stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ENIAC
Kokoonpano ja suorituskyky

ENIAC sisälsi 17 468 elektroniputkea, noin 70 000 vastusta, 10 000 kondensaattoria, 1 500 relettä, 6 000 manuaalista kytkintä ja viisi miljoonaa käsin tehtyä juotosta. Se painoi 30 tonnia, vei käyttötilana 167 m² lattiatilaa ja tarvitsi 160 kilowattia sähköä. Laite oli vajaan metrin paksuinen ja noin 30 metriä pitkä.
ENIAC pystyi suorittamaan sekunnissa 5 000 yhteenlaskua, 357 kertolaskua tai 38 jakolaskua, mikä oli tuhat kertaa parempi suorituskyky kuin siihenastisilla koneilla. Elektroniputkien käyttö pelkkien katkaisimien ja releiden sijaan kasvatti nopeutta, mutta konetta ei ollut helppo ohjelmoida. Ohjelmointimuutokset veivät teknikoilta viikkoja, ja kone vaati paljon huoltoa, sillä elektroniputket hajosivat usein. Vuosina 1948–1952 kone ei ollut parhaimmillakaan käyttöjaksoilla käytössä kuin 70 % ajasta. Normaalisti käyttöajasta noin puolet meni huoltotöihin.
Käyttötarkoitukset

Tykistöballistiikan lisäksi konetta käytettiin muuhunkin sotilaalliseen laskentaan, esimerkiksi vetypommin suunnittelussa, sääennustuksien tekemiseen, kosmisen säteilyn tutkimiseen, aineiden lämpökäyttäytymisen (engl. thermal ignition) ennakoimiseen, satunnaislukujen tutkimiseen ja tuulitunnelien suunnittelemiseen.
Elinaikanaan ENIAC ratkaisi noin 100 uniikkia laskentaongelmaa. 25 % laskenta-ajasta käytettiin sille alun perin suunniteltuun tarkoitukseen, tykistön ballistiikkataulukoiden laskemiseen. 50 % ajasta se laski epälineaaristen differentiaaliyhtälöiden numeeriseen integrointiin liittyviä ongelmia.
Merkitys

Vaikka ENIAC oli ainoa lajiaan ja itsessään lopulta lähinnä kokeiluluonteinen hanke, projektista saatu kokemus vaikutti merkittävästi tieteen ja tietokoneiden kehittymiseen. Koneen suuri elektroniputkien kulutus vaikutti niiden tuotekehitykseen merkittävästi. Hankkeella oli merkittävä vaikutus tietokoneavusteisten tieteellisen laskennan sovellusten yleistymiseen tutkimuksen apuvälineenä, erityisesti hydrodynamiikassa, meteorologiassa, ja meritieteessä.
Eckert ja Mauchly perustivat oman yrityksen vuonna 1946, kehittivät tietokoneita edelleen ja julkaisivat magneettinauhaa datan varastointiin käyttäneen BINAC-tietokoneen. Remington Rand osti heidän yrityksensä vuonna 1950, ja siellä tehty tutkimus johti lopulta merkittävän nykytietokoneen esiasteen UNIVAC:n kehittämiseen. Eckert pysyi yhtiössä, josta tuli myöhemmin yritysfuusioiden kautta tietojenkäsittelyalalla tunnettu Unisys-yhtiö. Eckert ja Mauchly saivat IEEE Computer Societyn Pioneer-palkinnon vuonna 1980.
ENIAC on jäänyt elämään myös kaupunkitarinana Philadelphiaan, sillä Philadelphia Bulletin -lehti kirjoitti vuonna 1946 virheellisesti, että ENIAC olisi aiheuttanut kaupunkiin sähkökatkoksia.
Ennen Brian Randellin esitystä Colossus-tietokoneesta vuonna 1976 ENIAC:ia pidettiin ensimmäisenä elektronisena tietokoneena maailmassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ENIAC Wikimedia Commonsissa
ENIAC Aberdeen Proving Groundin tiloissa.
ENIACin ohjauspaneelia.
ENIAC-operaattoreita
Espoon Palloseura

Espoon Palloseura tarkoittaa seuraavia espoolaisia urheiluseuroja:
Espoon Palloseuran Jalkapallo
Espoon Palloseuran Jääkiekko.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Espoon Palloseura”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Emmi Hannuniemi

Emmi Hannunniemi (s. 13. marraskuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Hannunniemi edustaa Superpesiksessä pelaavaa Hyvinkään Tahkoa. Hänen kasvattajaseuransa on Tyrnävän Tempaus. Hannunniemi siirtyi Tahkoon kaudeksi 2022 Siilinjärven Pesiksestä. Hän pelaa ulkokentällä lukkarina. Hannuniemi on pelannut 42 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja viisi tavallista juoksua, tuonut 13 juoksua ja kerännyt sata kärkilyöntipistettä. Hannunniemi on pelannut kahdeksan Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä hän on kerännyt 15 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty ennen kauden 2022 alkua.
Expert (lehti)

Expert on Kommersant Weeklyn ohella toinen merkittävä venäläinen talousaikakauslehti. Sen perustivat Kommersant Weeklyn entiset toimittajat. Expert julkaisee vuosittain erilaisia tilastoja Venäjän taloudesta, mihin monet länsimaiset tutkijat viittaavat lähteinään. Merkittävä tilasto on Expert-400-luettelo, mikä kertoo vuosittain Venäjän 400 liikevaihdoltaan suurinta yritystä. Samasta aineistoista tuotetaan myös muita tunnuslukuja. Lehden tyyli muistuttaa Kommersant Weekly:ä ja The Economist:ia kansallisesti sovitettuna.
Aiheesta muualla

http://www.expert.ru (venäjäksi)
Emmi Jalonen

Emmi Jalonen (s. 9. heinäkuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan passari ja pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa kaudesta 2018–2019 alkaen ja edustanut koko liigauransa ajan LP Kangasalaa. Hänen kasvattajaseuransa on Ylöjärven Ryhti.
Emma Cooke

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten jousiammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten jousiammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten jousiammunta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten jousiammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | Kaksoiskansalliskierros |  |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | Kaksoiskolumbiakierros |  |
Emma C. Cooke (7. syyskuuta 1848 Fayetteville, Pennsylvania – 22. tammikuuta 1929 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli washingtonilainen Potomac Archers.
Cooke voitti 55-vuotiaana hopeaa St. Louisin olympialaisissa 1904 sekä kaksoiskansallis- että kaksoiskolumbiakierrokselta. Hän hävisi molemmissa lajeissa vain Matilda Howellille, ja Cooke voitti ainoat Yhdysvaltain-mestaruuskultamitalinsa vuonna 1906, jolloin Howell ei ollut mukana kilpailussa.
Elokuun rapsodia

| Elokuun rapsodia> 八月の狂詩曲   Hachi-gatsu no kyôshikyoku |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Akira Kurosawa
Käsikirjoittaja:  Akira Kurosawa
Perustuu:  Kiyoko Muratan romaaniin Nabe-no-naka.
Tuottaja:  Hisao Kurosawa
Säveltäjä:  Shinichiro Ikebe
Kuvaaja:   Takao Saito  Masaharu Ueda 
Leikkaaja:  Akira Kurosawa
Tuotantosuunnittelija:  Yoshirō Muraki
Pääosat:   Sachiko Murase  Richard Gere  Hidetaka Yoshioka 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:   Kurosawa Productions  Toho 
Levittäjä:  Shochiku Netflix
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elokuun rapsodia (jap. 八月の狂詩曲, Hachi-gatsu no kyôshikyoku) on japanilainen elokuva vuodelta 1991. Akira Kurosawan ohjaama ja käsikirjoittama elokuva kertoo kolmen eri sukupolven suhtautumisesta elämään Japanissa toisen maailmansodan atomipommi-iskujen jälkeen.
Juoni

Elokuvan keskeinen hahmo on vanha nainen (Sachiko Murase), joka on menettänyt aviomiehensä Nagasakin atomipommi-iskussa. Hän viettää kesää neljän lapsenlapsensa kanssa maaseudulla lähellä Nagasakia, kun Havaijille muuttanut veli ottaa häneen yhteyttä. Veli, joka on tehnyt omaisuuden ananasviljelijänä, tekee kuolemaa ja haluaa tavata naisen viimeisen kerran ennen kuolemaansa. Veljen perhe on amerikkalaistunut minkä vuoksi nainen epäröi, mutta lapsenlapset kuitenkin rohkaisevat häntä lähtemään. Tämä suostuu kuitenkin vasta kun veljenpoika (Richard Gere) lupaa että kunnioittaa tämän surua. Kurosawa käsittelee elokuvassa japanilaisten suhtautumista yhdysvaltalaisiin. Heitä samaan aikaan ihaillaan ja toisaalta heitä kohtaan tunnetaan vihansekaista epäluuloa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sachiko Murase  | … |  Kane, isoäiti   |
|  Richard Gere  | … |  Clark, Kanen veljenpoika   |
|  Hisashi Igawa  | … |  Tadao, Kanen poika   |
|  Narumi Kayashima  | … |  Machiko, Tadaon vaimo   |
|  Tomoko Ohtakara  | … |  Tami, Tadaon tytär   |
|  Hidetaka Yoshioka  | … |  Tateo   |
|  Toshie Negishi  | … |  Yoshie   |
|  Mie Suzuki  | … |  Minako   |
|  Mitsunori Isaki  | … |  Shinjiro   |
|  Chôichorô Kawarazaki  | … |  Noboru   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Söpö: Elokuun rapsodia (1991) Leffatykki.  17.7.2004. Viitattu 22.4.2021.
Rhapsody in August 1991 Letterboxd. Viitattu 22.4.2021. (englanniksi)
Ebert, Roger: Rhapsody in August RogerEbert.com.  21.2.1992. Viitattu 22.4.2021. (englanniksi)
Fernando Guimarães Kevanu

Fernando Guimarães Kevanu (14. elokuuta 1936 – 18. toukokuuta 2022) oli angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. heinäkuuta 1970 ja nimitettiin Ondjivan hiippakunnan piispaksi 30. tammikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alexandre do Nascimento, jota avustivat Manuel Franklin da Costa ja Fortunato Baldelli. Hän siirtyi eläkkeelle marraskuussa 2011.
Fernando Haddad

Fernando Haddad vuonna 2011.
Fernando Haddad (s. 25. tammikuuta 1963 São Paulo, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen poliitikko, joka toimi São Paulon pormestarina vuosina 2013–2017. Hän oli Työväenpuolueen presidenttiehdokas vuoden 2018 vaaleissa, jossa hän hävisi Jair Bolsonarolle.
Eorcenberht

Eorcenberht tai Earconbert (620 tai 625 – 14. heinäkuuta 664) oli Kentin kuningas 640–664. Beda Venerabiliksen mukaan Earconbert nousi valtaistuimelle vuonna 640 isänsä kuningas Eadbaldin kuoltua. Anglosaksien kronikan mukaan Eadbaldia seurasi hänen poikansa Eorcenberht. Bedan mukaan Eorcenberht oli ensimmäinen englantilainen kuningas, joka kielsi kuvainpalvonnan kuningaskunnassaan. Eorcenberht meni naimisiin Itä-Anglian kuninkaan tyttären Seaxburgin kanssa. He saivat neljä lasta:
Ecgberht
Hlothhere
Eorcengota
Eormenhild
Eos (täsmennyssivu)

Eos tarkoittaa seuraavia asioita:
Eos, antiikin kreikan aamuruskon jumalatar
221 Eos, asteroidi
Eos, Vaasassa ilmestyvä ruotsinkielinen lastenlehti
Eos, Turussa vuosina 1854–1866 ilmestynyt lastenlehti
Earth Observing System, NASA:n satelliittiprojekti
Volkswagen Eos, automalli
Mielipidetiedustelussa vaihtoehtoa 'En osaa sanoa.'
Eos on papukaijojen heimoon kuuluvan punalurien lintusuvun tieteellinen nimi.
Canon EOS (Electro-Optical System), Canonin järjestelmäkameroiden sarja
EOS-huulirasva
EOS, lääketieteellisen röntgenkuvantamisen menetelmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Espoon Puhallinorkesteri

Espoon Puhallinorkesteri on suomalainen puhallinorkesteri, jota on vuodesta 1982 alkaen johtanut pasunisti Simo Kanerva. Orkesterin ohjelmisto on monipuolinen ja kattaa runsaasti eri aikakausien musiikkia. Esiintymisiä on ollut Suomessa, Ruotsissa, Virossa, Alankomaissa, Belgiassa, Itävallassa, Unkarissa, Venäjällä ja Espanjassa.
Soukan Puhallinryhmänä vuonna 1972 perustettu orkesteri teki ensiesiintymisensä vuonna 1973 Espoon Leppävaarassa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ernst Bertil Sohlberg

Ernst Bertil Sohlberg (4. kesäkuuta 1891 Hamina – 3. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Sohlbergin vanhemmat olivat eversti Fredrik Andreas 5ohlberg (1864–1916) ja Bertha Viktoria Richter (1864-1921). Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen lakitieteen kandidaatiksi 1916. Sohlberg sai varatuomarin arvon 1919.
Sohlberg oli ulkoasiainhallinnon palveluksessa vuodesta 1919 alkaen. Hän oli ulkoministeriön 2. sihteerinä 1919, lähetystösihteerinä Kööpenhaminassa 1920–1925 ja Berliinissä 1925–1929 sekä ulkoministeriön jaostosihteerinä 1929–1931. Sohlberg toimi sitten lähetystöneuvoksena Pariisissa 1931–1935 ja Haagissa 1935–1939 sekä oli pääkonsulina Aleksandriassa 1939–1942. Hän oli disponibiliteetissa vuodesta 1942 hoitaen virkaa tekevänä ulkoasiainhallinnon virkoja. Sohlberg oli sitten Suomen va. asiainhoitajana Bratislavassa Slovakiassa 1944, ulkoministeriön jaostopäällikkönä 1946–1949, oikeudellisen osaston päällikkönä vuonna 1949, lähetystöneuvoksena Lontoossa 1949–1952 ja Bukarestissa 1952–1954. Hän sai lähetystöneuvoksen arvon 1930. Diplomaattiuransa jälkeen Sohlberg oli tasavallan presidentin kanslian päällikkönä 1954–1958.
Sohlberg oli naimisissa vuodesta 1916 Gerda Ingeborg Roseniuksen (s. 1893) kanssa.
Enter My Silence

| Enter My Silence> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  melodinen death metal
Kotipaikka:  Jyväskylä
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mika Lisitzin, laulu   Tuomas Jäppinen, kitara   Arto Huttunen, kitara   Ville Friman, basso   Teemu Hokkanen, rummut  
Levy-yhtiö:  Mighty Music, 2001   JMT Music, 2006–?  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Enter My Silence on suomalainen melodista death metalia soittava yhtye. Se perustettiin vuonna 1995 Jyväskylässä.
Yhtye toimi aiemmin nimellä Captivity.
Jäsenet

Mika Lisitzin – laulu (2004–)
Tuomas Jäppinen – laulu, kitara (1995–)
Arto Huttunen – kitara (1996-)
Ville Friman – basso (2003–)
Teemu Hokkanen – rummut (1995–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Ville Lapio – basso (2000–2001)
Mikko Kotamäki – laulu (2001–2004)
Diskografia

Remotecontrolled Scythe (2001,  Mighty Music)
Coordinate: D1SA5T3R (2006,  JMT Music)
Sophia's Eye (1999)
Aiheesta muualla

Enter My Silence Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Enter My Silence Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi) (Captivity)
Enter the Gate

| Enter the Gate Narnia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi–lokakuu 2005
 Julkaistu: 23. maaliskuuta 2006
 Tuottaja(t): Carl Johan Grimmark
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 50.14
 Levy-yhtiö:  Massacre Records  Attic Arcade
Narnian muut julkaisut
| The Great Fall 2003 | Enter the Gate 2006 | Decade of Confession 2007 |
Enter the Gate on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2006. Narnia vaihtoi levy-yhtiötä sekä Euroopassa että Japanissa. Levy julkaistiin Japanissa maaliskuussa 2006 ja Euroopassa kuukautta myöhemmin.
Martin Claessonin jätettyä yhtyeen vuonna 2003 Narnia on ollut vailla vakituista kosketinsoittajaa. Kitaristi Carl Johan Grimmark soitti Enter the Gate -levylle myös kosketinsoittimet. Kaikki levyn kappaleet ovat Grimmarkin ja Christian Rivelin säveltämiä ja sanoittamia.
Kappaleet

Into this Game – 4.36
People of the Bloodred Cross – 4.38
Another World – 6.05
Show all the World – 5.10
Enter the Gate – 4.36
Take Me Home – 6.57
This Is My Life – 4.18
Aiming Higher – 5.12
The Man from Nazareth – 8.40
Hymn to the North – 2.49  (vain Japanin painoksessa)
In His Majesty's Service – 3.49  (Bonuskappale)
Show all the World – 5.10  (Dance Remix)
Kokoonpano

Christian Rivel – laulu
Carl Johan Grimmark – kitarat, lap steel, kosketinsoittimet, taustalaulu
Andreas Olsson – basso
Andreas Johansson – rummut, triangeli
+
Mats Levén – taustalaulu
Arvostelut

Angelic Warlord: 95%
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Enter the Gate Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Enter the Gate Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Dingo

| Dingo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Koirat Canis
Laji::  Koira familiaris

Katso myös
   Dingo Wikispeciesissä   Dingo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dingo eli australianvillikoira on Australiassa elävä villikoira. Sen katsotaan yleensä polveutuvan villiintyneistä kesykoirista, jotka esihistorialliset ihmiset toivat Australiaan. Dingon luokittelu on kuitenkin kiistanalaista, ja jotkut tutkijat pitävät dingoa suden alalajina Canis lupus dingo tai jopa omana lajinaan Canis dingo.
Taksonomia

Kuvernööri Arthur Phillipin vuonna 1789 julkaisema piirros dingosta herätti eurooppalaisten eläintieteilijöiden huomion, ja vuonna 1792 Robert Kerr kuvasi dingon tieteelle nimellä Canis antarticus. Toiseksi vanhin nimi, Canis dingo Meyer, 1793, kuitenkin vakiintui käyttöön, ja ICZN hyväksyi sen dingon ensisijaiseksi nimeksi vuonna 1957.
Dingon luokittelu on pitkään ollut kiistan aihe, ja eläintä on pidetty paitsi omana lajinaan Canis dingo, myös suden alalajina Canis lupus dingo ja koiran alalajina Canis familiaris dingo. Lisäksi on esitetty, että dingo ei ansaitse lainkaan omaa tieteellistä nimeä alalajina saati lajina, vaan se on osa samaa taksonia kuin koira (Canis familiaris tai Canis lupus familiaris). Nimistön kiistanalaisuus on johtunut erimielisyyksistä siitä, polveutuuko dingo kesykoirista, ja siitä, mitä nimiä villiintyneistä kesyeläimistä pitäisi käyttää. Geenitutkimukset ovat varmistaneet dingon alkuperän: se polveutuu villiintyneistä kesykoirista. ICZN:n säännökset eivät kuitenkaan ulotu kesytettyihin ja villiintyneisiin eläimiin, jolloin päätös käytetyistä nimistä jää kunkin tahon oman harkinnan varaan. Esimerkiksi Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) koiraeläimiin erikoistunut ryhmä päätti vuonna 2019 seurata nimikäytäntöä, jossa dingot ovat villiintyneinä kesykoiria (Canis familiaris) eivätkä muodosta omaa taksoniaan.
Levinneisyys

Dingo on peräisin Kaakkois-Aasiasta, ja se saapui Australiaan ihmisen mukana noin 5000 vuotta sitten. Aasialaiset merimiehet todennäköisesti toivat sen tullessaan ja käyttivät dingoja apuna metsästyksessä leiriytyessään väliaikaisesti rannikolle. Dingo oli kilpailukykyisempi saalistaja kuin paikalliset pussieläinpedot ja levisi nopeasti koko mantereelle. Vain Tasmanian saarelle se ei päätynyt. Dingo on ympäristöönsä helposti sopeutuva laji, joka viihtyy kaikkialla, missä sillä on ruokaa ja vettä.
Dingokanta kasvoi 1950-luvulle asti, jonka jälkeen niiden määrän on arveltu pysyneen tasaisena.
Levinneisyys > Dingot Australian ulkopuolella

Suppeasti käsitettynä dingo-nimitys viittaa vain Australiassa tavattaviin villikoiriin, jotka polveutuvat sinne noin 5000 vuotta sitten tuoduista koirista. Joissakin yhteyksissä dingo on kuitenkin käsitetty laajemmin, jolloin myös muualla kuin Australiassa on koiria, joita pidetään dingoina. Yksi esimerkki tällaisesta ”dingosta” on laulava uudenguineankoira, jota on joskus pidetty omana lajinaan Canis hallstromi. Esimerkiksi Mammal Species of the World (2005) luokittelee laulavan uudenguineankoiran osaksi dingon alalajia (Canis lupus dingo). Geneettisesti dingo ja laulava uudenguineankoira ovat lähellä toisiaan. Mitokondriaalisen DNA:n perusteella Kaakkois-Australian dingot ovat lähempänä laulavaa uudenguineankoiraa kuin Luoteis-Australian dingoja.
Myös Kaakkois-Aasiassa elää dingomaisia koiria, joita toisinaan pidetään dingoina. Näitä ovat esimerkiksi Thaimaassa yleiset paariakoirat. Dingomaisia koiria on myös muun muassa Filippiineillä, Indonesiassa ja Kiinassa.
Elintavat

Dingo muistuttaa ensimmäisiä koiria mutta käyttäytyy suden lailla. Dingot eivät hauku, vaan ulvovat kuten sudet. Ne myös elävät ja saalistavat laumana, ja koirista poiketen myös uros hoitaa pentuja. Kuten susilla, myös dingonaarailla on vain yksi lisääntymisaika vuodessa.
Elintavat > Lisääntyminen

Dingo synnyttää yhden pentueen vuodessa. Lauman johtajapari pysyttelee yhdessä koko elämänsä ja huolehtii lisääntymisestä. Lauman muut jäsenet auttavat pentujen hoitamisessa. Naaras synnyttää pentunsa maakolossa tai ontossa puunrungossa veden lähellä. Pentuja on 1–10. Kolmiviikkoisina pennut lähtevät pesästä ja tutustuvat lähiympäristöön. Ne ovat luonnostaan uteliaita, kulkevat pitkiäkin matkoja aikuisten mukana ja syövät vanhempien tuomaa kiinteää ravintoa. Pennut itsenäistyvät 4–8 kuukauden iässä. Jos joku muu naaras saa pentuja, johtajanaaras tappaa ne.
Elintavat > Ravinto

Dingoilla on useita pyyntistrategioita. Menetelmä riippuu saaliin koosta. Suuri osa ravinnosta koostuu pienistä pussieläimistä ja jyrsijöistä, nykyään myös kaneista ja lampaan haaskoista. Dingojen määrä Australiassa kasvoi, kun sinne tuotiin lampaita ja kaneja, ja karjalle tehtiin vesikuoppia. Tämä aiheutti sen, että dingot hävittivät alkuperäisiä lajeja. Dingot ovat kuitenkin muutoin hyödyksi, sillä siellä missä on dingoja, on vähän kettuja ja kaneja, jotka ovat alueen vitsaus.
Risteytyminen koiran kanssa

Dingot risteytyvät koirien kanssa. Ellei risteytymistä saada rajoitettua, puhtaat dingot ovat kadonneet vuoteen 2100 mennessä.[lähde? ] Dingoa on myös käytetty 1800-luvulla jalostukseen kahden paimenkoiran kanssa, josta on pitkän jalostuksen seurauksena kehittynyt koirarotu australiankarjakoira. Dingoon australiankarjakoiraa on risteytetty useita kertoja vielä 1900-luvullakin, joten dingon vaikutus on vahva rodussa.
Dingo ja ihminen

Suhtautuminen dingoon vaihtelee: sitä pidetään lampaiden tappajana ja sitä on vainottu pitkään. Vain suojelualueilla se saa elää rauhassa. Dingolauma elää noin 25 neliökilometrin laajuisella alueella, jota se puolustaa muilta laumoilta. Laumassa uroksilla on ylivalta naaraisiin, mutta johtajapari hallitsee muita alempiarvoisia lauman jäseniä. Jotkut Australian alkuasukasheimot pitivät dingoja lemmikkeinä, mutta nykyisin niitä pidetään harvoin seurakoirina.
Eppan an der Weinstraße

| Eppan an der Weinstraße Appiano sulla Strada del Vino |
| --- | --- |
 Eppanin raatihuone St. Michaelissa
 vaakuna
 Eppan an der Weinstraße
 Koordinaatit: 46°27.3′N, 11°15.5′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Etelä-Tiroli
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Pormestari:  Wilfried Trettl
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  59,59 km²
Korkeus:  416 m
Väkiluku (1.1.2021):  14 890
 – Väestötiheys:  250 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  39057, 39050
Suuntanumero(t):  0471
 
 www.eppan.eu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eppan an der Weinstraße (ital. Appiano sulla Strada del Vino) on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa Italiassa. Se sijaitsee noin 45 kilometriä koilliseen Trentosta ja noin 8 kilometriä lounaaseen Bolzanosta (saks. Bozen). Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 14 890 asukasta. Sen pinta-ala on 59,6 neliökilometriä ja asukastiheys 250 as./km². Vuoden 2011 väestönlaskennassa 86,2 prosenttia kunnan asukkaista puhui äidinkielenään saksaa, 13,3 prosenttia italiaa ja 0,5 prosenttia ladinia.
Näkymä Eppaniin. Taustalla näkyy Bolzanon kaupunki.
Kunnan päätajama on St. Michael. Muita taajamia tai kyliä ovat St. Pauls, Girlan, Frangart, Montiggl, Perdonig, Gaid, Missian, Unterrain, Berg ja Gand.
Eppanin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Schloss Sigmundskron eli Sigmundskronin linna.
Hallinto

Pormestarit vuodesta 1952:
Friedrich Dellago: 1952–1977
Erwin Walcher: 1977–1990
Franz Lintner: 1990–2010
Wilfried Trettl: 2010–
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eppan an der Weinstraße Wikimedia Commonsissa
Kunnan viralliset sivut (saksaksi, italiaksi)
Etelä-Tirolin maakunta
Ahrntal |
Aldein |
Algund |
Altrei |
Andrian |
Auer |
Badia |
Barbian |
Bolzano |
Brenner |
Brixen |
Bronzolo |
Bruneck |
Burgstall |
Corvara |
Deutschnofen |
Eppan |
Feldthurns |
Franzensfeste |
Freienfeld |
Gais |
Gargazon |
Glurns |
Graun im Vinschgau |
Gsies |
Hafling |
Innichen |
Jenesien |
Kaltern |
Karneid |
Kastelbell-Tschars |
Kastelruth |
Kiens |
Klausen |
Kuens |
Kurtatsch |
Kurtinig |
Laas |
Laives |
Lajen |
Lana |
Latsch |
Laurein |
La Val |
Lüsen |
Mals |
Mareo |
Margreid |
Marling |
Martell |
Meran |
Mölten |
Montan |
Moos in Passeier |
Mühlbach |
Mühlwald |
Nals |
Naturns |
Natz-Schabs |
Neumarkt |
Niederdorf |
Olang |
Partschins |
Percha |
Pfalzen |
Pfitsch |
Plaus |
Prad |
Prags |
Prettau |
Proveis |
Rasen-Antholz |
Ratschings |
Riffian |
Ritten |
Rodeneck |
Salorno |
San Martin de Tor |
Sand in Taufers |
Santa Cristina Gherdëina |
St. Leonhard in Passeier |
St. Lorenzen |
St. Martin in Passeier |
St. Pankraz |
Sarntal |
Schenna |
Schlanders |
Schluderns |
Schnals |
Sëlva |
Sexten |
Sterzing |
Stilfs |
Taufers im Münstertal |
Terenten |
Terlan |
Tiers |
Tirol |
Tisens |
Toblach |
Tramin |
Truden |
Tscherms |
Ulten |
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix |
Urtijëi |
Vadena |
Vahrn |
Villanders |
Villnöß |
Vintl |
Völs am Schlern |
Vöran |
Waidbruck |
Welsberg-Taisten |
Welschnofen