stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinteä valuuttakurssi
Kiinteät valuutat

| Valuutta | Sidottu (valuutta) | Kurssi (kiinteä) |
| --- | --- | --- |
| Abhasian apsar | Venäjän rupla | 0,1 |
| Aruban floriini | Yhdysvaltain dollari | 1,79 |
| Bahaman dollari | Yhdysvaltain dollari | 1 |
| Bahrainin dinaari | Yhdysvaltain dollari | 0,376 |
| Barbadoksen dollari | Yhdysvaltain dollari | 2 |
| Belizen dollari | Yhdysvaltain dollari | 2 |
| Bermudan dollari | Yhdysvaltain dollari | 1 |
| Bhutanin ngultrum | Intian rupia | 1 |
| Bosnian ja Hertsegovinan vaihdettava markka | euro | 1,95583 |
| Brunein dollari | Singaporen dollari | 1 |
| Bulgarian lev | euro | 1,95583 |
| Kap Verden escudo | euro | 110,265 |
| Karibian guldeni | Yhdysvaltain dollari | 1,79 |
| Caymansaarten dollari | Yhdysvaltain dollari | 0,83333 |
| Keski-Afrikan CFA-frangi | euro | 655,957 |
| Länsi-Afrikan CFA-frangi | euro | 655,957 |
| CFP-frangi | euro | 119,33174 |
| Komorien frangi | euro | 491,96775 |
| Cookinsaarten dollari | Uuden-Seelannin dollari | 1 |
| Kuuban vaihdettava peso | Yhdysvaltain dollari | 1 |
| Tanskan kruunu | euro | 7,46038 |
| Djiboutin frangi | Yhdysvaltain dollari | 177,721 |
| Itä-Karibian dollari | Yhdysvaltain dollari | 2,70 |
| Eritrean nakfa | Yhdysvaltain dollari | 10 |
| Falklandin punta | Englannin punta | 1 |
| Färsaarten kruunu | Tanskan kruunu | 1 |
| Gibraltarin punta | Englannin punta | 1 |
| Guernseyn punta | Englannin punta | 1 |
| Hongkongin dollari | Yhdysvaltain dollari | 7,80 |
| Jerseyn punta | Englannin punta | 1 |
| Jordanian dinaari | Yhdysvaltain dollari | 0,709 |
| Kiribatin dollari | Australian dollari | 1 |
| Kuwaitin dinaari | Yhdysvaltain dollari | 0,29963 |
| Libanonin punta | Yhdysvaltain dollari | 1 507,5 |
| Lesothon loti | Etelä-Afrikan randi | 1 |
| Macaon pataca | Hongkongin dollari | 1,032 |
| Malediivien rufiyaa | Yhdysvaltain dollari | 10,28–15,42 |
| Mansaaren punta | Englannin punta | 1 |
Marokon dirhami: 
| Vuoristo-Karabahin tasavallan dram | Armenian dram |  |
| Namibian dollari | Etelä-Afrikan randi | 1 |
| Nepalin rupia | Intian rupia | 1,6 |
| Alankomaiden Antillien guldeni | Yhdysvaltain dollari | 1,8 |
| Omanin rial | Yhdysvaltain dollari | 0,38449 |
| Panaman balboa | Yhdysvaltain dollari | 1 |
| Qatarin rial | Yhdysvaltain dollari | 3,64 |
| Saint Helenan punta | Englannin punta | 1 |
| Saudi-Arabian rial | Yhdysvaltain dollari | 3,75 |
| Swazimaan lilangeni | Etelä-Afrikan randi | 1 |
| Trinidad ja Tobagon dollari | Yhdysvaltain dollari |  |
| Tuvalun dollari | Australian dollari | 1 |
| Yhdistyneiden arabiemiirikuntien dirhami | Yhdysvaltain dollari | 3,6725 |
| Venezuelan bolívar | Yhdysvaltain dollari | 10 |
Aiheesta muualla

Valuuttamuunnin - vaihtokurssin laskin
Pietari (Unkari)

Pietari I, Chronicon Pictum 1300-luku
Pietari I Orseolo (unk. Velencei Péter, ’Pietari Venetsialainen’, ital. Pietro Orseolo d'Ungheria; n. 1010/1011 Venetsian tasavalta – 30. elokuuta 1046 tai 1050/1059 Székesfehérvár) oli (äidin puolelta) Árpád-sukuun kuulunut Unkarin kuningas vuosina 1038–1041 ja 1044–1046.
Perhe ja nuoruus

Pietarin isä Ottone Orseolo syntyi 990-luvun alussa ja nousi vuonna 1006 isänsä rinnalle, vuonna 1009 yksin Venetsian dogeksi. Vuonna 1009 Ottone solmi avioliiton Unkarin kuninkaan Tapani I:n sisaren kanssa, jonka nimestä ei ole lähteissä varmaa tietoa. Tästä liitosta syntyi tiettävästi ainakin kaksi lasta, poika Pietro, tuleva Unkarin kuningas, ja tytär Froizza tai Frowila (s. n. 1015), joka mainitaan vuonna 1058 Itävallan maakreivi Adalbertin puolisona.
Vuonna 1024 kuolivat Orseolon suvun tärkeät tukijat, paavi Benedictus VIII ja Saksan keisari Henrik II (joka oli myös Unkarin kuningattaren Giselan veli, Tapani I:n lanko). Saksan uusi hallitsija Konrad II puolestaan tuki Orseolojen vastustajia, jotka lopulta suistivat Ottone Orseolon vallasta vuonna 1026. Ottone pakeni Konstantinopoliin, missä hän kuoli vuonna 1032. Hänen lapsensa taas päätyivät Unkariin, kenties äitinsä mukana.
Unkarissa Pietro pääsi enonsa, kuningas Tapanin lähipiireihin ja suosioon, ja kun Tapanin ainoa aikuiseksi elänyt poika Imre kuoli lapsettomana 1031, kuningas valitsi Pietron perillisekseen, ohi lähimmän mieslinjan sukulaisen, serkkunsa (Tapanin isän Gézan veljenpojan) Vazulin. Vazul sokaistiin ja hänen korviinsa kaadettiin lyijyä, ettei hän enää kelpaisi hallitsijaksi, mutta hänen poikansa András, Béla ja Levente lähtivät maanpakoon. Kruununperilliseksi nimetyn Pietron piti vannoa pysyvänsä kuuliaisena Tapanille ja puolustavansa kuningatar Giselan etuja; tästä voisi päätellä, että Giselan ja hänen miehensä sisarenpojan välillä oli jo tuolloin jonkinlaisia konflikteja.
Luultavasti jo Tapanin eläessä Pietro meni naimisiin. Puoliso oli saksalainen, mahdollisesti Regensburgista.
Kuningas

Tapanin kuoltua 1038 "Pietari Venetsialainen" nousi Unkarin kuninkaaksi. Hän jatkoi tarmokkaasti Tapanin linjaa vaalimalla tämän luomia liittolaissuhteita ja vahvistamalla katolisen kirkon asemaa Unkarissa; hänen perustaminaan pidetään Budan tuomiokapitulia ja Pécsin tuomiokirkkoa. Vain kolme vuotta kestäneen ensimmäisen hallitusaikansa kuluessa hän kuitenkin joutui huonoihin väleihin Unkarin ylimysten kanssa. Syynä saattoivat olla uskonnolliset ristiriidat vielä pakanuudesta kiinni pitävien unkarilaisten kanssa tai ylipäätään epäluulo muukalaista hallitsijaa kohtaan, joka 1300-luvun kronikoitsijan mukaan halveksi Unkarin herroja ja ympäröi itsensä "pedon lailla ulvovilla saksalaisilla ja pääskysen lailla visertelevillä italialaisilla". Myös kuningatar Giselan kanssa Pietari joutui riitoihin, riisti leskikuningattarelta tämän omaisuuden ja läänitykset.
Kun leskikuningatar Gisela lopulta pyysi Unkarin ylimyksiltä apua nuoren kuninkaan omavaltaisuutta vastaan, Pietarin ja Unkarin herrojen välille puhkesi avoin konflikti. Vuonna 1041 kapinallisten ylimysten tukema Sámuel Aba nousi Unkarin kuninkaaksi, ja Pietari pakeni Saksaan, minne hänellä oli suhteita luultavasti myös saksalaisen vaimonsa kautta. Hän saattoi odottaa saavansa sieltä apua, sillä Saksan keisari Henrik III toivoi onnistuvansa siinä, missä Konrad II oli epäonnistunut, ja saavansa Unkarin hallintaansa.
Vuonna 1044 Pietari Henrik III:n joukkojen tukemana palasi Unkariin, voitti Sámuel Aban Győrin lähellä Ménfőn taistelussa ja nousi taas Unkarin valtaistuimelle, nyt Saksan keisarin vasallina. Unkarissa saatettiin voimaan Baijerin lait, ja Unkarin ylimystö joutui yhä enemmän väistymään valta-asemista saksalaisten tulokkaiden tieltä. Tyytymättömyys kasvoi, ja vuonna 1045 Pietaria vastaan syntyi kaksikin salaliittoa. Sámuel Aban alipäällikkö Viske sekä vuonna 1003 voitetun Transilvanian gyulan pojat Bolya ja Bonyha yrittivät murhata kuningas Pietarin mutta jäivät kiinni, ja heidät teloitettiin julmasti kiduttaen. Toisen vastarintaliikkeen johdossa oli itse piispa Gellért, joka – vaikka itsekin oli Venetsiasta kotoisin – tuki maanpakoon lähteneiden Vazulin poikien vaatimusta kruunuun.
Seuraavana vuonna, 1046, itäisessä Unkarissa syttyi kapinaliike, jonka taustalla oli myös vanhasta pakanauskosta kiinni pitävien unkarilaisten vastarinta. Pietari joutui lähtemään pakoon mutta jäi Székesfehérvárin lähistöllä kruununtavoittelijan, Vazulin maanpaosta palanneen Andreas-pojan joukkojen vangiksi. Hänet sokaistiin, ja pian tämän jälkeen hän kuoli vammoihinsa.
Toisten lähteiden mukaan taas Pietari olisi jäänyt henkiin sokaisemisen jälkeen. Vain muutamia vuosikymmeniä tapahtumien jälkeen nimittäin tšekkiläinen kronikoitsija Kosmas Prahalainen (Kosmas Pražský, Cosmas Decanus, n. 1045–1125) kirjoittaa, että tšekkiläisen ruhtinaan saksalainen leski Judith Schweinfurtilainen olisi vuonna 1055 mennyt Unkarissa naimisiin Pietarin kanssa. Kronikan kääntäjä Lisa Wolverton kuitenkin arvelee, että Kosmas on tulkinnut väärin lähteitään, joissa olisi itse asiassa ollut puhe Judith Schwabenilaisen ja Unkarin kuningas Salamonin avioliitosta.
Kuolema ja perintö

Pietari kuoli siis joko 1046 tai viimeistään 1050-luvun lopulla, ja hänet on haudattu Pécsin tuomiokirkkoon. Hänen jälkeensä Unkarin kuninkaaksi nousi Vazulin poika Andreas I.
Pietarin valtaannoususta alkoivat jatkuvat vallanperimyssodat Unkarin Árpád-suvun veljesten, serkkujen, setien ja veljenpoikien kesken. Näiden vallanperimyskiistojen taustana on selitetty olleen sen perinteen, että valta Unkarissa ei aina siirtynyt isältä pojalle: vallanperijä saattoi olla suvun vanhin mies, edellisen kuninkaan vanhin eloonjäänyt poika, pystyvin hallitsija tai vaaleilla valittu pätevien ehdokkaiden joukosta. Kukin vallantavoittelija julisti yleensä käytettäväksi itselleen sopivimman säännöstön.
Kuningas Pietari antaa Unkarin keisari Henrik III:lle läänitykseksi. Pietari ojentaa valtaistuimella istuvalle keisarille kullatun keihään. Chronicon Pictum, Képes Krónika 1358
Pietarin sokaiseminen, vasemmalla piispa toivottaa tervetulleeksi seuraajan,Andreas I:n, Chronicon Pictum. Képes krónika 1360
Bisfenoli A

| Bisfenoli A |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4,4'-dihydroksi-2,2-difenyylipropaani
CAS-numero:  80-05-7
PubChem CID:  6623
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H16O2
Moolimassa:  228,29 g/mol
Ulkomuoto:  valkoisia kiteitä
Sulamispiste:  152–153 °C
Kiehumispiste:  250–252 °C (1,7 kPa:n paineessa)
Tiheys:  1,20 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,3 g/l (25 °C)
Bisfenoli A eli BPA (4,4'-dihydroksi-2,2-difenyylipropaani) on muoviteollisuuden laajasti käyttämä monomeeri, josta polymeroimalla tehdään polykarbonaattimuovia ja epoksihartsia. Bisfenoli A:n leimahduspiste on 207 °C (o.c.) ja itsesyttymislämpötila 600 °C. BPA esiintyy vapaana monomeerina kuiteissa ja muissa lämpöpapereissa.
Yli 90 prosentilla eurooppalaisista on elimistössä turvallisen tason ylittävä bisfenoli A:n pitoisuus. Bisfenoli A:ta käytetään laajasti elintarvikepakkauksissa.
Yli 95 prosenttia suomalaisten aikuisten bisfenoli A -altistuksesta johtuu siitä, että bisfenolia liukenee ravintoon muovipakkauksista, -pulloista tai  muovisista ruokailuvälineistä. BPA:ta vapautuu elintarvikkeisiin niiden kanssa kosketuksissa olevista muoveista ja säilykepurkin pinnoitteista esimerkiksi mikrokuumennuksen aikana tai jos ruoka- tai juomapakkauksia säilytetään suorassa auringonvalossa tai niissä säilytetään virvoitusjuomia tai muita happamia juomia.
BPA:ta sisältävällä epoksihartsilla pinnoitetaan myös vanhoja vesijohtoverkostoja sekä säilyke- ja virvoitusjuomatölkkien sisäpintoja. Myös kunnallisista vesijohtolaitoksista tuleva vesi saattaa sisältää bisfenolia.
Osa altistuksesta tulee ihon ja hengityselinten kautta.
Valmistus

Bisfenoli A:ta valmistetaan nykyisin suuria määriä maailmanlaajuisesti. Vuonna 1980 sitä valmistettiin miljoona tonnia ja 2009 yli 2,2 miljoonaa tonnia.
Bisfenoli A:n syntetisoi ensimmäisen kerran venäläinen kemisti A. P. Dianin vuonna 1891. Yhdistettä valmistetaan kondensaatioreaktiossa, missä yksi yksikkö asetonia (josta tulee nimen "A") ja kaksi yksikköä fenolia reagoivat voimakkaan hapon (kuten suolahappo) toimiessa katalyyttina.
Haitallisuus

Bisfenoli A on paljastunut huomattavan paljon aiemmin luultua myrkyllisemmäksi. EFSA on kiristänyt sen vuoksi bisfenoli A.n turvallisen saannin tasoa 20 000 kertaa aiempaa tiukemmaksi. Yli 90 prosentilla eurooppalaisista on vaarallisen korkea elimistön bisfenolipitoisuus.
Enimmäisrajan ylittävä bisfenolin saanti häiritsee immuunijärjestelmän toimintaa.
Bisfenoli A kuuluu lisäksi niin sanottuihin hormonihäiriköihin, koska se reagoi elimistössä hormonin tavoin. BPA jäljittelee estrogeeneihin kuuluvaa estradiolia toimien ksenoestrogeeninä. Bisfenoli voi aiheuttaa myös erektiohäiriöitä ja lapsettomuutta.  Odottavan äidin altistuminen bisfenoli A:lle saattaa häiritä sikiön kehitystä. Viemäriputkista liukeneva bisfenoli päätyy luonnonvesiin, joissa sen on havaittu häiritsevän myös kalojen hormonitoimintaa.
Suppean tutkimuksen mukaan autististen lasten elimistö ei poista bisfenoli A:ta yhtä tehokkaasti kuin muiden. Osalla lapsista autismioireet olivat sitä vakavampia, mitä heikompi heidän kykynsä poistaa bisfenolia oli.
Bisfenoli A saattaa myös lisätä syöpäriskiä ja vaikuttaa haitallisesti lisääntymiseen, hermostoon ja verenkiertojärjestelmään.
Käyttörajoitteet

Bisfenoli A:ta sisältäviä muoveja käytetään muun muassa säilyketölkkien ja lasten tuttipullojen sisäpinnoitteena, joka suojelee elintarviketta bakteereilta pitkän säilytyksen aikana. Sitä liukenee elintarvikkeeseen kuumennettaessa sekä UV-säteilyn, happojen tai emästen vaikutuksesta.
Aine on kielletty EU-maista Tanskassa ja Ranskassa (11/2010), Kanada luokitteli aineen myrkylliseksi lokakuussa 2010. Myös Kiina on kieltänyt aineen käytön lapsille tarkoitetuissa tuotteissa. Yhdysvalloissa jätettiin kansalaisadressi sen kieltämiseksi, mutta Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA ei myöntynyt kieltoon todeten maaliskuun lopussa 2012, että kemikaalin vaaroista ei ole riittävää tieteellistä näyttöä.
Käyttörajoitteet > Suomessa

Suomessa bisfenoli A on hyväksytty käytettäväksi elintarvikemuovin raaka-aineena. Sille asetettu ainekohtainen siirtymäraja-arvo eli enimmäissiirtymä muovituotteesta elintarvikkeeseen on 0,6 mg/kg. Siedettävä päiväsaanti on 0,05 mg henkilön painokiloa kohti vuorokaudessa. BPA:ta sisältävien tuttipullojen valmistaminen kiellettiin Suomessa vuoden 2011 maaliskuun alusta ja myynti 2011 kesäkuun alusta EU:n asetuksella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
THL – Bisfenoli A
Evira: EFSAlta päivitetty arvio bisfenoli A:sta (Arkistoitu – Internet Archive) 25.7.2008, viitattu 3.3.2011
WWF:n tiedote bisfenoli A:sta
Bisfenoli-A:n kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Bisphenol A (englanniksi)
Toxin, Toxin-Target Database (T3DB): Bisphenol A (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Bisphenol A (englanniksi)
Ja paholainen loi naisen

| Ja paholainen loi naisen> Sin noticias de Dios |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Agustin Diaz Yanes
Käsikirjoittaja:  Agustín Díaz Yanes
Tuottaja:  Gerardo Herrero
Säveltäjä:  Bernardo Bonezzi
Kuvaaja:  Paco Femenía
Leikkaaja:  José Salcedo
Pääosat:   Penélope Cruz  Victoria Abril  Demián Bichir  Gael García Bernal  Fanny Ardant  Juan Echanove  Emilio Gutiérrez Caba  Cristina Marcos  Bruno Bichir  Gemma Jones  Elena Anaya  Peter McDonald 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja, Italia, Ranska, Meksiko
Levittäjä:  Lucky Red Distribuzione
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ja paholainen loi naisen (Sin noticias de Dios) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Agustin Diaz Yanesin käsikirjoittama ja ohjaama komediaelokuva. Hän laati käsikirjoituksen ajatellen nimenomaan pääosan esittäjiksi valitsemiaan Penélope Cruzia ja Victoria Abrilia. Ohjaaja tunnetaan vuoden 1995 elokuvasta Kukaan ei puhu meistä, kun olemme kuolleet.
Aiheesta muualla

Ja paholainen loi naisen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kati Sinisalon arvio elokuvasta Helsingin Sanomissa
Jussi Kaisjoen arvio elokuvasta Film-O-Holic-sivustolla
Williams Grand Prix Engineering

|  Williams-Mercedes |
| --- | --- |

Koko nimi:  Williams Racing
Päämaja:   Grove, Englanti
Tallipäällikkö:   James Vowles
Tekninen johtaja:   Pat Fry
Perustaja:   Frank Williams  Patrick Head
Kilpakuljettajat:  23.  Alexander Albon 55.  Carlos Sainz
Runko:  FW46
Moottori:  Mercedes-AMG F1 M15 E Performance
Renkaat:  P Pirelli
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan GP 1977
Kilpailuja:  838 (834 starttia)
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  9 (1980, 1981, 1986, 1987, 1992, 1993, 1994, 1996, 1997)
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  7 (1980, 1982, 1987, 1992, 1993, 1996, 1997)
Voittoja:  114
Paalupaikkoja:  128
Nopeimpia kierroksia:  133
Sijoitus kaudella 2024:  9. (17 p.)
Williams Grand Prix Engineering Limited, kilpailee nimellä Williams Racing, on vuodesta 1977 asti Formula 1 -sarjassa kilpaillut talli. Sen ovat perustaneet Sir Frank Williams ja Patrick Head. Williams on F1-historian kolmanneksi parhaiten menestynyt F1-talli, ja se on voittanut useita kuljettajien ja valmistajien maailmanmestaruuksia, joista viimeisimmät kaudelta 1997.
Williams on voittanut valmistajien maailmanmestaruuden kaikkiaan yhdeksän kertaa vuosina 1980, 1981, 1986, 1987, 1992-1994, 1996 ja 1997. Kuljettajien maailmanmestareiksi Williamsin autoilla ovat ajaneet australialainen Alan Jones (1980), suomalainen Keke Rosberg (1982), brasilialainen Nelson Piquet (1987), englantilainen Nigel Mansell (1992), ranskalainen Alain Prost (1993), englantilainen Damon Hill (1996) ja viimeisimpänä Kanadan Jacques Villeneuve vuonna 1997.
Historia > Uuden tallin perustaminen

Frank Williams päätti perustaa uuden tallin pettyneenä aikaisemman tallinsa, Frank Williams Racing Carsin menestykseen. Hän lopetti Frank Williams Racing Carsissa 1976 myytyään sen ensiksi Walter Wolfille, ja sai muodostettua uuden tallin, WilliamsF1:n seuraavaksi kaudeksi. Yhteistyökumppanikseen hän valitsi nuoren insinöörin Patrick Headin. Ensimmäinen auto tilattiin Marchilta, ja siinä oli Fordin moottori. Ensimmäisellä kaudellaan Williams ei kerännyt yhtään MM-pistettä.
Historia > Menestys alkaa

Seuraavaksi kaudeksi 1978 Head sai valmiiksi Williamsin ensimmäisen oman auton, FW06:n, jolla saavutettiin lukuisista keskeytyksistä huolimatta parhaimmillaan jopa toinen sija osakilpailussa. 1970-luku meni Williamsilla sarjan keskikastissa, mutta kaudella 1979 talli sai ensimmäisen voittonsa Britannian GP:ssä. Seuraavalla kaudella Alan Jones ajoikin jo tallin mestaruuteen. Williams uusi valmistajien mestaruuden seuraavalla kaudella ja Jonesin lopettettua uransa Keke Rosberg voitti kuljettajien mestaruuden yhdellä osakilpailuvoitollaan vuonna 1982.
Historia > Turboaika

Turbokaudeksi Williams vaihtoi moottorinvalmistajakseen Hondan, joka oli vasta kehittämässä omaa turboahdettua moottoriaan. Yhteistyö alkoi tuottaa kunnolla tulosta vasta kaudella 1986, jolloin Nigel Mansell miltei voitti mestaruuden, mutta talli sai tyytyä valmistajien mestaruuteen Alain Prostin juhliessa mestaruutta McLarenilla. Seuraavalla kaudella Nelson Piquet johdatti tallin molempiin mestaruuksiin. Kaudeksi 1988 Honda siirtyi toimittamaan moottoreitaan McLarenille, jolloin Williamsin oli tyydyttävä Juddin moottoreihin, eikä talli pysynyt turboahdettujen kilpailijoiden perässä.
Historia > Kulta-aika

Huonon kauden jälkeen Frank Williams ilmoitti tarvitsevansa uuden moottorintoimittajan, ja päätyi Renault'iin. Renault oli ensimmäiset vuodet epäluotettava, mutta kun lopulta Renault sai moottorinsa kestämään, alkoi Williams jälleen dominoida F1-sarjaa. Williams voitti ajajien mestaruuden neljästi ja valmistajien mestaruuden viidesti 1992-1997 välisenä aikana. Williams teki myös uuden ennätyksen ajamalla 24 peräkkäistä paalupaikkaa kausina 1992-93. Suurin takapakki Williamsille oli vuonna 1994 sattunut Ayrton Sennan kuolema San Marinon GP:ssä. Mansell, Prost, Damon Hill ja Jacques Villeneuve toivat mestaruuden Williamsille tuona aikana. Kaudet 1996-1997 olivat Williams-tallille sen F1-historian menestyksekkäintä aikaa, kun noina vuosina Williams saavutti kuljettajien MM-sarjassa kaksi ensimmäistä sijaa, sekä valmistajien MM-kultaa. Vuonna 1996 brittiläinen Damon Hill voitti maailmanmestaruuden ja kanadalainen Jacques Villeneuve saavutti kuljettajien sarjassa hopeaa. Vuonna 1997 oli Villeneuven vuoro voittaa henkilökohtainen maailmanmestaruus ja Hillin tilalle tullut saksalainen Heinz-Harald Frentzen saavutti puolestaan hopeaa kuljettajien sarjassa.
Historia > 1998–1999

Mestaruuskauden 1997 jälkeen pääteknikko Adrian Newey siirtyi McLarenille, ja Renault'n mielenkiinto F1:iä kohtaan laantui. Williams sai vanhentuneet Mecachromen moottorit käyttöönsä, eikä tallin menestys ollut merkittävää. Myös vuodesta 1994 asti tallia sponsoroinut Rothmans-tupakkavalmistaja halusi mainostaa Winfield- merkkiään, ja siksi vuosia jatkunut sinivalkoinen väritys vaihtui puna-valkoiseksi. Williamsin kaudella 1998 käyttämä runko oli periaatteessa täysin sama kuin kaudella 1997, sitä oli vain muokattu vastaamaan kauden sääntömuutoksia, ja Mecachromen konekin vastasi suorituskyvyltään kauden 1997 konetta.
Ensimmäinen kisa Australiassa antoi jo viittausta tallin sijoitusten heikkenemisestä Villeneuven sijoituttua vasta viidenneksi ja Frentzenin sijoituttua kolmanneksi yli kierroksen jäljessä toisena maaliin tullutta David Coulthardia. Sen jälkeen talli ylsi palkintokorokkeelle vain ollen kahdesti kolmas, jotka molemmat olivat Villeneuven. Kauden viidennessä kisassa Espanjassa Williamsilla oli huonoimmat sijoitukset aika-ajoissa sitten vuoden 1989, kun Villeneuven vauhti riitti vasta ruutuun 10 ja Frentzen oli vasta kolmastoista. Kauden päätteeksi talli sijoittui kolmanneksi merkkimestaruudessa 38 pisteellä mutta jäi selvästi Ferrarista, joka sai 133 pistettä, ja oli vain neljä pistettä edellä Jordania. Villeneuve ei mieltynyt tallin suorituskykyyn ja siirtyi uuteen BAR-talliin. Myös Heinz-Harald Frentzen sai tarpeekseen tallin huonosta suorituskyvystä ja siirtyi Jordanille.
Kaudelle 1999 Williams sai Frentzenin tilalle Jordanilta tämän maanmiehen Ralf Schumacherin ja aikaisemminkin F1-sarjassa ajaneen italialaisen Alex Zanardin. Moottorit olivat Supertecin, ja auto oli suunniteltu kokonaan uudelleen. Vauhti ei silti edelleenkään riittänyt, ja talli sai jälleen vain kolme palkintokorokesijaa, jotka kaikki olivat Ralf Schumacherin saavuttamia. Alex Zanardi ei saanut kauden aikana yhtään pistettä. Merkkimestaruudessa talli oli vasta viides, pistein 35, ja oli sekä Jordanin että Stewartin takana. Kausi oli Williamsin koko 1990-luvun heikoin.