Black Roses
Tyyli > Musiikki

Albumi on siis edellistä albumia Hide from the Sunia vaihtelevampi. Laulaja Lauri Ylönen kertoi haastattelussa jo kesällä 2006, että tuleva albumi menee musiikillisesti ajassa taaksepäin. Albumille lähdettiin yhdistämään "F-F-F-Fallingin" (Into) kaltaista kasarityylistä musiikkia kuin rankempaakin tuotantoa kuten Immortal (Hide from the Sun), täsmensi laulaja Lauri Ylönen haastattelussa 17. syyskuuta 2007. Vaikka tuottaja Child on yhdysvaltalainen, ei hän Ylösen mukaan tehnyt yhtyeen musiikkia kuulostamaan yhdysvaltalaiselta. Yhtye oli itsekin hieman huolissaan soundinsa muuttumisesta ennen albumin nauhoitusten aloittamista, mutta totesi Childin olevan hyvin Eurooppa-myönteinen. Yhtye teki Black Rosesin sovitusten ja soundejen osalta musiikkia aiempaa enemmän fiilispohjalta, tuottaen heistä hyvältä tuntuvaa materiaalia. Uuden soundin he kokevat varsin tuoreeksi. Kaiken kaikkiaan albumin soundimaailma on hyvin 80-lukulainen uusia elementtejä yhdistäen. Albumin äänimaailman tunnelmaan ja estetiikkaan vaikuttaneeksi yhtyeeksi on mainittu usein Depeche Mode.
Childin vaikutuksen tulos on kuultavissa albumin äänimaailman tyylissä ja huolitellussa viimeistelyssä. Black Rosesin melodiat ovat suurilinjaisia niin kertosäkeissä kuin säkeissäkin, mikä saattaa myös olla peräisin Childin kanssa työskentelystä. Ne ovat albumin kappaleissa riffejäkin tärkeämmässä asemassa. Lauri Ylösen englannin lausumisen kanssa Child oli hyvin tarkka, ja joitain yksittäisiä lauseita saatettiin hioa jopa tunnin verran. The Rasmus käytti aiempaa enemmän koneita Black Rosesilla. Laulua on kuitenkin läpeensä muokattu koneilla vain lyhyissä osissa muutamassa albumin kappaleista. Albumin aloittava "Livin' in a World Without You", joka on albumin popimpia kappaleita, yhdistää taustallaan trance-maisia, syntetisaattorilla soitettuja elementtejä bridgen ja kertosäkeen kitarariffeihin ja yhtyeen alkuaikoina yleisiin räpähtäviin Lauri Ylösen lauluosuuksiin. Elektronisuus on läsnä lopussakin osassa albumia, kappaleesta riippuen enemmän tai vähemmän. Kitaroiden soundi on suurimmaksi osaksi hienoisesti kevyempi, mutta verrannainen Hide from the Sunin kappaleisiin, erona on särökitaroiden harkitumpi käyttö.
"Ghost of Love" on sekin ainutlaatuinen The Rasmuksen menneisyyteen katsoen. Kahdeksankymmentäluvun rockista vaikutteita ammentavalla kappaleella on tanssittava groove ja terävä kitarariffi, joka yhdistyy Lauri Ylösen laulamaan voimakkaaseen kertosäkeeseen. Tanssittavia biittejä viljelevät myös muun muassa elektronisesta taustasta lähtenyt, mutta kahdeksankymmenlukulaisvaikutteiseksi muovaantunut "Your Forgiveness" ja yhtyeen vanhojen funk rock-tyylisempien kappaleiden fiiliksellä kulkeva "Dangerous Kind". Puolislovari "Justify", joka on yksi yhtyeen itsensä suurimmista suosikeista albumilta, yhdistää rauhalliset ja kevyet säkeet vahvasoundiseen kertosäkeeseen. Kappaleeseen on haettu depechemodemaista soundia. Rauhallisten säkeiden ja vahvasti rock-henkisen kertosäkeen ja riffin kontrastia esittelee myös "Ten Black Roses". Albumin balladi on viimeiseksi sijoittuva "Live Forever", joka alkaa pianoriffillä ja loppuu siihen.
Pauli Rantasalmi soittaa albumilla enemmän sooloja kuin yhtyeen aiemmilla albumeilla. Varsinaista pitkää sooloa ei kuulla, mutta muun muassa kappaleilla "Run To You", "Lost and Lonely", "You Got It Wrong" ja "Your Forgiveness" häneltä kuullaan taidonnäytteitä. Raskaampaan rockiin albumilla tarttuu voimakkaimmin "The Fight", joka on temponvaihteluineen yhtyeen historian nopein kappale sisältäen nopeita rumpukomppeja, mutta toisaalta myös hiljaisen ja duuriin kirjoitetun, Lauri Ylösen laulaman väliosan. Kappaleen lopussa yhtyeen soittoon yhtyy jousiorkesteri. Toinen sinfonista rockia edustava kappale albumilla on "Lost and Lonely", jota orkesteri ryydittää huomattavasti läpi kappaleen. "You Got It Wrong" edustaa The Fightin ohella Black Rosesin rokkavimpia säveliä.