stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhäjärven valuma-alue (Saarijärvi)

Pyhäjärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.68) on Saarijärven reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 319,02 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 21,07 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kiimasjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Saarijärven alue|Saarijärven alueelle (14.61).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Pyhäjärven lähialue (14.681)
Vuosjoen valuma-alue (14.682)
Harjupuron valuma-alue (14.683)
Pohjapuron valuma-alue (14.684)
Iso Suojärven valuma-alue (14.687)
Harinkaanpuron valuma-alue (14.688)
Haukiojan valuma-alue (14.686)
Pöykynjoen valuma-alue (14.685)
Pyhän Annan kilta (Turku)

Pyhän Annan kilta oli omistettu Pyhälle Annalle, Neitsyt Marian äidille. Ranskalainen Pyhää Annaa itse kolmantena esittävä veistos 1400-luvulta.
Pyhän Annan kilta oli yksi kuudesta tunnetusta keskiajalla Turussa toimineesta killasta. Se oli omistettu Pyhälle Annalle, Neitsyt Marian äidille. Suomen piispainkronikan mukaan kilta perustettiin piispa Maunu Tavastin aikana 1400-luvun alkupuolella. Katoliseen kirkkoon sidoksissa ollut kiltalaitos lakkautettiin Ruotsissa Västeråsin valtiopäivillä vuonna 1544 ja kiltojen omaisuus takavarikoitiin kruunulle.
Pyhän Annan kilta mainitaan epäsuorasti Staffan Kouten ja hänen puolisonsa Margit Olavintyttären Turun tuomiokirkolle vuonna 1491 tekemässä lahjoituskirjassa. Pariskunta lahjoitti Pyhän Annan alttarille muun muassa kaksi kivipuotia ja kolme kivikellaria, joita valvomaan määrättiin Pyhän Annan kiltaveljistön holhoojat. Staffanin ja Margitin lahjoittamasta talosta tuli ilmeisesti killan kiltatalo. Talon arvellaan sijainneen Porthaninpuiston pohjoisosassa, Vanhan Suurtorin vieressä. Kiltatalo oli ilmeisesti huomattavan suuri ja käsitti useita rakennuksia.
Kilta ylläpiti Turun tuomiokirkossa Pyhälle Annalle omistettua alttaria, joka oli perustettu vuonna 1438. Alttari sijaitsi yhdessä Pyhän Andreaksen alttarin kanssa Pyhän Ristin kuorissa.
Metro 2033 (romaani)

| Metro 2033> Метро 2033 |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Dmitri Gluhovski
Kieli:  venäjä
Genre:  tieteiskirjallisuus
Julkaistu:  2005
Sivumäärä:  544
ISBN:  5-699-13613-4
Suomennos
Suomentaja:  Anna Suhonen
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  591
ISBN:  978-952-01-0499-3

Seuraava:  Metro 2034
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Metro 2033 (ven. Метро 2033) on venäläisen kirjailijan Dmitri Gluhovskin esikoisteos vuodelta 2005. Teos julkaistiin alun perin internetissä vuonna 2002. Teoksen käännösoikeudet on myyty useisiin maihin, ja Suomessa teos ilmestyi ensi kerran vuonna 2010. Metro 2033 on innoittanut myös samannimiseen videopeliin. Gluhovski on kirjoittanut teokselle kaksi jatko-osaa, jotka mukailevat nimeltään ensimmäistä osaa. Metro 2034 ilmestyi vuonna 2009, ja suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 2011. Vuonna 2015 ilmestyi sarjan kolmas osa, Metro 2035, joka osittain perustuu videopeliin Metro: Last Light.
Metro 2033 on post-apokalyptinen kertomus ydinsodan jälkeisestä Moskovasta, jossa ihmiskunnan viimeiset eloonjääneet ovat vetäytyneet asumaan metrotunneleihin. Teoksessa kuvattu metroverkosto vastaa tosimaailman Moskovan metroa. Eletään nimenmukaisesti vuotta 2033, jolloin ydinsodasta on kulunut parikymmentä vuotta, mutta elämä maan päällä on yhä ihmiselle mahdotonta. Maan ovatkin vallanneet täysin uudenlaiset elämänmuodot, ja ihmisten osaksi on jäänyt taistella viimeisestä elintilastaan muukalaisia ja toisiaan vastaan. Teosta voi tarkastella dystopiana, jossa varoitetaan siitä, mihin liika teknologiausko ja ydinaseiden käyttäminen voi johtaa.
Keskeiset henkilöt

Artjom – teoksen päähenkilö
Suhoi (Saša-setä) – Artjomin isäpuoli
Hunter – stalker
Bourbon - kauppias
Khan – maagi
Mihail Porfirjevitš – vanhus
Vanjetška – vanhuksen kanssa kulkeva sairas poika
Daniil – brahmaani
Melnik – stalker
Anton – entinen rakettimies
Oleg – Antonin poika
Vastaanotto

Metro 2033 on ollut jo internetissä ilmestyessään suosittu teos, ja joidenkin arvioiden mukaan sitä on luettu verkossa ainakin kaksi miljoonaa kertaa. Kirjaversiotakin on myyty yksistään Venäjällä lähes puoli miljoonaa kappaletta. Gluhovski voitti teoksesta palkinnon Euroconissa vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Teoksen esittely kustantajan sivuilla. http://like.fi/kirjat/metro-2033/. (Viitattu 5.3.2016)
m-e-t-r-o.ru (Arkistoitu – Internet Archive). (venäjäksi)
Salminen, Kari: Morlokien maailmassa. http://www.ts.fi/kulttuuri/kirjat/171734/Morlokien+maailmassa. Turun sanomat 5.11.2010.
Methymna

| Methymna> Μήθυμνα |
| --- | --- |
 Methymnan antiikin aikaisia hautoja.
Sijainti
 Methymna
Koordinaatit:  39°22′5″N, 26°10′26″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Míthymna, Lesbos, Pohjois-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lesbos, Aiolis
Aiheesta muualla
  Methymna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Methymna (m.kreik. Μήθυμνα, Mēthymna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Lesboksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Míthymnan eli Mólyvoksen kylän paikalla.
Maantiede

Antiikin Methymna sijaitsi (ja nykyinen Míthymna edelleen sijaitsee) niemellä Lesboksen pohjoisrannikolla noin 61 kilometriä luoteeseen Mytilenestä (nyk. Mytilíni), kohdassa, jossa Lesboksen erottaa Vähän-Aasian rannikosta ja Assoksesta noin 60 stadioninmitan eli 11 kilometrin levyinen salmi.
Historia

Methymna oli lesboslaisen pentapoliin jäsen eli yksi saaren viidestä merkittävimmästä kaupungista (muut olivat Mytilene, Antissa, Eresos ja Pyrrha). Kaupunki perustettiin todennäköisesti heti sen jälkeen, kun aiolialaiset kreikkalaiset asuttivat saaren. Arkaaisella ja klassisella kaudella Methymna oli Lesboksen toiseksi merkittävin kaupunkivaltio Mytilenen jälkeen. Viimeistään 400-luvulle eaa. tultaessa, mikä oli kaupungin suurinta kukoistuskautta, kaupunki oli liittänyt itseensä Arisban kaupungin ja orjuuttanut tämän väestön.
Methymna oli usein sodassa myös naapurinsa Mytilenen kanssa. Myös peloponnesolaissodassa se oli yleensä aina vastakkaisella puolella kuin Mytilene. Se ei liittynyt muiden lesboslaisten kaupunkien kapinaan Ateenaa vastaan sodan aikana vuonna 428 eaa., eikä kärsinyt Ateenan kostosta, joka kohtasi Mytileneä. Näin se sai pitää vanhan oikeutensa osallistua Deloksen meriliiton toimintaan sotalaivoilla rahan sijasta. Spartalaiset valtasivat kaupungin hieman ennen Arginusain taistelua.
Methymna oli runoilija ja muusikko Arionin sekä Lesboksen historiasta kirjoittaneen Myrsiloksen syntymäpaikka. Kaupunki tunnettiin viineistään.
Myöhemmän antiikin aikana kaupungin merkitys väheni. Roomalaisten tuhottua Antissan vuonna 167 eaa. sen alueet luovutettiin Methymnalle. Asutus kaupungin paikalla säilyi bysanttilaisella kaudella ja edelleen osmanivallan aikana. Nykyinen kylä tunnetaan paitsi keskiaikaisella nimellä Mólyvos myös antiikin aikaisen nimen nykykreikkalaisessa muodossa Míthymna.
Rakennukset ja löydökset

Methymnan antiikin aikaisesta topografiasta tiedetään suhteellisen vähän. Kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsi samalla kukkulalla, missä nykyisin sijaitsee keskiaikainen Míthymnan linna. Kaupunki keskittyi alun perin akropoliin välittömään ympäristöön, mutta viimeistään 400-luvulla eaa. asutus levisi myös sen koillispuolelle. Hautausmaat puolestaan sijaitsivat akropoliin eteläpuolella Antissaan johtaneen tien varressa. Kaupungilla on ollut hyvä satama, joka sijaitsi nykyisen sataman paikalla.
Nykyisen Míthymnan kylän alueella on näkyvissä vain vähän antiikin aikaisia jäännöksiä. Linnan muurissa on jonkin verran hellenistisellä kaudella rakennettua linnoitetta. Eräs arkeologinen kaivauskohde kylässä on antiikin aikaisen hautausmaan alue kylän päätien varressa linnan eteläpuolella. Sataman itäpuolelta on löydetty hellenistisellä ja roomalaisella kaudella käytössä olleen kylpylän rauniot. Myös sataman rakenteista sekä kaupunkiin vettä Lepetymnos-vuorelta johtaneesta akveduktista on säilynyt joitakin jäänteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Methymna Wikimedia Commonsissa
Methymnan lyömä raha, n. 500–480 eaa.
Methymnan raunioita.
Metropolitan line

Metropolitan line on yksi Lontoon metron linjoista. Linjalla on 34 asemaa (joista 9 maan alla) ja sen pituus on 66,4 kilometriä. Linjan pääreitti kulkee Aldgatestä Citystä Amershamiin, ja siltä haarautuu reitit Uxbridgeen, Watfordiin sekä Cheshamiin.
Historia

Metropolitan linen edeltäjä Metropolitan Railway avattiin 10. tammikuuta 1863 Farringdon Streetin ja Paddingtonin välille, jolloin se oli maailman ensimmäinen maanalainen.
Sähköistys linjalle saapui vuonna 1905, jota ennen junat olivat höyryvetoisia. Joitakin höyryvetoisia junia liikennöi vielä vuoteen 1961 asti Amershamin ja Cheshamin välillä. Linja laajeni avaamisen ja 1930-luvun välillä yhteensä 90 mailin (145 kilometrin) mittaiseksi. Linja tuli London Passenger Transport Boardin haltuun vuonna 1933, jolloin siitä tuli nykyinen Metropolitan line. Vuosikymmenen loppupuolella ja vielä 1940-luvulla linjan osuuksia karsittiin ja liitettiin muihin linjoihin.
Metropolitan linen vaikutus maanalaisiin rautateihin on ollut suuri. Pariisin metro (ransk. Chemin de fer métropolitain) otti nimensä linjasta. Tästä on peräisin termi metro lähde?.
Kalusto

Metropolitan linen nykyiset junat ovat Bombardier Transportationin valmistamia 8 vaunun pituisia S8-sarjan junia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metropolitan line Wikimedia Commonsissa
Linjan esittely Transport for Londonin sivulla (englanniksi)
Lontoon metro
Linjat:

Bakerloo
Central
Circle
District
Hammersmith & City
Jubilee
Metropolitan
Northern
Piccadilly
Victoria
Waterloo & City

Asemat:

Nykyiset • Entiset
Vasemmalla Metropolitanin juna, oikealla Piccadillyn.
Pyhäjoen kirkko

| Pyhäjoen kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko heinäkuussa 2017.
Sijainti:  Vanhatie 27, Pyhäjoki
Seurakunta:  Pyhäjoen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1976–1977
Suunnittelija:  arkkitehtitoimisto KSOY, Erkki Karvala ja Matti Silvennoinen
Materiaali:  betoni, tiili
Istumapaikkoja:  426 + 150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhäjoen kirkko on  Pyhäjoella sijaitseva, vuosina 1976–1977 betonista ja lohkopintaisesta kalkkihiekkatiilestä rakennettu torniton, pohjakaavaltaan lähes neliön muotoinen kirkko.
Kirkko rakennettiin vuonna 1844 valmistuneen, mutta salaman 27. kesäkuuta 1974 sytyttämän tulipalon seurauksena tuhoutuneen vanhemman kirkon tilalle. Uuden kirkon suunnittelukilpailun voitti 161 ehdotuksen joukosta arkkitehtitoimisto KSOY:n laatima ehdotus. Kirkon pääovi on rakennuksen itäkulmassa, katto kohoaa alttaripäätyä kohti jyrkästi aina 20 metrin korkeuteen ja kuoripäähän tulee valoa suuresta etelän puolen ikkunasta. Lattia alenee pääovelta ensin koverana, mutta nousee sitten taas porrasteisena alttarille, jossa se on pääoven lattian tasalla. Sisäkatteena ovat puurimat, penkit ovat kulmittain alttariin nähden, tilat kuorolle ja orkesterille ovat siirrettäviä. Kirkossa on myös sakasti ja kappeli kirkollisia toimituksia varten. Kirkon pinta-ala on 620 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 426 + 150 hengelle.  Kirkon 26-äänikertaiset  urut oli valmistanut Urkurakentamo Tuomi Sotkamosta vuonna 1977. Alttarilla on risti ja itäseinällä taiteilija Kari Juvan akustinen tiilireliefi Kymmenen neitsyttä. Erillinen kellotapuli on rakennettu 1739, sen kellot ovat vuosilta 1725 ja 1890.
Palaneen vanhemman kirkon irtaimisto saatiin lähes kokonaan pelastettua ja sitä on esillä nykyisessä kirkossa, samoin kuin vaivaisukko ja vanha Konstantin Lagerstamin maalaama alttaritaulu Jeesus Getsemanessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhäjoen kirkko Wikimedia Commonsissa
Pyhäjoen kirkko
Pyhäjoen kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Pohjois-Pohjanmaan kirkot |
| --- | --- |
Oulu:  Haukipudas  Karjasilta  Kastelli  Kiiminki  Maikkulan kappeli  Nasaretin pyhän perheen kirkko  Oulujoki  Oulunsalo  Pateniemi  Pyhän Andreaan kirkko  Pyhän Kolminaisuuden katedraali  Pyhän Luukkaan kappeli  Pyhän Tuomaan kirkko  Tuira  Tuomiokirkko  Turkansaari  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Muut kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Hailuodon vanha kirkko  Himanka  Ii  Kalajoki  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kempele)  Kempeleen vanha kirkko  Kestilä  Kuivaniemi  Käylän rajaseutukirkko  Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)  Kylmälänkylän kappeli  Kärsämäki  Kärsämäen paanukirkko  Liminka  Lumijoki  Maakalla  Merijärvi  Muhos  Nivala  Olkkola  Oulainen  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pudasjärvi  Pulkkila  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)  Pyhän Matteuksen kappeli  Pyhäntä  Raahe  Rantakylän kappeli  Rantsila  Rautio  Reisjärvi  Revonlahti  Saloinen  Sarakylän kappeli  Sievi  Siikajoki  Säräisniemi  Taivalkoski  Temmes  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Vihanti  Ylivieskan vanha kirkko 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Pyhäjoen kirkko (Q20249727)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Pyhäjoki
katuosoite: Vanhatie 27
koordinaatit: 64°28′06″N 24°15′20″E﻿ / ﻿64.46827°N 24.25567°E﻿ / 64.46827; 24.25567
Puutarhasuunnittelu

Puutarhasuunnittelu on yksi arkkitehtuurin alalaji, jossa suunnitellaan esimerkiksi puutarhojen toimintoja ja kasvillisuutta. Oman puutarhansa voi suunnitella ja rakentaa kokonaan itse tai antaa kaiken tai vaan osan ammattilaisten hoitoon.
Suunnittelussa huomioitavia asioita on puutarhan käyttötarkoituksen ja asukkaiden toiveiden lisäksi talon asukkaiden elämäntilanne: asuuko siellä vaikkapa lapsia tai huonosti liikkuvia vanhuksia. Joka pihassa siis pitäisi huomioida tontille tulevan ajotien paikka, lasten leikkipaikkojen sijainti, mahdolliset pyykinkuivatus- ja matontamppaustelineet. Onnistunein ratkaisu saadaan yleensä aikaan kun puutarha suunnitellaan samaan aikaan kuin talokin.
Suunnittelussa onkin tärkeintä aloittaa juuri eri toimintojen sijoittelusta, kasvit kannattaa valita vasta sen jälkeen. Maasto on tärkeää ottaa kasvien valinnassa huomioon: esimerkiksi kuivalle harjumaalle eivät sopeudu samat kasvit, joille luonnollinen ympäristö on kosteassa kuusimetsässä. Kasvien pitäisi myös muuten sopia ympäristöön: vanhojen talojen pihoille sopivat erilaiset kasvit kuin nykyaikaisen tiilitalon pihaan. Sellaista puutarhaa ei pysty suunnittelemaan, mikä ei vaatisi säännöllistä hoitoa. Esimerkiksi puita ja pensaita pitää leikata, etteivät ne pääse varjostamaan liikaa. Talvi pitää myös ottaa huomioon, että miltä kasvit näyttävät talvella ja että Suomessa tulee paljon lunta. Kaavoitus vaikuttaa myös puutarhoihin: asemakaavassa on voitu määritellä esimerkiksi aidan korkeus ja väri.
Pihasta tehdään yleensä ainakin asemapiirros, joka esittelee muun muassa talon sijainnin tontilla ja tärkeimpiä korkeuslukuja. Erilaisia karttoja ja kuvia piirretään olemassa olevista rakenteista (tiet, kaapelit, valaisimet, kasvillisuus...) ja uusista asioista (esimerkiksi istutukset). Joitakin yksityiskohtaisia kuvia voidaan piirtää esimerkiksi päällystettävistä alueista. Piirustusten lisäksi suunniteltaessa tehdään myös kirjallinen työselitys, kustannusarvio, taimi- ja tarvikeluettelot.
Kirjallisuutta

Alanko, Pentti ym.: Suomalainen piha ja puutarha: Puutarhan suunnittelu ja rakentaminen, koristekasvit, hyötypuutarha.  (Toimittanut Soile Tapola)  Helsinki Jyväskylä:  Gummerus, 1999 (8. painos 2006).  ISBN 951-20-5164-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kasviryhmien suunnittelusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Viheraluerakentajien sivu puutarhan suunnittelusta ja rakentamisesta
Rakennusperintö.fi artikkeli: Omalla pihalla - omavaraisviljelyä, tyyppimalleja ja ekoajattelua (Arkistoitu – Internet Archive)
Puusirkku

| Puusirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Puusirkut Camarhynchus
Laji::  pauper
Kaksiosainen nimi
 Camarhynchus pauper  Ridgway, 1890 
Katso myös
   Puusirkku Wikispeciesissä   Puusirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puusirkku (Camarhynchus pauper) on tangaroihin kuuluva lintulaji ja on yksi niin kutsutuista darwininsirkuista. Lajia tavataan uhanalaisena Galápagossaarilta.
Koko ja ulkonäkö

Puusirkku voi kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Puusirkkukoiraan pää on väriltään musta ja naaraalla se on ruskea. Nokka on melko kookas ja tukeva. Linnun selkä ja siivet ovat harmahtavan tai vihertävän ruskeat. Rinta ja vatsa ovat väriltään vaalean keltaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Puusirkkua tavataan ainoastaan Floreanan saarelta ja erityisesti sen keskiosista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ainavihannat metsät ja Scalesia-lajeja kasvavat pensaikot. Linnun ravintoa ovat hyönteiset, kukkien mesi ja lehdet. Puusirkun pesimäkausi kestää helmikuusta huhtikuulle. Naaras munii neljä valkeaa munaa.
Puusirkku luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi ja kannan kooksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä. Suurin uhka kannalle on vieraslajina saarelle levinnyt Philornis downsi -kärpänen, jonka toukat loisivat puusirkun pesissä ja aiheuttavat poikaskuolemia. Muita uhkia ovat elinympäristön häviäminen maatalouden vuoksi, vieraslajit kuten kissat ja rotat sekä risteytyminen isopuusirkun tai pikkupuusirkun kanssa.
Puusirkkunaaras
Metafysiikan historia

Metafysiikan historia alkaa länsimaisessa filosofiassa antiikin Kreikan esisokraattisesta filosofiasta. Koska ontologia luetaan usein metafysiikan osa-alueeksi niin kutsuttuna yleisenä metafysiikkana, metafysiikan historia sisältää myös ontologian historian. Tämän lisäksi metafysiikan historiaan voidaan lukea niin kutsutun erityisen metafysiikan, kuten luonnonfilosofian, mielenfilosofian ja uskonnonfilosofian, historia. Metafysiikan historia liittyy läheisesti yhteen myös muiden filosofian osa-alueiden historian kanssa.
Antiikin filosofia

Metafysiikka ja ontologia syntyivät esisokraatikkojen ajattelussa. Elealainen Parmenides katsoi, että olemassa olevien asioiden moninaisuus, muutos ja liike olivat vain yhden olemassa olevan ikuisen todellisuuden (”Oleva”) ilmentymää. Näin syntyi parmenidelainen monistinen periaate ”kaikki on yhtä”. Tästä Parmenides johti, että kaikki muutosta tai ei-olevaa (kuten tyhjiö) koskevat väitteet ovat epäloogisia. Parmenides oli ensimmäinen, joka esitti metafyysisiä väittämiä muodollisina todisteluina, vaikkakin runomuodossa.
Herakleitos puolestaan katsoi kaiken olevan jatkuvassa muutoksen tilassa. Platonin voidaan katsoa yhdistäneen Herakleitoksen ja Parmenideen ajattelun jakamalla todellisuuden kahteen tasoon, joista toinen edusti muuttuvuutta ja toinen muuttumattomuutta. Hänen metafysiikkansa ytimessä on ideaoppi, johon vaikutti myös pythagoralainen oppi luvuista ja harmoniasta kaiken taustalla.
Aristoteleelle metafysiikka oli tiedettä ”olevasta olevana”, ennen kuin siihen lisätään minkään erityistieteen alaan kuuluvia yksityiskohtia. Eräs Aristoteleen metafysiikan keskeisimmistä kysymyksistä koski olevan kategorioiden ja havaitun maailman välistä suhdetta. Aristoteles käytti metafysiikasta myös nimityksiä ”ensimmäinen filosofia”, ”oppi ikuisesta ja liikkumattomasta” ja ”teologia”. Samalla jako yleiseen ja erityiseen metafysiikkaan ilmeni jo hänellä; edellinen viittasi ontologiaan, kun jälkimmäinen sisälsi opin ”erillisistä korkeimmista substansseista”, tai jumalasta.
Keskiajan filosofia

Keskiajalla metafysiikka käsitettiin osin virheellisesti Aristotelesta tulkiten ”tieteeksi, joka käsittelee fysiikan taustalla olevia asioita”. Keskustelu jatkui Aristoteleen asettamalta pohjalta. Eräs keskeisiä väittelynaiheita oli kysymys universaaleista, jossa ajattelijat jakaantuivat realisteihin, nominalisteihin ja konseptualisteihin. Muutoin metafysiikkaa sovellettiin teologiassa erityisesti Jumalan olemassaolon todistuksissa.
Keskiajan merkittävimpiä metafyysikkoja olivat Tuomas Akvinolainen ja Duns Scotus. Erityisesti Duns Scotuksen ontologisella ajattelulla on ollut paljon vaikutusta myöhempään ontologiaan. Hänen mukaansa metafysiikan tutkimuskohde on oleva kokonaisuutena, kaikkein yleisimpänä ja transsendentaalisena käsitteenä, kaikkein ensimmäisenä predikoitavana (praedicationis nobilitate). Scotukselta on peräisin olevan tutkiminen suhteessa mahdollisuuden ja välttämättömyyden käsitteisiin. Scotuksen ajattelu välittyi edelleen muun muassa Francisco Suárezille.
Uuden ajan filosofia

1600-luvulta lähtien aiemmin pitkään metafyysisiksi katsottuja ongelmia on siirtynyt muille filosofian osa-alueille, kuten kielifilosofiaan ja tieteenfilosofiaan. Joissakin tapauksissa metafysiikkaan kuuluvien aiheiden on puolestaan havaittu olevan täysin fysikaalisia, jolloin niistä on tullut osa fysiikkaa.lähde?
Ennen nykyaikaisen luonnontieteen kehitystä luonnontieteellisiä kysymyksiä käsiteltiin luonnonfilosofiana. ”Tiede” (scientia) tarkoitti järkeisajattelun syllogistis-deduktiivista tietoa, jonka katsottiin olevan luontoa havaitsemalla hankittua tietoa varmempaa. Tieteellinen vallankumous teki luonnontieteistä kokemusperäisiä ja kokeellisia, ja 1700-luvun lopulle tultaessa niitä alettiin kutsua ”tieteeksi” erotuksena filosofiasta.lähde?
Uuden ajan alussa ranskalainen René Descartes, jonka ajattelu painottui tietoteoriaan, tarkoitti metafysiikalla perustotuuksia, jotka takasivat inhimillisen tiedon mahdollisuuden. Christian Wolff, joka jatkoi Duns Scotuksen ontologista perinnettä, ymmärsi metafysiikan opiksi, joka ”sisältää kaikki inhimillisen ymmärryksen periaatteet”.
David Hume ja Immanuel Kant hyväksyivät metafysiikalle ainoastaan hyvin rajallisen osan filosofiassa, ja sanoivat, että tiedon ei tulisi pyrkiä etenemään havaintojen yli – paitsi Kantin tapauksessa tietoon näkyvän todellisuuden takana olevan olemassaolosta. Esimerkiksi Hume kirjoitti kirjansa An Enquiry Concerning Human Understanding (1748, suom. Tutkimus inhimillisestä ymmärryksestä) lopetukseksi seuraavan kappaleen:
»Kun me näiden periaatteiden valtaamina käymme kirjastojen läpi, minkälaista hävitystä meidän täytyykään siellä tehdä? Ottaessamme käsiimme jonkun nidoksen esim. jumaluusoppia tai koulumetafysiikkaa, tulee meidän kysyä: Sisältääkö se jotain suureita tai lukua koskevaa loogillista ajattelua? Ei. Sisältääkö se jotain tosiseikkoja ja olemassaoloa koskevaa kokemusajattelua? Ei. Heitettäköön se siis tuleen, sillä se ei voi sisältää muuta kuin viisastelua ja harhaluuloa.» 
(Eino Kailan suomennos)
Kant tarkoitti metafysiikalla sellaisia kysymyksiä, joihin tiede ei voi vastata. Kantin niin sanottu kriittinen filosofia pyrki osoittamaan sekä kokemuksen että filosofisen ajattelun rajat. Hänen mukaansa metafysiikka on mahdollista vain ”transsendentaalisena” tieteenä, joka tutkii yleisiä inhimillisen ymmärryksen muotoja, eli tiedon käsitteellisiä ennakkoehtoja, jotka ovat ymmärryksen perusta. Tämä ajatus perustui osaltaan Wolffiin ja A. G. Baumgartenin välittämään Duns Scotuksen ajatteluun.
Auguste Comten positivismi katsoi tieteellisen menetelmän ja koeteltavuuden korvaavan perinteisen metafyysisen ajattelun kokonaan. Myöhemmin positivismin perinnettä on jatkanut ennen kaikkea looginen empirismi. Se katsoi, että sellaiset väittämät, joita ei voi perustella analyyttisesti tai kokemusperäisesti, ovat mielettömiä, ja siksi myös metafysiikka tuli poistaa filosofiasta kokonaan. Muun muassa A. J. Ayer tunnetaan ”kapinastaan metafysiikkaa vastaan” teoksessaan Language, Truth and Logic. Rudolf Carnapin mukaan metafyysiset väitteet ilmaisevat ihmisten elämäntuntoja, joiden oikea ilmaisuväline olisi filosofian sijasta taide.