stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Altamiro Rossato

Altamiro Rossato vuonna 2013.
Altamiro Rossato (23. kesäkuuta 1925 Tuparendi – 13. toukokuuta 2014) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 27. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Marabán hiippakunnan piispaksi 8. joulukuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. maaliskuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi Estanislau Amadeu Kreutz, jota avustivat Alano Maria Pena ja Patrício José Hanrahan.
15. maaliskuuta 1989 Rossato sai nimityksen Porto Alegren arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 17. heinäkuuta 1991 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 7. helmikuuta 2001.
Alexander Leonard Theodor Alfons Stjernvall

Koiskalan kartanon kuistilla istumassa kenraali Alexander Stjernvall ja herra Munsterhjelm (n. 1900).
Alexander Leonard Theodor Alfons Stjernvall (27. joulukuuta 1842 Vaasa – 25. maaliskuuta 1910 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Stjernvallin vanhemmat olivat everstiluutnantti, pankinjohtaja Kurt Gustaf Stjernvall ja Sofia Carolina Krook ja puoliso vuodesta 1883 Vera Vladimirovna Muromtseva. Kenraali  Gustav Alexander Robert Stjernvall oli hänen veljensä. Alexander Leonard Theodor Alfons Stjernvall tuli oppilaaksi Haminan  kadettikouluun 1856 ja määrättiin sieltä 1864 valmistuttuaan aliluutnanttina palvelukseen 1., H.M. Mecklenburg-Strelitzin herttua Georgin krenatööritarkk’ampujapataljoonaan. Hänet siirrettiin vänrikkinä Henkivartioväen Preobraženskojen rykmenttiin 1867 ja ylennettiin aliluutnantiksi samana vuonna, luutnantiksi 1869, alikapteeniksi 1871 ja kapteeniksi 1876. Turkin sotaan Stjernvall osallistui komppanianpäällikkönä Henkivartioväen Preobraženskojen rykmentin reservipataljoonassa 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiksi 1883 ja asetettiin Henkivartioväen jalkaväen reserviin. Seuraavan vuoden lopulla Stjernvall nimitettiin Ukrainan alueella olleen Tšigirin piirin sotilaskäskynhaltijaksi, merkittynä uudelleen armeijan jalkaväen upseeriluetteloihin. Vuonna 1887 hänet siirrettiin Kaunasin piirin sotilaskäskynhaltijaksi Liettuaan, vuonna 1896 Stjernvall kutsuttiin Rjazanin piirin kunniasotilaskäskynhaltijaksi. Hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina lokakuussa 1899.
Altair (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Altair Gomes de Figueiredo
Syntymäaika: 22. tammikuuta 1938
Syntymäpaikka: Niterói, Brasilia
Kuolinaika: 9. elokuuta 2019 (81 vuotta)
Kuolinpaikka: São Gonçalo, Brasilia
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1955–1970 | Fluminense | 551 | (3) |
| 1971 | Sport Recife |  |  |
Maajoukkue
| 1959–1966 |  Brasilia | 18 | (0) |
Valmennusura
: Fluminense
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Altair Gomes de Figueiredo (22. tammikuuta 1938 Niterói – 9. elokuuta 2019 São Gonçalo) oli brasilialainen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja maailmanmestari. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Altair pelasi lähes koko ammattilaisuransa Fluminensessa, jossa hän aloitti vuonna 1955. Hän pelasi vuoteen 1970 saakka riodejaneirolaisseurassa. Altair pelasi yhteensä 551 ottelua, joissa teki 3 maalia. Altair pelasi vuonna 1971 Sport Recifessä. Altair pelasi Brasilian maajoukkueessa 18 ottelua. Hän oli mukana sekä Chilen MM-kilpailuissa 1962 että Englannin MM-kilpailuissa 1966. Hän ei pelannut otteluakaan Chilessä, mutta Englannissa hän pelasi kaksi ottelua. Ammattilaisuransa jälkeen hän toimi Fluminensessa valmentajana.
Alexander Leinonen

Alexander (Alex, Aleksi) Leinonen (28. huhtikuuta 1846 Paltamo – 19. marraskuuta 1902 Calumet) oli Yhdysvalloissa toiminut sanomalehtimies, jota on kutsuttu ”amerikansuomalaisen journalismin isäksi”.
Leinonen kävi koulua Kajaanissa ja Oulussa ja toimi maanmittarina Pohjois-Suomessa. Kesällä 1869 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli muun muassa rautatieläisenä ja sekatyömiehenä ja sittemmin kartanpiirtäjänä Texasissa.
Saavuttuaan Yhdysvaltoihin Leinonen alkoi lähettää kirjoituksia Oulun Viikko-Sanomiin, kesästä 1876 lähtien jyväskyläläiseen Keski-Suomeen ja pian sen jälkeen myös Amerikan Suomalaiseen Lehteen, joka oli maan ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Salanimeä -der -nen käyttänyt Leinonen kuvasi artikkeleissaan Yhdysvaltojen yhteiskunnallisia ja poliittisia oloja, ylisti uuden kotimaansa yksilölle tarjoamia mahdollisuuksia, vapautta ja tasa-arvoa sekä arvosteli Suomen papistoa, valtionkirkkoa, koululaitosta ja virkamieskuntaa. Leinonen oli suomalaisten lehtien ensimmäinen Amerikan-kirjeenvaihtaja. Hänen Oulun Viikko-Sanomissa vuonna 1876 julkaisemansa artikkelisarja oli ensimmäinen laaja kuvaus amerikansuomalaisista.
Kuparisaaren Calumetiin perustettiin vuonna 1879 uusi Amerikan Suomalainen Lehti ja Leinonen kutsuttiin sen toimittajaksi. Lehti tuki aluksi lestadiolaista taustayhteisöään, mutta siirtyi vähitellen toimittajansa omistukseen ja ryhtyi kannattamaan Suomi-synodia ja sen pyrkimyksiä. Samoihin aikoihin Amerikan Suomalaisen Lehden perustamisen kanssa Leinonen joutui Suomen lehtien kanssa kiivaaseen polemiikkiin Amerikan-siirtolaisuudesta ja lopetti niiden avustamisen.
Vuonna 1892 Leinonen myi Amerikan Suomalaisen Lehden Victor Burmanille, joka siirsi sen Hancockiin. Sen jälkeen hän työskenteli Suomalaisen Keskinäisen Palovakuutusyhtiön kirjurina, osallistui Suomi-synodin toimintaan ja Suomi-opiston perustamiseen sekä toimi kuolemansa saakka opiston rahastonhoitajana ja johtokunnan jäsenenä. Hän kuoli nopeasti levinneeseen maksasyöpään.
Leinosen muistelmat julkaistiin Amerikan Suomalaisessa Lehdessä vuosina 1893–1894. Hän oli naimisissa Karoliina Pakkalan kanssa vuodesta 1883. He saivat kolme lasta.
Alexander Kosenkow

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alexander Kosenkow juhlimassa Saksan EM-pikaviestipronssia Barcelonassa 2010. |  Alexander Kosenkow juhlimassa Saksan EM-pikaviestipronssia Barcelonassa 2010. |  Alexander Kosenkow juhlimassa Saksan EM-pikaviestipronssia Barcelonassa 2010. |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2012 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | München 2002 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | Barcelona 2010 | 4×100 m |  |
Alexander Kosenkow (ven. Александр Косенков, Aleksandr Kosenkov, s. 14. maaliskuuta 1977 Tokmok, Kirgiisien SNT, Neuvostoliitto) on saksalainen pikajuoksija ja EM-mitalisti.
Kosenkow kilpaili 100 metrin juoksussa ja Saksan pikaviestijoukkueessa Ateenan kesäolympialaisissa 2004. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän juoksi jälleen Saksan pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi ajalla 38,58. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 Kosenkow sijoittui Saksan pikaviestijoukkueen mukana neljänneksi, mutta Dwain Chambersin dopingrikkomuksen myötä mestaruuden voittanut Ison-Britannian joukkue hylättiin ja Saksa nousi pronssille. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Kosenkow voitti Saksan pikaviestijoukkueessa toisen EM-pronssinsa Ranskan ja Italian jälkeen ajalla 38,44. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Kosenkow juoksi Saksan 4 x 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui hopealle ajalla 38,44.
Kosenkowin henkilökohtainen ulkorataennätys 100 metrin juoksussa on Leverkusenissa 3. elokuuta 2003 juostu 10,14 sekuntia, 200 metrin juoksussa Ulmissa 5. heinäkuuta 2009 juostu 20,43 sekuntia ja sisäradoilla 60 metrin juoksussa Sindelfingenissa 13. helmikuuta 2000 juostu 6,62 sekuntia.
Alexander Leonard Carl Schulman

Alexander Leonard Carl Schulman (16. syyskuuta 1819 Hämeenlinna – 25. syyskuuta 1890 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Schulmanin vanhemmat olivat eversti Carl Fredrik Schulman ja Fredrika Margareta Elisabet von Platen ja puoliso vuodesta 1845 Paulina Glansenstjerna. Heidän pojistaan Carl Magnus Hugosta ja Carl Fredrikistä tuli kenraalimajureita ja Alexander Leonard Carl Schulmanin ja perheen kotiopettajattaren Charlotta Augusta Matilda Thitzin kanssa avioliiton ulkopuolella syntyneestä Carl Augustista kenraaliluutnantti. Pojat everstiluutnantti Carl Rudolf Christer ja agronomi Karl Allan Knut olivat isänsä tavoin valtiopäivämiehiä.
Alexander Leonard Carl Schulman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1832 ja määrättiin sieltä 1839 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1842 ja komennettiin 1844 palvelukseen H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin. Schulman yleni luutnantiksi 1845, alikapteeniksi 1848 ja kapteeniksi 1850. Hänet oli komennettu lokakuusta 1848 kesäkuuhun 1851 Haminan kadettikouluun. Kesällä 1854 Schulman ylennettiin everstiluutnantiksi ja komennettiin Mallijalkaväkirykmenttiin, mutta määrättiin sitten perustamaan 2. Vaasan ruotujakoinen tarkk’ampujapataljoona, jonka komentajaksi hän tuli. Krimin sotaan Schulman osallistui 1854–1855 puolustaen Suomen rannikkoalueita. Hänet ylennettiin everstiksi syyskuussa  1854 ja  määrättiin joulukuussa 1855 perustamaan 8. Uudenmaan ruotujakoinen tarkk’ampujapataljoona ja toimimaan sen komentajana.
Schulman siirrettiin sittemmin komentajaksi 25. Smolenskin, kenraaliadjutantti, kreivi Adlerbergin jalkaväkirykmenttiin, jonka mukana hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864 ja sai tunnustuksena kunnostautumisestaan omistukseensa Rabsteinin perintötilan Puolassa 1869. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1866 ja määrättiin ensin 7. jalkaväkidivisioonan komentajan apulaiseksi ja sitten 10. jalkaväkidivisioonan komentajan apulaiseksi. Schulmanista tuli mainitun divisioonan 1. prikaatin komentaja 1873 ja 8. jalkaväkidivisioonan komentaja 1877. Hänet siirrettiin kuitenkin jo samana vuonna ensin komentajaksi 7. jalkaväkidivisioonaan ja sitten 4. reservijalkaväkidivisioonaan. Tätä divisioonaa Schulman komensi Turkin sodassa 1877–1878.
Schulman ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuoden 1878 alussa. Eron 4. reservijalkaväkidivisioonan komentajan tehtävästä hän sai huhtikuussa 1879, toukokuussa hänet määrättiin 34. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Schulman oli 1879–1882 useaan otteeseen jalkaväkiarmeijakunnan vt. komentaja, eron sotapalveluksesta hän sai elokuussa 1883. Sotapalveluksen jälkeen Schulman toimi Vaasan läänin 1. kutsuntapiirin sotakomissaarina 1883–1886. Ebbon tilan Porvoon pitäjässä vuodesta 1860 omistanut Schulman edusti sukuaan valtiopäivillä 1872 ja 1888.
Albert Kusnets

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kusnets noin vuonna 1930 |  Kusnets noin vuonna 1930 |  Kusnets noin vuonna 1930 |  |
Maa:   Viro
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 | 75 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1927 | 75 kg |  |
|  Hopeaa | Praha 1931 | 75 kg |  |
|  Pronssia | Helsinki 1933 | 75 kg |  |
Albert Eduard Kusnets (12. elokuuta 1902 Suure-Kambja – 1942 Verhnjaja Toima) on virolainen kreikkalais-roomalainen painija ja olympiamitalisti. Kusnets saavutti pronssia Amsterdamissa 1928 75 kg sarjassa. Neljä vuotta aikaisemmin Pariisissa 1924 hän oli neljäs 67 kg sarjassa. Kusnets saavutti EM-hopeaa vuosina 1927 ja 1931 sekä EM-pronssia vuonna 1933. Kusnets vietiin Neuvostoliiton työleirille vuonna 1941 Verhnjaja Toimaan, jossa kuoli talvella 1942.
Amerikantörökki

| Amerikantörökki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Törökit Beckmannia
Laji::  syzigachne
Kaksiosainen nimi
 Beckmannia syzigachne  (Steud.) Fernald 
Katso myös
   Amerikantörökki Wikispeciesissä   Amerikantörökki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikantörökki (Beckmannia syzigachne) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, törökkien (Beckmannia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen vaaleanvihreä heinälaji, joka on toinen törökkien sukuun kuuluvista lajeista.
Amerikantörökki voi kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat noin senttimetrin levyisiä, vaaleanvihreitä sekä melko velttoja. Kieleke on kalvomainen, noin 5 mm pitkä ja usein kärjestään risalaitainen. Amerikantörökin kukinto on kapea ja monihaarainen röyhy. Röyhyn haarat ovat lyhyitä, ja kussakin haarassa on kaksi riviä tähkylöitä. Tähkylät ovat noin neljä millimetriä leveitä, melkein pyöreitä ja yksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet sulkevat koko tähkylän väliinsä. Ulkohelpeet ovat otakärkisiä. Heteiden ponnet ovat vaaleanvihreitä ja noin millimetrinpituisiksi kasvavia.
Amerikantörökkiä tavataan Suomessa satunnaisena tulokaslajina.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Amerikantörökki – Beckmannia syzigachne
ITIS: Beckmannia syzigachne (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Beckmannia syzigachne (englanniksi)
Flora of China: Beckmannia syzigachne (englanniksi)
Albert Kuqi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. helmikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Mikkeli, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 190 cm
Junioriseurat
1997–2002: HJK
2003–2004: Allianssi
2005–2008: Gnistan
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009 | LoPa | 1 | (0) |
| 2010 | Viikingit | 0 | (0) |
| 2010 | → PKKU (laina) | 1 | (0) |
| 2010 | → Gnistan (laina) | 6 | (0) |
| 2010 | → Allianssi Vantaa (laina) | 3 | (3) |
| 2011–2012 | Haka | 10 | (0) |
| 2011 | → MuSa (laina) | 8 | (0) |
| 2011 | → I-Kissat (laina) | 6 | (2) |
| 2012 | → EIF (laina) | 25 | (14) |
| 2013 | Futura | 10 | (2) |
| 2013 | EIF Akademi | 7 | (7) |
| 2014 | Honka | 5 | (0) |
| 2015 | PK-35 Vantaa | 15 | (1) |
| 2017 | VJS | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 99 | (29) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. toukokuuta 2019.
Albert Kuqi (s. 14. helmikuuta 1992 Mikkeli) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Kuqi on taustaltaan Kosovon albaani.
Kuqi allekirjoitti helmikuussa 2011 Hakan kanssa yksivuotisen sopimuksen, johon sisältyi myös optio toisesta vuodesta. Hän pelasi kaudella 2011 kymmenen liigaottelua. Myös Kuqin veljet Shefki ja Njazi ovat tulleet tunnetuiksi jalkapalloilijoina.
Kotkan rautatieasema

Kotkan rautatieasema (lyh. Kta) on Kotkassa sijaitseva rautatieasema.
Asema sijaitsee rataosalla Kouvola – Kotkan satama. Sen etäisyys Kouvolan rautatieasemalta on 51,2 kilometriä. Edellinen asema on Paimenportti 1,5 kilometriä ennen ja seuraava on Kotkan satama 0,8 kilometriä jälkeen Kotkan rautatieaseman.
Historia

Rata Kouvolasta Kotkaan valmistui vuonna 1890, ja se avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1890. Kotkan asemarakennus rakennettiin Oulun radan tyyppipiirustusten mukaan ratapihan eteläpuolelle. Veturitalli rakennettiin ratapihan pohjoispuolelle.
Vuonna 1915 ratapihaa alettiin laajentaa, minkä takia jouduttiin rakentamaan uusi asemarakennus. Uutta asemarakennusta alettiin rakentaa 1917 ratapihan pohjoispuolelle aiempaa rakennusta lännemmäksi. Rakennuksen suunnitteli Thure Hellström. Se rakennettiin tiilestä ja se valmistui 1925. Kotkaan rakennettiin myös uusi viisipaikkaisen veturihalli, jota laajennettiin myöhemmin.
Nykytila

Asemalla pysähtyvät Kouvolaan ja Lahteen liikennöivät lähijunat. Lipunmyynti asemalla päättyi vuonna 2006, mutta siellä on Lippuautomaatti. Asemarakennuksen odotustila on avoinna arkisin (ma-pe) ja sieltä löytyy WC-tilat sekä juoma-automaatti. Lisäksi asemalla toimii myös vuoden 2021 loppuun asti rautatielogistiikan Kotkan toimipiste.
Kotka on jaettu vuodesta 2005 lähtien seitsemään liikennepaikkaan, jotka ovat Paimenportti, Kotka Hovinsaari, Kotka Mussalo, Kotka tavara, Kotka asema, Kotkan satama ja Kotolahti.
Paikallisliikenteen bussit

Usea paikallisliikenteen bussi kulkee rautatieaseman vierestä. Kotkansaarelta päin kuljettaessa asemalle pääsee linjoilla 1, 2, 6, 7, 8, 9, 12, 13, 14 ja 15, Karhulasta tullessa linjoilla 1, 6, 7 ja 9 sekä Karhuvuoresta tullessa linjoilla 12, 15 ja 27. Linja 2 tulee Jäppilästä Kaukolan ja Korelan kautta. Linja 8 tulee Koivulasta.
Kotkan rautatieasema vuonna 1910.
Amerikanukrainalaiset

| Amerikanukrainalaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  961 113
Asuinalueet:  New Yorkin metropolialue, Ruostevyöhyke, Keskilänsi, Alaska, Los Angelesin suuralue, Washington
Kielet:  amerikanenglanti, ukraina
Uskonnot:  ortodoksinen kirkko, kreikkalaiskatolinen kirkko, protestanttisuus, juutalaisuus
Amerikanukrainalaiset (engl. Ukrainian Americans, ukr. Українські американці‎) ovat yhdysvaltalaisia, jotka ovat syntyneet tai joiden juuret ovat Ukrainassa. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Yhdysvalloissa asuu 961 113 ukrainalaistaustaista henkilöä.
Tunnettuja amerikanukrainalaisia

Leonard Bernstein, kapellimestari
Sasha Cohen, taitoluistelija
Martin Cooper, keksijä
Bob Dylan, laulaja
Mike Enzi, republikaanipoliitikko
Taissa Farmiga, näyttelijä
Vera Farmiga, näyttelijä
Jim Furyk, golfaaja
Gary Johnson, libertaaripoliitikko
Irving Kristol, toimittaja
Mila Kunis, näyttelijä
Victoria Spartz, republikaanipoliitikko
Heidemarie Stefanyshyn-Piper, astronautti
Igor Sikorsky, lentokonesuunnittelija
Steven Spielberg, elokuvaohjaaja
Chuck Wepner, nyrkkeilijä
Harry Winston, jalokiviseppä ja -kauppias
Natalie Wood, näyttelijä
Steve Wozniak, keksijä
Alvin L. Barry

| Alvin L>  Barry.Missouri-synodin presidentti |
| --- | --- |
 1992–2001 
Edeltäjä:  Ralph Arthur Bohlmann
Seuraaja:  Robert T. Kuhn
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1931 Woodbine, Iowa
Kuollut: 23. maaliskuuta 2001 (69 vuotta) Orlando, Florida
Alvin L. Barry (4. elokuuta 1931 Woodbine, Iowa – 23. maaliskuuta 2001 Orlando, Florida) oli yhdysvaltalainen luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1992–2001 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.
Elämä

Barry syntyi 4. elokuuta 1931 Iowan Woodbinessa. Hän opiskeli ensin Concordia Theological Seminary:ssä Illinoisin Springfieldissä ja päätti opintonsa 1956 Wisconsin Lutheran Seminary:ssä Wisconsinin Thiensvillessä, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Hän oli avioitunut Jean Heimin kanssa 24. elokuuta 1952. Myöhemmin hän sai jumaluusopin kunniatohtorin arvon Concordia Theological Seminary:stä Indianan Fort Waynesta.
Barryn ensimmäinen virkapaikka oli Pilgrim Lutheran Church Minnesotan Minneapolisissa, josta hän siirtyi 1960 Minnesotan Claremontiin, jossa hän työskenteli kahdessa eri seurakunnassa ennen kuin hänet kaksi vuotta myöhemmin kutsuttiin Minnesotan Trimontiin, jossa hän toimi Trinity Lutheran Church:issä vuoteen 1967. Tällöin hän siirtyi työskentelemään Missouri-synodin Iowan läntisen piirin johtoportaassa, siirtyen vuonna 1977 Iowan itäiseen piiriin. Vuonna 1982 Barrysta tuli Iowan itäisen piirin presidentti.
Vuonna 1992 Barry valittiin Missouri-synodin presidentiksi. Hänet valittiin uudelleen vuosina 1995 ja 1998. Hän kuoli virassa ollessaan 23. maaliskuuta 2001, jolloin häntä seurasi synodin ensimmäinen varapresidentti Robert T. Kuhn, joka toimi virassa Barryn kolmannen kauden loppuun eli 31. elokuuta 2001 asti.
Kirjallinen tuotanto

Barry kirjoitti ainakin teokset The Master’s Prayer : Devotional meditations on the Lord’s Prayer (1994), The Unchanging Feast: The Nature and Basis of Lutheran Worship (1995) sekä What Does This Mean? Catechesis in the Lutheran Congregation (1996). Lisäksi hän kirjoitti useita pamfletteja What About? -nimiseen sarjaan.
Alsterånin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Alsterånin vesistö (ruots. Alsteråns avrinningsområde, vesistöaluetunnus 75) muodostuu Itämeren Kalmarinsalmeen laskevan Alsterånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 525 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Alsterån, jonka pituus on 125 kilometriä. Joki laskee Itämereen alle 0,4 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Alsterånin vesistö sijaitsee sitä suuremman Emånin vesistö (tunnus 74) eteläpuolella. Näiden välinen yhteinen vedenjakaja on pääasiassa itä-länsi-suuntainen. Alsterånin vesistön länsipuolella sijaitsee Mörruminjoen vesistö (tunnus 86), joka vaihtuu Alsterånin eteläpuolella itään päin mentäessä ensin Ronnebyånin vesistöksi (tunnus 82), sitten Lyckebyånin vesistöksi (tunnus 80), ja lopuksi vielä Ljungbyånin vesistöksi (tunnus 77) ja Snärjebäckenin vesistöksi (tunnus 76). Alsterånin joensuun ympäristössä on mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on myös pieni.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (60,2 %), turve (9,7 %), kalliomaa (18,0 %), hiekka ja sora (0,8 %), multamaa (2,8 %), savimaa (1,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (85,5 %), soita ja kosteikkoja (1,7 %), viljelymaita (5,0 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,9 %) sekä joutomaita (2,1 %). Näiden lisäksi on 4,9 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Alsterånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 11,7 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 35,7 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,33 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 11,3 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 45 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 1,45 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 72 m³/s on mitattu toukokuussa 1985 ja pienin 0,7 m³/s syyskuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva ajoittuisi huhtikuulle.
Vesivoimaa

Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 46 patoa, joista 3,8 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 12,8 miljoonaa kuutiometriä.
Vesistössä on yksi vesivoimalaitos Hornsö, joka tuottaa sähköä 2,5 megawattin teholla noin 8,3 gigawattituntia vuodessa.
Käännös suomeksi
Air Algérien lento 6289

| Al Algerian lento 6289 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone vuonna 1999
Yhteenveto
Päivämäärä:  6 maaliskuuta 2003
Onnettomuustyyppi:  Moottorin vika ja pilottivirhe
Tapahtumapaikka:  Aguenar – Hadj Bey Akhamok lentokenttä, Tamanrasset, Algeria
 :  22°47′0″N, 5°31′0″E
Lähtöpaikka:  Aguenar – Hadj Bey Akhamok lentokenttä, Tamanrasset
Välilaskupaikka:  Noumérat - Moufdi Zakarian lentokenttä, Ghardaïa
Määränpää:  Houari Boumedienne lentokentältä, Alger
Kuolleita:  102
Loukkaantuneita:  1
Eloonjääneitä:  1
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 737-200
Lentoyhtiö:  Air Algérie
Rekisteritunnus:  7T-VEZ
Matkustajia:  97
Miehistöä:  6
Air Algérie lento 6289 oli Air Algérien kotimaan reittilento, joka syöksyi maahan Aguenar – Hadj Bey Akhamokin lentoasemalla Tamanrassetin kaupungissa Algeriassa 6. maaliskuuta 2003. Onnettomuudessa kuoli 102 ja loukkaantui yksi.
Onnettomuus johtui yhden moottorin vikaantumisesta, jota lentäjän virhe pahensi. Kapteeni otti koneen ohjaimet haltuunsa ilman keskustelua perämiehen kanssa, ja kone pyrki edelleen nousemaan sakkaamiseen ja siitä johtuvaan putoamiseen asti.
102 koneessa olevasta ihmisestä 103 kuoli. Ainoa eloonjäänyt oli 28-vuotias mies, joka istui takarivissä ilman turvavyötä.