stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metri
Kerrannaisyksiköt ja etuliitteet

| Yksikön nimi | Yksikön tunnus | Suhde metriin | Metrin kerroin | Käyttö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Femtometri | fm | tuhannesbiljoonasosa metristä | 10−15 m | Esimerkiksi atomiytimien läpimitat |
| Pikometri | pm | biljoonasosa metristä | 10−12 m | Esimerkiksi atomien laskennalliset säteet |
| Nanometri | nm | miljardisosa metristä | 10−9 m | Esimerkiksi valon aallonpituus sekä mikroprosessorin niin sanottu viivan leveys. |
| Mikrometri | μm | miljoonasosa metristä | 10−6 m | Hyvin pienet mekaaniset mitat (aikaisemmin käytettiin myös nimitystä mikroni.) |
| Millimetri | mm | tuhannesosa metristä | 10−3 m | Rakennepiirustusten yleinen perusyksikkö (koneet, rakennukset yms.) |
| Senttimetri | cm | sadasosa metristä | 10−2 m | Lukuisissa eri yhteyksissä, kuten esimerkiksi ihmisen mittasuhteiden ilmaisemiseen. |
| Desimetri | dm | kymmenesosa metristä | 10−1 m | Käytetään harvakseltaan. Esimerkiksi laskutoimituksissa litrat muutetaan usein kuutiodesimetreiksi (1 l = 1 dm3). |
| Metri | m | yksi metri | 100 m | Isot rakenteet (esimerkiksi laivan pituus), lyhyet matkat maastossa (alle kilometri). |
| Dekametri | dam | kymmenen metriä | 101 m | Ei juurikaan käytetä. |
| Hehtometri | hm | sata metriä | 102 m | Ei juurikaan käytetä. Toisinaan tykistön tulenjohdon käyttämä mitta. |
| Kilometri | km | tuhat metriä | 103 m | Yleensä sellaisenaan maantieteellisten etäisyyksien yksikkönä. Useimpien liikennevälineiden nopeuksien yksikössä kilometriä tunnissa (km/h). |
| Megametri | Mm | miljoona metriä | 106 m | Tätä tai suurempia kerrannaisyksiköitä ei juuri käytetä. |
Muita vanhoja pituuden yksiköitä

Hyvin lyhyille mitoille on aikaisemmin käytetty muun muassa yksikköä ångström (1 Å = 10−10 m).
Tuuma on vanha Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytetty pituuden yksikkö (25,4 mm).
Aikaisemmin metrijärjestelmään kuului myös kerrannaisyksikkö myriametri, joka oli 10 000 metriä eli 10 kilometriä Se ei kuitenkaan koskaan ole ollut kovin yleisesti käytössä, eikä myria-etuliite enää kuulu nykyiseen SI-järjestelmään.
Suomessa on käytetty etäisyyksien mittayksikkönä myös peninkulmaa, joka metrijärjestelmän käyttöönoton jälkeen määriteltiin tasan 10 kilometriksi. Nykyisessä mittayksikköasetuksessa ei sitä kuitenkaan enää ole.
Joillakin erikoisaloilla käytetään metrijärjestelmästä poikkeavia pituusmittoja. Merenkulussa ja ilmailussa käytetään yksikkönä meripeninkulmaa, joka on 1852 metriä, merenkulussa aikaisemmin myös sen kymmenesosaa kaapelinmittaa. Tähtitieteessä käytettyjä pituusyksiköitä ovat tähtitieteellinen yksikkö, valovuosi ja parsek.
Tietokoneella tehty havainnekuva metrin prototyypistä. Platinasta ja iridiumista valmistettu tanko oli metrin perusstandardina 1889–1960.
Henri (Luxemburg)

| Henri |
| --- | --- |
 Hänen kuninkaallinen korkeutensa Henri, Luxemburgin suurherttua.
 Suurherttua Henri vuonna 2023.
Luxemburgin suurherttua
Valtakausi:  7. lokakuuta 2000–
Edeltäjä:  Jean
Perijä:  Guillaume

Syntynyt:  16. huhtikuuta 1955 (ikä 69) Betzdorf, Luxemburg
Puoliso:  María Teresa Mestre y Batista
Lapset:  Guillaume Félix   Louis  Alexandra  Sébastien
Koko nimi:  Henri Albért Gabriel Félix Marie Guillaume
Suku:  Nassau-Weilburg Bourbon
Isä:  Jean
Äiti:  Joséphine-Charlotte
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
Henri, Luxemburgin suurherttua (Henri Albért Gabriel Félix Marie Guillaume, s. 16. huhtikuuta 1955 Betzdorf), on ollut Luxemburgin hallitsija 7. lokakuuta 2000 lähtien. Henristä tuli suurherttua hänen isänsä, suurherttua Jeanin, luovuttua kruunusta. Hän kuuluu Bourbon-sukuun.
Tausta ja perhe

Henri on suurherttua Jeanin ja Belgian prinsessa Joséphine-Charlotte Ingeborg Elisabeth Marie-José Marguerite Astridin vanhin poika. Hän puhuu luxemburgin lisäksi sujuvasti ranskaa, englantia ja saksaa. Henri osaa myös jonkin verran espanjaa.
Henri avioitui 14. helmikuuta 1981 kuubalaissyntyisen María Teresa Mestre y Batistan (s. 1956) kanssa. Heillä on viisi lasta, perintösuurherttua Guillaume (s. 1981), Félix (s. 1984), Louis (s. 1986), Alexandra (s. 1991) ja Sébastien (s. 1992).
Luxemburgin lisäksi Henri on opiskellut Ranskassa, missä hän suoritti kandidaatin tutkinnon vuonna 1974. Henri opiskeli myöhemmin taloustiedettä ja valtio-oppia Geneven yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1980. Sotilaskoulutusta Henri on saanut Sandhurstin kuninkaallisessa sotakorkeakoulussa.
Suurherttuana

Suurherttua Henri kieltäytyi joulukuussa 2008 allekirjoittamasta parlamentin hyväksymää lakia, joka laillisti eutanasian. Pääministeri Jean-Claude Juncker ilmoitti pian tämän jälkeen perustuslain muutoksesta, joka veisi suurherttualta hänen valtansa lainsäädännössä.
Kesäkuussa 2024 kerrottiin, että Henri alkaa valmistautua kruunusta luopumiseen. Suurherttuan vastuita on tarkoitus alkaa siirtää hänen pojalleen Guillaumelle lokakuusta 2024 lähtien. Joulupuheessaan 2024 Henri ilmoitti, että hän astuu syrjään virallisesti 3. lokakuuta 2025.
Kunnianosoituksia > Luxemburgilaiset

Suurserttuana Henri on seuraavien luxemburgilaisten ritarikuntien suurmestari:
Nassaun perheen kultaisen leijonan ritarikunta
Aadolf Nassaulaisen ritarikunta
Tammikruunun ritarikunta
Luxemburgin ansioritarikunta
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Valkoisen ruusun ritarikunta ketjulla (Suomi, 2008)
Elefanttiritarikunnan ritari (Tanska, 2003)
Pyhän Olavin ritarikunta ketjulla (Norja, 2011)
Marianmaan ristin ritarikunnan 1. luokka (Viro, 2003)
Kristuksen ritarikunta ketjulla (Portugali, 2022)
Vapauden ritarikunta ketjulla (Portugali, 2017)
Pyhän Jaakon miekan sotilaallinen ritarikunta ketjulla (Portugali, 2010)
Henrik Purjehtijan ritarikunta ketjulla (Portugali, 2005)
Kultaisen taljan ritarikunta ritari (Espanja, 2007)
Vapahtajan ritarikunnan suurristi (Kreikka, 2001)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ranskaksi)
Suurherttua Henrin virallinen CV (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri (Luxemburg) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Jean | Luxemburgin suurherttua 2000– | Seuraaja: (nykyinen) |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  DDB
Eurocontrol

European Organisation for Safety of Air Navigation eli EUROCONTROL on vuodesta 1963 alkaen toiminut Euroopan unionin ja Euroopan siviili-ilmailu konferenssin (engl. European civil aviation conference, lyh. ECAC) ilmatilan lennonjohtopalvelujen ja muiden lennonvarmistuspalvelujen (engl. air traffic management, lyh. ATM) suunnittelusta ja kehittämisestä vastaava monikansallinen ja valtioiden välinen laitos. Siihen kuuluu 41 jäsenvaltiota. Eurocontrolin päämaja on Brysselissä.
Toiminta

Eurocontrolin päätehtävä on kehittää koko Euroopan alueelle yhtenäinen lennonvarmistusjärjestelmä ja varmistaa Euroopan ilmatilan turvallisuus. Tämä pyritään tekemään yhteistyössä jäsenvaltioiden, ICAO:n (International Civil Aviation Organisation) ja muiden alueellisten ja kansallisten lennonvarmistuksesta vastaavien yhteistyöelinten ja laitosten kanssa. Yhteistoiminta esimerkiksi Yhdysvaltain siviili-ilmailuviranomaisen (engl. Federal Aviation Agency, lyh. FAA) kanssa pyrkii varmistamaan, että ilmailun kehitysohjelmat ovat toistensa kanssa yhteensopivia ja että laitevaatimukset, jotka esitetään ilmatilan käyttäjille, ovat sopusoinnussa.
Eurocontrol kehittää ilmaliikenteen pitkän tähtäimen suunnitelmia, ohjeistoja, laite- ja palvelustandardeja. Euroopan unionin komission kanssa yhteistoiminnassa Eurocontrol kehittää laitteita ja palveluja koskevia määräyksiä, jotka toimeenpannaan EU:n direktiiveillä ja kansallisten lakien muutoksilla. Eurocontrolilla ei ole suoranaista määräysvaltaa jäsenvaltioidensa ilmaliikenteessä ja siksi sen toiminta on läheistä yhteistyötä kansallisten siviili-ilmailuviranomaisten ja ilmailulaitosten kanssa.
Toiminta > Toimintapaikat > Tutkimuslaitokset

Eurocontrol ylläpitää kahta tutkimuslaitosta, toista Brétigny-Sur-Orgessa Pariisin eteläpuolella ja toista Budapestissa. Näiden tehtävänä on kehitellä uusia ideoita ja lennonvarmistuslaitteita ja simuloida niiden käyttöä. Tutkimusta suoritetaan yhteistyössä muiden eurooppalaisten tutkimuskeskusten ja yliopistojen kanssa.
Toiminta > Toimintapaikat > Lennonvarmistuskeskukset

Eurocontrol ylläpitää kahta operatiivista lennonvarmistuskeskusta:
Alankomaiden Maastrichtissa sijaitsee yläaluelennonjohtokeskus (engl. Maastricht Upper Area Control Center, lyh. MUAC), jonka vastuualue on Belgian, Luxemburgin, Alankomaiden ja Pohjois-Saksan yläilmatila lentopinnan 245 (24 500 jalkaa, noin 7 500 metriä) yläpuolella.
Eurocontrolin liikennevirtojen ohjailukeskus (engl. Central Flow Management Unit, lyh. CFMU) rajoittaa liikennevirtoja aluelennonjohtojen tai lentoasemien pyynnöstä tarvittaessa koko Euroopan alueella. CFMU on toiminut vuodesta 1995 alkaen Brysselin Harenin kaupunginosassa samassa rakennuskompleksissa Eurocontrolin päämajan kanssa.
Toiminta > Toimintapaikat > Yläaluelennonjohtokeskus

Kolmas operatiivinen elin, yläaluelennonjohtokeskus CEATS UAC (engl. Central European Air Traffic Services Upper Area Control Centre) on suunnitteilla Wieniin. Valmistuttuaan se johtaa ilmaliikennettä Itävallan, Unkarin, Tšekin, Slovakian, Slovenian, Kroatian, Bosnia ja Hertsegovinan, ja Pohjois-Italian yläilmatilassa lentopinnan 245 yläpuolella. Keskuksen on suunniteltu aloittavan toimintansa seuraavien viiden vuoden kuluessa.milloin? Yhteistoimintaprojekti on joutunut poliittiseen vastavirtaan ja saattaa jäädä toteutumatta joko kokonaan tai osittain.
Eurocontrolilla on myös ilmailun koulutuskeskus, Luxemburgin kaupungissa. Keskuksessa koulutetaan lähes kaikki Maastrichtin UAC:n lennonjohtajat. Lisäksi jäsenvaltioille tarjotaan kurssitusta ilmailun eri aloilta.
Jäsenvaltiot > Jäsenvaltiot EU:ssa

Eurocontrolin, EU:n ja ECAC:n jäsenvaltiot:
Alankomaat(1960)
Belgia (1960)
Luxemburg (1960)
Ranska (1960)
Saksa (1960)
Yhdistynyt kuningaskunta (1960)
Irlanti (1965)
Portugali (1986)
Kreikka (1988)
Malta (1989)
Kypros (1991)
Unkari (1992)
Itävalta (1993)
Tanska (1994)
Ruotsi (1995)
Slovenia (1995)
Italia (1996)
Romania (1996)
Tšekki (1996)
Bulgaria (1997)
Espanja (1997)
Slovakia (1997)
Suomi (2001)
Puola (2004)
Liettua (2006)
Latvia (2011)
Viro (2015)
Jäsenvaltiot > Jäsenet EU:n ulkopuolella

Eurocontrolin ja ECAC:n jäseniä EU:n ulkopuolella:
Turkki (1989)
Sveitsi (1992)
Norja (1994)
Kroatia (1997)
Monaco (1997)
Makedonia (1998)
Moldova (2000)
Albania (2002)
Bosnia ja Hertsegovina (2004)
Ukraina (2004)
Serbia (2005)
Armenia (2006)
Montenegro (2007)
Georgia (2014)
Jäsenvaltiot > Ei jäseninä

Seuraavat maat eivät ole jäseninä Eurocontrolissa:
ECAC:n jäsenmaista:
Azerbaidžan
Islanti
Aiheesta muualla

Eurocontrol
Eurocontrolin historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Jäsenmaat kartalla
Korkalovaaran peruskoulu

Korkalovaaran peruskoulu tai Korkkis on Rovaniemellä Korkalovaarassa sijaitseva peruskoulu. Korkalovaaran peruskoulussa on vuosiluokat 1–9. Koulun rehtori on Antti Aholainen. Koulussa on A-osa, B-osa ja erillinen teknisen työn rakennus.
Kunnostus vuonna 2009–2010

Vuonna 2010 saatiin valmiiksi Korkalovaaran peruskoulun peruskorjaus. Peruskorjauksen yhteydessä tapahtui onnettomuus, joka johti rakennusmiehen kuolemaan. Rakennusmies oli nojannut tilapäiseen kaiteeseen, joka oli pettänyt. Rakennusmies oli tipahtanut usean metrin korkeudesta maahan.
Aiheesta muualla

Korkalovaaran peruskoulun kotisivut
The Outlast Trials

| The Outlast Trials |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Red Barrels
Julkaisija:  Red Barrels
Jakelija:  Steam, Epic Games Store, PlayStation Store ja Microsoft Store
Pelisarja:  Outlast
Julkaistu:  18. toukokuuta 2023 (early access)
Lajityyppi:  selviytymiskauhupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, yhteistyömoodi ja moninpeli
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 5, PlayStation 4, Xbox Series X ja Series S ja Xbox One
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
The Outlast Trials on Red Barrelsin kehityksessä oleva selviytymiskauhupeli. Se on esiosa yhtiön aikaisemmille peleille Outlast sekä Outlast 2. Aiemmista osista poiketen peliä voi pelata yksin tai kolmen muun pelaajan kanssa.
Kehitys

Joulukuussa 2017 Red Barrels julkaisi tiedotteen, että pelisarja Outlast saa jatkoa. Lokakuussa 2019 yhtiö julkaisi teaser-kuvan tulevasta pelistä. Joulukuussa 2019 yhtiö lopulta julkaisi pelin nimen olevan The Outlast Trials, sekä virallisen pelijulisteen.
Juoni

Peli sijoittuu CIA:n kylmän sodan aikaisiin ihmiskokeisiin, jossa pelaajat löytävät itsensä koehenkilöinä tuntemattomasta testiympäristöstä.
Glitter & Gold

| ”Glitter & Gold” Rebecca Ferguson |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Heaven
 Julkaistu: 29. huhtikuuta 2012
 Formaatti: digitaalinen
 Tekijä(t): Ferguson, Alex Smith, Paul Berry
 Tuottaja(t): Smith, Mark Taylor
 Tyylilaji: soul, jazz, pop, blues
 Kesto: 03.29
 Levy-yhtiö: Syco, RCA
Rebecca Fergusonin muut singlet
| ”Too Good to Lose” 2012 | ”Glitter & Gold” 2012 | ”Backtrack” 2012 |
Glitter & Gold on englantilaisen laulaja-lauluntekijän Rebecca Fergusonin kolmas single hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan Heaven. Single julkaistiin 29. huhtikuuta 2012, ja julkaisijana toimi Syco Music ja RCA Records. Kappaleen teki Ferguson itse yhdessä Alex Smithin ja Paul Berryn kanssa. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 13. huhtikuuta 2012. Glitter & Gold menestyi parhaiten Italiassa, jossa se ylsi singelistalla sijalle 27 ja sai kultalevyn.
Kappaleen nimi tuo mieleen varakkuuden ja kalliit korut, mutta kappale kertoo itse asiassa ystävyydestä ja siitä, miten rahalla ei voi ostaa sielua. Single sai kriitikoilta positiivisia arvioita. Digital Spy antoi sille neljä tähteä viidestä verraten kappaletta Adelen tuotantoon. The Guardian kuvaili kappaletta ihastuttavaksi. The Telegraph kirjoitti kappaleen olevan "vaikuttavaa R&B:tä".
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Glitter & Gold | Rebecca Ferguson, Alex Smith, Paul Berry | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

"Glitter & Gold" Youtubessa
Rebecca Ferguson
| --- | --- |
Studioalbumit:   Heaven  Freedom  Lady Sings the Blues 
Singlet:   "Nothing's Real but Love"  "Too Good to Lose"  "Glitter & Gold"  "Backtrack"  "Shoulder to Shoulder"  "Teach Me How to Be Loved"  "I Hope"  "Light On"  "All That I've Got"  "Get Happy" 
EP:t:  iTunes Festival: London 2012
Muuta:   Diskografia  Syco Music
Kah Pao

| Kah Pao> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2020–
Tyylilaji:  indie pop
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Levy-yhtiö:  Skorpioni  
Kah Pao (oikealta nimeltään Touko Karjalainen) on suomalainen alternative-pop-artisti, joka on julkaissut musiikkia vuodesta 2020. Hän nousi julkisuuteen YleX:n Nosteessa-sarjan kautta vuonna 2021.
Musiikki

Kah Paon musiikki yhdistää indie-popin ja elektronisen musiikin elementtejä. Hän yhdistää näihin myös usein akustista pianoa, mikä luo musiikkiin öisen ja kohtalokkaan tunnelman. Hänen kappaleensa käsittelevät usein vaikeita yhteiskunnallisia ja henkilökohtaisia aiheita, kuten nuorten mielenterveyttä ja miesten tunteista puhumisen haasteita.
Ennen Kah Pao -artistiprojektia Touko Karjalainen julkaisi musiikkia YouTube-kanavallaan.  Esimerkiksi YleX Nosteessa kuultu kappale "Ulappain" on hänen varhaisempaa tuotantoaan. Nosteessa-kilpailussa syntyi myös kappale "Sut mä sain", jonka hän teki yhteistyössä artisti ViVin kanssa.
Vuonna 2023 Kah Pao julkaisi debyytti-EP:nsä Kah Pao EP. Seuraavana vuonna ilmestyi toinen EP, Kah Pao II, jossa käsiteltiin henkilökohtaisia teemoja, kuten kiusaamiskokemuksia ja puhumisen vaikeutta. Kah Pao II:n tuotannossa oli mukana myös muusikko-tuottaja Miikka Koivisto.
 Kah Pao kuuluu Skorpioni-levy-yhtiön artisteihin.
Vastaanotto

Hänen musiikkinsa on saanut myös positiivisia arvioita YouTubessa.
Esiintymiset

Toukokussa 2024 Kah Pao esiintyi Kah Pao II -EP:n julkaisukonsertissa Helsingissä SILTANEN-klubilla. Elokuussa 2024 hän esiintyi Semifinal-klubilla Helsingissä yhdessä artisti Sonian kanssa. Konserteissa korostuivat hänen synkät indie-pop-sävelmänsä, joissa yhdistyvät akustinen piano ja elektroniset elementit.
Diskografia

Kah Pao EP (2023)
Kah Pao II (2024)
"Onnelliset päivät" (2020)
"Ulappain" (2020)
"Etäinen äitihahmo" (2020)
"Sut mä sain (2021)
"Aamuun (2023)
"Valut (2024)"
"Spinnaa (2024)
Bidzina Ivanišvili

| Bidzina Ivanišvili |
| --- | --- |
 Bidzina Ivanišvili vuonna 2013.
Georgian pääministeri
 25.10.2012–20.11.2013  
Edeltäjä:  Vano Merabišvili
Seuraaja:  Irakli Garibašvili
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1956 (ikä 68)
Kansalaisuus:  georgialainen ranskalainen (2010–) venäläinen (1991–2011)
Tiedot
Puolue:  Georgialainen unelma
 Nimikirjoitus
Bidzina Ivanišvili (s. 18. helmikuuta 1956) on georgialainen poliitikko, liikemies ja oligarki. Hän toimi maansa pääministerinä 25. lokakuuta 2012 – 20. marraskuuta 2013. Ivanišvili perusti 2012 Georgialainen unelma -puolueen, joka syrjäytti Mikheil Saakašvilin Yhdistynyt kansallinen liike -puolueen maan johdosta.
Ivanišvili nousi pääministeriksi parlamenttivaalien jälkeen vuonna 2012. Silloisen presidentin Mikheil Saakašvilin valtaoikeudet kapenivat. Kun Giorgi Margvelašvili valittiin presidentiksi marraskuussa 2013, Ivanišvili luopui pääministeriydestä suojattinsa Irakli Garibašvilin hyväksi. Hän on kiistänyt syytökset, joiden mukaan hän jatkaisi hallitsemista kulissien takana. Ivanišvili vetäytyi politiikasta 2013 ja uudelleen 2021. Ivanišviliä pidetään kuitenkin maan todellisena voimahahmona, koska kaikki Georgian ministerit (2022) ovat olleet hänen avustajiaan tai työskennelleet hänen Cartu Bank -pankissaan.
Ivanišvili on selvästi Georgian rikkain henkilö. Vuonna 2024 Forbes-lehti arvioi hänen omaisuudekseen 4,9 miljardia Yhdysvaltojen dollaria, mikä tekee hänestä maailman 624. rikkaimman. Bloomberg sen sijaan arvioi vuonna 2024 Ivanišvilin omaisuuden suuruudeksi 6,5 miljardia dollaria, mikä vastaa neljännestä koko Georgian vuoden BKT:sta. Ivanišvili on luonut vaurautensa alkujaan Venäjällä Neuvostoliiton hajoamiseen liittyneiden yksityistämisjärjestelyjen aikana. Hän myi omaisuutensa Venäjällä ja luopui Venäjän kansalaisuudesta voidakseen osallistua politiikkaan Georgiassa. Silti häntä nimitellään Venäjän agentiksi. Hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 2010. Vuoden 2012 vaalivoiton jälkeen presidentti Saakašvili myönsi hänelle Georgian kansalaisuuden.
Hän muutti takaisin Georgiaan 2003 ja on sijoittanut kultaan ja taiteeseen.
Ivanišvili on käyttänyt varojaan paljon hyväntekeväisyyteen. The Economist -lehden mukaan tämä auttoi hänen kansansuosiotaan, jonka avulla hän kykeni yhdistämään hajanaisen opposition ja syrjäyttämään voittamattomalta näyttäneen Mikheil Saakašvilin Yhdistynyt kansallinen liike -puolueen.
Joulukuun 2024 lopulla Yhdysvaltain ulkoministeriö ilmoitti lisäävänsä Ivanišvilin pakotelistalleen, koska katsoi tämän syyllistyneen mm. demokraattisten instituutioiden rapistamiseen ja ihmisoikeusrikkomusten mahdollistamiseen Georgiassa.
Kunnianosoituksia

Kunnialegioonan ritari (Ranska, 2020)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bidzina Ivanišvili Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Puola
Rival Sons

| Rival Sons |
| --- | --- |
 Rival Sons huhtikuussa 2013
Tiedot
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  blues rock, hard rock, rock and roll
Kotipaikka:   Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jay Buchanan   Scott Holiday   Mike Miley   David Beste  
Entiset jäsenet:  Robin Everhart  
Levy-yhtiö:  Atlantic Records   Earache Records, 2010–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rival Sons on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Long Beachillä vuonna 2008.
Jäsenet

Jay Buchanan – laulu  (2008–)
Scott Holliday – soolokitara  (2008–)
Michael Miley – rummut  (2008–)
David Beste – basso  (2013–)
Robin Everhart – basso  (2008–2013)
Todd Ögren-Brooks – koskettimet  (2014–)
Diskografia > Studioalbumit

Before the Fire (2009)
Pressure & Time (2011)
Head Down (2012)
Great Western Valkyrie (2014)
Hollow Bones (2016)
Feral Roots (2019)
Darkfighter (2023)
Lightbringer (2023)
Diskografia > EP:t

Rival Sons (2011)
Diskografia > Singlet

"Pressure and Time" (2011)
"All Over the Road" (2012)
"Company Man/Life for this Road" (2012)
"Face of Light" (2012)
"Keep On Swinging" (2012)
"Until The Sun Comes" (2013)
"Wild Animal" (2013)
"Electric Man" (2014)
"Open My Eyes" (2014)
"Good Things" (2015)
"Black Coffee" (2015)
"All That I Want" (2016)
"Thundering Voices" (2016)
"Tied Up" (2016)
"Do Your Worst" (2018)
"Too Bad" (2019)
"Shooting Stars" (2019)
"Nobody Wants to Die" (2022)
"Rapture" (2023)
"Bird in the Hand" (2023)
"Guillotine" (2023)
Esiintymiset Suomessa

Turku, Vegas Night Club, 19.11.
Helsinki, Tavastia, 20.11.
Tampere, Klubi, 21.11.
Turku, Ruisrock, 6.7.
Joensuu, Ilosaarirock 14.7.
Helsinki, The Circus, 11.10.
Tampere, Pakkahuone, 12.10.
Oulu, Club Teatria, 13.10.
Espoo, Kivenlahti Rock, 8.6.
Tampere, Pakkahuone, 9.6.
Helsinki, Rock the Beach, 28.6.
Helsinki, Hartwall Areena lämmittelemässä Aerosmithiä, 30.5.
Helsinki, The Circus, 25.11.
Helsinki, Monsters of Rock lämmittelemässä Black Sabbathia, 7.7.
Helsinki, Kulttuuritalo, 4.3.
Helsinki, Allas Sea Pool, 9.6.
Helsinki, The Circus, 28.11
Helsinki, Kulttuuritalo, 20.11.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rival Sons Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen viralliset sivut
Patrik Puistola

| Patrik Puistola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. tammikuuta 2001 (ikä 23) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Paavo, Patu
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Örebro
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  LeKi (Mestis) Tappara (SML) Jukurit (SML) KooKoo (SML) JYP (SML)
NHL-varaus:  73. varaus, 2019 Carolina Hurricanes
Patrik Puistola (s. 11. tammikuuta 2001 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan Örebrossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura > Juniorimaajoukkueet

Puistola pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020, jolloin hän oli Suomen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Valmennus valitsi Puistolan joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Kazakstania vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Puistola palkittiin alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kauden 2019–2020 parhaana pelaajana Olli Jokinen -palkinnolla.
Puistola pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti viidellä osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin sekä jakoi sisäisen pistepörssin voiton Leevi Aaltosen kanssa. Puistola onnistui tekemään alkulohkon päätösottelussa Sveitsiä vastaan kypärätempun, kun Suomi voitti ottelun murskalukemin 12–0. Hänen ensimmäinen maalinsa syntyi alivoimalla ja kolmas kahden miehen ylivoimalla. Puistola valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Puistola pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018, jolloin hän oli neljällä osumallaan Suomen paras maalintekijä. Puistola pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017, jolloin hän oli tehoilla 2+4=6 Suomen paras syöttäjä Anton Lundellin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Yhteensä Puistola on pelannut 16 nuorten ja 48 poikien maaottelua.