stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannele Rantala
Teoksia

Vuosina 1992–1994 Rantala teki Pariisissa laajan valokuvatrilogian Entre monde et paradis (Maailman ja paratiisin rajalla). Teossarja käsittää 70 kuvaa, joissa aiheina ovat pääosin kaduilta ja roskakoreista löydetyt kasvit. Innoittaja oli John Miltonin runoelma Paradise lost. Retro Ihanien aikojen loppu.) Rantalan muihin  valokuvakokonaisuuksiin kuuluu 432 pilveä (1998), 38 lukkoa (1998), 47 lähtöä ja Passikuvia (1999-2002). Ruusu ja naula (2001) muodostui joka aamu kuukauden ajan Kiasman takaikkunan aulan seinään naulatusta ruusun terälehdestä ja naulasta.
Valokuvakokoelmien lisäksi Hannele Rantala on tehnyt performansseja, kuten Cry (Norja 2013), Best moments in life (Tukholma 2008) ja käsitetaidetta, kuten Less than nothing (Tukholma 2008) ja Have you seen this woman? (Tukholma, Helsinki, Viipuri ja New York 2008-2015) jossa hän on etsinyt kadonnutta henkilöä etsintäjulisteiden avulla. Käsitteellisiä töitä ovat myös teossarjat Sininen huivi (2010-2013) ja Fiasko (2018), joihin liittyy Rantalan tekstiä. Sininen huivi ilmestyi kirjana 2014. Vuonna 2014 hän toteutti New Yorkissa teoksen The Bridge, jossa hän lakaisi Williamsburgin sillan koko matkalta Brooklynistä Manhattanille.
Vuonna 2009 Kiasman sisääntuloaulaan sijoitettiin Rantalan teos Vieraskirja, joka on kosketettava marmorilaatta. Teos on sosiaalinen veistos. Satojen tuhansien ihmisten kädenjälki näkyy valkoisessa kivessä. Painauma marmorissa tuo ajan kulumisen näkyväksi.
Vuoden 2005 Hiekkaympyrä-teoksesta lähtien Rantala on yhdistänyt teoksissaan usein kuvaa ja tekstiä. Hän kirjoittaa tekstinsä useaan kertaan alkaen tekstin keskeltä, karsii lauseita ja sanoja kohti oleellista. Teksti on lopulta usein musertavan ankara. Rantala kertoo, että hänen tekstinsä ovat fiktiota, mutta totta.
Rantalan teemoista yksinäisyyden, turvattomuuden ja pelon kokemukset ovat läsnä myös hänen Fiasco-teoksessaan, sen teksteissä ja valokuvissa, joissa taiteilija esiintyy itse erilaisina fiktiivisinä hahmoina. Yhtenä esikuvana Fiasco-näyttelylle ja -kirjalle (2018 ja 2022) on ollut August Sanderin valokuvateos Antlitz der Zeit Saksan pikkuporvareista vuodelta 1929. Eräänä taustana Rantalan taiteessa on Hannah Arendtin ajattelu, jossa "moraaliset luhistumiset" asettuvat filosofiseen yhteyteensä. Arendtin mukaan paha on osa arkea, osa yhteiskunnallista järjestelmää.
Näyttelyt

Rantala on pitänyt näyttelyitä muun muassa Brysselissä, Québecisssä, Ateenassa ja New Yorkissa ja hänen teoksiaan on muun muassa Kiasman, HAMin, Suomen valokuvataiteen museon ja Suomen valtion kokoelmissa.
Rantalan laaja retrospektiivinen näyttely Ihanien aikojen loppu oli esillä Suomen valokuvataiteen museossa 2015. Rantala on tehnyt interventioteoksia Elina Salorannan kanssa suomalaisissa taidemuseoissa. Hän on tehnyt taiteellista yhteistyötä myös valokuvaaja Elina Brotheruksen kanssa. Vuonna 2022 hänellä oli Brotheruksen kanssa yhdessä Vuoropuhelua-näyttely Ateneumin taidemuseossa. Rantalalta oli esillä Ateneumissa noin 40:n teoksen kokonaisuus, muun muassa teossarja Ennen tärkeitä asioita (Albertinkadun lakaisu) (2022), jossa hän yhdistää kuvaa ja tekstiä sekä teon, joka on kadunlakaisu.
Tuotannon teemat

Rantalan koko tuotanto käsittelee usein jotain rajalla tai muutoksessa olevaa teemaa. Hän on käsitellyt teoksissaan muun muassa identiteetin muotoutumisen, rasismin, ajallisuuden ja katoamisen teemoja. Pakolaisuuden teema on pysyvä. Performansseissa häpeän tunne on ollut keskeinen tekijä.
Usein teoksen lähtökohtana on ihmisten tarve kokea ystävällisyyttä. Rantalan teosten käsittelemät rajapinnat jäävät usein aavistuksiksi. Muutoksen kohtaa on vaikea nähdä. Asioiden väliin sanoittamatta ja näyttämättä jäävät tyhjät tilat muodostuvat teoksen tärkeimmäksi sisällöksi. Tällaisia teoksia on esimerkiksi Toisella rannalla (2004), jossa kuvaparit on otettu merten vastakkaisilta rannoilta. Oli kummalla puolella merta vaan, toinen ranta on aina pakolaisen ajatusten kohteena. Sisällössä yhdistyy runous ja raaka, reaalinen maailma. Teemoissa toistuvat syvä suru ja suoraan katsominen, armottomuuskin.
Vuodesta 2005 Rantala on useimmiten julkisissa teoksissaan välttänyt muodollisen CV:n ja ansioluettelon käyttöä.selvennä Sen sijaan hän on tehnyt erimuotoisia teosmuotoisia elämäkertoja, jotka usein näyttäytyvät armottomina. Rantalalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali sekä Valokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 2022.
Tekijän kirjoja

Rantala, Hannele: Hiekkaympyrä - keskeneräinen, Sand Circle - Unfinished. Helsinki: Musta Taide, 2007. ISBN 978-952-9851-82-9
Rantala, Hannele: Blue Scarf, Sininen huivi. Helsinki: Aalto ARTS Books, Musta Taide, 2014. ISBN
Rantala, Hannele: Fiasco. Moraalisia luhistumisia. Moral failures. Musta Taide, 2022. ISBN 978-952-5818-40-6.
Rantala, Hannele: The End of the Wonderful Times, Ihanien aikojen loppu, 2015. Helsinki: Aalto ARTS Books, Musta Taide, 2015. ISBN 978-952-292-018-8.
Rantala, Hannele ja Saloranta, Elina: Helene - Dialogi kahdelle ihmiselle / Dialogue for two. Helsinki: Kustannus Oy Taide, 2003. ISBN 951-608-055-3.
Rantala, Hannele ja Saloranta, Elina: Taidemuseo - Materiaaliluettelo / Art Museum -Inventory of Materials. Helsinki: Kustannus Oy Taide, 2005. ISBN 951-608-067-7.
Rantala, Hannele ja Saloranta, Elina: Tietosanakirja. Helsinki: Omakustanne Hannele Rantala ja Elina Saloranta, 2006. ISBN 952-92-0805-7.
Wayland (jumala)

Valand yllään suunnittelemansa siivet.
Wayland (myös Wayland the Smith, Weyland, Weland, Veland, Wieland, Watlende, Völund,lähde? Valand, Völundr) on muinaisgermaanisen ja anglosaksisen taruston seppäjumala sekä joidenkin tarujen mukaan myös haltijoiden valtias, joka esiintyy muun muassa Eddan sankarirunojen Völundarkvida-runossa ja Beowulf-eepoksessa.
Joidenkin tarinoiden mukaan Wayland oppi erinomaiset taitonsa alun perin Mimir-jättiläiseltä. Myöhemmin hän oppi lisää kahdelta kääpiöltä. Waylandin takomissa miekoissa oli taikavoimaa. Yhden hän takoi aasoille, toisen Beowulfille.
Skandinaavinen perinne

Eddassa kuvataan, miten Valand kohtasi kahden veljensä kanssa kolme joutsenneitoa järven rannalla. He pysyttelivät yhdessä seitsemän vuoden ajan, kunnes joutsenneidot lensivät pois.
Eddassa Svitjodin kuningas Nidad vangitsi myöhemmin Valandin ja pakotti hänet työskentelemään kuninkaallisessa pajassaan. Kostoksi Valand tappoi kaksi kuninkaan nuorta poikaa ja teki heidän kalloistaan juoma-astioita, jotka lähetti näiden isälle. Valand raiskasi poikien sisaren Bötvildin, kun tämä oli tuomassa kultasormusta korjattavaksi. Sen jälkeen seppäjumala pakeni ilmojen halki tekemillään siivillä.
Englantilainen perinne

Englannin kansanperinteen mukaan eräs hautaholvi Berkshiressä lähellä White Horse Hilliä tunnetaan Waylandin sepänpajana. Paikallinen taru kertoo, että holvissa asuu näkymätön seppä, joka kengittää matkalaisen hevosen, kunhan tämä jättää kivelle kolikon ja poistuu työn ajaksi. Jos matkalainen jää katsomaan tai edes vilkaisee pajan suuntaan, lumous haihtuu. Samanlaisia tarinoita kerrotaan myös Saksassa, Tanskassa ja Belgiassa. Ruotsissa ja Tanskassa on lisäksi suuria kivilohkareita, joita on perinteisesti kutsuttu Valandin haudoiksi.
Rauhantyö

Rauhantyö on työtä rauhan puolesta sotaa, konflikteja ja väkivaltaisia poliittisia ratkaisuja vastaan. Rauhantyötä tehdään rauhan aikana, mutta myös sodan ja konfliktin hetkellä. Suomen YK-liiton mainitsemia rauhantyön keinoja ovat ehkäisevä diplomatia, sanktiot, aseidenriisunta, rauhantekeminen, rauhanturvaaminen, rauhaanpakottaminen ja rauhanrakentaminen. Rauhantyötä tekevä suomalainen kattojärjestö Suomen Rauhanliitto ylläpitää Helsingin Pasilassa sijaitsevaa Rauhanasemaa ja sanojensa mukaan edistää konfliktien ennaltaehkäisemistä, kampanjoi aseistariisunnan ja rauhanrakentamisen puolesta ja osallistuu turvallisuuspoliittiseen keskusteluun.
Rauhanliike on saavuttanut kannatusta esimerkiksi 1980-luvulla Länsi-Euroopassa, kun keskustelu risteilyohjuksista ja neutronipommista kävi kiivaana. 2000-luvulla rauhanmarssijoita ja protestoijia on aktivoinut etenkin Yhdysvaltain hyökkäys Irakiin vuonna 2003 ja sitä seurannut miehitys.
Neuvostoliiton peitejärjestöt olivat usein kansainvälisiä rauhanjärjestöjä. Ne syyttivät sodista aina muita kuin Neuvostoliittoja ja pyrkivät heikentämään länsimaiden puolustustahtoa. Niitä olivat Maailman rauhanneuvosto ja Kristillinen rauhankonferenssi. Nytkin osa rauhanjärjestöistä vaatii lopettamaan länsimaiden aseavun Ukrainalle mutta vaikenee siitä, että Iran aseistaa Venäjää ohjuksilla ja Pohjois-Korea sotilailla.
Tärkeitä hahmoja suomalaisessa rauhantyössä ovat muun muassa Suomen tasavallan presidentti Martti Ahtisaari, joka sai vuonna 2008 Nobelin rauhanpalkinnon tunnustuksena pitkäjänteisestä rauhantyöstään sekä Helena Kekkonen, jolle myönnettiin ensimmäinen Unescon myöntämä rauhankasvatuspalkinto vuonna 1981. Ahtisaaren vuonna 2000 perustama CMI – Martti Ahtisaari Peace Foundation on yksi kansainvälisesti arvostetuimmista järjestöistä rauhanvälityksen saralla. Kekkonen toimi koko elämänsä ajan aktiivisesti rauhankasvatuksen parissa ja oli tärkeä avainhenkilö Rauhankasvatusinstituutin perustamisessa .
Valtakunnallisia rauhanjärjestöjä

Listassa järjestöt, joille oikeusministeriö on myöntänyt avustuksia rauhantyöhön vuonna 2022.
Amandamaji ry / Naiset Rauhan Puolesta
Aseistakieltäytyjäliitto
Helsingin Diakonissalaitoksen säätiö sr
Pand-Taiteilijat rauhan puolesta ry
Pelastakaa Lapset ry
Rauhankasvatusinstituutti ry
SaferGlobe
Suomen kristillinen rauhanliike ry
Suomen Sadankomitea ry
Suomen Setlementtiliitto ry
Suomen Rauhanliitto-Finlands Fredsförbund ry
Suomen Rauhanpuolustajat ry
Suomen Rauhanturvaajaliitto ry
Suomen YK-liitto ry
Suomen YMCA-liitto
USKOT-foorumi
WILPF Suomen osasto ry
Ålands fredsinstitut sr
Muita suomalaisia rauhantyötä tekeviä järjestöjä:
CMI – Martti Ahtisaari Peace Foundation sr.
Kirkon Ulkomaanapu
Podcasteja

Rauhacast
Kirjallisuutta

Annan, Kofi: Aseellisten konfliktien estäminen: pääsihteerin raportti (Rauhankirjallisuuden edistämisseura, 2002) ISBN 951-9457-40-2 (nid.)
Freire, Paulo: Sorrettujen pedagogiikka. (Pedagogia do oprimido, 1970.) Suomentanut Joel Kuortti. Toimittanut Tuukka Tomperi. Johdanto ja jälkisanat: Tuukka Tomperi & Juha Suoranta. Tampere: Vastapaino, 2005. ISBN 951-768-159-3.
Väkivallan loppu: johdatus uuteen rauhanpolitiikkaan  [toim. Fredrick S. Heffermehl] (Like 2000) ISBN 951-578-745-9 (nid.)
Aiheesta muualla

Rauhanpuolustaja-lehti
Le Monde Diplomatique -lehden suomalaiset sivut
Halfdan Rasmussen

Halfdan Rasmussen.
Halfdan Wedel Rasmussen (29. tammikuuta 1915 Kööpenhamina – 2. maaliskuuta 2002 Hornbæk, Helsingørin kunta) oli tanskalainen kirjailija. Hän kirjoitti lastenrunoja ja esitti yhteiskunnallisia kannanottoja.
Ura

Rasmussen oli lähtökohdiltaan Christianshavnin työläiskirjailija, jonka kokemuksiin vaikuttivat 1930-luvun lama ja työttömyys. Tanskan miehityksen aikana hän kirjoitti sodanvastaisia runoja, ja niitä levitettiin salaa. Hän käsitteli teoksissaan yhteiskunnallisia kysymyksiä ja ihmisoikeuksia, ja häntä on luonnehdittu ”taistelevan humanismin” edustajaksi. Lisäksi hän julkaisi useita Tosseries-nimisiä hirtehishumoristisia runokokoelmia, ja lapsille hän kirjoitti nonsense-henkistä runoutta, muun muassa aapisen Halfdans ABC, joka kuuluu Tanskan kulttuurikaanoniin. Hän julkaisi yli 80 kirjaa.
Rasmussenille myönnettiin useita palkintoja, muun muassa kulttuuriministeriön lastenkirjapalkinto 1965 ja Tanskan akatemian suuri palkinto 1988.
Kun Rasmussenin lastenrunoja julkaistiin uudelleen vuonna 2019, kokoomateoksesta poistettiin – perikunnan vastustuksesta huolimatta – kahdeksan runoa, joissa käytettiin rasistisiksi katsottavia sanoja, kuten ”neekeri” ja ”hottentotti”.
Teoksia

| --- | --- |
 Aikuisille Soldat eller menneske (1941)  På knæ for livet (1948)  Aftenland (1950)  Tosserier 1–7 (1951–57)  Torso (1957)  Fremtiden er forbi (1985) :  Lapsille Tullerulle Tappenstreg (1949)  Lange Peter Madsen (1950)  Pumpegris og andre børnerim (1959)  Børnerim (1964)  Halfdans ABC (1967)  Julekalender for børn (1984)  Tante Andante (1985)
Suomennettuja teoksia > Proosaa

Rasmussen, Halfdan: Ykkösen ratikka.  (Kokoelmasta Børnerim. Suomentanut ja valikoinut Jukka Parkkinen)  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15025-8
Suomennettuja teoksia > Runoutta

”Aasi Sepeteus”, Minä olen sukua hevosille. Suomentanut Jukka Parkkinen. Toimittaneet Tuula Korolainen ja Riitta Tulusto. Helsinki: Otava 1996. ISBN 951-1-14413-8
Kirjallisuutta

Bredsdorff, Lene: Halfdan: En biografi om Halfdan Rasmussen.  København:  Aschehoug, 2005.  ISBN 87-11-11712-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef
Irina Ratušinskaja

| Irina Ratušinskaja> ven. Ири́на Бори́совна Ратуши́нская |
| --- | --- |
 Irina Ratušinskaja
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1954 Odessa, Ukrainan SNT
Kuollut: 5. heinäkuuta 2017 (63 vuotta) Moskova, Venäjä
Kirjailija
Palkinnot
 Religious Freedom Award, (1986) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Irina Borisovna Ratušinskaja (ven. Ири́на Бори́совна Ратуши́нская) (4. maaliskuuta 1954 Odessa, Ukrainan SNT – 5. heinäkuuta 2017 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen toisinajattelija, runoilija ja kirjailija.
Toisinajattelija

Ratušinskaja pidätettiin neuvostovastaisesta toiminnasta syyskuussa 1982. Huhtikuussa 1983 hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi työleirille. Hänet vapautettiin lokakuussa 9. lokakuuta 1986 kolmen ja puolen vuoden vankilassaolon jälkeen päivää ennen Ronald Reaganin ja Mihail Gorbatšovin tapaamista Reykjavíkissa. Vuonna 1987 hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin ja Neuvostoliitto epäsi häneltä ja hänen mieheltään Neuvostoliiton kansalaisuuden. Institute on Religion and Democracy myönsi hänelle Religious Freedom Awardin. Hän kirjoitti vankilassaoloajastaan muistelmat nimeltä Harmaa on toivon väri.
Kirjailija

Vankila-aikanaan Ratušinskaja kirjoitti paljon runoja, ja hänen ensimmäiset runokirjansa julkaistiin englanniksi jo hänen istuessaan vankilatuomiotaan 1980-luvulla. Brittiläinen säveltäjä Sally Beamish sävelsi hänen runoistaan kokoelman No, I'm not Afraid Hän kirjoitti omaelämäkerran Ukrainan muistot. Tämän lisäksi hänen romaaneistaan on suomennettu Odessan lapset.
Yksityiselämä

Ratušinskajan puoliso oli Igor Geraštšenko, ja heidän avioliittonsa kesti Irinan kuolemaan asti. Heillä oli kaksospojat. Perhe asui Lontoossa joulukuuhun 1998 asti, jolloin he muuttivat Venäjälle ja saivat Venäjän kansalaisuuden. Irina Ratušinskaja kuoli syöpään Moskovassa heinäkuussa 2017.
Suomennetut teokset

Harmaa on toivon väri, suom. Olli Kuukasjärvi. Helsinki: Otava 1988 ISBN 951-1-10030-0
Ukrainan muistot, suom. Olli Kuukasjärvi. Helsinki: Otava 1990 ISBN 951-1-10055-6
Julkaisussa: Kaltio 1994:3 Runot on suomentanut Tuovi Monola
A. I. Solzenitsylle
Anna minulle pilkkanimi
Gabriel surullisena ikonissa
Kehtolaulu
Kärsivällisyyttä aikuisilta enkeleiltä vaaditaan
Laulu kissasta, joka kulkee omana itsenään
Palaan Odessaan, palaan
Rukous
Sateenvarjo-, posetiivi- ja piirakkavalssi
Synnyinmaa
Teoksessa: Ajatus vapaa - sana kahleissa Helsinki: Like 1998 ISBN 951-578-622-3 Runot on suomentanut Kalevi Haikara
Emme ole vielä istuneet tuomioitamme loppuun
Kaksi virstaa Dvinan rannalta - luoti kurkkuunne
Me pysymme - paikallamme kauheissa shakkilaudan ruuduissa
Palatsitorin paraatin ottaa vastaan tosi imartelematon sade
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irina Ratušinskaja Wikimedia Commonsissa
Irina Ratushinskaya Calvin Center for Faith & Writing. Viitattu 4.3.2021. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Wenner-Gren-säätiöt

Wenner-Gren-säätiöt (Wenner-Gren Stiftelserna) tarkoittaa kolmea Axel Wenner-Grenin perustamaa säätiötä:
Stiftelsen Wenner-Grenska Samfundet on vuonna 1937 perustettu säätiö, joka ylläpitää Wenner-Grenin tutkimuslaitosta ja edistää eri alojen tutkimusta ja pohjoismaista yhteistyötä.
Vuonna 1955 Wenner-Gren perusti Stiftelsen Wenner-Gren-Center för vetenskaplig forskning, joka ylläpitää Tukholmassa 1961 valmistunutta Wenner-Gren Center -nimistä kansainvälistä tutkimuskeskusta.
Axel Wenner-Grens Stiftelse för Internationellt Forskarutbyte rahoittaa kansainvälistä tutkijanvaihtoa.
Lisäksi hän perusti 1941 The Viking Fund, vuodesta 1951 Wenner-Gren Foundation for Anthoropological Research, -nimisen tieteellisen rahaston antropologisen ja sosiologisen tutkimuksen suorittamista varten. Sen kotipaikka on New York.
Aiheesta muualla

Wenner-Gren Stiftelserna
Rangaistus

Rangaistus on rikoksen tekijälle laissa säädetty kielteinen seuraamus. Rikoksen­tekijän tuomitsee yleensä rangaistukseen tuomioistuin, mutta tietyissä tapauksissa myös lievemmät rangaistukset voidaan määrätä myös rangaistusmääräys­menetelmällä.
Useimmissa maissa yleisimmät rangaistukset ovat nykyisin vankeus ja sakko. Monissa maissa on nykyisinkin raskaimmista rikoksista säädettynä myös kuolemanrangaistus. Entisinä aikoina yleisiä ovat olleet myös monenlaiset ruumiin- ja häpeä­rangaistukset.
Rangaistusteoriat

Rangaistuksen oikeutuksen perustelemiseksi on esitetty useita eri rangaistus­teorioita:
Retributiivinen rangaistusteoria – rangaistus on luonnollinen seuraus rikoksesta.
Peloteteoria (hyötyperusteinen, utilitaristinen teoria) – rangaistuksen pelko estää muita tekemästä rikosta tai ainakin tekee rikoksen tekijälleen epäedulliseksi (rangaistuksen ns. yleis­estävä vaikutus) ja pitää rikollisen eristyksissä muista.
Terapeuttinen eli korjaava teoria – rangaistuksen tarkoitus on parantaa yhteis­kunnan sairastuttama rikollinen. Tätä nimitetään myös rangaistuksen erityis­estäväksi vaikutukseksi.
Rangaistukset Suomen lain mukaan

Suomen rikoslain mukaan rangaistus­muotoina ovat lievimmästä ankarimpaan: rikesakko, päiväsakko, nuorisorangaistus, ehdollinen vankeus, yhdyskuntapalvelu, valvontarangaistus ja ehdoton vankeus. Virkarikoksista voidaan tuomita myös viraltapano ja varoitus. Sotilasrikoksista voidaan määrätä myös erityisiä kurin­pito­rangaistuksia ja -ojennuksia.
Rangaistuksen lisäksi tuomitulle voidaan määrätä vahingon­korvauksia (esimerkiksi korvaus varastetun tavaran arvosta) ja joissakin rikostyypeissä muun muassa ajokielto, eläintenpitokielto tai liiketoimintakielto.
Rikesakkoa käytetään lähinnä lievissä liikenne­rikkomuksissa. Vuonna 2012 10–115 euron suuruisia rikesakkoja määrättiin Suomessa liikennerikkomuksista 263 458 kertaa ja muista rikkeistä 6 203 kertaa.  Kahdeksan kuukauden tai sitä lyhemmän ehdottoman vankeus­rangaistuksen asemesta voidaan tuomita yhdyskuntapalvelua. Ehdollisen vankeus­rangaistuksen lisäksi voidaan tuomita oheissakko. Kun tekoja on monta, lasketaan rangaistus useimmiten ottaen pohjaksi ankarin rangaistus ja lisäämällä päälle kolmasosa seuraavista rangaistuksista. Alle 18-vuotiaiden rangaistukset ovat täysi-ikäisiä alempia. Samoin alennetut rangaistukset ovat henkilöille, joilla on alentunut syyntakeisuus.
Rikoslain kokonaisuudistuksessa, joka saatiin valmiiksi 2000-luvulla, rangaistusasteikkoja pyrittiin yhtenäistämään. Tällöin otettiin käyttöön tyyppirangaistusasteikot ilmentämään rikosten keskinäistä törkeysluokitusta. Tällaisia rangaistusasteikkoja ovat ainakin seuraavat:
| Rangaistusasteikko> vähimmäisrangaistus | Rangaistusasteikko> enimmäisrangaistus | Rangaistusasteikko> esimerkkirikos | Rangaistusasteikko> lainkohta |
| --- | --- | --- | --- |
| sakko | sakko | näpistys, lievä pahoinpitely |  |
| sakko | kuusi kuukautta vankeutta | rattijuopumus, vammantuottamus |  |
| sakko | yksi vuosi vankeutta | vahingonteko |  |
| sakko | 1 vuosi 6 kuukautta vankeutta | varkaus |  |
| sakko | 2 vuotta vankeutta | pahoinpitely, törkeä rattijuopumus |  |
| 4 kuukautta vankeutta | 4 vuotta vankeutta | virkamiehen väkivaltainen vastustaminen, törkeä varkaus |  |
| 4 kuukautta vankeutta | 6 vuotta vankeutta | ryöstö, lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö |  |
| 1 vuosi vankeutta | 6 vuotta vankeutta | raiskaus |  |
| 1 vuosi vankeutta | 10 vuotta vankeutta | törkeä pahoinpitely, törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö |  |
| 2 vuotta vankeutta | 10 vuotta vankeutta | törkeä ryöstö, törkeä raiskaus |  |
| 8 vuotta vankeutta | 12 vuotta vankeutta  | tappo |  |
| elinkautinen vankeus | elinkautinen vankeus | murha |  |
Tyyppirangaistusasteikkojen lisäksi on käytössä muita asteikkoja, jotka on määritelty kullekin rikokselle erikseen.
Rangaistukset Suomen lain mukaan > Koventuneet tuomiot

Suomessa sekä lainsäädäntö että oikeuskäytäntö ovat ankarampia kuin Ruotsissa. Esimerkiksi sukupuoliyhteydestä lapsen kanssa minimi- ja maksimirangaistukset ovat kovempia. 2010-luvulla oikeuskäytäntö on tiukentunut entisestään. Myös ilmoitusalttius on noussut ja syytteeseenpano tehostunut. 2000- ja 2010-luvuilla on tehty kymmenisen kovennusta seksuaalirikosten säännöksiin. Rikostilastoissa näkyvä "kasvu" johtuu etupäässä tästä. Luotettavampi mittari ovat rikosuhritutkimukset. Niiden mukaan seksuaalinen väkivalta ei ole lisääntynyt 2013-2017. Sen sijaan vankilavuosia seksuaalirikoksista langetetaan 400-500 vuodessa, kun vuosituhannen vaihteessa luku oli noin 100.
Rangaistusten vaikutus rikollisuuteen > Vaikutuksen puolesta

Yhdysvaltain osavaltioissa, joissa 18 vuoden ikäraja koventaa rangaistuksia eniten, ikärajan saavuttaminen vähentää rikollisuutta eniten. Professori Marko Terviön mukaan tämä Steven Levittin survey-tutkimus onnistuu erottamaan ennalta ehkäisevän vaikutuksen estävästä vaikutuksesta. Estävyys tarkoittaa sitä, että vankilassa jo olevan on vaikeampi tehdä rikoksia.
Rangaistusten vaikutus rikollisuuteen > Pehmeiden rangaistusten puolesta

Euroopassa rikoksia uusii 70–75 % vangeista, Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa 30 %, Norjassa 20 %. Norjassa sijaitsevan Bastøyn saaren vankilan prosentti on 16. Bastøyn saarella vangit, esimerkiksi murhaajat, ovat ”vapaina” ja tekevät jotakin työtä. Tämän katsotaan sopeuttavan heidät palaamaan yhteiskuntaan. Saarella ei ole johtajan mukaan tapahtunut väkivaltaa.
Rangaistusten vaikutus rikollisuuteen > Talousrikokset

Hämeen Sanomien mukaan talousrikoksissa tuomiot ovat Suomessa liian lieviä rikoshyötyyn nähden ja siksi ne eivät ehkäise talousrikoksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tilastollinen vuosikirja Rikosseuraamuslaitos – RISE. Viitattu 6.4.2020.
Tiessalo, Paula: Professori: Rikosten törkeys uuteen harkintaan Yle Uutiset. 16.5.2012. Viitattu 6.4.2020.
Bastøyn vankilasaari Oslonvuonossa Norjassa.
Wetar

Wetar
Barat Daya -saarten kartta
| --- | --- |
Sijainti:  Maluku Barat Daya Indonesia
Saariryhmä:  Pienet Sundasaaret
Sijaintipaikka:  Barat Daya -saaret (en) 
Vesialue:  Bandanmeri, Wetar Strait (d) (käännä suomeksi) 
Korkein kohta:  493  m 
Pinta-ala:  3 888 km²
| --- | --- |
Kieli:  useita kieliä
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Wetar on harvaan asuttu saari Indonesiassa Timorin pohjoispuolella Pienten Sundasaarten itäpuolella. Sen pinta-ala on 3 888 km². Se on Barat Daya -saariin kuuluva saariryhmän suurin saari mutta kuuluu hallinnollisesti Molukkeihin.
Whiro

Whiro on maorien mytologiassa pimeyden, pahuuden ja kuoleman jumala. Hän on valon ja hedelmällisyyden jumala Tanen vihollinen. Tautien henget auttavat ja tukevat häntä.