stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Noituri

| Noituri> Wiedźmin |
| --- | --- |
 Kirjasarjan kolmen ensimmäisen osan suomalaiset kannet.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Andrzej Sapkowski
Kieli:  puola
Genre:  fantasia
Kustantaja:  superNOWA
Julkaistu:  1992–1999
Suomennos
Suomentaja:  Tapani Kärkkäinen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2010–
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Noituri (puol. Wiedźmin, engl. The Witcher) on puolalaisen Andrzej Sapkowskin kirjoittama fantasiakirjasarja, johon kuuluu kaksi novellikokoelmaa ja kuusi romaania. Sarjan päähenkilö on noituri Geralt Rivialainen. Noiturit ovat mutantteja, joiden kyvyt ylittävät normaalin ihmisen rajat ja jotka surmaavat hirviöitä maksua vastaan. Kirjasarjan pohjalta on tehty elokuva ja televisiosarja, kolme videopeliä (The Witcher, The Witcher 2: Assassins of Kings ja The Witcher 3: Wild Hunt) sekä sarjakuvia.
Suomeksi sarjaa julkaisee WSOY ja sitä kääntää Tapani Kärkkäinen. Sarjasta on suomennettu tähän mennessä kaikki seitsemän alkuperäistä osaa, joihin kuuluu kaksi novellikokoelmaa sekä viisi romaania. Ensimmäinen osa Viimeinen toivomus voitti Tähtifantasia-palkinnon vuonna 2011. Toinen osa Kohtalon miekka oli ehdolla Tähtifantasia-palkinnon saajaksi ja voitti 12 osumaa -tunnustuspalkinnon vuonna 2012.
Sarjan osat

Noituri-tarinat koostuvat kahdesta novellikokoelmasta, jotka julkaistiin suomeksi kronologisessa eikä alkuperäisessä julkaisujärjestyksessä. Tarinat pohjustavat viiden romaanin muodostamaa Noituri-saagaa. Vuonna 2013 sarjaan julkaistiin uusi osa, jonka tapahtumat sijoittuvat aikaan ennen saagaa.
Sarjan osat > Noituri-tarinat

Viimeinen toivomus (lokakuu 2010) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Ostatnie życzenie (1993)
engl. The Last Wish (2007)
Kohtalon miekka (elokuu 2011) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Miecz przeznaczenia (1992)
engl. Sword of Destiny (2015)
Sarjan osat > Noituri-saaga

Haltiain verta (kesäkuu 2012) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Krew elfów (1994)
engl. Blood of Elves (2008)
Halveksunnan aika (kesäkuu 2013) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Czas pogardy (1995)
engl. Time of Contempt (2013)
Tulikaste (toukokuu 2014) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Chrzest ognia (1996)
engl. Baptism of Fire (2014)
Pääskytorni (kesäkuu 2015) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Wieża Jaskółki (1997)
engl. The Swallow's Tower (2016)
Järven neito (kesäkuu 2016) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Pani Jeziora (1999)
engl. Lady of the Lake (2017)
Sarjan osat > Muut

Myrskykausi (kesäkuu 2017) suom. Tapani Kärkkäinen, WSOY
puol. Sezon burz (2013)
engl. Season of Storms (2018)
Teosten sisältö > Tärkeimmät henkilöhahmot

Geralt Rivialainen, joka tunnetaan myös Valkeana sutena, on sarjan päähahmo. Hän on ammatiltaan noituri, joka tappaa ihmisiä uhkaavia hirviöitä rahasta. Geralt on myös mutantti, jolla on muun muassa normaaleja ihmisiä paremmat refleksit, aistit ja paranemiskyky. Hän pystyy myös näkemään pimeässä ja kaventamaan pupillinsa kissojen tavoin. Kokeellisten menetelmien sivuvaikutuksena hänen hiuksensa ovat lumivalkoiset. Monet pitävät Geraltia kylmäverisenä tappajana, mutta hän vetoaa usein itse keksimäänsä noiturisäännöstöön, jonka nojalla hän kieltäytyy usein tarjotuista töistä: hän ei esimerkiksi tapa älyllisiä olentoja, kuten dryadeja.
Yennefer Vengerbergiläinen on Geraltin rakkauden kohde ja velho. Heidän suhteensa on kuitenkin ongelmallinen, ja heillä on usein pitkiä jaksoja jolloin he eivät tapaa toisiaan. Kuten useimmat velhot, myös Yennefer on hedelmätön, mutta hän etsii siihen parannuskeinoa.
Valvatti (orig. Jaskier, engl. Dandelion. Puolan sana jaskier viittaa leinikkeihin [Ranunculus]) on maailmankuulu trubaduuri sekä Geraltin paras ystävä. Häntä on kuvattu Geraltin täydelliseksi vastakohdaksi. Valvatti on huoleton henkilö ja avaa usein suunsa väärässä paikassa, mikä aiheuttaa usein Geraltille päänvaivaa. Hän on myös naistenmies, ja lumoaa usein runotaidoillaan nuoria naisia. Hänen tunnusmerkkejään ovat röyhelökaulus sekä hattu, jossa on haikaransulka.
Ciri on pikkutyttö, jonka kohtalo on kiedottu Geraltin omaan Yllätyksen lailla ja joka on Cintran kuningattaren lapsenlapsi. Kun Geralt pelasti kuningattaren tyttären aviomiehen kiroukselta, hän pyysi tältä ”sitä, mikä hänellä jo on mutta josta hän ei vielä tiedä”; paljastui, että kuningattaren tytär oli raskaana kenenkään tietämättä.
Sovitukset > Elokuva

Vuonna 2001 Noiturista julkaistiin puolankielinen elokuva Wiedźmin (engl. The Hexer). Se pohjautui kahteen ensimmäiseen novellikokoelmaan, ja Geraltia esitti Michał Żebrowski. Elokuvan budjetti oli noin 18,8 miljoonaa złotya (noin 4,5 miljoonaa euroa). Elokuva ei kuitenkaan ollut menestys: teattereissa elokuvan näki ainoastaan noin 640 000 katsojaa, ja lipputulot tuottivat arviolta 9,5 miljoonaa złotya, joka ei riittänyt kattamaan elokuvan budjettia. Elokuvan epäonnistumisesta syytettiin pääasiassa sen huonoa tarinaa ja erikoistehosteita. Käsikirjoittaja Michał Szczerbic pyysi vetämään nimensä pois elokuvasta muutama päivä ennen ensi-iltaa, koska hänen mukaansa elokuva poikkesi liikaa hänen käsikirjoituksestaan. Grzegorz Ciechowskin laatimaa musiikkia, kuvankauniita maisemia sekä näyttäviä taistelukohtauksia pidettiin elokuvan onnistuneimpina osina.
Sovitukset > TV-sarjat

Vuonna 2002 Noiturista esitettiin 13-osainen TV-sarja, joka oli kokonaiskestoltaan yli kymmenen tuntia. Edellisenä vuonna julkaistu elokuva oli periaatteessa raskaasti leikelty versio TV-sarjasta.
Vuonna 2019 Netflix esitti ensimmäisen kauden kirjoihin perustuvaa The Witcher – Noituri -sarjaa. Ensimmäisen kauden kaikki kahdeksan jaksoa saivat ensi-iltansa Netflixissä 20.12.2019. Toisen kauden tuotanto alkaa keväällä 2020. Geraltia sarjassa näyttelee Henry Cavill.
Sovitukset > Videopelit

Vuonna 2003 puolalainen pelitalo CD Projekt ilmoitti, että se kehittää Andrzej Sapkowskin kirjasarjaan perustuvaa The Witcher -peliä. Pelissä oli alun perin tarkoitus pelata pelaajan itsensä luomalla noiturilla, mutta myöhemmin pelattavaksi hahmoksi vakiintui kirjojen päähenkilö Geralt. Pelin kehittäjät halusivat luoda pelin aikuismaiselle yleisölle ja käsitellä moraalisia asioita, kuten väkivaltaa ja erotiikkaa. Heistä juuri Sapkowskin luoma maailma pystyi tarjoamaan tätä, koska vaikka Noiturin maailma on ”täynnä fantasiapiirteitä, se on erilainen, kaukana kaikista stereotypioista.”
Vuonna 2001 CD Projekt sai Interplaylta luvan kääntää Baldur’s Gate: Dark Alliance -pelin Windowsille, mutta suunnitelmat kariutuivat vuotta myöhemmin. Tämän jälkeen CD Projekt lähestyi Sapkowskia idealla tehdä peli hänen kirjasarjansa pohjalta. Hän reagoi myönteisesti ajatukseen, ja pelin kehitys alkoi. Sapkowski hyväksyi pelin tarinan, joka sijoittuu kirjojen jälkeiseen aikaan, ja antoi ideoita sen laatimiseen. Pelin kehittäjät päätyivät käyttämään BioWaren Aurora Engine -pelimoottoria, ja he pääsivät esittelemään peliä vuoden 2004 E3-messuilla BioWaren messuosastolla. Vuonna 2006 CD Projekt teki Atarin kanssa sopimuksen pelin julkaisemisesta Puolan ulkopuolella.
The Witcher julkaistiin Windowsille vuonna 2007. Peli sai osakseen hyviä arvosteluja, ja sen arvostelujen keskiarvo Metacriticissä on 81. Vuonna 2008 pelistä julkaistiin paranneltu versio,  Enhanced Edition, joka muun muassa tehosti pelin taistelusysteemiä, toi peliin lisää pelattavaa ja vähensi latausaikoja. Pelin myynti saavutti miljoonan rajapyykin syksyllä 2008.
Vuonna 2010 CD Projekt ilmoitti, että se kehittää jatko-osaa nimeltä The Witcher 2: Assassins of Kings ja julkaisee sen vuoden 2011 alussa. Peli julkaistiin Windowsille toukokuussa 2011, ja jo saman vuoden syksynä sen myynti läheni miljoonan rajaa. Peli menestyi myös arvosteluissa ensimmäistä osaa paremmin, ja sen Metacritic-arvosana on 88. Samana vuonna kerrottiin, että sarja saapuu ensimmäistä kertaa myös konsoleille. Toisen osan Enhanced Edition julkaistiin Xbox 360:lle huhtikuussa 2012.
Sarjan kolmas osa, The Witcher 3: Wild Hunt, julkaistiin 19. toukokuuta 2015.
Sovitukset > Sarjakuvat

Kirjasarjasta on myös Dark Horse Comicsin julkaisema sarjakuva The Witcher.
The Witcher -pelin kansikuva.
Hiljaisten historia

| Hiljaisten historia |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sauli Niinistö
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Teos
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  219
ISBN:  978-951-851-132-1

Edeltävä:  Viiden vuoden yksinäisyys
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hiljaisten historia on Sauli Niinistön vuonna 2007 julkaisema muistelmateos.
Aiheesta muualla

Juha Sihvola: Inhimillisiä havaintoja arkipäivän sattumuksista. Helsingin Sanomat 21.9.2007.
Erkki Vasara

Erkki Rafael Vasara (s. 30. lokakuuta 1954 Helsinki) on suomalainen historiantutkija, Helsingin yliopiston poliittisen historian dosentti vuodesta 1998 ja Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen vuodesta 2000.lähde?
Yksityiselämä

Vasaran puoliso on ollut vuodesta 1981 alkaen saksalaissyntyinen kirjastonjohtaja ja kääntäjä Gabriele Schrey-Vasara (s. 1953lähde?). Pariskunnalla on kaksi lasta.
Teokset

Selvitys ratsastuksen harrastuksesta Suomessa vuonna 1985. SRL, Helsinki 1986. 80 s.
Suomen ratsastusurheilun historia. SRL, Helsinki 1987. 656 s.
Koritalkoot. Puoli vuosisataa järjestäytynyttä koripallourheilua Suomessa 1939–1989. SKL, Helsinki 1990. 344 s.
Valkoisen Suomen urheilevat soturit. Suojeluskuntajärjestön urheilu- ja kasvatustoiminta vuosina 1918–1939. Bibliotheca Historica 23. SHS, Helsinki 1997. 748 s.
Työväen ja kotiseudun puolesta. Tikkurilan työväenyhdistys 90 vuotta 1907–1997. Tikkurila Säätiö, Vantaa 2000. 622 s.
Valtion liikuntahallinnon historia. Liikuntatieteellisen Seuran julkaisu nro 157. LTS, Helsinki 2004. 456 s.
Virtaa luoden, ajan virtaa ohjaten. Sähkötyöntekijäin ammatillinen järjestäytyminen vuoteen 1955 eli Tie Sähköliiton perustamiseen. Sähköliitto, Tampere 2005. 300 s.
Virtaa viisi vuosikymmentä. Sähköalojen ammattiliitto 1955–2005. Sähköliitto, Tampere 2007. 1008 s.
Raskailta tuntuivat askeleet. Lauri Kristian Relanderin elämäkerta. WSOY, Helsinki 2013. 830 s.
Aiheesta muualla

Erkki Vasaran kotisivut
Erkki Vasaran kotisivut Helsingin yliopistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Eneskjöld

| Eneskjöld |
| --- | --- |
Aateloitu:  Suomen ritarihuneella 4. helmikuuta 1653
Kantaisä:  Engelbrekt Nilsson
 Suomen ritarihuone
Introdusoitu:  17. syyskuuta 1818
Arvo:  aatelinen
Numero:  48
† Sammunut Suomessa
Sammunut:  1913
 Ruotsin ritarihuone
Introdusoitu:  20.kesäkuuta 1654
Arvo:  aatelinen
Numero:  585
† Sammunut Ruotsissa
Sammunut:  1809
Carl Fredrik Eneskjöld
Eneskjöld tai Eneschiöldh on alkujaan porvarillinen suku keski-ruotsista Värmlannin läänistä, Suomessa suvun kantaisä Engelbrekt Nilsson on aateloitu suomen ritarihuoneella 4.helmikuuta 1653 nimellä Eneskjöld ja introdusoitiin Ruotsin Ritarihuoneeseen 20.kesäkuuta 1654 aatelisena sukuna numero 585. Suku immatrikuloitiin Suomen Ritarihuoneeseen 17. syyskuuta 1818 aatelisena sukuna numero 48. suku on sammunut mieslinjalla 26. lokakuuta 1874 ja kokonaan 23. elokuuta 1913.
Suvun merkittäviä henkilöitä

Nils Håkansson (1575 – 1664) suvun kantaisä, ruotsissa vaikuttanut porvari.
Engelbrekt Nilsson Eneskjöld (1623 – 11. joulukuuta 1664), aateloitu suomessa ja ruotsissa, kamariherra Turussa.
Herman Eneskjöld (n.1655 –  21. heinäkuuta 1700), aatelinen, Turun läänin jalkaväen kapteeni.
Carl Fredrik Eneskjöld (21. heinäkuuta 1738 – 02. elokuuta 1813) ruotsalainen vapaaherra ja ruotsin merrivoimien Kontra-amiraali.
Elazığ

| Elazığ |
| --- | --- |

 Elazığ
 Koordinaatit: 38°40′0″N, 39°13′0″E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Elazığ
Väkiluku (2014):  351 504
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.elazig.bel.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elazığ (/elazɯː/) on kaupunki Itä-Anatolian alueella Turkissa. Kaupunki on Elazığ’n maakunnan hallintokeskus. Elazığ’n väkiluvuksi arvioitiin 351 504 vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elazığ Wikimedia Commonsissa
Chamonix Hockey Club

| Chamonix Hockey Club |
| --- | --- |

Perustettu:  1910
Kaupunki:   Ranska, Chamonix
Kotiareena:  Patinoire Richard Bozon
– kapasiteetti:  1700
Sarjataso:  Synerglace Ligue Magnus
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Christophe Ville
Päävalmentaja:   Janne Sinkkonen
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pionniers de Chamonix (viralliselta nimeltään Chamonix Hockey Club) on chamonix'lainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa.
Pionniers on yksi maan vanhimmista seuroista ja Ranskan kaikkien aikojen menestyksekkäin jääkiekkojoukkue. Chamois on voittanut maansa mestaruuden 30 kertaa. Viimeisin mestaruus tosin on vuodelta 1979.
Saavutukset

Ranskan mestari 1923, 1925, 1926, 1927, 1929, 1930, 1931, 1939, 1942, 1944, 1946, 1949, 1952, 1954, 1955, 1958, 1959, 1961, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1970, 1971, 1972, 1973, 1976 ja 1979.
Joukkue kaudella 2024-2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 29 |  | Lucas Mugnier | L | 2025 | Chamonix, Ranska |
| 31 |  | Tom Aubrun | L | 2025 | Chamonix, Ranska |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 11 |  | Jesper Åkerman | L | 2025 | Tukholma, Ruotsi |
| 25 |  | Jérémie Penz | L | 2025 | Sallanches, Ranska |
| 40 |  | Antti Kauppila | L | 2025 | Tornio, Suomi |
| 42 |  | Alexis Dogémont | R | 2025 | Nantes, Ranska |
| 46 |  | Camil Durand | R | 2025 | Chamonix, Ranska |
| 49 |  | Jakub Müller | R | 2025 | Slaný, Tšekki |
| 54 |  | Valentin Coffy | R | 2025 | Thonon-les-Bains, Ranska |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Clément Masson (C) | R | KH | 2025 | Pariisi, Ranska |
| 15 |  | Lauric Convert | R | OLH / P | 2025 | Grenoble, Ranska |
| 19 |  | Matt Tugnutt | L | VLH / KH | 2025 | Portland, Maine, Yhdysvallat |
| 21 |  | Malo Ville (A) | L | KH / OLH | 2025 | Chamonix, Ranska |
| 27 |  | Jérémy Fortin | L | KH / VLH | 2025 | Dolbeau-Mistassini, Québec, Kanada |
| 39 |  | Jakub Ižacký | L | VLH | 2025 |  |
| 95 |  | Charlie Simond | L | H | 2025 | Chamonix, Ranska |
| 96 |  | Stanislav Lopatšuk | L | VLH | 2025 | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Nils Carnbäck | L | H | 2025 | Göteborg, Ruotsi |
|   |  | Artur Gatijatov | L | H | 2025 | Sätbajev, Kazakstan |
|   |  | Saku Kivinen | L | KH / VLH | 2025 | Vantaa, Suomi |
|   |  | Jordan Mugnier | L | H | 2025 | Chamonix, Ranska |
|   |  | Bryan Ten Braak | L | VLH | 2025 | Dammarie-les-Lys, Ranska |
|   |  | Gabin Ville | L | OLH / KH | 2025 | Chamonix, Ranska |
Joukkue kaudella 2024-2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Janne Sinkkonen
Apuvalmentaja: Sylvain Roy
Huoltopäällikkö: Daniel Dorthe
Toimitusjohtaja: Christophe Ville
Lähde: EliteProspects
Tyrodiza

| Tyrodiza> Τυρόδιζα.Sijainti |
| --- | --- |
 Tyrodiza
Koordinaatit:  40°37′3″N, 27°6′50″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Şarköy, Tekirdağ
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Propontinen Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyrodiza (m.kreik. Τυρόδιζα, myös Tyrodizai, Τυρόδιζαι, Tyroriza, Τυρόριζα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Propontisessa Traakiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan nykyisen Şarköyn kaupungin paikalle Tekirdağin maakunnassa.
Tyrodiza sijaitsi Propontiin pohjoisrannikolla. Siitä länteen sijaitsivat Paktye, Kallipolis ja Krithote, ja itään Neapolis ja Serreion Teikhos. Tyrodizan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä.
Tyrodizan historiasta tiedetään vain vähän. 400-luvun eaa. alun persialaissotien aikaan se mainitaan Kserkseen armeijan huoltopisteenä. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 452/451–445/444 eaa. sekä vielä 425/424 eaa. Herodotoksen mukaan kaupunki kuului Perinthokselle, mikä voi tarkoittaa joko sen olleen Perinthoksen perustama siirtokunta tai sen alainen polis. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Tyrodizēnos (Τυροδιζηνός).
Tyrodizan katsotaan yleensä olleen sama paikka kuin Teiristasis (Τειρίστασις) tai Tiristasis (Τιρίστασις), jonka Pseudo-Skylaks mainitsee Traakian kaupunkien joukossa. Keskiajalla sen nimi oli Peristasis. Ateenalainen kenraali Diopeithes toteutti kyseisessä kaupungissa sekä Krobylessä andrapodismoksen vuonna 341 eaa.
Kennet (joki)

| Kennet |
| --- | --- |
 Kennetjoki Chilton Foliatin kylän mailla.
Maat:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kreivikunnat:  Wiltshire, Berkshire
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Thamesin vesistö
Pinta-ala:  1 164 km2
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Swallowhead Springs lähellä Silbury Hilliä
Laskupaikka:  Thames Readingin kaupungissa
Mittaustietoja
Pituus:  72 km
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
  
Kennet on noin 72 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Wiltshiren ja Berkshiren kreivikunnissa Etelä-Englannissa. Se on Thamesin suurin sivujoki, ja kesäkuukausina sen osuus voi olla jopa puolet Thamesin virtaamasta. Nimi ’Kennet’ on kelttiläistä alkuperää, mutta sen merkitys on jäänyt tuntemattomaksi.
Kennetjoen valuma-aluetta reunustavat Marlborough ja Berkshire Downs pohjoisessa ja Hampshire Downs etelässä.  Joki on yksi merkittävimmistä Englannin kalkkivirroista (chalk stream). Sen kirkas vesi tarjoaa ihanteelliset olosuhteet monipuoliselle eliöstölle.
Vuonna 1810 avattu Kennetin–Avonin kanava yhdistää Kennetjoen Avonjokeen lännessä. Kanava mahdollistaa sisävesivesiliikenteen Lontoon ja Bristolin kanaalin välillä.
Kulku

Kennetin alkulähteenä pidetään yleensä Shallowhead Springsiä, joka sijaitsee lähellä Silbury Hilliä Wiltshiressä, mutta muita latvavesiä löytyy myös Berwick Bassettin kylän mailta Aveburyn pohjoispuolelta. Esihistoriallisten megaliittien ansiosta alue on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi. Fyfieldin kylästä ylävirtaan Kennetissä on vettä vain keskitalvesta alkukesään, ja kuivina vuosina joen virtaus saattaa tyrehtyä siellä kokonaan. Erittäin kuivina kausina vesi voi kadota myös Fyfieldin ja Marlboroughin väliseltä osuudelta.
Keskijuoksullaan Marlboroughin ja Newburyn välillä Kennet virtaa vuoroin maaseudulla, vuoroin kaupungeissa, ja sen varrella on vanhoja vesimyllyjä. Marlboroughin läheisyydessä siihen laskee vetensä hyvänä taimenjokena tunnettu Og, ja Hungerfordissa siihen yhtyy etelästä toinen kuuluisa taimenjoki, Dun. Hungerfordin jälkeen Kennet ja Kennetin–Avonin kanava kulkevat osin samassa uomassa. Kanavasta tuleva likainen vesi sekä maatalouden hajakuormitus heikentävät joen vedenlaatua.
Kennet kanavoitiin Newburyn ja Readingin välillä vuoteen 1723 mennessä rakentamalla siihen kaksikymmentä sulkua. Tällä osuudella on vesimyllyjä vieläkin enemmän kuin keskijuoksulla ja Kennetiin liittyy useita sivujokia, joista suurimpia ovat Lambourn, Enborne ja Foudry Brook. Virrattuaan Readingin kaupungin läpi Kennet laskee lopulta vetensä Thamesiin.
Luonto

Koko Kennetjoessa tavataan kivisimppua, mutua ja taimenta. Yläjuoksulla runsaslukuisimpia kalalajeja ovat taimenen lisäksi harjus, kirjolohi ja muut lohikalat. Joen keski- ja alajuoksulla yleisempiä ovat karppikalat, esimerkiksi jokibarbi, salakka, turpa, särki, törö, lahna ja seipi. Näillä alueilla elää myös ahvenia ja haukia. Kalojen lisäksi Kennetjoen vedessä viihtyvät ravut, erityisesti vieraslaji täplärapu, joka on lähes kokonaan syrjäyttänyt kotoperäisen koloravun.
Saukko on Kennetjoen vesistön huippupeto, mutta sitä uhkaavat liikenne ja elinympäristön kaventuminen. Jokilaakso on myös tärkeä elinympäristö Britanniassa harvinaistuneelle vesimyyrälle, jonka pahimpiin vihollisiin kuuluu Pohjois-Amerikasta tuotu minkki. Minkkipopulaatiota pyritään rajoittamaan aktiivisesti. Kennetin ympäristössä elää lisäksi useita lepakkolajeja, kuten vaivais- ja kääpiölepakko sekä vesisiippa.
Kennetjoen rannat ja vedet ovat tärkeitä elinympäristöjä monille vesilinnuille, kuten sinisorsalle, harmaahaikaralle ja luhtakanalle. Joen rannoilla elää ruokokerttusia, ruovikoissa myös pensassirkkalintuja ja pajusirkkuja sekä pensaikoissa pajulintuja ja tiltaltteja.
Touko-kesäkuussa Kennetjoen virtaan ilmestyvät paikoin vuollesutisätkimen valkoiset kukinnot. Joen virtauksissa kasvaa myös punaleviin kuuluvia tupsu- ja punanauhoja. Matalammilla virtapaikoilla viihtyy isovesikrassi, jota viljeltiin aiemmin kaupallisesti Ramsburyn ja Axfordin kylissä.
Kennet ohittaa yläjuoksullaan Silbury Hillin kummun.
Tyle Millin sulku Sulhamsteadin kylässä.
Toros Neftekamsk

| Toros Neftekamsk |
| --- | --- |

Perustettu:  1988
Entiset nimet:  Torpedo Neftekamsk (1988–1990)
Kaupunki:  Neftekamsk, Baškortostan
Kotiareena:  Neftekamskin jääpalatsi
– kapasiteetti:  2000
Sarjataso:  VHL
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Aleksandr Nikolajev
Päävalmentaja:   Vladimir Gusev
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Toros Neftekamsk (ven. Торос Нефтекамск) on venäläinen jääkiekon ammattilaisjoukkue, joka on kotoisin Neftekamsksta, Baškortostanin tasavallasta Uralin eteläpuolella. Seura pelaa tällä hetkellä maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa, sen itäisessä divisioonassa. Toros on KHL:ssä pelaavan Salavat Julajev Ufan farmiseura.
Historia

Neftekamaan perustettiin vuonna 1988 jääkiekkojoukkue nimeltään Torpedo Neftekamsk. Seura saavutti karsinnoissa sarjapaikan Neuvostoliiton toiselta sarjatasolta Pervaja Ligasta, jossa se aloitti kaudella 1989–1990. Vuonna 1990 seuran nimeksi vaihdettiin nykyinen Toros Neftekamsk ja samalla perustettiin seuran jääkiekkokoulu. Neuvostoliiton kaaduttua seura ajautui vakaviin taloudellisiin vaikeuksiin, mutta pystyi ylläpitämään toimintansa, mutta Venäjällä Pervaja Ligasta tuli nyt kolmas sarjataso.
Toros nousi vuonna 2006 maan toiselle sarjatasolle Vysšaja Ligaan ja samana vuonna Baškortostanin tasavalta rahoitti seuralle uuden jäähallin.