stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kemerovo
Historia

Nykyisen Kemerovon kaupungin alueella on ollut useita asutuskeskuksia historian saatossa. Vuonna 1657 perustettiin Verhotomski-niminen asutus Tomskin ja Kuznetskin linnoituksen välisen tien varteen. Vuonna 1701 perustettiin Štšeglovo-niminen kylä Tomin rannalle. Kemerovon kylä perustettiin 1734. Vuonna 1859 alueella oli seitsemän kylää: Štšeglovka, Kemerovo, Jevseevo, Krasni Jar, Kur-Iskitim, Davjdovo ja Borovaja. Ensimmäiset kivihiililöydöt tehtiin 1721 ja ensimmäiset kaivokset perustettiin 1907. Ensimmäinen kemianteollisuuslaitos perustettiin 1916.
Rautatieyhteyden valmistumisella oli suuri merkitys alueen teollisuuden kehittymiselle. Štšeglovosta tuli kaupunki 1918, johon myös Kemerovon kylä liitettiin. Vuonna 1932 Štšeglovo nimettiin Kemerovoksi. Kemerovon alueen pääkaupunki siitä tuli 1943.
Maantiede

Kemerovossa vallitsee mannerilmasto. Tammikuun keskilämpötila on - 18 °C ja heinäkuun + 20 °C. Vuotuinen sademäärä on vähäinen, noin 420 mm.
Asukasluvun kehitys

40 000 (1917) (vain Štšeglovon kylä)
499 900 (1997)
494 000 (1999)
489 300 (2002)
532 981 (2010)
Talous

Kemerovo sijaitsee Kuznetskin teollisuusalueella ja on merkittävä teollisuuskeskus. Kaupungin teollistuminen tapahtui neuvostoaikana. Kaupungissa on laajamittaista kemianteollisuutta ja kaupungin ympäristöstä louhitaan kivihiiltä. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen kaupungin teollisuus on taantunut ja työttömyys kasvanut. Kaupungista johtaa rautatie Siperian radalle ja Novokuznetskiin.
Oppilaitokset

Kemerovossa on viisi korkean asteen oppilaitosta: Kemerovon yliopisto (perustettu 1973), Kuzbassin teknillinen yliopisto, Kemerovon lääketieteellinen akatemia, Kemerovon taideakatemia ja Kemerovon maatalousinstituutti.
Urheilu

Jääpallo on Kemerovossa hyvin suosittua. Kemerovolaisseura Kuzbass pelaa Venäjän jääpallon superliigassa ja joukkue kuuluu maan parhaimpiin. Kuzbassin otteluissa on parhaimmillaan yli 25 000 katsojaa. 
Kemerovossa pelattiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2007.
Lentopallovalmentaja Tuomas Sammelvuo on valmentanut Venäjän Superliigan parhaisiin kuuluvaa Kuzbass Kemerovo -joukkuetta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Web-Kameranäkymä Kemerovon teatteriaukiolle
Kehotaide

Kadakali-kasvomaalaus
Kehotaide tai vartalotaide (engl. body art) on ihmisen keholla tai keholle tehtyä taidetta. Yleisimpiä kehotaiteen muotoja ovat ihon tatuointi, lävistäminen, ihomaalaus ja arpeuttaminen, sekä kehonmuokkaus kuten implantit tai leikkely.
Historiaa

Kehotaiteesta tuli länsimaissa taidemuoto 1960-luvulla, kun kiinnostus ihmisvartaloon kasvoi. Kehotaiteessa yhdistyi muun muassa kuvanveisto, performanssitaide ja käsitetaide. Etenkin kuvanveistäjät ryhtyivät kehittämään kehotaidetta, tehden omista kehoistaan taideteoksia. Kehotaide käsitteli sellaisia aiheita kuin narsismi, masokismi, seksuaalisuus ja transvestismi. Ensimmäinen kehotaiteen näyttely järjestettiin Chicagon nykytaiteen museossa 1975.
Tunnettuja kehotaiteilijoita

Marina Abramovic
Dennis Oppenheim
Vito Acconci
Chris Burden
Esimerkkejä

Solstice Cyclists: seattlelaisia juhannusta juhlivia vartalomaalattuja pyöräilijöitä
Marokkolainen hennatatuointi
Korvalävistyksiä
Posturbanismin luonne. Performanssi. 2017
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kehotaide Wikimedia Commonsissa
Kirjokelppi

| Kirjokelppi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Kelpit Chironemidae
Suku::  Chironemus
Laji::  maculosus
Kaksiosainen nimi
 Chironemus maculosus  (Richardson, 1850) 
Synonyymit
 Threpterius maculosus 
Katso myös
   Kirjokelppi Wikispeciesissä   Kirjokelppi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirjokelppi (Chironemus maculosus) on kelppeihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö

Kirjokelppi voi kasvaa suurimmillaan 33–40 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan suuripäinen ja litteähkö. Selkäevä on pitkä ja etuosastaan piikikäs. Rintaevät ovat kookkaat ja vatsaevät pienet. Kirjokelpin väritys on vaihteleva ja pohjaväriltään se on joko punainen tai harmaa. Ruumiissa on tummempia laikkuja, jotka ovat selässä suurempia kuin vatsassa. Kalan kiduskannessa on harmaa täplä.
Levinneisyys ja elintavat

Kirjokelppiä tavataan alueelta, joka ulottuu Länsi-Australian eteläosista Uuteen Etelä-Walesiin ja Tasmaniaan sekä Uudesta-Seelannista. Laji elää vesiheiniä ja levää kasvavilla kivikkoisilla riutoilla.
Kirjallisuusvuosi 1828

Kirjallisuusvuosi 1828 käsittelee vuoden 1828 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Elias Lönnrot alkoi kerätä kansanrunoja.
Nürnbergin kaduilta pelastettu noin 16-vuotias löytölapsi Kaspar Hauser hämmästytti ihmisiä, koska häntä oli ilmeisesti pidetty pimeässä vankilassa koko lapsuutensa ajan. Hauserin tarina innoitti monia kirjoittajia ja taiteilijoita.
Viikkolehti The Spectator alkoi ilmestyä Britanniassa. Se on vanhin yhtäjaksoisesti ilmestynyt englanninkielinen viikkolehti.
Julkaisuja

Fredrika Bremer – Teckningar utur hvardagslifvet (esikoisteos)
Carl Axel Gottlund – Otava eli suomalaisia huvituksia (esseekokoelma, ensimmäinen osa)
Henrik Hertz – Flyttedagen (tanskalainen näytelmä)
Walter Scott – The Fair Maid of Perth (suom. Perthin kaunotar, 1932)
Walter Scott – The Life of Napoleon Buonaparte, Emperor of the French: With a Preliminary View of the French Revolution
Von Wrightin taiteilijaveljekset – Svenska Foglar (litografiakokoelma)
Kirjallisuusvuosi 1831

Kirjallisuusvuosi 1831 käsittelee vuoden 1831 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Suomalaisen Kirjallisuuden Seura perustettiin.
Kirjailijat Johan Ludvig Runeberg ja Fredrika Tengström avioituivat.
Julkaisuja

Victor Hugo – Pariisin Notre-Dame (ransk. Notre-Dame de Paris, suom. 1915)
Alexander Pushkin – Boris Godunov (oopperan libretto)
Mary Shelley – Frankenstein (uudistettu painos)
Klemen Lavrič

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 12. kesäkuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Trbovlje, Jugoslavia
Kansalaisuus:  Slovenia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998-2002 2002-2003 2004 2004-2005 2005-2008 2008-2009 2009-2010 2010-2011 2011-2012 | Rudar Velenje Hajduk Split Inter Zaprešić Dynamo Dresden Duisburg Omiya Ardija Sturm Graz St. Gallen Karlsruhe |  |
Maajoukkue
| 2004–2008 | Slovenia | 25 (6) |
Klemen Lavrič (s. 12. kesäkuuta 1981 Trbovlje) on slovenialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Lavrič debytoi Slovenian maajoukkueessa 2004. Hän on pelannut 25 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Kehra

| Kehra |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kehra
 Koordinaatit: 59°20′N, 25°19′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Harjumaa
Kunta:  Anijan kunta
Ensimmäinen maininta:  1241
Kaupunkioikeudet:  1993–2002
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  epäitsenäinen kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,87 km²
Väkiluku (2015):  2 754
 – Väestötiheys:  712 as./km²
 
 Anijan kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nelikopterilla ilmasta kuvattu video Kehrassa
Kehra on Anijan kuntaan kuuluva epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Pohjois-Virossa, Harjumaan maakunnassa, noin 40 kilometriä Tallinnasta itään. Se on Anijan kunnan hallinnollinen keskus.
Asukkaita Kehrassa on noin 2 754, ja asukastiheys on 712 asukasta neliökilometrillä (1.1.2015). Sen pinta-ala 3,87 neliökilometriä.
Historia

Kehra (Kether) on mainittu ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1241. Kehran (saks. Kedder) kartano on rakennettu 1600-luvun alussa. Paikan kehitykseen on vaikuttanut sijainti Jägala jõen sekä Tallinna–Pietari-rautatien varrella.
Kaupunkioikeudet Kehra sai vuonna 1993, mutta vuonna 2002 se menetti itsenäisen asemansa tultuaan liitetyksi Anijan kuntaan.
Väestö

Vuonna 2011 Kehran epäitsenäisessä kaupungissa oli 2 889 asukasta, joista 1 533 (53,1 %) oli virolaisia, 1 005 (34,8 %) venäläisiä ja 345 (11,9 %) muita kansallisuuksia.
Teollisuus

Kehrassa on ollut selluloosa- ja paperitehdas vuodesta 1938. Vuonna 1938 valmistuneen sulfaattiselluloosatehtaan suunnitteli Karhula Osakeyhtiön konepaja ja tehtaan koneistot valmistettiin Suomessa. Tehdasyhtiön nimeltään Horizon Pulp & Paper Ltd (Horizon Tselluloosi ja Paberi AS) on omistanut vuodesta 1995 singaporelainen Tolaram Group. Tehdas tuottaa säkkipaperia kolmella koneella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kehra Wikimedia Commonsissa
Korvasolmiokolibri

| Korvasolmiokolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Solmiokolibrit Lophornis
Laji::  gouldii
Kaksiosainen nimi
 Lophornis gouldii  (Lesson, 1833) 
Katso myös
   Korvasolmiokolibri Wikispeciesissä   Korvasolmiokolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Korvasolmiokolibri (Lophornis gouldii) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Brasilian pohjois- ja keskiosista (Parásta ja Maranhãosta Mato Grossoon ja Goiásiin) Itä-Bolivian Santa Cruziin. René Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin vuonna 1833, ja nimesi lajin John Gouldin kunniaksi.
Kouvéli

| --- | --- |
Muut nimet:  Koúvelos (Κούβελος)
Sijainti:  38°12′19″N, 22°59′21″E, Thíva Boiotia, Keski-Kreikka Kreikka
Vesialue:  Domvraínanlahti, Korintinlahti
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Korkein kohta:  72 m
Pinta-ala:  0,14 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kouvéli (kreik. Κουβέλι, kath.kreik. Κουβέλιον, Kouvélion) eli Koúvelos (Κούβελος) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Domvraínanlahdessa Korintinlahden itäisissä pohjoisosissa. Saaren pinta-ala on noin 0,14 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kouvéli kuuluu Thívan kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Saaren suurin korkeus on 72 metriä merenpinnasta laskettuna.
Klara Lindh

| Klara Augusta Bernhardina Lindh |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1877
Kuollut: 8. maaliskuuta 1914 (37 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  Aktivisti
Klara Augusta Bernhardina Lindh (21. helmikuuta 1877 – 8. maaliskuuta 1914) oli ruotsalainen aktivisti, joka ajoi laajalti naisten äänioikeuksia.
Lindh käynnisti laajan kansallisen artikkelisarjan, johon muun muuassa useat ruotsalaiset kirjailijat kertoivat kantansa naisen äänioikeuksien puolesta.
Vuonna 1908 Gävlessä järjestettiin naisille tarkoitettu sosiaalisen politiikan kurssi, jonka perusmateriaalin kirjoitti Lindh.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klara Lindh Wikimedia Commonsissa
Klaran väestönsuoja

1. T-Central tunnelbana-asema
2. Sisäänkäynti Drottninggatanilta
3. Sisäänkäynti Vasagatanilta
4. Ajoramppi autoille
5. Konehuone
6. Väestönsuoja
 7. Hissi
Klaran väestönsuoja on suuri kallioon louhittu väestönsuoja Tukholmassa Ruotsissa. Lattiapinta-alaltaan se on 6 650 m2 eli noin jalkapallokentän kokoinen. Suoja on tarkoitettu sekä siviiliväestön että Ruotsin hallituksen käyttöön. Se rakennettiin kylmän sodan aikana vuosina 1954–1960 Tukholman liikekeskustan eli Cityn rakennustöiden yhteydessä.
Suoja sijaitsee Tukholman keskustassa Sergelin torin ja Klaran kirkon alapuolella kallioperässä. Normaalioloissa se on 296-paikkainen maanalainen pysäköintihalli. Kriisitilanteessa se toimii 8 000 hengen väestönsuojana. Konehuoneessa on viisi dieselaggregaattia, joiden ansiosta suoja on sähkön suhteen omavarainen, jos virransyöttö yleisestä sähköverkosta katkeaa. Siinä on kaksi kerrosta ja useita sisäänkäyntejä. Laajin niistä on autoille tarkoitettu ajoramppi. Jalankulkusisäänkäyntien portaikot ovat 10 metriä leveitä ja johtavat suojaan Vasagatanilta ja Drottninggatanilta.
Aiheesta muualla

Atomgaraget under klarakyrkan (ruotsiksi)
Klara skyddsrum (ruotsiksi)
Kirovsk (Murmanskin alue)

| Kirovsk (Кировск) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Murmanskin alue Venäjällä, alla Hiipinä alueella
 Kirovsk
 Koordinaatit: 67.6148°N, 33.6637°E 
valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Murmanskin alue
kaupunkipiirikunta:  Hiipinä
perustettu:  1929
kaupungiksi:  1931
Väkiluku (2010):  29 844
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
postinumero:  184250
Suuntanumero(t):  +7 81531
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirovsk eli Hiipinä (ven. Ки́ровск) on kaivoskaupunki Kuolan niemimaalla Murmanskin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Hiipinätunturien eteläosassa. Vuonna 2010 Kirovskissa oli 29 844 asukasta.
Hiipinän kaupunkipiirin sijainti
Kirovskin kaupunki on Kirovskin kaupunkipiirikunnan keskus (gorodskoi okrug gorod Kirovsk s podvedomstvennoi territoriei). Kaupunkipiirikuntaan kuuluu neljä asutuskeskusta (tässä väkiluvut vuodelta 2007):
Hiipinä - 30 991 asukasta
Koašva (Коашва) - 1204 as.
Oktjabrski (Октябрьский) - 96 as.
Titan (Титан) - 1586 as.
Hiipinä talvella
Kaupungin keskustaa
Historia

Paikkakunta perustettiin vuonna 1929 nimellä Hibinogorsk (Хибиногорск), kun akateemikko Aleksandr Fersmanin johtama tutkimusretkikunta oli löytänyt Hiipinätunturien alueelta runsaita mineraalivaroja. Siitä tuli kaupunki 1931 ja vuonna 1934 se nimettiin Kirovskiksi murhatun Leningradin bolševikkijohtaja Sergei Kirovin mukaan.
Paikallinen yrittäjä ampui vuonna 2009 kaupungin pormestarin Ilja Kelmanzonin ja hänen apulaisensa sekä lopuksi itsensä.
| Kirovskin asukasluvun  kehitys> .vuosi  | Kirovskin asukasluvun  kehitys> .asukas- luku  |
| --- | --- |
1959: 40 500
1970: 38 500
1979: 41 300
1989: 43 500
2002: 31 600
2007: 30 600
Talous

Hiipinä on kaivosalueen keskus. Siellä on apatiittia, nefeliiniä, nikkeliä, fosfaatti- ja alumiiniin perustuvaa teollisuutta. Suurimmat teollisuuslaitokset ovat OAO Apatit, osa FosAgroa. Hiipinässä on Pohjois-Venäjän suurin laskettelukeskus ja maailman pohjoisin arktinen kasvitieteellinen puutarha. Kaupunki sijaitsee 368 metrin korkeudella merenpinnasta.[lähde? ]
Hiipinään erkanee haararata (22 km) Muurmannin radalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirovsk (Murmanskin alue) Wikimedia Commonsissa
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri

Keski-Suomen Sairaala Nova
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri oli 21 keskisuomalaisen kunnan sairaanhoitopiiri. Noin 270 000 asukkaallaan se oli Suomen suurin ei-yliopistollinen sairaanhoitopiiri. Jyväskylässä sijaitseva Keski-Suomen Sairaala Nova otettiin käyttöön 18.–19.1.2021, ja se tarjoaa lähes kaikkien erikoissairaanhoidon alojen hoitoa. Erityistason sairaanhoidosta Keski-Suomen sairaanhoitopiirin alueella vastasi Kuopion yliopistollinen sairaala.
Keski-Suomen keskussairaala
Sairaanhoitopiiri työllisti 3 785 henkeä. Työntekijöistä 476 oli lääkäreitä, 2 219 hoitohenkilöstöä ja 1 090 muuta henkilöstöä. Toiminnan menot 2020 olivat yhteensä 376,7 miljoonaa euroa. Keski-Suomen sairaanhoitopiiri oli Jyväskylän kaupungin toiseksi suurin työnantaja.
Keski-Suomen sairaanhoitopiirin toiminta lakkasi 31. joulukuuta 2022 osana Sote-uudistusta. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palvelut tuottaa Keski-Suomen hyvinvointialue.
Jäsenkunnat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hankasalmi  Joutsa  Jyväskylä  Kannonkoski  Karstula  Keuruu  Kinnula |  Kivijärvi  Konnevesi  Kyyjärvi  Laukaa  Luhanka  Multia  Muurame |  Petäjävesi  Pihtipudas  Saarijärvi  Toivakka  Uurainen  Viitasaari  Äänekoski |
Keski-Suomen maakuntaan kuuluva Jämsä ei kuulunut alueen sairaanhoitopiiriin, vaan se oli osa Pirkanmaan sairaanhoitopiiriä vuodesta 2013.
Keski-Suomen Sairaala Nova

Keski-Suomen keskussairaalan alueelle Jyväskylän Kukkumäkeen ryhdyttiin 2016 rakentamaan uutta Keski-Suomen Sairaala Novaa.  Uuteen sairaalaan valmistui 360 tutkimus- ja vastaanottohuonetta, vuodeosastoille 368 sairaansijaa, leikkaussaleja 24 ja synnytyssaleja 10. Sairaalan sisustuksen inspiraatioina ovat Keski-Suomen kansallispuistot. Uuden sairaalan rakennus projektinjohtourakoitsijana toimi SRV Rakennus Oy. SRV luovutti sairaalan Keski-Suomen sairaanhoitopiirille 30.10.2020. Sairaala vihittiin käyttöön 1.12.2020. Sairaalan käyttöönotto tapahtui 18.–19.1.2021. Sairaala maksoi 554 miljoonaa euroa.
Historia

Keski-Suomeen perustettiin ensimmäinen sairaala vuonna 1848. Sen perustamista ajoivat apteekkari Kristian Hobin ja piirilääkäri Wolmar Schildt. Ennen sairaalan perustamista lähin sairaala sijaitsi Vaasassa. Sairaala toimi ensin yksityisenä ja sen jälkeen valtion avustuksella. Sairaala siirtyi valtion omistamaksi 1868 ja toimi nimellä Jyväskylän yleinen sairaala. Sairaalan päärakennus paloi kahteen kertaan vuosina 1885 ja 1901, jonka jälkeen rakennettiin jugend-tyylinen päärakennus. Jyväskylän yleisen sairaalan rakennus tunnetaan nykyisin nimellä Vanha Ortopedia.
Uuden sairaalan rakentamista suunniteltiin 1930-luvulla alkaen, kuitenkin sotavuosien vuoksi rakentaminen viivästyi. Jyväskylän yleinen sairaala toimi vuoteen 1954 asti, jolloin Jyväskylään avattiin uusi Keski-Suomen keskussairaala.
Keski-Suomen sairaanhoitopiirin omistuksessa olleita sairaaloita:
Haukkalan sairaala, Jyväskylä
Juurikkaniemen sairaala, Keuruu
Kangasvuoren sairaala, Jyväskylä
Keski-Suomen keskussairaala, Jyväskylä
Kinkomaan sairaala, Muurame
Sisä-Suomen sairaala, Suolahti
Sädesairaala, Jyväskylä
Vanha Ortopedia, Jyväskylä
Kirjallisuusvuosi 1824

Kirjallisuusvuosi 1824 käsittelee vuoden 1824 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Åbo Underrättelser -lehti alkoi ilmestyä Turussa vuoden alusta alkaen. Se on Suomen vanhin yhä ilmestyvä sanomalehti.
Ludwig van Beethovenin 9. sinfonian ensiesitys oli 7. toukokuuta Wienissä. Sen finaalissa käytetään Friedrich Schillerin runoa Ode an die Freude vuodelta 1785.
Venäjän ensimmäinen optinen lennätin rakennettiin Pietarin ja Laatokan välille.
Julkaisuja

Clemens Brentano – Frühlingsschrei eines Knechtes aus der Tiefe
James Fenimore Cooper – The Pilot: A Tale of the Sea
Heinrich Heine – Die Lore-Ley (runo)
Walter Scott – Redgauntlet, Peveril of the Peak, Quentin Durward (romaaneja)
Mary Shelley – Valperga, or the Life and Adventures of Castruccio, Prince of Lucca
Kilpilahti

Kilpilahti (ruots. Sköldvik) on Porvoon kaupungin kylä, joka sijaitsee meren rannalla noin 15 kilometriä Porvoon keskustasta länteen, entisen Porvoon maalaiskunnan alueella. Kilpilahdessa on öljynjalostusta ja kemianteollisuutta. Kokonaispinta-alaltaan Kilpilahden alue on noin 13 neliökilometriä.
Historiaa

Fortum Oyj:n edeltäjäyhtiö Neste Oy osti Sköldvikin kartanon vuonna 1962 ja perusti sen maille sataman sekä öljynjalostamon.
1970-luvun alussa Pekema Oy rakensi öljynjalostamon viereen polyolefiini-, PVC-muoveja sekä liimahartseja valmistavat tehtaat, joiden toiminta käynnistyi 1972 mutta osoittautui kannattamattomaksi. PVC-tehdas vaihtoi 1970-luvun lopulta lähtien useamman kerran omistajaa kuuluen vuoroin niin Neste Chemicalsiin kuin Dyneaankin. Lopulta tehdas meni Finnplast Oy-nimisenä konkurssiin vuonna 2007.
Teollisuus

Kilpilahdessa toimii myös tonnimäärältään Suomen suurin satama Sköldvik FISKV eli Kilpilahden satama, maantiejakeluterminaali, rautatievaunujen purkausterminaali ja teknologiakeskus. [lähde? ] Lisäksi alueella on Nesteen Porvoon öljynjalostamo, kemian teollisuutta, muun muassa Borealis Polymers Oy:n muovi- ja petrokemiantehtaat, BEWi RAW Oy:n EPS-tehdas, Ineos Composites Finland Oy ja maakaasuun erikoistuneen Gasum Oy:n nesteytetyn maakaasun (LNG) tuotantolaitos.
Teollisuusalueella työskentelee vakituisesti noin 3 500 ihmistä. Kilpilahdessa sijaitsee myös Sköldvikin rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kilpilahti Wikimedia Commonsissa
http://www.kilpilahti.fi/
Sköldvik hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Kilpilahden satama
Komisario Palmun jäljillä

| Komisario Palmun jäljillä |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Juha Järvelä ja Marjo Vallittu
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Avain
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  181
ISBN:  978-952-304-040-3

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Komisario Palmun jäljillä on Juha Järvelän ja Marjo Vallitun 2014 ilmestynyt Mika Waltarin romaanien ja Matti Kassilan elokuvien komisario Palmua käsittelevä teos.
Vastaanotto

Teos valittiin jaetulle ensimmäiselle sijalle Helsingin kirjamessujen 2014 tietokirjaraadissa. Risto Kormilainen toteaa kulttuurilehti Kaltioon kirjoittamassa arvostelussaan, että teos tarjoaa tuoreen näkökulman aiheeseen. Kormilaisen mukaan Järvelä ja Vallittu selvittelevät huolella niin kirjojen kuin elokuvien taustat ja henkilöhistoriat. He käyvät läpi myös Palmu-sarjan tematiikkaa eri aihealueiden kautta. Kormilainen katsoo teoksen avaavan syvällisesti Palmu-kirjojen ja -elokuvien maailmaa.
Aiheesta muualla

Teoksen esittely kustantajan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Teoksen facebook-sivu
Komisario Palmu ei unohdu - Savon Sanomat 29.10.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirsi Nurminen

| Kirsi Nurminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. marraskuuta 1956 Helsinki, Suomi
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985-
Merkittävät roolit:  Tuulia Turpeinen
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kirsi Nurminen (s. 1. marraskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa nukketeattereissa Teatteri Mukamas ja Nukketeatteri Vihreä Omena, eri teatteriryhmissä sekä elokuva- ja televisiotuotannoissa muun muassa Maalaiskomedia-sarjassa (Vain muutaman huijarin tähden, Peräkamaripojat, Mooseksen perintö, Turvetta ja timantteja) ja Hovimäki-sarjassa.
Aiheesta muualla

Kirsi Nurminen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kirsi Nurminen Elonetissä. (suomeksi)
Kirjallisuusvuosi 1829

Kirjallisuusvuosi 1829 käsittelee vuoden 1829 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Sensuuriasetus (Armollinen Asetus 2/14 päivältä Lokakuuta 1829 sensuurista ja kirjakaupasta Suomessa) säädettiin.
Jaakko Juteinin kirja Anteckningar af Tankar uti Varianta Ämnen poltettiin Viipurissa kirjaroviolla. Kirjaa pidettiin vääräoppisena, ja takavarikoinnin jälkeen painos poltettiin oikeuden päätöksellä. Teos oli painettu kahta vuotta aiemmin Viipurissa. Kirkollisten tahojen painostuksesta ja kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin määräyksestä siitä tehtiin virallinen ilmianto, joka johti syytteeseen. Perusteet: “teos sisältää paitsi moraalisaiheisia tutkielmia ja joitakin huomautuksia suomenkielestä ja muista joutavista asioista, pääasiassa mietiskelyä uskonasioista, jotka ovat täydellisesti ristiriidassa kristillisen opin kanssa ja suoraan suunnatut Raamattua vastaan”. Viipurin kämnerinoikeudessa Juteini tuomittiin 300 hopeatalarin sakkoon evankelisen opin vastaisten mielipiteiden esittämisestä. Myös kirjanpainaja tuomittiin. Koko painos määrättiin takavarikoitavaksi ja hävitettäväksi. Pitkällisen prosessin jälkeen senaatin oikeusosasto vapautti Juteinin rangaistuksesta, mutta prosessi oli vaientanut kirjailijan käytännössä lopullisesti. Hän ei julkaissut kuuteentoista vuoteen ainoatakaan kirjaa.
Yhdysvalloissa käyttöön otettu typographer oli ensimmäinen kirjoituskone. Näppäimistön sijasta siinä oli pyöreä kirjainten valitsin.
Julkaisuja

H. C. Andersen – Fodrejse fra Holmens Kanal yil Østpynten af Amager i aarena 1828 och 1829 (esikoisteos)
Gustaf Anton Brakel – Wäinämöinen : lyriskt försök i tre akter (näytelmä)
Johann Wolfgang von Goethe – Faust. Eine Tragödie (näytelmän ensiesitys)
Prosper Mérimée – Chronique du règne de Charles IX (historiallinen romaani)