stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
L’Hospitalet de Llobregat
Historia

Vanhimmat Hospitaletissa tehdyt arkeologiset löydökset ovat 300-luvulta eaa., ja ne liittyvät ibeeriseen kulttuuriin, vaikkakin on olemassa myös todisteita asutuksesta Llobregat-joen laaksossa paleoliittisen ja neoliittisen kauden aikana.
Hospitaletista on thety myös runsaasti löydöksiä Rooman vallan ajalta, 100-luvulta eaa., joista merkittävin lienee hautaveistoksena aikanaan käytetty la Cabeza de Medusa ('meduusan pää'), jonka nykyinen sijaintipaikka on Barcelonan arkeologinen museo.
Kaupungin aikaisempi nimi, Provençana, löytyy 900-luvulta peräisin olevista dokumenteista, joista käy myös ilmi, että kaupungin silloinen alue oli kaksinkertainen sen nykyiseen alueeseen verrattuna.
Nykyisen Hospitaletin alkujuuret ovat 1100-luvulla Santa Eulàlian kaupunginosassa, Santa Eulàlia de la Provençanan kirkon ympäristössä, sekä el Centren ('keskusta') kaupunginosassa sijaitsevan Hospital de la Torre Blancan lähiympäristössä.
Hospitalet oli aina 1700-luvulle ja ensimmäisten tekstiilitehtaiden perustamiseen asti lähinnä maanviljelystä elävä kylä. 1900-luvun alkupuolella kaupunki alkoi teollistua kiihtyvällä tahdilla ja sen asukasluku alkoi nousta nopeasti. 15. joulukuuta 1925 kuningas Alfonso XIII virallisti Hospitaletin kaupungiksi.
Francon diktatuurin aikana 1960- ja 1970-luvuilla Hospitaletiin muutti suuri määrä siirtolaisia muualta Espanjasta, erityisesti Andalusiasta. Kaupungissa ei kuitenkaan ollut kaikkia siirtolaisten tarvitsemia palveluita, ja palvelutaso alkoikin kehittyä vasta demokratian tultua Espanjaan. Nykyisin Hospitalet on kuin mikä tahansa muu kaupunki kouluineen, toreineen, kulttuuri-, urheilu- ja kauppakeskuksineen sekä puistoineen.
1990-luvun lopulta lähtien Hospitalet on alkanut kokea uudenlaista muodonmuutosta. Kaupunkia ja sen palveluita on tietoisesti alettu modernisoida, jotta se ei jäisi Barcelonan varjoon vaan voisi pitää paikkansa tärkeänä kaupunkina suur-Barcelonan alueella.
Väestö

Hospitalet on asukasluvultaan Katalonian toiseksi suurin ja Espanjan 16. suurin kaupunki. Tammikuun 2004 tietojen mukaan kaupungissa oli 260 135 asukasta, joista noin 52% oli kotoisin Kataloniasta, n. 36 % muualta Espanjasta (erityisesti Andalusiasta) ja n. 17 % ulkomailta.
Hospitaletissa asuvista ulkomaalaisista pääosa (n. 30 000) on kotoisin Etelä-Amerikasta, ja myös afrikkalaisen väestön määrä on väkilukuun nähden kohtalaisen suuri eli hieman yli 7000 asukasta. EU-maista Hospitaletissa on hieman yli 1500 asukasta, ja muista Euroopan maista vajaat 2000. Aasialaista väestöä on lähes 4000 asukkaan verran.
Alueet

Hospitaletin alueet niihin kuuluvine kaupunginosineen ovat:
Alue 1: el Centre ('keskusta'), Sant Josep, Sant Feliu
Alue 2: Collblanc, la Torrassa
Alue 3: Santa Eulàlia
Alue 4: la Florida, les Planes
Alue 5: Pubilla Cases, Can Serra
Alue 6: Bellvitge, el Gornal, Polígon Pedrosa, Gran Via Sud, la Marina
Kaupunginosat ja niiden asukasluku

Santa Eulàlia (40 274)
Pubilla Cases (29 276)
la Florida (27 645)
Bellvitge (26 454)
la Torrassa (25 240)
el Centre (24 872)
Collblanc (23 840)
Sant Josep (20 357)
les Planes (15 936)
Can Serra (10 857)
Polígon Gornal (7840)
Sant Feliu (6544)
Gran Via Sud (teollisuusalue)
Polígon Pedrosa	(teollisuusalue)
la Marina (teollisuusalue)
Asukaslukutiedot ovat tammikuulta 2004.
Tunnettuja henkilöitä

Tunnettuja L’Hospitalet de Llobregatissa syntyneitä henkilöitä:
Jordi Alba, jalkapalloilija
Sergio, jalkapalloilija
Adama Traoré, jalkapalloilija
Víctor Valdés, jalkapalloilija
Kuvagalleria

Casa de la Ciutat (kaupungintalo)
Casino del Centre
Casa Espanya (Museu de L'Hospitalet)
Casa dels Cargols
Casa Joan Batlle
Esglèsia de Santa Eulàlia de Provençana
Església de Santa Maria de Bellvitge ja Hotel Hesperia Tower
Gran Via de les Corts Catalanes
El Centre
Bellvitge
Hospital Universitari de Bellvitge (yliopistosairaala)
Toyoo Itō: Torre Realia BCN (oik.) ja Hotel Porta Fira (vas.)
Torre Inbisa (vas.), Torre Werfen (toinen vas.) ja Torres Europa (kesk.)
Ciutat de la Justícia. Barcelonan metropolialueen hallintorakennuksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.canal-h.net/
Martti Enkovaara

Martti Enkovaara (21. joulukuuta 1925 – 3. lokakuuta 1997) oli suomalainen Helsingissä asunut arkkitehti. Enkovaara valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1959. Hän työskenteli vuodesta 1960 Kouluhallituksen rakennustoimistossa ja vuodesta 1965 hän oli toimistossa yliarkkitehtinä.
Rakennuksia

Pohjois-Helsingin yhteiskoulu, Tapanila, Helsinki 1964, laajennussiipi 1968
1280

| --- | --- |
Vuosisadat: 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku
Vuosikymmenet: 1190-luku · 1200-luku · 1210-luku · 1220-luku · 1230-luku · 1240-luku 1250-luku · 1260-luku · 1270-luku · 1280-luku · 1290-luku · 1300-luku
Vuodet: 1190 · 1191 · 1192 · 1193 · 1194 · 1195 · 1196 · 1197 · 1198 · 1199 1200 · 1201 · 1202 · 1203 · 1204 · 1205 · 1206 · 1207 · 1208 · 1209 1210 · 1211 · 1212 · 1213 · 1214 · 1215 · 1216 · 1217 · 1218 · 1219 1220 · 1221 · 1222 · 1223 · 1224 · 1225 · 1226 · 1227 · 1228 · 1229 1230 · 1231 · 1232 · 1233 · 1234 · 1235 · 1236 · 1237 · 1238 · 1239 1240 · 1241 · 1242 · 1243 · 1244 · 1245 · 1246 · 1247 · 1248 · 1249 1250 · 1251 · 1252 · 1253 · 1254 · 1255 · 1256 · 1257 · 1258 · 1259 1260 · 1261 · 1262 · 1263 · 1264 · 1265 · 1266 · 1267 · 1268 · 1269 1270 · 1271 · 1272 · 1273 · 1274 · 1275 · 1276 · 1277 · 1278 · 1279 1280 · 1281 · 1282 · 1283 · 1284 · 1285 · 1286 · 1287 · 1288 · 1289 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309
Tapahtumia

Maunu Ladonlukko perusti Ruotsin aatelin.
Syntyneitä

Birger Maununpoika
Abu Bakr II
Kuolleita

Paavi Nikolaus III
Maunu VI Lainparantaja, Norjan kuningas
Martin Švagerko

| Mitalit> Miesten mäkihyppy.Maa:   Tšekkoslovakia.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten mäkihyppy.Maa:   Tšekkoslovakia.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten mäkihyppy.Maa:   Tšekkoslovakia.MM-kilpailut  | Miesten mäkihyppy> Maa:   Tšekkoslovakia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lahti 1989 | joukkuemäki |  |
Maa:   Tšekki /  Slovakia
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Falun 1993 | joukkuemäki |  |
Martin Švagerko (s. 2. lokakuuta 1967 Banská Bystrica) on slovakialainen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti myös Tšekkoslovakiaa. Hän on pituudeltaan 180 cm.
Švagerko saavutti joukkuekilpailussa MM-pronssia Tšekkoslovakian joukkueessa Lahdessa 1989 ja MM-hopeaa Tšekin ja Slovakian yhteisessä joukkueessa Falunissa 1993 (kisat käytiin vain hieman Tšekkoslovakian jakautumisen jälkeen, Švagerko oli joukkueen ainoa slovakki ollen kolmen tšekin seurassa). Lisäksi hän oli Tšekkoslovakian joukkueessa neljäs Seefeldissä 1985 ja Oberstdorfissa 1987. Henkilökohtaisessa MM-kilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan 22:nneksi Oberstdorfin 1987 normaalimäessä ja Falunin 1993 suurmäessä. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden K80-mäessä 1984.
Švagerko kilpaili kaksissa olympialaisissa. Sarajevossa 1984 hän oli normaalimäessä 42:s, Lillehammerissa 1994 normaalimäessä 25:s ja suurmäessä 28:s.
Švagerko voitti maailmancupin osakilpailun Chamonix'n normaalimäessä joulukuussa 1986. Uransa toisen palkintokorokepaikan hän saavutti oltuaan kolmas Sapporon normaalimäessä joulukuussa 1987. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan 24:nneksi kaudella 1985–1986.
Martti Hakola

| Martti Hakola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. marraskuuta 1907 Seinäjoki
Kuollut: 6. elokuuta 1987 (79 vuotta) Espoo
Pesäpalloilija
Seura:   Seinäjoen Maila-Jussit  Viipurin Pallonlyöjät 
Martti Hakola (14. marraskuuta 1907 Seinäjoki – 6. elokuuta 1987 Espoo) oli suomalainen pesäpalloilija ja yleisurheilija.
Martti Hakola pelasi pesäpallon SM-sarjassa 1934 (Seinäjoen Maila-Jussit), ja 1935–1938 (Viipurin Pallonlyöjät), jonka jälkeen lopetti varsinaisesti, mutta jäähdytteli vielä ikämiehissä. Hakola pelasi Itä–Länsi-otteluissa 1933–1937. Yleisurheilussa parhaiksi saavutuksiksi jäivät 5-ottelun SM-pronssi Martti Tolamon ja Urho Koivistoisen jälkeen 1929 ja pituushypyn ennätys 690. Tällöin hän edusti Seinäjoen Urheilijoita.
Martin vaimo Rakel on pesäpalloilun Suomen mestari vuodelta 1934 (VPL) ja myös lapset Arto, Olli (pesäpallo) ja Leena ovat palloilijoita. Leenan poika, Oula Jääskeläinen oli puolestaan Suomen paras taitoluistelija 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa.
Martti Hakola valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1935. Sen jälkeen hän toimi maanviljelysinsinöörinä Viipurin ja Kymen maanviljelyspiireissä vuosina 1925–1946. Hakola oli mukana sotien jälkeen voimalaitosrakentamisessa eli Pohjolan Voima Oy:n Isohaaran, Jumiskon ja Iijoen voimalaitostyömailla.
Saavutukset

Urheilijana:
5 Itä–Länsi-ottelua: 1933, 1934, 1935, 1936, 1937
5-ottelun SM-pronssi: 1929
Pituushypyn ennätys: 690 cm
Pesäpallotuomarina:
Miesten Itä–Länsi-tuomari (2): 1939, 1945
Ansiomerkit:
Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki no. 6 (1954)
136

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata eaa. · I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku
Vuosikymmenet: 90-luku · 100-luku · 110-luku · 120-luku · 130-luku · 140-luku 150-luku · 160-luku · 170-luku · 180-luku · 190-luku · 200-luku
Vuodet: 90 · 91 · 92 · 93 · 94 · 95 · 96 · 97 · 98 · 99 100 · 101 · 102 · 103 · 104 · 105 · 106 · 107 · 108 · 109 110 · 111 · 112 · 113 · 114 · 115 · 116 · 117 · 118 · 119 120 · 121 · 122 · 123 · 124 · 125 · 126 · 127 · 128 · 129 130 · 131 · 132 · 133 · 134 · 135 · 136 · 137 · 138 · 139 140 · 141 · 142 · 143 · 144 · 145 · 146 · 147 · 148 · 149 150 · 151 · 152 · 153 · 154 · 155 · 156 · 157 · 158 · 159 160 · 161 · 162 · 163 · 164 · 165 · 166 · 167 · 168 · 169 170 · 171 · 172 · 173 · 174 · 175 · 176 · 177 · 178 · 179 180 · 181 · 182 · 183 · 184 · 185 · 186 · 187 · 188 · 189 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209
Tapahtumia

Roomalaiset aloittavat sodan sveebejä vastaan. Heidät voittaa Pannonian kuvernööri senaattori Tiberius Haterius Nepos Atinas vuonna 138.
Jesse Tamangrow

Jesse Jay Tamangrow (s. 16. maaliskuuta 1982 Mikronesia) on palaulainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Tamangrow osallistui Pekingin olympialaisiin 2008, joissa hän oli 100 metrillä alkueränsä seitsemäs ja putosi. Hän juoksi kisoissa ajan 11,38 sekuntia, joka on myös hänen henkilökohtainen ennätyksensä.
Martti Frick

Martti Leonard Frick (1. huhtikuuta 1916 Uusikaupunki – 15. elokuuta 1994 Hämeenlinna)  oli suomalainen upseeri, joka toimi muun muassa Panssarikoulun johtajana ja Porin prikaatin komentajana.
Frickin vanhemmat olivat apteekkari Knut Frick ja Helmi Gummerus. Hänen puolisonsa vuodesta 1943 oli Helvi Heino.
Frick tuli ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseosta 1937, Kadettikoulusta hän valmistui 1941. Talvisodassa Frick toimi komppanianpäällikkönä Kevyt osasto 11:ssä, jatkosodassa  hän toimi komppanianpäällikkönä ja komentajan apulaisena Jääkäripataljoona 4:ssä. Frick haavoittui sodissa viisi kertaa.
Sotien jälkeen Frick toimi komppanianpäällikkönä Jääkäripataljoona 4:ssä vuodesta 1945 ja Panssarivaunupataljoonassa 1946–1959. Sotakorkeakoulussa hän työskenteli opettajana 1951–1958 ja sitten Panssarirykmentin koulutusupseerina ja sotilastarkkailijana Libanonissa 1958. Panssarivaunupataljoonan komentajana Frick toimi 1958–1961 ja 1966,  Panssarikoulun johtajana 1961–1964, Porin prikaatin komentajana 1966–1968, sotilasasiamiehenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1968–1971 ja sotilasuransa lopuksi Pääesikunnan tiedusteluosaston päällikkönä 1971–1972, ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta.
Frick ylennettiin reservin vänrikiksi 1939, reservin luutnantiksi 1941, luutnantiksi 1942, kapteeniksi 1943, majuriksi 1953, everstiluutnantiksi 1959 ja everstiksi 1966.
Aiheesta muualla

Kangosjärvi, Jaakko: Yleisesikuntaeversti Martti Frick (muistokirjoitus), HS 22.8.1994 (Viitattu 19.2.2017)
Maailman laidalla – 15 suosikkia

| Maailman laidalla – 15 suosikkia Suurlähettiläät |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2011
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Capitol
Suurlähettiläiden muut julkaisut
| Tyhjä taulu 2008 | Maailman laidalla – 15 suosikkia 2011 | 28 laulua maailman laidalta 2014 |
Maailman laidalla – 15 suosikkia on Suurlähettiläiden kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2011.
Kappaleet

Elokuun 11. – 3.49
Omituisten otusten kerho – 4.51
Soulin suurlähettiläs – 4.24
Pitääxunaina? – 4.16
Maailman laidalla – 3.45
Kun tänään lähden – 3.46
Sinä – 4.31
Kuka pysäyttäisi kellot – 4.12
Laske valot vaakaan – 3.56
Kun lomat loppuu – 4.03
Vain hullut selviää – 4.11
Vajoan taas – 3.57
Silta – 3.55
C-rapun Pauliina – 4.26
Tyhjä taulu – 3.40
Aiheesta muualla

Maailman laidalla – 15 suosikkia discogs.com -sivustolla
Martti H. Haavio

Professori Martti H. Haavio ja professori Sakari Kuusi Jyväskylän seminaarin historian luovutustilaisuudessa vuonna 1963.
Martti Henrik Haavio (14. maaliskuuta 1897 Akaa – 12. tammikuuta 1966 Jyväskylä t. Muurame) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja teologi.
Martti H. Haavion vanhemmat olivat rautatieläinen Oskari Haavio ja Matilda Sukki. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1916, valmistui teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1920 ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1921. Hän toimi ylimääräisenä pappina Vesilahdessa vuosina 1921–1922, Pornaisissa vuosina 1922–1923 ja Askolassa vuosina 1923–1924 sekä uskonnon opettajana Lapuan yhteiskoulussa vuosina 1924–1927. Haavio valmistui teologian lisensiaatiksi vuonna 1940 ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1941.
Haavio toimi Jyväskylän seminaarissa uskonnon lehtorina vuosina 1928–1937 ja vastaavassa virassa Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa vuosina 1937–1949. Tuolloin hänet valittiin kasvatusopillisen korkeakoulun kasvatus- ja opetusopin professoriksi, mitä virkaa hän hoiti vuoteen 1965. Jyväskylän yliopisto promotoi Haavion kasvatustieteiden kunniatohtoriksi vuonna 1964.
Haavio kirjoitti useita kristilliseen koulukasvatukseen liittyviä kirjoja, muun muassa Koulun uskonnonopetus (1936), Kansakoulun uskonnonopetuksen siveellinen kasvatustehtävä (1941), Koulun uskonnonopetuksen rakenne ja henki (1941), Opettajapersoonallisuus (1948) ja Opettaja kertoo -sarja (1949–1966). Hän laati yhdessä Lempi Vermasvuoren kanssa Meidän lasten uskontokirjan (1952), jonka kuvittajana oli Martta Wendelin. Meidän lasten uskontokirja oli käytössä kansakoulun alaluokkien uskontokirjana 1970-luvulle asti.
Martti H. Haavio ei ollut naimisissa. Jyväskylän yliopisto hallinnoi hänen nimeään kantavaa rahastoa, josta myönnetään apurahoja kristilliseen kasvatustyöhön ja uskonnonopetukseen kohdistuvaan tutkimukseen ja julkaisutoimintaan.
Martti H. Haavio sekoitetaan usein kaimaansa, professori Martti Haavioon, joka tunnetaan myös runoilijanimellä P. Mustapää. Martti H. Haavio ja Martti Haavio eivät olleet keskenään sukua.
Julkaisut

Koulun uskonnonopetus. Helsinki: Otava. 1936
Kansakoulun uskonnonopetuksen siveellinen kasvatustehtävä. Helsinki: Otava. 1941
Opettaja kertoo Vanhasta testamentista. Kuvitus Maija Karma. Porvoo: WSOY. 1945
Kansankirkkomme ja kansansivistystyö. Helsinki: Pellervo-seura. 1948
Opettajapersoonallisuus. Jyväskylä: Gummerus. 1948
Koulun uskonnonopetuksen rakenne ja henki. Jyväskylä: Gummerus. 1950
Meidän lasten uskontokirja. Martti Haavio - Lempi Vermasvuori, kuvitus Martta Wendelin. Helsinki: Otava. 1952
Opettaja kertoo Vapahtajasta. Kuvitus Maija Karma. Porvoo: WSOY. 1959
Opettaja kertoo apostoleista. Kuvitus Maija Karma. Porvoo: WSOY. 1962
Opettaja kertoo kirkollisesta elämästä ja toisista uskonnoista. Porvoo: WSOY. 1966
1363

| --- | --- |
Vuosisadat: 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku · 1500-luku
Vuosikymmenet: 1290-luku · 1300-luku · 1310-luku · 1320-luku · 1330-luku · 1340-luku 1350-luku · 1360-luku · 1370-luku · 1380-luku · 1390-luku · 1400-luku
Vuodet: 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309 1310 · 1311 · 1312 · 1313 · 1314 · 1315 · 1316 · 1317 · 1318 · 1319 1320 · 1321 · 1322 · 1323 · 1324 · 1325 · 1326 · 1327 · 1328 · 1329 1330 · 1331 · 1332 · 1333 · 1334 · 1335 · 1336 · 1337 · 1338 · 1339 1340 · 1341 · 1342 · 1343 · 1344 · 1345 · 1346 · 1347 · 1348 · 1349 1350 · 1351 · 1352 · 1353 · 1354 · 1355 · 1356 · 1357 · 1358 · 1359 1360 · 1361 · 1362 · 1363 · 1364 · 1365 · 1366 · 1367 · 1368 · 1369 1370 · 1371 · 1372 · 1373 · 1374 · 1375 · 1376 · 1377 · 1378 · 1379 1380 · 1381 · 1382 · 1383 · 1384 · 1385 · 1386 · 1387 · 1388 · 1389 1390 · 1391 · 1392 · 1393 · 1394 · 1395 · 1396 · 1397 · 1398 · 1399 1400 · 1401 · 1402 · 1403 · 1404 · 1405 · 1406 · 1407 · 1408 · 1409
Tapahtumia

Albrekt Mecklenburgilainen syrjäytti Maunu Eerikinpojan Ruotsin kuninkaana.
Maryna Tkatšenko

| Maryna Tkatšenko> Марина Іванівна Ткаченко.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Maryna Ivanivna Tkatšenko
Syntynyt: 29. elokuuta 1965 (ikä 59) Mukatševe, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Ukraina
Koripalloilija
Pituus:  185 cm
Maajoukkueet
:   Neuvostoliitto  Yhdistynyt joukkue  Ukraina
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Naisten koripallo.Maa:   Ukraina.EM-kilpailut  | Mitalit> Naisten koripallo.Maa:   Ukraina.EM-kilpailut  | Mitalit> Naisten koripallo.Maa:   Ukraina.EM-kilpailut  | Naisten koripallo> Maa:   Ukraina. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 1995 |  |  |
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 |  |  |
Maa:   Neuvostoliitto
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Israel 1991 |  |  |
Maryna Ivanivna Tkatšenko (ukr. Марина Іванівна Ткаченко, s. 29. elokuuta 1965 Mukatševe, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, olympiavoittaja ja Europan mestari.
Ennen maansa itsenäistymistä Tkatšenko voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa Euroopan mestaruuden Israelissa 1991 ja osallistui vuoden 1990 MM-kilpailuihin. Neuvostoliiton hajottua hän voitti Yhdistyneen joukkueen edustajana olympiakultaa Barcelonassa 1992. Ukrainan naisten maajoukkueessa Tkatšenko voitti Euroopan mestaruuden Tšekissä 1995 ja sijoittui neljänneksi Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Hän kuului Ukrainan kokoonpanoon myös vuosien 1997 ja 2001 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Maryna Tkatšenko Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Juovasiipiliitäjä

| Juovasiipiliitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Tummaliitäjät Ardenna
Laji::  bulleri
Kaksiosainen nimi
 Ardenna bulleri  (Salvin, 1888) 
Katso myös
   Juovasiipiliitäjä Wikispeciesissä   Juovasiipiliitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovasiipiliitäjä (Ardenna bulleri) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva Uuden-Seelannin kotoperäinen ulappalintu. Se elää ainoastaan Pohjoissaaren itäpuolella olevan Poor Knights Islandsin saariryhmän kahdella suurimmalla saarella, Aorangilla ja Tawhiti Rahilla, ja viidellä lähistön luodolla. 1980-luvulla yksi pari pesi Simmonds Islandsilla. Sen populaation koko on noin 2,5 miljoonaa yksilöä. Osbert Salvin kuvaili lajin holotyypin Uudesta-Seelannista 1888. Laji on nimetty Walter Bullerin kunniaksi.
Juovasiipiliitäjä lennossa
Maria Tudor (Ranskan kuningatar)

"Ranskalainen kuningatar" Maria Tudor ja hänen toinen aviomiehensä, Suffolkin herttua Charles Brandon.
Maria Tudor (28. maaliskuuta 1496 – 25. kesäkuuta 1533) oli Henrik VIII:n nuorin sisar ja Englannin prinsessa. Hänestä tuli kahdeksantoistavuotiaana Ranskan kuningatar hänen avioiduttuaan Ranskan kuningas Ludvig XII:n kanssa, ja vaikka hän meni myöhemmin naimisiin veljensä hyvän ystävän Charles Brandonin kanssa, häntä kutsuttiin aina ”ranskalaiseksi kuningattareksi”.
Lapsuus ja nuoruus

Maria Tudor oli Englannin kuningas Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin viides ja nuorin aikuiseksi kasvanut lapsi. Hän oli lapsena hyvin läheinen veljensä Henrik VIII:n kanssa. Veli nimesi tyttärensä Marian sisarensa mukaan ja samaten karakin Mary Rosen.
Nuorta Maria Tudoria pidettiin yhtenä Euroopan kauneimmista prinsessoista. Hänet kihlattiin lapsena Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan tulevan keisarin Kaarle V:n kanssa, mutta avioliittoa ei kuitenkaan solmittu Henrik VIII:n ulkopoliittisten tavoitteiden takia. Sen sijaan Maria kihlattiin kauhukseen itseään 34 vuotta vanhemman Ranskan kuninkaan kanssa.
Henrik VII
Walesin prinssi Arthur
Margareeta Tudor
Henrik VIII
Elisabet Tudor
Maria Tudor
Edmund Tudor, Somersetin herttua
Katariina Tudor
Henrik VIII
Henrik, Cornwallin herttua
Maria I
Elisabet I
Edvard VI
Maria I
Elisabet I
Edvard VI
Avioliitot

8. lokakuuta 1514 18-vuotias Maria vihittiin 52-vuotiaan Ranskan kuningas Ludvig XII:n kanssa Abbevillessä. Kahdesta aiemmasta avioliitosta huolimatta kuninkaalla ei ollut elossa olevaa poikaa, ja saadakseen pojan hän solmi kolmannen avioliiton.[lähde? ] Ludvig kuitenkin kuoli jo 1. tammikuuta 1515 alle kolme kuukautta avioliiton solmimisen jälkeen, eikä avioliitosta syntynyt lapsia. Avioliiton lyhyydestä huolimatta aikalaiset kutsuivat Maria Tudoria aina ”ranskalaiseksi kuningattareksi”.
Maria oli ollut onneton avioliitossaan Ludvigin kanssa, sillä hän lienee jo ollut rakastunut Suffolkin ensimmäiseen herttuaan Charles Brandoniin. Tammikuun 1515 lopulla Henrik VIII lähetti herttuan Ranskaan hakemaan Maryä takaisin Englantiin. Pariskunta avioitui salaa 3. maaliskuuta. Periaatteessa avioliitto oli maanpetos, sillä Brandon oli nainut kuninkaallisen prinsessan ilman kuninkaan suostumusta. Henrik VIII vihastui, ja hänen neuvostonsa oli sitä mieltä, että Brandon pitäisi vangita tai teloittaa. Koska kardinaali Wolsey puuttui tilanteeseen ja Henrik oli kiintynyt sekä sisareensa että Brandoniin, pariskuntaa rangaistiin vain raskailla sakoilla. Heidät vihittiin virallisesti 13. maaliskuuta 1515 Greenwichin palatsissa.
Maria ja Suffolk saivat neljä lasta, mutta vain kaksi tytärtä eli aikuisiksi:
Henry Brandon, Lincolnin ensimmäinen jaarli (11. maaliskuuta 1516 – 8. maaliskuuta 1534)
Lady Frances Brandon (16. kesäkuuta 1517 – 20. marraskuuta 1559), joka meni naimisiin Dorsetin kolmannen markiisin Henry Greyn kanssa. Heidän tyttärensä oli lady Jane Grey.
Lady Eleanor Brandon (1519 – 27. syyskuuta 1547), joka avioitui Cumberlandin toisen jaarlin Henry Cliffordin kanssa.
Henrik VIII:n ja Marian välit kiristyivät 1520-luvun loppupuolella, kun Maria vastusti kuninkaan ponnisteluja saada avioliittonsa Katariina Aragonialaisen kanssa kumotuksi.[lähde? ] Maryn tiedetään inhonneen tulevaa kuningatarta Anna Boleynia.
Maria haudattiin Bury St Edmundsin luostariin Suffolkiin, mutta kirkon tuhouduttua ruumis siirrettiin lähellä olevaan St. Maryn kirkkoon. Vaimonsa kuoleman jälkeen Charles Brandon avioitui holhokkinsa, sairaan poikansa kihlatun, kuuluisan Catherine Willoughbyn kanssa.
Maria Tudor elokuvataiteessa ja kirjallisuudessa

Maria Tudoria tulkitsi vuonna 1922 mykkäelokuvan tähti Marion Davies elokuvassa When Knighthood Was in Flower, jonka sanottiin tuolloin olleen kallein koskaan tehty elokuva ja josta tuli yksi Daviesin suurimmista menestyselokuvista. Toisen fiktiivisen version Marian avioliitoista kertoo vuoden 1953 Walt Disneyn tuotantoa oleva, Ken Annakinin ohjaama elokuva Miekka ja ruusu (The Sword and the Rose), jonka pääosissa ovat Richard Todd ja Glynis Johns.
Maria on myös aiheena seuraavissa romaaneissa: Jean Plaidyn Mary, Queen of France, Molly Costain Haycraftin The Reluctant Queen ja Maureen Petersin Princess Desire.