Rick Davies
Elämäkerta ja ura > Supertramp

Davies päätti perustaa uuden yhtyeen ja palasi kotiin Sveitsistä laittaakseen ilmoituksen Melody Maker-lehteen vuonna 1969. Roger Hodgson ilmoittautui ja kuultiin heidän vastakkaisesta taustastaan; Daviesin työväenluokan kasvatuksesta ja Hodgsonin yksityisestä kouluopetuksesta huolimatta he tekivät pikaraportin ja alkoivat kirjoittaa käytännössä kaikki kappaleensa yhdessä. Yhtyeen nimi oli alun perin "Daddy", mutta yhtye nimettiin "Supertrampiksi" tammikuussa 1970. Supertrampista tuli yksi ensimmäisistä esiintyjistä, joka allekirjoitti nousevan brittiläisen A&M Records-levy-yhtiön ja kesäksi 1970, he olivat levyttäneet heidän ensimmäisen albuminsa Supertrampin. Hodgson suoritti suurimman osan laulusta ensimmäisessä albumissa, mutta heidän toisen albuminsa Indelibly Stamped mennessä Davies oli astunut laulajaksi, ja hän ja Hodgson jakoivat lauluosuudet tasavertaisesti. Viiden vuoden ajan, kun Davies ja Hodgson olivat vaihdelleet jatkuvasti yhtyeen muusikoita, Supertramp perusti pysyvän kokoonpanon, ja yhtye nauhoitti Supertrampin kolmannen studioalbuminsa Crime of the Centuryn, joka toi heille lopulta kaupallisen sekä kriittisen menestyksen, kun albumi julkaistiin vuonna 1974. Albumi saavutti 4. sijan Britannian albumilistalla. Vaikka heidän singlensä olivat vain kohtalaisen menestyviä, heidän albumit olivat jatkuvasti listan kärjessä. Daviesin suhde Hodgsoniin oli alkanut muuttua, ja he alkoivat kirjoittaa suurimman osan kappaleistaan ​​uudelleen erikseen, vaikka he sopivatkin, että ne kaikissa kappaleissa lukee, että kappaleet ovat tehneet "Davies/Hodgson". Niistä kappaleista, joita olivat mm. "Bloody Well Right" ja "Goodbye Stranger", olivat tehneet vain Davies.
Yhtye oli muuttanut Yhdysvaltoihin vuonna 1977 mennessä, ja siellä Supertramp julkaisi heidän myydyimmän albuminsa Breakfast in America. Enemmän hittisinglejä kuin heidän edellisillä albumeillaan yhteensä, albumi saavutti 3. sijan Isossa-Britanniassa ja nousi listan kärkeen Amerikassa. Arvioidaan, että albumia on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta julkaisunsa jälkeen 29. maaliskuuta 1979.
Hodgson lopetti Supertrampissa ja erosi vuonna 1983. Daviesin suhde häneen oli heikentynyt, yhtyeen viimeinen kappale hitti ennen lähtöään oli "My Kind of Lady", joka sisälsi vähän Hodgsonin osallistumista kirjoittajana ja laulajana. Laulu oli esitys Daviesin laulualueelle, hänen kanssaan laulaessaan kaikesta kukoistavasta bassosta lävistävään falsettiin luonnolliseen baritoniinsa saakka. Kun Davies oli tiukasti ruorissa kiinni, Supertramp palasi ei-kaupalliseen, progressiiviseen rock-suuntautuneeseen lähestymistapaan Brother Where You Bound-albumin kautta ja yhtye sai uuden hittikappaleen "Cannonball". Yhtye jatkoi kiertueensa loppuun ja levytystä vielä viiden vuoden ajan ennen yhtyeen hajottamista jäsenten keskinäisellä sopimuksella, että "Supertramp oli kulkenut kurssinsa".
Vuonna 1997 Davies päätti uudistaa Supertrampia työskennellessään sen kanssa, mikä olisi ollut hänen ensimmäinen sooloalbuminsa. Yhtye palasi viipymättä nauhoittamaan ja suureen kiertueeseen, mikä tuotti vielä kaksi studioalbumia, ennen kuin ne tiet haarautuivat jälleen. Supertramp kokoontui vielä kerran yhteen "70-10 Tour"-maailmankiertueelle. Vuoden 2015 
kiertue julkistettiin jo, mutta kiertue peruttiin Daviesin terveysongelmien vuoksi.
Elokuun lopulla 2018 Rick Davies antoi harvinaisen haastattelun, jossa hän ilmaisi, että hän on suurimmaksi osaksi voittanut terveysongelmansa ja nauttii musiikin soittamisesta uudelleen, mitä hän ei pystynyt tekemään vuonna 2016, kun hän oli lääkärissä. Itse asiassa Davies voidaan nähdä soittamassa muutamia kappaleita harjoituksissa / esiintymisissä baareissa, Supertrampin nykyisten jäsenten ollessa hänen puolellaan (kuten yhtyeessään Ricky and the Rockets).