stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gen’yō Takeda

Gen’yō Takeda (jap. 竹田玄洋, Takeda Gen’yō, s. 7. maaliskuuta 1949 Osaka, Japani) on entinen Nintendo Integrated Research & Developmentin johtaja, ja hän on työskennellyt jaostossa sen perustamisesta 1981 lähtien. Tuolloin jaoston nimi oli vielä Research and Development 3 (R&D3). Hänen toimenkuvaansa kuuluu pääasiassa laitteiston kehittäminen. Takeda oli yksi tärkeimmistä henkilöistä Wiin kehitystiimissä, ja hänen nimiinsä on laitettu myös Nintendon ensimmäisen "videopelin", EVR Racen kehittäminen. EVR Race oli kuitenkin täysin mekaaninen.
Takedan johtama R&D3 oli vastuussa monista varhaisista Nintendon laitteista ja lisäosista, kuten Nintendo Entertainment Systemin kaseteista. R&D3:n kehittämät videopelit oli suunnattu pääasiassa Pohjois-Amerikan markkinoille.
Takeda jäi eläkkeelle vuonna 2017.
Videopelit

Näiden videopelien kehityksessä Takeda on ollut mukana:
EVR Race
Sheriff (kolikkopeli)
Space Firebird
Popeye (kolikkopeli)
Punch-Out!! (kolikkopeli)
Super Punch-Out!! (kolikkopeli)
Arm Wrestling (videopeli)
StarTropics
Zoda's Revenge: StarTropics II
Pilotwings 64
Pokémon Puzzle League
Dr. Mario 64
Punch-Out!! (NES)
StarTropics
Zoda's Revenge: StarTropics II
StarTropics
Zoda's Revenge: StarTropics II
Donkey Kong Country
Killer Instinct Gold
Punch-Out!! (Wii)
Pesusieni

| Pesusieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Sienieläimet Porifera
Luokka::  Sarveispiisienet Demospongiae
Lahko::  Dictyoceratida
Heimo::  Spongiidae
Suku::  Spongia
Laji::  officinalis
Kaksiosainen nimi
 Spongia officinalis  (Linnaeus, 1759) 
Synonyymit
 Euspongia officinalis 
Alalajit
 Spongia officinalis exigua  Spongia officinalis irregularis 
Katso myös
   Pesusieni Wikispeciesissä   Pesusieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pesusieni (Spongia officinalis) on sarveispiisieniin kuuluva sienieläin. Pesusieniä esiintyy pääasiassa Välimeressä. Merenpohjassa elävä pesusieni on väriltään harmaa ja muodoltaan möhkälemäinen.
Pesusieni on saanut nimensä kaupallisen käyttötarkoituksensa mukaan; pesusieniä pyydystetään pohjaharoilla tai sukeltamalla ja käytetään pesuvälineenä. Nykyään suuri osa myytävästä pesusienestä on kuitenkin viljeltyä. Pesusienen nimellä myydään myös pesusienikurkusta ja vaahtomuovista valmistettuja ”sieniä”.
Lisääntyminen

Pesusieni on hermafrodiitti. Eri puolilla pesusientä jotkut solut alkavat kasvaa huomattavan suuriksi viereisten solujen ruokkimina, ja osasta tulee munasoluja. Toiset solut puolestaan jakautuvat, kunnes ne muodostavat suuren määrän erittäin pieniä soluja, jotka kypsyvät siittiöiksi. Kypsyttyään siittiöt poistuvat purskahduksena pesusienestä ja uivat meressä kunnes löytävät toisen yksilön. Virran johdattamina ne uivat sisään pesusienen huokosista, jonka jälkeen ne etsiytyvät munasolun luokse, jonka yksi siittiöistä hedelmöittää.
Hedelmöittynyt munasolu jakaantuu useita kertoja muodostaakseen alkion. Alkion kehityttyä toukaksi se poistuu pesusienestä, ui noin vuorokauden ajan ja laskeutuu merenpohjalle. Kiinnityttyään merenpohjaan toukka alkaa kehittyä pesusieneksi.
Aiheesta muualla

ITIS: Spongia officinalis (englanniksi)
Marine Species: Spongia officinalis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
World Porifera Database: Spongia officinalis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q652237  Wikispecies: Spongia officinalis  ADW: Spongia_officinalis  AFD: Spongia_(Spongia)_officinalis  BOLD: 239388  CoL: 6ZBNB  EoL: 1163106  EPPO: SONGOF  EUNIS: 17663  GBIF: 2238136  iNaturalist: 357376  IRMNG: 10208747  ITIS: 47545  NCBI: 252964  OBIS: 165220  Open Tree of Life: 373931  SeaLifeBase: 51029  WoRMS: 132407 
Spongia officinalis
Indigénat

Indigénat oli laki, jolla määriteltiin Ranskan imperiumissa elävien ihmisten asema. Lakia sovellettiin alkuperäisasukkaisiin (ransk. indigènes). Se virallistettiin vuonna 1924, joskin se oli tosiasiallisesti voimassa vuodesta 1887 alkaen. Indigénat rajoitti alkuperäiskansojen väestön kansalaisoikeuksia niiden osalta, joilla ei ollut évoluén tai assimilén asemaa. Indigénatin kansalais- ja poliittisten vapauksien rajoituksiin kuului muun muassa velvollisuus corvée-työn tekemiseen, kuten kuljetus- ja kantajatyö, ja kuuluminen perinteiseen lainkäyttöalueeseen Ranskan hallintovirkamiehen läsnäollessa. Indigenaattilaki mahdollisti karkeita väärinkäytöksiä ja jatkuvia mielivaltaisia soveltamisia. Siirtomaa-ajan Afrikassa se aiheutti eniten vastakkainasetteluja, kunnes se kiellettiin toisen maailmansodan lopulla.
Vapauden ritarikunta

Ritarikunnan risti
Vapauden ritarikunta (ukr. орден Свободи, orden Svobody) on ukrainalainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 2008 presidentti Viktor Juštšenkon määräyksellä. Sitä myönnetään tunnustuksena Ukrainan itsenäisyyden ja suvereniteetin hyväksi tehdyistä ansioista sekä perustuslaillisten oikeuksien ja vapauksien edistämisestä. Saajan ei tarvitse olla Ukrainan kansalainen ja tunnustus voidaan myöntää myös postuumisti.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
ritarikunnan nauha
EToro

| eToro |
| --- | --- |

Perustettu:  2007
Avainhenkilöt:  Yoni Assia, toimitusjohtaja ja perustaja Ronen Assia, perustaja David Ring, perustaja
Kotipaikka:  Limassol, Kypros Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta Tel Aviv, Israel
Toimiala:  Finanssipalvelut
Liikevaihto:  US$1.2 miljardia USD (2021)
Liikevoitto:  US$240.6 miljoonaa USD (2021)
Nettotulos:  US$265.7 miljoonaa (2021)
Henkilöstö:  1700
Kotisivu:  www.etoro.com/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
eToro (hepr. ‏איטורו‎) on israelilainen monikansallinen sosiaalisen kaupankäynnin ja monivarasijoittamisen yritys, joka keskittyy tarjoamaan finanssi- ja kopiointikaupankäyntipalveluita. Sen pääkonttori sijaitsee keski-Israelissa, ja yrityksellä on rekisteröity toimipiste Kyproksella, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Yhdysvalloissa ja Australiassa. Tammikuussa 2022 yrityksen arvo oli 8,8 miljardia dollaria.
Toiminnot

eToron päätoimistot sijaitsevat Limassolissa, Kyproksella, Lontoossa, Britanniassa ja Tel Avivissa, Israelissa sekä alueelliset toimistot Sydneyssä, Australiassa, Hobokenissa, New Jerseyssä, Hongkongissa ja Pekingissä, Kiinassa.
eToroa säätelee CySEC-viranomainen EU:ssa. Sen ovat hyväksyneet FCA Isossa-Britanniassa, FinCEN Yhdysvalloissa ja ASIC Australiassa. Yhtiö ilmoitti toimivansa 140 maassa. Maaliskuussa 2022 eTorolla oli 27 miljoonaa käyttäjää ja 2,4 miljoonaa rahoitettua tiliä.
Maaliskuussa 2019 eToro toi markkinoille kryptovaluuttakaupankäyntialustan ja erillisen kryptovaluutta-lompakon yhdysvaltalaisille käyttäjille. Se tarjoaa tällä hetkellä 14 kryptovaluutta, 32 osavaltiossa.
Markkinointi ja laajentaminen

Elokuussa 2018 eToro ilmoitti sponsorointisopimuksesta seitsemän Ison-Britannian Valioliigan joukkueen kanssa, mukaan lukien Tottenham Hotspur FC, Brighton & Hove Albion FC, Cardiff City FC, Crystal Palace FC, Leicester City FC, Newcastle United FC ja Southampton FC, kanssa. Yhteistyö jatkui Valioliigan kaudella 2019-20, jolloin Aston Villa FC ja Everton FC liittyivät Southampton FC:n, Tottenham Hotspur FC:n, Crystal Palace FC:n ja Leicester City FC:n joukkoon.
Vuonna 2018 ilmoitettiin, että Game of Thronesin näyttelijä Kristian Nairn esiintyisi eToron mainoskampanjassa. Se julkaistiin lokakuussa 2018 Youtubessa, ja siinä oli mukana 'HOD L' Internet-meemi.
Aiheesta muualla

Etoro.com/ (englanniksi)
Etoro.com/fi/ (suomeksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:eToro
Käännös suomeksi
S.League

| S> League |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Maa(t):   Singapore
Perustettu:  1996
Edeltäjä:  FAS Premier League
Joukkueita:  9
Sivusto:  http://www.sleague.com/
S. League on Singaporen ylin ammattilaisjalkapalloilusarja. Liiga käynnistyi virallisesti vuonna 1996, jolloin siihen kuului kahdeksan joukkuetta. Vuodesta 2003 lähtien sarjaan on hyväksytty myös ulkomaisia seuroja liigan kilpailukyvyn ja profiilin parantamiseksi.
Ennen S.Leaguen perustamista Malesian cup oli maan tärkein jalkapallokilpailu. Singaporessa pelattiin muita maan sisäisiä sarjoja, joissa pelasivat enimmäkseen amatöörit. Singapore menestyi Malesian jalkapallokilpailuissa hyvin, mutta vuonna 1995 Singaporen jalkapalloliitto ilmoitti vetäytyvänsä Malesian jalkapallokilpailuista, joihin se oli osallistunut vuodesta 1921 lähtien. Virallinen syy oli maan tarve edistää ja laajentaa maan jalkapalloyhteisöä Singaporen oman liigan kautta.
S.Leaguen voittajajoukkue pääsee karsimaan paikasta AFC:n mestarien liigaan. Toiseksi sijoittunut pääsee osallistumaan AFC Cupiin.
Joukkueet kaudella 2018

Kaudella 2018 liigassa pelaa 9 joukkuetta.
Albirex Niigata
Balestier Khalsa
Brunei DPMM
Geylang International
Home United
Hougang United
Tampines Rovers
Warriors
Young Lions
Mestarit

Eniten mestaruuksia maan liigassa on voittanut Warriors FC, joka toimi aiemmin nimellä Singapore Armed Forces FC, Singaporen armeijan mukaan.
1996: Geylang United FC
1997: Singapore Armed Forces FC
1998: Singapore Armed Forces FC
1999: Home United FC
2000: Singapore Armed Forces FC
2001: Geylang United FC
2002: Singapore Armed Forces FC
2003: Home United FC
2004: Tampines Rovers FC
2005: Tampines Rovers FC
2006: Singapore Armed Forces FC
2007: Singapore Armed Forces FC
2008: Singapore Armed Forces FC
2009: Singapore Armed Forces FC
2010: Étoile FC
2011: Tampines Rovers FC
2012: Tampines Rovers FC
2013: Tampines Rovers FC
2014: Warriors
2015: Brunei DPMM FC
2016: Albirex Niigata
2017: Albirex Niigata
2018: Albirex Niigata
Aiheesta muualla

S.League Soccerway. (englanniksi)
Great Eastern Hyundai S.League FIFA. Arkistoitu 21.5.2017. Viitattu 1.6.2017. (englanniksi)
| n k Pääsarjatason jalkapallosarjat Aasiassa (AFC) |
| --- | --- |
 Afganistan  Arabiemiirikunnat  Australia  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Guam  Hongkong  Indonesia  Intia I-League  Superliiga  Irak  Itä-Timor  Iran  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Laos  Libanon  Macao  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Palestiina  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Taiwan  Thaimaa  Turkmenistan  Uzbekistan  Vietnam
Tikka-Mannila

| Tikka-Mannila> Tikkamannila |
| --- | --- |
 Näkymä Tikkamannilantieltä
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Tikkakoski–Nyrölä
Kaupunginosa nro:  61
Koordinaatit:  62°22′48″N, 25°41′38″E
Postinumero:  41160
 fiTikka-Mannila 
Tikka-Mannila on Jyväskylän 61. kaupunginosa Tikkakosken eteläpuolella. Tikka-Mannila on myös osittain kaupunginosan alueella sijaitseva kylä, jonka nelostien itäpuolinen osa kuuluu Kuukanpään kaupunginosaan. Virallinen Tikka-Mannilaksi nimetty kaupunginosa kattaa myös Tikkakoskentien eteläpuolisen osan Tikkakoskesta, mukaan lukien Liinalammin, Kummunmäen ja Tunnelinmäen asuinalueet. Vuoteen 2009 asti Tikka-Mannila kuului Jyväskylän maalaiskuntaan.
Tikka-Mannila oli yksi Jyväskylän rekisterikylistä, johon kuului myös suurin osa Tikkakosken taajamasta. Rekisterikylän vanhempi nimi on Saarijärvi.
Historiaa

Alkuperäinen alueen asutusnimi on voinut olla Mannila, sillä sukunimi Manninen on esiintynyt alueella ainakin vuodesta 1585 alkaen. Myöhemmin alueella tavattiin myös sukunimeä Tikka, ja alueella esiintyvien sukunimien pohjalta syntyi nykyinen nimi Tikka-Mannila. Talonnimenä Tikka-Mannila on ollut käytössä ainakin jo ennen 1620-lukua.
Tikka-Mannila ja muut Jyväskylän seudun kylät kuuluivat Laukaan kirkkopitäjän Jyväskylän kappeliseurakuntaan vuoteen 1856 asti, jolloin kappeliseurakunta itsenäistyi.
Tikkakosken taajama alkoi kehittyä 1900-luvun alussa samannimisen yhtiön toiminnan ympärille. Suurin osa taajamasta muodostui Tikka-Mannilan kylän alueelle, mutta asutus levisi myöhemmin myös Korttajärven rekisterikylän puolelle. 1920-luvulla myöhemmän Tikkakosken keskustan ja Liinalammin alueet kuuluivat Tikka-Mannilan kantatalolle, jolle kuului tuolloin 2 630 hehtaaria maata. Talo jakautui uudeksi Tikka-Mannilan tilaksi ja Tikan tilaksi vuonna 1929 omistajien avioeron jälkeen. Tikka-Mannilan tilasta alettiin erottaa uusia pienempiä tiloja 1930-luvulla.
Tikka-Mannilasta tuli osa Jyväskylän kaupunkia vuonna 2009, kun Jyväskylän maalaiskunta lakkautettiin.
Palvelut

Liinalammin päiväkotikoulu sijaitsee virallisen kaupunginosan alueella. Lähistöllä on myös Tikkakosken lentoasema.
Vartioharju

| Vartioharju> Botbyåsen |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Vartioharju korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Itäinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  451
Pinta-ala:  2,44 km² 
Väkiluku:  6 015 (1.1.2012)
Väestötiheys:  2400 as./km²
Osa-alueet:  on itse osa-alue Vartiokylän kaupunginosassa
Postinumero(t):  00950
Lähialueet:  Puotila, Puotinharju, Kontula, Mellunmäki, Vuosaari
Vartioharju (ruots. Botbyåsen) on Vartiokylän kaupunginosan osa-alue Itä-Helsingissä. Pientalovaltaisella alueella elää noin 6 000 asukasta. Osa-alueen palveluihin kuuluvat koulut ja päiväkodit, ja siellä sijaitsee myös muun muassa yksi pizzeria ja Alepa.lähde?. Vartioharjussa oli vuoden 2010 lopussa 855 työpaikkaa. Vartioharjulaisten keskitulot olivat vuoden 2008 lopussa 34 973 euroa henkeä kohden, tehden alueesta itäisen suurpiirin vauraimpia alueita,kenen mukaan? joskin Marjaniemessä tulot ovat hieman korkeammat.lähde?
Vartiokylän seurakunnan entinen pääkirkko sijaitsee Vartioharjussa Kiviportintien varrella. Seurakunnan luopuessa Matteuksenkirkosta Puotinharjussa Vartiokylän kirkosta tulee uudelleen seurakunnan pääkirkko. Kirkossa on harrastustiloina mm. palloilusali ja alakerrassa tilat partiolippukuntien toiminnalle.
Vartioharjussa on Vartiokylän ala-asteen koulu, entinen Vartiokylän kansakoulu. Sen itäsiivessä toimi 1970-luvun loppuun asti Vartiokylän sivukirjasto joka lakkautettiin Itäkeskuksen kirjaston aloittaessa.
Vartioharjussa on nähtävänä osia ensimmäisen maailmansodan aikaisesta Helsingin maalinnoituksesta. Niistä suurin kohde on Vartiokylän linnavuoren rinteeseen rakennetut juoksuhaudat ja ammusluola.
Liikenneyhteydet > Yksityisautoilu

Itäväylä kulkee Vartioharjun läpi, jonka kohdalla tie on nelikaistainen. Vartioharjun jälkeen tie muuttuu itään mentäessä kaksikaistaiseksi. Osa-alue sijaitsee Kehä I:n ja Kehä III:n välissä.
Liikenneyhteydet > Julkinen liikenne > Metro

Puotilan metroasema on alle puolen kilometrin päässä Vartioharjun lounaisista osista. Metromatka keskustaan vie noin 17 minuuttia.
Liikenneyhteydet > Julkinen liikenne > Bussi

Linjat 95, 97 ja 97V kulkevat Vartioharjussa. Ne tarjoavat yhteydet Itäkeskuksen, Kontulan, Mellunmäen ja Puotilan metroasemille. Yölinjoista 95N, 97N ja 841N kulkevat alueelle. Linja 97N liikennöi myös lauantain ja sunnuntain vastaisina öinä aamuyölinjana. 
Itäkeskukseen pääsee myös Itäväylää pitkin kulkevilla Östersundomin linjoilla 831/831K sekä Söderkullan linjoilla 841-844. Vartioharjun alueella kulkee myös lähibussi 805.
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta (ukr. орден князя Ярослава Мудрого, orden knjazja Jaroslava Mudroho) on ukrainalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1995 presidentti Leonid Kutšman ukaasilla. Ritarikunnan tunnukset on suunnitellut ukrainalainen taiteen professori Valeri Švetsov.
Ensimmäinen kunnianosoituksen saaja oli tunnettu ukrainalainen juristi Fedir Burtšak, jolle se myönnettiin 23. elokuuta 1995.
Kunnianosoitusta myönnetään tunnuksena erinomaisista ansioista talouden, tieteen, koulutuksen, kulttuurin ja terveydenhuollon alalla sekä poikkeuksellisesta toiminnasta hyväntekeväisyyden, humanismin ja julkisen toiminnan saralla. Myös sellaiset henkilöt, jotka ovat ansioituneesti palvelleet Ukrainaa ja sen kansaa valtionrakennuksessa, näiden vahvistamisessa tai Ukrainan kansainvälisen maineen parantamisessa. Saajan ei tarvitse olla Ukrainan tai minkään muunkaan valtion kansalainen. Esimerkiksi Krim-foorumin avajaistilaisuuden yhteydessä elokuussa 2021 presidentti Zelenskyi myönsi kokoukseen osallistuneille valtionpäämiehille, mukaan luettuna presidentti Sauli Niinistölle Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunnan I luokan mitalit.
Ritarikunnassa on viisi luokkaa:
I luokka
II luokka
III luokka
IV luokka
V luokka
Malakan sulttaanikunta

| كسلطانن ملايو ملاك Kesultanan Melaka > 1402–1511 |
| --- | --- |
   Malakan sulttaanikunnan alue 1500-luvulla 
Valtiomuoto:  sulttaanikunta
Pääkaupunki:  Malakka
Uskonnot:  islam
Historia:  
– Perustaminen:  1402
– Kääntyminen islamiin:  1414
– Portugali valloittaa Malakan:  1511
Kielet:  malaiji
Seuraaja(t):  Johoren sulttaanikunta
Malakan sulttaanikunta oli islamilainen sulttaanikunta Kaakkois-Aasiassa 1402–1511. Kuningaskunnan perusti sumatralainen prinssi Paramesvara vuonna 1402. Perustamisajankohtana Malakka oli kaupunkivaltio, mutta se kasvoi nopeasti merkittäväksi kauppasatamaksi, joka houkutteli runsaasti ulkomaalaisia kauppiaita. laajimmillaan se käsitti nykyisen Malesian ja Singaporen sekä osia Indonesian Sumatran saaresta.
Portugalilaiset valloittivat Malakan vuonna 1511. Nykyisin vanhan sulttaanikunnan pääkaupungin paikalla sijaitsee Malesian Malakan osavaltion pääkaupunki Malakka.
Historia > Malakan synty

Jaavalainen Majapahitin kuningaskunta hallitsi 1300-luvun lopulla suurta osaa nykyisen Malesian ja Indonesian alueesta. Vuonna 1377 Majapahit valloitti myös sumatralaisen Palembangin, joka oli viimeisiä jäänteitä aluetta hallinneen Srivijayan imperiumista. Palembangin prinssi Paramesvara pakeni Majapahitin valloituksia Sumatralta Temasekin saarelle, nykyiseen Singaporeen. Hän perusti saarelle uuden valtakeskuksen, mistä käsin hän yritti kapinoida jaavalaisia vastaan. Temasekin saari oli kuitenkin liian suojaton, ja Paramesvara pakeni Temasekista edelleen Malakan niemimaalle, mihin hän perusti Malakan vuonna 1402.
Paramesvara liittoutui kiinalaisten Ming-dynastian keisarien kanssa. Kiinalaiset taistelivat Sumatralla merirosvoja vastaan, ja Paramesvara tunnusti kiinalaisten ylivallan alueella vastineeksi suojeluksesta. Yhteistyö kiinalaisten kanssa takasi Malakalle riippumattomuuden pohjoisen siamilaisista. Malakka pysyi kiinalaisten suojeluksessa 1430-luvulle asti ja kaupunki kasvoi nopeasti vilkkaan kaupankäynnin ansiosta.
Historia > Islamin leviäminen

Arabian ja Intian suunnalta tulleiden muslimikauppiaiden mukana Malakaan saapui myös islam. Myös kuningas Paramesvara kääntyi islaminuskoon ja otti käyttöön nimen Iskandar Shah. Samalla Malakan hindulais-buddhalainen kuningaskunta muuttui sulttaanikunnaksi, koska sulttaani on islamilainen hallitsijan arvonimi. Islamiin kääntymisestä oli Malakalle kaupallista hyötyä, sillä islamilainen sulttaanikunta houkutteli persialaisia, intialaisia ja arabialaisia muslimikauppiaita Malakan satamaan. Malakan poliittisen vallan ansiosta islam levisi Malakasta myös muualle Kaakkois-Aasiaan.
Malakan kaupunkivaltio kykeni sijaintinsa ansiosta valvomaan Malakansalmen liikennettä, mikä auttoi sitä saamaan monopoliaseman Molukkien mausteiden välittämiseen. Kaupungissa käytiin vilkasta kauppaa intialaisilla kankailla ja maahan tuotiin runsaasti ulkomaista riisiä, sillä Malakan alueen oma ruoantuotanto ei kyennyt täyttämään kysyntää. Ulkomaiset kauppiaat pysyivät toisinaan pitkiä aikoja Malakan satamassa, ja kaupunki oli jo varhain kansainvälinen kauppapaikka.
1500-luvulle tultaessa Malakka oli Malaijien saariston merkittävin kuningaskunta ja sen vaikutuspiiriin kuului Malakan niemimaan lisäksi Sumatran itärannikko. Maan hallinnossa pyrittiin noudattamaan politiikkaa, jossa suosittiin enemmän ulkomaisia kauppiaita. Näin estettiin omaisuuden kertymistä malaijeille, jotka voisivat vaurastuttuaan haastaa sulttaanin määräysvallan. Hallitsijoita vastaan tehdyistä rikoksista rangaistiin julmasti.
Historia > Malakan kukistuminen

Malakan menestys houkutteli myös eurooppalaisia, jotka pyrkivät hyötymään Kaakkois-Aasian luonnonvaroista. 1500-luvun alussa portugalilaiset saapuivat alueelle mausteiden perässä. Heidän tavoitteenaan oli saada itselleen maustekaupan monopoli. Afonso de Albuquerquen johtamat portugalilaiset hyökkäsivät vuonna 1511 Malakaan. Eurooppalaiset olivat raskaammin aseistettuja, ja heidän laivansa olivat paljon nopeampia kuin malaijien laivat. Myös Malakalla oli raskaita tykkejä, joilla he aiheuttivat tappioita portugalilaisille. Portugalilaiset kukistivat Malakan vasta kuukauden mittaisten maa- ja meritaisteluiden jälkeen.
Malakan viimeinen sulttaani Mahmud Shah pakeni portugalilaisten valloituksia niemimaan eteläkärkeen, mihin perustettiin Johoren sulttaanikunta. Sulttaanin vanhin poika pakeni pohjoiseen, mihin hän perusti Perakin. Johoresta käsin yritettiin luoda malaijien perinteet uudelleen ja johtaa kapinaa portugalilaisia vastaan Malakan takaisinvaltaamiseksi. Portugalilaiset kuitenkin kontrolloivat aluetta, eivätkä Malakan hallitsijat pystyneet enää hallitsemaan muita alueitaan Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Perak ja muut sulttaanikunnat ajautuivat erilleen Johoren vaikutuspiiristä. Lisäksi Acehin sulttaanikunnan laajentumispyrkimykset rasittivat Johorea. Pohjoisen sulttaanikunnat joutuivat Acehin alaisuuteen, ja Johore joutui liittoutumaan jopa portugalilaisten vihollistensa kanssa acehlaisia vastaan vuonna 1568. Johore näytti 1600-luvulla hyväksyneen, ettei Malakkaa enää saataisi vallattua takaisin. Johore teki 1641 sopimuksen hollantilaisten kanssa, kun hollantilaiset ajoivat portugalilaiset ja acehilaiset pois Malakan niemimaalta. Malakka siirtyi Hollannin hallintaan kahdeksi vuosisadaksi.
Köhniö

| Köhniö |
| --- | --- |
 Köhniönkadun omakotitaloja
Kaupunki:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°14′24″N, 25°40′52″E
Postinumero:  40630
 fiKöhniö 
Köhniö on asuinalue Jyväskylän keskustaajaman länsilaidalla Kypärämäen kaupunginosassa. Köhniön pääväylänä on Erämiehenkatu, jota yhdessä Keihäsmiehenkadun kanssa pidetään Köhniön ja varsinaisen Kypärämäen rajana. Muutenkin Köhniön kadunnimistössä on viitteitä eränkäyntiin, ainakin riistanpyydyksien mukaan nimensä saaneet Loukkukatu, Luttoskatu, Permikatu ja Ansapolku.
Köhniötä alettiin asuttaa jatkosodan jälkeen. Köhniön alue rakennettiin Rautpohjan tehtaan työntekijöitä varten. Tehdas tarvitsi sotakorvausten vuoksi kasvaneen tuotantonsa takia lisää työläisiä, mutta asuntopula haittasi työntekijöiden saamista. Yhteistyössä Jyväskylän kaupungin kanssa tehdas järjesti työntekijöille asuntolainoja, ja alueen rakentaminen alkoi 1948. Lainarahoitteisen rakentamisen vuoksi Köhniötä kutsuttiin pitkään "Velkamutkaksi"lähde?. Rakentamisessa käytettiin useiden erilaisten tyyppitalojen piirustuksia, joten Köhniö on rakennuskannaltaan melko monipuolinen ja vaihteleva.
1960-luvulla rakennettiin kerrostaloja Erämiehenkadun pohjoispuolelle, alueelle joka Jyväskylän kaupungin virallisessa pienaluejaossa on nimeltään Köhniönranta. Myöhempinä vuosikymmeninä alueelle rakennettiin useita rivitaloja.
Köhniön omakotialue on määritelty Keski-Suomen maakuntakaavassa maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Köhniön länsilaidalla on Köhniönjärvi. Köhniön eteläpuolella, osittain järven rannalla kulkee Haapamäki–Jyväskylä-rata. Aiemmin radalla oli Köhniönjärven rautatieseisake. Järven ja länteen vievän valtatien väliin jäävää metsäaluetta kutsutaan nimellä Köhniöntaus.
Kuvia

Köhniönkatua
Vuonna 1949 valmistuneita omakotitaloja Köhniönkadulla
Vuonna 1966 valmistunut rivitalo Soidintiellä
Omakotitalo Loukkukadulla
Entinen Kypärämäen kirkko Loukkukadulla
Köhniönkatua vuonna 1949