stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirgisian jääkiekkomaajoukkue
Historia > 2000-luvulla > 3. divisioonan karsintaturnaus vuonna 2019

Huhtikuussa 2019 Kirgisia osallistui ensimmäistä kertaa IIHF:n maailmanmestaruuskilpailuihin ja aloitti tiensä niihin 3. divisioonan karsintaturnauksesta. Kirgisia voitti kaikki ottelunsa, mutta koska joukkueessa pelannut Aleksandr Titov ei ollut edustuskelpoinen, maa tuomittiin häviämään kaikki ottelunsa maalein 0–5 lukuun ottamatta viimeistä ottelua Arabiemiraatteja vastaan. Ilman diskauksia ottelussa olisi ratkaistu karsintaturnauksen voitto. Virallisiin otteluraportteihin jäi siten Arabiemiraattien sarjavoitto ja Kirgisian jääminen sarjan viimeiseksi.
Sijoituksia > Maailmanmestaruuskilpailut

2019 - 3. divisioonan karsinta, 6. (diskattiin)
2020 - 4. divisioonan turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 - 4. divisioonan turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 - 4. divisioona, 1.
2023 - 3. divisioonan B-lohko, 1.
2024 - 3. divisioonan A-lohko
Sijoituksia > Maailmanranking

2019 - 52.
2020 - 52.
2021 - 52.
2022, helmikuu - 50.
Kaikki maaottelut

Päivitetty 2. maaliskuuta 2014
| Team | GP | Voitot | Tasapelit | Tappiot | Tehdyt maalit | Päästetyt maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain | 1 | 1 | 0 | 0 | 15 | 10 |
|  Viron SNT | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 17 |
|  Georgian SNT | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  Intia | 2 | 2 | 0 | 0 | 22 | 4 |
|  Liettuan SNT | 1 | 0 | 0 | 1 | 2 | 7 |
|  Kuwait | 1 | 1 | 0 | 0 | 15 | 4 |
|  Macao | 2 | 1 | 0 | 1 | 7 | 6 |
|  Malesia | 1 | 1 | 0 | 0 | 23 | 2 |
|  Mongolia | 1 | 1 | 0 | 0 | 13 | 3 |
|  Singapore | 1 | 1 | 0 | 0 | 6 | 3 |
|  Thaimaa | 1 | 1 | 0 | 0 | 15 | 4 |
|  Arabiemiraatit | 1 | 1 | 0 | 0 | 14 | 0 |
Käännös suomeksi
Ludwigslust-Parchim

Ludwigslust-Parchim on piirikunta Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 4 752 neliökilometriä ja asukasluku 212 373 vuonna 2012. Piirikunta luotiin 2011 yhdistämällä entiset Parchimin ja Ludwigslustin piirikunnat.
Ludwigslust-Parchim rajautuu pohjoisessa Nordwestmecklenburgin piirikuntaan ja Schwerinin kaupunkipiiriin, koillisessa Rostockin piirikuntaan ja idässä Mecklenburgische Seenplatten piirikuntaan. Etelässä se rajautuu Brandenburgin ja Ala-Saksin osavaltioihin, ja lännessä Schleswig-Holsteinin osavaltioon.
Ludwigslust-Parchimin piirikunnan sijainti Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludwigslust-Parchim Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) kreis-swm.de
Mecklenburg-Etu-Pommerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Ludwigslust-Parchim
Mecklenburgische Seenplatte
Nordwestmecklenburg
Rostock
Rostock (piirikunta)
Schwerin
Vorpommern-Greifswald
Vorpommern-Rügen
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Landkreis Ludwigslust-Parchim

Käännös suomeksi
Ludwig Nohl

Ludwig Nohl
Ludwig Nohl (5. joulukuuta 1831 Iserlohn – 15. joulukuuta 1885 Heidelberg) oli saksalainen musiikkikirjailija.
Nohl opiskeli aluksi lakia, mutta hänestä tuli musiikinopettaja. Hän kirjoitti väitöskirjansa Mozartista vuonna 1860 ja rupesi opettamaan musiikin estetiikkaa.
Nohl muutti Müncheniin, jossa toimi luennoitsijana ja julkaisijana. Hän kirjoitti muun muassa Ludwig van Beethovenin elämäkerran. Vuonna 1872 Nohl palasi Heidelbergiin, jossa hän opetti musiikin historiaa ja estetiikkaa kuolemaansa saakka. Vuonna 1881 hänet palkittiin urastaan professorina.
Nohl julkaisi myös Beethovenin säveltämäksi oletetun Für Elisen nuotit vuonna 1865 löydettyään ne eräästä yksityiskodista. Syksyllä 2009 musiikintutkija ja pianisti Luca Chiantore kuitenkin ilmoitti epäilevänsä, että Nohl olisikin säveltänyt sen itse.
Kirjoja

Der Geist der Tonkunst, Frankfurt am Main 1861
Briefe Beethovens, mit einem Facsimile, Stuttgart 1865
Neue Briefe Beethovens, Stuttgart 1867
Spohr, Leipzig 1884
Kilpikiertokasvit

| Kilpikiertokasvit |
| --- | --- |
 Kanadankilpikierto (Menispermum canadense)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Kilpikiertokasvit Menispermaceae  Juss., nom. cons.
Synonyymit
 Pseliaceae Raf. 
Katso myös
   Kilpikiertokasvit Wikispeciesissä   Kilpikiertokasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kilpikiertokasvit (Menispermaceae) on enimmäkseen trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Ranunculales-lahkossa ja siten leinikkikasvien sukulainen. Tunnetuimmat heimon lajit kuuluvat anamirtojen (Anamirta), pareirajuurten (Chondrodendron), kalumbojen (Jateorhiza), kilpikiertojen (Menispermum) ja kilpiliaanien (Sinomenium) sukuihin.
Tuntomerkit

Kilpikiertokasvit ovat joko puu- tai ruohovartisia köynnöksiä, jotka kiipeilevät kiertymällä; eräät lajit ovat pensaita tai puita. Aineenvaihduntatuotteisiin kuuluvat eräät alkaloidit ja terpenoidit, joskus myös tanniinit. Kasveissa on myös riveittäin erityssoluja, ja kivisolut sekä oksalaattikiteet ovat yleisiä. Karvat ovat yksi- tai monisoluisia. Lehdet ovat tavallisesti yksinkertaisia, suvussa Burasaia kerrannaisia, ja lapa on enemmän tai vähemmän kilpimäinen, kourasuoninen, ehytlaitainen tai joskus hampainen tai liuskainen; ruodin tyvessä ja kärjessä on paksunnokset (pulvinukset).
Kasvit ovat kaksikotisia. Kukat ovat pieniä, usein kolmilukuisia, ja sijaitsevat lehtihankaisissa kukinnoissa. Kukan osat kiinnittyvät pohjukseen kiehkuroittain tai kierteisesti. Kehälehtiä on ulkokiehkurassa 1–12 ja sisäkiehkurassa 0–8 usein yhteenkasvanutta, enemmän tai vähemmän terälehtimäistä ja mettä erittävää lehteä. Hedekukissa on kolme, kuusi, 12 tai joskus jopa 40 hedettä, joiden ponnenpuoliskot tavallisesti sijaitsevat päällekkäin, sekä toisinaan emilehtien jäänteitä eli pistillodeja. Emikukissa voi olla joutoheteitä, ja erillisiä emejä on 1–30; emiö on usein gynoforin kannattelema. Luotti on enemmän tai vähemmän mutkalaitainen. Kussakin emissä on kaksi käyristynyttä, usein yksikalvoista siemenaihetta, joista vain toinen on toimiva eli fertiili. Kukin hedelmöitynyt emi kehittyy pieneksi yksisiemeniseksi luumarjaksi, jonka tyvipuolella vartalo on vielä jäljellä. Siemenet ovat käyriä ja niissä on istukan muodostama painauma; niiden muoto on tyypillisesti puolikuumainen, mistä johtuu kasvien nimi monissa kielissä tieteellinen nimi mukaan luettuna: 'kuusiemenet'. Siemenessä on tavallisesti eri tavoin kirjava siemenvalkuainen (endospermi) ja pitkä alkio.
Levinneisyys

Kilpikiertokasvit ovat enimmäkseen tropiikin alankometsien kasveja ja tärkeä liaaniheimo.
Luokittelu

Kilpikiertokasvit ovat sukua happomarjakasveille (Berberidaceae) sekä leinikkikasveille (Ranunculaceae) ja muodostaa niiden kanssa yhteisen kehityshaaran Ranunculales-lahkossa. Erään viimeaikaisen arvion mukaan kehityshaara eli kladi lienee noin 89,9 miljoonaa vuotta vanha.
Kilpikiertokasveihin kuuluu 70 sukua ja 442 lajia, jotka jaetaan kahteen alaheimoon.
Luokittelu > Alaheimo Tinosporoideae

Kasvien siemenet ovat lähes pallomaisia tai munuaisenmuotoisia ja niissä on kirjava endospermi; sirkkalehdet ovat lehtimäisiä. Alaheimossa on 27 sukua ja 142 lajia tropiikissa ja Pohjois-Amerikan itäosassa. Suurimmat suvut ovat Tinospora (32 lajia) ja Odontocarya (30 lajia).
Luokittelu > Alaheimo Menispermoideae

Kasvien hedekukissa on joskus yhteen kasvaneet heteenponnet ja tavallisesti emien jäänteitä. Emikukissa on tavallisesti joutoheteitä ja useita erillisiä emilehtiä, harvoin niitä on vain yksi. Vartalo kiinnittyy emin laitaan tai tyveen. Siemenessä on käyrä alkio, jonka sirkkalehdet ovat kielekemäisiä tai lähes liereitä, joskus möyheitä.
Alaheimoon kuuluu 44 sukua ja 300 lajia tropiikissa sekä Pohjois-Amerikan itäosassa ja Itä-Aasiassa. Runsaslajisimmat suvut: Abuta (21 lajia), Cyclea (30 lajia) ja mukulaköynnökset (Stephania, 30 lajia).
Luokittelu > Suvut

Seuraavat suvut kuuluvat kilpikiertokasvien heimoon:
Abuta
Albertisia
Anamirta – anamirtat, laji intiananamirta (A. cocculus)
Anisocycla
Anomospermum
Antizoma
Arcangelisia
Aspidocarya
Beirnaertia
Borismene
Burasaia
Calycocarpum
Carronia
Caryomene
Chasmanthera
Chlaenandra
Chondrodendron – pareirajuuret
Cionomene
Cissampelos – helmiliaanit
Cocculus – parvimarjat
Coscinium
Curarea
Cyclea
Dialytheca
Dioscoreophyllum
Diploclisia
Disciphania
Echinostephia
Elephantomene
Eleutharrhena
Fibraurea
Haematocarpus
Hyperbaena
Hypserpa
Jateorhiza – kalumbat
Kolobopetalum
Legnephora
Leptoterantha
Limacia
Limaciopsis
Macrococculus
Menispermum – kilpikierrot
Odontocarya
Orthogynium
Orthomene
Pachygone
Parabaena
Parapachygone
Penianthus
Pericampylus
Platytinospora
Pleogyne
Pycnarrhena
Rhaptonema
Rhigiocarya
Sarcolophium
Sarcopetalum
Sciadotenia
Sinomenium – kilpiliaanit, laji kilpiliaani (S. acutum)
Sphenocentrum
Spirospermum
Stephania – mukulaköynnökset
Strychnopsis
Synandropus
Synclisia
Syntriandrium
Syrrheonema
Telitoxicum
Tiliacora – kiiltoliaanit
Tinomiscium
Tinospora
Triclisia
Ungulipetalum
Kuvia

Abuta convexa
Intiananamirta (Anamirta cocculus)
Anomospermum reticulatum -lajin emikukka.
Chondrodendron microphyllum -pareirajuurilajin pulvinus.
Cissampelos fasciculata
Cocculus carolinus -lajin luumarjoja.
Coscinium fenestratum
Cyclea peltata -lajin kilpimäisiä lehtiä.
Diploclisia glaucascens
Kalumba (Jateorhiza palmata), oikeassa alakulmassa varren poikkileikkaus, jossa leveät ydinsäteet näkyvissä.
Orthomene schomburgkii
Pachygone ovata
Sarcopetalum harveyanum
Stephania cephalantha
Tiliacora acuminata -lajin luumarjoja.
Tinospora cordifolia
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kilpikiertokasvit – Menispermaceae
Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Menispermaceae.gif
Ludwig Persius

Friedrich Jentzenin litografia: Ludwig Persius, noin 1840.
Ludwig Persius  (1803–1845) oli saksalainen arkkitehti. Hän toteutti kuningas Fredrik Vilhelm IV:n taiteellisia suunnitelmia. Hän rakensi Villa Charlottenhofin Potsdamin lähellä, Pyhän Nikolain kirkon kupolirakennuksen (Karl Friedrich Schinkelin luonnoksien mukaan) sekä Sakrowin kirkon (basilika-tyyliin) ja Sanssoucin puiston rauhankirkon. Etenkin huvilarakenteissa (Villa Schöningen, hovipuutarhurin rakennukset Sanssoucissa) hänen maalauksellinen sommittelukykynsä ilmenee parhaiten.
Villa Schöningen
Sakrowin Heilandskirche.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludwig Persius Wikimedia Commonsissa
Lindö

| Lindö |
| --- | --- |
 Lindö
 Koordinaatit: 58°36′49″N, 16°15′16″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Norrköpingin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,20 km²
Väkiluku:  4 915
 – Väestötiheys:  1 535,9 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lindö on taajama Norrköpingin kunnassa Ruotsissa. Se kuuluu Itä-Götanmaan lääniin ja Itä-Götanmaan historialliseen maakuntaan. Taajama sijaitsee Itämeren lahden Bråvikenin länsipäässä sen etelärannalla. Lindö sijaitsee vain viiden kilometrin päässä Norrköpingin kaupungin muodostamasta taajamasta. Vuoden 2010 lopussa Lindössä oli 4 915 asukasta.
Alueella on Lindön kappeli ja pienvenesatama. Rakennuskanta koostuu omakotitaloista, ja Lindö onkin Norrköpingin esikaupunki. Lindö jaetaan viiteen osaan, jotka ovat:
Abborreberg
Berga
Rönntorp
Långtorp
Lindö
Väestönkehitys

| Lindön taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 057 | 1 057 |
| 1965 | 1965 |    | 1 342 | 1 342 |
| 1970 | 1970 |    | 2 479 | 2 479 |
| 1975 | 1975 |    | 4 481 | 4 481 |
| 1980 | 1980 |    | 4 634 | 4 634 |
| 1990 | 1990 |    | 4 672 | 4 672 |
| 1995 | 1995 |    | 4 682 | 4 682 |
| 2000 | 2000 |    | 4 711 | 4 711 |
| 2005 | 2005 |    | 4 842 | 4 842 |
| 2010 | 2010 |    | 4 915 | 4 915 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lindö Wikimedia Commonsissa
Linnake (elokuva)

| Linnake> The Mission |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roland Joffé
Käsikirjoittaja:  Robert Bolt
Tuottaja:  Fernando Ghia David Puttnam
Säveltäjä:  Ennio Morricone
Kuvaaja:  Chris Menges
Leikkaaja:  Jim Clark
Tuotantosuunnittelija:  Stuart Craig
Pukusuunnittelija:  Enrico Sabbatini
Pääosat:  Robert De Niro Jeremy Irons Ray McAnally Aidan Quinn Cherie Lunghi Liam Neeson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Kesto:  126 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Linnake (The Mission) on vuonna 1986 valmistunut historiallinen seikkailuelokuva ja se sijoittuu 1700-luvun Latinalaiseen Amerikkaan, jossa espanjalaiset ja portugalilaiset taistelevat siirtomaaherruudesta.
Jeremy Irons esittää jesuiittapappia, joka haluaa tehdä "villeistä" kristittyjä. Maallisempia pyyteitä elokuvassa edustaa kapteeni Mendoza (Robert De Niro). Elokuvassa tekee pienen roolin myös tunnettu yhdysvaltalainen jesuiittapappi ja rauhanaktivisti Daniel Berrigan.
Vastaanotto

Linnake palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla. Chris Menges sai elokuvasta parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti, ettei Roland Joffé suoriudu vaikeasta ohjaustyöstään aivan moitteitta: ”Henkilökuvat ja tapahtumat ova kiinnostavia, maisemakuvaus todella upeaa, mutta jotakin kirjallista ja jähmeää toteutukseen on vielä jäänyt.” Fränti kehui Jeremy Ironsin roolityötä, mutta kirjoitti ettei Robert De Niro ehkä ole paras valinta rooliinsa. ”Linnake on klassisen kaavan mukaan tehty asiaelokuva, jossa ajatusten ja kuvien filosofia ei ole aina tasapainossa. Rohkeuden puutteesta sen tekijöitä ei voi syyttää, kaikkineen he ovat myös avanneet melko täyteläisen näkymän historiaan, jonka raaimpiakaan kuvia jälkeen tulevat sukupolvetkaan eivät voi kieltää.”
Suomen Kuvalehdessä Ywe Jalander kirjoitti Linnakkeen olevan sisäisesti ristiriitainen elokuva: ”Se tuo esille monia ajankohtaisia ja tärkeitä kysymyksiä, mutta tekee sen muodossa, joka vesittää ne viihteen välikappaleiksi.” Hän moitti komeiden Iguassun putousten saavan tarinassa liian suuren osan ja piti loppupuolen taistelukohtausta itsetarkoituksellisena ja turhana. ”Linnakkeen jakomielisyys vie pohjan katsojan luottamukselta käsikirjoittajaa ja ohjaajaa kohtaan. Uskonto, moraali ja ongelmat ovat muuttuneet kauppatavaraksi.”
Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen luonnehtii Linnaketta laadukkaaksi mutta asetelmaltaan hieman liian itsestään selväksi ja pateettiseksi. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä.
Little Bad Girl

| ”Little Bad Girl” David Guetta ft>  Taio Cruz & Ludacris |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nothing but the Beat & TY.O
 Julkaistu: 27. kesäkuuta 2011
 Formaatti: CD-single, digitaalinen lataus, 12" vinyyli
 Tuottaja(t): David Guetta, Tuinfort, Riesterer, Black Raw
 Tyylilaji: Electro house, hip house
 Kesto: 03.12
 Levy-yhtiö: Virgin Records, EMI
David Guettan muut singlet
| ”Where Them Girls At” 2011 | ”Little Bad Girl” 2011 | ”Without You” 2011 |
Taio Cruzin muut julkaisut
| ”Cryin' Over You” 2011 | ”Little Bad Girl” 2011 | ”Hangover” 2011 |
Ludacrisin muut julkaisut
| ”Welcome to My Hood (Remix)” 2011 | ”Little Bad Girl” 2011 | ”Wet the Bed” 2011 |
Little Bad Girl on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kappale, jolla vierailevat myös brittiläisartisti Taio Cruz sekä yhdysvaltalaisräppäri Ludacris. Sen julkaisi Virgin Records Guettan viidennen, Nothing but the Beat-studioalbumin toisena singlenä 27. kesäkuuta 2011. Kappale ilmaantui myöhemmin myös Cruzin kolmannelle, TY.O-studioalbumille. Kaikki kolme sanoittivat kappaleen yhdessä Frédéric Riestererin ja Giorgio Tuinfortin kanssa, jotka myös tuottivat kappaleen yhdessä Guettan sekä Black Rawn kanssa.
Tämä on ensimmäinen kahdesta Cruzin ja Guettan yhteisprojektista, toisen ollessa Guettan kappaleen "Without You" sanoittaminen. Tämä on myös ensimmäinen kahdesta Ludacrisin ja Guettan yhteisprojektista, heidän tehtyä yhteistyötä toiseen kertaan vuonna 2012 julkaistun kappaleen "Rest of My Life" parissa. Tämä on Ludacrisin ja Cruzin toinen yhteinen projekti, Ludacrisin oltua mukana Cruzin kappaleen "Break Your Heart" Yhdysvalloissa julkaistulla versiolla.
Käännös suomeksi
Konstantínos Tsiklitíras

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Konstantínos Tsiklitíras |  Konstantínos Tsiklitíras |  Konstantínos Tsiklitíras |  |
Maa:   Kreikka
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | vauhditon pituus |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | vauhditon pituus |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | vauhditon korkeus |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | vauhditon korkeus |  |
Konstantínos Tsiklitíras (kreik. Κωνσταντίνος Τσικλητήρας 30. lokakuuta 1888 Pýlos – 10. helmikuuta 1913) oli kreikkalainen vauhdittomien hyppyjen hyppääjä ja olympiavoittaja Tukholmassa 1912.
Tsiklitíras muutti kotikaupungistaan Ateenaan opiskelemaan kauppatieteitä ja aloitti urheilun. Hän pelasi jalkapalloa Panathinaikosissa ja vesipalloa, mutta teki parhaat suorituksensa vauhdittomissa hypyissä. Hän voitti kaikkiaan 19 Kreikan mestaruutta.
Lontoon olympialaisissa 1908 Tsiklitíras voitti olympiahopeaa sekä vauhdittomassa korkeushypyssä, jossa hän jakoi hopeamitalin John Billerin kanssa tuloksella 155 sekä vauhdittomassa pituushypyssä tuloksella 323. Tukholman olympialaisissa hän voitti olympiakultaa vauhdittomassa pituushypyssä tuloksella 337 ja olympiapronssia vauhdittomassa korkeushypyssä tuloksella 155.
Tsiklitiraksen ura sai äkillisen lopun 1913 hänen ilmoittauduttuaan vapaaehtoiseksi Balkanin sotiin. Hän sairastui aivokalvontulehdukseen ja kuoli vain 24-vuotiaana.
Linnakesaaret

| Linnakesaaret Rannikkolinnakkeiden elämää sodassa ja rauhassa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ove Enqvist Heikki Tiilikainen
Kuvittaja:  Arkistokuvia
Kansitaiteilija:  Hannu Hurskainen
Kieli:  suomi
Genre:  sotakirja
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  301 s.
ISBN:  978-951-31-8005-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Linnakesaaret – Rannikkolinnakkeiden elämää sodassa ja rauhassa on Ove Enqvistin ja Heikki Tiilikaisen teos, joka käsittelee Suomen rannikon linnakesaaria. Teos on ilmestynyt 2014, ja sen on kustantanut Tammi. Teoksen alkusanat on kirjoittanut kenraali Jaakko Valtanen, joka on kirjoittajien mukaan toiminut teoksen oltermannina.
Kirjoittajista Enqvist on komentaja evp., oppiarvoltaan sotatieteiden tohtori, Tiilikainen on everstiluutnantti evp. Molemmilla on takanaan pitkä ura rannikkopuolustuksessa, ja kumpikin on kirjoittanut useita tietoteoksia..
Teoksen pääpaino on rannikkotykistön kolmessa ensimmäisessä vuosikymmenessä. Teos alkaa katsauksella kehitykseen ennen Suomen itsenäisyyttä, sen jälkeen on vuorossa rannikkotykistön synty Suomeen. Sitten siirrytään 1920-1930-lukujen kautta sotavuosiin sekä lopuksi lyhyesti sodan jälkeisiin vaiheisiin.
Mukana on muutamia sivun mittaisia elämäkertoja, joita ei ole sisällysluettelossa erikseen mainittu.
Arno Almqvist
Johan Rikama
Väinö Valve
Anna-Liisa Veijalainen
Viljo Vyyryläinen
Martti J. Miettinen
Teoksen lopussa on lähdeluettelo sekä hakemisto, joka sisältää henkilöitä, paikkoja ja organisaatioita.
Arviot

Helena Pilke kiittää laajassa arviossaan kirjoittajien asiantuntemusta, ja hän toteaa samalla että kirjasta henkii myös kirjoittajien "rakkaus vanhaan aselajiinsa sekä niihin saariin, joilla rannikkotykistön eri yksiköt ovat toimineet". Hän huomauttaa sisällysluettelon suppeudesta: alaotsikkoja ei ole mainittu. Hän olisi myös kaivannut alaviitteitä. Hän kuitenkin olettaa, ettei teosta ole tarkoitettu tutkimuskäyttöön vaan muillekin kuin aselajin väelle.
Timo J. Anttila kirjoittaa arviossaan, että teos on "kunnianosoitus linnakesaarten vaikeissa oloissa palvelleille sisukkaille miehille ja naisille". Hän huomauttaa, että keskittyminen rannikkotykistön alkuvaiheisiin ja sotavuosiin on perusteltua, sillä aselajin merkitys itsenäisyyden rakentamisessa oli merkittävä. Viime vaiheiden kuvauksen ylimalkaisuus harmittaa Anttilaa, ja häntä olisi kiinnostanut lukea enemmänkin rannikkotykistön liittämisestä merivoimiin, mutta hän toteaa toisaalta, että historiikki olisi saattanut muuttua poliittiseksi historiaksi.
Kisapirtti

Kisapirtti
Kisapirtti on hirsirakennus Kangasalan Liutussa, Pitkäjärven eteläpuolisella harjulla, 12 kilometrin päässä Tampereen keskustasta.
Historia > Kisapirtti julkisuuteen

Tampereen Hiihtoseura järjesti ennen talvisotaa Pitkäjärven harjulle retkeilymajan. Kisapirttiä alettiin rakentaa kevättalvella vuonna 1938 ja syyskuun lopulla pidettiin yleisölle avajaiset. Samoihin aikoihin tehtiin myös Kisapirtillä hyppyrimäki Pitkäjärven jyrkälle Eteläharjulle. Nykyään mäki on ollut jo kauan poissa käytössä. 
Hiihtomajan vihkiäiskilpailut järjestettiin sunnuntaina 22.1.1939. Tällöin lehdet mm. Aamulehti kirjoitti paljon Kisapirtistä. Esimerkiksi Kisapirtin avajaisista, kilpailuista ja hyppyrimäen ennätyksistä. 
Kausi jäi kuitenkin merkittävien kilpailujen osalta ainoaiksi. Tampereen Hiihtoseuran toiminta hiipui sotavuosien jälkeen ja tavoite loppui tehdä Kisapirtistä Tampereen hiihtomajan urheilukeskus.
Historia > Kunnostamisen hiipuvuus

Kisapirtti myytiin Tampereen Kotkille vuonna 1950. Kotkilla maja oli muutaman vuosikymmenen ja toimintaa siellä oli niin harvoin, että maja joutui paljon ilkivallan kohteeksi. Kisapirttiä päästiin tuhoamaan pahin seurauksin. 
Vehmaisten Urheilijat osti Kotkilta pirtin vuonna 1959. Pirtti oli tällöin hirveässä kunnossa. Ikkunat ja kaikki irtain oltiin rikottu ja kirkkokamiina kaadettu. Pirttiä alettiin kunnostaa ahkeralla työllä. Pirtti oli niin huonossa kunnossa, että esimerkiksi kattokin piti korjata ja savupiippu muurata uudestaan. Silloin Kisapirttiä alettiin kunnostaa.
Historia > Kisapirtin aika

Maja kunnostettiin ja seuraväki teki majalle johtavan tien, Kisapirtintien. Vuonna 1960 vappuaattona Vehmaisten urheilijat järjesti ensimmäisen yleisötilaisuuden juuri remontoimassa majassa. Alkoi Kisapirtin aika. Kisapirttiä alettiin käyttää monin tavoin. Pirtillä esimerkiksi esiinnyttiin, tanssittiin, harjoiteltiin, kilpailtiin ja pirttiä vuokrattiin myös muille seuroille ja järjestöille. 
Vehmaisten urheilijat myivät Kisapirtin vuonna 1972 Tampereen kaupungille, koska seuraväki alkoi uupua pirtin suururakasta ja jatkuvasta huolenpidosta ja kunnostamisesta. Myöhemmin kuitenkin Vehmaisten urheilijat vuokrasivat Tampereelta Kisapirtin vuonna 2001. Seuran tehtävänä on elvyttää pirttiä monin tavoin. Nykyään Kisapirtillä voi järjestää esimerkiksi häitä, perhejuhlia, retkiä tai pikkujouluja. Kisapirtillä myydään myös lämmintä mehua ja pullaa talvisin lähinnä hiihtäjille. Pirtiltä lähtee myös hiihtolatu 5 kilometriä Tamperetta kohti.
Sisä- ja ulkotilat

Pirtti on kaksikerroksinen. Istumapaikkoja on Kisapirtillä sadalle hengelle. Sisällä on sali, jossa on suuret pirttipöydät. Pirtillä on myös sähkölämmitys, takka, kylmä- ja lämminvesi, viileää säilytystilaa, parvi, orkesterikoroke ja kaksi sähköliettä. Pihalla on vapaasti parkkipaikkoja.
Sijainti

Kisapirtti sijaitsee suunnilleen yhden kilometrin pituisella Kisapirtintiellä, Pitkäjärven eteläharjun päädyllä, 12 kilometrin päässä Tampereen keskustasta. Pirtin luota lähtee myös jyrkästi alaspäin menevä vanha hyppyrimäki ja talvisin hiihtolatu.