stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Volkswagen Transporter (T3)
Transporter/Caravelle T3 Oettinger > Muut Oettinger-erikoisvarusteet

Oettinger tarjosi lukuisia erikoisvarusteita VW T3-mallin tarpeisiin. Kuusisylinteristen T3-mallien pakollisiin varusteisiin kuuluivat muun muassa erinomainen OE 4S-levyjarrusarja ja jäykempi "Sportfahrwerk"-alusta, mitkä vastasivat huomattavasti kohonneita teholukemia, ja näitä myytiin myös erikseen. Korisarjat jättivät Oettinger-T3:t lähes "Carat"-sarjamallin näköisiksi, joskin puskurit ja kylkipalaset ulottuivat reilut 10cm vakio-korisarjaa alemmas pakoputkiston piilottamiseksi. Näin "WBX6"-mallit saattoi basso profondo-käyntiääntä kuulematta tunnistaa vain moottorin alla pilkottavista, sarjamallista poikkeavista, sylinterilohkojen alla V-tyyliin kallellaan olevista äänenvaimentimista ja vakiomallia paksummasta loppuputkesta - saksalaiseen tapaan juonen paljastavat takaluukun mallimerkit ja kirkuvat Oettinger-tarrat jätettiin näet mielellään pois. Sisustuksen muutostyöt eivät kuuluneet Oettingerin toimialaan, vaikkakin WBX6-sarja sisälsi lisämittarit öljynpaineelle ja lämmölle. VW Caravelle Carat sisälsi muita T3-versiota runsaamman varustelun, jota Volkswagen lavensi tuotantovuosien aikana mm. valinnaisella nahkasisustuksella ja taaimmaisten (lepo-) penkkien sähkösäädöllä. Oettingerin WBX6-tekniikan sai tilattua mihin tahansa T3-vakiomalliin - vaihteiston ja voimansiirron rajoitukset tehon ja väännön suhteen huomioiden - VW-piirimyyjän kirjaamalla WBX6-sarjan asennukseen valmistavalla ohjauskoodilla (esimerkiksi S719-ohjauskoodi Oettingerin T3700E/6-moottorille). Kuusisylinterinen moottori päätyi useita kertoja myös DEHLER-veneveistämön T3:een pohjautuvaan yleelliseen Profi-matkailuautoon.
Claer CT3 (mm.) Porsche

Saksan Weiseliin sijoittunut Claer Automobile GmbH on yhtiön kotisivujen mukaan valmistanut yli 50 kpl Porschen ilma- ja vesijäähdytteisillä eri moottoreilla varustettua CT3-Transporteria (tarkka mallimerkintä riippuu käytetystä Porsche-tekniikasta): aitojen Porsche B32:ien harvinaisuuden vuoksi Claerit ovat haluttuja, eivätkä juuri koskaan päädy julkisille myyntipalstoille. Claer on jatkanut työtään Transporterin T4- ja T5-mallien parissa. Tuotteet on muutettu takamoottorisiksi, ja niissä käytetään Porschen moottoreita (myös viritettyjä) sekä voimansiirtoja. Claer CT4 saavutti Circuito_di_Nardò-radan (Apulia) koeajoissa Ruf-viritetyllä 522hv Porsche 993-tekniikalla ja nelivetoiseksi muutettuna 273 km/t huippunopeuden. Yhtiön uudempi CT5-huippumalli käytti Wendtland:in virittämää Porschen 996-tekniikkaa, oli myöskin nelivetoinen, ja saavutti 680 hv tehon siivittämänä korimallista riippuen jopa 300 km/h huippunopeuden. Lähde ilmoitti vanhemman CT4-muutoksen hinnaksi 168.000 DEM, mikä ei tosin vielä sisältänyt T4-perusautoa.
Porsche B32

Eräs tunnetuimmista T3:n virittäjistä lienee Porsche AG, joka käytti Transporterin eri malleja saattoautoina prototyyppiensä koeajoissa Algeriassa. Niiden suorituskyky ei riittänyt lähellekään testattavien urheiluautojen matkanopeuksia. Transporterin uudistuttua 1979 sen moottoritila oli riittävän väljä jotta siihen sai mahtumaan myös Porschen 6-sylinterisen vastaiskumoottorin. Tehdas valmisti ensimmäisen koekappaleen 204 hevosvoiman 911 SC- - Super Carrera -moottorilla 1981 ja tulos oli niin onnistunut, että Porsche harkitsi vakavissaan muutoksen sarjavalmistusta. Vuonna 1984 tehdas asensi 911-mallinsa uuden 3,2 litran kuusisylinterisen ilmajäähdytteisen 231 hv moottorin koesarjaan T3-malleja. Kyseistä "B32"-Transporteria valmistui 12 (joissain lähteissä jopa 20) kappaleen piensarja tehtaan sisäiseen käyttöön, mm. tk-johtaja Helmuth Bott`ille. B32:n kiihtyvyydeksi tehdas ilmoitti 9,6 sekuntia 0-100 km/t, ja huippunopeudeksi virallisesti 185 km/t - joskin B32:n tiedetään kevyellä kuormalla saavuttaneen 220 km/t nopeuksia. Porsche päätti kuitenkin lopulta luopua sarjatuotannosta, koska B32-mallin hinta olisi laskelmien mukaan noussut 145.000 DEM tuntumaan (1984, viite 2) eli moninkertaiseksi 911-perusmalliin nähden. Myös sarjatuotantoa silmällä pitäen laaditun ohjekirjan ensi sivun kehotus malttiin epätavallisen suuren tehon kanssa kuvastaa tehtaan pelkoa, että B32 olisi osaamattomissa käsissä saattanut johtaa ikäviin tuotevastuuongelmiin: yleisö ei näet käsitä harvinaisten T3-tehoversioiden potentiaalia eikä osaa ennakoida niiden nopeusvaroja Saksan rajoittamattomilla moottoriteillä, mikä johtaa satunnaisiin konfliktitilanteisiin. Valmistetuista B32-malleista kymmenen yksilön arvellaan säilyneen.
Samankaltaisia Transporter T3:n muunnoksia ja piensarjoja

Volkswagen Transporter T3-mallit olivat 1980-luvun aikana hyvien ajo-ominaisuuksiensa mutta vaatimattoman suorituskykynsä takia suosittuja virittelyn ja moottorivaihdon kohteita. Kaikki virittäjät tai moottorivaihdot kattavan luettelon koostaminen lie lähes mahdoton tehtävä. Suosituimpia vaihtomoottoreita ovat VW:n 827-sarjan nelisylinteriset rivimoottorit, VR6 sekä Audin V6, joihin on Saksassa tarjolla tarvittavia sovitusosia. Maailmalla T3-malleihin jälkiasennettiin mielellään myös Subarun 4- ja 6-sylinterisiä vastaiskumoottoreita, ja jopa Alfa Romeo V6- tai Rover V8-moottoreita, usein yhdistettynä Renaultin vahvaan ja kompaktiin UN1-vaihteistoon (mm. Renault Espace V6:ssa käytetty). Viime vuosien ilmiöitä ovat olleet erilaisten V8- ja jopa W12-moottoreiden vaihtamiset T3-koriin. Alla olevassa keskitytään lähinnä nimekkäimpiin tai tuotantomääriltään merkittäviin valmistajiin.
Rakenteiden yhteensopivuuden vuoksi usea muukin saksalainen virityspaja kuin edellä kappalemäärän mukaisessa järjestyksessä esitellyt yritykset on vaihtanut Porsche-tekniikkaa T3-malleihin. Tunnetuimpiin Porsche-moottorivaihtoja T3-malleihin piensarjana tehneisiin yrittäjiin lukeutuvat mm. Alois Ruf (Ruf-Porsche), jonka yhtiö asensi Transporter-malleihin mm. Porschen 1980-luvun lopun tehokkainta 250hv "Carrera"-moottoria. Uudempi yrittäjä, berliiniläinen TH Automobile GmbH, on asentanut Porsche-tekniikkaa Volkswagen Transporterin 3., 4. ja 5. sukupolven koreihin. Moottori- ja tekniikkavaihtojen tarkka kappalemäärä ei toistaiseksi ole tiedossa.
Nimekkäistä T3-virittäjistä mainittakoon Saksan Eurasburgiin sijoittunut Schick Turbo Tuning. Yritys nosti VW-vakiomoottorien tehot turboahdinta käyttäen 2,1-moottorin osalta aina 163:en hevosvoimaan, joskin myös muita viritysasteita oli tarjolla. Forum-tietona turboahdin oli KKK:n Audin ahtopaineen säädöllä ja välijäähdyttimellä, moottorissa madallettu 7,3:1 puristussuhde, sekä tehokkaampi polttoainepumppu. Mielipiteenä moottori oli janoinen (16 litrasta yli 20:een suuremmilla nopeuksilla), eivätkä MV- tai SS-moottoreiden lohkot tai voimansiirtokaan tahtoneet kestää lisätehoa. Myös 1,6 turbodiesel oli ohjelmistossa, ja sen teho nousi yhtiön työn tuloksena 93 hevosvoimaan. Google tunnistaa yrittäjä Anton Schickin edelleen samassa osoitteessa Eurasburg an der Loisach`issa, mutta yrittäjän entinen kotisivu www.schick-tuning.de ei näytä nyt (12/2016) olevan aktiivinen.
Toiminimi T3-Dezent taas suorittaa Audin 4,2 V8-moottorin vaihtoja T3-koreihin Saksassa rekisteröintikelpoisena keskimoottoriasennuksena. Tällöin kookas moottorikotelo haukkaa kuitenkin osan Transporterin tavaratilasta tai matkustamosta, kun mm. Porschen ilmajäähdytteisissä 6-sylinterimoottoreissa tarvitaan vain moottoritilan kannen korottamista.
Triviaa

Isossa-Britanniassa Transporterin kolmannen sukupolven vaunujen epäloogiselta kuulostava T25-nimi kuuluu syntyneen Transporterin ja sen 025-alkuisten varaosanumeroiden yhdistelmästä (lähde: englantilaiskommentti asiasta heränneeseen kysymykseen, ei toistaiseksi saatu varmistettua useasta lähteestä).
Steyr-Daimler-Puch (Graz) ei aluksi ollut varma löisikö Volkswagenin T3-nelivetoversiolle antama "Syncro"-keinonimi markkinoilla läpi, ja siksi malli tuli valmistusmaassaan myyntiin kuvaavammalla Allrad-nimellä (saks. Allradantrieb, jokapyöräveto). Tämä varanimi esiintyi korin mallimerkeissä, esitemateriaalissa ja takalasitarrassa (saks. "In Österreich erdacht. In Graz gemacht - der VW Allrad", "Itävallassa keksitty. Grazissa valmistettu - VW jokapyöräveto") Yleisö kuitenkin hyväksyi keinonimen, sillä T3-nelivetoversiota oli odotettu kuumeisesti siitä lähtien kuin nelivetoisen T2-prototyypin dramaattisia ajokuvia oli esitetty vuodesta 1978 kähtien  julkisuudessa. Jo takavetoisena varsin maastokelpoisen T3:n (nousukyky 28-50%) nelivetoiselle versiolle (ryömintävaihde, nousukyky 54-70%, 16-tuumaisilla pyörillä jopa 73%) oli syntynyt luontaista tarvetta mm. Keski-Euroopan vuoristoisilla alueilla. T2-prototyypeissä havaitut erinomaiset maasto-ominaisuudet vahvistuivat T3-tuotantoversiossa, ja niitä rajoitti viimein vain tarjolla olleiden moottoreiden tehonpuute. T3-Syncron valmistusmäärä oli 45 478 kappaletta, joista 2 138 oli haluttua isopyöräistä versiota. Kardaani, etuakseliveto ja tasauspyörästöt - valinnaisesti saatavilla lukoilla - edellyttivät monien komponenttien kuten pa-säiliön (70 litraa, muovia) ja varapyörän uudelleen sijoittelua, ja Syncro-mallien eri rengaskoot tuottivat kirjon vaihteiston välityssuhteiden muutoksia (lähde: Wikipedia DE).
Aiheesta muualla

Volkswagen AG: "40 Jahre Volkswagen Transporter", toukokuu 1990; Öffentlichkeitsarbeit/Motorpresse: Nutzfahrzeuge; lehdistömappi, 36 sivua
MOBILISTI -lehti 6/2024, 1986 Volkswagen Transporter Carat Suomi-auton esittely, tarina ja kuvia.
Aiheesta muualla > Linkkejä

Lehigh Valley Chevrolet Corvair Club, Pennsylvania, USA, kuvallinen lehtijuttu 1/2014: "OETTINGER WASSERBOXER, THE OTHER FLAT SIX (englanniksi)
SPIEGEL 11.6.2015, EA 128 (prototyypit 6-sylinterisellä takamoottorilla): kuva sedan/farmari (saksaksi)
T3-INFOS (saksankielinen laaja sivusto T3:n tekniikasta): Aloitussivu (saksaksi)
T3-INFOS/ADAC Motorwelt (saksankielinen erikoispainos vuoden 1984 törmäyskokeista): Sonderdruck ADAC Motorwelt (saksaksi)
Suomen Volkkariyhdistys ry: FVWA aloitussivu (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Tölkkiforum: Etusivu (suomeksi)
Club 80-90 T3-Wiki  (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Samba keskustelua BMW E30-jarrutehostimesta (englanniksi) kohennetun jarrulaitteiston osana
Aiheesta muualla > Videolinkkejä

Volkswagen Safety Research (1984) Transporter/Caravelle ja LT törmäyskokeita: (12:13 min, englanninkielinen)
Volkswagen/Allianz 1984, Transporterin ja kilpailijoiden törmäyskokeita: (13:04 min, englanninkielinen)
Volkswagen Nutzfahrzeuge 1985, Das Werk Hannover: (16:30 min, englanninkielinen)
Volkswagen of America, Dealer Promotional Video, Vanagon-markkinointivideo: (9:44 min, englanninkielinen)
Oettinger WBX6 3,7L Construction of the new engine osa 1/2: (8:38 min, taustamusiikki)
Oettinger WBX6 3,7L Construction of the new engine osa 2/2: (7:42 min, ei ääntä)
Claer CT3: kierros Nürburgringillä 4.4.2012 (9:28 min)
T3 Porsche 3,6 Carrera: onboard-kamera Nürburgring 2012 (9:06 min)
Stein Arne Lindvall (Porsgrunn, N): T3/Chevrolet 302 V8 biturbo 1200hv
VW T3 V8 burnout: (0:55 min)
Tanskalainen BMW M3 (E46) kokee yllätyksen Autobahnilla: (1:32 min, englanninkielinen tekstitys)
Aiheesta muualla > Facebook-ryhmiä

Muunnellut VW Transporter T3:t mm.: VWT3V8 (T3-Society, Saksa), VW T3 Modifieds (englanninkielinen)
Etelä-Afrikan Microbus mm.: VW Transporter T3 South African Microbus Exclusive Kombi 1991-2002 (muutettu elokuussa 2017 suljetuksi)
VW GTi Conversion Club (englanninkielinen); WBX-moottoreiden korvaamiseen Golf III/Passat-moottoreilla keskittynyt sivu
VW Syncro, 4motion, 4x4 (VAG group); neliveto-Volkkareiden keskustelu- ja ideanvaihtoryhmä
Tölkki, suomalainen VW T3 harrastajien FB-ryhmä, perustettu 2011
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Varhainen LBX-Kastenwagen (Typ 251)
Caravelle Carat (1985, varhainen malli)
T3 Syncro, korin saumaruoste-ongelma
Volkswagen T3 Club Joker 1981 LBX
VWSA Caravelle 2,6i 1997 "Big Window" Rhein-vanteilla
VW Vanagon Westfalia (USA, 2012)
Caravelle Carat Oettinger T3700E/6
Oettinger WBX6-moottori (T3700E/6)
T3 Carat 1986 WBX6 interiööri
Käännös suomeksi
Tallinna

| Tallinna (Tallinn) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Tallinna
 Koordinaatit: 59°26′20″N, 24°45′16″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Harjumaa
Perustettu:  ennen vuotta 1154
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Jevgeni Ossinovski
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  158,27  km²
Korkeus:  44 m
Väkiluku (2024):  457 000
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.tallinn.ee 
 Lähteet:  = Pinta-ala ja väkiluku 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tallinna (vir. Tallinn [ˈtɑlʲˑinˑ]; vanh. suom. Keso(i), Kesoniemi, Rääveli) on Viron pääkaupunki, hallinnollinen, taloudellinen ja kulttuurinen keskus ja maan pääasiallinen portti merelle. Kaupungin väkiluku on noin 457 000 (2024), ja se on Viron suurin asutuskeskus. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukkaista oli etnisiä virolaisia 52,8 prosenttia ja venäläisiä 37,1 prosenttia.
Jo vuonna 1248 kaupunkioikeudet saanut Tallinna on perinteikäs merenkulku- ja kauppakaupunki ja se on pohjoisin Hansaliittoon kuuluneista kaupungeista. Tallinnaa, joka aiemmin tunnettiin myös nimellä Reval (joskus suom. Rääveli), ovat hallinneet historian saatossa muun muassa tanskalaiset, ruotsalaiset sekä baltiansaksalaiset. Tallinnassa on laaja ja hyvin säilynyt keskiaikainen vanhakaupunki, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Maantiede ja ilmasto

Tallinna sijaitsee Suomenlahden etelärannalla. Kaupungin alueella on yhteensä 46 kilometriä rantaviivaa, ja siihen kuuluu kolme suurehkoa niemimaata: Koplin, Paljassaaren sekä Kakumäen niemimaa. Keskustan eteläpuolella sijaitsee myös pieni Ülemistejärvi.
Tallinnalle ovat tyypillisiä kylmät talvet, viileät ja vähäsateiset keväät, lämpimät kesät ja pitkät sateiset syksyt. Päivän ylin keskilämpötila on helmikuussa −2,3 °C ja heinäkuussa 21,0 °C.
Historia

Tallinna on syntynyt keskeisen Itämeren reitin varrelle. Kaupungin edustalla Naissaaren ja Porkkalan välissä on ainoa paikka, jossa Suomenlahti on mahdollista ylittää niin, että maata on koko matkan ajan näkyvissä. Reitti Tanskasta Tallinnaan on kuvattu 1200-luvulta säilyneessä tanskalaisessa itineraariossa.
Toompeanmäellä on alun perin ollut virolaisten linnake, jolla ei kuitenkaan todennäköisesti ollut pysyvää asutusta tai varuskuntaa. Toompeanmäen pakolinnan lisäksi alueella on mahdollisesti sijainnut satamapaikka, joka oli mahdollisesti Rävälän ja Harjumaan ylimystön valvoma.
Historia > Tanskan valta

Tallinnan nimen uskotaan tulevaan sanoista Taani linn, joka tarkoittaa tanskalaisten kaupunkia tai linnaa. Tanskalaiset hallitsivat Tallinnaa Lyndanisen taistelusta 1219 alkaen. Vuonna 1285 kaupunki liittyi hansaliittoon. Tallinnalla oli Riian ohella tärkeä rooli Venäjälle suuntautuvan kaupan välittäjänä.
Historia > Saksalaisen ritarikunnan aika

Vuonna 1346 Tanska myi Tallinnan saksalaiselle ritarikunnalle. Tallinna jakautui Toompean linnaan, jossa hallitsivat feodaaliruhtinaat, sekä käsityöläisten ja porvareiden alakaupunkiin, jossa vallitsi kaupungin laki, ja jossa valtaa piti kaupungin raati.
Historia > Ruotsin ja Venäjän keisarikunnan aika

Tallinna siirtyi vuonna 1561 Ruotsille ja edelleen Venäjän keisarikunnalle 1721. Tallinna oli Venäjän vallan aikana Viron kuvernementin keskus, ja kuten muukin Viro, säilytti saksalaisen hallinnon ja instituutiot Venäjän vallan loppupuolelle asti.lähde?
Historia > Itsenäisyysjulistus ja pääkaupunki

Vuonna 1918 Viro julistautui itsenäiseksi saksalaisten hyökättyä Latviasta Viron kautta kohti Pietaria Brest-Litovskin rauhanneuvotteluiden juututtua Neuvosto-Venäjän passiiviseen vastarintaan. 24. helmikuuta 1918 annetun itsenäisyysjulistuksen jälkeen Viron itsenäisyyshallitus joutui painumaan maan alle, koska saksalaiset eivät hyväksyneet itsenäisyyttä. Kun Saksa hävisi ensimmäisen maailmansodan, virolaishallitus kykeni toimimaan ja Tallinnasta tuli maan pääkaupunki. Vuodenvaihteessa 1918–1919 neuvostovenäläiset joukot hyökkäsivät kuitenkin idästä, ja rintama siirtyi kymmenien kilometrien päähän Tallinnasta. Suomalaisia, ruotsalaisia ja tanskalaisia vapaaehtoisia tuli Viroon puolustuksen tueksi.lähde?
Historia > Neuvostoliiton aika

Viro teki sopimuksen painostettuna Neuvostoliiton kanssa vuonna 1939, ja vältti talvisodan kaltaisen tapahtuman. Seuraavana vuonna 1940 Neuvostoliitto jatkoi painostusta ja lopulta otti vallan Virossa samana vuonna. Viro muuttui neuvostotasavallaksi ja elokuussa 1940 Neuvostoliiton jäseneksi, Viron sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Natsi-Saksan hyökättyä liittolaistensa ja kanssasotijoidensa kanssa Neuvostoliittoon Viron alueesta tuli Viron päähallintopiiri, joka kuului Ostlandin valtakunnankomissariaattiin vuoteen 1944 saakka, jolloin Viron sosialistinen neuvostotasavalta palautui.
Neuvostoliiton kaukotoimintailmavoimat (ADD) pommittivat kaupunkia raskaasti 9.–10. maaliskuuta 1944, jolloin 53 prosenttia siitä tuhoutui ja 1 400 ihmistä sai surmansa. Saksalaisten vetäydyttyä puna-armeija hyökkäsi Tallinnaan 22. syyskuuta 1944 ja Viro siirtyi taas Neuvostoliiton miehittämäksi, Viron sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, jonka pääkaupunki Tallinna oli.
Tallinnassa järjestettiin Moskovan vuoden 1980 kesäolympialaisten purjehduskilpailut. Olympialaisten aikana kaupungin ilmettä kohottamaan rakennettiin muun muassa konserttiareena Linnahall, Olympia-hotelli ja pääpostitalo. Piritalle pystytettiin myös 314 metriä korkea televisiotorni.
Vuonna 1989 Tallinnassa oli jo runsaat 482 000 asukasta, mutta Viron uudelleenitsenäistymisen jälkeen runsaasti venäläisasukkaita on lähtenyt kaupungista. Tallinnasta tuli jälleen itsenäisen Viron pääkaupunki vuonna 1991.
Historia > Nykyaika

Tallinnan vanhakaupunki otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1997.
Vuoden 2002 Eurovision laulukilpailu järjestettiin Tallinnan Saku Suurhallissa.
Vuonna 2011 Tallinna oli yhdessä Turun kanssa Euroopan kulttuuripääkaupunki.
Historia > Asukasluvun kehitys

| Väestönkehitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  1840  |  1897  |  1934  |  1959  |  1970  |  1979  |  1989  |  2001  |  2006  |  2012  |
| Väestö | 23 259 | 64 572 | 137 792 | 281 714 | 362 706 | 429 727 | 482 037 | 399 685 | 396 193 | 401 072 |
| ±% | —     | +177.6% | +113.4% | +104.4% | +28.7% | +18.5% | +12.2% | −17.1% | −0.9% | +1.2% |
Lähteet:
Liikenne

Tallinnaa palvelee Tallinnan Lennart Meri -lentoasema noin neljän kilometrin päässä keskustasta Tarton maantien varrella. Reittilento Helsinkiin kestää 30–35 minuuttia. Tallinnan rautatieasemista suurin on Baltian rautatieasema.
Matkailu Suomenlahden yli on suosittua. Matka Helsingistä Tallinnaan kestää 2–3,5 tuntia autolautalla yhtiöstä ja aluksesta riippuen ja pikalaivalla noin 1,5 tuntia. Tallinnan matkustajasatama sijaitsee keskustan välittömässä läheisyydessä.
Copterline lensi Helsingistä Tallinnaan vuosina 2000–2005 ja uudestaan vuonna 2008, mutta lennot keskeytettiin huonon kannattavuuden takia.
Kaupungin sisäistä joukkoliikennettä hoitavat useat linja-auto- ja johdinautoreitit, joiden lisäksi on neljä raitiovaunulinjaa. Tammikuusta 2013 lähtien joukkoliikenteessä matkustaminen on ollut kaupungin asukkaille ilmaista. Kaupungin asukkaiden lisäksi joukkoliikenne on ilmaista alle seitsemänvuotiaille lapsille ja alle kolmevuotiaan lapsen kanssa matkustavalle aikuiselle.
Aluejako

Tallinna on jaettu kahdeksaan kaupunginosaan (linnaosa), joilla on kullakin oma hallinto. Kukin kaupunginosa jakaantuu vielä asuntoalueisiin (asum).
Tallinnan vanhakaupunki jakautui aikoinaan feodalistiseen Toompeanmäkeen, jossa on muun muassa valtionhallintoa, sekä alakaupunkiin (viroksi all-linn), jossa asuivat kauppiaat ja käsityöläiset ja jota hallitsi aatelin asemesta porvareiden kaupunginraati.
| Lippu | Vaakuna | Kaupunginosa | Pinta-ala | Väkiluku 2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | Haabersti | 18,6 km² | 43 996 |
|  |  | Kesklinn | 28,0 km² | 57 908 |
|  |  | Kristiine |   9,4 km² | 31 770 |
|  |  | Lasnamäe | 30,0 km² | 118 437 |
|  |  | Mustamäe |   8,0 km² | 66 194 |
|  |  | Nõmme | 28,0 km² | 39 501 |
|  |  | Pirita | 18,7 km² | 17 694 |
|  |  | Põhja-Tallinn | 17,3 km² | 58 926 |
Nähtävyyksiä

Raatihuoneentorin ja historiallisen vanhankaupungin lisäksi Tallinnassa on paljon museoita, esimerkiksi kaupunginmuseo, Viron historiallinen museo entisessä Suurkillan talossa, kidutusmuseo, luonnontieteellinen museo ja palontorjuntamuseo. Lisäksi Tallinnassa sijaitsee vuoden 2008 eurooppalaiseksi museoksi valittu Kumu-taidemuseo ja sen erillisosasto Kadriorgin palatsissa. Kesäkuussa 2019 Tallinnaan avautui ruotsalainen valokuvataiteen museo Fotografiska.
Vanhankaupungin siluetille ovat tunnusomaisia vanhojen kirkkojen korkeat tornit: Olevisten kirkko, Pyhän Hengen kirkko (Pühavaimu kirik), Pyhän Nikolaoksen kirkko (nykyisin museona) ja tuomiokirkko. Muita nähtävyyksiä ovat esimerkiksi kaupunginmuuri, televisiotorni Teletorn ja kasvitieteellinen puutarha sekä laululava, jossa joka viides vuosi pidetään Tallinnan laulujuhlat. Tallinnassa on myös eläintarha, joka on varsinkin lapsiperheiden suosiossa.
Tallinnan keskiaikainen kaupunginmuuri oli aikanaan tehokas puolustuseste. Aikanaan 16 metriä korkeasta, kolme metriä leveästä ja neljä kilometriä pitkästä muurista on jäljellä kaksi kilometriä ja 26 tornia.
Nähtävyyksiä > Metsäkalmisto

Metsäkalmiston (viroksi Metsakalmistu) hautausmaa sijaitsee Piritasta sisämaahan lähtevän tien varrella ennen televisiotornia.
Metsäkalmistoon on haudattu Viron kuuluisuuksia Kuuluisuuksien könkäälle, muun muassa:
kuoronjohtaja Gustav Ernesaks (1908–1993)
shakkimestari Paul Keres (1916–1975)
kansallisrunoilija Lydia Koidula (1843–1886)
presidentti Lennart Meri (1929–2006)
oopperalaulaja Georg Ots (1920–1975)
olympiapainija Kristjan Palusalu (1908–1987)
Viron ensimmäinen presidentti Konstantin Päts (1874–1956)
kansalliskirjailija A. H. Tammsaare (1878–1940)
kirjailija Friedebert Tuglas (1886–1971)
säveltäjä Raimond Valgre (1913–1949).
Opiskelu

Tallinnassa on useita niin yksityisiä kuin valtiollisiakin yliopistoja. Suurimmat valtiolliset yliopistot ovat:
Tallinnan yliopisto, jossa opiskelee noin 7 000 opiskelijaa. Aiemmin koulu toimi nimellä Tallinnan pedagoginen yliopisto.
Tallinnan teknillinen yliopisto, jossa opiskelee yli 12 000 opiskelijaa.
Suurimpia Tallinnassa toimivia yksityisiä yliopistoja ovat:
Estonian Business School, joka on noin 1 100 opiskelijan kauppakorkeakoulumainen yliopisto. Yliopisto sijaitsee Tallinnan keskustassa ja sen opetuskielenä on englanti.
Muita yliopistoja Tallinnassa ovat muun muassa Viron musiikki- ja teatteriakatemia, Viron taideakatemia ja yksityinen yliopisto Nord.
Tallinnalaisissa yliopistoissa opiskelee suomalaisia ylioppilaita, jotka ovat järjestäytyneet kahteen eri opiskelijajärjestöön. Nämä ovat Tallinnan Suomalainen Opiskelijajärjestö ry (TSOJ) ja Viron Suomalaiset Kauppatieteiden Opiskelijat (VISKO). TSOJ perustettiin lokakuussa 2005 alun perin nimellä Concordia Audentesin Suomalainen Osakunta Ry (CASO). VISKO perustettiin vuonna 2004.
Kuvia

Olevisten kirkko
Kaupungin muurin torneja Toompealta nähtynä.
Kadriorgin puisto
Presidentinlinna
Viron taidemuseon ulkomaisen taiteen kokoelma on Kadriorgin palatsissa.
Panoraamakuva Tallinnasta mereltä päin.