stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1966
Loppupisteet > 500cc

|  | Kuljettaja | Pyörä | Pisteet |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Giacomo Agostini | MV Augusta | 36 | 6 | 6 | 8 | - | (6) | 8 | (6) | (6) | 8 |
| 2. |  Mike Hailwood | Honda | 30 | - | - | - | - | 8 | 6 | 8 | 8 | - |
| 3. |  Jack Findlay | Matchless | 20 | - | (1) | - | 6 | 3 | 4 | 3 | - | 4 |
| 4. |  Franta Stastny | Jawa-CZ | 17 | - | 4 | - | 8 | - | - | 4 | 1 | - |
| 5. |  Jim Redman | Honda | 16 | 8 | 8 | K | - | - | - | - | - | - |
| 6. |  Jack Ahearn | Norton | 13 | - | - | 4 | 4 | 2 | 3 | - | - | - |
|  |  Gyula Marsovszky | Matchless | 13 | 4 | - | 3 | 2 | 4 | - | - | - | - |
| 8. |  Stuart Graham | Matchless | 11 | 3 | 2 | 6 | - | - | - | - | - | - |
| 9. |  Peter Williams | AJS | 7 | - | - | - | - | - | - | 1 | - | 6 |
| 10. |  Chris Conn | Norton | 6 | - | - | - | - | - | - | 2 | 4 | - |
|  |  Ron Chandler | Matchless | 6 | - | - | 1 | 3 | - | - | - | 2 | - |
Loppupisteet > 350cc

|  | Kuljettaja | Pyörä | Pisteet |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Mike Hailwood | Honda | 48 | 8 | 8 | 8 | - | 8 | 8 | 8 | - | - | - |
| 2. |  Giacomo Agostini | MV Augusta | 42 | - | 6 | 6 | 8 | 6 | - | (6) | 8 | 8 | - |
| 3. |  Renzo Pasolini | Aermacchi | 17 | - | 2 | 4 | 3 | 2 | - | - | - | 6 | - |
| 4. |  Franta Stastny | Jawa-CZ | 13 | - | - | 1 | 6 | 3 | 1 | - | - | 2 | - |
| 5. |  Gustav Havel | Jawa-CZ | 12 | 2 | - | 2 | 4 | - | - | 3 | - | 1 | - |
| 6. |  Alberto Pagani | Aermacchi | 11 | - | - | - | 2 | 1 | - | - | - | 4 | 4 |
| 7. |  Heinz Rosner | MZ | 10 | - | - | - | - | 4 | 6 | - | - | - | - |
| 8. |  Phil Read | Yamaha | 8 | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 8 |
|  |  Jack Ahearn | Norton | 8 | - | - | - | 1 | - | 4 | - | 3 | - | - |
| 10. |  Bruce Beale | Honda | 7 | 4 | - | - | - | - | 3 | - | - | - | - |
Loppupisteet > 250cc

| Sij>  | Kuljettaja | Pyörä | Pisteet |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Mike Hailwood | Honda | 56 | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 | ( 8 ) | - | ( 8 ) | ( 8 ) | - |
| 2. |  Phil Read | Yamaha | 34 | - | - | 4 | 6 | 6 | 6 | 6 | - | - | - | - | 6 |
| 3. |  Jim Redman | Honda | 20 | - | 6 | 6 | 4 | 4 | - | - | - | - | - | - | - |
| 4. |  Derek Woodman | MZ | 18 | 6 | 3 | 3 | 3 | 3 | - | - | - | - | - | - | - |
| 5. |  Stuart Graham | Honda | 15 | - | - | - | - | - | 3 | - | 6 | - | 6 | - | - |
| 5. |  Heinz Rosner | MZ | 15 | 1 | - | 2 | - | - | 2 | 4 | - | - | - | 6 | - |
| 7. |  Jack Findlay | Bultaco | 14 | 3 | - | - | - | - | - | - | 3 | - | 2 | 3 | 3 |
| 8. |  Franta Stastny | Jawa-CZ | 11 | - | 2 | - | - | - | 1 | 1 | 4 | - | 3 | - | - |
| 9. |  Mike Duff | Yamaha | 9 | - | - | - | - | 2 | 4 | 3 | - | - | - | - | - |
| 10. |  Ginger Molloy | Bultaco | 8 | - | - | - | - | - | - | - | - | 8 | - | - | - |
| 10. |  Horoshi Hasegawa | Yamaha | 8 | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | 8 |
| 10. |  Gyula Marsovsky | Bultaco | 8 | - | - | - | - | - | - | 2 | - | 6 | - | - | - |
Pitkävarvassalamanteri

| Pitkävarvassalamanteri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Pyrstösammakot Caudata
Alalahko::  Salamanterimaiset Salamandroidea
Heimo::  Aksolotlit Ambystomatidae
Suku::  Ambystoma
Laji::  macrodactylum
Kaksiosainen nimi
 Ambystoma macrodactylum  Baird, 1850 
Synonyymit
 Ambystoma macrodactyla Baird, 1850 
Katso myös
   Pitkävarvassalamanteri Wikispeciesissä   Pitkävarvassalamanteri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pitkävarvassalamanteri (Ambystoma macrodactylum) on Ambystoma-sukuun kuuluva pyrstösammakkolaji. Alalaji santacruzinpitkävarvassalamanteri (A. m. croceum)
on uhanalainen. Muita alalajeja ovat lännenpitkävarvassalamanteri (A. m. macrodactylum), idänpitkävarvassalamanteri (A. m. columbianum), pohjoinenpitkävarvassalamanteri (A. m. krausei) ja etelänpitkävarvassalamanteri (A. m. sigillatum).
Ulkonäkö ja koko

Pitkävarvassalamanteri on pieni, 10–17 senttiä pitkä. Nimensä mukaisesti sillä on pitkät varpaat. Väriltään se on tummanharmaa tai musta. Sillä on selässä juova, joka on keltainen, vihreä tai ruskea. Kyljissä sillä on valkoisia laikkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pitkävarvassalamanteria tavataan Yhdysvaltain koillisosissa ja Kanadassa. Sitä esiintyy metsissä ja niityillä, erityisesti paikoissa, missä on marunakasveja.
Lisääntyminen

Pitkävarvassalamanteri tulee sukukypsäksi 1–3-vuotiaana. Muniminen tapahtuu keväällä kasvillisuuden sekaan. Lisääntymispaikkoja ovat järvet, lammet ja joet.
Aiheesta muualla

http://www1.dnr.wa.gov/nhp/refdesk/herp/html/4amma/html%5Bvanhentunut+linkki%5D
Puna-viher-ruskea liitto

Ranskasta peräisin oleva puna-viher-ruskea liitto tarkoittaa vasemmistolaisten ( punainen ), islamistien ( vihreä ) ja äärioikeistojen ( ruskea ) liittoa. Termiä on käytetty myös kuvaamaan väitettyjä ay-vasemmiston ( punaiset ), ekologisesti ajattelevien agraarien ( vihreät ) ja äärioikeiston ( ruskeat ) liittoja.
Historia

Ranskalainen esseisti Alexandre del Valle kirjoitti "une alliance idéologique ... rouge-brun-vert " ("puna-ruskea-vihreä ... ideologinen liitto") 22. huhtikuuta 2002 Le Figaro -lehdessä. Vuonna 2010 Del Valle julkaisi esseen Italiassa otsikolla " Rossi, Neri, Verdi: a convergenza degli Estremi opposti" (Punainen, Musta, Vihreä: Äärimmäisten vastakohtien kohtaaminen. )
Puna-viher-ruskean teorian ja sen eri muunnelmien myöhempi suosio johtuu pääasiassa ranskalaisen juutalaisjärjestön CRIF:n presidentin Roger Cukiermanin pitämästä puheesta CRIF:n juhlassa 25. tammikuuta 2003. Puheen teki kuuluisaksi 27./28. tammikuuta 2003 artikkeli Le Mondessa. Cukierman käytti ranskalaista termiä "alliance brun-vert-rouge" kuvaamaan antisemitististä asennetta, jonka oletettavasti jakoivat "äärioikeiston nostalgia rotujen hierarkioita kohtaan" (jota symboloi ruskea väri), "äärivasemmisto [joka on] anti-globalisti antikapitalistinen, amerikkalais- ja sionistivastainen" (punainen) ja José Bovén (vihreä) seuraajat.
Yhdysvalloissa samanlainen erilaisten ryhmien liitto esiintyi Maailman kauppajärjestöön vastaisessa globalisaatiokriittisessä liikkeessä, joka yhdisti ammattiliitot, uusluddiittiset ympäristönpuolustajat ja paleokonservatiiviset nationalistit, kuten Pat Buchanan. Monet yllättyivät vasemmistolaisen Lenora Fulanin tuesta Pat Buchananille, jota on pidetty esimerkkinä puna-viher-ruskeasta liittoutumasta.
Samankaltaiset termit

Termi puna-ruskea (aktivistit / poliittiset voimat) ( ven. красно-коричневые   , Krasno-korichnevye) syntyi Neuvostoliiton jälkeisellä Venäjällä kuvaamaan äärivasemmiston (kommunistit) ja äärioikeistolaisten (nationalistit, fasistit, monarkistit, uskonnolliset) liittoa, joka vastusti liberaalia ja kapitalistista Venäjän hallitusta vuonna 1990 ja sen taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia.
Punaevätetra

| Punaevätetra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Tetrat Characidae
Alaheimo::  Salakkatetrat Aphyocharacinae
Suku::  Aphyocharax
Laji::  anisitsi
Kaksiosainen nimi
 Aphyocharax anisitsi  Eigenmann & Kennedy, 1903 
Katso myös
   Punaevätetra Wikispeciesissä   Punaevätetra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punaevätetra (Aphyocharax anisitsi) on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kalalaji, jota pidetään myös akvaarioissa. Afrikkalainen lyhtyalesti (Alestes imbera) on myös kulkenut nimellä punaevätetra.
Koko ja ulkonäkö

Punaevä kasvaa noin viisisenttiseksi. Sillä on hopeanhohtoinen vartalo ja reunoilta läpinäkyvät, tyvestä tomaatinpunaiset evät.
Alkuperä

Punaeviä elää villeinä Paraná-joen vesistössä.
Käyttäytyminen

Punaevä on rauhallinen päiväaktiivinen parvikala, joka viihtyy akvaariossa, jossa on kasvitiheikköjä.
Vesiolot ja ravinto

Punaevä vaatii menestyäkseen puhdasta vettä. Kovuuden ja lämpötilan suhteen se on kestävä: sopivat vesiolot ovat lämpötila 17–28 °C, happamuus pH 5,8–7,5, KH-kovuus 1°–5°dH ja GH-kovuus 1°–15°dH.
Aiheesta muualla

Aquarium wiki
Aquadings (Arkistoitu – Internet Archive) (kuva)
Prosessinkehittäminen

Prosessien kehittäminen on eräs laatujohtamisen osa-alue. Prosessien kehittämisessä organisaation aikaansaamia tuotteita ja palveluja tutkitaan niiden aikaansaamiseksi tarvittavien ja toisiaan seuraavien työvaiheiden summana. Organisaation toiminta voidaan erotella ydin- ja tukiprosesseiksi ja nämä edelleen pää- ja alaprosesseihin.
Prosessiajattelu

Tyypillisesti prosessi lähtee prosessin asiakkaan tarpeen havaitsemisesta ja päätyy tarpeen tyydyttämiseen esimerkiksi tuotteen, palvelun tai informaation tuottamisen tai toimittamisen avulla. Tyypillinen esimerkki prosessista on tuotteen toimittamisen prosessi (tai tilaus-toimitus prosessi). Prosesseja voidaan tarkastella ainakin tavaravirran, informaatiovirran ja rahavirran näkökulmista.
Toimintoja pyritään virtaviivaistamaan, ja asioita halutaan ajatella uudella tavalla, kyseenalaistaen.
Prosessien kehittämiseen on olemassa lukuisia eri tapoja. Oleellista eri kehitystavoissa on se, että tiedetään lähtötaso, mihin prosessilla pyritään ja miten tavoitteeseen aiotaan päästä. Organisaation lähtötasoa ja -tilannetta (mistä lähdetään) kuvataan prosessikarttojen/prosessikuvien avulla, joilla kuvataan toiminnot ja toimintojen välisiä sidokset. Tavoitetilanne (mihin mennään) tulee perustua organisaation visioon, strategiaan ja tavoitteisiin eli näkemykseen siitä millainen organisaation tulisi olla tulevaisuudessa. Kun tiedetään lähtö- ja tavoitetilanne, laaditaan toimintasuunnitelma kuinka tavoitetilanteeseen päästään. Toiminnankehittäminen tapahtuu usein toiminnankehitysprojektin avulla, jota varten laaditaan projekti ja/tai toimintasuunnitelma. Suunnitelman on oltava yleisesti organisaation tiedossa, jotta eri sidosryhmät ovat tietoisia tavoitteista.
Asiakaskeskeisyys

Tiivis yhteistyö asiakkaan kanssa (erityisesti sisäisen asiakkaan kanssa) on yksi tyypillinen tapa kehittää prosessia: pyritään selvittämään mitkä prosessin osat tuottavat asiakkaalle arvoa ja mitkä eivät, minkä jälkeen arvoa tuottamattomat osat poistetaan. Prosessien toimintaa ja niiden hyvyyttä voidaan mitata sen asiakkaiden tyytyväisyyden avulla - pyritään tarkoituksenmukaiseen toimintaan, ei välttämättä maailmanluokan parhaisiin käytäntöihin.
Laatutyökalut ja muutosjohtaminen

Prosessinkehittämiseen liittyy olennaisesti erilaiset laatutyökalut. Pelkästään työkalujen ja tekniikoiden oikeaoppinen käyttö ei takaa onnistumista. Suurin onnistumisen este on pelko, ja siitä seuraava muutosvastarinta. Siksi taitava muutosjohtaminen kuuluu prosessinkehittämiseen.
Soveltamisalueet

Perinteisesti laatujohtaminen ja prosessinkehittäminen ovat ensin olleet käytössä tuotannossa, minkä jälkeen sitä on sovellettu myös muihin organisaation alueisiin kuten toimistotöihin (tietotyö). Prosesseja voidaan tarkastella oman organisaation arvoketjuun liittyen, tai näkökulmaa voidaan laajentaa verkostoihin. Verkostonäkökulmaa käytettäessä prosessinkehitys kytkeytyy tiukasti logistiikkaan.
Tavoitteet

Prosesseja määrittelemällä ja kehittämällä pyritään parempaan laatuun kohdeorganisaatiossa, toimintatapojen yhtenäistämiseen, parempaan tehokkuuteen, asiakkaiden tarpeiden huomioon ottamiseen, virheiden vähentämiseen, kustannustehokkuuteen ja suurempaan joustavuuteen.
Tyypillisiä käsitteitä

Tyypillisiä prosessinkehitykseen liittyviä käsitteitä ovat:
JIT (Just in Time) & JOT (Juuri Oikeaan Tarpeeseen)
ydinosaaminen
TBM (Time Based Management), Lean-ajattelu
QFD
TOC (Theory of Constraints)
Muita tyypillisiä laatutyökaluja:
Aivoriihi
Tuplatiimi
SWOT
PDCA
Ajatussikermä
5 kertaa Miksi?
Pareto-periaate
ABC-laskenta
tarkistuslistat
histogrammit
tilastollinen prosessinohjaus, SPC ja 6 Sigma
Kalanruotokaavio/Ishikawa
CMMI (tietojärjestelmien kehittämisen mittari)
ITIL (IT-palvelunhallinnan parhaat käytännöt)
5S ja Tuttava.
Kirjallisuutta

Hannus, Jouko: Prosessijohtaminen : ydinprosessien uudistaminen ja yrityksen suorituskyky.  Espoo:  HM & V Research, 1993.  ISBN 951-96708-0-7.
Aiheesta muualla

Laatukeskus
prosessia.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Lean yhdistys
Porvoon tuomiokapitulin talo

| Porvoon tuomiokapitulin talo> Domkapitelshuset |
| --- | --- |
 Porvoon tuomiokapitulin talo
Sijainti:  Porvoo, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Virkatalo
Valmistumisvuosi:  1759
Suunnittelija:  Samuel Berner
Omistaja:  Kirkkohallitus
Käyttäjä:  Porvoon hiippakunta
Tyylisuunta:  Barokkiklassismi
Runkorakenne:  Kivi
Julkisivumateriaali:  Kivi
Kerrosluku:  2
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porvoon tuomiokapitulin talo on historiallinen rakennus Porvoon vanhassa kaupungissa, jossa sijaitsee Porvoon hiippakunnan tuomiokapitulin toimitilat. Tuomiokapitulin talo on Porvoon toiseksi vanhin kivirakennus heti tuomiokirkon jälkeen. Rakennus on valmistunut arkkitehti Samuel Bernerin suunnitelmien mukaan vuonna 1759. Samalla tuomiokapitulin talo on Suomen vanhin virastorakennus, joka palvelee yhä edelleen alkuperäisessä tehtävässään.
Rakennus on osa Museoviraston suojelemaa vanhaa Porvoota ja sen omistaa Kirkkohallitus.
Historia ja arkkitehtuuri

Porvoosta tuli hiippakuntakaupunki vuonna 1723, mikä tarkoitti, että kaupunkiin perustettiin kymnaasi eli lukio ja konsistori eli tuomiokapituli. Tuomiokapitulille ja lukiolle rakennettiin nykyisen tuomiokapitulin talon paikalle oma puurakennus vuonna 1728, mutta jo vuonna 1749 rakennus oli huonossa kunnossa. Tämän lisäksi tarvittiin lisää tiloja ja päätettiin rakentaa samalle paikalle kokonaan uusi rakennus.
Porvoon tuomiokapitulin ja lukion talo on valmistunut 1759 ja edustaa tyyliltään barokkiklassismia. Vuonna 1789 kuningas Kustaa III päätti, että rakennus toimisi sotasairaalana sotatilanteen aikana. Sotasairaalana tuomiokapitulin talo palveli myös Suomen sodan aikaan, sekä sairaalana vuonna 1813 saksalaisten joukkojen ollessa sijoitettuna Porvooseen. Vuonna 1815 lukio muutti uuteen suurempaan rakennukseen ja sen tilalla toimi yläkoulu vuosina 1845-1871.
Merkittävin rakennuksessa tapahtunut tapahtuma oli Porvoon valtiopäivät vuonna 1809, kun tsaari Aleksanteri I loi pohjan Suomen autonomialle. Nykyisin rakennus palvelee yhä alkuperäisen ajatuksen mukaisesti tuomiokapitulin toimitilana.
Pitmanin järjestelmä

| Pitmanin järjestelmä |
| --- | --- |
 Pitmanin järjestelmällä kirjoitettua tekstiä
Tyyppi:  geometrinen pikakirjoitusjärjestelmä
Kieli:  englanti
Luoja:  Isaac Pitman
Ajanjakso:  1837–
Pitmanin järjestelmä on englantilaisen Isaac Pitmanin 1800-luvulla kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä, josta tuli suosituin englannin kielen pikakirjoitusjärjestelmä. Myöhemmin Greggin järjestelmä tuli suositummaksi Yhdysvalloissa, mutta Britanniassa Pitmanin järjestelmän asema säilyi vahvana 1900-luvullakin.
Aikaisempien englantilaisten järjestelmien tapaan Pitmanin järjestelmän merkit ovat yksinkertaisia geometrisia muotoja: kaaria ja suoria viivoja. Vokaalit merkitään pisteillä tai pienillä väkäsillä konsonanttimerkkien ympärille. Aikaisemmista järjestelmistä poikkeavaa oli kirjoituksen pohjautuminen johdonmukaisesti sanojen ääntämistapaan eikä kirjoitusasuun, sekä vahvennuksen käyttö muuten samanlaisten merkkien erottamiseen.
Järjestelmän rakenne

Järjestelmässä sanat kirjoitetaan ääntämisen mukaisesti. Konsonanteille on omat merkkinsä, jotka ovat erisuuntaisia suoria viivoja tai kaaria.
Teräskärkiset mustekynät olivat yleistyneet Englannissa hiukan aikaisemmin, ja ne mahdollistivat vahvennuksen käytön merkkien erottamisessa: samalla viivalla on kaksi eri merkitystä riippuen siitä, vedetäänkö viiva kevyesti vai kovempaa painaen. Pitman sai merkistöönsä kaksinkertaisen määrän konsonanttimerkkejä.
Yksittäisen sanan konsonantit liitetään toisiinsa yhtenäiseksi viivaksi, ja vokaalit merkitään pienillä pisteillä, viivoilla tai erilaisilla väkäsillä konsonanttimerkkien viereen. Nopeasti kirjoitettaessa voidaan erilliset vokaalimerkit jättää pois ja osoittaa sanan ensimmäinen vokaali konsonanttimerkin pystysuuntaisella sijainnilla.
Yleisille sananpäätteille, esim. -tor, -ture, -ly, -ally, -ment, on lyhyitä merkitsemistapoja, samoin yleisimmille englannin kielen sanoille.
Järjestelmässä on kaksi eri astetta eri käyttötarkoituksiin, liikepikakirjoituksen aste (corresponding style) ja puhekirjoituksen aste (reporting style). Liike-elämän käytössä tarvitaan helposti opittavaa ja varmasti luettavissa olevaa järjestelmää, mutta nopeusvaatimukset eivät ole niin suuria. Puhekirjoitusta varten on enemmän lyhenteitä. Näiden kahden asteen lisäksi oli vielä opetuskäyttöön tarkoitettu esiaste (learners style). Järjestelmän myöhemmissä versiossa ei ollut enää selviä rajoja eri asteiden välillä, vaan siirtyminen on mahdollista tehdä vähitellen.
Järjestelmän leviäminen

Ajankohdan suosiollisuus, Pitmanin ja hänen sukulaistensa ja ystäviensä työpanos sekä halvat oppikirjat vaikuttivat siihen, että järjestelmä saavutti 20 vuodessa ylivertaisen aseman muihin englanninkielisiin järjestelmiin nähden. Pitman omistautui vuodesta 1840 lähtien järjestelmänsä markkinointiin ja opettamiseen.
Hänen veljensä Benn ja Henry kiersivät innokkaasti ympäri Englantia 1800-luvun puolivälissä pitämässä pikakirjoitusoppitunteja ja -näytöksiä. Pitmanin järjestelmä oli ensimmäinen laajaa julkisuutta saanut pikakirjoitusjärjestelmä Englannissa. Aikaisemmat Gurneyn ja Taylorin järjestelmät olivat saaneet mainetta ja kannattajia, mutta eivät vastaavaa julkisuutta. 
Vuodesta 1842 Pitman julkaisi Phonographic Journal -nimistä lehteä, joka oli ensimmäinen säännöllisesti ilmestyvä pikakirjoituslehti. Myöhemmin sitä julkaistiin nimillä Phonetic Journal ja Pitmans Journal.
Järjestelmä levisi myös muun muassa Yhdysvaltoihin, Australiaan, Etelä-Afrikkaan ja Brittiläiseen Intiaan.
Järjestelmästä tehtiin sovituksia muillekin kielille, ja ne levisivät ainakin Hollantiin, Italiaan, Etelä-Amerikkaan ja Japaniin.
Järjestelmän leviäminen > Pitmanin järjestelmä Yhdysvalloissa

Pitmanin järjestelmällä ei ollut tekijänoikeussuojaa Yhdysvalloissa, ja  eri henkilöt julkaisivat järjestelmästä oppikirjoja jo 1840-luvulla. Vuonna 1853 Benn Pitman muutti Yhdysvaltoihin ja alkoi opettaa järjestelmää ja julkaista oppikirjoja. Merkittäviä olivat myös Andrew J. Grahamin ja James Munsonin julkaisemat versiot. Näiden kolmen version lisäksi oli runsaasti muitakin, joista osa muistutti hyvin paljon alkuperäistä järjestelmää, osa erosi enemmän.
Pitmanin järjestelmällä oli hallitseva asema Yhdysvalloissa 1800-luvun lopussa, mutta käyttäjäkunta oli hajaantunut useiden eri järjestelmäversioiden kesken. Ammattipikakirjoittajat yrittivät saada aikaan yhtenäistä järjestelmää, mutta eivät siinä onnistuneet. 1890-luvulla Pitmanin kilpailijaksi tuli Greggin järjestelmä, jonka suosio kasvoi Yhdysvalloissa nopeasti 1900-luvun alussa.
Järjestelmän versiot

Pitman julkaisi järjestelmänsä ensimmäisen kerran vuonna 1837 nimellä Stenographic Sound-Hand. Toinen painos vuonna 1840 oli nimeltään Phonography, ja myöhemmin järjestelmä tunnettiin nimellä Pitman's Shorthand. Pitman teki järjestelmään jatkuvasti pieniä parannuksia ja julkaisi oppikirjasta uusia versioita.
1900-luvulla järjestelmästä julkaistiin muun muassa versiot Pitman New Era vuonna 1923 ja Pitman 2000 vuonna 1975. Jälkimmäisessä järjestelmää on yksinkertaistettu oppimisen helpottamiseksi, mutta samalla järjestelmällä saavutettava maksimikirjoitusnopeus on laskenut.
Aiheesta muualla

Long Live Pitman's Shorthand – aineistoa Pitman's New Era -järjestelmästä (englanniksi)
Pitmanin järjestelmän konsonanttimerkit
Pitmanin järjestelmä
Mäntyluodon telakka

Mäntyluodon telakka on Porissa Mäntyluodon kaupunginosassa sijaitseva telakka. Sen omistaa nykyään Pori Offshore Constructions eli käytännössä telakan toimiva johto, jolle ranskalainen Technip S.A. myi sen heinäkuussa 2018.
Mäntyluodon telakka on historiansa aikana keskittynyt lähinnä öljynporauslauttojen, vähitellen yhä enemmän spar-tyyppisten lauttojen runko-osien ja muiden offshore-rakenteiden valmistamiseen.
Historiansa aikanamilloin? telakalta on valmistunut 22 öljynporauslauttaa, 10 spar-lautan runkoa sekä kaksi monitoimialusta. Lisäksi se on tehnyt erilaisia öljyntuotantolauttojen osia ja muita suuria teräsrakenteita.
Nykyinen toiminta

Mäntyluodon telakka on yksi maailman merkittävimpiä spar-lauttojen runkojen valmistajia.
2000-luvulla se on toimittanut useita runkoja lähinnä Meksikonlahdelle. Telakan asiakkaita ovat maailman suurimpiin lukeutuvat öljy-yhtiöt, kuten British Petroleum, Kerr-McGee, ExxonMobil, Chevron ja Shell.
Historia

Telakka sai alkunsa vuonna 1972, kun Rauma-Repola aloitti Mäntyluodossa öljynporauslauttojen valmistamisen. Lauttoja toimitettiin lähinnä Neuvostoliittoon sekä myöhemmin myös Pohjanmeren öljykentille. Telakalla valmistui muun muassa vuonna 2011 Ohotanmerellä uponnut Kolskaja-niminen lautta.
Vuonna 1974 Rauma-Repola yhdisti Mäntyluodon telakkaan omistukseensa hankkiman Reposaaren konepajan telakan, joka toimi myös Porissa.
Rauma-Repolan ja Yhtyneiden Paperitehtaiden fuusion jälkeen vuonna 1991 siirtyi Mäntyluodon telakka Rauma-Repolan muun metalli- ja konepajatoiminnan tavoin uuden Rauma Oy:n haltuun. Se luopui myöhemmin telakasta ja omistajaksi tuli norjalainen Aker Maritime.
Vuoteen 1999 saakka Mäntyluodon telakka toimi nimellä Aker Mäntyluoto Oy, jonka jälkeen se siirtyi ranskalaisen Coflexipin omistukseen. Coflexip yhdistyi pian toisen ranskalaisyrityksen Technipin kanssa ja telakka alkoi toimimaan nimellä Mäntyluoto Works.
Vuonna 2004 Mäntyluoto Works sulautui emoyhtiöönsä Technip Rauma Offshoreen ja samalla molempien nimi muutettiin nykyiseen muotoon Technip Offshore Finland Oy.
Panoraamakuva Mäntyluodon satamasta.
NAF (pelaaja)

| NAF> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Keith Jordan Markovic
Syntynyt: 24. marraskuuta 1997 (ikä 26)
Kansalaisuus:   Kanada
Ammatti:  Ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Lempinimi:  NAF-FLY
Pelaajanimi:  NAF
Aktiivisena:  2013–
Nyk. joukkue:  Team Liquid
Rooli:  Kivääripelaaja
Peli:  Counter-Strike 2
Keith ”NAF” Markovic (s. 24. marraskuuta 1997) on kanadalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän on edustanut helmikuusta 2018 Team Liquidia.
Liquidin lisäksi NAF on pelannut joukkueissa Luminosity, ELEVATE, Conquest, OpTic Gaming ja Renegades. Hän saavutti uransa parhaimman voiton OpTicin riveissä joulukuussa 2016 turnauksesta ELEAGUE Season 2. Liquidin riveissä paras voitto on tullut turnauksesta ESL Pro League Season 9 - Finals kesäkuussa 2019.