stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreusa
Kreusa, Kreonin tytär

Kreusa oli Korintin kuninkaan Kreonin tytär. Kreikkalaiset runoilijat tuntevat hänet myös nimellä Glauke.
Kreon antoi tyttärensä Iasonille puolisoksi kymmenen vuotta sen jälkeen, kun tämä ja Medeia olivat asettuneet Korinttiin maanpakoon karkottamisensa jälkeen. Iason suostui ja erosi Medeiasta, joka puolestaan katkeroitui miehensä kiittämättömyydestä – Medeia oli aikanaan rakastuttuaan Iasoniin pelastanut tämän hengen useampaan kertaan, ja Iason oli vannonut ottavansa hänet mukaansa ja vaimokseen. Niin Medeia kostaakseen lähetti Kreusalle myrkkyyn kastetun vaatteen häälahjaksi, ja morsiamen puettua sen päälleen, puku tarttuikin hänen ihoonsa kiinni roihahtaen tuleen. Glauke hyppäsi lähteeseen, joka sai hänen mukaansa nimen Glauken lähde. Kreon yritti pelastaa tyttärensä, mutta sai liekeistä myös itse surmansa.
Kreusa, Erekhtheuksen tytär

Kreusa oli Erekhtheuksen, Ateenan kuninkaan, ja Praksithean nuorin kuudesta tyttärestä. Hän synnytti miehelleen Ksuthokselle Akhaioksen ja Ionin.
Apollodoros kertoo, kuinka sodan sytyttyä Eleusiksen ja Ateenan välillä Erekhtheus kysyi neuvoa oraakkelilta, kuinka Ateena voisi olla voitokas. Saatuaan neuvon tappaa yksi tyttäristään hän tappoi nuorimmaisen, jolloin loput tyttäristä kuolivat oman kätensä kautta luvattuaan kuolla yhdessä.
Euripideen versiossa ainoastaan Kreusa nuorimmaisena puolestaan säästetään, koska hän oli tapahtuma-aikaan vasta sylilapsi. Ainoastaan tässä lähteessä hänen kerrotaan saaneen Ionin Apollonin kanssa, ja toisaalta Doroksen Ksuthoksen kanssa, kun muut lähteet sijoittavat Ionin Ksuthoksen pojaksi ja Doroksen tämän veljeksi.
Kreusa, najadi

Kreusa oli Gaian tytär, najadi, jonka lemmenseikkailusta jokijumala Peneioksen kanssa syntyi Hypseus ja Stilbe.
Kreusa, Aineiaan puoliso

Kreusa oli Priamoksen tytär ja Aineiaan vaimo. Vergiliuksen Aeneis-eepoksessa kerrotaan hänen kuolleen paetessaan Troijasta kreikkalaisten hävittäessä kaupunkia.
Kutemainen (Kinnula)

| Kutemainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kinnula
Koordinaatit:  63°22′26″N, 25°03′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskupuro:  Hyrkönpuro 
Järvinumero:  14.443.1.047
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  noin 128 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,167 km  
Pinta-ala:  8,422 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKutemainen 
Kutemainen  on Keski-Suomessa Kinnulassa sijaitseva lampi, joka on muuttumassa kosteikoksi.
Maantietoa

Lampi on 350 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,0–128,5 metriä mpy.
Kreutzin ryhmä

Kreutzin ryhmä 1. Ryhmä pieniä komeettoja, joiden arvellaan olevan peräisin yhdestä vuonna 1106 moneen osaan hajonneesta isommasta komeetasta. Ryhmään kuuluu 12 nimettyä komeettaa, mutta Kreutzin palasia on arvoitu olevan jopa 200 000.
2. Nimeä Kreutzin ryhmä käytetään myös yleisesti koskien kaikkia ns. auringonhipojakomeettoja, joita on löytynyt yli 2 000 kappaletta pääasiassa aurinkoa tutkivien satelliittien ja luotainten avulla.
Auringonhipojakomeetat – Yleistä tietoa

Auringonhipojakomeetat ovat komeettoja, joiden radat vievät ne äärimmäisen lähelle aurinkoa. Yleensä puhutaan 1–2 auringon säteen (auringon r=695 500 km) mittaisesta etäisyydestä, mutta käytännössä melkein kaikkia aurinkoa tutkivilla satelliiteilla, esim. SOHO:lla, löydettyjä komeettoja kutsutaan Kreutzin komeetoiksi ainakin lehdistössä.
Alkuperäiseen Kreutzin ryhmään kuuluu siis vain 12 isompaa komeettaa, joista kahden ratojen perusteella astronomi Brian Marsden on laskenut niiden kuuluneen vuoden 1106 suureen komeettaan. Yhteensä on arvioitu Kreutzin palasia olevan kuitenkin noin 200 000.
Kun aurinkoa alettiin tutkia satelliitien ja luotainten avulla 1970-luvun lopussa, havaittiin suuri määrä muitakin auringonhipojakomeettoja. Niitä on löytynyt esim. SOHO luotaimen avulla jo yli 2 000 kappaletta. Auringonhipojakomeetat eivät saavu aurinkokuntaan Oortin vyöhykkeeltä, vaan ne ovat ennemminkin isojen planeettojen painovoimakenttään kaappaamia tai muulla tavalla aurinkokuntaan ajautuneita. Niiden jaksot vaihtelevat välillä 400–2 000 vuotta. Neljä muuta Kreutzin ryhmän kaltaista ryhmää on löytynyt: Marsdenin ja Meyerin ryhmät sekä Kracht 1 ja Kracht 2. Joillakin niihin kuuluvilla komeetoilla arvellaan olevan yhteys alun perin isompaan komeettaan nimeltä 96P/Macholz.
Johtolankoja alun perin isomman ytimen hajoamisesta osiin

Kreutzin ryhmän komeetoista eräät olivat ikään kuin vailla ydintä, vaikka ne omasivat näyttävän pyrstön. Toiset olivat kirkkaita ja kookkaampia ytimeltään, mutta ne hajosivat silti perihelissä usein osiin ja himmenivät. Suuri osa auringonhipojakomeetoista osoittautui pettymyksiksi valovoimaan nähden. Erään auringonhipojakomeetan, Lovejoyn (C/2011 W3), ytimen kooksi on arveltu noin 500 metriä, kun ryhmään kuulumattomien komeettojen ytimistä näkee käytettävän lukuja välillä 4–40 kilometriä. Lovejoy lienee tähän ryhmään kuuluvista komeetoista kookaimpia, sillä se poikkeuksellisesti selvisi auringon ohituksesta hajoamatta osiin. Toinen selviytyjä on vuoden 1843 suuri komeetta. Kuitenkin on vaikea löytää lähteitä, joista kävisivät ilmi auringonhipojakomeettojen koot ja ulottuvuudet. Yleensä puhutaan kuitenkin kokoluokasta muutama kymmenen metriä. Näyttää siltä kuin auringonhipojakomeetaksi kutsutaan jokaista SOHO- tai muulla aurinkoa tutkivalla luotaimella havaittua kohdetta. Eräänkin vasta löydetyn komeetan kooksi arvoidaan 50 km ja nopeudeksi 500 km/s, ja sen on päätelty olevan Kreutzin ryhmään kuuluva komeetta.
Satellittiajan havainnot muista auringonhipojakomeetoista

Ensimmäiset havainnot tehtiin Solwind- eli P78-1-sotilassatelliitilla aurinkoa tutkittaessa vuonna 1979. Astronomi Brian Marsden on tutkinut ja kirjoittanut Kreutzin ryhmän komeetoista sekä muista auringonhipojakomeetoista, ja hän on julkaissut numeerisia arvoja niiden rataelementeistä.
Myöhemmät auringon tutkimussatelliitit, esim. SOHO, ovat löytäneet satoja tai tuhansia auringonhipojakomeettoja, joita kaikkia on alettu nimittää Kreutzin ryhmään kuuluviksi. Perinteisillä menetelmillä löydettävät komeetat ovat paremmin säästyneet tältä nimeltä ja luokittelulta.
SOHO laukaistiin avaruuteen vuonna 1995, ja vuodesta 2000 lähtien tähtiharrastajat ovat etsineet kotikoneillaan komeettoja SOHOn kuvista, jotka olivat tuolloin jo harrastajien saatavissa Internetin välityksellä. Englantilainen Mike Oates, joka oli kotikoneilla komeettojen etsimisen aloittajia, löysi jo tuolloin nopeassa tahdissa sata komeettaa. Paradoksaalista on, että auringonhipojakomeettoja ei juuri kannata edes nimetä, kun ne melkein heti löydettäessä tuhoutuvat auringon läheisyydessä.
Alkuperäisen Kreutzin ryhmän historiaa

Saksalainen Heinrich Kreutz Kielistä huomasi vuoden 1880 pyrstötähden rataa laskiessaan, että sen radassa oli samankaltaisuuksia vuosien 1843 ja 1668 pyrstötähtien ratojen kanssa. Heräsi kysymys, olivatko kaikki nuo komeetat yhden ja saman joskus hajonneen komeetan osasia. Aihetta kysymykseen antoi vielä se seikka, että vuoden 1880 komeetalla ei havaittu aluksi lainkaan ydintä vaan vain 30 asteen pyrstö. Kaksi vuotta myöhemmin 1882 löydettiin uusi Kreutzin ryhmän komeetta ja 1887 jälleen yksi. Mutta seuraavia saatiin odottaa 1900-luvun puoliväliin asti: Komeetta 1945 VII du Toit, Pereyran komeetta 1963 ja Ikeya-Seki 1965.
On päätelty, että vuoden 1106 suuri komeetta hajosi osiin ja muodosti nykyisen alkuperäisen Kreutzin ryhmän jäsenet. Eräät lähteet arvelevat, että osiin hajonnut komeetta on vuodelta 371 eaa. Aristoteleen ja eräiden muiden näkemä komeetta, mutta vuoden 371 eaa. komeetta on saattanut olla myös Halleyn komeetta. Ainakin näin voi päätellä, kun lasketaan 76 vuoden syklejä alaspäin vuodesta 1986 alkaen.
Alkuperäiseen Kreutzin ryhmään kuuluvat 12 komeettaa olivat:
1. Vuoden 1668 komeetta –

2. Suuri maaliskuun komeetta 1843 I – 513 vuoden jakso

3. Suuri eteläinen komeetta 1880 I –

4. Suuri syyskuun komeetta 1882 II – 759 vuoden jakso

5. Suuri eteläinen komeetta 1887 I –

6. du Toit komeetta 1945 VII –

7. Pereyra komeetta 1963 V – 903 vuoden jakso

8. Ikeya-Seki komeetta 1965 VIII – 880 vuoden jakso

9. White-Ortiz-Bolelli komeetta 1970 VI –

10. Howard-Koomen-Michels komeetta 1979 XI –

11. Solwind 2 komeetta 1981 I –

12. Solwind 3 komeetta 1981 XIII –
Tote

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jorge López Marco
Syntymäaika: 23. marraskuuta 1978 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 177 senttimetriä
Seura
Seura: Hércules
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1992–1993 1993–1997: Atlético Madrid Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–1999 1999–2003 1999–2000 2001–2002 2003–2005 2005 2005–2006 2006– | Real Madrid B Real Madrid → Benfica → Valladolid Betis → Málaga Valladolid Hércules | 23 (9) 5 (0) 11 (3) 36 (7) 17 (2) 9 (0) 30 (3) 156 (28) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2011.
Jorge López Marco eli Tote (s. 23. marraskuuta 1978 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Hérculesia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Tote pelasi nuoruusvuosinaan Atlético Madridin sekä Real Madridin junioriakatemioissa, joista jälkimmäiseen hän siirtyi vuonna 1993. Hän pelasi pääosin Real Madridin reservijoukkueessa, kunnes 8. toukokuuta 1999 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Vietettyään kauden 1999–2000 lainalla portugalilaisseura Benficassa, hän palasi Madridiin kaudeksi 2000–2001 ja onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa edustusjoukkueen kokoonpanossa. Tästä huolimatta peliaika jäi kuitenkin hyvin vähäiselle kauden aikana, vain kolme ottelua. Seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Tote siirtyi lainasopimuksella Valladolidiin, joka pelasi myös maan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 16. syyskuuta 2001 ottelussa Málagaa vastaan. Kuukausi myöhemmin hän merkautti hattutempun ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.
Kaudella 2002–2003 hän pelasi ainoastaan yhden ottelun madridilaisseurassa. Seuraavana kesänä 2003 hän teki viisivuotisen sopimuksen Betisin kanssa. Loukkaantumiset haittasivat kuitenkin hänen aikaansa sevillaisseurassa, ja lopulta tammikuussa 2005 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella naapuriseura Málagaan.
Pelattuaan kauden 2005–2006 Valladolidissa, hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Segunda Divisiónissa pelanneeseen Hérculesiin. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 35 ottelua ja teki niissä neljä maalia, kun alicantelaisseura nousi Primera Divisióniin.
Aiheesta muualla

Toten esittely Hérculesin kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Toten tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
Kuningasidea

| Kuningasidea> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  pop, rap, reggae, rytmimusiikki
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Väinö Wallenius, kitara, laulu   Pole, räpit, rummut   Akipekka Alanko, basso, laulu   Jalo Nousiainen, kitara   Arttu Nousiainen, rummut   Jami Hellman, perkussiot   Samuli Luoma, buzuki, mandoliini   Veikko Niemi, koskettimet, laulu   Paavo Rantanen, saksofoni, poikkihuilu, laulu   Kalle-Pekka Kuoksa, pasuuna, laulu   Johannes Kuoksa, trumpetti, laulu  
Entiset jäsenet:  Olli Köhnke, koskettimet (2010–2015)   Elias Klementtinen, trumpetti, laulu (2010–2015)   Toni Kimpimäki, perkussiot, laulu (2012–2015)  
Levy-yhtiö:  Sony Music Finland, (2022–)  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuningasidea on helsinkiläinen rap- ja reggae-vaikutteinen popyhtye, jonka muodostavat 11 jäsentä.
Ura

Yhtye solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa marraskuussa 2011. Esikoisalbuminsa On uusi aika yhtye julkaisi 13. kesäkuuta 2012. Albumi nousi Suomen viralliselle albumilistalle seitsemäksi viikoksi ja parhaimmillaan 14. sijalle. Albumin ensimmäinen single ”Enemmän duoo ku sooloo” nousi latauslistan ensimmäiseksi, singlelistan toiseksi, ja radiosoitossa se oli parhaimmillaan kolmanneksi soitetuin kappale.
Yhtyeen laulaja Väinö Wallenius vieraili rap-artisti Tuomas Kauhasen 12. huhtikuuta 2013 julkaistulla ”Enkeli”-kappaleella. Kappale valittiin kesän 2013 kesähitiksi. Kesällä 2013 Kuningasidea julkaisi singlen ”Oma pää”.
Yhtye julkaisi syksyllä 2014 toisen studioalbuminsa Nimi on enne. Albumin ensimmäinen single ”Pohjolan tuulet” julkaistiin 16. toukokuuta 2014.
Kolmas levy nimeltään Kuningasidea julkaistiin kesällä 2018.
Keväällä 2022 yhtye solmi levytyssopimuksen Sony Music Finlandin kanssa.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| On uusi aika |  Julkaistu: 13. kesäkuuta 2012  Formaatti: CD / LP / Digitaalinen  Levy-yhtiö: Warner Music Finland | 14  | – |
| Nimi on enne |  Julkaistu: 5. syyskuuta 2014  Formaatti: CD / LP / Digitaalinen  Levy-yhtiö: Warner Music Finland | 11  | – |
| Kuningasidea   |  Julkaistu 15.6.2018  Formaatti: CD / ? / Digitaalinen  Levy-yhtye: Warner Music Finland | – | – |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Singlelista | Latauslista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | ”Enemmän duoo ku sooloo” | 2  | 1  | 3  | On uusi aika |
| 2012 | ”Prinsessa” | – | – | – | On uusi aika |
| 2013 | ”Oma pää” | – | – | – | Nimi on enne |
| 2014 | ”Pohjolan tuulet” | – | 20  | 1  | Nimi on enne |
| 2014 | ”Seis maailma” | – | – | 21  | Nimi on enne |
| 2015 | ”Yksin Pariisiin” (mukana Pyhimys) | – | – | – | Nimi on enne |
| 2016 | ”Sä saat mut” | 5  | 20  | 27  |  |
| 2017 | ”Tule ja sytytä” | – | 29  | – |  |
| 2018 | ”Ootsä olemassa” | – | – | – |  |
| 2018 | "Tuntee tunteet tunteel" | – | – | – |  |
| 2022 | "Sisäänkirjoitettu" | – | – | – |  |
| 2022 | ”Turku - Tampere” | – | – | 66  |  |
| 2022 | "Sinä, minä ja aika |  |  |  |  |
| 2023 | "Taskut täynnä toivoo" |  |  |  |  |
Diskografia > Musiikkivideot

Ootsä messissä? (mukana Paha-Nuutti, 2011 – ohj. Veikko Niemi)
Valkoinen lippu (2011 – ohj. Anssi Kömi)
Enemmän duoo ku sooloo (2012 – ohj. Veikko Niemi)
Prinsessa (2012 – ohj. Veikko Niemi)
Tiikerililja (2013 – ohj. Akipekka Alanko ja Veikko Niemi)
Oma pää (2013 – ohj. Teemu Saario)
Pohjolan tuulet (2014 – ohj. Anssi Kömi)
Seis maailma (2014 – ohj. Veikko Niemi)
Tuntee tunteet tunteel (2018 – ohj. Teemu Haataja
Aiheesta muualla

Kuningasidean kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
/ Kuningasidea Facebookissa
Kuningasidea Instagram
Kuningasidean kanava YouTubessa
Kuningasidean keikat ja esittely Warner Music Liven sivuilla
Ludwig von Reuter

Ludwig von Reuter (9. helmikuuta 1869 Guben – 18. joulukuuta 1943 Potsdam) oli saksalainen amiraali, joka komensi ensimmäisen maailmansodan jälkeen Skotlannin Scapa Flow’hun internoitua Saksan avomerilaivastoa ja määräsi sen upotettavaksi kesäkuussa 1919.
Reuter aloitti uransa Saksan keisarikunnan laivastossa vuonna 1885. Hän oli tykistöasiantuntijana laivastoministeriön aseosastolla ja vuosina 1910–1914 taisteluristeilijän kapteenina. Maailmansodan aikana Reuter oli muun muassa taisteluristeilijä SMS Derfflingerin kapteeni sekä myöhemmin usean risteilijäryhmän komentaja. Avomerilaivaston komentaja Franz von Hipper nimitti hänet tiedustelualusryhmän komentajaksi. Reuter sai vuonna 1916 kontra-amiraalin arvon.
Marraskuussa 1918 solmittu Compiègnen aselepo määräsi Saksan avomerilaivaston kaikki 74 alusta siirrettäviksi Britannian päälaivastotukikohtaan Scapa Flow’hun, kunnes niiden lopullisesta kohtalosta päätettäisiin rauhansopimuksen yhteydessä. Reuter sai komentaa laivastoa, joka saapui Scapa Flow’hun marraskuun 1918 lopulla ja jäi sen jälkeen odottamaan kohtaloaan. Kun Saksalle Versailles’n rauhansopimuksen allekirjoittamiseen annettu määräaika oli umpeutumassa, Reuter lähetti 21. kesäkuuta 1919 kaikkien alusten päälliköille salaisen koodiviestin, jossa nämä määrättiin upottamaan aluksensa, jotta ne eivät päätyisi sodan voittajien käsiin. Saksan hallitus oli jo päättänyt hyväksyä laivaston luovuttamisen briteille, mutta Reuter sai upotettua 66 laivaa. Britit pitivät tekoa aselepoehtojen rikkomisena, mutta eivät kyenneet estämään sitä.
Kun Reuter palasi Saksaan, häntä juhlittiin kotimaassaan sankarina. Hän erosi palveluksesta elokuussa 1920 ja julkaisi seuraavana vuonna muistelmakirjan Scapa Flow: Das Grab der Deutschen flotte. Erotessaan laivastosta Reuter sai vara-amiraalin arvon. Hänet ylennettiin amiraaliksi vuonna 1939.
Ludwig von Reuterin hautakivi
Kosovo olympialaisissa

Kosovo sai Kansainvälisen olympiakomitean täyden jäsenyyden joulukuussa 2014 ja maa osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa Riossa 2016. Kosovoa edusti Riossa kahdeksan urheilijaa, joista suurimpiin mitalitoivoihin kuului judoka Majlinda Kelmendi.
Kelmendi voitti kultaa judossa naisten 52-kiloisten sarjassa, ja hänestä tuli maan ensimmäinen olympiavoittaja ja -mitalisti.
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Judo | 3 | 0 | 0 | 3 | 15 |
| Yhteensä | 3 | 0 | 0 | 3 | 84 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
| 2016  2016 Rio de Janeiro | 1 | 0 | 0 | 1 | 54 |
| 2020  2020 Tokio | 2 | 0 | 0 | 2 | 42 |
| Yhteensä | 3 | 0 | 0 | 3 | 84 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Majlinda Kelmendi | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Judo | Naisten 52 kg |
Lähteet:
Ludwig van Beethoven (kappale)

Ludwig van Beethoven on Matti Inkisen tekemä Sig-yhtyeen kappale vuodelta 1984.  Se julkaistiin mm Sigin Unelmia-levyllä. Kappale on tyyliltään poppia. Inkinen sai idean kappaleeseensa, kun alkoi miettiä miltä tuntuisi elää Saksassa. Jälkikäteen Inkinen kertoi, että yleisöltä meni ohi viittaus Ulrike Meinhofiin.[lähde? ]
Toni Elías

Toni Elias testaamassa Malesiassa vuonna 2007.
Toni Elías Justicia (s. 26. maaliskuuta 1983 Manresa) on espanjalainen MotoGP-luokassa ajava ratamoottoripyöräilijä. Elías ajaa Ducatilla.
Elías ajoi 125cc-luokan MM-sarjassa kaudella 1999 kolme osakilpailua Hondan yksityistallissa ja pääsi seuraavana kautena kiertämään koko MM-sarjan Hondan tehdastallissa. Kaudella 2001 Elías ajoi ensimmäiseen osakilpailuvoittoonsa 125-kuutioisissa ja oli lopulta kokonaispisteissä kolmas. Menestyksekkään kauden jälkeen hän siirtyi sarjaa ylemmän 250cc-luokkaan Aprilialle. Ensimmäinen kausi 250-kuutioisissa meni vielä tuntumaa hakiessa, mutta kausi 2003 oli Elíasin koko uran toistaiseksi paras. Hän voitti viisi osakilpailua ja oli kokonaispisteissä jälleen kolmas.
Kauden 2003 jälkeen Toni Elíasin ura on vähitellen laskenut. Hän voitti kaudella 2004 vielä yhden osakilpailun 250-kuutioisissa Hondalla ja siirtyi sen jälkeen MotoGP-luokkaan Yamahalle. MotoGP-luokassa Elías on voittanut toistaiseksi vasta yhden osakilpailun kaudella 2006 ja on ollut kokonaispisteissä parhaimmillaan yhdeksäs.
Toni Elíasin isä ja isoisä olivat myös kilpa-ajajia.
Saavutukset > 125cc-luokka

MM-sarjan kolmas 2001
2 osakilpailuvoittoa, 4 kakkossijaa ja 3 kolmossijaa
Espanjan kansallisen sarjan pronssi 1999
Saavutukset > 250cc-luokka

MM-sarjan kolmas 2003
7 osakilpailuvoittoa, 6 kakkossijaa ja 7 kolmossijaa
Saavutukset > MotoGP-luokka

1 MM-osakilpailuvoitto, 2 kakkossijaa ja 3 kolmossijaa
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
USS Ticonderoga (CV-14)

| USS Ticonderoga |
| --- | --- |
 USS Ticonderoga
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  1. helmikuuta 1943
Laskettu vesille:  7. helmikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  8. toukokuuta 1944 1. lokakuuta 1954
Poistui palveluskäytöstä:  9. tammikuuta 1947 1. syyskuuta 1973
Tekniset tiedot
Uppouma:  27 100 t (standardi) 36 380 t (kuormattu)
Pituus:  271 m (kokonaispituus)
Leveys:  28 m (vesiraja) 45 m (kokonaisleveys)
Syväys:  8,71 m
Koneteho:  150 000 hv (110 MW)
Nopeus:  33 solmua (61 km/h)
Miehistöä:  3 448
Aseistus
Aseistus:  12 × 5"/L38 DP -tykkiä 32 × 40 mm/L56-ilmatorjuntatykkiä neliputkisina asennuksina 46 × 20 mm/L78 -ilmatorjuntatykkiä 91 x lentokonetta
USS Ticonderoga (runkonumero CV-14) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössä vuosina 1944–1947 ja 1954-1973 osallistuen toiseen maailmansotaan ja Vietnamin sotaan.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1943 nimellä USS Hancock. Alus nimettiin uudelleen 1. toukokuuta 1943 USS Ticonderogaksi. Se laskettiin vesille 7. helmikuuta 1944 kumminaan neiti Stephanie Sarah Pell ja liitettiin laivastoon Norfolkin laivastontelakalla 8. toukokuuta ensimmäisenä päällikkönään Dixie Kiefer.
Palvelus

Ticonderoga varustettiin ja sille kuormattiin lentorykmentti 80 Norfolkissa. Alus lähti 26. kesäkuuta Brittiläiseen Länsi-Intiaan. Sen miehistö harjoitteli muun muassa lentotoimintaa matkalla. Alus saapui 30. kesäkuuta Trinidadiin Port of Spainiin. Seuraavat kaksi viikkoa aluksen miehistö harjoitteli lähivesillä. Alus lähti 16. heinäkuuta paluumatkalle Norfolkiin, jonne se saapui 22. heinäkuuta. Alus siirrettiin telakalle havaittujen vikojen ja puutteiden korjaamiseksi.
Palvelukseen palattuaan alus lähti 30. elokuuta Norfolkista Panamaan. Se läpäisi kanavan 4. syyskuuta jatkaen matkaa San Diegoon, jonne alus saapui 13. syyskuuta. Alukselle kuormattiin materiaalia muun muassa 77 lentokonetta sekä merijalkaväen joukkoja. Alus lähti 19. syyskuuta Havaijille ja saapui Pearl Harboriin viisi vuorokautta myöhemmin.
Alus oli osallisena ydinaseonnettomuudessa vuonna 1965, kun Douglas A-4 Skyhawk putosi lentokannelta mereen lähellä Japanin rannikkoa. Lentokoneessa oli yksi 1 megatonnin B43-vetypommi, jota ei koskaan löydetty.
Kahden viimeisen tehtävänsä välissä alus oli huhtikuussa 1972 itäisellä Tyynellämerellä lähellä Samoaa osallistuen Apollo 16:n laskeutumiskapselin merestä nostamiseen ja siinä olleiden astronauttien pelastamiseen. Se osallistui sukellusveneidentorjuntaharjoitukseen Etelä-Kiinanmerellä. Syksyllä alus palasi Itäiselle Tyynellemerelle harjoitellen marraskuussa Apollo 17:n pelastamista ja joulukuussa alus nosti laskeutumiskapselin merestä lähellä Samoaa. Alus palasi San Diegoon 28. joulukuuta.
Alus jatkoi palvelustaan vielä yhdeksän kuukautta purjehtien San Diegon edustalla ennen palveluksesta poistamiseen liittyvien toimien aloittamista. Alus poistettiin palveluksesta 1. syyskuuta 1973 ja se poistettiin alusluettelosta 16. marraskuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Ticonderoga (CV-14) Wikimedia Commonsissa
Essex-luokan lentotukialukset
Ticonderoga vaurioituneena kamikaze-hyökkäyksen jäljiltä tammikuussa 1945.
Ticonderogaa tankataan vuonna 1965.