stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Madame Guyon
Proselytismi ja oikeudenkäynnit

Saavutettuaan "apostolisen vaiheen" Guyon jätti lapsensa toisten hoitoon tunnettuaan vetoa lähteä Geneveen. Ensiksi hän muutti Annecyyn ja sitten Thonon-les-Bainsiin, missä hän heinäkuussa 1681 tapasi uudelleen Père Lacomben ja jatkoi tämän ohjauksessa. Hän alkoi myös kertoa laajemmin ajatuksistaan. Geneven piispa Jean d'Arenthon d'Alex oli ensin ollut tyytyväinen Guyonin saapumisesta, mutta pyysi häntä kohta poistumaan hiippakunnastaan ja karkotti samalla myös Lacomben, joka muutti Vercellin piispan suojelukseen. Guyon seurasi mentoriaan Torinoon, josta hän palasi Ranskaan, Grenobleen, missä hän julkaisi teoksensa Moyen court 1685 ja jatkoi opettamista. Nyt Grenoblen piispa, kardinaali Étienne Le Camus karkotti hänet, ja hän matkusti Vercelliin Lacomben luo. Vuotta myöhemmin he muuttivat Pariisiin.
Ajankohta levittää spiritualista kristillisyyttä Pariisissa oli huonosti valittu. Kuningas Ludvig XIV oli vasta saanut kvietismin edustajia tuomituksi Roomassa, eikä hän katsonut hyvällä mielestään samantyyppisen mystiikan opettamista omassa pääkaupungissaan. Lacombe suljettiin ensin Bastiljiin, ja hän oli sitten pidätettynä Oloronin ja Lourdesin linnoissa. Sairauden vuoksi Madame Guyonin pidätys lykkääntyi vähän myöhempään, 9:nteen tammikuuta 1688. Eräs hänen syyttäjistään oli hänen oma veljensä, barnabiittimunkki isä de la Motte.
Päästyään seitsemän kuukauden päästä vapaaksi hän tapasi abbé de Fénelonin, josta tuli hänen kuuluisin opetuslapsensa. Fénelonin kautta Guyonin opetukset saivat uutta läpäisykykyä uskonnollisissa piireissä. Tällä kertaa Chartresin piispa huolestui leviävistä spiritualistisista ajatuksista. Madame Guyon itse pyysi, että hänen kirjoituksiaan tutkisivat sekä maallinen oikeus että teologit. Kuninkaan määräyksestä kirjoituksien arviointiin määrättiin Meauxin piispa Jacques Bénigne Bossuet, Châlonsin piispa ja myöhemmin Pariisin arkkipiispa Louis-Antoine de Noailles ja Louis Tronson, joka oli sulpikiaanien johtaja.
Tutkimusten ollessa meneillään Pariisin arkkipiispa tuomitsi Guyonin julkaisut 10. lokakuuta 1694, jolloin Guyon pakeni pidätystä peläten Meauxiin. Bossuetin julkaistua 34 teesiä katolisesta spiritualismista Guyon palasi salaa Pariisiin. Poliisi kuitenkin pidätti Madame Guyonin 24. joulukuuta 1695 ja vangitsi hänet. Hän oli vangittuna ensin Vincennesissä, sitten Vaugirardissa ja lopulta Bastiljissa, missä hän 23. elokuuta 1696 allekirjoitti vakuutuksen olla levittämättä oppejaan.
Guyonin kirjoitukset olivat kuitenkin aiheuttaneet Bossuetin ja Fénelonin välille valtaisan julkisen kiistan. Madame Guyon oli vangittuna Bastiljissa aina 21. maaliskuuta 1703 saakka. Seitsemän vuoden vankeuden jälkeen hän muutti poikansa kanssa asumaan Bloisin hiippakuntaan pieneen kylään, jossa hän eli 15 vuotta eristyneenä ja hiljaisuudessa tavaten ainoastaan kannattajapiiriensä luotettavia edustajia.
Postuumi menestys

Guyonin kirjoituksia alettiin julkaista Hollannissa 1704, ja hän sai kannattajia sekä Englannissa että Saksassa. Guyonia kävivät Bloisissa tapaamassa muun muassa lordi Forbes ja Wettstein, ja heidän välityksellään Madamen opit levisivät protestanttien keskuuteen. Erityisesti alkoi hänen teoksiaan julkaista hollantilainen pastori Pierre Poiret, ja julkaisutyötä jatkoi pietistipastori Duthoit-Mambrini. Vaikka hänen kirjansa olivat pitkään unohdettuja Ranskassa, ne jatkoivat elämäänsä erityisesti Saksassa, Sveitsissä, Englannissa ja metodistien keskuudessa Pohjois-Amerikassa.
Suomennoksia

Madame Guyon: Syvempään Jumalan tuntemiseen (Moyen court tres-facile de faire oraison).  Jyväskylä:  Päivä, 1993.  ISBN 951-622-573-X.
Aiheesta muualla

Madame Guyonin omaelämäkerta projekti Gutenbergin tietokannassa (englanniksi)
Miekkailu kesäolympialaisissa 1952 – miesten floretin joukkuekilpailu

Helsingin olympiakisojen miesten florettimiekkailun joukkuekilpailuun osallistui 15 joukkuetta ja 77 urheilijaa. Kilpailupäivät olivat 21.–22. heinäkuuta.
2. kierros

Jokaisesta ryhmästä kaksi parasta välieriin.
1. ryhmä
| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Italia | Egypti | Ruotsi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Italia 1 Giancarlo Bergamini 2 Antonio Spallino 3 Edoardo Mangiarotti 4 Renzo Nostini | 1 | 0 | 9-1 | 47-21 |  | ei oteltu | 9-1 (47-21) 3-0 (8) 3-0 (2) 2-0 (3) 1-1 (8) |
| 2 |  Egypti 1 Mahmoud Younes 2 Mohamed Riad 3 Salah Dessouki 4 Osman Abdel Hafeez | 1 | 0 | 10-6 | 64-58 | ei oteltu |  | 10-6 (64-58) 4-0 (11) 2-2 (16) 1-3 (18) 3-1 (13) |
| 3 |  Ruotsi 1 Nils Rydström 2 Rolf Magnusson 3 Sven Fahlman 4 Bo Eriksson | 0 | 2 | 7-19 | 79-111 | 1-9 (21-47) 0-2 (10) 0-2 (10) 1-2 (12) 0-3 (15) | 6-10 (58-64) 2-2 (16) 1-3 (15) 1-3 (15) 2-2 (18) |  |
2. ryhmä
| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Ranska | Belgia | Iso-Britannia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska 1 Jacques Noël 2 Adrien Rommel 3 Claude Netter 4 Jehan Buhan | 1 | 0 | 9-2 | 52-32 |  | ei oteltu | 9-2 (52-32) 3-0 (4) 2-0 (6) 2-1 (12) 2-1 (10) |
| 2 |  Belgia 1 Pierre van Houdt 2 André Verhalle 3 Édouard Yves 4 Paul Valcke | 1 | 0 | 9-7 | 60-59 | ei oteltu |  | 9-7 (60-59) 2-2 (18) 1-3 (17) 3-1 (14) 3-1 (10) |
| 3 |  Iso-Britannia 1 Ronald Paul 2 Ulrich Wendon 3 Harry Cooke 4 John Lloyd 5 Raymond Paul 6 Allan Jay | 0 | 2 | 9-18 | 91-112 | 2-9 (32-52) 1-2 (14) - - 0-2 (10) 1-2 (13) 0-3 (15) | 7-9 (59-60) 4-0 (8) 0-4 (20) 1-3 (16) 2-2 (16) - - |  |
3. ryhmä
| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Unkari | Argentiina | Yhdysvallat | Saksa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Unkari 1 Endre Palócz 2 Endre Tilli 3 Aladár Gerevich 4 József Sákovics 5 Lajos Maszlay | 2 | 1 | 31-17 | 210-155 |  | 7-9 (63-66) 2-2 (16) 3-1 (12) 1-3 (19) 1-3 (19) - | 10-6 (70-47) 2-2 (15) 3-1 (10) 3-1 (8) - 2-2 (14) | 14-2 (77-42) 4-0 (9) 3-1 (7) 4-0 (10) - 3-1 (16) |
| 2 |  Argentiina 1 Fulvio Galimi 2 José Rodríguez 3 Eduardo Sastre 4 Félix Galimi 5 Santiago Massini | 2 | 1 | 27-21 | 194-188 | 9-7 (66-63) 3-1 (15) 3-1 (12) 1-3 (19) 2-2 (17) - |  | 7-9 (59-70) 3-1 (14) 1-3 (19) - 1-3 (19) 2-2 (18) | 11-5 (69-55) 2-2 (14) 3-1 (15) - 4-0 (11) 2-2 (15) |
| 3 |  Yhdysvallat 1 Bennet Lubell 2 Byron Krieger 3 Albert Axelrod 4 Daniel Bukantz 5 Silvio Giolito | 2 | 1 | 25-23 | 185-178 | 6-10 (47-70) 2-2 (16) - 3-1 (15) 1-3 (19) 0-4 (20) | 9-7 (70-59) 2-2 (14) 2-2 (15) 2-2 (16) 3-1 (14) - |  | 10-6 (68-49) 3-1 (10) 0-4 (20) 4-0 (8) 3-1 (11) - |
| 4 |  Saksa 1 Siegfried Rossner 2 Julius Eisenecker 3 Kurt Wahl 4 Norman Casmir 5 Willy Fascher | 0 | 3 | 13-35 | 146-214 | 2-14 (42-77) - 0-4 (20) 1-3 (19) 1-3 (18) 0-4 (20) | 5-11 (55-69) - 2-2 (17) 1-3 (17) 2-2 (15) 0-4 (20) | 6-10 (49-68) 1-3 (17) 2-2 (17) 2-2 (15) 1-3 (19) - |  |
Välierät

Kummastakin ryhmästä kaksi parasta loppukilpailuun.
1. ryhmä
| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Italia | Unkari | Belgia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Italia 1 Giancarlo Bergamini 2 Giorgio Pellini 3 Edoardo Mangiarotti 4 Renzo Nostini | 1 | 0 | 9-1 | 47-28 |  | ei oteltu | 9-1 (47-28) 3-0 (7) 3-0 (7) 2-0 (7) 1-1 (7) |
| 2 |  Unkari 1 Endre Palócz 2 Lajos Maszlay 3 Endre Tilli 4 Aladár Gerevich | 1 | 0 | 11-5 | 68-53 | ei oteltu |  | 11-5 (68-53) 4-0 (7) 1-3 (18) 3-1 (11) 3-1 (17) |
| 3 |  Belgia 1 Gustave Balister 2 Pierre van Houdt 3 Paul Valcke 4 Édouard Yves 5 André Verhalle 6 Alexandre Bourgeois | 0 | 2 | 6-20 | 81-115 | 1-9 (28-47) 0-2 (10) - 1-2 (12) - 0-2 (10) 0-3 (15) | 5-11 (53-68) 2-2 (15) 0-4 (20) 2-2 (15) 1-3 (18) - - |  |
2. ryhmä
| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Ranska | Egypti | Argentiina |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska 1 Jacques Lataste 2 Jacques Noël 3 Claude Netter 4 Christian d'Oriola | 1 | 0 | 9-2 | 53-26 |  | ei oteltu | 9-2 (53-26) 3-0 (7) 1-1 (8) 2-1 (8) 3-0 (3) |
| 2 |  Egypti 1 Mahmoud Younes 2 Mohamed Riad 3 Salah Dessouki 4 Osman Abdel Hafeez | 1 | 0 | 9-7 | 59-56 | ei oteltu |  | 9-7 (59-56) 2-2 (16) 3-1 (13) 1-3 (16) 3-1 (11) |
| 3 |  Argentiina 1 José Rodríguez 2 Santiago Massini 3 Fulvio Galimi 4 Félix Galimi 5 Eduardo Sastre | 0 | 2 | 9-18 | 82-112 | 2-9 (26-53) 1-2 (14) - 0-3 (15) 0-2 (10) 1-2 (14) | 7-9 (56-59) 2-2 (13) 1-3 (19) 1-3 (18) 3-1 (9) - |  |
Loppukilpailu

| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Ranska | Italia | Unkari | Egypti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska 1 Adrien Rommel 2 Christian d'Oriola 3 Jacques Noël 4 Jacques Lataste 5 Claude Netter 6 Jehan Buhan | 3 | 0 | 35-11 | 213-120 |  | 8-6 (62-41) 4-5, 5-1, 4-5, 5-1 5-2, 5-0, 5-0, 5-1 4-5, ----, 3-5, 5-4 3-5, 4-5, ----, 5-2 - - | 12-4 (72-48) - 4-0 (10) 3-1 (13) - 1-3 (19) 4-0 (5) | 15-1 (79-32) 4-0 (6) - 4-0 (7) 3-1 (11) - 4-0 (8) |
| 2 |  Italia 1 Giancarlo Bergamini 2 Renzo Nostini 3 Edoardo Mangiarotti 4 Giorgio Pellini 5 Antonio Spallino 6 Manlio Di Rosa | 2 | 1 | 34-12 | 193-139 | 6-8 (41-62) 5-4, 2-5, 5-4, 5-3 1-5, 0-5, ----, 5-4 5-4, 0-5, 5-3, ---- 1-5, 1-5, 4-5, 2-5 - - |  | 13-3 (75-41) 4-0 (9) - - 3-1 (11) 4-0 (6) 2-2 (15) | 15-1 (77-36) - 3-1 (14) 4-0 (6) - 4-0 (7) 4-0 (9) |
| 3 |  Unkari 1 Lajos Maszlay 2 Endre Palócz 3 Aladár Gerevich 4 Endre Tilli 5 József Sákovics 6 Tibor Berczelly | 1 | 2 | 16-31 | 142-207 | 4-12 (48-72) - - 2-2 (16) 1-3 (19) 0-4 (20) 1-3 (17) | 3-13 (41-75) 0-4 (20) - 2-2 (16) - 0-4 (20) 1-3 (19) |  | 9-6 (53-60) 1-3 (19) 2-2 (16) 2-1 (12) 4-0 (13) - - |
| 4 |  Egypti 1 Salah Dessouki 2 Mohamed Riad 3 Osman Abdel Hafeez 4 Mahmoud Younes 5 Mohamed Zulficar 6 Hassan Tawfik | 0 | 3 | 8-39 | 128-209 | 1-15 (32-79) - 1-3 (19) 0-4 (20) - 0-4 (20) 0-4 (20) | 1-15 (36-77) 0-4 (20) - - 0-4 (20) 1-3 (17) 0-4 (20) | 6-9 (60-53) 3-1 (6) 1-3 (19) 1-3 (17) 1-2 (11) - - |  |
Mosi-oa-Tunyan kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Victorian putoukset, Sambia Zimbabwe
Lähin kaupunki:  Livingstone
Pinta-ala:  68,6 km2 
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Mosi-oa-Tunya National Park
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1971 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mosi-oa-Tunyan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Sambiassa, johon kuuluu Victorian putousten Sambian puoleinen osa sekä 3779 hehtaaria ympäröivää aluetta Sambesin varrella. Putouksista pärskyvä osa pitää yllä sademetsän kaltaista luontoa, ja alue on tärkeä uhanalaisten lintujen pesä- ja levähdyspaikka. Se on osa Unescon maailmanperintökohdetta vuodesta 1989, ja Ramsar-ohjelmassa suojeltu kosteikko.
Pusiston vallitseva kasvillisuustyyppi on mopanepuun muodoostama metsä. Siellä on myös tiikki- ja miombometsää, savannia ja pensaikkoa. Jokivarren pärskeiden kastelema sademetsä on erityisen mielenkiintoinen. Siinä kasvaa palmuja ja fiikuksia, ja 150 lajia ruohovartisia kasveja.
Zimbabwen puolella elää useita elefanttilaumoja, jotka ylittävät joen Sambian puolelle kuivalla kaudella matalan veden aikana. Puhvelia, gnuta ja kirahvia esiintyy pieninä laumoina. Toisinaan on tavattu leijonia ja leopardeja. Batokan rotkossa on tavattu 35 lajia petolintuja.
Moshoeshoen päivä

Tanssijoita Moshoeshoen päivän esityksessä.
Moshoeshoen päivä on Lesothon kansallinen juhlapäivä, jota vietetään vuosittain 11. maaliskuuta.
Moshoeshoen päivää vietetään Lesothon perustajana pidetyn kuningas Moshoeshoen muistoksi. Juhlapäivää ehdottivat Basutoland Progressive Association -järjestön jäsenet vuonna 1913. Alkuperäisen ehdotuksen mukaan päivää oli tarkoitus viettää 12. maaliskuuta, jolloin Moshoeshoe solmi sopimuksen Basutomaan protektoraatin perustamisesta brittien kanssa. Päivä virallistettiin vuonna 1919 kansallisena juhla- ja vapaapäivänä.
Päivän ensimmäisissä juhlallisuuksissa Basutomaan brittiläinen asiamies Edward Garraway lahjoitti tuolloiselle kuninkaalle Griffith Lerotholille hopeisen pistoolin norsunluisella kahvalla. 1920-luvulta lähtien päivän yhteydessä alettiin järjestää esimerkiksi perinteisiä tanssi- ja lauluesityksiä sekä raveja. Eri koulujen oppilaat kilpailivat toisiaan vastaan laulukisoissa. Vuonna 1996 tuolloin vallassa ollut Basutoland Congress Party -puolue siirsi Moshoeshoen päivän nykyiselle päivämäärälleen 11. maaliskuuta. 11. maaliskuuta oli Moshoeshoen kuolinpäivä. Edellinen päivä katsottiin ongelmalliseksi brittien siirtomaahistorian takia.
Multala

Multala oli parinkymmenen talon kylä Siesjärven kupeessa Kivennavan pitäjän itäosassa Karjalankannaksella. Karvala ja Hartonen olivat naapurikyliä. Multalan aiempi nimi oli Sikiälä. Sillä nimellä kylä löytyy kirkonkirjoista sekä vanhoista maa- ja henkikirjoista. 1930-luvun kartassa sen näkyy Multalana.
Karvalan kautta Multalaan ja edelleen Hartosiin kulkenut hiekkatie on nykyisin vielä olemassa Multalaan asti, mutta ei siitä eteenpäin.
Aiheesta muualla

http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html
Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Muistoristi

Summan risti
Muistoristi on toisen maailmansodan, Suomessa talvi- ja jatko- ja Lapin sodan eli vuosien 1939–1945 sotien aikaisten ponnistusten luoman yhteishengen vaalimiseksi luotu muistomitali.
Joukko-osaston muistoristin on oikeutettu saamaan kyseiseen joukko-osastoon kuulunut henkilö. Törkeään sotilaskunniaa loukkaavaan tekoon syyllistynyt henkilö on oikeutettu muistoristiin vain, jos hän teon jälkeen on erittäin ansiokkaasti osallistunut sotatoimiin.
Muistoristin myöntää Suomen sotien 1939–1945 muistoristitoimikunta, jona toimii Sotainvalidien Veljesliiton johtokunta. Ennen ristin myöntämistä toimikunta kuulee vähintään kahta kyseisessä joukko-osastossa palvelutta henkilöä tai heidän edustajaansa. Muistoristin mukana annetaan omistuskirja ja toimikunta pitää luetteloa henkilöistä, joille risti on myönnetty.
Talvisodan muistoristit

Talvisodan muistoristejä ovat seuraavat eri rintamasuuntien ristit:
Kainuun risti
Keski-Kannaksen risti
Koiviston risti
Kollaan risti
Laatokan mitali
Lapin risti
Länsi-Kannaksen risti
Muolaan risti
Pitkärannan risti
Summan risti
Taipaleen risti
Tolvajärven risti
Jatko- ja Lapin sodan muistoristit

Jatko- ja Lapin sodan muistoristit ovat armeijakuntien, divisioonien ja eräiden prikaatien ristejä seuraavasti:
1. divisioonan risti
4. divisioonan risti
6. divisioonan risti
10. divisioonan risti
12. divisioonan risti
15. prikaatin risti
18. divisioonan risti
19. divisioonan risti
Aunuksen risti (6. armeijakunnan joukot)
Ilvesdivisioonan (5. divisioonan) risti
Itä-Kannaksen risti (15. divisioona ja 19. prikaati)
Itä-Syvärin risti (5. armeijakunnan joukot)
Kalparisti (7. divisioona)
Kannaksen risti (4. armeijakunnan joukot)
Kiilan (11. divisioonan) risti
Kolmen kannaksen koukkaajien (8. divisioonan) risti
Lapin risti (yhteysesikunnan ja Lapin sotaan osallistuneet joukot)
Maaselän risti (2. armeijakunnan joukot)
Murtajadivisioonan (2. divisioonan) risti
Panssaridivisioonan risti
Pohjois-Vienan risti (3. armeijakunnan joukot)
Prikaati K:n (Kuussaaren prikaatin) risti
Rukajärven risti (14. divisioona)
Ryhmä O:n risti (ratsuväkidivisioona)
Sinisen prikaatin risti (3. prikaati)
Tammidivisioonan (17. divisioonan) risti
Äänisen risti (7. armeijakunnan joukot)
Talvi-, jatko- ja Lapin sodan yhteiset muistoristit

Talvi- ja jatkosodan yhteisiä muistoristejä ovat:
Ilmavoimien risti
Karjalan risti
Kotijoukkojen risti
Laivaston risti
Pioneeriristi
Päämajan risti
Rajajääkärijoukkojen risti
Rannikkojoukkojen risti
Sotarautatiemuodostelman risti
Aiheesta muualla

Suomen sotien 1939–1945 muistoristien säännöt (Arkistoitu – Internet Archive) veteraanienperinto.fi
Talvisodan muistoristit (Arkistoitu – Internet Archive) veteraanienperinto.fi
Talvi- ja jatkosodan muistoristit 1 (Arkistoitu – Internet Archive) veteraanienperinto.fi
Talvi- ja jatkosodan muistoristit 2 (Arkistoitu – Internet Archive) veteraanienperinto.fi
Musiikki-tv

| Musiikki-tv |
| --- | --- |
Kestoaika:  60 minuuttia
Pääosissa:  Laura Vähähyyppä Erno Kulmala Juha Lahti Anne-Mari Aaltonen Harri Hakanen Heta Hyttinen Marja Hintikka Sonja Kailassaari Ilkka ”Ile” Uusivuori Tomi Saarinen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2 Yle Extra
Esitetty:  11. syyskuuta 2006 – 19. kesäkuuta 2009
Jaksoja:  502
Aiheesta muualla
IMDb 
Musiikki-tv oli Ylen musiikkiohjelma, joka esitti eri musiikkityylien musiikkivideoita sekä koti- että ulkomailta. Lisäksi ohjelmassa oli artistihaastatteluita ja vierailevia artisteja. Ohjelma pyöri vuosina 2006–2009.
Aiemmin ohjelman jokainen lähetys noudatti jotain yhtä teemaa, joka saattoi vaihdella lähetysajankohdan tai ajankohtaisuuden suhteen. Lähetyskaavio noudatti skeemaa maanantain tuoreet eli uudet julkaisut, tiistain ääripää eli vaihtoehtomusiikki, keskiviikkona Suomen virallinen lista, torstaina katsojien toiveet ja perjantaina klassikot.
Ohjelman tuottajana toimi Yle Viihde. Ohjelman aloittaessa ohjelmaa näytettiin jokaisena arki-iltana. Ohjelma kävi välillä suuren kanavauudistuksen myötä 1. toukokuuta 2007 alkaen YLE Extra -kanavalla, mutta palasi normaalipaikalleen Yle TV2 -kanavalle ennen vuoden loppua. Tällöin Musiikki-tv palasi TV2:n myöhäisiltoihin, ja vuodesta 2009 alkaen ohjelmalla oli vain yksi viikoittainen lähetysaika sunnuntai-iltaisin. Ohjelma oli katsottavissa myös Yle Areenassa.
Ohjelmaa juonsivat Laura Vähähyyppä, Erno Kulmala, Juha Lahti, Anne-Mari Aaltonen, Harri Hakanen, Heta Hyttinen, Marja Hintikka, Sonja Kailassaari, Ilkka ”Ile” Uusivuori ja Tomi Saarinen.
Aiheesta muualla

Musiikki-tv Yle Elävässä arkistossa
Miekkailu kesäolympialaisissa 1952 – miesten kalvan joukkuekilpailu

Helsingin olympiakisojen miesten kalpamiekkailun joukkuekilpailuun osallistui 19 joukkuetta ja 97 urheilijaa. Kilpailupäivät olivat 25.–26. heinäkuuta.
Välierät

Kummastakin ryhmästä kaksi parasta loppukilpailuun.
1. ryhmä
| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Luxemburg | Italia | Tanska |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Luxemburg 1 Léon Buck 2 Jean-Fernand Leischen 3 Émile Gretsch 4 Paul Anen | 1 | 0 | 10-5 | 41-28 |  | ei oteltu | 10-5 (41-28) 3-1 (5) 1-3 (9) 2-2 (9) 4-0 (5) |
| 2 |  Italia 1 Franco Bertinetti 2 Carlo Pavesi 3 Giuseppe Delfino 4 Edoardo Mangiarotti | 1 | 0 | 8-7 | 37-35 | ei oteltu |  | 8-7 (37-35) 2-2 (9) 3-1 (9) 0-4 (12) 3-1 (5) |
| 3 |  Tanska 1 Raimondo Carnera 2 Erik Lund 3 René Dybker 4 Mogens Lüchow 5 Jacob Lyng | 0 | 2 | 12-18 | 63-78 | 5-10 (28-41) 2-2 (9) 1-3 (10) 0-4 (12) 2-2 (10) - | 7-8 (35-37) 3-1 (8) 1-3 (10) - 2-2 (10) 1-3 (9) |  |
2. ryhmä
| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Sveitsi | Ruotsi | Unkari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Sveitsi 1 Otto Rüfenacht 2 Paul Barth 3 Willy Fitting 4 Oswald Zappelli 5 Mario Valota | 1 | 1 | 18-12 | 71-59 |  | 6-8 (28-34) - 0-4 (12) 3-1 (9) 2-1 (3) 1-3 (10) | 12-4 (43-25) 3-1 (7) 2-2 (9) 4-0 (4) 3-1 (5) - |
| 2 |  Ruotsi 1 Lennart Magnusson 2 Berndt-Otto Rehbinder 3 Per Carleson 4 Carl Forssell 5 Bengt Ljungquist 6 Sven Fahlman | 1 | 1 | 14-15 | 67-66 | 8-6 (34-28) 1-3 (9) - - 1-2 (8) 3-1 (6) 3-1 (5) |  | 6-9 (33-38) 2-2 (7) 1-3 (11) 1-3 (10) 2-2 (10) - - |
| 3 |  Unkari 1 Lajos Balthazár 2 Barnabás Berzsenyi 3 Béla Rerrich 4 József Sákovics | 1 | 1 | 13-18 | 63-76 | 4-12 (25-43) 1-3 (11) 1-3 (11) 0-4 (12) 2-2 (9) | 9-6 (38-33) 1-3 (9) 4-0 (6) 2-2 (9) 2-2 (9) |  |
Loppukilpailu

| Sija | Joukkue | Voitot | Tappiot | Ottelut | Pistot | Italia | Ruotsi | Sveitsi | Luxemburg |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Italia 1 Dario Mangiarotti 2 Franco Bertinetti 3 Edoardo Mangiarotti 4 Carlo Pavesi 5 Giuseppe Delfino 6 Roberto Battaglia | 3 | 0 | 32-11 | 123-71 |  | 8-5 (37-24) 1-3 (9) 3-1 (6) 2-1 (4) 2-1 (5) - - | 12-4 (41-24) 3-1 (8) 4-0 (4) 3-1 (4) 2-2 (8) - - | 12-2 (45-23) 2-2 (7) 3-1 (6) 3-1 (5) 4-0 (5) - - |
| 2 |  Ruotsi 1 Bengt Ljungquist 2 Berndt-Otto Rehbinder 3 Sven Fahlman 4 Per Carleson 5 Carl Forssell 6 Lennart Magnusson | 2 | 1 | 26-17 | 103-96 | 5-8 (24-37) 4-0 (8) - 0-4 (12) 0-3 (9) 1-2 (8) - |  | 8-6 (38-35) - 0-4 (12) 2-2 (8) 4-0 (7) 2-2 (8) - | 13-3 (41-24) 3-1 (6) 3-1 (7) 3-1 (6) 4-0 (5) - - |
| 3 |  Sveitsi 1 Otto Rüfenacht 2 Paul Barth 3 Willy Fitting 4 Oswald Zappelli 5 Paul Meister 6 Mario Valota | 1 | 2 | 18-24 | 95-106 | 4-12 (24-41) 2-2 (10) 1-3 (9) 1-3 (10) 0-4 (12) - - | 6-8 (35-38) 2-2 (8) 1-3 (10) 1-3 (11) 2-2 (9) - - |  | 8-4 (35-27) 3-0 (3) 3-1 (8) - 1-2 (8) 1-2 (8) - |
| 4 |  Luxemburg 1 Léon Buck 2 Paul Anen 3 Émile Gretsch 4 Jean-Fernand Leischen | 0 | 3 | 9-33 | 74-121 | 2-12 (23-45) 0-4 (12) 0-4 (12) 1-3 (10) 1-3 (11) | 3-13 (24-41) 0-4 (12) 0-4 (12) 3-1 (5) 0-4 (12) | 4-8 (27-35) 0-4 (12) 1-2 (8) 2-1 (7) 1-2 (8) |  |
Naresuan

| Naresuan   นเรศวร |
| --- | --- |
 
Thaimaan kuningas
Valtakausi:  1. heinäkuuta 1590 – 25. huhtikuuta 1605
Edeltäjä:  Maha Thammaracha
Seuraaja:  Ekatosarot

Syntynyt:  n. 1555 Phitsanulok, Sukhothain kuningaskunta
Kuollut:  25. huhtikuuta 1605 Lanna
Puoliso:  Chao Krua Maneejan
Suku:  Sukhothai
Isä:  Maha Thammaracha
Äiti:  Wisutkasat
Uskonto:  Theravada-buddhalaisuus
Naresuan oli kiinalaissyntyinen kenraali, joka julistautui Thaimaan kuninkaaksi burmalaisten kukistettua vanhan hallinnon vuonna 1590. Kuollut vuonna 1605.
Mona Seefried

| Mona Seefried |
| --- | --- |
 Mona Seefried vuonna 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1957 (ikä 67) Wien
Kansalaisuus:   Itävalta
Ammatti:  näyttelijä
Vanhemmat:  äiti Irmgard Seefried, isä Wolfgang Schneiderhan
Mona Seefried (s. 30. maaliskuuta 1957 Wien) on itävaltalainen näyttelijä. Seefried on opiskellut laulua ja klassista tanssia. Hän on näytellyt vuodesta 2005 Lemmen viemää -sarjassa Charlotte Saalfeldia.
Mona Seefriedin äiti oli oopperalaulaja Irmgard Seefried.
Moez Ben Cherifia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 24. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Tunis, Tunisia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: Espérance
Pelinumero: 1
Junioriseurat
1999–2009: Espérance
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009– | Espérance | 163 (1) |
Maajoukkue
| 2010 2011– |  Tunisia U-20  Tunisia | 5 (0) 17 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. heinäkuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. tammikuuta 2017.
Moez Ben Cherifia (arab. معز بن شريفية‎, s. 24. kesäkuuta 1991 Tunis, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Espérancea.
Ura

Ben Cherifia aloitti uransa Espérancen junioreissa, josta hänet nostettiin edustukseen kaudella 2009-2010, edustusjoukkueen kärsittyä maalivahtiongelmista. Ben Cherifia pelasi ensimmäisen ottelunsa US Monastiria vastaan 3. maaliskuuta 2010. Ottelu päättyi Esperancen 2-0 voittoon. Kaudella 2010–2011 Ben Cherifia nousi joukkueensa ykkösvahdiksi pelattuaan kauden aikana 19 sarjaottelua. Joukkue juhli myös kauden päätteeksi triplamestaruutta, kun se voitti Tunisian mestaruuden lisäksi Tunisian cupin, sekä Afrikan Mestarien liigan. Myös seuraava kausi 2011–2012 oli Ben Cherifian kannalta menestys, sillä hän voittamassa uransa kolmatta Tunisian mestaruutta. Lisäksi Espérance eteni toisen kerran peräkkäin Afrikan Mestarien liigan loppuottelun, jossa se tällä kertaa hävisi Al-Ahlille maalein 3–2. Kauden päätteeksi Kawarji.com internetsivuston lukijat äänestivät Ben Cherifia kauden 2011–2012 Tunisian parhaaksi maalivahdiksi.