stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chris Pratt
Filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Jakson nimi | Televisio> Rooli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | The Huntress | The Huntress | jakso ”Who Are You?” | Nick Owens |
| 2002–2006 | Everwood | Everwood | 89 jaksoa | Harold Brighton ”Bright” Abbott |
| 2006–2007 | O.C. | The O.C. | 9 jaksoa | Winchester ”Che” Cook |
| 2008 | Batman | The Batman | jakso ”Attack of the Terrible Trio” | Jake (äänirooli) |
| 2009–2015 | Puisto-osasto | Parks and Recreation | 125 jaksoa | Andy Dwyer |
| 2010–2011 | Ben 10: Ultimate Alien | Ben 10: Ultimate Alien | 2 jaksoa | Cooper Daniels (äänirooli) |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chris Pratt Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  IdRef 
Chris Pratt Anna Farisin kanssa Toronton elokuvajuhlilla 2011.
Kesämäki

| Kesämäki |
| --- | --- |
Kaupunki:  Lappeenranta
Kaupunginosa nro:  12
Väkiluku:  422 (31.12.2013)
Ristikankaan kappeli
Kesämäki on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustan länsiosassa Lappeenrannan lentoaseman ja valtatie 6:n välissä.
Kesämäen pohjoisosa on vuonna 1883 perustetun Suomen asevelvollisten joukkojen leirialueen laitamilla. Leirin rakennuksia ei ole säilynyt, mutta leiriajoista muistuttaa 1800- ja 1900-lukujen vaihteesta oleva kivinen ja betoninen ratsastuseste Torvenkadun päässä. Kesämäki kuului vuonna 1936 vahvistettuun Otto-Iivari Meurmanin asemakaavaan. Vuonna 1948 pohjoisosaan kaavoitettiin Soturinkylän rintamamiesalue. Kaupunginosan tuoreemmat kaavat ovat vuosilta 1953 ja 1963.
Kesämäessä sijaitsevat Kesämäen koulukeskus ja Ristikankaan hautausmaa. Kahden puolen Lavolankatua olevassa koulukeskuksessa toimivat Kesämäen koulu (alakoulu), Kesämäenrinteen koulu (yläkoulu) ja suomalais-venäläinen Itä-Suomen koulu. V. J. Myyrinmaan suunnittelema Kesämäenrinteen koulu valmistui vuonna 1958 Saimaan yhteislyseon käyttöön. Kahdeksasta pienemmästä rakennuksesta muodostuva Reino Ahjopalon suunnittelema Kesämäen koulu on vuosilta 1956–1959 ja samassa pihapiirissä oleva Itä-Suomen koulu vuodelta 2005. Erik Bryggmanin suunnittelema Ristikankaan hautausmaan kappeli on vuodelta 1957. Kaupunginosan itäosassa Simolantien varrella on myös liike- ja teollisuusaluetta, jossa on muun muassa Lappeenrannan Energian päätoimipiste ja 1920-luvulla rakennettu muuntoasema.
Kesämäen pääosin 1950-luvulta peräisin oleva asuinrakennuskanta on täysin pientaloasutusta ja ilmeeltään hyvin yhtenäinen. Kesämäen tilastoalueella on 422 asukasta.
Kaupunginosaa rajaavat lentoasema, Lentokentäntie ja Opintie pohjoisessa, vanha Simola–Lappeenranta-rata idässä, valtatie 6 etelässä ja Pilotinkatu lännessä. Kesämäen naapurikaupunginosia ovat Lentokenttä, Leiri, Tykki–Kiviharju, Reijola ja Mattila.
Aiheesta muualla

Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Keuhkoveritulppa

Keuhkoveritulppa eli keuhkoembolia (embolia arteriae pulmonalis) tarkoittaa veren mukana tulleen verihyytymän (embolian) aiheuttamaa keuhkovaltimon tai sen haaran tukkeutumista. Keuhkoveritulppa on aina hengenvaarallinen ja vaatii välitöntä sairaalahoitoa.
Tavallisesti hyytymä on saanut alkunsa alaruumiin laskimoista, mutta se saattaa harvoin olla lähtöisin myös muista laskimoista tai sydämestä. Veritulpan tukkiessa koko valtimon seuraa välittömästi kuolema. Pienemmästä keuhkovaltimon haaran tukkeumasta aiheutuu keuhkoinfarkti, joka oireilee hengenahdistuksena, äkillisenä rintakipuna ja (verisenä) yskänä.
Keuhkoveritulpan riski kasvaa iän myötä. Kaksi kolmesta keuhkoveritulpasta todetaan yli 65-vuotiailla ja vain yksi kymmenestä alle 25-vuotiailla. Erityisen suuri keuhkoveritulpan vaara on leikkauksista toivuttaessa ja lapsivuoteella. Keuhkoveritulpan syntymistä voidaan pyrkiä ehkäisemään potilaan saattamiselle pian jaloittelemaan, mikä aiheuttaa verenkierron vilkastumista ja tätä myötä vähentää verenhyytymisriskiä. Keuhkoveritulppaa hoidetaan hyytymistä aiheuttavia kalsiumioneja sitovilla antikoagulanteilla.
Kerttuset

| Kerttuset |
| --- | --- |
 Ruokokerttunen (Acrocephalus schoenobaenus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset  Acrocephalidae  Salvin, 1882
Katso myös
   Kerttuset Wikispeciesissä   Kerttuset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kerttuset (Acrocephalidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajit luokiteltiin aikaisemmin kuuluviksi kerttuihin. Kerttusten taksonomia on edelleen hieman epäselvä erityisesti lajilukumäärän osalta. BirdLife Suomen luokittelussa heimoon kuuluu 6 sukua ja 59 lajia.
Kerttusia tavataan laajalta alueelta vanhasta maailmasta eli Euroopasta, Afrikasta ja Aasiasta. Tämän lisäksi yksi laji elää Havaijilla. Tyypillisiä heimon lajien elinympäristöjä ovat suot ja ruovikot, mutta niitä tavataan myös metsistä ja pensaikoista. Väritykseltään lajit ovat yleensä ruskeita.
Suvut ja lajit > Kultarinnat Hippolais

Harmaakultarinta Hippolais languida
Kultarinta Hippolais icterina
Oliivikultarinta Hippolais olivetorum
Taiturikultarinta Hippolais polyglotta
Suvut ja lajit > Madagaskarinkerttuset Nesillas

Aldabrankerttunen Nesillas aldabrana
Komorienkerttunen Nesillas mariae
Madagaskarinkerttunen Nesillas typica
Ngazidjankerttunen Nesillas brevicaudata
Vaaleamadagaskarinkerttunen Nesillas lantzii
Suvut ja lajit > Ruokokerttuset Acrocephalus

| --- | --- |
 Afrikanruokokerttunen Acrocephalus gracilirostris  Aguijaninkerttunen Acrocephalus nijoi  Australianrastaskerttunen Acrocephalus australis  Basrankerttunen Acrocephalus griseldis  Cookinkerttunen Acrocephalus kerearako  Etelämarquesasinkerttunen Acrocephalus mendanae  Gambierinkerttunen Acrocephalus astrolabii  Hendersoninkerttunen Acrocephalus taiti  Idänkenttäkerttunen Acrocephalus concinens  Idänrastaskerttunen Acrocephalus orientalis  Karoliinienkerttunen Acrocephalus syrinx  Kiinankerttunen Acrocephalus sorghophilus  Kapverdenkerttunen Acrocephalus brevipennis  Kenttäkerttunen Acrocephalus agricola  Laysaninkerttunen Acrocephalus familiaris  Linenkerttunen Acrocephalus aequinoctialis  Luhtakerttunen Acrocephalus palustris  Madagaskarinrastaskerttunen Acrocephalus newtoni  Mantsuriankerttunen Acrocephalus tangorum  Mariaanienrastaskerttunen Acrocephalus luscinius  Mooreankerttunen Acrocephalus longirostris:  Mustakulmakerttunen Acrocephalus bistrigiceps  Naurunkerttunen Acrocephalus rehsei  Osmankäämikerttunen Acrocephalus melanopogon  Paganinkerttunen Acrocephalus yamashinae  Papyruskerttunen Acrocephalus stentoreus  Pitcairninkerttunen Acrocephalus vaughani  Pohjoismarquesasinkerttunen Acrocephalus percernis  Polynesiankerttunen Acrocephalus caffer  Rastaskerttunen Acrocephalus arundinaceus  Rimatarankerttunen Acrocephalus rimitarae  Rodriguezinkerttunen Acrocephalus rodericanus  Ruokokerttunen Acrocephalus schoenobaenus  Ruskorastaskerttunen Acrocephalus rufescens  Rytikerttunen Acrocephalus scirpaceus  Saipaninkerttunen Acrocephalus hiwae  Sarakerttunen Acrocephalus paludicola  Seurasaartenkerttunen Acrocephalus musae  Seychellienkerttunen Acrocephalus sechellensis  Tuamotunkerttunen Acrocephalus atyphus  Tyrnikerttunen Acrocephalus orinus  Viitakerttunen Acrocephalus dumetorum
Suvut ja lajit > Vaaleakultarinnat Iduna

| --- | --- |
 Aavikkokultarinta Iduna rama  Iberiankultarinta Iduna opaca  Keltakerttu Iduna natalensis:  Pikkukultarinta Iduna caligata  Vaaleakultarinta Iduna pallida  Vuorikeltakerttu Iduna similis
Suvut ja lajit > Lajeja, joilla on oma sukunsa

Paksunokkakerttunen Arundinax aedon
Suokeltakerttu Calamonastides gracilirostris
Keskikylä (Muolaa)

| Keskikylä Староселье |
| --- | --- |
 Keskikylää vuonna 2007
 Keskikylä Староселье
 Koordinaatit: 60°30′15″N, 29°23′09″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Viipurin piiri
Kunta:  Kyyrölä
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Keskikylä (ven. Староселье, Staroselje, v:een 1948 Ке́скикюля) on kylä Muolaanjärven eteläpäässä Kyyrölän kunnassa Leningradin alueella Venäjällä. Keskikylä kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa.
Historia > Kyläkuva

Keskikylä oli yhteisnimitys Jääskelän, Norkkolan, Orolan ja Pyykkölän pikkukylille, jotka muodostivat yhtenäisen kyläalueen Muolaan kunnan keskiosassa. Keskikylän naapurikyliä olivat pohjoisessa Taaperniemi, idässä Lavola ja Vihola sekä etelässä ja lännessä Perkjärvi. Kyläkeskus sijaitsi Muolaanjärven eteläpään kaakkoisrannalla noin 12 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Keskikylän muodostaneet neljä kylää ulottuivat pitkinä ja kapeina sarkoina Muolaanjärven rannasta Perkjärven koillisrannalle, jonka lisäksi Jääskelään, Orolaan ja Pyykkölään kuului vielä metsäpalstat naapurikylän Taaperniemen länsipuolelta. Keskikylässä oli yhteensä noin 30-40 taloa. Keskikylän alueen pinta-ala oli vuonna 1936 yhteensä 12,53 neliökilometriä. Keskikylästä johti kylätiet Taaperniemeen, Lavolaan ja Kyyrölästä Perkjärvelle johtavalle maantielle. Kylien pellot olivat keskittyneet Muolaanjärven eteläpuolelle.
|  | Peltoa (ha) | Niittyä (ha) | Metsää (ha) | Kokonaispinta-ala (ha) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Jääskelä | 64,47 | 3,15 | 329,88 | 423,49 |
| Norkkola | 37,85 | 2,56 | 172,48 | 212,89 |
| Orola | 40,21 | 8,14 | 232,94 | 281,76 |
| Pyykkölä | 90,03 | 3,83 | 240,13 | 334,82 |
| Keskikylä yhteensä | 232,56 | 17,68 | 975,43 | 1 252,96 |
Keskikylän koulupiiri perustettiin vuonna 1936 jakamalla Muolajärven koulupiiri kahtia Viholan ja Keskikylän piireihin. Keskikylän koulupiirin koulu toimi aluksi entisessä Muolajärven koulussa piirin reunalla. Uusi koulurakennus valmistui piirin keskelle kyläkeskustaan vuonna 1939, mutta koulu ehti toimia siinä vain muutaman viikon ennen kuin talvisota syttyi. Koulu tuhoutui talvisodassa.
Historia > Sota-aika

Keskikylän alueen väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylien asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylien asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylät jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Keskikylän asukkaat asutettiin Akaaseen ja Urjalaan.
Kirjallisuutta

toim. Heino-Vesihiisi Maija: Perkjärvi, Kannaksen kuvastin seitsemin savuin sinisin (seitsemän kannakselaista kylää omien asukkaittensa kuvaamina: Perkjärven asemankylä, Perkjärven kylä, Ilola, Keskikylä, Lavola, Leipäsuo, Taaperniemi sekä Perkjärven tykistöleiri).  Hämeenlinna:  Karisto, 1998.  ISBN 951-23-2522-5
Muolaa
| --- | --- |
Muolaan kylät:  Ala-Kuusaa • Hanttula 2 • Harvola • Hattula • Heikkilä 3 • Heimala 5 • Himala • Hotokka • Ilola • Jaarila 5 • Jääskelä 1 • Kallainen 5 • Kannila • Karhula 2 • Kiltee • Kirkkoranta (kirkonkylä) • Koirala • Kurkela 3 • Lattula • Lavola • Lehtokylä 5 • Leipäsuo • Leirilä 3 • Muolaankylä • Myhkyrilä 4 • Määttälä • Norkkola 1 • Oinala (Oinaala) • Oravala 4 Orola 1 • Paakeli • Passila • Peikola • Peippola • Perkjärvi • Perkjärvi as • Pihkala 5 • Punnus • Pyykkölä 1 • Pällilä • Retukylä • Saavola 4 • Sakkalila 5 • Selola 5 • Soittola 2 • Sokiala • Sormula • Taaperniemi • Telkkälä • Tervola • Turulila • Vesikkala • Vihola • Ylä-Hotokka • Ylä-Kuusaa
Kyyrölän kylät:  Kangaspelto • Kyyrölä • Parkkila • Sudenoja
Huomautuksia
1 Jääskelä, Norkkola, Orola ja Pyykkölä muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Keskikyläksi.

2 Vuotjärven koulupiiriin kuuluneita Soittolaa, Karhulaa ja Hanttulaa kutsuttiin toisinaan Vuotjärven kyläksi.

3 Kurkelan, Heikkilän ja Leirilän pikkukylistä käytettiin yhteisnimitystä Nurmii.

4 Myhkyrilän, Oravalan ja Saavolan pikkukylistä käytettiin yhteisnimitystä Saustala.

5 Lehtokylän koulupiiriin kuuluneista kaakkoiskulman kylistä käytettiin nimitystä Ylämaa.

6 Neljästä kylästä koostunut Kyyrölän kunta liitettiin Muolaaseen vuonna 1934.
Keuruun vaakuna

Keuruun vaakuna
Keuruun kaupungin vaakuna on saanut aiheensa maataloudesta ja seudulla aikoinaan kirkkoveneillä tehdyistä kirkkomatkoista.
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 30. joulukuuta 1952. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaksi hopeavarstaa ristikkäin ja yläpuolella hopealakio, jossa musta kirkkovene”.
Ketoosit

Fruktoosi on ketoosi. Ketoryhmä on kaksoissidoksellinen happi.
Ketoosi on monosakkaridi, jossa on yksi ketoryhmä molekyyliä kohti. Kolmihiilisenä dihydroksiasetoni on yksinkertaisin ketoosi ja ainut, jolla ei ole optista aktiivisuutta. Ketoosien systemaattinen nimi muodostetaan liittämällä hiiliatomien lukumäärää kuvaavaan etuliitteeseen pääte -uloosi.
Muita ketooseja ovat esimerkiksi fruktoosi ja sorboosi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ketoosit Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Pääjoukko:   aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:   pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:   glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:   riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:   glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:   sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:   glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:   hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:   kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini
Kesällä töitä teki maalari

| Kesällä töitä teki maalari>  Perinteinen ulkomaalaus tänään |
| --- | --- |

Kirjailija:  Panu Kaila
Kansitaiteilija:  Merika Pyörökivi
Kieli:  suomi
Genre:  rakentaminen, tietokirjat
Kustantaja:  Multikustannus
Julkaistu:  2008 (2. korjattu painos 2012)
Sivumäärä:  538
ISBN:  978-952-468-170-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kesällä töitä teki maalari. Perinteinen ulkomaalaus tänään on vuonna 2008 julkaistu Panu Kailan teos rakennusten ulkopintojen maalauksesta, joka täydentää hänen aiemmin julkaisemaansa Kevät toi maalarin -kirjaa, kuten Kaila teoksen toisessa alaotsikossa Täydennystä Kevät toi maalarin -kirjaan sekä kehitys 1950-luvulta 2000-luvulle toteaakin.
Julkaiseminen

Kirja ilmestyi vuonna 2008 Multikustannuksen kustantamana ja sen 2. korjattu painos julkaistiin vuonna 2012. Kirjan valokuvat on ottanut osin Kaila itse, mutta osa on myös muun muassa eri museoiden kokelmista. Kirjan sisällön ulkoasun on suunnitellut ja taiton tehnyt Maria Taari, kannen on suunnitellut Merika Pyörökivi. Kirjan esipuheessa Kaila toteaa laatineensa sen Kevät toi maalarin -teoksen  jatkoksi ja että ns. perinteisen ulkomaalauksen historia ulottuu teoksessa 1950-luvulle. Hän toteaa teosparista puuttuvan vielä kolmannen kirjan, joka käsittelisi rakennusten julkisivujen värihistoriaa.  Talotohtorin värikirja: värin valinta ja perinteiset pigmentit -niminen teos (364 s.) ilmestyikin häneltä sittemmin.
Sisältö

Kirjassa on esipuheen jälkeen 12 lukua ja keskelle teosta sijoitettu peräti 165 sivun laajuinen värikuvaliite, jossa on 381 kuvaa selitysteksteineen. Lopussa on kirjallisuusluettelo. Kirjan luvut on jaettu puu- ja kivipintoja koskeviin osioihin. Puupintoja koskevat luvut käsittelevät seuraavia aiheita:
1. Luonnonharmaa puu: puun harmaantuminen, puunsuojat ("puusuojat tulevat", "puunsuojat pettävät", "puunsuojien myrkyllisyys"), hiiltäminen, puun lämpökäsittely
2. Keittomaali: maalin nimen historia, vanhojen kirjallisten keittomaaliohjeiden täydennys, puunsuoja vs. keittomaali lateksimaali vs. keittomaali, uudet kirjalliset keittomaaliohjeet (1960-luvulla), uusimmat keittomaaliohjeet ("paluu perinteeseen"), keittomaalin ainesosat, keittomaalin valmistaminen, keittomaalilla maalaminen, keittomaalin yhdistäminen muihin maaleihin
3. Maitomaali: vanhojen maaliohjeiden täydennys, "maitomaali tänään"
4. Öljymaali: vanhojen öljymaaliohjeiden täydennys, uudet öljymaaliohjeet, puunsuoja vs. öljymaali, muovimaalit, hengittävä ulkomaali, muovimaali vs. öljymaali, "öljymaali tänään", öljymaalin kuivuminen, öljymaali ja home
5. Petroliöljymaali: vanhojen petroliöljymaaliohjeiden täydennys, "petroliöljymaali tänään"
6. Terva ja tervamaalit: vanhojen terva- ja tervamaaliohjeiden täydennys, "terva tänään"
7. Muut puupintojen ulkomaalit: jäteöljymaali, kloorisinkkimaali, kalkkimaali, sementtimaali, vesilasi- eli silikaattimaali, potaskamaali, vihtrilli-, suolavesi- ja alunamaalit, verimaali, liimamaali.
Kuvaliitteen jälkeiset luvut käsittelevät kivipintojen maalausta, joskin maalinpoistoa koskevassa 11. luvussa tarkastellaan sekä kivi- että puupintoja:
8. Kalkkimaali: vanhojen kalkkimaaliohjeiden täydennys, uudet kalkkimaaliohjeet, "kalkkimaalin alamäki", "muovimaali syrjäyttää kalkkimaalin", "muovimaali julkisisvuja tuhoamassa", muovimaali vs. kalkkimaali, muovimaalin tunnistaminen, "kalkkimaalin paluu"
9. Muut kivipintojen ulkomaalit: sementtimaali, vesilasi- eli silikaattimaali, öljymaali ja alkydiöljymaali, kaseiinimaali, keittomaali
10. Ulkomaalauksen kustannukset: rakenteiden yksikkökustannuksia, rakennusosien kustannuksia, pintakäsittelyn kustannukset
11. Maalinpoisto: mekaaninen maalinpoisto, rappaus, hionta, hiekkapuhallus, painepesu, kemiallinen maalinpoisto, "uusi maalinpoistoaine", lämpöpuhallus, Speedheater-lämpösäteilijä.
Teoksen kahdestoista luku on luettelo maalarimuseoista:
12. Maalarimuseoita: Måleriyrkets museum Tukholmassa, Sikkens Schildersmuseum Haagissa, Suomen värimuseo Kemissä (ollut suljettuna vuodesta 2002), Maalarimuseo Vantaalla sekä muut museot, joista esitellään itse asiassa vain lyhyesti Luostarinmäen käsityöläismuseon maalarinverstasta Turussa (museoalueen piha 11, talo 171½).
Kesämäen lukio

Kesämäen lukio oli Lappeenrannassa Kesämäen kaupunginosassa toiminut lukio.
Historia

Koulu perustettiin jatkosodan aikana vuonna 1943 Karjalankannaksen Valkjärvellä nimellä Vuoksen keskikoulu, missä se ehti toimia vuoden ajan suojeluskuntatalon tiloissa. Lokakuussa 1944 annetulla asetuksella koulu siirrettiin Lappeenrantaan, jossa siitä tuli Lappeenrannan keskikoulu. Lappeenrannassa koulu oli aluksi kolmeluokkainen, ja sen ensimmäiset oppilaat tulivat Lappeenrannan tyttölyseon 1.–3. luokkien rinnakkaisluokilta. Myöhemmin se laajeni kuusiluokkaiseksi. Koululla ei aluksi ollut omaa rakennusta, vaan opetus järjestettiin ensin Lappeenrannan lyseon tiloissa ja vuodesta 1951 alkaen tyttölyseon uudessa rakennuksessa Taikinamäellä Peltolan kansakoulun naapurissa.
Vuonna 1958 koululle valmistui oma, V. J. Myyrinmaan suunnittelema koulurakennus Kesämäkeen. Samalla koulua laajennettiin lukiolla ja nimeksi muutettiin Saimaan yhteislyseo, lempinimeltään Syltty. Lukuvuonna 1965–1966 se oli 891 oppilaallaan suurin Lappeenrannan neljästä oppikoulusta. Koulun rehtori jo Valkjärven ajoista asti oli Elija Liljeblad, joka jäi eläkkeelle vuonna 1974.
Lappeenrannan siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1975 Saimaan yhteislyseo jakautui Kesämäen lukioksi ja Kesämäen yläasteeksi. Lukio lakkautettiin vuonna 1996, mutta lukio-opetus Kesämäessä jatkui vielä kahden vuoden ajan Lappeenrannan Lyseon lukion toimipisteenä. Kesämäen lukion viimeisenä rehtorina toimi Pentti Hentunen. Yläaste on tunnettu vuodesta 1999 alkaen nimellä Kesämäenrinteen koulu.
Kirjallisuus

Vanha Syltty – koulun tie Kannakselta Kesämäkeen.  Kesämäen yläaste ja lukio, 1998.  ISBN 952-90-9670-4
Luettelo pikkuplaneetoista: 71001–72000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
71001:stä ja päättyen 72000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 6001–7000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
6001:stä ja päättyen 7000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kevättämäjärvi

| Kevättämäjärvi Кевятозеро, Kevjatozero |
| --- | --- |
 Kevättämäjärvi
 Koordinaatit: 64°33′39″N, 33°14′57″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Belomorskin piiri
Kunta:  Sosnavitsa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2013):  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kevättämäjärvi (myös Kevätjärvi, ven. Кевято́зеро, Kevjatozero) on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven pohjoisrannalla 92 kilometriä Sosnavitsasta luoteeseen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2013).
Suikujärven pogostaan kuulunut Kevättämäjärvi mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopun verokirjoissa. Kylän maille Muujärven (ven. Mujezero) saareen perustettiin samoihin aikoihin Pyhän Kolminaisuuden erämaaluostari, josta tuli osa Voijärven volostia. Kevättämäjärven kylä siirrettiin vuonna 1856 Voijärven yhteydestä Tunkuan seurakuntaan. Vuonna 1898 kylään perustettiin yksiluokkainen valtion koulu. Tunkuan volostiin kuuluneessa kylässä oli vuonna 1905 41 taloa ja 133 asukasta.
Neuvostoaikana muodostettiin Tunkuan piirin kuulunut Kevättämäjärven kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Lammintaustan (ven. Zalambino), Petškanvaaran (Petškinvaraka), Pompinvaaran (Pompinvaraka), Viikatehjärven (Kosoje Ozero), Voingin (Voinga) ja Votulman (Vatulma) kylät sekä 1920–1930-luvun vaihteessa syntynyt Kevättämäjärven metsätyöläisasutus. Vuonna 1933 niissä oli yhteensä 570 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Myöhemmin Kevättämäjärvi toimi Uskelan kyläneuvoston keskuksena. Vuonna 1960 Uskelan kyläneuvosto liitettiin Tunkuan kyläneuvostoon, jonka keskus siirrettiin Uuden Maasjärven taajamaan. 1960-luvulla kylän palvelut lakkautettiin ja suurin osa sen asukkaista muutti Uuteen Maasjärveen.
Kevättämäjärven rannoilta on löytynyt useita kivikautisia asuinpaikkoja. Kylässä on paljon vanhoja karjalaistaloja ja Pyhän Nikolaoksen tsasouna. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1800–1900-lukujen vaihteessa pystytetty Kolobovan aitta.
Luettelo pikkuplaneetoista: 72001–73000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
72001:stä ja päättyen 73000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.