stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Makin’ Magic (Pat Traversin albumi)

| Makin' Magic Pat Travers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Wessex Studios, Lontoo
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti
 Tuottaja(t): Emil Zoghby, Pat Travers
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Polydor
Makin' Magic on kanadalaisen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Pat Traversin vuonna 1977 ilmestynyt studioalbumi. Sen ovat tuottaneet Emil Zoghby ja Travers Polydor-levy-yhtiön Lontoon osastolle. Äänittäjänä on toiminut Gary Edwards ja nauhurin käyttäjänä (tape operator) Dick Drake. Albumi on äänitetty Wessex-studioilla Lontoossa. Uudelleenmiksauksen on tehnyt Paul Northfield Advision-studioilla samassa kaupungissa.
MUSA-lehden arvostelussa Traversin positiivisesti yllättänyttä, "vastustamattomasti jyräävää" tyyliä on verrattu Rick Derringeriin ja Jimi Hendrixiin. Albumin parhaimmista kappaleista on mainittu "You Don't Love Me" sekä "Statesboro Blues". Loppukaneettina on todettu, että "Pat Travers bändeineen tietää melko tarkkaan, missä svengi pesii!"
Levykannen on suunnitellut Jo Mirowski ja valokuvat on ottanut Gered Mankowitz. Tekstitystä on tehnyt Chris Moore.
Kappaleet

Kappaleet ovat yhtä lukuun ottamatta Pat Traversin tekemiä.
Makin’ Magic
Rock'n'Roll Susie
You Don’t Love Me
Stevie
Statesboro Blues (Blind Willie McTell)
Need Love
Hooked on Music
What You Mean to Me
Julkaisija on Chappell Music, 50 New Bond Street, Lontoo; paitsi kappaleen ”Statesboro Blues” osalta Southern Music Publishing Co. Ltd. Kappaleiden sanat on painettu levypussiin lukuun ottamatta kappaletta "What You Mean to Me", joka on instrumentaalinen.
Kokoonpano

Nico McBrain – rummut, lyömäsoittimet
Patrick Henry Travers – laulu, kitara
Peter "Mars" Cowling – bassokitara, 8-kielinen basso
sekä
Peter Solley – Farfisa-urut, Fender Rhodes ja piano kappaleilla "You Don't Love Me", "Stevie" ja "What You Mean to Me"; Arp-syntetisaattori kappaleen "Stevie" alun trumpettisoolossa
Glen Hughes – taustalaulu kappaleella "Stevie"
Brian Robertson – kitara kappaleella "Statesboro Blues"
Roy Dyke – rummut kappaleella "Statesboro Blues"
Traversin kolmimiehisen yhtyeen instrumentit on lueteltu levypussin tekstissä.
Maa jota ei ole (televisioelokuva)

| Maa jota ei ole> Landet som icke är |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Tuija-Maija Niskanen
Käsikirjoittaja:  Eija-Elina Bergholm
Säveltäjä:  Pekka Jalkanen
Kuvaaja:  Raimo Hartzell Raimo Heikkonen
Leikkaaja:  Esteri Tuovinen
Lavastaja:  Arto Rautvuori
Pääosat:  Pirkko Nurmi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  1977
Kesto:  150 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maa jota ei ole (Landet som icke är) on Edith Södergranin elämästä kertova tv-elokuva, jonka ohjaaja Tuija-Maija Niskanen teki Yleisradiolle vuonna 1977. Pääosaa elokuvassa esittää Pirkko Nurmi.
Elokuva kertoo nuoresta runoilijasta, joka sairasti tuberkuloosia vuosien ajan.
Ohjaajan kertoman mukaan Södergranille läheinen kirjailija ja kriitikko Hagar Olsson ilahtui elokuvahankkeesta ja antoi omia papereitaan ohjaajan käyttöön; ennen kuolemaansa hän ehti nähdä työkopion elokuvasta ja ohjaajan kertoman mukaan suhtautui hyväksyen itsestään piirrettyyn hiukan erikoiseen – jos ei välttämättä kielteiseen – kuvaan.[lähde? ]
Kuvaukset

Sairaalakohtaukset kuvattiin lähes aidossa ympäristössä Röykän sairaalassa. Tosin kuvaukset jouduttiin käytännön syistä tekemään rakennuksen entisessä asuntolasiivessä, ns. Luostarissa, joka oli siihen aikaan tyhjillään.  Tämä osa talosta rakennettiin kylläkin vasta runoilijan kuoleman jälkeen, mutta se oli ainoa käytettävissä ollut tila. Potilashuoneen kohtaukset kuvattiin tilassa, joka oli aiemmin toiminut sairaalan kanttiinina, joka oli suljettu hiukan aiemmin tulossa olevien korjausten johdosta.
Runoilijan kodiksi löytyi Lohjalta, Karkalinniemestä, tyhjillään ollut puinen huvila, josta tehtiin hiljalleen rappeutuva kulttuurikoti, "kerjäläistalo", kuten runoilija itse tapasi sanoa, ja viereen rakennettiin mahdollisimman aidon kaltainen kulissi alkuperäisen kodin vieressä olleesta Raivolan ortodoksisesta kirkosta. Kirkon sisäkuvat - kirjailijan ystävätär Ainon häät ja lyhyt slaavinkielinen paastorukous - kuvattiin Hangon ortodoksisessa kirkossa Helsingin ortodoksisen seurakunnan papiston suosiollisella avulla.
Elokuvan juoneen kuuluvaan ristisaattoon saatiin vapaaehtoisia seurakuntalaisia, ja papistona saatossa toimivat maallikot, eräs nuorisotyöntekijä, pappilan talonmies ja kolme kirkkojen vahtimestaria - koska Helsingin hiippakunnan piispa, metropoliitta Johannes, kielsi oikeita pappeja osallistumasta lavastetussa ympäristössä toimintaan, mutta antoi luvan maallikoiden esiintyä pappeina tällaisessa puolidokumentaarisessa tehtävässä. Samoin lyhty, risti, Kristuksen hautausikoni ja papiston puvut tehtiin varta vasten tämän kohtauksen kuvaamiseen. Yksi pappien esittäjistä oli luonnostaan täyspartainen, muille maskeerattiin samantyylinen. Kaikki nämä avustajat olivat myös kirkkokuorolaisia ja lapsesta asti ristisaatoissa mukana olleita, mikä ohjaajan mukaan teki saatosta uskottavan.
Hääkohtaus sen sijaan oli aito, koska kyseisen naimisiin menossa olevan ystävättären rooliin etsittiin varta vasten sellainen henkilö, joka jo valmisteli häitään juuri Hangon kirkossa, ja kuvaukset ajoitettiin häiden aikaan. Menettely on pakollinen, koska avioliiton sakramenttia ei saa toimittaa näytöksenä - ei ainakaan kirkossa, sen sijaan oikean toimituksen kuvaaminen käy morsiusparin suostumuksella.
Vihkijänä oli silloinen Helsingin ortodoksisen seurakunnan neljäs pappi, pastori (myöh. rovasti), isä Olavi Merras (myöhemmin Lahden kirkkoherra). Ainoa muutos normaaliin nähden oli se, että vihkiminen toimitettiin osittain kirkkoslaavin kielellä, koska se oli Södergranin eläessä Raivolan kirkon toimituskieli.
Rautatiekohtaukset kuvattiin Hangon–Hyvinkään-rautatien varressa olevalla Röykän asemalla, joka oli tuolloin juuri suljettu. Liikkuvaan junaan sijoittuvat kohtaukset kuvattiin samalla radalla Otalammen paikkeilla. Veturina junassa oli Tk3 1150.
Palkinnot

Raimo Hartzell voitti elokuvasta vuonna 1978 parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon. Työryhmästä saivat valtionpalkinnon ohjaaja Tuija-Maija Niskanen, käsikirjoittaja Eija-Elina Bergholm, pääosan esittäjä Pirkko Nurmi, lavastaja Arto Rautvuori ja kuvaaja Raimo Hartzell. Prix Italia -tapahtumassa elokuva sai kirkon palkinnon.
Aiheesta muualla

Elokuva katsottavissa Yle Areenassa
Elokuvasta Ylen Elävässa arkistossa
Röykän sairaalan pihanäkymä; oikeanpuoleisimmassa entisessä asuntolaosassa kuvattiin sairaalakohtaukset, tornit näkyvät otoksissa ikkunoista
Marija Lasitskene

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lasitskene vuonna 2017. |  Lasitskene vuonna 2017. |  Lasitskene vuonna 2017. |  |
Naisten yleisurheilu
Maa:  Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Peking 2015 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sopot 2014 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Zürich 2014 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 2015 | korkeushyppy |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Kazan 2013 | korkeushyppy |  |
Maa:  Neutraalit urheilijat
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | korkeushyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2017 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Doha 2019 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Birmingham 2018 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2019 | korkeushyppy |  |
Marija Aleksandrovna Lasitskene (ven. Мария Александровна Ласицкене, o.s. Kutšina, ven. Кучина, s. 14. tammikuuta 1993 Prohladnyi, Venäjä) on venäläinen korkeushyppääjä. Hän edustaa Moskovskaja KBR -seuraa. 17. maaliskuuta 2017 Kutšina meni naimisiin venäläisen, Liettuasta kotoisin olevan urheilutoimittajan Vladas Lasickasin kanssa. Kesästä 2017 alkaen hän on kilpaillut Lasitskene-nimellä.
Vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä Lasitskene voitti kultaa tuloksella 201. Hän uusi mestaruutensa Lontoossa 2017 tuloksella 203. Silloin hän ei kuitenkaan voinut kilpailla Venäjän lipun alla maan doping-skandaalin vuoksi, vaan hän kilpaili neutraalina urheilijana, ja palkintoseremoniassa Lasitskenelle soitettiin Venäjän kansallislaulun sijasta kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n hymni. Hän voitti kultaa myös vuoden 2014 sisäratojen MM-kilpailuista tuloksella 200. Hän jakoi voiton Puolan Kamila Lićwinkon kanssa. Samana vuonna hän saavutti myös EM-hopeaa tuloksella 199. Vuonna 2015 hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden hypättyään 197. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden jälleen Birminghamissa 2018 tuloksella 201. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 tuloksella 200 ja sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 tuloksella 201. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa tuloksella 204. Hän voitti olympiakultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion kisoissa tuloksella 204.
Lasitskenellä on myös alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruus 2011 sekä saman ikäluokan MM-pronssia 2012. Vuonna 2009 hän saavutti hopeaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Tampereelta. Hänellä on myös nuorten kesäolympialaiskulta vuodelta 2010. Kesäuniversiadeista 2013 Kutšina saavutti hopeaa.
Lasitskene on Venäjän armeijan kapteeni.
Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradoilla
206 cm (Lausanne 2017)
Sisäradoilla
204 cm (Volgograd 2018)
Maharashtran osavaltiovaalit 2019

Maharashtran osavaltiovaaleissa 2019 valittiin 288 lainsäätäjää Intian Maharashtran osavaltioparlamentin alahuoneeseen. Vaalit järjestettiin 21. lokakuuta 2019. Maharashtran pääministerin valinta viivästyi kuukaudella Intian kansanpuolueen (BJP) ja Shiv Senan riitauduttua vallanjaosta. Vaalien suurimmaksi päässyt BJP ei saanut muodostettua pysyvää hallitusta. Shiv Senan puheenjohtaja Uddhav Thackeray valittiin pääministeriksi Nationalist Congress Partyn (NCP) ja kongressipuolueen tuella. Thackeray vannoi virkavalansa 28. marraskuuta 2019.
Taustaa

Maharashtran edelliset osavaltiovaalit järjestettiin 2014, jolloin Intian kansanpuolueen Devendra Fadnavis voitti enemmistön paikoista ja hänet valittiin osavaltion pääministeriksi. Fadnavisin valinta sai osakseen vastustusta Maharashtran vaikutusvaltaiselta marathiväestöltä, jotka muodostavat noin 30 prosenttia osavaltion väestöstä, mutta hallitsevat osavaltion talouselämää ja politiikkaa. Fadnavis on bramiini, minkä vuoksi hänen valintansa aiheutti suuria marathimielenosoituksia, joissa vaadittiin kiintiöpaikkoja maratheille työ- ja opiskelupaikkoihin. BJP ja Fadnavis vastasivat houkuttelemalla suositun marathisoturikuningas Shivajin jälkeläisiä puolueeseensa. Vuonna 2014 BJP:n ja Shiv Senan vanha liittouma oli hajonnut ennen vaaleja, koska puolueilla oli erimielisyyksiä paikkojen jakoon liittyen. Puolueet kuitenkin pääsivät yhteisymmärrykseen vaalien jälkeen ja tekivät liittouman, joka teki Fadnavisista pääministerin.
Tulokset ja seuraukset

Intian kansanpuolue voitti 105 paikkaa saavuttaen suurimman puolueen aseman vaaleissa. Toiseksi suurin oli Shiv Sena 56 paikalla. Nationalist Congress Party sai 54 ja kongressipuolue 44 paikkaa. BJP ja Shiv Sena riitautuivat jälleen vallanjaosta. Shiv Senan vaatimus oli jakaa osavaltiopääministerin paikka puoliksi kahdeksi 2,5 vuoden mittaiseksi kaudeksi. BJP kieltäytyi ja tarjosi Shiv Senalle ainoastaan varapääministerin paikkaa, joka ei puolueelle kelvannut. Kuvernööri Bhagat Singh Koshyari kutsui BJP:n muodostamaan osavaltiohallituksen suurimpana puolueena. BJP:n ja Shiv Senan välirikon seurauksena Shiv Senan ainoa ministeri Arvind Sawant erosi Modin toisesta hallituksesta syytettyään BJP:tä valehtelusta.
Ilman Shiv Senaa BJP ei pystynyt muodostamaan hallitusta, minkä vuoksi osavaltioon julistettiin presidentinhallinto 12. marraskuuta alkaen, kunnes Maharashtra saisi pääministerin. 23. marraskuuta presidentinhallinto päättyi, kun BJP ilmoitti Fadnavisin pääsevän pääministeriksi ja NCP:n Ajit Pawarin varapääministeriksi. NCP:n puheenjohtaja Sharad Pawar, Ajit Pawarin setä, yllättyi julistuksesta ja väitti olleensa tietämätön koko asiasta eikä tue päätöstä tehdä yhteistyötä BJP:n kanssa. Kolme päivää myöhemmin varapääministeri Pawar ilmoitti eroavansa tehtävästään, päivää ennen Intian korkeimman oikeuden määräämää tarkistusta onko BJP:llä ja Pawarilla tarpeeksi paikkoja enemmistöön parlamentissa. Shiv Sena, Sharad Pawarin NCP ja kongressipuolue ilmoittivat pystyvänsä muodostamaan hallituksen yli 160 paikalla.
Shiv Sena ilmoitti muodostavansa NCP:n ja kongressipuolueen kanssa osavaltiohallituksen, jota johtaisi Uddhav Thackeray. Shiv Senan pitkäaikainen poliitikko Ramesh Solanki protestoi puolueensa ja kongressipuolueen liittoa vastaan eroamalla puolueestaan. Thackeray vannoi virkavalansa 28. marraskuuta.
Marija Kuznetsova

Maria Kuznetsova Faustan roolissa.
Marija Nikolajevna Kuznetsova-Benua (ven. Мария Николаевна Кузнецова-Бенуа; 10. heinäkuuta / 22. heinäkuuta 1880 Odessa – 25. huhtikuuta 1966 Pariisi) oli venäläinen oopperalaulaja. Hänen äänialansa oli sopraano.
Elämänvaiheita

Kuznetsova aloitti uransa balettitanssijana Pietarissa. Hän päätti kuitenkin ryhtyä laulajaksi ja lauluopintojen jälkeen debytoi Mariinski-teatterissa. Hän lauloi siellä vuoteen 1913 saakka, muun muassa Rimski-Korsakovin tuotannoissa. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän katsoi viisaammaksi siirtyä Ruotsiin. Hän herätti huomiota yhtä paljon laulu- kuin näyttelijän taidoillaan.
Chicagon ooppera kutsui Kutznetsovan laulamaan Cleopatran roolin, mutta kilpaileva laulaja Mary Garden sai aikaan, että Kuznetsovaa ei kutsuttu sinne uudelleen. Talossa ei ollut tilaa kahdelle suurelle tähdelle. Kutznetsova asettui nyt pysyvästi Pariisiin, missä hän perusti Opéra Russen, joka antoi työtilaisuuksia venäläisille emigranttilaulajille ja -muusikoille. Hän antoi konsertteja venäläisistä lauluista ja lauloi ja tanssi esityksissään. Kiertueita hän teki Barcelonaan, Milanoon, Madridiin ja Buenos Airesiin. Hän teki myös levytyksiä.
Theódoros Kontídis

| Theódoros Kontídis S> I..Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1956 (ikä 68) Thessaloniki, Kreikka
Ammatti:  titulaaripiispa
Muut tiedot
Aktiivisena:  1988–
Järjestö:  katolinen kirkko
Theódoros Kontídis (kreik. Θεόδωρος Κοντίδης, s. 11. maaliskuuta 1956) on kreikkalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 9. lokakuuta 1988. Kontídis nimitettiin Ateenan arkkihiippakunnan johtoon 14. heinäkuuta 2021. Samalla hänet nimitettiin Ródoksen arkkihiippakunnan apostoliseksi administraattoriksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta.
Kontídis nimitettiin myös Patraksen Pyhän Andreaksen seurakunnan pastoriksi vuonna 2021.
Marija Kiseljova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kiseljova vuonna 2011. |  Kiseljova vuonna 2011. |  Kiseljova vuonna 2011. |  |
Maa:   Venäjä
Naisten taitouinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | joukkueohjelma |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | joukkueohjelma |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Perth 1998 | joukkueohjelma |  |
|  Kultaa | Barcelona 2003 | joukkueohjelma |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1995 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Wien 1995 | joukkueohjelma |  |
|  Kultaa | Sevilla 1997 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Sevilla 1997 | joukkueohjelma |  |
|  Kultaa | Istanbul 1999 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Istanbul 1999 | joukkueohjelma |  |
|  Kultaa | Helsinki 2000 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Helsinki 2000 | joukkueohjelma |  |
|  Kultaa | Madrid 2004 | joukkueohjelma |  |
Mаrija Aleksandrovna Kiseljovа (ven. Мария Александровна Киселёва, s. 28. syyskuuta 1974 Samara, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt taitouimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Kiseljova voitti pariuinnin olympiakultaa Sydneyssä 2000 Olga Brusnikinan kanssa. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa Sydneyssä ja Ateenassa 2004. MM-kilpailuista Kiseljova voitti kaksi ja EM-kilpailuista yhdeksän kultamitalia.
Kiseljova on myös toiminut Heikoin Lenkki -visailuohjelma venäläisen version juontajana. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marija Kiseljova Wikimedia Commonsissa
Marija Kiseljova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Luke Woodhouse

Luke Woodhouse (s. 13. lokakuuta 1988 Bewdley), lempinimeltään ”Woody”, on englantilainen dartsinpelaaja. Hän on ollut neljä kertaa mukana PDC-liiton MM-kilpailuissa. Woodhouse on marraskuussa 2023 PDC:n maailmanlistalla sijalla 36.
Ura

Woodhouse voitti tammikuussa 2018 PDC:n kiertuekortin ja sai siten paikan ammattilaiskiertueella. Vuoden 2019 Players Championship Finals -turnauksessa hän pudotti ensimmäisellä kierroksella hallitsevan mestarin Daryl Gurneyn. Woodhouse debytoi vuodenvaihteessa 2019–2020 PDC:n MM-kilpailuissa ja eteni kolmannelle kierrokselle voittamalla neljänneksi sijoitetun Michael Smithin erin 3–1.
Woodhouse eteni karsintojen kautta vuoden 2022 Grand Slam -kilpailuun, jossa hän sijoittui alkulohkonsa kolmanneksi. Kesäkuussa 2023 Woodhouse ylsi ensimmäistä kertaa Players Championship -turnauksen loppuotteluun, mutta hävisi Damon Hetalle.
Trinidad ja Tobagon naisten lentopallomaajoukkue

Trinidad ja Tobagon naisten lentopallomaajoukkue edustaa Trinidad ja Tobagoa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se selviytyi ensimmäisen kerran maailmanmestaruuskilpailuihin vuoden 2018 turnaukseen, jossa se voitti viidessä ottelussaan vain yhden erän ja sijoittui lopputuloksissa 23:nneksi. Maailman Grand Prix'ssä joukkue esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2017. Maanosaliitto NORCECA:n mestaruusturnauksessa se on parhaimmillaan sijoittunut kuudenneksi vuonna 2013.
Mamata Banerjee

| Mamata Banerjee |
| --- | --- |

Länsi-Bengalin 8. pääministeri
 20. toukokuuta 2011 –  
Edeltäjä:  Buddhadeb Bhattacharjee
All India Trinamool Congressin 1. puheenjohtaja
 1. tammikuuta 1998 –  
Intian rautatieministeri
 22. toukokuuta 2009 – 19. toukokuuta 2011  
Edeltäjä:  Lalu Prasad Yadav
Seuraaja:  Dinesh Trivedi
 13. lokakuuta 1999 – 15. maaliskuuta 2001  
Edeltäjä:  Ram Naik
Seuraaja:  Nitish Kumar
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1955 (ikä 69) Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia
Tiedot
Puolue:  All India Trinamool Congress
Muut puolueet:  Intian kongressipuolue (vuoteen 1998)
Tutkinnot:  Kalkutan yliopisto
 Nimikirjoitus
Mamata Banerjee (s. 5. tammikuuta 1955) on intialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2011 alkaen Länsi-Bengalin pääministerinä. Hän aloitti poliittisen uransa Intian kongressipuolueessa, mutta perusti oman All India Trinamool Congress -puolueensa vuonna 1998. Banerjee muistetaan myös Intian ensimmäisenä ja ainoana naisena, joka on toiminut rautatieministerinä. Länsi-Bengalin osavaltiossa hänestä tuli ensimmäinen ei-kommunistinen pääministeri yli 30 vuoteen, kun hän voitti osavaltiovaalit vuonna 2011.
Vuoden 1984 parlamenttivaaleissa Banerjeestä tuli eräs Intian nuorimpia parlamentaarikoita. Kampanjoissaan hän on kerännyt kannatusta enimmäkseen kotiosavaltionsa köyhiltä ja pienviljelijöiltä. Vuonna 2011 hänen Länsi-Bengalin osavaltiovaaleissa saamansa voiton osasyynä pidettiin äänestäjien pettymystä kommunistisen puolueen ohjelmaan, jonka turvin maanviljelijöiltä pakko-ostettiin maata teollisuuden eduksi.
Banerjeeta on kritisoitu siitä, että hän on osavaltion pääministerinä suhtautunut ulkomaalaisiin sijoittajiin yhtä kielteisesti kuin kommunistiset edeltäjänsä. Hän esti Walmart-kauppakeskuksien saapumisen Intiaan vuonna 2012 suojellakseen Länsi-Bengalin pienyrittäjiä. Toinen asia, mistä häntä on kritisoitu on yksinvaltaisuus ja kielteinen suhtautuminen kritiikkiin.  Hän on saanut osakseen myös tunnusta muun muassa Time-lehdeltä, joka vuonna 2012 tunnusti hänet maailman sadan vaikutusvaltaisen poliitikon joukkoon. Hänen ansionaan nähtiin hänen voittonsa osavaltiota pitkään hallinneista kommunisteista sekä asemansa eräänä intialaisen yhteiskunnan harvoista naisvaikuttajista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mamata Banerjee Wikimedia Commonsissa
Arkistoitu profiili parlamentin alahuoneen sivuilta
Encyclopedia Britannican artikkeli
Maikki Ruoppila-Grönholm

Lahja Maria (Maikki) Ruoppila-Grönholm (6. huhtikuuta 1886 Helsinki – 24. toukokuuta 1972) oli amerikansuomalainen näyttelijä ja lausuja.
Maikki Ruoppila-Grönholm näytteli 16-vuotiaasta lähtien vakinaisilla näyttämöillä ja teatteriseurueissa. Hän sai näyttämöllistä opetusta Kaarlo Bergbomilta ja lausunnassa opetusta Ida Ahlbergilta. Ruoppila-Grönholm esitti näyttämöllä sekä suomen- että ruotsinkielisiä rooleja ja hän piti lausuntailtoja molemmilla kielillä Suomessa asuessaan.
Maikki Ruoppila-Grönholm muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1921. Hän oli kaunoluvun ja lausunnan opettajana New Yorkissa ja piti amerikansuomalaisille runonlausuntailtoja 30 paikkakunnalla. Hän oli Brooklynissa toimineen Imatra-kansallisseuran ja New Yorkin Tähti-raittiusseuran näyttämönjohtajana.
Aiheesta muualla

Maikki Ruoppila-Grönholmin lehtiartikkeleita:
"Terry", Suomen Kuvalehti, 28.04.1928, nro 18, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomalainen linnanrouva Korsikassa, Suomen Kuvalehti, 08.11.1930, nro 45, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kylpyläelämää Välimeren rannoilla, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 19.06.1932, nro 25, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tunisissakin voi tehdä löytöjä, Suomen Kuvalehti, 02.07.1932, nro 27, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Itämainen koti, Suomen Kuvalehti, 22.07.1933, nro 30, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Neuvosto-Venäjän kahdet kasvot, Suomen Kuvalehti, 02.02.1935, nro 5, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sing-Singin kuulua vankilaa ja sen sähkötuolia katsomassa, Uusimaa, 22.06.1939, nro 67, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tilastollinen vuosikirja

Tilastollinen vuosikirja tarkoittaa seuraavia:
Kirkon tilastollinen vuosikirja
Suomen tilastollinen vuosikirja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”tilastollinen vuosikirja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Franz Ferdinandin kappaleista

Tämä on luettelo Franz Ferdinand -yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Katso myös Franz Ferdinandin diskografia.
#

40’ (Franz Ferdinand)
A

The Academy Award (Always Ascending)
All for You, Sophia (Take Me Out)
All My Friends (Can’t Stop Feeling)
Always Ascending (Always Ascending)
Anyone in Love (Ulysses)
Auf Achse (Franz Ferdinand)
B

Backwards on My Face (Blood)
Be Afraid (Blood)
Better in Hoboken (The Dark of the Matinée)
Bite Hard (Tonight)
Brief Encounters (Right Thoughts, Right Words, Right Action)
Brown Onions (The Fallen)
Bullet (Right Thoughts, Right Words, Right Action)
C

Can’t Stop Feeling (Tonight)
Cheating on You (Franz Ferdinand)
Come on Home (Franz Ferdinand)
D

The Dark of the Matinée (Franz Ferdinand)
Darts of Pleasure (Franz Ferdinand)
Demagogue (30 Days, 30 Songs -projekti)
Die on the Floor (Blood)
Do You Want To (You Could Have It So Much Better)
Don’t Start (Michael)
Dream Again (Tonight)