stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maura Viceconte
Aiheesta muualla

Maura Viceonte Sports Refence -tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Maura Viceconte Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Merja Ritola

Merja Ritola (s. 1970) on suomalainen elokuva- ja televisiotuottaja. Hän on tuottanut muun muassa TV-sarjan Hotel Swan Helsinki (2020-2021) yhdessä Olli Tolan kanssa.
Ura

Ritola aloitti uransa vaatetusalan artesaanina, mutta siirtyi tuotannollisiin tehtäviin vuonna 2000. Vuonna 2009 hän alkoi tuottaa lyhytelokuvia.
Filmografia

| Vuosi | Tuotanto | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Sokeiden unet | Tuottaja |
| 2018 | Putting Lipstick On a Pig | Tuottaja |
| 2020 | Pakolaiskeskusteluja | Tuottaja |
| 2020-2021 | Hotel Swan Helsinki | Tuottaja |
| 2021 | Maija Isola | Tuottaja |
Melodi Grand Prix 1971

| Eurovision laulukilpailu 1971  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 1971 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  20. helmikuuta 1971
Tapahtumapaikat:  NRK:n studio 1, Oslo
Juontaja(t):  Jan Voigt
Kapellimestari:  Egil Monn-Iversen
Valintamenetelmä:  maallikkoraati
Voittaja:  Hanne Krogh ”Lykken er”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1969  1972 ► 
Melodi Grand Prix 1971 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1971 Eurovision laulukilpailuun. Koska Norja ei osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuonna 1970, kilpailu pidettiin nyt vuoden tauon jälkeen. Kilpailu pidettiin kutsukilpailun ja avoimen sävellyskilpailun yhdistelmänä. Kuusi norjalaissäveltäjää kutsuttiin säveltämään kappale kilpailuun, minkä lisäksi avoimeen kilpailuun lähetettiin 196 kappaletta, joista raati, johon kuuluivat Karin Krog, Kjell Halvorsen, Finn Eriksen ja Rolv Wesenlund, valitsi kuusi finaaliin. Finaali pidettiin 20. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Voittajan valitsi 14-henkinen maallikkoraati, jonka jäsenistä kukin antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-5. Kilpailun voitti Hanne Krogh kappaleella "Lykken er".
Tulos

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Odd Børre & Jan-Erik Berntsen | "Ironside" | Sigurd Jansen, Bjørn Hansen | 48 | 2 |
| 2 | Jan Høiland | "Fjell-låt" | Frode Færøyvik | 38 | 6 |
| 3 | Anita Hegerland | "Gi meg en sebra" | Carsten Klouman, Dag Frøland | 44 | 4 |
| 4 | Anne Lise Gjøstøl | "Riv deg løs" | Ivar Børsum | 37 | 8 |
| 5 | Dag Spantell | "Gi verden et smil" | Kari Neegaard | 44 | 4 |
| 6 | Inger Jacobsen | "India" | Kristian Hauger | 30 | 12 |
| 7 | Webe Karlsen, Dag Spantell & Geir Wenzel | "Vi vil tro det vi synger" | Kjell Karlsen, Terje Mosnes | 45 | 3 |
| 8 | Anne-Karine Strøm | "Hør litt på meg" | Tor Hultin, Marit Trulsrud | 32 | 10 |
| 9 | Jan-Erik Berntsen | "Enkel ord" | Ivar Børsum | 31 | 11 |
| 10 | Gro Anita Schønn | "Maxi-midi-mini" | Paul Cappelen | 37 | 8 |
| 11 | Odd Børre | "Optimisten" | Jan Berger, Sonja Berger | 38 | 6 |
| 12 | Hanne Krogh | "Lykken er" | Arne Bendiksen | 52 | 1 |
Aiheesta muualla

Koko karsintafinaali NRK:n sivuilla
Melodi Grand Prix
| --- | --- |
1960–luku:   1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969 
1970–luku:   1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980–luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990–luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000–luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010–luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020–luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Melodi Grand Prix 1968

| Eurovision laulukilpailu 1968  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 1968 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  2. maaliskuuta 1968
Tapahtumapaikat:  Centralteatret, Oslo
Juontaja(t):  Jan Voigt
Kapellimestari:  Kjell Karlsen (pieni orkesteri) Øivind Bergh (suuri orkesteri)
Valintamenetelmä:  alueraadit
Voittaja:  Kirsti Sparboe/Odd Børre ”Stress”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1967  1969 ► 
Melodi Grand Prix 1968 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1968 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 228 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Kåre Siem, Kjell Karlsen ja Sigurd Jansen, valitsi viisi kilpailun finaaliin. Finaali pidettiin 2. maaliskuuta Centralteatret-teatterissa Oslossa. Finaalissa jokainen 
kappale esitettiin kahdesti, pienen ja suuren orkesterin säestyksellä ja eri esittäjien esittämänä. Voittajan valitsivat kymmenen ympäri Norjaa kokoontunutta alueraatia. Jokaisessa raadissa oli viisi jäsentä, joista kukin antoi yhden äänen omalle suosikilleen. Kilpailun voitti alun perin kappale "Jeg har aldri vært så glad i noen som deg", jonka karsinnassa esittivät Odd Børre ja Kirsti Sparboe. Kuitenkin kilpailun jälkeen voittokappaletta syytettiin plagiaatiksi Cliff Richardin kappaleesta "Summer Holiday", minkä jälkeen kappaleen säveltäjä Kari Neegaard veti kappaleen pois. Norjan edustuskappaleeksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun lähetettiin karsinnassa toiseksi sijoittunut "Stress" ja esittäjäksi Odd Børre.
Tulos

| Numero | Artisti> Pieni orkesteri | Artisti> Suuri orkesteri | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Per Asplin | Nora Brockstedt | "Nysgjerrig-Per" | Tor Hultin, Ola B. Johannessen | 4 | 4 |
| 2 | Kirsti Sparboe | Odd Børre | "Stress" | Tor Hultin, Ola B. Johannessen | 14 | 2 |
| 3 | Nora Brockstedt | Per Müller | "Nordlys" | Tor Hultin, Ola B. Johannessen | 10 | 3 |
| 4 | Kirsti Sparboe | Odd Børre | "Jeg har aldri vært så glad i noen som deg" | Kari Neegaard | 20 | 1 (vetäytyi myöhemmin) |
| 5 | Per Müller | Per Asplin | "Ingenmannsland" | Tor Hultin, Ola B. Johannessen | 2 | 5 |
Tulos > Pistetaulukko

| Numero | Kappale | Vesisaari | Tromssa | Bodø | Trondheim | Ålesund | Bergen | Stavanger | Kristiansand | Hamar | Oslo | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Nysgjerrig-Per" |  |  |  | 3 |  |  |  | 1 |  |  | 4 |
| 2 | "Stress" | 2 | 1 | 3 |  |  | 3 |  | 1 | 2 | 2 | 14 |
| 3 | "Nordlys" | 2 | 2 |  |  |  |  | 1 | 1 | 3 | 1 | 10 |
| 4 | "Jeg har aldri vært så glad i noen som deg" | 1 | 2 | 2 | 2 | 4 | 2 | 3 | 2 |  | 2 | 20 |
| 5 | "Ingenmannsland" |  |  |  |  | 1 |  | 1 |  |  |  | 2 |
Melodi Grand Prix 1965

| Eurovision laulukilpailu 1965  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 1965 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  13. helmikuuta 1965 Tulokset 20. helmikuuta
Tapahtumapaikat:  NRK:n studio, Oslo
Juontaja(t):  Odd Grythe
Kapellimestari:  Egil Kapstad (pieni orkesteri) Øivind Bergh (suuri orkesteri)
Valintamenetelmä:  postikorttiäänestys
Voittaja:  Kirsti Sparboe ”Karusell”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1964  1966 ► 
Melodi Grand Prix 1965 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1965 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 338 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Finn Ludt, Otto Nielsen ja Øivind Bergh, valitsi viisi finaaliin. Finaali pidettiin 13. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Finaalissa jokainen kappale esitettiin kahdesti, pienen ja suuren orkesterin säestyksellä ja eri esittäjien esittämänä. Poikkeuksena voittokappaleen "Karusell" molemmat versiot esitti Kirsti Sparboe, sillä toiseksi esittäjäksi tarkoitettu Wenche Myhre joutui perumaan osallistumisensa sairastumisen takia. Voittajan valitsivat katsojat postikorttiäänestyksellä. Kilpailun tuloslähetys lähetettiin 20. helmikuuta.
Tulos

| Numero | Artisti> Pieni orkesteri | Artisti> Suuri orkesteri | Kappale | Lauluntekijä(t) | Äänet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Nora Brockstedt | Grynet Molvig | "Med lokk og lur" | Toralf Tollefsen, Juul Hansen | 5104 | 2 |
| 2 | Jan Høiland | Per Asplin | "Jeg har en øy" | Sigurd Jansen, Helge Hagerup | 404 | 5 |
| 3 | Kirsti Sparboe | Kirsti Sparboe | "Karusell" | Jolly Kramer-Johansen | 9886 | 1 |
| 4 | Per Asplin | Ivar Medaas | "Jenteord" | Kristian Hauger, Hartvig Kiran | 1349 | 4 |
| 5 | Grynet Molvig | Nora Brockstedt | "Bare det aller, aller beste" | Kristian Hauger, Juul Hansen | 1544 | 3 |
Aiheesta muualla

Koko karsintafinaali NRK:n sivuilla
Melodi Grand Prix
| --- | --- |
1960–luku:   1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969 
1970–luku:   1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980–luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990–luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000–luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010–luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020–luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Megiddo

Megiddo (hepr. ‏מגידו‎) on heprealainen paikannimi, joka voi viitata:
Tel Megiddo, muinainen kaupunki ja arkeologinen kohde
Megiddo, kibbutz Israelissa
Megiddon lentokenttä, Israelin paikallisliikenteen lentokenttä
Megiddon taistelu, täsmennyssivu
Megiddo, black metal -yhtye Satyriconin albumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Megiddo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Meghna

| Meghna মেঘনা নদী |
| --- | --- |

Alkulähde:  Chandpur
Maat:  Bangladesh
Pituus:  264 km
Alkulähteen korkeus:  0.5 m
Virtaama:  keskimäärin 40 533 m³/s
Valuma-alue:  1 574 224 km²
Meghna (bengaliksi মেঘনা নদী) on Bangladeshissa sijaitseva suuri joki, joka yhdessä kahden muun joen kanssa muodostaa Gangesin suiston. Sen on noin 264 kilometriä pitkä, sen virtaama on keskimäärin 40 533 m³/s ja valuma-alue noin 1 574 224 neliökilometriä. Joki on leveydeltään esimerkiksi Bholan luona noin 13 kilometriä. Joki sijaitsee maan eteläosassa ja laskee Bengalinlahteen.
Käännös suomeksi
Metsämarssi

Metsämarssin muistomerkki Järvenpäässä.
Metsämarssi 1950 oli valtakunnallinen tapahtuma, joka järjestettiin 15.–20. kesäkuuta 1950. Sen tavoitteena oli yksityismetsien puuntuotannon lisääminen metsänhoidollisin toimenpitein ja kansalaisten innostaminen ja kannustaminen metsänhoitotöihin. Marssi koostui erilaisista metsätöistä ja niiden toteutukseen osallistumisesta. Metsätyöksi katsottiin hakkuualan raivaus ja laikutus, istutustaimistojen vapauttaminen ja mahdollisesti muu taimiston hoito, metsäojien perkaus, karsiminen, pätevän ammattimiehen johdolla suoritettu kulotus sekä istutus ja kylvö.
Metsämarssi 1950 -tapahtuman ensimmäiseen marssipäivän metsätöihin – metsäpuiden siemenien kylvöön – osallistui Tuusulan Järvenpäässä maan korkeinta johtoa muun muassa presidentti presidentti Paasikivi, hallitus ja muita julkisuuden henkilöitä osoittaen tukensa marssin tavoitteelle.
Metsämarssi-laatalla palkittiin voittoisa maakunta, pitäjä tai asutuskeskus, joka Metsämarssin aikana sai alueen metsälöiden kokonaismäärään verrattuna eniten henkilöitä vähintään yhden päivän ajaksi osallistumaan metsätyöhön.
Maakuntien välisen kilpailun voitti Itä-Savon metsänhoitolautakunta. Maakuntien välisessä kilpailussa palkittiin lisäksi Pohjois-Savo, Pohjois-Häme, Kainuu, Keski-Pohjanmaa ja Lappi.
Pitäjien välisessä kilpailussa reliefilaatan kunniakirjoineen saivat Siilinjärvi, Paimio, Vesanto, Rautavaara, Suonenjoki, Tervo, Kuru, Karttula, Kuopion mlk, Rantasalmi, Jämsänkoski, Karjala Tl (Mynämäki), Metsämaa, Honkilahti, Vahto, Uukuniemi, Sauvo ja Rusko. Lisäksi Kainuussa arvottiin yksi palkinto pitäjien kesken.
Asutuskeskusten välisessä kilpailussa reliefipalkintoja jaettiin Varkaudelle, Tampereelle, Lahdelle, Äänekoskelle, Kajaanille, Raahelle, Hangolle ja Joensuulle.
Metsämarssin järjestivät Keskusmetsäseura Tapio ja metsänhoitolautakunnat. Tapahtumaan osallistui yli 480 000 henkeä, ja metsänhoitotöitä tehtiin yli 60 000 hehtaarin alalla.
Metsämarssi 2023

Valtakunnallisen Metsämarssi:n järjestäjinä olivat Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto (MTK), Metsänhoitoyhdistykset ja Svenska Lantbruksproducenternas Centralförbund r.f. (SLC).
Metsämarssi toteutettiin eri puolilla Suomea 11.– 17. syyskuuta 2023. Viikon aikana tuotiin esille erityisesti metsänhoidon metsien monipuolisen käytön roolia suomalaisessa yhteiskunnassa.
Kirjallisuutta

Metsämarssi 1950: selostus Metsämarssin tarkoituksesta, toteuttamisesta ja tuloksista.  Keskusmetsäseura Tapio.
Mauno Järvelä

Mauno Ilmari Järvelä (s. 25. marraskuuta 1949 Kaustinen) on suomalainen viulisti, kaustislaisen pelimannimusiikin opettaja ja esittäjä. Hän aloitti soittoharrastuksen 7-vuotiaana ja soittaa nykyisin viulua ja urkuharmonia. Järvelä kirjoitti ylioppilaaksi 1969 ja sai klassisen koulutuksen Sibelius-Akatemiassa 1969–1975.
Työuransa Järvelä aloitti Suomen Kansallisoopperan orkesterin jäsenenä 1970. Vuosina 1971–1975 hän toimi Radion sinfoniaorkesterin 2. viulun soittajana ja vuodet 1976–1979 2. viulun varaäänenjohtajana. Kokkolan orkesterin 2. viulun äänenjohtajana hän soitti 1978–1981 ja virkaa tekevänä ensimmäisenä konserttimestarina hän toimi 1982–1986. Perhonjokilaakson kansalaisopiston musiikin opettajana hän on toiminut vuodesta 1985 lähtien ja Keski-Pohjanmaan konservatorion ja Kaustisen musiikkilukion viulunsoiton tuntiopettajana vuodesta 1978 lähtien.
Järvelä on soittanut pelimanniyhtyeissä Järvelän pelimannit, Kankaan pelimannit ja JPP. Hän on kehittänyt oman, kansanmusiikkiin voimakkaasti tukeutuvan opetusmenetelmän, jota sanotaan näppärimenetelmäksi tai sisuki-menetelmäksi, koska se muistuttaa japanilaista Suzuki-menetelmää.
Sibelius-Akatemian hallitus kutsui Järvelän kunniatohtoriksi vuoden 2012 promootioon.
Palkinnot ja tunnustukset

Lastenkulttuurin valtionpalkinto 1986
Yrittäjä-Jussin kulttuuripalkinto 1987
Cygnaeus-palkinto 1993
Kaustisen kulttuuripalkinto 1997
Keski-Pohjanmaan liiton kulttuuripalkinto 2000
Pro Finlandia -mitali 2004
Suomi-palkinto 2004
Puu kulttuurissa ry:n Luonnotar-palkinto 2009
Ruotsalainen Pohjantähti-ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki 2010
Suomen Kulttuurirahaston suurpalkinto merkittävistä kulttuuriteoista (35 000 euroa) 2021
Järvelä  on saanut valtion kolmivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2000.
Mikythos

Mikythos (m.kreik. Μíκυθος, lat. Micythus) oli antiikin kreikkalainen Rhegionin ja Zanklen tyranni noin vuodesta 476 eaa. alkaen. Hän oli Khoiroksen poika ja alun perin Rhegionin tyranni Anaksilaan orja. Tämän kuoltua lahjakkaaksi todettu Mikythos sai alueen hallinnan. Häntä pidetään Pyksus-nimisen siirtokunnan perustajana Italian länsirannikolle vuonna 471 eaa. siitä huolimatta että kävi tappiollisen sodan Tarasta vastaan pari vuotta aiemmin. Mikythoksella oli vallanperimykseen liittyviä kiistoja Syrakusan tyrannin Hieron I:n, Anaksilaan ystävän kanssa. Kun Anaksilaan pojat alkoivat aikuistuttuaan vaatia valtaa, Mikythos antoi periksi ja siirtyi Tegeaan Peloponnesokselle.
Marek Helinurm

| Marek Helinurm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. toukokuuta 1963 Tallinna
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto/ Neuvosto-Viro  Viro
Uran tiedot
Pituus:  183 cm
Laji:  400 metrin aitajuoksu
Seura:  Jõu Leksi Teami Kalev, Tallinna
Kilpauran kesto:  1983-1994
Valmentaja:  Enn Lääne Rein Kääriku
Saavutukset
Ennätykset:  100 m 10,7 (1985)  200 m 21,6 (1992)  400 m 47,52 (1993)  400 m aidat 49,86 (1985)
 Tietolaatikko päivitetty 16. maaliskuuta 2022 
Marek Helinurm (s. 6. toukokuuta 1963 Tallinna) on entinen virolainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu. Hän kilpailee myös 400 metrin juoksussa.
Helinurm valmistui ylioppilaaksi keväällä 1981, jonka jälkeen hän opiskeli Tallinnan pedagogisessa yliopistossa ja sen jälkeen Tarton yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa, josta hän valmistui 1999. Lapsuudessaan urheilun ykköslaji oli tennis, jossa hän saavutti koululaismestaruuden. Yliopisto-opiskelun aikaan hän keskittyi yleisurheiluun ja siinä erityisesti 400 metrin aitajuoksuun. Helinurm teki uuden Viron ennätyksen 49,86 kaudella 1985, ja siitä tulikin hänen paras tuloksensa aidatulla matkalla. Hän ei kuitenkaan päässyt edustamaan vielä kansainvälisiin mestaruuskilpailuihin Neuvostoliiton edustajana, sillä häntä nopeampia olivat Aleksandr Harlov, Aleksandr Vasiljev ja Vladimir Budko. Vuoden 1986 Neuvostoliiton Spartakiadeissa hän sijoittui loppukilpailussa 7:ksi. Hän osallistui Suomessa kesäkaudella 1989 ja 1990 Eliittikisoihin. Helinurm oli vuonna 1987 virolaisjoukkueessa, joka teki Viron 4 × 400 metrin viestin ennätyksen ajalla 3.08,4.
Viron itsenäistyttyä Marek Helinurm edusti Viroa kansainvälisissä kisoissa. Hän kilpaili Suomessa kaudet 1991 ja 1992 Viipurin Urheilijoiden edustajana. Vuoden 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa olivat Helinurmelle ensimmäiset suurkisat Viron edustajana. Niissä hän jäi alkueräänsä ajalla 50,73. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Helsingissä menestys ei ollut parempi, vaan hän jäi alkueräänsä ajalla 51,87. Kaudesta 1994 tulikin hänen uransa viimeinen. Siihen mennessä hän oli voittanut Viron 400 metrin aitojen mestaruuden viisi kertaa eli vuosina 1986, 1987, 1989, 1992 ja 1993 ja oli mukana viestijoukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin mestaruuden.
Urheilu-uransa jälkeen hän toimi poliisina vuosina 1994-2000, josta vuodet 1998-2000 Tallinnan poliisilaitoksen talouspuolen poliisina. Vuosina 2000-2002 Helinurm toimi Tallinnan ratsastuskeskuksen johtajana ennen paluutaan poliisivoimiin, jossa hän jatkoi Tallinnan rikostutkintaosastolla autovarkausosaston ylitarkastajana. Vuosina 2004-2005 hän toimi Viron yleisurheiluliiton pääsihteerinä.
Marek Helinurm on naimisissa entisen Neuvostoliittoa edustaneen virolaisen ampumahiihtäjän Kaija Parven kanssa, ja heillä on kolme tytärtä.
Syksyn 2010 kunnallisvaaleissa hän oli Tallinnan Nõmmessa Keskustapuolueen ehdokkaana tulematta kuitenkaan valituksi.
Migološtši

| Migološtši Миголощи |
| --- | --- |
 Migološtši
 Koordinaatit: 58°49′56″N, 34°14′58″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Piiri:  Hvoinajan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  299 km²
Väkiluku (2010):  430
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Migološtši (ven. Миголощи) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kunnan pinta-ala on 299 neliökilometriä. Asukkaita on 430 henkeä (vuonna 2010).
Migološtšin kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu lännessä Hvoinajan piirin Antsiferovon, pohjoisessa Pesin ja idässä Borovskojen kuntiin sekä etelässä Borovitšin piiriin. Pinta-alasta suurin osa on metsää. Kunnan alueella sijaitsee lukuisia järviä, joista suurimpia ovat Vjalets, Orehovo, Sjezžeje, Dubno ja Jamnoje. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, kalkkikivi ja turve.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 22 kylää: Arkadjevka, Bereg, Botnevo, Dubinina Gorka, Dubje, Gorka, Jamnitsa, Karpovo, Kljonovo, Kolmošino, Krepugino, Krivuha, Kurkovo, Molodilno, Narotovo, Oparino-1, Oparino-2, Peršutino, Požarjo, Sitnitsa, Smjonkovo ja Spasovo. Asukkaista 71 % elää Migološtšin kylässä.
Seudulla on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta. Krepuginon ja Oparinon kylät mainitaan karjalaisten asuttamina Peter von Köppenin 1800-luvun puolivälissä laatimassa Euroopan-puoleisen Venäjän etnografisessa kartassa. Krepugino ja Smjonkovo kuuluivat Aleksandr Suvorovin omistamiin Sopinyn karjalaiskyliin. Samaan kyläryhmään kuului myös lähistöllä sijaitseva Kontšanskoje-Suvorovskoje.
Migološtšista on linja-autoyhteydet Hvoinajaan ja Borovitšiin. Seudun pääelinkeino on maatalous, jota edustavat vain henkilökohtaiset aputaloudet. Migološtšissa on lastentarha, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto, ensiapuasema ja elintarvikemyymälä, Spasovossa ensiapuasema ja kauppa. Nähtävyyksiä ovat keskiaikaiset asuin- ja hautapaikat, uhrikivet sekä 1800-luvulta peräisin olevat Migološtšin ja Molodilnon pogostan kirkot.
Aiheesta muualla

Migološtšin kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Migološtšin kunta Hvoinajan piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Mikä-Mikä-Maa

Mikä-Mikä-Maa (vuoden 2002 Peter Pan -käännöksessä Kaukamaa; engl. Neverland) on kirjailija J. M. Barrien luoma mielikuvitusmaailma, jossa satuhenkilö Peter Pan asuu ystäviensä Helinä-keijun ja Kadonneiden Poikien kanssa.
Mikä-Mikä-Maassa kaikki neljä vuodenaikaa mahtuvat yhteen vuorokauteen ja siellä unohdus on äärimmäisen helppoa. Mikä-Mikä-Maassa ei tarvitse eikä voi kasvaa isoksi/aikuiseksi, eivätkä kaikki asukkaat vanhene lainkaan. Mikä-Mikä-Maahan pääsee vain lentämällä, osoitteena "toinen oikealle ja suoraan aamuun saakka". Alkuperäistarinassa Mikä-Mikä-Maa on ”enemmän tai vähemmän saari” täällä maapallolla, ja Peter Pan antaa aina edellä mainitun osoitteen. Disneyn elokuvassa Mikä-Mikä-Maan osoite oli "toisesta tähdestä oikealle ja suoraan aamuun saakka". Siellä asuu Peterin ja kumppaneiden lisäksi myös keijuja, merenneitoja, intiaaneja ja merirosvoja, mukaan lukien merirosvokapteeni Koukku.[lähde? ]
Michael Jackson nimesi Neverland-tilansa Mikä-Mikä-Maan mukaan.[lähde? ]
Meghri

| Meghri Մեղրի |
| --- | --- |

 fiMeghri 
 38°54′00″N, 46°13′59″E 
Valtio:  Armenia
Maakunta:  Sjunik'
 www.meghri.am 
Meghri (arm. Մեղրի) on kaupunki Armeniassa, Sjunik'in maakunnassa. Kaupungissa asui noin 4 580 ihmistä vuonna 2011.
Meghri sijaitsee 376 kilometrin päässä Armenian pääkaupungista Jerevanista.
Meghrin pinta-ala on 3 km2. Kaupunki käyttää aikavyöhykettä GMT+4.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meghri Wikimedia Commonsissa
Mauno Juvonen

Mauno Juvonen (28. syyskuuta 1925 Viipuri – 12. huhtikuuta 2010 Tampere) oli suomalainen kuvanveistäjä ja rehtori.
Juvonen opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuonna 1947 ja Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1948–1951. Hän valmistui myös kuvaamataidon opettajaksi. Ensimmäisen kerran Juvosen teoksia oli näytteillä vuonna 1951. Kangasalla asunut Juvonen oli oppikoulun opettajana vuodesta 1955 alkaen ja hän toimi Kangasalan lukion rehtorina vuosina 1973–1986.
Teoksia

Karhu : graniittipatsas. Tarkonpuisto, Tampere 1956
Leikkivä lapsi, lastenkodin palossa menehtyneiden muistomerkki, Kangasala 1956
Näyttelijä Hilda Pihlajamäen muistomerkki. Kangasala 1973
Korpikuuset : pronssiveistos, Puutarhakatu 34, Tampere 1974
Jalmari Finnen muistomerkki. Kangasala 1975
Säveltäjä Emil Kaupin pronssireliefi. Kangasala 1981
Pro Patria -muistomerkki. Kangasala 1990-luvulla
Kangasalan uurnalehdon muistomerkki. Kangasala 1990-luvulla
Kuvia julkisista teoksista

Karhu, 1956, Tampere.
Leikkivä lapsi, 1956, Kangasala.
Sankarivainajien muistopatsas, 1957, Kuusamo.
Laskeutuvat linnut, 1977, Kangasala.
Korpikuuset (Gabriel Engbergin muistomerkki), 1974, Tampere.
Jalmari Finnen muistomerkki, 1974, Kangasala.
Emil Kaupin muistomerkki, 1981, Kangasala.
Melodi Grand Prix 1969

| Eurovision laulukilpailu 1969  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 1969 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  1. maaliskuuta 1969
Tapahtumapaikat:  NRK:n studio, Oslo
Juontaja(t):  Janka Polyani
Kapellimestari:  Øivind Bergh
Valintamenetelmä:  alueraadit
Voittaja:  Kirsti Sparboe ”Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1968  1971 ► 
Melodi Grand Prix 1969 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1969 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailuun kutsuttiin kaikki aiemmat Melodi Grand Prix'n voittokappaleiden säveltäjät, joista viisi lähti mukaan kilpailuun. Lisäksi pidettiin avoin sävellyskilpailu, johon lähetettiin 418 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Carsten Klouman, Terje Rypdal ja Egil Kapstad, valitsi viisi kilpailun finaaliin.
Finaali pidettiin 1. maaliskuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Voittajan valitsivat kymmenen ympäri Norjaa kokoontunutta alueraatia. Raadeista jokaiseen kuului viisi jäsentä, joista kukin antoi yhden äänen omalle suosikilleen. Kilpailun voitti Kirsti Sparboe kappaleella "Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli".