stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hille

| Hille |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  16. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Hilda, Hillevi tai Hildegard
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hille on naisen, joskus myös miehen etunimi. Nimi on voinut syntyä muunnelmana nimistä Hilda, Hillevi tai Hildegard. Suomessa nimi on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 282 naiselle ja noin 120 miehelle.  Hille viettää nimipäivää 16. syyskuuta yhdessä Hillan, Hellevin ja Hillevin kanssa.
Tunnettuja Hillejä > Naisia

Hille Korhonen (s. 1961), yritysjohtaja
Tunnettuja Hillejä > Miehiä

Hille Kaisla (1914–1940), miekkailija ja talvisodan aikainen joukkueenjohtaja
Hîncești

| Hîncești |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Hîncești
 Koordinaatit: 46.8265°N, 28.5928°E 
Valtio:  Moldova
Piiri:  Hînceştin piiri
Perustettu:  1500
Väkiluku (2014):  17 400
 
 hincesti.md 
 Piirihallinnon sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hîncești (ven. Хынче́шты, Hyntšešty, ukr. Хинчешти, Hyntšešty) on kaupunki ja Hînceștin piirin hallintokeskus Moldovan keskiosissa. Se sijaitsee maanteitse noin 29 kilometriä Moldovan pääkaupunki Chișinăusta lounaaseen. Hînceștin väkiluku oli vuoden 2014 alussa noin 17 400 ja koko piirin 121 200. Kaupungin väkiluku oli kasvanut runsaalla 2 000 hengellä vuosikymmenessä; vuonna 2004 asukkaita oli 15 281.
Paikkakunnan perustamisajankohtana pidetään vuotta 1500. Kaupungin lähistöllä on runsaasti keskiaikaista rakennusjäämistöä. Neuvostoaikana, aina vuoteen 1990 saakka kaupungin nimi Kotovski, kaupungissa syntyneen kommunistin ja puna-armeijan komentajan Grigory Kotovskin mukaan. Moldovan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta maassa haluttiin kuitenkin luopua neuvostonimistöstä ja Hîncești sai vanhan nimensä takaisin.
Kaupungissa on historiallinen museo. Keskustan länsipuolella on kommunistijohtaja Kotovskin patsas ja sen takana pieni järvi. Pääkaupunki Chișinăusta kulkee kaupunkiin päivittäin kymmenkunta linja-auto- tai reittitaksivuoroa.
Himation

Himation m.kreik. ἱμάτιον, himation) oli antiikin Kreikassa käytetty joko villasta tai pellavasta kudottu suuri neliskulmainen viitta. Sitä käyttivät sekä naiset että miehet. He voivat kietoa ja laskostaa sen vartalolleen monin eri tavoin ja yleensä niin, ettei kiinnitykseen käytetty solkea. Himationia voitiin käyttää sellaisenaan tai ohuemman kitonin päällä.
Roomalaisten vastine himationille oli pallium.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta himation Wikimedia Commonsissa
Kuinka hukata kundi 10 päivässä

| Kuinka hukata kundi 10 päivässä> How to Lose a Guy in 10 Days |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Donald Petrie
Käsikirjoittaja:   Michele Alexander  Jeannie Long  Kristen Buckley  Brian Regan  Burr Steers 
Perustuu:  samannimiseen sarjakuvakirjaan
Tuottaja:   Robert Evans  Christine Forsyth-Peters  Lynda Obst 
Säveltäjä:  David Newman
Kuvaaja:  John Bailey
Leikkaaja:  Debra Neil-Fisher
Pääosat:   Kate Hudson  Matthew McConaughey  Adam Goldberg  Bebe Neuwirth 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   7. helmikuuta 2003  16. toukokuuta 2003
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  50 000 000 $
Tuotto:  177 085 826 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuinka hukata kundi 10 päivässä (engl. How to Lose a Guy in 10 Days) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut romanttinen yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Donald Petrie. Elokuvan pääosissa ovat Kate Hudson ja Matthew McConaughey. Elokuva perustuu samannimiseen sarjakuvakirjaan, jonka tuottajat Michele Alexander ja Jeannie Long osallistuivat myös elokuvan käsikirjoittamiseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kate Hudson  | … |  Andie Anderson   |
|  Matthew McConaughey  | … |  Ben Barry   |
|  Kathryn Hahn  | … |  Michelle   |
|  Annie Parisse  | … |  Jeannie   |
|  Adam Goldberg  | … |  Tony   |
|  Thomas Lennon  | … |  Thayer   |
|  Michael Michele  | … |  Judy Spears   |
|  Shalom Harlow  | … |  Judy Green   |
|  Robert Klein  | … |  Phillip Warren   |
|  Bebe Neuwirth  | … |  Lana Jong   |
|  Samantha Quan  | … |  Lori   |
|  Justin Peroff  | … |  Mike   |
|  Celia Weston  | … |  Glenda   |
|  James Murtaugh  | … |  Jack   |
|  Archie MacGregor  | … |  Arnold   |
Aiheesta muualla

Kuinka hukata kundi 10 päivässä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kuinka hukata kundi 10 päivässä Elonet.
Kuinka paljon rakkautta

| Kuinka paljon rakkautta Tapani Kansa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP
 Levy-yhtiö: Scandia
Listasijoitukset
  Suomi: 24. (lokakuu 1975)
Tapani Kansan muut julkaisut
| Suomalaisia kansanlauluja 1975 | Kuinka paljon rakkautta 1975 | Kesän lapsi 1976 |
Kuinka paljon rakkautta on Tapani Kansan albumi vuodelta 1975.
Kappaleet > A-puoli

Kuinka paljon rakkautta – 2.46 (Dalla strada alle stelle, säv. Curtis - Panzutti - Pinchi, san. Saukki, sov. Olli Heikkilä)
Hyväile mua – 2.55 (Look In My Eyes Pretty Woman, säv. Dennis Lambert - Brian Potter, san. Chrisse Johansson, sov. Olli Heikkilä)
Olet kuusitoista – 2.25 (You're Sixteen, säv. Bob Sherman - Dick Sherman, san. Chrisse Johansson)
Oma eilinen – 3.15 (The Way We Were, säv. Marvin Hamlisch, san. Chrisse Johansson)
Jotain mille et voi mitään – 3.10 (Something 'bout You Baby I Like, säv. Richard Supa, san. Chrisse Johansson, sov. Olli Heikkilä)
Naimisiin tahdo en – 2.57 (Aber heiraten wollte er nicht, säv. Ralph Siegel, san. Chrisse Johansson, sov. Olli Heikkilä)
Kappaleet > B-puoli

Mariana – 2.27 (säv. F. R. Destréfle, san. Raul Reiman, sov. Olli Heikkilä)
Saanhan olla hän – 2.48 (Let Me Be the One, säv. Paul Curtis, san. Vexi Salmi)
Kun – 2.08 (Till, säv. Charles Danvers, san. Chrisse Johansson)
Kesä viimeinen – 3.25 (säv. san. ja sov. Kustas Kikerpuu – Rauno Lehtinen)
Luonnollisuus – 2.54 (säv. san. ja sov. Rauno Lehtinen)
Lähdit taakse pilvien – 3.44 (Soleado, säv. Zacar, san. Chrisse Johansson, sov. Olli Heikkilä)
Hilbertin kuutio

Hilbertin kuutio on topologinen avaruus, joka muodostetaan joukossa  [0,1]^{\mathbf {N} }, topologiana tulotopologia.  Sen alkiona ovat siis kuvaukset luonnollisten lukujen joukosta  \mathbf {N}  suljetulle välille [0, 1], jotka voidaan myös samastaa sellaisten lukujonojen kanssa, joiden kaikki luvut ovat suljetulla välillä [0, 1].
Hilbertin kuutio voidaan käsittää tavallisen kuution  [0,1]^{3} tai yleisemmän n-ulotteisen kuution  [0,1]^{n} ääretönulotteiseksi vastineeksi. Sen topologiset ominaisuudet kuitenkin poikkeavat monessa suhteessa tavallisen kuution ominaisuuksista. Monet tärkeät erot johtuvat siitä, että tulotopologian määritelmän mukaan Hilbertin kuution ei-tyhjä osajoukko U on avoin vain, jos sen projektio PjU käsittää koko välin I = [0, 1] muilla paitsi äärellisellä määrällä indeksejä j.  Tästä seuraa esimerkiksi, että joukko  ]0,1[^{\mathbf {N} } ei ole avoin.
Hilbertin kuutio metrisenä avaruutena

Hilbertin kuutio on metristyvä.. Sille voidaan määritellä esimerkiksi seuraavanlainen metriikka:
Valitaan Hilbertin kuutiosta kaksi pistettä  x=(x_{1},x_{2},x_{3},\ldots ) ja  y=(y_{1},y_{2},y_{3},\ldots ).  Määritellään näiden pisteiden etäisyys lausekkeella
Voidaan osoittaa, että tämän metriikan määräämä topologia on Hilbertin kuution tulotopologia.
Ominaisuuksia

Jokaisen metristyvän avaruuden tavoin Hilbertin kuutiokin on normaali ja samalla Hausdorffin avaruus.  Sillä on numeroituva kanta eli se on N2-avaruus..
Tihonovin lauseesta seuraa, että Hilbertin kuutio on myös kompakti.
Hilbertin kuution osajoukot

Urysonin lemman avulla voidaan todistaa, että jokainen säännöllinen avaruus, jolla on numeroituva kanta, voidaan upottaa Hilbertin kuutioon, toisin sanoen Hilbertin kuutiolla on aliavaruus, joka on homeomorfinen kyseisen avaruuden kanssa. Tästä seuraa myös, että jokainen tällainen avaruus on metristyvä.  Toisaalta myös jokainen metristyvä avaruus, jolla on numeroituva kanta, voidaan upottaa Hilbertin kuutioon.
Erja Kuivalainen

Erja Kaarina Orvokki Kuivalainen (s. 21. lokakuuta 1964 Ilomantsi) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Kuivalainen sijoittui Sarajevon 1984 talviolympialaisissa 20 kilometrillä 29:nneksi ja 10 kilometrillä 37:nneksi. Hän suoritti osan ylioppilaskirjoituksistaan erikoisluvalla kisojen aikana Sarajevossa. MM-kilpailuissa Kuivalainen sijoittui Lahdessa 1989 vapaan hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa 27:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991 hän oli vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 31:s ja 30 kilometrillä 42:s.
Kuivalainen edusti seuratasolla Ilomantsin Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 3 × 5 kilometrin viestissä vuonna 1988 sekä saavutti SM-pronssia viestissä vuonna 1987 ja perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä vuonna 1989.
Lokakuussa 2010 paljastettiin Erja Kuivalaisen olleen se henkilö, jonka Marjo Matikaiseen huhtikuussa 2008 liitetyn dopingepäilyn yhteydessä kerrottiin vuonna 1988 nähneen Sodankylän harjoitusleirillä Matikaisen yöpöydällä Erythropoietin-sanalla varustetun lasipullon. Kuivalainen vahvisti vuoden 2008 uutisen tapausta tutkineen Keskusrikospoliisin esitutkinnassa 28. tammikuuta 2009.
Aiheesta muualla

Erja Kuivalainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Hiirihai

| Hiirihait Hiirihai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Luomihaikalat  Carcharhiniformes
Heimo::  Hiirihait Leptochariidae  Gray, 1851
Suku::  Leptocharias  Gray, 1851
Laji::  smihii
Kaksiosainen nimi
 Leptocharias smithii  (Müller & Henle, 1839) 
 Hiirihain levinneisyys
Katso myös
   Hiirihai Wikispeciesissä   Hiirihai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hiirihai (Leptocharias smithii) on Atlantin eteläosissa Afrikan länsirannikolla tavattava luomihaikaloihin kuuluva kalalaji. Se on ainoa laji hiirihaiden (Leptochariidae) heimossa.
Taksonomia

Hiirihain taksonomia on pitkään ollut epäselvä. Ainutlaatuisten piirteiden vuoksi se sijoitetaan nykyään omaan hiirihaiden heimoonsa. Heimon sukulaisuussuhteet muihin luomihaikaloihin, erityisesti koirahaihin ja tiikerihaihin, joihin se joskus luokitellaan, on edelleen epäselvä.
Anatomia

Hiirihai on pienikokoinen hai ja koiras voi kasvaa 77 cm pitkäksi ja suurin mitattu naaras oli 82 cm pitkä. Yleensä laji jää kuitenkin pienemmäksi ja saavuttaa noin 55 cm pituuden. Väriltään hiirihai on harmaa selästään ja vatsastaan vaaleampi. Kalan sierainläpät ovat kasvaneet viiksimäisiksi. Selkäeviä on hiirihailla kaksi ja ne ovat samankokoiset ja suhteellisen pienet. Hiirihainaarailla on ainutlaatuinen pyöreänmallinen istukka. Naaras synnyttää eläviä poikasia, joita voi olla seitsemän.
Levinneisyys ja ravinto

Hiirihaita tavataan Afrikan länsirannikon läheisyydestä. Kala elää trooppisissa vesissä, joiden lämpötila on 22–27 °C. Laji on yleinen jokien suistoissa, jotka ovat mutapohjaisia. Laji elää yleensä 10–75 metrin syvyydessä merenpinnasta.
Hiirihaiden ravintoa ovat äyriäiset, pienet kalat, sienieläimet ja nilviäiset, kuten mustekalat. Hiirihaiden hampaat ovat pienikokoiset ja koiraalla etuhampaat ovat selkeästi suuremmat kuin naaraalla.
Hiirihai ja ihmiset

Hiirihai on rauhallinen ja ihmiselle vaaraton. Hiirihaikanta on vähentynyt haiden pyynnin vuoksi ja IUCN luokittelee lajin silmälläpidettäväksi. Sitä saadaan saaliiksi trooleilla ja siimakalastuksella. Hiirihaiden lihaa syödään kuivattuna ja savustettuna ja lajin nahasta voidaan valmistaa laukkuja.
Kroatian historia

Oton Ivekovićin maalaus Kroaattien saapuminen Adrianmerelle.
Kroatian historia alkaa esihistorialliselta ajalta, ja ensimmäiset asukkaat tulivat Kroatian alueelle viime jääkauden loppuvaiheessa. Ensimmäinen tunnettu Kroatiaa asuttanut kansa oli illyrialaiset. Nämä roomalaistuivat sen jälkeen, kun he olivat kutsuneet Rooman apuun kreikkalaisvaikutteita vastaan. Kroatiasta löytyy monia roomalaisia monumentteja, kuten Diocletianuksen palatsi. Slaavit saapuivat alueelle 500–600-luvuilla, ja heillä oli 800-luvulla frankkien alaisuudessa kaksi vahvaa herttuakuntaa. Näistä muodostuneen Kroatian kuningaskunnan ensimmäinen hallitsija oli 900-luvulla Tomislav.
Perimysongelmian takia Unkarin kuningas Ladislaus I liitti suuren osan Kroatiasta valtakuntaansa. Kroatia säilytti 1200-luvulle asti yhtenäisyytensä, mutta Béla IV perusti uuden Slavonian hallintoalueen. Samaan aikaan Venetsian tasavalta valloitti monia alueita Dalmatian rannikolta. Osmanien valtakunta puolestaan alkoi uhata Kroatiaa 1400-luvun puolivälissä. Kroatian kruunun 1527 saanut Habsburgien monarkia onnistui ajamaan osmanit lopullisesti pois Kroatiasta 1683–1699 suuren Turkin sodan aikana. Tuolloin luotiin myös Kroatian eteläosissa Dubrovnikissa kukoistaneen Ragusan tasavallan rajat.
Kroatiassa nousi 1830- ja 1840-luvuilla illyrismi, jonka kannattajat halusivat yhdistää kaikki eteläslaavit. Sitä seurasi 1860-luvulla piispa Josip Juraj Strossmayerin tukema jugoslavismi. Vuonna 1867 solmittu Itävalta-Unkarin kompromissi oli jakanut Kroatian kahdeksi osaksi, joista toinen kuului kaksoismonarkian sisällä Itävaltaan ja toinen Unkariin. Yhtenäinen Jugoslavian kuningaskunta syntyi lopulta ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Kuningas Aleksanteri I halusi kuitenkin kaataa etniset valtiot ja jakoi kansan uusiin provinsseihin. Ante Pavelićin perustama ustaša-ryhmittymä nousi toisen maailmansodan aikana valtaan, kun italialaiset ja saksalaiset perustivat nukkevaltion nimeltä Itsenäinen Kroatian valtio. Ustaša hallitsi väkivaltaisesti, ja sen järjestimissä verilöylyissä ja Jasenovacin keskitysleirillä kuoli 350 000-450 000 ihmistä.
Kroatialaisen Josip Broz Titon johtamat partisaanit taistelivat sodan aikana ustašaa vastaan. Tito itse nousi sodan jälkeen perustetun Jugoslavian liittotasavallan johtoon. Vaikka valtio oli kommunistisen puolueen vallassa, maa oli jaettu etnisten ryhmien mukaan. Vaikka kommunistihallinto järjesti puhdistuksia toisinajattelijoita vastaan, sen aikana koettiin muun muassa Kroatian kevät, jonka aikana muun muassa Kroatian kulttuuri kukoisti. Keskushallinto mureni 1980-luvun lopulla, ja Sloveniassa ja Kroatiassa päätettiin järjestää vapaat vaalit. Kroatia julistautui itsenäiseksi 25. kesäkuuta 1991. Sitä seurasi verinen Kroatian sota. Sodan jälkeen Kroatiasta on tullut matkailuvaltio ja Naton sekä Euroopan unionin jäsenvaltio.
Varhainen historia > Ensimmäiset asukkaat

Viimeisimmän jääkauden loppuvaiheissa noin 18 000 vuotta sitten Kroatiassa eläneistä ihmisistä on löytynyt jäännöksiä muun muassa Vela Spilan luolasta Korčulan saarelta. Neoliittisella kaudella (6000–3000 eaa.) alkoi muodostua ensimmäisiä asutuskeskuksia. Adrianmeren rannikon tärkeimmät kulttuurit olivat sydänsimpukkakeramiikkakulttuuri sekä Danilon ja Hvarin kulttuurit. Sisämaasta on löytynyt jäänteitä muun muassa Sopotin ja Korenovon kulttuureista.
Kivikauden muuttuessa pronssikaudeksi niin sanotulla kalkoliittisella kaudella kehittyi Vučedolin kulttuuri (3000–2200 eaa.). Rautakaudella syntyi Kroatian ensimmäiset etniset yhteisöt, joista kreikkalaiset ja roomalaiset kirjoittivat. Heitä kutsuttiin illyrialaisiksi. He asettuivat Balkanin alueelle noin vuonna 1000 eaa., rakennuttivat kukkulalinnoituksia ja tuottivat meripihkasta ja pronssista tehtyjä koruja. Illyrialaiset kohtasivat seuraavien vuosisatojen aikana kreikkalaisia, jotka perustivat 500–300-luvuilla Adrianmeren rannikolle kauppasiirtokuntia. Samaan aikaan keltit tunkeutuivat alueelle pohjoisesta.
Varhainen historia > Roomalaisten nousu ja tuho

Ardiaei-heimon kuningatar Teuta pyysi 200-luvulla eaa. roomalaisilta sotilaallista apua kreikkalaisten kukistamiseksi. Roomalaiset tunkeutuivat Illyriaan ja kaatoivat 168 eaa. viimeisen illyyrihallitsijan Gentiuksen. Illyrian eteläosasta muodostettiin myöhemmin roomalainen Illyricumin provinssi. Roomalaiset laajensivat aluetta ja jakoivat sen vuonna 9 jaa. kahteen provinssiin, Pannoniaan, johon kuului muun muassa nykyisen Kroatian pohjoisosa, ja Dalmatiaan, johon kuuluivat muun muassa nykyisen Kroatian muut osat.
Roomalaisten hallinnollinen keskus oli Salonan kaupunki. Roomalaiset toivat alueelle vaurautta ja rakennuttivat temppeleitä, kylpylöitä ja amfiteattereita. Roomalaiset rakensivat myös tieverkon, joka ulottui Egeanmereltä, Mustallemerelle ja Tonavalle. Kroatian maakuntien merkittävin henkilö oli Salonan lähellä noin vuonna 244 syntynyt keisari Diocletianus. Hän vetäytyi vuonna 305 palatsiinsa, jonka oli rakennettanut lähelle syntymäpaikkaansa. Diocletianuksen palatsi sijaitsee nykyään Splitin historiallisen keskustan sydämessä.
Kristinusko levisi Kroatian alueelle varhain. Jo Paavali viittaa kirjeissään Illyricumiin. Varhaisia kristillisiä katakombeja löytyy muun muassa Krkan kansallispuistosta.
Rooman valtakunta hajosi vuonna 395, ja Kroatia jäi Länsi-Rooman alueelle. Länsi-Rooma kaatui kuitenkin vuonna 476 useiden barbaariheimojen hyökkäysten jälkeen. Gootit halltisivat Dalmatiaa vuoteen 535, jolloin Bysantin Justinianus I valtasi alueen.
Slaavit ja ensimmäinen kroaattivaltakunta

Slaavit saapuivat 500–600-luvuilla Balkanin länsiosiin ja asettuivat Bysantin alueelle Adrianmeren rannikolle ja sisämaahan. Yksi heimoista oli Hrvat, jonka nimestä tulee myös Kroatian nimi (kroatiaksi Hrvatska). Itse sanan hrvat on katsottu mahdollisesti olevan persialaista alkuperää, mikä viittaa joko kontakteihin persialaisten kanssa tai jopa siihen, että heimo oli persialainen ja omaksui slaavilaisen kielen myöhemmin.
Frankit valtasivat alueen 700-luvun lopulla ja 800-luvun alussa. Kroaatit järjestettiin kahden herttuakunnan alaisuuteen, joita johti paikallinen herttua (knez). Kroatian herttuakunta sijaitsi vuoristoisessa Etelä-Kroatiassa, ja sen keskuspaikka oli Knin. Pannonian herttuakunta hallitsi Pohjois-Kroatian alankoalueita, ja sen keskuspaikka oli Sisak. Ensin mainittuun kuului Dalmatia, osia Montenegrosta ja Bosnian länsiosa ja jälkimmäiseen Slavonia sekä Zagorjen ja Zagrebin ympäristöt. Bysantin hallinnassa oli samaan aikaan edelleen useita rannikkokaupunkeja, kuten Zadar, Split ja Dubrovnik sekä Hvarin ja Krkin saaret.
Frankit käännyttivät kroaatit kristinuskoon, mutta Kaarle Suuren kuoltua 814 Pannonian kroaatit kapinoivat epäonnistuneesti frankkeja vastaan eivätkä saaneet apua Dalmatian kroaateilta, joiden alueet kuuluivat edelleen Bysantille. Herttua Branimir puolestaan kapinoi Bysanttia vastaan ja sai paavi Johannes VIII:lta tunnustuksen valtakuntansa itsenäisyydestä. Tämä toi hänet lähemmäksi Vatikaania ja katolisuuden kansalliseen identiteettiin. Pannonian herttuakunta ajautui 800-luvun lopulla Unkarille, ja samaan aikaan Kroatian herttuakunnassa nousi valtaan Trpimirovićien dynastia.
Ensimmäinen Kroatian kuningas (kralj) oli Tomislav, joka yhdisti 925 Pannonian ja Dalmatian. Hänen kuningaskuntansa käsitti käytännössä koko nykyisen Kroatian ja osia Bosniasta ja Montenegrosta. Kuningaskuntaa uhkasi 1000-luvulla serbit, bysanttilaiset ja venetsialaiset sekä unkarilaiset, jotka etenivät Pannoniaan. Petar Krešimir IV sai uudelleen haltuunsa Dalmatian. Hänen ja hänen seuraajansa Dmitar Zvonimirin aikana Trpimirovićien valta oli suurimmillaan, kun Bysantin Dalmatia ja Neretvan ruhtinaskunta liitettiin Kroatiaan. Heidän aikanaan myös kroatialainen kulttuuri kukoisti.
Dmitar Zvonimir ja hänen seuraajansa Stjepan II eivät kuitenkaan saaneet perijiä, mikä herätti Unkarin kuninkaan Ladislaus I:n. Hän otti haltuunsa Kroatian kruunun, koska Zvonimirin leski oli hänen sisarensa. Ladislaus liitti valtakuntaansa suuren osan Kroatian pohjoisosia, mutta hän kuoli ennen kuin sai haltuunsa eteläisen Kroatian.
Kroatia Unkarin alaisuudessa

Ladislauksen seuraaja Kálmán jatkoi edeltäjänsä pyrkimyksiä liittää Kroatia Unkariin. Hän kukistikin 1097 kilpailijansa Petar Svačićin ja otti vallan viimeiseltä kroaattikuninkaalta. Kálmán määräsi 1102 pacta conventa -sopimuksen, jonka mukaan Unkari ja Kroatia olivat erilliset entiteetit yhteisen Unkarin kruunun alaisuudessa. Vaikka Kroatian johtoon asatettiin oma varakuninkaansa (ban) ja se sai oman parlamenttinsa, unkarilaiset jättivät kroatialaisaatelin sivurooliin. Kálmán vakuutti 1107 dalmatilaiset aateliset liittämään rannikkoalueet Venetsialta Unkarille. Kálmánin kuoleman jälkeen 1116 Venetsia hyökkäsi Biogradiin ja Lošinjin, Pagin, Rabin ja Krkin saarille. Zadarista oli tullut Dalmatian merkittävin kaupunki, ja se pystyi vielä 1190-luvulla vastustamaan venetsialaisten valtausyrityksiä. Venetsian doge maksoi 1202 neljännen ristiretken sotilaille, jotka paavi Innocentius III:n vastustuksesta huolimatta piirittivät Zadarin ja valtasivat sen.
Kroatia säilytti alueellisen yhtenäisyytensä Unkarin sisällä Béla IV:n (1235–1279) aikaan saakka. Hän perusti Slavonian uudeksi hallintoalueeksi, jonka pääkaupungiksi tuli Zagreb. Samoihin aikoihin Venetsian tasavalta valloitti ison osan Dalmatiasta. Árpádien dynastian sammuttua Venetsia pystyi valtaamaan loputkin Dalmatian kaupungeista ja Bosnia onnistui valtaamaan alueita Kroatian keskiosista.
Kroatia siirtyi 1309 Unkarin hallitsijaksi nousseen Anjoun sukuun kuuluneen napolilaisen Kaarle Robertin valtaan. Hänen poikansa Ludvig I Suuri yhdisti jälleen Kroatian ja Slavonian sekä valtasi takaisin Bosnian ja Venetsian ottamat alueet. Ludvigin seuraajan aikana syttyi perimyssota, jonka Bosnia ja Venetsia käyttivät hyväkseen. Tuona aikana Dubrovinikista kehittyi eteläisen Kroatian keskus, joka rakensi perustuksen rikkaalle kulttuurille ja merivallan kehittymiselle. Venetsia tiukensi otettaan 1400-luvulla Dalmatiasta ja pystyi hallussa Napeoleonin valtaukseen 1797. Dalmatian rannikko sai tuona aikana huomattavia venetsialaisia vaikutteita, mutta venetsialaiset myös käyttivät aluetta taloudellisesti hyväkseen. Venetsialaiset kauppiaat ostivat sieltä halpoja raaka-aineita, mutta tasavalta ei tuona aikana panostanut tiestöön, kouluihin eikä paikalliseen teollisuuteen.
Osmanit alkoivat 1400-luvun puolivälissä lähestyä Kroatiaa, Bosnian kuningaskunta oli kaatunut 1463. Matias Corvinus pysäytti osmanien etenemisen Kroatian ja Slavonian itärajalle rakennetun linnoitusjärjestelmän ansiosta. Puolustus heikkeni kuitenkin huomattavasti 1493 Krbavan kentän taistelussa, jossa Kroatian aatelisto hävitettiin. Vaikka jäljellejääneet aatelit yhdistyivät taistelemaan osmaneita vastaan, osmanit valtasivat kaupungin toisen jälkeen. Tärkeä läpikulkukaupunki Knin kaatui osmaneille 1521.