stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Työväenlehti
Työväenlehtituki

Useat ammattiliitot sekä ammattiosastot myöntävät jäsenilleen lehtiedun, josta käytetään myös nimitystä "työväenlehtiseteli". Se tarkoittaa alennusta työväenlehden tilauksesta ja voi olla joko suoraan euromääräinen tai tietty prosenttiosuus lehden tilaushinnasta. Kaikki liitot ja ammattiosastot eivät kuitenkaan myönnä lehtietua kaikille työväenlehdille.
Työväenlehtipäivä

Työväenlehtipäivää on Suomessa vietetty maaliskuun ensimmäisenä perjantaina vuodesta 1973 lähtien. Kyseinen päivä valittiin ensimmäisen Työmies-lehden numeron vuonna 1895 tapahtuneen ilmestymisen johdosta. Työväenlehtipäivän alkuperäisenä tarkoituksena oli korostaa työväenliikkeen omien sanomalehtien merkitystä.
Suomen työväenlehtien historiaa > Ensimmäiset työväenlehdet

Ensimmäiset työväenlehdet syntyivät 1800-luvun lopussa, kun työväenliike halusi vanha- ja nuorsuomalaisten puoluelehtien tavoin levittää omaa aatettaan sanomalehtien välityksellä. Työväenlehdet olivat nimensä mukaisesti alun perin suunnattu juuri työväestölle sekä muille alimmille yhteiskuntaluokille. Ne tukivat työväenliikkeen tavoitteita muun muassa parempien työolojen ja palkkauksen sekä lyhyemmän työajan puolesta. Suomen ensimmäinen työläisille suunnattu sanomalehti oli Vaasassa julkaistu Suupohjan Työmies, joka perustettiin vuonna 1883. Se edusti kuitenkin wrightiläisen työväenliikkeen oikeistolaista suuntausta, joten ensimmäisenä varsinaisena työväenlehtenä pidetään maaliskuussa 1895 ilmestymisensä aloittanutta Työmiestä, joka on nykyisen Demokraatin ensimmäinen edeltäjä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa työväenlehtiä alkoi ilmestymään eri puolilla maata, mutta varsinaisesti niiden määrä kääntyi jyrkkään kasvuun vasta suurlakkovuoden 1905 jälkeen. Varhaisimmat työväenlehdet olivat sidoksissa vuonna 1899 perustettuun sosialidemokraattiseen puolueeseen ja myös osittain sen omistamia. Sortovuosien sensuurista ja lehtien lakkauttamisesta ne selvisivät paremmin kuin nuor- ja vanhasuomalaiset sanomalehdet, johtuen maltillisemmasta Venäjä-kirjoittelustaan.
Suomen itsenäistymiseen mennessä sosiaalidemokraattisia työväenlehtiä ilmestyi jo lähes kaikissa kaupungeissa, niin että ne alkoivat kilpailemaan myös keskenään. Myös ruotsinkielisillä oli omat työväenlehtensä ja niitä julkaisivat myös Pohjois-Amerikan suomalaissiirtolaiset. Kanadan- ja amerikansuomalaisen työväenliikkeen parissa sanomalehtien julkaisu oli 1900-luvun alkuvuosikymmeninä erittäin vilkasta. Niihin kirjoittivat paikallisten työväenliikkeen aktiivien lisäksi myös useat suomalaiset sosialistit, jotka olivat poliittisista syistä joutuneet väliaikaisesti jättämään kotimaansa.
Suomen työväenlehtien historiaa > Työväenlehdistön jakautuminen

Sisällissodan myötä sosiaalidemokraattinen puolue ja koko suomalainen työväenliike jakautui kahtia maltillisempiin sosiaalidemokraatteihin sekä radikaaleihin kommunisteihin. Sosiaalidemokraattien julkaisemat lehdet olivat aluksi sangen maltillisia ja arvostelivat sisällissodan voittaneiden valkoisten lisäksi myös Venäjällä vallan ottaneita bolševikkeja. Lehtien julkaiseminen vapautui vuonna 1919 voimaan tulleen painovapauslain myötä, joka salli sanomalehtipainojen perustamisen myös kaupunkien ulkopuolelle. Yleensä paikkakunnan johtava lehti oli kuitenkin porvarillinen, jonka johdosta sosiaalidemokraattien sanomalehdet olivat koko 1920–1930-lukujen ajan taloudellisesti ahtaalla. Vaikka useat lehdet olivat pahoissa taloudellisissa vaikeuksissa, niitä yleensä julkaistiin tappioista huolimatta niin pitkään kuin rahaa riitti. Sisällissodan jälkeen työväenlehtien omistuspohja oli myös muuttunut niin, että niiden siteen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen olivat enää nimellisiä, vaikka ne toimivatkin sen äänenkannattajina.
Elokuussa 1918 perustettu Suomen Kommunistinen Puolue puolestaan oli alusta lähtien kielletty ja sen maanalaisesti julkaisemia lehtiä lakkautettiin säännöllisesti sisäministeriön määräyksestä. Yleensä ne aloittivat kuitenkin ilmestymisensä pian uudelleen eri nimisenä. Laillisesti kommunistien lehtiä alkoi Suomessa ilmestymään vasta syksyllä 1944 jatkosodan päättäneen välirauhansopimuksen jälkeen. Työväenliikkeen kolmannella pääsuuntauksella anarkismilla ei ole tiettävästi ollut Suomessa omia sanomalehtiä, mutta Pohjois-Amerikassa on ilmestynyt amerikansuomalaisten julkaisemia anarkosyndikalistisia työväenlehtiä, joista tunnetuimpia olivat Industrialisti ja Tie Vapauteen.
Suomen työväenlehtien historiaa > Sodanjälkeinen aika

Suomalaisten työväenlehtien kulta-aikaa olivat sodanjälkeiset vuosikymmenet aina 1980-luvun alkupuoliskolle saakka. Välittömästi sodan jälkeen perustettiin lukuisia kansandemokraattisia lehtiä ja myös sosiaalidemokraattien lehdet kasvattivat levikkiään. Erityisesti kasvu oli suurta 1970-luvun aikana ajan poliittisen ilmapiirin sekä eheytyneen ammattiyhdistysliikkeen ansiosta. Sanomalehdet olivat tuolloin tärkeitä välineitä, kun työväenliikkeessä taisteltiin poliittisesta vallasta sekä valtakunnallisella että paikallisella tasolla sosiaalidemokraattien ja kommunistien kesken.
1980-luvulta lähtien työväenlehtien suosio on tasaisesti vähentynyt ja useat lehdet ovat joutuneet lopettamaan toimintansa. Jäljelle jääneet puolestaan ovat supistaneet ilmestymistahtiaan ja osa on muuttunut ainoastaan viikoittain julkaistaviksi. 2000-luvulla osa lehdistä on myös alkanut ilmestymään pelkästään verkkolehtenä. Esimerkiksi Vasemmistoliiton pää-äänenkannattaja Kansan Uutiset lopetti päivittäisen paperilehden julkaisun syyskuun alussa 2009 ja alkoi ilmestymään verkossa seitsenpäiväisenä. Vuoden 2011 lopussa toimintansa lopetti peräti neljä sosiaalidemokraattista lehteä. Syynä oli aikaisemmin suoraan lehdille maksetun valtion lehdistötuen muuttuminen puolueille maksettavaksi viestintätueksi.
Suomessa ilmestyvät työväenlehdet

Sosiaalidemokraattisen puolueen kannattajat
Arbetarbladet, Helsinki (vain verkossa)
Demokraatti, Helsinki
Hämeen Kaiku, Hämeenlinna (vain verkossa)
Pirkanmaan Päivä, Tampere (vain verkossa)
Uusi Aika, Pori
Viikko Pohjois-Karjala, Joensuu
Vasemmistoliiton kannattajat
Kansan Tahto, Oulu
Kansan Uutiset Verkkolehti, Helsinki (vain verkossa)
Kansan Uutiset Viikkolehti, Helsinki
Satakunnan Työ, Pori
Vasen Kaista, Tampere (vain verkossa)
Kommunistiset
Tiedonantaja, Helsinki
Työkansan Sanomat, Helsinki
Sitoutumattomat
Ny Tid, Helsinki
2000-luvulla toimintansa lopettaneita lehtiä

Keski-Suomen Viikko, Jyväskylä (2014)
Pohjolan Työ, Oulu (2011)
Päijätseutu, Lahti (2000)
Turun Päivälehti, Turku (2001)
Viikko-Eteenpäin, Kotka (2011)
Viikko-Häme, Hämeenlinna (2011)
Viikko-Vapaus, Mikkeli (2011)
Työn Voiman mainos vuodelta 1944.
Hämeen Yhteistyön toimittajia.
Julian Fellowes

| Julian Fellowes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1949 (ikä 75) Kairo, Egypti
Ammatti:  kirjailija, käsikirjoittaja, näyttelijä, ohjaaja
Arvonimi: The Right Honourable
Titteli:  West Staffordin lordi
Puoliso:  Emma Joy Kitchener vuodesta 1990
Lapset:  1
Julian Alexander Kitchener-Fellowes (s. 17. elokuuta 1949 Kairo, Egypti) on brittiläinen näyttelijä, kirjailija, elokuvaohjaaja ja Oscar-palkittu käsikirjoittaja.
Hänet tunnetaan parhaiten Gosford Park (2001) -elokuvan käsikirjoittajana sekä palkitun Downton Abbey (2010-2015) -draamasarjan luojana ja käsikirjoittajana.
Yksityiselämä

Julian Fellowes syntyi Olwen Maryn ja Peregrine Edward Launcelot Fellowesin perheen nuorimmaksi pojaksi 17. elokuuta 1949 Kairossa, Egyptissä. Fellowesin isä oli diplomaatti, joka tutki arabialaista kulttuuria ja kieltä.Fellowesin isoisoisä oli John Wrightson, joka oli maatalouskoulutuksen pioneeri ja Downton Agricultural Collegen perustaja. Fellowesilla on 3 vanhempaa veljeä: Nicholas Peregrine James, näyttelijä ja kirjailija David Andrew, sekä näytelmäkirjailija Roderick Oliver. Sisarusten lapsuudenkoti oli ensin South Kensigtonissa ja vuodesta 1959 lähtien East Sussexissa. Fellowesin lapsuuden aikana hänen isänsä työskenteli Shellille.
Julian Fellowes opiskeli useissa yksityiskouluissa Britanniassa. Fellowes opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta Cambridgen yliopistoon kuuluvassa Magdalene Collegessa.
Ollessaan 39-vuotias Fellowes tapasi juhlissa lady Emma Joy Kitchenerin (s. 1963), Kentin prinsessan, paronitar Marie-Christine von Reibnitzin, hovineidon. Fellowes kertoi tienneensä heti, että oli tavannut tulevan puolisonsa. Fellowes kosi tulevaa vaimoaan 20 minuutin päästä tapaamisesta, kerättyään omien sanojensa mukaan ensin 19 minuuttia rohkeutta. Kitchener ei tiennyt Fellowesin tunteista ja kirjoitti juhlien jälkeen päiväkirjaansa ”hassun pienen miehen kosineen häntä”. Fellowes meni naimisiin Kitchenerin kanssa 28. huhtikuuta 1990. Pariskunnalle syntyi vuonna 1991 poika, Peregrine Charles Morant. Perhe muutti sukunimensä Kitchener-Fellowesiksi vuonna 1998.
Vuonna 2011 Fellowes aateloitiin West Staffordin paroni Fellowesiksi, minkä myötä hänestä tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsen. Hän istuu ylähuoneessa konservatiivipuolueen ryhmässä.
Näyttelijänä (valikoidut työt)

1971 Noidankehä (elokuva)
1979 My Son, My Son (minisarja, 4 jaksoa)
1979 Sherlock Holmes and Doctor Watson (televisiosarja, 2 jaksoa)
1981 Ristin varjossa (televisioelokuva)
1981 Bunkkeri (televisioelokuva)
1981 Rakkauden apostoli (elokuva)
1982 The Scarlet Pimpernel (televisioelokuva)
1983 Rakkauden jumalatar (televisioelokuva)
1983 Angels (televisiosarja, 3 jaksoa)
1985 Florence Nightingale (televisioelokuva)
1985 Taistelupari (televisiosarja, 1 jakso)
1987 Knights of God (televisiosarja, 13 jaksoa)
1989 Hänen nimensä oli Fleming, Ian Fleming (televisioelokuva)
1989 Sairaalaelämää (televisiosarja, 1 jakso)
1990 Little Sir Nicholas (televisiosarja, 3 jaksoa)
1992 Nainen ylitse muiden (televisioelokuva)
1993 Varjojen maat (elokuva)
1994 Rakkauden tähden (televisiosarja, 2 jaksoa)
1995 Ammattilaiset (elokuva)
1995 Katkera muuri (televisiosarja, 1 jakso)
1995 Jokainen päivä on liikaa (televisioelokuva)
1996 Jane Eyre - salattu rakkaus (elokuva)
1996 Pohjoiset ystävämme (minisarja, 3 jaksoa)
1997 Sodan uhrit (elokuva)
1997 Huominen ei koskaan kuole (elokuva)
1999 Aristokraatit - Lennoxin siskokset (minisarja, 2 jaksoa)
2000 Julmia kepposia (televisioelokuva)
2001 Sydämen asialla (televisiosarja, 1 jakso)
2000–2005 Laakson kuningas (televisiosarja, 24 jaksoa)
Käsikirjoittajana (valikoidut työt)

1995 Little Lord Fauntleroy (minisarja)
1996 The Prince and the Pauper (minisarja)
2001 Gosford Park, Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinto
2004 Maija Poppanen musikaali, sovitettu käsikirjoitus
2004 Turhuuden turuilla, käsikirjoitus joka perustuu William Makepeace Thackerayn romaaniin
2009 Nuori Victoria, alkuperäinen käsikirjoitus
2009 From Time to Time – Ajasta toiseen, ohjaaja, tuottaja ja  käsikirjoittaja
2010 The Tourist, yksi käsikirjoittajista
2010 Downton Abbey, sarjan luoja, tuottaja ja käsikirjoittaja
2012 Titanic, käsikirjoitus
2016 Doctor Thorne, kirjoittaja
2017 Crooked House, sovitettu käsikirjoitus
2018 The Chaperone, käsikirjoittaja
2019 Downton Abbey -elokuva, käsikirjoittaja
2020 Belgravia, sarjan luoja ja kirjoittaja
2020 The English Game, sarjan luoja ja kirjoittaja
Kirjat

Julian Fellowesin suomennettuja teoksia:
Belgravia, 2016 (engl. Belgravia, 2016), suomentanut Markku Päkkilä
Loiston päivät, 2019, (engl. Past imperfect, 2009), suomentanut Markku Päkkilä
Snobit, 2020, (engl. Snobs, 2006), suomentanut Markku Päkkilä
Aiheesta muualla

Julian Fellowes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nélson Semedo

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nélson Cabral Semedo
Syntymäaika: 16. marraskuuta 1993 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Lissabon, Portugali
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 177 cm
Seura
Seura: Wolverhampton Wanderers
Pelinumero: 22
Junioriseurat
2008–2011: Sintrense
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 | Sintrense | – | (–) |
| 2012–2015 | Benfica B | 59 | (1) |
| 2012–2013 | → Fátima (laina) | 29 | (0) |
| 2015–2017 | Benfica | 43 | (2) |
| 2016 | → Benfica B | 4 | (3) |
| 2017–2020 | Barcelona | 82 | (2) |
| 2020– | Wolverhampton | 131 | (1) |
Maajoukkue
| 2016 | Portugali U23 | 1 | (0) |
| 2015– | Portugali | 35 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. heinäkuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.Maanosaliittojen cup  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.Maanosaliittojen cup  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.Maanosaliittojen cup  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2017 |  |  |
Nélson Cabral Semedo (s. 16. marraskuuta 1993 Lissabon, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja. Semedo edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia.
Semedo siirtyi Sintrensestä Benfican organisaatioon kesällä 2012. Ensimmäisen ottelunsa Portugalin pääsarjassa hän pelasi 16. elokuuta 2015, kun Benfica voitti Estoril Praian kotonaan 4–0. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden vuosina 2016 ja 2017 sekä Portugalin cupin vuonna 2017.
Semedo edusti kausina 2017–2020 espanjalaisseura FC Barcelonaa. Hän pelasi kolmen kauden aikana 82 La Ligan ottelua ja teki niissä kaksi maalia, tammikuussa 2019 Gironaa ja heinäkuussa 2020 Alavésia vastaan. Hän voitti Espanjan liigamestaruuden vuosina 2018 ja 2019 sekä Espanjan cupin vuonna 2018. Mestarien liigassa Semedo pelasi noina kausina 24 ottelua.
Semedo siirtyi kesällä 2020 espanjalaisseura FC Barcelonasta Englantiin Wolverhampton Wanderersiin 30 miljoonalla eurolla. Hän on pelannut Wolverhamptonissa neljän kauden aikana 131 valioliigaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, toukokuussa 2021 Manchester Unitedia vastaan. FA Cupissa hän on tehnyt kaksi maalia.
Semedo pelasi ensimmäisen ottelunsa Portugalin maajoukkueessa 11. lokakuuta 2015, kun Portugali voitti Serbian vieraissa 2–1 EM-kilpailujen 2016 karsinnoissa. Hän oli mukana saavuttamassa pronssia Maanosaliittojen cupissa 2017 ja voittamassa Kansojen liigaa 2018–2019. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kolme alkulohko-ottelua mutta loukkaantui niistä viimeisessä eikä pelannut tappiollisessa neljännesvälieräottelussa. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle Portugalin kaikissa viidessä ottelussa.
Semedo on pelannut EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä 35 A-maaottelua, joissa hän on ollut 21 kertaa avauskokoonpanossa.
Saavutukset

Päivitetty 1. kesäkuuta 2024.

Benfica
Portugalin liiga: 2015–2016, 2016–2017
Portugalin cup: 2016–2017
Portugalin liigacup: 2015–2016
Portugalin supercup: 2016
Barcelona
Espanjan liiga: 2017–2018, 2018–2019
Espanjan cup: 2017–2018
Espanjan supercup: 2017, 2018
Portugalin maajoukkue
Maanosaliittojen cup: pronssia 2017
Kansojen liiga: mestaruus 2018–2019
Sosnowiec

| Sosnowiec |
| --- | --- |
 Sosnowiec
 lippu:  vaakuna
 Sosnowiec
 Koordinaatit: 50°16′36″N, 19°08′22″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Sleesia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  91,2 km²
Korkeus:  330 m
Väkiluku (2010):  218 422
 – Väestötiheys:  2 502 as./km²
 
 www.um.sosnowiec.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sosnowiec  kuuntele ääntämys (ohje) (saks. Sosnowitz) on kaupunki Etelä-Puolassa, Katowicen naapurissa. Vuonna 2010 siellä oli 218 422 asukasta. Sosnowiec on perinteinen kaivoskaupunki jossa on ollut raskasta teollisuutta, mutta viime vuosikymmeninä se on kehittänyt kaupan ja palvelualan työpaikkoja. Kaupungissa toimii Sleesian yliopisto, teknillinen korkeakoulu ja lääketieteellinen yliopisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sosnowiec Wikimedia Commonsissa
Sosnowiecin keskustaa
Ronja, ryövärintytär

| Ronja, ryövärintytär> Ronja Rövardotter.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Astrid Lindgren
Kieli:  ruotsi
Genre:  lapset
Julkaistu:  1981
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Matiaksenlinna Astrid Lindgrenin maailmassa
Ronja, ryövärintytär (ruots. Ronja Rövardotter) on Astrid Lindgrenin kirja vuodelta 1981. Päähenkilö Ronja on tummatukkainen tyttö, jonka isä on ryöväri.
Juoni

Ronja asuu äitinsä Loviisan, isänsä Matiaksen ja tämän ryövärijoukkion kanssa Matiaksenlinnassa, joka sijaitsee Matiaksenmetsässä. Ronja on kuin kotonaan metsässä, jossa asuu monenlaisia olioita, kuten ajattaria ja männiäisiä. Ronja ei hyväksy isänsä ammattia; hän järkyttyy kun kuulee mitä ryöväri tekee.
Sinä yönä, kun Ronja syntyi, salama iski linnan kahtia. Myöhemmin linnan toiseen puoliskoon muuttaa Matiaksen perivihollinen Borka vaimonsa Undiksen, poikansa Birkin ja oman rosvojoukkionsa kanssa. He nimeävät sen Borkanlinnoitukseksi. Ronja ystävystyy Birkin, vihollisen pojan kanssa. Lapset seikkailevat kaksin metsässä aamusta iltaan. He muuttavat luolaan asumaan. Lasten ystävyydelle eivät hurjat isätkään mahda mitään. Ronjan ja Birkin tarina on tarina ystävyyden voimasta.
Sovitukset

Ronjasta kertoo myös vuonna 1984 tehty ruotsalainen elokuva Ronja ryövärintytär, jonka pääosissa ovat Hanna Zetterberg ja Dan Håfström. Sen on ohjannut Tage Danielsson. Elokuva palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla.
Studio Ghibli tuotti vuonna 2014 kirjaan perustuvan anime-sarjan, jonka ohjasi Goro Miyazaki.
Vuonna 2024 julkaistiin uusi 12-osainen televisiosarja, jossa Ronjaa esittää Kerstin Linden ja Ronjan äitiä esittää Krista Kosonen.
Aiheesta muualla

Astrid Lindgrenin sivut (ruotsiksi)
Ronja Räubertochter Tyskland (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Ritva-Liisa Pihljerta: Ronja, ryövärintytär. Helsingin Sanomat 30.10.1981.
Astrid Lindgrenin huvipuisto
Clermont-Ferrand

| Clermont-Ferrand |
| --- | --- |
 Kaupungin keskustaa
 vaakuna
 Clermont-Ferrand
 Koordinaatit: 45°46′59.16″N, 3°4′56.64″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Puy-de-Dôme
Arrondissementti:  Clermont-Ferrand
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Olivier Bianchi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42,67 km²
Väkiluku (2006):  138 992
 – Väestötiheys:  3 257 as./km²
 – Metropolialue:  460 759
 
 www.clermont-ferrand.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Clermont-Ferrand on Puy-de-Dômen departementin pääkaupunki Keski-Ranskassa. Siellä sijitsee merkittävä romaaninen kirkko (Notre-Dame-du-Port) 1100-luvulta sekä goottilainen katedraali, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1248. Kaupungissa vuonna 1095 pidetyssä kirkolliskokouksessa tehtiin päätös ensimmäisestä ristiretkestä. Clermont-Ferrandissa sijaitsee myös Michelin-yhtymän pääkonttori. Kaupungissa järjestetään vuosittain maailman suurin lyhytelokuvatapahtuma, Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlat. Kaupungissa on 138 992 asukasta (2006).
Kaupungissa sijaitsee myös Michelinin pääkonttori ja kaupungin lähistöllä Circuit de Charaden moottorirata, jossa järjestettiin F1:n Ranskan GP vuosina 1965, 1969, 1970 ja 1972
Kaupungissa syntyneitä

Blaise Pascal (1623–1662), matemaatikko, fyysikko ja filosofi.
Jacqueline Pascal (1625–1661), Blaise Pascalin sisko
Lolo Ferrari (syntynyt 1963–2000), tanssija ja näyttelijä
Sylvain Legwinski (s. 1973), jalkapalloilija
Museot

L'Aventure Michelin
Koulutus

ESC Clermont Business School
Ystävyyskaupungit

Aberdeen, Skotlanti
Salford, Englanti
Regensburg, Saksa – vuodesta 1969 lähtien
Homel, Valko-Venäjä
Oviedo, Espanja
Braga, Portugali
Norman, Oklahoma, Yhdysvallat
Valokuvia

Clermont-Ferrand  Gravenoiresta kuvattuna
Notre-Dame-du-Port sisältä
Clermont-Ferrandin katedraali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clermont-Ferrand Wikimedia Commonsissa
Egyptin 17. dynastia

Egyptin 17. dynastia oli muinaisen Egyptin toisen välikauden dynastia, joka oli vallassa noin 1619 eaa.–1534 eaa. Tämä dynastia seurasi Theban 13. dynastiaa, ja maksoi oletettavasti veroa Niilin suistoalueen hyksokuninkaille. Tämän dynastian viimeiset hallitsijat, Seqenenre Tao ja hänen poikansa Kamose ja Ahmose, kukistivat lopulta hykso-valloittajat ja palauttivat Egyptin itsenäisyyden.
| Nimi | Kommentit |
| --- | --- |
Rahotep: Mahdollinen dynastian ensimmäinen hallitsija
Sobekemsaf I: 
Sobekemsaf II: 
Intef V: 
Intef VI: 
Intef VII: 
Ahmose: 
Tao: 
Kamose:
Pilkkurintarisuttaja

| Pilkkurintarisuttaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Risuttajat Phacellodomus
Laji::  striaticollis
Kaksiosainen nimi
 Phacellodomus striaticollis  (D'Orbigny & Lafresnaye, 1838) 

Katso myös
   Pilkkurintarisuttaja Wikispeciesissä   Pilkkurintarisuttaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pilkkurintarisuttaja  eli aiemmalta nimeltään pilkkurintaorneero (Phacellodomus striaticollis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pilkkurintarisuttajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia on melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luotettava Todistus

| Luotettava Todistus> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  kristillinen metalli  post-thrash
Kotipaikka:  Ylistaro, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Sami Nortunen, laulu   Olli Haapamäki, kitara   Mikko Männistö, basso   Henri Nortunen, rummut  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luotettava Todistus on vuonna 1998 perustettu kristillinen metalliyhtye Ylistarosta.