stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irgun
Historia > Toinen maailmansota

Arabikapinan selvittämiseksi laadittu brittien vuoden 1939 valkoinen paperi sisälsi esimerkiksi  rajoituksia juutalaisten maahanmuutolle. Irgun alkoi kohdistaa sen laatimisen jälkeen iskuja myös Palestiinan mandaatin brittihallintoa vastaan. Brittiviranomaiset vastasivat laajoin pidätyksin. Toisen maailmansodan puhjetessa brittien vankiloissa oli satoja Irgunin jäseniä. Heihin lukeutui esimerkiksi järjestön johtaja David Raziel. Maailmansodan sytyttyä Irgun julisti tulitauon. Tämä johti uuteen jakaumaan järjestön sisällä. Avraham Stern erkani seuraajineen omaksi Lehinä tunnetuksi tulleena järjestönään kesäkuussa 1940. Lehi jatkoi brittien vastaista toimintaa. Irgunin jäseniä taisteli puolestaan brittien puolella. David Raziel kaatui salaisessa operaatiossa saksalaismielistä Irakin hallintoa vastaan toukokuussa 1941. Hänen jälkeensä Irgunin johtoon nousi ensin Ya‘akov Meridor ja joulukuussa 1943 Menachem Begin.
Historia > Mandaattihallinnon heikkeneminen

Maailmansodan kuluessa natsi-Saksan toimeenpanema holokausti alkoi tulla tunnetuksi. Hagana aloitti iskunsa brittejä vastaan uudestaan helmikuussa 1944 esimerkiksi maahanmuuttorajoitusten takia. Brittiviranomaiset vastasivat jälleen pidättämällä ja karkottamalla Irgunin jäseniä. Vihollisekseen Irgun sai myös Juutalaistoimiston ja Haganan. Jälleen kerran vastatoimet eivät kuitenkaan pysäyttäneet Irgunin iskuja. Kohteiksi joutuivat esimerkiksi poliisiasemat, sotilastukikohdat ja ifrastuktuuri kuten sillat. Toukokuussa 1945 räjäytettiin Kirkukin ja Haifan välinen öljyputki. Britannassa sionismin vastainen linja koveni maailmansdan päättyessä. Tämä sai Irgunin, Lehin ja Haganan liittoutumaan keskenään. 22. heinäkuuta 1946 Irgun teki suuren pommi-iskun King David Hotelille Jerusalemissa.
Juutalaisjärjestöjen liittouma hajosi monien Juutalaistoimiston johtajien pidätysten jälkeen. Brittijoukkoja vahvistettiin ja ne toteuttivat entistä ankarampia pidätyksiä, ulkonaliikkumiskieltoja ja kuolemantuomioita. Irgunin jäsenet ottivat puolestaan esimerkiksi panttivankeja ja laajensivat toimintaansa ulkomaille. 31. lokakuuta 1946 tehtiin pommi-isku Britannian suurlähetystöön Roomassa. 16. huhtikuuta 1947 neljä Irgunin jäsentä, Dov Gruner, Yehiel Drezner, Mordekhai Alkahi jha Eliezer Kashani hirtettiin Akkon vankilassa. Meir Feinstein oli saamassa kuolemantuomion yhdessä Lehin jäsen Moshe Barazanin kanssa, mutte he räjäyttivät itsensä 27. huhtikuuta sellissään Jerusalemissa. 4. toukokuuta Irgunin jäsenet iskivät Akkon vankilaan vapauttaen 41 Irgunin ja Lehin jäsentä. Kiihtyvän toiminnan seurauksena brittijoukot joutuivat lopulta vetäytymään niinsanotuille turva-alueille, joissa ne olivat käytännössä piiritettyinä. Kun britit olivat langettaneet kuolemantuomiot kolmelle muulle Irgunin jäsenelle, Irgun sieppasi ja hirtti kaksi brittiläistä kersanttia.
Historia > Juutalaisten ja arabien sota

Yhdistyneet kansakunnat teki Palestiinan jakosuunnitelmansa juutalaisten ja arabien valtioihin 29. marraskuuta 1947. Tilanne kiihtyi arabien ja juutalaisten väliseksi sodaksi. 25. huhtikuuta 1948 Irgun aloitti suurimuotoisen hyökkäyksen arabien asuttamaa Jaffan kaupunkia vastaan.  Irgun toteutti 9. huhtikuuta 1948 erityisen verisen hyökkäyksen Deir Yassinin kylään surmaten toistasataa paikallista siviiliä. Juutalaistoimisto tuomitsi iskun, mutta Palestiinan arabiväestössä se levitti kuitenkin paniikkia ja vaikutti arabiväestön laajaan pakoon alueelta.
Israelin itsenäisyysjulistuksen jälkeen alkoi Israelin itsenäisyyssota. Irgun tarjoutui lakkauttamaan oman toimintansa ja liittymään Israelin puolustusvoimien alaisuuteen. Liitos tehtiin virallisesti, mutta käytännössä vain osittain. Irgun ja Lehi muodostivat omia yksiköitään ja Jerusalemissa ne toimivat edelleen myös kokonaan itsenäisesti.
Itsenäisyyssodan ensimmäisen tulitauon aikana 20. kesäkuuta 1948 Israeliin saapui salaa aseita ja uusia taistelijoita Irgunille toimittanut laiva Altalena. Niin sanottu Altalenan tapaus rikkoi Irgunin ja Israelin hallinnon välit. Irgun halusi osan aseista pelkästään omaan käyttöönsä, mihin maan tuolloin väliaikainen hallinto ei suostunut, vaan vaati laivan tarvikkeiden luovuttamista kokonaisuudessaan. Lopulta laiva räjähti David Ben-Gurionin määräämässä iskussa Tel Avivin edustalla. Räjähdyksen yhteydessä puhjenneissa yhteenotoissa Irgunin ja puolustusvoimien välillä kuoli noin 20 henkilöä. Suuremmalta selkkaukselta vältyttiin paljolti Menachem Beginin vetoomuksen ansiosta. Tapauksen jälkeen oli kuitenkin selvää, että Israel ei enää hyväksyisi juutalaisten aseellisten järjestöjen itsenäistä toimintaa. Jerusalemissa toimineet viimeiset Irgunin itsenäiset yksiköt määrättiin liittymään puolustusvoimiin 21. syyskuuta 1948.
Irgunin kieltämisen jälkeen vuonna 1948 sen revisionistista perinnettä jatkoi poliittinen puolue Herut, joka oli puolestaan nykyisen Likudin edeltäjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irgun Wikimedia Commonsissa
Arabien–Israelin konflikti
Propagandajuliste vuodelta 1931. Piirroksen kartassa Israeliin on sisällytetty myös Transjordania.
Irgunin taistelijoiden koulutusta.
Kaksi Irgunin hirttämää brittikersanttia.
Altalena palaa Tel Avivin edustalla.
Vannarödin linna

Vannarödin linna.
Vannarödin linna on linna Hässleholmin kunnan Sösdalassa, Ruotsin Skånessa. Se on valmistunut vuonna 1890, ja sen rakennutti vapaaherra Christian Barnekow. Barnekow oli naimisissa skotlantilaisen Agnes Sofia Montgomeryn kanssa, ja Vannarödin linnan esikuvana toimikin Montgomeryn skotlantilainen synnyinlinna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vannarödin linnan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Elafonísi

Elafonísin saari lännestä kohti itää kuvattuna. Taustalla Kreetan saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Elafónisos
Sijainti:  35°16′9″N, 23°31′57″E, Kíssamos Chaniá, Kreeta Kreikka
Saariryhmä:  Kreetan saaret
Pinta-ala:  noin 2 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Elafonísi (kreik. Ελαφονήσι; myös Elafónisos, Ελαφόνισος; suom. ”Peurasaari”) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Välimereen kuuluvassa Libyanmeressä Kreetan länsirannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 2 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Elafonísi sijaitsee niin lähellä Kreetan rannikkoa, että sinne voi kahlata. Saarella on pituutta 1 500 metriä ja leveyttä enimmillään 500 metriä.
Maantiede

Elafonísin saari sijaitsee Välimereen kuuluvassa Libyanmeressä, noin 150 metrin päässä Kreetasta. Saaren korkein kohta on 26 metriä merenpinnan yläpuolella. Keskimäärin saari on 1,47 metriä korkea. Saarella on pituutta 1 500 metriä ja leveyttä enimmillään 500 metriä. Pääasiassa saari on 150–300 metriä leveä. Elafonísi on enimmäkseen alavaa hiekkamaata, mutta saaren länsiosa kallioinen. Elafonísin rannoilla on kivenlohkareita.
Saarella on Kreetan länsirannikon toiseksi suurin uimaranta. Rannan hiekka on valkoista, mutta näkinkengät antavat sille ruusunpunaista väriä.
Elafonísi muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan luonnonsuojelualueen, jolla on kokoa 2,7175 neliökilometriä. Elafonísin Natura-alueella on haavoittuvaisia ekosysteemejä, jotka kärsivät ihmisen toiminnasta alueella. Ihmiset esimerkiksi leiriytyvät saarelle, tuhoavat kasveja ja roskaavat saarta. Kesä-heinäkuussa saarella vierailee päivässä 2 500 ihmistä.
Maantiede > Eläimistö

Äärimmäisen uhanalaista munkkihyljettä tavataan Elafonísin ympäristössä. Euroopan unionin alueella munkkihyljettä tavataan noin sadassa paikassa. Saaren nisäkkäisiin lukeutuvat myös mäyrän alalaji Meles meles arcalus ja villikissan alalaji Felis silvestris cretensis.
Saarella tavattavia matelijoita ovat aigeiansisiliskon alalaji Podarcis erhardii elaphonisii, Lacerta trilineata polylepidota -lisko , Hemidactylus turcicus -lisko, Telescopus fallax -käärme ja Coluber gemonensis -käärme. Neljä viimeksi mainittua on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella. Sammakkoeläimistä saarella tavataan presidentin asetuksella suojeltua viherkonnaa.
Muuttolinnut sekä pesivät että levähtävät saarella. Saarella tavataan esimerkiksi harmaalokkia.
Maantiede > Kasvisto

Saaren keskiosien kasvillisuus muodostuu phryganasta, jonka kasvilajeja ovat esimerkiksi heinäkasvien heimoon kuuluva välimerenpartaheinä (Hyparrhenia hirta), asterikasvien heimoon kuuluva Phagnalon graecum, porrojen sukuun kuuluva Ballota pseudodictamnus ja ruutakasvien heimoon kuuluva välimerenruuta (Ruta chalepensis). Elafonísin pitkällä hiekkaisella rannalla on hiekkadyynejä, joilla kasvaa muun muassa Ammophiletum arenariae -kasvia. Elafonísin hiekkaisella rannalla kasvaa myös hietamerinarsissia ja meriokakatajaa (Juniperus oxycedrus ssp. macrocarpa) kasvavaa pusikkoa. Hiekkaisen rannan muita lajeja ovat esimerkiksi maitteiden sukuun kuuluva Lotus creticus ssp. cytisoides, kohokkien sukuun kuuluva Silene sedoides, näiveiden sukuun kuuluva Orobanche versicolor, masmalon sukulainen oramasmalo (Anthyllis hermanniae) ja ratamojen sukuun kuuluva Plantago squarrosa. Saaren kallioisilla rannoilla tavattavia lajeja ovat muun muassa kapriksen sukulainen Capparis orientalis, aitoviikuna, maltsojen sukuun kuuluva risumaltsa (Atriplex halimus), hirvenjuurten sukuun kuuluva Inula crithmoides ja sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluva merifenkoli (Crithmum maritimum). Lisäksi saaren kasvistoon kuuluvat esimerkiksi myrkkyliljakasvien heimoon kuuluva Androcymbium rechingeri ja elämänlankojen sukuun kuuluva Ipomoea stolonifera, joita tavataan Euroopan unionin alueella noin sadassa paikassa. Ipomoea stolonifera on lisäksi Kreikan presidentin asetuksella suojeltu, ja se kuuluu IUCN:n uhanalaisten lajien punaiseen listaan. Muita punaiseen listaan kuuluvia ja Kreikan presidentin asetuksella suojeltuja Elafonísillä tavattavia kasvilajeja ovat orvokkien sukuun kuuluva Viola scorpiuroides, kaunokkien sukuun kuuluva Centaurea pumilio, leinikkikasvien heimoon kuuluva Nigella stricta, hyasinttikasvien heimoon kuuluva Bellevalia brevipedicellata ja kellojen sukuun kuuluva Campanula saxatilis. Saaren muita kasvilajeja ovat esimerkiksi kohokkien sukuun kuuluva Silene succulenta ssp. succulenta, heinäkasvien heimoon kuuluva espartoheinä (Lygeum spartum), meiramien sukuun kuuluva kreetanmeirami (Origanum dictamnus) ja kreetantaateli (Phoenix theophrasti).
Historia

Sadoittain vanhuksia, naisia ja lapsia kahlasi huhtikuussa 1824 saarelle pakoon osmanisotilaita. Osmanit eivät tienneet, että Elafonísille pääsisi kahlaamalla. Yksi varusteita kuljettava muuli kuitenkin suuntasi saarelle tuttua reittiä pitkin ja näin paljasti saarella pakoilleet kreetalaiset. Osmanit suorittivat pääsiäissunnuntaina 24. huhtikuuta saarella verilöylyn, jossa sai surmansa 600 naista ja lasta sekä 40 kreikkalaista sotilasta. Toisen lähteen mukaan kuolleita olisi ollut 850. Erään tarinan mukaan ainoastaan neljä kreetalaista selviytyi hengissä.
Legendan mukaan Elafonísin punertava hiekka olisi saanut värinsä uhrien verestä. Nykyisin saaren korkeimmalla kohdalla on kyltti, joka muistuttaa verilöylystä.
Saaren edustalle haaksirikkoutui helmikuussa 1907 Intiaan matkalla ollut itävaltaunkarilainen linjalaiva S/S Imperatrix. Onnettomuudessa hukkui kymmeniä ihmisiä, jotka on haudattu Elafonísille. Ihmisten pelastustöihin osallistuivat paikalliset asukkaat ja läheisen Chrysoskalítissan luostarin munkit. Haaksirikon jälkeen Elafonísille rakennettiin saaren katajista ja muista puista majakka.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1944 saksalaiset räjäyttivät saaren majakan, joka nykyisin on raunioina. Nykyisin majakkana toimii 15 metriä korkea valkoinen metallitorni, josta välähtää valo kerran 40 sekunnissa.
Palvelut ja kulkuyhteydet

Elafonísin uimarantaa hoitaa Kíssamoksen kunta ja pääasiassa aurinkotuolivuokrat ja kioskimyynnin tuotto käytetään luonnonsuojeluun, sillä Elafonísi on suojelualuetta. Alueelta on kiellettyä viedä pois mitään luontoon kuuluvaa.
Elafonísiin kulkee Chaniásta linja-autoja. Palaióchorasta pääsee saarelle veneellä. Elafonísin lähistöllä on hotelleja ja koko ajan rakennetaan uusia. Lähellä on myös taverna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elafonísi Wikimedia Commonsissa
Kreetan saaret
| --- | --- |
Pääsaari:  Kreeta
Alisaariryhmät:   Dionysadit Dragonáda  Gianysáda  Paximáda 
Muut pienemmät saaret:   Aféntis Christós  Ágioi Pántes  Ágioi Theódoroi  Ágios Nikólaos  Ágria Gramvoúsa  Agriómandra  Chrysí  Día  Elafonísi  Elása  Fotiá  Gávdos  Gavdopoúla  Gkrántes Paximádi  Prasonísi  Savoúra  Ímeri Gramvoúsa  Kárga  Kaválloi  Kolokythiá  Konída  Koufonísi  Kymó  Kyriamádi  Lazaréta  Léon  Loutró  Makronísi  Makrouló  Mármaros  Mavronísi  Mikronísi, Iraklion  Mikronísi, Lasíthi  Móchlos  Palaiósouda  Papadóplaka  Paximádi  Paximádia Megálo Paximádi  Mikró Paximádi  Peristeróvrachoi  Petalída  Petalídi  Pontikonísi  Prosforá  Pseíra  Sídero  Soúda  Spinalónga  Strongyló  Theodoropoúla  Thétis  Tráchilos  Tráfos  Vryonísi  muita saaria 
Elafonísin kivikkoista etelärantaa lännen suunnasta nähtynä. Taustalla Kreeta.
Elafonísi oli huhtikuun lopussa 2010 yhteydessä hiekkakannaksella Kreetaan. Kuva otettu Elafonísin itäosasta kohti Kreetaa.
Saaren kasvillisuutta. Ylempi kasveista on hietamerinarsissi.
Muistomerkki Elafonísillä.
Elafonísin etelärantaa idästä länteen päin nähtynä.
Alaston saari

| Alaston saari> 裸の島 Hadaka no shima |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kaneto Shindō
Käsikirjoittaja:  Kaneto Shindō
Tuottaja:   Kaneto Shindô  Eisaku Matsura 
Säveltäjä:  Hikaru Hayashi
Kuvaaja:  Kiyoshi Kuroda
Leikkaaja:  Toshio Enoki
Pääosat:   Nobuko Otowa  Taiji Tonoyama  Shinji Tanaka 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:   Kindai Eiga Kyokai  Toho Eiga 
Ensi-ilta:  1961
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alaston saari (jap. 裸の島, Hadaka no shima) on japanilainen elokuva vuodelta 1961. Se kertoo perheen elämästä ankarissa oloissa pienellä saarella. Elokuvassa ei ole lainkaan vuoropuhelua.
Precious

| Precious> Precious: Based on the Novel "Push" by Sapphire |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lee Daniels
Käsikirjoittaja:  Geoffrey S. Fletcher
Perustuu:  Sapphiren romaaniin Push
Tuottaja:  Lee Daniels Gary Magness Sarah Siegel-Magness Oprah Winfrey Tom Heller Tyler Perry
Säveltäjä:  Mario Grigorov
Kuvaaja:  Andrew Dunn Darren Lew
Leikkaaja:  Joe Klotz
Pukusuunnittelija:  Marina Draghici
Pääosat:  Gabourey Sidibe Mo’Nique Paula Patton Mariah Carey Lenny Kravitz Sherri Shepherd
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lionsgate
Levittäjä:  Lionsgate Netflix
Ensi-ilta:   6. marraskuuta 2009    5. maaliskuuta 2010
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  10 000 000 dollaria
Tuotto:  63 647 833 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Precious (Precious: Based on the Novel ”Push” by Sapphire) on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Lee Danielsin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Sapphiren romaaniin Push vuodelta 1996. Elokuva on kasvutarina harlemilaisesta 16-vuotiaasta tytöstä, joka on toista kertaa raskaana isälleen. Elokuvan pääosissa ovat Gabourey Sidibe, Mo’Nique, Paula Patton, Mariah Carey ja Sherri Shepherd.
Elokuva oli kansainvälinen arvostelumenestys. Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaan elokuvan kategoriassa. Mo’Nique palkittiin parhaan naissivuosan ja George S. Fletcher parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscarilla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gabourey Sidibe  | … |  Clarice Precious Jones   |
|  Mo’Nique  | … |  Mary Lee Johnston, Preciousin äiti   |
|  Paula Patton  | … |  Ms. Blu Rain, Preciousin opettaja   |
|  Mariah Carey  | … |  Ms. Weiss, Preciousin sosiaalivirkailija   |
|  Lenny Kravitz  | … |  Nurse John McFadden   |
|  Sherri Shepherd  | … |  Cornrows   |
|  Nealla Gordon  | … |  Mrs. Sondra Lichtenstein   |
|  Stephanie Andujar  | … |  Rita Romero   |
|  Chyna Layne  | … |  Rhonda Patrice Johnson   |
|  Amina Robinson  | … |  Jermaine Hicks   |
|  Xosha Roquemore  | … |  Jo Ann   |
|  Angelic Zambrana  | … |  Consuelo   |
|  Quishay Powell  | … |  Mongo   |
|  Grace Hightower  | … |  sosiaalivirkailija   |
|  Kimberly Russell  | … |  Katherine   |
|  Bill Sage  | … |  Mr. Wicher   |
Push-romaanin kirjoittanut Sapphire tekee elokuvan lopussa cameoroolin esittäen naista päivähoidossa.
Vastaanotto > Arvostelut

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 91 prosenttia oli positiivisia, perustuen 218 arvosteluun.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Dome Olli Sulopuisto: 
Episodi Niina Holm: 
Filmgoer Aleksi Salonen: 
Film-O-Holic Juha Rosenqvist: 
Helsingin Sanomat Anu Silfverberg: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
MTV3  Outi Heiskanen: 
V2  Jani Tapani Pelotonen:
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Precious Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Precious Box Office Mojossa (englanniksi)
Precious Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Precious Metacriticissä (englanniksi)
Lee Danielsin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
2000-luku: The Contract (2005) · Precious (2009)
2010-luku: The Paperboy (2012) ·  The Butler (2013)
Olavi Huhtala

| Vilho Olavi Huhtala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1903 Ulvila
Kuollut: 2. toukokuuta 1977 (74 vuotta) Helsinki
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1924–1962
Komentajuudet:  KTR 7 (1943–1944)
Taistelut ja sodat:  Suomen sisällissota, talvisota, jatkosota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Vilho Olavi Huhtala (1. tammikuuta 1903 Ulvila – 2. toukokuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Henkilöhistoria

Olavi Huhtalan vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vilho Huhtala ja Anna Dagmar Jaakkola ja puoliso vuodesta 1936 Helvi Kyllikki Aura. Ylioppilaaksi Huhtala tuli 1921 Porin lyseosta. Huhtala osallistui vapaaehtoisena sisällissotaan Porin Rykmentin I pataljoonassa. Hän valmistui kadettikoulusta 1924 sekä kävi sotateknilliset opinnot Teknillisessä korkeakoulussa sekä Sotakorkeakoulussa 1927-1931 (ye-upseeri 1933). Hän toimi toimistoupseerina yleisesikunnassa 1931-1936. Helsingin alueen sotateollisesta toiminnasta hän vastasi 1936-1940. Toimistopäällikkönä pääesikunnassa hän toimi 1940-1941. Hän valmistui myös diplomi-insinööriksi 1941. Jatkosodassa hän palveli aluksi KTR 10:ssä sekä KTR 1:ssä. Huhtala toimi KTR 7:n komentajana 29.9.1943-19.11.1944.
Jatkosodan jälkeen hän palasi jälleen pääesikuntaan toimistopäälliköksi. Hän toimi esikunnan tykistöosaston päällikkönä 1948-1952. Vuodesta 1953 hän toimi Puolustuslaitoksen tutkimuskeskuksen johtajana, sen jälkeen 1954-1960 pääesikunnan viestipäällikkönä ja viestitarkastajana 1960-1962. Hän oli kadettikunnan puheenjohtaja 1952–1955.  Huhtala kutsuttiin Kadettikunnan kunniajäseneksi 23.3.1963 ja Upseeriliiton kunniajäseneksi 22.11.1968, puolustusvoimien palveluksesta hän erosi 1963.
Ylennykset: Vänrikki 1924, luutnantti 1926, kapteeni 1931, majuri 1939, everstiluutnantti 1941, eversti 1944, insinöörikenraalimajuri 1953, kenraalimajuri 1954, kenraaliluutnantti 1961.
Huhtala oli myös urheilujohtaja, hän muun muassa toimi pitkään Suomen Miekkailuliiton puheenjohtajana.
Teoksia

Kaksitoistavuotias Neuvosto-Karjala. Helsinki 1933
Propaganda : uusi sodankäyntiväline. Otava 1937
Kadettikunta : jäsenet 1921-1950 ; toimituskunta O. Huhtala ym. Kadettikunta, Helsinki 1951
Muita julkaisuja

Propaganda, aikamme uusi sodankäyntiväline . Tiede ja ase 4/1936
Polkupyörävaras

| Polkupyörävaras> Ladri di biciclette |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen juliste
Ohjaaja:  Vittorio De Sica
Käsikirjoittaja:  Cesare Zavattini Oreste Biancoli Suso Cecchi D'Amico Vittorio De Sica  Adolfo Franci Gherardo Gherardi Gerardo Guerrieri
Tuottaja:  Giuseppe Amato
Säveltäjä:  Alessandro Cicognini
Kuvaaja:  Carlo Montuori Mario Montuori
Leikkaaja:  Eraldo Da Roma
Pääosat:  Lamberto Maggiorani Enzo Staiola Lianella Carell Elena Altieri Gino Saltamerenda
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  P.D.S. - Produzione De Sica
Levittäjä:  Ente Nazionale Industrie Cinematografiche Netflix
Ensi-ilta:  1948
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Polkupyörävaras (ital. Ladri di biciclette) on Vittorio De Sican ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1948. Se kertoo köyhästä miehestä, joka kuljeksii Rooman kaduilla etsimässä varastettua polkupyöräänsä.
Klassikkoelokuva on de Sican mestariteos ja italialaisen neorealismin kestävimpiä teoksia.
Juoni

Työtön ja köyhä Antonio Ricci (Maggiorani) on onnistunut työpaikan haussa, mutta hän tarvitsee polkupyörän voidakseen hoitaa työn, joka vaatii siirtymistä moneen eri paikkaan Roomassa päivän mittaan. Hänellä on pyörä, mutta se on panttilainaamossa. Hänen vaimonsa Maria (Carell) saa sen lunastettua lainattuaan rahaa myötäjäisiään (vuodevaatteita) vastaan. Pyörä varastetaan kuitenkin jo ensimmäisenä työpäivänä. Antonio näkee varkauden ja lähtee etsimään varasta ja pyöräänsä yhdessä pienen poikansa Brunon (Staiola) kanssa. Kun koko päivän kestänyt pyörän etsiminen ei tuota tulosta, epätoivoinen Antonio lopulta yrittää itse varastaa toisen polkupyörän, mutta jää kiinni itse teossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lamberto Maggiorani  | … |  Antonio Ricci   |
|  Enzo Staiola  | … |  Bruno Ricci, Antonion poika   |
|  Lianella Carell  | … |  Maria Ricci, Antonion vaimo   |
|  Gino Saltamerenda  | … |  Baiocco, etsinnässä auttava Antonion ystävä   |
|  Vittorio Antonucci  | … |  polkupyörävaras    |
|  Giulio Chiari  | … |  kerjäläinen   |
|  Sergio Leone  | … |  opiskelija   |
Palkinnot ja tunnustukset

Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar -erikoispalkinnon ennen varsinaisen palkintokategorian perustamista.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Polkupyörävaras oli mukana  heistä yhdeksäntoista listalla.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Polkupyörävarkaan kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi Kurosawan Seitsemän samurain jälkeen.
Huomioita

↑  Elonetissä "Gino Saltameranda”
↑  tarkempi käännös on ”Polkupyörävarkaat”
Karl-Heinz Luck

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Karl-Heinz Luck |  Karl-Heinz Luck |  Karl-Heinz Luck |  |
Maa:   Itä-Saksa
Yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sapporo 1972 | yhdistetty |  |
Karl-Heinz Luck (28. tammikuuta 1945 Unterschönau, Thüringen, Saksa – 31. elokuuta 2024) oli itäsaksalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hänen uransa paras saavutus oli pronssimitali Sapporon olympialaisten henkilökohtaisesta kilpailusta vuonna 1972; mäkiosuudella hän oli vasta 17:s mutta nosti sijoitustaan hiihdossa. Hän voitti Holmenkollenin kilpailun vuonna 1970 ja Salpausselän kilpailun vuonna 1972. Luck sijoittui kuudenneksi MM-kisoissa 1970 oltuaan hiihto-osuuden nopein. Grenoblen olympialaisissa 1968 hän sijoittui 11:nneksi. Hän lopetti uransa vuonna 1972.