stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rånejoen vesistö
Vesistön valuma-alue

Vesistöalue on soikean muotoinen ja on kaakko-luode-suuntainen. Se on 170 kilometriä pitkä ja 40 kilometriä leveä. Se jää kahden suuremman Luulajanjoen vesistön (vesistöaluetunnus 9) ja Kalixjoen vesistön (tunnus 4) väliin ja on niitä yli puolet lyhyempi. Rånejoen alajuoksulla sijaitsee valuma-alueen koillispuolella lyhyen Vitånin vesistön (tunnus 6) valuma-alue ja eteläpuolella vielä pienemmän Altersundetin vesistön valuma-alue (tunnus 8). Suistoalueen kummallakin puolella sijaitsee mereen laskevia lyhyitä ojia.
Vesistön yläjuoksu sijaitsee Jällivaaran kunnassa, joka vaihtuu Näätämösuandolla Bodenin kunnaksi. Joen keskijuoksu kuuluu Bodeniin Degerseletiin asti ja alajuoksu virtaa Luujalan kunnassa mereen saakka.
Joen pääuoman yläpuolisko ja sen sivuhaarat virtaavat metsävaltaisella haja-asutusalueella. Jokilaakson viljelty osuus ylettyy merenrannasta yläjuoksulle päin noin 50 kilometriä. Viljelyalueita esiintyy Valvträsketin kylälle asti, mutta yhtenäinen viljelyalue ylettyy vain Överstbyhyn saakka. Bjurånin, Kvarnånin ja Abramsånin alajuoksun laaksoissa on vielä jonkin verran viljelymaata.
Pääuoman huomattavin taajama on joensuussa sijaitseva Råneå. Yläjuoksulla sijaitsevat pienemmät Niemisel, Överstby ja pienet Valvträsk, Näätäsuando ja Nattavaaran kylät. Sivu-uoman Rörånin varressa on pieni Norriån kylä ja ylempänä vähän sivussa uomasta on Pålkemin kylä. Pääuoman vartta seuraa maantie kohti yläjuoksua, mutta Näätäsuandon jälkeen tiet vain ylittävät joen satunnaisesti. Myös Bodenista Jällivaaraan johtava Malmiradan rautatie ylittää pääuoman kahdesti ja sen sivu-uomia kuudesti. Malmirata haarautuu Haaparannan radasta, joka ylittää pääuoman Niemiselissä.
Vesistöalueen piirteitä > Korkeussuhteet ja maaperän laatu

Valuma-alueen korkeimmat seudut sijaitsevat yläjuoksulla Jällivaaran ja Malmbergetin ympäristössä. Jos jätetään alueen vuorien huiput huomiotta, yltää valuma-alueen luoteisosissa maanpinta 450 metrin korkeuteen mpy. Råneträsket, joka sijaitsee yli 15 kilometriä kaakkoon päin, on jo 90 metriä matalammalla. Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (52,5 %) ja turve (35,4 %), joiden oheella esiintyy myös hiekkaa ja soraa (1,3 %), silttiä (0,7 %) ja kallioalueita (2,9 %).
Vesistöalueen piirteitä > Ilmasto, vuodenaikojen vaihtelut ja virtaamat

Vuosina 1981–2012 Rånejoen alajuoksun mittausasemalla mitatuista virtaamista on SMHI julkaisut kuukausittaiset keskivirtaamataulukot . Taulukoista on laskettu alla esitettävät tunnusluvut, jotka kuitenkin yleensä lasketaan päivittäin ilmoitetuista mittausarvoista eikä kuukausittain ilmoitetuista, kuten nyt tehdään. Niiden mukaan kuukausivirtaamien keskiarvo (MQ) oli tarkastelujaksolla 45,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Viranomaisjulkaisussa joen keskivirtaamaksi on annettu 44,2 m³/s . Eri kuukausien keskivirtaamien keskiarvot on esitetty oheisessa kaaviossa. Sen mukaan virtaamat ovat olleet talvisin pieniä (jopa alle 10 m³/s), mutta lumien sulaminen on kevättulvissa kasvattanut virtaamia tavanomaisesta yli nelinkertaisiksi. Kesäisin, kun vesisade on päässyt heti osallistumaan joen virtaamaan, ovat virtaamat olleet yli 34 m³/s. Tarkasteluvälillä on vuosittaisten alivirtaamien keskiarvo ollut 7,9 m³/s (suurempi kuin MNQ) ja vastaavien ylivirtaamien keskiarvo ollut 191 m³/s (pienempi kuin MHQ). Viranomaisjulkaisussa on tämä arvo laskettu päivittäisistä virtaamista ja saatu 400 m³/s . Suurin tulvakuukausi koettiin kesäkuussa 2009 (269 m³/s) ja kuivin kuukausi maaliskuussa 2003 (4 m³/s).
Vesistöalueen piirteitä > Sivujokia

Vesistön pääuomalla on lukuisia sivu-uomia, joista suurimpia tai tärkeämpiä on lueteltu alla olevassa taulukossa. Tietojen lähteet on selvitetty taulukon alapuolella.
| Sivu-uoman nimi   | Yhtyy Rånejokeen (km suusta) | Pääuoman kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tvärån | 6 | Rånejoki |  |  |  | 1,1,1,–,–,– |
| Bjurån | 17 | Rånejoki | 40 | 2,5 | 190 | 1,1,1,2,2,2 |
| Kvarnån | 23 | Rånejoki | 9 | 1,9 | 134 | 1,1,1,2,2,2 |
| Abramsån | 34 | Degerselet | 28 | 2,5 | 242 | 1,1,1,2,2,2 |
| puro Vitträsketistä | 34 | Degerselet |  |  |  | 1,1,1,–,–,– |
| Rörån | 40 | Överstbyträsket | 7 | 11,7 | 1 057 | 1,1,1,2,2,2 |
| Krokträskbäcken | 41 | Överstbyträsket |  |  |  | 1,1,1,–,–,– |
| Norr-Lillån | 62 | Rånejoki | 35 | 2,4 | 215 | 1,1,1,2,2,2 |
| Selbäcken | 73 | Rånejoki | 9 | 0,3 | 25 | 1,1,1,2,2,2 |
| Sör-Lillån | 78 | Rånejoki | 70 | 3,8 | 349 | 1,1,1,2,2,2 |
| Kvarnbäcken |  | Rånejoki | 6 |  |  | 1,1,1,–,–,– |
| Kaipajoki | 117 | Rånejoki | 33 | 1,4 | 122 | 1,1,1,2,2,2 |
| Torisbäcken | 124 | Rånejoki |  |  |  | 1,1,1,–,–,– |
| Päiväjoki | 142 | Rånejoki | 23 | 0,7 | 59 | 1,1,1,2,2,2 |
| Siekajoki | 153 | Rånejoki | 2 | 0,6 | 48 | 1,1,1,2,2,2 |
| Venetjoki | 157 | Rånejoki | 21 | 4,6 | 620 | 1,1,1,2,2,2 |
| Pikku Venetjoki | 158 | Rånejoki | - | - | - | 1,1,1,–,–,– |
| Saitijoki |  | Rånejoki | 7 | 0,3 | 22 | 1,1,1,2,2,2 |
| Atjekjoki | 169 | Rånejoki | 8 | 0,5 | 41 | 1,1,1,2,2,2 |
| Rutnajoki | 179 | Rånejoki | 12 | 1,3 | 109 | 1,1,1,2,2,2 |
| Kuobmujåkkå | 189 | Rånejoki | 9 | 0,8 | 65 | 1,1,1,2,2,2 |
| Gibmejåhkå | 192 | Råneträsket |  |  |  | 1,1,1,–,–,– |
| Iso Kuolpajoki | 204 | Hárrejåhkå |  |  |  | 1,1,1,–,–,– |

Lähteet: 1 = , 2 = omasta artikkelistaan
Järviä

Valuma-alueen järvisyys on noin 3,3 %.
Järviä > Pääuoman järviä

Rånejoen pääuomassa on karttojen mukaan runsaasti suvantoja (nimitys sel tai selet). Monet suvannot ovat luontaisesti suuria järviä ja ne sijaitsevat pääasiassa alajuoksulla. Niitä ovat esimerkiksi Niemiselet (2,23 km²), Degerselet (10,8 km²), Gunnarsbyträsket (1,38 km²), Överstbyträsket (3,21 km²) ja Valvträsket (5,13 km²). Pääuoman latvajärvi on Råneträsket (6,9 km²), mutta pääuomaa voidaan vielä jatkaa Hárrejåhkålla sen tunturilammille asti. Yksi lammista on pieni Rovasenjärvi (0,28 km²).
Järviä > Muita järviä

Alimman sivujoen Bjurånin, joka yhtyy pääuomaan vasemmalta, valuma-alueen suuret järvet sijaitsevat alajuoksulla. Aivan joenuomassa sijaitsevat Hemträsket (1,71 km²), Yttre-Fällträsket (2,24 km²) ja Inre-Fällträsket (3,58 km²). Vähän ylempänä yhtyy pääuomaan samalta puolelta tuleva Kvarnån. Sen uomassa sijaitsee rannoiltaan soistunut Västiträsket (0,25 km²) sekä Såg-Djupträsket (1,1 km²) ja Gunnars-Djupträsket (4,07 km²). Kvarnånin sivu-uoman Ronningsbäckenin valuma-alueen pääjärvi, joka on kooltaan edellisten järvien veroinen, on Grundträsket (1,5 km²). Degerseletiin laskee vielä Abramsånin sivujoki, jonka latvajärvi on suuri Degervattnet (14,8 km²). Överstbyhyn laskee suurin sivujoki Rörån. Sen valuma-alueella sijaitsee Stor-Lappträsket (9,31 km²).
Säännöstely ja voimalaitostoiminta

Vesistössä ei ole vesivoimalaitoksia  tai jokiveden säännöstelyä. Joen valjastamisesta sähköntuotantoon on käyty keskustelua pitkään, joka toistaiseksi päättyi vuonna 1990 lakiin, jolla suojeltiin koko joki. Sen keskikapasiteetiksi oli arvioitu 97 megawattia.
Luontoarvoja > Kalakanta ja kalastus

Koska vesistössä ei ole sen pääuomassa eikä sivu-uomissa etenemisesteitä ja koska vedenlaatu on joessa hyvä, nousee lohikala jokeen kutemaan ja se viihtyy siinä hyvin. Vesistön vapaa-ajan kalastuksella on jopa kaupallista merkitystä. Haukea ja harjusta esiintyy pääuomassa koko matkan ja lisäksi suurimmissa sivu-uomissa. Joki on erityisen kuuluisa jokiravun hyvästä kannasta ja sen elokuista pyyntiä juhlitaan paikallisesti rapukesteillä.
Luontoarvoja > Suojelualueita

Valuma-alueen luoteisreuna kuuluu Mudduksen kansallispuistoon. Muut suojelualueet on perustettu soidensuojelun tai metsiensuojelun vuoksi. Näistä Luulajassa sijaitsevat esimerkiksi Snöberget (6,2 km²) ja Bränseln (1,0 km²) ja Bodenissa Björnbergen (3,0 km²), Hänghuvudet (1,4 km²) ja Åsarna (4,2 km²). Valuma-alueen pinta-alasta suurin osa kuuluu Jällivaaraan, jossa on myös eniten suojeltuja alueita. Niitä ovat esimerkiksi Granlandet (272 km²), Kaipabäcken (7,2 km²), Karsberget (2,4 km²), Muorkaape (54,8 km²), Nuortajegge (4,3 km²), Pellokielas (8,3 km²), Päivävuoma (27,6 km²) ja Tjuorvumkåbbå (4,1 km²).
Historiaa

Joen alajuoksun koskia on valjastettu sahojen voimanlähteeksi 1800-luvulla, kun yläjuoksulta uitettiin alas tukkipuuta sahoille, jossa puut sahattiin laudoiksi. Uitto loppui Råneånissa 1950-luvulla.
Vesistön alueelta tiedetään seitsemän tapausta, jossa järveä on kuivatettu tai siinä on toimitettu järvenlasku. Niistä viisi sijaitsee Luulajan ja kaksi muuta Vuoksojärvi ja Kuolpa Jällivaaran kunnissa. Ensimmäinen tieto on vuodelta 1855, jolloin Västiträsket laskettiin. Seuraava tapahtui vuonna 1876, jolloin Långträskin vedenpintaa alennettiin. Samana vuonna 1892 aloitettiin sekä Vuoskojärven että Kuolpan kuivattaminen peltomaaksi. Ei ole tiedossa, koska kuivatustyö valmistui. Rånejoen uomassa sijaitsevan Degerseletin vedenpintaa on alennettu vuonna 1917. Viimeiset järvenlaskut on toimitettu vuonna 1943, jolloin Bjurånin valuma-alueen kaksi peräkkäistä pääuoman järveä Ångesträsket ja Yttre-Fällträsket laskettiin yhdessä.
Nimistöä

Vesistöalueen ja pääuoman ruotsinkieliset nimet alkavat ”råne”-sanalla, joka esiintyy myös joensuun taajaman Råneån nimessä. Joen nimi on luulajansaameksi Ráddneädno, jossa alkuosa ”ráddna” tarkoittaa ystävää tai naapuria, ja loppuosa ädno suurta jokea (älv). Sama alkuosa esiintyy lähdejärven nimessä Ráddnejávrre (Råneträsket). Joen pohjoissaamelainen nimi on Rávnaädno, joka muistuttaa suomalaisten käyttämää nimeä Raunajoki. Toisaalta, nimen Rávnna (Råneå) merkitystä ei tunneta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rånejoen vesistö Wikimedia Commonsissa
Välkommen till Råneälven
Westrin, Gunnar: Kärleken till en älv, NSD (ruotsiksi)
Rune Carlsten

| Rune Carlsten |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1890 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 12. lokakuuta 1970 Täby, Ruotsi
Ammatti:  elokuva- ja teatterinäyttelijä ja -ohjaaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Dora Söderberg
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Rune Vilhelm Carlsten (2. heinäkuuta 1890 Tukholma, Ruotsi – 12. lokakuuta 1970 Täby, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän työskenteli teattereissa niin Ruotsissa kuin Suomessakin. Vuosina 1913–1914 hän oli Helsingissä Ruotsalaisen teatterin palveluksessa ja vuodesta 1933 Ruotsissa Dramatenin näyttelijä ja ennimmäinen ohjaaja. Häntä on arvostettu koomikkona mutta myös luonnenäyttelijänä klassisissa ja moderneissa vakavissa näytelmissä. Hän toimi näyttelijänä ja ohjaajana myös elokuvan parissa.
Carlstenin poika on näyttelijä Rolf Carlsten.
Heroes

Heroes voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Heroes, yhdysvaltalainen televisiosarja
”Heroes”, David Bowien albumi
”Heroes”, David Bowien kappale
Heroes, Sabatonin studioalbumi
Heroes, Måns Zelmerlöwin kappale
Heroes, Philip Glassin sinfonia nro 4
Sankarit (Heroes), yhdysvaltalainen elokuva
Heroes of Might and Magic -tietokonepelisarja
Bionicle Heroes, Bionicle-konsolipeli
Battlefield Heroes, tietokonepeli
SEGA Heroes, mobiilipeli.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Heroes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eemeli Lakkala

| Eemeli Lakkala> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 22.7.1958–19.2.1962  
Ryhmä/puolue:  SKDL
Vaalipiiri:  Lappi
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1900 Kolari
Kuollut: 9. toukokuuta 1974 (74 vuotta) Pello
Ammatti:  maanviljelijä
Juho Eemeli Lakkala (3. toukokuuta 1900 Kolari – 9. toukokuuta 1974 Pello) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1958–1962. Hän oli yksi tunnetuimpia niin sanotun korpikommunismin edustajia.
Elämä

Kolarin Venejärvellä syntyneen Eemeli Lakkalan vanhemmat olivat asutustilallinen Leander Lakkala ja Hilda Maria Holck. Hän kävi kiertokoulun ja kansakoulun ja oli sitten metsätyömiehenä ja pientilallisena Kolarissa.
Lakkala osallistui kommunistien toimintaan Kolarissa jo 1920-luvulla ja oli silloin yhden kauden kunnanvaltuutettuna. Hän joutui poliittisen toimintansa takia Tammisaaren pakkotyölaitokseen vuosiksi 1930–1931. Vankilasta päästyään hän ei enää voinut osallistua Kolarin kunnallispolitiikkaan menetetyn kansalaisluottmuksen takia. Myöhemmin 1930-luvulla Lakkala yritti päästä sosialidemokraattien kunnallisvaaliehdokkaaksi, mutta nämä eivät ottaneet häntä listoilleen.
Talvisodan aattona Lakkala joutui ensin turvasäilöön ja sitten uudelleen Tammisaaren pakkotyölaitokseen. Hän vapautui sieltä välirauhan aikana, mutta jatkosodan alla hänet vietiin aluksi Köyliön pakkotyölaitokseen ja sieltä rintamalle Itä-Karjalaan Nikke Pärmin pataljoonaan. Pataljoonassa tapahtuneiden rintaman yli loikkausten jälkeen Lakkala siirrettiin ensin pakkotyöleirille Itä-Karjalaan, ja vuonna 1942 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Lakkala pääsi vapaaksi jatkosodan päätyttyä.
Sodan päätyttyä kommunistit saattoivat toimia laillisesti, ja heidän johtamansa SKDL menestyi vaaleissa niin, että suurimmillaan SKDL sai esimerkiksi Kolarissa yli 50 prosenttia äänistä. Lakkala valittiin Kolarin kunnanvaltuustoon vuoden 1945 kunnallisvaaleissa. Hänestä tuli Kolarin johtava kunnallispoliitikko, ja hän oli kunnanvaltuutettuna vuoteen 1972 saakka toimien myös kymmenen vuotta kunnanhallituksen ja viisi vuotta kunnanvaltuuston puheenjohtajana. "Kolarin keisariksi" luonnehdittu Lakkala onnistui luomaan myös toimivat suhteet paikkakunnan toiseen valtapuolueeseen Maalaisliittoon. SKP:n sisällä Lakkala kuului enemmistöläisiin, ja hän esitti kriittisiä arviota Neuvostoliitosta niin, että häneltä tämän vuoksi evättiin puolueen kultainen ansiomerkki.
Valtakunnallisella tasolla Lakkala toimi SKDL:n kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1958–1962. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950, 1956 ja 1962.
Kirjallisuutta

Arvo Myllymäki : Korpikommunisti. Kolarilainen Eemeli Lakkala vainotusta vallankäyttäjäksi. Into, Helsinki 2016 ISBN 9789522646804
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1958–1962 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (50):  Aaltonen  Aitio  Backlund  Enne (1958–1961†)  Friman  Haapanen  Hietanen  Honkonen  Kansikas (1959–1962)  Kelovesi  E. Kilpi  Kiviaho  Koivunen  Kujala (1958–1959†)  Kuusinen  Lakkala  Lehmonen  Liedes  Linna  Manninen  Meltti (1961–1962)  Meriläinen  Murto  Mustonen  Mäkelä (1958–1962)  Nederström-Lundén  Nieminen  Niiranen  Nurminen  Pessi  Prunnila  Puhakka  Pulkkinen  Rapio  Roine  Rosenberg  Rosnell  Rytkönen  Ryömä (1958†)  Salin  Seppi  Stenberg  Suonpää  Tainio  Tamminen  Tauriainen  Tiekso-Isaksson  Torvi  Tuominen  I. Virtanen  R. Virtanen  V. R. Virtanen  Åsvik 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
Lamminpää

| Lamminpää> Lamminkangas, Lamminkylä, Lamminpäänkangas, Pökhölmi |
| --- | --- |
 Lamminpään Vuorentaustantietä
Kaupunki:  Tampere
Suuralue:  Läntinen suuralue
Suunnittelualue:  Haukiluoma
Osa-alueet:  Lintuviita
Postinumero(t):  33420
Lähialueet:  Haukiluoma, Lielahti, Epilä, Tohloppi
Lamminpää on Tampereen läntinen kaupunginosa, joka rajoittuu Ylöjärven kaupunkiin sekä Haukiluomaan, Lielahteen, Epilään ja Tohloppiin. Lamminpäätä kutsuttiin ennen nimellä Pökhölmi. Alue on omakotitalovaltainen.
Nykyisen Lamminpään alue oli alkujaan Hyhkyn kylän takamaata. Alueella oli muutama torppa, muiden muassa Lannemäki, Saarikorpi ja Suonsivu, joiden nimet ovat säilyneet nykyisessä kadunnimistössä. Varsinaista kyläasutusta ei ollut. Tampereelta Ylöjärvelle johtanut maantie sivusi Pikkulammia, jonka tuntumaan syntyi 1900-luvun alkuvuosina Lamminkyläksi kutsuttu asutus. Alun perin Lamminpäällä tarkoitettiin tiettyä paikkaa Pikkulammin rannalla, jossa paikallisten asukkaiden kertoman mukaan käytiin uimassa ja juottamassa kylän hevoset. Pökhölmi-nimen alkuperää ei tunneta.
Lamminpään alueen varsinainen asuttaminen alkoi 1920-luvulla ja asukasluku nousi jo saman vuosikymmenen kuluessa yli tuhannen. Alue siirrettiin Pohjois-Pirkkalasta Tampereen kaupunkiin vuoden 1937 alussa ja ensimmäinen osa-asemakaava vahvistettiin vuonna 1943.
Kaupunginosassa on Lamminpään siunauskappeli ja hautausmaa. Ne sijaitsevat Saarikorven entisen torpan paikalla. Lamminpään hautausmaasta on käytetty myös rinnakkaisnimeä Saarikorven hautausmaa.
Lamminpäässä on oma koulu ja ennen myös kirjasto. Lamminpään urheilukenttä on alueen keskeinen urheilupaikka. Lähellä sijaitsee myös Horhan hiihtomaasto. Alueella sijaitsee myös Lamminpään hotelli, Pub Lamminpää ja Ylä-Grilli.
Alueen kuuluisimpia asukkaita ovat olleet Juice Leskinen ja Hilkka Riihivuori.
Lamminpään kirjasto tuli tunnetuksi kirjastonhoitaja Kari Aronpuron 1980-luvulta lähtien pitämistä satutunneista.lähde? Kirjasto suljettiin pysyvästi 18. kesäkuuta 2013. Sulkemisen syynä oli vaikea taloustilanne, laskevat lainausmäärät ja uuden aluekirjaston rakennustyöt. Lentävänniemen ja Lamminpään kirjastot yhdistettiin uudeksi Lielahden aluekirjastoksi, joka valmistui Lielahden uuteen Lielahtikeskukseen keväällä 2014. Lisäksi alueella pysähtyy jatkossa kerran viikossa kirjastoauto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lamminpää Wikimedia Commonsissa
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue: Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue: Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue: Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue: Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue: Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue: Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita: Taraste
Valto Laitinen

| Valto Laitinen |
| --- | --- |
 Valto Laitinen ja laulajatar Georgette Lemaire vuonna 1971.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Valto Uolevi Laitinen
Syntynyt: 23. marraskuuta 1926 Helsinki
Kuollut: 11. lokakuuta 2004 (77 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  jazz- ja viihdemuusikko, pianisti, säveltäjä ja sovittaja
Muusikko
Soittimet:  piano 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Valto Uolevi Laitinen (23. marraskuuta 1926 Helsinki – 11. lokakuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli suomalainen jazz- ja viihdemuusikko, pianisti, säveltäjä ja sovittaja.
Hän kävi koulunsa Helsingin Koelyseossa 1940–1944 ja sai keskikoulun päästötodistuksen.  Hän opiskeli pianonsoittoa muun muassa koulutoverinsa Matti Raution johdolla ja kiinnostui jo kouluaikanaan jazzista ja esiintyi aluksi eri koululaisyhtyeissä. Vuonna 1947 hän liittyi Olli Hämeen kvintettiin, jossa soitti vuoden verran. Hänen tyylillisiä esikuviaan olivat muun muassa Nat King Cole ja Lennie Tristano.
Vuonna 1948 Laitinen perusti oman kvartetin, jonka kanssa vieraili vuotta myöhemmin Pariisissa jazzfestivaaleilla. Hän soitti vielä muun muassa Jorma Weneskosken  ja Leo Lindblomin yhtyeissä. Hän ryhtyi myös säveltämään 1950-luvun alkupuolella.
Vuonna 1958 hän muutti pysyvästi Pariisiin, jossa asui elämänsä loppuun. Hän kuitenkin vieraili silloin tällöin Suomessa, muun muassa Kaamosjazz-juhlilla.
Suomessa Laitisen sävellyksistä tunnetaan parhaiten kappale Kun syksy saapuu Helsinkiin, jonka sanat on kirjoittanut Ulla Sand (pseudonyymi). Maynie Sirén levytti kappaleen 1957 ja Pentti Lasanen vuonna 1970 (Yleisradion kantanauhalle). Toinen Suomessa tunnettu Laitisen sävellys on Kai laulaa saan (alun perin C’est toute une musique), jonka Katri-Helena levytti 1971.
Ranskassa hän oli tunnettu säveltäjä, jonka lauluja levytti muun muassa Mireille Mathieu. Hän esiintyi pianistina tunnetuissa jazzklubeissa ja hotelleissa, muun muassa hotelli Ritzissä.
Levytyksiä

Valto Laitinen: Säveliä Pariisin siltojen alta, kokoelma, eri esittäjiä, LP-levy 1972, Top Voice TOP-LP 519
Valto Laitinen: Homère Instrumental Serie N° 4 (Karate K), LP-levy, 1970-luku?
Valto Laitinen & Antti Sarpila: Autumn In Paris And Somewhere Else, LP-levy 1988, Bang Trax (BANGL 106)
Televisio-ohjelmat

Erkki Pohjanheimo on tehnyt Valto Laitisesta kaksi televisio-ohjelmaa. Kuunnelkaa laulujani – Valto Laitinen -ohjelma kuvattiin etupäässä Pariisissa. Ensilähetys Yle TV1:ssä oli 24. lokakuuta 1971. Siinä Mikko Valtasaari ja Teija Sopanen haastattelivat Laitista. Hänen laulujaan esittivät Pariisissa muun muassa Virginia Vee, Georgette Lamaire ja Marc-Fabien Bonnard. Pasilan studiossa kuvatuissa jaksoissa lauloivat Marion Rung, Lea Laven, Anki ja Fredi. Toinen ohjelma Suomalainen Pariisissa esitettiin seuraavana vuonna. Helsingissä kuvatussa ohjelmassa Erkki Pohjanheimo haastattelee Laitista, ja suomalaiset artistit esittävät hänen sävelmiään Ossi Runnen orkesterin säestyksellä.
Aiheesta muualla

Valto Laitisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Valto Laitinen Pomus.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Valto Laitisen sävellykset ja niiden levytykset Fono.fi -tietokannassa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Ruben Lagus

| Ernst Ruben Lagus |
| --- | --- |
 Kenraalimajuri Ruben Lagus.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1896 Koski (Hl.)
Kuollut: 15. heinäkuuta 1959 (62 vuotta)
Jääkäri
Liittymispäivämäärä:  10. lokakuuta 1915
Komppania:  1. komppania, 10. heinäkuuta 1917 alkaen 1. konekiväärikomppania
Taistelut jääkäriaikana:  Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella
Korkein arvo jääkäriaikana:  gruppenführer
Palasi Suomeen:  25. helmikuuta 1918
Arvo Suomeen tultaessa:  luutnantti
Korkein sotilasarvo:  kenraalimajuri
Ernst Ruben Lagus (12. lokakuuta 1896 Koski HL – 15. heinäkuuta 1959 Lohja) oli suomalainen jääkärikenraalimajuri. Lagus toimi huoltopäällikkönä talvisodassa sekä myöhemmin jatko- ja Lapin sodassa muun muassa Panssaridivisioonan komentajana. Sotapalveluksensa ansiosta hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi numero 1.
Sukutausta ja perhe

Ruben Lagus syntyi Hämeen läänin Koskella (nyk. Hämeenkoski) vuonna 1896. Hänen vanhempansa olivat metsänhoitaja, filosofian maisteri Alexander Gabriel Lagus ja Emma Matilda Bellman.
Lagus vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Olga Johanna (Jane) Ramsayn kanssa, josta hän erosi vuonna 1927 ja avioitui uudelleen vuonna 1935 Kenny Christina Emilia Gaddin kanssa. Poika Olof Lagus (1925–2009) palveli kesällä 1944 rynnäkkötykin ampujana isänsä divisioonassa ja tuhosi ainakin viisi neuvostopanssarivaunua. Hän valmistui sodan jälkeen lakimieheksi.