stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lilian

| Lilian |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  20. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  20. toukokuuta]]
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Lill, Lil, Lili
Vastineita eri kielissä:  Liliana, Liliane
Nimen alkuperä:  Elisabet tai Lily (lilja)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lilian on yleensä naisen, varsinkin Ranskassa kuitenkin miehen etunimi.  Alkuperältään nimi on englantilais-saksalainen lyhentymä nimestä Elisabet tai mahdollisesti muunnos englanti­laisesta nimestä Lily, joka merkitsee liljaa.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 2537 Lilian-nimistä naista ja hieman yli 20 miestä. Lilianin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen ja vuodesta 2025 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 20. toukokuuta, joka on myös muun muassa Liljan nimipäivä.
Tunnettuja Lilianeja

Lilian Jackson Braun (1913–2011), yhdysvaltalainen kirjailija
Lilian Calmejane (s. 1992), ranskalainen maantiepyöräilijä
Lilian Garcia (s. 1966), yhdysvaltalainen laulaja ja kehäkuuluttaja
Lilian Genth (1876–1953), yhdysvaltalainen impressionistinen taidemaalari
Lilian Kallio (s. 1945), suomalainen kirjailija
Lilian (1915–2013), alk. Lilian Davies, Ruotsin prinsessa, prinssi Bertilin puoliso
Lilian Thuram (s. 1972), ranskalainen jalkapalloilija
Lilian Widjeskog (s. 1965), suomalainen jalkapalloilija
Lilian Wolfe (1875–1974), brittiläinen feministi, antimilitaristi ja anarkisti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lilian Wikimedia Commonsissa
Linnunrata

| Linnunrata |
| --- | --- |
 Nasan taiteilijan näkemys Linnunradasta.
Tyyppi:  Sauvaspiraaligalaksi
Massa:  n. 1,5 × 1012 Mʘ
Tähtien lukumäärä:  100–400 miljardia
Absoluuttinen kirkkaus:  −20,5
Linnunrata on galaksi, jossa Maa ja aurinkokuntamme sijaitsevat. Muodoltaan Linnunrata on kiekon muotoinen sauvaspiraaligalaksi ja kooltaan keskimääräistä galaksia suurempi. Linnunradassa on satoja miljardeja tähtiä. Oma aurinkokuntamme sijaitsee 26 000 valovuoden (8 000 parsekin, pc) ± 1 400 valovuoden etäisyydellä galaksin keskustasta Orionin haaraksi kutsutussa kierteishaaran osassa. Linnunradan keskustassa on pistemäinen radiolähde Sagittarius A*, joka on todennäköisesti supermassiivinen musta aukko.
Linnunrata kuuluu galaksijoukkoon, jossa on kolme suurta ja yli 50 pientä kääpiögalaksia. Näistä Linnunrata on toiseksi suurin. Linnunradalla on seuralaisenaan useita kääpiögalakseja.
Johtuen sijainnistamme vain 20 valovuotta galaksin keskitason yläpuolella näemme Linnunradan yötaivaalla koko taivaankannen halki kulkevana himmeänä juovana. Pimentävien pölypilvien takia näemme siitä vain osan, mutta muilla kuin näkyvällä valon aallonpituuksilla on mahdollista havaita pölypilvien takaa tulevaa säteilyä.
Etymologia

Linnunradan suomenkielinen nimitys palautuu muinaissuomalaisten uskomuksiin. Linnunradan uskottiin olevan itämerensuomalaisten pyhän linnun joutsenen reitti taivaan halki lintukotoon. Suomensukuisista kansoista dokumenttielokuvia ennen presidenttikauttaan tehnyt Viron presidentti Lennart Meri on todennut, että: "Jos miltä hyvänsä uralilaiseen kieliryhmään kuuluvalta noin 23 kansalta kysytään yötaivasta halkovan tähtivyön nimeä, ne vastaavat sen olevan Linnunrata, Sorsien tai Metsähanhien tie tai jokin muunnos näistä. Se antaa tiedon, että näiden kansojen välillä oli joskus läheinen yhteys, ja että näillä kansoilla on hyvä muisti." Monissa muissa kielissä Linnunrataa kutsutaan maitoon viittaavilla nimityksillä, kuten latinan Via lactea ja sen jälkeläiset. Se johtuu siitä, että kreikkalaisen mytologian mukaan Linnunrata oli syntynyt Hera-jumalattaren maidosta.
Sijainti

Linnunrata kuuluu paikalliseen galaksiryhmään, jossa on viitisenkymmentä tunnettua galaksia. Linnunrata on yksi ryhmän kolmesta hallitsevasta suuresta kierregalaksista Andromedan galaksin ja Kolmion galaksin ohella. Linnunrata seuralaisineen kuuluu galaksiryhmän toiseen alaryhmään.
Ikä ja historia

Vanhin tunnettu Linnunradan tähti muodostui 13,5 miljardia vuotta sitten eli 300 miljoonaa vuotta alkuräjähdyksen jälkeen. Tähti sijaitsee Linnunradan ulko-osien halossa. Galaksin ohuen kiekon tähtien iäksi on arvioitu 7,1–10,5 miljardia vuotta. Linnunrata on kasvanut nykyiseen muotoonsa liittämällä itseensä materiaalia törmäyksissä muiden galaksien kanssa.
Linnunradassa muodostuu pölystä ja kaasusta tiivystymällä koko ajan uusia tähtiä. Nykyisin tähtiä muodostuu suhteellisen harvakseltaan, noin yhden tai kahden Auringon massan edestä vuosittain. Tähtien syntyminen ei ole ollut tasaista, vaan miljardi vuotta sitten sekä kahdeksan miljardia vuotta sitten Linnunradan keskustassa uusia tähtiä syntyi paljon nykyistä nopeammin. Uusien tähtien syntyessä samalla vanhoja tähtiä kuolee.
Aurinkokuntamme kiertää Linnunradan ympäri 250 miljoonassa vuodessa.
Läheinen Andromedan galaksi ja Linnunrata lähestyvät toisiaan 110 kilometrin sekuntinopeudella ja törmäävät noin 4 miljardin vuoden kuluttua muodostaen mahdollisesti suuren elliptisen galaksin tai jättimäisen spiraaligalaksin.
Muoto

Linnunrata on sauvamallinen kierregalaksi eli sauvaspiraaligalaksi. Sen perusosat ovat litteä, pyörivä kiekko spiraalihaaroineen sekä ytimen ympärillä oleva paksumpi tähtikiekko eli keskuspullistuma. Linnunradan sakarat lähtevät keskustassa olevan niin sanotun sauvan molemmista päistä. Maasta sauva näkyy vinosti toisesta päästä, sillä sauvan pituussuunta poikkeaa noin 15 astetta linjasta, joka kulkee Auringosta Linnunradan keskustaan. Linnunradan kiekko on ulko-osistaan hieman vääntynyt, sillä kaasupilvet painavat toisella puolella galaksia vähän tason alapuolelle ja toisella puolella yläpuolelle.
Päähaaroja Linnunradassa on kaksi: Kilven–Kentauruksen (Scutum-Centaurus) ja Perseuksen haarat. Näiden lisäksi on kolme heikompaa, pääasiassa kaasua ja nuorien tähtiä tiivistymiä sisältävää kierteishaaraa: Kulmaviivoittimen ja Jousimiehen haarat sekä Ulompi haara.
Koko

Linnunrata on muihin galakseihin verrattuna melko suurikokoinen. Vuonna 2019 Linnunradan massaksi arvioitiin 1 500 miljardia Auringon massaa. Siitä 10 prosenttia on näkyvää ainetta ja 90 prosenttia pimeää ainetta.
Linnunradan näkyvän aineen muodostama kiekko on läpimitaltaan 200 000 valovuotta eli runsaat 60 000 parsekia tai 60 kpc. Uloimmat tähdet ovat hyvin harvassa. Keskuspullistuman läpimitta on 30 000 valovuotta (9 kpc) ja kiekon paksuus 700 valovuotta (200 pc).
Arviot Linnunradan tähtien määrästä vaihtelevat yleensä sadan miljardin ja neljänsadan miljardin välillä. Arviot perustuvat Linnunradan kokonaismassaan, tähtien osuuteen massasta ja arvioon tähtien keskimääräisestä koosta. Tähdistä 1,6 miljardin eli noin yhden prosentin sijainti ja kirkkaus on selvitetty. Uusimman ja tarkimman mittauksen on tehnyt Gaia-luotain vuosina 2016–2018.
Rakenne

Linnunradan näkyvästä massasta noin 90 prosenttia on tähtiä. Suurin osa massasta on vanhoissa punaisissa tähdissä, mutta suurin osa valosta tulee nuorista ja kuumista tähdistä.
Kaasupilviä Linnunradan näkyvästä massasta on noin 10 prosenttia. Kaasupilvet ovat pääasiassa vetyä. Kaasun määrä on noin yksi atomi kuutiosenttimetrissä. Kaasu esiintyy suurina pilvinä, joiden välissä on harvempia alueita. Suuri osa Linnunradan kaasupilvistä on peräisin kuolleista tähdistä.
Tähtienvälistä pölyä Linnunradan näkyvän aineen massasta on yksi tuhannesosa. Pöly heikentää tähtien valoa, minkä vuoksi Maasta ei pysty näkemään Linnunradan keskustaan asti.
Linnunradan massasta suurin osa, noin viisi kuudesosaa, on pimeää ainetta. Se on harvaa ja tasaisesti jakautunutta, ja sen vaikutus tulee esille vain Linnunradan ulko-osissa. Sitä ei voi nähdä, mutta sen painovoima tuntuu.
Keskus

Linnunradan keskus sijaitsee Jousimiehen tähdistön suunnalla, ja sen etäisyys Auringosta on noin 26 000 valovuotta (8 kpc). Keskustassa on tähtiä, kaasua ja pölyä, kuten muuallakin galaksissa. Pöly esiintyy erillisinä pilvinä, ja kaasu muodostaa kaaria, renkaita ja muita, selittämättömiä muotoja.
Linnunradan ytimessä kahden sisimmän parsekin sisällä on massaa noin kuuden miljoonan Auringon massan verran. Sisimmän parsekin sisällä on tiheä tähtijoukko. Tähdet ovat syntyneet yhtä aikaa 3–6 miljoonaa vuotta sitten. Tähtijoukon keskustassa tähtitiheys on jopa 30 000 tähteä kuutioparsekissa. Se vastaa sitä, että Aurinkoa lähin tähti olisi Auringosta alle kahden Pluton etäisyyden päässä eikä planeetoilla olisi yötä lainkaan, sillä viereiset tähdet valaisisivat taivaan.
Keskus on liikkumaton pistemäinen radiolähde Sagittarius A*, lyhyemmin Sgr A*. Se on kooltaan 2,4 AU:n läpimittaa, ja sen massaksi on arvioitu 4,3 tai 4,6 miljoonaa Auringon massaa. Sgr A*:n aktiivinen, säteilypurkauksia päästelevä alue on ilmeisestikin Linnunradan keskustan mustaa aukkoa ympäröivä kertymäkiekko, joka on aurinkokuntamme sisäosien läpimittainen.
Linnunradan keskustan musta aukko on läpimitaltaan 25 miljoonaa kilometriä. Tämän supermassiivisen mustan aukon lisäksi Linnunradan keskustassa on yhden arvion mukaan noin 10 000 pienempää mustaa aukkoa, joskin vain pieni osa niistä on toistaiseksi löydetty.
Osa keskustan tähtijoukon tähdistä kiertää Sgr A*:ä ellipsiradalla. Kahden tähden havaittuun kierrokseen on mennyt 11,5 ja 16 vuotta.
Linnunradan keskipistettä ympäröi laaja molekyylirengas, jonka isoakseli on noin 6,5 valovuoden (2 pc) pituinen. Rengas on 65 astetta kallellaan Linnunradan tasoa vastaan. Kaasu kiertää renkaassa noin 100 kilometrin sekuntinopeudella sen tasossa keskustan ympäri. Renkaassa näkyy usean kaasumolekyylin spektriviivoja. Renkaan sisäpuolella on minispiraali.
Linnunradan keskustasta kohtisuoraan Linnunradan tasoa vastaan lähtee voimakas säikeinen kaasukaari, jossa on sata kertaa voimakkaampi magneettikenttä kuin Linnunradassa yleensä.
Ulko-osat

Linnunradan ulko-osissa on hypernopeita tähtiä, galaksienvälisiä kaasupilviä, hajoavia minigalakseja, kuumaa kaasua sekä pimeää massaa. Linnunradan tähtien kiertonopeus on noin 200 kilometriä sekunnissa, eikä se vaihtele sen mukaan, kuinka kaukana tähti on galaksin keskustasta. Kiertonopeus säilyy samana myös Linnunradan näkyvän kiekon ulkopuolelle.
Näkyvän kiekon ulkopuolella on kuumaa kaasua tasaisena sumuna, jonka lämpötila on jopa 2,5 miljoonaa astetta. Kaasua kutsutaan Linnunradan haloksi. Tämä pallomainen kuuma halo ulottuu joka puolella Linnunradan ympärillä vähintään 300 000 tai 500 000 valovuoden (100 tai 150 kpc) etäisyydelle. Sen tiheys on hyvin alhainen mutta massa valtava, yhtä suuri kuin kaikkien Linnunradan tähtien. Kuuma kaasu on syntynyt tähdistä, jotka ovat räjähtäneet supernovana ja singonneet ympärilleen nopeasti liikkuvaa kaasua. Kaasussa on tihentymiä ja aukkopaikkoja, jotka ovat syntyneet supernovaräjähdyksissä halon sisällä.
Linnunradan ulkolaitojen erilliset kaasupilvet liikkuvat yleensä suurella nopeudella ylös- tai alaspäin, ja niitä on ilmeisesti ainakin kolmea eri lajia. Osa niistä on karannut jostain toisesta galaksista ja lähestyy Linnunrataa. Toiseen ryhmään kuuluvat pilvet, jotka ovat peräisin Linnunradan keskustassa olevista ”galaktisista suihkulähteistä” ja liikuvat hitaasti Linnunradan kiekkoa kohti. Kolmanteen kaasupilvien ryhmään kuuluvat pilvet liikkuvat keskinopeuksilla. Niitä tunnetaan toistasataa ja ne nähdään Linnunradan halossa noin miljoonan valovuoden (300 kpc) läpimittaisena joukkona.
Suurin osa pilvistä on saattanut syntyä noin 500 miljoonaa vuotta sitten, kun Suuri ja Pieni Magellanin pilvi törmäsivät yhteen ja seuranneissa supernovaräjähdyksissä suuria määriä kaasua sinkoutui ulos Magellanin pilvistä. Osa kaasusta hajosi sumuksi Linnunradan haloon. Erillisten pilvien yhteismassa on arviolta noin kolme miljardia Auringon massaa.
Linnunradan halon läpimitta on 300 000 valovuotta (90 kpc). Halon ulkolaidoilla on yksittäisiä tähtiä. Tähdistä uloimpia ovat niin sanotut hypernopeat tähdet, joiden nopeus ulospäin on jopa 700 kilometriä sekunnissa eli ne ovat karkaamassa Linnunradasta galaksienväliseen avaruuteen. Nämä tähdet ovat syntyneet kaksoistähtijärjestelmistä, joista musta aukko on singonnut tähden ulos Linnunradasta. Halossa on myös hitaampia tähtiä, jotka ovat hypernopeiden tähtien tavoin sinkoutuneet avaruuteen mustan aukon läheltä. Ne ovat niin hitaita, että kääntyisivät ratansa uloimmalta pisteeltä takaisin alaspäin elleivät räjähtäisi jo sitä ennen supernovana.
Linnunradan halossa tunnetaan satoja erilaisia tähtijoukkoja, joista osa on pallomaisia, osa Linnunrataa seuraavia kääpiögalakseja ja isompia galakseja, kuten Magellanin pilvet. Lähin tunnettu Linnunradan seuralaisgalaksi on Jousimiehen tähdistön kääpiöellipsoidi, jonka etäisyys on puolet Magellanien pilvien etäisyydestä. Kaikkien näiden yhteenlaskettu massa on selvästi alle Linnunradan massan.
Pimeän aineen massa leviää pallomaisena, ehkä hieman litistyneenä alueena Linnunradan ympärille jopa miljoonan valovuoden (300 kpc) etäisyydelle asti, siis puolimatkaan Linnunradan ja Andromedan galaksin välillä.
Havaitseminen Maasta

Linnunrata on havaittavissa Maan pinnalta parhaiten pimeänä, kuuttomana ja lumettomana yönä kaukana valosaasteesta. Silloin se on paljain silmin nähtävissä vaaleana utumaisena nauhana, joka kulkee taivaan halki. Linnunradassa näkyvät tummat kohdat ovat avaruuspölyä.
Paljain silmin näkyvä Linnunrata menee vähintään osittain päällekkäin 30 tähdistön kanssa. Pohjoisella pallonpuoliskolla Linnunrata kulkee muun muassa Orionin, Ajomiehen, Perseuksen, Kassiopeian, Jousimiehen ja Skorpionin kautta. Eteläisellä pallonpuoliskolla Linnunrata kulkee muun muassa Kulmaviivoittimen, Harpin, Etelän ristin ja Kölin kautta. Galaksin keskus sijaitsee Jousimiehen tähdistön suunnalla.
Kaikki Linnunradan paljain silmin näkyvät tähdet ovat alle 6 500 valovuoden (2 kpc) etäisyydellä Auringosta. Suurilla kaukoputkilla nähdään noin kaksi kertaa kauempana olevia tähtiä. Radioteleskoopeilla on 1950-luvun lopulta lähtien pystytty näkemään sitäkin kaukaisempia tähtiä. Myöhemmin kartoitus on tarkentunut, kun sitä on tehty erilaisilla radioaallonpituuksilla. Infrapuna-alueella Linnunrataa on kartoitettu 1980-luvulta lähtien, sillä infrapunasäteily etenee avaruuden pölyn läpi lähes yhtä hyvin kuin radiosäteily. Nykyään Linnunrata on kartoitettu kaikilla sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksilla.
Linnunradan muotoa oli pitkään vaikea selvittää sisältä käsin. Muoto on selvitetty yhdistelemällä Linnunradasta sähkömagneettisen säteilyn eri aallonpituuksilla saatuja havaintoja kuviin, joita on saatu muista galakseista.
Kirjallisuutta

Krauss, Lawrence M.: Atomi: Matka maailmankaikkeuden alusta elämän syntyyn ja siitä edelleen.  (Alkuteos: Atom: An Odyssey from the Big Bang to Life on Earth...and Beyond, 2001.)  Suomentanut Juha Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-51-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tutkija kiersi maapalloa ja sai otettua panoraamakuvan linnunradasta (Tekniikka ja Talous, 2009)
The Atlas of the Universe: Linnunrata. (englanniksi)
Syvin kuva Linnunradan röntgenlähteistä
Paikallisen ryhmän galaksit
| --- | --- |
Kierteisgalaksit: Andromeda | Linnunrata | Kolmio
Elliptiset galaksit: M110 | M32
Epäsäännölliset galaksit: Andromeda IV | Feeniksin kääpiögalaksi | Leo A | IC 10 | IC 1613 | Kalojen kääpiögalaksi | NGC 3109 | Pieni Magellanin pilvi | Sextans A | Sextans B | Suuri Magellanin pilvi | UGC-A 86 | UGC-A 92 | Wolf-Lundmark-Melotte
Kääpiöellipsigalaksit: Barnardin galaksi | GR 8 | Jousimiehen kääpiögalaksi | IC 5152 | NGC 147 | Pegasuksen kääpiögalaksi | Vesimiehen kääpiögalaksi
Kääpiösferoidigalaksit: Andromeda I | Andromeda II | Andromeda III | Andromeda V | Ilmapumpun kääpiögalaksi | Ison karhun I kääpiögalaksi | Ison karhun II kääpiögalaksi | Jousimiehen kääpiöellipsigalaksi | Kassiopeian kääpiögalaksi | Kuvanveistäjän kääpiögalaksi | Kölin kääpiögalaksi | Leo I | Leo II | Lohikäärmeen kääpiögalaksi | NGC 185 | Pegasuksen kääpiösferoidigalaksi | Pienen karhun kääpiögalaksi | Sekstantin kääpiögalaksi | Sulatusuunin kääpiögalaksi | Tukaanin kääpiögalaksi | Valaan kääpiögalaksi
Mahdolliset jäsenet: 2318-42 | Argon kääpiögalaksi | Camelopardalis A | Kauriin kääpiögalaksi | NGC 404 | NGC 1560 | NGC 1569 | Sextans C | UGC 9128 | UKS 2323-326
Linnunradan (punaisella tekstillä) sijainti paikallisessa ryhmässä muiden galaksien joukossa
Linnunradan spiraalihaarat. Aurinkokuntamme sijaitsee pienessä keltaisessa haarassa ylhäällä
Nasan Linnunradasta ottamista kuvista tehty kollaasi.
Kaasu- ja pölypilviä Linnunradan keskustan suunnassa kuvattuna Paranalin observatoriosta. Lasersäde osoittaa keskukseen.
Linnunradan keskus Jousimiehen tähdistön suunnasta kuvattuna. Jousimiehen Teepannun tähdet on ympäröity.
Linnunrata Nevadan yötaivaalla
Mehmed Valloittaja

| Mehmed Valloittaja |
| --- | --- |
 
Osmanien valtakunnan sulttaani
Valtakausi:  1444 – 1446
Edeltäjä:  Murad II
Seuraaja:  Murad II
Valtakausi:  3. helmikuuta 1451 – 3. toukokuuta 1481
Edeltäjä:  Murad II
Seuraaja:  Bayezid II

Syntynyt:  30. maaliskuuta 1432 Edirne, Osmanien valtakunta
Kuollut:  3. toukokuuta 1481 (49 vuotta) Gebze, Osmanien valtakunta
Hautapaikka:  Valloittajan moskeija
Puoliso:  Gulbahar Hatun Gulshah Hatun Sitti Mukrime Hatun Cicek Hatun Helene Hatun Anna Hatun Alexias Hatun
Lapset:  Bayezid II  Cem Sultan Şehzade Mustafa Gevherhan Hatun
Suku:  Osmani
Isä:  Murad II
Äiti:  Hüma Hatun
Uskonto:  sunnalaisuus
Nimikirjoitus:  
Mehmed II (30. maaliskuuta 1432 – 3. toukokuuta 1481) oli osmanien valtakunnan sulttaani. Hän sai lisänimen el-Fatih, (suom. Valloittaja). Mehmed hallitsi lyhyen ajan vuosina 1444–1446 ja myöhemmin vuosina 1451–1481. Valtaistuimelle noustuaan hän murhautti kaikki veljensä, jottei heistä olisi vaaraa kilpailijoina. Hän oli ensimmäinen osmanien sulttaani, joka otti itselleen kalifin arvonimen. Hän käytti myös arvonimiä kaikkien muslimien hallitsija, caesar, keisari, ja kaikkien kristittyjen hallitsija. Hänet tunnetaan parhaiten Konstantinopolin valloittajana ja Bysantin valtakunnan tuhoajana, ja hän valloitti myös laajoja alueita Balkanilta ja Anatoliasta.
Varhainen elämä

Mehmed Murad II:n ja tämän haaremissa olleen orjan, Hüma Hatunin, neljäs poika.
Ensimmäiset vuotensa Mehmed vietti Edirnessä, kunnes hänet siirrettiin 5-vuotiaana Mustanmeren rannalla sijaitsevaan Amasyan kaupunkiin, jossa hänet nimitettiin kaupungin kuvernööriksi. Entinen kuvernööri, Mehmedin veli, oli kuollut, ja nuoresta iästään huolimatta Mehmed nostettiin tämän tilalle.
Ensimmäinen valtakausi

Murad II päätti luopua vallasta vuonna 1444, koska oli kyllästynyt poliittisiin erimielisyksiin ja oli vastikään menettänyt vanhimman poikansa. Mehmed oli vain 12-vuotias, kun hän nousi valtaan ensimmäisen kerran. Edirnessä suurvisiiri Çandarlı Halil sekä visiirit Zaganos ja Şihabeddin kilpailivat siitä, kumpi osapuoli saisi kontrolloitua nuorta sulttaania.
Ensimmäisellä hallituskaudellaan Mehmed kutsui isäänsä Murad II:ta apuun ennen Unkaria ja Puolaa vastaan käytyä Varnan taistelua. Mehmed lähetti isälleen kuuluisan kirjeen, jossa hän kirjoitti: "Jos olet sulttaani niin tule johtamaan armeijoitasi. Jos minä olen sulttaani niin määrään sinut johtamaan armeijoitani". Myös Çandarlı Halil vaikutti Muradin päätökseen palata valtaistuimelle.
Vaikka Mehmed oli luopunut vallasta vapaaehtoisesti isänsä hyväksi, hän koki vallasta luopumisen nöyryytykseksi. Hän muutti Egeanmeren rannalle, meni naimisiin ja pyrki opiskelemaan. Vuonna 1448 hän seurasi isäänsä Kosovon taisteluun kartuttaakseen kokemusta sotilaana.
Toinen valtakausi

Mehmed palasi valtaan vuonna 1451 isänsä kuoltua. Hänen ensimmäisiä toimenpiteitään oli hukuttaa alaikäinen veljensä kylpyyn, jotta pääsisi eroon mahdollisesta kilpailijasta perheen sisällä. Hän aloitti myös uuden palatsin rakennuttamisen Adrianopoliin ja määräsi armeijaan 7000 haukkametsästäjää, jotka olivat hovin palveluksessa. Mehmed päätti tehdä lopun Bysantin valtakunnasta valtaamalla Konstantinopolin todistaakseen olevansa kykenevä hallitsija. Hän aloitti valmistelut mm. allekirjoittamalla sopimukset Venetsian ja Unkarin kanssa, jotta nämä pysyisivät erossa konfliktista. Tämän jälkeen hän rakennutti Rumeli Hissarin linnoituksen ja laivaston hallitakseen Bosporinsalmea. Lisäksi hän palkkasi unkarilaisen asesepän valmistamaan tavallista suuremmat tykit.
Toinen valtakausi > Konstantinopolin valloitus

Konstantinopolilla ei juurikaan ollut strategista käyttöä, sillä Byzantin keisari hallitsi lähinnä pelkkää kaupunkia, joka oli epidemioiden ja aikaisempien piiritysten runtelema. Osmanien sulttaanit olivat aiemmin yrittäneet valloittaa kaupunkia, mutta epäonnistuneet, minkä vuoksi Mehmed katsoi kaupungin valloituksella olevan suuri symbolinen merkitys.
Yli 50 päivää kestäneen piirityksen jälkeen Konstantinopoli kaatui 29. toukokuuta. Mehmed II sai tästä hyvästä lisänimen Valloittaja. Hän oli tuolloin vain 21-vuotias.
Vanhan tavan mukaan Mehmed salli joukkojensa ryöstellä kaupungissa kolme päivää ennen kuin ratsasti itse Konstantinopolin porteista sisään. Hän meni suoraan Hagia Sofiaan ja määräsi sen muutettavaksi moskeijaksi. Konstantinopolista tehtiin Osmanien valtakunnan uusi pääkaupunki, ja Mehmed kutsui alamaisiaan ympäri Anatoliaa muuttamaan kaupunkiin riippumatta näiden etnisestä tai uskonnollisesta taustasta. Lisäksi sulttaani määräsi kaupunkia aiemmin piirittäneet sotilaansa avustamaan kaupungin uudelleenrakentamisessa.
Suurvisiiri Çandarlı Halil oli ilmaissut eriävän mielipiteensä Konstantinopolin piirityksestä. Päivä kaupungin valloituksen jälkeen Mehmed määräsi suurvisiirin pidätettäväksi ja teloitettavaksi. Tämän jälkeen Mehmed vähensi suurvisiirin valtaa ja puhdisti myös muita soraääniä hovistaan.
Toinen valtakausi > Viimeiset vuodet ja kuolema

Mehmed jatkoi valloittamalla loputkin Bysantin jäljellä olevat kaupungit Anatoliassa ja Balkanilla. Mehmedin aikana osmanien valtakunta laajeni myös Krimin niemimaalle ja se valloitti lisää alueita Balkanilla ja Anatoliassa. Osmanien valloitukset Euroopassa saatiin kuriin väliaikaisesti Nándorfehérvárin (nykyinen Belgrad) piirityksen epäonnistuttua.
Mehmed kärsi vanhoilla päivillään kihdistä, joka paheni entisestään juuri ennen sulttaanin kuolemaa. Sulttani kuoli 3. toukokuuta 1481 hänen ollessaan nykyisen Kocaelin maakunnan alueella. Hänet on haudattu Istanbulissa sijaitsevaan Valloittajan moskeijaan.
Perhe- ja yksityiselämä

Mehmedillä oli yhteensä seitsemän vaimoa. Lapsia sulttaanilla oli neljä: yksi tytär ja kolme poikaa.
Mehmedin kuoltua hänen poikansa Bayezid nousi uudeksi sulttaaniksi. Isän ja pojan suhde oli Mehmedin viimeisinä vuosina huonontunut, koska Bayezid jätti toistuvasti noudattamatta isänsä määräyksiä.
Turkkilaisten historiantutkijoiden mukaan Mehmedin älykkyys ja kiinnostus tieteeseen olivat huomattavia: hänen uskotaan osanneen persiaa, arabiaa, muinaiskreikkaa ja italiaa. Hänellä uskotaan olleen laaja kirjasto, jossa oli kirjoja useilta eri tieteenaloilta. Lisäksi Mehmed oli kiinnostunut taiteesta kirjoittaen runoja salanimellä Avni ja kutsui renessanssitaiteilija Bellinin hoviinsa.
Perintö ja jälkimaine

Mehmed muistetaan myös suopeana hallitsijana. Hän antoi Konstantinopolin kristittyjen hallita itseään patriarkan johdolla. Konstantinopolista tehtiin myös osmanien valtakunnan uusi pääkaupunki. Valloitettuaan Konstantinopolin Mehmed näki itsensä Rooman valtakunnan perijäksi ja otti itselleen arvonimen Kayser-i-Rüm, Rooman caesar. Hän yritti myös valloittaa Italian ja itse Rooman kaupungin. Hänen tarkoituksensa oli yhdistää koko vanha Rooman valtakunta. Aluksi näytti siltä, että Mehmed onnistuisi, mutta hänet lyötiin vuonna 1481.
Mehmet aloitti sulttaanin palatsin rakennuttamisen Konstantinopolin valloituksen jälkeen. Alkujaan palatsin nimi oli yksinkertaisesti Uusi palatsi (turk. Yeni Saray), mutta myöhemmin sen nimeksi tuli Topkapın palatsi.
Valloitusretkien lisäksi Mehmed keskittyi myös lakien laatimiseen ja sai koottua valtakuntansa rikoslait yhdeksi kokoelmaksi. Rangaistukset olivat ankaria, ja sulttaanilla oli paljon valtaa, jota hän käytti valtavan byrokraattisen koneistonsa kautta. Tästä muodostui lopulta esimerkki Mehmedin seuraajille.