stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Günther Rall
Elämä

Rall syntyi kauppiaan pojaksi Lounais-Saksassa, Baden-Württembergissä sijaitsevassa pienessä Gaggenaun kylässä. Rallin ollessa kolmevuotias, perhe muutti Stuttgartiin, jossa hän kävi koulunsa, suorittaen ylioppilastutkinnon vuonna 1936. Rallin sotilasura alkoi samana vuonna palveluksella 13. jalkaväkirykmentissä. Seuraavana vuonna hänet komennettiin upseerikokelaaksi ylennettynä Dresdenin Kriegsschuleen (sotakoulu), josta valmistuneena hän sai pyytämänsä siirron Luftwaffeen vuonna 1938. Lentäjäkoulutuksen jälkeen, vuonna 1939, Rall siirrettiin luutnantiksi ylennettynä hävittäjärykmenttiin (Jagdgeschwader 52), jonka riveissä hän palveli lähes koko toisen maailmansodan ajan.
Taistelun Ranskasta aikana Rall saavutti ensimmäisen ilmavoittonsa, ampuen alas Ranskan ilmavoimien P-36-hävittäjän 18. toukokuuta 1940. Taistelussa Britanniasta, 25. heinäkuuta 1940, Rall sai rykmentin kärsimien raskaiden tappioiden vuoksi komentoonsa lentueen, 8./JG 52:n, jonka päällikkönä hän toimi seuraavan kolmen vuoden ajan. 1. elokuuta 1940 hänet ylennettiin yliluutnantiksi. Taistelun Britanniasta jälkeen JG 52 siirtyi Itävallan kautta suojaamaan Romaniaan öljykenttiä. Keväällä 1941 Rallin johtama lentue taisteli rykmenttinsä mukana Kreetalla, jonka jälkeen rykmentti otti seuraavan kerran osaa taisteluihin operaatio Barbarossan alkaessa.
28. marraskuuta 1941, saavutettuaan 36:nen ilmavoittonsa, Rall loukkaantui pahoin Rostovin lähellä ilmataistelua seuranneessa pakkolaskussa. Hänen selkänsä murtui kolmesta kohtaa, ja hän palasi yksikköönsä vasta vuoden 1942 elokuussa. JG 52 taisteli tuolloin Kaukasuksella. 3. syyskuuta 1942 Rall saavutti 65:nen ilmavoittonsa ja hänet palkittiin rautaristin ritariristillä. 26. lokakuuta 1942 Rall ampui alas sadannen vastustajansa. Rallin ritariristiin lisättiin tämän johdosta tammenlehvät (Eichenlaub), jotka Adolf Hitler luovutti hänelle henkilökohtaisesti. Huhtikuussa 1943 Rall ylennettiin kapteeniksi ja hän sai komentoonsa hävittäjälaivueen, III./JG 52:n. 12. syyskuuta 1943 Rall saavutti kahdennensadannen ilmavoittonsa ja hänen ritariristiinsä lisättiin miekat (Schwertern). 28. marraskuuta Rallista tuli Walter Nowotnyn jälkeen Luftwaffen toinen 250 ilmavoittoa saavuttanut ohjaaja.
Huhtikuussa 1944 Rall siirrettiin länsirintamalle, Valtakunnan puolustukseen (Reichsverteidigung), torjumaan yhdysvaltalaisten raskaiden päiväpommittajien hyökkäyksiä. Hänet määrättiin II./JG 11 laivueenkomentajaksi, ja hän toimi tässä tehtävässä vuoden 1945 alkupuolelle. Maaliskuussa 1945 Rall ylennettiin majuriksi ja määrättiin JG 300:n rykmentinkomentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi sodan loppuun, toukokuun alkuun 1945, asti. Heti sodan jälkeen Rall joutui brittiläisten joukkojen sotavangiksi.
Vuonna 1956 Rall liittyi uudelleenperustettuihin Saksan ilmavoimiin, ja oli mukana ensimmäisten 15 saksalaislentäjän joukossa, joka sai tyyppikoulutuksen Republic F-84F Thunderjet -suihkuhävittäjällä. Hän oli myös ensimmäinen saksalainen, joka lensi Lockheed F-104 Starfighterilla. Hän erosi ilmavoimista lokakuussa 1975.
Rall kuoli 91-vuotiaana sydänkohtaukseen Saksassa.
Aiheesta muualla

Generalleutnant Günther Rall (saksaksi)
Günther Rallin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
WW II Ace stories: Günther Rall (englanniksi)
Günther Rall Bf 109-koneensa äärellä 28. marraskuuta vuonna 1943 saatuaan 250. ilmavoittonsa.
Gérard Houllier

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gérard Houllier
Syntymäaika: 3. syyskuuta 1947
Syntymäpaikka: Thérouanne, Pas-de-Calais, Ranska
Kuolinaika: 14. joulukuuta 2020 (73 vuotta)
Kuolinpaikka: Pariisi, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1968–1969 1969–1971 1971–1976 |  Liverpool Alsop  Hucqueliers  Le Touquet AC |   |
Valmennusura
1973–1976 1976–1982 1982–1985 1985–1987 1988 1988–1992 1992–1993 1993–1998 1998–2004 2005–2007 2007–2010 2010–2011:  Le Touquet AC  US Noeux-les-Mines  RC Lens  Paris SG  Paris SG  Ranska (tekn.joht.)  Ranska  Ranska (tekn. joht.)  Liverpool FC  Olympique Lyonnais  Ranska (tekn. joht.)  Aston Villa FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gérard Houllier (3. syyskuuta 1947 – 14. joulukuuta 2020) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja.
Hänen nimensä oikeinkirjoitus on pitkäaikaisen spekulaation kohde. Useimmissa ranskankielisissä lähteissä nimi kirjoitetaan Houillier, mitä on siksi pidettävä oikeana muotona, mutta brittiläisten lähteiden väärä kirjoitusasu on vakiintunut yleiseen käyttöön.
Houllier kuoli 14. joulukuuta 2020 73-vuotiaana. Hän kärsi jo urallaan vaikeista sydänongelmista ja lehtitietojen mukaan hänelle oli tehty sydänoperaatio ennen kuolemaansa.
Ura pelaajana

Houllier aloitti 1960-luvulla englannin kielen opinnot Lillen yliopistossa, mutta hänen isänsä sairastuttua Houllier joutui luopumaan täysipainoisesta opiskelusta opettajana työskentelemisen vuoksi. Hän sai kuitenkin suoritettua opintonsa, joihin kuului vaihtovuosi Liverpoolin Alsop Comprehensive Schoolissa 1969–1970. Tuolloin hän pelasi Liverpool FC:n organisaatiossa ja oli voittamassa irlantilaista Dundalk FC:tä syksyllä 1969 maalein 11–0.
Palattuaan Ranskaan Houllier jatkoi jalkapallon pelaamista amatöörinä. 1973 hän aloitti täysipäiväisen valmentajan uransa Le Touquet AC:n pelaajavalmentajana pelaten seuran paidassa 132 ottelua ja tehden 27 maalia.
Meriitit valmentajana

UEFA Cup: 2001
UEFA Super Cup: 2002
FA Cup: 2001
Englannin Liigacup (2): 2001, 2003
FA Community Shield: 2002
Ranskan mestaruus (3): 1986, 2006, 2007
Trophée des Champions (3): 1986, 2006, 2007
UEFA:n vuoden valmentaja: 2001
UNFP:n vuoden valmentaja Ligue 1:ssä: 2007
HMS Daring (1893)

| HMS Daring |
| --- | --- |
 HMS Daring

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Chiswick
Kölinlasku:  heinäkuu 1892
Laskettu vesille:  25. marraskuuta 1893
Palveluskäyttöön:  helmikuu 1895
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi huhtikuussa 1912
Tekniset tiedot
Uppouma:  260 t (standardi)
Pituus:  61 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  4 200 hv
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  46-53
Aseistus
Aseistus:  Torpedovene: 1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 1 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykki 3 × 18" torpedoputkea Tykkivene: 1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 1 × 18" torpedoputki
HMS Daring oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 27. kesäkuuta 1892 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 27. heinäkuuta 1893. Köli laskettiin heinäkuussa 1892 telakkanumerolla 287. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta 1893 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin puoliso ja valmistui helmikuussa 1895.
Koeajot

Alusta testattiin ensimmäisen kerran 17. tammikuuta 1894 Lower Hopessa, jolloin se suoritti useita koeajoja. Niissä todettiin lukuisia ongelmia, kuten savuhormien kuumenemista ja perän tärinää. Kahdenteentoista koeajoon alukselle asennettiin jäähdyttävä väliseinä konehuoneen kummallekin puolelle sekä jäähdytysmatot savuhormien ympärille, mutta lämpötilaa ei kyetty hallitsemaan. Konehuoneen olosuhteet olivat mahdottomat, mikäli luukut suljettiin, ja jäähdytysmatoilla saavutettiin ainoastaan palovammojen vähenemistä.
Alus teki kulutuskokeet 18. syyskuuta ja ajoi 9,908 solmun nopeudella kaksitoista tuntia yhdellä kattilalla. Se ajoi 37,73 merimailia tonnilla hiiltä.
Se poistettiin palveluksesta 1911 ja myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.
Daringin laivatykki
Gérard Mourou

| Gérard Mourou |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1944 (ikä 80) Albertville, Ranska
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Grenoblen yliopisto   Pierre ja Marie Curien yliopisto
Instituutti:  Rochesterin yliopisto   Michiganin yliopisto   École polytechnique
Oppilaat:  Donna Strickland
Tutkimusalue:  optiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2018)
Gérard Albert Mourou (s. 22. kesäkuuta 1944 Albertville, Ranska) on ranskalainen fyysikko, joka on tutkinut erityisesti ultranopeaa optiikkaa ja kehittänyt tekniikkaa, joka on mahdollistanut tehokkaampien lasereiden valmistamisen. Väitöstyöoppilaansa Donna Stricklandin kanssa hän julkaisi vuonna 1985 läpimurtotekniikan. Mourou ja Strickland saivat vuonna 2018 työstään Nobelin fysiikanpalkinnon.
Elämä ja ura

Gérard Mourou syntyi Ranskan Albertvillessä vuonna 1944. Hän suoritti vuonna 1967 alemman korkeakoulututkinnon Grenoblen yliopistossa. Hänen väitöskirjansa valmistui vuonna 1973 Pierre ja Marie Curien yliopistoon. Väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Mourou teki Kalifornian San Diegon yliopistossa. Mourou työskenteli muutaman vuoden ajan ENSTA ParisTech -korkeakoulussa, jossa hän perusti ultranopeiden lasereiden tutkimusryhmän. Mourou muutti vuonna 1977 Yhdysvaltoihin, missä hän teki tutkimustyötä vuoteen 2005 saakka.
Mourou toimi 1977–1988 Rochesterin yliopiston laserenergetiikan laboratoriossa ja sen professorina. Hän julkaisi vuonna 1985 väitösohjattavansa Donna Stricklandin kanssa uuden tekniikan, joka tehosti lasereita. Siihen asti laserpulssin voimakkuutta oli rajoittanut vahvistajana käytettyjen materiaalien hajoaminen. Strickland ja Mourou keksivät, että laserpulssia pitää venyttää, jolloin valon aallonpituudet etenevät peräkkäin. Laserin huipputeho väheni tällöin, ja laserpulssi voitiin ohjata vahvistimeen sitä rikkomatta. Strickland ja Mourou kokosivat lopuksi vahvistetut aallonpituudet takaisin yhteen, mikä synnytti lyhytkestoisen mutta voimakkaan laserpulssin.
Mourou aloitti vuonna 1988 Michiganin yliopiston professorina. Hän oli vuonna 1991 perustamassa ultranopean optiikan laboratoriota ja johti sitä 13 vuoden ajan. Laboratorio kehittyi Mouroun alaisuudessa monialaiseksi tutkimuskeskukseksi, ja hänen tutkimusryhmänsä tekivät monia tieteellisiä läpimurtoja.
Mourou jätti vuoden 2004 lopussa paikkansa Michiganin yliopistossa. Hän palasi sen jälkeen Ranskaan ja johti vuosina 2005–2008 ENSTA ParisTechin, CNRS:n ja École polytechniquen yhteistä sovelletun optiikan laboratoriota. Sen jälkeen Mourou on johtanut École polytechniquen Zetta-Exawattin kansainvälistä tiedekeskusta.
Merkitys ja tunnustukset

Mourou on palkittu urastaan useilla palkinnoilla, ja hän on saanut muun muassa The Optical Societyn ja IEEE:n jakamia palkintoja. Nobelin fysiikanpalkinnon hän jakoi vuonna 2018 Donna Stricklandin ja Arthur Ashkinin kanssa. Mouroun ja Stricklandin kehittämän menetelmän ansiosta lasereista on voitu tehdä huomattavasti voimakkaampia. Heidän tekniikkaansa on käytetty laserlaitteissa, jollaisilla tehdään muun muassa silmän laserleikkauksia. Mourou on tutkinut itsekin silmän laserleikkauksia ja kehittänyt IntraLASIK-tekniikkaa, jota on käytetty miljooniin potilaisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gérard Mourou Wikimedia Commonsissa
Geoidimalli

Geoidimalli (engl. geoid model) on geoidin numeerinen estimaatti. Termiä geoidimalli käytetään, jotta voitaisiin erottaa teoreettinen käsite geoidi sille lasketuista numeerisista estimaateista. Geoidimalli lasketaan nykyään tavallisesti maanpäällisistä ja/tai satelliiteilla tehdyistä painovoimamittauksista.
Kvasigeoidimalli on kvasigeoidin numeerinen estimaatti.
Korkeusmuunnospinta lasketaan tavallisesti geoidimallista vertaamalla ellipsoidisia korkeuksia ja painovoimaan liittyviä korkeuksia samoilla pisteillä. Korkeusmuunnospintaa kutsutaan satunnaisesti myös geoidimalliksi.
Globaaleja geoidimalleja > Earth Gravitational Model 2008

Earth Gravitational Model 2008 (lyh. EGM2008) on viimeisin WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli. Sen avulla voidaan laskea globaalin geoidin ja WGS 84 -vertausellipsoidin välinen ero.
Globaaleja geoidimalleja > Earth Gravitational Model 96

Earth Gravitational Model 96 (lyh. EGM96) on WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli. Sen tarkkuus on Suomessa noin 20 cm, mutta maailmanlaajuisesti noin metrin .
Globaaleja geoidimalleja > Earth Gravitational Model 1984

Earth Gravitational Model 1984 (lyh. EGM84) on WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli.
Alueellisia geoidimalleja

Geodimalli voidaan määrittää rajatulle alueelle, kuten Eurooppaan, Skandinaviaan tai Suomeen.
Alueellisia geoidimalleja > NKG96

NKG96 on geoidimalli, joka on sovitettu Skandinavian ja Baltian alueelle. Se tarjoaa geoidista paremman kuin 10 cm tarkkuuden suhteessa GPS-havaintoihin ja vaaituslinjoihin.
HMS Euryalus (F15)

| HMS Euryalus |
| --- | --- |
 HMS Euryalus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  2. marraskuuta 1961
Laskettu vesille:  6. kesäkuuta 1963
Palveluskäyttöön:  16. syyskuuta 1964
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 251 t (kuormattu)
Pituus:  113,4 m
Leveys:  12,5 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  30 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  260
Aseistus
Aseistus:  2 × kaksiputkista 4,5" Mk.6 -tykkiä 1 x Sea Cat GWS22B 1 x Mk.10 Mod 1 Limbo 1 x Westland Wasp
HMS Euryalus (viirinumero F15) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 2. marraskuuta 1961. Se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1963 ja valmistui 16. syyskuuta 1964.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1993.
HMS Mode (1902)

| HMS Mode |
| --- | --- |
 HMS Mode

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders, Poplar, Lontoo
Laskettu vesille:  22. heinäkuuta 1902
Palveluskäyttöön:  15. syyskuuta 1902
Poistui palveluskäytöstä:  24. helmikuuta 1928
Loppuvaihe:  uponnut maalilaivana 12. elokuuta 1936
Tekniset tiedot
Uppouma:  323 t (standardi) 453 t (kuormattu)
Pituus:  67,1 m
Leveys:  6,25 m
Syväys:  1,9 m
Koneteho:  7 000 ihp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  65
Aseistus
Aseistus:  6 x 57 mm/L55 M/89B -tykkiä 2 x 457 mm M/1902 -torpedoputkea
HMS Mode (runkonumero 1) oli Ruotsin laivaston hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Britanniasta. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1902 ja liitettiin laivastoon 5. syyskuuta.
Palvelus

Mode osallistui laivaston mukana Norjan irtautumisselkkaukseen 1905 ja  maan puolueettomuuden valvontaan ensimmäisessä maailmansodassa. Alus poistettiin palveluksesta 24. helmikuuta 1928 ja se upposi rannikkotykistön maalilaivana 12. elokuuta 1936.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: ei edeltäjää | Ruotsin laivaston hävittäjät | Seuraaja: HMS Magne |
HMS Exmouth (1901)

| HMS Exmouth |
| --- | --- |
 HMS Exmouthin etukansi Dardanelleilla 1915

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laird, Son and Company, Birkenhead
Kölinlasku:  10. elokuuta 1899
Laskettu vesille:  31. elokuuta 1901
Palveluskäyttöön:  2. kesäkuuta 1903
Poistui palveluskäytöstä:  huhtikuu 1919
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 15. tammikuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  13 745 t (kuormattu) 15 200 t (max)
Pituus:  132 m
Leveys:  23,01 m
Syväys:  7,85 m
Koneteho:  18 000 ihp
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  720
Aseistus
Aseistus:  4 x BL 12" Mk IX -tykkiä kaksoistorneissa 12 x BL 6" Mk VII -tykkiä 10 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä 6 x QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 x 18" Whitehead -torpedoputkea 2 x  Maxim-konekivääriä
HMS Exmouth oli Britannian kuninkaallisen laivaston Duncan-luokan taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1898 laivaston täydennysohjelmaa Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin 10. elokuuta 1899. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1901 ja valmistui toukokuussa 1903.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Gérard Gili

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gérard Gili
Syntymäaika: 7. elokuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Marseille, Bouches-du-Rhône, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1971–1973 1973–1976 1976–1978 1978–1979 1979–1980 1980–1981 1981–1983 |  Olympique de Marseille  SC Bastia  FC Rouen  Olympique Alès  FC Rouen  SC Bastia  Olympique de Marseille |  ? (?) |
Valmennusura
1988–1990 1990–1991 1992–1994 1994 1995–1997 1999–2000 2002–2004 2004–2006 2006–2008 2008 2008–2010 2011–2012 2013:  Olympique de Marseille  Girondins Bordeaux  Montpellier HSC  Olympique de Marseille  Olympique de Marseille  Egypti  SC Bastia  Norsunluurannikko (apuv.)  Norsunluurannikko U-23  Norsunluurannikko  Umm-Salal SC  Umm-Salal SC  Umm-Salal SC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gérard Gili (s. 7. elokuuta 1952) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana

Gili debytoi 18-vuotiaana Olympique de Marseillen joukkueessa kaudella 1970–1971. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa seuran maalinsuulla huolimatta Jean-Paul Escalen lähdöstä 1971. Gili jätti Marseillen 1973 ja edusti seuraavina vuosina SC Bastiaa, FC Rouen'ta ja Olympique Alès'ta ennen kuin palasi Marseillen miehistöön 1981 lopettaen uransa seuran paidassa kaksi vuotta myöhemmin.
Meriitit valmentajana

Ranskan mestaruus: 1989, 1990
Coupe de France: 1990
Afrikan mestaruuskilpailut
Hopeaa 2006 (apuvalmentajana)
Neljäs 2008
MM-kilpailut 2006: 1. kierros (apuvalmentajana)
Olympialaiset: Puolivälierät 2008
Vuoden valmentaja Ranskassa: 1989
Qatarin cup: 2009
HMS Excellent (1787)

| HMS Excellent |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Joseph Graham, Harwich
Kölinlasku:  maaliskuu 1782
Laskettu vesille:  27. marraskuuta 1787
Palveluskäyttöön:  heinäkuu 1790
Loppuvaihe:  romutettu 1835
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 615 71/94 bm
Pituus:  51,21 m (tykkikansi) 42,06 m (köli)
Leveys:  14,3 m
Syväys:  6,02 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Miehistöä:  600
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Excellent oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1787 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 9. elokuuta 1781 Joseph Grahamilta Harwichista, missä köli laskettiin maaliskuussa 1782. Se laskettiin vesille 27. marraskuuta 1787 ja valmistui joulukuussa Chathamissa, jolloin valmistuskustannukset olivat 29 746 puntaa 16 shillinkiä ja 11 pennyä. Lisäksi Chathamiin maksettiin takiloinnista 210 puntaa kuusi shillinkiä ja kolme pennyä sekä kuparoinnista 8 513 puntaa yhdeksän shillinkiä ja kuusi pennyä.
Palvelus

Amiraliteetti antoi 11. toukokuuta 1820 määräyksen aluksen muuttamisesta 58-tykkiseksi neljännen luokan fregatiksi. Muutostyöt aloitettiin joulukuussa 1825, mutta niitä ei saatettu koskaan päätökseen. Alus oli Portsmouthissa vastaanottoaluksena kesäkuussa 1825 ja edelleen tykistökoululaivana 1930. Alus romutettiin lokakuussa 1835 Deptfordissa.
Grådö

| Grådö |
| --- | --- |

 Grådö
 Koordinaatit: 60°14′48″N, 16°01′55″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Hedemoran kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,17 km²
Väkiluku:  54
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grådö on taajama Hedemoran kunnassa Taalainmaan läänissä ja Taalainmaan historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 54 asukasta.
Gränsvallen (jääpallo)

| Gränsvallen> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Marielund, Haaparanta
Laajennettu:  2001
Omistaja:  Haaparannan kaupunki, Tornion kaupunki
Kenttä:  Tekojää, kivituhka
Käyttäjät
 Jääpallo:   Länsi-Rajan Konkarit  Haparanda Tornio Bandy  Haparanda SKT 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Gränsvallen on jääpallokenttä Haaparannalla, Ruotsissa. Kenttä sijaitsee Marielundin kaupunginosassa. Gränsvallenia käyttävät kotikenttänään Länsi-Rajan Konkarien, Haparanda Tornio Bandyn ja Haparanda SKT:n joukkueet. Joskus Gränsvallenin jääpallokenttää kutsutaan selvyyssyistä Gränsvallenin tekojääradaksi erottamaan se samannimisestä Haaparannalla sijaitsevasta jalkapallokentästä. Syyskuussa 2009 tapahtuneen nimen myynnin seurauksena Gränsvallenia kutsutaan Akelius Cape East Arenaksi HT Bandyn, ToPV:n ja HSKT:n otteluiden yhteydessä.
Gränsvallenin kentän länsisivulla on kattamaton katsomo, joka valmistui kentän rakentamisen yhteydessä. Vuoden 2001 jääpallon maailmanmestaruuskilpailuihin, jonka toisena pelipaikkana Gränsvallen toimi, kentän itäsivulle valmistui katettu puurakenteinen pääkatsomo. Molemmat katsomot ovat seisomakatsomoita. Gränsvallenin kenttään on asennettu jäädytysjärjestelmä, ja kentällä on valaistus.
Merkittävimpiä Gränsvallenilla järjestettyjä tapahtumia ovat Suomi–Ruotsi-jääpallomaaottelu 1990, jääpallon MM-kilpailut 2001 sekä jääpallon Suomen mestaruusfinaalit vuosina 2005, 2006 ja 2007.
Gräsanoja

| Gräsanoja |
| --- | --- |
 Gräsanojan loppu Haukilahden sataman pohjukassa.
Alkulähde:  Lukupuron ja Mankkaanpuron yhtymäkohta
Laskupaikka:  Haukilahti, Suomenlahti
Pituus:  3,5 km
Valuma-alue:  26 km²
Gräsanoja (ruots. Gräsaån) on puro Matinkylän ja Haukilahden välissä Espoossa. Gräsanoja alkaa, kun Peuramäeltä ja Sepänkylästä alkava Lukupuro ja Keralta alkava Mankkaanpuro yhtyvät. Gräsanoja on 3,5 kilometriä pitkä ja se laskee mereen Haukilahdessa.
Gräsanojan alajuoksua on laajennettu useasti. Tämän vuoksi purosta on tullut liian leveä vesimääräänsä nähden. Puro on alkanut kaventamaan uomaansa luontaisesti kasvamalla umpeen. Soistumisen vuoksi virtaama on kesäisin pieni eikä vesi vaihdu hyvin. Jos merenpinta on korkealla, Gräsanojan alajuoksun virtaama pysähtyy kokonaan. Puron tilanteesta aiheutuu lähinnä esteettistä haittaa, joskin umpeenkasvaminen voi hieman hankaloittaa kalojen kutemista. Puron vesikasvillisuus myös estää vesisiippoja saalistamasta purolla.
Gräsanojan alueella tehtiin luontoselvitys vuonna 2008. Puron vesi on sameaa ja vesikasvillisuus on pääosin ilma- tai kellusversoista. Gräsanojan alajuoksulla vallitsevia vesikasveja ovat pohjanlumme, ulpukka ja vesitatar. Yläjuoksulla puro mataloituu ja kapenee ja siinä kasvaa paljon järvikortetta ja vesitatarta. Puron rantakasvillisuuteen kuuluu keltakurjenmiekka, ojasorsimo ja viiltosara. Yleisiä kasveja ovat leveäosmankäämi ja ranta-alpi, alueella kasvaa myös muun muassa ratamosarpiota, terttualpia, vesisaraa ja vesitatarta. Gräsanojan rannalla kasvaa muun muassa valkosalavia, joita puron rantaan on aikanaan istutettu enemmänkin. Puron rannalla kasvaa myös kaksi vaarantuneeksi luokiteltua lajia, vuorijalava ja keltamatara. Kumpaakin on yksi taimi.
Gräsanojassa käy kudulla haukia ja suuria lahnoja tai suutareita. Puron kalataloudellinen merkitys on todennäköisesti vähäinen, mutta se soveltuu monien kalalajien lisääntymiseen. Kalat pääsevät nousemaan sinne merestä.
Gräsanojan vesistön valuma-alue on 26 neliökilometrin kokoinen. Valuma-alueen latva ulottuu pieneltä osalta Kauniaisten puolelle. Vesistö rajautuu lännessä Finnoonojan, pohjoisessa Espoonjoen ja idässä Monikonpuron vesistön valuma-alueeseen sekä pienempiin nimettömiin valuma-alueisiin.
HMS Mohawk (1907)

| HMS Mohawk |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  1. toukokuuta 1906
Laskettu vesille:  15. maaliskuuta 1907
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1908
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi syyskuussa 1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  890 t
Pituus:  78 m
Leveys:  7,77 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  12 500 shp
Nopeus:  33 solmua (61 km/h) (suunniteltu)
Miehistöä:  68
Aseistus
Aseistus:  3 x QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 2 x 18" torpedoputkea
HMS Mohawk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1905-1906 laivasto-ohjelmaa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1906. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1907 ja otettiin palvelukseen kesäkuussa 1908.
Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus palveli 6. hävittäjälaivueen ja Doverin partio-osaston kanssa Pohjanmerellä ja Englannin kanaalissa. Alus vaurioitui 1915 osuttuaan miinaan ja se osallistui 1916 Doverinsalmen taisteluun. Se myytiin 1919 romutettavaksi.