stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääpallon Allsvenskan-kausi 2005–2006
Pudotuspelit > Välierät

| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 | Ottelu 3 | Ottelu 4 | Ottelu 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Edsbyns IF | 3–0 | Sandvikens AIK | 3-1 | 5-1 | 9-0 | - | - |
| Hammarby IF | 3–1 | Västerås SK | 3-6 | 4-1 | 4-0 | 3-2 | - |
Pudotuspelit > Loppuottelu

18.3.2006 Studenternas IP, Uppsala Yleisöä:  21 576
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Edsbyns IF | 6-2 | Hammarby IF |
Karsinnat > Alkukarsinnat

| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nässjö IF | 3-14 | Gripen Trollhättan BK | 3-6 | 0-8 |
| Karlsborgs BK | 4-9 | Kalix Bandy | 2-5 | 2-4 |
Gripen Trollhättan BK ja Kalix Bandy jatkoon.
Karsinnat > Loppukarsinnat

| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gripen Trollhättan BK | 10-12 | BS BolticGöta | 5-5 | 5-7 |
| Kalix Bandy | 7-10 | Ljusdals BK | 5-4 | 2-6 |
BS BolticGöta ja Ljusdals BK nousivat Allsvenskaniin.
Parhaat maalintekijät - runkosarja (ml. suomalaiset, venäläiset, norjalaiset)

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | David Karlsson | Hammarby IF | 70 |
| 2. | Jonas Edling | Edsbyns IF | 39 |
| 3. | Patrik Nilsson | Sandvikens AIK | 37 |
| 4. | Ari Holopainen | Villa Lidköping BK | 35 |
| 5. | Mihail Paškin | IFK Vänersborg | 34 |
| 16. | Tomi Niemikorpi | Katrineholm SK | 22 |
| 21. | Iivo Wegelius | Katrineholm SK | 20 |
| 21. | Valeri Lulumov | Ljusdals BK | 20 |
| 25. | Denis Riabševski | Katrineholm SK | 19 |
| 30. | Pål Hanssen | BS BolticGöta | 18 |
| 30. | Ville Aaltonen | Bollnäs GoIF/BF | 18 |
| 36. | Denis Tsytsarov | Katrineholm SK | 16 |
Villakoira

| Villakoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  Suomessa rekisteröity yhteensä 31 374
Rodun syntyaika:  1500-luvulla
Alkuperäinen käyttö:  lintukoira 
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Elinikä:  n. 10–14 vuotta
Muita nimityksiä:  caniche, Poodle, Pudel, puudel, puudeli, villis
FCI-luokitus:  ryhmä 9 Seura- ja kääpiökoirat alaryhmä 2 Villakoira #172
Ulkonäkö
Paino:  toy-: 3–4 kg  kääpiö-: 4–5 kg  keskikokoinen: 8–10 kg  isovillakoira: 20–25 kg
Säkäkorkeus:  toy-: 23–28 cm  kääpiö-: 28–35 cm  keskikokoinen: 35–45 cm  isovillakoira: 45–62 cm
Väritys:  musta, ruskea, valkoinen, harmaa, fawn, brindle, musta-valkoinen, ruskea-valkoinen, siniharmaa-valkoinen, fawn-valkoinen, brindle-valkoinen, musta-fawn, ruskea-fawn, black and tan tai tricolor
Villakoira (ransk. caniche) eli puudeli on koirarotu, joka kuuluu FCI:n ryhmään 9.
Villakoira oli vuonna 2018 kaikki muunnokset yhteenlaskettuina Ranskassa neljänneksi suosituin paikallinen rotu mutta tilastossa se on viidenneksi suosituin, koska madagaskarilainen coton de tuléar lasketaan virallisesti ranskalaiseksi roduksi[lähde? ].
Suomessa rekisteröitiin vuonna 2022 eniten kääpiövillakoiria, toiseksi eniten keskikokoisia villakoiria ja kolmanneksi eniten isovillakoiria. Harvinaisin muunnos toyvillakoira ylsi kuitenkin sekin sadan suosituimman rodun listalle.
Ulkonäkö

Villakoira on kevytrakenteinen, sopusuhtainen ja erittäin villava koira. Villakoiran tuuhea ja kihara turkki kasvaa jatkuvasti, eikä siinä ole erillistä aluskerrosta.
Villakoirat jaetaan FCI-maissa neljään kokomuunnokseen säkäkorkeuden perusteella: toyvillakoira 24–28 senttiä (ihanne 25 cm, 1 cm:n alitus sallitaan), kääpiövillakoira yli 28–35 senttiä, keskikokoinen villakoira 35–45 senttiä ja isovillakoira 45–62 senttiä. FCI:n jäsenmaissa villakoirista hyväksytään kaikki neljä kokoa, mutta muun muassa Yhdysvalloissa, Englannissa ja Irlannissa villakoirat jaetaan kolmeen kokoluokkaan: ”isovillakoira” (standard), ”kääpiövillakoira” (miniature) ja toyvillakoira (toy). Keskikokoista villakoiraa ei tunneta tässä jaossa, vaan sitä vastaavat koot jakautuvat miniature- ja standard -luokkiin. Rotumääritelmä vaatii muiden muunnosten vastaavan mittasuhteiltaan ja muilta ominaisuuksiltaan keskikokoista villakoiraa.
Villakoiran säkäkorkeuden ja rungon pituuden tulisi olla osapuilleen sama ja sivuprofiilin (asennossa seisottaessa) neliömäinen. Selän tulisi olla suora, takajalkojen kulmauksiltaan hillityt, hännän korkealle kiinnittynyt ja suora, ei selän päälle kaartuva. Koiran tulisi kantaa häntänsä tyvestä katsoen pystyssä. Häntä tavattiin perinteisesti typistää ennen typistyskiellon voimaantuloa useissa Euroopan maissa, mistä syystä ei-ihanteelliset hännät ovat vielä varsin yleisiä rodussa. Niissä maissa, joissa typistys sallitaan, on rodun typistysmuoti muuttunut pidemmäksi, jopa typistämättömän näköiseksi. Villakoiran liikkeet ovat kevyet, eloisat ja ketterät.
Ulkonäkö > Väritys

FCI-rotumääritelmä sallii yksivärisistä mustan, ruskean, valkoisen, harmaan ja fawnin - aiemmin fawnin tilalla oli kaksi eri väritystä, punainen ja aprikoosi. Aiemmin pelkästään yksiväriset sallittiin, mutta vuonna 2024 FCI hyväksyi viimein myös moniväriset yksilöt. Näihin uusiin sallittuihin väreihin lukeutuvat brindle, fawn-valkoinen, ruskea-valkoinen, brindle-valkoinen, siniharmaa-valkoinen, musta-valkoinen, ruskea-fawn (brown&tan), musta-fawn (black&tan) ja kolmivärinen (tricolor).
Yhdysvaltalainen AKC sallii kaikki yksiväriset väritykset, mukaan lukien sinisen, ”maitokahvinvärisen” ja kermanvärisen, ja hylkää kaksiväriset eli yksilöt, joilla on karvan juuresta katsottuna turkissaan useampaa kuin yhtä väriä. Yhdistyneen kuningaskunnan KC sallii kaikki yksiväriset väritykset. Muu kuin yksivärinen väritys ei johda hylkäykseen mutta on vakava virhe.
Epätasainen tai epämääräinen turkin väri on vakava virhe.
Kirjavuus sekä valkoiset täplät tai karvat käpälissä ovat hylkääviä virheitä.
FCI-värit:
Muut värit:
Villakoiralla esiintyy myös kermanväriä, valkokirjavuutta, merkkiväritystä (black & tan/phantom), soopelia, brindleä ja maskiväritystä sekä hyvin harvinaisena syntymästä saakka harmaata tai vaaleanruskeaa väritystä (mahdollisesti sinistä ja beigeä eli liilaa). Osa näistä väreistä (kuten kerma ja soopeli) katsotaan FCI-maissa virheellisiksi. Koirien värien periytymisen vuoksi myös puhdasrotuiset villakoirat voivat kantaa geenitekijöitä virhevärityksiin resessiivisen periytymisen tai muiden geenien epistaasin vuoksi. Tästä syystä eriväristen linjojen yhdistäminen voi johtaa värivirheellisiin pentuihin.
Puhdasrotuisissa villakoirissa ei tunneta merlevärityksiä, vaikka merlejä ”villakoiria” joskus myydäänkin muiden standardin ulkopuolisten ”muotivärien” kuten erilaisten kirjavien ohella. Värit voivat myös yhdistyä toisiinsa, eli esimerkiksi brindlellä koiralla voi olla valkoisia merkkejä.
Kauan ennen kuin villakoira perustettiin roduksi muodollisesti sen tunnettuihin värityksiin on kuulunut mustavalkoinen eli ”harlekiini”. Vuodesta 2024 alkaen tämä väritys on hyväksytty myös FCI-maissa. Koska se luokiteltiin FCI:ssä pitkään villakoiran värivirheeksi, se tunnettiin aiemmin muutamissa maissa omalla rotunimellään, kuten Hollannin Kennelliitossa Raad van Beheerissä nimellä "monivärinen ranskalainen kiharakarva" (Meerkleurig Franse Krulhaar) ja Ranskan Kennelliitossa SCC:ssä nimellä ”kiharakarvainen monivärinen koira” (chien particolore à poil frisé).
Luonne ja käyttäytyminen

Kaikenkokoiset villakoirat tunnetaan eräänä maailman älykkäimmistä koiraroduista. Se ei kuitenkaan ole välttämättä helpoimmin koulutettavia rotuja, sillä se oppii tilaisuuden tullen manipuloimaan ohjaajaansa ja voi käyttää kekseliäisyyttään ei-toivottuihin tarkoituksiin.
Villakoira on tyypillisesti myös vilkas, energinen, leikkisä ja miellyttämisenhaluinen. Hyvin ihmiskeskeisenä rotuna villakoira kiintyy helposti ihmisiin ja on usein avoimen seurallinen myös tuntemattomien seurassa, mutta tähän voi liittyä myös taipumus eroahdistukseen.
Villakoira on energinen ja se vaatii kohtalaisesti liikuntaa ja etenkin ajattelua vaativaa aktivointia kuten temppujen harjoittelua tai hajutyöskentelyä. Hyväkuntoinen mutta turhautunut villakoira voi kehittää huonoja tapoja.
Villakoira sopii liikunnallisena ja älykkäänä koirana hyvin esimerkiksi agilityyn ja tokoon. Rodussa esiintyy paikoitellen myös metsästyskäyttöön sopivaa noutajaviettiä. Joitain villakoiria on koulutettu suojeluskoiriksi ja palveluskoiriksi.
Alkuperä

Rodun juuret ovat Euroopasta, missä villakoira ja sen edeltäjät ovat olleet suosiossa jo vuosisatoja. Nykymuotoisen rodun alkuperämaana pidetään yleensä Ranskaa, missä sitä käytettiin noutavana koirana vesilintujen metsästyksessä. Saksan kielen sanaa pudeln, joka merkitsee loiskuttamista, pidetään villakoiran kansainvälisen nimen poodle kantasanana.
Villakoiraa on käytetty vartiointiin ja vesilintujen metsästykseen. Villakoiria käytetään edelleenkin metsästykseen, jonkin verran myös Suomessa.
Villakoiria on pitkään käytetty sirkusesityksissä.
Vuonna 1962 perustettiin Suomen villakoirakerho – Finska Pudelklubben ry, joka on Suomessa villakoirien kasvatusta ja harrastustoimintaa edistävä rotujärjestö. Rodun suosio on kasvanut Suomessa alkuajoista, jolloin rekisteröintimäärät pyörivät sadan yksilön ympärillä vuosittain. Villakoiria rekisteröidään nykyään noin 1 000 yksilöä vuodessa. Nykyään villakoiria käytetään hyvin vähän alkuperäisissä tehtävissään ja ne ovat enimmäkseen seurakoiria.
Terveys

Villakoiralla esiintyy verrattain vähän perinnöllisiä sairauksia. Silmäsairauksista esiintyy harmaakaihia ja etenevää verkkokalvon surkastumaa (PRA). Joitakin silmäluomen sisäänpäinkääntymiä on havaittu. Kuten muillakin roduilla, jalostukseen käytettävien koirien silmät tulisi aina tutkituttaa ennen astutusta. Samoin polvet on tutkittava kaikilla kokomuunnoksilla patellan luksaation varalta. Isovillakoiralta vaaditaan ennen astutusta myös lonkkakuvaus lonkkadysplasian ja biopsia SA:n varalta. Tämä on suositeltavaa myös keskikokoiselle villakoiralle. Legg-Perthesin tautia esiintyy pienemmillä muunnoksilla ja epilepsiaa joillakin yksilöillä kaikissa muunnoksissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Villakoirakerho ry.
PCA – Poodle Club of America
Svenska Pudelklubben
Poodles in Scandinavia (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Kennelliiton virallinen rotumääritelmä (pdf)
Ranskan Kennelliiton virallinen rotumääritelmä moniväriselle muunnokselle (pdf)
Venäjän Kennelliiton virallinen rotumääritelmä mustavalkoiselle muunnokselle (Arkistoitu – Internet Archive)
Venäjän Kennelliiton virallinen rotumääritelmä black & tan -muunnokselle (Arkistoitu – Internet Archive)
Villakoira on monipuolinen rotu, joka soveltuu moniin aktiviteetteihin.
Villakoiran näköisiä koiria on esiintynyt jo varhain kuvataiteessa (piirros vuodelta 1553).
Ruskea villakoiranarttu, jolla näyttelyihin kelpaamaton helppohoitoisempi lyhyt turkki.
Näyttelyvillakoira vuodelta 1915. Trimmausmalli vanha versio englantilaisesta leijonamallista, häntä lyhyeksi typistetty.
Mannermaisessa leijonaleikkauksessa olevaa aprikoosia isovillakoiraa valmistellaan näyttelyssä.
Venla Saalo

Venla Saalo (s. 1988) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hänen esikoisteoksensa Kirkkaalla liekillä (2012) oli Finlandia Junior -ehdokkaana.
Saalo on opiskellut kirjoittamista Oriveden Opistossa ja sosiologiaa Helsingin yliopistossa. Hän toimii Särö-kulttuurilehden toimitussihteerinä.
Teokset

Kirkkaalla liekillä.  Karkkila:  Robustos, 2012.  ISBN 978-952-5758-17-7
Sateenvarjotarina.  Karkkila:  Robustos, 2016.  ISBN 978-952-5758-43-6
Kukkia maan alla.  Helsinki:  Gummerus, 2020.  ISBN 978-951-24-1868-8
Andrea Schlager

| Andrea Schlager |
| --- | --- |
 Andrea Schlager Itävallan GP:ssä 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:  Itävalta
Andrea Schlager (s. 16. kesäkuuta 1982) on itävaltalainen televisiojuontaja ja toimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana ServusTV-kanavan Formula 1-, tennis- ja jääkiekko-osioissa.[lähde? ]
Yksityiselämä

Schlager seurusteli 2022–2023 Formula 1 -kuljettaja Fernando Alonson kanssa.
Käännös suomeksi
Kouvolan Dekkaripäivät

Kouvolan Dekkaripäivät on vuosittain Kouvolassa kesäkuun viikonloppuna järjestettävä, rikoskirjallisuuteen keskittyvä tapahtuma. Tapahtuma järjestetään Kouvola-talolla yhteistyössä Kouvolan kaupungin kanssa. Ensimmäiset Kouvolan Dekkaripäivät järjestettiin vuonna 1997.
Dekkaripäivät ovat kaikille avoin ja ilmainen tapahtuma ja ne keräävät rikoskirjallisuudesta kiinnostuneita eri puolilta Suomea yhteen. Dekkaripäivillä kuullaan vuosittain eri kotimaisten kirjailijoiden puheita. Myös poliittisia vaikuttajia on nähty, muun muassa presidentti Tarja Halonen ja ministeri Jari Lindström esiintyivät vuoden 2016 Dekkaripäivillä.
Joka vuosi Kouvolan Dekkaripäivät järjestävät kaikille avoimen kirjallisuuteen liittyvän kilpailun, jonka voittajat ilmoitetaan seuraavan vuoden Dekkaripäivillä. Kilpailun voittaja teksteistä kootaan teos, joka julkaistaan Dekkaripäivillä myös, mutta teosta myydään Dekkaripäivien lisäksi paikallisissa kirjastoissa.
Dekkaripäivien ohjelmaan on kiteytynyt Kansantuomioistuin, jossa puidaan lukunäytelmän muodossa oikeustapauksia. Tuomioistuimen aikana yleisö saa pohtia arvoitusta ja arvailla syyllistä, sekä lopullisen tuomion oikeudenmukaisuutta.
Aiheesta muualla

Tapahtuman kotisivu
Antti Rönkä

| Antti Rönkä |
| --- | --- |
 Antti Rönkä Vanhan Kirjan Talvi -tapahtumassa Jyväskylässä helmikuussa 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1996 (ikä 28) Tammisaari
Kirjailija
Esikoisteos:  Jalat ilmassa (2019)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antti Rönkä (s. 26. heinäkuuta 1996 Tammisaari) on suomalainen kirjailija.
Röngän koulukiusaamista käsittelevä esikoisromaani Jalat ilmassa ilmestyi vuonna 2019. Hän sai teoksesta Kiitos kirjasta -palkinnon 2020.
Röngän isä on kirjailija Petri Tamminen. Vuonna 2020 ilmestyi heidän kirjeenvaihtoonsa perustuva teos Silloin tällöin onnellinen.
Tuotanto

Jalat ilmassa.  Helsinki:  Gummerus, 2019.  ISBN 978-951-24-1477-2
Tamminen, Petri & Rönkä, Antti: Silloin tällöin onnellinen: Pelosta, kirjoittamisesta ja kirjoittamisen pelosta.  Helsinki:  Gummerus, 2020.  ISBN 978-951-24-1630-1
Nocturno 21:07.  Helsinki:  Gummerus, 2021.  ISBN 978-951-24-2081-0
Kiltti poika.  Helsinki:  Gummerus, 2024.  ISBN 978-951-24-3428-2
Kaarlo Airas

Kaarlo Henrik Airas, vuoteen 1900 Österbladh (27. heinäkuuta 1880 Vihanti – 5. toukokuuta 1960 Mikkeli) oli suomalainen pappi, opettaja ja historioitsija.
Henkilöhistoria

Airaksen vanhemmat olivat rovasti Karl Isak Wilhelm Österbladh ja Hilda Helena Grenman ja puoliso Fanni Amanda Arvola (k. 1950). Airas tuli ylioppilaaksi 1900  Oulun suomalaisesta lyseosta, opiskeli teologiaa ja vihittiin papiksi 1905. Hän toimi ensin ylimääräiseä pappina Raahessa ja sen ympäristössä ja oli sitten kirkkoherra Torniossa 1909–1922, Evijärvellä 1922–1934, Mäntyharjulla 1934–1952. Tornion kaupungin yleisen sairaalan saarnaaja Airas oli 1909-1922 ja Tornion keskikoulun jatkoluokkien uskonnonopettaja 1916–1922, samoin kuin Tornion kaupungin kansakoulujen tarkastaja 1914–1922 ja Tornion köyhäinhoitohallituksen puheenjohtaja 1916–1918 ja 1919. Erityisesti kirkkohistoriaan perehtynyt Airas julkaisi teoksia varsinkin Pohjois-Suomen kirkollisesta elämästä, samoin kuin kristillisiä kirjoja.
Julkaisuja

Tornion kirkko: yksityistietoja, 1917
Kirkollista elämää ja hengellisiä liikkeitä Tornionjokilaakson alaosilla 1675–1809, 1931
Herra kutsuu: sanoja Evijärven nuorisolle, 1934
Tornionjokilaakson tärkeimpien hengellisten liikkeitten suhteista 1700-luvulla: vuosijuhlaesitelmä, 1936
Kansa hädän hetkellä, 1940
Vuosisata elämänliikettä Tornionjokilaaksossa. Kirkollista elämää ja hengellisiä liikkeitä vv. 1809–1900, 1941
Tornion ja Oulun 1700-luvun hernhutilaisystävien käyttämästä kirjallisuudesta, 1954
Hartauskirjallisuus Pohjois-Suomen rantakaupungeissa 1700- luvulla, 1958
Samuel Goldwyn

| Samuel Goldwyn |
| --- | --- |
 Samuel Goldwyn vuonna 1919
Henkilötiedot
Syntynyt: heinäkuussa 1879 Varsova, Kongressi-Puola
Kuollut: 21. tammikuuta 1974 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvatuottaja
Puoliso:  Blanche Lasky (1910–1915) Frances Howard (1925–1974)
Lapset:  Samuel Goldwyn, Jr.
Samuel Goldwyn synt. Szmul Gelbfisz (heinäkuussa 1879 Varsova, Kongressi-Puola – 21. tammikuuta 1974 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Szmul Gelbfisz syntyi Varsovassa Abraham ja Hanna (o.s. Jarecka) Gelbfiszin esikoisena. Hänellä oli viisi sisarusta. Köyhän hasidijuutalaisperheen isä oli huonekalukauppias, mutta eniten häntä kiinnosti Tooran tutkiminen.
Hän lähti Varsovasta rahattomasti isänsä kuoleman jälkeen ja matkusti Hampuriin. Jossa hän asui perhetuttavien luona, missä hänet kouluttautui käsineiden valmistajaksi. 26. marraskuuta 1898 Gelbfisz lähti Hampurista Birminghamiin Englantiin, missä hän asui sukulaistensa luona kuusi viikkoa nimellä Samuel Goldfish. 4. tammikuuta 1899 hän lähti laivalla Liverpoolista ja saapui Philadelphiaan 19. tammikuuta ja matkusti New Yorkiin.
Hän työskenteli New Yorkin osavaltiossa sijainneessa hansikastehtaassa muun muassa myyntimiehenä. Yhdessä lankonsa Jesse L. Laskyn kanssa hän perusti elokuvatuotantoyhtiö Jesse Lasky Feature Play Companyn, jonka ensimmäinen elokuva oli vuonna 1914 julkaistu Cecil B. DeMillen The Squaw Man, joka oli ensimmäisiä täyspitkiä Hollywood-elokuvia. Yritys fuusioitui 1917 Adolph Zukorin Famous Players Film Companyn kanssa, ja Goldwynistä tuli syntyneen Famous Players-Lasky Companyn hallituksen puheenjohtaja. Samana vuonna hän perusti Goldwyn Pictures Corporationin, joka vuonna 1924 liitettiin osaksi Metro-Goldwyn-Mayeria. Tämän jälkeen Goldwyn toimi itsenäisenä tuottajana.
Goldwynin tuottamia elokuvia olivat muun muassa Varjojen kadut (1937), Humiseva harju (1939), Nainen ei armoa antanut (1941), Parhaat vuodet (1946) ja Enkeleitä Broadwaylla (1955).
Goldwynillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Samuel Goldwyn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Samuel Goldwyn Elonetissä.
Megapenthes

Megapenthes (m.kreik. Μεγαπένθης) on kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri hahmon nimi.
Megapenthes, Menelaoksen poika

Megapenthes oli Menelaoksen ja aitolialaisen orjattaren Pieriin tai Tereiin poika, joka syntyi Troijan sodan aikana. Menelaos järjesti Megapentheelle häät Ifilokhen, spartalaisen Alektorin tyttären, kanssa.
Menelaoksen kuoltua hän ja hänen veljensä Nikostratos karkottivat isänsä puolison Helenan maasta, joka pakeni Rhodokseen Polykson luo.
Koska Megapenthes oli orjattaren poika, häntä ei pidetty riittävän arvokkaana hallitsemaan Lakedaimonon perillisiä vaan Spartan kuninkaaksi nimitettiin Orestes, Agamemnonin poika.
Megapenthes, Proitoksen poika

Megapenthes oli Tirynsin kuninkaan Proitoksen ja Stheneboian ainoa poika. Hän oli Argeuksen ja Ifianeiran isä, ja jotkin lähteet mainitsevat myös Anaksagoraan hänen pojaksensa; vaihtoehtoisesti hän oli Argeuksen poika.
Kun Perseus oli vahingossa surmannut kiekonheitossa Akrisioksen, hän vaihtoi serkkunsa Megapentheen kanssa Argoksen valtakunnan Tirynsiin. Myöhemmin Megapenthes surmasi Perseuksen.
Changüí

Grupo Changüí de Guantánamo, kuubalainen Changüí-yhtye Guantánamosta, soittimet vasemmalta oikealle: bongó del monte, marímbula, marakassit, guayo ja tres, kuva vuodelta 1962
Changüí on kuubalainen musiikkilaji ja tanssi. Kuubassa sitä ja sen alalajeja kuten Nengón ja Kiribá soitetaan lähinnä Guantánamon alueella. Changüí on läheistä sukua Son-musiikille, mutta se eroaa siitä niin paljon, että sitä voi hyvällä syyllä pitää omana musiikinlajinaan.
Historia

Changüín tarkkaa syntyaikaa ei tiedetä. Historia alkaa kuitenkin 1800-luvun puolelta.
Kokoonpano

Changüí-yhtyeen perinteinen kokoonpano on tres, marímbula, bongó del monte, guayo ja marakassit. Tres on kolmikielinen (parikielet, osittain oktaaveissa) kuubalainen kielisoitin. Marímbula on iso puinen laatikko, johon on laitettu metallisia liuskoja (kieliä), joita näppäilemällä muodostetaan bassoääniä. Se on sukua afrikkalaisperäisistä musiikkiperinteistä tutulle sanzalle eli mbiralle. Bongó del monte on kuubalaisessa musiikissa tavallisesti käytettyjä bongoja (bongorummut) suuremmat, eikä niissä ole metallista virityskoneistoa, vaan ne on viritetty tulella. Guayo on metallista valmistettu güíro, jota alun perin on käytetty raastinrautana ruoan laitossa. Lisäksi kokoonpanoon kuuluu yleensä myös tanssipari, joka esittää Changüílle tyypillistä tanssia. Benjamin Lapiduksen mukaan varhaisimmissa kokoonpanoissa olivat tres, bokú ja guayo. Bokú on lyömäsoitin, jota käytetään mm. Kuuban itäosien karnevaaleissa soittimena. Botijuela oli bassoinstrumenttina ennen marímbulaa, mutta se on jäänyt lähes pois käytöstä.
Changüí-kappaleen rakenne

Tyypillinen Changüí-kappale alkaa tresin soittamalla kutsulla montunoon (Llamada de montuno).
Muut soittimet (bongó eli bongorummut, marímbula, marakassit ja guayo)  liittyvät mukaan yhteisessä sisääntulossa (ejecución colectiva).
Changüí laulun (tarinan) esittäminen (canto changüísero).
Montuno on kappaleen jami-osa, jossa solisti improvisoi ja kuoro toistaa kertosäettä. Tres soittaa tumbaota, eli toistuvaa kuoroa tukevaa kuviota, jolla kappale siis myös aloitetaan.
Tresin ja bongon improvisaatio (descarga). Changüílle on tyypillistä tresin ja bongojen samanaikainen improvisointi, jossa instrumentit keskustelevat ja kilpailevat keskenään.
Paluu montunoon, ja lopuksi kliimaksi ja musiikin hiljentyminen (climax de despedida).
Haapalahden seisake

Haapalahden seisake (lyhenne Hap., ratakm 685,500) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Joensuu–Kontiomäki. Liikennepaikka sijaitsi silloisessa Enon kunnassa, joka kuuluu nykyään Joensuun kaupunkiin.
Haapalahden laiturivaihde koostui laiturista, sivuraiteesta ja vaatimattomasta laiturirakennuksesta. Kiusanmäki rakennettiin alun perin laiturivaihteeksi rataosan rakentamisen vuonna 1910 noin kahden kilometrin päähän Haapalahden kyläkeskusta. Laiturirakennusta laajennettiin vuonna 1946. Myöhemmin liikennettä vilkastutti läheinen vuonna 1964 perustettu Haapalahden lomakoti. Tästä huolimatta Haapalahti muutettiin samana vuonna miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1964 ja tavaraliikenne lopetettiin kymmenen vuotta myöhemmin, jonka jälkeen Haapalahdesta tuli seisake. Henkilöliikenne päättyi rataosan monen muun seisakkeen lakkauttamisen yhteydessä vuonna 1990, jolloin Haapalahti lakkautettiin rautatieliikennepaikkana. Sittemmin purettiin laiturirakennus ja sivuraiteet.
Artis (eläintarha)

Artis-eläintarhan sisäänkäynti
Artis on Amsterdamin historiallisen keskustan itäpuolella Plantagen kaupunginosassa sijaitseva eläintarha. Sen pääsisäänkäynti on Plantage Kerklaan -kadulla.
Artis-eläintarhan nimi tulee latinan sanoista Natura Artis Magistra. Eläintarhan perustivat Gerardus Frederik Westerman, Johann Wilhelm Heinrich Werlemann ja Johannes Wilhelmus Wijsmuller vuonna 1838. Eläintarhassa on noin 8 200 eläinyksilöä, jotka edustavat kahdeksaasataa eri eläinlajia. Eläintarhan pinta-ala on 14 hehtaaria. Sen yhteydessä toimivat myös vuonna 1882 avattu akvaario, planetaario, eläintieteellinen museo ja kasvitieteellinen puutarha. Artikseen kuuluu Micropia-osio, jonka tarkoitus on esitellä mikro-organismeja.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi), (hollanniksi)