemia
John Mayow (joulukuu 1641, Looe – syyskuu 1679, Lontoo) oli englantilainen kemisti ja lääkäri.
Mayow syntyi joulukuussa 1641 lähellä Looea, Cornwallissa. Hän pääsi opiskelemaan Oxfordin yliopistoon 1659. Vuonna 1670 hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi ja sai oikeuden opiskella ja harjoittaa lääketiedettä. Hän tutki paljon palamista, ilmakehän koostumusta ja hengitystä. Vuonna 1678 hänet valittiin Royal Societyyn. Mayow kuoli syyskuussa 1679 Lontoossa.
John McAreavey

John McAreavey (s. 2. helmikuuta 1949 Banbridge) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Dromoren hiippakuntaan 10. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin hiippakunnan johtoon 4. kesäkuuta 1999. Piispaksi konsekroinnin suoritti 19. syyskuuta Seán Baptist Brady, jota avustivat John Magee ja Francis Gerard Brooks.
Fanny Talvio

Fanny Talvio (11. marraskuuta 1883 Rauma – 9. huhtikuuta 1969 Rauma) oli suomalainen kirjailija.
Talvio kävi kansakoulun ja työskenteli sitten Rauman puhelin- ja telefoonilaitoksen palveluksessa puhelujen välittäjänä. Hän oli mukana Rauman Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen toiminnassa ja julkaisi 1953 uskonnollissävyisen romaanin Armon kevät.
Teoksia

Armon kevät.  Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1953
Fear of the Dark

Fear of the Dark (suom. "pimeän pelko") tarkoittaa seuraavia teoksia:
Fear of the Dark, Iron Maiden -yhtyeen albumi vuodelta 1992
”Fear of the Dark”, Iron Maidenin kappale edellä mainitulta albumilta
Fear of the Dark, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2001
Fear of the Dark, kanadalainen elokuva vuodelta 2002
Fear of the Dark, Trevor Baxendalen kirjoittama, suomentamaton Doctor Whosta kertova romaani vuodelta 2003
Fear of the Dark, Walter Mosleyn suomentamaton romaani vuodelta 2006.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fear of the Dark”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jean-Louis Garcia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jean-Louis Garcia
Syntymäaika: 20. syyskuuta 1962 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Ollioules, Var, Ranska
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1985 |  AS Cannes | 20 | (0) |
| 1984 | →  Entente Montceau | 6 | (0) |
| 1985–1987 |  AS Monaco | 0 | (0) |
| 1987–1988 |  SO Châtelleraudais | 41 | (0) |
| 1988–1991 |  AS Nancy | 0 | (0) |
| 1991–1995 |  FC Nantes | 5 | (0) |
Valmennusura
1995–1998:  FC Nantes (maalivahtivalmentaja)
1999–2003:  Girondins Bordeaux II
2003–2006:  Sporting Toulon Var
2006–2011:  SCO Angers
2011–2012:  RC Lens
2013–2014:  LB Châteauroux
2015–2016:  Grenoble Foot
2016–2018:  Troyes
2019–2021:  AS Nancy
2022:  RFC Seraing
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jean-Louis Garcia (s. 20. syyskuuta 1962 Ollioules) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Ura

Garcia pelasi urallaan AS Cannes'ssa, AS Monacossa, SO Châtelleraudais'ssa, AS Nancy-Lorrainessa sekä FC Nantes'ssa. Hänen uransa oli melko hyvä, suurimpana yksittäisenä tappiona hän joutui antautumaan viidesti ottelussa Bayer 04 Leverkusenia vastaan 1995 pelatessaan FC Nantes'n maalilla.
Garcia aloitti valmennusuransa FC Nantes'n apuvalmentajana 1995–1998. Hän siirtyi 1999 valmentamaan FC Girondins de Bordeaux'n reservijoukkuetta. 2003 hänestä tuli Sporting Toulon Varin päävalmentaja. Hän valmensi seuraa kesään 2006 saakka ennen siirtymistään SCO Angersin päävalmentajaksi.
Angersissa Garcia on tehnyt resursseihin nähden hyvää työtä nostaen seuran debyyttikautensa päätteeksi Ligue 2:een. Kaudella 2007/08 Angers sijoittui Ligue 2:ssa sijalle 10 ja France Football valitsi Garcian sarjatason vuoden valmentajaksi. Tammikuussa 2009 Garcia allekirjoitti kesään 2012 ulottuvan jatkosopimuksen Angersin kanssa.
Huhtikuussa 2011 L'Equipe uutisoi, että Garcia olisi ehdolla AS Nancy-Lorrainen tai FC Girondins de Bordeaux'n päävalmentajaksi kauden 2010/11 jälkeen.  Lopulta Garcia jättikin Angersin vuosi ennen sopimuksensa päättymistä ja siirtyi liigasta pudonneen RC Lensin päävalmentajaksi.  Garcian debyyttikausi Lensissä sujui kehnosti ja pikaista paluutaa liigaan tavoitellut joukkue jäi vasta sijalle 12. Kausi 2012/13 alkoi myös nihkeästi ja Garcia sai potkut syyskuun lopulla 2012, kun Lens oli voittanut vain yhden kahdeksasta pelatusta ottelusta.
Lokakuun lopussa 2013 Garcia palasi valmennustehtäviin LB Châteauroux'n päävalmentajana.  Kausi sujui seuralta heikosti, eikä Garcia onnistunut toivotusti kääntämään kurssia paremmaksi. Kauden päätteeksi LB Châteauroux putosi Nationaliin ja Garcia jätti tehtävänsä.
Kesäkuussa 2015 Garciasta tuli Ranskan CFA:ssa pelanneen Grenoble Footin päävalmentaja.  Garcia luotsasi Grenoblen ainoaksi jääneellä kaudellaan 2015/16 CFA:n B-lohkon toiseksi. Nousuun oikeuttanut lohkovoitto jäi lopulta kolmen pisteen päähän. Kauden jälkeen Garcia siirtyi Ligue 2:een pudonneen ESTAC Troyes'n päävalmentajaksi. Garcian johdolla Troyes sijoittui kaudella 2016/17 Ligue 2:ssa kolmanneksi ja voitettuaan Lorientin nousukarsinnoissa se palasi takaisin pääsarjatasolle. Kaudella 2017/18 Troyes taisteli sarjapaikastaan, mutta joutui tyytymään liigan 19. sijaan ja putosi kauden päätteeksi takaisin Ligue 2:een. Kauden jälkeen Garcia jätti tehtävänsä.
Kesäkuussa 2019 Garcia aloitti AS Nancyn päävalmentajana kaksivuotisella sopimuksella. Hän ei onnistunut nostamaan seuraa takaisin Ranskan pääsarjaan. Seura ei uusinut Garcian sopimusta kauden 2020/21 jälkeen.
Tammikuussa 2022 Garciasta tuli Belgian liigan RFC Seraingin päävalmentaja. Garcia onnistui turvaamaan Seraingin sarjapaikan kauden päätteeksi. Hän jätti kuitenkin tehtävänsä toukokuussa 2022.