stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hakosillan vaihde

Hakosillan vaihde (lyh. Hlt) on rautatieliikennepaikka Hakosillan kylässä Hollolan kunnassa noin 11 kilometrin päässä Lahden rautatieasemalta lounaaseen. Liikennepaikalla risteävät Riihimäki–Lahti-rata sekä Lahden oikorata. Liikennepaikalla on neljä vaihdetta, jotka muodostavat Lahden oikoradan ja Riihimäen–Lahden radan erkanemiskohdan. Kaikissa neljässä vaihteessa poikkeavalla raiteella sallitaan nopeus 140 km/h. Näiden lisäksi liikennepaikkaan kuuluu neljä muuta vaihdetta, joista kaksi on turvavaihteita.
Hakosillassa ei ole kaupallista liikennettä, ja liikennepaikalla on ainoastaan rautatieliikenteen ohjauslaitteiston vaatima laitetila.
Hakosillan nykyiseltä paikalta 160 metriä länteen sijainneella seisakkeella henkilöliikenne lakkasi v. 1992 ja laituri purettiin oikoradan rakennustöiden yhteydessä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

vaunut.org: Kuvia Hakosillasta
Mangaka

Bow Ditama vuonna 2008.
Mangaka (jap. 漫画家) on japania ja tarkoittaa mangataiteilijaa. Kuten mangaa, länsimaissa lainasanaa käytetään kuitenkin pelkästään japanilaisista manga-artisteista. Itse mangakan lisäksi mangaa piirtämässä voi olla useita apulaisia, jotka huolehtivat muun muassa rastereista ja taustoista.
Nimen -ka (家) pääte viittaa alan erityisosaajaan.
Apulaisten palkkaaminen edellyttää mangakalta harkintaa, sillä hän ei saa tekijänoikeustuloja tai vastaavia lehdessä julkaistusta sarjakuvasta vaan hän on julkaisevan lehden kustantamon palkkaama. Mangaka saa lehden kustantajalta maksun sivumäärän mukaan sekä mahdollisesti kertamaksun anime- tai videopelisovituksesta. Sarjakuvastaan mangaka saa suoraan tuloja mahdollisesti koottavasta tankōbon-julkaisun myynnistä. Mangaka voi myös tehdä tietoisen ratkaisun pitäytymisestä poissa valtavirrasta.
Alalla ovat yleisesti ongelmana alhaiset tulot, tiukka aikataulu ja suuri työmäärä.
Käsikirjoituksen ja piirroksen voivat tehdä eri henkilöt kuten Tsugumi Ōban käsikirjoittamassa ja Takeshi Obatan piirtämässä Death Note -sarjassa.
Viihteessä

Manga-taiteilijan elämää on myös kuvattu mangassa ja animessa, kuten Mangaka-san to Ashisutanto-san to ja Bakuman.
Käännös suomeksi
Marc Benninga

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Soul 1988 | Maahockey |  |
Marc Alexander Benninga (15. helmikuuta 1961 Leiden, Alankomaat) on alankomaalainen maahockeyn pelaaja ja olympiamitalisti. Benninga pelasiAlankomaiden maahockeymaajoukkueessa 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa. Hän pelasi 53 ottelu tekemättä maaliakaan.
Hänen pikkusiskonsa Carina Benninga on myös maahockeyn pelaaja. Carina on voittanut olympiakultaa ja -pronssia. Marc on voittanut olympiapronssia Soulissa 1988
Mannerheiminpuisto

Mannerheiminpuisto kesäkuussa 2014.
Mannerheiminpuiston kahluuallas
Mannerheiminpuisto kuuluu Turun kansalliseen kaupunkipuistoon.
Mannerheiminpuisto (ruots. Mannerheimsparken) on Turun keskustan ruutukaava-alueella, VII kaupunginosassa sijaitseva puisto. Koko korttelin suuruista puistoa rajaavat Koulukatu, Puutarhakatu, Puistokatu ja Rauhankatu. Puisto on nimetty C. G. E. Mannerheimin mukaan marsalkan 75-vuotispäivän kunniaksi 1942, ja siellä sijaitsee Mannerheimia esittävä patsas. Puiston vieressä sijaitsee Mikaelinkirkko. Mannerheiminpuisto kuuluu  Mikaelinkirkon ja Portsan puutalokortteleiden muodostamaan Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Rauhankadulla lapsuuttaan viettänyt Ensio Harni muisteli vuonna 1965, että vuoden 1915 paikkeilla silloin Pumppumäeksi kutsuttu kortteli oli puuton ja pensaaton ja täysin luonnontilassa. Puiston istutukset aloitettiin samoihin aikoihin, ja useiden muiden sen ajan puistojen mukaisesti Mannerheiminpuisto oli jaettu kahdenlaisiin alueisiin: leikille ja liikunnalle varattuihin aukioihin sekä istutuksiin ja nurmikenttiin.
Mannerheiminpuiston kunnostussuunnitelma valmistui vuonna 2012. Suunnitelman toteuttamiseen arveltiin tuolloin päästävän aikaisintaan vuonna 2013.
Kesäyönä 2009 Mannerheiminpuistossa puukotettiin kuoliaaksi 53-vuotias mies. Tapaus selvisi vasta seitsemän vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mannerheiminpuisto Wikimedia Commonsissa
Kuvia mm. puistossa sijaitsevasta Mannerheimin patsaasta
Mannerheiminpuiston puistosuunnitelma 3.6.2013[vanhentunut linkki]
Halytšin piiri

Halytšin piiri sijaitsi Ivano-Frankivskin alueen pohjoisosassa.
Halytšin piiri (ukr. Галицький район, Halytskyi raion) oli hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ivano-Frankivskin alueella. Maaseutuvaltaisen piirin väkiluku oli 43 641 (2017 arvio). Piirin hallintokeskuksena oli historiallinen Halytšin kaupunki (6 210 as., 2017). Toinen kaupunkimainen asutus oli Bilšivtsin taajama (Більшівці, 2 001 as.). Piirin väestön pääosa (35 430 as.) asui maaseudulla, paljolti kylissä.
Heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Ukraina supisti aluehallinnon toisella tasolla olleiden hallinnollisia rakenteiden määrää, ja Halytšin piirin alue yhdistettiin osaksi laajempaa Ivano-Frankivskin piiriä.
Halytšin kaupunkia linnaharjanteelta nähtynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halytšin piiri Wikimedia Commonsissa
Grasse

| Grasse |
| --- | --- |
 Grassen maisemia
 vaakuna
 Grasse
 Koordinaatit: 43°40′0.12″N, 6°55′0.12″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Alpes-Maritimes
Arrondissementti:  Grasse
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44,44 km²
Väkiluku (2006):  48 801
 – Väestötiheys:  1 098 as./km²
 
 www.ville-grasse.fi 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grasse on kaupunki Etelä-Ranskassa, Alpes-Maritimesin departementissa. Kaupungin pinta-ala on 44,44 neliökilometriä ja asukasluku 48 801 (2006). Kaupunki on nykyisin tunnettu hajuvesiteollisuuden keskuspaikka.
Grasse sijaitsee sisämaan vuoriston rinteillä; sen alin kohta on 80 metriä ja korkein 1061 metriä merenpinnasta.
Historia

Grasse ilmestyi keskiajan asiakirjoihin 1000-luvun alkupuolella, mutta kaupungin perustamisajankohtaa ei tarkkaan tiedetä. Grasse oli 1100-luvulla pieni itsenäinen tasavalta, jota hallitsi neuvosto, jonka jäsenet käyttivät itsestään nimitystä Cunsuls par la grâce de Dieu (Konsulit Jumalan armosta). Esikuvana tälle hallinnolla olivat Italian alueen tasavallat, ja kaupunki olikin kiinteässä kanssakäymisessä Pisan kaupunkivaltion kanssa. Cannesin sataman kautta Grasse toimitti Pisaan saippuaa, öljyä ja parkittuja nahkoja. Vastavuoroisesti se sai Pisasta raakanahkaa ja aseita. Grassella oli hyvin ehdoin neuvoteltu sopimus Cannesin kaupungin kanssa kauttaliikenteestä.
Kaupungin vapaus, varakkuus ja strateginen asema, jonka ansiosta se hallitsi koko sisämaata, kiinnostivat Provencen kreiviä. Vuonna 1227 Provencen kreivi Raymond Bérenger valloitti kaupungin ja periaatteessa lopetti kaupungin omalaatuisen vapauden. Kreivi kuitenkin jätti grasselaisille suuren osan heidän vapauksiaan, heidän etuoikeutensa ja jopa osan autonomiastakin. Myös Antibesin piispa oli muuttanut asumaan kaupunkiin, ja myöhemmin sinne muutti myös hiippakunnan hallinto.
Näin Grassesta tuli laajan alueen hallinnollinen ja juridinen keskus. Sen merkitys entisestään korostui, kun 1388 Nizza ja sen kreivikunta siirtyivät Savoien herttuan alaisuuteen. Vahvasti linnoitettuna ja aktiivisena kaupunkina Grasse hyödynsi maantieteellisen asemansa antamat mahdollisuudet. Vuonna 1491 koko Provencen kreivikunta, mukaan lukien myös Grasse, liitettiin Ranskan kuningaskuntaan.
Kun Ranskassa suuren vallankumouksen jälkeen luotiin departementtien järjestelmä, tuli Grasse osaksi Varin departementtia, jonka hallintokaupunkina se toimi pari vuotta 1793–1795. Grassen alue erotettiin Varin departementista 1860 ja liitettiin  Nizzan kreivikuntaan, joka tuolloin liitettiin osaksi Ranskaa. Alueesta tuli Alpes-Maritimes-departementti.
Talous

Grasse hyödynsi hyvin maantieteellisen asemansa myös kaupankäynnissä ja alueen taloudessa. Nahkateollisuus, joka oli kaupungin merkittävin tulonlähde, keskitti toimintansa Italian ja Pisan sijaan Ranskaan vuonna 1491 tapahtuneen liittymisen myötä.
Ajan myötä nahkateollisuuden merkitys väheni, ja tilalle nousi eritoten 1700-luvulta lähtien alueen kasvulle miellyttävän ilmaston hyödyntäminen. Näin kaupunkia ympäröivät kukkaviljelmät alkoivat tuottaa runsaasti raaka-ainetta hajuvesiteollisuuden käyttöön. Lähes kaikki luonnonvarainen ranskalainen hajuvesimateriaali on jo pitkään tuotettu Grassessa. Myös turismi on noussut keskeiseksi Grassessa, kuten kaikkialla Ranskan Välimeren rannikolla.
Tunnettuja kaupunkilaisia

Jean Honoré Fragonard, ranskalainen taidemaalari 1700-luvulla
Gazan de la Peyrière, amiraali ja Grassen kreivi, joka komensi Ludvig XVI lähettämää Ranskan laivastoa Yhdysvaltain itsenäisyyssodassa
Gérard Philippe, (1922–1959) näyttelijä ja elokuvatähti, joka menehtyi nuorena
Charles Pasqua, vuonna 1927 syntynyt poliitikko, sisäministeri ja presidenttiehdokas
Nähtävyydet

Parfyymimuseo
Hajuvesivalmistajat Molinard, Galimard ja Fragonard, heidän tuotantolaitoksensa, joissa voi vierailla ja tehtaanmyymälät
Villa Fragonard, samannimisen taiteilijan töiden museo
Merimuseo
Provancelaisuuden museo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Grassen kaupungin viralliset sivut
Grassen kaupungin turistitoimiston sivut
Grassen museoiden sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Grassen alueen sivut
Irja Spira : Grasse, Ranskan kukkatarha, Helsingin Sanomat, 17.06.1928, nro 163, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Makkaralampi (Kouvola)

| Makkaralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola, Iitti
Koordinaatit:  61°07′06″N, 26°15′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskujoki:  suo-oja  
Järvinumero:  14.945.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,5 m  
Pituus:  440 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  1,019 km  
Pinta-ala:  2,834 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMakkaralampi 
Makkaralampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa ja Iitissä Uimilan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 440 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Rautjoen valuma-alueeseen (14.945) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,5 metriä mpy.
Hallonblad

Hallonblad on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Alexander Hallonblad (1861–1907), juristi ja Sortavalan pormestari
Anna Hallonblad (1855–1937), järjestöaktiivi
Bror Hallonblad (1897–1961), jääkäriluutnantti
Herman Hallonblad, (1825–1894), varatuomari, pormestari, valtioneuvos, tilanomistaja ja suurlahjoittaja
Johan Hallonblad, (1882–1935), juristi ja Lappeenrannan pormestari
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Göransson Arena

| Göransson Arena |
| --- | --- |
 Göransson Arena on myös Elitserien-joukkueen Sandvikens AIK kotikenttä.
Rakennuksen tiedot
Sijainti:   Sandviken
Koordinaatit:  60.3630°N, 16.4610°E
Rakennustyöt aloitettu:  toukokuu 2007
Avattu:  30. toukokuuta 2009
Omistaja:  Göransson Arena AB
Kenttä:  13 000 m²
Kustannukset:  210 millionaa kr. (2009)
Arkkitehti:  Håkan Wikström
Käyttäjät
 Sandvikens AIK (jääpallo) 
Katsojakapasiteetti
 4.000 (Urheilutapahtumat) 10.000 (Konserit) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Göransson Arena on jääpallohalli ja samalla myös monikäyttöareena Sandvikenissä, Ruotsissa. Hallissa pelaa Ruotsin jääpallon paikallinen pääsarjajoukkue Sandvikens AIK. Lisäksi hallissa on järjestetty syksystä 2009 alkaen Jääpallon maailmancup. Keväällä 2017 hallissa pelataan vuotuiset jääpallon miesten A-sarjan MM-kisat.
Jääpallohallin rakentamisen ensimmäisinä ideoijina olivat vuonna 2004 Lennart Malmkvist, Magnus Muhrén och Per Nilsson. Seuraavana vuonna keskusteluihin tulivat mukaan paikalliset Sandvikin kunta ja suuryritys Sandvik. Työryhmä teki asiasta raportin marraskuuhun 2005 mennessä. Seuraavana vuonna asian selvittelyä jatkettiin, ja keskeiseksi rahoitustahoksi paikallisen Elitserien jääpalloseuran Sandvikens AIK:n, Sandvikenin kunnan ja Sandvik AB:n lisäksi tuli Göransson-säätiö, Sandviken-yrityksen perustajan mukaan nimetty rahasto. Suunnitelmien mukaan areenan tuli olla monikäyttöareena eli jääpallo oli vain osa areenan käytöstä. Muina käyttötarkoituksina tuotiin esille konsertit, ratsastuskilpailut, sirkus ja muut urheiluharjoitukset.
Areenan rakennustyöt käynnistyivät 2007, ja areena oli valmis vihittäväksi toukokuun lopussa 2009. Paikalla järjestettiin avajaisshow, jossa edustettuina olivat sandvikeniläistaustaiset Ruotsin euroviisuedustajat Tomas Ledin ja Malena Ernman sekä Sandviken Big Band, Sandvikenin sinfoniaorkesteri ja jazz-yhtye Jappz. Viihteen puolen seuraava suurtapahtuma oli Eurovision laulukilpailujen Ruotsin karsintojen eli Melodifestivalenin välierät vuonna 2010.
Sandviken AIK aloitti Elitserien-pelinsä syksyllä 2009 Göransson Arenalla. Lisäksi Jääpallon maailmancup on pelattu areenalla syksystä 2009 alkaen. Talvella 2017 Areenalla järjestetään jääpallon miesten A-sarjan MM-kisat.
Halli rakennettiin vuosina 2007-2009. Halli on 105 metriä pitkä ja 65 metriä leveä. Korkeimmasta kohdastaan se on 28,5 metriä korkea.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Marc Antoine Muret

| Marc Antoine Muret |
| --- | --- |
 Marc Antoine Muret
Henkilötiedot
Syntynyt: 1526
Kuollut: 1585 (58–59 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Marcus Antonius Muretus
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: latina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marc Antoine Muret eli Marcus Antonius Muretus (1526–1585) oli ranskalainen humanisti. Hän piti oppineita luentoja jo 18-vuotiaana. Hän siirtyi siveellisyysrikoksen takia Ranskasta Italiaan ja piti Roomassa luentoja antiikin kirjailijoista ja lainopista. Hän on kirjoittanut loistavalla latinan kielellä teokset Orationes, Epistolæ, Variæ lectiones, runot Juvenilia, Poëmata varia. Scripta selecta julkaistiin 1871–1873.
Muret'n oppilaita oli Michel de Montaigne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marc Antoine Muret Wikimedia Commonsissa
Malla (albumi)

| Malla Malla |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. huhtikuuta 2021
 Formaatti: LP digitaalinen
 Tuottaja(t): Jarkko Kumpulainen Malla Malmivaara Roberto Rodriguez
 Tyylilaji: disko, house ja elektropop
 Kesto: 38.55
 Levy-yhtiö: Solina Records
Listasijoitukset
   34. (albumilista)   7. (fyysinen albumilista) 
Malla Malmivaaran muut julkaisut
| Can’t Whistle When You Smile 2009 | Malla 2021 | Fresko 2023 |
Singlet albumilta Malla
 ”Sabrina” Julkaistu: 14. maaliskuuta 2019  ”Samaan huoneeseen” Julkaistu: 21. helmikuuta 2020  ”Tilaa” Julkaistu: 11. syyskuuta 2020  ”Miksi oottaisin” Julkaistu: 26. maaliskuuta 2021
Malla on suomalaisen laulaja-näyttelijä Malla Malmivaaran albumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2021. Malmivaara on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut albumin yhdessä Jarkko Kumpulaisen kanssa. Kappaleet ”Irti” ja ”Ootko valmis” on sävelletty ja tuotettu yhdessä DJ ja tuottaja Roberto Rodriguezin kanssa. Kappaleessa ”Ootko valmis” huilua soittaa Jimi Tenor.
Vinyylilevynä albumi ilmestyi 6. elokuuta 2021. Ensimmäinen painos myytiin loppuun alle kuukaudessa. Toinen vinyylipainos julkaistiin 24. joulukuuta 2021.
Kappaleet

Miksi oottaisin – 3.59
Sabrina – 4.24
Tilaa – 3.49
Ihan sama – 4.06
Irti – 4.20
xoxo – 4.34
Samaan huoneeseen – 4.34
Ootko valmis – 5.03 (feat. Jimi Tenor)
Mitä jos vaan sanotaan – 4.03
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Soundi:
Aiheesta muualla

Malla-albumi Discogs-sivustolla
Mara (latvialainen jumala)

Mara tarkoittaa nykyajan Latvian mytologiassa korkearvoisinta jumalatarta, naispuolista Dievsiä. Hänet voidaan ymmärtää Jumalan vaihtoehtoiseksi puoleksi (kuten Yin Yang). Muita jumalattaria, joskus kaikkia heitä, pidetään hänen vaihtoehtoisina muotoinaan. Mara on myös saattanut olla sama jumalatar kuin Lopu mate.
Mara on kaikkien naisellisten velvollisuuksien suojelija (lapset, karja), kaiken taloudellisen toiminnan suojelija ("Jumala teki pöydän, Mara leivän"), jopa rahan ja markkinoiden. Maran ollessa Jumalan vaihtoehtoinen puoli, Mara vie ihmisen kuoltua mukanaan tämän ruumiin Jumalan (Dievs) viedessä sielun. Hän on maan jumalatar; sitä kutsutaan Maran maaksi.
Läntisessä Latviassa ja vähäisemmässä määrin muussa Latviassa Mara  yhdistettiin voimakkaasti Laimaan, ja saatettiin pitää samana jumaluutena.
Māras-juhlaa vietettiin hänen kunniakseen 15. elokuuta.
Mara tunnettiin myös nimillä Marsava (läntinen Latvia), Moschel ja  Marha.
Guerrero (1755)

| Guerrero |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol
Kölinlasku:  6. syyskuuta 1752
Laskettu vesille:  27. maaliskuuta 1755
Poistui palveluskäytöstä:  1834
Loppuvaihe:  romutettu 1850
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 605,5 t (arqueo)
Pituus:  48,77 m (köli)
Leveys:  14,33 m
Syväys:  6,71 m
Miehistöä:  554
Aseistus
Aseistus:  68 tykkiä
Guerrero oli Espanjan laivaston vuonna 1755 vesille laskettu Eolo-luokan kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.
Valmistus

Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1752 telakkanumerolla 15. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1755.
Palvelus

Alus oli Ferrolissa partioiden Cape Finisterren alueella päällikkönään Bernabé Urcullo. Se siirrettiin 9. toukokuuta 1759 Cádiziin ja edelleen Cartagenaan, jonne koottiin laivastoa noutamaan Carlos III Napolista Barcelonaan kruunajaisiin. Maaliskuussa 1760 alus palasi Ferroliin huollettavaksi.
Kesäkuussa 1764 alus suojasi saattueen Kanariansaarille ja Cartagena de Indiasiin sekä Veracruziin. Se kuljetti 25. heinäkuuta 1765 Genovasta Cartagenaan tulevan Asturian prinsessan María Luisa de Parman. Vuodet 1766-1768 alus partioi ja suojasi saattueita Ferrolin ja Havannan välillä.
Kesäkuussa 1779 alus lähti Ferrolista Arcen kahdeksan linjalaivan ja kahden fregatin muodostaman laivaston mukana liittyäkseen Ranskan laivaston amiraalin Orvilliersin laivastoon 1. Englannin kanaalin sotaretkelle. Se lähti 10. huhtikuuta 1781 Havannasta Solanon laivaston mukana Pensacolan sotaretkelle. Alus suojasi 29. heinäkuuta Havannasta Astuton, Arroganten ja Gallardon sekä fregatti Santa Lucían kanssa 60 kauppalaivan saattueen, joka kuljetti 2,8 miljoonaa pesoa Cádiziin. Toukokuussa 1782 se lähti Cádizista Luis de Córdovan laivaston mukana 2. Englannin kanaalin sotaretkelle. Alus osallistui 12. syyskuuta 1782 Córdovan laivaston mukana Gibraltarin saartoon. Cape Spartelin taistelussa 21. lokakuuta 1782 aluksella sai surmansa viisi ja haavoittui seitsemän miehistönjäsentä. Alus partioi Cádizista ja Cartagenasta Välimerellä, kunnes se siirrettiin 1784 Cádizissa reserviin.
Alus palautettiin 21. toukokuuta 1790 palvelukseen Cartagenassa ja saapui 19. kesäkuuta Cádiziin osallistuakseen Nootkan sotaretkeen. Alus siirrettiin 19. joulukuuta Cartagenassa reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen 1795. Alus oli tuomassa aarteita kuljettanutta saattuetta Cádiziin, mutta se vältti Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali Jervisin laivaston toteuttaman Cádizin saarron palaamalla Havannaan. Alus saapui 30. syyskuuta 1802 Napolista Barcelonaan Príncipe de Asturiasin, Bahaman sekä fregattien Atochan ja Nuestra Señora de la Soledadin kanssa kuljettaen Etrurian kuninkaallista perhettä. Trafalgarin taistelun aikana alus oli saarrettuna Cartagenassa.
Alus palautettiin palvelukseen Cádizissa osallistumaan Etelä-Amerikan levottomuuksien hillintään. Se lähti 23. huhtikuuta 1830 Havannasta Cádiziin, jonne alus saapui 9. kesäkuuta menetettyään mastonsa Atlantin myrskyissä. Alus kunnostettiin ja palautettiin palvelukseen 3. tammikuuta 1833. Se riisuttiin aseista 1834 Ferrolissa, missä alus romutettiin 1850.
Ghost of Tsushima

| Ghost of Tsushima |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Sucker Punch Productions
Julkaisija:  Sony Interactive Entertainment
Jakelija:  PlayStation Store
Tuottaja:  Nate Fox
Taiteilija:  Jason Connell
Säveltäjä:  Shigeru Umebayashi
Pelisarja:  Ghost of Tsushima
Julkaistu:   17. heinäkuuta 2020
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: Z (alkaen 18 vuotta)  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18  USK 18 
Alusta:  PlayStation 4
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Ghost of Tsushima on Sucker Punch Productionsin kehittämä ja Sony Interactive Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu 17. heinäkuuta 2020 PlayStation 4 -pelikonsolille. Pelin laajennettu Director's Cut -versio julkaistiin elokuussa 2021 PlayStation 4 ja PlayStation 5 -konsoleille, sekä toukokuussa 2024 Microsoft Windowsille.
Tarina

Peli sijoittuu feodaaliajan Japaniin, mongolivaltakunnan hyökkäykseen Tsushiman saarelle vuonna 1274. Pelin päähenkilö on samurai nimeltä Jin Sakai, joka puolustaa kotimaataan taistelemalla hyökkääviä mongoliarmeijoita vastaan Tsushiman saarella, josta hän on kotoisin.
Pelaaminen

Peli on avoimen pelimaailman sijoittuva toimintaseikkailupeli, jonka tarinan alun jälkeen pelaaja saa tutkia Tsushiman saaristoa vapaasti, ja samalla suorittaa pelin tarinaa haluamallaan tavalla eteenpäin. Toisin kuin avoimen pelimaailman peleissä yleensä, Ghost of Tsushiman näytöllä ei ole traditionaalisia tehtäväikoneita, eikä pelissä ole kompassia. Sen sijaan tuulenvire näyttää suunnan tehtävälle, jonka pelaaja on valinnut. Saarella tavattavien kettujen ja lintujen seuraaminen puolestaan johtaa pelaajan piilotettujen aarteiden ja paikkojen, kuten kuumien lähteiden luo. Tämän lisäksi pelaajalla on käytettävissä saaren kartta, jota hän voi käyttää ympäristössä suunnistamiseen.
Tsushiman saarelta löytyy erilaisia tehtäviä, joiden lisäksi saarelta voi löytää myös erilaisia aseita, haarniskoja, sekä muunlaisia tarvikkeita, joita pelaaja voi käyttää taisteluissa vihollisia vastaan.
Pelin taisteluissa pelaaja voi päättää kohtaako vihollisen kasvotusten samuraina, vai haluaako hän salamurhata vastustajansa muiden huomaamatta, shinobin tavoin. Pelin miekkailu perustuu tarkkoihin torjumisiin, sekä nopeisiin teloitusviiltoihin. Sekä viholliset, että pelaaja kuolevat vain muutamasta viillosta, mikäli niitä ei ehdi torjua. Pelaajan on oltava tarkkana, ettei hän miekkaile liian monen vastustajan kanssa samaan aikaan, koska jotkut viholliset kykenevät piiritystekniikoihin, jolloin iskujen torjumisesta tulee huomattavasti vaikeampaa.[lähde? ]
Pelissä on erilaisia miekkailuasentoja, joita pelaaja voi oppia käyttämään edukseen. Esimerkiksi kiviasennossa pelaaja kykenee miekalla pistoliikkeisiin, jotka ovat tehokkaita muita miekkailijoita vastaan, ja vesiasennossa pidetään miekkaa korkealla, mikä auttaa pelaajaa taistelemaan sellaisia vihollisia vastaan, joilla on käytössään kilpi.
Pelin alussa pelaajan on valittava itselleen joko helppo, normaali, tai vaikea vaikeusaste, jota voi myös muuttaa milloin tahansa. Toisin kuin videopeleissä yleensä, Ghost of Tsushima pelin vaikeusasteet eivät muuta pelaajan, eikä myöskään vihollisten elämäpisteitä. Sen sijaan pelin vaikeusaste määrittää sen miten aggressiivisia pelin viholliset ovat, ja miten taitavia he ovat miekkailemisessa.
Pelissä on mahdollista käyttää mustavalkoista Kurosawa-pelitilaa, jolloin peli näyttää 1950-luvun samuraielokuvalta. Peliä on myös mahdollista pelata japaninkielisellä ääniraidalla.