stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jumalainen näytelmä

Comencia la Comedia, 1472.
Domenico di Michelinon freskossa (1465) Dante pitelee teostaan Jumalainen näytelmä. Hän seisoo kiirastulen seitsenpenkereisen vuoren ja Firenzen kaupungin välissä sekä osoittaa Helvetin sisäänkäyntiä, jossa syntisiä johdatetaan alas helvetin eri tasoille. Kiirastulen vuoren päällä seisovat Aadam ja Eeva maanpäällisessä paratiisissa. Heidän yläpuolellaan Aurinko ja Kuu edustavat taivaallista paratiisia. Fresko viittaa myös itseensä, sillä kuvassa näkyy Firenzen katedraali, johon fresko on maalattu.
Jumalainen näytelmä (ital. Divina commedia) on italialaisen Dante Alighierin 1300-luvulla italiaksi kirjoittama runoelma. Danten kirjallisen uran pääteos on kolmiosainen näkymatka tuonpuoleiseen. Se kertoo Danten tekemästä matkasta Helvetin ja Kiirastulen kautta Taivaaseen.
Dante oli firenzeläinen poliitikko, joka joutui vastakkaisen puolueen (mustien guelfien) valtaannousun myötä maanpakoon 1301. Jumalainen näytelmä on kirjoitettu kokonaan tuon maanpaon aikana. Dante alkoi kirjoittaa teosta 1308 ja se valmistui 1321. Dante kuoli hyvin pian runoelman valmistumisen jälkeen vielä samana vuonna.
Dante itse on antanut Jumalaiselle näytelmälle neljä tulkinnan tasoa. Runoa voidaan tulkita kirjaimellisesti, allegorisesti, anagogisesti sekä moraalisesti. Nämä samat neljä tulkinnan tasoa muodostavat myös keskiaikaisen Raamatun tulkinnan menetelmän, Quadrigan. Kirjaimellisesti teos voidaan lukea matkakirjallisuutena, ilman muita merkityksiä. Allegorisesti Danten matka voidaan nähdä tienä puhdistumiseen, synnistä täydellisyyteen. Anagoginen, uskonnollinen tulkinta runosta esittää sen edustavan todellista järjestystä tuonpuoleisessa. Moraalisesti runon päähenkilö edustaa ihmistä matkalla tietoisuuteen hyveistä ja paheista.
Dante ihaili suuresti antiikin kreikkalaista ja roomalaista kulttuuria. Tämä on havaittavissa erityisesti teoksen helvetti-osasta, jonne Dante on sijoittanut runsaasti antiikin myyttisiä hahmoja. Antiikin hahmot ovat, muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta, vahtimassa syntisten rangaistusten toimeenpanoa.
Rakenne

Jumalainen näytelmä koostuu kolmesta osasta: Inferno (helvetti), Purgatorio (kiirastuli) ja Paradiso (paratiisi). Ensimmäinen osa, Inferno, on näistä kolmesta tunnetuin. Jumalaisen näytelmän lukusymboliikka on keskiaikaiseen tyyliin merkityksellistä. Runoteoksen jokainen osa käsittää 33 laulua, mutta Infernoon kuuluu myös niin sanottu aloituslaulu. Kolme on kristillisessä lukusymboliikassa merkittävä luku, sillä se edustaa pyhää kolminaisuutta ja on siten taivaallinen luku. Kymmenen puolestaan edustaa täydellisyyttä. Läpi Jumalaisen näytelmän toistuu lukujen jako kolmeen ja kymmeneen. Laulujen puolesta teos koostuu luvuista 33 + 33 + 33 + 1 muodostaen luvun sata (10 × 10). Helvetti, kiirastuli ja taivas sisältävät kukin yhdeksän piiriä sekä yhden ”lisäkerrostuman”. Infernossa on yhdeksän piirin lisäksi pelkureiden alue heti portin jälkeen. Kiirastulessa on kaksi pengertä ja seitsemän piiriä sekä niiden lisäksi maan päällinen paratiisi. Paradiso puolestaan jakaantuu yhdeksään taivaaseen jättäen taivaan keskelle Jumalan kymmenenneksi kerrostumaksi.
Dante kehitti runoelmaansa varten kokonaan uuden runomitan, tertsiinin. Siinä yhdessä säkeistössä on kolme säettä, joista jokaisessa on yksitoista tavua. Jokaisen säkeistön ensimmäinen ja kolmas säe ovat keskenään loppusoinnullisia ja toinen säe on loppusoinnullinen seuraavan säkeistön ensimmäisen ja kolmannen säkeen kanssa. Rakenne on siten  muotoa aba, bcb, cdc, ded ja niin edelleen. Tavujen määrä kussakin tertsiinissä on 33, sama kuin laulujen määrä kussakin osassa johdantoa lukuun ottamatta. Koska myös osia runoelmassa on kolme (Helvetti, Kiirastuli, Paratiisi), Pyhää kolminaisuutta vastaava luku kolme esiintyy rakenteessa lukuisia kertoja.
Eino Leino suomensi runoelman vuonna 1912. Leino kertoo aloittaneensa suomennostyön loppusointuja käyttäen, mutta luopuneen tästä saadakseen tekstin paremmin alkuperäisiä sisältöjä vastaavaksi. Leinon suomennoksen kolme ensimmäistä säkeistöä ovat:
Elomme vaelluksen keskitiessä

ma harhaelin synkkää metsämaata

polulta oikealta poikenneena.



Ah, raskasta on sanoa kuink' oli

tuo salo kolkko, autio ja sankka!

Sit’ aatellessa vielä muisti säikkyy.



Ei kaameampi itse kalma liene;

mut koska hyvää myös ma löysin sieltä,

kuvata muutkin tahdon tapaamani.
Elina Vaaran uudempi suomennos ilmaisee saman seuraavasti:
Elomme keskimatkaan ehtineenä

samoilin synkkää metsää, koska olin

pois harhautunut tieltä oikealta.



Ah, vaikea on sanoin ilmi tuoda

tuon metsän sankkuus, kolkkous ja jylhyys,

sen pelkkä muistokin taas nostaa pelon!



Se karmea kuin kuolema on miltei;

vaan kun myös hyvää sieltä löysin, tahdon

kuvailla muunkin siellä kokemani.
Rakenne > Kiirastuli

Dante kuvaa kiirastulen vuoreksi, joka on muodostettu helvetin kaivamisesta saadusta maasta. Se sijaitsee saarella, joka on eteläisen pallonpuoliskon ainoa maa. Ennen varsinaisen kiirastulen porttia vuoren juurella on kaksi pengertä. Vuoren huipulla on maallinen paratiisi. Kiirastulen piirit ja niihin joutuvat syntiset ovat:
1. penger: parannuksenteon viime hetkeen jättäneet

2. penger: väkivaltaisesti kuolleet ja syntejään vasta viime hetkellä katuneet, esirukousta tarvitsevat

Kiirastulen portti

1. piiri: ylpeät

2. piiri: kateelliset

3. piiri: vihaiset

4. piiri: laiskat, hitaat hyvään

5. piiri: ahneet, tuhlaajat

6. piiri: ahmatit

7. piiri: aistilliset (hekuma ja luonnonvastainen rakkaus)

Maallinen paratiisi: paluu synnittömään viattomuuteen, valmistautuminen taivaaseen nousuun
Rakenne > Paratiisi

1. Kuun taivas: urhoollisuuden puute, lupauksensa vastustelematta väkivallan vuoksi rikkoneet

2. Merkuriuksen taivas: oikeamielisyyden puute, hyvin mainetta ja kunniaa saavuttaakseen toimineet

3. Venuksen taivas: kohtuullisuuden puute

4. Auringon taivas: viisaat

5. Marsin taivas: urhoollisuus, uskon puolesta taistelleet

6. Jupiterin taivas: oikeamieliset hallitsijat

7. Saturnuksen taivas: kohtuullisuus, mietiskelijät

8. Kiintotähtien taivas: voitokas kirkko

9. Primum mobile: enkelien yhdeksän piiriä Jumalan ympärillä

10. Empyrean: Jumala ja uskovat kuin ruusun terälehdet
Esikuvana Muhammedin taivasmatka

Jumalaisella näytelmällä on yhtäläisyyksiä Ibn Hishamin 800-luvulla kertomaan tarinaan Muhammedin taivasmatkasta. Orientalisti Ignaz Goldziherin mukaan se on Persian zarathustralaisesta perinteestä saatu kertomus. Yhtäläisyyksiä ovat nousu taivaaseen kerros kerrokselta matkaoppaan, enkeli Gabrielin tai Vergiliuksen ohjatessa ja avustaessa. Retkeilijä kohtaa syntisiä, jotka on tuomittu tekojensa mukaan erilaisiin syntiä vastaaviin rangaistuksiin. Retkeilijä esittää syntisille kysymyksiä, ja nämä kertovat kohtalostaan. Ylimmässä taivaassa Dante kohtaa rakastettunsa Beatricen, Muhammed taas rakastettunsa Zaynabin, josta kerrotaan myös Koraanissa.
Ibn Hishamin tarina sai lisää sisältöä ja levisi islamilaisessa maailmassa, kun siitä oli 1000-luvulla tehty laajempi versio tuntemattoman tekijän kirjassa Kitab al Miraj. Kirja päätyi eurooppalaisten käsiin islamilaisen al-Andalusin valloituksen edetessä. Bonaventura Sienalainen käänsi sen latinaksi vuonna 1264 (Liber scalae Machometi). Myöhemmin se käännettiin espanjaksi ja vulgaariranskaksi. Yhtäläisyydet todistavat siitä, että Muhammedin taivasmatka oli virikkeenä Danten runoelmaan.
Danten runoelmassa esiintyvät myös Muhammed ja šiialaisuuden merkkihahmo Ali ibn Abi Talib. Heidät Dante löytää alimmasta Helvetistä riidankylväjien osastolta.
Suomennos

Jumalainen näytelmä on suomennettu kahdesti. Eino Leinon käännös julkaistiin kolmessa osassa 1912–1914, Elina Vaaran vuonna 1963. Johanna Mälkki esittää väitöstutkimuksessa Mitä etevin runoteos toivomuksen teoksen ajatussisältöä avaavasta suorasanaisesta käännöksestä. Leinon suomennos on ylätyylinen ja Vaaran käännös vanhahtava. Otavan vuonna 1967 julkaisema pokkariversio vuoden 1912 painoksesta sisältää myös selitykset sisältävän liitteen.
Kirjallisuutta

Dante Alighieri: Jumalainen näytelmä.  (Divina Commedia, noin 1308–21.)  Suomentanut Eino Leino (1912–14). Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16514-3  Teoksen verkkoversio.
Dante Alighieri: Jumalainen näytelmä.  (Divina Commedia, noin 1308–21.) Suomentanut Elina Vaara. Johdannon ja selitykset laatinut Tyyni Tuulio. Kuvittanut Gustave Doré. 3. painos (1. painos 1963)  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23912-7
Ehrnrooth, Jari: Intiaaninunta. Muunnelmia Danten kiertotiellä.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25074-0
Kuula, Kari: Helvetin historia. Pohjalta pohjalle Homeroksesta Manaajaan.  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-350-6
Mälkki, Johanna: Mitä etevin runoteos. Dante Alighierin Jumalaisen näytelmän vastaanotto suomalaisessa kirjallisuusinstituutiossa 1851–2000.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2009.  ISBN 978-952-222-079-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jumalainen näytelmä Gutenberg-projektissa, koko teos Eino Leinon suomentamana.
La Divina Commedia Gutenberg-projektissa.
Jumalainen näytelmä. Osa Helvetti suomeksi. [vanhentunut linkki]
Näytteitä Danten kirjoista italiaksi luettuna MP3-muodossa. [vanhentunut linkki]
Mankkinen, Jussi: Danten helvetilliset visiot kiehtovat edelleen ihmisiä. Yle uutiset 9.5.2021.
Jumalaisen näytelmän maailmankuva. Michelangelo Caetani, 1855.
Kuudennessa piirissä kerettiläiset makaavat tulisissa haudoissa.
Kahdeksannessa piirissä vilppiin neuvojat palavat soihtuina.
Kahdeksas piiri: Bertran de Born puhuu.
Simonian harjoittajat on haudattu pää edellä kuoppaan.
William Blake, Dante kohtaa Muhammedin ja Alin Helvetissä, 1824–1827.
Pekka Kotkavuori

Pekka Kotkavuori
Pekka Sulo Veikko Kotkavuori (11. huhtikuuta 1924 Helsinki – 28. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen mainoselokuvien tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Pekka Kotkavuori työskenteli 1950-luvun puolivälissä aikakauslehti Kallessa, josta hän siirtyi Suomi-Filmin omistaman Filmitalon (aiemmin Finlandia-Kuva) toimitusjohtajaksi käynnistämään sen mainoselokuvatuotantoa. Hän suosi mainosmusiikin eli lyhyiden jinglejen käyttöä, amerikkalaisten esikuvien mukaan usein jazztyylisinä sovituksina, yhteistyökumppaninaan useimmiten Kalle Kaartinen.
Kotkavuori toimitti WSOY:lle kaksi vitsikokoelmaa, nimeltään Kaskukanuuna (1979) ja Vitsihaupitsi (1980).
Kotkavuori toimi monien markkinointi- ja elokuva-alan yhdistysten luottamustehtävissä. Hän on saanut elokuva-alan hopeisen ansiomerkin.
Vuonna 1973 hänelle myönnettiin Mainonnan monitaho -palkinto.
Aiheesta muualla

Pekka Kotkavuori Elonetissä.
Pekka Kotkavuori Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Yksityinen elinkeinonharjoittaja

Yksityinen elinkeinonharjoittaja tarkoittaa elinkeinotoimintaa harjoittavaa luonnollista henkilöä (ihmistä) erotukseksi elinkeinotoimintaa harjoittavasta yhtiöstä. Moni yksityinen elinkeinonharjoittaja käyttää toiminimeä. Yksityistä elinkeinonharjoittajaa kutsutaankin yleiskielessä usein toiminimeksi, vaikkakaan nämä eivät ole sama asia.
Yksityinen elinkeinonharjoittaja on yrittäjä, mutta ei yhtiö. Henkilö toimii omissa nimissään ja vastaa taloudellisesti itse sitoumuksistaan.
Toiminimi

Yleiskielessä yksityisestä elinkeinonharjoittajasta puhutaan myös muodoissa "toiminimi", "toiminimiyrittäjä" tai "yksityisliike". Toiminimi ei kuitenkaan ole sama asia kuin yksityinen elinkeinonharjoittaja. Toiminimellä tarkoitetaan elinkeinotoimintaan käytettävää nimeä missä tahansa yhtiömuodossa. Esimerkiksi osakeyhtiöllä on myös toiminimi.
Yksityinen elinkeinonharjoittaja voi käyttää toiminimenään omaa nimeään tai jotain muuta hyväksyttävää nimeä. Toiminimessä on käytännössä usein sana Toiminimi tai lyhenne Tmi tai T:mi, ruotsiksi Fma tai Firma. Tämä ei kuitenkaan ole pakollista.
Liikkeen- tai ammatinharjoittaja

Verottaja käyttää yksityisistä elinkeinonharjoittajista nimitystä liikkeen- tai ammatinharjoittaja:
Ammatinharjoittajan toiminta perustuu pääsääntöisesti yrittäjän henkilökohtaiseen ammattitaitoon, eikä toimintaan sitoudu merkittäviä pääomia. Ammatinharjoittajan tulee pitää yhden- tai kahdenkertaista kirjanpitoa.
Liikkeenharjoittaja puolestaan on itsenäinen yrittäjä, joka harjoittaa elinkeinotoimintaa omaan lukuunsa ja vastaa taloudellisesti omista sitoumuksistaan. Liikkeenharjoittajan tulee pitää yhden- tai kahdenkertaista kirjanpitoa.
Toiminta elinkeinonharjoittajana

Euroopan talousalueella asuva luonnollinen henkilö voi toimia yksityisenä elinkeinonharjoittajana Suomessa. Elinkeinon harjoittamista säätelee laki elinkeinon harjoittamisen oikeudesta (27.9.1919/122). Lisäksi sitä säätelevät muun muassa toiminimilaki (2.2.1979/128) ja kaupparekisterilaki (2.2.1979/129).
Yksityisenä elinkeinonharjoittajana toimiminen ei vaadi erityistä sopimusta tai lupaa. Osa elinkeinoista on kuitenkin luvanvaraisia (esim. luottolaitostoiminta ja vakuutustoiminta).
Toiminnan aloittaminen

Elinkeinotoiminnan aloittamisesta on tehtävä ilmoitus. Kaupparekisteristerillä ja Verohallinnolla on yhteinen ilmoitusmenettely ja tietopalvelu (Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä YTJ).
Aloittavan elinkeinonharjoittajan on aina tehtävä ilmoitus Verohallinnolle.
Aloittavan elinkeinonharjoittajan on tehtävä ilmoitus myös kaupparekisteriin, jos
hän harjoittaa luvanvaraista elinkeinoa
elinkeinotoimintaa varten on pysyvä toimipaikka eli omasta asunnosta erillinen liiketila tai
palveluksessa on muita henkilöitä kuin yrittäjän aviopuoliso tai alaikäinen tai muuten holhouksenalainen lapsi tai lapsenlapsi.
Maatilatalouden tai kalastuksen harjoittaja ei kuitenkaan ole ilmoitusvelvollinen kaupparekisteriin. Kaupparekisteri-ilmoituksen saa tehdä sellainenkin elinkeinonharjoittaja, joka ei ole siihen velvollinen.
Myös muutoksista ja elinkeinotoiminnan lopettamisesta on tehtävä ilmoitus.
Piirteitä > Varat, velat ja tappiot

Yksityinen elinkeinonharjoittaja (yksityisliike) ei ole erillinen oikeushenkilö, minkä vuoksi sen varat ja velat eivät ole erillään sitä pitävän luonnollisen henkilön varoista ja veloista. Pääsääntöisesti yksityisliikkeellä on omat erilliset pankkitilinsä kirjanpitoa varten, mutta sen koko voitto kuuluu suoraan yrittäjälle. Yrittäjä on vastuussa yksityisliikkeen tappioista ja sen kaikista veloista.
Piirteitä > Työttömyysturva

Yksityinen elinkeinonharjoittaja on työttömyysturvassa aina itse yrittäjä. Suomessa sekä palkansaajat että yrittäjät voivat kuulua työttömyyskassaan, joka maksaa työttömyyden aikana ansiosidonnaista työttömyyspäivärahaa. Itsenäinen ammatinharjoittaja tai yrittäjä voi työttömyyden kohdatessa saada työttömyysturvaa perusturvana Kelan kautta tai ansioturvana työttömyyskassan kautta. Jos on työllistynyt päätoimisesti yrittäjänä, voi saada Kelan päivärahaa yritystoiminnan päätyttyä. Ammatinharjoittaja voi parantaa lakisääteistä työttömyysturvaansa liittymällä yrittäjien työttömyyskassaan. Näitä ovat Ammatinharjoittajien ja yrittäjien työttömyyskassa AYT ja Suomen yrittäjien työttömyyskassa SYT.
Piirteitä > Kirjanpito

Yksityisen elinkeinonharjoittajan on pidettävä elinkeinotoiminnastaan kirjanpitoa. Elinkeinotoiminta on pidettävä erillään yksityistaloudesta ja siksi kirjanpitoon merkitään vain ne tapahtumat, jotka liittyvät elinkeinotoimintaan.
Kirjanpitovelvollisen on pidettävä kahdenkertaista kirjanpitoa. Liikkeen- tai ammatinharjoittajalla on kuitenkin mahdollisuus pitää niin sanottua yhdenkertaista kirjanpitoa, jos toiminnan laajuus ei ylitä kirjanpitolaissa määriteltyjä rajoja. Tilikausi on kalenterivuosi.
Yksityinen elinkeinonharjoittaja voi tehdä kirjanpidossaan toimintavarauksen.
Piirteitä > Verotus

Elinkeinotoiminnan verotus perustuu kirjanpitoon. Tuloveroa maksetaan kirjanpidon osoittamasta elinkeinotoiminnan tuloksesta, johon on tehty verolakien mukaiset oikaisut. Tulo jaetaan verotuksessa pääomatuloksi ja ansiotuloksi.
Elinkeinon harjoittaminen on pääsääntöisesti arvonlisäverollista. Tämä tarkoittaa, että myyntituloista maksetaan arvonlisävero. Liikkeen- ja ammatinharjoittajan tulee ilmoittautua arvonlisäverovelvolliseksi Verohallinnon rekisteriin, kun tilikauden liikevaihto ylittää 10 000 euron rajan.
Muuttaminen yhtiöksi > Henkilöyhtiöksi muuttaminen

Yksityinen elinkeinonharjoittaja voi muuttaa yrityksensä henkilöyhtiöksi eli avoimeksi yhtiöksi tai kommandiittiyhtiöksi. Avoimessa yhtiössä täytyy kuitenkin olla vähintään kaksi yhtiömiestä. Kommandiittiyhtiössä täytyy olla myös vähintään kaksi yhtiömiestä: yksi vastuunalainen yhtiömies ja yksi äänetön yhtiömies. Henkilöyhtiöksi muuttamisessa tarvitaan siis elinkeinonharjoittajan lisäksi vähintään yksi henkilö lisää. Yksityisestä elinkeinonharjoittajasta pitää tehdä lopettamisilmoitus ja uudesta avoimesta yhtiöstä tai kommandiittiyhtiöstä perusilmoitus. Kun yksityisen elinkeinonharjoittajan yritysmuoto muutetaan henkilöyhtiöksi, muuttuu y-tunnus. Henkilöyhtiölle annetaan uusi y-tunnus.
Muuttaminen yhtiöksi > Osakeyhtiöksi muuttaminen

Yksityinen elinkeinonharjoittaja voi muuttaa yrityksensä myös osakeyhtiöksi. Yksityisen elinkeinonharjoittajan elinkeinotoimintaa eli yksityisliikettä ei voi suoraan jatkaa osakeyhtiömuotoisena, vaan on perustettava osakeyhtiö. Myös osakeyhtiöksi muuttamisessa y-tunnus muuttuu. Osakeyhtiöksi muuttamisessa yksityisliike voidaan sijoittaa uuteen osakeyhtiöön apporttina.
Aiheesta muualla

Virre-tietopalvelu
Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä (YTJ)
Toiminimi – kuinka perustat sen ja muuta yrityksen perustamiseen liittyvää
Toiminimen perustaminen
Toiminimen perustaminen (Arkistoitu – Internet Archive)
Unohdettu Waltari

| Unohdettu Waltari |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juri Nummelin
Kieli:  suomi
Genre:  kirjallisuudentutkimus
Kustantaja:  BTJ
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  177
ISBN:  978-951-692-712-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Unohdettu Waltari on Juri Nummelinin kirja Mika Waltarin harvinaisista teoksista. Teoksen julkaisi BTJ Kustannus Waltarin juhlavuonna 2008.
Sisältö

Esipuheessa Nummelin toteaa Mika Waltarin olevan todennäköisesti Suomen tunnetuin kirjailija. ”Kaikki sellaiset, jotka kirjoja ylipäätään lukevat, ovat lukeneet ainakin yhden tai kaksi Waltarin teosta ja jokainen tietää useita nimeltä ja osaa sujuvasti selittää, mistä niissä päällisin puolin on kyse.” Waltari oli kuitenkin niin tuottelias kirjailija, että hänen tuotantoonsa kuuluu paljon teoksia, joita ei ole luettu pitkään aikaan. Waltari kirjoitti runsaasti myös salanimillä.
Nummelin toteaa, ettei näe mitään syytä, miksi esimerkiksi Waltarin kauhunovellikokoelmaa Kuolleen silmät ei voisi julkaista uudelleen. Waltari itse ei sallinut salanimellä Kristian Korppi kirjoittamansa teoksen uudelleenjulkaisua. Nummelinin mielestä Englannissa, Yhdysvalloissa tai Ranskassa Waltarin kokoluokkaa olevan kirjailijan kaikki vähänkin kiinnostavat tekstit olisi jo moneen kertaan julkaistu uudestaan, varsinkin kun niistä löytää toistuvasti viitteitä kirjailijan tunnetumpaan tuotantoon”.
Laulu (Tein lasinkuultavan laulun)

Laulu on P. Mustapään runo, joka ilmestyi hänen neljännellä kokoelmallaan Koiruoho, ruusunkukka vuonna 1947. Se alkaa lauseella "Tein lasinkuultavan laulun." Runon on säveltänyt Juice Leskinen vuoden 1987 albuminsa Minä avauskappaleeksi.
Leskisen lisäksi myös ainakin  Petri Laaksonen, Kaj Chydenius, Unto Mononen ja Ilkka Aaltonen ovat säveltäneet runon kappaleeksi. Laaksosen versio  löytyy ainakin Laaksosen itsensä levyttämänä, sekä Eino Grönin kokoelmalevyllä Soi maininki hiljainen vuodelta 1998. Lauluyhtye Hummeripojat on esittänyt Aaltosen sovitusta kappaleesta nimellä "Lasinkuultava laulu" Valomerkin jälkeen -levyllä. Mikko Perkoila on levyttänyt Monosen version.
St. Urho’s Pub

Pubin julkisivu. Mainoskyltissä on kuva sahtia ryystävästä Urho Kekkosesta.
St. Urho’s Pub on Helsingin Ostrobotnialla (Museokatu 10) sijaitseva olutravintola eli pubi. Se oli aikanaan presidentti Urho Kekkosen kantapaikka ja on myös nimetty hänen mukaansa. Lupa ravintolan nimeämiseen anottiin presidentin kansliasta. Pub avattiin 2. kesäkuuta 1973. Myös presidentti Kekkonen osallistui nimikkopubinsa avajaisiin. Hänen suosikkijuomansa oli viskisooda (Alkon Kolme Leijonaa).
St. Urho’s Pub on tullut tunnetuksi etenkin poliitikkojen, toimittajien ja taidemusiikkiväen suosimana ravintolana.
St. Urho’s Pub valittiin Vuoden olutravintolaksi vuonna 2006, ja se oli myös ensimmäinen vuosi, kun Helsinki Beer Festival valitsi Vuoden olutravintolan.
St. Urho’s Pubin omistaa pohjalaisten osakuntien (Etelä-Pohjalainen Osakunta (EPO), Pohjois-Pohjalainen Osakunta (PPO) sekä Vasa nation (Vn)) omistama ravintolayritys Oy Botta Ab.
Aiheesta muualla

St. Urho's Pub (Arkistoitu – Internet Archive)
Pubin sivusto.
| n k Perustiedot Wikidatassa: St>  Urho's Pub (Q11894347)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: ravintola
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Etu-Töölö
koordinaatit: 60°10′27″N 24°55′54″E﻿ / ﻿60.17405°N 24.931572°E﻿ / 60.17405; 24.931572
Kiirastuli (runokokoelma)

| Kiirastuli |
| --- | --- |
 Vuonna 1942 ilmestyneen 3. painoksen kansi.
Kirjailija:  Yrjö Jylhä
Kieli:  suomi
Genre:  Runous
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1941
Sivumäärä:  124
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kiirastuli on runoilija Yrjö Jylhän tunnetuin runokokoelma. Se julkaistiin välirauhan aikana vuonna 1941. Runot käsittelevät inhimillisyyttä sodan kauheuksien keskellä, sotaa edeltävää ja sodanjälkeistä aikaa. Jylhä oli mukana talvisodassa komppanianpäällikkönä Taipaleen lohkolla, ja runoilijan omat kokemukset näkyvät runoissa. Vuonna 1951 julkaistiin lyhennetty ja Erkki Tantun kuvittama painos.
Yrjö Jylhä: Kiirastuli: runoja rauhan ja sodan ajoilta.  Otava, 1941.
Yrjö Jylhä: Kiirastuli.  (Kuvittajana Erkki Tanttu)  Otava, 1951.
Kokoelman tunnettuja runoja ovat muun muassa jouluruno Pyhä yö, joka on alluusio jouluevankeliumista. Kirvesmies Joosepille ja tämän vaimolle Marjatalle syntyy jouluna poikalapsi, ja Jooseppi muiden sotilaiden kanssa rintamalla hiljentyy joulua viettämään:
»Ja Suomen korpien yllä hohti / nyt tähti suurempi muita, / ja me kaikki käännyimme sitä kohti, / ja meidät kaikki se kotiin johti, / se tähti suurempi muita.»
Paljon lainattu runo on Kaivo, jossa haavoittunut sotilas vaikeroi ja pyytää vettä. Toveri lähtee luotisateeseen kaivoa kohti, mutta kuolee matkalla. Runon lopuksi haavoittuneen sanat toistuvat vielä kerran:
»Haavoissaan vain joku hiljaa huokaa: / veljet, vesitilkka tuokaa –»
Inhimillisyyttä käsittelevä Kohtaus metsässä kertoo toisiaan tähtäävien vihollissotilaiden kohtaamisesta metsässä.
» On hällä oikeus tappaa, ja sulla – / mut mistä saitte sen oikeuden? / Ei voi hän vieraaksi majaas tulla: / hän on vihollinen.»
Kirjallisuutta

Jylhä, Yrjö: Kiirastuli.  (Kuvat piirtänyt Erkki Tanttu. 2. painos kuvitetusta laitoksesta 1951. - 1. painos 1941. - 7. painos 2007)  Helsingissä:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-07006-1