stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bertil Linde

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bertil Linde |  Bertil Linde |  Bertil Linde |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sankt Moritz 1928 |  |  |
Knut Bertil Hilding Linde (28. helmikuuta 1907 Tukholma – 25. maaliskuuta 1990 Tukholma) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi Ruotsin jääkiekkomaajoukkueessa kolme ottelua Sankt Moritzin talviolympialaisten 1928 jääkiekkoturnauksessa, jolloin Ruotsi voitti hopeaa. Linde edusti Ruotsia myös maailmanmestaruuskilpailuissa 1931, joissa hän pelasi kuusi ottelua tehoin 2+0=2.
Kirkkokäsikirja

Kirkkokäsikirja (lat. manuale)  on jonkin kirkon, esim. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käyttämä kirja, jossa määritellään ja annetaan ohjeet siitä, miten jumalanpalveluselämää, jumalanpalveluksia ja kirkollisia toimituksia vietetään.
Kirkkokäsikirjan historiaa Suomessa

Keskiajalla manuale oli eräiden kirkollisten toimitusten kirjan nimi ja tarkoitti  papin käsikirjaa. Tavallisesti se sisälsi liturgiset kaavat kastetoimitusta, avioliittoon vihkimistä, sairaan ehtoollista, viimeistä voitelua ja hautausta sekä eräitä siunaustoimituksia ja sakramentaalioita varten. Ennen reformaatiota Suomea eli Turun keskiaikaista hiippakuntaa varten painettiin vain kaksi kirjaa. Ne  olvati Lyypekissä 1488 painettu dominikaaninen Missale Aboense. ja  Manuale seu exequiale secundum ritum ac consuetudinem alme ecclesie Aboensis joka painettiin Saksassa 1522.
Suomen uskonpuhdistaja Mikael Agricola julkaisi ensimmäisen jumalanpalveluskaavan Messu eli Herran Echtolinen vuonna 1549. Jo sitä ennen oli latinalaista messukaavaa käännetty suomeksi Agricolan Rukouskirjassa. Agricolan messua edeltäneistä käsinkirjoitetuista liturgisista teksteistä merkittävin oli ns. Westhin Codex vuodelta 1546. Paavali Juusten toimitti 1575 seuraavan käsikirjan nimellä Se Pyhä Messu. Tämäkin seurasi varsin pitkälle Agricolan kirjan tavoin Olavus Petrin ruotsalaista messua. Kirjassa oli ensi kerran samassa niteessä sekä itse messu että kirkolliseen kalenteriin liittyvien vaihtuvien tekstien kokoelma, joka sisälsi kollehtarukoukset, epistolat ja evankeliumit (evankeliumikirja).
Seuraava suomenkielinen käsikirja oli Ruotsin käsikirjan Handbok 1614 käännös, Käsikirja 1614. Sen käänsi piispa Eerik Sorolainen.  Saman vuosisadan lopulla ilmestyi suomeksi vuonna 1693 julkaistu ruotsalainen käsikirja ja vuoden 1694 käsikirja Suomessa virallisena aina vuoteen 1886 saakka. Vuoden 1886 kirkolliskokous hyväksyi seuraavan kirkkokäsikirjan, evankeliumikirjan ja rukouskirjan. Sitä seuraava käsikirja ja evankeliumikirja hyväksyttiin käyttöön 1913. Ne korvasi vuonna 1958 hyväksytyt kirjat väliaikaiseen käyttöön vuoden 1959 alusta. Seuraava käsikirjan uudistus tapahtui vuoden 1986 kirkolliskokouksessa ja sen jälkeen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirja sisältää neljä osaa, evankeliumikirjan, jumalanpalvelusten kirjan, kirkollisten toimitusten kirjan ja rukouskirjan. Evankeliumikirja oli hyväksytty 1958, jumalanpalvelusten kirja 1968, kirkollisten toimitusten kirja 1963 ja rukouskirja vuonna 1968. Messusävelmistö hyväksyttiin myös vuonna 1968. Vuonna 1985 otettiin käyttöön uusi kirkollisten toimitusten kirja.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käsikirja

Nykyinen kirkkokäsikirja jakautuu kolmeen osaan: Jumalanpalvelusten kirja, joka on hyväksytty vuonna, 2000, Evankeliumikirja vuodelta 1999) ja Kirkollisten toimitusten kirja 1-3 (vuodelta 2003. Jumalanpalvelusten kirja sisältää seurakunnassa tarvittavat keskeiset jumalanpalveluskaavat, niihin kuuluvat rukoukset ja messusävelmät.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käsikirja > Jumalanpalvelusten kirja

Kirjassa on järjestykset ja ohjeet seuraavia eri jumalanpalveluksia varten:
Messu ja sanajumalanpalvelus
Päivän rukoushetket
Kirkkovuoden juhla-aikojen jumalanpalvelukset:
Jumalanpalvelusten tekstejä ja lauluja
Messusävelmistö
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käsikirja > Evankeliumikirja

Evankeliumikirja sisältää muun muassa kirkkovuoden pyhäpäivien raamatuntekstit, rukoukset ja virsisuositukset.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käsikirja > Kirkollisten toimitusten kirja

Kirjassa ovat ohjeet ja aineistot kasuaalitoimituksia, vihkimisiä, virkaan asettamisia ja tehtävään siunaamisia varten. Se sisältää myös rukoushetkiä eri tilanteisiin sekä toimituksissa käytettäviä lauluja.
Kirkkokäsikirjan hyväksyy kirkolliskokous. Nykyisen kirkkokäsikirjan Jumalanpalvelusten kirjan on hyväksytty vuonna 2000, evankeliumikirja vuonna 1999 ja kirkollisten toimitusten kirja 2003.
Ruotsin kirkon kirkkokäsikirja

Ruotsin kirkon jumalanpalveluskirjat muistuttavat monilta osin Suomen ev. lut. kirkon vastaavia kirjoja. Kirkkokäsikirja on hyväksytty vuonna 2018 ja Evankeliumikirja 2002 sekä Kirkkokäsikirja II on  vuodelta 1987. Ne ovat ilmestyneet myös suomeksi sekä osia niistä muilla virallisilla vähemmistökielillä..Jumalanpalveluskirjoihin kuuluu myös rukouskirja ”En liten bönbok” jonka kirkolliskokous on hyväksynyt vuonna 2006.
Kirkkokäsikirjan nimi on ruotsiksi ”Kyrkohandboken för Svenska kyrkan” Tämä nimion tullut käyttöön vasta vuoden 2018 käsikirjansa. Sitä ennen kirjan nimi oli ”Den svenska kyrkohandboken” (Ruotsin kirkkokäsikirja). Nimenmuutos perusteltiin sillä, että kirjaa käyttää vain Ruotsin kirkko ja muilla kristillisillä kirkkokunnilla on omat vastaavat kirjat. Evankeliumikirjan nimi on ”Den svenska evangelieboken” (Ruotsin evankeliumikirja), koska sitä käyttävät Ruotsin kirkon lisäksi useat vapaat kirkkokunnat.
Muiden kirkkojen käsikirjoja

Kirkkokäsikirjan nimi vaihtelee eri kirkoissa. Tanskan kirkossa jumalanpalveluskirjoja on Alterbog, Ritualbog, Alterbogstillæg og Musikbog jossa jumalanpalvelusten järjestykset, raamatunlukukappaleet ja kirkollisten toimitusten järjestykset. Norjan kirkolla on Alterbok, Den norske kirkes gudstjenestebok 2011 jossa ovat jumalanpalvelusten ja kirkollisten toimitusten järjestykset
Saksan evankelisissa kirkoissa kirkkokäsikirjasta käytetään nimeä Agende, Evangelische Gottesdienstbuch.<refAgende archiv.ekd.de. Viitattu 31.1.2021. (saksaksi)</ref> Anglikaanisessa kirkossa laajimmin käytössä oleva käsikirja tunnetaan nimellä Book of Common Prayer.
Katoliseen kirkkoon kuuluvien, latinalaista riitusta käyttävien paikalliskirkkojen liturginen kirja, messukirja on nimeltään Missale Romanum. (Roomalainen messukirja). Se sisältää kaikki ohjeet ja tekstit vuoden kaikkien messujen viettämiseen.
Ortodoksisen kirkon jumalanpalveluslämää säätelee kirja "Typikon“ Se sisältää ohjeet ortodoksisen kirkon kirkkovuoden kierrossa toimitettavien eri jumalanpalvelusten rituaalien toimitusjärjestyksestä eli kuinka jumalanpalveluksissa tulee toimia.
Aiheesta muualla

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkokäsikirja.
Vuosina 1694–1886 käytössä ollut Käsi-Kiria.
Belgian yhdysvallat

Belgian yhdysvallat (holl. Verenigde Nederlandse Staten tai Verenigde Belgische Staten, ransk. États-Belgiques-Unis, lat. Foederati belgii) oli valtioliitto Etelä-Alankomaissa nykypäivän Belgian alueella, joka perustettiin Brabantin vallankumouksen jälkeen. Valtioliitto oli olemassa tammikuun ja joulukuun 1790 välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belgian yhdysvallat Wikimedia Commonsissa
Bekkjarvikin kirkko

| Bekkjarvikin kirkko Bekkjarvik kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Austevoll, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1895
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  180
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bekkjarvikin kirkko (norj. Bekkjarvik kyrkje) on Austevollin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1895.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bekkjarvikin kirkko Wikimedia Commonsissa
Balian Buschbaum

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Balian Buschbaum |  Balian Buschbaum |  Balian Buschbaum |  |
Maa:   Saksa
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 1998 | seiväshyppy |  |
|  Pronssia | München 2002 | seiväshyppy |  |
| EM-hallikilpailut  | EM-hallikilpailut  | EM-hallikilpailut  |  |
|  Hopeaa | Wien 2002 | seiväshyppy |  |
Balian Buschbaum (alun perin Yvonne Buschbaum, s. 14. heinäkuuta 1980 Ulm) on entinen saksalainen seiväshyppääjä.
Buschbaum on nuorten Euroopan mestari vuodelta 1999. Aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuista hänellä on kolme mitalia, kaksi pronssia ulkoradoilta ja hopeaa hallista 2002.
Buschbaumin ennätys on 470 cm kesäkuulta 2003.
Marraskuussa 2007 Buschbaum ilmoitti lopettavansa uransa, koska hän halusi korjata sukupuolensa naisesta mieheksi. Sukupuolenkorjausoperaation myötä hän alkoi käyttää etunimeä Balian. Nimen hän otti Kingdom of Heaven -elokuvassa esiintyvältä Balian-hahmolta.
Saavutuksia

| Vuosi | Kilpailu | Paikka | Sijoitus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Nuorten MM-kilpailut | Annecy, Ranska | neljäs | 440 |
| 1998 | EM-kilpailut | Budapest, Unkari | pronssia | 431 |
| 1999 | MM-kilpailut | Sevilla, Espanja | 14. | 415 |
| 1999 | Nuorten EM-kilpailut | Riika, Latvia | kultaa | 425 |
| 2000 | kesäolympialaiset | Sydney, Australia | kuudes | 440 |
| 2001 | MM-hallikilpailut | Lissabon, Portugali | kuudes | 425 |
| 2001 | MM-kilpailut | Edmonton, Kanada | seitsemäs | 445 |
| 2002 | EM-hallikilpailut | Wien, Itävalta | hopeaa | 465 |
| 2002 | EM-kilpailut | München, Saksa | pronssia | 450 |
| 2003 | MM-kilpailut | Pariisi, Ranska | kuudes | 450 |
Aiheesta muualla

Buschbaumin henkilökohtaiset sivut (saksaksi)
Astoria

Hotelli Astoria sijaitsee Iisakin kirkon aukiolla Pietarissa. Astorian kyljessä sijaitsee sisarhotelli Angleterre..
Astoria (ven. Гостиница Астория, Gostinitsa Astorija) on viiden tähden hotelli Pietarissa Venäjällä. Rakennuksen suunnitteli Fredrik Lidvall, ja se edustaa jugendtyyliä. Samalla tontilla sijaitsee vanhempi hotelli Angleterre, johon on Astorian kerroksista kulkuyhteys.
Astoria sijaitsee Suurella merikadulla (ven. Большая морская улица, Bol’šaja morskaja ulitsa) Iisakin aukiolla. Aivan hotellin vieressä kohoaa Iisakin kirkko ja Nikolai I:n ratsastajapatsas. Aukiolla sijaitsee myös Marian palatsi, jossa toimii Pietarin kaupunginneuvosto.
Astoria-hotellissa on 223 huonetta ja 29 sviittiä, ja se kuuluu Rocco Forte Collection -ketjuun.
Historia

Astoria oli avautuessaan vuonna 1912 maan kallein hotelli. Venäjälle hyökännyt Adolf Hitler suunnitteli pitävänsä Leningradin valloitusjuhlat Astoria-hotellissa 1940-luvun alussa . Runoilija Sergei Jesenin löytyi kuolleena, väitetysti itsemurhan tehneenä, hotelli Angleterren huoneesta nro 5 28. joulukuuta 1925.
Angleterre ja Astoria uudistettiin perusteellisesti vuosina 1990–2002. Angleterre-hotellin alkuperäiset osat purettiin ja julkisivu rakennettiin uudelleen ulkoisesti samannäköiseksi. Tämän jälkeen Angleterre liitettiin Astoria-hotellin kompleksiin sisarhotellina. Historiallinen Angleterre purettiin siitäkin huolimatta, että peruskorjausta vastustamaan perustettiin kansanliike "Pelastus".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hotelli Astorian viralliset sivut (englanniksi)
Birthe Wilke

| Birthe Wilke |
| --- | --- |
 Birthe Wilke (oik.) Gustav Wincklerin kanssa Eurovision laulukilpailussa 1957
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1936 (ikä 88) Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Birthe Wilke (s. 19. maaliskuuta 1936) on tanskalainen laulaja ja näyttelijä. Wilke aloitti uransa 1950-luvulla Bruno Henriksenin orkesterin kanssa. Tuolta ajalta Wilken tunnetuimpia kappaleita ovat "Håndklaver og Charme" ja "Den Gamle Gartner", ja Wilkeä kutsuttiin Tanskan Doris Dayksi.
Vuonna 1957 Wilke voitti yhdessä Gustav Wincklerin kanssa kaikkien aikojen ensimmäisen Dansk Melodi Grand Prixin kappaleella "Skibet skal sejle i nat" ja näin duo tuli valituksi Tanskan ensimmäiseksi edustajaksi Eurovision laulukilpailuun. Kappale sijoittui kilpailun kolmanneksi, mutta duo herätti pahennusta erityisesti konservatiivisissa katolilaisissa maissa lopettamalla esityksensä 11 sekuntia kestäneeseen suudelmaan. Wilke voitti Dansk Melodi Grand Prixin uudestaan sooloartistina vuonna 1959 kappaleella "Uh, jeg ville ønske jeg var dig". Kansainvälisessä kilpailussa kappale sijoittui viidenneksi. Wilke vetäytyi julkisuudesta vuonna 1966, mutta on sen jälkeenkin tehnyt julkisia esiintymisiä silloin tällöin.
Filmografia

Jeg elsker dig (1957)
Soldaterkammerater (1958)
Jetpiloter (1961)
Reptilicus (1961)
Bekkjarvik

| Bekkjarvik |
| --- | --- |

 Bekkjarvik
 Koordinaatit: 60°00′27″N, 5°12′14″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Austevoll
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,9 km²
Väkiluku (2023):  577
 – Väestötiheys:  641,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bekkjarvik on taajama Austevollin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometri ja asukasluku 577 vuonna 2023.
Kuvia

Bekkjarvikin kirkko
Aschaffenburg

| Aschaffenburg |
| --- | --- |

 vaakuna
 Aschaffenburg
 Koordinaatit: 49°58′N, 9°09′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Unterfranken
Piirikunta:  piiritön kaupunki
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jürgen Herzing
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  62,47 km²
Korkeus:  138 m
Väkiluku:  70 858
 – Väestötiheys:  1 134,3 as./km²
 
 Kotisivu  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aschaffenburg (paikallisessa murteessa Aschebersch) on teollisuuskaupunki Mainjoen varrella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Kaupunki sijaitsee noin 35 kilometriä Frankfurtista kaakkoon. Kaupungin pinta-ala on 62,47 neliökilometriä. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa asui 70 858 asukasta.
Aschaffenburg ei kuulu sitä ympäröivään Aschaffenburgin piirikuntaan, mutta on sen hallinnollinen keskus. Kaupunki on Reinin–Mainin laivaliikenteen päätekohta ja siellä sijaitsee 1600-luvulla rakennettu Johannisburgin linna. Linnan läheisyydessä on Baijerin kuningas  Ludvig I:n vuosina 1840-48 rakennuttama Pompejanum, joka on jäljitelmä  antiikin Rooman aikaisesta  pompeijilaistalosta.
Ludvig I:n aikoihin Aschaffenburg sai lempinimen "Baijerin Nizza".
Ystävyyskaupungit

Perth, Yhdistynyt kuningaskunta (1956)
Saint-Germain-en-Laye, Ranska (1975)
Miskolc, Unkari (1996)
Lähde:
Kuuluisia kaupunkilaisia

Felix Magath (s. 1953), jalkapallovalmentaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aschaffenburg Wikimedia Commonsissa
Kaupungin virallinen sivu
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Merkinnän syy: maantiede, historia, talous
Balhamin asema

Balhamin asema on Balhamissa sijaitseva metro- ja juna-asema. Se kuuluu Lontoon metron kolmanteen vyöhykkeeseen ja Northern Line -linjaan. Metroasemaa käytti vuonna 2017 yhteensä 14,31 miljoonaa matkustajaa
Asema avattiin vuonna 1863. Se korvasi läheisen, 1. joulukuuta 1856 avatun Balham Hillin aseman. Aseman pohjoispään kohdalle osui Lontoon pommituksissa 15. lokakuuta 1940 pommi. Räjähdys romautti osin pohjoiseen kulkevien junien tunnelin ja täytti väestönsuojana käytetyn laiturialueen maa-aineksella ja katkenneista putkista vuotavalla vedellä. Pommituksessa sai laskuista riippuen surmansa 65–68 ihmistä. Asema avattiin korjaustöiden jälkeen uudelleen 12. tammikuuta 1941.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Balhamin asema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen | Balhamin asema | Balhamin asema | Balhamin asema | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Clapham Southin metroasema (en) ▷ Edgwaren metroasema (en) / Mill Hill Eastin metroasema (en) / High Barnetin metroasema (en) |  |  Northern Line |  | Tooting Bec (en) ▷ Mordenin metroasema (en) |
Bayannur

| Bayannur (mong>  , Bayannaγur) kiin. 巴彦淖尔市, Bāyànnào'ěr Shì |
| --- | --- |
 Bayannur (punaisella) Sisä-Mongoliassa (oranssilla).
 Koordinaatit: 40°46′N, 107°24′E 
Valtio:  Kiina
Autonominen alue:  Sisä-Mongolia
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  65 755 km²
Väkiluku (2010):  1 669 915
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  015000
Suuntanumero(t):  0478
Rekisterikilpi:  蒙L
 
 www.bynr.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bayannur (mong. ᠪᠠᠶᠠᠨᠨᠠᠭᠤᠷ ᠬᠣᠲᠠ, Bayannaγur qota, kiin. 巴彦淖尔市, Bāyànnào'ěr Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sisä-Mongolian autonomisen alueen länsiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 340 kilometriä  autonomisen alueen pääkaupunki Hohhotista länteen. Kaupungin pinta-ala on 65 755 neliökilometriä ja väkiluku 1,67 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Mongoliaan, idässä Baotoun ja etelässä Ordosin prefektuuritason kaupunkeihin, ja lännessä Alxan liittoon.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan seitsemään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Galleria

Bayannur Tianjitain lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bayannur Wikimedia Commonsissa
Bayannurin hallinnollinen jako.
Bibiana Beglau

Bibiana Beglau
Bibiana Beglau (s. 8. heinäkuuta 1971) on saksalainen näyttelijä. Hän voitti vuonna 2000 Berliinin elokuvajuhlilla yhdessä Nadja Uhlin kanssa Hopeisen karhun työstä Volker Schlöndorffin elokuvassa Die Stille nach dem Schuß (2000).
Aiheesta muualla

Bibiana Beglau Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Beach Boys Concert

| Beach Boys Concert The Beach Boys |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 21. joulukuuta 1963 ja 1. elokuuta 1964 Civic Memorial Auditoriumissa ja 31. elokuuta 1964 Western-studioilla
 Julkaistu: 19. lokakuuta 1964
 Tuottaja(t): Brian Wilson
 Tyylilaji: surf pop
 Kesto: 32.07
 Levy-yhtiö: Capitol Records
The Beach Boysin muut julkaisut
| All Summer Long 1964 | Beach Boys Concert 1964 | The Beach Boys' Christmas Album 1964 |
Beach Boys Concert on The Beach Boysin vuonna 1964 julkaistu livealbumi. Se oli yhtyeen seitsemäs levy ja jo kolmas vuonna 1964 ilmestynyt albumi. Beach Boys Concert oli yhtyeen ensimmäinen listaykköseksi noussut levy. Se pysyi Yhdysvaltain listakärjessä neljä viikkoa keskellä kuuminta britti-invaasiota.
Beach Boys Concertin julkaisun ajoitus oli hyvä, sillä yhtyeen keulahahmo ja tuottaja Brian Wilson oli jättämässä live-esiintymiset yhtyeen kanssa ja esiintyi seuraavan kolmen vuosikymmenen aikana yhtyeen kanssa vain satunnaisesti. Levy onkin ainoa virallinen livealbumi, jolla yhtye soittaa kokoonpanossa Brian, Carl ja Dennis Wilson, Mike Love sekä Al Jardine. Levy on äänitetty Civic Memorial Auditoriumissa Kalifornian Sacramentossa.
Albumilla on useita kappaleita, joita Beach Boys esitti säännöllisesti livenä, mutta joita ei oltu julkaistu studioalbumeilla. Näitä ovat ”Papa-Oom-Mow-Mow”, ”The Wanderer” ja ”Monster Mash”. ”The Little Old Lady from Pasadena” oli Jan & Deanin hitti. Liveäänityksiä paranneltiin rankasti studiossa. Lauludubbauksia lisättiin, konsertti sisälsi myös äänityksiä toisesta konsertista joulukuulta 1963 ja Brian Wilson käytti ”Fun, Fun, Funissa” ja ”I Get Aroundissa” alkuperäisiä musiikkiraitoja. Näistä oli elementtejä poistettu, jotta ne saatiin kuulostamaan tuoreilta esityksiltä.
Pickwick Records julkaisi vuonna 1972 albumista lyhennetyn version nimellä Wow! Great Concert! (Pickwick SPC-3309).
Kappalelistaus > Ykköspuoli

”Fun, Fun, Fun” (Brian Wilson/Mike Love) – 2:26
”The Little Old Lady from Pasadena” (Don Altfeld/Jan Berry/Roger Christian) – 3:00
”Little Deuce Coupe” (B. Wilson/Christian) – 2:27
”Long, Tall Texan” (Henry Strezlecki) – 2:32
”In My Room” (B. Wilson/Gary Usher) – 2:25
”Monster Mash” (Boris Pickett/Lenny Capizzi) – 2:27
”Let's Go Trippin'” (Dick Dale) – 2:34
Kappalelistaus > Kakkospuoli

”Papa-Oom-Mow-Mow” (Carl White/Al Frazier/Sonny Harris/Turner Wilson Jr.) – 2:18
”The Wanderer” (Ernest Maresca) – 2:00
”Hawaii” (B. Wilson/Love) – 1:51
”Graduation Day” (Joe Sherman/Noel Sherman) – 3:29
”I Get Around” (B. Wilson/Love) – 2:42
”Johnny B. Goode” (Chuck Berry) – 1:56
Albumi on julkaistu uudelleen CD:nä yhdessä Live in London -levyn kanssa. CD-versio sisältää ylimääräiset kappaleet ”Don't Worry Baby” (liveversio vuodelta 1964) ja ”Heroes and Villainsin” vuoden 1967 liveversion.
Bengt af Klintberg

Bengt af Klintberg
Bengt Knut Erik af Klintberg (25. joulukuuta 1938 Tukholma) on ruotsalainen etnologi, folkloristi, kirjailija ja taiteilija. Vuonna 2006 hänestä tuli professori.
Ruotsissa hän on varsinkin tunnettu kaupunkitarinoitten tutkinnasta, joita myös kutsutaan "klintbergareiksi". Hän on Rolf af Klintbergin ja vapaaherratar  Carin Knutsdotter Leijonhufvudin poika. Hänen sisarensa ovat Gunila Axén ja pelle Manne af Klintberg. Hän on Daniel af Klintbergin, Karin af Klintbergin ja Elin af Klintbergin isä.
Teokset

Stigar (1959)
Ormkungens krona (1961)
Svenska trollformler (1965)
Stockholmsspelet: (1966)
Magisk diktteknik: (1967)
Dikter (1968)
Svenska folksägner (1972)
Gasten i svensk folktradition (1973)
Vad folkdiktningen berättar om folkets liv förr (1973)
Fula visboken: 50 folkliga erotiska visor (1977; Christina Mattssonin kanssa)
Harens klagan och andra uppsatser om folklig diktning (1978)
Skogsdykaren (1979)
Hallå där - köp blåbär! (1980)
Oknytt: gamla folksägner, (1983)
Pelle Plutt - ramsor och rim från gator och gårdar, (1983)
Skogsmusen och husmusen och andra gamla djursagor, (1984)
Hejnumkärringen (1985)
Kvinnan som var gift med en varulv och andra folksägner, (1985)
Råttan i pizzan: folksägner i vår tid (1986)
När king-kong spelar ping-pong, (1988)
Sagan om Rane, (1990)
En tjottablängare mellan lysmaskarna: något om ekenssnacket i litteratur och folklore  (1991)
Den stulna njuren: sägner och rykten i vår tid  (1994)
Guldvagnen på sjöbottnen: en skattsägen och dess bakgrund  (1997)
Kuttrasju: folkloristiska och kulturhistoriska essäer  (1998)
Namnen i almanackan (2001)
Rebecka och tigern: berättelser från 1900-talets mitt  (2001)
Glitterspray & 99 andra klintbergare, (2005)
Ord i snön: (2006)
Svensk Fluxus/Swedish Fluxus (2006)
Folkminnen (2007)
Vår tids folkkultur (2008; Ulf Palmenfeltin kanssa)
Bay of Plenty

| Bay of Plenty Te Moana-a-Toi |
| --- | --- |

 Bay of Plentyn sijainti Uuden-Seelannin kartalla
Valtio:   Uusi-Seelanti
Piirikunnat:  Taupo (14,31%) Western Bay of Plenty Tauranga Rotorua (61,52%) Whakatane Kawerau Opotiki
Hallinto:  
 – suurin kaupunki:  Tauranga
Pinta-ala:  12 231 km²
Väkiluku (2015):  287 100
 – väestötiheys:  23.47 as./km²
Kielet:  englanti, maori
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NZ-BOP
 
www.boprc.govt.nz/
Bay of Plenty (maoriksi Te Moana-a-Toi) on hallinnollinen alue Uudessa-Seelannissa, joka sijaitsee Pohjoissaaren koillisosissa.
Maantiede

Hallinnollisen alueen kokonaispinta-ala on 12 231 km².