stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pierre Bourdieu
Teoksia > Suomennetut teokset

Bourdieu, Pierre: Sosiologian kysymyksiä.  (Alkuteos: Questions de sociologie, 1980)  Suomentanut J. P. Roos. Tampere:  Vastapaino, 1985.  ISBN 951-9066-11-X
Bourdieu, Pierre & Wacquant, Loïc J. D.: Refleksiiviseen sosiologiaan: Tutkimus, käytäntö ja yhteiskunta.  (Alkuteos: Invitation to reflexive sosiology, 1992.)  Suomentanut Ari Antikainen ym. Joensuu:  Joensuu University Press, 1995.  ISBN 952-9800-00-2
Bourdieu, Pierre & Haacke, Hans: Ajatusten vapaakauppaa.  (Alkuteos: Libre-échange, 1994. Suomennoksen esipuhe: Kaija Kaitavuori ja Rolf Büchi)  Suomentanut Kaija Kaitavuori, Rolf Büchi ja Leena Nieminen.. Helsinki:  Taide, 1997.  ISBN 951-608-024-3
Bourdieu, Pierre: Järjen käytännöllisyys: Toiminnan teorian lähtökohtia.  (Alkuteos: Raisons pratiques: Sur la théorie de l’action, 1994)  Suomentanut Mika Siimes. Tampere:  Vastapaino, 1998.  ISBN 951-768-011-2
Bourdieu, Pierre: Televisiosta.  (Alkuteos: Sur la télévision, 1996)  Suomentanut Tiina Arppe. Helsingissä:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15901-1
Bourdieu, Pierre: Vastatulet: Ohjeita uusliberalismin vastaiseen taisteluun.  (Alkuteos: Contre-feux: Propos pour servir à la résistance contre l'invasion néo-libérale, 1998)  Suomentanut Tiina Arppe. Helsingissä:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15974-7
Kirjallisuutta

Gorski, Philip S. (toim.): Bourdieu and Historical Analysis.  Durham:  Duke University Press, 2013.  ISBN 978-0-8223-5255-6
Aiheesta muualla

HyperBourdieu@WorldCatalogue (englanniksi)
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Anssi Kasitonni

| Anssi Kasitonni |
| --- | --- |
 Anssi Kasitonni vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1978 Vilppula, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Taiteilija
Salanimi:  Anssi Kasitonni ja Anssi 8000
Ala:  Kuvanveisto, videotaide
Palkinnot
 Ars Fennica 2011 
Anssi Kasitonni (oik. Anssi Heinonen, s. 1978 Vilppula) on suomalainen monialataiteilija, jonka taiteessa yhdistyvät alakulttuuri, vakavat aiheet, huumori ja populaarikulttuuri. Hänen tuotantonsa sisältää muun muassa monenlaisin tekniikoin toteutettuja veistoksia sekä lyhytelokuvia.
Kasitonnille myönnettiin vuoden 2011 Ars Fennica -palkinto.
Autoilukulttuurilla on rosoisuuden ja tarkoituksellisen kotikutoisuuden ohella ollut keskeinen rooli Kasitonnin tuotannossa. Teoksissa on ollut rekkoja, moottoripyöriä ja amerikanrautoja - kuten pahvista tehty Plymouth 68 Mäntän kuvataideviikoilla 2010. Autoiluaiheisia yksityisnäyttelyitä on ollut Nopeusennätyksiä Helsingin Taidehallissa vuonna 2022 ja Musta Viiva Mobiliassa Kangasalla vuonna 2023.
Anssi Kasitonni: Suomen tuntemattomin runoilija, Joensuun Penttilänranta 2013.
Kasitonni opiskeli Lahden Taideinstituutissa. Kasitonni on kotoisin Vilppulasta ja asuu Sahalahdella (nyk. Kangasala). Kasitonnin Ars Fennica -näyttely oli Amos Andersonin taidemuseossa. Hänellä on ollut näyttelyitä myös Kimmo Pyykkö -museossa, Galleria Sculptorissa ja  Galleria Titanikissa.
Kasitonnin töitä oli Nuorten näyttelyssä vuosina 2003 ja 2001 sekä Turku Biennaalissa 2005. Hänen teoksiaan on Kiasman, Tampereen taidemuseon ja Helsingin taidemuseon kokoelmissa.
Kasitonni tekee musiikkia yhdessä vaimonsa Maria Stereon kanssa yhtyenimellä Stereo 8000 (aiemmin Anssi 8000 & Maria Stereo).
Hän toimi Mäntän kuvataideviikkojen kesän 2016 näyttelykuraattorina. Hänelle myönnettiin vuonna 2016 Valtion viisivuotinen apuraha.
Julkiset teokset

Spektri, Vatialan koulu, Kangasala 2020
Epifania De Liberace, Stadin aikuisopisto, Helsinki 2018
Easy Rider, valtiovarainministeriö, Helsinki 2013
Vilppulan luominen, pronssi, Vilppula 100 vuotta 2013
Suomen tuntemattomin runoilija pronssi, Joensuu 2013
Vastaheitto, Kangasalan kirjasto 2012
Rock music, metallivalu, Naistenmatkan koulu, Pirkkala 2005
Kavereiden uudet hommat, valuhartsi, Vallilan ammattikoulu, Helsinki 2004
Palkintoja

Kipinä-talo, Hyvinkää, 1. sija julkisen taiteen kilpailu 2020
Fenaco lyhytelokuvafestivaali 1. sija, kokeellinen sarja, Peru 2013
Penttilänranta Joensuu, 1. sija, julkisen teoksen kutsukilpailu 2012
Ars Fennica -palkinto 2011
Vuoden kulttuuriteko, Pirkanmaan taidetoimikunta, 2010
Raimo Utriaisen taidesäätiö 2005
Mäntän kuvataideviikot, yleisön suosikki 2003
Wäinö Aaltosen seuran nuori taiteilija -palkinto 2003
Diskografia

Anssi 8000: Sahalahti shakedown, EP, Musapojat Records 2005
Anssi 8000: Kyklops, maxi-ep, Musapojat Records 2006
Anssi 8000: Svesse, maxi-ep, Squashimodo Records 2006
Anssi 8000: Kyklops vs. Svesse albumi, Bone Voyage 2007
Anssi 8000 & Maria Stereo: Feel like surfing, 12" EP, Bone Voyage 2008
Anssi 8000 & Maria Stereo: Duel, albumi, Bone Voyage 2008
Stereo 8000: Stereo 8000, albumi, Bone Voyage 2014
Aiheesta muualla

Anssi Kasitonnin sivusto
Ars Fennican sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Anssi Kasitonni Ylen Aamu-tv:ssä (Arkistoitu – Internet Archive)
Anssi Kasitonni Kansallisgallerian kokoelmissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Berdaq

Berdaq uzbekistanilaisessa postimerkissä.
Berdaq Ǵarǵabay ulı (9. marraskuuta 1827 Quwlıkólin kylä nykyisessä Moynaqin piirissä – joulukuu 1900) oli karakalpakkilainen runoilija. Häntä pidetään karakalpakinkielisen kirjallisuuden perustanlaskijana.
Berdaq syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän kuului vaikutusvaltaiseen ja arvostettuun sukuun, ja hänen isänsä oli lukutaitoinen. Berdaq opiskeli madrasassa ja tutustui itsenäisesti runouteen, kansansa historiaan ja suulliseen kansanperinteeseen. Hän tuli tunnetuksi runoilijana ja kansanperinteen esittäjänä jo alle kaksikymppisenä.
Berdaqin tuotanto käsittää lyyrisiä, eeppisiä ja satiirisia runoja. Hän kuvaa niissä kansansa historiaa ja arkielämää sekä arvostelee yhteiskunnallisia epäkohtia. Runoilijan mukaan on nimetty Karakalpakstanin akateeminen musiikkiteatteri ja muita kohteita.
Deep Sea Diver

| Deep Sea Diver Juice Leskinen Grand Slam |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1983
 Julkaistu: 1983
 Tyylilaji: rock
 Levymerkki: Johanna
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Juice Leskisen muut julkaisut
| Sivilisaatio 1982 | Deep Sea Diver 1983 | Boogieteorian alkeet peruskoulun ala-astetta varten, lyhyt oppimäärä 1983 |
Deep Sea Diver on Juice Leskinen Grand Slam -yhtyeen järjestyksessään toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1983. Kyseessä on mini-LP, joka sisältää kuusi Leskisen tunnettua kappaletta englannin kielellä. Levyn piti alun perin mainostaa Juice Leskisen musiikkia ulkomailla, mutta levyn tekemiseen upposi sen verran rahaa, että sitä alettiin myydä Suomessakin. Kyseisestä levystä ei ole tehty CD-versiota, mutta kappaleet on julkaistu Leskisen Masters-kokoelmalla sekä Syksyn sävel – Kaikki singlet 1974–2004 -CD-boksissa.
Kappalelista

A-puoli
15th Night (Viidestoista yö) – 3.57
You Never Get Out of This Life Alive (Ei elämästä selviä hengissä) – 2.23
Symptoms of Poisoning (Myrkytyksen oireet) – 3.54
B-puoli
Rock’n Roll’n Blues’n Jazz – 2.58
Marilyn – 3.34
Deep Sea Diver (Syvänmerensukeltaja) – 3.35
Muusikot

Juice Leskinen Grand Slam:
Juice Leskinen – laulu, akustinen kitara  (B1)
Anssi Tikanmäki – taustalaulu (A1–B2), urut (A1, A3, B1–B3), piano (B1, B3), tubular bells (B3)
Ila Loueranta – taustalaulu (A1–B2), sähköpiano (A1, B2, B3), akustinen kitara (B2), sähkökitara (A3, B1)
Puntti Valtonen – taustalaulu (A1–B2), sähkökitara (A1, A3, B1–B3), akustinen kitara (A2)
Antti Tammilehto – taustalaulu (A1–B2), basso
Vesa Sytelä – rummut, tamburiini (A2)
Chris Brasher

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Chris Brasher Dominikaanisen tasavallan postimerkissä |  Chris Brasher Dominikaanisen tasavallan postimerkissä |  Chris Brasher Dominikaanisen tasavallan postimerkissä |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | 3 000 m esteet |  |
Christopher ”Chris” William Brasher (21. elokuuta 1928 Georgetown, Guyana – 28. helmikuuta 2003 Chattlewood, Britannia) oli brittiläinen estejuoksija ja urheilutoimittaja.
Brasher osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 ja sijoittui estejuoksussa yhdenneksitoista. Roger Bannisterin juostessa ensimmäisen haamumailin vuonna 1954 Brasher toimi vauhdinpitäjänä vetäen juoksua kahden ensimmäisen kierroksen ajan.
Melbournen olympialaisissa 1956 Brasher yllätti asiantuntijat kirimällä voittoon ajalla 8.41,2. Kilpailun jälkeen hänet hylättiin väliaikaisesti syynä kolmantena maaliin tulleen Norjan Ernst Larsenin häiritseminen vesihaudalla. Seuranneissa tutkimuksissa sekä Larsen että uudeksi voittajaksi julistettu Unkarin Sándor Rozsnyói todistivat Brasherin syyttömyyden puolesta ja hylkäystuomio kumottiin.
Juoksu-uransa jälkeen Brasher harrasti vuorikiipeilyä, oli yksi suunnistuksen ensimmäisistä pioneereista Englannissa ja osallistui Lontoon maratonin perustamiseen. Hän juoksi sen itse elämänsä ensimmäisenä maratonina ja alitti kolmen tunnin rajan yli 50 ikävuodestaan huolimatta.
Brasher oli ammatiltaan The Observer -lehden toimittaja.
Ennätykset

1 500 m: 3.53,6
maili: 4.06,8
3 000 m: 8.15,4
3 000 m esteet: 8.41,2
Klassikoiden ilta

| Klassikoiden ilta Juice Leskinen & Mikko Alatalo |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 2005
 Tyylilaji: pop, iskelmä
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Juicen ja Mikon muut julkaisut
| Senaattori ja boheemi 2004 | Klassikoiden ilta 2005 |   |
Juice Leskisen muut julkaisut
| Senaattori ja boheemi 2004 | Klassikoiden ilta 2005 | Kautta aikain 2 2006 |
Mikko Alatalon muut julkaisut
| Senaattori ja boheemi 2004 | Klassikoiden ilta 2005 | Suomalainen reissupoika 2006 |
Klassikoiden ilta on suomalaisten laulajien Juice Leskisen ja Mikko Alatalon yhteinen kahden CD:n livealbumi vuoden 2005 samannimisestä konsertista. Levyn materiaali on äänitetty pääosin Tampere-talon konsertista marraskuulta 2004, mutta kappale "Rock'n Roll'n Blues'n Jazz" on äänitetty samana vuonna Levin keikalta. Lisäksi on mukana bonuskappaleina "päivitetyt" versiot kappaleista "Klovni heittää veivin" sekä "Odysseus". Myös singlekappale (kumppanusten viimeiseksi yhteiseksi levytykseksi jäänyt) "Yksinäinen cowboy" löytyy levyltä. Konsertista on tehty myös samanniminen DVD, joka julkaistiin loppuvuodesta 2005.
Kappaleet

CD 1
Prologi: "11 virran maa"
"Luonas kai olla saan"
"Per Vers, runoilija"
"Siellä mistä minä olen kotoisin"
"Viidestoista yö"
"Syli"
"Norjalainen villapaita"
"Mä en jaksa enää tanssia"
"Ihmisen ikävä toisen luo"
"Mies joka rakastaa itseään"
"Mä lähden maalle"
"Hän hymyilee kuin lapsi"
"Syksyn sävel"
Medley: "Kiiminkijoki" - "Juankoski here I come" - "Ajolähtö" - "Rakkauden ammattilainen" - "Leuhkat eväät" - "Pilvee pilvee" - "Hasardi" - "Ei elämästä selviä hengissä"
CD 2
"Maalaispoika oon" - "Marilyn" - "Do You Wanna Dance?"
"Klovni heittää veivin"
"Odysseus"
"Voi, jospa jostain"
"Mies menneisyydestä"
"Yhdentekevää"
"Vaiti, aivan hiljaa"
"Hengitä, sisko"
"Hieno nainen"
"Tytöt tahtoo pitää hauskaa"
"Matkasoittajat"
"Anna mulle lovee"
"Rock'n Roll'n Blues'n Jazz"
"Maamme"
Ja yleisö kiittää...
"Yksinäinen cowboy"
Muusikot

Juice Leskinen (laulu, akustinen kitara)
Mikko Alatalo (laulu, akustinen kitara)
Coitus Intin jälkeiset:
Jyrki "Etunoja" Telilä (sähkökitara)
Kalle Alatalo (sähkö- ja akustinen kitara, taustalaulu, baritonikitara, Yksinäinen cowboy)
Ali Ahmaniemi (koskettimet, urut, taustalaulu)
Lauri Porra (basso)
Juppo Paavola (rummut)
Henrikin enkelit:
Henrik Perelló (1. viulu)
Liina Nuora (2. viulu)
Tiina Konttinen (alttoviulu)
Elina Sipilä (sello)
Serafiina Kämi (huilu)
Lisäksi:
Jammi Humalamäki (haitari)
Veli-Matti Järvenpää (haitari)
Pentti Penninkilampi (lisätaustalaulu)
Ari "Kankku" Kankaanpää (mandoliini, Yksinäinen cowboy)
Harry Martinson

| Harry Martinson |
| --- | --- |
 Harry Martinson
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1904 Jämshög, Ruotsi
Kuollut: 11. helmikuuta 1978 (73 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Aikakausi:  1927–1978
Tyylilajit:  draama, essee, lyriikka, proosa
Palkinnot
 Nobelin kirjallisuuspalkinto 1974  
Aiheesta muualla
www.harrymartinson.org
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Martinsonin hautakivi.
Harry Martinson (6. toukokuuta 1904 Jämshög, Ruotsi – 11. helmikuuta 1978 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1974 yhdessä Eyvind Johnsonin kanssa. Hänen tunnetuin työnsä on runoelma Aniara: Katsaus ihmiseen ajassa ja tilassa vuodelta 1956. Se on kuvaus avaruusaluksesta, joka kulkee Aurinkokunnasta pois päin ilman toivoa paluusta.
Elämä > Nuoruus

Harry Martinson syntyi Jämshögissä Blekingessä vuonna 1904. Isä Martin Olsson kuoli Harryn ollessa kuusivuotias. Äiti jätti perheen ja muutti Yhdysvaltoihin. Näin Martinsonista tuli orpo huutolainen, joka lähti 16-vuotiaana merille. Martinson toimi kuusi vuotta sekalaisissa töissä merillä ja maissa. Hän asui jonkin aikaa Etelä-Amerikassa ja Intiassa.lähde?
Elämä > Kulkurina

Martinson sairastui merillä pölykeuhkoon, joutui jäämään maihin ja palasi Ruotsiin vuonna 1927. Tämän jälkeen hän vietti vuosia kiertelevää kulkurin elämää. Myöhemmin hän liittyi nuorten runoilijoiden Fem unga -ryhmään, joka julkaisi 1929 merkittävän runoteoksen Fem unga. Näin Martinsonista tuli kuuluisa. Samana vuonna hän avioitui tunnetun kirjailijan Moa Swartzin kanssa. 1930-luvulla Martinson innostui sosialismista, mutta käydessään Neuvostoliitossa hän pettyi siellä vallitsevaan totalitaariseen sosialismiin. Martinsonin lopullinen läpimurto oli hänen lapsuudenkokemuksiinsa perustuva romaani Nässlorna blomma vuonna 1935.
Elämä > Perhe ja Nobelin kirjallisuuspalkinto

Martinson osallistui talvisotaan Sallassa ruotsalaisten vapaaehtoisten yksikössä ja kirjoitti kokemuksiinsa pohjautuvan romaanin Verklighet till döds. Vuonna 1941 Martinson erosi ensimmäisestä vaimostaan Swartzista, ja seuraavana vuonna hän avioitui Ingrid Lindcrantzin kanssa, josta liitosta syntyi kaksi tytärtä. Vuonna 1949 Martinson valittiin Ruotsin akatemiaan ja 1954 hänestä tuli Göteborgin yliopiston kunniatohtori. Martinson sai yllättäen Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1974 Eyvind Johnsonin kanssa. Martinsonin ja Johnsonin valinta kirjallisuuden nobelisteiksi herätti kovaa kiistelyä sanomalehdissä, sillä molemmat olivat itse palkinnon myöntäneen akatemian jäseniä. Muutamat nuoremmat vasemmistolaiset arvostelivat Martinsonia myös siitä, ettei tämä ottanut “oikealla tavalla” kantaa politiikkaan.
Elämä > Masennus ja itsemurha

Martinson masentui arvostelusta syvästi ja joutui masennuksensa takia sairaalahoitoon. Martinson teki itsemurhan Karoliinisessa yliopistosairaalassa 11. helmikuuta 1978 leikkaamalla saksilla vatsansa auki, mitä kuvailtiin harakiri-tyyliseksi rituaaliteoksi.
Elämä > Uskonto

Martinson määritteli itsensä buddhalaiseksi, ”ei uskonnollisesti, mutta moraalisfilosofisesti”. Buddhalaisuutta ei otettu huomioon ruotsalaisessa yhteiskunnassa, ja Martinsonille järjestettiin kristilliset hautajaiset.
Martinson on kirjoittaunut yhden virren, joka on Ruotsin kirkon virsikirjassa. Se on vuodenaikavirsi 202, "De blomster som i marken bor", suomeksi Anna-Maija Raittilan käännöksenä "Kun talven unta nukkuu maa" vuodelta 1973. Sen on säveltänyt Erland von Koch 1974. Ruotsin virsikomitea oli pyytänyt Martinsonia kirjoittamaan virsiä, mutta hän toimitti komitealle tekstejään vasta 1973. Eräille säveltäjille lähetettiin uusia virsitekstejä sävellettäväksi heidän tietämättä, kenen kirjoittamia tekstit olivat. Von Koch, joka tunsi Martinsonin ja oli säveltänyt muutamia hänen tekstejään, kiinnostui tästä tekstistä ja teki siihen sävelmän. Siitä on tullut pidetty virsi Ruotsissa.
Teokset

Martinson aloitti kirjallisen tuotantonsa vuonna 1929 lyyrikkona. Samana vuonna hän julkaisi esikoisromaaninsa Spökskepp. Läpimurto tapahtui vuoden 1931 kokoelmalla Nomad. Taustansa ja elämänvaiheidensa perusteella Martinson laskettiin aluksi työläiskirjailijaksi, varsinkin kun hän teoksissaan julisti irrottautumista porvarillisesta elämästä kiertolaisen ja paimentolaisen elämään. Nämä Martinsonin ajatukset hän oli itse elänyt todeksi merimiehen työssään. Hän ei kuitenkaan jättäytynyt pelkäksi tapahtuneen kirjaajaksi vaan yhdisteli kirjoissaan todellisuutta, mielikuvitusta ja mietiskelevän lyyristä aineistoa.
Toisen maailmansodan jälkeen alkoi Martinsonin tuotannon mestarikausi. Hänen teksteihinsä nousi keskeiseksi teemaksi kriittinen suhde tekniikkaan ja ihmisen julmuudesta varoittaminen. Näihin teemoihin kietoutuu myös hänen kuuluisin teoksensa, runoelma Aniara (1956). Aniaran pohjalta ruotsalainen Karl-Birger Blomdahl sävelsi myös oopperanlähde?.
Teokset > Romaaneja

Hyvästi, meri (Kap farväl! 1933)
Nokkoset kukkivat (Nässlorna blomma, 1935; suom. Väinö Hämeen-Anttila)
Tie maailmalle (Vägen ut, 1936)
Verklighet till döds (1940)
Kulkijan pilvilinnat (Vägen till Klockrike, 1948; suom. Annamari Sarajas 1949)
Teokset > Runokokoelmia

Spökskepp (1929)
Passad (1945)
Cikada (1953)
Aniara: Katsaus ihmiseen ajassa ja tilassa (1956, suom. Aila Meriluoto)
Gräsen i Thule (1958)
Vagnen (1960)
Dikter om ljus och mörker (1971)
Tuvor (1973)
Teokset > Esseitä

Svärmare och harkrank
Midsommardalen
Det enkla och det svåra
Utsikt från en grästuva
Verklighet till döds
Den förlorade jaguaren
Resor utan mål
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harry Martinson Wikimedia Commonsissa
Harry Martinson -seura (ruotsiksi)
| n k Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Prudhomme  1902: Mommsen  1903: Bjørnson  1904: F. Mistral / Echegaray  1905: Sienkiewicz  1906: Carducci  1907: Kipling  1908: Eucken  1909: Lagerlöf  1910: Heyse  1911: Maeterlinck  1912: Hauptmann  1913: Tagore  1914: Ei jaettu  1915: Rolland  1916: Heidenstam  1917: Gjellerup / Pontoppidan  1918: Ei jaettu  1919: Spitteler  1920: Hamsun  1921: France  1922: Benavente  1923: Yeats  1924: Reymont  1925: Shaw 
1926–1950:  1926: Deledda  1927: Bergson  1928: Undset  1929: Mann  1930: Lewis  1931: Karlfeldt  1932: Galsworthy  1933: Bunin  1934: Pirandello  1935: Ei jaettu  1936: O’Neill  1937: Martin du Gard  1938: Buck  1939: Sillanpää  1940–1943: Ei jaettu  1944: Jensen  1945: G. Mistral  1946: Hesse  1947: Gide  1948: Eliot  1949: Faulkner  1950: Russell 
1951–1975:  1951: Lagerkvist  1952: Mauriac  1953: Churchill  1954: Hemingway  1955: Laxness  1956: Jiménez  1957: Camus  1958: Pasternak  1959: Quasimodo  1960: Perse  1961: Andrić  1962: Steinbeck  1963: Seferis  1964: Sartre  1965: Šolohov  1966: Agnon / Sachs  1967: Asturias  1968: Kawabata  1969: Beckett  1970: Solženitsyn  1971: Neruda  1972: Böll  1973: White  1974: Johnson / Martinson  1975: Montale 
1976–2000:  1976: Bellow  1977: Aleixandre  1978: Singer  1979: Elytis  1980: Miłosz  1981: Canetti  1982: García Márquez  1983: Golding  1984: Seifert  1985: Simon  1986: Soyinka  1987: Brodsky  1988: Mahfouz  1989: Cela  1990: Paz  1991: Gordimer  1992: Walcott  1993: Morrison  1994: Ōe  1995: Heaney  1996: Szymborska  1997: Fo  1998: Saramago  1999: Grass  2000: Gao 
2001–:  2001: Naipaul  2002: Kertész  2003: Coetzee  2004: Jelinek  2005: Pinter  2006: Pamuk  2007: Lessing  2008: Le Clézio  2009: Müller  2010: Vargas  2011: Tranströmer  2012: Mo Yan  2013: Munro  2014: Modiano  2015: Aleksijevitš  2016: Dylan  2017: Ishiguro  2018: Tokarczuk  2019: Handke  2020: Glück  2021: Gurnah  2022: Ernaux  2023: Fosse  2024: Kang 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki 2  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Julian Batšynskyi

| Julian Batšynskyi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1870 Novosilka, Galitsia Itävalta-Unkari
Kuollut: 6. kesäkuuta 1940 Neuvostoliitto
Ammatti:  poliitikko ja kirjailija
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Ukrajina Irredenta (1895)
Järjestö:  Ukrainalainen radikaalipuolue
Julian Oleksandrovytš Batšynskyi (ukr. Юліан Олександрович Бачинський, ven. Юлиа́н Алекса́ндрович Бачи́нский; 28. maaliskuuta 1870 – 6. kesäkuuta 1940) oli ukrainalainen poliitikko ja kirjailija. Hänen kirjansa Ukrajina Irredenta (Lunastamaton Ukraina) vuodelta 1895 oli ensimmäinen julkinen ja avoin esitys Ukrainan itsenäisyydestä. Batšynskyi toimi Ukrainalaisessa radikaalipuolueessa ja esimerkiksi Ukrainan kansantasavallan lähettiläänä Yhdysvalloissa. Myöhemmin hän siirtyi Ukrainan neuvostotasavaltaan, jossa hänet vangittiin Stalinin vainojen aikana vuonna 1935. Batšynskyi kuoli vankileirillä vuonna 1940.