stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jyri Häkämies
EK:n toimitusjohtajana

Häkämies aloitti Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajana 19. marraskuuta 2012.
Joulukuussa 2012 Häkämies ehdotti viikkotyöajan pidentämistä parilla tunnilla suomalaisten yritysten kilpailukyvyn lisäämiseksi. Hän on ottanut kantaa myös palkkaneuvotteluihin ja peräänkuulutti kesällä 2013 maltillisia palkkaratkaisuja. Kesällä 2015 Häkämies totesi pitävänsä työntekijöiden sunnuntailisiä vanhentuneena.
Keväällä 2013 Häkämies ajoi viisumilupakäytäntöjen helpottamista, jotta suomalaisia nuoria saataisiin helpommin harjoittelun ja kesätöiden kaltaisiin lyhytaikaisiin tehtäviin Venäjälle.
Yksityiselämä

Häkämiehen vanhemmat ovat opetusneuvos ja kansanedustaja Erkki Häkämies sekä filosofian maisteri Pirkko Häkämies (o.s. Kairava). Hänen isoveljensä Kari Häkämies on ollut kokoomuslainen kansanedustaja ja ministeri.
Häkämies oli naimisissa Tuija Arhosola-Häkämiehen kanssa vuosina 1988–2013 ja heillä on kaksi lasta. Kesällä 2013 Häkämies kihlautui työ- ja elinkeinoministeriön strategisena johtajana toimineen Mari Pantsar-Kallion kanssa. Pantsar-Kallio siirtyi vuoden 2014 alussa johtajaksi Sitraan. He menivät naimisiin 31. joulukuuta 2015, jolloin puoliso otti käyttöön nimen Pantsar.
Sotilasarvoltaan Häkämies on reservin kapteeni.
Yksityiselämä > Sakot liikenteen vaarantamisesta

Häkämies sai syksyllä 2023  liikenneturvallisuuden vaarantamisesta 21 päiväsakkoa eli yhteensä 6 025 euroa. Hän myönsi rikkeen mediassa.
Club Athletico Paranaense

| Club Athletico Paranaense |
| --- | --- |

Infobox OKNimi-testi OK: 
Club Athletico Paranaense  (tunnetaan myös nimellä Athletico-PR- tai Athletico ja jonka kirjainlyhenne on CAP) on jalkapalloseura Brasilian Curitibasta. Se perustettiin 26. maaliskuuta 1924, kun International Foot-Ball Club ja América Futebol Clube yhdistyivät.
Seuran värit ovat musta ja punainen, joka on antanut sille lempinimen ”puna-musta”. Seura pelaa ottelunsa Joaquim Américo Guimarãesa-areenalla (tunnetaan paremmin nimellä Arena da Baixada).
Djalma Santos 2008.
Arena da Baixadalla vuonna 2009.
Seuran saavutukset

Levain Cup / CONMEBOL: 2019
Etelä-Amerikan Cup: 2018
Brasilian mestaruus: 2001
Brasilian Cup: 2019
Seletiva para a Libertadores: 1999
Serie B:n voitto: 1995
Paranaensen mestaruus: 1925, 1929, 1930, 1934, 1936, 1940, 1943, 1945, 1949, 1958, 1970, 1982, 1983, 1985, 1988, 1990, 1998, 2000, 2001, 2002, 2005, 2009, 2016, 2018, 2019
Paraná Cup: 1998
Tovikin kirkko

| Tovikin kirkko Tovik kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Tjeldsund, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1905
Suunnittelija:  N. Saxegaard
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tovikin kirkko (norj. Tovik kirke) on Tjeldsundin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tovikin kirkko Wikimedia Commonsissa
Koirat

| Koirat |
| --- | --- |

 Mioseeni - Nykyaika (Holoseeni) 9–0 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Koirat Canis  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Koirat Wikispeciesissä   Koirat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koirat (Canis) on koiraeläinten heimoon kuuluva suku. Suku on varsin vanha, se on ollut olemassa mioseenikaudelta lähtien. Siihen luetaan nykyään kuuluvaksi viisi lajia alalajeineen, vaikkakaan eri lajien luokittelusta ei olla aivan yksimielisiä. Lajien geenit ovat lähes identtiset. Lisäksi kaikki Canis-suvun lajit pystyvät lisääntymään keskenään, ja syntyneet risteymät ovat myös lisääntymiskykyisiä. Esimerkiksi punasusi ja dingo on toisinaan luokiteltu omiksi lajeikseen.
Juovasakaali ja vaippasakaali on perinteisesti luettu koirien sukuun, mutta DNA-analyysien perusteella ne ovat kaukaisempaa sukua, ja ne onkin alettu lukea yhdessä uuteen Lupulella-sukuun.
Luokittelu > Evoluutio

Caniformia ja Feliformia alkoivat kehittyä erilleen noin 43 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisiä kettuja muistuttanut Leptocyon suku kehittyi noin 34 miljoonaa vuotta sitten, siitä kehittyivät muun muassa ketut (Vulpes). Sukuun Canis luetteva Canis ferox kehittyi Eycyon davisista noin 5 miljoonaa vuotta sitten plioseenikaudella. Samalla alueella noin 3,5 miljoonaa vuotta sitten eli susimainen Canis lepophagus.
Luokittelu > Lajit

Mammal Diversity Database -luokittelun mukaan koiria on kahdeksan lajia:
Kultasakaali eli sakaali (Canis aureus)
Koira (Canis familiaris)
Kojootti (Canis latrans)
Susisakaali (Canis lupaster)
Susi (Canis lupus)
Metsäsusi (Canis lycaon)
Punasusi (Canis rufus)
Simieninsakaali (Canis simensis)
Luokittelu > Fylogenia

Koepfli et al (2015):
Aiheesta muualla

Laji.fi: Koirat (Canis)
iNaturalist: Koirat (Canis)
ITIS: Canis (englanniksi)
Encyclopedia of Life (EOL): Canis (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Canis (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Canis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q149892  Wikispecies: Canis  ADW: Canis  AFD: Canis  BOLD: 3082  CoL: 3GTH  EoL: 14460  EPPO: 1CANIG  Fauna Europaea: 305284  Fauna Europaea (new): f0b3fc8b-91ef-454d-aba2-2b5ed560fe5b  GBIF: 5219142  iNaturalist: 42044  ITIS: 180595  MSW: 14000696  NBN: NHMSYS0000376462  NCBI: 9611  NZOR: 5efb0740-5953-47f0-ae8d-2bcf2d5226c4  Open Tree of Life: 372706  Paleobiology Database: 41198  Plazi: 491689E0-A3DE-1B72-A3DA-676B03F72DB8  uBio: 111444  WoRMS: 1461481  ZooBank: 56A79345-4B80-4BB2-AA00-6841382AEC05
Matt Harding

Matt Harding vuonna 2007.
Matthew Harding (s. 27. syyskuuta 1976 Westport, Connecticut) on yhdysvaltalainen matkailija, pelisuunnittelija ja internetpersoona, joka tunnetaan maailmalla myös nimellä "Dancing Matt" eli "Tanssiva Matt." Harding on ladannut videopalvelu YouTubeen lukuisia Where the hell is Matt? -nimisiä videoita, joissa hän tanssii useissa eri maissa ja ympäristöissä.
Videopelisuunnittelijana

Harding aloitti uransa videopelien parissa näihin erikoistuneessa kaupassa nimeltä Cutting Edge Entertainment. Myöhemmin hän työskenteli GameWeek Magazinen editoijana Wiltonissa, Connecticutissa, ja sitten Activisionin kehittäjänä Santa Monicassa, Californiassa ja myöhemmin Brisbanessa, Australiassa. Todettuaan, "ettei haluaa viettää koko elämäänsä suunnitellen tappamisesta kertovia pelejä", hän lopetti työnsä ja ryhtyi matkustelemaan.
Where the hell is Matt?

Where the hell is Matt? on internetin videoilmiö, jossa Dancing Matt tanssii erilaisissa paikoissa ympäri maailmaa. Ensimmäinen video on vuodelta 2005. Harding tanssii sekä yksin että paikallisten kanssa, niin kujilla kuin merkittävien rakennustenkin edessä. Matt on vieraillut lukemattomissa eri maissa ja myös hyvin erikoisissakin kohteissa, kuten esimerkiksi Pohjois-Koreassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Helsingissä hän vierailee vuoden 2012 videollaan.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Muut:  SNAC
Gåsværin kirkko

| Gåsværin kirkko Gåsvær kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2016.
Sijainti:  Tromssa, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1941
Suunnittelija:  Sverre Dahlquist
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  181
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Gåsværin kirkko (norj. Gåsvær kirke) on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1941.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gåsværin kirkko Wikimedia Commonsissa
Ullsfjordin kirkko

| Ullsfjordin kirkko Ullsfjord kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Tromssa, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1862
Suunnittelija:  Christian Heinrich Grosch
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ullsfjordin kirkko (norj. Ullsfjord kirke) on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1862.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ullsfjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Missionskyrkan i Finland

| Missionskyrkan i Finland |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  protestantismi
Teologia:  vapaakirkollisuus
Johtaja:  Kirkkokunnanjohtaja Håkan Björklund
Yhteistyötahoja:   SVNKN  SEN  IFFEC 
Toiminta-alue:  Suomi
Perustettu:  2004
Seurakuntia:  17
Julkaisut:  På Väg
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Missionskyrkan på Åland Maarianhaminassa
Missionskyrkan i Finland (MKF, suom. "Lähetyskirkko Suomessa"), aiemmalta nimeltään Fria Missionsförbundet (FMF, suom. "Vapaa lähetysliitto Suomessa") on yhdistys, joka toimii Suomen ruotsinkielisten vapaakirkollisten seurakuntien kattojärjestönä.
Missionskyrkan i Finland on Suomen ekumeenisen neuvoston jäsen sekä Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.
Historia

Ruotsinkieliset vapaakirkolliset järjestäytyivät vuonna 1921 Fria Missionsförbundet-nimiseksi lähetysyhdistykseksi. Frank Mangsin johtama vapaakirkollinen herätysliike levisi 1920-luvulla ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Esimerkiksi Mustasaaressa herätysliike levisi Koivulahdesta Kyrönjokea myöten Voitilaan ja Tuovilaan. 1950-luvulla FMF:ään kuului noin 1 000 jäsentä ja 1970-luvun puolessa välissä noin 900.
Missionskyrkan i Finland rekisteröitiin uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2004. Toiminta siirtyi yhdistysmuotoisesta kirkkokunnan alle 1. tammikuuta 2007.lähde?
Talous

Missionskyrkan i Finland sai vuoteen 2020 saakka Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 2 000 euroa.
Seurakunnat

Ahvenanmaa
Maarianhamina: Ahvenanmaan lähetysseurakunta
Pohjanmaa:
Mustasaari: Koivulahden lähetysseurakunta
Närpiö: Närpiön lähetysseurakunta
Närpiö: Ylimarkun lähetysseurakunta
Närpiö: Yttermarkin Betesda-seurakunta
Pietarsaari: Pietarsaaren Ebeneser-seurakunta
Vaasa: Vaasan lähetysseurakunta
Vaasa: Sundomin lähetysseurakunta
Uusimaa:
Helsinki: Andreaskirkko
Porvoo: Porvoon lähetysseurakunta
Sipoo: Sipoon ruotsalainen vapaaseurakunta
Raasepori: Tammisaaren lähetysseurakunta
Raasepori: Pinjaisten lähetysseurakunta
Varsinais-Suomi
Turku: Turun lähetysseurakunta
Anni Huotari

| Anni Huotari |
| --- | --- |
 Anni Huotari vuonna 1907.
Kansanedustaja
 22.5.1907–28.2.1910, 1.2.1911–25.9.1918, 5.9.1922–1.9.1927, 4.4.1932–15.4.1943  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion läänin läntinen, Viipurin läänin itäinen, Hämeen läänin pohjoinen, Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1874 Viipuri
Kuollut: 15. huhtikuuta 1943 (68 vuotta) Helsinki
Ammatti:  ompelija, käsityönopettaja
Puoliso:  Anton Huotari (1902–1931)
Anna Maria ”Anni” Huotari (o.s. Torvelainen, 13. heinäkuuta 1874 Viipuri – 15. huhtikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen ompelija ja käsityönopettaja, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana useaan eri otteeseen vuodesta 1907 lähtien aina kuolemaansa 1943 saakka. Hän oli samalla myös yksi Suomen ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan kansanedustajista.
Huotari oli 1900-luvun alussa suomalaisen työväenliikkeen näkyvimpiä naishahmoja yhdessä Miina Sillanpään ja Ida Aalle-Teljon kanssa, vaikka hänen on katsottukin jääneen heidän varjoonsa. Hän toimi erityisesti naisten asemaa koskevien lakien tasa-arvoistamisen puolesta sekä ajoi parannuksia lasten- ja vanhustenhuoltoon. Huotari taisteli myös yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden puolesta. Hän oli Työläisnaisten Liiton puheenjohtajana naisten saadessa äänioikeuden, jonka jälkeen Huotarin tehtäväksi tuli saada uudet äänioikeutetut osallistumaan vaaleihin. Huotari kannustikin naisia vaaliuurnille muistuttamalla, että uudet kansalaisoikeudet kuuluivat myös heille.
Anni Huotarin puoliso oli kansanedustaja ja päätoimittaja Anton Huotari.
Elämä > Varhaiset vuodet

Anni Huotari syntyi Viipurissa piika Ulla Maria Torvelaisen aviottomana lapsena vuonna 1874. Hän aloitti yläkansakoulun 11-vuotiaana ja lopetti sen neljän luokan jälkeen 1889. Huotari sai parhaat arvosanansa lukuaineista, mutta köyhällä äidillä ei ollut varaa laittaa tytärtään kuin käsityökouluun, josta Huotari valmistui vuonna 1892 ja ryhtyi ompelijaksi. Hänen yhteiskunnallinen toimintansa alkoi raittiusyhdistyksestä, mutta Huotari osallistui jo 1890-luvulla ensimmäistä kertaa myös Viipurin työväenyhdistyksen kokouksiin. Vuonna 1900 hänet valittiin Viipurin ompelijattarien ammattiosaston ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. SDP:n puoluekokouksiin Huotari osallistui Viipurin työväenyhdistyksen edustajana vuosina 1901 ja 1903.
Syyskuussa 1902 Huotari avioitui Viipurin Sanomien toimittajan Anton Huotarin kanssa, joka oli lähtenyt mukaan työväenliikkeeseen Annin innostamana. Vuosina 1903–1912 perheeseen syntyi kuusi lasta, minkä myötä hän alkoi ammatillisten asioiden ohella kiinnittämään huomiota myös lastensuojeluun ja -kasvatukseen. Sosialidemokraattisen Työläisnaisliiton liittotoimikunnan siirtyessä Viipuriin Huotari toimi sen sihteerinä 1902–1905 ja puheenjohtajana 1905–1906. Vuonna 1906 hän oli myös Suomen Ompelutyöntekijättärien Liiton sihteeri. Huotarit muuttivat samana vuonna Tampereelle, kun Anton Huotari sai työpaikan Kansan Lehden toimiussihteerinä. Tampereelta käsin Anni Huotari osallistui taisteluun yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden puolesta muun muassa kirjoittamalla artikkeleita miehensä toimittamaan lehteen. 1910-luvulla hän toimi kahteen otteeseen Tampereen työväenyhdistyksen naisosaston puheenjohtajana.
Huotari valittiin eduskuntaan Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Ennen sisällissotaa hänet valittiin uudelleen vielä vuosina 1911, 1913, 1916 ja 1917. Eduskunnassa Huotari toimi erityisesti työläisnaisten aseman parantamiseksi, mutta kiinnitti huomiota myös työsuojeluun, lasten ja nuorten asemaan, työkyvyttömyys- ja vanhuusvakuutuksiin sekä kieltolakiin. Oman taustansa takia hän puhui usein aviottomien lasten oikeuksien puolesta. Jo ensimmäisillä yksikamarisilla valtiopäivillä vuonna 1907 Huotari esitti sosialidemokraattisten naiskansanedustajien anomusehdotuksen aviovaimojen toimivaltaa ja pesän omaisuuden hallintaa koskevan lainsäädännön uudistamiseksi. Tampereella asuessaan Huotari työskenteli myös käsityönopettajana Parkanossa.
Elämä > Sisällissodan aika

Sisällissodan aikana Huotari toimi kansanvaltuuskunnan lainvalmistelukunnan jäsenenä. Anni Huotarin omat näkemykset sodasta eivät ole tiedossa, mutta Anton Huotarin lapsilleen osoittaman kirjeen mukaan he lähtivät kansanvaltuuskunnan toimintaan uskollisuudesta työväenliikkeelle, jota molemmat olivat pitkään palvelleet. Sodan loppuvaiheessa Huotarit päättivät lähes kaikkien muiden kansanvaltuuskunnan jäsenten tavoin paeta Neuvosto-Venäjälle. He jättivät lapsilleen jäähyväiskirjeen, jossa annettiin myös ohjeita omaisuuden realisoimisesta rahaksi ja pohdittiin heidän tulevaisuuttaan. Viipurissa Anni kuitenkin päätti, ettei voi jättää lapsiaan ja näin Huotarit antautuivat valkoisille. Lokakuussa 1918 Anni Huotari sai valtiopetoksesta viiden vuoden ja neljän kuukauden kuritushuonerangistuksen, jota hän suoritti Hämeenlinnan pakkotyölaitoksessa. Huotari pääsi ehdonlaiseen kesäkuussa 1919 ja armahdettiin lopulta 1921.
Elämä > Viimeiset vuosikymmenet

Työleiriltä vapauduttuaan Huotari oli vanhentunut, väsynyt ja laihtunut. Hän palasi kuitenkin välittömästi järjestötoimintaan, vaikkei kansalaisluottamuksensa menettäneenä voinut olla mukana yhdistyksissä varsinaisena jäsenenä. Tämän vuoksi hän osallistui aluksi kokouksiin Tampereelle perustetun Kansan Sanan toimittajana. Vuonna 1920 Huotari valittiin jälleen Tampereen työväenyhdistyksen naisosaston puheenjohtajaksi. Anton Huotari vapautui tammikuussa 1922, jonka jälkeen Anni pystyi jälleen lähtemään täysipainoisesti mukaan politiikkaan. Vuoden 1922 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon, ja saman vuoden eduskuntavaaleissa Huotari oli SDP:n naisten pääehdokas. Vuonna 1923 perhe muutti Helsinkiin Anton Huotarin tultua valituksi Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajan tehtävään.
Vuoden 1922 vaalien lisäksi hänet valittiin eduskuntaan myös seuraavissa vaaleissa 1924. Vuonna 1927 päättyneen kansanedustajakauden jälkeen Huotari nousi uudelleen eduskuntaan 1932 kuolleen Hilda Seppälän tilalle ja valittiin vielä tämän jälkeen kolmasti vuosien 1933, 1936 ja 1939 vaaleissa. Presidentin valitsijamiehenä Huotari oli vuosina 1925, 1937, 1940 ja 1943.
Huotari toimi vuosina 1932–1940 Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnaisliiton puheenjohtajana ja johti Helsingin Sosialidemokraattista Naisyhdistystä vuodesta 1932 kuolemaansa saakka. Helsingin kaupunginvaltuustossa Huotari oli vuodet 1926–1928 ja 1931–1933. Helsingissä Huotari oli mukana muun muassa perustamassa vanhainkotia vähävaraisille naisille. Unioninkadulla toimintansa aloittanut pieni vanhainkoti nimettiin hänen mukaansa Anni-kodiksi, ja 1952 sen tilalle rakennettiin nykyisinkin toimiva Käpyrinteen vanhainkoti. 1930-luvun lopulla alkoi Huotarin ansiosta työläisäitien lomatoiminta, kun valtion budjettiin otettiin määräraha varattomien äitien kesävirkistykseen.
Anni Huotarin viimeisiä vuosia varjostivat hänen läheistensä kuolemat. Perheen nuorin lapsi, vuonna 1912 syntynyt Tapio, kuoli jo vanhempiensa vankeusaikana, ja Anton Huotari puolestaan teki itsemurhan vuonna 1931. Pariskunnan 1903 syntynyt ensimmäinen lapsi Aune, joka oli myös itse mukana yhteiskunnallisessa toiminnassa, kuoli keuhkotautiin vuonna 1933, ja vanhempi poika Tauno (s. 1908) kaatui jatkosodassa vuonna 1942. Huotarin terveys heikkeni viimeisinä elinvuosina, mutta hän jaksoi edelleen hoitaa yhteiskunnallisia tehtäviään. Huotari kuoli huhtikuussa 1943 liikenneonnettomuudessa ollessaan palaamassa Helsingin työväentalolla järjestetystä naisliiton kokouksesta. Hänen ruumiinsiunauksensa Hietaniemen krematorion kappelissa toimitti kokoomuksen kansanedustaja ja entinen ministeri Paavo Virkkunen. Tilaisuudessa puhuivat muun muassa Sylvi-Kyllikki Kilpi ja Väinö Tanner. Huotarin tilalle eduskuntaan nousi Lempi Lehto.
Maaret Kallio

| Maaret Kallio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  psykoterapeutti, kouluttaja, tietokirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Maaret Kallio (s. 1977) on suomalainen psykoterapeutti, tietokirjailija ja työnohjaaja. Hän on peruskoulutukseltaan sosionomi (amk) ja lisäksi hänellä on kognitiivis-analyyttisen psykoterapeutin (YET) ja pohjoismaisen kliinisen seksologian yhdistyksen (NACS) seksuaaliterapeutin pätevyys. Vuosina 2006–2015 Kallio toimi erityisasiantuntijana Väestöliitossa. Hän siirtyi Väestöliitosta yksityisyrityksen palvelukseen elokuussa 2015. Tämän rinnalla hän on ollut psykoterapeutti ja yksityinen ammatinharjoittaja vuodesta 2007.
Kallio nousi suurempaan julkisuuteen erityisesti Ensitreffit alttarilla -tositelevisiosarjan asiantuntijana sekä Kielletty rakkaus -ohjelmasta. Hänellä oli vuonna 2016 myös oma keskusteluohjelma Yhden illan juttu. Kallio on kirjoittanut Helsingin Sanomiin kolumnia Lujasti lempeä vuodesta 2014 alkaen. Hän on ollut luottamustehtävissä pohjoismaisen kliinisen seksologian yhdistyksen puheenjohtajana 2012–2014. Kallio on Suomen World Visionin lastensuojelulähettiläs ja Lastenklinikoiden kummi.
Kallio on Kokoomuksen kansanedustajan ja Aalto-yliopiston entisen kyberturvallisuuden työelämäprofessori Jarno Limnéllin sisko.
Teokset

Sopivasti ihana. WSOY, 2012
Oon siellä jossain mun: Seksuaalisesta väkivallasta toipuminen Väestöliitto, 2015.
Kallio, Maaret & Kontula, Osmo: Happy end: Seksuaalisesti vireät pitkät parisuhteet.  Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-41321-0
Lujasti lempeä.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-41222-0
Inhimillisiä kohtaamisia.  Helsinki:  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42689-0
Lujasti lempeä: Mielen työkirja.  Helsinki:  WSOY, 2018.  ISBN 978-951-0-43072-9
Voimana toivo.  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-44547-1
Välillä olet varpuseni. WSOY, 2022.
Tunne hyvä suhde. WSOY, 2022.
Saatan sinut unille. WSOY, 2023.
Aiheesta muualla

Maaret Kallion kolumnit Helsingin Sanomissa
Maaret Kallion kirjoituksia Väestöliiton blogissa
Psykoterapeutti Maaret Kallio: ”Ei kannata yrittää olla superihminen (29.4.2015) (anna.fi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Persikka-aratit

| Persikka-aratit |
| --- | --- |
 Persikka-aratti
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Alaheimo::  Psittacinae
Suku::  Persikka-aratit Eupsittula  Bonaparte, 1853
Infobox OKNimi-testi OK: 
Persikka-aratit (Eupsittula) ovat papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Persikka-aratti on myös erään sukuun kuuluvan lajin nimi. Persikka-aratit kuuluivat aiemmin viherarattien (Aratinga) sukuun, mutta vuoden 2018 lintulajien- ja sukujen nimiuudistuksessa ne erotettiin omaksi suvukseen.
Eupsittula-suvun lajit

persikka-aratti (Eupsittula aurea)
asteekkiaratti (Eupsittula nana)
termiittiaratti (Eupsittula canicularis)
savanniaratti (Eupsittula pertinax)
kaktusaratti (Eupsittula cactorum)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Persikka-aratit (Eupsittula)
UniProt: Taxonomy - Eupsittula (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Eupsittula (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q14472604  Wikispecies: Eupsittula  BOLD: 744545  GBIF: 4851434  iNaturalist: 367557  IRMNG: 1124892  NCBI: 1548947  Paleobiology Database: 373594  Paleobiology Database: 373594  uBio: 4167027
Savoy-teatteri

| Savoy-teatteri |
| --- | --- |

Osoite:  Kasarmikatu 46
Sijainti:  Kaartinkaupunki, Helsinki
Valmistumisvuosi:  1937
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Savoy-teatteri on kansainvälinen vierailuteatteri Helsingin Kaartinkaupungissa. Teatterin yhteydessä toimii ravintola Minne Garden & Lounge. Erityisen tunnettu Savoy-teatteri on maailmanlaajuisen musiikin ja jazzin konserttipaikkana. Savoy-teatteri on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikoista.
Savoy-teatterissa vierailee vuosittain noin 200 erilaista esiintyjäryhmää eri puolilta maailmaa. Savoy-teatterin ohjelmisto koostuu omatuotantoisista tapahtumista, yhteistyössä muiden tapahtumajärjestäjien kanssa tuotetuista tapahtumista sekä ohjelmatoimistojen, festivaalien ja yksityisten tapahtumajärjestäjien tapahtumista. Savoy-teatteri sijaitsee Kasarmikadulla Kaartinkaupungissa, aivan Esplanadin puiston kupeessa. Savoy-teatterista hoidetaan myös Espan lavan varaus- ja esitystoimintaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Savoy-teatteri Wikimedia Commonsissa
Savoy-teatterin kotisivut
Uuskarismaattisuus

Tunnustuskuntiin sitoutumaton uuskarismaattisuus tai lyhyemmin uuskarismaattisuus on helluntailais-karismaattisen kristillisyyden jälkeen 1960–1980-luvuilla muodostunut hengellinen liikehdintäselvennä. Se kuvaa seurakuntia, joiden jäsenet ovat eronneet perinteisemmistä kirkkokunnista, mutta eivät ole välttämättä halunneet liittyä helluntaiseurakuntiin.
Liikkeen toiminnalle on leimallista verkostomaisuus ja muuttuvuus. Se korostaa tietoista uskonnollista kääntymystä, yliluonnollisen kokemisen ymmärtämistä arkielämään kuuluvaksi ja emotionaalisesti latautuneita jumalanpalveluksia. Uuskarismaattisuuden eri suuntaukset korostavat erilaisia opillisia ja rituaalisia ulottuvuuksia, kuten parantumista ja ihmeitä, yltäkylläisyyttä ja menestystä, evankeliointia, palvontaa ja ylistystä sekä apostolista seurakuntamallia.
Seurakuntien toiminta tähtää usein yksilön sitouttamiseen ja yhteisöllisyyteen, mutta myös kiertävien evankelistojen työhön joka pyrkii saamaan liikkeelle suuria yleisömääriä ilman omaa organisoitua seurakuntatoimintaa. Mediatyö on myös merkittävä kanava uuskarismaattisen liikkeen toiminnassa.