stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ydinvoima
Ydinvoiman valvonta

Ydinvoiman kaupallinen käyttö on alusta asti perustunut tiukalle viranomaisvalvonnalle, jonka synty ajoittuu 1950-luvun Yhdysvaltoihin. Amerikkalaisen Atomic Energy Commissionin säädöstön pohjalta on hyvin pitkälti laadittu nykyaikainen ydinvoiman rauhanomaista käyttöä koskevat säännöt ympäri maailman. Ydinvoiman käytön periaatteiden pääasiallisina ohjenuorina ovat, että käytön hyötyjen on oltava haittoja suuremmat ja sen on aina oltava turvallista. Esimerkiksi Suomessa ydinenergialaissa ( (Arkistoitu – Internet Archive)) määrätään seuraavaa:
5 § Yhteiskunnan kokonaisetu Ydinenergian käytön tulee olla, sen eri vaikutukset huomioon ottaen, yhteiskunnan kokonaisedun mukaista.
6 § Turvallisuus Ydinenergian käytön on oltava turvallista eikä siitä saa aiheutua vahinkoa ihmisille, ympäristölle tai omaisuudelle.
Muunlainen ydinenergian käyttö on Suomessa laitonta. Ydinenergialain ja muiden ydinenergiaa koskevien lakien ja määräysten noudattamista valvotaan sekä kansallisesti että kansainvälisesti. Päävastuu valvonnasta on aina paikallisella viranomaisella. Esimerkkinä tyypillisestä kaupallisen ydinvoiman valvontajärjestelmästä tässä annetaan suomalainen valvonta.
Työ- ja elinkeinoministeriö eli TEM vastaa ydinenergian ylimmästä valvonnasta sekä ydinenergian käytön johdosta Suomessa. Ministeriö valmistelee alan lainsäädännön ja huolehtii sen täytäntöönpanosta. TEM osallistuu Suomen edustajana ydinalan kansainvälisten sopimusten valmisteluun. TEM valvoo Suomen ydinjätehuoltoa ja hallinnoi ydinsähkön hintaan lisätyistä maksuista kerättyä Valtion ydinjäterahastoa. TEM edustaa Suomea Euratomissa, IAEA:ssa ja OECD:n atomienergiajärjestössä (NEA) sekä pohjoismaisessa ydinturvallisuuden tutkimusohjelmassa (NKS).
Säteilyturvakeskus eli STUK on ydinvoimalaitosten suunnittelua ja käyttöä valvova laitosoperaattoreista ja poliittisista päättäjistä riippumaton viranomainen. Muissa maissa on vastaavat ydinturvallisuuden valvontaviranomaiset.
Euroopan atomienergiayhteisö eli Euratom on Euroopan unionin ydinvoima-alan yhteisö, jolla on viranomaisvaltuudet. Se valvoo ydinvoiman käyttöä Euroopan unionin alueella.
Kansainvälinen atomienergiajärjestö eli IAEA on Yhdistyneiden kansakuntien ydinenergiajärjestö, joka valvoo ydintekniikan ja ydinaineiden käyttöä kansainvälisesti. Sillä on valvontaoikeus kaikissa ydinsulkusopimuksen allekirjoittajamaissa. Ydinsulkusopimuksen piiriin kuuluvat Pakistania, Intiaa ja Israelia lukuun ottamatta kaikki maailman itsenäiset valtiot.
Ydinvoiman taloudellisuus

Lappeenrannan teknillisen yliopiston laskelman mukaan ydinvoima on Suomen olosuhteissa toiseksi halvin sähköntuotantomuoto tuulivoiman jälkeen. Suurin osa ydinvoiman kustannuksista on pääomakustannuksia. Yliopiston laskelmassa pääomakustannukset muodostavat 62 prosenttia kokonaiskustannuksista, kun reaalikorko on viisi prosenttia. Polttoaineen osuus ydinvoiman kustannuksista on vain 13 prosenttia. Loput 25 prosenttia ovat käyttö- ja kunnossapitokustannuksia, joihin sisältyy rahojen varaaminen ydinvoimalan purkamiseen ja ydinjätteen loppusijoitukseen.
|  | €/MWh |
| --- | --- |
Olkiluoto 1 & 2 tuotantokustannus 2016: 21,9
Olkiluoto 3 arvioitu tuotantokustannus: 30–35
Tuulivoima: 41,4
Uusi ydinvoimala vanhan voimalan viereen: 42,4
Tavoitehinta Hanhikiven ydinvoimalalle: 50
Ydinvoimala uudelle laitospaikalle: 55,4
Maakaasuvoimala: 68,9
Puuta polttava voimala: 76,2
Aurinkosähkö: 99,6
Jos ydinvoimala aiheuttaa vahinkoja sivullisille, niin voimalaitoksen haltijan eli voimayhtiön täytyy korvata vahingot. Suomen ydinvastuulain mukaan taloudellinen vastuu on rajoittamaton. Voimayhtiön täytyy ottaa vastuuvakuutus, joka korvaa vahinkoja 700 miljoonaan euroon asti.
Ydinsähkön hintaan on sisällytetty suuri joukko varsinaisen sähköntuotannon kustannusten ulkopuolisia odotettavissa olevia tai mahdollisia kustannuksia. Aivan kaikkia ulkoiskustannuksia ei ydinsähkön hinnan kuitenkaan arvioida sisältävän. Euroopan komission julkaisemassa tutkimuksessa on laskettu sähkön tuotannon ulkoiskustannuksia eri energianlähteillä. Ydinvoiman ulkoiskustannuksiksi tutkimuksessa saatiin 0,2–0,5 c/kWh. Tätä voi verrata hiileen (2–15 c/kWh), öljyyn (3–11 c/kWh), kaasuun (1–4 c/kWh), biomassaan (0–5 c/kWh) ja tuulivoimaan (0,05–0,25 c/kWh).
Eri energiateknologioiden kehitykseen sijoitettujen resurssien määrä vaihtelee suuresti. Esimerkiksi vuonna 1999 Yhdysvalloissa ydinvoimaa tuettiin 685 miljoonalla dollarilla (n. 0,1 c/kWh) tuulivoiman tukiaisten ollessa 38,4 miljoonaa (n. 1 c/kWh) ja vesivoiman 3,8 miljoonaa dollaria (n. 0,001 c/kWh). Ydinenergian kehitystyön aikana 1947–1961 Yhdysvallat panosti erään arvion mukaan yhteensä 39,4 miljardin dollarin arvosta (15,30 dollaria/kWh) uuteen energianlähteeseen. Tätä on verrattu tuulivoiman tukeen, joka on ollut 1,2 miljardia dollaria (0,46 dollaria/kWh) yhtä pitkällä 15 vuoden jaksolla 1975–1989. Suhteutettaessa tuet nykypäivään asti tuotetun energian määrään on laskettu, että tuet nostaisivat ydinenergian hintaa laskennallisesti 1,2 c/kWh. Vastaavasti aurinkoenergian tuotantoa on tuettu 51 c/kWh ja tuulienergian tuotantoa 4 c/kWh. OECD-maissa ydinenergian tutkimukseen panostettiin vuosina 1995–1998 16 miljardia dollaria. Tämä sisältää fuusiotutkimuksen. Samalla aikavälillä uusiutuvaa energiaa ja energian säästöä tutkittiin OECD-maiden julkisilla varoilla 9 miljardilla dollarilla.
Ydinvoima ja yhteiskunta

Ydinvoiman käyttö on voimakkaasti polarisoitunut poliittinen kysymys ja sitä koskevaa keskustelua ja argumentointia esiintyy tuon tuostakin medioissa. Aiheen tiimoilta järjestetään myös mielenosoituksia, mainoskampanjoita ja muita mielenilmauksia. Ydinvoimakielteiset mielenosoitukset ovat myönteisiä yleisempiä, kun taas maksettuun ilmoitteluun turvautuu useammin atomivoimaa puolustava osapuoli.
Useimmissa mielipidemittauksissa ydinvoiman käyttö saa osakseen enemmän kannatusta kuin vastustusta.lähde? Vastustajia on kuitenkin merkittävä vähemmistö. Ydinvoiman lisärakentamisesta mittaukset antavat vaihtelevia tuloksia.
Ydinvoimasta käytävä poliittinen kiistely on sikäli merkittävää, että ydinvoiman tuotantoon liittyy vahvasti poliittinen lupamenettely, johon yleensä liittyy laaja julkinen keskustelu. Ydinvoiman tuotantomäärä ei siis kasva tai vähene vapaasti kysynnän mukaan, vaan sen käytön sallimisesta ja rajoittamisesta päättävät vaaleilla valitut poliitikot. Viime vuosikymmenien näkyvällä ydinvoimakeskustelulla on tuntuva vaikutus nykypäivän ydinvoimapolitiikassa. Monissa maissa ydinvoiman käyttö on poliittisella päätöksellä pysähtynyt tai kääntynyt laskuun.
1950–1980-luvuilla ydinvoiman kasvu oli erittäin nopeaa ja eräissä maissa, kuten Ranskassa, sillä korvattiin fossiilisten polttoaineiden käyttö sähköntuotannossa lähes kokonaan. Suomi ja Ruotsi (ks. kaavio oikealla) ovat esimerkkejä maista, joissa ydinvoiman tuotantoa on pitkään kasvatettu määrätietoisesti. Sen seurauksena fossiilisten polttoaineiden osuus kokonaisenergiantuotannosta on selvästi pienempi kuin teollisuusmaissa yleensä. Ruotsissa ja Suomessa on lisäksi mahdollista käyttää biopolttoaineita ja vesivoimaa merkittävästi, mikä myös näkyy kaavioissa.
Saksa ja Tanska ovat maita, joissa ydinvoiman käyttö on vähäistä. Tanskassa ydinvoimaan tuotantoa ei ikinä edes aloitettu ja Saksassa aluksi kasvanut ydinvoiman tuotanto on päätetty lopettaa. Maiden energiantuotanto tapahtuu enimmäkseen fossiilisilla polttoaineilla samalla kun uusiutuvien energianlähteiden käyttöä on pyritty lisäämään. Maat ovat keskittyneet lähinnä tuulivoiman lisärakentamiseen biopolttoaineiden ja vesivoiman ollessa näissä maissa mahdollisuuksiltaan rajallisia.
Huoltovarmuuden kannalta ydinvoima muodostuu lähiaikoina Suomessa merkittäväksi tekijäksi. Fennovoiman suunnitteilla oleva Hanhikiven ydinvoimala sekä rakenteilla oleva Olkiluoto 3 lisäävät Suomen ydinvoimakapasiteetin noin kaksi kertaa nykyistä suuremmaksi. Suurten ja alueellisesti erittäin keskitettyjen tuotantopaikkojen vuoksi ydinvoima on myös haavoittuva energiantuotantotapa. Sotilaallinen tai terrori-isku esimerkiksi Olkiluodon tai Loviisan ydinvoimala-alueille voisi aiheuttaa merkittävää haittaa esimerkiksi pääkaupunkiseudulla mahdollisen säteilylaskeuman vuoksi. Toisaalta myös sähkönsaanti voisi vaikeutua merkittävällä tavalla.
Ydinvoiman tulevaisuus

Ydinvoiman kehitystyö jatkuu aktiivisena ympäri maailman. Ydinvoimalle etsitään jatkuvasti uusia sovelluskohteita ja olemassa olevaa tekniikkaa parannetaan. Toisaalta myös uusia ydinenergiamuotoja tutkitaan. Ydinvoiman käytön hyväksyttävyyteen vaikuttavat toisaalta ydinvoimaan kriittisesti suhtautuvien ihmisten huolet ydinvoiman haitoista ja toisaalta myönteisesti suhtautuvien painottamat edut. Ydinvoimakeskustelu jatkunee siis aktiivisena tulevaisuudessakin.
Kasvava energiantarve ja Kioton ilmastosopimus on saanut monet maat rakentamaan tai suunnittelemaan lisäydinvoiman rakentamista, ja kasvanutta kysyntää varten on lisättävä uraanintuotantoa. Uraanin riittävyys ydinenergian tarpeisiin riippuu siitä, miten paljon ydinvoiman tuotanto kasvaa ja mitä teknologiaa uusi ydinvoima tulee hyödyntämään. Koska uraania on kallioperässä runsaasti, uraanin riittävyys sinänsä ei muodosta teknistä estettä ydinvoiman käytön laajallekaan lisäämiselle (ks. artikkeli uraanin esiintyminen).
Ympäristötoimittaja Rob Edwards on esittänyt, että uraanin kysynnän kasvu voi johtaa uraanintuotannon lisääntymiseen erityisesti kehitysmaissa. Tämä saattaisi pahentaa kaivostoiminnan ympäristövaikutuksia, koska kehitysmaiden ympäristönormit ovat heikompia ja niiden valvominen on kehittynyttä maailmaa tehottomampaa. Toistaiseksi kuitenkin suurin osa maailman uraanintuotannosta on pysynyt kehittyneissä maissa. Erityisesti Kanada ja Australia ovat lisänneet tuotantoaan, ja yhdessä ne tuottivat vuonna 2005 enemmän uraania kuin kaikki muut tuottajamaat yhteensä.
Ydinvoiman määrän tämänhetkistä kehitystä käsitellään edellä osiossa ydinvoiman käyttö.
Ydinvoiman tulevaisuus > Pieni modulaarinen reaktori

Suurten ydinvoimaloiden rakennusprojektien viivästymisten takia on alettu harkita pienempien reaktoreiden rakentamista. Alle 300 megawatin pieniä modulaarisia ydinreaktoreita (SMR, Small Modular Reactor) voitaisiin rakentaa sarjatuotantona tehtaassa ja kuljettaa laitospaikalle kokonaisina moduuleina. Tämä voisi nopeuttaa rakentamista ja alentaa kustannuksia. Pienemmän tehon ansiosta pienreaktori voisi olla helpompi rakentaa turvalliseksi passiivisilla jäähdytysjärjestelmillä. Pienreaktoreita voitaisiin käyttää myös kaukolämmön tuotantoon. Pienreaktoreita ei ole vielä kaupallisesti saatavilla, mutta prototyyppejä on rakenteilla muun muassa Kiinassa. Suomessa pienreaktorit nousivat laajaan julkiseen keskusteluun vuonna 2017, kun Helsingissä, Espoossa, Kirkkonummella ja Nurmijärvellä tehtiin valtuustoaloitteet, joissa vaadittiin selvitystä pienreaktorien mahdollisuuksista sähkön ja kaukolämmön tuotannossa fossiilisten polttoaineiden korvaamiseksi.
Ydinvoiman tulevaisuus > Hyötöreaktori

Hyötöreaktorit, jotka tuottavat uutta ydinpolttoainetta toimiessaan, voivat käyttää uraani-235:n (0,7 prosenttia maankuoren uraanista) lisäksi myös uraani-238:a (99,3 prosenttia maankuoren uraanista). Hyötöreaktoreissa voidaan uraanin lisäksi ydinpolttoaineena hyödyntää mahdollisesti huomattavasti yleisempää toriumia. Toistaiseksi toriumin käyttö ei ole ollut kannattavaa, koska uraania on saatavilla edullisesti, mutta tulevaisuudessa toriumilla voidaan mahdollisesti kasvattaa saatavilla olevan ydinpolttoaineen riittävyyttä. Koereaktorikokeita on tehty ympäri maailman, mutta teollisessa käytössä hyötöreaktoritekniikka on tällä hetkellä ainoastaan Venäjällä.
Kasvavan kysynnän aiheuttama uraanin hinnan nousu voi johtaa hyötöreaktorien kehityksen nopeutumiseen, koska ne käyttävät uraania nykyisiä reaktoreita tehokkaammin. Hyötöreaktorien polttoaineeseen liittyy kuitenkin muun muassa ydinaseiden leviämiseen liittyviä riskejä, ja MIT:n tekemän tutkimuksen mukaan ei ole odotettavissa, että uudet reaktori- ja polttoaineteknologiat pystyisivät yhtä aikaa vastaamaan kustannuksiin, turvallisuuteen, ydinjätteisiin ja ydinaseiden leviämiseen liittyviin riskeihin. Se suositteleekin nykyisen teknologian käyttämistä myös tulevina vuosikymmeninä.
Ydinvoiman tulevaisuus > Kiihdytinreaktori

Eräs ydinreaktoreiden kehityssuunta on kiihdytinreaktori eli ADS (Accelerator Driven Systems). ADS saattaa muodostua merkittäväksi tavaksi hävittää pitkäikäisiä radioaktiivisia aineita ja tehdä samalla sähköä. Samaan pystyvät jossain määrin myös hyötöreaktorit. Tällä käsittelyllä käytetyn ydinpolttoaineen aktiivisuus putoaa tuhannen vuoden kuluessa alle luonnonuraanin aktiivisuuden. Nykyisin geologinen loppusijoitus on yleisesti parhaana pidetty mutta silti erittäin kiistelty käytetyn polttoaineen ydinjätehuollon vaihtoehto. Hyötöreaktoreilla tai kiihdytinvoimaloilla voitaisiin myös parantaa polttoaineiden saatavuutta huomattavasti, sillä ne pystyvät käyttämään uraanin ja toriumin kaikki luonnossa esiintyvät isotoopit hyödyksi. Yksi hyötöreaktoritekniikan kehitysalueista on niiden polttoainekierron kehittäminen sellaiseksi, ettei ydinaseisiin kelpaavia materiaaleja syntyisi.
Ydinvoiman tulevaisuus > Fuusio

Tulevaisuudessa fuusioreaktio saattaa tarjota miltei ehtymättömän energianlähteen. Fuusioenergian hyödyntäminen käytännössä on kuitenkin vuosikymmenten päässä. Fuusioenergian hinta saattaa myös muodostua suhteellisen korkeaksi. Kansainvälinen ITER-tutkimushanke tähtää toimivan, voimalaitoskoon fuusioreaktorin prototyypin rakentamiseen Cadaracheen Ranskaan. Kun ITER:n käyttö näillä näkymin 2025 alkaa, voidaan alkaa suunnitella ensimmäisiä prototyyppivoimalaitoksia reaktorin käytöstä saatujen kokemusten perusteella. Fuusiovoiman on arveltu olevan tuotantokäytössä aikaisintaan 2050. Fuusio hyödyntää vedyn kahta isotooppia, deuteriumia ²H ja tritiumia ³H, ja perustuu atomien yhdistämiseen, päinvastoin kuin fissio. Reaktiotuote on helium, kemiallisesti stabiili ja myrkytön jalokaasu.
Fuusioreaktorin polttoaineena käytettävää tritiumia voidaan tuottaa litiumista. Nykyisellä energiankulutuksella tunnetut litium-varannot kestäisivät 3 000 vuotta, ja merivedestä erotettu litium kestäisi 60 miljoonaa vuotta. Monimutkaisempaan fuusioprosessiin, joka käyttäisi vain deuteriumia merivedestä, polttoainetta riittäisi 150 miljardiksi vuodeksi. Vertailuksi auringon jäljellä olevaksi eliniäksi arvioidaan 5 miljardia vuotta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä luettelo sisältää ydinvoimaa käsitteleviä tieteellisiä ja viranomaissivustoja sekä muita epäpoliittisia sivustoja. Linkkejä ydinvoimaa vastaan tai sen puolesta kampanjoiville sivustoille löytyy artikkelista ydinvoimakeskustelu.
Aiheesta muualla > Yliopistojen ja tutkimuslaitosten sivuja

Massachusettsin teknillisen korkeakoulun (MIT) tutkimus ydinvoiman tulevaisuudesta (englanniksi)
Los Alamos Research Quarterly ydinvoimasta (Arkistoitu – Internet Archive) – Kalifornian yliopiston tutkimuslaboratorion kausijulkaisun artikkeli (syksy 2003) (englanniksi)
Idaho National Laboratoryn ydinvoimasivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
ITER – kansainvälinen fuusioreaktorihanke (englanniksi)
Tove Edfeldt

Tove Anna Maja Edfeldt (s. 24. marraskuuta 1983) on ruotsalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teaterhögskolanissa Tukholmassa. Hänen äitinsä on ohjaaja Catti Edfeldt ja sisarensa näyttelijä Fanny Edfeldt. Hänellä on ollut roolit muiden muassa elokuvissa Totuus vai tehtävä (1997), Eva & Adam – neljät synttärit ja fiasko (2001) ja Hannah med H (2003).
Aiheesta muualla

Tove Edfeldt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei
Äiti Teresan kunnianosoitukset

Äiti Teresaa esittävä patsas Skopjessa
Äiti Teresa (1910–1997) sai jo elämänsä aikana lukuisia palkintoja ja tunnustuksia tekemästään hyväntekeväisyydestä. Lisäksi hänet on julistettu kuolemansa jälkeen pyhimykseksi katolisessa kirkossa.
Nobelin rauhanpalkinto

Äiti Teresalle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1979. Palkintogaalassa hän hätkäytti pyytämällä, että kaikki rahat lahjoitettaisiin Kalkutan köyhille. Se auttaisi ruokkimaan tuhansia, hän sanoi. Nobel-palkinnot jakava säätiö on julkaissut internetsivuillaan äiti Teresan lyhyen elämäkerran. Siinä kerrotaan muun muassa, että hänen avustustoimintansa toimi Kalkutan lisäksi ympäri maailmaa, myös entisen Neuvostoliiton ja Itä-Euroopan alueilla. Elämäkerrassa sanotaan myös äiti Teresan auttaneen ”köyhimmistä köyhimpiä” useissa Afrikan, Aasian ja Latinalaisen Amerikan maissa. Lisäksi säätiö huomioi, että äiti Teresan järjestö toimi erilaisten luonnonkatastrofien aiheuttamien tuhojen avustustöissä ja sillä oli useita taloja muun muassa kodittomille, alkoholisteille ja AIDS-potilaille sekä Pohjois-Amerikassa, Euroopassa että Australiassa. Nobel-palkintojuhlissa professori John Sanness, Nobel-komitean jäsen, piti puheen, jossa hän luonnehti vuotta 1979 huonoksi rauhan kannalta ja viittasi useisiin sotiin ja konflikteihin sekä niistä aiheutuneisiin siviilien kärsimyksiin. Puheessaan hän totesi myös, että useimmiten Nobelin rauhanpalkinto on annettu tärkeille valtiomiehille, jotka ovat tehneet osuutensa sotien lopettamiseksi ja rauhan aikaansaamiseksi. Puheen mukaan komitea päätti 1979 antaa palkinnon ”paremman maailman puolesta työskentelevälle idealistille, jonka maailmassa sota olisi tarpeetonta ja perinteinen valtiomiesjohto liioiteltua”.
Muita rauhanpalkintoja

Vuonna 1962 äiti Teresalle myönnettiin filippiiniläinen Ramon Magsaysayn rauhanpalkinto. Perusteluissa häntä kiitettiin työstä köyhien ja sairaiden auttamiseksi. Kun äiti Teresasta tuli kansainvälisesti tunnettu, hän alkoi saada tunnustusta katolisessa maailmassa, ja esimerkiksi paavi Paavali VI myönsi hänelle ensimmäisen Johannes XXIII:n rauhanpalkinnon. Vuonna 1976 äiti Teresa vastaanotti Pacem in terris -palkinnon.
Äiti Teresa vastaanotti vuonna 1973 Templeton-palkinnon. Hän oli ensimmäinen palkinnon saanut henkilö.
Tie pyhimykseksi

Äiti Teresan työtä kiiteltiin laajalti, ja häntä kutsuttiin ”eläväksi pyhimykseksi” jo hänen elinaikanaan. Häntä kuvattiin esimerkiksi ”maailmanrauhan rakentajaksi” ja yhdeksi ihailluimmista naisista maailmassa. Esimerkiksi Lucinda Vardey toteaa toimittamansa kirjan Äiti Teresan tie (1997) johdannossa:
»Kun vaivaudumme katsomaan julkisen kuvan taakse, havaitsemme, että hänen uskonsa ja selkeä päämääränsä antavat meille voimallisen oppitunnin siitä, miten meidän tulisi rakastaa, palvella ja kunnioittaa lähimmäisiämme, erityisesti niitä, jotka ovat köyhiä ja vailla ihmisarvoa. Hän tekee, niin kuin hän opettaa. Hän kulkee yksinkertaista tietä, jota jokainen voi seurata.»
19. lokakuuta 2003 paavi Johannes Paavali II julisti edesmenneen äiti Teresan autuaaksi. Tällöin tämä myös sai häneltä arvonimen Kalkutan autuas Teresa (engl. Blessed Teresa of Calcutta). Äiti Teresan kanonisointiprosessi oli poikkeuksellisen nopea, sillä tavallisesti kuolemasta pitää kulua viisi vuotta ennen kuin prosessi voidaan aloittaa. Äiti Teresan tapausta tutkivat erilaiset komiteat ja työryhmät vuodesta 1999 alkaen. Ehdotusta koordinoi kanadalainen 46-vuotias pappi, joka haastatteli 113 todistajaa, kokosi 76 lausuntoa joissa oli yhteensä 35 000 sivua aineistoa. Pyhimykseksi julistamisen ehtona on ainakin yksi kuoleman jälkeen tapahtunut ihme. Äiti Teresan tapauksessa tällaiseksi laskettiin länsibengalilainen lukutaidoton nainen Monica Besra, joka tuli vuonna 1998 Äiti Teresan haudalle rukoilemaan ja parani ihmeellisesti kasvaimestaan.
Paavi Franciscus hyväksyi 15. maaliskuuta 2016 Äiti Teresan julistamisen pyhimykseksi, joka tapahtui 4. syyskuuta 2016. Hänet tunnetaan tittelillä Pyhä Teresa Kalkuttalainen (engl. St. Teresa of Kolkata). Äiti Teresa on ja maailman nuortenpäivien, Rakkauden lähettiläiden ja Kalkuttan roomalaiskatolilaisen arkkihiippakunnan suojeluspyhimys.
Paikannimiä, muistopäiviä ja elokuvia

Äiti Teresan mukaan on nimetty useita teitä ja puistoja. Albaniassa on hänen mukaansa nimetty Nënë Terezan kansainvälinen lentoasema. Vuonna 2017 Kosovossa nimettiin hänen mukaansa katedraali. Yhdysvalloissa on useita seurakuntia, jotka on nimetty Äiti Teresan mukaan: Chicago, Depew, Limerick.
Intiassa Tamil Nadun osavaltiossa on Äiti Teresan naisten yliopisto.
Albaniassa vietetään 5. syyskuuta Äiti Teresan päivää tämän pyhimykseksi julistamisen johdosta ja se on yleinen vapaapäivä maassa. Katolinen kirkko muistaa häntä myös samana päivänä.
Televisioelokuvassa Mother Teresa: In the Name of God’s Poor (1997) nimiosaa esitti Geraldine Chaplin, elokuvassa The Letters (2014) Juliet Stevenson.
Maailman suurin kuitumosaiikki hymyilevästä Äiti Teresasta on sijoitettuna Kosovon kansallismuseoon Pristinaan. Sen on laatinut albanialainen taiteilija Saimir Strati, ja siinä on 1,5 miljoonaa kuitua.
Muita tunnustuksia

Presidential Medal of Freedom (USA, 1985)
Vuonna 1996 äiti Teresalle myönnettiin Yhdysvaltain kunniakansalaisuus. Hän on Winston Churchillin lisäksi ainoa henkilö, jolle kunnianosoitus on myönnetty tämän elinaikana.
Kuoltuaan Äiti Teresa sai Intian järjestämät valtiolliset hautajaiset.
Gizem Erdogan

| Gizem Erdogan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1987 (ikä 37)  Göteborg, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Pervin (Kalifat) Leah (Ohuella langalla)
Aiheesta muualla
IMDb 
Gizem Suna Kling Erdogan (s. 30. huhtikuuta 1987 Göteborg) on ruotsalainen näyttelijä.
Erdogan varttui Högsbon kaupunginosassa Göteborgissa. Hän kiinnostui jo nuorena teatterista ja alkoi harrastaa sitä. Lukion jälkeen hän muutti Kööpenhaminaan aloittaakseen lääkärinopinnot, mutta perui aikeensa ja haki sen sijaan teatterilinjalle kansalaisopistoon, minkä jälkeen hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa vuosina 2012–2015. Sen jälkeen hän on esiintynyt Tukholman ja Göteborgin kaupunginteattereissa. Vuonna 2015 hän teki ensiesiintymisensä kokoillan elokuvassa (elokuvassa Svenskjävel). Vuonna 2017 hän oli ehdolla Guldbagge-gaalassa parhaan naissivuosan kategoriassa. Vuoden 2020 Kristallen-gaalassa hän sai parhaan naispääosan palkinnon roolistaan SVT:n Kalifat-sarjassa.
Erdoganin vanhemmat ovat kotoisin Turkista. Hän osaa puhua ruotsia, englantia, turkkia ja espanjaa. Hän elää avoliitossa korusuunnittelija Göran Klingin kanssa.
Louise Edlind Friberg

Louise Edlind Friberg
Sandra Louise Maud Edlind Friberg (s. 15. heinäkuuta 1946) on ruotsalainen näyttelijä ja Kansanpuolue liberaalien poliitikko. Hän on esiintynyt sekä televisiossa (muun muassa televisiosarjassa Saariston lapset) että elokuvissa (muun muassa Le Mans).
Edlind Friberg oli vuonna 2006 Ruotsin valtiopäivien jäsenenä.
Aiheesta muualla

Louise Edlind Friberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Elonet
Hanne Ørstavik

| Hanne Ørstavik |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1969 (ikä 55)
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Hakki 1994
Palkinnot
 Brage-palkinto 2004 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hanne Ørstavik (s. 28. marraskuuta 1969 Tana, Finnmark,Norja)  on norjalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksen Hakki ilmestyi 1994. Ørstavikin teoksia on käännetty yli 20 kielelle.
Ørstavikon opiskellut yliopistossa psykologiaa ja sosiologiaa, mutta keskeytti opiskelun omistautuakseen kokonaan kirjoittamiselle. Kirjoissa kuitenkin ilmenee kiinnostus näihin aiheisiin.
Ørstavik on merkittävimpiä nykynorjalaisia kirjailijoita. Hänen teoksensa ovat saaneet kriitikoilta hyvän vastaanoton. Hän käsittelee kirjoissaan eksistentiaalisia kysymyksiä.  Hänen tyylinsä on yhdistelmä psykologisesti terävää kerrontatekniikka ja ihmisen mielen havainnoivaa kuvausta ja tulkintaa.