stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jimi Hendrix
Hendrixin vaikutusta suomalaiseen populaarikulttuuriin

Suomalaisessa rockmusiikissa Hendrixin perintöä ovat vaalineet esimerkiksi Kingston Wall -yhtye, Hasse Walli, Heikki Silvennoinen, Jimi Sumén ja Sami Hurmerinta.
Kummeli on tehnyt sketsin, jossa on orkesteri nimeltä Janne Hendrikson ja Kokemus. Tämä mukailee nimeä The Jimi Hendrix Experience. Hendriksonia esittää Heikki Silvennoinen.
Suomalainen yhtye Manifest on 1970-luvulla tehnyt Hendrixin kappaleesta ”Fire” oman käännösversionsa ”Puita kaminaan”. Alkuperäisen kappaleen kertosäe ”let me stand next to your fire” kuuluu tässä versiossa ”pannaan puita sun kaminaas”. Suomalaisista yhtyeistä myös Kingston Wall ja Popeda ovat levyttäneet ”Firen”.
Soittimet

Jimi Hendrix käytti enimmäkseen Fender Stratocastereita, mutta hänen käytössään on ollut myös muun muassa Fender Jaguar, Gibson SG Custom ja Gibson Les Paul, jota hän käytti bluesin soittoon. Hendrixin kuuluisin yksittäinen kitara lienee vasenkätinen Gibson Flying V, jonka rungossa on hippiteeman mukaisia koristekuvioita. Hendrix käytti Marshall-vahvistimia, joiden läpimurto oli hänen eläessään vasta tekemässä tuloaan. Hän käytti myös useita efektipedaaleja, joista tunnetuimmat ovat fuzz- ja wah-wah-pedaali, sekä octaver-pedaalia (äänenkorkeuden nosto oktaavilla) ja univibeä, joka jäljitteli urkujen leslie-kaiutinta.
Yhtyeiden jäsenet > The Jimi Hendrix Experience (syksy 1966 – kesäkuu 1969)

Jimi Hendrix (kitara, laulu)
Noel Redding (basso, laulu)
Mitch Mitchell (rummut)
Yhtyeiden jäsenet > Gypsy Sun and Rainbows (elokuu 1969 – lokakuu 1969)

Jimi Hendrix (kitara, laulu)
Billy Cox (basso)
Mitch Mitchell (rummut)
Larry Lee (kitara, laulu)
Juma Sultan (lyömäsoittimet)
Jerry Velez (lyömäsoittimet)
Yhtyeiden jäsenet > Band of Gypsys (marraskuu 1969 – helmikuu 1970)

Jimi Hendrix (kitara, laulu)
Billy Cox (basso)
Buddy Miles (rummut, laulu)
Yhtyeiden jäsenet > The Jimi Hendrix Experience / Cry Of Love (maaliskuu 1970 – syyskuu 1970)

Jimi Hendrix (kitara, laulu)
Billy Cox (basso)
Mitch Mitchell (rummut)
Diskografia > Keskeisimmät albumit

Are You Experienced (1967)
Axis: Bold as Love (1967)
Electric Ladyland 2LP (1968)
Band of Gypsys (1970)
First Rays of the New Rising Sun 2LP (äänitetty 1968–1970, julkaistu 1997)
Diskografia > Muita julkaisuja

Smash Hits (1969)
The Cry of Love (1971)
Isle of Wight (1971, live)
Hendrix in the West (1972, live)
Crash Landing (1975)
Concerts 2LP (1982)
Jimi Plays Monterey (1986, live)
Live at Winterland (1987)
Cornerstones 1967–1970 (1990)
Stages (1991, live, 4 levyn kansio)
Blues (1994)
Voodoo Soup (1995)
South Saturn Delta (1997)
Experience Hendrix: The Best of Jimi Hendrix (1997)
BBC Sessions (1998)
Live at the Fillmore East (1999)
Woodstock (1994, live)
The Albert Hall Experience (2000, live)
Woodstock (2001, live, tupla-CD, koko konsertti)
Blue Wild Angel (2002, live)
Live at Berkeley (2002)
The Ultimate Experience (2002)
Voodoo Child – The Jimi Hendrix Collection (2002, tupla-CD)
Valleys of Neptune (2010)
West Coast Seattle Boy (2010)
Kirjallisuutta

Lawrence, Sharon: Jimi Hendrix. Mies, musiikki ja totuus.  ((Jimi Hendrix. The Man, the Magic, the Truth, 2005.) Suomentanut K. Männistö)  Helsinki:  Like, 2006.  ISBN 952-471-767-0
McDermott, John & Kramer, Eddie: Hendrix. Setting the Record Straight. 1992.
Shapiro, Harry & Glebbeek, Caesar: Jimi Hendrix: Electric Gypsy. 1990.
Cross, Charles R.: Room Full of Mirrors. A Biography of Jimi Hendrix. 2005
Norman, Philip: Wild Thing. Jimi Hendrixin lyhyt ja vaikuttava elämä. (Wild Thing. The Short, Spellbinding Life of Jimi Hendrix, 2020.) Suomentanut Jussi Niemi. Aviador, 2022. ISBN 978-952-381098-3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jimi Hendrix Wikimedia Commonsissa
Jimi Hendrix The Official Jimi Hendrix Site. Viitattu 26.11.2018 (englanniksi).
Murray, Charles Shaar: Jimi Hendrix Encyclopædia Britannica. 23.11.2018. Viitattu 26.11.2018 (englanniksi).
Dorsey, Michael: Hendrix and Woodstock: 10 Little Known Facts about the Performance That Defined the '60s Worcester Polytechnic Institute. 22.7.2009. Viitattu 26.11.2018. (englanniksi)
Jimi Hendrix, Songwriter, Guitarist, Singer (1942–1970) Biography. Viitattu 26.11.2018 (englanniksi).
Jimi Hendrix Biography Encyclopedia of World Biography. Viitattu 26.11.2018. (englanniksi)
| n k Jimi Hendrix |
| --- | --- |
Keskeisimmät albumit:  Are You Experienced  Axis: Bold as Love  Electric Ladyland  Band of Gypsys  First Rays of the New Rising Sun 
Muita julkaisuja:  Smash Hits  The Cry of Love  Isle of Wight  Hendrix In The West  Crash Landing  Concerts  Jimi Plays Monterey  Live At Winterland  Cornerstones 1967–1970  Stages  Blues  Voodoo Soup  South Saturn Delta  Experience Hendrix: The Best Of Jimi Hendrix  BBC Sessions  Live at the Fillmore East  Woodstock  The Albert Hall Experience  Woodstock  Blue Wild Angel  Live At Berkeley  The Ultimate Experience  Voodoo Child – The Jimi Hendrix Collection  Valleys of Neptune  West Coast Seattle Boy 
Britanniassa julkaistut singlet:  ”Hey Joe” / ”Stone Free”  ”Purple Haze” / ”51st Anniversary”  ”The Wind Cries Mary” / ”Highway Chile”  ”Burning Of The Midnight Lamp” / ”The Stars that Play with Laughing Sam's Dice”  ”All Along The Watchtower” / ”Long Hot Summer Night”  ”Crosstown Traffic” / ”Gypsy Eyes”  ”Fire” / ”Burning Of The Midnight Lamp”  ”Stone Free” / ”If 6 was 9” 
Yhdysvalloissa julkaistut singlet:  ”Hey Joe” / ”51st Anniversary”  ”Purple Haze” / ”The Wind Cries Mary”  ”Foxy Lady” / ”Hey Joe”  ”All Along The Watchtower” / ”Burning of the Midnight Lamp”  ”Up From The Skies” / ”One Rainy Wish”  ”Crosstown Traffic” / ”Gypsy Eyes”  ”Izabella” / ”Stepping Stone” 
Muuta:  diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Hendrixin muistoksi kiveen kaiverrettu Fender Stratocaster -kitara Saksassa.
Hendrix Tukholmassa toukokuussa 1967.
Epätavallista soittotekniikkaa Helsingin-konsertissa.
Jimi Hendrixin Fender Stratocaster -kitara.
Jimi Hendrixin asunto Lontoossa osoitteessa Brook Street 23 on merkitty English Heritage -viraston sinisellä kyltillä. Naapurissa asui 1700-luvulla säveltäjä Georg Friedrich Händel.
Hendrixin vaatimattomalle haudalle rakennettiin 2000-luvulla iso muistomerkki.
The Jimi Hendrix Experience Alankomaiden televisiossa 14.3.1967.
Papukaija G. Pula-aho

Olli Tasasen piirtämä kuva Spede Pasasesta ja G. Pula-ahosta vuodelta 1964. Kuva viittaa radiossa esitettyyn sketsiin G. Pula-ahoa jymäytetään.
Papukaija G. Pula-aho on Spede Pasasen luoma ja Leo Jokelan esittämä sketsihahmo, joka esiintyi Yleisradion viihdeohjelmissa Ruljanssiriihi ja Hupiklubi 1960-luvun alussa. ”Papukaija” puhui hampaiden välistä karskia Stadin slangia katujen kovanaaman elkein ja pani keskustelukumppaniaan Spedeä jatkuvasti halvalla. Papukaijan puheissa oli surrealistista epäloogisuutta, joka on ominaista niin sanotulle crazy-huumorille.
Jukka Virtasen mukaan G. Pula-ahon puhetyylin esikuvana oli Stadin slangia hampaat yhdessä puhunut juontaja Tauno Rautiainen.
Taustaa

Speden mukaan G. Pula-ahon hahmo syntyi tarkoituksellisena vastavetona ajan kuplettiviihteelle ja poliittisille vitseille. G. Pula-aho oli osa Speden pyrkimystä tuoda Suomeen viisasteleva, amerikkalaistyylinen sekopäähuumori surrealistisine sävyineen.
Kaikki 29 nykypäivään asti säilynyttä sketsiä on koottu tupla-CD:lle Pure nenääs!. Vuonna 1964 Pula-ahosta tehtiin 23 sketsiä sisältävä teos Papukaija G. Pula-ahon seikkailut. Kirjassa on myös kolme sellaista sketsiä, joista ei ole säilynyt äänitaltiointia. Pula-aho on tuttu myös televisiosta. Television sketseissä Jokela oli puettu värikkääseen höyhenpukuun.
Nykyään Jokelan elämäntyötä kunnioittava Leo Jokela Boozing Society -yhdistys jakaa vuosittain gaalaillassaan G. Pula-aho -patsaat ansioituneille viihteen ja kulttuurin ammattilaisille.
Hahmo

Vaikka G. Pula-aho on uros, sen etunimi on Gunhild. Syynä tähän on G. Pula-ahon mukaan se, että vastasyntynyt papukaija on niin pieni, ettei siitä helposti näe onko se mies- vai naispuolinen. Tästä Pula-aho kokee suurta häpeää, ja se on hänen mukaansa hänen elämänsä suurin tragedia.
Pula-aho on luonteeltaan erittäin puhelias ja helposti riitaa haastava. Hän ei erityisemmin kunnioita ketään ja saattaakin puhua loukkaavasti jopa tuntemattomille. Pula-aho tekeekin jatkuvasti pilaa Spedestä, mikä ei erityisemmin häiritse Spedeä, sillä hän alistuu useimmiten Pula-ahon nälväytyksiin mukisematta. Joskus Pula-aho hermostuu Speden jatkuvaan kyselemiseen.  Pula-aholla on Speden mukaan tapana ”vastata aina eri asioihin kuin mitä häneltä on kysytty”. Jos joku sanoo Pula-aholle jotain, jonka hän kokee loukkaavaksi, hän on nopea antamaan takaisin samalla mitalla.
Pula-aholla on pitkä ansioluettelo. Hän on ollut esimerkiksi käkikellon käkenä, salakuljettajien ilmiantajana, korkkiruuvitehtaan puhelinpäivystäjänä, ruokatavarabaarin myyjänä, joulupukkina ja ”Suomen ilmastointivoimien itsemurhelentäjänä”. Hän on myös pitänyt maksullista näyttelyä, jossa muut linnut voivat katsoa sadan linnun vetoiselta lintulaudalta ikkunan läpi, kun Pula-aho istuu kotonaan ja polttaa tupakkaa. Ja lopuksi hän on laittanut naisille loppukevennyksen; hän hymyilee ystävällisesti. Kun hymyä yritetään taputtaa uudestaan, Pula-aho vain sanoo katsojille; ”Kassan kautta, olkaapa hyvä. Seuraava näytös alkaa hetken päästä.” Ja tämän jälkeen hän yhdistää sähkövirran lintulautaan ja sali tyhjenee sekunnissa kuukausilipuilla varustettua eturiviä lukuun ottamatta. Pula-aho on myös antanut puhetekniikan tunteja keskiviikkoisin klo 8–9.
Pula-aho on matkustellut paljon. Hän on käynyt Yhdysvalloissa, Pariisissa, Tukholmassa, Shanghaissa sekä pohjoisnavalla.
Pula-ahon harrastuksia ovat olleet esimerkiksi ajatelmien kirjoittaminen, kukkien asettelu, uiminen, pokerin pelaaminen, kanalassa käyminen, levyjen kuunteleminen, tupaantuliaisissa vieraileminen, tupakan polttaminen ja elokuvien käsikirjoittaminen. Lisäksi hän väittää harrastaneensa Pariisissa paperinukkien leikkaamista, teddykarhuja sekä pitsinnypläystä, mutta Pula-aho kuulosti näitä kertoessaan sarkastiselta, joten ei ole varmaa, olivatko väittämät totta.
Pula-ahon ruokavalio on papukaijaksi suhteellisen monipuolinen. Hänen tiedetään syöneen esimerkiksi sinapilla maustettuja kinkkuvoileipiä, pakastettuja kärpäsiä, amerikkalaisia itikoita, japanilaisia verilettuja, kinkkuviipaleita (leikattu kärpäsen kokoisiksi kappaleiksi ja niihin on lisätty marsipaaniset tuntosarvet), pianon koskettimia, puhemiehen nuijanvartta, huulipunaa, lipeää ja antabusta. Pula-aho on myös unelmoinut lokoisista kissanpäivistä, jolloin hän voisi istua kylminä talvi-iltoina kotonaan takkatulen ääressä ja syödä munakasta. Pula-aho on keksinyt myös oman ruokalajin; katajanmarjoilla täytettyä kärpäsenpotkaa G. Pula-ahon tapaan, joka tarjoillaan viileästi hymyillen jääveden ja laskun kera (ettei unohdu).
Muiden suhtautuminen Pula-ahoon ja Pula-ahon suhtautuminen muihin

Speden lisäksi Pula-ahon ystäväpiiriin kuuluvat myös tupajumikaverukset Lösse ja Jypytin. Pula-aho inhoaa puluja sekä talitinttejä, jotka koputtavat ikkunaan hänen vetäessään pieniä päiväunia. Pula-aholle on ehdotettu asemaa Suomen kansallislintuna. Hän on myös pyrkinyt Suomen vaakunaeläimeksi.
Pula-ahoa on luultu puluksi, västäräkiksi, sorsaksi, käkikellon käeksi, valepukuiseksi kenraaliksi, vatsasta puhutuksi ääneksi, karvakääröksi, hävittäjäksi, joulupukiksi, skorpioniksi, kananmunaksi, harhanäyksi ja pilaantuneesta munasta syntyneeksi kananpojaksi. Lisäksi Pula-ahoa nimiteltiin pariisilaisessa baarissa punatulkuksi, kun siellä sanottiin Pula-ahon ihmetellessä sitä, ettei sitä hämmästelty, kun eläin tulee kaljoille, että: ”Ei yksi punatulkku täällä käkien seassa paljon hätkäytä.”
Pula-aholla on hyvä menestys naismaailmassa, mutta hän ei koskaan seurustele kanaa pienempien kanssa. Toisaalta hänen seurustelusuhteensa eivät koskaan ole kestäneet kauan. Hän on kertonut etsivänsä vakavaraista kumppania, mutta edelliset suhteet ovat päättyneet siihen että ne eivät enää ole vakavaraisia. Pula-aho on myös kertonut että hän ei aio koskaan mennä naimisiin, sillä hän on itse päättänyt keksiä sukuvian että Pula-ahon suvussa miehet eivät koskaan tule menemään naimisiin. Hänen aikomuksensa on että ”tämä sukuvika tulee pysymään vitsauksena vuosituhansia Pula-ahon nimen yhteydessä”.
Pula-aho ei myöskään liiemmin ihmisyydestä piittaa. Hän on sanonut ennemmin syövänsä vaikka timoteitä kuin maksavansa veroja. Erityisesti puhelinkeskusteluissa hän joutuu toistuvasti kertomaan toisessa päässä puhuvalle että puhelimessa on papukaija eikä ihminen.
Luettelo äänitetyistä radiosketseistä

Asettelua
Eks-kursiolla kanalassa / Kanalassa
Etunimi
G. Pula-aho Amerikassa
G. Pula-aho ilmavoimissa
G. Pula-aho kansallislinnuksi
G. Pula-aho Pariisissa
G. Pula-ahon ruokatavarabaari
Hengenpelastusta
Jumissa / G. Pula-aho ja tupajumit
Kampaajalla / Ajatelmia
Karkauspäivä
Kosmetoloogi / G. Pula-aho kauneussalongissa
Käkenä / Käki kuin käki
Lintutiedettä / Pure nenääs
Lounaalla kanalassa
Opettajattaren kirje
Pakastettuja kärpäsiä
Pinkviini
Puhelinpäivystäjänä / G. Pula-aho ja pankinjohtaja
Pula-ahoa jymäytetään
Riidanhaastaja
Salakuljetusta / G. Pula-aho ja salakuljettajat
Skorppijooni
Syntyhistoria / Turpa kiinni
Tupaantuliaiset
Ulkona illalla / Treffit
Valtiovierailu
Verokarhu
Krokotiilieläimet

| Krokotiilieläimet |
| --- | --- |
 Ylävasemmalta myötäpäivään: suistokrokotiili, mississippinalligaattori ja gaviaali.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Krokotiilieläimet Crocodylia  Owen, 1842
 Krokotiilieläinten levinneisyys.
Heimot
 Krokotiilit (Crocodylidae)  Alligaattorit (Alligatoridae)  Gaviaalit (Gavialidae) 
Katso myös
   Krokotiilieläimet Wikispeciesissä   Krokotiilieläimet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krokotiilieläimet (Crocodylia) on suurten matelijoiden lahko. Lahkoon kuuluu nykyään 23 lajia; ne kaikki ovat hyvin vesielämään sopeutuneita. Sana ”krokotiili” tulee kreikan kielen sanasta κροκόδειλος (krokodeilos), joka viittaa pieneen Kreikassa elävään liskoon. Nimitys annettiin noin 2000 vuotta sitten, kun kreikkalaiset maailmanmatkaajat näkivät krokotiileja Egyptissä. Krokotiilieläinten kaltaisia eläimiä on ollut olemassa jo triaskaudelta lähtien ja ne ovat lintujen ohella dinosaurusten lähimpiä sukulaisia. Lahkon jäsenillä on nelikammioinen sydän.
Anatomia > Iho ja ruumiinmuoto

Krokotiilieläinten ruumis on selkä- ja vatsapuolelta litteä. Pyrstö taas on pystysuunnassa litteä, paksu ja usein runkoa pitempi. Hännän yläpinnan suuret pystysuuntaiset sarveiskilvet muodostavat leveän harjanteen, joka tehostaa krokotiilin uintia. Häntä on hyvin lihaksikas ja voimakas. Jalat sitä vastoin ovat melko lyhyet ja heikohkot, mutta useimmat krokotiilieläimet pystyvät kannattelemaan niiden varassa ruumistaan ja pystyvät jopa juoksemaan niiden avulla lyhyitä matkoja. Takaraajoissa on varpaiden välissä räpylät, joita eturaajoissa ei ole. Eturaajat ovat takaraajoja lyhyemmät. Eturaajoissa on viisi ja takaraajoissa neljä varvasta. Niistä kolmessa on melko tylpät kynnet. Kaikkien lajien ruumiinmuoto on virtaviivainen. Krokotiilieläinten iho on paksu ja sarveistunut. Selkäpuolta peittävät neliskulmaiset, kyhmymäiset sarveislevyt. Ne ovat selän kohdalla paksuja, mutta ohenevat ja kapenevat häntää kohti. Myös kaulan, niskan ja kylkien sarveislevyt ovat selän levyjä pienemmät. Sarveislevyjen alla on myös paljon iholuutumina syntyneitä luulevyjä. Alligaattoreilla ja kaimaaneilla luulevyt ovat yleensä vatsapuolella, gaviaalilla selässä ja krokotiileilla vain rinnassa. Sekä luu- että sarveislevyt ovat yleensä irrallaan sekä luustosta että toisistaan. Kyljet ja vatsa ovat useimmilla lajeilla suomujen peitossa, mutta niissäkin voi olla luutumia ja sarveistumia. Suomupeite uusiutuu vähitellen sitä mukaa kuin se kuluu. Koko vaihtelee 1,5-metrisestä kääpiökaimaanista 7-metriseen suistokrokotiiliin.
Anatomia > Luusto ja sisäelimet

Krokotiilieläinten luusto, aivojen ja sydämen rakenne poikkeavat selvästi muista matelijoista ja niissä on monia yhtäläisyyksiä erityisesti lintujen kanssa. Erityisesti krokotiilieläinten lantion rakenne on lähempänä lintuja kuin muita nykyään eläviä matelijoita. Toinen luuston erikoisominaisuus on se, että krokotiilieläimillä on irrallisia tavallisten kylkiluiden ohella vatsakylkiluita, joita on krokotiilieläinten lisäksi vain tuataroilla. Häpyluu on lähes tai täysin lonkkamaljakon ulkopuolella. Telaluu ja kantaluu ovat rinnakkain. Krokotiilieläimillä on todettu olevan veressään luontaista antibioottia tulehduksiin ja haavoihin, minkä ansiosta ne pystyvät toipumaan pahoistakin haavoista tai raajojen ja hännän silpoutumisesta.
Krokotiilieläinten sydän on hyvin erikoislaatuinen. Se on nelilokeroinen lintujen ja nisäkkäiden tapaan ja sen avulla krokotiilieläimet pystyvät muuttamaan kehonsa verenkiertoa, mihin mikään muu eläin ei pysty. Verenkierron ohjauksen avulla krokotiilieläin voi ohjata hapekasta verta aivoihinsa ja keuhkoihinsa, jolloin se voi pysyä pinnan alla useita tunteja. Sydämen kammiot erottaa toisistaan hyvin kehittynyt väliseinä. Väliseinä rajoittaa tehokkaasti tympeän ja hapekkaan veren sekoittumista aorttien yhteisessä tyvessä. Aorttia on krokotiilieläimillä kaksi. Aivot ovat selvästi pienemmät kuin linnuilla ja nisäkkäillä, mutta silti suuremmat kuin millään muilla nykymatelijoilla. Krokotiilieläinten älykkyyteen viittaavat esimerkiksi poikasten hoito ja kyky tehdä yhteistyötä saalistaessaan.
Anatomia > Hampaat ja leuat

Krokotiilieläinten leuat ovat eläinkunnan vahvimmat ja niiden puristusvoima voi olla lähes tuhat kilogrammaa. Leuat liikkuvat vain pystysuunnassa. Leukojen avaajalihakset sen sijaan ovat heikot ja monessa tapauksessa ihminen voi pitää niiden leukoja kiinni pelkin käsin, vaikka niiden aukaisemiseen tarvittaisiin voiman puolesta trukki. Useimmilla krokotiilieläinlajeilla on kartiomaiset, osalla piikkimäiset hampaat. Kaikista muista matelijoista poiketen ne ovat kiinni oikeissa hammaskuopissa. Hampaat ovat kartiomaisia, juurettomia ja hyvin vahvoja ja soveltuvat hyvin kovaankin käsittelyyn. Ne eivät kuitenkaan sovellu pureskeluun vaan saaliin kiinnipitämiseen. Krokotiilieläinten hampaat kuluvat paljon erityisesti saaliin käsittelyssä ja ne uusiutuvat rajattomasti säännöllisin väliajoin. Hampaat voivat kestää kaksi vuotta, mutta yleensä ne uusiutuvat puolen vuoden välein. Hampaat ovat onttoja ja uusi hammas voi kasvaa jo lähes täyteen mittaansa vanhan hampaan sisällä. Tällöin vanhan hampaan irrotessa uusi on jo käyttövalmis. Krokotiilieläin voi käyttää elinaikanaan jopa 3 000 hammasta. Kurkunpään paksu iholäppä sulkee nielun ja estää veden pääsyn keuhkoihin, minkä ansiosta krokotiilieläimet voivat pitää kitaansa ammollaan veden alla. Se auttaa myös saalistuksessa. Eläin voi tarvittaessa avata läpän esimerkiksi syödäkseen. Läpän luona on niin sanotut sisäsieraimet, joiden avulla krokotiilieläimet voivat ottaa tehokkaasti happea. Krokotiilieläimet voivat pidättää hengitystään veden alla jopa 2 tuntia, mutta yleensä sukellus kestää korkeintaan 20 minuuttia.
Anatomia > Aistit ja aistinelimet

Krokotiilieläinten aisteista parhaiten kehittyneitä ovat kuulo-, haju- ja näköaisti. Niiden aistinelimet ovat kehittyneet vastaamaan vesielämän vaatimuksia. Sieraimet sijaitsevat kuononpäässä kohoumina. Myös silmät ovat ylhäällä, minkä ansiosta krokotiilieläin voi väijyä saalista jättäen vain silmät ja sieraimet näkyviin. Silmät liikkuvat eri suuntiin, mikä tehostaa krokotiilieläinten stereoskooppista näkökykyä. Silmäterä muodostaa kapean poikittaisvaon, joka laajenee pimeässä tehden hämäränäöstä erinomaisen. Krokotiilieläimet erottavat myös värejä. Silmissä on läpinäkyvä vilkkuluomi, joka sulkeutuu aina eläimen sukeltaessa. Eläimen sukeltaessa myös sieraimet sulkeutuvat kokonaan niissä olevien läppien ansiosta. Myös korva-aukot menevät umpeen sukelluksissa, koska niiden kohdalla on pieni sulkeutuva läppä, joka muistuttaa nisäkkäiden korva-aukkoa. Kieli on lyhyt ja paksu, ja se on kiinnittynyt suupohjaan. Kidan viereisessä nahassa erottuu pieniä huokosia, joita on myös pään ympärillä ja niskassa. Krokotiileilla ja gaviaaleilla niitä on ympäri nahkaa. Huokosten pohjalla on aistinsoluja, jotka aistivat värähtelyjä vedessä.
Liikkuminen > Maalla

Krokotiilieläimet mielletään usein liikkumaan hitaasti vatsallaan raahautuen, mutta ne pystyvät nostamaan ruumiinsa ilmaan tanakoiden raajojensa ansiosta. Kaikista muista matelijoista poiketen ne pystyvät pitämään jalkojaan jopa ruumiin alapuolella mikä on tyypillisempää nisäkkäille ja dinosauruksille. Ne pystyvät yksinkertaiseen juoksuun, ja pienet lajit jopa eräänlaiseen laukkaan. Parhaimmillaan ne pystyvät juoksemaan 17 kilometrin tuntivauhtia. Kaikkein nopein laji on australiankrokotiili. Krokotiilieläimet voivat myös liikkua liskojen tapaan, jolloin ne liikuttavat vain yhtä jalkaa kerrallaan ja laahaavat vatsallaan. Tämä on tavallinen tapa erityisesti joenrantatöyräällä liikkuessa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Krokotiilieläimiä tavataan lähes kaikkialla trooppisilla ja subtrooppisilla makeanveden alueilla. Niitä tavataan kaikilla mantereilla paitsi Euroopassa ja Antarktiksella. Alligaattoreiden levinneisyysalueen painopiste on Etelä- ja Keski-Amerikassa, mutta myös Yhdysvaltain kaakkoisosissa ja Itä-Kiinassa. Krokotiileja elää Afrikassa, Aasian kaakkoisrannikolla, Indonesiassa sekä Australian pohjoisosissa. Gaviaalia tavataan Intiassa ja sen naapurimaissa. Leviämistä on rajoittanut erityisesti lämpötila ja se, että ne eivät yleensä tule toimeen merivedessä. 
Useimmat lajit elävät makeanveden vesistöissä, mutta jotkin lajit kuten suistokrokotiili viihtyvät hyvin merivedessä ja ovat siten levinneet hyvinkin kaukaisille saarille kuten Fidžille. Leviämistä kauemmas päiväntasaajasta on myös rajoittanut heikko kylmänsietokyky ja vain mississipin- ja Kiinan alligaattori elävät suhteellisen viileässä ilmastossa ja vaipuvat tarpeen tullen horrokseen. Vuoristoistakin krokotiilieläimet puuttuvat ja niitä esiintyy vain noin 1000 metrin korkeuteen saakka. Elinympäristövaatimukset vaihtelevat muutoin paljolti lajin mukaan. Mieluisin elinpaikka on silti runsaskasvinen vesistö, jossa virtaus on hidas. Nopeasti virtaavat ja karutkin vedet kelpaavat, kunhan lämpöä ja ruokaa vain on tarpeeksi.