stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Afrikankääpiökauris
Käyttäytyminen > Ravinto

Afrikankääpiökauris syö ennen kaikkea erilaisia hedelmiä, marjoja ja pähkinöitä. Lisäksi sen ruokavalioon kuuluu muita meheviä kasvinosia, hyönteisiä ja sieniä. Useimpien ravintohedelmien halkaisija on noin kaksi senttimetriä.
Metsästys ja suojelu

Afrikankääpiökauriin lihaa pidetään herkullisena ja sitä metsästetään innokkaasti. Kisanganin alueella sen ”valkoista” lihaa on verrattu osin liioitellusti kalanlihaan. Paikalliset asukkaat pitävät afrikankääpiökaurista epätavallisen älykkäänä ja nokkelana selviytymään vaaratilanteista. Alueilla, missä sen metsästys on sallittua, jahti onnistuu parhaiten otsalamppua käyttäen pimeän tulon jälkeen. Iturin metsän keskiosissa mbuti-pygmit metsästävät afrikankääpiökaurista verkoilla. Jatkuvasta metsästyksestä huolimatta ne muodostavat edelleen noin viisi prosenttia heidän saaliistaan. Kannan säilyminen johtuu osin siitä, että he välttävät jokiympäristöä, jossa lajiin törmää tödennäköisimmin. Metsästysansat ovat suurin vaara afrikankääpiökauriille. Eräällä Iturin metsässä pyydystetyllä naaraalla oli etujalassaan ansan aiheuttama kuoliomainen vamma. Tästä huolimatta se oli normaalipainoinen ja kantoi synnytysvalmista poikasta.
Afrikankääpiökaurista pidetään taantuvana lajina. Se on saattanut kadota suuresta osasta Länsi-Afrikkaa. Suurimmat uhat ovat elinympäristöjen häviäminen ja bushmeat-metsästys. Lajia tavataan usealla suojelualueella.
Luokittelu

Afrikankääpiökauriin kuvasi virallisesti tieteelle vuonna 1841 William Ogilby Sierra Leonesta saadun tyyppiyksilön perusteella. Laji esiteltiin Lontoon eläintieteelliselle seuralle vuonna 1840. Se kuvattiin nimellä Moschus aquaticus, ja sitä pidettiin eräänlaisena myskihirvenä. Hän kuvasi sen Derbyn jaarlin kokoelmasta saadun yksilön perusteella. Vuonna 1845 John Edward Grey vertasi lajin kalloa myskihirvien ja aasialaisten kääpiökauriiden kalloihin ja tuli siihen tulokseen, että se muistuttaa paljon enemmän aasialaisia Tragulus-suvun kääpiökauriita kuin myskihirviä, mutta tulee luokitella omaan sukuunsa, jonka nimeksi tuli Hyemoschus.
Afrikankääpiökauriista on kuvattu kolme alalajia: Nimialalaji H. a. aquaticus Sierra Leonesta, H. a. batesi Kamerunista, ja H. a. cottoni Iturin metsästä, mutta niiden validius on kyseenalainen, eikä afrikankääpiökauriista eroteta nykyään alalajeja. Sekä levinneisyysalueen länsireunan, että itäreunan yksilöiden sieraimet ovat kuitenkin kapeammat kuin niiden välissä elävillä lajitovereilla.
Afrikankääpiökaurista pidetään heimonsa alkeellisimpana lajina. Sen kehityslinja saattoi erota muista nykyisistä kääpiökaurislajeista jo yli 35 miljoonaa vuotta sitten. Sen luuranko on monilta osin täysin samanlainen kuin mioseenikautisella kääpiökauriilla, Dorcatheriumilla. Níiden on arveltu kuuluvan jopa samaan sukuun. Sukujen hampaistoissa on kuitenkin eroja. Ensimmäiset afrikankääpiökauriin fossiilit kaivettiin vuosina 1998 ja 2003 Tugenin kukkuloilta Pohjois-Keniasta, ja ovat 5,3–4,5 miljoonan vuoden takaa varhaiselta plioseenikaudelta.
Afrikankääpiökauriin kallo
Täytetty afrikankääpiökauris Lontoon luonnonhistoriallisessa museossa
1800-luvun kuva kääpiövesikauriista.
Shelbourne FC

Shelbourne Football Club on jalkapalloseura Dublinin kaupungista. Seura pelaa vuonna 2018 Irlannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Irlannin 1. divisioonassa. Shelbourne on voittanut 12 kertaa Irlannin mestaruuden. Viimeisin mestaruus on vuodelta 2006. FAI Cupin Shelbourne on voittanut seitsemän kertaa. Seura on perustettu vuonna 1895.
Mestaruudet

Irlannin mestaruus:
1925–26, 1928–29, 1930–31, 1943–44, 1946–47, 1952–53, 1961–62, 1991–92, 1999–2000, 2001–02, 2003, 2004, 2006, 2024
FAI Cup
1938–39, 1959–60, 1962–63, 1992–93, 1995–96, 1996–97, 1999–2000
LM GTE

LM GTE (Le Mans Grand Touring Endurance) oli autokilpailuluokka, jota käytettiin FIA World Endurance Championship -sarjassa (FIA WEC). Luokan autot perustuivat tuotantomalleihin. Sarja oli aloitettu vuonna 2011 ja luokassa olivat mukana automerkit Aston Martin, BMW, Ferrari, Ford ja Porsche. Sarjan autojen oli perustuttava automalliin, joka on 2- tai 2+2-paikkainen ja 2-ovinen ja jonka pitää olla myynnissä. Sarjan kuljettajat ovat ammattilaisia ja tallit ovat tehdastalleja.
Kilpailijat jaettiin LMGTE Pro ja LMGTE Am -luokkiin, joista Pro on tarkoitettu ammattilaiskuljettajille ja Am amatöörikuljettajille.
Automobile Club de l’Ouestin (ACO) ilmoituksen mukaan suositut FIA GT3 -autot korvaavat GTE-luokan Le Mansin 24 tunnin ajoissa vuodesta 2024 edullisempana ja yksinkertaisempana vaihtoehtona. Tämän seurauksena myös FIA WEC, Le Mansin 24 tunnin ajot ja IMSA Sportscar Championship seuraavat lähemmin toisiaan. Myös European Le Mans Series siirtyi GT3-luokan autoihin sekä Pro-Am-luokitukseen.
GTE-luokka on peräisin GT2-luokasta, joka oli käytössä ennen WEC-sarjaa. ACO:lla oli kaksi luokkaa, joista GT1-luokassa ajoivat ammattilaiset ja GT2-luokassa amatöörit tai muut kuljettajat. Vuonna 2011 kasvavien kustannusten johdosta ACO hylkäsi GT1-luokan ja GT2-luokasta tuli GTE, joka jaettiin Pro- ja Am-luokkiin. GTE-luokka otettiin mukaan WEC-sarjaan sen ensimmäiselle kaudelle vuonna 2012.
Jaan Poska

| Jaan Poska |
| --- | --- |
 Jaan Poska.
Viron kuvernementin kuvernementtikomissaari
 18. maaliskuuta 1917 – 27. lokakuuta 1917  
Seuraaja:  Jaan Anvelt (Viron työväenkommuunin johtaja)
Ulkoministeri
 24. helmikuuta 1918 - 20. syyskuuta 1919  
Seuraaja:  Ants Piip
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1866 Laiuse, Liivinmaan kuvernementti
Kuollut: 7. maaliskuuta 1920 (54 vuotta) Tallinna, Viro
Jaan Poska (24. tammikuuta (J: 12. tammikuuta) 1866 Laiuse – 7. maaliskuuta 1920 Tallinna) oli virolainen poliitikko, joka toimi Tallinnan kaupunginjohtajana 1913–1917 sekä Venäjän väliaikaisen hallituksen nimittämänä kuvernööriä vastaavana Viron kuvernementtikomissaarina huhtikuusta marraskuuhun 1917.
Valmistuttuaan Poska aloitti asianajajana Tallinnassa ja ajoi varsinkin talonpoikien asioita aatelia vastaan. Hänet valittiin 1905 virolaisten äänillä Tallinnan kaupunginpääksi. Hän  puolusti tehtävässä virolaisten kansallisia etuja. Vallankumouksen puhjettua Poska nimitettiin 1917 valtakunnankomissaariksi Viroon, ja hän liittyi sitten Viron itsenäisyyden ajajiin. Marraskuussa 1917 bolsevikit syrjäyttivät hänet virasta. Saksalaisten valtauksen päätyttyä ja Viron julistauduttua itsenäiseksi Poska oli väliaikaisessa hallituksessa ulkoasiainministeri ja pääministerin sijainen. Hän oli myös Lontoossa ja Pariisissa käyneen lähetyskunnan johtaja. Hänet valittiin kansanpuolueen ehdokkaana kansalliskokoukseen, missä osallistui varsinkin perustuslain säätämiseen. Venäjän kanssa käydyissä rauhanneuvotteluissa hän johti neuvotteluja ja vaikutti virolaisten puolella Tarton rauhan solmimiseen helmikuussa 1920.
Poska järjesti maapäivien vaalit kesällä 1917 vasemmiston toimeenpanevien komiteoiden lykkäyspyrkimyksistä huolimatta. Myöhemmin Poska toimi vuonna 1920 Viron ja Neuvosto-Venäjän välisen Tarton rauhansopimuksen neuvotelleen virolaisen rauhanvaltuuskunnan puheenjohtajana sekä Viron ensimmäisenä ulkoministerinä. Hän kuoli kuukauden kuluttua Tarton rauhansopimuksen solmimisesta.
Poska allekirjoittamassa Tarton rauhansopimusta vuonna 1920.
Jaan Poskan kuolinnaamio.
Flutter

| Flutter |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Google
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  Alpha (v0.0.6)
Vakaa versio:  3.10.2 / 24.5.2023
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Ohjelmistokehys
Alusta:  Android iOS Linux MacOS Windows
Ohjelmointikielet:  C, C++, Dart 
Lisenssi:  BSD-lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Flutter on avoimen lähdekoodin käyttöliittymäkehitystyökalu, jonka Google on kehittänyt. Sen avulla ohjelmistosuunnittelijat voivat rakentaa natiiveja sovelluksia useille eri alustoille yhdestä koodipohjasta Dart-ohjelmointikiellä.
Flock on Flutterista tehty forkki, jonka tarkoituksena on lisätä bugikorjauksia ja uusia ominaisuuksia. Flock on aloitettu johtuen Googlen prioriteettien muuttumisesta ja Flutterin kehityksen hidastumisesta.
Historia

Flutterin ensimmäinen versio julkaistiin nimellä "Sky". Se esiteltiin Dart-päivämääräkonferenssissa vuonna 2015. Sky rajoittui alun perin vain Android-laitteille, mutta ideana oli luoda ohjelmisto, joka voisi tuottaa 120 kuvaa sekunnissa jatkuvasti.
Vuonna 2017 Google julkaisi Flutterin ensimmäisen betaversion. Tämä alkuperäinen versio tarjosi jo useita merkittäviä ominaisuuksia, kuten Hot Reload -ominaisuuden, joka mahdollisti välittömän koodimuutosten esikatselun ilman sovelluksen uudelleenkäynnistämistä.
Flutterin 1.0 versio julkistettiin vuoden 2018 lopussa, joka laajensi tukensa iOS:lle ja tarjosi kehittäjille vakaan alustan rakentaa korkealaatuisia sovelluksia molemmille suosituimmille mobiilialustoille.
Vuoden 2021 maaliskuussa Google julkaisi Flutter 2:n. Tämä merkittävä päivitys toi virallisen tuen verkkosovelluksille uuden Canvas Kit -renderöinnin ja verkkosovelluksille tarkoitettujen widgettien avulla, sekä aikaisen tuen työpöytäsovelluksille Windowsille, macOS:lle ja Linuxille sekä parannetut Add-to-App -API:t. Tämä julkaisu käytti myös Dart 2.0:aa, joka sisälsi äänilukotuksen (sound null-safety), aiheuttaen monia rikkinäisiä muutoksia ja ongelmia useissa ulkoisissa paketeissa. Flutter-tiimi kuitenkin tarjosi ohjeita ja työkaluja näiden ongelmien lieventämiseksi.
Syyskuun 8. päivänä 2021 Google julkaisi Dart 2.14:n ja Flutter 2.5:n. Päivitys toi parannuksia Androidin koko näytön tilaan ja Google'n uusimpaan Material Design -versioon, joka tunnetaan nimellä "Material You". Dart sai kaksi uutta päivitystä, joissa standardoitiin lint-ehdot ja merkittiin tuki Apple Siliconille vakaaksi.
Toukokuun 12. päivänä 2022 Google ilmoitti Flutter 3:n ja Dart 2.17:n julkaisusta. Tämä päivitys laajensi tuettujen alustojen kokonaismäärän kuuteen, mukaan lukien vakaa tuki Linuxille ja macOS:lle sekä Intel- että Apple Silicon -prosessoreilla.
Elokuun 30. päivänä 2022 julkaistiin Flutter 3.3. Tämä julkaisu sisälsi Objective-C:n ja Swiftin interop-tuen ja varhaisen esikatselun uudesta renderöintimoottorista nimeltä "Impeller", jonka tavoitteena on vähentää nykimistä, joka johtuu shader-kompilaatiosta.
Tammikuun 25. päivänä 2023 julkaistiin Flutter 3.7.
Tekniikka

Flutterin rakenne perustuu neljään pääkomponenttiin: Dart-ohjelmointikieleen, Flutter-moottoriin, Foundation-kirjastoon ja Widget-kirjastoihin.
Dart: Flutter käyttää Dartin ohjelmointikieltä, joka on Googlen kehittämä. Dart tukee sekä AOT (Ahead Of Time) -kompilointia, joka on tärkeä korkean suorituskyvyn saavuttamiseksi, että JIT (Just In Time) -kompilointia, joka mahdollistaa Hot Reload -ominaisuuden ja tukee kehittäjää sovelluksen kehittämisprosessissa.
Flutter-moottori: Flutter-moottori on kirjoitettu pääasiassa C++:lla ja se tarjoaa alhaisen tason renderöinnin. Se tarjoaa pääsyn Skia-kirjaston palveluihin ja käyttää Dartia sekä perus- että käyttöliittymäkerroksen koodina.
Foundation-kirjasto: Tämä Dartilla kirjoitettu kirjasto tarjoaa korkean tason abstraktioita, jotka käyttävät Flutter-moottoria. Se tarjoaa myös satoja luokkia, jotka sisältävät keskeiset, yleiskäyttöiset algoritmit ja apuohjelmat.
Widgetit: Flutterin käyttöliittymä rakennetaan widgeteistä, jotka ovat käyttöliittymän peruselementtejä. Jokainen widget on itsenäinen ja voi sisältää muita widgettejä luoden hierarkisen rakenteen.
Ominaisuudet

Flutterin keskeiset ominaisuudet sisältävät Hot Reload -ominaisuuden, widget-pohjaisen järjestelmän, yhden koodipohjan useille alustoille ja hyvän suorituskyvyn.
Hot Reload: Tämä ominaisuus mahdollistaa muutosten tekemisen koodiin lennossa ja niiden välittömän esikatselun, mikä tekee sovelluksen debuggaamisesta ja iteroinnista huomattavasti nopeampaa.
Widget-pohjainen: Flutterin käyttöliittymä on rakennettu widgeteistä. Ne ovat kuin rakennuspalikoita, jotka auttavat luomaan räätälöityjä ja monimutkaisia käyttöliittymiä.
Yksi koodipohja: Flutter mahdollistaa sovelluksen kehittämisen Androidille, iOS:lle, Webille, Windowsille, Linuxille ja MacOS:lle samalla koodipohjalla. Tämä vähentää kehityksen aikaa ja yksinkertaistaa ylläpitoa.
Suorituskyky: Koska Flutter kompiloi Dart-koodin natiiviksi koodiksi, se pystyy tarjoamaan erinomaisen suorituskyvyn.
Esimerkkejä sovelluksista

Useat tunnetut yritykset ovat jo hyödyntäneet Flutteria sovellustensa kehittämisessä. Esimerkkeinä ovat:
Alibaba: Maailman suurimpiin kuuluva verkkokauppa Alibaba on käyttänyt Flutteria mobiilisovelluksensa kehittämisessä.
Google Pay: myös Googlen omat sovellukset, kuten Google Pay, on rakennettu Flutterin avulla.
Reflectly: Reflectly, suosittu mindfulness- ja päiväkirjasovellus, rakennettiin alun perin natiivilla koodilla, mutta yritys päätti siirtyä Flutteriin sen joustavuuden ja suorituskyvyn vuoksi.
Songs from the Big Chair

| Songs from the Big Chair Tears for Fears |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1984 (”Broken (live)” nauhoitettu joulukuussa 1983 Hammersmith Apollossa)
 Julkaistu: 25. helmikuuta 1985
 Tuottaja(t): Chris Hughes
 Tyylilaji: uusi aalto, pop
 Kesto: 41.19
 Levy-yhtiö: Fontana/Mercury/Phonogram
Listasijoitukset
  Billboard 200: 1.  Suomen virallinen lista: 11.
Tears for Fearsin muut julkaisut
| The Hurting 1983 | Songs from the Big Chair 1985 | The Seeds of Love 1989 |
Singlet albumilta Songs from the Big Chair
 ”Mothers Talk” Julkaistu: 6. elokuuta 1984  ”Shout” Julkaistu: 23. marraskuuta 1984  ”Everybody Wants to Rule the World” Julkaistu: 22. maaliskuuta 1985  ”Head over Heels” Julkaistu: 10. kesäkuuta 1985  ”I Believe (A Soulful Re-Recording)” Julkaistu: 30. syyskuuta 1985
Songs from the Big Chair on brittiläisen popyhtyeen Tears for Fearsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin Phonogram Records -levy-yhtiöllä 25. helmikuuta 1985. Se sijoittui 2. sijalle Britannian albumilistalla ja 1. sijalle Yhdysvalloissa sekä Kanadassa. Albumilta julkaistiin kansainvälisesti hittikappaleita olleet ”Mothers Talk”, ”Shout”, ”Everybody Wants to Rule the World”, ”Head Over Heels” sekä ”I Believe”. Songs from the Big Chair pysyy yhtyeen parhaiten myyneenä albumina tänäpäivänäkin.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan sijalle 11. ja pysyi listalla 12 viikkoa.
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanoittaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Shout | Roland Orzabal, Ian Stanley | 6.32 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Working Hour | Orzabal, Stanley, Manny Elias | 6.30 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Everybody Wants to Rule the World | Orzabal, Stanley, Chris Hughes | 4.10 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Mothers Talk | Orzabal, Stanley | 5.09 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanoittaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I Believe | Orzabal | 4.53 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Broken | Orzabal | 2.38 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Head over Heels / Broken (Live) | Orzabal, Curt Smith | 5.01 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Listen | Orzabal, Stanley | 6.48 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic:
Consequence of Sound: A+
Pitchfork: 8.9/10
Pekka Orasmaa

Pekka Johannes Orasmaa (s. 2. joulukuuta 1946 Mäntyharju) on suomalainen juristi, joka toimi työtuomioistuimen presidenttinä vuosina 1994–2010.
Ura

Orasmaa valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseosta vuonna 1965 ja oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1970. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1975.
Orasmaa työskenteli Tie- ja vesirakennushallituksen asiamiehenä vuonna 1971, oikeusministeriössä eri tehtävissä vuosina 1971–1975, Helsingin hovioikeuden ylimääräisenä hovioikeudenviskaalina vuosina 1975–1976 ja Vantaan tuomiokunnan käräjätuomarina vuosina 1976–1988. Hän työskenteli työtuomioistuimessa työtuomioistuinneuvoksena vuosina 1988–1994 ja presidenttinä vuosina 1994–2010. Lisäksi hän on toiminut erityisasiantuntijana lainvalmistelukunnassa, oikeusministeriön oikeushallinto-osaston erityisasiantuntijana vuosina 1982–1984 ja turvapaikkalautakunnan varapuheenjohtajana vuosina 1991–1994.
Orasmaa on toiminut useissa luottamustehtävissä eri järjestöissä, kuten Suomen kihlakunnan- ja kärjätuomarit ry:n hallituksen varajäsenenä ja jäsenenä vuosina 1978–1982, Suomen Kriminalistiyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuosina 1978–1986, Työoikeudellisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1995–2009 ja puheenjohtajana 2003–2009, European Association of Labour Courts -yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1996–2010 ja presidenttinä 2001–2003 sekä Kansainvälisen työ- ja sosiaaliturvaoikeuden yhdistyksen hallituksen jäsenenä 2003–2009.
Orasmaa sai Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkin vuonna 2004. Vuonna 2010 hänet valittiin työoikeudellisen yhdistyksen kunniajäseneksi.
Julkaisuja

(toim.): Työtuomioistuin 50 vuotta.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1997.  ISBN 951-640-974-1
Kröger, Tarja; Orasmaa, Pekka: Vuosilomalaki.  (2. uudistettu painos (1. painos 2006))  Helsinki:  Talentum, 2015.  ISBN 978-952-14-2492-2
Pukinpensaat

| Pukinpensaat |
| --- | --- |
 Kiinanpukinpensas (Lycium chinense)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Alaheimo::  Solanoideae
Suku::  Pukinpensaat Lycium  L.
 Pukinpensaiden suvun levinneisyys
Katso myös
   Pukinpensaat Wikispeciesissä   Pukinpensaat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pukinpensaat (Lycium) on kasvisuku koisokasvien heimossa. Sukuun kuuluu noin 90(–100) lajia, jotka kasvavat subtrooppisella ja lauhkealla vyöhykkeellä kaikilla mantereilla. Pukinpensaat ovat tavallisesti kuivilla paikoilla kasvavia piikkisiä, punamarjaisia pensaita.
Euroopassa viljellään Skandinavian eteläosia (Ruotsi, Norja ja Tanska) myöten koristekasveina kahta suvun kiinalaisperäistä lajia, pukinpensasta (Lycium barbarum) ja kiinanpukinpensasta (Lycium chinense). Näitä lajeja viljellään myös hyötykasveina, koska niistä saadaan goji-marjoja. Goji-marjat ovat raaka-aine kiinalaisessa lääketieteessä.
Lajeja

aitapukinpensas eli pukinpensas (pukinkoiso) (Lycium barbarum)
joulupukinpensas (Lycium carolinianum)
kiinanpukinpensas (Lycium chinense)
piikkipukinpensas (Lycium europaeum)
säkkäräpukinpensas (Lycium intricatum)
egyptinpukinpensas (Lycium schweinfurthii)
Aitapukinpensaan kukka.
Aitapukinpensaan marjoja.
Piikkipukinpensas.
Lycium fremontii.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pukinpensaat – Lycium
Madame Web (elokuva)

| Madame Web |
| --- | --- |

Ohjaaja:  S. J. Clarkson
Käsikirjoittaja:   Matt Sazama  Burk Sharpless  Claire Parker  S. J. Clarkson 
Tarina:   Kerem Sanga  Matt Sazama  Burk Sharpless 
Perustuu:  Denny O’Neilin ja John Romita Jr.:n sarjakuvahahmoon Madame Web
Tuottaja:  Lorenzo di Bonaventura
Säveltäjä:  Johan Söderqvist
Kuvaaja:  Mauro Fiore
Leikkaaja:  Leigh Folsom Boyd
Pukusuunnittelija:  Ngila Dickson
Pääosat:   Dakota Johnson  Sydney Sweeney  Isabela Merced  Celeste O’Connor  Tahar Rahim 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures  Di Bonaventura Pictures  Marvel Entertainment  TSG Entertainment 
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment
Ensi-ilta:   2024-2-1212. helmikuuta 2024 (Regency Village Theatre)  2024-2-1414. helmikuuta 2024 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80-100 miljoonaa dollaria
Tuotto:  100 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Madame Web on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin samannimiseen sarjakuvahahmoon. Se on Sony’s Spider-Man Universen neljäs elokuva. Elokuvan ohjasi S. J. Clarkson, joka myös käsikirjoitti sen yhdessä Matt Sazaman, Burk Sharplessin ja Claire Parkerin kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Dakota Johnson, Sydney Sweeney, Isabela Merced, Celeste O’Connor ja Tahar Rahim.
Madame Web sai maailmanensi-iltansa Regency Village Theatressa 12. helmikuuta 2024. Elokuvateattereihin se ilmestyi 14. helmikuuta 2024.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dakota Johnson  | … |  Cassandra ”Cassie” Webb / Madame Web   |
|  Sydney Sweeney  | … |  Julia Carpenter   |
|  Isabela Merced  | … |  Anya Corazon   |
|  Celeste O’Connor  | … |  Mattie Franklin   |
|  Tahar Rahim  | … |  Ezekiel Sims   |
|  Mike Epps  | … |  O’Neil   |
|  Emma Roberts  | … |  Mary Parker   |
|  Adam Scott  | … |  Ben Parker   |
|  Kerry Bishé  | … |  Constance Webb   |
|  Zosia Mamet  | … |  Amaria   |
|  José María Yazpik  | … |  Santiago   |
|  Jill Hennessy  | … |  NSA:n agentti   |
|  Josh Drennen  | … |  Julian isä   |
|  Yuma Feldman  | … |  Julian velipuoli   |
|  Kathy-Ann Hart  | … |  Susan O’Neil   |
Aiheesta muualla

Madame Web Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Oulunkylän yhteiskoulu

| Oulunkylän yhteiskoulu |
| --- | --- |

 Oulunkylän yhteiskoulun rakennuksia vuonna 2016.
Sijainti:  Siltavoudintie 24, Helsinki
Koordinaatit:  60.2359686°N, 24.9634427°E
Tyyppi:  yläkoulu, lukio
Perustettu:  1924
Rehtori:  Mirva Lindström
Luokat:  7–9 (peruskoulu), 1–4 (lukio)
Oppilaita:  n. 530 (peruskoulu, 2022) n. 410 (lukio, 2022) n. 940 (yhteensä, 2022)
Verkkosivut
Oulunkylän yhteiskoulu eli OYK, lempinimeltään Ogeli on Siltavoudintiellä, Oulunkylässä, Helsingissä sijaitseva yksityinen koulu, johon kuuluu lukio ja yläkoulu. Nykyinen koulurakennus valmistui vuonna 1956, ja sitä laajennettiin vuonna 1995. Yläasteella on musiikkiluokka, liikuntaluokka sekä matemaattis-luonnontieteellinen painotusluokka. Lukiossa on yleislinja, luonnontiedelinja ja musiikkilinja. Lukiossa voi suorittaa teatterin, kotitalouden, musiikin, liikunnan ja kuvataiteen lukiodiplomit sekä saksan kielidiplomin (Deutsches Sprachdiplom) tasot I ja II ja ranskan kielidiplomin DELF tasot A2, B1 ja B2. Koulun rehtorina toimii Mirva Lindström.
Vuonna 2022 yläkoulussa oli noin 530 oppilasta ja lukiossa noin 410 opiskelijaa. Opettajia on noin 80. Kesällä 2023 lukion yleislinjalle alin hyväksytty keskiarvo oli 8,67. Oulunkylän yhteiskoulu oli kevään 2017 ylioppilaskokeiden kaikkien kokeiden tulosten keskiarvon perusteella Suomen kymmenenneksi paras lukio.