stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2017
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Japani | 6 | 1 | 2 | 9 |
| 2 |  Yhdysvallat | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 3 |  Turkki | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 4 |  Georgia | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 5 |  Armenia | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 6 |  Valko-Venäjä | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 7 |  Saksa | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 8 |  Iran | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 9 |  Azerbaidžan | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 10 |  Etelä-Korea | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 |  Mongolia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 12 |  Italia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  Serbia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14 |  Venäjä | 0 | 5 | 5 | 10 |
| 15 |  Kazakstan | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 15 |  Puola | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 17 |  Ukraina | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18 |  Nigeria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 |  Romania | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 |  Slovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 |  Tunisia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 |  Viro | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 |  Kuuba | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 23 |  Unkari | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 25 |  Kanada | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 26 |  Chile | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Kiina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Kirgisia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Kolumbia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Kreikka | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Latvia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Pohjois-Korea | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Ruotsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 24 | 24 | 48 | 96 |
Aiheesta muualla

Viralliset kisasivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, ranskaksi)
Painin maailmanmestaruuskilpailut
1904 (kr) |
1905 (kr) |
1907 (kr) |
1908 (kr) |
1909 (kr) |
1910 (kr) |
1911 (kr) |
1913 (kr) |
1920 (kr) |
1921 (kr) |
1922 (kr) |
1950 (kr) |
1951 (v) |
1953 (kr) |
1954 (v) |
1955 (kr) |
1957 (v) |
1958 (kr) |
1959 (v) |
1961 (kr, v) |
1962 (kr, v) |
1963 (kr) |
1963 (v) |
1965 (kr) |
1965 (v) |
1966 |
1967 (kr) |
1967 (v) |
1969 (kr, v) |
1970 (kr, v) |
1971 (kr, v) |
1973 (kr, v) |
1974 (kr) |
1974 (v) |
1975 |
1977 (kr) |
1977 (v) |
1978 |
1979 |
1981 (kr) |
1981 (v) |
1982 (kr) |
1982 (v) |
1983 |
1985 (kr) |
1985 (v) |
1986 |
1987 |
1989 |
1990 (kr) |
1990 (v) |
1991 (kr, v) |
1991 (n) |
1993 (kr) |
1993 (v) |
1994 (kr) |
1994 (v) |
1995 (kr) |
1995 (v) |
1996 |
1997 (kr) |
1997 (v) |
1998 (kr) |
1998 (v) |
1998 (n) |
1999 (kr) |
1999 (v) |
1999 (n) |
2000 |
2001 (kr) |
2001 (v, n) |
2002 (kr) |
2002 (v) |
2002 (n) |
2003 (kr) |
2003 (v, n) |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
2021 |
2022 |
2023 |
Epäviralliset MM-kilpailut: 1905 |
1910 |
1911
On the Beach (Neil Youngin albumi)

| On the Beach Neil Young |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: Heinäkuu 1974
 Tuottaja(t): Neil Young, David Briggs, Mark Harman, Al Schmitt
 Tyylilaji: folk rock, blues rock
 Kesto: 39.40
 Levy-yhtiö: Reprise
Neil Youngin muut julkaisut
| Time Fades Away 1973 | On the Beach 1974 | Tonight’s the Night 1975 |
On the Beach on Neil Youngin vuonna 1974 julkaistu albumi. Se äänitettiin Tonight’s the Night -albumin jälkeen, vaikka se julkaistiin sitä ennen. Albumi oli pitkään saatavana vain LP:nä, se julkaistiin CD:nä vasta vuonna 2003. Albumin nimikappale on saattanut saada vaikutteita Nevil Shuten romaanista Viimeisellä rannalla ja sen elokuvasovituksesta.
Kappaleet ”Walk On” ja ”For the Turnstiles” on äänitetty San Franciscossa Broken Arrow -studioilla ja muut Los Angelesissa Sunset Sound -studiolla. Levykannen suunnittelija on Gary Burden yhtiöstä R. Twerk & Company. Valokuvat on ottanut Bob Seidemann ja kannen suunnitellut Rick Griffin. Esittelytekstin on tehnyt levyllä soittava cajun-muusikko Rusty Kershaw. Albumi on omistettu Elliot Robertsille. Alkuperäisen LP-levyn A-puoli päättyi kappaleeseen "Vampire Blues". Neil Youngin tuottajaparina kappaleilla 1 ja 4 on David Briggs, kappaleilla 2, 3 ja 5 Mark Harman ja kappaleilla 6–8 Al Schmitt. Kappaleen 2 julkaisuyhtiö on Broken Arrow Music, Inc. (BMI) ja muilla Silver Fiddle (BMI).
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat Neil Youngin tekemiä.
Walk On – 2:40
See the Sky About to Rain – 5:03
Revolution Blues – 4:02
For the Turnstiles – 3:13
Vampire Blues – 4:11
On the Beach – 6:59
Motion Pictures – 4:20
Ambulance Blues – 8:57
Muusikot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Neil Young laulu  kitara (kappaleilla 1, 3, 5, 6-8)  Wurlitzer-sähköpiano (2)  banjo (4)  huuliharppu (7) Ben Keith slidekitara (1)  laulu (1, 4, 5)  steelkitara (7)  Wurlitzer-piano (8)  dobro (4)  urut (5)  Hair-rumpu (5)  käsirumpu (6)  basso (7, 8)  |  Billy Talbot basso (1) Ralph Molina rummut (1, 5, 6)  laulu (1)  käsirumpu (7, 8) Tim Drummond basso (2, 5, 6)  perkussiot (5) Levon Helm (Capitol Records, Inc.) rummut (2, 3) Joe Yankee harppu (2)  sähkötamburiini (8)  |  David Crosby rytmikitara (3) Rick Danko (Capitol Records, Inc.) basso (3) George Whitsell kitara (5) Graham Nash Wurlitzer-piano (6) Rusty Kershaw slidekitara (7)  viulu (8)  |
Aiheesta muualla

Timo Kanerva: On the Beach (Arkistoitu – Internet Archive). Musa 9/1974. / Tapio Korjus, Intro 9/1974.
Jari Jokirinne: On the Beach. Desibeli.net 1.12.2001.
Jukka Väänänen: On the Beach[vanhentunut linkki]. Soundi 8/2003.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1991

Vuoden 1991 painin maailmanmestaruuskilpailut:
Miesten paini, 26. syyskuuta–6. lokakuuta, Varna, Bulgaria
Naisten paini, Tokio, Japani
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Painin maailmanmestaruuskilpailut 1991”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ossi Sjöman

Tor Onni Ossian (Ossi) Sjöman (23. helmikuuta 1929 Helsinki – 21. tammikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen kommunistinen järjestövaikuttaja, joka toimi Työväen Urheiluliiton (TUL) pääsihteerinä vuosina 1971–1989.
Sjöman oli alkuperäiseltä ammatiltaan mallipuuseppä, mutta toimi 1950-luvulta alkaen Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) ja siihen kytkeytyneiden järjestöjen palveluksessa. Hän opiskeli Sirola-opistossa lukukaudella 1955–1956 ja suoritti jatko-opintoja itäsaksalaisessa puoluekoulussa. Hän vaikutti pitkään Suomen Demokraattisessa Nuorisoliitossa (SDNL) ja oli vuosina 1964–1970 sen puheenjohtajana, iästään huolimatta. Sjöman valittiin SKP:n keskuskomiteaan vuonna 1963 ja hän jatkoi siellä 1980-luvulle saakka lukuun ottamatta lyhyttä katkosta vuosina 1969–1970. Hän kuului myös puolueen poliittiseen toimikuntaan (”politbyroo”) vuosina 1966–1969 ja 1970–1972, ja oli SKP:n Helsingin-piirin piirisihteeri vuosina 1970–1971. SKP:n sisäisessä kahtiajaossa Sjöman kuului enemmistöläisiin. SDNL:n johto hyväksyi elokuussa 1968 hänen poissaollessaan Tšekkoslovakian miehityksen tuominneen lausuman, jonka hän jälkeenpäin allekirjoitti.
Sjöman valittiin vuonna 1971 TUL:n pääsihteeriksi, sillä järjestön puheenjohtajan tehtävä oli varattu sosiaalidemokraateille ja pääsihteerin tehtävä kommunisteille. Sjöman oli itse nuorena nyrkkeillyt Koiton Visassa ja pelannut pesäpalloa Töölön Vesassa. TUL:ssä häntä pidettiin maltillisena ja luotettavana neuvottelijana. Hänellä oli keskeinen rooli 1970-luvun lopulla käydyissä työväen urheiluliikkeen eheytysneuvotteluissa, jotka johtivat TUL:n ja oikeistososiaalidemokraattien perustaman Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) yhdistymiseen. Sjöman ja sosiaalidemokraattien Ulf Sundqvist olivat TUL:n pääneuvottelijat. Ehdotuksia TUL:n lähentämisestä porvarilliseen Suomen Valtakunnan Urheiluliittoon (SVUL) Sjöman vastusti päättäväisesti, mutta hän ehdotti TUL:n jäsenseurojen liittymistä lajikohtaisiin erikoisliittoihin, jos nämä liitot eroaisivat SVUL:stä. Hän kuului myös valtion urheiluneuvostoon vuosina 1979–1989. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989, minkä jälkeen TUL:n pääsihteerin paikka siirtyi sosiaalidemokraateille. Sjöman kuoli syöpään 63-vuotiaana.
Pasteurella

| Pasteurella |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Bakteerit Eubacteria
Pääjakso::  Proteobacteria
Luokka::  Gammaproteobacteria
Lahko::  Pasteurellales
Heimo::  Pasteurellaceae
Suku::  Pasteurella  Trevisan, 1887
Katso myös
   Pasteurella Wikispeciesissä   Pasteurella Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pasteurella on bakteerisuku.
Pasteurellaa tavataan erityisesti kaneissa ja tartuntaherkkyyden vuoksi se aiheuttaa kuolleisuutta populaatioissa. Pasteureulla leviää esimerkiksi lemmikin juomapullosta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pasteurella
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Pasteurella, taxonomy (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pasteurella
Käännös suomeksi
Pariisin yliopisto

Sorbonnen sisäänkäynti
Pariisin yliopiston (ransk. Université de Paris) historia ulottuu 1100-luvulle, jolloin se kasvoi Notre Damen katedraalin yhteyteen. Nykyään se jakautuu yhteen­toista itsenäiseen yliopistoon (Université Paris I–III ja Paris VIII-XIII sekä Université Sorbonne ja Université de Paris). Pariisin yliopisto tunnetaan myös Sorbonnen yliopiston nimellä, sillä tämän niminen oli Robert de Sorbonin vuonna 1257 köyhille teologian opiskelijoille perustama laitos. Nykyisistä Pariisin yliopistoista neljä käyttää Sorbonnea nimessään. Varsinaisesti nimi Sorbonne tarkoittaa Pariisin 5. kaupunginosassa sijaitsevaa yliopiston rakennuskompleksia.
Sorbonnen yliopistoon liittyi collegiumeja, joita perustettiin kansallisuuksien mukaan eri maista saapuville opiskelijoille lähinnä asuinsijoiksi. Niinpä esimerkiksi ruotsalaisille oli kolme collegiumia: Collegium Upsaliense, Collegium Scarense ja Collegium Lincopense Uppsalan, Skaran ja Linköpingin mukaan.
Alkuperäinen Pariisin yliopisto lakkautettiin Ranskan vallan­kumouksen aikana vuonna 1793. Sen tilalle perustettiin erillisinä toimineet oikeustieteellinen, lääketieteellinen ja teknillinen korkeakoulu sekä normaalikouluja. Yli sata vuotta myöhemmin, 1896, perustettiin uusi Pariisin yliopisto yhdistämällä siihen saakka erillisinä toimineet oikeustieteellinen, lääketieteellinen, humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta.
Vuonna 1970 Pariisin yliopisto organisoitiin uudelleen erillisiksi yksiköiksi. Historiallinen Sorbonnen rakennusryhmä Latinalaiskorttelissa jaettiin useiden Pariisin yliopistojen käyttöön. Sinne sijoitettiin kaikkien kolmentoista yliopiston toimistot.
Vuonna 2017 annetulla asetuksella IV ja VI yliopisto yhdistettiin uudeksi Sorbonne Université -nimiseksi yliopistoksi. Kaksi vuotta myöhemmin myös Pariisin V ja VII yliopisto yhdistettiin uudeksi Université de Paris -nimiseksi yliopistoksi.
Sorbonnen yliopistossa ovat opiskelleet monet kuuluisat tutkijat, esimerkiksi Marie ja Pierre Curie. Yliopistossa on ollut jo keskiajalta lähtien myös suomalaisia opiskelijoita ja opettajia, kuten Jacobus Petri Röd ja hänen oppilaansa Turun piispa Olavi Maununpoika 1400-luvulla.
Pariisin nykyiset yliopistot

Université Paris I: Panthéon-Sorbonne
Université Paris II: Panthéon-Assas
Université Paris III: Sorbonne Nouvelle
Sorbonne Université
Université Paris Cité (muodostettiin vuonna 2019 yhdistämällä Université Paris V ja VII).
Université Paris VIII Vincennes-Saint-Denis
Université Paris IX: Université Paris-Dauphine PSL
Université Paris X: Université Paris-Nanterre
Université Paris XI: Université Paris-Saclay
Université Paris XII: Paris-Est-Créteil-Val-de-Marne
Université Paris XIII: Université Sorbonne Paris Nord
Ennen vuosina 2017 ja 2019 suoritettuja uudelleenjärjestelyjä Pariisin IV–VII yliopistoilla oli seuraavat nimet:
Université Paris IV: Université Paris-Sorbonne
Université Paris V: Université René Descartes
Université Paris VI: Université Pierre et Marie Curie
Université Paris VII: Université Paris Diderot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pariisin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Osmo Helin

Osmo Olavi Helin (12. syyskuuta 1921 – 15. tammikuuta 2012) oli suomalainen toimittaja, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän työskenteli muun muassa Maailma ja me -lehden päätoimittajana vuosina 1968–1985.
1950–1960-luvuilla Helin ohjasi muun muassa SKDL:n vaalivideoita, ja myöhemmin hän teki APN:n ja Yleisradion tuottamia suomalais-neuvostoliittolaisia yhteistyöelokuvia kuvaaja Osmo Harkimon kanssa.[lähde? ]
Vuonna 1957 Helin ja Elvi Sinervo suomensivat John Reedin teoksen Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa.
Valikoitu filmografia

Naapurikansat tutustuvat (1953)
Yhteisvoimin maatamme rakentamaan (1955)
Parempia päiviä kohti (1959)
Lokakuun tie (1967)
Kostamus – korven kaupunki (1979)
Työtä Suomen hyväksi (1981)
Teokset ja suomennokset

Helin, Osmo (toim.): 10 vuotta Suomen ja Neuvostoliiton ystävyyttä.  Helsinki:  Suomi–Neuvostoliitto-Seura, 1954.
Reed, John: Kymmenen päivää jotka järisyttivät maailmaa.  Suomentanut Elvi Sinervo ; Osmo Helin. Helsinki:  Kansankulttuuri, 1957.
Aiheesta muualla

Osmo Helin Elonetissä.
Osmo Helin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Naapurikansat tutustuvat Yle Areena.
Olympia

Olympia viittaa seuraaviin:
Maantieteessä

Olympia, antiikin kreikkalainen pyhäkköalue, jossa järjestettiin Olympian kisat, joista olympialaiset saivat alkunsa
Archaía Olympía, kunta ja kylä Eliksen alueyksikössä Kreikassa
Olympia, entinen provinssi entisessä Eliksen prefektuurissa Kreikassa
Olympia, yhdysvaltalaisen Washingtonin osavaltion pääkaupunki
Urheilussa

Olympia varsinkin yhdyssanojen alkuosana viittaa yleensä olympiakilpailuhin rakennettuihin suorituspaikkoihin:
Olympiastadion, olympialaisia varten rakennettuja stadioneita isäntäkaupungeissa
Olympiabakken, laskettelurinne Norjassa
Olympiaschanze, hyppyrimäki Sveitsissä
Große Olympiaschanze, hyppyrimäki Saksassa
Kleine Olympiaschanze, hyppyrimäki Saksassa
Olympia, laskettelurinne Ruotsissa
Olympia, laskettelurinne Italiassa
Aluksia

M/S SPL Princess Anastasia, aikaisemmin M/S Olympia -nimellä kulkenut Viking Linen alus
Aluksia > Yhdysvaltain laivasto

USS Olympia (C-6), risteilijä
USS Olympia (SSN-717), Los Angeles -luokan ydinsukellusvene
Muita merkityksiä

Olympia, naisen etunimi
Olympia, Leni Riefenstahlin ohjaama propagandistinen dokumenttielokuva Berliinin olympialaisista 1936
Olympia, Édouard Manet’n maalaus vuodelta 1863
Olympia-teatteri, viihdemusiikkiin erikoistunut konserttisali Pariisissa
Olympia, Suomessa valmistettu vene-/maamoottorimerkki
Olympia, Suomen Polkupyörä- ja Konetehtaan polkupyörämerkki
Olympia, saksalaisen AEG:n perustama kirjoituskonemerkki
Olympia, elokuvateatteri Turussa
Kino Olympia, elokuvateatteri Hangossa.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1990

Painin maailmanmestaruuskilpailut 1990 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1990 (kreikkalais-roomalainen paini)
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1990 (vapaapaini)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Painin maailmanmestaruuskilpailut 1990”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Palosaaren työväentalo Taisto

| Palosaaren työväentalo Taisto |
| --- | --- |
 Palosaaren työväenyhdistyksen talo 1900-luvun alussa
Sijainti:  Palosaari, Vaasa
Valmistumisvuosi:  ostettu 1904
Purkuvuosi:  myyty 1930
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palosaaren työväentalo Taisto oli Vaasassa Palosaaren kaupunginosassa sijainnut työväentalo.
Historiaa

Palosaaren työväenyhdistys Taisto perustettiin aluksi Vaasan työväenyhdistyksen tehtaalaisosastoksi, jonka jäseninä oli pääasiassa Palosaarella sijainneen Vaasan Puuvillatehtaan työntekijöitä. Työväenyhdistys Taisto itsenäistyi vuonna 1905. Yhdistys oli ostanut jo vuonna 1904 talon Sigsbyn kylästä, josta se siirrettiin Palosaaren Kainotielle vuonna 1905. Yhdistys siirtyi vuonna 1919 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se lakkautettiin vuonna 1926. Taiston työväentalo siirtyi vuonna 1930 perustetun Palosaaren Sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen omistukseen, joka myi sen samana vuonna.
Toimintaa työväentalolla

Työväentalo Taisto oli Palosaaren järjestöväen keskeinen kokoontumispaikka. Talo oli vapaa-ajan ja poliittisen toiminnan keskus. Siellä järjestettiin poliittisia kokouksia, iltamia ja tansseja. Vaasan työväestön vappumarssi lähti Palosaaren urheilukentältä ja päätyi Taiston talolle. Joulupäivän aamu aloitettiin talolla aamusaarnalla eli poliittisella puheella ja torvisoitolla. Talolla toimi aktiivinen näytelmäseura ja monet työväen urheilujärjestöt. Voimistelu-, urheilu- ja nyrkkeilyharjoitusten lisäksi urheiluseurat tarjosivat monipuolista ohjelmaa erilaisiin tilaisuuksiin. Lauantaisin oli tanssit orkesterien säestäminä.
Our Last Summer

| ”Our Last Summer” Abba |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Super Trouper
 Julkaistu: 23. marraskuuta 1980
 Tuottaja(t): Benny Andersson & Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.18
 Levy-yhtiö: Polar Music
Super Trouperin muut kappaleet
| ”Happy New Year” 6. | ”Our Last Summer” 7. | ”The Piper” 8. |
Our Last Summer on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1980. Teoksen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Se julkaistiin Super Trouper -studioalbumilla 3. marraskuuta 1980. Myöhemmin teos julkaistiin singlen ”Thank You for the Music” B-puolena.
"Our Last Summer" -teoksen levytys aloitettiin 4. kesäkuuta 1980. Andersson ja Ulvaeus olivat luoneet sen Viggsön saarella Tukholman saaristossa; saman session aikana syntyi myös ”The Winner Takes It All”. ”Our Last Summer” ammentaa Ulvaeuksen nuoruusmuistoista Pariisissa, jossa hänellä oli kesäromanssi. Sanoitus ei kuitenkaan ole dokumentti tapahtuneesta, vaan tapahtumat ovat vain pohjana sanoitukselle. Lauluun luotiin jyrkkä kontrasti tylsäksi koetun nykyhetken ja nostalgisoidun menneisyyden välille. Kertojaminä on romanssin naisosapuoli, jonka kesäihastus, Harry, työskentelee laulun nykyhetkessä pankkitoimihenkilönä.
”Our Last Summer” -kappaleen päälaulaja on Anni-Frid Lyngstad. Toisen kertosäkeen jälkeisen kitarasoolon soitti Lasse Wellander. Yli puoliminuuttisessa soolossa, alkaen kohdasta 2.47, on melodia, jota Andersson ja Ulvaeus käyttivät musikaalin Chess kappaleessa ”The Anthem”.
”Our Last Summer” julkaistiin digitaalisena kokoelma-albumilla More ABBA Gold (1993). Laulun tunnettuus kasvoi huomattavasti, kun se valittiin musikaaliin Mamma Mia! (1999).
Käännös suomeksi
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2013

MM-kilpailut järjestettiin Budapest Sports Arenalla.
Vuoden 2013 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Budapestissa, Unkarissa 16.–22. syyskuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini, joissa kaikissa painittiin seitsemässä painoluokassa. Kilpailupaikkana toimi Budapest Sports Arena. Kyseessä oli viides kerta, kun Budapest isännöi painin MM-kilpailuja.
Budapestin MM-kilpailut olivat ensimmäiset suurten sääntömuutosten jälkeen käydyt aikuisten MM-kilpailut: muun muassa jaksovoittopainista siirryttiin takaisin kumulatiiviseen pistelaskuun.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 55,0 kg |  Yun Won-chol |  Choi Gyu-jin |  Roman Amoyan  Péter Módos |
| 60,0 kg |  Ivo Angelov |  Ovan Kuylakov |  Woo Seung-jae  Elmurat Tasmuradov |
| 66,0 kg |  Ryu Han-su |  Islam-bek Albijev |  Sandeep Yadav  Frank Stäbler |
| 74,0 kg |  Kim Hyeon-woo |  Roman Vlasov |  Arsen Julfalakyan  Emrah Kuş |
| 84,0 kg |  Taleb Nematpour |  Saman Tahmasebi |  Javid Hamzatau  Viktor Lőrincz |
| 96,0 kg |  Nikita Melnikov |  Artur Aleksanyan |  Balázs Kiss  Şalva Qadabadze |
| 120,0 kg |  Heiki Nabi |  Rıza Kayaalp |  Nurmahan Tinalijev  Johan Eurén |
120,0 kg: Alkuperäinen voittaja iranilainen Amir Ali-Akbari jäi kiinni dopingista ja hylättiin. Nabi nousi voittajaksi, Kayaalp hopealle ja Eurén pronssille.
Mitalistit > Vapaapaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 55,0 kg |  Hassan Rahimi |  Amit Kumar |  Sezer Akgül  Nariman Israpilov |
| 60,0 kg |  Bekhan Gojigerejev |  Vladimir Dubov |  Barjang Barjang  Masud Esmailpoyrjouybari |
| 66,0 kg |  David Safaryan |  Liván López |  Magomed Kurbanalijev  Mandakharan Ganzorig |
| 74,0 kg |  Jordan Burroughs |  Aliashgar Akbarizarinkolaei |  Ali Šabanau  Rashid Kurbanov |
| 84,0 kg |  Ibrahim Albatov |  Reineris Salas |  István Veréb  Ehsan Lashgari |
| 96,0 kg |  Reza Yazdani |  Xetaq Qazyumov |  Anžor Boltugajev  Pavlo Oliynik |
| 120,0 kg |  Hadžimurat Gatsalov |  Alen Zasejev |  Geno Petriašvili  Taha Akgül |
Mitalistit > Naispaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48,0 kg |  Eri Tosaka |  Mayelis Caripa |  Xu Cheng  Alyssa Lampe |
| 51,0 kg |  Sun Yanan |  Erdennechimeg Sumiya |  So Sim-hyang  Jessica MacDonald |
| 55,0 kg |  Saori Yoshida |  Sofia Mattsson |  Emese Barka  Valerija Žolobova |
| 59,0 kg |  Marianna Sastin |  Tajbe Jusein |  Tungalagiin Mönkhtuyaa  Julia Ratkevitš |
| 63,0 kg |  Kaori Ichō |  Soronzonboldyn Battsetseg |  Jekaterina Larionova  Elena Pirozhkova |
| 67,0 kg |  Alina Makhynia |  Stacie Anaka |  Ochirbatyn Nasanburmaa  Sara Doshō |
| 72,0 kg |  Zhang Fengliu |  Natalja Vorobjeva |  Adeline Grey  Ochirbatyn Burmaa |
Suomen joukkue

Suomi lähetti Budapestiin viisi kreikkalais-roomalaisen tyylin painijaa ja yhden vapaapainijan. Kreikkalais-roomalaisen painin 66-kiloisten sarjan edustuspaikasta aiottiin järjestää karsintaottelu Sasu Kaasisen ja Tero Välimäen välillä, mutta loukkaantumisten vuoksi karsintaottelu peruttiin, eikä sarjaan lähetetty painijaa.
Suomen joukkue > Kreikkalais-roomalainen paini

Lähde: Painiliitto
| Painoluokka | Painija | Seura kotimaassa | Vastustajat | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 55 kg | Jani Haapamäki | Kauhajoen Karhu |  Spenser Mango (0–4) | 24. |
| 74 kg | Veli-Karri Suominen | Viipurin Voimailijat |  Rajbir Chhikara (5–0) | 5. |
| 74 kg | Veli-Karri Suominen | Viipurin Voimailijat |  Azizbek Murodov (selätys) | 5. |
| 74 kg | Veli-Karri Suominen | Viipurin Voimailijat |  Kim Hyeon-woo (1–5) | 5. |
| 74 kg | Veli-Karri Suominen | Viipurin Voimailijat |  Yang Bin (5–0) | 5. |
| 74 kg | Veli-Karri Suominen | Viipurin Voimailijat |  Emrah Kuş (0–7) | 5. |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Oscar Martinez (7–0) | 5. |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Jordan Holm (8–0) | 5. |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Nenad Žugaj (3–2) | 5. |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Saman Tahmasebi (2–6) | 5. |
| 84 kg | Rami Hietaniemi | Nurmon Jymy |  Viktor Lőrincz (0–2) | 5. |
| 96 kg | Timo Kallio | Turun Voimamiehet |  Dmitri Timtšenko (2–0) | 8. |
| 96 kg | Timo Kallio | Turun Voimamiehet |  Vasil Imerlišvili (2–1) | 8. |
| 96 kg | Timo Kallio | Turun Voimamiehet |  Nikita Melnikov (0–8) | 8. |
| 96 kg | Timo Kallio | Turun Voimamiehet |  Mélonin Noumonvi (4–3) | 8. |
| 96 kg | Timo Kallio | Turun Voimamiehet |  Norikatsu Saikawa (0–1) | 8. |
Suomen joukkue > Vapaapaini

| Painoluokka | Painija | Seura kotimaassa | Vastustajat | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 66 kg | Jonas Honkanen | Helsingin Painimiehet |  Saba Bolaghi (0–8) | 37. |
Otis

Otiksen logo.
Otis Elevator Company on yhdysvaltalainen maailman suurin hissien ja liukuportaiden  valmistaja. Yhtiön perusti yhdysvaltalainen Elisha Otis vuonna 1853 New Yorkissa. Yhtiö on valmistanut hissejä moniin kuuluisiin rakennuksiin, kuten Eiffel-torniin, Empire State Buildingiin ja New Yorkin World Trade Centeriin. Otis on listattu New Yorkin pörssissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Otis Finlandin kotisivut