Napoleon III
Uudistuksia keisarikunnassa

Ranskan suurteollisuus kasvoi toisen keisarikunnan aikana voimakkaasti ja sen seurauksena rakennettiin laaja rautatieverkko. Rautatieverkon pituudeksi tuli toisen keisarikunnan aikana 25 000 kilometriä. Myös posti- ja lennätinlaitosta kehitettiin voimakkaasti. Pariisin pörssistä tuli merkittävä taloudellisen eduntavoittelun ja keinottelun näyttämö. Ranskalaista pääomaa virtasi ulkomaille lainoina enemmän kuin koskaan ennen. Pinnan alla kyti vastarinta: Napoleon III selvisi murhayrityksestä 28. huhtikuuta 1855 ja lisäksi hän pakeni toista murhayritystä 14. tammikuuta 1858. Jälkimmäisen murhayrityksen tekijä oli italialainen Felice Orsini, joka katsoi keisarin pettäneen Italian vapauspyrkimykset. Orsini yritti murhata keisarin Pariisin oopperassa suurella pommilla. Pommin räjähdys surmasi kahdeksan henkilöä ja 150 haavoittui.
Toisen keisarikunnan aikana parannettiin myös koululaitosta. Napoleon III ja hänen opetusministerinsä Victor Duruy päättivät ulottaa koulutuksen koskemaan myös tyttöjä ja nuoria naisia. Jokaiseen kuntaan määrättiin perustettavaksi tyttökoulu. Uudistus tuotti tuloksia: vuonna 1861 valmistui ensimmäinen ranskalainen nainen, Julie-Victoire Daublé, ylioppilaaksi. Vuonna 1862 avattiin ensimmäinen nuorten naisten ammattikoulu ja samana vuonna aloitti ensimmäinen nainen opinnot yliopistossa. Alkeiskoulujen opetusta monipuolistettiin. Määrättiin, että niissä pitää opettaa historiaa, maantiedettä, musiikkia ja liikuntaa. Yläkoululaisille ryhdyttiin opettamaan kirkon vastustuksesta välittämättä filosofiaa. Uudistus kantoi hedelmää. Vuonna 1852 armeijaan värväytyneistä 40 prosenttia oli ollut lukutaidottomia, mutta vuonna 1869 enää 25 prosenttia.
Työväenluokan asemaa parannettiin aluksi varovaisin toimenpitein, kuten perustamalla Pariisiin kaksi klinikkaa vähävaraisille ja rajoittamalla sunnuntaisin tehtävää työtä. Valtakautensa loppupuolella, saadakseen työväenluokan tuen, keisari teki merkittäviä uudistuksia.
Napoleon III edisti elinkeinoelämää suosimalla vapaata kauppaa. Kansainväliset rahoituskriisit alkoivat olla arkipäivää 1800-luvun maailmantaloudessa. Yksi rahoituskriiseistä osui vuonna 1857 myös Ranskaan. Kriisi heikensi porvariston luottamusta keisariin. Samana vuonna pidettiin vaalit joissa järjestäytynyt liberaalisuuntaus puhui ensi kerran kansan oikeuksista. Suuntaus onnistui saamaan kansanedustuslaitokseen viisi edustajaa. Keisari ei tästä huolestunut. Samaan aikaan alkoi levitä puhetta siitä, että keisarin poliittinen ohjelma oli liian hajanainen ja ristiriitainen. Vuonna 1860 Napoleon III antoi periksi liberaaleille ja myönsi kansanedustajille oikeuden tehdä hallitukselle välikysymyksiä ja pyytää ministereitä vastaamaan toimintaansa koskeviin kysymyksiin.
Hän myös kaunisti Pariisia. Pariisin jälleenrakentamisen taustalla olivat puhtaasti poliittiset ja sotilaalliset syyt. Ahtaita vanhoja katuja levennettiin ja rakennuksia vahvistettiin. Vanha keskiajan Pariisi hävitettiin. Kaikki tämä tehtiin tulevien vallankumouksien estämiseksi ja vallassa olevan hallituksen puolustamisen parantamiseksi. Paroni Georges-Eugène Haussmann ohjasi Pariisin jälleenrakentamista vuosina 1853–1870. Pariisin jälleenrakentamisen yhteydessä tapahtui tontti- ja rakennuskeinottelua. Niiden paljastuminen heikensi kansan luottamusta hallitsijaansa.