Vapaaehtoinen lapsettomuus
Vapaaehtoinen lapsettomuus ihmisoikeutena

Vuonna 1975 Yhdistyneet Kansakunnat vahvisti päätöslauselmassaan, että oikeus olla lisääntymättä on ihmisoikeus.
Every couple and every individual has the right to decide freely and responsibly whether or not to have children as well as to determine their number and spacing, and to have information, education and means to do so.
Oikeus päättää lasten lukumäärästä on tunnustettu myös YK:n yleissopimuksessa vuonna 1979 (Kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus). Suomi ratifioi naisten oikeuksien sopimuksen vuonna 1986.
16 artikla
1. Sopimusvaltioiden tulee ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin poistaakseen naisten syrjinnän kaikissa avioliittoon ja perhesuhteisiin liittyvissä asioissa ja erityisesti turvata miesten ja naisten tasa-arvon pohjalta:
e) yhtäläiset oikeudet vapaasti ja vastuuntuntoisesti päättää lastensa lukumäärästä ja syntymisajoista sekä mahdollisuus tämän oikeuden harjoittamisen edellyttämään tietoon, opetukseen ja välineisiin;
YK vahvisti vuonna 2012 Kairon väestö- ja kehityskonferenssin (1994) sitoumukset, jotka koskivat muun muassa lisääntymisoikeuksia. Asiakirjan mukaan valtioiden perhepolitiikan tulee perustua periaatteeseen, että ihmiset saavat itse vapaaehtoisesti valita lapsiluvun.
Naisten asemaa käsittelevässä maailmankonferenssissa 15. syyskuuta 1995 hyväksytty Pekingin julistus ja toimintaohjelma sisältävät maininnan lisääntymisoikeudesta. Kokoukseen osallistui edustajia 189 maasta ja asiakirjat hyväksyttiin yksimielisesti.
95. Suvunjatkamisoikeudet (reproductive rights) sisältävät edellä esitetyn määritelmän mukaisesti tiettyjä ihmisoikeuksia, jotka on jo tunnustettu kansallisessa lainsäädännössä, kansainvälisissä ihmisoikeusasiakirjoissa ja muissa yksimielisesti hyväksytyissä asiakirjoissa. Nämä oikeudet pohjautuvat siihen, että tunnustetaan kaikkien pariskuntien ja yksilöiden perusoikeus päättää vapaasti ja vastuullisesti lastensa lukumäärästä ja siitä, milloin ja millaisin välein he ne hankkivat, sekä oikeus saada tietoa ja keinoja päätöksensä toteuttamiseksi sekä oikeus parhaaseen mahdolliseen seksuaaliterveyteen. Ihmisoikeusasiakirjojen mukaan tämä sisältää myös oikeuden päättää suvunjatkamisesta joutumatta syrjinnän, pakkokeinojen tai väkivallan uhreiksi.
[...]
96. Naisten ihmisoikeuksiin kuuluu oikeus hallita omaa seksuaalisuuttaan ja päättää itse vapaasti ja vastuullisesti - ilman pakkoa, syrjintää tai väkivaltaa - siihen liittyvistä asioista, mukaan lukien terve sukupuolielämä ja suvunjatkaminen. Naisten ja miesten tasavertaiset suhteet sukupuolielämässä ja suvunjatkamisessa - mukaan lukien täysi henkilökohtaisen koskemattomuuden suoja - edellyttävät keskinäistä kunnioitusta ja suostumusta sekä molempien vastuullisuutta sukupuolikäyttäytymisestä ja sen seurauksista.
Euroopan Unioni on sitoutunut lisääntymisterveyden ja -oikeuksien puolustamiseen. EU:n Gender Action Plan III -asiakirjassa todetaan, että jokaisella ihmisellä on oikeus päättää omasta seksuaalisuudesta ja lisääntymisestä.
Vuoden 2021 valtioneuvoston ihmisoikeuspoliittisessa selonteossa todetaan, että Suomen tavoitteena on toimia siten, että lisääntymisterveyden ja -oikeuksien toteutumiselle saadaan mahdollisimman vahva kansainvälinen tuki.