stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esko Salminen
Yksityiselämä

Salminen avioitui Rose-Marie Prechtin kanssa vuonna 1961. Avioliitto päätyi eroon seuraavana vuonna. 1960–1970-luvulla Salminen seurusteli kymmenisen vuotta näyttelijä Kyllikki Forssellin kanssa. Vuosina 1970–1981 Salmisen avopuoliso oli näyttelijä Heidi Krohn, jonka kanssa hänellä on poika Kristo Salminen (s. 1972). Salminen oli naimisissa tanssija Riikka Korppi-Tommolan kanssa 1983–1989 ja heillä on tytär Kreeta Salminen (s. 1984). Vuodesta 1989 Salmisen puoliso on ollut näyttelijä Aino Seppo, ja heillä on tytär Sonja Salminen (s. 1991).
Muuta

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Miltä se tuntuu, kun sanotaan Grand Old Maniksi?” – ”Still going wrong.” Salmisen vastaus toimittajan kysymykseen Yleisradion Arto Nyberg -ohjelmassa 13.9.2020. | ” |

Vuonna 1997 ilmestyi Esko Salmisen muistelmateos Elämä Eskona ja vuonna 2010 jatko-osa Toinen näytös. Suomen näyttelijäliitto myönsi Salmiselle vuonna 2010 liiton kaikkien aikojen ensimmäisen ylinäyttelijän arvonimen. Yleisradio teki vuonna 2010 dokumentin Esko Salminen – läsnä. Jarmo Heikkisen ohjaamassa tunnin mittaisessa ohjelmassa ovat mukana Salminen ja Aino Seppo.
Lisäksi vierailevana näyttelijänä Helsingin kaupunginteatterissa 1998, 2002 ja KOM-teatterissa 2001–2002.
Valikoitu filmografia

Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)
Pedon merkki (1981)
Hamlet liikemaailmassa (1987)
Pohjanmaa (1988)
Tuhlaajapoika (1992)
Blondi tuli taloon (1994–1995)
Tuntemattomalle jumalalle (1993)
Varpuset (2005)
Palkinnot

Gösta Ekmanin palkinto (1965)
Ida Aalberg -palkinto (1986)
Pro Finlandia (1992)
Miessivuosa-Jussi elokuvasta Tuhlaajapoika (1993)
MTV:n kulttuuripalkinto (1994)
Näyttämötaiteen Suomi-palkinto (1997)
Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki (1997)
Stadin Kundi (2012)
Red Carpet -pronssitähti Hyvinkään Tähtiraitille (2022).
Suomen Leijonan Komentajamerkki (2022)
Betoni-Jussi elämäntyöstä (2023)
Kirjallisuutta

Ollikainen, Anneli (toim.): Haaveesta vai pakosta? Näkökulmia teatteriohjaajan työhön.  Teatterikorkeakoulu, 1986.
Salminen, Esko & Kinnunen, Raila: Elämä Eskona. ”Still going wrong”.  Porvoo:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22031-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esko Salminen Wikimedia Commonsissa
| n k Betoni-Jussi elämäntyöstä |
| --- | --- |
 Teuvo Aura, Annikki Arni (1978)  Paula Talaskivi (1979)  Tapio Vilpponen (1980)  Erik Blomberg, Eino Mäkinen (1981)  Spede Pasanen (1985)  Risto Orko (1987)  Tapio Vilpponen (1989)  Tampereen elokuvajuhlat (1990)  Renny Harlin (1991)  Peter von Bagh (1992)  Jukka Mäkelä (1997)  Vesa-Matti Loiri (1998)  Åke Lindman (2008)  Lasse Pöysti (2010)  Matti Kassila (2011)  Elina Salo (2012)  Anneli Sauli (2013)  Jörn Donner (2014)  Antti Litja (2015)  Kari Sohlberg (2016)  Helena Ylänen (2017)  Maunu Kurkvaara (2018)  Hannele Lauri (2019)  Markus Selin (2020)  Pirjo Honkasalo (2021)  Heikki Nousiainen (2022)  Esko Salminen (2023)  Kati Outinen (2024) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Nuori Salminen vuonna 1963.
Festival vodoun

Zangbeto esiintyy festivaaleilla tammikuussa 2018.
Festival vodoun (myös Perinteiden päivä tai Fête du Vodoun, tunnetaan myös Perinteisenä uskontojen päivänä) on vuosittain tammikuun 10. päivänä Beninissä järjestettävä festivaali, jossa juhlitaan traditionaalisen afrikkalaisen uskonnon kulttuuria ja perinnettä.
Beninissä vodoun julistettiin virallisesti uskonnoksi vuonna 1996. Tammikuun 10. on virallinen vapaapäivä. Festivali on houkutellut osallistumaan sekä tuhansia sille omistautuneita, että matkailijota. Festivaalia vietetään koko maassa, mutta suurimmat tapahtumat järjestetään  Ouidahissa ja Grand-Popossa.
Festivaali yrittää rakentaa vodouniin liittyvän taiteen kautta neljän vuosisadan historiaa Afrikan, Karibian, Amerikkojen ja Euroopan välillä. Näiden eri kansojen välinen historia perustuu suurelta osin orjakauppaan, jossa Beninin alue oli orjien merkittävä kokoamispaikka 1700-luvulla. Vaikka orjien edellytettiin luopuvan kulttuuriperintönsä taiteellisista ilmaisuista, vodoun levisi Atlantin yli. Vodoun-rituaaleja järjestettiin muun muassa Brasiliassa ja Boliviassa, vaikka ne olivat kiellettyjä orjien kuoleman- tai vankeusrangaistuksen uhalla. Salassa toimitetut Vodoun-rituaalit integroitiin katolisiin rituaaleihin  ja käsityksiin, jolloin niistä tuli hyväksyttäviä. Vodouniin liittyvät Capoeira Brasiliassa ja Santeria Kuubassa, Kolumbiassa ja Venezuelassa.
Kuvia

Zangbeto vauhdissa.
Zangbeto
Kaksi Zangbetoa kulkee veneellä laguunin vastapäisen rannan kylästä.
Ravintola festivaalialueella.
Kaksi Zangbetoa.
Festivaalin kulkue.
Kulkue ja festivaalin yleisöä.
Kulkue ja kuvaaja.
Puhujia, tv-ryhmä ja festivaaliyleisöä.
Tanssijoita
Zangbeto
Käännös suomeksi
Ferenc Szálasi

| Ferenc Szálasi |
| --- | --- |
 Unkarin johtoon kohonnut Szálasi lokakuussa 1944.
Kansakunnan johtaja - valtionhoitajan tehtävät
 16. lokakuuta 1944 – 28. maaliskuuta 1945  
Edeltäjä:  Miklós Horthy
Seuraaja:  Kansallisneuvosto
Unkarin pääministeri
 16. lokakuuta 1944 – 28. maaliskuuta 1945  
Edeltäjä:  Géza Lakatos
Seuraaja:  Béla Miklós
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1887 Kassa, Unkarin kuningaskunta
Kuollut: 12. maaliskuuta 1946 (59 vuotta) Budapest, Unkari
Ammatti:  Upseeri, poliitikko
Puoliso:  Gizella Lutz
Tiedot
 Huomautukset  Valtaannousu vallankaappauksella eli valtionhoitaja Horthyn ja pääministeri Lakatosin vangitseminen. Szalasin valta päättyi puna-armeijan vallatessa Unkarin. Siirtyi maanpakolaisuuteen Saksaan ennen amerikkalaisten takaisin siirtoa Unkariin tuomittavaksi. 
Ferenc Szálasi (s. 6. tammikuuta 1887 Kassa, Itävalta-Unkari – 12. maaliskuuta 1946 Budapest, Unkari) oli unkarilainen poliitikko, natsien tukeman Nuoliristin johtaja ja Unkarin pääministeri 1944–1945.
Szálasi värväytyi nuorena armeijaan ja taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Hän toimi 1930-luvulla Unkarin armeijan pääesikunnassa ja lähti 1930-luvulla mukaan politiikkaan. Hän perusti 1935 kansallisen tahdon puolueen, jonka ohjelmaan kuului rasismi ja unkarilainen kiihkoisänmaallisuus. Hallitus kielsi puolueen, mutta 1937 Szálasi perusti uuden, Unkarin kansallissosialistisen puolueen. Turvallisuuspoliisi pidätti Szálasin.
Juuri vallan ottanut Nuoliristi-puolueen johtaja Ferenc Szálasi Budapestissä.
1940 Szálasi vapautui vankilasta ja nousi Nuoliristin johtajaksi.
Saksan sotaonnen kääntyessä toisen maailmansodan loppuvaiheessa valtionhoitaja, amiraali Miklós Horthy alkoi tunnustella mahdollisuuksia sodasta irrottautumiseen. Tunnustelut kuitenkin epäonnistuivat, ja saksalaiset pakottivat Horthyn nimittämään maaliskussa 1944 uuden saksalaismielisen hallituksen. Horthy jäi edelleen valtionhoitajaksi, mutta yritti lokakuussa 1944 uudelleen irrottautua Saksan liittolaisuudesta, jolloin nuoliristiläiset (Unkarin natsit) kaappasivat vallan, ja Horthyn tilalle valtionpäämieheksi nousi heidän johtajansa Ferenc Szálasi  aloittaen terrorikampanjan, joka oli suunnattu juutalaisia ja toisinajattelijoita vastaan. Nuoliristillä oli läheiset yhteydet muun muassa Adolf Eichmanniin, joka siirrätti satojatuhansia juutalaisia Puolan alueelle perustetuille keskitysleireille.
Kun venäläiset valtasivat Unkarin alkuvuodesta 1945, Nuoliristi hävisi, ja osa sen johtomiehistä pakeni. Szálasi pidätettiin sodan lopussa Saksassa, kuljetettiin Unkariin ja asetettiin kansantuomioistuimen eteen Budapestissa. Hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista ja rikoksista ihmiskuntaa vastaan ja hirtettiin maaliskuussa 1946.
Aamiainen Tiffanylla (elokuva)

| Aamiainen Tiffanylla> Breakfast at Tiffany’s |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Blake Edwards
Käsikirjoittaja:  Truman Capote (kirja),  George Axelrod (käsikirjoitus)
Tuottaja:  Martin Jurow,  Richard Shepherd
Säveltäjä:  Henry Mancini
Kuvaaja:  Franz Planer
Tuotantosuunnittelija:  Roland Anderson
Pukusuunnittelija:  Edith Head
Pääosat:  Audrey Hepburn,  George Peppard
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1961
Kesto:  115 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aamiainen Tiffanylla (engl. Breakfast at Tiffany’s) on vuonna 1961 ensi-iltansa saanut Truman Capoten samannimiseen romaaniin perustuva romanttinen komediaelokuva. Elokuva teki kuuluisaksi kappaleen ”Moon River”, jonka on säveltänyt Henry Mancini ja sanoittanut Johnny Mercer.
Audrey Hepburnille elokuvaa varten tehty Givenchyn musta hihaton puku huutokaupattiin 5. joulukuuta 2006 Lontoossa pidetyssä Christie’sin huutokaupassa 467 200 punnalla.
Juoni

Elokuva kertoo New Yorkiin muuttaneesta Holly Golightly -nimisestä nuoresta naisesta, joka yrittää päästä rikkaisiin naimisiin. Hollyn naapuriin muuttaa Paul Varjak (kirjassa mies on nimetön), inspiraatiota etsivä kirjailija, jota Holly alkaa kutsua Frediksi. He ystävystyvät ja alkavat kierrellä kaupungilla yhdessä. Kirjan lopussa Holly katoaa, mutta elokuvassa Paul saa suostuteltua Hollyn jäämään ja he suutelevat lopussa sateessa.
Näyttelijät

Päärooleissa Audrey Hepburn ja George Peppard.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Audrey Hepburn   | … |   Holly Golightly   |
|   George Peppard   | … |   Paul "Fred" Varjak   |
|   Patricia Neal   | … |   Tooley   |
|   Buddy Ebsen   | … |   Doc Golightly   |
|   Martin Balsam   | … |   O. J. Berman   |
|   José Luis de Vilallonga   | … |   José da Silva Pereira   |
|   John McGiver   | … |   Tiffanyn myyjä   |
|   Alan Reed   | … |   Sally Tomato   |
|   Dorothy Whitney   | … |   Mag Wildwood   |
|   Mickey Rooney   | … |   Mr. Yunioshi   |
|   Stanley Adams   | … |   Rusty Trawler   |
|   Claude Stroud   | … |   Sid Arbuck   |
|   Orangey   | … |   kissa   |
Kirjallisuutta

Wasson, Sam: Auringonnousu Manhattanilla: Audrey Hepburn ja elokuvien moderni nainen.  ((Fifth Avenue, 5 A.M., 2010.) Suomentanut Taina Helkamo)  Helsinki:  Ajatus, 2011.  ISBN 978-951-20-8482-1
Aiheesta muualla

Aamiainen Tiffanylla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mari Verho: Breakfast at Tiffany's – kaikkien sinkkuelokuvien äiti. Wider screen 1/2002.
Jyrki Laelma: Aamiainen Tiffanylla. Iltalehti 4.9.2010.
Sándor Domanovszky

Sándor Domanovszky (27. toukokuuta 1877 Sibiu - 30. huhtikuuta 1955 Budapest), oli unkarilainen historioitsija.
Domanovszky oli professoriin poika ja kävi paikallista lukiota Nagyszebenissä (nyk. Sibiu) Transilvaniassa, ja opiskeli sitten Budapestin yliopistossa. Hänestä tuli vuonna 1914 Budapestin yliopiston Unkarin kulttuurihistorian professori ja sitten Unkarin tiedeakatemian jäsen. Hän oli myös Puolan (1932) ja Itävallan tiedeakatemian (1941) sekä "Comité International des Sciences Historiques" (1928) kirjeenvaihtajajäsen ja vuosina 1916-1946 hän oli Unkarin historiallisen seuran (Magyar Történelmi Társulat) varapuheenjohtaja. Domanovszkyn saksankielinen teos Unkarin historia (München ja Leipzig 1923) julkaistiin myös suomeksi (Helsinki 1937).
Teoksia suomeksi

Unkarin historia.  (Historian ystäväin liiton julkaisuja)  Suomentanut J. Hollo. Helsinki:  Otava, 1937.
Raye

| Raye |
| --- | --- |
 Raye vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1997 (ikä 27) Lontoo, Englanti
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Raye 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2014–
Tyylilajit:  elektropop, R&B
Levy-yhtiöt:  Polydor Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Rachel Agatha Keen (s. 24. lokakuuta 1997 Lontoo, Englanti, taiteilijanimeltään Raye) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten esiintymisestään Jonas Bluen kappaleella "By Your Side" sekä Jax Jonesin kappaleella "You Don’t Know Me", joista jälkimmäinen saavutti Britannian singlelistan kolmannen sijan. Vuonna 2017 hän oli ehdolla BBC Musicin Sound of... palkinnon saajaksi. Rayella on kertomansa mukaan ghanansveitsiläinen äiti ja englantilainen isä.
Diskografia > Albumit

My 21st Century Blues (3. helmikuuta 2023)
Diskografia > Live-albumit

My 21st Century Symphony (16. elokuuta 2023)
Live at Montreux Jazz Festival (13. syyskuuta 2024)
Diskografia > Mini-albumit

Euphoric Sad Songs (20. marraskuuta 2020)
Diskografia > EP-levyt

Welcome to the Winter (11. joulukuuta 2014)
Second (11. elokuuta 2016)
Side Tape (4. toukokuuta 2018)
Diskografia > Singlet

| --- | --- |
 Pääartistina I, U, Us (2016)  The Line (2017)  Decline (Mr Eazin kanssa, 2017)  Check (Kojo Fundsin kanssa, 2018)  Cigarette (Mabelin & Stefflon Donin kanssa, 2018)  Friends (2018)  Love Me Again (soolo tai Jess Glynnen kanssa, 2019)  Make It to Heaven (David Guettan & Mortenin kanssa, 2019)  Tequila (Jax Jonesin & Martin Solveigin kanssa, 2020)  Secrets (Regardin kanssa, 2020)  Natalie Don’t (2020)  Love of Your Life (2020)  Regardless (Rudimentalin kanssa, 2020)  Bed (Joel Corryn & David Guettan kanssa, 2021)  Call On Me (2021)  I Don't Want You (Ritonin kanssa, 2021)  Summer Love (Cassper Nyovestin kanssa, 2021)  Waterfall (Disclosuren kanssa, 2022)  Hard Out Here (2022)  Black Mascara (2022)  Escapism (mukana 070 Shake, 2022)  The Thrill Is Gone (2022)  Ice Cream Man (2023)  Flip a Switch (soolo tai mukana Coi Leray, 2023)  The Weekend (Stormzyn kanssa, 2023)  Prada (Cassön & D-Block Europen kanssa, 2023)  Worth It (2023)  Genesis (2024)  Moi (Central Ceen kanssa, 2024)  Oscar Winning Tears (2024) :  Vierailevana artistina By Your Side (Jonas Blue, mukana Raye) (2016)  You Don’t Know Me (Jax Jones, mukana Raye) (2016)  Bridge over Troubled Water (osana Artists for Grenfelliä) (2017)  Tied Up (Major Lazer, mukana Mr Eazi & Raye) (2018)  Tipsy (Odunsi (The Engine), mukana Raye) (2019)  Stay (Don't Go Away) (David Guetta, mukana Raye) (2019)  Thank You (Pvris, mukana Raye) (2020)  Ferrari Horses (D-Block Europe, mukana Raye) (2021)  Go Girl (Miraa May, mukana Raye) (2021)  Money Calling (Da Beatfreaks, mukana Russ Millions, Raye & wewantwraiths) (2021)  You Can't Change Me (David Guetta & Morten, mukana Raye) (2023) Promo-singlet Bet U Wish (2014)  Flowers (2015)  Alien (mukana Avelino, 2015)  Shine (2015)  Distraction (2016)  Ambition (mukana Stormzy, 2016)  Sober (Stripped) (2017)  Confidence (Maleek Berryn ja Nana Roguesin kanssa, 2018)  Please Don't Touch (2019)  All of My Love (Young Adzin kanssa, 2020)  Mother Nature (Hans Zimmerin kanssa, 2023)  Fly Me to the Moon (2024) 
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Mariedahlin pappila

| Mariedahlin pappila |
| --- | --- |
Sijainti:  Isokyrö, Etelä-Pohjanmaa
Rakennustyyppi:  Pappila
Valmistumisvuosi:  1848
Suunnittelija:  luultavasti Carl Ludvig Engel
Rakennuttaja:  Isonkyrön seurakunta
Omistaja:  Isonkyrön seurakunta
Tyylisuunta:  Klassismi
Runkorakenne:  Hirsi
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Mariedahlin pappila on Isossakyrössä Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva entinen kirkkoherran virka-asunto. Hirsirunkoinen ja tyyliltään klassistisvaikutteinen pappila valmistui vuonna 1848, ja sitä pidetään Carl Ludvig Engelin suunnittelemana. Nykyisin pappilassa sijaitsee juhla- ja kokoontumistiloja, sekä seurakuntatoimisto. Rakennuksen omistaa Isonkyrön seurakunta.
Mariedahlin pappila muodostaa osan Museoviraston luokittelemaa suojeltua valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Kulttuuriympäristöön kuuluu myös Isokyrön uusi kirkko ja Isokyrön vanha kirkko.
Kyysmänlahti

| Kyysmänlahti  (Saimaan lahti) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Ruokolahti
Koordinaatit:  61°21′45″N, 28°23′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Valuma-alue:  Ala-Saimaan lähialue (04.112)
Järvinumero:  ei omaa numeroa (sisältyy 04.112.1.001)
Mittaustietoja (lahti)
Pinnankorkeus:  75,8 m  
Pituus:  9 km  
Leveys:  3,6 km  
Suurin syvyys:  yli 25 m  
Saaria:  37 
:  Lehtisiensaari, Poikkipuolinen
 fiKyysmänlahti 
Kyysmänlahti on lahti varsinaisessa Saimaan itäosassa Etelä-Karjalan Ruokolahdella. Se on haarautuvan lahden eteläosa ja sen pohjoista haaraa kutsutaan Käkövedeksi.
Maantietoa

Kyysmänlahti on muodostunut pohjoisen Suur-Saimaan itäpuolelle ja se on jäänyt Luukkolansaaren ja Luukkosenniemen taakse suojaan yhdessä Käköveden kanssa. Käkövesi ja Kyysmänlahti muodostavat yhdessä haarautuvan lahden niin, että eteläinen  haara alkaa Käköveden Lehmiselällä sijaitsevan Pukkisaaren takaa. Kyysmänlahden ensimmäinen selkä on Maaranganselkä, sitten tulee Kohtsalmi, joka aukeaa pääselälle. Pääselän itäosissa on kolme lahtea, josta Palpalahden ja Ahvenlahden takana on järvenselän pohjukka. Lahden pohjukka jää Tuliniemen ja Niininiemen välisen kapeikon taakse. Kyysmänlahden yhtenäisyyttä rikkovat Lehtisiensaari, Poikpuolinen ja Äitsaaret. Lehtisiensaari on saarista suurin, ja sen takana on Virtasienlahti, joka on oikeastaan salmi tai pieni järvenosa. Lahdessa on kartasta laskien 37 saarta, joista suuri osa on luotoja tai pikkusaaria. Erikoisin on Jäniskannansaari, joka on kuitenkin hiekkaisen kannaksen omaava niemi. Pohjukassa on vielä Kolkkasaari ja Pohjasaari.
Kyysmänlahti on länsipäästään syvempi kuin itäpäästään. Lahden etelärannan suoraviivaisuus johtuu kalliomurroksesta, joka pohjalla kulkee syvännejakso. Se alkaa Maaranganselältä ja päättyy Järventauksen kylän kohdalle. Syvännejakson syvin kohta löytyy Kohtasalmesta, jossa on pienialainen yli 20-metrinen syvänne. Siellä sijaitsee 25 metriä tarkoittava karttamerkki. Maaranganselällä on 13 metriä syvää, suurten saarien pohjoispuolella yli 4 metriä ja lahden pohjukassa yli 2 metriä syvää.
Lahden erikoisuus on eteläranta, joka muodostuu toisen Salpausselän päätemoreenista. Pohjukan eteläranta on Leppäniemenkangasta, Ahvenlahti Tervahaudankangasta ja Ämmäinniemenkangasta, ja Näsälahden länsipuoli Huuhankankaan pohjoisosia. Järven rannoilla on ollut kaksi kylää. Pohjoisrannalla sijaitsee Kekäleenmäki ja etelärannalla Venäjäjärven vieressä Järventaus. Kekäleenmäen väkiluku on pienentynyt ja neljästä maatalosta on jäljellä enää yksi aktiivinen maatila. Suurin osa kylän pelloista on metsitetty. Järventauksen viljelytoiminta on aktiivisempaa ja sielläkin on neljä maatilaa. Luukkosenniemen suunnalla sijaitsevassa Kietävälän kylässä on kolme maatilaa. Leppäniemenkankaalla sijaitseva Utulan kylä sijaitsee Haapaveden rannassa. Kylille pääsee pitkin yhdystietä 14865, joka haarautuu Rasilan ja Puumalan kirkonkylän yhdistävältä kantatieltä 62. Yhdystie seuraa toista Salpausselkää lahden eteläpuolelle. Tie haarautuu ennen Utulaa ja tien haara johtaa pohjoisrannoille ja Käkövedelle asti. Lakiakankaalla kulkee toinen yhdystie, koska vie suoraan koilliseen kantatielle Käyhkäälle.
Historiaa

Vuonna 1928 julkaistussa Lappeenrannan taloudellisessa kartassa on Kekäleenmäen kylään merkitty kuusi toimivaa maatilaa, Kietävälään viisi ja Järventaukseen, jonka karttanimi on kartassa Junnikkala, neljä maatilaa. Näiden lisäksi oli eri puolilla yksinäisiä maatiloja, joiden peltoala oli edellisiä tiloja pienemmät.
Ennen kuljettiin Rasilaan nopeimmin veneellä tai talvisin reellä. Kekäleenmäelle tuli kärrypolun korvaava ja maantieksi luokiteltu väylä 1970-luvulla.
Vuoden 1971 peruskartassa vapaa-ajan asuntojen määrä rannikolla on silmiin pistävän vähäinen, mutta niitä on ilmestynyt harvakseltaan vuoden 1987 karttaan. Peruskarttoja vertailemalla voi myös havaita kylien peltoalan vähenemisen samoin kuin, että soiden ojittaminen oli käynnistynyt 1960-luvun lopussa ja täydentynyt 1980-luvulla nykyisekseen.
Vesistösuhteita

Kyysmänlahti kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Suur-Saimaan alueella (04.1) Ala-Saimaan alueeseen (04.11), johon Ala-Saimaan lähialue (04.112) kuuluu. Salpausselän hiekka-alueella on vain yksi järvi Venäjänjärvi (145 ha), joka on Kyysmänlahti lähialueen suurin lähijärvi. Se laskee Vanhanrannanojaa myöten pääselän etelärantaan. Kyysmänlahden pohjukkaan laskee Pohjajoki, joka saa vetensä päätemoreenin pohjavedestä ja ojitettujen suoalueiden kuivatusvesistä. Soiden pohjoispuolella levittäytyy tasainen Lakiakangas, jonka luoteispuolella on runsaasti pikkujärviä. Järvet ovat muodostuneet Käköveden edessä olevalle mäkiselle niemimaalle, joka on kahdeksan kilometriä pitkä. Niemimaan järvistä noin puolet laskee Kyysmänlahteen. Maaranganselkään laskee Myllyjoki, joka on pieni puro. Sen valuma-alueella sijaitsevat Jokilampi (3 ha) ja Majalampi (9 ha). Kekäleenmäen itäpuolelle Koilahteen laskee Likolammen laskuoja. Likolammen lisäksi sen valuma-alueella on vain pieni Koiralampi. Atratjoki laskee Atratjoenlahteen. Joen valuma-alueella on Palpalampi (9 ha), Pyylampi, Mustalampi, Armijärvi (71 ha), Karhijärvi (44 ha) ja Veitsilampi. Samaan lahteen tulee myös Haukilammen (6 ha) laskuoja. Pienen Kaakkolammen laskuoja kuuluu suo-ojiin, joiden vesi joutuu lopulta Palpalahteen. Lahden pohjukkaan tulee pohjoisesta vielä pieni Säynätjoki. Sen valuma-alueelta löytyy Rokalampi (2 ha), Vääräjärvi (7 ha), Hauta-ahonlampi 3 (ha), Mutalampi (13 ha), Saarijärvi (11 ha), Tuomasahonlampi, Mustalampi, Haukilampi, Verkkojärvi ja Karhulampi (3 ha). Alueella on vielä Tokolaisenlampi ja Lekkerilampi, mutta niillä ei ole laskuojaa.
Etelä-Karjalan museo

| Etelä-Karjalan museo |
| --- | --- |

Tyyppi:  alueellinen vastuumuseo
Sijainti:  Kristiinankatu 15, Lappeenranta
Perustettu:  1963
Ylläpitäjä:  Lappeenrannan kaupunki
Johtaja:  Päivi Partanen
Kotisivut:  Etela-Karjalan-museo
Koordinaatit:  61.067378°N, 28.183347°E
 fiEtelä-Karjalan museo 
     
Etelä-Karjalan museo toimii Lappeenrannan linnoituksen pohjoispäässä 1800-luvun alussa tykkivarikoiksi rakennetuissa makasiineissa. Museon kokoelmien pohjana ovat entisten Lappeenrannan kaupunginmuseon, Viipurin kaupunginmuseon ja Käkisalmen museon kokoelmat.
Etelä-Karjalan museo tallentaa myös luovutetun Karjalan kulttuuriperintöä Karjalan Kannakselta sekä Laatokan länsipuolelta aina entiseen Jaakkiman pitäjään saakka. Museon hallussa on muun muassa laaja kokoelma Viipuriin liittyvää esineistöä. Yksi sen suosituimmista kohteista on 24 m²:n laajuinen pienoismalli, joka esittää Viipurin kaupunkia 2. syyskuuta 1939.
Etelä-Karjalan museo on yksi Lappeenrannan museoiden museokohteista. Lappeenrannan museoihin kuuluvat lisäksi Linnoituksessa toimiva Ratsuväkimuseo sekä Lappeenrannan keskustassa Kauppakadulla sijaitseva Wolkoffin talomuseo.
Aiheesta muualla

Etelä-Karjalan museon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) Lappeenrannan kaupunki
Etelä-Karjalan museo (Arkistoitu – Internet Archive) Museot.fi
| n k Perustiedot Wikidatassa: Etelä-Karjalan museo (Q18346681)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo, kulttuurihistoriallinen museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Lappeenranta
sijainti: Lappeenrannan linnoitus
katuosoite: Kristiinankatu 15, 53900 Lappeenranta
koordinaatit: 61°04′N 28°11′E﻿ / ﻿61.07°N 28.18°E﻿ / 61.07; 28.18
Toyota TF107

| Toyota TF107 |
| --- | --- |
 TF107 ja Jarno Trulli
Talli:  Toyota
Suunnittelija(t):  Pascal Vasselon, Luca Marmorini
Kuljettajat:  11.  Ralf Schumacher 12.  Jarno Trulli
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Esso
Runko:  hiilikuitu monokokki
Moottori:  Toyota RVX-07 2398cc 90° V8
Voimansiirto:  7-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 2007
Kilpailuja:  17
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  13
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Toyota TF107 on Formula 1 -auto, jota Toyota -talli käytti kaudella 2007. TF107 julkaistiin 12. tammikuuta 2007 ja samalla se oli ensimmäinen kauden 2007 autojulkaisu. Kilpakuljettajina toimivat saksalainen Ralf Schumacher ja italialainen Jarno Trulli.