stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha Rehula
Politiikka

Rehula on ollut Hollolan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1985 ja puheenjohtaja vuosina 1997–1998 sekä 2001–2010. Eduskuntaan hän nousi ensimmäisen kerran varasijalta Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä marraskuussa 1996, kun Sirkka-Liisa Anttila valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi.
Vuosina 2006–2010 Rehula oli keskustan eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja. Hänet valittiin tehtävään arvalla hänen ja Kyösti Karjulan saamien äänien mentyä varsinaisessa äänestyksessä tasan. Rehula toimi vuosina 2007–2010 eduskunnan sosiaali- ja terveysvaliokunnan puheenjohtajana. Hän palasi valiokunnan johtoon ministerikautensa jälkeen kesäkuussa 2011.
Suomen Keskustassa Rehula oli vuosina 1991–1994 ja 2010–2012 puoluevaltuuskunnan ja vuosina 1995–2000 puoluehallituksen jäsen. Vuosina 1994–2000 hän oli Päijät-Hämeen piirin puheenjohtaja.
Toukokuussa 2010 Rehula aloitti Vanhasen II hallituksen sosiaali- ja terveysministerinä edeltäjänsä Liisa Hyssälän tultua nimitetyksi Kelan pääjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä Kiviniemen hallituksessa kesäkuuhun 2011.
Vuodesta 2012 Rehula on ollut yksi puolueen kolmesta varapuheenjohtajasta.
Rehula putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja tuli valituksi varasijalle. Myös vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hän tuli valituksi varasijalle.
| Juha Rehulan henkilökohtaiset äänimäärät eduskuntavaaleissa> vaalivuosi | Juha Rehulan henkilökohtaiset äänimäärät eduskuntavaaleissa> äänimäärä | Juha Rehulan henkilökohtaiset äänimäärät eduskuntavaaleissa>  % Hämeen vaalipiirin äänistä |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 1 397 | 0,80 |
| 1995 | 2 043 | 1,14 |
| 1999 | 3 452 | 2,08 |
| 2003 | 5 428 | 2,84 |
| 2007 | 4 549 | 2,41 |
| 2011 | 5 550 | 2,74 |
| 2015 | 6 429 | 3,18 |
| 2019 | 3 327 | 1,62 |
| 2023 | 2 632 | 1,27 |
Lähteet:
Yksityiselämä

Rehula on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän on raviurheilun ja curlingin ystävä.
Vuosina 1998–2007 Rehula oli Päijät-Hämeen Liikunta ja Urheilu ry:n puheenjohtaja ja vaikutti vuosina 1998–2006 Lahden hevosystäväin seuran johtokunnassa. Vuodesta 2018 alkaen hän on toiminut Suomen Hippoksen hallituksen puheenjohtajana.
Sotilasarvoltaan Rehula on kapteeni (2011).
Tiermes

Bernard Picartin kaiverrus vuodelta 1725 esittää saamelaisia uhraamassa Tiermesille.
Tiermes tai Tiirmes on itäsaamelaisen mytologian ukkosenjumala.
Tiermesin nimi on todennäköisesti suomalais-ugrilaistaustainen ja samaa kantaa kuin hantin Torem. Kildininsaamessa sateenkaaren nimi on tiirmes-jukks eli Tiirmesin jousi. Salama on puolestaan tiirmes-tooll eli Tiirmesin tuli. Jousi ja tuliset nuolet lienevät toimineet mytologiassa Tiermesin aseina. Merisaamelaiset käyttivät ukkosenjumalasta samankaltaista termiä Dierpmis, mutta nimitys on sittemmin kadonnut pohjoissaamesta, jossa ukkosenjumala tunnetaan paremmin nimillä Baján tai Bajánalmmái. Sana dierpmis voi myös olla substraattisana muinaiskielestä.
Ukkonen jumaluutena tappoi ja tuhosi pohjois- ja itäsaamelaisessa mytologiassa pahoja henkiä Skandinaavisen mytologian Thor-jumalan tavoin. Itäsaamelaisen maailmanloppuun liittyvän mytologian mukaan taivaallisena metsästäjänä ukkonen ajaa takaa taivaallista peuraa ja ampuu sen nuolellaan kuoliaaksi. Tätä seuraa kaaos, taivaan tippuminen ja maailman syttyminen tuleen.
Yhden teorian mukaan Tiermes on saamelaisten alkuperäinen taivaanjumala, kun taas taivaanjumalana tunnettu Radien on lähtöisin saamelaiseen muinaisuskoon tulleista kristillisistä vaikutteista.
Karpio (täsmennyssivu)

Karpio tarkoittaa seuraavia:
Karpio, vanha suomalainen kuivan tavaran tilavuuden mittayksikkö
Dagmar Karpio (o.s. Aalto, 1885–1960), yhteiskunnallinen vaikuttaja, järjestöaktiivi
Juha Karpio (1938–2018), juristi, kansanedustaja (kok.)
Markku Karpio (s. 1961), lasten- ja nuortenkirjailija
Sulo Karpio (vuoteen 1906 Glumerus, 1890–1974), kirjailija
Vihtori Karpio (vuoteen 1906 Glumerus, kirjailijanimi Olavi Kallio,  1885–1964), kirjailija ja toimittaja, Dagmar Karpion puoliso
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Karpio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Lighthouse

| The Lighthouse |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Eggers
Käsikirjoittaja:   Robert Eggers  Max Eggers 
Tuottaja:   Rodrigo Teixeira  Jay Van Hoy  Robert Eggers  Lourenço Sant’ Anna  Youree Henley 
Säveltäjä:  Mark Korven
Kuvaaja:  Jarin Blaschke
Leikkaaja:  Louise Ford
Pääosat:   Robert Pattinson  Willem Dafoe 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Regency Enterprises  Parts & Labor  RT Features 
Levittäjä:   A24 (Yhdysvallat)  Finnkino (Suomi) 
Ensi-ilta:   2019-05-1919. toukokuuta 2019 (Cannes)  2019-10-1818. lokakuuta 2019 (Yhdysvallat)  2019-11-1515. marraskuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 miljoonaa dollaria
Tuotto:  18,1 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Lighthouse on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Robert Eggers. Eggers on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä veljensä Max Eggersin kanssa. Elokuva on kuvattu mustavalkoisena 35 mm:n filmille, siinä käytetään Movietone-kuvasuhdetta (1,19:1), ja sen ääniraita on monofoninen.
The Lighthouse sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 19. toukokuuta 2019 ja Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla 23. syyskuuta 2019. Teatteriensi-illan se sai Yhdysvalloissa 18. lokakuuta 2019 ja Suomessa 15. marraskuuta 2019.
Juoni

Thomas Wake (Willem Dafoe) ja Ephraim Winslow (Robert Pattinson) lähetetään 1890-luvulla neljäksi viikoksi hoitamaan majakkaa syrjäiseen ja salaperäiseen Uuden-Englannin saareen, jossa he vähitellen menettävät järkensä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Pattinson  | … |  Ephraim Winslow / Thomas Howard   |
|  Willem Dafoe  | … |  Thomas Wake   |
|  Valeriia Karamän  | … |  merenneito   |
|  Logan Hawkes  | … |  Ephraim Winslow   |
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl: 
Muropaketti Aki Lehti: 
Kulttuuritoimitus Valtteri Mörttinen: 
V2 Jari Tapani Peltonen: 
Helsingin Sanomat Juho Typpö: 
Episodi Maria Lättilä: 
Film-O-Holic Valtteri Kauraoja:
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
The Lighthouse Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Virginia Hall

| Virginia Hall |
| --- | --- |
 Virginia Hall saamassa Distinguished Service Crossia kenraali William J. Donovanilta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1906 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Kuollut: 8. heinäkuuta 1982 (76 vuotta) Rockville, Maryland, Yhdysvallat
Ammatti:  vakooja
Muut tiedot
Tunnustukset:  Distinguished Service Cross   Croix de Guerre
Virginia Hall (6. huhtikuuta 1906 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 8. heinäkuuta 1982 Rockville, Maryland, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen vakooja, joka toimi kahteen otteeseen Ranskassa toisen maailmansodan aikana. Ensimmäisellä kerralla hänet lähetti Britannian SOE, toisella kerralla Yhdysvaltain OSS. Hän keräsi ympärilleen laajan verkoston ja koulutti muun muassa vastarintaliikken taistelijoita sissisotaan. Gestapo tunsi Hallin ”ontuvana naisena”, sillä hänellä oli proteesi vasemmassa, amputoidussa jalassa. Sodan jälkeen Hall vältti julkisuutta eikä kertonut saavutuksistaan edes perheelleen. Hänet palkittiin hiljaisuudessa muun muassa Distinguished Service Cross -ansiomitalilla.
Nuoruus ja ura Yhdysvaltain ulkoministeriössä

Virginia Hall syntyi vuonna 1906 Baltimoressa varakkaaseen perheeseen. Hänen vanhempansa olivat Barbara ja Edwin Hall, ja hän sai nimensä äitinsä toisen nimen mukaan. Virginia kävi muun muassa collegeen valmistavaa tyttökoulua ja pääsi opiskelemaan Radcliffe Collegeen ja Barnard Collegeen. Hän opiskeli kieliä, muun muassa ranskaa, saksaa ja italiaa.
Hall pystyi vanhempiensa tuen avulla suorittamaan opintonsa loppuun Euroopassa, missä hän opiskeli Itävallassa, Ranskassa ja Saksassa. Hän tavoitteli asemaa Yhdysvaltain diplomaattikunnassa ja aloitti vuonna 1931 Yhdysvaltain Varsovan-suurlähetystön konsulinpalvelun virkailijana. Sieltä Hall siirrettiin Turkin Smyrnaan. Turkissa hän joutui onnettomuuteen, jossa hän menetti toisen jalkansa. Hall oli metsästämässä lintuja, kun hän ampui vahingossa itseään jalkaan. Kuolion takia hänen vasen jalkansa amputoitiin polvesta alaspäin. Hall sai puisen proteesin, jonka hän nimesi Cuthbertiksi.
Hall oli jo ennen amputaatiota hakenut useita kertoja Foreign Serviceen, mutta hänet oli naisena hylätty joka kerta. Amputaatio vaikeutti mahdollisuuksia entisestään. Hallista kirjoittaneen Sonia Purnellin mukaan tuohon aikaan Yhdysvaltain diplomaattikunnassa oli vain kuusi naista. Yhteensä diplomaatteja oli noin 1 500. Hall erosi vuonna 1939 ulkoministeriön palveluksesta ja palasi Yhdysvaltohin, jossa hän opiskeli American Universityssä.
Vakoojana toisessa maailmansodassa

Hall palasi vuonna 1940 Pariisiin ajamaan vapaaehtoisena ambulanssia. Hän joutui pakenemaan Englantiin Saksan vallattua Ranskan. Lontoossa Hall tapasi Vera Atkinsin, joka toimi Special Operations Executiven (SOE) rekrytoijana. Atkins vakuuttui Hallin Ranskan maaseudun tuntemuksesta, useiden kielten sujuvusta osaamisesta ja innokkuudesta.
Hallista tuli vuonna 1941 SOE:n ensimmäinen naisvakooja Ranskassa. Hän esiintyi New York Postin toimittajana ja keräsi nopeasti ympärilleen luotettavien vastarintaliikkeen jäsenten verkoston. Hall toimi Vichyn Ranskassa, erityisesti Toulousen ja Lyonin ympäristössä ja työskenteli muutamassa tehtävässä Peter Churchillin kanssa.
Saksalaisetkin kiinnostuivat Hallista, joka sai lempinimekseen ”ontuva nainen”. Hänen peräänsä lähti ”Lyonin teurastajana” tunnettu Klaus Barbie, jonka käskystä Hallista painettiin julisteita, joissa mainittiin Hallin olevan ”vihollisen vaarallisin vakooja”. Kun Saksa miehitti vuonna 1942 Vichyn Ranskan, Hall joutui pakenemaan. Hän pääsi täpärästi junalla etelään ja vaelsi Pyreneiden halki Espanjaan. Hänet pidätettiin Espanjassa, mutta hänet vapautettiin Yhdysvaltain suurlähetystön ansiosta.
Hall pääsi takaisin Englantiin mutta halusi pian jo palata Ranskaan. Britit pitivät tätä kuitenkin liian vaarallisena. Yhdysvaltain OSS:lla ei ollut juurikaan vakoojia Ranskassa, joten se tarvitsi Hallin palveluksia. Hänet lähetettiin takaisin Ranskaan vuonna 1944, muutamia kuukausia ennen Normandian maihinnousua. Hänet oli naamioitu 60-vuotiaaksi maanviljelijäksi. Hallin toinen komennus Ranskassa oli jopa ensimmäistä menestyksekkäämpi, ja hänen verkostoonsa kuului parhaimmillaan jopa 1 500 ihmistä. Joukossa oli myös hänen tuleva miehensä, ranskalais-yhdysvaltalainen sotilas Paul Goillot.
Hall toimi Ranskassa aina sodan loppuun asti. Hän kartoitti muun muassa turva-alueita varustepudotuksia varten ja koulutti monia vastarintataistelijoita sissisotaan.
Sodan jälkeen

Hall ja Paul Goillot menivät naimisiin sodan jälkeen Yhdysvalloissa, jossa he tekivät uraa OSS:n seuraajassa CIA:ssa. CIA:ssa kumpikin heistä sijoitettiin salaisista operaatioista vastaavaan Special Activities Divisioniin. Hall toimi Ranskan politiikkaan erikoistuneena tiedusteluanalyytikkona. Hän eläköityi vuonna 1966. Hall ja Goillot muuttivat maatilalle Marylandin Barnesvilleen. Hall kuoli vuonna 1982 Rockvillessa.
Hall vältti koko elämänsä julkisuutta ja puhui hyvin harvoin sota-ajan saavutuksistansa edes lähisukulaisilleen. Yhdysvaltain presidentti Harry Truman halusi heti sodan jälkeen palkita Hallin Distinguished Service Cross -ansiomitalilla. Hall vaati, että mitalin antaisi OSS:n perustaja William J. Donovan ja että seremonia pidettäisiin tämän toimistossa. Palkintotilaisuuteen osallistui vain Hallin äiti. Hall sai DSC:n lisäksi Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniajäsenen arvon ja ranskalaisen Croix de Guerre -ansiomitalin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Virginia Hall Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef 
Virginia Hallin aliasin Marcelle Montagnen henkilötodistus, jonka OSS oli väärentänyt.
Thomas Helveg

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Thomas Lund Helveg
Syntymäaika: 24. kesäkuuta 1971 (ikä 53) 
Syntymäpaikka: Odense, Tanska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 181 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989–1994   1994–1998   1998–2003   2003–2004   2004–2005   2005–2007   2007– |  Odense BK    Udinese Calcio    AC Milan    Internazionale    Norwich City    Bor.Mönchengladbach    Odense BK | 103(4) 141(6) 105(0) 23(0) 20(0) 13(0) 3(0) |
Maajoukkue
| 1994–2007 |  Tanska | 108 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. heinäkuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. elokuuta 2018.
Thomas Lund Helveg (s. 24. kesäkuuta 1971 Odense, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti kotimaassaan Superliigan Odensea ja pelasi myös Italiassa, Englannissa ja Saksassa. Hän pelasi Tanskan maajoukkueessa yli sata ottelua.
Helveg aloitti ammattilaisuransa Odensen riveissä vuonna 1989. Hän saavutti seuran riveissä yhden liigamestaruuden ja kaksi cup-mestaruutta. Vuonna 1994 Helveg siirtyi Italiaan Udineseen ja sieltä vuonna 1998 Milaniin. Milanin riveissä hän saavutti liigamestaruuden ja cup-mestaruuden sekä Mestarien liigan voiton. Vuosina 2003–2007 Helveg edusti vielä italialaista Internazionalea, englantilaista Norwichia ja saksalaista Mönchengladbachia. Vuonna 2007 hän palasi Odenseen ja saavutti heti samana vuonna seuran riveissä cup-mestaruuden.
Tanskan maajoukkueessa Helveg debytoi vuonna 1994. Hän on edustanut Tanskaa EM-kisoissa vuosina 1996, 2000 ja 2004 sekä MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002. Helveg pelasi urallaan 108 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän on toiminut myös Tanskan kapteenina.
Saavutukset

Tanskan-mestaruus 1989
Tanskan cupin voitto 1991, 1993, 2007
Italian-mestaruus 1999
Italian cupin voitto 2003
Mestarien liigan voitto 2003
Tanskan vuoden jalkapalloilija 1994
Aiheesta muualla

Profiili Odensen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Profiili Tanskan jalkapalloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Profiili FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Tanskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Schmeichel  |
2 Schjønberg |
3 Rieper |
4 Høgh |
5 Heintze |
6 Helveg |
7 Nielsen |
8 Frandsen |
9 Molnar |
10 M. Laudrup |
11 B. Laudrup |
12 Colding |
13 Laursen |
14 Wieghorst |
15 Tøfting |
16 Krogh |
17 Goldbæk |
18 Møller |
19 Sand |
20 Henriksen |
21 Jørgensen |
22 Kjær |
Valmentaja Johansson
Sauli Iso-Lähteenmäki

| Sauli Iso-Lähteenmäki |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1960 (ikä 63–64) Vammala
Taiteilija
Ala:  kuvataiteilija, taidegraafikko ja taidemaalari
Sauli Iso-Lähteenmäki (s. 1960 Vammala) on kuvataiteilija, taidegraafikko ja taidemaalari, joka asuu Tampereella. Vuoreksen alueella on Iso-Lähteenmäen julkiset teokset Lintupuu ja Maailmanpyörä Horisontissa.
Lintupuu, 2018, Vuores, Tampere.
Maailmanpyörä horisontissa, 2019, Vuores, Tampere.
Ystävät, 2022, Vuores, Tampere.
The Umbrella Academy

The Umbrella Academy on My Chemical Romance -yhtyeen vokalistin Gerard Wayn kirjoittama ja Gabriel Bán kuvittama kuusiosainen sarjakuvalehti. Sarjakuvien värityksestä vastasi Dave Stewart ja kansikuvan on suunnitellut James Jean. Sarjakuvat julkaistaan jokaisen kuukauden kolmantena keskiviikkona. Sarjakuvasarjasta tehtiin myös samanniminen televisiosarja, jonka ensi-ilta oli 15. helmikuuta 2019.
Osat

The Apocalypse Suite
The Day the Eiffel Tower Went Berserk (julkaistu 19. syyskuuta 2007)
We Only See Each Other At Weddings And Funerals (julkaistu 17. lokakuuta 2007)
Dr. Terminal's Answer (julkaistu 21. marraskuuta 2007)
Baby, I'll Be Your Frankenstein (julkaistu 19. joulukuuta 2007)
Thank You For The Coffee (julkaistu 21. tammikuuta 2008)
Brothers And Sisters, I Am An Atomic Bomb (julkaistu 20. helmikuuta 2008)
Dallas
The Jungle (julkaistu 26. marraskuuta 2008)
Hahmot

The Monocle (Sir Reginald Hargreeves)
The Umbrella Academy:
00.01 Spaceboy (Luther Hargreeves)
00.02 The Kraken (Diego Hargreeves)
00.03 The Rumor (Allison Hargreeves)
00.04 The Séance (Klaus Hargreeves)
00.05 The Boy
00.06 The Horror (Ben Hargreeves)
00.07 The White Violin (Vanya Hargreeves)
Inspector Lupo
Abhijat
Dr. Pogo
Mrs. Hargreeves
Aiheesta muualla

Dark Horse – Umbrella Academy: Apocalypse Suite #1 (Arkistoitu – Internet Archive)
MCR Fan - A worldwide MCR Fansite.  All the complete issues of The Umbrella Academy on-line and download for free !
Real Sitio de San Ildefonso

| Real Sitio de San Ildefonso |
| --- | --- |
 Puerta de la Reina, San Ildefonso
 lippu:  vaakuna
 Real Sitio de San Ildefonso
 Koordinaatit: 40°54′0″N, 4°0′0″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Kastilia ja León
Maakunta:  Segovia
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  144,8 km²
Korkeus:  1193 m
Väkiluku (1.1.2016):  5 352
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Real Sitio de San Ildefonso on kunta Segovian maakunnassa Espanjassa. Kunnan asukasluku on 5352 (1.1.2016).
Kunnassa on neljä asutustaajamaa: San Ildefonso (La Granja), Riofrío, Valsaín ja La Pradera de Navalhorno.
Real Sitio de San Ildefonsossa sijaitsevat Espanjan kuningashuoneelle kuuluvat palatsit: Palacio Real de Riofrío sekä Palacio Real de La Granja.
Kuvia

Palacio Real de La Granja
Palacio Real de La Granja
Fuente de Neptuno, Palacio Real de La Granja
Palacio Real de Riofrío
Iglesia de Nuestra Señora del Rosario
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Real Sitio de San Ildefonso Wikimedia Commonsissa
Jaakko Ohtonen

| Jaakko Ohtonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. elokuuta 1989 (ikä 35) Oulu
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2015–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Jaakko Ohtonen (s. 25. elokuuta 1989 Oulu) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Ohtonen opiskeli Voionmaan opiston elokuvanäyttelijälinjalla 2008–2009. Sen jälkeen hän opiskeli Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi 2015. Valmistuttuaan hän on työskennellyt vapaana näyttelijänä. Ryhmäteatteri Meriteatterissa Ohtonen aloitti 2015. Ohtonen on näytellyt myös Tampereen Teatterissa ja ryhmäteatteri Siperiassa.
Valkokankailla Ohtonen nähtiin jo opiskeluaikanaan. Hänellä oli sivurooli draamaelokuvassa Väärät juuret vuonna 2009. Yle TV2:n draamakomediassa Mun ainoot 30 minsaa Ohtosella oli Mikon rooli. Draamakomediassa Klikkaa mua hänellä oli yhden jakson rooli Kekenä.
Ohtonen antoi äänensä myös Big Brotherille kausilla 2019–2021.
Ohtonen nähdään tulevassa Netflixin ja MGM:n Vikings: Valhalla -sarjassa, jonka tuotanto on jo käynnissä (tammikuu 2021).
Valikoitu rooliluettelo

Maurice Merleau-Ponty (Hylkääminen, 2013)
Vili Uddirun (Taikakivet, 2013)
Kotibileiden meikä (Tornado, 2014)
Usko (Eikä merta enää ole - kotimatkan laulu, 2015)
Rupert (Skavabölen pojat, 2015)
Hamlet (Hamlet – koko totuus, 2016)
Jaska (Eikä kukaan meitä enää etsi, 2017)
Hilal (Maailman meri, 2017)
Kramsu (Raivon historia, 2017)
Filmografia > Elokuvat ja lyhytelokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Väärät juuret | kommuunin nuori |
| 2010 | Hospital Break |  |
| 2010 | Jesse |  |
| 2010 | Toinen meistä |  |
| 2012 | Kolme sivua seurauksia |  |
| 2013 | Mieletön elokuu | nahkatakkinen poika |
| 2013 | Labyrintti |  |
| 2015 | Småland | Jonas |
| 2017 | Tuntematon sotilas | haavoittunut |
| 2022 | Hamsteri | Rurik |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Bofori | Puuma |
| 2013 | Mun ainoot 30 minsaa | Mikko |
| 2014 | Klikkaa mua | Keke |
| 2016 | Ex-onnelliset | Aku Leppäkorpi |
| 2018–2019 | Syke | Kasimir Lindholm |
| 2018–2019 | HasBeen | MakeX |
| 2019 | Kaikki synnit | Aaro Leppihalme |
| 2019 | Sunnuntailounas | Aleksei |
| 2019 | Hillo | mökkimies |
| 2020 | Hotel Swan Helsinki | Jere Hirvonen |
| 2020 | Downshiftaajat | Hakala |
| 2022 | Viimeinen kuningaskunta | Wolland |
| 2022–2023 | Kaikki synnit | Aaro Leppihalme |
| 2023 | Kotka 10 | Pasi Rovanperä |
Yksityiselämä

Ohtosen avopuoliso on radio- ja televisiojuontaja Alma Hätönen.
Aiheesta muualla

Helsinginfreet.com: Jaakko Ohtonen
Ilona / Ohtonen, Jaakko
Teatterisiperia.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Aamulehti: Isot aplodit Siperian näyttelijöille – Viiden tähden esitys ympäristökatastrofista (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylöjärven Uutiset: Teatteri Siperian juhlanäytelmä on ekoherätys : Arktisia jääkarhuja ja arkisia tekoja
Oulun juhlaviikot esittää 2014: Tornado, video 4:38 (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva 2  Elonet
The Monster Ball Tour

The Monster Ball Tour on yhdysvaltalaisen pop-laulaja Lady Gagan toinen kiertue. Toukokuussa 2011 päättynyt, 201 konserttia käsittänyt kiertue tuotti (200 konsertilla) yhteensä 227,4 miljoonaa dollaria, mikä tekee siitä yhden kaikkien aikojen tuottoisimmista kiertueista.
Kappaleet

Alkuperäinen kappalelista
"Dance in the Dark"
"Just Dance"
"LoveGame"
"Alejandro"
"Monster"
"So Happy I Could Die"1
"Teeth"
"Speechless"
"Poker Face" (pianoversio)
"Make Her Say" (Kid Cudin kanssa)
"Fashion"
"The Fame"
"Money Honey"
"Beautiful, Dirty, Rich"
"Boys Boys Boys"
"Paper Gangsta"1
"Poker Face"
"Paparazzi"
Encore
"Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)"
"Bad Romance"
Uusittu kappalelista
"Dance in the Dark"
"Glitter and Grease"
"Just Dance"
"Beautiful, Dirty, Rich"
"The Fame"
"LoveGame"
"Boys Boys Boys"
"Money Honey"
"Telephone"
"Speechless"
"You and I"
"So Happy I Could Die"
"Monster"
"Teeth"
"Alejandro"
"Poker Face"
"Paparazzi"
"Bad Romance"
"Born This Way"
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Monster Ball Tour Wikimedia Commonsissa
| n k Lady Gaga |
| --- | --- |
Diskografia
Studioalbumit:  The Fame  Born This Way  Artpop  Cheek to Cheek  Joanne  Chromatica  Love for Sale 
Soundtrack-albumit:  A Star Is Born 
EP:t:  The Cherrytree Sessions  Hitmixes  The Fame Monster  A Very Gaga Holiday 
Kokoelmat:  The Remix  Born This Way: The Remix  Born This Way: The Collection  Dawn of Chromatica 
Kiertueet:  The Fame Ball Tour  The Monster Ball Tour  Born This Way Ball  ArtRave: The Artpop Ball  Joanne World Tour  Cheek to Cheek Tour  The Chromatica Ball 
Lady Gaga esittämässä kappalettaan "Paper Gangsta"
Thor Explorations

Thor Explorations on kanadalainen kaivosyhtiö, joka tuottaa kultaa noin 95 000–100 000 unssia vuodessa. Se on listattu Toronton pörssiin sivulistalle. Thor Explorationsin varoihin kuuluvat nigerialainen kultakaivos Segilola sekä senegalilainen kaivosprojekti Douta. Thor ryhtyi rakentaa Segilolaa Nigeriassa helmikuussa 2020 ja oli saanut rahoituksen African Finance Corporationilta. Segilola oli ensimmäinen nigerialainen kultakaivos. Segilolan ensimmäinen kullanvalanta tapahtui heinäkuun lopussa 2021. Kesäkuussa 2023 Thor ilmoitti ryhtyvänsä etsimään litiumia Nigeriasta. Doutan prefeasibility study (PFS) on valmis kolmannella kvartaalilla 2024 ja yritys aikoo päättää sen rakentamisesta toisella vuosipuoliskolla 2024.
Kaivokset

Segilola, Nigeria (kulta)
Douta-projekti, Senegal (kulta)
Aiheesta muualla

https://thorexpl.com/