stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Serbia kesäolympialaisissa 2020
Joukkue > Uinti

Neljä serbialaista uimaria on rikkonut olympialaisten A-rajan.
| Urheilija | Matka | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Miesten 200 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 800 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 100 m rintauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Naisten 400 m sekauinti |  |  |  |  |  |  |  |
Joukkue > Vesipallo

Serbia on varmistanut paikan miesten turnaukseen voitettuaan Vesipallon maailmanliigan vuonna 2019.
Joukkue > Yleisurheilu

Yleisurheilussa serbialaiset urheilijat ovat rikkoneet kaksi tulosrajaa.
| Urheilija | Laji | Karsinta> Tulos | Karsinta> Sija | Loppukilpailu> Tulos | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Miesten kuulantyöntö |  |  |  |  |
|  | Naisten pituushyppy |  |  |  |  |
Shprintzen–Goldbergin oireyhtymä

Shprintzen–Goldbergin oireyhtymä on erittäin harvinainen geneettinen oireyhtymä, joka aiheuttaa luusto- ja sidekudosmuutoksia sekä kehitysvammaisuutta.
Shprintzen–Goldbergin oireyhtymälle tyypillisiin luustomuutoksiin kuuluvat esimerkiksi kraniosynostoosi ja kasvojen luissa ilmenevät luutumishäiriöt. Potilailla on myös harju- ja kuopparintaisuutta, skolioosia ja nivelten yliliikkuvuutta. Heillä on tyypillisesti marfanoidinen olemus. Sormet voivat olla hyvin hoikat ja raajat epätavallisen pitkät. Napatyriä on myös esiintynyt. Shprintzen–Goldbergin oireyhtymään liittyy usein poikkeavia kasvonpiirteitä, joille ominaisia ovat hypertelorismi, eksoftalmus, korkea ja kaareva kitalaki sekä pieni leuka. Usein syntymä tapahtuu laskettuun aikaan eivätkä vastasyntyneiden paino, pituus ja päänympärys poikkea normaalijakaumusta. Lapsuudessa todetaan usein hypotonia sekä motorisia ja kognitiivisia kehitysviiveitä. Oireyhtymään kuuluva kehitysvammaisuus on ollut lievää tai keskivaikeaa. Oireyhtymään saattaa joskus liittyä hydrokefalia. Sen muita piirteitä voivat olla sydämen poikkeavuudet.
Shprintzen–Goldbergin oireyhtymä johtuu erilaisista mutaatioista kromosomissa 1 sijaitsevasta SKI-geenissä. Joskus mutaatio ilmenee myös muissa geeneissä. Eräissä tapauksissa taudin taustalla oleva geenivirhe on jäänyt tunnistamatta. Shprintzen–Goldbergin oireyhtymä on useimmiten johtunut sporadisesta uudesta mutaatiosta, mutta sillä on autosomaalinen, vallitseva periytymistapa. Oireyhtymän esiintyvyys on arviolta vain alle yksi miljoonasta. Oirekuvassa on huomattavia samankaltaisuuksia Marfanin ja Loeys–Dietzin oireyhtymien kanssa. Shprintzen–Goldbergin oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Se koostuu kirurgisista menetelmistä sekä fysio-, toiminta- ja puheterapian tarjoamasta tuesta. Potilaiden elinikää saattavat lyhentää mahdolliset sydämeen liittyvät tai muut komplikaatiot. Shprintzen–Goldbergin oireyhtymän kuvasivat ensimmäisinä vuonna 1982 Robert J. Shprintzen ja Rosalie B. Goldberg.
Shan (osavaltio)

| Shan |
| --- | --- |
 lippu

Valtio:  Myanmar
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shan on osavaltio Myanmarissa. Osavaltion koillispuolella sijaitsee Kiinan Yunnanin maakunta, itäpuolella Laos, etelässä Thaimaa ja lännenpuolella viisi Myanmarin hallinnollista aluetta tai osavaltiota. Näistä lounaassa sijaitsevat Kayah ja Kayin, lännessä Mandalay, luoteessa Sagaing ja pohjoisessa Kachin. Osavaltio on suurin maan 14 hallintoalueesta, sen pinta-ala on 155 800 neliökilometriä. Osavaltio on valtaosin maalaismaista, suurempia kaupunkeja on kolme: Lashio, Kengtung, ja osavaltion pääkaupunki Taunggyi.
Osavaltion nimi juontuu shan-kansasta, joka on yksi alueella asuvista etnisistä ryhmistä.
Vuonna 2014 osavaltion väkiluku oli 5,8 miljoonaa.
Osavaltion pohjoisosissa tuotetaan esimerkiksi myanmarilaista teetä.
Piirikunnat

Osavaltio jakautuu 11 piirikuntaan:
Taunggyi
Loilem
Kyaukme
Muse
Laogai
Kunlong
Lashio
Keng Tung
Mong Hsat
Mong Hpayak
Tachileik
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shan (osavaltio) Wikimedia Commonsissa
Myanmar Census 2014 Main Data Release Myanmar Census 2014.  3.6.2015. United Nations Population Fund, countryoffice.unfpa.org/myanmar. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.1.2016. (englanniksi)
Shan Maps Myanmar Information Management Unit. Arkistoitu 14.3.2012. Viitattu 17.10.2011. (englanniksi)
Myanmarin hallinnollinen jako
Osavaltiot: Chin • Kachin • Kayah • Kayin • Mon • Rakhine • Shan
Alueet: Ayeyarwady • Bago • Magway • Mandalay • Sagaing • Tanintharyi • Yangon
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Sinimarliini

| Sinimarliini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Purjekalat Istiophoridae
Suku::  Marliinit Makaira
Laji::  nigricans
Kaksiosainen nimi
 Makaira nigricans  (Lacépède,1802) 
 Sinimarliinin levinneisyys
Katso myös
   Sinimarliini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinimarliini eli purjemarliini (Makaira nigricans) on purjekalojen heimoon kuuluva marliinikala. Se on lihansyöjä, joka käyttää ravinnokseen monenlaisia eliöitä lähellä veden pintaa. Sinimarliini on suosittu ja arvostettu saalis urheilukalastuksessa.
Koko ja ulkonäkö

Sinimarliininaaras voi saavuttaa 4,3 metrin pituuden ja 540 kg painon. Painoennätys on 636 kg. Koiraat kasvavat hitaammin ja pienemmiksi kuin naaraat.
Sinimarliinin ruumis on päältä koboltinsininen ja alta hopeanvalkoinen. Sinisessä osassa on korkeussuuntaisia valkoisia raitoja. Otsa on hyvin korkea; ruumis on edestä paksu ja se kapenee taaksepäin. Yläleuka on pidentynyt keihäänmuotoiseksi. Pyrstö on korkea ja puolikuun muotoinen. Selkäevä on aivan edessä korkea ja matalampi takana.
Levinneisyys

Sinimarliinia esiintyy Atlantin valtameressä. Pääasiassa sen elinalueen rajat ovat etelässä Hyväntoivonniemen ja Rio de la Platan välillä, pohjoisessa Espanjan luoteisrannikon ja Newfoundlandin eteläosien välillä. 
Sinimarliinia esiintyy myös muissa merissä, muun muassa eteläisellä intian valtamerellä se on suosittu urheilukalastuksen kohde.
Lisääntyminen

Sinimarliinit saavuttavat sukukypsyyden 2-4 vuoden iässä. Lisääntymisaika on myöhäiskesästä syksyyn; kuteminen tapahtuu toukokuussa. Naaras voi kutea neljäkin kertaa yhtenä kutuaikana, kerrallaan jopa 7 miljoonaa mätimunaa, joista kukin 1 mm läpimitaltaan. Mätimunista vain harvat saavuttavat sukukypsyyden.
Koiraiden on todettu saavuttaneen 18:n ja naaraiden 27 vuoden iän.
Ravinto

Sinimarliinin pääravintoa ovat pääasiassa kalmarit, mustekalat ja pienet tai keskikokoiset kalat. Sen uskotaan käyttävän pitkää keihäsmäistä yläleukaansa saaliin tainnuttamiseen.
Taloudellinen merkittävyys

Sinimarliini saadaan tavallisesti saaliiksi sivusaaliina tonnikaloille tarkoitetuissa pitkäsiimoissa. Lajilla on kuitenkin kaupallista arvoa ympäri maailman. Vuonna 2000 sinimarliinia kalastettiin yhteensä 3064 tonnia. Sen liha on hyvänlaatuista, vaaleaa ja runsasrasvaista. Lihaa arvostetaan erityisesti Japanissa, missä sitä käytetään erityisesti sashimin valmistukseen.
Urheilukalastuksessa sinimarliini on erittäin haluttu ja arvostettu saalis.
Sinimarliinin lihaa
Sirppipääskykahlaaja

| Sirppipääskykahlaaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Lari
Heimo::  Pääskykahlaajat Glareolidae
Suku::  Stiltia  Gray, 1855
Laji::  isabella
Kaksiosainen nimi
 Stiltia isabella  (Vieillot, 1816) 
Katso myös
   Sirppipääskykahlaaja Wikispeciesissä   Sirppipääskykahlaaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sirppipääskykahlaaja (Stiltia isabella) on australialainen rantalintu ja sukunsa ainoa laji. Sen elinympäristö käsittää mantereen itä- ja pohjoisosien kuivat seudut. Sateisina kausina se siirtyy etelämmäs kuivemmille seuduille. Se talvehtii Australian pohjoisosissa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Indonesiassa. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot 1816.
Shree Man Gambhira

Shree Man Gambhira (”Kruunatkoon kunnia sinut”), on Nepalin aiempi kansallislaulu, joka samalla oli ylistyslaulu maan hallitsijalle. Laulu otettiin käyttöön 1962. Laulun on säveltänyt Bakhat Bahadur Budhapirthi vuonna 1899 ja sen on sanoittanut Sri Chakra Pani Chalise vuonna 1924. Kevään 2006 mielenosoitusten myötä kuninkaan valta-asemaa vähennettiin ja kansallislaulun tilalle otettiin virallisesti 3. elokuuta 2007 lähtien Sayaun Thunga Phool Ka (”Me nepalilaiset olemme satojen kukkasten seppele”), jonka on kirjoittanut Pradeep Kumar Rai (taiteilijanimi Buakul Mahila) ja säveltänyt Ambar Gurung.
Aiheesta muualla

Kuuntele Nepalin kansallislaulu
Jin Akanishi

Jin Akanishi (jap. 赤西仁, s. 4. heinäkuuta 1984 Tokio, Japani) on japanilainen laulaja-näyttelijä ja yhtye Kat-tunin entinen jäsen. Akanishi kuuluu Johnny’s jimusho -tuotantoyhtiön listoille. Akanishi ilmoitti 13. lokakuuta 2006 lähtevänsä Los Angelesiin opiskelemaan ja palasi sieltä takaisin 19. huhtikuuta 2007, jolloin ryhtyi aktiivisemmaksi yhtyeessään. Akanishi kuitenkin erosi yhtyeestä vuonna 2010. Akanishi on naimisissa näyttelijä Meisa Kurokin kanssa.
Studioalbumit

Olympos (2010)
Japonicana (2012)
#JustJin (2013)
Me (2015)
Audio Fashion (2016)
Blessèd (2017)
Thank You (2019)
Filmografia

Elokuvat
Bandage (2010)
47 Ronin (2013)
Televisio
Ppoi (NTV, 1999)
Kowai nichiyōbi (1999)
Best Friend (1999)
Taiyō wa Shizumanai (Fuji TV, 2000)
Haregi, koko ichiban (NHK, 2000)
Omae no yukichi ga naite iru (TV Asahi, 2001)
X’mas nante daikirai (NTV, 2004)
Gokusen, 2. kausi (NTV, 2005)
Anego (NTV, 2005)
Yukan club (NTV, 2007)
Aiheesta muualla

Akanishi Jin
Johann Ulrich Steigleder

Johann Ulrich Steigleder (22. maaliskuuta 1593 Schwäbisch Hall – 10. lokakuuta 1635 Stuttgart) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri.
Steigleder oli kotoisin urkuriperheestä. Vuonna 1613 hän pääsi urkurin virkaan Lindau im Bodenseehen. Vuodesta 1617 hän työskenteli Stuttgartin Stiftskirchen urkurina, ja vuodesta 1627 hän oli myös Württembergin hovin muusikko. Steigleder julkaisi sävellyksiään nuottikirjoissa Ricercar Tabulatura (1624) ja Tabulaturbuch (1627).
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Jean-Marc Germain

| Jean-Marc Germain |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  S&D-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1966 (ikä 58) Lyon, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosialistinen puolue
Aiheesta muualla
jeanmarcgermain.fr
Jean-Marc Germain (s. 12. kesäkuuta 1966 Lyon, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Germain edustaa sosialistista puoluetta. Germain on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Marc Germain Wikimedia Commonsissa
Jean-Marc Germain Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Jean-Marie Kélétigui

Jean-Marie Kélétigui (12. toukokuuta 1932 – 31. elokuuta 2010) oli norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. heinäkuuta 1960 ja nimitettiin Katiolan hiippakunnan piispaksi 7. heinäkuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emile Durrheimer, jota avustivat Laurent Yapi ja Jean-Baptiste Maria Cissé.
Kélétigui erosi tehtävistään 10. lokakuuta 2002.
Italian Grand Prix 2014

|  Italian Grand Prix 2014  |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2014. 

Päivämäärä:  7. syyskuuta 2014
Rata:  Autodromo Nazionale Monza
Sijainti:  Monza, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,793 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 306,720 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.24,109
Palkintokoroke
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Toinen:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Kolmas:   Felipe Massa   (Williams)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.28,004 (kierroksella 29)
Kilpailun voittaja Lewis Hamilton.
Italian Grand Prix 2014 (virallisesti Formula 1 Gran Premio d'Italia 2014) oli Formula 1 -kauden 2014 13. osakilpailu, joka ajettiin 7. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5. syyskuuta | 10:00–11:30 | 11:00–12:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 21–22 °C | 26–28 °C | 68–73 % |
| 5. syyskuuta | 14:00–15:30 | 15:00–16:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 24–25 °C | 35–41 °C | 55–62 % |
| 6. syyskuuta | 11:00–12:00 | 12:00–13:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 23 °C | 36 °C | 63 % |
| 6. syyskuuta | 14:00–15:00 | 15:00–16:00 | Aika-ajot |  Aurinkoinen | 26 °C | 46 °C | 48 % |
| 7. syyskuuta | 14:00–16:00 | 15:00–17:00 | Kilpailu |  Aurinkoinen | 25 °C | 37–42 °C | 59 % |
Lähde:
Vapaat harjoitukset

Lotuksen kolmoskuljettaja Charles Pic ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Romain Grosjeanin tilalla. Force Indian Daniel Juncadella ajoi Sergio Pérezin tilalla, Sauberin Giedo van der Garde ajoi Adrian Sutilin tilalla ja Caterhamin Roberto Merhi ajoi Kamui Kobayashin tilalla.
Tulokset > Aika-ajo

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika (1 > erä) | Aika (2 > erä) | Aika (3 > erä) | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1.25,363 | 1.24,560 | 1.24,109 | 1 |
| 2 | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 1.25,493 | 1.24,600 | 1.24,383 | 2 |
| 3 | 77 |  Valtteri Bottas | Williams–Mercedes | 1.26,012 | 1.24,858 | 1.24,697 | 3 |
| 4 | 19 |  Felipe Massa | Williams–Mercedes | 1.25,528 | 1.25,046 | 1.24,865 | 4 |
| 5 | 20 |  Kevin Magnussen | McLaren–Mercedes | 1.26,337 | 1.25,973 | 1.25,314 | 5 |
| 6 | 22 |  Jenson Button | McLaren–Mercedes | 1.26,328 | 1.25,630 | 1.25,379 | 6 |
| 7 | 14 |  Fernando Alonso | Ferrari | 1.26,514 | 1.25,525 | 1.25,430 | 7 |
| 8 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull–Renault | 1.26,631 | 1.25,769 | 1.25,436 | 8 |
| 9 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull–Renault | 1.26,721 | 1.25,946 | 1.25,709 | 9 |
| 10 | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 1.26,569 | 1.25,863 | 1.25,944 | 10 |
| 11 | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Renault | 1.26,261 | 1.26,070 |  | 21 |
| 12 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 1.26,689 | 1.26,110 |  | 11 |
| 13 | 25 |  Jean-Éric Vergne | Toro Rosso-Renault | 1.26,140 | 1.26,157 |  | 12 |
| 14 | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 1.26,371 | 1.26,279 |  | 13 |
| 15 | 99 |  Adrian Sutil | Sauber-Ferrari | 1.27,034 | 1.26,588 |  | 14 |
| 16 | 21 |  Esteban Gutiérrez | Sauber-Ferrari | 1.26,999 | 1.26,692 |  | 15 |
| 17 | 13 |  Pastor Maldonado | Lotus-Renault | 1.27,520 |  |  | 16 |
| 18 | 8 |  Romain Grosjean | Lotus-Renault | 1.27,632 |  |  | 17 |
| 19 | 10 |  Kamui Kobayashi | Caterham-Renault | 1.27,671 |  |  | 18 |
| 20 | 17 |  Jules Bianchi | Marussia-Ferrari | 1.27,738 |  |  | 19 |
| 21 | 4 |  Max Chilton | Marussia-Ferrari | 1.28,247 |  |  | 20 |
| 22 | 9 |  Marcus Ericsson | Caterham-Renault | 1.28,562 |  |  | 22 |
107% aika: 1.31,338
Lähde:

Daniil Kvjatin sijoitusta pudotettiin kymmenellä lähtöruudulla, koska hän joutui ottamaan käyttöön ylimääräisen moottorin.
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 53 | 1:19.10,236 | 1 | 25 |
| 2 | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 53 | +3,175 | 2 | 18 |
| 3 | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 53 | +25,026 | 4 | 15 |
| 4 | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 53 | +40,786 | 3 | 12 |
| 5 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull-Renault | 53 | +50,309 | 9 | 10 |
| 6 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 53 | +59,965 | 8 | 8 |
| 7 | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 53 | +1.02,518 | 10 | 6 |
| 8 | 22 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 53 | +1.03,063 | 6 | 4 |
| 9 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 53 | +1.03,535 | 11 | 2 |
| 10 | 20 |  Kevin Magnussen | McLaren-Mercedes | 53 | +1.06,171 | 5 | 1 |
| 11 | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Renault | 53 | +1.11,184 | 21 |  |
| 12 | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 53 | +1.12,606 | 13 |  |
| 13 | 25 |  Jean-Eric Vergne | Toro Rosso-Renault | 53 | +1.13,093 | 12 |  |
| 14 | 13 |  Pastor Maldonado | Lotus-Renault | 52 | +1 kierros | 16 |  |
| 15 | 99 |  Adrian Sutil | Sauber-Ferrari | 52 | +1 kierros | 14 |  |
| 16 | 8 |  Romain Grosjean | Lotus-Renault | 52 | +1 kierros | 17 |  |
| 17 | 10 |  Kamui Kobayashi | Caterham-Renault | 52 | +1 kierros | 18 |  |
| 18 | 17 |  Jules Bianchi | Marussia-Ferrari | 52 | +1 kierros | 19 |  |
| 19 | 9 |  Marcus Ericsson | Caterham-Renault | 51 | +2 kierrosta | Varikko |  |
| 20 | 21 |  Esteban Gutiérrez | Sauber-Ferrari | 51 | +2 kierrosta | 15 |  |
| Kesk. | 14 |  Fernando Alonso | Ferrari | 28 | Moottori | 7 |  |
| Kesk. | 4 |  Max Chilton | Marussia-Ferrari | 5 | Ulosajo | 20 |  |
Lähde:

Marcus Ericsson joutui lähtemään kilpailuun varikolta, koska hän ei noudattanut keltaisia lippuja lauantain harjoituksissa.
Kevin Magnussen sijoittui seitsemänneksi, mutta sai viiden sekunnin aikarangaistuksen puskettua Valtteri Bottaksen ulos radalta.
Esteban Gutiérrez sijoittui 19:ksi, mutta sai 20 sekunnin aikarangaistuksen kolarista Romain Grosjeanin kanssa.
Tulokset > Johtokierrokset

| Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- | --- |
| 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 1–23, 26–28 |
| 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 24–25, 29–53 |
Muuta

Felipe Massan ensimmäinen palkintosija sitten Espanjan GP:n 2013.
Fernando Alonson ensimmäinen keskeytys sitten Malesian GP:n 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian Grand Prix 2014 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Italian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Autodromo Nazionale Monza (1950–1979, 1981–) Autodromo Enzo e Dino Ferrari (1980)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Malesia |  Bahrain |  Kiina |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Itävalta |  Britannia |  Saksa |
|  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Venäjä |  Yhdysvallat |  Brasilia |  Abu Dhabi |  |
John W. Campbellin muistopalkinto

| John W>  Campbellin muistopalkinto |
| --- | --- |
 Campbell Memorial Award -palkintoja.
Palkinnon antaja:  Center for the Study of Science Fiction
Ensimmäinen palkinto:  1973
Virallinen internet-sivu
John W. Campbellin muistopalkinto (engl. John W. Campbell Memorial Award for Best Science Fiction Novel) on vuosittainen tieteiskirjallisuuden palkinto, joka on nimetty Astounding Science Fiction -lehden edesmenneen päätoimittajan John W. Campbellin mukaan. Palkinto annetaan vuoden parhaalle Yhdysvalloissa julkaistulle tieteiskirjalle, ja sitä on jaettu vuodesta 1973 alkaen. Valinnan suorittaa palkintolautakunta.
Vuonna 1976 palkintolautakunnan mielestä yksikään edellisen vuoden ehdokas ei ollut erinomainen, ja se päätti antaa palkinnon takautuvasti vuonna 1970 julkaistulle romaanille. Vuonna 1994 palkinto jäi jakamatta äänestysprosessin ongelmien vuoksi.
Palkitut teokset

1973 - Barry N. Malzberg: Beyond Apollo
1974 (jaettu) - Arthur C. Clarke: Uhka avaruudesta, Robert Merle: Malevil
1975 - Philip K. Dick: Anna kyynelten tulla, pyysi poliisi
1976 - Wilson Tucker: The Year of the Quiet Sun (takautuva palkinto 1970 ilmestyneelle romaanille)
1977 - Kingsley Amis: The Alteration
1978 - Frederik Pohl: Avaruuden portti
1979 - Michael Moorcock: Gloriana
1980 - Thomas M. Disch: On Wings of Song
1981 - Gregory Benford: Timescape
1982 - Russell Hoban: Riddley Walker
1983 - Brian Aldiss: Helliconian kevät
1984 - Gene Wolfe: The Citadel of the Autarch
1985 - Frederik Pohl: The Years of the City
1986 - David Brin: The Postman
1987 - Joan Slonczewski: A Door into Ocean
1988 - Connie Willis: Lincoln's Dreams
1989 - Bruce Sterling: Islands in the Net
1990 - Geoff Ryman: The Child Garden
1991 - Kim Stanley Robinson: Pacific Edge
1992 - Bradley Denton: Buddy Holly Is Alive and Well on Ganymede
1993 - Charles Sheffield: Brother to Dragons
1994 - Ei palkintoa
1995 - Greg Egan: Permutation City
1996 - Stephen Baxter: The Time Ships
1997 - Paul J. McAuley: Fairyland
1998 - Joe Haldeman: Forever Peace
1999 - George Zebrowski: Brute Orbits
2000 - Vernor Vinge: Taivaan syvyydet
2001 - Poul Anderson: Genesis
2002 (jaettu) - Jack Williamson:  Terraforming Earth, Robert Charles Wilson: The Chronoliths
2003 - Nancy Kress: Probability Space
2004 - Jack McDevitt: Omega
2005 - Richard Morgan: Market Forces
2006 - Robert J. Sawyer: Mindscan
2007 - Ben Bova: Titan
2008 - Kathleen Ann Goonan: In War Times
2009 (jaettu) - Ian R. MacLeod: Song of Time, Cory Doctorow: Little Brother
2010 - Paolo Bacigalupi: The Windup Girl
2011 - Ian McDonald: The Dervish House
2012 - (jaettu) Christopher Priest: The Islanders, Joan Slonczewski: The Highest Frontier
2013 - Adam Roberts: Jack Glass: The Story of a Murderer
2014 - Marcel Theroux: Strange Bodies
2015 - Claire North: The First Fifteen Lives of Harry August
2016 - Eleanor Lerman: Radiomen
2017 - Lavie Tidhar: Central Station
2018 - David Walton: The Genius Plague
2019 - Sam J. Miller: Blackfish City
Joseph Osei-Bonsu

Joseph Osei-Bonsu (s. 8. helmikuuta 1948) on ghanalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. elokuuta 1975 ja nimitettiin Konongo-Mampongin hiippakunnan piispaksi 3. maaliskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Francis Anani Kofi Lodonu ja Gregory E. Kpiebaya. Osei-Bonsu asetettiin virkaansa 11. kesäkuuta.
Jean-Marie Duhamel

| Jean-Marie Duhamel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 1797 Saint-Malo
Kuollut: 29. huhtikuuta 1872 (75 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:  ranskalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  matematiikka, fysiikka
Tunnetut työt:  Duhamelin periaate
Jean-Marie Constant Duhamel (5. helmikuuta 1797 – 29. huhtikuuta 1872) oli ranskalainen matemaatikko ja fyysikko. Hänen mukaansa on nimetty epälineaaristen osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisumenetelmä Duhamelin periaate. Hän oli ensisijaisesti matemaatikko, mutta tutki myös lämpöä, mekaniikkaa ja akustiikkaa.