stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William Vickrey

| William Vickrey> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21.kesäkuuta 1914
Kuollut: 11. lokakuuta 1996
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Columbian yliopisto Yalen yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Carl Shoup ja Robert M. Haig
Instituutti:  Columbian yliopisto
Tutkimusalue:  Taloustiede
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
William Vickrey (21. kesäkuuta 1914-11. lokakuuta 1996) oli kanadalaissyntyinen taloustieteilijä ja vuoden 1996 taloustieteen Nobel-palkinnon saaja.
Vickrey syntyi Kanadassa mutta kävi koulunsa ja opiskeli Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hän väitteli Columbian yliopistossa 1948, ja hänen progressiivista verotusta käsittelevä väitöskirjansa Agenda for Progressive Taxation julkaistiin uudelleen 1972 yhtenä taloustieteen klassikoista.
Vickrey työskenteli Columbian yliopistossa vuodesta 1946 työuransa loppuun asti. Hän toimi opettajana, tutkijana ja lisäksi konsulttina monille julkisille laitoksille. Hänen tutkimuksensa kohdistuivat verotukseen, julkisiin palveluihin, liikenteeseen ja kaupungistuneen yhteiskunnan ongelmiin. Vickrey selvitti tarjouskilpailujen sääntöjen vaikutuksia, ja hänen esittämänsä huutokauppamalli on yleisesti käytössä tarjouskilpailuissa ja myytäessä esimerkiksi kalastusoikeuksia. Vuonna 1952 Vickrey ehdotti että liikenneruuhkia voitaisiin säädellä ruuhkamaksuilla.
Vickrey kuoli vuonna 1996 kolme päivää sen jälkeen kun oli ilmoitettu hänen saavan Nobelin.
Yellow Hair and the Fortress of Gold

| Yellow Hair and the Fortress of Gold |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Cimber
Käsikirjoittaja:   John Kershaw  Matt Climber 
Tuottaja:  John Ghaffari
Säveltäjä:  Franco Piersant
Kuvaaja:  John Cabrera
Leikkaaja:  Claudio Cutry
Erikoistehosteet:  Carlo DeMarchis
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat, Espanja
Tuotantoyhtiö:  CineStar Productions, STAC
Levittäjä:  Crown International Pictures
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yellow Hair and the Fortress of Gold on vuonna 1984 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva. Elokuva kuvattiin Espanjassa kustannussyistä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Laurene Landon  | … |  Yellow Hair   |
|  Ken Roberson  | … |  Pecos Kid   |
|  Luis Lorenzo  | … |  eversti Torres   |
|  John Ghaffari  | … |  Shayowteewah   |
|  Claudia Gravy  | … |  Nube Gris   |
|  Aldo Sambrell  | … |  Torres   |
|  Ramiro Oliveros  | … |  Tortuga   |
Aiheesta muualla

Yellow Hair and the Fortress of Gold Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vyštša Liha

| Vyštša Liha |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Ukraina
Perustettu:  1992
Lopetettu:  2011
Seuraaja:  PHL
Joukkueita:  13
Eniten mestaruuksia:  HK Sokol Kiova (13)
Sivusto:  http://www.fhu.com.ua/
Vyštša Liha (ukr. Вища ліга, Vyštša Liha) oli Ukrainan korkein sarjataso jääkiekossa. Sarja perustettiin vuonna 1992 Neuvostoliiton kaaduttua. Vyštša Lihaa alempi sarjataso oli Perša Liha vuoteen 2008 saakka, jolloin sarjat yhdistettiin. Vyštša Liha lakkautettiin vuonna 2011 Ukrainan jääkiekkoliiton luovutta sarjan ylläpidosta. Uusi pääsarja PHL aloitti jo seuraavalla kaudella.
Joukkueet

| Divisioona | Joukkue | Kaupunki | Perustettu | Liittynyt |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Läntinen | Patriot Vinnytsja | Vinnytsja |  | 2008 |
| Läntinen | Ekspres  Lviv | Lviv |  | 2008 |
| Läntinen | VIM-Berkut | Lviv |  | 2009 |
| Läntinen | Javir | Javoriv |  | 2009 |
| Läntinen | HK Lutsk | Lutsk |  | 2009 |
| Läntinen | Vatra Ivano-Frankivsk | Ivano-Frankivsk |  | 2008 |
| Läntinen | Olympija Kaluš | Kaluš |  | 2009 |
| Keskinen | Sokol Kiova | Kiova | 1963 | 2008 |
| Keskinen | Berkut Kiova | Kiova |  | 2009 |
| Keskinen | Bilyi Bars Brovary | Brovary | 2007 |  |
| Keskinen | Vorony Sumy | Sumy |  | 2008 |
| Keskinen | HK Harkiv | Harkova |  |  |
| Keskinen | Donbas Donetsk | Donetsk |  | 2008 |
Itäinen: 
| Itäinen | Dnipro Herson | H’erson |  | 2009 |
| Itäinen | HK Odessa | Odessa |  | 2009 |
| Itäinen | Lehion Simferopol | Simferopol |  | 2009 |
Mestarit

2010–2011: Donbass Donetsk
2009–2010: Sokol Kiova
2008–2009: Sokol Kiova
2007–2008: Sokol Kiova
2006–2007: ATEK Kiova
2005–2006: Sokol Kiova
2004–2005: Sokol Kiova
2003–2004: Sokol Kiova
2002–2003: Sokol Kiova
2001–2002: H’K Berkut Kiova
2000–2001: H’K Berkut Kiova
1999–2000: H’K Berkut Kiova
1998–1999: Sokol Kiova
1997–1998: Sokol Kiova
1996–1997: Sokol Kiova
1995–1996: Sokol Kiova
1994–1995: Sokol Kiova
1993–1994: ŠVSM Kiova
1992–1993: Sokol Kiova
Yorkin piirikunta (Virginia)

Yorkin piirikunta (engl. York County) on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 68 280 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Yorktownin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1634.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yorkin piirikunta (Virginia) Wikimedia Commonsissa
Yorkin tuomiokirkko

| Yorkin tuomiokirkko Cathedral and Metropolitical Church of St Peter |
| --- | --- |

Sijainti:  York
Koordinaatit:  53°57′43″N, 1°4′55″W
Rakentamisvuosi:  1472
Tyylisuunta:  gotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yorkin tuomiokirkko (engl. York Minster) on goottilaista arkkitehtuuria edustava katedraali Yorkissa Englannissa. Keskilaivan rakentaminen aloitettiin 1280-luvulla ja katedraali vihittiin käyttöön 1472.
Elisabet I:n aikana katedraalista yritettiin hävittää kaikki roomalaiskatolisuuteen viittava. Englannin sisällissodassa kaupunkia piiritettiin ja se antautui vuonna 1644.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
York Minster
Yellow

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Yellow voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Elokuvat ja televisio

Yellow, Chris Chan Leen ohjaama elokuva vuodelta 1998
Yellow, Alfredo De Villan ohjaama elokuva vuodelta 2006
Yellow, Nick Cassavetesin ohjaama elokuva vuodelta 2012
”Yellow”, televisiosarjan Tales from the Crypt jakso
Kirjat ja sarjakuvat

Yellow: Race in America Beyond Black and White, Frank H. Wun kirjoittama kirja
Yellow, Pokémon-sarjan hahmo
Pokémon Yellow, Pokémon-peli
Yellow, henkilö mangassa Pokémon Adventures
Musiikki

Yellow, suomalainen yhtye
”Yellow”, Coldplayn kappale
The Yellow, Lemon Jellyn EP
”Yellow”, Nicholas Tsen kappale
”Yellow”, Kaela Kimuran kappale
”Yellow”, Yann Tiersenin kappale
Yello, sveitsiläinen yhtye
Yellow, Zebraheadin esikoisalbumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yellow”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ylivääpeli

Ylivääpelin arvomerkki (SA-kuva)
Kenraalikunta
kenraali
kenraaliluutnantti
kenraalimajuri
prikaatikenraali
Esiupseerit
eversti
everstiluutnantti
majuri
Komppaniaupseerit
kapteeni
yliluutnantti
luutnantti
vänrikki
sotilasmestari
ylivääpeli
vääpeli
ylikersantti
kersantti
alikersantti
korpraali
sotamies
Suomen maa- ja ilmavoimien sotilasarvot
Ylivääpeli (lyhenne yliv.) on Suomen puolustusvoimien maa- ja ilmavoimien aliupseerien sotilasarvo. Myös Rajavartiolaitoksessa on käytössä ylivääpelin sotilasarvo. Merivoimissa vastaava arvo on ylipursimies.
Ylivääpelin arvo sijoittuu vääpelin ja sotilasmestarin arvojen väliin.
Ylivääpelin arvomerkissä on yksi paksu ja yksi ohut kaluunakulma.
Pääesikunta ilmoitti 28. joulukuuta 2006 perustavansa aliupseeriston vuoden 2007 alusta. Uudistuksen yhteydessä palautettiin käyttöön ylivääpelin sotilasarvo.
Ylivääpelit toimivat esimerkiksi joukkoyksikön toimistoupseerin tehtävissä ja kouluttajina sotilasopetuslaitoksissa.
Reserviläinen, joka on koulutettu ja sijoitettu sodan ajan puolustusvoimien ylimpiin aliupseerin tehtäviin (esimerkiksi perusyksikön vääpeli, aluetoimiston vanhemman toimistoaliupseerin tehtävä), voidaan ylentää ylivääpeliksi.
Aiheesta muualla

Ruotuväki (Arkistoitu – Internet Archive) Uutinen sotilasmestarien paluusta, maininta ylivääpeleistä
Pääesikunta (Arkistoitu – Internet Archive) Puolustusvoimat perustaa aliupseeriston vuoden 2007 alusta
Shiru

|  Shiru שירו> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Lahakat Shiru
Säveltäjä(t):  Shaike Paikov
Sanoittaja(t):  Yoram Taharlev David Chris
Euroviisutiedot
Vuosi:  1993
Maa:  Israel
Kieli:  heprea, englanti
Sijoitus:  24.
Pisteet:  4
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Amir Frohlich
Shiru (hepr. ‏שירו‎) on Lahakat Shirun esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25 maan joukosta sijalle 24. 4 pisteellä.
Shirō Fukai

Shirō Fukai
Shirō Fukai (4. huhtikuuta 1907 Akita – 2. heinäkuuta 1959 Kioto) oli japanilainen säveltäjä.
Fukai oli japanilaisen taidemusiikin ranskalaisvaikutteista koulukuntaa edustaneen Meiro Sugaharan oppilas. Tuberkuloosi esti häneltä yliopisto-opinnot. Hän muutti Tokioon vuonna 1928. Kun Sugahara halusi yhdistellä Japanin ja Ranskan perinteitä, Fukai puolestaan ei kiinnittänyt erityistä huomiota japanilaiseen musiikkiin vaan omaksui ihanteekseen etenkin Maurice Ravelin. Hallinnon asettamiin vaatimuksiin myöntyen Fukai sävelsi 1930-luvun loppupuolella ja 1940-luvun alkupuolella japanilaisiin ja aasialaisiin aineksiin pohjautuneita teoksia, mutta otti etäisyyttä kiihkomielisestä nationalismista.
Fukain tuotantoon kuuluu orkesteriteoksia, baletteja ja muuta, kuten elokuvamusiikkia lähes kahteensataan elokuvaan. Näiden elokuvien joukossa on Kenji Mizoguchin ja Tomu Uchidan ohjauksia. Fukai kuoli äkillisesti Kiotossa, jossa oli työskentelemässä uuden elokuvan musiikin parissa.
Águedo Marrero Rodríguez

| Águedo Marrero Rodríguez> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1953
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvitiede
Águedo Marrero Rodríguez on espanjalainen kasvitieteilijä ja tutkija. Hänen tutkimusalueensa vaihtelevat kasvien sytogenetiikasta kasvisystematiikkaan, biogeografiaan ja evoluution tutkimukseen. Marrero Rodríguez on myös osallistunut aktiivisesti moniin erilaisiin suojelubiologisiin sekä luonnon tilaa kartoittaviin projekteihin.
Marrero Rodríguez on tutkinut etenkin Kanariansaarten, Välimeren ympäristön sekä Luoteis-Afrikan kasvistoa ja luontoa. Hän on kuvannut, kartoittanut ja julkaissut lukuisia Kanariansaarten endeemisten kasvien populaatioita sekä löytänyt useita jo sukupuuttoon kuolleiksi luultuja lajeja. Kaiken kaikkiaan Marrero Rodríguez on kuvannut noin parikymmentä tieteelle uutta lajia.
Tieteellisiä julkaisuja Marrero Rodríguez on kirjoittanut itse tai yhdessä muiden tutkijoiden kanssa yhteensä yli sata ja hän on toiminut useampien kansallisten sekä kansainvälisten tieteellisten lehtien artikkeleiden vertaisarvioijana.
Aiheesta muualla

JSTOR Global Plants: Marrero Rodríguez, Águedo (englanniksi)
Shirō Hashizume

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Shirō Hashizume vuonna 1952. |  Shirō Hashizume vuonna 1952. |  Shirō Hashizume vuonna 1952. |  |
Maa:   Japani
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 1500 m vapaauinti |  |
Shirō Hashizume (jap. 橋爪四郎; 20. syyskuuta 1928 Wakayama – 9. maaliskuuta 2023 Tokio) oli japanilainen uimari. Hän rikkoi miesten 1 500 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen 16. elokuuta 1949, tosin ennätys rikottiin jo samana päivänä.
Hashizume voitti 1 500 metrin vapaauinnin hopeaa vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Hänet päihitti vain yhdysvaltalainen Ford Konno.
Hashizume valmistui vuonna 1951 Japanin yliopiston lakitiedekunnasta. Hänet otettiin vuonna 1987 Shiju hoshō -ritarikuntaan, ja hänet kelpuutettiin vuonna 1992 International Swimming Hall of Fameen.
Yeşilköy

| Yeşilköy |
| --- | --- |
 Simenoğlun talo, San Stefanon rauhan allekirjoituspaikka.
 Yeşilköy Bakırköyn piirin kartalla
 Yeşilköy
 Koordinaatit: 40°58′0″N, 28°50′0″E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Istanbul
Piiri:  Bakırköy
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yeşilköy eli San Stefano (kreik. Ágios Stéfanos) on nykyisin Istanbulin kaupunkialueella sijaitseva historiallinen kylä. Se tunnetaan esimerkiksi Turkin sodan päättäneen San Stefanon rauhan allekirjoituspaikkana. Nykyisin se kuuluu Istanbulin Bakırköyn piiriin.
Sijainti

Yeşilköy sijaitsee Turkissa nykyisellä Istanbulin kaupunkialueella noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta Marmaranmeren rannikolla. Nykyisin Yeşilköy on Istanbuliin kuuluvan Bakırköyn piirin naapurusto (mahalli).
Yeşilköyssä sijaitseva nykyinen Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema oli alun perin vuonna 1911 perustettu Yeşilköyn lentotukikohta.
Historia

Nykyisen Yeşilköyn alkuperäinen kreikkalainen nimi oli Ágios Stéfanos ja turkiksi sitä kutsuttiin nimellä Ayastefanos. Paikkaa ei tunneta historiallisista lähteistä vielä Bysantin valtakunnasta. Ristiretkistä kirjoittanut Geoffroi de Villehardouin mainitsee kuitenkin ristiretkeläisten laivaston saapuneen "Pyhän Stefanoksen luostarille kolmen leguan päässä Konstantinopolista" vuonna 1203.
Osmanit valtasivat lopulta Bysantin valtakunnan alueet. Heidän tehdessään sotaretkiä Serbiaan vuonna 1454 sulttaani Mehmed II siirrätytti monia hyökkäysalueen asukkaita nykyisen Yeşilköyn paikalle. Tästä lienee saanut alkunsa sittemmin paikalle muodostunut kylä. Vuonna 1498 paikalla mainitaan asuneen yhteensä noin 170 henkilöä. Heistä noin puolet oli maaorjia ja puolet vapaita. Suurimmalla osalla oli slaavilainen tai kreikkalainen sukunimi. Evliya Çelebi mainitsi Ayastefanosin 1600-luvun puolivälillä kuvaillen sen sisältävän tekken, basaarin ja kaksi kirkkoa. Kylästä toimitettiin maitoa pääkaupungissa sijainneelle jogurttitehtaalle.
Valakian ruhtinas Constantin Brâncoveanu asettui taloon kylässä hänen jouduttuaan syrjäytetyksi kotimaassaan vuonna 1713. Samalla vuosisadalla kylän taloudelliseen kehitykseen vaikutti huomattavasti armenialainen Dadian-suku. He rakennuttivat vuonna 1796 viereiseen Azadlin kylään ruutitehtaan. Seuraavan vuosisadan puolella vuonna 1826 Ohannes Dadyan rakennutti armenialaisen Pyhän Stefanoksen kirkon ja kreikkalaisen samalle pyhimykselle omistetun kirkon. Vuonna 1862 aloitti toimintansa kreikkalainen koulu ja vuonna 1865 rakennutettiin katolinen kirkko. Ensimmäinen moskeija valmistui vuonna 1905. Höyrylaivaliikenne pääkaupunkiin alkoi vuonna 1852 ja 1880-luvulla alkoi rautatieliikenne.
Venäläiset valtasivat paikkakunnan vuosine 1877–1878 Turkin sodan aikana. Sodan päättänyt San Stefanon rauha allekirjoitettiin paikan päällä 3. maaliskuuta 1878. Vuonna 1905 kylässä asui 160 perhettä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeisenä aikana Turkin ja Kreikan välillä järjestettiin suuria väestönvaihtoja, jotka eivät kuitenkaan sisältäneet Ayastefanosin asukkaita. Kylä sai nykyisen nimensä Yeşilköy vuonna 1924.
Turkish Airlines-yhtiön pääkonttori Yeşilköyssä.
Venäläisten rakennuttama San Stefanon rauhan muistorakennus räjäytettiin vuonna 1914.
Águas de São Pedro

| Águas de São Pedro |
| --- | --- |
 Águas de São Pedro näkymää
 lippu:  vaakuna

 Águas de São Pedro
 Koordinaatit: 22°33′05″S, 47°52′22″W 
Valtio:   Brasilia
Osavaltio:  São Paulo
Perustettu:  25. heinäkuuta 1940
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Paulo Cesar Borges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3.640 km²
Korkeus:  470 m
Väkiluku (2007):  2 340
 – Väestötiheys:  642.9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-3
 – Kesäaika:  UTC-2
Postinumero:  13525-000
Suuntanumero(t):  19
Lempinimi::  Águas
Motto::  Omnibus Pax et Sanitas
 
 Águas de São Pedro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Águas de São Pedro on kaupunki São Paulon osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Kaupungin asukasluku on 2 340 (2007) ja pinta-ala 3 640 km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Águas de São Pedro Wikimedia Commonsissa
Águas de São Pedro – Águas de São Pedron kaupungin virallinen sivusto (portugaliksi)
Wilhelm Gesenius

| Heinrich Friedrich Wilhelm Gesenius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1786 Nordhausen
Kuollut: 23. lokakuuta 1842 (56 vuotta) Halle
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Andreas Gottlieb Hoffmann
Tutkimusalue:  study of the Hebrew language (käännä suomeksi)
   
Heinrich Friedrich Wilhelm Gesenius (3. helmikuuta 1786 Nordhausen – 23. lokakuuta 1842 Halle) oli saksalainen orientalisti ja teologi. Hän oli seemiläisten kielten, erityisesti heprean ja foinikian kielten, tieteellisen tutkimuksen perustajia. Gesenius tutki ensimmäisten joukossa hepreaa ilman teologisia tai muita dogmaattisia ennakkoluuloja.
Elämä ja ura

Vuodesta 1803 Gesenius opiskeli filosofiaa ja teologiaa Helmstadtin yliopistossa, jossa Heinrich Henke oli hänen vaikutusvaltaisin opettajansa. Loppuosan yliopisto-opinnoista hän suoritti Göttingenissä. Vuonna 1806, pian valmistumisensa jälkeen, hänestä tuli yliopiston yksityisdosentti. Vuonna 1810 hänestä tuli teologian apulaisprofessori ja vuonna 1811 varsinainen professori Hallen yliopistossa, jossa hän vietti loppuelämänsä huolimatta monista muista yliopistoista tulleista tarjouksista (Breslau, Göttingen, Oxford). Hän opetti hyvin säännöllisesti yli kolmenkymmenen vuoden ajan, ja ainoat keskeytykset olivat vuosien 1813–1814 sota ja kaksi pitkää tutkimusmatkaa, vuonna 1820 Pariisiin, Lontooseen ja Oxfordiin kollegansa Johann Karl Thilon kanssa tutkimaan harvinaisia itämaisia käsikirjoituksia ja vuonna 1835 Englantiin ja Hollantiin tutkimaan foinikialaisia tekstejä. Hänestä tuli Saksan suosituin heprean kielen ja Vanhan testamentin eksegetiikan opettaja; hänen luennoilleen osallistui parhaimmillaan lähes viisisataa opiskelijaa. Geseniuksen heprean kielen leksikografiaa ja kielioppia käsittelevät teokset aloittivat uuden aikakauden heprean kielen tutkimuksessa. Geseniuksen tutkimukset olivat tärkeitä myös kriittisen raamatuntutkimuksen kannalta. Hän julkaisi myös foinikian kielen kirjoitusjäännöksiä, ja hänestä tuli näin tieteellisen foinikialaisen epigrafiikan perustaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wilhelm Gesenius Wikimedia Commonsissa
Sapilaat

Heinää kannetaan sapilailla Suojärvellä 1916.
Sapilaiksi kutsuttiin Hämeessä ja Itä-Suomessa kahta sileää seivästä, joiden varassa heinärukoja ennen kannettiin suojaan. Länsi-Suomessa niistä käytettiin myös nimitystä hamilat, ja ne oli saatettu sitoa vitsaksilla.
Sapogne-et-Feuchères

Sapogne-et-Feuchères
Sapogne-et-Feuchères on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 504 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Sapogne-et-Feuchèresin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Saksan 6. panssaridivisioona

| 6>  panssaridivisioona |
| --- | --- |
 divisioonan tunnus
Toiminnassa:  1937–1945
Valtio:  Malline:Natsi-Saksa (1935–1945)
Puolustushaarat:   Maavoimat
Aselajit:  Panssarijoukot
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Erich Hoepner Friedrich-Wilhelm von Loeper Werner Kempf Franz Landgraf Wilhelm Ritter von Thoma Erhard Raus Walther von Hünersdorff Rudolf Freiherr von Waldenfels
Saksan 6. panssaridivisioona (saks. 6. Panzer-Division) oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toiseen maailmansotaan. Sen edeltäjä mekanisoitu 1. kevyt prikaati perustettiin lokakuussa 1937 kopioitaessa Ranskan kevyen mekanisoidun divisioonan kokoonpano. Uusi yksikkötyyppi oli suunniteltu armeijatason tiedustelu- ja varmistustehtäviin, jotka aiemmin olivat olleet ratsuväen vastuulla. Vuonna 1938 prikaati laajennettiin 1. kevyeksi divisioonaksi, joka osallistui sotatoimiin Puolassa. Divisioonasta muodostettiin lokakuussa 1939 sotatoimien päätyttyä 6. panssaridivisioona, koska kevyttä divisioonaa ei pidetty tehtäviinsä sopivana organisaationa.
Divisioona osallistui vuonna 1940 länsirintaman sotatoimiin Ranskassa, mistä se siirrettiin vuoden lopulla itään. Se hyökkäsi kesäkuussa 1941 Neuvostoliittoon osana Pohjoista armeijaryhmää ja divisioona taisteli Leningradin porteille ennen siirtoaan Keskustan armeijaryhmään. Se osallistui Moskovan ja Rževin-Vjazman taisteluihin. Toukokuussa 1942 divisioona vedettiin lepoon ja täydennettäväksi Ranskaan, mistä se palasi itärintamalle Etelän armeijaryhmään. Divisioona osallistui Stalingradin piiritysrenkaan murtamisyritykseen ja sen jälkeen operaatio zitadelleen. Sotaonnen käännyttyä divisioona osallistui vetäytymistaisteluihin Ukrainassa, Unkarissa ja Itävallassa ennen antautumistaan toukokuussa 1945.
1. kevyt prikaati

1. kevyt prikaati (saks. 1. leichte-Brigade) perustettiin Wuppertalissa 12. lokakuuta 1937 ensimmäisenä komentajanaan Erich Hoepner. Yksikön tehtäviin kuuluivat tiedustelu vihollislinjojen takana, vihollisen tiedusteluosastojen ja etujoukkojen tuhoaminen armeijan alaisuudessa, etulinjan ja sivustojen turvaaminen, ryhmittymisen turvaaminen, rintaman aukkojen sulkeminen, toimiminen liikkuvana reservinä ja vihollisen takaa-ajo. Prikaati oli Saksan maavoimien versio Ranskan asevoimien mekanisoidusta kevyestä divisioonasta (ransk. Division legere mechanique). Prikaatin rungon muodostivat esikunta ja nelipataljoonainen kiväärirykmentti 4, jonka esikunta oli Iserlohnissa ja pataljoonat Kölnissä, Wuppertalissa ja Iserlohnissa. Lisäksi prikaatiin kuuluivat tiedustelurykmentti 6 Münsterissä ja siihen kuuluneet tiedustelupataljoona 6 Krefeldissä ja tiedustelupataljoona 8 Münsterissä, Wuppertaliin sijoitettu kaksipataljoonainen motorisoitu tykistörykmentti 76, panssaripataljoona 65 Iserlohnissa, panssarintorjuntapataljoona 41, motorisoitu pioneeripataljoona 57 Höxterissä, viestipataljoona 82 Wuppertalissa ja prikaatinviestikeskus esikunnan yhteydessä. Sotaharjoituksissa huomattiin kuitenkin ongelmia, sillä prikaati oli suurikokoinen sen komentorakenteeseen nähden.
1. kevyt divisioona

Maavoimien esikunta antoi 22. maaliskuuta 1938 määräykseen muuttaa prikaatin divisioonaksi Prikaatista muodostettiin 10. marraskuuta 1938 1. kevyt divisioona (saks. 1. leichte-Division), jonka henkilöstö muodostui Westfalenin ja Reininmaan alueiden miehistä. Siihen kuuluivat aluksi nelipataljoonainen 4. mekanisoitu ratsuväkirykmentti, jonka pataljoonat oli sijoitettu Iserlohniin ja Wuppertaliin, ja Paderbornissa oli 11. panssarirykmentti. Divisioonaan kuulunut 6. tiedustelupataljoona oli Krefeldissä ja 76. motorisoidun kenttätykistörykmentin kasarmit olivat Wuppertalissa ja Sennen harjoitusalueella, 41. panssarintorjuntapataljoona oli Iserlohnissa ja 57. pioneeripataljoona Mülheimissa.
Pian perustamisen jälkeen Erich Hoepner siirtyi XVI armeijakunnan komentajaksi, ja hänen tilalleen tuli kenraaliluutnantti Friedrich-Wilhelm von Loeper. Divisioona osallistui lokakuussa 1938 Sudeettialueen ja huhtikuussa 1939 Tšekkoslovakian miehitykseen, mitä varten sille luovutettiin täydennyksenä 65. panssaripataljoona. Mekanisoidun ratsuväkirykmentin IV pataljoonasta muodostettiin 1. huhtikuuta 1939 6. moottoripyöräpataljoona. Pian Škodan tehtaiden haltuunoton jälkeen divisioonan panssariyksiköt vastaanottivat noin 130 tšekkiläisvalmisteista panssarivaunua.
Divisioona osallistui Puolan offensiiviin syyskuussa 1939, jolloin divisioona osallistui taistelutoimiin Puolan eteläosissa. Sotatoimien päätyttyä toteutetussa uudelleen järjestelyssä divisioonasta muodostettiin 18. lokakuuta 6. panssaridivisioona. Sen viimeiseksi komentajaksi ennen muutosta tuli kenraali Werner Kempf.
6. panssaridivisioona

Divisioonan nimenmuutos vahvistettiin 18. lokakuuta, jolloin siihen kuuluivat vastaperustettu 4. ja 114. kiväärirykmentin sekä 6. moottoripyöräpataljoonan muodostama 6. kivääriprikaati, 11. panssarirykmentti, 65. panssaripataljoona, 76 kenttätykistörykmentti sekä divisioonajoukkoja. Vaikka divisioona oli vahvuudeltaan pienempi kuin aiemmin perustetut divisioonat ja se oli varustettu tšekkiläisvalmisteisilla 35 (t) -vaunuilla, divisioona täytti hyvin tehtävänsä länsirintamalla.