stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juuri (täsmennyssivu)
Lähde

↑  Häkkinen, Kaisa: Juurta jaksain. Tiede, 2022, 42. vsk, nro 13, s. 66.  Helsinki:  Sanoma. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.11.2022.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Juuri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jorma Mannero

Jorma Mannero (nimi aik. George Mann; 14. heinäkuuta 1919 – 26. syyskuuta 1972) oli suomalainen pastori, lähetystyöntekijä ja uskonnollinen kirjailija.
Hän syntyi Intiassa vuonna 1919 englantilaiselle lähetyssaarnaaja William Mannille ja suomalaiselle opettaja Mia Lipposelle. Nuorena poikana hän muutti vanhempiensa kanssa Suomeen. Hän opiskeli teologiaa Suomessa, Kaikkien Kansojen Raamattukoulussa Lontoossa ja yhdysvaltalaisessa Bangor-yliopistossa,selvennä Mainen osavaltiossa. Mannero toimi yhdessä vaimonsa Hilkka Manneron kanssa Suomen Vapaakirkon lähetystyöntekijänä Kiinassa Yunfengin lähetysasemalla 1948–1951. Vuosina 1951–1953 he asuivat Suomessa ja Mannero toimi Turun ja Kouvolan vapaaseurakuntien pastorina.
Vuosina 1953–1972 Mannerot asuivat Yhdysvalloissa ja Jorma Mannero toimi viiden seurakunnan pastorina New Hampshiren, Massachusettsin ja Connecticutin osavaltioissa. Hän oli yhteyksissä karismaattiseen liikkeeseen ja matkusti joidenkin sen jäsenten kanssa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Perussa, Chilessä, Argentiinassa ja Uruguayssa. Mannero osasi saarnata sujuvasti suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi, minkä lisäksi hän osasi kreikkaa, saksaa ja kiinaa. Elämänsä lopulla Mannero kärsi sydänsairaudesta. Bostonissa hänelle tehtiin sydänleikkaus heinäkuussa 1971. Mannerot palasivat Suomeen laivalla elokuun lopulla 1972. Jorma Mannero menehtyi sydänsairauteensa Meilahden sairaalassa Helsingissä 26. syyskuuta 1972.
Teoksia

Elämän tielle: sanoja etsiville sydämille.   Nuorten todistus, Jyväskylä 1944
Tähtitie: lukemisto lapsille, kirjoittaneet Vilho Rantanen ja Jorma Mannero.  Nuorten todistus, Jyväskylä 1944
Paula katkeaa: romaani nuoren miehen kiusauksista, taistelusta ja voitosta.   Kuva ja sana, Helsinki 1945
Rampa Lauri: erään onnettoman ja onnellisen pojan kohtalo.   Nuorten todistus, Jyväskylä 1945, 2. painos 1958
Meili: kertomus pienestä kiinalaisesta tytöstä ja nuoresta lähetyssaarnaajasta, kuvat Emerson Frey.   Tekijä, Kouvola 1952
Saitteko Pyhän Hengen?: raamatuntutkisteluja Pyhästä Hengestä Uudessa testamentissa.  Tekijä, Kouvola 1952
Tienviitta alkulähteelle.   Päivä, Hämeenlinna 1973
Suomennokset

Mrs. Howard Taylor : Kaksi lähetysmarttyyria, suomentanut George Mann.    Ristin voitto, Helsinki 1940
Nils H. Hansson : Rukous ja herätys, neljännestä ruotsinkielisestä painoksesta suomentanut George Mann.  Nuorten todistus, Jyväskylä 1943
Tage Sjöberg : Ilon kirje : Filippiläiskirjeen tutkisteluja.   Päivä, Helsinki 1945
Edwin Orr : Voiko Jumala - ? : kymmenen tuhatta ihmemailia Britanniassa, 13. englanninkielisestä painoksesta suomentanut Jorma Mannero.   Päivä, Helsinki 1946
Juha Tammela

| Juha Tammela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. toukokuuta 1980 (ikä 44) Suomi
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Mela
Pelipaikka:  Laitahyökkääjä
Seura:  KoskRi
Pelinumero:  6
Pituus:  183 cm
Paino:  86 kg
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2006–2007 2007-2008 2008-2009 2009-2010 2010-2011 2011-2012 | OLS OLS OLS OLS OLS KoskRi | 26 (20+6=26) Salibandyliiga 25 (22+8=30) Salibandyliiga 21 (42+18=60) Divari 26 (14+6=20) Salibandyliiga 4 (3+2=5) Divari  0 (0+0=0) III-divisioona | 26 (20+6=26) Salibandyliiga 25 (22+8=30) Salibandyliiga 21 (42+18=60) Divari 26 (14+6=20) Salibandyliiga 4 (3+2=5) Divari  0 (0+0=0) III-divisioona |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Juha Tammela (s. 20. toukokuuta 1980) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Koskelankylän Riennossa hyökkääjänä. Ennen KoskRi:in siirtymistä Tammela pelasi Kemiläisessä Sastamolo Kingsissä sekä OLS:ssa.
Tammela on pelannut uransa aikana Salibandyliigassa 77 runkosarjaottelua tehoin 56 + 20 = 76.
Aiheesta muualla

Tammela OLS:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaboïla

| Kaboïla |
| --- | --- |
 Kaboïla
 Koordinaatit: 11°12′49″N, 5°38′5″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Sikasson piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  27 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaboïla on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Sikassosta etelään. Kunnassa on 27 300 ja kylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).
Kaboïlan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson, koillisessa Finkolon, lännessä Lobougoulan ja Kapalan ja etelässä Kadiolon piirin Kaïn kuntiin sekä idässä Burkina Fasoon. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu sudanilais-sahelilaiseen vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia.
Kuntaan kuuluu 26 kylää. Asukkaat ovat samoja, senufoja, mandinkoja ja fulbeja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja animismi.
Kaboïlan kautta kulkee Sikassosta Norsunluurannikon rajalle johtava maantie RN7. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Tärkein kauppapaikka on Dallé.
Kabosu

Kabuso omistajansa Atsuko Saton kanssa marraskuussa 2023.
Kabosu (jap. かぼす; k. 24. toukokuuta 2024) oli shiba inu -rotuinen koira, joka tuli kuuluisaksi Doge-meemistä.
Kabosun omistaja oli Atsuko Sato. Hän otti makoilevasta koirastaan kuvan vuonna 2010. Hän julkaisi kuvan blogiinsa, josta se levisi Redditiin ja sieltä edelleen muualle verkkoon. Kuvasta tehtiin myöhemmin digitaalinen taideteos, joka myytiin neljällä miljoonalla dollarilla. Kuvan pohjalta luotiin myös kryptovaluutta Dogecoin. Kabosu sairasti leukemiaa ja maksasairautta.
Sato otti koiran huostaansa löytökoirana pentutehtaasta, joten sen tarkkaa ikää ei tiedetä. Sato arvoi koiransa olleen noin 18-vuoden ikäinen.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1952

| Neuvostoliiton mestaruussarja 1951 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  8
Ajankohta:  6.2.-23.2.1952
Mestari:  Dynamo Moskova
Toinen sija:  KVIFK Leningrad
Kolmas sija:  ODO Sverdlovsk
Paras maalintekijä:  Vsevolod Blinkov Dynamo M. ja  Vasili Trofimov Dynamo M. (11)
  ← 1951 :  1953 → 
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruus ratkaistiin vuonna 1952 kahdeksan joukkueen yksinkertaisena sarjana. Kaikki ottelut pelattiin Moskovassa. Mestaruuden voitti toista kertaa peräkkäin Dynamo Moskova.
1. Ryhmä

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dynamo Moskova | 7 | 7 | 0 | 0 | 34-2 | 14 |
| KVIFK Leningrad | 7 | 5 | 1 | 1 | 15-10 | 11 |
| ODO Sverdlovsk | 7 | 3 | 2 | 2 | 10-5 | 8 |
| Spartak Moskova | 7 | 2 | 4 | 1 | 6-6 | 8 |
| Krylja Sovetov Kazan | 7 | 3 | 1 | 3 | 10-9 | 7 |
| ODO Riika | 7 | 2 | 2 | 3 | 9-13 | 6 |
| Vodnik Arkangeli | 7 | 0 | 1 | 6 | 4-26 | 1 |
| Baltflot Tallinna | 7 | 0 | 1 | 6 | 2-19 | 1 |
Vodnik ja Baltflot putosivat toiseen lohkoon.
2. Ryhmä

Toisen ryhmän ottelut pelattiin Samarassa 6.-22. tammikuuta 1952.
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Traktor Krasnojarsk | 7 | 6 | 1 | 0 | 31-2 | 13 |
| ODO Minsk | 7 | 4 | 2 | 1 | 14-9 | 10 |
| Krasnaja Zarja Leningrad | 7 | 3 | 4 | 0 | 15-2 | 10 |
| Trud Kaliningrad | 7 | 4 | 1 | 2 | 16-8 | 9 |
| Traktor Harkova | 7 | 2 | 2 | 3 | 11-16 | 6 |
| Dynamo Shkalov | 7 | 1 | 3 | 3 | 15-23 | 5 |
| Lokomotiv Dnepropetrovsk | 7 | 1 | 1 | 5 | 12-29 | 3 |
| Lokomotiv Petroskoi | 7 | 0 | 0 | 7 | 9-34 | 0 |
Uusinta: ODO Minsk-Krasnaja Zarja 5-3

ODO Minsk ja Traktor Krasnojarsk nousivat ensimmäiseen lohkoon.
Käännös suomeksi
Kaliforniat

Kaliforniat vuonna 1795.
Kaliforniat tai Kalifornioiden provinssi (esp. Las Californias, Provincia de las Californias) oli Uuden-Espanjan luoteisen osan käsittänyt alue vuodesta 1768 vuoteen 1804. Alue käsitti Espanjan siirtomaat Maan läntisellä pallonpuoliskolla ja Espanjan Itä-Intiassa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Las Californias
Kafala-järjestelmä

Kafala-järjestelmä (arab. نظام الكفالة‎, niẓām al-kafāla) on erityisesti Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston jäsenvaltioiden käyttämä järjestelmä, jolla ne tuovat maahan siirtotyöläisiä. Järjestelmä syntyi 1900-luvun alussa, mutta se alkoi laajeta 1950-luvulla öljylöytöjen jälkeen. Persianlahden pienet valtiot tarvitsivat huomattavasti tilapäistä työvoimaa rakentamaan uutta infrastruktuuria. Alkujaan siirtotyöläiset tulivat muista arabivaltioista, mutta sittemmin työvoimaa on haettu enemmän muun muassa Etelä-Aasiasta.
Kafala-järjestelmässä työntekijä tarvitsee paikallisen sponsorin, joka on usein työnantaja. Ilman sponsoria siirtotyöläinen ei pysty saamaan viisumia eikä oleskelulupaa. Työntekijät ovat usein varsin pitkälti sponsorinsa armoilla, minkä takia järjestelmää on kutsuttu nykyajan orjuudeksi. Työntekijä ei pysty kovinkaan helposti vaihtamaan työpaikkaa, ja työnantajalla on mahdollisuus kiristää pakkotyöhön viisumin ja passin takavarikoimalla. Persianlahden maat ovat 2000-luvulla uusineet lainsäädäntöä väärinkäytösten estämiseksi, mutta uudistuksia on kritisoitu lieviksi ja huonosti valvotuiksi.
Järjestelmä

Kafala viittaa paikallisen sponsorin (kafeel) ja työntekijän väliseen suhteeseen. Sitä on käytetty Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston jäsnemaissa eli Bahrainissa, Kuwaitissa, Omanissa, Qatarissa, Saudi-Arabiassa ja Arabiemiraateissa sekä Jordaniassa ja Libanonissa.
Järjestelmän mukaan siirtotyöläisellä pitää olla paikallinen sponsori viisumin ja oleskeluluvan saamiseksi. Sponsorina on yleensä työnantaja, ja työnantajan ja työntekijän välillä on usein varvääjä, joka hoitaa työntekijöitä lähtömaista. Työnantaja eli sponsori on usein yksityishenkilö, mutta esimerkiksi Bahrainissa työntekijöitä sponsoroi hallituksen virastot.
Järjestelmä pohjautuu pitkälti erilaisii lakeihin, sääntöihin ja käytäntöihin, ja sen ympärille on syntynyt tapaoikeudellista käytäntöjä. Järjestelmä ei yleensä kuulu valtioiden työministeriöiden alaisuuteen, vaan sitä hallinnoi sisäministeriöt, eikä työntekijöillä ole siksi työlainsäädännön turvaa.
Työntekijä tarvitsee useimmissa tilanteissa sponsorinsa luvan vaihtaa työpaikkaa, lopettaa työsuhteensa tai lähteä maasta. Työpaikalta lähteminen ilman lupaa on rikkomus, josta voi seurata vankeus tai karkotus. Tilanne ei muutu, vaikka työntekijä olisi yrittänyt karata väärinkohtelua. Siirtotyöläisen oikeudet vaihtelevat jonkin verran riippuen maasta. Useimmissa valtioissa siirtotyöläisen on mahdollista liittyä ammattiliittoihin, mutta vain esimerkiksi puolissa valtioissa on minimipalkka. Lisäksi kotiapulaisten asema on useasti huonompi.
Historia

Kafala-järjestelmän taustalla on islamilaisen lain tulkinta edunvalvojuudesta. Nykyinen järjestelmä syntyi 1900-luvun alussa, kun Persianlahden valtioissa alettiin hallinnoimaan helmiteollisuuden ja kaupankäynnin ulkomaalaisia työntekijöitä. Järjestelmä laajeni 1950-luvulla, kun öljyllä rikastuneet valtiot alkoivat tarvita uutta työvoimaa. Valtioiden asukasluku oli pieni, ja siksi laajamittaisia infrastruktuurihankkeita varten tarvittiin lisää ulkomaalaisia väliaikaisia työntekijöitä.
Järjestelmä suosi alkujaan arabeja, mutta 1970-luvulla Persianlahden maat alkoivat tuomaan työntekijöitä erityisesti Etelä-Aasian maista. Työvoima oli halvempaa, ja Persianlahden valtioissa pelättiin arabien levittävän panarabilaista ideologiaa, joka saattaisi heikentää paikallisten monarkioiden valtaa. Persianlahden sodan aikana siirtotyöläisten aikana Persianlahden maat karkottivat noin kaksi miljoonaa egyptiläistä, palestiinalaista ja jemeniläistä, koska ne tukivat Kuwaitin miehitystä. Tämän jälkeen eteläaasialainen työvoima muodosti jo enemmistön siirtotyöläisistä.
Kritiikki

Ihmisoikeusjärjestöt pitävät kafala-järjestelmää nykypäivän orjuutena, koska työntekijöillä ei ole liikkumisen vapautta, turvallisia elinoloja eikä yksityisyyden suojaa.
Siirtotyöläiset ovat pitkälti sponsoreittensa armoilla, joten valtatilanne synnyttää monia mahdollisia ongelmia. On tavallista, että työnantajat takavarikoivat siirtotyöläisten passit, viisumit ja puhelimet sekä eristävät palvelijat koteihinsa. Työläiset elävät myös usein ahtaissa asuntoloissa, joissa sairaudet leviävät helposti. Sponsorit myyvät toisinaan takavarikoimansa viisumit laittomasti toiselle työnantajalle.
Sponsoreiden valta siirtotyöläisiä kohtaan luo mahdollisuuden kiristykselle. Työntekijä on vastuussa, jos työnantaja ei pysty uusimaan tämän viisumia. Työntekijällä on usein käytännössä vain kaksi vaihtoehtoa, miten reagoida väärinkäytöksiin: hän voi joko pyrkiä kestämään epäreilut olosuhteet tai karata. Tästä johtuen työnteijät saattavat joutua tyytymään pakkotyöhön.
Kansainvälisen kritiikin seurauksena valtiot ovat pyrkineet uudistamaan lainsäädäntöä ja mahdollistaneet tietyn ajan jälkeen työpaikan vaihdon. Saudi-Arabia antoi esimerkiksi vuonna 2021 siirtotyöläisten lähteä maasta ilman sponsorin lupaa. Qatar puolestaan antoi valmistuessaan vuoden 2022 jalkapallon MM-kilpailuihin monia uudistuksia siirtotyöläisten olosuhteisiin. Maa antoi mahdollisuuden vaihtaa työpaikkaa, määritteli minimipalkan ja tiukensi rangaistusta palkan epäämisestä. Human Rights Watch ja Amnesty International pitivät kuitenkin Qatarin uudistuksia turhan lievinä ja huonosti valvottuina.
Kaliforniumheksaboraattipentahydroksidi

| Kaliforniumheksaboraattipentahydroksidi> Ominaisuudet |
| --- | --- |
Molekyylikaava:  Cf[B6O8(OH)5]
Kaliforniumheksaboraattipentahydroksidi (Cf[B6O8(OH)5]) on kaliforniumin boraattiyhdiste, jossa keskusatomina oleva kalifornium on hapetusluvulla +III. Yhdistettä syntyy kaliforniumtrikloridin (CfCl3) reagoidessa sulan boorihapon kanssa, ja se on vaaleanvihreää pienikiteistä ainetta.
Kaliforniumtrikloridin ja boorihapon reaktiossa syntyvä reaktiotuote poikkeaa rakenteellisesti kevyempien aktinoidien (Pu, Am, Cm) trikloridien ja boorihapon reaktiossa syntyvistä reaktiotuotteista.
Kalifornianvirta

Tyynenmeren virtaukset. Kalifornianvirta oikealla merkittynä vihreällä värillä.
Kalifornianvirta on pohjoisella Tyynellämerellä kulkeva kylmä merivirta, joka virtaa Pohjois-Amerikan länsirannikon suuntaisesti etelään. Sen virtaus jäähdyttää eteläistä Kaliforniaa ja nostaa merenpohjasta ravinteita. Syklisinä kiertoina esiintyvät El Niño- ja La Niña -sääilmiöt vaikuttavat Pohjois-Tyynenmeren virtauksiin ja niiden välityksellä myös kalifornianvirtaan, minkä seurauksena voi esiintyä vuodenajasta poikkeavia rankkasadekuuroja, myrskytuulia sekä merkittäviä lämpötilamuutoksia (El Niñon aikana kuumempia ja La Niñan aikana viileämpiä kausia).
Käännös suomeksi
Jorma Lyytinen

Jorma Edvard Lyytinen (15. elokuuta 1937 Kuopio – 1. helmikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen laulaja.
Elämä ja ura

Osallistuttuaan iskelmälaulukilpailuun ja saatuaan levytyssopimuksen Jorma Lyytinen muutti Helsinkiin vuonna 1956. Lyytisen ensilevytys oli käännöskappale Anastasia vuonna 1957. Hänen läpimurtonsa tapahtui samana vuonna Saukin suomeksi sanoittamalla italialaisperäisellä tangolla Hiekkaa. Vuoden 1957 levysatoa olivat vielä Toivo Kärjen ja Reino Helismaan tangot Kuutamotango ja Tulivuori, jotka niin ikään nousivat levylistoille. Vuoden 1959 kohtalaisen suuri hitti oli beguine Rakkauden satu, jonka sanoitti suomeksi Sauvo Puhtila melko harvoin käyttämällään salanimellä Merja. Lyytisen erikoisalaa olivat tangot, mutta pari svengaavaa Kärjen-Helismaan foxtrotiakin syntyi vuonna 1960: Vanha omenapuu ja Orvokinsiniset silmät .
Lyytinen oli solistina Matti Viljasen ja Ronnie Kranckin yhtyeissä, kunnes perusti 1960-luvun alussa oman yhtyeen, jonka yhtenä jäsenenä oli Martti Metsäketo. 1960-luvun alun humppakuumeen aikana Lyytinen levytti muiden muassa vanhat foxtrotit Alaska ja Silmät tummat kuin yö. Lyytisen yhtye kutsuttiin esiintymään myös ulkomaille. Se esiintyi kuusi viikkoa yhdessä Länsi-Saksan suosituimmista tanssiravintoloista, mikä oli suomalaisyhtyeelle tuohon aikaan varsin harvinaista.
Lyytinen esiintyi omana itsenään myös Jack Witikan ohjaamassa elokuvassa Suuri sävelparaati vuodelta 1959.
Jorma Lyytisen aktiivinen ura jäi vain kahdeksan vuoden mittaiseksi, ja sen jälkeen hän esiintyi ja levytti vain satunnaisesti onnistumatta  jostakin syystä pääsemään mukaan 1960-luvun tangokuumeen imuun. Hänen viimeiseksi levytyksekseen jäi Kullervon säveltämä ja sanoittama tango Sanoja vain vuodelta 1965. Hän kuoli seuraavana vuonna vain 28 vuoden iässä.
Diskografia

Eila ja Jorma (1959, yhteislevy Eila Pellisen kanssa)
Unohtumattomat (1994, kokoelma)
Aiheesta muualla

Jorma Lyytinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Laakkosten sukuseura ry: Lehdistä saksittua (Arkistoitu – Internet Archive)
Juuri ja juuri olemassa

| Juuri ja juuri olemassa Ultramariini |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. marraskuuta 2003
 Tyylilaji: indie rock
 Kesto: 47.43
 Levy-yhtiö: M.dulor
Ultramariinin muut julkaisut
|   | Juuri ja juuri olemassa 2003 | Kevään ja kesän tähtikuvioita 2005 |
Juuri ja juuri olemassa on hämeenlinnalaisen Ultramariinin esikoisalbumi, joka ilmestyi 17. marraskuuta 2003. Albumin on tuottanut Ultramariini itse, ja sen miksasi Janne Saksa.
Kappaleet

Kaikki sanat Ville Aalto, kaikki sävellykset Ultramariini.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Koti | 5.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kalpea tähteni | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Merkillinen vapaus | 4.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Jos tekopyhyys on kauneutta | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kaupunginpuisto | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Tänä iltana emme pelkää | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Väistämättömyys | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Halki pihojen | 5.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Säteilyvaurioita | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Elohopeaa | 4.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Aulanko | 6.17 |  |  |  |  |  |  |  |
Jouset kappaleisiin 6 ja 8 sovitti Tuomas Ilmavirta ja soitti Sairio String Ensemble.
Kokoonpano

Matti Johannes Koivu – laulu, kitara
Ville Aalto – kitara
Juri Kaskela – rummut
Teemu Vilmunen – bassokitara
Tuomas Ilmavirta – kosketinsoittimet
Lähde:
Arvostelut

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Desibeli: 
Soundi:
Juha Tamminen

Juha Tamminen (s. 1957 Nakkila) on nykyään Hämeenlinnassa asuva suomalainen freelancevalokuvaaja ja -toimittaja. Hänen erikoisalaansa on jalkapalloilun kuvaaminen. Tammisen kuvia käyttävät esimerkiksi Veikkaaja, Urheilulehti sekä iltapäivälehdet. Hän on avustanut myös espanjalaisia ja italialaisia urheilulehtiä. Tamminen on ollut mukana toimittamassa useita jalkapalloaiheisia teoksia. Nykyään hän kuvaa jalkapalloilun lisäksi myös muuta urheilua.
Jalkapallon arvokisoja Tamminen on kuvannut vuoden 1982 MM-kilpailuista lähtien. Hän on tallentanut muun muassa Diego Maradonan kuuluisan maalin 1986 MM-kisojen Englanti-Argentiina -ottelussa. FIFA valitsi Maradonan maalin myöhemmin MM-kisahistorian upeimmaksi maaliksi.
1980- ja 1990-luvuilla Tamminen asui useita vuosia Etelä-Amerikassa ja toimi kykyjenetsijänä välittäen pelaajia Suomen jalkapallosarjoihin. Hänen löytöjään ovat muun muassa porilaiseen FC Jazziin 1990-luvun alussa saapuneet Suomen ensimmäiset brasilialaispelaajat Piracaia ja Luiz Antonio.
Suomen Palloliitto valitsi Tammisen vuoden 2010 jalkapallotoimittajaksi yhdessä Jussi Eskolan kanssa. Jalkapallon MM-kisat 2002-teos, jota hän oli mukana toimittamassa, valittiin Vuoden urheilukirjaksi 2002.
Vuonna 2010 Tamminen julkaisi internetissä useita tuhansia valokuvia käsittävän kuva-arkistonsa.
Teokset

Juha Tamminen, Miguel Moreno: MM-jalkapallo, Mexico 86 (Sinilaakso/Puumi 1986)
Tamminen, Esko S. Lahtinen: Jalkapallon MM-kisat : Uruguay 1930 - USA 1994 (Intereuropean Publications 1997)
Tamminen, Keith Armstrong, Lahtinen: Ranska ’98 : jalkapallon MM-kisat (Intereuropean Publications 1998)
Tamminen, Markku Heinonen: Vuosituhannen tähdet : jalkapallo (Intereuropean Publications 1999)
Tamminen, Armstrong, Mauri Forsblom, Alberto Sabattini: Jalkapallon EM-kisat 2000 (Intereuropean Publications 2000)
Tamminen, Jussi Eskola, Forsblom, Armstrong: Jalkapallon MM-kisat 2002 (Intereuropean Publications 2002)
Tamminen, Eskola: Kuningas jalkapallo (Intereuropean Publications 2003)
Aiheesta muualla

Tammisen kuva-arkisto
Kabara

| Kabara |
| --- | --- |
 Kabara
 Koordinaatit: 16°42′24″N, 2°59′8″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktun alue
Piiri:  Timbuktun piiri
Kunta:  Timbuktu
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunginosa
Väkiluku (2009):  5 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kabara on Timbuktun kaupunginosa sen eteläpuolella lähellä Nigerjokea. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan siellä oli 5 200 asukasta.
Kabara on Timbuktun jokisatama. Sinne johtaa Nigerin haarasta kolmen kilometrin pituinen kanava, joka on perimätiedon mukaan kaivettu songhaivaltakunnan hallitsijan Sunni Alin aikana. Kabaraan tuotiin kauppatavaraa varsinkin etelän Djennéstä. Songhaivaltakunnan aikana siellä asuivat Timbuktun sotilasjohtaja ja tullipäällikkö.
Kabarasta johtaa Timbuktuun toinen ”Virtahepokanava”, jonka vettä käytetään karjan juottamiseen ja viljelmien kasteluun. Vuosina 2006–2007 uudistetuissa kanavissa on vettä vain osan aikaa vuodesta ja ne liettyvät nopeasti. Nykyään Timbuktun jokisatamana toimii etupäässä Nigerjoen varrella sijaitseva Korioumé.
Juha Tapaninen

| Juha Tapaninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. tammikuuta 1948
Kuollut: 8. elokuuta 2013 (65 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Palkinnot
 Parhaan musiikin Jussi (1992) Iskelmäprinssi 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Juha Kalervo Tapaninen (12. tammikuuta 1948 – 8. elokuuta 2013) oli suomalainen mainosmusiikkisäveltäjä sekä mainos- ja elokuvaohjaaja. Hänen ainoaksi pitkäksi elokuvakseen jäi  Iskelmäprinssi (1991). Tapaninen sävelsi paljon mainosmusiikkia, ja moni alun perin mainoselokuvaan tehdyistä lauluista nousi myös levymyyntihiteiksi. Vuonna 1992 hän sai Jussi-palkinnon musiikistaan Iskelmäprinssi-elokuvaan.
Juha Tapaninen oli yksi kolmesta Story Filmi Oy:n perustajasta 1978 ja myöhemmin sen ainoa omistaja, mutta jäi sairautensa takia yrityksestään eläkkeelle.
Mainoselokuvistaan saamiensa monien palkintojen lisäksi Tapaninen sai 1992 Mainonnan monitaho -tunnustuksen. Tapanisen käsikirjoittama ja ohjaama puolituntinen viihdedokumentti neuvostovirolaisesta tanssiorkesterista Modern Fox sai kunniamaininnan Kultainen ruusu -televisioviihdekilpailussa Sveitsin Montreux’ssä toukokuussa 1989.
Tapanisen tunnetuimpia lauluja

”Rekkamies” (1986, säv. Esa Nieminen, sanat Juha Tapaninen, esittäjä Matti Esko, tehty Elovena-kaurapuuromainokseen)
”Kuka on se oikea” (1990, es. Ressu Redford, tehty Fazerin suklaamainokseen)
”Jos et sä soita” (1992, es. Anna Hanski, tehty Telen mainoselokuvaan)
”Syvälle sydämeen sattuu” (1994, es. Tommi Läntinen, koulukiusaamista käsittelevä kappale)
Aiheesta muualla

Juha Tapanisen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Juha Tapanisen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Juha Tapanisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Laine, Kimmo: ”Ammatti: roskakulttuurin lipunkantaja (Juha Tapanisen haastattelu)”, Elävän kuvan vuosikirja 1992, s. 26–31.  VAPK-kustannus, Suomen elokuvasäätiö, 1992.