stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasten saari (elokuva)

| Lasten saari> Barnens ö |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kay Pollak
Käsikirjoittaja:  Kay Pollak Ola Olsson Carl-Johan Seth
Perustuu:  P. C. Jersildin romaaniin Lasten saari
Tuottaja:  Bengt Forslund
Säveltäjä:  Per Carleson Thomas Macklin Jean-Michel Jarre
Kuvaaja:  Roland Sterner
Leikkaaja:  Thomas Holéwa
Tuotantosuunnittelija:  Anna Asp
Pukusuunnittelija:  Görel Engstrand Brigitte Reiss-Andersen
Pääosat:  Tomas Fryk Anita Ekström Ingvar Hirdwall
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svenska Filminstitutet Treklövern HB
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:   25. joulukuuta 1980  16. lokakuuta 1981
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lasten saari (Barnens ö) on ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Elokuvan on ohjannut Kay Pollak, joka teki siihen myös käsikirjoituksen P. C. Jersildin samannimisen romaanin pohjalta yhdessä Ola Olssonin ja Carl-Johan Sethin kanssa. Lasten saari kertoo yksinhuoltajaäidin Reine-pojasta, jonka pitäisi lähteä kesäsiirtolaan, mutta joka päättääkin jää yksin Tukholmaan äidin lähdettyä omalle lomalleen.
Juoni

11-vuotias Reine Larsson on huolissaan huolettoman lapsuutensa loppumisesta ja pelkää murrosiän alkamista, kun on huomannut seksiasioiden sekoittavan aikuisten päät. Äiti on lähdössä omalle lomamatkalleen ja on hankkinut Reinelle paikan kesäleiriltä Lasten saarella. Äiti saattaa Reinen metrojunaan, mutta Reine jääkin seikkailemaan Tukholman keskustaan ja palaa aina yöksi tyhjään kotiinsa. Näin Reine viettää koko kuuman kesän yksin Tukholmassa, tapaa monenlaisia ihmisiä ja miettii elämää. Voisiko hänen isänsä olla formulakuljettaja Ronnie Petterson? Onko Jumala olemassa? Entä helvetti? Kun Reine saa tietää, ettei äiti olekaan matkoilla vaan viettää aikaansa miesystävänsä Stigin kanssa, Reine karkaa omille teilleen tulematta enää yöksikään kotiinsa. Kun hän vähitellen päättää palata, hän on maksanut hinnan hankkimistaan vastauksista elämän kysymyksiin ja alkaa hyväksyä aikuistumisensa.
Vastaanotto

Ruotsin elokuvakriitikkojen liitto valitsi Lasten saaren vuoden 1980 parhaaksi ruotsalaiselokuvaksi. Elokuva palkittiin vuoden 1981 Guldbagge-palkintogaalassa Svenska Filminstitutetin laatupalkinnolla. Lisäksi Pollak palkittiin parhaasta ohjauksesta ja Stigiä näyttelevä Ingvar Hirdwall parhaana näyttelijänä. Kay Pollak sai myös Chaplin-elokuvalehden palkinnon.
Elokuvan saavuttua Suomen teattereihin syksyllä 1981 Helsingin Sanomain Mikael Fränti kiitti elokuvan syvällistä, eksistentiaalista näkemystä: ”Mutta ilmaisullisesti Lasten saari etenee päivänpoliittisia pohdintoja pitemmälle, kaartaa ihmisen sielun maisemaan, olemassaolon ongelmiin, ihmisyyden maastoihin.” Iltalehden Aune Kämäräinen piti Lasten saarta harvinaisen raikkaana, rehellisenä ja omaperäisenä varttumiskuvauksena, joka näyttää moralisoimatta niin nuorten kuin aikuistenkin itsekkyyden ja piittaamattomuuden.
Vuonna 2009 elokuva pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.
Vuonna 2014 elokuva kiellettiin Australiassa, koska sen tulkittiin sisältävän lapsipornoa.
Aiheesta muualla

Elokuva katseltavissa Internet Archivessa
Lasten saari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Lasten saari Elonet.
Lasten saari Svensk Filmdatabasissa (englanniksi, ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Barnens ö (film)
Käännös suomeksi
Timo Latomaa

Timo Latomaa on filosofian tohtori, kasvastustieteiden lisensiaatti sekä psykologian kandidaatti sekä yliassistentti Oulun yliopistossa, jossa hän on aloittanut akateemisen uransa. Hänen tutkimusintresseihinsä kuuluu mm. psykoanalyysi; psykodynaaminen psykologia, ymmärtävä psykologia, kasvatuspsykologia, erityiskasvatus sekä kirjallisuuden ja elokuvan psykoanalyyttinen tutkimus.
Koulutus

Kasvatustieteen maisteri (KM) 1988, pääaineena kasvatustiede (Oulun Yliopisto), sivuaineina psykologia (cl) ja psykiatria (a).
Filosofian maisteri (FM) 1991, pääaineena kulttuuriantropologia (Oulun yliopisto), sivuaineina filosofia (cl) ja yhteiskuntatiede (cl).
Psykiatrian (a) ja lastenpsykiatrian opintoja Oulun yliopistossa (1986 ja 1994).
Kasvatuspsykologian laudatur 1992 (Oulun yliopisto).
Psykoanalyysin opintoja Institut für Psychoanalyse, J. W. Goethe Universität, Frankfurt am Mainissa lukuvuosi 1992-1993.
Kasvatustieteiden lisensiaatti (KL) 1995, pääaineena kasvatuspsykologia (Oulun yliopisto), sivuaineena kasvatustiede (l).
Psykologian laudatur 1995 (Turun yliopisto).
Monikulttuurisuuden approbatur 1996 (Oulun yliopisto).
Psykologian kandidaatti (PsK) 1997, pääaineena psykologia (Joensuun yliopisto), sivuaineina sosiologia (cl) ja monikulttuurisuus (a).
Filosofian tohtori (FT) 2000, Oulu yliopisto.
Psykologian maisteri (PsM) 2007, Joensuun yliopisto.
Julkaisut

Timo Latomaa. Luonto, kulttuuri, kasvatus ja luonteenrakenne: erään suhteen tarkastelua = Nature, culture, education and the structure of character: examination of a relation. Oulu: Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunta, 1992. - (Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan tutkimuksia, ISSN 0358-7231; 84). ISBN 951-42-3406-5
Timo Latomaa. Dynaaminen psykologia ja kasvatustutkimus: persoonallisuus- ja kehitysteoriasta lähtökohtia pedagogisen toiminnan teoriaan? = Dynamic psychology and educational research: do the personality and development theories provide any foundations for the theory of pedagogical action? Oulu: Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunta, 1992. - (Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan tutkimuksia, ISSN 0358-7231; 85). ISBN 951-42-3407-3
Timo Latomaa. Psykologinen ymmärtäminen: psykodynaamisen metapsykologisen ja näyttämöllisen ymmärtämisen perusteet. Oulu: Oulun yliopisto, 2000. - (Acta Universitatis Ouluensis. ISSN 0355-323X; 42). ISBN 951-42-5640-9, ISBN 951-42-5641-7 (verkkojulkaisu). Väitöskirja.
Seppo J. A. Karppinen, Timo Latomaa (toim.) Seikkaillen elämyksiä: seikkailukasvatuksen teoriaa ja sovelluksia. Rovaniemi: Lapin yliopistokustannus: 2007 ISBN 978-952-484-111-5
Juha Perttula & Timo Latomaa (toim.). Kokemuksen tutkimus: merkitys, tulkinta, ymmärtäminen. 3. p. Rovaniemi: Lapin yliopistokustannus: 2008 ISBN 978-952-484-273-0 (Ilmestynyt aiemmin Dialogia oy:n kustantamana. Dialogia, 2005. ISBN 952-5422-18-6)
Seppo J. A. Karppinen, Timo Latomaa (toim.) Seikkaillen elämyksiä. II, Elämyksen käsitehistoriaa ja käytäntöä. Rovaniemi: Lapin yliopistokustannus: 2010 ISBN 978-952-484-352-2
Timo Latomaa & Teemu Suorsa (toim.). Kokemuksen tutkimus. II, ymmärtävän psykologian syntyhistoriaa ja kehityslinjoja, [Rovaniemi]: [Lapin yliopistokustannus]: 2011 ISBN 978-952-484-460-4
Kaisa Koivisto, Jani Kukkola, Timo Latomaa & Pirkko Sandelin (toim.) Kokemuksen tutkimus. IV, Annan kokemukselle mahdollisuuden, Rovaniemi : Lapin yliopistokustannus, 2014 (Verkkojulkaisu: 9789523109964) ISBN 978-952-310-997-1
Kivi Larmola

Puupäähatulla palkittu sarjakuvataiteilija Kivi Larmola.
Kivi Larmola (s. 1966 Helsinki) on suomalainen sarjakuvataiteilija, kuvittaja ja muusikko. Larmola sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän puupäähatun vuonna 1991. Larmola on myös kääntänyt sarjakuvia, kuten Aku Ankkoja sekä Charlie Christensenin Aarne Ankkaa.
Larmola on soittanut kitaraa vakituisesti muiden muassa Sekunda-, Lunatunes- ja Kätyrit-yhtyeissä sekä useissa lyhytikäisemmissä yhtyeissä.
Tuotanto > Strippisarjat

Ylioppilaslehti (1992-94)
Ilta-Sanomat (1995, 1997)
Jungle (1992- )
Contactor (1996)
Tuotanto > Albumit

Viestejä Rosalle / Budskap till Rosa
Pieni taivas (Hiljainen Kulttuuriyhdistys 1991)
Kytkijät (Like 1992)
Lasikuula (Like 1994)
Parkkipaikka auringossa (Jalava 1996) Harto Hännisen kanssa
Saippuaa (Like 1997)
Kissoja, hiiriä ja ihmisiä.  Helsinki:  Like, 2010.  ISBN 978-952-01-0384-2
Päällystakki.  (Kivi Larmola, Nikolai Gogol)  Helsinki:  Like, 2010.  ISBN 978-952-01-0492-4
Timo.  Kangasala:  Kumiorava, 2013.  ISBN 978-952-67423-9-7
Päivät yötä.  Kangasala:  Kumiorava, 2014.  ISBN 978-952-7033-05-0
Kaikki liikkuu: Lev Termenin ihmeellinen elämä. [Tallinna] : [Helsinki]: Manitou Oü, 2024. ISBN 978-9916-4-2258-8
Tuotanto > Pienoisalbumit

Itsetilitystä (1983)
Lisälehti (1983)
Peili (1984)
Hyvää Joulua y Bueno Anno Nuevo (1984)
Jää (1985)
Fall (englanninkielinen 1985)
Talvi (1986)
Tuli (1987)
Täysikuu (1988)
Tuotanto > Kirjat

Rokkibändin ABC. Käytännön opas keikkailevalle muusikolle.  (Riffi-julkaisut)  Helsinki:  Idemco, 2004.  ISBN 951-98245-3-7
Nauretaan natseille.  Turku:  Savukeidas, 2016.  ISBN 978-952-268-171-3
Aiheesta muualla

Kivi Larmolan verkkosivut
Kivi Larmola Liken sivuilla
Perustelut vuoden 1991 Puupäähatun myöntämiselle Suomen sarjakuvaseura
Jukka Laine: Kauniita tarinoita maaseudun löytämisestä. Kvaak.fi 1.4.2010.
Reijo Valta: Ne hetket. Kvaak.fi 26.10.2014.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Muut:  Europeana
K-market Cassa

K-market Cassa Helsingin Ruoholahdessa vuonna 2006.
K-market Cassa oli elintarvikkeita myynyt, K-ryhmään kuulunut halpakauppaketju, jonka liikkeet toimivat itsenäisinä Cassa-nimen alla. Kauppaketju aloitti toimintansa pian Lidlin tultua Suomeen. Kaupoissa myytiin myös kodin käyttötavaraa ja vaatteita Lidlin tapaan. Ketjun ideana oli keskittää tuotevalikoimansa erityisesti omiin merkkeihinsä Euro Shopper- ja Pirkka-tuotteisiin sekä muihin halpoihin tuotteisiin.
Kesko muutti markkinointinimen K-market Cassaksi ja ketjun loputtua kaupat muutettiin K-Marketeiksi vuonna 2007, poikkeuksena K-Market Cassa Hämeenlinna, joka muuttui K-Supermarketiksi. Pienen halpaketjun pyörittäminen oli Ruokakeskolle liian kallista. Valikoima oli suppea, ei joustanut asiakkaiden toiveiden mukaan eivätkä monet kauppiaat olleet tyytyväisiä ansaintamahdollisuuksiin.
Lopettamisvaiheessa Cassa-kauppoja oli 25. Niiden kauppiassopimukset poikkesivat muiden K-kauppiaiden sopimuksista siinä, että Ruokakesko oli päättänyt valikoimasta, hinnoista ja markkinoinnista. Se omisti myös Cassojen varaston ja kaluston. Kauppias sai liikevaihtoon perustuvan korvauksen, josta maksettiin myös henkilökunnan palkat.
Vesa Ilmaranta

Vesa Ilmaranta (s. 1960) on suomalainen graafikko ja sarjakuvataiteilija, koulutukseltaan taiteen maisteri vuodelta 2000. Hän on opettanut graafista suunnittelua Helsingin kristillisessä opistossa. Lisäksi Ilmaranta on toiminut sarjakuvan teon opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa. Ilmaranta käsikirjoittaa Timo Kähkösen piirtämää Paikallisuutisia-sarjakuvaa. Sitä ennen hän on käsikirjoittanut sarjoja Poke (Ilta-Sanomat 1986), Elukat (Eläinmaailma ja Lemmikit & eläinmaailma 1994-2001) ja Suomen Kuvalehdessä vuosina 2000-2001 ilmestynyttä aikakauslehtisarjaa Käytettyä tavaraa.
Ilmaranta teki vuonna 2000 maisterin tutkinnon opinnäytteensä Sarjakuvakerronta Taideteollinen korkeakouluun.
Albumeita

Arto Nyyssönen. Elukat. Helsinki Media 1997 ISBN 951-32-0564-9
Arto Nyyssönen. Neekeriartsie : mies joka toi jatsin Suomeen. Helsinki : Like, 1991. ISBN 951-8929-59-9
Arto Nyyssönen. Neekeriartsie : mies joka toi jatsin Suomeen: Mustaa valkoisella. Like Kustannus 1996. ISBN 951-578-256-2
Teijo Pyykkönen, Arto Nyyssönen. Jaana Pulssi ja lopullinen ratkaisu. Helsinki : Liikuntatieteellinen seura, 1996 ISBN 951-8982-42-2
Alepa kuvitus: Maria Björklund ; tarinat: Vesa Ilmaranta, Johannes Olli, Jan-Erik Ehrström. Helsinki] : [Alepa], 2009
Kopiraitti : Kopiosto 20 vuotta, Juba ... [ja muita]. Helsinki : Kopiosto, 1998 ISBN 951-98010-0-6
Boris

| Boris |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  11. marraskuuta
– ortodoksinen:  24. heinäkuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  slaavilainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boris (ven. Борис) on slaavilainen miehen etunimi, joka on yleinen Valko-Venäjällä, Bosnia ja Hertsegovinassa, Bulgariassa, Kroatiassa, Pohjois-Makedoniassa, Montenegrossa, Venäjällä, Serbiassa, Sloveniassa ja Ukrainassa.
Boris on todennäköisesti lyhentymä nimestä Borislav. Borislav tarkoittaa "sitä, joka taistelee kunniasta." 
On myös väitetty, että Boris on lyhennetty turkkilaisesta nimestä Bogoris, joka merkitsee sutta tai lyhyttä.. Tämä on vähemmän uskottavaakenen mukaan?, sillä varhaisissa kirjallisissa dokumenteissa on käytetty Boris- ja Borislav-muotoja vaihtoehtoisesti.
Nimi on käytössä jonkin verran myös Suomessa. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on annettu 1873 miehelle ja muutamalle naiselle. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Boriksen nimipäivä on 11. marraskuuta.
Tunnettuja Boris-nimisiä henkilöitä > Hallitsijoita

Boris I Pyhä, bulgaarien ensimmäinen kristitty kaani, hallitsi 852–898
Boris II, Bulgarian tsaari 969–977
Boris III (1894–1943), Bulgarian tsaari 1918–1943
Boris Godunov, Venäjän tsaari 1598–1605
Kuvitteellisia Boris-nimisiä

Boris Balkov, rikollinen Beybladen anime- ja mangasarjoissa
Boris Grišenko, hahmo elokuvassa 007 ja kultainen silmä
Boris the Wolf, pelissä Bendy and the Ink Machine
Nimen muita käyttöyhteyksiä

Boris Godunov, Modest Musorgskin ooppera
Boris, japanilainen kokeellista rockia soittava yhtye
Boris Gleb, Kolttakönkään toinen nimi
Boris the Spider, The Whon kappale
While Your Lips Are Still Red

| ”While Your Lips Are Still Red” Nightwish |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Julkaistu: 22. elokuuta 2007
 Tekijä(t): Tuomas Holopainen
 Kesto: 04.17
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records
While Your Lips Are Still Red on Nightwishin esittämä tunnuskappale samana vuonna ilmestyneestä Markku Pölösen ohjaamasta Lieksa!-elokuvasta. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Tuomas Holopainen. Kappaleen laulaa Marko Hietala, minkä lisäksi kappaleella esiintyy Jukka Nevalainen rummuissa. Nightwish ei pitänyt kappaletta osana varsinaista tuotantoaan, mutta kappale julkaistiin "Amaranth"-singlen b-puolena. Kappale on sen lisäksi sisällytetty Vehicle of Spirit ja Made in Hong Kong (And in Various Other Places) -konserttitaltiointeihin.
Ilta esitti kappaleen Vain elämää -televisiosarjan 15. tuotantokauden Yllätysten päivässä.
Lapintiainen

| Lapintiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tiaiset Paridae
Suku::  Hömötiaiset Poecile
Laji::  cinctus
Kaksiosainen nimi
 Poecile cinctus  (Boddaert, 1783) 
Synonyymit
 Poecile cincta  Parus cinctus 

Katso myös
   Lapintiainen Wikispeciesissä   Lapintiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lapintiainen.
Lapintiainen (Poecile cinctus) on tiaisten heimoon (Paridae) kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Lapintiainen on 12,5–14 cm pitkä. Se muistuttaa hömötiaista, mutta lapintiaisen höyhenpuku on tuuheampi ja sen pää näyttää suuremmalta. Selkä on lämpimänruskea, kupeet ruosteenruskeat ja päälaki himmeän harmaanruskea. Posket ja vatsa ovat valkoiset, ja silmien ympäri kulkee musta naamari. Lisäksi lapintiaisella on tumma kurkkulappu, joka on hyvin iso ja alaosastaan leveä sekä usein epäselvärajainen.
Lapintiaisen kutsuääni on hömötiaismainen "tsi-tsi-tshää-tshää", joka on kuitenkin hömötiaisen kutsuääntä vaimeampi. Lisäksi lapintiaisella on hento "tsih"-yhteysääni. Lapintiaisen laulu koostuu jankuttavasta ja surisevasta "tsi-yrr tsi-yrr..." -säkeestä sekä yksinkertaisesta, viitatiasmaisesta "tse-tse-tse..." -säkeestä.
Vanhin suomalainen rengastettu lapintiainen on ollut 9 vuotta 4 päivää vanha. Se on myös Euroopan vanhin lapintiainen.
Levinneisyys

Lapintiainen on taigan lintu, jonka esiintymisalue ulottuu Skandeilta Alaskaan. Suomessa se pesii Lapissa ja Perä-Pohjolassa, ja parimäärä on noin 40 000. Lajia esiintyy noin 10 miljoonan neliökilometrin alueella, ja sen maailmanlaajuinen populaatio on 0,5–5 miljoonaa yksilöä. Lapintiainen on paikkalintu, mutta pieni osa, lähinnä nuoria lintuja, voi syksyisin vaeltaa etelään, jolloin yksittäisiä lintuja tavataan etelärannikkoa myöten.lähde?
Elinympäristö

Varttuneet sekametsät ja männiköt, myös tunturikoivikot. Reviirillä olisi hyvä olla keloja ja kolopuita, mutta pesii myös talousmetsissä, jos vain pesäkoloja tai pönttöjä on tarjolla. Lapintiaisen reviiri voi olla pikkulinnulle hyvin laaja, jopa neliökilometri.lähde?
Lisääntyminen

Naaras rakentaa pesän vanhaan tikankoloon tai pönttöön, voi joskus kovertaa itsekin pesäkolon. Muninta tapahtuu toukokuussa tai kesäkuun alussa. Munia on 5–11, keskimäärin 7,4. Naaras hautoo noin 2 viikkoa. Poikasista huolehtivat molemmat puolisot. Ne lähtevät pesästä lentokykyisinä 18–20 päivän ikäisinä.
Ravinto

Hyönteiset ja muut selkärangattomat. Alkukesällä lapintiaiset viihtyvät maanpinnalla etsimässä mm. vaaksiaisten koteloita ja hämähäkkejä. Kesällä ne siirtyvät syömään puiden lehvästöstä hyönteisten toukkia. Syksyllä ja talvella myös siemenet, marjat ja lintulautojen antimet, etenkin tali.
Aiheesta muualla

Järvinen, Antero 1979: Lapintiaisen pesistä, munista ja poikasista. – Ornis Fennica 56:32–33.
Järvinen, Antero & Hildén, Olavi 1981: Lapintiaisen Parus cinctus vaellus syksyllä 1980. – Lintumies 4.1981 s. 168–172. LYL.
Pulliainen, Erkki 1980: Lapintiaisten ja talitiaisen ruokailuaktiivisuudesta ruokintapaikalla Itä-Lapissa keskitalvella. – Ornis Fennica 57:90–92.
LuontoPortti: Lapintiainen (Parus cinctus)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Poecile cinctus:  Wikidata: Q574447  Wikispecies: Poecile cinctus  ABA: grhech  ADW: Parus_cinctus  Avibase: 67504FA2052E4CBB  BirdLife: 22711750  BOLD: 746241  BOW: gyhchi  CoL: 4KSBX  eBird: gyhchi  GBIF: 2487862  GNAB: gray-headed-chickadee  iNaturalist: 144822  IRMNG: 11404016  ITIS: 554384  IUCN: 22711750  NatureServe: 2.105934  NBN: NHMSYS0021275451  NCBI: 371923  Observation.org: 76616  Open Tree of Life: 951128  TSA: 14227  Xeno-canto: Poecile-cinctus  Laji.fi: MX.34542 
Parus cinctus:  Wikidata: Q22231749  CoL: 75T85  EUNIS: 8734  EURING: 14480  Fauna Europaea (new): c0d47f1c-a83f-46f8-82cb-d78c23324a14  GBIF: 2487861  IRMNG: 10195529  ITIS: 178725  NBN: NHMSYS0000533595 
muni Poecile cinctus lapponicus
Jake LaMotta

| Jake LaMotta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Giacobbe LaMotta
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1922 Lower East Side, New York
Kuollut: 19. syyskuuta 2017 (95 vuotta) Miami, Florida
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Bronx Bull, Raging Bull
Aktiivisena:  1941–1952 1954
Pituus:  173 cm
Painoluokka:  keskisarja (1941–1951, 1952, 1954) raskas keskisarja (1941–1942, 1946–1948, 1950–1952) raskassarja (1941, 1954)
Kätisyys:  oikea
Ammattilaistilastot
Ottelut:  106
Voitot:  83
– tyrmäysvoitot:  30
Tappiot:  19
Ratkaisemattomat:  4
Aiheesta muualla
officialjakelamotta.com
Jake LaMotta, oikealta nimeltään Giacobbe LaMotta (10. heinäkuuta 1922 Lower East Side, New York – 19. syyskuuta 2017 Miami, Florida) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja keskisarjan maailmanmestari, joka kunnostautui uransa jälkeen myös näyttelijänä ja stand up -koomikkona. Hän otteli ammattilaisena 106 ottelua, joissa saavutti 83 voittoa (30 tyrmäyksellä), 19 tappiota ja neljä ratkaisematonta. Vuonna 1980 ilmestyi LaMottan elämästä kertova elokuva Kuin raivo härkä, jossa häntä esitti Robert De Niro.
Nuoruus

LaMotta syntyi italialaisille vanhemmille Lower East Sidessa 1922. Hänen isänsä, joka oli kotoisin Messinasta, oli muuttanut Lower East Sideen ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hän työskenteli kaupittelijana Philadelphiassa, jonne perhe oli muuttanut LaMottan ollessa 6–8-vuotias. LaMottan äiti oli amerikanitalialainen, jonka vanhemmat olivat muuttaneet Napolista Lower East Sideen, jossa pariskunta tapasi toisensa. LaMotta muutti myöhemmin Philadephiasta takaisin Lower East Sideen ja vietti lapsuutensa Rocky Grazianon kanssa tehden pikkuvarkauksia. He viettivät aikaa myös Coxsackien esikaupungin koulukodissa. Muutettuaan Bronxiin LaMotta jatkoi rikollisuutta ja varasteli muun muassa 16-vuotiaana hanoja tyhjistä vuokrataloista. Koulussa hän ei menestynyt ja jätti sen kesken 10. luokan aikana. LaMotta yritti myös ryöstää paikallista vedonvälittäjää, mutta sitä vastoin oli lyönyt hänet putkella tajuttomaksi ja varastanut huomaamattaan tyhjän lompakon. LaMotta teki myös varkauksia ystävänsä kanssa, joka työskenteli mafialle.
LaMotta aloitti nyrkkeilyn jo 8-vuotiaana, kun hänen isänsä laittoi hänet ottelemaan muita naapuruston poikia vastaan aikuisten viihdytykseksi. Kerrotaan, että katsojien LaMottan ottelujen jälkeen kehään heittämän kolikot auttoivat perhettä maksamaan kotinsa vuokran.
Nyrkkeilyura

LaMottan kiinnostus nyrkkeilemiseen lähti Coxsackien koulukodissa, josta päästyään pois hän päätti ryhtyä ammattilaiseksi. LaMotta ryhtyi harjoittelemaan Teasdale Athletic Club salissa nyrkkeilyä ystävänsä Pete Petrellan kanssa. Hän aloitti nyrkkeilemään aluksi amatööriturnauksissa raskaassasarjassa, josta LaMotta ei saanut rahaa. Sittemmin LaMottan suurimmaksi saavutukseksi nousi 1939 New York Journal-Americanin sponsoroiman Diamond Beltin raskaan keskisarjan mestaruus.
Ammattilaiseksi LaMotta ryhtyi vuonna 1941, 19-vuotiaana. 15 ensimmäisestä ammattilaisottelustaan 14 päättyi hänen voittoonsa ja yksi ratkaisemattomaan. Hän voitti muun muassa kokoneemmat vastustajansa Tony Gillon ja Joe Baynesin tuomariäänin, sekä raskaansarjan ottelijan Joe Fredericksin. Ensimmäisen tappionsa LaMotta kärsi tuomarien päätöksellä Jimmy Reevesille 24. syyskuuta 1939. AP-uutistoimisto raportoi yleisön buuanneen päätökselle 20 minuutin ajan.
Nyrkkeilyura > LaMotta vs Robinson I-III

2. lokakuuta 1942 New Yorkissa LaMotta kohtasi urallaan ensimmäisen kerran Sugar Ray Robinsonin. 10-eräinen ottelu päättyi Robinsonin voittoon tuomarien ollessa yksimielisiä. Seuraavan vuoden helmikuussa Robinson ja LaMotta kohtasivat kahdesti Detroitissa. Ensimmäisen, 10-eräisen, kohtaamisen LaMotta voitti tuomaripistein 52-47, 57-49 ja 55-45 ja Sugar Ray Robinson sai tyytyä tuolloin 42:ssa ammattilaisottelussaan ensimmäiseen tappioonsa. Ottelun jälkeen The Ring urheilulehden toimittaja Matt Fleischer listasi hänet ranking ykköseksi keskisarjan ottelijoista. Lisäksi The Ring valitsi ottelun vuoden yllätykseksi. Kolme viikkoa myöhemmin käydyn toisen kamppailun Robinson taas voitti tuomariäänin.
Nyrkkeilyura > LaMotta vs Zivic I-IV

Vaikka LaMotta hävisikin Robinsonille, oli hänellä vuosien aikana kiirettä voittaessaan toisensa perään kovempia maailmanluokan nyrkkeilijöitä muiden muassa George Kochan, entinen Robinsonin ykköshaastaja Tommy Bell, Bert Lytell, Jose Basora, Bob Satterfield, Holman Williams ja Tony Janiro. Lisäksi LaMotta otteli entistä välisarjan maailmanmestaria Fritzie Zivicia vastaan neljästi, joista hän voitti kolme. Kaksikon ensimmäinen ottelu käytiin Pittsburghissa kesäkuussa 1943. 10-eräinen ottelu päättyi LaMottan voittoon hajaäänin. Sen sijaan toisessa ottelussa kuukautta myöhemmin LaMotta kärsi Zivicille tappion hajaäänin. Seuraavan kerran kaksikko kohtasi marraskuussa 1943 New Yorkissa, jolloin LaMotta oli parempi toistamiseen hajaäänin. LaMotta kohtasi Zivicin vielä neljännen kerran heti perään tammikuussa 1944 Detroitissa. Tällä kertaa ottelu oli selkeämpi edelliseen nähden LaMottan voittaessa päätöksen yksimielisesti.
Nyrkkeilyura > LaMotta vs Robinson IV-V

Zivicin jälkeen LaMotta ja Robinson kohtasivat vielä kaksi kertaa 23. helmikuuta ja 26. syyskuuta 1945. Heidän välinen neljäs ottelu käytiin New Yorkissa, jossa LaMotta kärsi 10-eräisessä ottelussa tappion tuomariäänin. Päätös oli yksimielinen. Sen sijaan heidän viides ottelu käytiin Chicagossa. Tällä kertaa ottelu kesti 12-erää, jossa Robinson oli jälleen parempi, tällä kertaa hajaäänin.