stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilmalan varikko
Varikko

Alueen koko on noin 60 hehtaaria, ja sillä sijaitsee noin 65 kilometriä raiteita. Lisäksi raiteita ohjataan asetinlaitteella, joka käsittää 210 varikon vaihdetta. Varikolla on lämmitettyä hallitilaa yhteensä 5,5 hehtaaria.
Varikko koostuu kahdesta vaunuhallista, vetokalustovarikosta sekä seisontaraiteista. Uudempi halleista on tarkoitettu Pendolino-junille sekä Venäjän-liikenteen Sm6- eli Allegro-junille. Vetokalustovarikolla sijaitsevat veturitalli ja lähiliikenteen junien huoltohalli. Etelän suunnasta Ilmalan ratapihalle vie kaksi huoltoraidetta, jotka erkanevat varikolle Ilmalan seisakkeen kohdalla. Pohjoispään raideyhteys erkanee Käpylän aseman kohdalla. Varikon alittaa huoltotunneli, joka yhdistää hallit Veturitien varrella olevaan huoltoasemaan.
Leppävaaran kaupunkiradan rakentamisen yhteydessä otettiin Ilmalan seisakkeen lähistöllä vaihdeyhteys, joka yhdistää rantaradan Ilmalan varikkoraiteisiin. Tämän yhteyden käyttö on jäänyt vähäiseksi. Kivihaassa sijaitsevan vaihteen avulla voidaan kaikilta rantaradan raiteilta liikennöidä myös Ilmalan varikon ja Helsingin aseman välisille huoltoraiteille.
Maaperäongelmia

Ilmalan varikon ongelmaksi on useasti muodostunut soinen maaperä sekä entinen kaatopaikka-alue, jolle se on rakennettu. Rakentamisen yhteydessä alueelle tuotiin Hakkilan sorakuopalta suuria määriä soraa. Alueelle rakennetut rakennukset on paalutettu normaalia syvemmälle, ja paaluja on koko varikon alla yhteensä noin 250 kilometriä.
Myöhemmin varikkoalue vajosi täyttömaan alla olevan orgaanisten jätteiden hajotessa ja maan tiivistyessä. Pahimmillaan vajoaminen on ollut jopa 2 metriä kolmessakymmenessä vuodessa. Maan vajoaminen jatkuu yhä, mutta huomattavasti hitaammin kuin aikaisemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilmalan varikko Wikimedia Commonsissa
Näkymä ratapihalle pohjoisesta Veturitien sillalta.
Inspiraatio

Inspiraatio on kristillisen teologian oppi, jonka mukaan Raamatun ovat kirjoittaneet uskovaiset, jotka ovat olleet vaikutettuna Pyhällä Hengellä. Kristillisissä kirkoissa ajatellaan yleensä Raamatun synnyn takana olevan jonkinlainen jumalallinen ohjaus, jota kutsutaan inspiraatioksi.
Inspiraatiokäsityksiä

Erilaisia inspiraatiokäsityksiä on pääpiirteissään kolme.
Inspiraatiokäsityksiä > Inspiroitu yhteisö

Katolinen ja ortodoksinen kirkko edustavat lähinnä käsitystä inspiroidusta yhteisöstä. Sen mukaan varsinaisesti kristillinen kirkko on ollut ja on Pyhän Hengen kaitsennassa. Raamattu on syntynyt tässä yhteisössä ja siten Pyhän Hengen ohjauksessa. Inspiroidun yhteisön mallista seuraa, että Raamattu ei ole yksin oikean tradition kantaja, vaan yhteisöllä voi olla muutakin tradition lähdettä. Katolinen ja ortodoksinen kirkko opettavatkin, että on olemassa suullista perimätietoa ja kirjoitettua perimätietoa (Raamattu).
Inspiraatiokäsityksiä > Asiainspiraatio

Käsityksen mukaan Raamatussa on jumalallista sen keskeinen sanoma. Sanoman sisällöksi kutsutaan yleensä Jumalan tahdon ilmoitusta, eli Jumalan lakia ja evankeliumia. Asiainspiraatiokäsityksen pohjalta yleensä muotoillaan käsitykseksi, että pelastuksen asioissa Raamattu on yksin riittävä ja erehtymätön Jumalan ilmoituksen lähde. Käsitys tunnustaa, että Raamattu on inhimillinen ja ihmisten kirjoittama, ja että se muissa asioissa voi sisältää inhimillistä, aikaansa sidottua ja erehtyvää aineistoa. Kirkkokunnista yleensä luterilaiset ja anglikaaniset kirkot edustavat asiainspiraatiota.
Inspiraatiokäsityksiä > Sanainspiraatio

Käsityksen mukaan Raamattu on jokaista sanaa, kirjainta ja merkkiä myöten Jumalan täsmällistä ilmoitusta. Käsityksen mukaan Raamatun kirjoittajat ovat olleet niin vahvasti Jumalan ohjauksessa, että Raamatusta on tullut sana sanalta juuri sellainen kuin Jumala on halunnut. Kirkkokunnista sanainspiraatiota edustavat yleensä reformoidut kirkot sekä ns. vapaakirkot.
Inspiraatio (henkeytys) Raamatussa

Apostoli Paavali kirjoitti että Raamattu on syntynyt Jumalan hengen vaikutuksesta. Raamatusta. Ilmaus ”Hengestä syntynyt” on käännös kreikkalaisesta yhdyssanasta the•o′pneu•stos, jonka kirjaimellinen merkitys on ’Jumalan hengittämä’.
Koko Raamattu valmistettiin Jumalan Pyhän Hengen välityksellä. Samoin kuin Jumalan Henki pani tai pätevöitti ihmiset suorittamaan muita jumalallisia tehtäviä – esimerkiksi valmistamaan pappien vaatteita ja telttamajassa tarvittavia esineitä , kantamaan hallinnollista vastuuta tai johtamaan sotajoukkoja – se teki heidät myös kykeneviksi kirjoittamaan Raamattua. Tuon hengen välityksellä heille voitiin antaa, ymmärrystä, viisautta, tietoa, neuvoja ja voimaa normaalin ylittävässä mitassa. Jeesus lupasi apostoleilleen, että Jumalan henki auttaisi heitä opettaen, opastaen sekä palauttaen heidän mieleensä sen, minkä he olivat häneltä kuulleet, ja myös paljastaen heille tulevia asioita Joh 16:13. Tämä varmisti heidän evankeliumikertomustensa, mm. monien Jeesuksen puheiden pitkien lainausten, totuudellisuuden ja tarkkuuden.
Ainakin yhdessä tapauksessa, kymmenen sanan yhteydessä, Jumala antoi aineiston kirjallisessa muodossa, joka tarvitsi vain jäljentää kirjakääröihin tai muuhun Mooseksen käyttämään materiaaliin 5Mo 10:1–5. Välillä tiedot välitettiin suusanallisesti, sana sanalta. Kun Jumala esitti Israelin kanssa tekemäänsä liittoon sisältyvän laajan kokoelman lakeja ja säädöksiä, hän neuvoi Moosesta: ”Kirjoita itsellesi nämä sanat.” (2Mo 34:27.) Profeetoille annettiin myös usein sanomia kerrottavaksi, ja nämä kirjoitettiin sitten muistiin osaksi Raamattua  .
Muita keinoja, joita käytettiin tietojen välittämisessä raamatunkirjoittajille, olivat unet ja näyt. Unet eli yölliset näyt, muodostivat nukkuvan ihmisen mieleen kuvan Jumalan sanomasta tai tarkoituksesta . Yleisemmin Jumalan ajatuksia välitettiin kirjoittajan mieleen sellaisten näkyjen välityksellä, joita ihmiselle annettiin hänen ollessaan tietoisessa tilassa, jolloin kyseinen ilmoitus painettiin kuvana tietoiseen mieleen  .
Monissa tapauksissa Jumala käytti enkeleitä sanomiensa välittäjänä. Heillä oli suuri osa tiedon välittämisessä ihmisille.
Jumala ei sanellut koko Raamattua sana sanalta. Esimerkiksi apostoli Johannekselle sanottiin: ”Kirjoita mitä näet.” (Ilm. 1:10, 11.) Jumala näki hyväksi sallia raamatunkirjoittajien käyttää henkisiä kykyjään sanojen ja ilmausten valinnassa, kun he kuvailivat näkemiään näkyjä. Saarnaajan 12:9, 10 osoittaa, että kirjoittaja ponnisteli myös henkilökohtaisesti, mietti, tutki ja järjesteli esittääkseen sopivalla tavalla totuuden sanoja. Evankeliuminkirjoittaja Luukas selvitti tarkasti asioiden paikkansapitävyyden ennen kuin alkoi kirjoittaa kirjettään.
Tästä syystä Raamatussa on erilaisia kirjoitustyylejä sekä ilmauksia, jotka ilmeisesti heijastavat kirjoittajansa taustaa. Todisteena tästä ilmaisun omintakeisuudesta on Matteus, entinen veronkantaja, joka viittaa lukuisia kertoja tarkkoihin lukuihin ja raha-arvoihin . Toisaalta Luukas, joka oli lääkäri, käyttää ilmauksia, jotka selvästi heijastavat hänen lääkärintaustaansa .
Aiheesta muualla

Raamattu ja Raamatun inspiraatio
Iso Särkijärvi (Kuru)

| Iso Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°54′25″N, 23°43′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskupuro:  Myllypuro 
Järvinumero:  35.359.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,1 m  
Rantaviiva:  5,316 km  
Pinta-ala:  77,379 ha  
Saaria:  1 
 fiIso Särkijärvi 
Iso Särkijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kurun kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 77 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Iso Särkijärven valuma-alueeseen (35.359) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,1 metriä mpy.
Jacob Aall Bonnevie

| Jacob Aall Bonnevie |
| --- | --- |
 Bonnevie noin vuonna 1889.
Norjan kirkko- ja opetusministeri
 Stangin I hallitus 13. heinäkuuta 1889 – 6. maaliskuuta 1891  
Edeltäjä:  Jakob Liv Rosted Sverdrup
Seuraaja:  Vilhelm Andreas Wexelsen
Suurkäräjäedustaja
 1880–1897  
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1838 Kristiania, Norja
Kuollut: 13. elokuuta 1904 (65 vuotta) Linköping, Ruotsi
Ammatti:  rehtori, poliitikko
Jacob Aall Bonnevie (31. joulukuuta 1838 Kristiania – 13. elokuuta 1904 Linköping) oli norjalainen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1880–1897 ja toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1889–1891.
Bonnevien tytär oli Kristine Bonnevie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacob Aall Bonnevie Wikimedia Commonsissa
Itsenäisyys (psykologia)

Itsenäisyys tarkoittaa kehityspsykologiassa riippumattomuutta toisten ihmisten huolenpidosta ja valmiutta päättää itse omista asioista.
Itsenäisyyden kehitys pienellä lapsella

Pienellä lapsella ensimmäiset askeleet, sanat ja viriävä oma tahto ovat avaimia matkalla itsenäisyyteen ja toisten yhteyteen, sosiaalistumiseen. Toisen vuoden aikana kielen ja muiden tietotaidollisten valmiuksien kehittyessä lapsen itsenäisyys lisääntyy ja riippuvuus vanhemmista vähenee. Vanhempien täytyy luoda perusta turvallisille rajoille, jolloin pikkulapsen on sallittava itsenäisyyden kehittymisen kannalta pitää kiinni vaatimuksistaan, milloin taas vanhemman sanaa on toteltava, koska lapsen on oman turvallisuutensa takia toimittava kuten vanhempi vaatii.
Iso Susijärvi

| Iso Susijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°29′49″N, 25°08′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Alvajärven valuma-alue (14.48)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.486.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  180,3 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,266 km  
Pinta-ala:  5,09 ha  
Tilavuus:  0,0001116 km³ 
Keskisyvyys:  2,19 m  
Suurin syvyys:  3,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Susijärvi 
Iso Susijärvi  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Muurasjärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 490 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 111 600 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 3,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Alvajärven valuma-alueella (14.48), jonka Karankajoen valuma-alueeseen (14.486) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 180,3 metriä mpy.
Jackson Dan Webster

Jackson Dan Webster (26. helmikuuta 1919 Tacoma, Washington – 31. toukokuuta 2010 Hanover, Indiana) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Webster vietti pääosan lapsuudestaan Sitkassa Alaskassa vanhempiensa Jackson L. ja Laura Kibbe Websterin kanssa. Valmistuttuaan Sitka Territorial High Schoolista vuonna 1935 Webster lähti opiskelemaan Whitworth Collegeen Spokaneen, Washingtoniin. Hän opiskeli ensin lääketiedettä, mutta vaihtoi sitten eläintieteeseen, ja muutti New Yorkiin Cornellin yliopistoon, missä hän perehtyi lintutieteeseen A. A. Allenin johdolla. Webster valmistui vuonna 1942. Hän muutti takaisin Sitkaan, missä hän tutki alaskanmeriharakan (Haematopus bachmani) biologiaa.
Vuonna 1941 Webster ryhtyi valmistelemaan väitöskirjaansa Ricen yliopistossa Houstonissa Texasissa. Väitöksen aiheena olivat peltoviiriäisen (Colinus virginianus) loiset ja erään heisimadon (Mesocestoides latus) biologia. Toinen maailmansota keskeytti opinnot ja Webster vietti kolme ja puoli vuotta armeijassa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Ricessa vuonna 1947.
Websterin ensimmäinen akateeminen virka oli biologian apulaisprofessuuri Jamestownin collegessa Pohjois-Dakotassa (1947–1949). Hänelle tarjottiin eläintieteen lehtorin virkaa Hanoverin collegesta ja Websterin perhe muutti Indianaan 1949. Webster opetti Hanoverissa vuoteen 1984 saakka, jolloin jäi eläkkeelle. Useina kesinä Webster matkusti joko Meksikoon tai Alaskaan viikkojen tai kuukausien mittaisille tutkimusretkille.
Sotavuonna 1944 Webster avioitui biologi Juanita Rossin kanssa ja heille syntyi kolme lasta.
Kirjoituksia

The breeding biology of the Black Oyster-catcher. (1941) Wilson Bulletin 53:141-156.
Helminths from the Bob-white in Texas, with descriptions of two new cestodes. (1948) Transactions of the American Microscopical Society 66:339-343.
Fragmentary studies on the life history of the cestode cestode: see Platyhelminthes; tapeworm Mesocestoides latus. (1949) Journal of Parsitology 35:83-90.
A revision of the Rose-throated Becard. (1963) Condor 65:383-399.
The birds (1966) Ss. 452-473, In Natural Features Of Indiana. (A.A. Lindsay, toim.). Indiana Academy of Sciences, Indianapolis, Indiana.
Breeding bird censuses in old-growth deciduous forests, yhdessä D.L. Adamsin kanssa. (1974) Proceedings of the Indiana Academy of Science 82: 198-206.
A new subspecies subspecies of Fox Sparrow from Alaska. (1983) Proceedings of the Biological Society of Washington 96:664-668.
Biogeographic analysis of breeding bird distribution in Indiana. (1998) Ss. 21-24, In Atlas Of Breeding Birds Of Indiana. (J. Castrale, E.M. Hopkins & C.E. Keller, toim.) Indiana Department of Natural Resources. Indianapolis, Indiana.
Skeletons and the genera of sparrows (Emberizinae), yhdessä J.R. Websterin kanssa. (1999) Auk 116: 1054-1074.
Biology teaching at Hanover College, 1832-1984. (2001) Proceedings of the Indiana Academy of Science 110:167-175.
Skeletal characters and the genera of blackbirds (Icteridae). (2003) Condor 105: 239-257.
Iso Särkijärvi (Ikaalinen)

| Iso Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°54′14″N, 22°56′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  oja Kyrösjärveen 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,5 m 
 fiIso Särkijärvi 
Iso Särkijärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Riitialan Särkiperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Iso Särkijärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa

Se on 100 metriä pitkä ja 50 metriä leveä lampi, joka on jäänne suuremmasta kuivatetusta järvestä. Järven ympäristö on soistuvaa metsää ja länsipuoli päättyy laajan peltoaukean reunaan. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä.
Historiaa

"Iso Särkijärvi" on piirretty Ikaalisten pitäjänkartassa 1800-luvulta melko suureksi järveksi. Se on ollut 10–20-kertainen "Wähä Särkijärveen" verrattuna, joka on nykyään isompi järvi kuin Iso Särkijärvi. Saman, mutta selkeämmillä väreillä, näkee isojakokartasta vuodelta 1812. Kartoilla oleva rantaviivan muoto seuraa varsin tarkasti vuonna 1911 toimitetun vesijättömaan jakoasiakirjan karttaa. Jakoasiakirjan mukaan Iso Särkijärven vesijättöalue oli 1,5 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Vesijätön kartassa on myös muutamia järveen liittyviä nimiä. Järvellä oli luoteiskulmassa "Isosaari". Sen pohjoispuolella sijaitsi "Hirsitelanlahti" tai "Kirsitelanlahti". Järven koilliskulmassa oli ison kokoinen "Tenkoolinlahti". Eteläpäässä, missä sijaitsi laskuojan luusua, oli "Kaitalahti".
Vuonna 1876 haki tilanomistaja Konrad Örling ja yhdessä hankkeen muiden kumppanien kanssa lupaa laskea "Isosärkijärvi". Päätös kuivatuksesta saatiin seuraavana vuonna 1877  ja järvenlaskua tehtiin vuodesta 1881 alkaen 15 osakkaan voimin.
Vuonna 1901 täydennettiin aiemmin luotua isojakoa, ja siinä toimituskartassa näkyy osittain lasketun "Särkijärven" rantaviivan muoto. Järven eteläpäässä on kaksi terävän muotoista lahtea, jotka työntyvät lounaaseen ja kaakkoon.
Vuosina 1911–1913 toimitettiin syntyneille vesijättömaille "sovintojakoa", kuten asiakirjassa mainitaan. Jakoperusteina olivat "kyläosuudet". Kartasta mitattuna "Särkijärvi" oli tuolloin 900 metriä pitkä ja 100–150 metriä leveä. Eteläpäässä työntyi kaakkoon 150 metriä pitkä lahti. Jaettavan vesijättömaan äärimitat olivat alkuperäisen järven mittaisia, mutta keskellä ollutta vesialuetta ei vielä jaettu. Vesijättömaita oli jakamassa 14 (18? ) tilaa.
Vuonna 1958 kokoontuivat taas samat 14 tilallista jakamaan loput kuivatetusta järvenpohjasta. Vuonna 1913 veden peitossa ollut alue oli nyt saatu lähes kuivaksi. Vain kaksi tai ehkä kolme pientä vesiallasta on jäänyt kuivattamatta.
Vuode 1959 peruskartassa kuivattaminen oli edistynyt niin, että järvestä oli jäljellä kaksi pientä lampea, joista nykyinen lampi oli suurempi. Vuoden 1984 peruskartassa ylempi lampi oli kartasta kadonnut ja isompi lampi oli pienentynyt.
Iso Suonlampi

| Iso Suonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°34′45″N, 25°29′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden va (14.65)
Laskuoja:  metsäoja 
Järvinumero:  14.651.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  180,9 m  
Pituus:  450 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,953 km  
Pinta-ala:  3,307 ha  
Tilavuus:  0.000061 km³ 
Keskisyvyys:  1,85 m  
Suurin syvyys:  3,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Suonlampi 
Iso Suonlampi  on Keski-Suomessa Äänekoskella  Mäkikylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 450 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 61 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys on 3,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Lanneveden valuma-alueella (14.65), jonka Lanneveden alueeseen (14.651) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 180,9 metriä mpy.
Infrared Space Observatory

ISO (Infrared Space Observatory) oli Euroopan avaruusjärjestön tähtitieteellinen tutkimussatelliitti, joka tutki avaruuden kohteita infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Sitä on kustuttu monesti maailman ensimmäiseksi todelliseksi infrapunaobservatorioksi Maata kiertävällä radalla, sillä sen mittaustulosten tarkkuus oli aivan omaa luokkaansa edeltäjiinsä nähden. Hankkeeseen osallistuivat myös japanilainen ISAS sekä NASA.
ISO laukaistiin avaruuteen 17. marraskuuta 1995 Ranskan Guayanassa sijaitsevasta Kouroun avaruuskeskuksesta Ariane 4 -kantoraketilla . Sen varsinainen rutiinityövaihe päättyi huhtikuussa 1998. Satelliitti sammutettiin lopullisesti 16. toukokuuta 1998. Toimintansa aikana ISO-satelliitti ehti tutkimaan noin 30 000 taivaan infrapunakohdetta.
Historiaa

Ajatus Maata kiertävästä infrapunaobservatoriosta syntyi vuonna 1979 Euroopan avaruusjärjestössä. ISO-satelliittihanke hyväksyttiin ESA:n tieteelliseen ohjelmaan vuonna 1983. Satelliitin kehitystyö alkoi vuonna 1986 Ranskan Cannesissa Aerospatialen tehtailla.
Satelliitin rata ja mitat

Satelliitti laukaistiin hyvin elliptiselle radalle, jossa sen Maata lähin piste oli 1 000 km:n korkeudessa ja etäisin piste 70 500 km:n korkeudessa. Kiertoaika maapallon ympäri oli noin 24 tuntia, joten satelliitti näytti Maasta katsoen pysyvän likimain paikoillaan. Radan inklinaatio oli viisi astetta. Hyvin elliptisen radan ansiosta satelliitti pääsi joka vuorokausi 17 tunnin ajaksi Van Allenin vyöhykkeiden ulkopuolelle, mikä mahdollisti herkkien havaintojen tekemisen. Mittalaitteita ei voitu käyttää vyöhykkeiden sisäpuolella protoni- ja elektronihiukkasten vuoksi.
Satelliitin rakenne oli sylinterimäinen, ja sen sivulla oli aurinkopaneeli energiansaantia varten. Rakennelman korkeus oli 5,3 metriä, leveys 3,6 metriä ja syvyys 2,8 metriä . Satelliitin laukaisumassa oli 2 400 kg.
Mittalaitteet

Satelliittiin kuului neljä mittalaitetta, jotka toimivat sen Ritchey-Chretien-tyyppisen kaukoputken yhteydessä pääpeilin takana. Kaukoputken pääpeilin halkaisija oli 60 cm. Kaukoputki oli sijoitettu nestemäisellä heliumilla jäähdytettyyn kammioon mittalaitteiden herkkyyden ja toiminnan tasaamiseksi. Jäähdytyslämpötila oli 1,7 Kelviniä. Kaukoputken polttoväli oli 900 cm ja valovoima f/15.
Mittalaitteet:
Infrapunakamera, ISOCAM
Avaruuden kohteiden kuvaaminen 2,5–17 mikrometrin aallonpituusalueella
Kaksi ilmaisinta
Fotopolarimetri, ISOPHOT
Infrapunasäteilyn mittaaminen 2,5–240 mikrometrin aallonpituusalueella
Hyvin kylmien kohteiden tarkkailu (-273 celsiusasteen lähettyvillä)
Tähtienvälisen pölyn havainnot
Spektrometri, SWS (the Show-Wave Spectrometer)
Avaruuden kohteiden seuranta 2,4–45 mikrometrin aallonpituusalueella
Molekyylihavainnot
Spektrometri, LWS (the Long-Wave Spectrometer)
Avaruuden kohteiden seuranta 45–196,8 mikrometrin aallonpituusalueella
Erittäin kylmät kohteet, kuten tähtienväliset pölypilvet
Tutkimuskohteet

ISO-satelliitin tutkimuskohteita olivat taivaan infrapunasäteilyn lähteet. Tällaisia ovat tähdet ja galaksit. Lisäksi satelliitti ehti tutkimaan Aurinkokuntamme planeettoja sekä tähtien syntyalueita maailmankaikkeudessa, kuten Orionin sumua Orionin tähdistössä. ISO:n mittaustuloksista saatiin uutta tietoa tähtien syntyalueista, jotka ovat aikaisemmin olleet mittalaitteiden ulottumattomissa tähtien pölypilvien peitossa.
Aiheesta muualla

ESA Science & Technology: ISO
The Infrared Space Observatory
Encyclopedia Astronautica: ISO
ISOn LWS:n varalaite.
Jaleq

| Jaleq |
| --- | --- |
 fiJaleq 
 27°35′35″N, 62°41′28″E 
Väestö
Väkiluku:  18 098
Jaleq (pers. ‏جالق‎) on kaupunki Sīstān ja Balūchestānin provinssissa Iranissa. Jaleq sijaitsee lähellä Iranin ja Pakistanin rajaa. Vuonna 2016 sen väkiluku oli 18 098. Jaleq on Iranin itäisin kaupunki.
Jalen Chatfield

| Jalen Chatfield |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1996 (ikä 28) Ypsilanti, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Carolina Hurricanes / Chicago Wolves
Sarja:  NHL / AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Utica Comets (AHL)   Vancouver Canucks (NHL)
Jalen Chatfield (s. 15. toukokuuta 1996 Ypsilanti, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Carolina Hurricanesin organisaatiota. Pelipaikaltaan Chatfield on puolustaja.
Ura

Chatfield edusti junioriurallaan OHL:ssä pelaavaa Windsor Spitfiresiä vuosien 2014-2017 ajan. Kaudella 2016-2017 Chatfield toimi Spitfiresin varakapteenina, kun joukkue voitti OHL:n mestaruuden sekä Memorial Cupin. Kauden päätteeksi hän teki kolmevuotisen tulokassopimuksen Vancouver Canucksin kanssa.
Kausi 2017-2018 oli Chatfieldin ensimmäinen ammattilaistasolla. Hän edusti Canucksin AHL-yhteistyöseura Utica Cometsia 60 runkosarjaottelussa tehden tehot 2+5=7 sekä viidessä pudotuspeliottelussa saaden yhden syöttöpisteen. Chatfield pelasi myös sopimuksen kaksi seuraavaa kautta Cometsissa. Joulukuussa 2020 Chatfield ja Canucks solmivat yhden vuoden mittaisen kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Chatfield debytoi NHL:ssä kaudella 2020-2021, jolloin hän edusti Canucksia 18 runkosarjaottelussa.
Heinäkuussa 2021 Chatfield siirtyi Carolina Hurricanesiin yksivuotisella sopimuksella.
Kesäkuussa 2024 Chatfield solmi Hurricanesin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä yhdeksän miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.