Mercedes-Benz 600
Vakiovarustus > Yleisvarustelu

Mercedes-Benzeille 1960-luvulle tunnusomaisesti myös W100-perusmalli oli vakiovarustelultaan varsin karu, ja asiakas sai lisävarustelistojen avulla tilata autonsa täsmälleen tarpeidensa mukaiseksi: esimerkiksi alkuvuosina Euroopassa vielä harvinaiset sävylasit tai kallis ilmastointilaite eivät kuuluneet varusteluun, vaan ne piti tilata perusautoon erikseen. Tilaustavan vuoksi 600:t ovat hyvin yksilöllisiä, muun muassa auton valmistustiedot, tilaajatiedot, alkuperäinen varustelu, värit (UT = Unterteil, korin väri sekä OT = Oberteil, katon ollessa useissa 600-yksilöissä lakattu kontrastivärillä) sekä sisustustiedot käyvät ilmi sen mukana toimitetussa datakortissa. Koska 600-mallia valmistettiin jo 1960-luvun lopulla pitkälti käsityönä, sai tilaaja valita autoonsa mitä erikoisimpia lisävarusteita: käsityö voi ilmetä lisäasennettujen laitteiden muuhun sisustukseen nähden osittain aika kolhosta koteloinnista, mikä on kuitenkin aikakauden muillekin loisto- tai erikoisautoille tyypillinen. Lyhyen akselivälin auto valmistui noin 50 työpäivässä, pitkä vaati usein kaksinkertaisen ajan. Mercedes-Benz varusti 600:t auton kokoon harmonisemmin istuvilla, noin 20 prosenttia suurennetuilla jäähdyttimen ja takaluukun tähtimerkeillä, ja 600-mallimerkkikin oli suurempaa kirjasinkokoa.
Mallikirja (Musterbuch) vuodelta 1965 (mallikirjoja päivitettiin useita kertoja) tarjosi 34 esivalittua sävyvaihtoehtoa maalipinnalle, mutta toki myös hyvän maun rajoja koettelevia vaihtoehtoja oli saatavilla: vaikkapa Tenavat-piirtäjä Charles M. Schultzin helakanpunainen Red Baron -Pullman. Sisustus oli valittavissa laajasta kirjosta materiaaleja ja värejä: nahkasisustus 24 värivaihtoehtona (mm. sveitsiläisen Rosanil:in, brittiläisen Conolly:n tai italialaisen Poltrona:n vuodista tehty, joita tehdas hankki 1834–1997 toimineelta stuttgartilaiselta C.F. Roser -nahkatehtaalta), valmiita nahka/veluuri-yhdistelmiä oli kymmenen, ja tehdas toteutti yksilöllisiäkin toiveita. Jalopuuvalikoimassa oli neljä puulajia, ja petsilakan sävy oli valittavissa luonnonvärisestä lähes mustaan. Vakiopuulajina käytettiin pähkinäpuuta, lisämaksusta pyörteisillä syillä olevaa pähkinäpuun Wurzelholz-juuripuuta (kuva; vuoden 1965 ohjaamo pähkinä-juuripuulla). Kalleimmat puulajit (Macassar-eebenpuu tai Rio-palisanteri) saattoivat nostaa auton hintaa yli 10 000 DEM:lla. Malliuudistuksen jälkeen muut kuin ikkunankarmit, kojetaulun tai väliseinän paneelit, yksittäiset listat tai kaiutinpeitteet jäivät käsityön mittavan osuuden takia erikoistilauksen varaan, ja poistuivat vuonna 1972 suurilta osin. 600:n jalopuuosien lahoaminen trooppisessa ympäristöissä on pelättyä, sillä tärveltyneen jalopuusarjan uusimishinta saattoi valitusta puulajista riippuen olla 100 000 euron luokkaa jo 1980-luvun alussa: harvinaisten puulajien käyttö autossa – jota ympäristöliike kritisoi jo 1970-luvulla, vaikkakin käytetty puu oli viljeltyä – voi nykyään olla jopa mahdotonta. Ovien karmit on varustettu käsityönä sovitetuilla kromatuilla paneeleilla, joiden sisäsyrjiin on vahakynällä merkitty auton valmistusvuoden järjestysnumero (sama numero kaikissa, jos ovat alkuperäisiä). Myös teräspuskurit (lukuun ottamatta puskurin sarvia) on vähäisen vuosittaisen valmistuksen vuoksi samalla tavoin koottu, hitsattu ja tasoitettu käsityönä useista paloista ennen kromausta.
600-mallille tunnusomaisia ovat takaikkunan ilmavirtaa ohjaavat, vetoa sekä huminaa estävät sisälasit, jos ikkuna haluttiin avata ajon aikana. Etusivulasit on varustettu vipukäyttöisillä tuuletusikkunoilla. Niin takasisälasien kuin tuuletusikkunoiden puuttuminen on eräs tunnusmerkki panssaroiduissa 600-yksilöissä. W100:n vetovapaaksi suunniteltu ilmanvaihto- ja lämmitysjärjestelmä on termostaattiohjattu. Ilmanvaihtoa avustaa tavaratilaan siirretty puhallin, ja kierto on hyvin monimutkainen. Ilmastointilaiteeseen yhdistettiin yleensä etuistuinten välissä oleva jäähdytetty lokero. Lähes tuntematon yksityiskohta ilmastoiduissa 600-malleissa on matkustamon alle kuparikotelointiin sijoitettu ilmanohjausjärjestelmä. 1960-luvulla harvinainen ilmastointilaite oli stuttgartilaisen BEHRin valmistama – valitettavasti se ei ollut ominaisuuksiltaan vielä aivan yhdysvaltalaisten kilpailijoidensa veroinen. Mercedes-Benzeille tyypillinen isokokoinen ratti – turvatekijä tehostuksen mahdollisesti rikkoutuessa – säätyy teleskooppisesti, mutta siinä ei ole asennon säätöä ("tilt"). Ratti oli saatavilla joko mustana tai norsunluun värisenä. 600-mallien keskuslukitus toimii alipaineella, ja ovien sekä takaluukun lisäksi polttoaineen täyttöluukku kuuluu keskuslukituksen piiriin. Lukkojen haitat on toteutettu poikkeavasti muihin aikakauden MB-lukkoihin verrattuna: avainsarjaan kuuluu käyttöavain (H = Hauptschlüssel) sekä eri tavalla muotoiltu valet key -avain (N = Nebenschlüssel) auton pysäköintipalvelua varten, mikä ei toimi tavaratilan lukossa.
Äänentoistolaitteisto oli valittavissa laajasta valikoimasta, ja myös televisiovastaanotin tai autopuhelin olivat tilattavissa, joskus jopa sanelukone, levysoitin tai kuvanauhuri. Esimerkiksi John Lennon varusti 600 Pullman -limusiininsa kahden radio-kasettisoittimen ja levysoittimen lisäksi Yhdysvalloissa yleisellä 8-Track-kasettisoittimella. Matkatavaratilassa on varapyörä- ja ilmanvaihtopuhaltimen siisti kannellinen kotelo. 580 litran tilavuudellaan tavaratila on automatkailun tavaramäärään nähden ahdas ja hieman hankalan muotoinen, joten tehdas tarjosi siihen edeltäjä-300:n tavoin tarkasti mitoitettua matkalaukkusarjaa. Vakiovarustukseen kuuluu mukavuushydrauliikan rikon varalta tavaratilan etuseinään upotettu hätäkorjaussarja, johon kuuluu esimerkiksi etuistuinten selkänojat lukitsevia tappeja tai ikkunoiden sulkemiseen tarvitut kiilat. Ilmajousitusta varten on myös rikon varalta hätäkorjaussarja vararenkaan vanteen sisäiseen elementtiin sijoitetuilla massiivisilla osilla (mm. Notlaufpuffer-kumit ja telineet jousituksen nostamiseksi, pyöräkiilat) – tosin rajoitinkumien asentaminen etuakselistoon edellyttää etupyörien samanaikaista nostoa, sillä vakain estäisi rajoitinkumin asentamiseen tarvitun toispuoleisen ulosjouston. 1960-luvun tapaan vielä hyvin laaja työkalusarja on pakattu käärittävään nahkakoteloon. Nykyään vain huolellisesti pidetyissä myyntiin tulevissa 600-yksilöissä on koko hätäkorjausvarustus, työkalukääre, tai vaikkapa kylmälokeron kristallilasit ja termospullo vielä tallessa. Niiden uushankinta tarkalleen alkuperäisinä on vaikeaa, kylmälokerovarusteiden osalta jo lähes mahdotonta.