stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Piispa Henrik
Henrikin historiallisuus > Henrik ja niin kutsuttu ensimmäinen ristiretki

Pyhän Eerikin ja Pyhän Henrikin legendojen mukaan Ruotsin kuningas Eerik ja Uppsalan piispa Henrik saapuivat Suomeen sotaretkelle levittämään kristinuskoa. Myöhemmin ristiretkelle on arvioitu ajoitukseksi vuodet 1150–1157, tavallisimman käsityksen mukaan vuosi 1155. Vanhimman lähteen, ns. Palmsköldin katkelman, joka on peräisin 1400-luvun alusta, antama vuosiluku on 1150. Kristinuskon Suomeen saapumisen 700-vuotisjuhlaa puolestaan vietettiin vuonna 1857.
Arkeologisten todisteiden valossa läntinen Suomi on kuitenkin ollut kristillinen tai voimakkaasti kristillistymässä jo tuolloin, eikä mitään todisteita valtiollisen tai kirkollisen järjestäytymisen tapahtumisesta nimenomaan 1150-luvulla ole löydetty. 1100-luvun valtiollisessa hajaannustilassa kaikenlaiset hävitysretket Itämeren kansojen kesken olivat arkipäivää, eikä Eerikin retki näistä luultavasti suuremmin poikennut.
Retken jälkeen Eerikin sanotaan palanneen Ruotsiin, mutta Henrik olisi jäänyt Suomeen levittämään kristinuskoa ja organisoimaan kirkon järjestystä. Retken historiallisen todenperäisyyden arviointia vaikeuttaa se, että Eerikin lyhyen kuninkuuden aikaisia tapahtumia paisutettiin hänen poikansa Knuut Eerikinpojan hallituskauden aikana mahtipontisiin mittoihin Knuutin yrittäessä turhaan saada isäänsä kanonisoitua pyhimykseksi.lähde?
Uppsalan tuomiokirkon kaniikin Ericus Olain Chronica regni Gothorum -historiateos 1470-luvulta yhdistää Birger-jaarlin kotiinpaluuta kuvatessaan toisesta ristiretkestä kertovan, 1320–1340 kirjoitetun Eerikin kronikan kuvaukseen 1200-luvun jälkipuoliskolta peräisin olevan Pyhän Eerikin legendaan sisältyvän Eerikin kotiinpaluun suoran sanamuodon. Ensimmäinen ristiretki Suomeen on Ericus Olaille tuntematon.lähde?
Vaikka keskiaikainen historiantulkinta halusi esittää kristinuskon tulleen Suomeen kerralla ensimmäisen ristiretken mukana, on todellisuus monimutkaisempi. Kristinuskon juurruttaminen Suomen silloisen asutuksen ydinalueille oli satoja vuosia kestänyt prosessi. Kristillistyminen ei ollut suoraviivaista, vaan siinä tapahtui myös paikallisia paluita esikristillisiin perinteisiin. Esimerkiksi Henrikin hautakirkon lähellä Nousiaisten Myllymäen kalmistossa palattiin vielä 1200-luvulla kristillisvaikutteisesta ruumishautauksesta ei-kristilliseen polttohautausperinteeseen.
Henrikin historiallisuus > Piispa Henrikin kuolema

Piispa Henrikin kuolemasta on useita versioita, jotka ovat aikaisintaan 1200-luvun lopulta. Latinankielisen Pyhän Henrikin legendan mukaan hänet surmasi miestaposta nuhdeltu, nimeltä mainitsematon murhaaja.
Kansanomaisen "Piispa Henrikin surmavirren" mukaan hän puolestaan koki marttyyrikuoleman Köyliönjärven jäällä, missä hänet surmasi Lalli. Surmavirren mukaan Lallin vaimo Kerttu väitti piispan ottaneen väkipakolla ruokaa, olutta ja heinää maksamatta niistä korvausta, vaikka piispa oli tosiasiassa heittänyt penningit tilalle. Raivostunut Lalli lähti joko yksin tai Pentin ja Uolevin kanssa kirves tai "laakari" eli lyömämiekka kädessään piispan reen perään ja surmasi hänet.
Tarinaperinteen mukaan Henrik haudattiin oman tahtonsa mukaan Nousiaisiin, mihin rakennettiin Nousiaisten kirkko. Keskiajalla Henrikin kultti keskittyikin Köyliön lisäksi Nousiaisten kirkkoon ja Turun tuomiokirkkoon, joissa säilytettiin piispan pyhäinjäännöksiä.
Henrikiä seurasivat Palmsköldin katkelman ja Paavali Juustenin piispainkronikan mukaan Suomen piispoina Rodolfus ja Folkvinus, joista ei kuitenkaan ole säilynyt mitään muita tietoja. Ensimmäinen Henrikin seuraaja, joka varmasti tunnetaan historiallisista lähteistä, on 1200-luvun alkupuolella tehtäväänsä valittu piispa Tuomas.
Pyhimys

Henrik julistettiin keskiajalla ainakin Nousiaisten kirkon, Turun tuomiokirkon ja Pyhtään kirkon patronukseksi eli suojeluspyhimykseksi. Hänet lasketaan yleensä myös ensimmäiseksi Turun piispaksi. Vaikka hän ei itse toiminut Turussa, keskiaikaisten Turun hiippakunnan piispojen valta palautui Henrikiin.
Henrikin surmapäivä oli tradition mukaan 20. tammikuuta ("talvi-Heikki", Heikinmessu). Ruotsissa päätettiin sijoittaa Henrikin muistopäivä 19. päiväksi, koska 20. päivä oli jo 200-luvun pyhimysten Sebastianuksen ja Fabianuksen muistopäivä, Suomessa Henrikin kultti oli kuitenkin niin vahva, että se korvasi näiden tuntemattomampien pyhimysten muistopäivän. 1600-luvun lopulla Henrikin juhlapäivä muutettiin myös Suomessa 19. tammikuuta, joka nykyäänkin on Henrikin ja Heikin nimipäivä.
Henrikistä tuli vähitellen keskiaikaisessa Suomessa kirkon symboli. Turun tuomiokirkkoa, jossa oli ilmeisesti useampia alttareita omistettuna pyhimykselle, alettiin nimittää suojeluspyhimyksensä mukaan Henrikiksi. Testamenteissa, jotka annettiin kirkon hyväksi, oli saajana joskus mainittu Sanctus Henricus.
Katolinen kirkko kunnioittaa nykyäänkin piispa Henrikiä Suomen taivaallisena esirukoilijana. Katolisen kirkon Pyhän Henrikin katedraaliseurakunta kantaa pyhimyksen nimeä, ja Henrikin pyhäinjäännöstä säilytetään nykyisin Pyhän Henrikin katedraalin alttarilla Helsingissä.
Pyhimys > Pyhän Henrikin legenda

Piispa Henrikin Vita eli kertomus hänen elämästään kirjoitettiin 1200-luvun lopussa. Se sisältää hyvin vähän konkreettista tietoa Henrikistä. Hänen kerrotaan olleen 1100-luvun puolivälissä englantilaissyntyinen Uppsalan piispa, joka hallitsi valtakuntaa yhdessä kuningas Eerikin kanssa. Pyhimyskertomuksen mukaan suomalaiset pakanat aiheuttivat Ruotsille suurta vahinkoa, minkä vuoksi Eerikin ja Henrikin oli lähdettävä sotimaan näitä vastaan. Suomen valtaamisen jälkeen he kastoivat kansan ja rakensivat monia kirkkoja, minkä jälkeen kuningas palasi Ruotsiin ja Henrik jäi jatkamaan käännytystyötään, vaihtaen piispan toimen saarnaajan elämään.
Legendan mukaan Henrik koki marttyyrikuoleman yrittäessään langettaa kanonisen tuomion murhamiehelle, joka raivopäissään surmasi piispan.
Henrikin vitaa seuraa miracula, joka luettelee yksitoista piispan kuolemansa jälkeen aikaansaamaa ihmetekoa. Skaran papin paranemista Henrikin pilkkaamista seuranneista vatsanväänteistä lukuun ottamatta kaikki ihmeet tapahtuvat Suomessa. Muut ihmeet, jotka yleensä seurasivat Henrikin rukoilemisesta, ovat:
Lallin päänahan irtoaminen hänen laitettuaan piispan hiipan päähänsä
Piispan sormen löytyminen surmaa seuranneena keväänä
Pojan herättäminen kuolleista Kaisalassa
Tytön herättäminen kuolleista Vehmaalla
Sairaan naisen parantuminen Sastamalassa
Erlend-nimisen fransiskaanin päänsäryn parantaminen
Sokean naisen näön palauttaminen Kyrössä
Kyröläisen halvaantuneen miehen kävelykyvyn palauttaminen
Sairaan tytön parantaminen
Joukon kokemäkeläisiä hylkeenpyytäjiä pelastuminen myrskystä
Pyhimys > Piispa Henrikin surmavirsi

Henrikin virallisen legendan lisäksi on säilynyt pyhimyksen vaiheista paljon runsassanaisemmin kertova kansanruno Piispa Henrikin surmavirsi, jonka laatiminen on ajoitettu keskiajalle. Runosta on säilynyt monta versiota, joista vanhin on kirjoitettu muistiin ilmeisesti 1600-luvulla.
Surmavirren mukaan Kaalimaassa (mahdollisesti Englannissa) syntynyt piispa oli käynyt pyytämässä ruokatarpeita Lalli-nimisen talonpojan talosta. Lallin vaimo Kerttu suhtautui kuitenkin ynseästi matkalaisiin. He saivat silti ruokatarpeita ja hevosellekin hiukan purtavaa. Piispa maksoi kaiken yltäkylläisesti. Kun Lalli palasi kotiin, kertoi Kerttu hänelle matkalaisten ottaneen ruokatarpeet ilmaiseksi. Lalli kiivastui tästä ja lähti ajamaan heitä takaa kirveen, keihään tai laakarin eli kahden käden lyömämiekan kanssa. Henrik aavisti kuolevansa pian ja pyysi palvelijaansa piiloutumaan ja kuljettamaan Henrikin ruumiin pois. Hän pyysi myös, että sinne minne härät jaksavat vetää rekeä, piti rakentaa Suomen ensimmäinen kirkko. Tämä toive toteutettiin ja kirkko rakennettiin Nousiaisiin.
Lalli tappoi piispan kirveellään Köyliönjärven jäällä ja palasi kotiinsa piispan hiippa päässään ja sormus peukalossaan. Kun hän yritti riisua hiippaa, päästä irtosivat hiukset, ja kun hän yritti ottaa sormusta pois, koko peukalo irtosi. Kesällä metsähiirilauma alkoi ajaa takaa Lallia, joka pakeni järven rannalla kasvavan puun latvaan. Jyrsijät alkoivat nakertaa puun runkoa, joten Lallin ei auttanut muu kuin hypätä järveen, johon hän hukkui. Järvi sai tästä nimekseen Hiirijärvi.
Pyhimys > Pyhän Henrikin tie

Henrikin kultin yhteyteen kasvoi keskiajalla pyhiinvaellusperinne, ja Henrikin legendaan liittyviä paikkoja yhdistämään syntyi noin 140 km:n pituinen Pyhän Henrikin tie. Tie koostui kolmesta osasta: se kulki Kokemäen Ylistaron Pyhän Henrikin saarnahuoneelta Huovintietä Henrikin surmapaikalle Köyliönjärven Kirkkokarille, sieltä Sant Henrikin tietä Henrikin hautakirkolle Nousiaisiin ja sieltä Nunnapolkua Turun tuomiokirkolle, missä Henrikin pyhäinjäännöksiä säilytettiin. Pyhiinvaellusreitin vanhin osa oli Köyliöstä Nousiaisiin johtanut Sant Henrikin tie, joka perustui surmavirressä mainittuihin tapahtumiin, piispan surmaan Köyliöjärvellä ja hänen ruumiinsa siirtämiseen Nousiaisiin härkien vetämissä vaunuissa. Tien varrella on erilaisia luonnonmuodostelmia, jotka kansanperinne yhdistää piispa Henrikiin.
1600-luvulla talletetun perimätiedon mukaan Henrik vietti viimeisen yönsä Ylistaron saarnahuoneessa Kokemäellä, mistä myöhemmin tehtiin Henrikin muistoa vaaliva kappeli. Puulustoajoituksen mukaan saarnahuoneen vanhimmat hirret ovat 1470-luvulta. Koska hirsiä on kuitenkin uusittu useaan otteeseen, ei rakennuksen varsinaista ikää voida tietää.
Pyhimys > Pyhimyskultti Turun hiippakunnan ulkopuolella

Vaikka Henrikin pyhimyskultti alkoi ilmeisesti kuninkaallisesta aloitteesta, kesti yli vuosisadan ennen kuin kultti levisi Turun hiippakunnan ulkopuolelle. Esimerkiksi vielä vuonna 1344 Uppsalan tuomiokirkossa ei ollut piispa Henrikin pyhäinjäännöksiä, eikä näin ollen kulttiakaan. Henrikin kultti keskittyikin koko 1300-luvun Turun hiippakuntaan.
Vadstenan luostarilla Linköpingin lähellä vaikuttaa olleen tärkeä osa Henrikin kultin levittämisessä muualle Ruotsin valtakuntaan 1400-luvun alussa. Henrik ei milloinkaan saanut Uppsalan arkkihiippakunnassa korkeinta totum duplex -juhlan asemaa, joka hänellä oli Turun hiippakunnassa.
Katolisen ajan loppuun mennessä Henrikistä oli tullut Pohjoismaissa merkittävä paikallinen pyhimys. Hänen kulttiaan juhlittiin korkeimpana juhlapäivänä (totum duplex) Turun, Linköpingin ja Strängnäsin hiippakunnissa, duplexina Uppsalassa, Västeråsissa, Växjössä ja Tanskaan kuuluneessa Lundissa, semiduplexina Norjan Nidarosissa ja simplexinä Skarassa.
Pohjoismaiden ulkopuolella Henrikiä kunnioitettiin ilmeisesti jonkin verran Pohjois-Saksassa, mutta muualla katolisessa maailmassa hän jäi tuntemattomaksi.
Piispa Henrik nykyään

Piispa Henrikin muistona 19. tammikuuta on Suomessa edelleen Heikin, Henrikin ja Henrin nimipäivä. Henrikiä muistetaan Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lisäksi Suomen katolisessa kirkossa, jonka pääkirkko on Helsingissä sijaitseva Henrikille omistettu Pyhän Henrikin katedraali. Turun tuomiokirkossa on tapana järjestää Henrikin muistopäivän iltana rukoushetki kirkon suojeluspyhimyksen muistoksi. Nousiaisten, Köyliön (vuodesta 2016 Säkylän) ja Kokemäen kuntien vaakunoissa on kansanperinteeseen pohjautuen kuva piispa Henrikistä.lähde?
Köyliönjärven Kirkkokari on yksi katolisen kirkon pyhiinvaelluskohteista Suomessa. Katolinen kirkko tekee vuosittain pyhiinvaelluksen myös Hattulan Pyhän Ristin kirkolle. Kirkkokarilla pidetään piispa Henrikin muistopalvelus joka kesä juhannusta edeltävänä sunnuntaina. Myös Pyhän Henrikin tie on nykyään merkitty uudelleen maastoon pyhiinvaeltajia varten. Tätä varten on perustettu Pyhän Henrikin pyhiinvaellusyhdistys.
Kirjallisuutta

Salo, Unto: Nousiaisten Moisio – ikkuna Suomen uskonto- ja yhteiskuntahistoriaan. Suomen Museo 1997, s. 23–60.
Lehtinen, Jussa: Lallin ajo -historiallinen seikkailukertomus, Kirjalabyrintti 2012
Pyhä Henrik : piispa ja marttyyri / Yrjö Kajavan avustamana Juhani Rinne.  Otava, 1932.  Kansalliskirjasto.
Hilmanpäivät

| Hilmanpäivät |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Kassila
Käsikirjoittaja:  Matti Kassila
Perustuu:  Agapetuksen romaaniin Hilman päivät (1937)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Kalle Peronkoski
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Matti Ranin Tauno Palo Aino Mantsas Edvin Laine Vieno Kekkonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  8. lokakuuta 1954
Kesto:  77 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilmanpäivät on Matti Kassilan ohjaama Agapetuksen romaaniin Hilman päivät pohjautuva suomalainen mustavalkoinen komediaelokuva vuodelta 1954.
Agapetuksen yhdestoista romaani Hilman päivät ilmestyi 1937, ja myös elokuvan tapahtumat ajoitettiin 1930-luvulle. Kirkonkylässä valmistellaan kauppiaanrouvan nimipäiviä.
Palkinnot ja esitykset

Kassilalle myönnettiin Jussi-palkinto ohjauksesta ja Aarre Koivistolle lavastuksesta.
Elokuva sai ensi-iltansa Oulussa, Tampereella ja Turussa kaksi viikkoa aiemmin kuin Helsingissä. Televisiossa se esitettiin ensi kerran 25. joulukuuta 1964 ja on julkaistu myös DVD:nä.
Tuotanto

Hilmanpäivät on Suomen Filmiteollisuuden 20-vuotisjuhlaohjelmistoa. Se kuvattiin kevättalvella ja keväällä 1954. Tarpeeksi aidontuntuinen 1930-luvun kirkonkyläympäristö löytyi Nurmijärven kirkonkylästä. Kassila käytti Hilmanpäivissä tehokeinona kuvapysäytystä, sama keino toistuu useissa hänen myöhemmistä töistään. Näyttelijä Kaija Paasille Hilman osa jäi ainoaksi elokuvatyöksi.
Juoni

Uusi tuomari Heikki pääsee heti kosketuksiin kyläläisten kanssa. Hän saa kutsun kaupanhoitajan vaimon Hilman nimipäiville. Juhlissa tavataan pitäjän silmäätekeviä. Heikki poistuu juhlista apteekkineidin ja postineidin kanssa. Paikalle osunut kunnanlääkäri ottaa apteekkineidin saattaakseen. Neiti harmistuu, kun joutuu jättämään Heikin postineidin seuraan. Kuhertelevat Heikki ja postineiti päätyvät tuomarin Yrjön taloon. Yrjö on matkoilla, paikalla on vain taloudenhoitaja Eeva. Kalervo hälyttää tulipalosta, ja Heikki lähtee sammuttamaan. Postineiti piiloutuu taloon, ettei Eeva huomaisi häntä. Rippe-koira vainuaa hänet, nappaa häneltä kengän ja vie sen ihmettelevälle Eevalle.
Taksikuski Alpertti vie Heikin ja Kalervon Vekkulaan, jossa ei kuitenkaan ole tulipaloa, vaan palo on Heikkilässä. Paloruisku on jäänyt palokunnan ruiskuhuoneelle, ja ruiskuhuoneen ainoa avain on kylähullu Eveliinalla, joka oli aiemmin illalla yrittänyt palauttaa avaimen Kalervolle, mutta Kalervo ei ottanut Eveliinaa vastaan juhlien aikana. Avainta hakemaan lähtenyt Kalervo eksyy. Palopaikalla Heikki tapaa jälleen apteekkineidin.
Tuomari Yrjön saapuessa kotiin talon porraskäytävässä piileskellyt postineiti joutuu piiloutumaan makuuhuoneeseen. Hämmentävä tilanne syntyy, kun Yrjö löytää hänet sieltä. Neiti pehmittää vihaista Yrjöä valehtelemalla tunkeutunensa taloon selvittämään, mitä tuomarille annettaisiin 50-vuotispäivälahjaksi. Yrjö heltyy.
Aamulla Heikkilä on raunioina. Työpaikalleen Yrjön kalosseissa livahtanut kengätön postineiti pyytää Yrjöä noutamaan kalossit ja kutsuu samalla tämän kahville. He katoavat, mutta palaavat avioiduttuaan Helsingissä. Kihlautuneet Heikki ja apteekkineiti saattavat avioparin häämatkalle.
Arviot

Agapetus oli tulokseen poikkeuksellisen tyytyväinen, ja elokuvaa on sanottu yhdeksi Kassilan parhaista ohjauksista.
Aikalaisista Uuden Suomen kriitikko arvioi Hilmanpäivät Kassilan "siihen asti ehjimmäksi työksi". Lisäksi kriitikko arvosti elokuvan "kotoista suomalaista sävyä". Helsingin Sanomien kriitikko puolestaan kirjoitti: "Kassila on tehnyt tavallista enemmän työtä ihmiskuvauksensa hyväksi." Palon ja Laineen näyttelijäntyötä kehuttiin kautta linjan.
Myöhemmätkin kriitikot ovat kiittäneet elokuvaa yhdeksi Kassilan parhaista. Sen kerronta on sujuvaa, kuvaus luontevaa. Ilta-Sanomissa Timo Malmi arvioi Edvin Laineen olevan tässä lämpimässä Agapetus-filmatisoinnissa elämänsä roolissa VPK:n johtajana.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tauno Palo  | … |  Yrjö, vanha tuomari   |
|  Aino Mantsas  | … |  postineiti   |
|  Edvin Laine  | … |  Kalervo, osuuskaupanhoitaja, palopäällikkö   |
|  Matti Ranin  | … |  Heikki, nuori tuomari   |
|  Kaija Paasi  | … |  Hilma, osuuskaupanhoitajan vaimo   |
|  Vieno Kekkonen  | … |  apteekkineiti   |
|  Salli Karuna  | … |  Eeva, vanhan tuomarin emännöitsijä   |
|  Tarmo Manni  | … |  seppä Kipala   |
|  Pentti Irjala  | … |  Vekkulan paapa   |
|  Oke Tuuri  | … |  Alpertti, pirssiautoilija   |
|  Arvo Lehesmaa  | … |  apteekkari   |
|  Leo Riuttu  | … |  kunnanlääkäri   |
|  Helmi Lehosti  | … |  Saukkosen emäntä   |
|  Saara Ranin  | … |  Lipon emäntä   |
|  Anton Soini  | … |  Lipon Juho-isäntä   |
|  Veikko Linna  | … |  Hinnalan isäntä   |
|  Holger Salin  | … |  konstaapeli Hietanen   |
|  Maire Hyvönen  | … |  Hilkka, apulainen   |
|  Eino Noponen  | … |  Heikkilän isäntä   |
|  Leo Jokela  | … |  Mokkulan poika   |
|  Arvo Kuusla  | … |  ruuttamies   |
|  Tyyne Haarla  | … |  Vekkulan emäntä   |
|  Heimo Lepistö  | … |  kunnallislautakunnan esimies   |
|  Matti Lehtelä  | … |  miehiä palopaikalla   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  miehiä palopaikalla   |
|  Sylva Rossi  | … |  naisia palopaikalla   |
|  Emma Väänänen  | … |  naisia palopaikalla   |
|  Annikki Linnoila  | … |  vieras   |
|  Anu Kilpiö  | … |  vieraita   |
|  Hilly Lindqvist  | … |  vieraita   |
|  Helvi Järveläinen  | … |  vieraita   |
|  Helvi Aunio  | … |  vieraita   |
|  Varma Lahtinen  | … |  vieraita   |
|  Irja Kuusla  | … |  vieraita   |
|  Irja Rannikko  | … |  vieraita   |
|  Laila Rihte  | … |  vieraita   |
|  Vilho Ruuskanen  | … |  vieraita   |
|  Matti Tapio  | … |  vieraita   |
|  Hannes Veivo  | … |  vieraita   |
|  Toivo Särkkä  | … |  vieraita   |
|  Vili Lehosti  | … |  vieraita   |
|  Lennart Lauramaa  | … |  vieraita   |
|  Leo Lähteenmäki  | … |  vieraita   |
Benny Hinn

Benny Hinn vuonna 2019.
Toufik Benedictus ”Benny” Hinn (s. 3. joulukuuta 1952 Jaffa, Israel) on Yhdysvalloissa asuva uskonjohtaja, saarnaaja ja televisioevankelista, jonka kokouksissa väitetään parantuneen ihmisiä rukouksen kautta. Hinn on syntynyt Israelissa. Hänen äitinsä oli armenialainen ja isänsä kreikkalainen. Hinn kasvoi ortodoksiperheessä mutta vaikuttaa nykyisin karismaattisessa liikkeessä. Vuonna 1968 perhe muutti Kanadaan ja asettui Torontoon. Hinn kävi Georges Vanier high schoolia, jossa hänet tunnettiin ensimmäisellä etunimellään Toufik.
Hinnin opetus korostaa armolahjoja ja Hengen voimaa. Hän kertoo saaneensa "uskomattoman voitelun" ja "voimavarustuksen" käytyään vuonna 1973 Kathryn Kuhlmanin kokouksessa. Vuonna 1991 pitämässään saarnassa Hinn on kertonut jatkaneensa säännöllisiä käyntejä Kuhlmanin haudalla ja kokeneensa voimakkaan voitelun leijuvan haudan yllä.
Kritiikki

Hinnin kyvyistä on kiistelty, ja hänen on katsottu jääneen kiinni kyseenalaisista parantamismenetelmistä, vääristä profetioista ja väärästä opetuksesta. Hinn on myös saanut kritiikkiä teologiastaan, jota on väitetty menestysteologiaksi.
Benny Hinn on usein kokouksissaan opettanut sairaiden parantumisesta ja jopa luvannut, että kaikki läsnä olevat sairaat parantuvat. Yves A. Braultin todistuksen mukaan Hinn lupasi ”Praise The Lord” -ohjelmassaan toukokuussa 2000: ”Jos tarvitset parantumista, niin heti, kun tartut puhelimeen, soitat ja sitoudut lahjoittamaan, Jumala parantaa sinut!” Lupaukset sairaiden parantumisista ovat tuottaneet pettymyksiä ja myös arvostelua Hinnin opetusta ja toimintaa kohtaan.
Syyskuussa 2019 Benny Hinn kertoi luopuvansa menestysteologian opettamisesta, jonka sijasta hän on keskittynyt yhä enemmän raamatunmukaiseen opettamiseen. Evankelista David Diga Hernandezin haastattelussa hän myöntää avoimesti, että ei aio enää saarnata sellaista oppia, mikä on ristiriidassa Raamatun kanssa.
Kirjallinen tuotanto > Suomennetut teokset

Hyvää huomenta, Pyhä Henki (Good Morning, Holy Spirit, 1990). Suomentanut Aino Helin. Uskon Sanan Kustannus Oy, 1991. ISBN 951-8918-13-9
Pyhän Hengen voitelu (The Anointing, 1992). Suomentanut Hannele Linja-Aho. Kuva ja Sana, 1996. ISBN 951-585-027-4
Jeesuksen veri (The Blood, 1993). Suomentanut Hannele Linja-Aho. Kuva ja Sana, 1994. ISBN 951-585-001-0
Tule, Pyhä Henki (Welcome, Holy Spirit, 1995). Suomentanut Pasi Turunen. Kuva ja Sana, 1995. ISBN 951-585-016-9
Tänään Jumala parantaa sinut! (This is Your Day for a Miracle, 1996). Suomentanut Hannu Viinikainen. Kuva ja Sana, 1997. ISBN 951-585-045-2
Siunauksen tie. Menestys – Jumalan ajatus (The Biblical Road to Blessing, 1997). Suomentanut Hannu Rossi. Kuva ja Sana, 1999. ISBN 951-585-065-7
Kathryn Kuhlmanin avattu testamentti (Kathryn Kuhlman: Her Spiritual Legacy and Its Impact on My Life, 1999). Suom. Hannu Viinikainen. Kuva ja Sana, 1999. ISBN 951-585-069-X
Jumalan Karitsa (The Lamb of God, 2004). Suomentanut Hanna Helin. Kuva ja Sana, 2004. ISBN 951-585-131-9
Kirjallinen tuotanto > Suomentamattomat teokset

"Rise and be Healed!" Celebration Publishers, Inc, 1991. {{ISBN|978-0962956904}}
The Day After a Miracle. Celebration Publishers, Inc, 1993. {{ISBN|978-0962956980}}
Don't Give Up! A Glorious Account Of Faith's Triumph Over Fear. Benny Hinn Media Ministries, 1995. ISBN 978-1881256854
He Touched Me – an Autobiography. Nelson Books, 1999. ISBN 0-7852-7887-7
The Miracle of Healing. Nashville, Tenn: J. Countryman, 1998. ISBN 0-8499-5399-5
The Greatest Miracle. Irving, Texas: Benny Hinn Ministries, 1999. ISBN 1-881256-61-8
Going Deeper with the Holy Spirit. Benny Hinn Ministries, 2002. ISBN 1-59024-039-1
Lord, I Need a Miracle. Nashville, Tenn: Thomas Nelson Inc. ISBN 0-8407-6251-8
Total Recovery. Irving, Texas: Benny Hinn Ministries, 2003. ISBN 1-59024-160-6
Prayer That Gets Results. Dallas, Texas: Clarion Call Marketing, Inc., 2005. ISBN 978-1595740441
Angels. Understanding God’s Messengers. A Study Guide. Dallas, Texas: Clarion Call Marketing, Inc., 2005. ISBN 1-59574-014-7
God’s Promises of Provision. World Ministries, 2001. ISBN 978-1-59024-153-0
Operating in the Anointing. A Comprehensive Study Guide on God's Precious Anointing. Clarion Call Marketing, Inc., 2005. 978-1-59574-039-7.
You Are a Soul Winner! Bookmark Publishing, 2007. ISBN 978-1-59024-307-7
How to Pray for the Salvation of Your Lost Loved Ones. Bookmark Publishing, 2008. ISBN 978-1-59024-366-4
The Names of God. Bookmark Publishing, 2008. ISBN 1-59024-304-8
Power from on High. The Double Portion Anointing. Irving, Texas: Benny Hinn Ministries, 2008.
The Gift. The Miracle of Unexpected Abundance. Bookmark Publishing, 2008. ISBN 978-1-59024-361-9
Blood in the Sand: Understanding the Middle East Conflict – the Stakes, the Dangers, and What the Bible Says About the Future. FrontLine, 2009. ISBN 978-1-59979-770-0
Angels and Demons. Bookmark Publishing, 2011. ISBN 978-1-59024-459-3
Dreams and Visions. World Healing Center Church, 2014. ISBN 1-59024-354-4
Your Road Map to Financial Freedom. Bookmark Publishing, 2014. ISBN 978-1-59024-346-6
Releasing the Anointing for Prosperity.
Turning Your Dreams into Reality.
Aiheesta muualla

Benny Hinnin sivusto
Kriittinen artikkeli sivulta Forgottenword.org
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Yle 
Muut:  IdRef