stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1990–1992
Kappaleet

Turpasauna
Turpasauna – 3.14
Kirvesperseet – 2.32
Persearsenaali – 2.01
Maanalainen – 2.47
Julmasti juhlallista
Koiraöljyä – 5.10
En ole mukava mies – 3.07
Julmasti juhlallista – 2.23
He lensivät öisin – 4.39
Soittojuhlan toit – 1.45
Huuda harkiten
Sikamusiikkia – 2.14
Sokeria, sisaret – 2.55
Aallonpohjan palahomma – 2.15
Kumma keko – 1.39
Woland – 3.03
Arpeni – 1.39
Luotettava lähde – 2.57
Wrappaa – 1.59
Paha vaatturi – 3.03
Kirvesperseet – 2.18
Saba Saba – 1.02
Popov, runokone ja minä – 2.48
Huuda harkiten – 2.29
Minä en parantunut – 4.10
Saatana meni korvasta sisään – 4.03
Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet
Paratiisin sahakielet – 4.07
Daavidin fuzz – 4.12
Kaikki sanoitukset, sävellykset ja sovitukset: YUP, paitsi 3 sanat J. Rytkönen ja Jarkko Martikainen, 4 sanat J. Rytkönen, 20 sanat Jussi Hyyrynen ja Mikko Viljakainen, 11 ja 24 sanat Antti Leikas sekä 1 "Kaada bensaa housuihin, sytytä mun kalsarit palamaan, katko kaikki kylkiluut" J. Kokkonen
Kokoonpano > Yhtye

Jarkko Martikainen – laulu ja kitara (kappaleet 1–26)
Valtteri Tynkkynen – basso (kappaleet 1–26)
Jussi Hyyrynen – rummut (kappaleet 1–24), kitara (kappaleet 25–26)
Tommi Kärkkäinen – koskettimet, lyömäsoittimet, taustalaulu (kappaleet 5–24), laulu (kappaleet 25–26)
Janne Mannonen – rummut, laulu (kappaleet 25–26)
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Riikka Konsti – viulu (kappale 21)
Kokoonpano > Tuotanto

Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja (kappaleet 1–9 ja 25–26)
Pekka Koivunoro – äänittäjä, miksaaja (kappaleet 10–24)
106 (luku)

| --- | --- |
Luonnolliset luvut
106 ← 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 →
Kardinaaliluku: satakuusi
Järjestysluku: sadaskuudes
Tekijät: 1, 2, 53, 106
Alkutekijät:  2\cdot 53

Roomalainen numero: CVI
Binääriluku: 1101010
Oktaaliluku: 152
Duodesimaaliluku: 8A
Heksadesimaaliluku: 6A
Vigesimaaliluku: 56
106 (satakuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 105 ja seuraa luku 107.
Matematiikassa

106 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
106 on vajaa luku:  1+2+53=56<106.
106 on keskitetty viisikulmioluku.
106 on keskitetty seitsenkulmioluku.
106 kuuluu Erdősin–Woodsin lukuihin.
Taso voidaan jakaa 14 suoralla enintään 106 osaan.
Kun  n=106, luvun  {\frac {1+{\sqrt {n}}}{2}} jakso ketjumurtolukuna on pitempi kuin millään pienemmällä n:n arvolla.
Luonnontieteissä

Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 106 on seaborgiumin järjestysluku.
Palladium-106 on palladiumin vakaa isotooppi.
Kadmium-106 on kadmiumin vakaa isotooppi.
106 Dione on asteroidi.
Muissa yhteyksissä

Peugeot 106 on henkilöauto.
Andong (Korea)

| Andong (안동시) |
| --- | --- |

 Andong
 Koordinaatit: 36°34′N, 128°43′E 
Valtio:  Etelä-Korea
Maakunta:  Yeongnam
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1519 km²
Väkiluku (2010):  166 197
 – Väestötiheys:  121,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Andong (kor. 안동시, Andong-si, hanja 安東市) on kaupunki Etelä-Koreassa, Nakdong-joen varrella. Siellä on noin 166 000 asukasta.
Andong on paikka, josta kungfutselaisuus levisi Koreaan. Joseon-dynastian valtakaudella siellä vaikutti monia kungfutselaisia oppineita.
1970-luvulta alkaen kaupunki on kehittynyt nopeasti, vaikka kaupungistumisen eteneminen on saanut väkeä muuttamaan edelleen Souliin. 1990-luvun lopulta kaupunki on kehittynyt myös matkailukohteena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andong (Korea) Wikimedia Commonsissa
Angelo Scuri

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Maa:   Italia> .Miesten miekkailu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Angelo Scuri (s. 24. joulukuuta 1959 Firenze) on italialainen entinen miekkailija. Hän oli vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa mukana voittamassa kultaa floretin joukkuekilpailussa.
Wesley So

| Wesley So |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Wesley Barbasa So
Syntynyt: 9. lokakuuta 1993 (ikä 31)
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen  filippiiniläinen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Elo-luku:  2 760 (marraskuu 2022) FIDE:n listan sijoitus 8.
Korkein Elo:  2 822 (helmikuu 2017)
Aiheesta muualla
www.wesleyso.com
Wesley Barbasa So (s. 9. lokakuuta 1993 Bacoor, Cavite, Filippiinit) on filippiiniläis-yhdysvaltalainen shakin suurmestari. Vuonna 2019 hänestä tuli ensimmäinen virallinen shakki960-variantin maailmanmestari. So on myös kolminkertainen Filippiinien mestari ja kolminkertainen Yhdysvaltojen mestari. Hänen korkein Elo-lukunsa 2822 on historian viidenneksi korkein.
So edusti vuoteen 2014 asti Filippiinejä, mutta siirtyi sen jälkeen edustamaan Yhdysvaltoja.
Lapsuus ja uran alku

So syntyi Filippiineillä vuonna 2003. Hän aloitti shakin pelaamisen seitsemän- tai kahdeksanvuotiaana.
So saavutti shakin suurmestarin arvonimen 14 vuoden ja 28 päivän ikäisenä vuonna 2007. Saadessaan arvonimen So oli historian yhdeksänneksi nuorin suurmestari. Vuonna 2008 hänestä tuli historian nuorin Elo-luvun 2600 saavuttanut pelaaja rikkoen aiemmin Magnus Carlsenin pitämän ennätyksen.
So sai stipendin yhdysvaltalaiseen Webster-yliopistoon vuonna 2012 ja opiskeli 2,5 vuotta ennen siirtymistään ammattilaiseksi.
Pelaajaura

So on voittanut Yhdysvaltojen shakkimestaruuden vuosina 2017, 2020 ja 2021.
Vuonna 2019 järjestettiin shakki960-variantin ensimmäinen virallinen maailmanmestaruusturnaus, jonka So voitti. So voitti finaalissa Magnus Carlsenin pistein 13.5–2.5 (neljä voittoa ja kaksi tasapeliä). Lopputurnauksessa pelasivat myös Jan Nepomnjaštši, Fabiano Caruana, Hikaru Nakamura ja Alireza Firouzja.
Pelityyli

So on kertonut shakki960-variantin olevan hänen suosikkipelimuotonsa.
Yksityiselämä

Son biologiset vanhempansa jättivät hänet 16-vuotiaana Filippiineille heidän muutettuaan Kanadaan. Vuonna 2021 hänestä tuli Yhdysvaltojen kansalainen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
FIDE-kortti: Wesley So (englanniksi)
Wesley So ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Wesley Willis

| Wesley Willis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1963 Chicago, Illinois
Kuollut: 21. elokuuta 2003 (40 vuotta)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1992–2003
Tyylilajit:  Elektroninen musiikki, punk, vaihtoehtorock
Soittimet:  laulu, kitara, kosketinsoittimet
Yhtyeet:  Wesley Willis Fiasco Monster Voodoo Machine
Levy-yhtiöt:  Alternative Tentacles
Aiheesta muualla
alternativetentacles.com/artists/wesley-willis
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wesley Willis (31. toukokuuta 1963 Chicago, Yhdysvallat – 21. elokuuta 2003) oli afroamerikkalainen muusikko ja taiteilija Chicagosta. Hän oli skitsofreenikko ja sai 1990-luvulla huomattavaa kulttisuosiota sadoilla omintakeisilla, mutta rakenteeltaan yksinkertaisilla musiikkikappaleillaan. Laulujen teemat olivat yleensä humoristisia. Uransa aikana hän levytti vähintään 50 albumia ja yli 1000 kappaletta.
Elämäkerta

Wesley Willis syntyi Chicagossa 31. toukokuuta 1963. Hänellä oli kuusi veljeä ja kolme siskoa. Willisin ollessa kuusivuotias perhe hajosi useiden kaltoinkohtelusta tulleiden valitusten jälkeen. Osa sisaruksista meni orpokoteihin ja toiset, kuten Willis, lähetettiin sukulaisten luo. Vuonna 1968 Willis päätyi asumaan setänsä luokse Phoenixiin. Hän asui setänsä luona kymmenen vuotta, kunnes hänen setänsä pidätettiin ja tuomittiin lapsen raiskaamisesta. Vuonna 1978 Willis palasi Chicagoon ja asui jonkin aikaa orpokodissa. 1980 hän muutti äitinsä ja tämän silloisen aviomiehen luokse. Mies pahoinpiteli sekä Wesleyä että hänen äitiään. Wesley alkoi piirtää ja myydä tekemiään piirustuksia kaupungilla. Vuoteen 1989 mennessä hän oli säästänyt 600 dollaria muuttaakseen pois kotoa, mutta hänen isäpuolensa ryösti rahat aseella uhaten 21. lokakuuta. Samana päivänä hän alkoi kuulla ääniä ja myöhemmin hänellä todettiin skitsofrenia. Äänet kiroilivat ja pilkkasivat häntä, ja hän nimesi ne Heartbreakeriksi, Nervewreckeriksi ja Meansuckeriksi. Hänen mukaansa musiikin harrastaminen auttoi häntä psykoottisten jaksojen aikana. Skitsofrenian toteamisen jälkeen hänen isäpuolensa ajoi hänet pois ja hän muutti isänsä luokse.
Vuonna 1992 Willis alkoi kirjoittaa lauluja, ja pian sen jälkeen kitaristi Dale Meiners vei hänet studiolleen levyttämään ja auttoi häntä löytämään asunnon. Meiners ja Willis muodostivat lopulta Wesley Willis Fiasco -nimisen yhtyeen, jonka keulakuva Willis oli. 1990-luvun alussa he julkaisivat useita itse tuottamiaan nauhoituksia. Vuonna 1991, kun Willis matkusti bussissa ja kiroili päässään kuuluville äänille, eräs toinen matkustaja luuli Willisin kiroilleen hänelle ja viilsi veitsellä hänen oikeaan poskeensa. Willisin kasvoihin jäi arpi hänen loppuelämäkseen. Willis sai ilman Fiasco-yhtyettään vuonna 1995 levytyssopimuksen American Recordsilta ja teki säännöllisiä kiertueita, pääsi MTV:hen ja vieraili Howard Sternin radio-ohjelmassa 26. syyskuuta 1996. Willis julkaisi American Records -levymerkillä kaksi albumia. Vuonna 2002 hänellä todettiin krooninen myelooinen leukemia, ja seuraavana vuonna hän joutui leikkaukseen sisäisen verenvuodon takia. Ei ole varmaa liittyikö verenvuoto leukemiaan vai ei. Leikkauksen jälkeen hänen tilansa heikkeni nopeasti ja hän kuoli sairaalassa 21. elokuuta 2003.
Tuotanto

Willisin tussilla piirtämiä teoksia on kuvailtu omaperäisiksi. Piirustukset ovat usein hyvin yksityiskohtaisia ja niihin on kuvattu esimerkiksi ohi ajaneiden bussien mainoksia ja autojen rekisterikilpiä. Piirroksia on myyty satojen dollarien hintaan. Ne jäivät kuitenkin vähemmälle huomiolle Willisin musiikkiuran alun jälkeen. Willisin musiikkia on kuvattu humoristiseksi, mutta toisaalta ärsyttäväksi. Kappaleet kertovat Willisin ystävistä, yhtyeistä, bussimatkoista ja arkipäivän kokemuksista. Monissa kappaleissa kerrotaan myös eläimiin sekaantumisesta. Willisin mukaan äänet hänen päässään hiljenivät, kun niille lausui tarpeeksi törkeitä sanoituksia.
Kulttuurissa

Daniel Bitton teki vuonna 2003 Willisistä kertovan dokumenttielokuvan nimeltä Wesley Willis: The Daddy of Rock 'n' Roll. Dokumentti seuraa Willisin elämää Chicagossa hänen tavatessaan ystäviään ja tuntemattomia. Vuonna 2008 ilmestyi dokumenttielokuva Wesley Willis’s Joy Rides, jonka ensiesitys oli Slamdance-elokuvafestivaaleilla. Dokumentti voitti Gold Hugo for the Chicago -palkinnon Chicagon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Willisin kappale "Rock N Roll McDonald's" oli Morgan Spurlockin elokuvassa Super Size Me, ja kappale "Birdman Kicked my Ass" on animaatiosarja Harvey Birdman, Attorney at Lawin DVD-julkaisun valikkokappaleena. Useissa Winampin versioissa on esimerkkinä mp3-tiedosto, jolla lainataan Willisin sanontaa: "Winamp, it really whips the llama's ass".
Diskografia

Rev. Norb #1 (1994)
Delilah's (1995)
Dr. Wax (1995)
Drag Disharmony Hell Ride (1995)
Fireman Rick (1995)
Greatest Hits Volume 1 (1995)
Rock Power (1995)
Wesley Willis (1995)
Daren Hacker (1996)
Fabian Road Warrior (1996)
Feel the Power (1996)
Mr. Magoo Goes to Jail, Volume 1 (1996)
Mr. Magoo Goes to Jail, Volume 2 (1996)
Mr. Magoo Goes to Jail, Volume 3 (1996)
Rock 'n' Roll Will Never Die  (1996)
Metal Clink Punishment Jail (1997)
SMD Promotions (1997)
Rock 'N' Roll Jackflash (1998)
Dead End Street (1999)
Greatest Hits Volume 2 (1999)
Guitar Rock of Ages (2000)
Joe Hunter (2000)
Rush Hour (2000)
Fool's Gold (2001)
Never Kill an Ape (2001)
Apocalypse Always (2002)
Greatest Hits Volume 3 (2003)
Aiheesta muualla

Wesley Willisin diskografia (englanniksi)
Angelo Sormani

Angelo Benedicto Miguel Sormani (s. 3. kesäkuuta 1939 Jaú, Brasilia) on brasilialaissyntyinen entinen italialainen jalkapalloilija.
Sormani pelasi juniorivuotensa brasilialaisessa FC Santosissa, jossa hänelle ei kuitenkaan kertynyt yhtään peliaikaa. Vuonna 1961 hän muutti Italiaan ja sai Italian kansalaisuuden. Siellä hän edusti A.C. Mantovaa, AS Romaa, UC Sampdoriaa, A.C. Milania, S.S.C. Napolia, ja Vicenza Calciota.
Maajoukkueessa Sormani pelasi urallaan seitsemän ottelua ja teki kolme maalia. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 1962 MM-kilpailuissa.
Anna Anvegård

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Anna Elin Astrid Anvegård
Syntymäaika: 10. toukokuuta 1997
Syntymäpaikka: Bredaryd, Ruotsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 165 cm
Seura
Seura: Everton
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2019 | Växjö | 101 | (109) |
| 2019–2021 | Rosengård | 37 | (26) |
| 2021– | Everton | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2017– | Ruotsi | 19 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23.7.2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23.7.2021.
Anna Elin Astrid Anvegård (s. 10. toukokuuta 1997 Bredaryd, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on kesäkuun 2021 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 19 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia ja pelasi avauskokoonpanossa yhdessä ottelussa sekä tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa.
Anvegård edustaa englantilaista Evertonia, johon hän siirtyi heinäkuussa 2021 kotimaansa Rosengårdista. Elokuuhun 2019 saakka hän edusti Växjön joukkuetta.
Andreas Hougaard Boesen

Andreas Hougaard Boesen on tanskalainen suunnistaja. Tarton MM-kilpailuissa 2017 Hougaard Boesen oli mukana Tanskan MM-hopeaa saavuttaneessa sprinttiviestijoukkueeseen. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa on sprintin 24. sija Invernessin MM-kilpailuista 2015. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on sprintin 29. sija Jesenikin EM-kilpailuista 2016. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hänen paras sijoituksensa on kahdeksas sija Tasmaniassa kilpailussa sprintissä vuonna 2015. Juniorien MM-kilpailussa Hougaard Boesen saavutti yhden MM-pronssin viestissä Tanskassa vuonna 2010.
Aragonian kruunu

Aragonian kruunun vaakuna
Kartta Aragonian kruunun alueista
Aragonian kruunu oli Aragonian kuninkaan johtama useiden valtioiden ja hallintoalueiden valtioliitto.
Aragonian kruunu syntyi vuonna 1137 Aragonian kuningaskunnan ja Barcelonan kreivikunnan personaaliunionina. Aragonian ja Kastilian yhdistyminen personaaliunionissa vuonna 1479 loi pohjan myöhemmälle Espanjan kuningaskunnalle. Aragonian kruunu säilyi nimellisesti osana Espanjaa vuoteen 1715.
Ollessaan valtansa huipulla 1300- ja 1400-luvuilla Aragonian kruunu oli merivalta, joka hallitsi suurta osaa nykyisestä Itä-Espanjasta, Lounais-Ranskasta, ja useita saaria ja manneralueita Välimerellä aina Kreikkaan saakka. Valtioliiton valtiot olivat poliittisesti yhdessä vain kuninkaan tasolla. Tässä suhteessa Aragonian kruunua ei saa sekoittaa aikaisempaan Aragonian kuningaskuntaan, jolta se sai nimensä.
Aragonian kruunuun kuuluneita alueita:
Katalonian ruhtinaskunta
Roussillon
Aragonian kuningaskunta
Valencian kuningaskunta
Mallorcan kuningaskunta
Andorra
Napolin kuningaskunta
Korsika
Sardinian kuningaskunta
Sisilian kuningaskunta
Neopatrian herttuakunta
Malta
Aragonian kuninkaat ja kuningattaret

Hallitsijan nimen perässä vuosiluvut, joiden aikana hän toimi hallitsijana.
Aragonin kuningashuone 1035–1162
Ramiro I 1035–1063
Sancho I 1063–1094
Pietari I 1094–1104
Alfonso I 1104–1134
Ramiro II 1134–1137
Petronila 1137–1162
Barcelonan kuningashuone 1162–1410
Alfonso II 1162–1196
Pietari II 1196–1213
Jaakko I Valloittaja 1213–1276
Pietari III 1276–1285
Alfonso III 1285–1291
Jaakko II 1291–1327
Alfonso IV 1327–1336
Pietari IV 1336–1387
Juhana I 1387–1396
Martin I 1396–1410
Trastámara-suku 1412–1516
Vaikka tämä hallitsijasuku mainitaan joskus aragonialaisena, se kuului Kastiliaa hallinneeseen Trastámaran sukuun.
Ferdinand I 1412–1416
Alfonso V 1416–1458
Juhana II 1458–1479
Ferdinand II 1479–1516
Johanna Mielipuoli 1516–1555
Juhana II:n aikana käydyssä sisällissodassa oli lisäksi kolme kruununtavoittelijaa.
Henrik IV 1462–1463
Pietari V 1463–1466
René I 1466–1472
Habsburg-suku 1516–1700
Kaarle V 1516–1554
Filip II 1554–1598
Filip III 1598–1621
Filip IV 1621–1665
Kaarle II 1665–1700
Bourbon-suku 1700–1705
Filip V 1700–1705
Habsburg-suku 1705–1714
Kaarle VI 1705–1714
Espanjan perimyssodan aikana Filip V lakkautti Aragonian kruunun virallisesti vuonna 1707 ja Kaarle VI jäi sen viimeiseksi hallitsijaksi. Tosin vielä Isabella II:n aikana Espanjan kuninkaalliset käyttivät Aragonian kuninkuutta yhtenä kuninkaallisista arvonimistään.
Andreas Jaenisch

Andreas Jaenisch (1763 Viipuri – 1. helmikuuta 1833 Viipuri) oli suomalainen pormestari, kauppias, laivanvarustaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Andreas Jaenisch kuului viipurinsaksalaiseen Jaenischin sukuun. Hänen vanhempansa olivat samanniminen kauppiasisä (k. 1792) ja Catharina Margareta Sutthoff ja puoliso vuodesta 1797 Helena Elisabeth Jaenisch. Andreas Jaenisch oli isänsä kauppaliikkeen palveluksessa Viipurissa, kunnes ryhtyi itse  kauppiaaksi. Hän oli myös laivanvarustaja, pikiruukin johtaja, Perojoen sahan omistaja Viipurin pitäjässä ja Miettulan sahan osakas Puumalassa ja omistaja vuodesta 1826. Viipurin raatimies Jaenisch oli 1793–1795, Viipurin pormestari 1793–1797, Viipurin kaupunginraadin jäsen 1796–1797, Viipurin kaupunginvanhin 1816–1832 ja Viipurin läänin työ- ja ojennuslaitoksen johtokunnan jäsen vuodesta 1830. Hän oli myös Tanskan varakonsuli Viipurissa vuoteen 1831. Kauppaneuvoksen arvonimen Jaenisch sai 1819.
Ammunta kesäolympialaisissa 1964 – 50 metrin vapaapistooli

Tokion olympiakisojen 1964 vapaapistoolikilpailuun osallistui 52 urheilijaa 34 maasta. Kilpailu käytiin 18. elokuuta Asakan ampumaradalla. Kultamitalin voitti olympiaennätystä sivunneella tuloksella Suomen Väinö Markkanen, josta tuli maansa historian toinen olympiavoittaja tässä lajissa. Hopealle ylsi Yhdysvaltain Franklin Green ja pronssille tasatilanteen ratkaisseen 30 laukauksen lisäammunnan jälkeen Japanin Yoshihisa Yoshikawa, joka oli yltänyt pronssille myös edellisissä kesäolympialaisissa.
Kilpailussa ammuttiin kuusi kymmenen laukauksen sarjaa, joten yhteistuloksen maksimi oli 600 pistettä.
Tulokset

| Sija | Urheilija | Maa | Yhteistulos | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 01  | Väinö Markkanen |  Suomi | 560 | =OR |
| 02  | Franklin Green |  Yhdysvallat | 557 |  |
| 03  | Yoshihisa Yoshikawa |  Japani | 554 | Voitti lisäammunnan |
| 4. | Johann Garreis |  Saksan yhdistynyt joukkue | 554 | Hävisi lisäammunnan |
| 5. | Anthony Chivers |  Iso-Britannia | 552 |  |
| 6. | Antonio Vita |  Peru | 550 |  |
| 7. | Leif Larsson |  Ruotsi | 549 |  |
| 8. | Thomas Smith |  Yhdysvallat | 548 |  |
| 9. | An Jae-song |  Etelä-Korea | 548 |  |
| 10. | Immo Huhtinen |  Suomi | 546 |  |
| 11. | Albert Udatšin |  Neuvostoliitto | 545 |  |
| 12. | Juan García |  Espanja | 545 |  |
| 13. | Lajos Kelemen |  Unkari | 545 |  |
| 14. | Jean Renaux |  Ranska | 544 |  |
| 15. | Dencho Denev |  Bulgaria | 543 |  |
| 16. | Garfield McMahon |  Kanada | 543 |  |
| 17. | Ludwig Hemauer |  Sveitsi | 542 |  |
| 18. | Vladimír Kudrna |  Tšekkoslovakia | 542 |  |
| 19. | Neagu Bratu |  Romania | 542 |  |
| 20. | Ferenc Gönczi |  Unkari | 541 |  |
| 21. | Jevgeni Rasskazov |  Neuvostoliitto | 541 |  |
| 22. | Gavril Maghiar |  Romania | 540 |  |
| 23. | Todor Kozlovski |  Bulgaria | 540 |  |
| 24. | Ernst Stoll |  Sveitsi | 539 |  |
| 25. | Kazimierz Kurzawski |  Puola | 537 |  |
| 26. | Shinji Takahashi |  Japani | 536 |  |
| 27. | William Hare |  Kanada | 535 |  |
| 28. | Edgar Espinoza |  Venezuela | 532 |  |
| 29. | Harry Cullum |  Iso-Britannia | 532 |  |
| 30. | Hans Kaupmannsennecke |  Saksan yhdistynyt joukkue | 530 |  |
| 31. | William Gillies |  Brittiläinen Hongkong | 529 |  |
| 32. | Seo Gang-uk |  Etelä-Korea | 527 |  |
| 33. | Ugo Simoni |  Italia | 526 |  |
| 34. | Edgar Bond |  Filippiinit | 526 |  |
| 35. | Enrique Torres |  Meksiko | 524 |  |
| 36. | Michael Horner |  Kenia | 524 |  |
| 37. | Raúl Ibarra |  Meksiko | 524 |  |
| 38. | Rodney Johnson |  Australia | 521 |  |
| 39. | Paitoon Smuthranond |  Thaimaa | 518 |  |
| 40. | Tüdeviin Myagmarjav |  Mongolia | 518 |  |
| 41. | Humberto Aspitia |  Argentiina | 514 |  |
| 42. | Fred Guillermety |  Puerto Rico | 512 |  |
| 43. | Hoo Kam Chiu |  Brittiläinen Hongkong | 510 |  |
| 44. | Amorn Yuktanandana |  Thaimaa | 509 |  |
| 45. | Leslie Coffey |  Australia | 508 |  |
| 46. | Ahmad Salam Muhammad |  Pakistan | 507 |  |
| 47. | Hassan El-Sayed Attia |  Egypti | 506 |  |
| 48. | Mariano Ninonuevo |  Filippiinit | 501 |  |
| 49. | Kok Kum Woh |  Malesia | 498 |  |
| 50. | Pedro Puente |  Peru | 494 |  |
| 51. | Tony Bridge |  Jamaika | 492 |  |
| 52. | Nosratollah Momtahen |  Iran | 490 |  |
AR: Maanosan ennätys | CR: Kisaennätys | NR: Kansallinen ennätys | OR: Olympiaennätys | PB/PR: Henkilökohtainen ennätys | SB: Kauden paras | WL: Maailman kauden kärkitulos | WR: Maailmanennätys
Antonio Arregui Yarza

Antonio Arregui Yarza (2015).

Antonio Arregui Yarza (s. 3. kesäkuuta 1939 Oñati, Espanja) on Ecuadorissa toimiva roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 13. maaliskuuta 1964. Hänet nimitettiin 4. tammikuuta 1990 Quiton arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Auzegeran titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio José González Zumárraga, jota avustivat Juan Ignacio Larrea Holguín ja José Mario Ruiz Navas.
Arregui Yarza sai 25. heinäkuuta 1995 nimityksen Ibarran piispaksi ja 7. toukokuuta 2003 Guayaquilin arkkipiispaksi.
Antti Koivo

Antti Jaakko Koivo (alun perin Koivuniemi, 9. huhtikuuta 1932 Vaasa – 1. lokakuuta 2022) oli suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen elektroniikan emeritusprofessori ja robotiikan tutkija. Hän on työskennellyt 1960-luvun alkupuolelta lähtien Purduen yliopistossa Indianassa.
Koivo valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1956 ja toimi pari vuotta sähköteknisenä suunnittelijana Strömberg-yhtiössä. Hän jatkoi opintojaan Indianan yliopiston master-ohjelmassa ja suoritti tohtorintutkinnon Cornellin yliopistossa New Yorkin osavaltiossa vuonna 1963. Sen jälkeen hän sai tietokone-elektroniikan apulaisprofessuurin vuonna 1978 lähtien professuurin Purduen yliopistosta Indianassa. Vuosina 1973–1974 Koivo toimi Suomalaisen Tiedeakatemian vanhempana tutkijana ja on vieraillut myös Yhdysvaltain ilmavoimien tutkimuslaitoksissa, Hannoverin yliopistossa Saksassa ja Teknillisessä korkeakoulussa Espoossa.
Antti Koivon julkaisuihin kuuluu vuonna 1989 ilmestynyt Fundamentals for Control of Robot Manipulators (J. Wiley & Sons, Inc.). Hän toimi aktiivisesti yhdysvaltalaisissa ja kansainvälisissä robotiikka-alan järjestöissä ja tapahtumissa.
Antti Koivon nuorempi veli on Aalto-yliopiston elektroniikan emeritusprofessori Heikki Koivo.
Anacleto Jiménez

| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1995 | 3000 m |  |
Anacleto Jiménez (s. 24. helmikuuta 1967) on espanjalainen entinen kestävyysjuoksija.
Jiménez voitti 5 000 metrin juoksun universiadeissa 1987. Sevillan sisäratojen MM-kisoissa 1991 hän oli 3 000 metrin juoksussa seitsemäs. Vuonna 1995 hän voitti Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa samalla matkalla hopeaa ajalla 7.50,98 ja Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa juoksi 5 000 metrillä kolmanneksitoista.
Jiménez sijoittui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 yhdeksänneksi 3 000 metrillä. Samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Vuonna 1998 hän osallistui Marrakechissä järjestettyihin maastojuoksun MM-kisoihin, joissa sijoittui lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksi. 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kuudeskymmeneskahdeksas.
Ennätykset

1 500 metrin juoksu: 3.37,24 (1997)
3 000 metrin juoksu: 7.35,83 (1998)
5 000 metrin juoksu: 13.08,30 (1997)
10 000 metrin juoksu: 28.27,98 (1999)