stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Humanoidirobotti
Historia > Italia

1400-luvulla Leonardo da Vinci käsitteli monimutkaisen mekaanisen robotin, joka oli pukeutunut panssaripukuun ja joka pystyy istumaan, seisomaan ja liikuttamaan käsiään itsenäisesti. Koko robottia ohjasi järjestelmä hihnapyörät ja kaapelit.
Historia > Japani

Japanilaiset rakensivat 1600-1800-luvuilla humanoidiautomaatteja, joita kutsutaan karakuri-nukkeiksi. Ne muistuttivat nukkeja, ja niitä käytettiin viihteenä teatterissa, kodeissa ja uskonnollisissa juhlissa. Karakuri ' teatterinäytelmissä käytettäviä nukkeja kutsuttiin "butai karakuriksi". Kodista löytyi pieniä karakuri-nukkeja, ns. "zashiki kurakuri" asetettiin pöydille tanssimaan, lyömään rumpuja tai tarjoilemaan juomia. Uskonnollisissa juhlissa käytetyt nuket tunnettiin nimellä "Dashi karakuri", ja ne palvelivat toista myytit ja legendat.
Historia > Ranska

Ranskalainen keksijä Jacques de Vaucanson loi 1700-luvulla merkittävän humanoidiautomaatin nimeltä "huilusoittaja". Tämä puinen, ihmisen kokoinen robotti pystyi soittamaan erilaisia melodioita huilulla. Se koostui järjestelmästä palkeista, putkista, painoista ja muista mekaanisista komponenteista, jotka simuloivat huilun soittamiseen tarvittavia lihaksia.
Sovellukset

Humanoidirobotteja käytetään nykyään tutkimusvälineinä useilla tieteenaloilla. Tutkijat tutkivat ihmisen kehon rakennetta ja käyttäytymistä (biomekaniikka) rakentaakseen humanoidirobotteja. Toisaalta yritys simuloida ihmiskehoa johtaa sen parempaan ymmärtämiseen. Ihmisen kognitio on tutkimusala, joka keskittyy siihen, kuinka ihmiset oppivat aistitiedoista saadakseen havainnon ja motoriset taidot. Tätä tietoa käytetään ihmisten käyttäytymisen laskennallisten mallien kehittämiseen, ja se on parantunut ajan myötä.
On ehdotettu, että erittäin edistynyt robotiikka helpottaa tavallisten ihmisten kehittymistä. Katso transhumanismi.
Sovellukset > Lääketiede ja tutkimus

Humanoidirobotit ovat arvokas resurssi lääketieteen ja biotekniikan maailmassa sekä muilla tutkimusaloilla, kuten biomekaniikassa ja kognitiivisessa tieteessä. Humanoidirobotteja käytetään monimutkaisten kehittämiseen proteesit henkilöille, joilla on fyysisiä vammoja, kuten puuttuvia raajoja. WABIAN-2 on uusi lääketieteellinen humanoidirobotti, joka on luotu auttamaan potilaiden kuntoutuksessa alaraajat.
Vaikka humanoiditutkimuksen alun perin tavoitteena oli rakentaa ihmisille parempia ortooseja ja proteeseja, tietoa on siirretty molempien tieteenalojen välillä. Muutamia esimerkkejä ovat sähkökäyttöiset jalkaproteesit hermo-lihasvammaisille, nilkka-jalka-ortoosi, biologisesti realistinen jalkaproteesi ja kyynärvarsiproteesi.
Humanoidirobotteja voidaan käyttää koehenkilöinä henkilökohtaisten terveydenhuollon apuvälineiden harjoitteluun ja kehittämiseen, ja ne toimivat lähinnä väestöryhmien, kuten vanhusten, robottihoitajina. Humanoidit soveltuvat myös joihinkin menettelyihin perustuviin ammatteihin. , kuten vastaanottotiskien ylläpitäjät ja autoteollisuuden linjatyöntekijät. Pohjimmiltaan, koska humanoidit voivat käyttää työkaluja ja käyttää ihmismuotoon suunniteltuja laitteita ja ajoneuvoja, ne voisivat teoriassa suorittaa minkä tahansa ihmisen tehtävän, kunhan heillä on asianmukaiset ohjelmistot. Sen tekemisen monimutkaisuus on kuitenkin valtava.
Sovellukset > Viihde

Humanoidirobotilla on ollut pitkä historia viihteen alalla Prometheusin tarinan ideasta ja ideoista teemapuistoissa käytettävän nykyaikaisen animatroniikan sovelluksiin ja fyysiseen rakentamiseen. Humanoidirobottien nykyinen käyttö ja kehitys teemapuistoissa keskittyvät stuntroniikan luomiseen. Stuntronics ovat humanoidirobotteja, jotka on rakennettu toimimaan stunt-kaksoiksi ja ne on suunniteltu simuloimaan todenmukaista, kytkemätöntä, dynaamista liikettä. Useat Disney-teemapuistoesitykset hyödyntävät animatroniikkaa robotteja, jotka näyttävät, liikkuvat ja puhuvat paljon kuin ihmiset. Vaikka nämä robotit näyttävät realistisilta, niillä ei ole kognitiota tai fyysistä autonomiaa. Erilaisia ​​humanoidirobotteja ja niiden mahdollisia sovelluksia jokapäiväisessä elämässä ovat mm. esiintyi riippumattomassa dokumenttielokuvassa nimeltä Plug & Pray, joka julkaistiin vuonna 2010.
Sovellukset > Demonstratiivista

Vaikka monet humanoidirobottien todelliset sovellukset ovat tutkimattomia, niiden ensisijaisena käyttötarkoituksena on esitellä nousevia teknologioita. Nykyaikaisia ​​esimerkkejä humanoidiroboteista, kuten Honda Asimo, paljastetaan yleisölle, jotta voidaan osoittaa uusia teknologisia edistysaskeleita motorisissa taidoissa, kuten kävelyssä, kiipeämisessä ja instrumentin soittamisessa. Muita humanoidirobotteja on kehitetty kotitalouskäyttöön, mutta ne ovat erinomaisia ​​vain yhden tarkoituksen taidoissa eivätkä ole kaukana itsenäisestä. Humanoidirobotit, erityisesti ne, joilla on tekoäly algoritmi, voisi olla hyödyllinen tulevissa vaarallisissa ja/tai kaukaisissa avaruustutkimuksen tehtävissä ilman tarvetta kääntyä uudelleen ja palata Maahan, kun tehtävä on suoritettu.
Anturit

Anturi on laite, joka mittaa joitain maailman ominaisuuksia. Koska aistiminen on yksi kolmesta robotiikan primitiivistä (suunnittelun ja ohjauksen lisäksi), sillä on tärkeä rooli roboottisissa paradigmoissa. Anturit voidaan luokitella sen fyysisen prosessin mukaan, jolla ne toimivat, tai sen mukaan, minkä tyyppistä mittaustietoa ne antavat ulostulona. Tässä tapauksessa käytettiin toista lähestymistapaa.
Anturit > Proprioseptiivinen

Proprioseptiiviset-anturit tunnistavat humanoidin kehon ja nivelten sijainnin, suunnan ja nopeuden sekä muut sisäiset arvot.
Ihmisillä otoliitteja ja puolipyöreitä kanavia sisäkorvassa käytetään ylläpitämään tasapainoa ja suuntautumista. Lisäksi ihmiset käyttävät omia proprioseptiivisiä antureitaan (esim. kosketus, lihasten ojennus, raajan asento) auttamaan suuntautumisessaan. Humanoidirobotit käyttävät kiihtyvyysmittareita mittaamaan kiihtyvyyttä, josta nopeus voidaan laskea integroimalla; kallistusanturit kaltevuuden mittaamiseen; robotin käsiin ja jalkoihin sijoitetut voimaanturit mittaamaan kosketusvoimaa ympäristöön; paikkaanturit jotka osoittavat robotin todellisen sijainnin (josta nopeus voidaan laskea johtamalla); ja jopa nopeusantureita.
Anturit > Exteroseptiivinen

Takteleita voidaan käyttää antamaan tietoja siitä, mitä on kosketettu. Shadow Hand käyttää 34 tactelia, jotka on järjestetty sen polyuretaanista tehdyn ihon alle jokaisessa sormenpäässä. Tuntoanturit antavat myös tietoa voimista ja vääntömomenteista, jotka siirtyvät robotin ja muiden kohteiden välillä.
Tietokonenäkö viittaa tietojen käsittelyyn mistä tahansa modaalisuudesta, joka käyttää sähkömagneettista spektriä kuvan tuottamiseen. Humanoidiroboteissa sitä käytetään kohteiden tunnistamiseen ja niiden ominaisuuksien määrittämiseen. Näkösensorit toimivat eniten samalla tavalla kuin ihmisen silmät. Useimmat humanoidirobotit käyttävät CCD-kameroita näkösensoreina.
Äänianturien avulla humanoidirobotit voivat kuulla puhetta ja ympäristöääniä, jotka ovat ihmisen korvia muistuttavia. Mikrofonia käytetään yleensä roboteissa puheen välittämiseen.
Toimilaitteet

toimilaitteet ovat moottoreita, jotka vastaavat robotin liikkeestä.
Humanoidirobotit on rakennettu siten, että ne jäljittelevät ihmiskehoa. He käyttävät toimilaitteita, jotka toimivat kuten lihakset ja nivelet, vaikka niillä on erilainen rakenne. Humanoidirobottien toimilaitteet voivat olla joko sähköisiä,  pneumaattinen tai hydraulinen. Näille toimilaitteille on ihanteellinen suuri teho, pieni massa ja pienet mitat .
Toimilaitteet > Sähköinen

Sähkötoimilaitteet ovat humanoidirobottien suosituimpia toimilaitteita. Nämä toimilaitteet ovat kooltaan pienempiä, eikä yksittäinen sähkötoimilaite välttämättä tuota tarpeeksi tehoa ihmisen kokoiselle nivelelle. Tästä syystä on yleistä käyttää useita sähkötoimilaitteita yhteen liitokseen humanoidirobotissa. Esimerkki humanoidirobotista, joka käyttää sähkötoimilaitteita, on HRP- 2.
Toimilaitteet > Hydrauli

Hydrauliset toimilaitteet tuottavat enemmän tehoa kuin sähkötoimilaitteet ja pneumaattiset toimilaitteet, ja niillä on kyky ohjata tuottamaa vääntömomenttia paremmin kuin muun tyyppiset toimilaitteet. Ne voivat kuitenkin tulla kooltaan erittäin isoja.  Yksi ratkaisu kokoongelman ratkaisemiseksi on elektrohydrostaattinen toimilaite (EHA). Suosituin esimerkki hydraulitoimilaitteita käyttävästä humanoidirobotista on ATLAS-robotti, jonka on valmistanut Boston Dynamics.
Toimilaitteet > Pneumaattinen

Pneumaattiset toimilaitteet toimivat kaasun puristuvuudella. Kun ne täytetään, ne laajenevat akselia pitkin ja kun ne tyhjenevät, ne supistuvat. Jos toinen pää on kiinteä, toinen liikkuu lineaarisesti rata. Suosittu esimerkki pneumaattisesta toimilaitteesta on Mac Kibben -lihas.
Suunnittelu ja valvonta

Suunnittelu roboteissa on prosessi, jossa suunnitellaan robotin suorittamia liikkeitä ja lentoratoja. Control on näiden suunniteltujen liikkeiden ja lentoratojen todellinen toteutus. Humanoidiroboteissa suunnittelun on suoritettava kaksijalkaiset liikkeet, mikä tarkoittaa, että robottien tulee suunnitella ihmisen kaltaisia liikkeitä. Koska yksi humanoidirobottien tärkeimmistä käyttötavoista on vuorovaikutus ihmisten kanssa, on tärkeää, että humanoidirobottien suunnittelu- ja ohjausmekanismit toimivat erilaisissa maastoissa ja ympäristöissä.
Kysymys kävelevien kaksijalkaisten robottien stabiloinnista pinnalla on erittäin tärkeä. Robotin painopisteen ylläpitäminen laakerialueen keskipisteen yläpuolella vakaan asennon aikaansaamiseksi voidaan valita hallinnan tavoite. Dynaamisen tasapainon ylläpitämiseksi kävelyn aikana robotti tarvitsee tietoa kosketusvoimasta sekä sen nykyisestä ja halutusta liikkeestä. Tämän ongelman ratkaisu perustuu suureen konseptiin, Zero Moment Point (ZMP).
Toinen humanoidirobottien ominaisuus on, että ne liikkuvat, keräävät tietoa anturien avulla "todellisesta maailmasta" ja ovat vuorovaikutuksessa sen kanssa. Ne eivät pysy paikallaan kuten tehdasmanipulaattorit ja muut robotit, jotka työskentelevät erittäin rakenteellisissa ympäristöissä. Jotta humanoidit voisivat liikkua monimutkaisissa ympäristöissä, suunnittelun ja hallinnan on keskityttävä itsetörmäysten havaitsemiseen, polun suunnittelu ja esteiden välttäminen.
Humanoidiroboteissa ei vielä ole joitakin ihmiskehon piirteitä. Niihin kuuluu vaihtelevan joustavuuden omaavia rakenteita, jotka tarjoavat turvallisuutta (itselle robotille ja ihmisille) sekä liikkeiden redundanssia, eli lisää vapausasteet ja siksi tehtävien laaja saatavuus. Vaikka nämä ominaisuudet ovat toivottavia humanoidiroboteille, ne tuovat lisää monimutkaisuutta ja uusia ongelmia suunnitteluun ja hallintaan . Koko kehon hallinnan ala käsittelee näitä kysymyksiä ja käsittelee lukuisten vapausasteiden asianmukaista koordinointia, esim. suorittaa useita ohjaustehtäviä samanaikaisesti noudattaen annettua tärkeysjärjestystä.
Ihmisten ja robottien vuorovaikutusta tutkii mm. ACM:n ja IEEE:n vuosittain järjestämä "International Conference on Human-Robot Interaction". Konferenssin julkaisuissa tutkitaan humanoidirobotteja, sekä muunlaisia sosiaalisia robotteja.
Kehityksen aikajana

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Vuosi | Aihe Huomautuksia |  |
| c. 250 eaa | Automaatti | Humanoidiautomaatti on kuvattu yksityiskohtaisesti "Liezissä", jonka on kirjoittanut kiinalainen filosofi Lie Yukou. |
| c. 50 jKr | Automaatti | Kreikkalainen matemaatikko Aleksandrian sankari kuvaili konetta, joka kaataa automaattisesti viiniä juhlavieraille. |
| 1206 |  | Ismail Al-Jazari kuvaili humanoidiautomaateista koostuvaa yhtyettä, joka Charles B. Fowlerin mukaan suoritti "yli viisikymmentä kasvo- ja vartalotoimintoa jokaisen musiikkivalinnan aikana". Al-Jazari loi myös käsienpesuautomaatteja automaattisella humanoidilla palvelijat. Hänen ohjelmoitava "linnakellossaan" oli myös viisi muusikkoautomaattia, jotka soittivat automaattisesti musiikkia, kun niitä liikutettiin piilotetun nokka-akselin ohjaamilla vipuilla vesipyörään. |
| 1495 | Leonardon robotti | Leonardo da Vinci suunnittelee humanoidiautomaatin, joka on pukeutunut ritarin panssaripukuun ja jota käytetään hihnapyörillä ja kaapeleilla. |
| 1738 | huilusoittaja | Jacques de Vaucanson rakentaa The Flute Playerin, luonnollisen kokoisen automaatin, joka pystyy soittamaan erilaisia ​​melodioita huilulla. |
| 1774 |  | Pierre Jacquet-Droz ja hänen poikansa Henri-Louis loivat Piirtäjän, Musiciennen ja kirjoittajan, poikahahmon, joka pystyi kirjoittamaan jopa 40 merkkiä pitkiä viestejä. |
| 1898 |  | Nikola Tesla esittelee julkisesti "automaattitekniikkaansa" ohjaamalla langattomasti mallivenettä sähkönäyttelyssä, joka pidettiin Madison Square Gardenissa New Yorkissa Espanjan ja Yhdysvaltojen välisen sodan huipulla. |
| 1921 |  | Tšekkiläinen kirjailija Karel Čapek esitteli sanan "robotti" näytelmässään R.U.R. (Rossumin Universal Robots). Sana "robotti" tulee sanasta "robota", joka tarkoittaa tšekin ja puolan kielessä "työvoimaa, työvoimaa". |
| 1927 | Maschinenmensch | The ("kone-ihminen"), gynoidi-humanoidirobotti, jota kutsutaan myös "Parodiaksi", "Futuraksi", "Robotrixiksi" tai "Maria imitoijaksi" (näyttelijänä saksalainen näyttelijä Brigitte Helm ), joka on yksi varhaisimmista filmeillä esiintyneistä humanoidiroboteista, on kuvattu Fritz Langin elokuvassa Metropolis. |
| 1928 | Eric | Sähkörobotti avaa Society of Model Engineers -näyttelyn Lontoon Royal Horticultural Hallissa Lontoossa ja kiertää maailmaa. |
| 1939 | Elektro | Westinghouse Electric Corporationin rakentama humanoidirobotti |
| 1941-42 | Robotiikan kolme lakia | Isaac Asimov-lomake |
Tieteiskirjallisuudessa

Yleinen teema humanoidirobottien kuvauksessa tieteiskirjallisuudessa liittyy siihen, kuinka ne voivat auttaa ihmisiä yhteiskunnassa tai toimia uhana ihmiskunnalle. Tämä teema pohjimmiltaan kyseenalaistaa, onko tekoäly ihmiskunnalle hyvän vai huonon voima. Humanoidirobotit, joiden kuvataan olevan hyviä yhteiskunta ja ihmisten hyödyt ovat Commander Data Star Trek:ssä ja C-3PO Star Wars:ssa. T-800 on vastakkaisia uvia, joissa humanoidirobotit esitetään pelottavina ja uhkaavina ihmisille. Terminaattori ja Megatron Transformersissa.
Toinen tieteiskirjallisuuden näkyvä teema humanoidiroboteista keskittyy persoonallisuuteen. Tietyt elokuvat, erityisesti Blade Runner ja Blade Runner 2049, tutkivat, pitäisikö konstruoitua, synteettistä olentoa pitää henkilönä. Elokuvissa androidit nimeltä "replicants" luodaan erottamattomasti ihmisistä, Silti heitä vältetään, eikä heillä ole samoja oikeuksia kuin ihmisillä. Tämä teema herättää yleisön myötätuntoa ja samalla herättää levottomuutta ajatuksesta, että humanoidirobotit matkivat ihmisiä liian läheisesti.
Malli Leonardon robotista sisäisellä toiminnalla.
iCub-robotti Genovan tiedefestivaalilla Italiassa vuonna 2009.
Valkyrie, alkaen NASA.
Keinotekoinen käsi, jossa hehkulamppu.
Suomen sisällissodan naiskaartit

Turun naiskomppaniaan kuuluneet Helena Aalto ja Elli Vuokko, jotka teloitettiin Lahdessa toukokuussa 1918.
Suomen sisällissodan naiskaartit olivat Suomen sisällissodan aikana punakaartin naisista muodostettuja osastoja, joita perustettiin helmikuun alusta 1918 lähtien punaisten hallussa olleen alueen asutus- ja teollisuuskeskuksiin. Kaarteihin kuului yhteensä noin 2 000 nuorta naista, jotka olivat pääosin teollisuustyöläisiä, palvelijattaria ja piikoja. Nuorimmat naiskaartien jäsenet olivat vain 14–15-vuotiaita, eikä heidän keski-ikänsäkään noussut juuri pariakymmentä vuotta korkeammaksi. Ainoastaan osa naiskaartilaisista kuului aseellisiin taistelujoukkoihin, heitä toimi lisäksi huolto-, muonitus- ja sairaanhoitotehtävissä.
Lähteestä riippuen taisteluissa kaatui 70–130, teloitettiin 420–460 ja vankileireillä kuoli 80–110 naiskaartien jäsentä. Heidän lisäkseen kuolleeksi julistettiin 180 kadonnutta, joiden kohtalosta ei ole tietoa. Vuonna 1998 julkaistun tutkimuksen mukaan naiskaartien kokonaistappiot olivat 755 kuollutta. Teloitettujen keski-ikä oli noin 20 vuotta ja puolet heistä oli alaikäisiä. Naiset joutuivat ennen teloitustaan usein myös seksuaalisen väkivallan uhreiksi. Historiankirjoitus on yleisesti väittänyt, ettei vankileireillä tapahtunut naisten teloituksia ja ne ovat tulleet yleiseen tietoisuuteen vasta 1990–2000-luvuilla. Joidenkin tutkijoiden mukaan naisten ja lasten kohtalot vankileireillä on pidetty tarkoituksella pimennossa. Nykyinen tutkimus on osoittanut, että naiskaartilaisten järjestelmällisesten teloitusten taustalla oli myös rotuhygienisenä pidetty halu yhteiskunnan puhdistamiseen sodan voittaneiden valkoisten naiskuvaan sopimattomista punakaartilaisista.
Naiskaartilaiset olivat itse radikaaleja naisia, jotka halusivat muutosta omaan asemaansa suomalaisessa yhteiskunnassa. He pukeutuivat usein perinteisen hameen sijasta housuihin ja miesten vaatteisiin, jonka vuoksi heitä nimitettiinkin ”housukaartilaisiksi”. Murtautuminen ulos perinteisestä naisen mallista ja aseeseen tarttuminen aiheuttikin suunnatonta vihaa sisällissodan valkoisissa, mikä myös johti myöhempiin teloituksiin. Naiskaarteista on myös jäänyt elämään useita erilaisia myyttejä. Punaiset korostivat omassa propagandassaan heidän poikkeuksellista urheuttaan ja esittivät naiset todellisuutta merkittävämpänä osana punakaartien sotilaallista toimintaa, vaikka naiset todellisuudessa osallistuivat taisteluihin vain viimeisena reservinä sodan loppuvaiheessa. Vastapuoli taas pyrki demonisoimaan ja epäinhimillistämään epäsovinnaisina pitämiään naiskaartilaisia, muun muassa levittämällä väitteitä heidän miehiin kohdistamista hirmuteoistaan.
Yleistä naiskaarteista > Perustaminen

Suomalaisten naiskaartien esikuvina toimivat vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen naispataljoonat, joista ensimmäisen perusti siperialainen talonpoikaisnainen Marija Botškarjova. Suomen punakaartien tavoin myös ensimmäiset naiskaartit syntyivät jo keväästä 1917 lähtien muodostettujen järjestyskaartien ja -toimikuntien pohjalle, joissa oli mukana myös runsaasti naisia. Naiskomppanioita perustettiin vajaalle parillekymmenelle paikkakunnalle eri puolille punaisten hallussa ollutta eteläistä Suomea. Ensimmäiset muodostettiin helmikuun alussa vain muutamia päiviä sisällissodan käynnistymisen jälkeen Helsinkiin, Viipuriin ja tuolloin Sääksmäen pitäjään kuuluneeseen Valkeakosken teollisuustaajamaan. Myöhemmin helmikuun aikana niitä perustettiin myös useihin muihin kaupunkeihin ja teollisuustaajamiin, mutta pelkästään maatyöväestön keskuuteen kaarteja ei syntynyt.
Kansanvaltuuskunta yritti aluksi hillitä naiskaartien syntymistä ja myös antimilitaristinen Sosialidemokraattinen Naisliitto oli naisten aseellista toimintaa vastaan. Maaliskuun 8. päivänä se antoi julkilausuman, jossa liittotoimikunta jyrkästi vastusti naiskaartien perustamista. Kansanvaltuuskunta antoi vihdoin 13. maaliskuuta lausunnon, joka velvoitti punaisen Suomen kansanedustuslaitoksena toimineen Työväen pääneuvoston hyväksymään kaartien perustamisen. Tämän jälkeen naiskaarteja muodostettiin eri paikkakunnille aina huhtikuuhun loppuun saakka. Ensimmäisen virallisen käskyn ne saivat 10. huhtikuuta, jolloin punakaartin ylipäällikkö Kullervo Manner määräsi vartiopalvelun naisten tehtäväksi. Viimeiset naiskaartit perustettiin vasta punaisten perääntymisvaiheessa huhtikuun puolivälin jälkeen, jolloin heidän tappionsa oli jo varmistunut, eivätkä ne ehtineet toimimaan kuin parin viikon ajan.
Naiskaartit syntyivät oma-aloitteisesti niihin liittyneiden naisten toimesta, ilman sodanjohdon tai punaisten siviilihallinnon määräyksiä, kun työväenliikkeessä aktiivisesti mukana olleet naiset halusivat myös itse toimia vallankumouksen hyväksi. Alkuvaiheessa naiskaartilaiset saivat sotilaallisen peruskoulutuksen, joka punakaartien yleiseen koulutustasoon verrattuna oli hyvä. Kouluttajina toimivat miehet, mutta naiskomppanioiden päälliköt olivat pääsääntöisesti naisia. Suurin osa naisista toimi kuitenkin taisteluosastojen ulkopuolella vartiopalveluksessa sekä sairaanhoito-, muonitus- ja huoltotehtävissä. Sanitääriosastoon liittyneet naiset kävivät viikon pituisen sidontakurssin, jonka jälkeen heidät lähetettiin rintamalle. Varsinaisten naiskaartien lisäksi naisia osallistui taisteluihin myös tavallisten punakaartin osastojen mukana.
Yleistä naiskaarteista > Kaartiin liittymisen syyt

Naiskomppanioihin liityttiin sekä aatteellisista syistä että tuttavien innoittamana, ja kurjien asuinolojen, elintarvikepulan aiheuttaman nälän tai työttömyyden vuoksi. Raha oli yksi tärkeä tekijä, koska punakaarti maksoi jopa kolminkertaista palkkaa naisten normaaliin päivätyöhön verrattuna. Lisäksi vaikuttimena oli yleinen naisten aseman parantaminen, jota kaartilaiset usein korostivat luopumalla perinteiseen naisen malliin kuuluneista ulkonäkövaatimuksista. Punakaartiin liittyneet naiset olivat yleensä kaikki lukutaitoisia ja heistä suurin osa oli mukana työväenyhdistysten naisosastojen tai muiden työväenliikkeen järjestöjen toiminnassa. Osan naisista on kuitenkin väitetty liittyneen myös erehdyksessä, kun he sekoittivat punakaartien lääkintäjoukot Punaiseen ristiin.
Yleistä naiskaarteista > Radikaalit housukaartilaiset

Naiskaartit olivat huomiota herättävä ilmiö myös kansainvälisesti. Koska aikakauden eurooppalainen yhteiskunta suhtautui kielteisesti naisten sotilaalliseen toimintaan, heitä nähtiin ase kädessä vain yhteiskunnallisia normeja rikkoneissa vallankumouksissa. Naiskaartien jäsenet olivat aikaansa nähden radikaaleja ja heitä onkin luonnehdittu myös ”varhaisfeministeiksi”.
Naiskaartilaiset pukeutuivat usein yhdenmukaisesti, he leikkauttivat tukkansa lyhyeksi ja pukeutuivat housuihin, jotka 1900-luvun alussa olivat ainoastaan miesten käyttämä asuste. Lisäksi naiset käyttivät usein vanhoja venäläisiä asepukuja. Käytännöllisyyden lisäksi housujen pitämisellä haluttiin irtaantua vallitsevista normeista ja niiden käyttö nouseekin jatkuvasti esiin naiskaartilaisista kertovissa tarinoissa. Tämän vuoksi heistä usein puhuttiinkin ”housukaartilaisina”.
Yleistä naiskaarteista > Lukumäärä

Tutkija Jussi T. Lappalainen on laskenut punaisten palkkalistoilla olleen yhteensä noin 1 440 naiskaartilaista. Ohto Manninen sen sijaan esittää kokonaisluvuksi noin 2 000 naista, koska punakaartien luettelot ovat paikoitellen epätarkkoja, eivätkä myöskään sodan loppuvaiheessa mukaan liittyneet näy palkkalistoissa. Naisten osuus punaisten aseellisten joukkojen kokonaisvahvuudesta oli noin 2–3 prosenttia. Eniten naiskaartilaisia oli Helsingissä ja Tampereella, mutta heistäkin suurin osa toimi muissa kuin aseellisissa tehtävissä. Tavallisissa punakaarteissa ja punaisten siviilihallinnossa oli mukana myös tuhansia muita naisia, sillä Valtiorikosoikeudessa heitä oli syytettyinä yhteensä 5 533. Läheskään kaikkia ei kuitenkaan asetettu syytteeseen, joten todellinen määrä saattaa olla vielä huomattavasti suurempi.