stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intel 80386

Intel 80386DX
Intel 80386 on Intelin valmistama mikroprosessori. Prosessoria käytettiin useiden henkilökohtaisten tietokoneiden suorittimena vuosina 1986–1994. Kehitysvaiheidensa aikana suorittimen koodinimi oli yksinkertaisesti P3 – kolmannen sukupolven suoritin x86-suoritinperheessä, mutta useimmiten käytettiin viittausta i386. Intelin suunnittelema ja valmistama i386-suoritin julkaistiin vuoden 1985 lokakuussa. Intel päätti olla valmistamatta piiriä ennen sitä, sillä tuotantokulut olisivat olleet liian korkeat. Ensimmäiset toimivat suorittimet toimitettiin asiakkaille vuonna 1986. Emolevyt 386-pohjaisille ratkaisuille olivat hyvin monimutkaisia ja kalliita valmistaa, mutta hinnat laskivat markkinoiden omaksuessa 386:n.
Suoritin oli merkittävä edistysaskel suoritinperheessä, joka alkoi Intel 8086:sta. 80386:n edeltäjä oli 16-bittinen Intel 80286. 80386 sisälsi 32-bittiset rekisterit ja käskyt. 80386 sisälsi muistinhallintayksikön virtuaalimuistin käsittelyyn, jota useat käyttöjärjestelmät käyttävät.
Myöhemmin Intel esitteli 80386SX:n, joka oli halvempi versio i386:sta. SX-mallissa ulkoinen dataväylä oli 16-bittinen ja ulkoinen osoiteväylä oli 24-bittinen. Alkuperäinen 80386 nimettiin samaan aikaan 80386DX:ksi epäselvyyksien välttämiseksi. Kummassakaan versiossa ei ollut mukana matematiikkasuoritinta (80387), vaan se täytyi liittää emolevylle erikseen.
80386SL-mallissa oli ohjain ulkoisesti asennettavalle välimuistille. SL-mallissa oli 16-bittinen ulkoinen dataväylä ja 24-bittinen ulkoinen osoiteväylä. 80386:n rinnalle voitiin asentaa 82385-ohjain välimuistille.
80386 oli tärkeä myös sen takia, että se oli ensimmäinen suoritin, jota valmisti vain yksi yritys. Tämän takia Intel pystyi kontrolloimaan suorittimen valmistusta tarkasti, mikä johti myöhemmin kasvaneisiin voittoihin. Useiden oikeustapausten jälkeen AMD kuitenkin esitteli yhteensopivan Am386-suorittimen maaliskuussa 1991 ja myöhemmin Cyrix toi markkinoille oman Cyrix Cx486-mallinsa, josta julkaistiin erilliset 80386SX:n ja 80386DX:n kanssa yhteensopivat mallit.
Avaruuslennoilla

Prosessoria käyttäviä "kaupan hyllyltä ostettuja" IBM ThinkPad -tietokoneita käytettiin sukkulaohjelmassa tietokoneina ja Kansainvälisellä avaruusasemalla ne ovat yhä käytössä (2011).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intel 80386 Wikimedia Commonsissa
Intelin suorittimet
| --- | --- |
Aikaisemmat:   4004  4040  8008  8080  8085  8086  8088  80186  80188  80286  80386  80486  Pentium  Pentium Pro  Pentium II  Pentium III  Pentium Extreme Edition  Pentium M  Pentium D  Pentium 4 
Nykyiset:   Core  Pentium Dual-Core  Core 2  Celeron  A100  Xeon  Atom  Core i7 
ARM:   XScale  StrongARM 
IA-64:   Itanium  Itanium 2 
RISC:   i860  i960 
Muut:   iAPX 432 
GPU:   Intel GMA  Intel HD Graphics  Intel Iris Graphics
Jacob Lundh

Jacob Lundh (huhtikuu 1737 Viipuri − 11. joulukuuta 1808 Johannes) oli Vanhan Suomen huomattavimpia lasitehtailijoita ja Viipurin suurimpia liikemiehiä 1700-luvun lopussa.
Lundhin isä oli kielenkääntäjä Jacob Lund ja puoliso Anna Catharina Löfberg. Lundhin vanhemmat lienevät olleet Nevanlinnan pakolaisia. Hänen Johanneksen Kukkolaan vuonna 1773 perustamansa tehdas oli ensimmäisiä Vanhan Suomen alueelle rakennettuja varsinkin Pietarin markkinoille tähdänneitä lasialan yrityksiä. Tehdas valmisti aluksi lähinnä ikkunalasia. Lundh perusti myös toisen lasitehtaan Rokkalankosken rannalle 1788 ja rakennutti siihen lasihiomon. Jo sitä ennen vuosina 1781 ja 1782 hän perusti Hiitolan Siisiönmäkeen kaksi sahalaitosta. Koska kalliimman erikoisikkunalasin kysyntä ei kasvanut odotetusti, Lundh laajensi lasialan toimintaansa peililasien valmistukseen 1794−1795. Uuteen tehtaaseen kuului peililasin valmistuksen ohella lasihiomo, jossa oli neljä vesivoimakäyttöistä hiomokonetta, kuusitoista hiomapöytää ja lasikiillottamo. Siitä muodostui Rokkalan peilitehtaana tunnettu tuotantolaitos. Lundh oli myös suurkauppias Viipurissa, joka omisti kaupungissa kaksi isoa kivitaloa, kahdeksan krouvia ja olutpanimon sekä muun muassa urakoi 1786−1788 kaupunkiin ortodoksisen Kristuksen Kirkastuksen kirkon ja 1795−1797 rakennetun Viipurin uuden kaupungintalon. Hän oli myös osakkaana neljässä eri sahassa. Vuonna 1789 keisari Paavali I lahjoitti Ludhille 39 tilaa, yhteensä 15 manttaalia, hänen tehtaidensa ympäristöstä. Lundhin menestyksekkäät liiketoimet ajautuivat kuitenkin lopulta ongelmiin ja hänen sairastuttuaan 1808 koko omaisuus määrättiin takavarikkoon. Lundhin kuoltua saman vuoden lopulla lasitehtaalle ei saatu uutta omistajaa, vaan se toimi keisarillisen kabinetin ohjauksessa seuraavat 45 vuotta.
Dayton

| Dayton |
| --- | --- |
 Daytonin siluettia

 Koordinaatit: 39°45′32″N, 84°11′30″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Ohio
Piirikunta:  Montgomery
Hallinto:  
 – Pormestari:  Nan Whaley
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  146,3 km²
 – Maa:  144,1 km²
 – Josta vettä:  2,2 km² (1,5 %)
Korkeus:  225 m
Väkiluku (2010):  141 527
 – Väestötiheys:  967,4 as./km²
 – Metropolialue:  1 073 513
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Motto::  Birthplace of Aviation
 
 http://www.cityofdayton.org/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dayton on kaupunki Yhdysvaltojen Ohion osavaltiossa. Vuonna 2010 tehdyn väestönlaskennan mukaan siellä oli 141 527 asukasta ja se oli Ohion kuudenneksi suurin kaupunki. Dayton sijaitsee Miamijoen keskijuoksulla, ja kaupunki perustettiin 1700-luvun lopussa alavalle ja viljavalle jokiseudulle, joka kärsii kuitenkin usein tulvista. Vuoden 1913 tulvan jälkeen kaupungin valmiutta tulviin parannettiin.
Dayton oli 1800-luvun lopulla Ohion merkittävimpiä teollisuuskaupunkeja, ja vuonna 1900 kaupungissa tehtiin enemmän patenttihakemuksia asukasta kohden kuin missään muussa Yhdysvaltain kaupungissa. Daytonissa asuivat vuosisadan vaihteessa muun muassa lentokoneiden kehittäjät Wrightin veljekset ja kassakoneyritys NCR Corporationin perustanut John Henry Patterson. Teollisuus on kuitenkin siirtynyt 1970-luvun jälkeen kaupungista, mutta erityisesti 1990-luvun jälkeen talous on alkanut keskittyä enemmän opetus- ja terveyspalveluihin. Alueen isoin työllistäjä on kuitenkin Wright-Pattersonin lentotukikohta. Daytonin asukasluku on romahtanut 1960-luvun jälkeen, sillä asukkaita on peräti 46,1 prosenttia vähemmän kuin vuonna 1960.
Maantiede

Dayton sijaitsee Miamijoen keskijuoksulla, ja kaupungin alueella Mad River, Stillwater ja Wolf Creek laskevat Miamiin. Kaupunki on rakennettu lähes tasaiselle tasangolle, joka on 15–30 metriä alempana kuin ympäröivä maaseutu. Daytonin pinta-ala on noin 146,3 neliökilometriä. Siitä vettä on noin 2,2 neliökilometriä. Daytonin kansainvälinen lentoasema kuuluu Daytonin kaupunkiin, mutta se on erillään muusta kaupungista. Pääosa aseman alueesta liitettiin Daytoniin vuonna 1980.
Daytonissa vallitsee mannerilmasto, ja siihen vaikuttaa luonnollisten esteiden puuttuminen. Tästä syystä kaupunki ei ole suojassa kesäisin kuumalta tai talvisin kylmältä ilmalta: talvet ovatkin kylmiä ja kesät lämpimiä. Tammikuu on kylmin kuukausi, jolloin keskilämpötila on −2 astetta, ja heinäkuun keskilämpötila on 26 astetta. Loppukeväästä ja alkukesästä tulee eniten sateita. Vuotuinen sadanta on noin 997 millimetriä.
Historia > Perustaminen

Daytonin sijainti Mad Riverin ja Miamijoen risteyskohdassa oli jo ennen kaupungin perustamista tunnettu läpikulkureitti. Sitä käyttivät monet intiaanit ja tutkimusmatkailijat. Yhdysvaltain vapaussodan veteraanit Arthur St. Clair, James Wilkinson, Israel Ludlow ja Jonathan Dayton ostivat John Cleves Symmesilta noin 240 neliökilometriä maata alueelta. Ludlow mittasi maata marraskuussa 1795, ja ensimmäiset uudisasukkaat lähtivät Cincinnatista seuraavana keväänä. Intiaanit varoittivat uusia asukkaita jokiristeyksen tulvista, mutta tasainen ja viljava maa, jossa oli lisäksi tarjolla hyvin puutavaraa, vaikutti kuitenkin sopivalta paikalta asettua.
Daytonista tehtiin Montgomeryn piirikunnan pääkaupunki, kun Ohiosta tuli osavaltio 1803. Dayton alkoi kasvaa kuitenkin vasta vuoden 1812 sodan aikana ja sen jälkeen, sillä kaupunki oli yhdysvaltalaisten hyökkäysten tukikohtana. Sodan jälkeen Daytonissa aukesi muutamia teollisuusyrityksiä, pankkeja ja muita yrityksiä. Miamin ja Erien kanava valmistui 1829, ja se yhdisti Daytonin Cincinnatiin ja avusti kaupungin kasvussa. Uudet liikenneyhteydet toivat Daytoniin vuonna 1840 arviolta 100 000 ihmistä kuuntelemaan whig-puolueen presidenttiehdokasta William Henry Harrisonia. Kaupungissa oli tuolloin hieman yli 6 000 asukasta.
Historia > Teollistumisesta nykyaikaan

Yhdysvaltain sisällissodan aikana Dayton oli hallituksen vastaisen Copperhead-liikkeen keskus. Liikettä johti paikallinen poliitikko Clement Vallandigham. Kaupungissa tapahtuneiden mellakoiden jälkeen Vallandigham karkotettiin toukokuussa 1863 Pohjoisvaltioista. Sota-aika kuitenkin auttoi kaupungin teollisuutta, ja maatalouskoneet ja junanvaunut olivat keskeisimpiä tuotteita. Kaupungin väkiluku oli 1870-luvulle tultaessa kasvanut noin 30 000:een.
Dayton teollistui huomattavasti 1800-luvun lopulla, ja teollistumista tukivat useat uudet sanomalehdet. Kaupungin ”kukoistusajan” käynnisti liikemies John Henry Patterson, joka osti vuonna 1884 James Rittyn kassakoneyrityksen ja oli perustamassa siitä nykyistä NCR Corporationia. Daytonilaiset Wrightin veljekset opiskelivat paikalliskirjastossa aerodynamiikkaa, kokeilivat leijoja ja rakensivat ensimmäisen tuulitunnelin. He tekivät ilmailuhistoriaa joulukuussa 1903, kun he tekivät Pohjois-Carolinassa ensimmäisen onnistuneen lennon. National Cash Registerissa uransa aloittanut Charles Kettering oli puolestaan myöhemmin General Motorsin tytäryhtiöksi siirtyneen Delco Electronicsin perustaja. Kettering teki itse monia autoiluun liittyviä mullistavia keksintöjä.
Tulvat olivat aina vaivanneet Daytonia, mutta maaliskuussa 1913 Miamijoki tulvi ennätyksellisesti. Viisi päivää kestäneiden rankkasateiden jälkeen joen mutainen vesi ylitti rantavallit. Tulva kesti kolme päivää, tappoi 361 ihmistä ja aiheutti yli 100 miljoonan dollarin vahingot. Tulvan jälkeen Daytonissa haluttiin päästä tulvista eroon, ja Arthur Ernest Morgan palkattiin kehittämään suunnitelma. Vuonna 1915 perustettiin Miami Conservancy District -virasto ja tammikuun alussa 1918 aloitettiin lopulta 32 miljoonaa dollaria maksaneet jokilaakson kunnostustyöt.
Toinen maailmansota toi vaurautta Daytoniin, kun kaupungissa valmistettiin sotavarusteita. Sodan jälkeen 1950- ja 1960-luvuilla Dayton koki samantapaisen kohtalon kuin monet muutkin Yhdysvaltain suuret kaupungit: ihmiset alkoivat muuttaa esikaupunkialueille ja keskusta-alueet alkoivat ränsistyä. Kaupungissa oli mellakoita 1960-luvun lopulla. Kaupungin väkiluku on laskenut 262 332 (1960) asukkaasta 141 527 asukkaaseen (2010). Daytonissa tehtiin 1900-luvun alussa Yhdysvaltain eniten patenttihakemuksia asukaslukua kohti, ja toisen maailmansodan jälkeen kaupungissa oli peräti kuuden Fortune 500 -listan yrityksen kotipaikka. Kaupunki on menettänyt 1970-luvun alun jälkeen muutamia kymmeniätuhansia teollisuustyöpaikkoja. Daytonin alueen talous on kuitenkin kehittynyt palveluiden suuntaan, ja kaupunkiin on tullut runsaasti erityisesti terveysalan toimijoita.
Daytonin rauhanneuvottelut entisten Jugoslavian valtioiden kesken käytiin kaupungissa 1995. Niihin päättyi Bosnian sota.
Hallinto

Daytonin johdossa on valtuuskunta, johon kuuluu pormestari ja neljä neljäksi vuodeksi valittua valtuutettua. Valtuuskunta päättää kaupungin politiikasta ja nimittää erikseen kaupungin hallintojohtajan (”city manager”). Dayton otti vuonna 1913 ensimmäisenä Yhdysvaltain kaupunkina ”city manager” -hallintomuodon käyttöönsä. Neljävuotisen kauden pormestarina aloitti vuonna 2014 Nan Whaley. Dayton on lisäksi Montgomeryn piirikunnan hallintokeskus.
Talous ja liikenne

Daytonin taloudessa vaikuttavat selvästi tuotantoteollisuus, tukkukauppa, vähittäiskauppa ja palvelualat. Opetus- ja terveyspalvelut ovat olleet selvässä kasvussa 1990-luvun lopulta lähtien. Daytonin metropolialueella on noin 35 korkeakoulutusta tarjoavaa oppilaitosta, ja ne tuovat alueelle paljon työpaikkoja. Daytonin alueen suurin työnantaja on kuitenkin Wright-Pattersonin lentotukikohta. Toiseksi suurin työnantaja on Premier Health Partners, ja suurimmat yritykset ovat kauppaketju Kroger ja tietokoneyhtiö LexisNexis.
Daytonin kansainvälinen lentoasema kuljettaa kaupunkiin ilmamatkustajia, ja Interstate 70 ja 75 ovat tärkeimmät kaupunkiin johtavat tiet. Vuonna 2012 lentoasemaa käytti seitsemän lentoyhtiötä ja sitä kautta kulki noin 2,6 miljoonaa matkustajaa. Paikallista linja-autoliikennettä Daytonin alueella hoitaa Greater Dayton Regional Transit Authority. Lisäksi kaupungissa on yksi Yhdysvaltain viimeisistä jäljelläolevista johdinautoverkostoista.
Väestö

Daytonissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 141 527 asukasta. Asukasluku oli vähentynyt vuodesta 2000 peräti 14,83 prosenttia. Daytonin väkiluku on ollut 1950-luvun jälkeen laskussa, ja enimmillään kaupungissa oli vuoden 1960 väestönlaskennassa 262 332 asukasta. Siitä asukasluku on vähentynyt 46,1 prosenttia. Daytonia ympäröi metropolialue, jossa oli 841 502 asukasta vuonna 2010. Daytonissa asui vielä 1930-luvulla lähes 74 prosenttia Mongomeryn piirikunnan väestöstä, mutta vuonna 2010 alle 20 prosenttia metropolialueen väestöstä asui Daytonissa.
Daytonin julkisessa koulujärjestelmässä on 30 koulua ja yli 14 500 oppilasta. Daytonin ympäristössä on 26 yliopistoa ja korkeakoulua. Niistä suurimmat ovat Wrightin osavaltionyliopisto ja Daytonin yliopisto, joka on Ohion suurin yksityinen yliopisto. Aivan Daytonin keskustassa sijaitseva Sinclair Community College on Yhdysvaltain suurimpia kaksivuotisia collegeja.
Kulttuuri

Daytonin kulttuurielämää tukee vuonna 1986 perustettu The Arts Center Foundation -säätiö. Kaupungissa on esimerkiksi National Register of Historic Places -listalle valittu Victoria Theatre, joka on restauroitu moderniksi esittävien taiteiden keskukseksi. Victoria Theatre Associationilla on vuodessa noin 400 näytöstä, ja se ylläpitää Victoria Theatren lisäksi kahta muuta kulttuurirakennusta. Kaupungissa on myös vuonna 1933 perustettu ammattimainen 83 soittajan filharmoninen orkesteri ja Jeraldyne Blundenin vuonna 1968 perustama tanssiseurue Dayton Contemporary Dance Company, joka on yksi harvoista maailmanlaajuisesti tunnetuista yhdysvaltalaisista tanssiseurueista, joka ei ole kotoisin maan miljoonakaupungeista.
Dayton Daily News on päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Sen lisäksi kaupungissa ilmestyy useita kaupunkilehtiä ja oppilaitosten julkaisuja. Kaupungissa on lisäksi useita televisio- ja radiokanavia.
Urheilu

Daytonissa on pelannut muutamia ammattilaisurheilujoukkueita. Baseballin farmisarjoissa on pelannut Dayton Dragons ja jääkiekon farmisarjoissa Dayton Bombers. Niiden lisäksi yliopistoilla on omia urheilujoukkueita. Daytonin yliopiston Dayton Flyers on menestynyt erityisesti koripallossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dayton Wikivoyagessa (englanniksi)
Ohion osavaltio
| --- | --- |
Alueita:   Alleghenyn laakio  Bluegrass  Connecticut Western Reserve  Eriejärvi  Great Black Swamp  Ohio-joki 
Piirikunnat:   Adams  Allen  Ashland  Ashtabula  Athens  Auglaize  Belmont  Brown  Butler  Carroll  Champaign  Clark  Clermont  Clinton  Columbiana  Coshocton  Crawford  Cuyahoga  Darke  Defiance  Delaware  Erie  Fairfield  Fayette  Franklin  Fulton  Gallia  Geauga  Greene  Guernsey  Hamilton  Hancock  Hardin  Harrison  Henry  Highland  Hocking  Holmes  Huron  Jackson  Jefferson  Knox  Lake  Lawrence  Licking  Logan  Lorain  Lucas  Madison  Mahoning  Marion  Medina  Meigs  Mercer  Miami  Monroe  Montgomery  Morgan  Morrow  Muskingum  Noble  Ottawa  Paulding  Perry  Pickaway  Pike  Portage  Preble  Putnam  Richland  Ross  Sandusky  Scioto  Seneca  Shelby  Stark  Summit  Trumbull  Tuscarawas  Union  Van Wert  Vinton  Warren  Washington  Wayne  Williams  Wood  Wyandot 
Kaupungit (suurimmat):   Akron  Ashtabula  Canton  Cincinnati  Cleveland  Columbus (pääkaupunki)  Cuyahoga Falls  Dayton  Elyria  Hamilton  Kettering  Lakewood  Lorain  Mansfield  Mentor  Middletown  Parma  Springfield  Toledo  Youngstown 
Daytonin keskusta-aluetta ilmakuvassa.
Dayton vuonna 1870.
Daytonin tulva 1913.
Wright Model CH Miamijoella Daytonissa vuonna 1913.
Daytonin rauhansopimuksen allekirjoitustilaisuutta.
Daytonin johdinautoliikennettä.
Daytonin yliopiston rakennuksia.
Victoria Theatre.
Dayton Flyersin koripallo-ottelu.
Intel 8086

Intel 8086
Intel 8086 (eräissä Intelin omissa teksteissä iAPX 86) on Intelin vuonna 1978 kehittämä mikroprosessori. 8086 käyttää sisäisesti 16-bittistä tekniikkaa ja siinä on 16-bittinen oheislaiteväylä. 8086 oli ensimmäinen x86-arkkitehtuurin suoritin. Se suunniteltiin edeltäjänsä Intel 8080:n pohjalta, jonka assembly-kielinen lähdekoodi voitiin pienellä vaivalla muuttaa 8086:lle.
Intel 8086:n kellotaajuudet olivat välillä 5 MHz ja 10 MHz.
8086 ei tukenut liukulukumatematiikkaa vaan siihen tarvittiin erillinen lisäprosessori. Yleisin oli Intel 8087, mutta myös Weitek tarjosi omaa malliaan eri käskykannalla.
NEC kloonasi 8086:n ja tuotti NEC V20-, V25- ja V30 -malleja.
8086:n kehityksen lähtökohtana oli Datapoint 2200 -tietokone/pääte. Laite oli suunniteltu ennen mikroprosessoria, joten suoritin on toteutettu TTL-logiikkapiireillä. Datapoint pyysi Inteliä ja Texas Instrumentsia toteuttamaan koko piirilevyn yhdellä mikropiirillä. Datapoint 2200:n arkkitehtuurin mukaan TI toteutti TMX 1795 -suorittimen vuonna 1971 ja Intel 8008 -suorittimen vuonna 1972. Datapoint kuitenkin hylkäsi molemmat toteutukset. TI ei löytänyt omalle suorittimilleen käyttöä, mutta Intel päätti myydä 8008:ta. 8008:n seuraajia olivat 8080 (1974) ja 8085 (1976). Intel päätti 1975 kehittää uuden 8800-suorittimen 1980-luvun vaatimuksia vastaamaan. Projektista tuli liian kunnianhimoinen ja monimutkainen ja se viivästyi. Tämän vuoksi Intel kehitti pikaisesti 16-bittisen 8086:n 8080:n pohjalta.
Säästääkseen kustannuksia Intel kehitti prosessorista myös 8-bittisellä ulkoisella väylällä varustetun version, jolle annettiin nimeksi Intel 8088. IBM valitsi 8088-prosessorin IBM PC -tietokoneensa suorittimeksi, josta juontaa suoritinperheen yleisyys.
Ominaisuudet

Prosessorin ohjelmointi on melko monimutkaista. Siinä on neljä melkein yleiskäyttöistä 16-bittistä rekisteriä ja neljä indeksirekisteriä, joista yksi varataan pinorekisteriksi. Monet käskyt toimivat jonkun tietyn rekisterin kanssa, mikä vaikeuttaa rekisterien varausta. Yksi konekielikäsky vie 1–6 tavua.
8086 on aikaisekseen monimutkainen mikroprosessori ja sisältää 29 000 transistoria. 16-bittinen ALU tukee aritmeettisia, boolelaisia loogisia operaatioita ja bittien siirtoja tavussa. ALU ei toteuta kerto- tai jakolaskua, vaan nämä tapahtuvat mikrokoodilla bittisiirtojen ja lisäysten/vähennysten avulla, ja ovat hitaita. Suorittimen mikrokoodi vie suuren osan suorittimen pinta-alasta mutta mahdollistaa suorittimen suhteellisen monimutkaiset ominaisuudet kuten merkkijonojen kopioinnin.
8086:n suunnittelu osui aikaan, jolloin RAM-muistin nopeus oli jäämässä suorittimien jälkeen. 8086 on mahdollisesti ensimmäinen mikroprosessori, jossa käskyt haetaan muistista etukäteen ennen niiden suoritusta (prefetch). 8086 sisältää 6 tavun esihakupuskurin (8 bitin muistiväylällä varustetussa 8088:ssa 4 tavua), mikä riitti parantamaan suorittimen suorituskykyä 50 %. Ominaisuus on toteutettu rengaspuskurina ja se hyödyntää myös suorittimen ohjelmalaskuria, jonka arvosta vähennetään tarvittaessa puskurissa olevien tavujen määrä esimerkiksi suhteellisia hyppykäskyjä käytettäessä tai aliohjelmakutsun paluuosoitetta tarvittaessa. Hyppykäskyn yhteydessä esihakupuskuri tyhjennetään. Tämä monimutkaisti huomattavasti myös suorittimen muistinkäsittelyä, sillä käskyjen lataus kilpailee ohjelman suorittamien muistihakujen kanssa. Suunnittelijat jakoivat suorittimen kahteen osaan, joista Bus Interface Unit (BIU) suorittaa muistihaut ja Execution Unit (EU) suorittaa konekielikäskyjä.
Yksi haasteista on, kuinka 16-bittisillä rekistereillä voi käsitellä enemmän kuin 64 kilotavua muistia.
Suoritin käyttää segmentoitua muistiavaruutta.
Suorittimen 20-bittinen osoiteavaruus on toteutettu siten, että neljä erillistä segmenttirekisteriä osoittaa 64 kilotavun data-, ohjelmakoodi-, pino-, tai ekstrasegmentin alkuosoitteen 16 tavun tarkkuudella. Indeksirekisterillä puolestaan osoitetaan 64 kilotavua dataa, ohjelmakoodia tai pinoa segmentin sisältä. Muistiosoite saadaan kertomalla segmenttirekisteri 16:lla ja lisäämällä siihen indeksirekisteri. Tämä mahdollistaa osoitettavan muistin määräksi yhden megatavun + 64 kilotavua − 16 tavua. Yhtä muistiosoitetta voi osoittaa jopa 4 096:lla rekisterien yhdistelmällä. Muistiosoitteiden laskenta on toteutettu omalla yhteenlaskupiirillään, joten se ei kuormita suorittimen ALU-yksikköä.
Muistinhallintaa parannettiin 8086:n seuraajissa Intel 80286:ssa ja Intel 80386:ssa, jotka tarjosivat käyttöön lineaarisen (segmentoimattoman) muistimallin ja muistinsuojauksen. Kuitenkin alkuperäiset 8086:n rajoitukset vaikuttivat pitkälle 1990-luvun puoliväliin ja sen jälkeen, koska kaikki MS-DOSin ohjelmat käyttivät uudemmissakin koneissa 8086-yhteensopivaa tilaa. Tästä johtui myös DOSin kuuluisa 640 kilotavun muistirajoitus (DOS antoi osan 1 MB:n muistiavaruudesta oheislaitteiden käyttöön).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intel 8086 Wikimedia Commonsissa
Intelin suorittimet
| --- | --- |
Aikaisemmat:   4004  4040  8008  8080  8085  8086  8088  80186  80188  80286  80386  80486  Pentium  Pentium Pro  Pentium II  Pentium III  Pentium Extreme Edition  Pentium M  Pentium D  Pentium 4 
Nykyiset:   Core  Pentium Dual-Core  Core 2  Celeron  A100  Xeon  Atom  Core i7 
ARM:   XScale  StrongARM 
IA-64:   Itanium  Itanium 2 
RISC:   i860  i960 
Muut:   iAPX 432 
GPU:   Intel GMA  Intel HD Graphics  Intel Iris Graphics
Dana Andrews

Dana Andrews elokuvassa Laura.
Carver Dana Andrews (1. tammikuuta 1909 Covington County, Mississippi – 17. joulukuuta 1992 Los Alamitos, Kalifornia)  oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä, joka näytteli noin sadassa elokuvassa. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluu pääosa etsivä McPhersonina Otto Premingerin film noir -klassikossa Laura (1944).
Ura

Andrews aloitti elokuvauransa 1940-luvun alussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Lännen mies (The Westerner, 1940), Laura (1944), Kevättä ilmassa (State Fair, 1945), Parhaat vuodet (The Best Years of Our Lives, 1946), Norsupolku (Elephant Walk, 1954), Huulipunamurhaaja (While the City Sleeps, 1956) ja Viimeinen valtias (The Last Tycoon, 1976). Elokuvien lisäksi hän näytteli myös televisiossa.
Vuosina 1952–1954 Andrews oli päätähtenä kommunisminvastaisessa radion jännityssarjassa I Was a Communist for the FBI.
Yksityiselämä

Hän oli kolmas lapsi yhdeksänlapsisessa perheessä. Näyttelijä Steve Forrest on hänen pikkuveljensä.
1970-luvun alussa Andrews oli ensimmäisiä julkisuuden henkilöitä, jotka kertoivat avoimesti alkoholismistaan ja käynneistään AA:ssa.
Andrews meni naimisiin Janet Murrayn kanssa uudenvuodenaattona 1932 ja leskeytyi 1935 Janetin kuollessa. Avioliitosta syntyi yksi lapsi, David, josta tuli muusikko ja joka kuoli aivoverenvuotoon 1964. Hän meni naimisiin Mary Toddin kanssa 17. marraskuuta 1939 ja tämä avioliitto kesti aina hänen kuolemaansa asti. Heillä oli kolme lasta; Katharine (s. 1942), Stephen (s. 1944) ja Susan (s. 1948).
Viimeiset elinvuotensa Andrews kärsi Alzheimerin taudista. Hän kuoli 1992 sydänsairauteen ja keuhkokuumeeseen. Hän oli kuollessaan 83-vuotias.