stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keskinen (Laukaa)
Maantietoa

Järven pinta-ala on 20 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Vatianjärven alueella (14.33), jonka Suppaanpuron valuma-alueeseen (14.334) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103 metriä mpy.
Korpuajärvi (Kuusamo, eteläinen)

| Korpuajärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Kuusamo
Koordinaatit:  65°41′24″N, 28°49′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Iijoen vesistö (61)
Järveen tulevat joet:  Myllykoski Kirvesoja
Laskujoki:  Korpuanjoki
Järvinumero:  61.681.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  245,1 m 
Rantaviiva:  14,03 km 
Pinta-ala:  2,48 km² 
Tilavuus:  0,00318 km³ 
Keskisyvyys:  1,28 m 
Suurin syvyys:  2,9 m 
Saaria:  Nojosensaari Pekansaari
 fiKorpuajärvi 
Korpuajärvi on matala ylänköjärvi Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 172 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Korpuajärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,4 kilometriä. Järven itäosa on selvästi länsiosaa leveämpi: allas kapenee etelärannan Autioniemen ja pohjoisrannan Jämsänniemen kohdalta länteen. Itäosaa jakaa etelärannalta pohjoiseen suuntaava Hietaniemi. Sen länsipuolella on Autioniemi. Niemien välissä sijaitsee järven eteläisin osa, leveäsuinen Autiolahti. Järven länsipuolisko kapenee kohti luodetta. Vain 14 hehtaaria Korpuajärvestä on vähintään kaksi metriä syvä. Syvin kohta, kolme metriä, sijaitsee altaan keskivaiheilla noin 200 metriä Jämsänniemeltä länteen.
Korpuajärven länsiosassa sijaitsee kaksi pientä saarta: Pekansaari ja Nojosensaari. Järven itäkolkassa sijaitsee pieni nimetön saari. Korpuajärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Ranta-alueella on harvakseltaan pientaloja.
Korpuajärveen laskee Kirvesoja kaakosta ja Myllykoski-Jämsänkoski pohjoisesta Pisamosta (248,8 metriä mpy). Korpuajärvi laskee sen länsikolkasta alkavaa Niskakoskea Korpuanjokeen, joka virtaa länteen ja yhtyy Kostonjokeen. Korpuajärven ja Pisamon välisen kannas on kapeimmasta kohdastaan noin puoli kilometriä leveä. Järvien välissä sijaitsee Korpuankangas, Jämsänlehto ja Pisamonsuo. Korpuajärven länsipuolitse kulkee yhdystie 18840.
Korpuajärven vesitilavuus on 3 185 000 kuutiometriä.
Korpuajärvi (61.681.1.009) kuuluu Korpuanjoen alaosan alueeseen (61.681), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Korpuanjoen valuma-alue (61.68) ja ensimmäinen jakovaihe on Kostonjoen valuma-alue (61.6). Korpuanjoen alaosan alueella on 13 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Korpuajärvi on laajin. Toiseksi laajin on Kuusijärvi, jota seuraa Kauhamo.
Kuusamossa on toinenkin Korpuajärvi (61.682.1.015). Se sijaitsee Käsmän kylässä seitsemisen kilometriä Korpuanjoen alaosan alueen Korpuajärveltä pohjoiseen.
Kirkkonummen seurakuntayhtymä

| Kirkkonummen seurakuntayhtymä Kyrkslätts svenska församling |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Jäsenmäärä:  24 444 (2023)
– Osuus asukkaista:  59,4 %
Kirkollisvero:  1,25 %
Talousjohtaja:  Sirkkaliisa Cavonius
Kirkkovaltuusto:  41 paikkaa
– puheenjohtaja:  Viveca Lahti
Verkkosivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirkkonummen seurakuntayhtymä on Kirkkonummella toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntayhtymä. Seurakuntayhtymään kuuluvat Kirkkonummen ruotsalainen ja suomalainen seurakunta. Suomalainen seurakunta kuuluu Espoon hiippakuntaan ja ruotsalainen seurakunta kuuluu Porvoon hiippakuntaan. Seurakuntayhtymän alaisuuteen kuuluvat talous-, hallinto sekä kiinteistö- ja hautaustoimi. Seurakuntayhtymään kuului vuoden 2023 lopussa 24 444 jäsentä.
Aiheesta muualla

https://www.kirkkonummenseurakunnat.fi/
Kirjallisuusvuosi 1948

Kirjallisuusvuosi 1948 käsittelee vuoden 1948 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

V. A. Koskenniemi nimitettiin akateemikoksi.
Runoilija Aale Tynni voitti kultaa taidekilpailujen lyriikan sarjassa runollaan Hellaan laakeri kesäolympialaissa 1948 Lontoossa.
YK:n kasvatus- ja tiedejärjestö Unesco alkoi julkaista maailmankielille käännettyä, harvinaisemmilla kielillä kirjoitettua kaunokirjallisuutta kokoelmassa Collection of Representative Works.
Julkaisuja

Jerzy Andrzejewski – Popiół i diament  (Tuhka ja timantti)
Bertolt Brecht & Hella Wuolijoki – Herr Puntila und sein Knecht Matti (suom. Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti)
Shirley Jackson – The Lottery
Tove Jansson – Taikurin hattu (Trollkarlens hatt, suomennos 1956)
Arvi Korhonen – Finland in the World War II (ilman kirjoittajan nimeä julkaistu ajopuuteorian lanseeraus)
Halldór Laxness – Atomiasema (Atomstöðin, suomennos 1955)
Edwin Linkomies – Homeros
Väinö Linna – Musta rakkaus
Norman Mailer – The Naked and the Dead (suom. Alastomat ja kuolleet, 1951)
Thomas Mann – Doktor Faustus: Das Leben des deutschen Tonsetzers Adrian Leverkühn, erzählt von einem Freunde
Alan Paton – Cry, the Beloved Country (suom. Itke, rakastettu maa, 1950)
Jean Piaget – La Naissance de l’intelligence chez l’enfant (The Origins of Intelligence in Children)
Simo Puupponen – Siunattu hulluus
Elvi Sinervo – Vuorelle nousu
John Steinbeck & Robert Capa – A Russian Journal (suom. Matkalla Neuvostoliitossa, 2002)
Josephine Tey – The Franchise Affair (suom. Franchisen juttu)
Mika Waltari – Mikael Karvajalka
Mika Waltari – Lähdin Istanbuliin
Francis Parker Yockey – Imperium: The Philosophy of History and Politics (eräs ensimmäisiä holokaustin kiistäneitä kirjoja)
Palkintoja

Einari Vuorela
Lauri Viita
T. S. Eliot
James Michener
Korpuajärvi (Kuusamo, pohjoinen)

| Korpuajärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Kuusamo
Koordinaatit:  65°45′02″N, 28°53′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Iijoen vesistö (61)
Laskujoki:  Korpuanjoki
Järvinumero:  61.682.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  254,7 m 
Rantaviiva:  8,38 km 
Pinta-ala:  1,29 km² 
Tilavuus:  0,00132 km³ 
Keskisyvyys:  1,04 m 
Suurin syvyys:  3,1 m 
Saaria:  Korpuansaari
 fiKorpuajärvi 
Korpuajärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama matala ylänköjärvi Käsmän kylässä Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 178 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Korpuajärven pituus lännestä itään on 2,4 kilometriä. Järven leveys on enimmillään noin 700 metriä. Itärannalta länteen suuntaava niemimaa jakaa järven itäosan kahtia. Selvimmin pääaltaasta erottuu järven kaakkoisosasta etelään työntyvä noin kuusihehtaarinen Jokilahti, jonka pohjukasta alkaa etelään virtaava Korpuanjoki. Korpuanjärveen laskee useita suo-ojia. Vain viisi hehtaaria Korpuanjärvestä on vähintään kaksi metriä syvä. Syvin kohta, kolme metriä, sijaitsee järven eteläosassa.
Korpuajärven itäosassa sijaitsee noin 30 aarin laajuinen Korpuansaari. Järven rannoilla on suhteellisen paljon asutusta. Korpuajärven pohjoispuolella sijaitsee Käsmäjärvi, järvien välisellä kannaksella sijaitsee Käsmän kylä. Kannaksen halki kulkee yhdystie 18843.
Korpuajärven vesitilavuus on 1 318 000 kuutiometriä.
Korpuajärvi (61.682.1.015) kuuluu Pisamon valuma-alueeseen (61.682), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Korpuanjoen valuma-alue (61.68) ja ensimmäinen jakovaihe on Kostonjoen valuma-alue (61.6). Pisamon valuma-alueella on 23 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Korpuajärvi on toiseksi laajin. Laajin on Pisamo ja kolmanneksi laajin on Poikkijärvi.
Kuusamossa on toinenkin Korpuajärvi (61.681.1.009). Se sijaitsee Korpuanjoen alaosan alueella seitsemisen kilometriä Pisamon valuma-alueen Korpuajärveltä etelään.
Kellosammakko

| Kellosammakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Bombinatoridae
Suku::  Kellosammakot Bombina
Laji::  bombina
Kaksiosainen nimi
 Bombina bombina  (Linnaeus, 1761) 
 Kellosammakon levinneisyys
Katso myös
   Kellosammakko Wikispeciesissä   Kellosammakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kellosammakko (Bombina bombina) on kellosammakoiden sukuun kuuluva Euroopassa elävä sammakkolaji.
Ulkonäkö ja koko

Kellosammakon selkä on konnamaisen nystermäinen, mutta ruumis on litteä kuten sammakon. Pituus on suurimmillaan 50–55 millimetriä. Selkäpuoli on harmaan tai mustanruskea, tummemilla yksilöillä nystyröiden vihreä väri erottuu huonosti. Raajojen, ruumiin ja pään alapuoli ovat mustansiniset, ja niissä on oranssinpunaisia täpliä. Pitkien takajalkojen kaikkien viiden varpaan välissä on räpylät. Kellosammakko pystyy erittämään ihorauhasistaan myrkkyä, joten monet pedot jättävät sen rauhaan.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kellosammakkoa tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa, aina Tanskasta, eteläisestä Ruotsista ja pohjoisesta Saksasta itään Uralvuorille Venäjällä, etelässä Tonavan tulvatasangoille, Turkkiin ja Kaukasusten pohjoisrinteille. Sitä on myös istutettu Isoon-Britanniaan. Kellosammakko hävisi Ruotsista 1960-luvulla mutta se palasi sinne 1970- ja 1980-luvulla, nykyisin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristönsä suhteen sammakko on vaatelias. Se valitsee elinlammekseen vain sellaisen, jossa ei ole vaaraa petokaloista tai petoeläimistä. Paikoittain kellosammakko elää samoilla alueilla kuin vuoristokellosammakko (Bombina variegata).
Lisääntyminen

Suurin ja kovaäänisin koiras vetää naaraita puoleensa. Naaras munii munansa vesikasvien ympärille, ja koiras hedelmöittää ne samalla. Kutuaikana naaras voi paritella useita kertoja ja saada lisääntymiskaudella jopa 450 munaa, vanhemmat naaraat yleensä nuoria vähemmän. Nuijapäät syövät levää ja aikuistuvat kesän mittaan. Täysikasvuinen kellosammakko voi elää jopa 13 vuotta.
Ravinto

Kellosammakon ravintoa ovat hyönteiset, hämähäkit, etanat, madot ja kalanpoikaset, joita se saalistaa lähinnä vedestä, mutta myös maalta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Bombina bombina
iNaturalist: Bombina bombina
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Bombina bombina (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bombina bombina (englanniksi)
Amphibian Conservation_2 (Arkistoitu – Internet Archive) WAZA (englanniksi)
Kirjallisuusvuosi 1951

Kirjallisuusvuosi 1951 käsittelee vuoden 1951 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Suomenkielinen Walt Disneyn lehti Aku Ankka ja kumppanit alkoi ilmestyä. Sitä kustansi Sanoma Oy.
Hank Ketchamin sarjakuva Ville Vallaton alkoi ilmestyä Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Kirjallisuuden ja kirjallisuustutkimuksen ruotsalainen Dobloug-palkinto jaettiin ensimmäisen kerran. Palkinto jaetaan ruotsalaisten ja norjalaisten kesken.
Australialainen kirjailija Frank J. Hardy sai virallisen syytteen teoksensa Power without Glory vihjailusta, että Melbournen näkyvän rahamiehen vaimolla olisi avioliiton ulkopuolinen suhde. Syyte hylättiin, ja se jäi maan viimeiseksi tällaiseksi virallisen syytteen alaiseksi jutuksi.
Intimiteatterissa esitettiin ranskalaisen kirjailijan Jean Racinen 1600-luvun näytelmä Britannicus ensimmäisen kerran suomeksi.
Ensimmäinen toimiva PDI-väriskanneri rakennettiin Kodakin vuonna 1936 tekemän suunnitelman pohjalta.
Julkaisuja

Hannah Arendt – The Origins of Totalitarianism
Isaac Asimov – Foundation (suom Säätiö, 1976)
Isaac Asimov – The Stars, Like Dust (suom. Tähdet kuin tomua, 2011)
Paul Brickhill – The Dam Busters (suom. Padonmurtajat, 1956)
John Dickson Carr – The Devil in Velvet
Graham Greene – Jutun loppu (The End of the Affair, suom. 1952)
James Jones – From Here to Eternity (suom. Täältä ikuisuuteen, 1961)
Yrjö Kokko – Sudenhampainen kaulanauha
Laura Latvala & Olavi Siippainen – Menon yhteisyys
W. Somerset Maugham – Näyttelijätär
Charles Morgan – A Breeze of Morning
Nykysuomen sanakirja, ensimmäinen osa
J. D. Salinger – Sieppari ruispellossa (suom. 1961)
Sally Salminen – Klyftan och stjärnan
Victor Serge – Vie et mort de Léon Trotsky
Olavi Siippainen – Ikuisilla niityillä
Olavi Siippainen – Tarinaniskijä
Josephine Tey – The Daughter of Time (suom. Ajan tytär, 1979)
Marguerite Yourcenar – Hadrianuksen muistelmat
Palkintoja

Heikki Toppila
Veikko Huovinen
Pär Lagerkvist
Conrad Richter
Kujeda

Kujeda (ven. Куеда́) on taajama, maalaiskunta ja Kujedan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Buin varrella 267 kilometriä Permistä etelään. Taajaman kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Asukkaita on 9 800 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1915 rakennetusta rautatieasemasta. Vuonna 1931 siitä tuli Kujedan piirin keskus ja vuonna 1957 kaupunkimainen taajama (myöhemmin se on menettänyt tämän statuksen).
Kujedassa toimii elintarviketeollisuutta, öljyn porausta harjoittava yritys sekä metsätalouksia. Taajamassa on kaksi keskikoulua, ammattikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy Kujedinski vestnik (”Kujedan sanansaattaja”).
Kungsvägens skola

Kungsvägens skola (KVS) on ruotsinkielinen yläaste Sipoossa. Se sijaitsee Sipoon kirkonkylässä, Sipoon koulukeskuksessa. Kungsvägens skolaan kuuluvat koulukeskuksen B-, F,- G- ja H-rakennukset.
Luokat 2012-2013

7a, 7b, 7c, 7d, 7e, 7f, 7g (Kielikylpy), 7L (Erityisluokka)
8a,8b, 8c, 8d, 8e, 8g (Kielikylpy), 8L (erityisluokka)
9a, 9b, 9c, 9d, 9e, 9g (Kielikylpy, 9L, JOPO
Kajaanin sellutehdas

Kajaanin sellutehdas oli Kajaanin Tihisenniemellä vuosina 1910–1982 toiminut sulfiittisellutehdas. Tehtaan omisti Kajaanin Puutavara Osakeyhtiö (myöh. Kajaani Oy).
Tehdas vihittiin käyttöön 28.7.1910. Tehdas oli valmistuessaan pohjoisin sellutehdas Suomessa. Tehdas sijaitsi punatiilisissa rakennuksissa tehdasalueen nk. "vanhalla puolella". Tehdas lopetettiin sen käytyä vanhanaikaiseksi ja kannattamattomaksi. Eräänä merkittävimpänä syynä lakkautukseen olivat myös tehtaan aiheuttama jätevesikuorma vesistölle sekä vanhentunut tekniikka. Jäteveden puhdistuksen parantaminen olisi vaatinut huomattavia investointeja, joita vanhaan tehtaaseen ei kannattanut toteuttaa. Myös tehtaan keittomenetelmän muuttaminen sulfaattiprosessiksi hylättiin samoista syistä. Tehtaan vieressä olevaan Peurapäänlahteen johdettiin sellutehtaan kuitupitoiset jätevedet ja lahti liettyi umpeen. Sellutehdas pysäytettiin 31.3.1982 hieman ennen uuden paperikoneen PK4:n käynnistämistä joka tapahtui 2.5.1982. Tehdas ehti toimia lähes 72 vuotta.
Sellutehtaan välittömässä läheisyydessä olivat myös vanha paperitehdas (PK1), höyryvoimalaitos ja muun muassa spriitehdas. Suurin osa sellutehtaan rakennuksista on purettu. Tehdasalueen omistaa nykyisin UPM-Kymmene-konserni ja siellä toimii saha sekä muita ei-puunjalostusalan yrityksiä.
Sellutehtaan osastot

Tehdasrakennuksen keskellä oli 32 metriä korkea keitto-osasto, jossa oli aluksi kolme keitintä. Keitto-prosessi tapahtui Frankin kalkkimaitomenetelmällä, jossa happo valmistettiin johtamalla rikin poltosta saatua rikkidioksidia kalkkimaitoon. Keittimien korkeus oli 12,6 metirä ja halkaisija 5,1 metriä. Rakennuksen toisessa päässä oli happo-osasto ja toisessa sihtiosasto ja kuivaamo. Vieressä sijaitsevassa rakennuksessa olivat kuorimo, hakku ja seulat. Höyryvoimalaitos oli myös erillisessä rakennuksessa ja oli yhteinen paperitehtaan kanssa.
Kuorimo (esi- ja jälkikuorimot)
Happo-osasto
Keitto-osasto, 7 keitintä
Pesuosasto
Lajitteluosasto
Valkaisimo (7-vaiheinen, toimittaja Rauma-Repola Oy)
Kuivaamo ja sihtiosasto, 2 kuivauskonetta
Sellupaalivarasto
Sellutehtaan osastot > Höyryvoimalaitos

Sellutehtaan voimaosasto oli yhteinen paperitehtaan ja sahan kanssa. Vanha höyryvoimala purettiin 2000-luvun alussa. Kaikki kattilat on purettu. Alkuperäisessä höyryvoimalassa oli vuonna 1910 5 kattilaa, jotka oli suunniteltu tuottamaan höyryä sellutehtaalle. Nämä kattilat poistettiin vuonna 1941. Vuonna 1922 hankittiin hilikäyttöinen kattila. Vuonna 1925-1927 rakennettiin kokonaan uusi höyryvoima-asema, johon myös nykyinen tiilinen savupiippu kuului. Vuonna 1932 hankittiin suurtehohöyrykattila, jonka tulipinta oli 397 m² Kaikki nämä kattilat on poistettu jo aiemmin.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kattila | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Teho | Polttoaineet |
| Kattila 3 | Oy Tampella Ab | 1935-1982 |  | Raskas polttoöljy |
| Kattila 2 | Oy Tampella Ab | 1937-1999 | tulipinta 640 m² | Raskas polttoöljy |
| Kattila | ruotsalainen, Zanders & Ingeström? | 1941-1982 |  | Sähkökattila |
| Kattila 3 | Oy Tampella Ab | 1952-1982 (uusittu 80-luvulla) |  | Sähkökattila |
| Kattila 1 | Oy Tampella Ab | 1956-1989 |  | Kivihiili, Raskas polttoöljy, sulfiittijäteliemi, kuori- ja muu puujäte |
| Kattila 4 | A.Ahlström Oy(otettu käyttöön 1971) | 1956-1982 |  | Raskas polttoöljy, Märät polttoaineet, Sellutehtaan jätelipeä |
| Kattila 5, pääkattila (Viitoskattila) | Tampella | 1962-1999 (70-luvun lopulla asennettiin viistoarina) | 110 MW | Raskas polttoöljy, Turve, Puuhake, Kivihiili |
| Kattila 6 | Warko | 1971-1999 |  | Raskas polttoöljy |

Turbiinit:
Turbiini I, 1913-19xx, Valmistaja: AEG
Turbiini II, 1927-19xx, Valmistaja: Stal, Teho: 1600 kW
Turbiini III, 1927-19xx, Valmistaja: Stal, Teho: 2800 kW
Turbiini 1, 1937-1999, Valmistaja: Asea Stal-Laval, Teho:
Turbiini 2, 196x-1999, Valmistaja: Siemens, Teho:?,
Turbiini 3, 196x-1999, Valmistaja: Asea Stal-Laval, Teho: 25 MW (suuritehoisin)
Turbiineihin oli yhdistettynä generaattorit sähkön tuottamista varten.
Kajaanin sellutehtaan tärkeitä vuosilukuja

14.6.1909 Rakennustyöt alkoivat
1910 Sellutehdas käynnistyi
1919 Kiisu-uuni käynnistyi
1922 Puutavaralle uusi varastoalue siirtolaitteineen Katiskaan Kajaaninjoen vastarannalle
1922 Happotornit
1927 Keitin nro 1 käynnistyi
1932 Laboratorio uusittiin
1934 Keittimet 2 ja 3 käynnistyivät
1936 Keitin nro 4 käynnistyi, tilavuus 205 m³
1937 Keitin nro 5 käynnistyi
1941 Sulfiittispriin valmistus alkoi
1951 Alkuperäiset keittimet 1, 2 ja 3 pysäytettiin
1951 Keittimet nro 6 ja 7 käynnistyivät, molempien tilavuus 300 m³
1951 Uusi kuorimo
1956 Painepesemö ja jätelipeän haihduttamo käynnistyivät, spriitehtaan toiminta päättyi
31.8.1959 Valkaisulaitos ja Lurgi-Rosenlew-kiisu-uuni käynnistyivät
1963 Höyrykattila nro 5, saostusaltaat ja kuitujen talteenottolaitos otettiin käyttöön
1966 Uusi kuorimarumpu
1967 Jätelipeän haihduttamon laajennus
1971 Keitin nro 1 uusittiin
1973 Lajittamon uusinta, uusi kuorimarumpu
1976 Pesemön uusinta
1978 Rankalan ja valkaisulaitoksen instrumentoinnin uusinta, kiisulan peruskorjaus
1982 Sellutehtaan toiminta päättyi
1980-1990-luvut  Sellutehtaan koneet ja laitteet purettiin
1998-2004 Sellutehtaan rakennukset purettiin suurilta osin, muutamia rakennuksia on säilynyt, mm. sellupaalivarastot ovat sahan varastohalleina.
Tuotantomäärät ja tuotteet

Tehtaan kapasiteetti oli noin 120 000 t/a. Tuotanto jakautui ulos myytävään valkaistuun sulfiittiselluloosaan n. 90 000 t/a, oksamassaan n. 6 000 t/a ja omaan jalostukseen menevää sulfiittiselluloosaan n. 24 000 t/a. Aluksi valtaosa tuotannosta myytiin Venäjälle. 1920-luvulta alkaen Englanti oli suurin asiakasmaa. Muita merkittäviä vientimaita olivat Italia, Neuvostoliitto sekä muut läntisen Euroopan maat. Pitkäaikaisin asiakas oli Lancashire Paper Mills, joka oli asiakkaana 1926-1982.
Vuonna 1968 117 000 t (ennätysvuosituotanto)
Vuonna 1977 alle 57 000 t
Vuonna 1980 100 000 t
Tuotannosta noin 80 % vietiin ulkomaille: Eurooppaan 60%, Pohjois-Amerikka 10%. 20% käytettiin omassa paperitehtaassa.
Tuotantomäärät ja tuotteet > Tuotenimet

Kajaani Prime Quality Unbleached Sulphite Red, Easy Bleaching
Kajaani Prime Quality Unbleached Sulphite Black, Bleachable
Tehtaan johtajat

A.S.R. Frohne 1909-1914
Roope Hormi 1914-1921
V.V. Kolho 1921-1925
Niilo Kanto 1925-1938
Paavo Kivi 1938-1955
Aarne Enroth 1955-1979
Pekka Kuusniemi 1979-1982
Aiheesta muualla

Kuva Kajaanin sellutehtaan purkutyöstä
Renforsin ranta (Tihisenniemi - Peurapäänlahti - Peuraniemi)
Kirjallisuutta:
Arkkitehti Eino Pitkäsen Kajaanin aika - Kalenteri vuodelle 2010, Matti Haapavara, 2009. Kajaanin Purjehtijat.
Kainuun Sanomat, 8.11.1998
Kajaanin kuulumisia: henkilöstölehti, Yhtyneet paperitehtaat Oy, N:o 4/95 Joulukuu 1995 sivut 8-9 "Vanhan puolen viimeiset mohikaanit"
Virtanen, Sakari, Yhtiöstä yksiköksi, UPM Kajaani 100 vuotta. UPM, Kajaani. 2007 (kirja sis. myös DVD:n).
Virtanen, Sakari, Kainuuseen sijoitettu. Kuvaus Kajaani Oy:n vaiheista vuoteen 1945. Kajaani Oy 1907–1982. Ensimmäinen osa. Helsinki 1982. (75-vuotisjuhlajulkaisu)
Virtanen, Sakari, Puusta elävä. Kajaani Oy:n vaiheita vuodesta 1946. Kajaani Oy 1907–1982. Toinen osa. Helsinki 1985. (75-vuotisjuhlajulkaisu)
Tuovinen, Paavo. Kehityksen kuvat - Kajaani Oy 1907-1982, valokuvat: Kajaani Oy:n arkisto, Kainuun museo, Akke Virtanen. Kajaani. 1982.
Kajaani Oy Toimintakertomus 1978 (1979). Kajaani Oy. Kajaani.
Huovinen, Veikko. Kajaani Oy 70 vuotta 1977. Kajaani. Kajaani Oy. 1977.
Kukkonen, Otso. Kajaani Oy 1907-1967. Kajaani. Kajaani Oy , 1967
Susitaival, Paavo. Kajaani Oy 1907-1957. (50-vuotisjuhlajulkaisu)
Lehtonen, K. F., Kajaanin Puutavara Osakeyhtiö 1907-1932. Kajaani, 1932 (25-vuotisjuhlajulkaisu)
Keränen, Veikko. Kajaanin sellutehdas 1909-1982. Veikko Keränen. Kajaani. 1982.
Kauppila, Raili. Yhtiö järjestää. Kainuun museon näyttelyjulkaisu. 1997. Kajaani.
Kauppila, Raili, Kainuun Museo. UPM Kajaani 100 vuotta 1907-2007. Hämeen Kirjapaino Oy. 3/2007.
Kajaviesti, Kajaani Oy:n sisäinen tiedotusviesti. Kajaani Oy 1975-1989
Kajaanin kuulumisia : henkilöstölehti / Yhtyneet paperitehtaat Oy 1990-
Kajaani Oy:n kuulumisia. Kajaani. 1942-1989
Keskisarja, Teemu. Afäärifennomaanit, Paloheimo-veljekset suurliikemiehinä ja yhteiskunnallisina vaikuttajina. Porvoo. 2006. WSOY.
Paavilainen, Marko. Eversti, Upseeri ja teollisuusmies Olli Paloheimo. Porvoo. 2006. WSOY.
Elokuvia:
Paperitehtaan väkeä (DVD-elokuva), 43 min, UPM-Kajaani. 2007. Kajaani
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1978–1979

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1978–1979 Nokian Urheilijat voitti seuran kuudennen Suomen mestaruuden. Vain Helsingin Työväen Uimarit oli aikaisemmin pystynyt voittamaan nimiinsä kuusi mestaruutta. Hopeaa voitti Lahden Sampo ja pronssia Playhonka Espoosta.
Runkosarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka neljä parasta selviytyivät jatkosarjaan. Myös jatkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Jatkosarjan kaksi parasta pääsivät loppuottelusarjaan ja kaksi viimeistä pronssiotteluihin. Molemmat pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä
Seuraavalle kaudelle sarjaa laajennettiin kymmenen joukkueen sarjaksi. SM-sarjasta putosivat Kankaantaan Kisa Nokialta sekä Helsingin Jyry ja siihen nousivat Hyvinkään Tahko, Ilomantsin Urheilijat, Kotkan Työväen Palloilijat ja Työväen Maila-Pojat Helsingistä.
Runkosarja

| --- | --- |
: Jatkosarjaan
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Joukkue | O | V | T | P |
| Nokian Urheilijat | 14 | 13 | 1 | 26 |
| Playhonka | 14 | 11 | 3 | 22 |
| Lahden Sampo | 14 | 10 | 4 | 20 |
| Karhun Pojat | 14 | 9 | 5 | 18 |
| Roihuvuoren Roihu | 14 | 5 | 9 | 10 |
| Turun Riento | 14 | 4 | 10 | 8 |
| Helsingin Jyry | 14 | 4 | 10 | 8 |
| Kankaantaan Kisa | 14 | 0 | 14 | 0 |
Runkosarja > Jatkosarja

| --- | --- |
: Loppuotteluihin
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Joukkue | O | V | T | P |
| Nokian Urheilijat | 6 | 4 | 2 | 8 |
| Lahden Sampo | 6 | 3 | 3 | 6 |
| Playhonka | 6 | 2 | 4 | 4 |
| Karhun Pojat | 6 | 1 | 5 | 2 |