stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Final Fantasy XI
Aiheesta muualla

Virallinen Final Fantasy XI -sivusto
Final Fantasy -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Final Fantasy  II  III  IV  V  VI  VII  VIII  IX  X  XI  XII  XIII  XIV  XIV: A Realm Reborn  XV  XVI 
Alasarjat:   Final Fantasy Crystal Chronicles  Compilation of Final Fantasy VII  Ivalice Alliance  Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII 
Jatko-osat:   Final Fantasy X-2  Final Fantasy XII: Revenant Wings  Final Fantasy IV the After: Tsuki no Kikan  Final Fantasy XIII-2  Lightning Returns: Final Fantasy XIII 
Sivutarinat ja spin-off-pelit:   Mystic Quest  Final Fantasy Mystic Quest  Final Fantasy Tactics  Final Fantasy Tactics Advance  Dissidia: Final Fantasy  Dissidia 012 Final Fantasy  Dissidia Final Fantasy NT 
Uudelleenjulkaisut:   Final Fantasy I–II  Final Fantasy Origins  Final Fantasy I & II: Dawn of Souls  Final Fantasy Collection  Final Fantasy Anthology  Final Fantasy Chronicles 
Anime ja elokuvat:   Final Fantasy: Legend of the Crystals  Final Fantasy: The Spirits Within  Final Fantasy: Unlimited  Final Fantasy VII: Advent Children  Last Order: Final Fantasy VII  Kingsglaive
Ferdinand Schichau

| Ferdinand Schichau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1814 Elbing
Kuollut: 23. tammikuuta 1896 Elbing
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  konetekniikan insinööri, liikemies
Arvonimi: Privy Councillor of commerce (käännä suomeksi) ja kauppaneuvos
Ferdinand Gottlob Schichau (30. tammikuuta 1814 – 23. tammikuuta 1896) oli saksalainen konetekniikan insinööri ja laivanrakennusyhtiö Schichaun, nykyisen Schichau Seebeckwerftin perustaja.
Elämäkerta

Schichau syntyi Elbingissä, Länsi-Preussissa. Hän opiskeli insinööriksi Berliinissä. Vuonna 1837 hän perusti Schichau-teollisuusyhtiön ja rakennutti telakan Pillauhun (nykyään Kaliningradin Baltijsk). Yritys kasvoi suureksi teolliseksi yhtiöksi, joka valmisti muun muassa höyrykoneita ja vetureita. Myöhemmin yhtiö muutettiin laivanrakennusyhtiöksi.
Yhtiö sai niin paljon tilauksia, että jouduttiin rakentamaan toinen telakka Danzigiin. Vuonna 1896 Schichau työllisti arviolta 4000 työntekijää  ja Schichaun omaisuudeksi arveltiin 30 miljoonaa Saksan kultamarkkaa. 
Schichau kuoli Elbingissä 23. tammikuuta 1896. Kuoleman jälkeen yhtiön uudeksi johtajaksi tuli Schichaun poikapuoli, Ziese.
Elämäni ensimmäinen yö

| Elämäni ensimmäinen yö> La primera noche de mi vida |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Miguel Albaladejo
Käsikirjoittaja:   Miguel Albaladejo  Elvira Lindo 
Tuottaja:  Mariel Guiot
Säveltäjä:  Lucio Godoy
Kuvaaja:  Alfonso Sanz Alduan
Leikkaaja:  Ángel Hernández
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja, Ranska
Tuotantoyhtiö:   LolaFilms S. A.  Alphaville Film 
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elämäni ensimmäinen yö (La primera noche de mi vida) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut espanjalais-ranskalainen elokuva, jonka on ohjannut Miguel Albaladejo. Suomen ensi-iltansa se sai 1. marraskuuta 2002.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Leonor Watling  | … |  Paloma   |
|  Juanjo Martinez  | … |  Manuel   |
|  Emilio Gutiérrez Caba  | … |  Paloman isä   |
|  Carlos Fuentes  | … |  Johnny   |
|  Mariola Fuentes  | … |  Jasmina   |
Lähde:
Enrique Ballesteros

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Ballesteros ylhäällä kolmantena vasemmalta.
Henkilötiedot
Koko nimi: Enrique Ballesteros
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1905
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Kuolinaika: 11. lokakuuta 1969
Kuolinpaikka: Montevideo, Uruguay
Pelipaikka: Maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1926 1926-1935 1935-1937 | Miramar Misiones Rampla Juniors CA Peñarol |  |
Maajoukkue
|  | Uruguay | 17 (0) |
| Mitalit> Maa:  Uruguay .Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Uruguay .Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Uruguay .Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:  Uruguay > Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Uruguay 1930 | Jalkapallo |  |
Enrique Ballestero (s. 18. tammikuuta 1905 Montevideo – 11. lokakuuta 1969 Montevideo) oli uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Ballesteros edusti Uruguayta yksissä MM-kisoissa, vuonna 1930. Tuolloin Uruguay myös voitti mestaruuden.
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1930
Andrade |
Anselmo |
Ballesteros |
Calvo |
Capuccini |
Castro |
Cea |
Dorado |
Fernández |
Gestido |
Iriarte |
Mascheroni |
Melogno |
Nasazzi |
Petrone |
Píriz |
Recoba |
Riolfo |
Saldombide |
Scarone |
Tejera |
Urdinarán |
Valmentaja Suppici
Electronic Entertainment Expo 2010

| Electronic Entertainment Expo 2010 |
| --- | --- |

Alkaa:  14. kesäkuuta 2010
Loppuu:  17. kesäkuuta 2010
Tapahtumapaikka:  Los Angeles Convention Center
Paikkakunta:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Järjestäjä:  Electronic Entertainment Expo
Kotisivut
Electronic Entertainment Expo 2010 (lyhyesti E3 2010) eli kuudestoista Electronic Entertainment Expo järjestettiin Los Angelesissa 14.–17. kesäkuuta 2010. Tapahtuman tilat sijaitsivat Los Angeles Convention Centerin South Hallissa ja West Hallissa.
Näytetyt pelit

E3 2010 -messuilla yhteensä 27 videopeliyhtiötä esitteli joko täysin itse tai yhteistyössä kehittämiään pelejä ja pelikonsoleita. Esimerkiksi 2K Games esitteli Mafia II- ja XCOM-pelit, ja Atari esitteli uusia pelejä toisin kuin tätä tapahtumaa edeltäneessä E3-tapahtumassa, josta se oli jäänyt viime minuuteilla pois. Merkittävimpiin Disney Interactive Studiosin esittelemiin peleihin kuului Epic Mickey, joka voitti palkinnon ”Paras Wii-peli” -luokassa.
Nintendo puolestaan esitteli muun muassa Nintendo 3DS -käsikonsolin ja sille julkaistuista peleistä muun muassa Mario Kart 7:n. Wiille esiteltyihin peleihin kuuluivat esimerkiksi Mario Sports Mix ja Wii Party. Segan esittelemiin peleihin lukeutuivat esimerkiksi Sonic the Hedgehog 4: Episode I ja Sonic Colors. THQ:n esittelemiin peleihin kuului muun muassa de Blob 2 ja Ubisoftin esittelemien pelien joukossa olivat muun muassa Assassin’s Creed: Brotherhood ja Rayman Origins.
Näytteilleasettajat

Tässä listassa on lueteltuna koko tapahtuman ajalta kaikki videopeliyhtiöt, jotka olivat esittelemässä tuotteitaan.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2K Games  Activision  Atari  Atlus  Bethesda  Capcom  Codemasters  Disney  EA  |  Eidos  Konami  LucasArts  Majesco  Microsoft  Namco Bandai  Natsume  Nintendo  Paradox  |  Sega  SNK  Sony  Square Enix  Tecmo Koei  THQ  Ubisoft  Valve  Warner Bros.  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Electronic Entertainment Expo 2010 Wikimedia Commonsissa
Foster and Partners

Foster and Partners brittiläinen arkkitehtitoimisto, joka perustettiin vuonna 1967. Se on suunnittelut muun muassa pilvenpiirtäjiä ja lentoasemia. Yrityksen suunnittelemiin rakennuksiin kuuluu muun muassa Burj Mohammed Bin Rashid, Comcast Technology Center ja The Index.
Electronic Entertainment Expo 2011

| Electronic Entertainment Expo 2011 |
| --- | --- |

Alkaa:  7. kesäkuuta
Loppuu:  9. kesäkuuta
Tapahtumapaikka:  Los Angeles Convention Center
Paikkakunta:  Los Angeles
Järjestäjä:  Electronic Entertainment Expo
Kotisivut
Electronic Entertainment Expo 2011 (lyhyesti E3 2011) oli Electronic Entertainment Expon 17. järjestämä messu. Messut pidettiin Los Angelesissä Conference Centerissä 7–9. kesäkuuta 2011. E3 2011 -messuilla kohokohdiksi muodostuivat Sonyn esittelemä PlayStation Vita -käsikonsoli, Nintendon julkistama Wii U -pelikonsoli ja Microsoftin esittelemä Halo 4. Tapahtumaa näytettiin myös televisiossa G4-televisiokanavalla.
Esitellyt pelit

E3 2011 -tapahtumassa yhteensä 29 eri videopeliyhtiötä esitteli omia uutuuksiaan. 2K Games esitteli omasta valikoimastaan esimerkiksi Duke Nukem Foreverin ja The Darkness II:n. Activision puolestaan esitteli muun muassa Call of Duty: Modern Warfare 3:n ja ensimmäisen hahmonsiirtoteknologiaa käyttävän pelin, Skylanders: Spyro’s Adventuren. Electronic Arts esitteli muun muassa Battlefield 3:n ja Need for Speed: The Runin. Sega puolestaan esitti esimerkiksi Rise of Nightmaresin, Shinobin ja Sonic the Hedgehogin 20-vuotisjuhlapelin, Sonic Generationsin. Muista tunnetuista kehittäjistä THQ esitti Saints Row: The Thirdin ja Traveller’s Tales esitti ainoana näyttelykohteenaan Lego City Storiesin.
Pelikonsoleita esitelleistä kehittäjistä Microsoft esitteli peleistään esimerkiksi Forza Motorsport 4:n ja Kinect Sports: Season Twon. Nintendon kokoelmaan kuuluivat puolestaan muun muassa Boom Street, Mario Party 9 ja Super Mario 3D Land. Sony esitteli PlayStation Vitan lisäksi Ratchet & Clank: All 4 Onen ja Uncharted 3: Drake’s Deceptionin.
Näytteilleasettajat

Tässä on luettelo huomattavimmista videopelejä tai konsoleita esitelleistä videopeliyhtiöistä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2K Games  Activision  Atari  Atlus  Bethesda  Capcom  Codemasters  Crytek  Disney  EA  |  Epic Games  Focus Home Interactive  Konami  LucasArts  Majesco  Microsoft  Namco Bandai  Natsume  Nintendo  Nival  |  Paradox  Sega  Sony  Square Enix  Tecmo Koei  THQ  Ubisoft  Warner Bros.  Wargaming.net  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Electronic Entertainment Expo 2011 Wikimedia Commonsissa
Enrique Bolaños

| Enrique Bolaños |
| --- | --- |
 Enrique Bolaños Yhdysvaltain vierailulla 2004
Nicaraguan presidentti
 10. tammikuuta 2002 –  10. tammikuuta 2007  
Edeltäjä:  Arnoldo Alemán
Seuraaja:  Daniel Ortega
Nicaraguan varapresidentti
 1997-2000  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Enrique José Bolaños Geyer
Syntynyt: 13. toukokuuta 1928
Kuollut: 14. kesäkuuta 2021 (93 vuotta)
Enrique José Bolaños Geyer (13. toukokuuta 1928 – 14. kesäkuuta 2021) oli Nicaraguan presidentti  vuosina 2002–2007. Hänen seuraajansa on Daniel Ortega.
Bolaños vastusti julkisesti 1980-luvulla hallinnutta Sandinistarintamaa ja hänet vangittiin. Suvun SAIMSA-yhtiö takavarikoitiin valtiolle.
Bolaños oli edeltäjänsä Arnoldo Alemán Lacayon varapresidenttinä. 4. marraskuuta 2001 vaalissa hän löi sandinistien Daniel Ortegan ja aloitti kautensa 10. tammikuuta 2002.
Hän oli Partido Liberal Constitucionalistan jäsen, mutta hajotti sen ja perusti oman APRE-puolueensa. Kautensa alussa hän ajoi korruption vastaista kampanjaa PLC:n johtajaa ja entistä presidenttiä Arnoldo Alemánia vastaa, joka tuomittiin 20 vuoden vankeuteen. PLC:n valta-asema parlamentissa heikensi Bolañosin mahdollisuuksia toteuttaa politiikkaansa.
Syys–lokakuussa 2005 puolestaan liberaali- ja sandinistapuolue ajoivat Bolañosin viraltapanoa. Yhdysvallat uhkasi avun peruuttamisella ja presidentinvaltaa heikentävä perustuslain lisäys lykättiin Bolañosin kauden jälkeen.
Aiheesta muualla

http://www.cidob.org/es/documentacion/biografias_lideres_politicos/america_central_y_caribe/nicaragua/enrique_bolanos_geyer (Arkistoitu – Internet Archive)
Electronic Earth

| Electronia Earth Labrinth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010–2012
 Julkaistu: 2. huhtikuuta 2012
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Labrinth, Da Digglar
 Tyylilaji: R&B, hip hop, elektroninen
 Kesto: 43.23
 Levy-yhtiö: Syco Music
Labrinthin muut julkaisut
|   | Electronia Earth 2012 | Take Me to the Truth 2016 |
Electronic Earth on englantilaisen muusikon Labrinthin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. huhtikuuta 2012.
Albumilta julkaistiin yhteensä kuusi singleä, joista parhaiten menestyi Emeli Sandén kanssa levytetty "Beneath Your Beautiful", sijoittuen Britannian singlelistalla ensimmäiselle sijalle. Albumilistalla Electronic Earth sijoittui toiseksi.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Climb on Board | Timothy McKenzie, Marc Williams | Labrinth, Da Digglar | 3.58 |  |  |  |  |  |
| 2. | Earthquake (feat. Tinie Tempah)  | McKenzie, Williams, Patrick Okogwu | Labrinth | 3.31 |  |  |  |  |  |
| 3. | Last Time | McKenzie, Williams | Labrinth, Da Digglar | 4.23 |  |  |  |  |  |
| 4. | Treatment | McKenzie, Rami Yacoub, Carl Falk | Labrinth, Da Digglar | 4.30 |  |  |  |  |  |
| 5. | Express Yourself | McKenzie, Charles Wright | Labrinth | 4.03 |  |  |  |  |  |
| 6. | Let the Sun Shine | McKenzie | Labrinth, Da Digglar | 2.59 |  |  |  |  |  |
| 7. | Beneath Your Beautiful (feat. Emeli Sandé)  | McKenzie, Emeli Sandé, Mike Posner | Labrinth, Da Digglar | 4.31 |  |  |  |  |  |
| 8. | Sundown | McKenzie, Williams, Joni Mitchell | Labrinth, Da Digglar | 5.06 |  |  |  |  |  |
| 9. | Sweet Riot | McKenzie | Labrinth | 5.02 |  |  |  |  |  |
| 10. | Vultures | McKenzie, Claude Kelly, Wayne Hector | Labrinth, Da Digglar | 4.17 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 43.23 |  |  |  |  |  |
Arvostelut

4Music:
The Guardian:
The Independent:
Listasijoitukset

| Lista (2012) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
 Australia: 38
 Irlanti: 19
 Iso-Britannia: 2
 Skotlanti: 6
Finn Ferner

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 6mR |  |
Finn Christian Ferner (10. maaliskuuta 1920 Kristiania – 11. maaliskuuta 2001 Nesøya, Asker) oli norjalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Ferner kuului Norjan olympiahopeaa 6mR-luokassa saavuttaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952 ja sijoittui seitsemänneksi 5.5mR-veneluokassa Rooman kesäolympialaisissa 1960. Fernerin Johan-veli oli myös mukana olympiahopeavenekunnassa.
Ferdinand Stoliczka

Ferdinand Stoliczka
Ferdinand Stoliczka (7. kesäkuuta 1838 Bilany Kroměříž, Määri – 19. kesäkuuta 1874 Ladakh) oli itävaltalainen paleontologi, geologi ja eläintieteilijä, joka tutki etenkin Himalajaa.
Stoliczka kävi saksalaista koulua Kroměřížissa ja oletetaan hänen äidinkielensä olleen saksa. Hän opiskeli geologiaa ja paleontologiaa Prahassa ja Wienin yliopistossa. Ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa hän kirjoitti Koillis-Alppien makeanveden liitukauden aikaisista nilviäisistä vuonna 1859. Kaikkiaan hän julkaisi 79 tieteellistä artikkelia. Hän liittyi Itävallan geologian seuraan 1861.
1862 Stoliczka liittyi Britannian hallituksen rahoittamaan Intian geologiseen tutkimusretkikuntaan. Kalkutassa hän tutki Etelä-Intian liitukautisia fossiileja yhdessä William Thomas Blanfordin kanssa. Tulokset julkaistiin Palaeontologia indicassa. Toukokuussa 1873 tämä työ valmistui neliosaisena teoksena, jossa oli yhteensä lähes 15 000 sivua. Mukana oli kuvaus Oxyglossus pusillus nimisestä sammakkofossiilista.
Stoliczka tutki läntisen Himalajan ja Tiibetin geologiaa ja julkaisi useita artikkeleita Intian eläimistöstä. Vuonna 1868 hän toimi lyhyen ajan Intian museon virkaatekevänä kuraattorina ja myös Bengalin Asiatic Societyn luonnonhistoriallisena sihteerinä. Hän toimitti myös seuran lehteä.
Stoliczka matkusti Burmassa, Malesiassa, Singaporessa ja Andamaaneilla sekä Nikobaareilla. Ensimmäisen Himalajanmatkansa hän teki 1864. Seuraavana vuonna hän kävi siellä uudelleen. Kolmannen ja viimeisen matkansa hän suoritti 1873–1874. Retki oli brittien organisoima massiivinen tapahtuma, johon osallistui muun muassa 6 476 kantajaa, 1 621 hevosta ja 350 ihmisen henkilökunta. Retki alkoi Rawalpindista ja jatkui Ladakhin kautta Kašgariin, jonne retkikunta saapui joulukuussa 1873. Paluumatka alkoi 17. maaliskuuta 1874. Matkalla Stoliczka sairastui vuoristotautiin ja kuoli Moorghissa Ladakhissa. Hänen matkalla keräämänsä lintutieteellisen aineiston julkaisi Allan Octavian Hume, mutta täydellisen raportin laati Richard Bowdler Sharpe 17 vuotta myöhemmin.
Stoliczka nimesi useita uusia lintulajeja, joiden alkuperäiseksi auktoriksi kuitenkin myöhemmin ilmeni venäläinen Nikolai Severtsov. Stoliczkan nimeämä on alppinaakan (Pyrrhocorax graculus) alalaji forsythi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferdinand Stoliczka Wikimedia Commonsissa
Erik Rousi

Erik Rousi (s. 1987)  on suomalainen bassolaulaja.
Erik Rousi esiintyy sekä ooppera-, konsertti-, että lied-laulajana.  Kaudesta 2018/2019 alkaen Rousi oli kiinnitetty bassosolistiksi Ulmin kaupunginteatteriin Saksaan, vuodet 2021 - 2023 hän kuului Osnabrückin teatterin ensembleen, jonka jälkeen hän on siirtyi kaudesta 2023/2024 alkaen Wuppertalin oopperatalon solistikuntaan.   Erik Rousi on toiminut myös Eurajoki Bel Canto -festivaalin toisena taiteellisena johtajana kaudesta 2017-2018 lähtien ja Lemin musiikkijuhlien taiteellisena johtajana vuodet 2020–2022.  Hänen esiintymisensä ovat saaneet laajalti kiitosta kriitikoilta niin Suomessa, kuin ulkomaillakin.  Rousi on opettaut muun muassa Greve Opera Academyssä Italiassa sekä kotimaassa.
Rousi on valmistunut Wienin kaupungin musiikkiyliopistosta oopperalaulun maisteriksi. Wienissä Rousi opiskeli mezzosopraano Angelika Kirchschlagerin ja kapellimestari Niels Muusin ohjauksessa.   Hän on opiskellut myös Metropolia Ammattikorkeakoulussa ja Turun Konservatoriossa, joista jälkimmäisessä yksinlaulun lisäksi sellonsoittoa. Suomessa Rousin laulunopettajina ovat toimineet muiden muassa Seppo Ruohonen ja Marjut Hannula.
Sellisti Martti Rousi ja kapellimestari Tuomas Rousi ovat Erik Rousin enoja. Oopperalaulaja Martti Talvela on Erik Rousin isoäidin veli.  Kasvitieteilijä ja professori Arne Rousi on Erik Rousin isoisä.
Ennen laulajanuraansa Erik Rousi oli vuosia työkseen pokeriammattilainen.
Ohjelmisto > Oopperarooleja

Rocco, L. van Beethoven: Fidelio
Raimondo, G. Donizetti: Lucia di Lammermoor
Melisso, G. F. Händel: Alcina
Priest Fotis, B. Martinů: The Greek Passion
Le Roi, J. Massenet: Cendrillon
Nettuno, C. Monteverdi: Il ritorno d'Ulisse in Patria
Caronte, C. Monteverdi: L'Orfeo
Colas, W. A. Mozart: Bastien und Bastienne
Publius, W. A. Mozart: La clemenza di Tito
Don Alfonso, W. A. Mozart: Così fan tutte
Il Commendatore, W. A. Mozart: Don Giovanni
Figaro, W. A. Mozart: Le nozze di Figaro
Sir John Falstaff, O. Nicolai: Die lustigen Weiber von Windsor
Scarpia, G. Puccini: Tosca
Guranoff, K. Rathaus: Fremde Erde
Peter, E. Smyth: Der Wald
Frank, J. Strauss II: Die Fledermaus
Lautsprecher, V. Ullmann: Der Kaiser von Atlantis
Filippo II, G. Verdi: Don Carlo
Sparafucile, G. Verdi: Rigoletto
Daland, R. Wagner: Der fliegende Holländer
Amfortas, R. Wagner: Parsifal
Wotan, R. Wagner: Das Rheingold
Der Wanderer, R. Wagner: Siegfried
Landgraf Hermann, R. Wagner: Tannhäuser
König Marke, R. Wagner: Tristan und Isolde
Hunding, R. Wagner: Die Walküre
Wotan, R. Wagner: Die Walküre
Kaspar, C. M. von Weber: Der Freischütz
Ohjelmisto > Konserttiohjelmistoa

L. van Beethoven: C-duurimessu op. 86
L. van Beethoven: Christus am Ölberge op. 85
L. van Beethoven: Sinfonia nro 9
J. Brahms: Ein deutsches Requiem op. 45
W. A. Mozart: Große Messe in c-Moll KV 427
W. A. Mozart: Requeim KV 626
T. J. Kyllönen: Unohdetut sankarit op. 98
J. Sibelius: Kullervo op. 7
Ohjelmisto > Laulusarjoja

L. van Beethoven: An die ferne Geliebte op. 98
J. Brahms: Vier ernste Gesänge op. 121
F. Schubert: Die schöne Müllerin D 795
F. Schubert: Schwanengesang D 957
F. Schubert: Winterreise D 911
R. Schumann: Dichterliebe op. 48
R. Schumann: Liederkreis op. 24
E. Salmenhaara: Kolme japanilaista laulua
Florent Piétrus

| Florent Piétrus |
| --- | --- |
 Piétrus vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Florent Marius Piétrus
Syntynyt: 19. tammikuuta 1981 (ikä 43) Les Abymes, Guadaloupe
Kansalaisuus:   Ranska
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  202 cm
Paino:  107 kg
Nyk. joukkue:   SLUC Nancy
Sarja:  LNB A
NBA-varaus:  ei varattu 2003
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1999–2004 2004–2007 2007–2008 2008–2010 2010 2010–2013 2013–:   Élan Béarnais Pau-Orthez  Unicaja Málaga  Club Estudiantes  Valencia BC  Caja Laboral  Valencia BC  SLUC Nancy
Maajoukkueet
:   Ranska
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Espanja 2014 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Slovenia 2013 |  |  |
|  Hopeaa | Liettua 2011 |  |  |
|  Pronssia | Serbia ja Montenegro 2005 |  |  |
|  Pronssia | Ranska ym. 2015 |  |  |
Florent Marius Piétrus (s. 19. tammikuuta 1981 Les Abymes, Guadeloupe) on ranskalainen koripalloilija.
Pienenä laitahyökkääjänä tai isona laitahyökkääjänä pelaava Piétrus on pelannut  seurajoukkueurallaan Ranskan ja Espanjan pääsarjoissa. Hän on voittanut kummankin maan mestaruuden ja Eurocupin.
Piétrus on pelannut pitkään myös Ranskan maajoukkueessa voittaen pronssia vuoden 2014 MM-kilpailuissa ja neljä EM-mitalia.
Piétrusin pikkuveli Mickaël Piétrus on myös koripalloilija, joka teki pitkän uran NBA:ssa.
End of Eden

| End of Eden Amberian Dawn |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009–2010, Rockstar Productions Studio, Hyvinkää
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Tuomas Seppälä
 Tyylilaji: sinfoninen rock power metal
 Kesto: 44.30
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Amberian Dawnin muut julkaisut
| The Clouds of Northland Thunder 2009 | End of Eden 2010 | Circus Black 2012 |
Singlet albumilta End Of Eden
 ”Arctica” Julkaistu: 23. elokuuta 2010
End of Eden on Amberian Dawnin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. lokakuuta 2010.
Kappaleet

Talisman – 3.41
Come Now Follow – 3.47
Arctica – 4.59
Ghostly Echoes – 5.44
Sampo – 3.12
Blackbird – 3.58
Field of Serpents – 3.39
City of Corruption – 4.20
Virvatulen Laulu – 3.46
War in Heaven – 7.24
Kappaleet > Japanin bonuskappaleet

Sampo (extended solo version) – 3.38
The Clouds of Northland Thunder – 2.33
Kokoonpano

Heidi Parviainen – laulu
Emil Pohjalainen – kitara
Kasperi Heikkinen – kitara
Tommi Kuri – basso
Joonas Pykälä-aho – rummut
Tuomas Seppälä – kosketinsoitin, kitara
Arvostelut

Imperiumi: 7+/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi discogs-sivustolla (englanniksi)
Albumi End of Eden Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Enrique Baliño

| Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Uruguay> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
Enrique Baliño Pavón (20. kesäkuuta 1928 Montevideo – 14. lokakuuta 2018) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Baliño osallistui Uruguayn kokoonpanossa vuoden 1952 kesäolympialaisiin Helsingissä, mistä maa voitti pronssia. Baliño pelasi kaikissa kahdeksassa ottelussa ja teki parhaimmillaan 20 pistettä Bulgariaa vastaan. Uruguay hävisi välieränsä Neuvostoliitolle neljällä pisteellä mutta voitti pronssiottelussa naapurimaansa Argentiinan. Baliño kuului Uruguayn joukkueeseen myös Brasilian MM-kilpailuissa 1954, missä joukkue sijoittui kuudenneksi. Vuosina 1949 ja 1953 hän voitti maajoukkueessa Etelä-Amerikan mestaruuden. Baliño kuoli 90-vuotiaana 14. lokakuuta 2018.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Uruguayn joukkue – Kesäolympialaiset 1952
3 Acosta y Lara |
4 Baliño |
5 Cieslinskas |
6 Costa |
7 Demarco |
8 García |
9 Larre Borges |
10 Lombardo |
13 Lovera |
14 Matto |
15 Peláez |
16 Roselló |
Valmentaja Rodríguez