stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Strange Holiday

| Strange Holiday |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Arch Oboler
Käsikirjoittaja:  Arch Oboler
Tuottaja:   Edward F. Finney  A. W. Hackel 
Säveltäjä:  Gordon Jenkins
Kuvaaja:  Robert L. Surtees
Leikkaaja:  Fred R. Feitshans, Jr
Lavastaja:  Bernard Herzbrun
Pääosat:  Claude Rains
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Arch Oboler Productions  Elite 
Levittäjä:  Producers Releasing Corporation
Kesto:  61 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Strange Holiday on Arch Obolerin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen vuonna 1942 valmistunut elokuva. Elokuva pohjautui Obolerin palkittuun radiokuunnelmaan This Precious Freedom, mikä oli myös elokuvan alkuperäinen nimi. Strange Holiday oli ensimmäinen elokuva, jossa kuvattiin Yhdysvaltojen joutumista natsihallinnon alaisuuteen. Elokuvan tilasi General Motors, jonka oli tarkoitus näyttää se maksutta henkilökunnalleen 40 kaupungissa eri puolilla maata. GM kuitenkin hyllytti elokuvan ilman selvää syytä. Oboler kertoi hiukan ennen kuolemaansa hyllytyksen johtuneen GM:n liiketoimista Saksan kanssa. Mitään näyttöä ei kuitenkaan ole olemassa GM:n ja Saksan välisistä liikesuhteista Yhdysvaltain liityttyä sotaan Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen.
GM:n päätöksen jälkeen Oboler myi elokuvan jakeluoikeudet Metro-Goldwyn-Mayerille, joka kuitenkin myöhemmin päätti olla levittämättä elokuvaa. Oboler ja elokuvan päätähti Claude Rains ostivat levitysoikeudet takaisin perustamalleen tuotantoyhtiölle, ja elokuva pääsi rajoitettuun levitykseen vuonna 1945. Laajempaan levitykseen elokuva pääsi seuraavana vuonna Producers Releasing Corporationin kautta.
Elokuvassa Rainsin näyttelemä yhdysvaltalainen liikemies John Stephenson palaa kotiin pitkältä lomalta, ja huomaa maansa muuttuneen diktatuuriksi.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Griff Barnett  | … |  Regan   |
|  Claude Rains  | … |  John Stephenson   |
|  Bobby Stebbins  | … |  John, Jr.   |
|  Barbara Bates  | … |  Peggy Lee   |
|  Tommy Cook  | … |  Newsboy   |
|  Paul Hilton  | … |  Woodrow, Jr.    |
Signs of Existence

| Signs of Existence MyGrain |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. helmikuuta 2008
 Tuottaja(t): Janne Saksa
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 48.34
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 32.
MyGrainin muut julkaisut
| Orbit Dance 2006 | Signs of Existence 2008 | MyGrain 2011 |
Signs of Existence on vuonna 2008 julkaistu MyGrain-yhtyeen albumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32.
Kappaleet

Translucent Dreams – 4.36
This Perfect Chaos – 4.23
Asphyxiated and Inflammable – 3.54
Shed the Second Skin – 5.06
Walk Puppet Walk – 4.02
Killing Time – 3.59
The Psychonaut – 4.27
Alienation – 5.19
Human Wasteland – 6.03
Final Frontier – 6.45
Kokoonpano

Tommy – laulu
Matthew – kitara
Resistor – kitara
Jonas – basso
Janne Manninen – rummut
Eve – kosketinsoitin
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Christine Sten – laulu
Antti Hyyrynen – laulu
Mika Ikonen – laulu
Jules Näveri – laulu
Kokoonpano > Tuotanto

Janne Saksa – äänittäjä, miksaaja
Minerva Pappi – masteroija
Arvostelut

Imperiumi: 8½/10
The Metal Forge:
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Signs of Existence Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Signs of Existence Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
MyGrain
| --- | --- |
Studioalbumit:   Orbit Dance  Signs of Existence  MyGrain  Planetary Breathing  V 
EP-levyt:   III
Sosiaalinen alusta

Sosiaalinen alusta on verkossa toimiva sivusta tai mobiilisovellus, joka on suunniteltu edistämään käyttäjien välistä sosiaalista kanssakäymistä tarjoten mahdollisuuden tutustua uusiin ihmisiin alustan avulla.
Historia

Ennen sosiaalisia alustoja ihmiset tutustuivat toisiinsa muun muassa sosiaalisen median alustojen sisään rakennetuissa kaveri- ja harrasteryhmissä. Lisäksi on olemassa muutamia verkkosivustoja, joissa on mahdollista löytää kaveriseuraa.
Varsinaisia sosiaalisiksi alustoiksi luokiteltavia palveluita on Suomessa vasta muutamia: vuonna 2021 julkaistu Kaverisovellus, tammikuussa 2024 lanseerattava Miitti App sekä vain naisille tai muunsukupuolisille suunnattu Hey Vina. Lisäksi ulkomailla toimii lukuisia sosiaalisiksi alustoiksia laskettavia palveluita, kuten esimerkiksi Linkup, Meetup sekä Bumble.
Nykyään sosiaaliset alustat ovat useimmiten mobiilisovelluksia, jotka tarjoavat käyttäjilleen mahdollisuuksia tutustua muihin ihmisiin sovelluksen avulla. Sosiaaliset alustat eroavat esimerkiksi deittipalveluista siten, että näiden kautta ei voi etsiä seuraa romanttisiin tarkoituksiin.
Toiminnot

Sosiaaliset sovellukset tarjoavat monipuolisia toimintoja, kuten profiilien luonti, ystävien lisääminen, tapahtumien luonti, sovelluksen sisäisen pikaviestipalvelun. Sosiaalisille alustoilla ei ole sosiaalisen median palveluiden tapaan tyypillistä jakaa mediasisältöä, kuten kuvia tai videoita omille seuraajille, vaan sosiaaliset alustat ovat suunniteltu toimivaan verkostoitumisvälineenä muihin ihmisiin.
Scandlines

| Scandlines |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1998
Kotipaikka:  Rostock, Saksa
Toiminta-alue:  Itämeri
Kotisivu:  www.scandlines.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scandlines on saksalais-tanskalainen varustamo. Varustamon laivat liikennöivät pääasiassa eteläisellä Itämerellä. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Rostockissa. Varustamo on perustettu vuonna 1998 tanskalaisen Scandlines A/S:n ja saksalaisen Deutsche Fährgesellschaft Ostsee mbH:n (DFO) yhdistyttyä. Yhtiön omistavat Tanskan valtio (50 %) ja Deutsche Bahn (50 %).
Yhtiö operoi matkustaja- ja rahtialuksilla Tanskan, Saksan, Ruotsin, Suomen ja Baltian maiden välillä.
Stena Line on omistanut vuodesta 2000 ruotsalaisen Scandlines AB:n ja on siten neljän ruotsalaissatamista liikennöivän lauttalinjan osaomistaja. Vuonna 2006 Scandlines ilmoitti etsivänsä ostajaa, ja yksi varteenotettava ehdokas on juuri Stena Line.
Reitit ja alukset

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Scandlines
Reitit ja alukset > Nykyiset reitit ja alukset

Rostock–Gedser
M/S Kronprins Frederik
M/S Berlin ( valmistunut vuonna 2016)
Rodby–Puttgarden
M/S Prins Richard
M/S Prinsesse Benedikte
M/S Schleswig-Holstein
M/S Deutschland
M/S Holger Danske
Helsingør–Helsingborg
M/S Aurora af Helsingborg
M/S Tycho Brahe
M/S Hamlet
M/S Mercandia IV
Helsingør–Helsingborg-reittiä liikennöidään yhteistyössä Stena Linen ja HH-Ferries-yhtiön kanssa.
Reitit ja alukset > Entiset linjat ja alukset

Bøjden–Fynshav
M/S Thor Sydfyen
Esbjerg–Fanø
M/S Fenja
M/S Menja
Gedser–Rostock
M/S Rostock
Spodsbjerg–Tårs
M/S Frigg Sydfyen
M/S Odin Sydfyen
M/S Spodsbjerg
Trelleborg–Rostock
M/S Skåne
M/S Mecklenburg-Vorpommern
Trelleborg–Sassnitz
M/S Trelleborg
M/S Sassnitz
Trelleborg–Travemünde
M/S Götaland
Rostock–Hanko
M/S Aurora
M/S Merchant
Travemünde–Ventspils
M/S Watling Street
Travemünde–Liepāja
M/S Ask
M/S Urd
Nynäshamn–Ventspils
M/S Scottish Viking
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scandlines Wikimedia Commonsissa
Scandlines (englanniksi, tanskaksi, saksaksi, ruotsiksi)
Käännös suomeksi
M/S Prinsesse Benedikte
M/S Prins Joachim
M/S Scottish Viking liikennöi Ventspilsin ja Ruotsin Nynäshamnin välillä.
Souleymanou Hamidou

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Souleymanou Hamidou
Syntymäaika: 22. marraskuuta 1973 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Mokolo, Kamerun
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Kayserispor
Pelinumero: 16
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2000 2000–2003 2003–2008 2008– | Cotonsport Garoua Çaykur Rizespor Denizlispor Kayserispor | 14 (0) 40 (0) 128 (0) 65 (0) |
Maajoukkue
| 2000– | Kamerun | 23 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. kesäkuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. kesäkuuta 2010.
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ghana ja Nigeria 2000 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Ghana 2008 | Jalkapallo |  |
Souleymanou Hamidou (s. 22. marraskuuta 1973 Mokolo, Kamerun) on kamerunilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä turkkilaista Kayserisporia.
Hän on edustanut Kamerunin maajoukkuetta vuosien 2000, 2006, 2008 ja 2010 Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja vuoden 2010 MM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Tilastot Guardianin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Boukar |
2 Atouba |
3 Womé |
4 Song |
5 Kalla |
6 Njanka |
7 Tchoutang |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 M’Boma |
11 N’Diefi |
12 Lauren |
13 Mettomo |
14 Billong |
15 N’Do |
16 Bekono |
17 Foé |
18 Hamga |
19 Mahouvé |
20 Olembé |
21 Job |
22 Hamidou |
Valmentaja Lechantre
Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Kameni |
2 Ateba |
3 Atouba |
4 Song |
5 Kalla |
6 Angbwa |
7 Kome |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 Deumi |
13 Feutchine |
14 Saidou |
15 Webó |
16 Hamidou |
17 Ebede |
18 Douala |
19 Djemba‑Djemba |
20 Olembé |
21 Boya |
22 Meyong  |
23 Bikey |
Valmentaja Jorge
Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kameni |
2 Binya |
3 Tchato |
4 R. Song |
5 Atouba |
6 Angbwa |
7 M’Bami |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 N'Kong |
13 N'Guemo |
14 Epalle |
15 A. Song |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Tomou |
19 Mbia |
20 Essola |
21 Job |
22 Mbarga  |
23 Bikey |
Valmentaja Pfister
Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Kameni |
2 Binya |
3 N’Koulou |
4 R. Song |
5 Chedjou |
6 A. Song |
7 N'Guémo |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 Bedimo |
13 Tchoyi |
14 Alo'o |
15 Webó |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Enoh |
19 Mbia |
20 Mandjeck |
21 Matip |
22 Assembé  |
23 Bikey |
Valmentaja Le Guen
Kamerunin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Kameni |
2 Assou-Ekotto |
3 N’Koulou |
4 R. Song |
5 Bassong |
6 A. Song |
7 N'Guémo |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 Bong |
13 Chedjou |
14 Choupo-Moting |
15 Webó |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Enoh |
19 Mbia |
20 Mandjeck |
21 Matip |
22 Assembé  |
23 Aboubakar |
Valmentaja Le Guen
Suojärvi (Hämeenlinna)

| Suojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°51′15″N, 24°03′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Laskujoki:  Suojärvenjoki 
Järvinumero:  35.934.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,6 m 
Rantaviiva:  6,938 km 
Pinta-ala:  0,57986 km² 
 fiSuojärvi 
Suojärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven itäiseen reittiin se kuuluu.
Maantiede

Järven pinta-ala on 58 hehtaaria ja sen pituus on 1,9 kilometriä ja leveys 800 metriä. Siihen laskee useita suo-ojia ympäröiviltä laajoilta soilta. Yksi ojista laskee Rimpilammin läpi Iso Tähilammin vedet. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 2,7 kilometriä pitkä Suojärvenjoki, joka laksee Uljasjärveen.
Järven rantaviiva on 6,9 kilometriä pitkä ja sen ranta on osin moreenipohjaista metsämaastoa ja osin suota. Järven vesiallas jakaantuu pääpiirteittäin kolmeen pääosaan. Etelässä sijaitsee Isoselkä ja Keskiselkä jää Isosaaren ja pohjoisosan erottaman kapeikon väliin. Kapeikkoa kutsutaan Suojärvensuntiksi ja sen takana aukeaa pohjoisosan selkä. Järvessä on kuusi saarta. Vain järven pohjoisrannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet valtatieltä 10. Hattulan ja Hämeenlinnan raja ohittaa järven sen pohjoisosan 50 metrin etäisyydeltä.
Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Levojärvi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Suojärvi".
Suojärvi (Mäntsälä)

| Suojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Mäntsälä
Koordinaatit:  60°44′35″N, 25°18′00″E
Järvinumero:  19.005.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,1 m 
Rantaviiva:  5,175 km 
Pinta-ala:  1,2 km² 
Tilavuus:  0,0031 km³ 
Keskisyvyys:  2,7 m 
Suurin syvyys:  4,55 m 
 fiSuojärvi 
Suojärvi on runsashumuksinen ja matala järvi Mäntsälän pohjoisosassa pohjoisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,17 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 66 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Mäntsälän keskustasta 11 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Suojärven pituus kaakosta luoteeseen on runsaat kaksi kilometriä, järvi on melko tasaleveä. Saaria ei ole. Suojärven luoteispuolella levittäytyy Isosuo, itäpuolella Palomäensuo ja kaakkoispuolella Suojärvensuo. Myös länsiranta on soista. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee varsin lähellä rantaa, syvin kohta sijaitsee altaan länsiosassa. Suojärven ympäristössä sijaitsee vähäisiä lampia. Runsaat kolme kilometriä luoteeseen sijaitsee Sulkavanjärvi ja seitsemän kilometriä länteen Hunttijärvi. Noin viisi kilometriä lounaaseen sijaitsee Kilpijärvi.
Suojärven ekologinen tila on hyvä, vesitilavuus on 3 073 000 kuutiometriä.
Suojärvellä on jonkin verran kelluslehtistä kasvillisuutta. Kalalajeja edustavat ahven, hauki, lahna, made ja siika.
Suojärvi (19.005.1.002) kuuluu Sulkavanjärven valuma-alueeseen (19.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Mustijoen vesistössä (19). Suojärvi on Sulkavanjärven valuma-alueen laajin vakavesi, se sijaitsee alueen kaakkoisosassa. Alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Suojärvi, Sulkavanjärvi, Pursijärvi, Rutajärvi, Lammikko ja Lammijärvi. Mäntsälän 30:stä järvestä Suojärvi on viidenneksi laajin.
Aiheesta muualla

Mäntsälän järvien kunnostuksen yleissuunnitelma (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive)
Suippurisakas

| Suippurisakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Inocybaceae
Suku::  Pseudosperma
Laji::  rimosum
Kaksiosainen nimi
 Pseudosperma rimosum  (Bull.) Matheny & Esteve-Rav. 
Katso myös
   Suippurisakas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suippurisakas (Pseudosperma rimosum, syn. Inocybe rimosa vanh. Inocybe fastigiata) on myrkyllinen risakkaisiin kuuluva sienilaji. Sen tunnistaa suiposta ja vanhemmiten risaikseksi käyvästä lakista. Lakki on väriltään oljenkeltainen tai kellanruskea ja  leveydeltään 3–7 senttimetriä. Heltat ovat melko tiheitä ja kellertäviä, mutta vanhemmiten ruskeanharmaita. Jalka on 4–8 senttimetriä pitkä ja lakkia vaaleampi. Itiöpöly on ruskeaa ja haju on spermaattinen. Suippurisakas on myrkyllinen, mutta myrkkyrisakas on sitä myrkyllisempi. Suippurisakasta tavataan yleisenä koko Suomessa. Se kasvaa lehdoissa, puistoissa ja pihoilla. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Suippurisakas
LuontoPortti: Suippurisakas
Santa Maria del Popolo

| Santa Maria del Popolo |
| --- | --- |
 Kirkon julkisivu vuonna 2017
Sijainti:  Rooma, Italia
Koordinaatit:  41.911389°N, 12.476389°E
Kirkkokunta:  roomalaiskatolinen kirkko
Rakentamisvuosi:  1099, 1477 (nykyinen muoto)
Suunnittelija:  Andrea Bregno, Donato Bramante, Gian Lorenzo Bernini
Tyylisuunta:  renessanssi, barokki
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Santa Maria del Popolo on roomalaiskatolinen basilika ja titulaarikirkko Piazza del Popolon pohjoislaidalla Roomassa Italiassa. Kirkko tunnetaan erityisesti kappeleistaan, joissa sijaitsee Berninin ja Rafaelin teoksia sekä Caravaggion maalaukset Paavalin kääntyminen (1601) ja Pietarin ristiinnaulitseminen (1600–1601).
Kirkko edustaa tyyliltään italialaista varhaisrenessanssia.
Kirkon pääalttari ja Bramanten suunnittelema apsis.
Historia

Ensimmäisen kappelin nykyisen kirkon paikalle rakennutti paavi Paschal II vuonna 1099. Syynä pidettiin pelkoa entistä keisaria, Neroa kohtaan, jonka uskottiin kummittelevan hautansa yllä. Paavin sanotaan kaivaneen Neron jäänteet ylös ja heittäneen ne Tiberiin saadakseen rauhan paikallisille. Tarinan mukaan paavi kaatoi myös paikalla sijainneen pähkinäpuun, jossa Neron sielun uskottiin majailevan..
Vuonna 1227 paavi Gregorius IX laajensi kappelin kirkoksi. Renessanssin tyyliseksi kirkkoa alettiin muokata vuonna 1472 paavi Sixtus IV:n käskystä. Kirkon remontointi kesti vuoteen 1477, jolloin kirkkoon rakennettiin mm. kupoli. Renessanssityyli vakiintui, kun tunnetut taiteilijat alkoivat 1500-luvulla suunnitella kirkon sisätiloja. Ensimmäisenä Rafael aloitti Chigin kappelin rakentamisen vuonna 1513. 1600-luvulla Bernini muokkasi kirkon barokkityyliseksi.
Historia > Nykyään

Nykyään kirkkoon pääsee sisälle käymään ja siellä järjestetään myös jumalanpalveluksia.
Kirkon arkkitehtuuri ja taide

Kirkko on kolmilaivainen basilika, joka muodostaa rakennuksesta ristin muotoisen. Kirkon katolla sijaitsee vuosina 1474–1475 rakennettu kahdeksankulmainen kupoli. Kirkon ulkosivu on peräisin 1470-luvulta, mutta sen remontoi barokkityyliseksi Bernini noin 1660-luvulla. Bernini lisäsi muun muassa katolle kiviset soihdunpidikkeet sekä Chigin suvun vaakunat. Oikean sivulaivan päässä sijaitsee 1400-luvulta peräisin oleva kellotorni.[lähde? ]
Kirkon arkkitehtuuri ja taide > Apsis ja pääalttari

Kirkon apsidin on suunnittellut Donato Bramante paavi Julius II:lle vuonna 1502. Apsidin alle on haudattu kardinaalit Ascanio Sforza (1505) ja Girolamo Basso della Rovere (1507). Molemmat haudat on tehnyt kuvanveistäjä Andrea Sansovino. Kirkon pääalttarilla sijaitsee pieni 1300-luvun alttaritaulu Madonna del Popolo. Alttarin holvikaaren freskot on maalannut Pinturicchio vuonna 1509.
Kirkon arkkitehtuuri ja taide > Kappelit

Kirkossa on yhteensä 12 sivukappelia, jotka sijaitsevat oikealla ja vasemmalla sivulaivalla.
Kirkon arkkitehtuuri ja taide > Kappelit > Cerasin kappeli

Cerasin kappeli (ital. Cappella Cerasi) on kappeli vasemman sivulaivan päässä. Kappeli on tehty punaisesta travertiinista ja siellä sijaitsee Caravaggion maalaukset Paavalin kääntymys ja Pyhän Pietarin ristiinaulitseminen sekä Annibale Carraccin tekemä maalaus Neitsyt Marian taivaaseen ottamisesta.
Kirkon arkkitehtuuri ja taide > Kappelit > Chigin kappeli

Chigin kappeli (ital. Cappella Chigi tai Cappella della Madonna di Loreto) on toinen kirkon kappeleista. Se sijaitsee kirkon vasemmalla sivulaivalla. Rafael suunnitteli kappelin ja aloitti sen rakentamisen, mutta Bernini viimeisteli sen.
Rafael rakensi kappelin vuosina 1513–1514 hautakappeliksi pankkiiri Agostino Chigin suvulle. Rafael suunnitteli kappelin kupolin ja pylväsrakenteet sekä pyramidin muotoiset hautamerkit Agostinille ja hänen veljelleen Sigismondolle. Kappelin sisustus jäi kesken vuonna 1520, jolloin taiteilija Rafael kuoli. Pian Rafaelin jälkeen kuoli myös kappelin rakennuttaja Agostino Chigi, joka haudattiin keskeneräiseen kappeliin. Kappelin viimeistelijäksi valittiin paavi Aleksanteri VII:n käskystä Gian Lorenzo Bernini. Bernini lisäsi kappeliin Habakukia ja Danielia esittävät syvennysveistokset ja ympyränmuotoiset muotokuvat sekä muokkasi kappeli vuosina 1652–1656. Tällöin Bernini muokkasi myös koko rakennuksen profiilia barokkityyliseksi.
Chigin kappeli esiintyy myös Dan Brownin vuonna 2000 julkaisemassa jännitysromaanissa Enkelit ja demonit. Kirjassa kappeli on osa Illuminati-salajärjestön luomaa polkua, joka johtaa "Valaistuksen kirkolle". Kirjan mukaan kappelissa oleva Berninin veistos Habakuk ja enkeli (1656–1661) osoittaa polun seuraavalle pysäkille Vatikaaniin. Vuonna 2008 katolinen kirkko kielsi kirjasta tekeillä olleen elokuvan kuvaukset kirkossa, kritisoiden kirjan sisältöä.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirkon kupoli alhaalta päin kuvattuna
Chigin kappeli
Berninin syvennysveistos Habakuk ja enkeli (1656–1661) Chigin kappelissa.
Käännös suomeksi
Steigen

Steigen on Norjan kunta Saltenin maakunnassa Nordlandin läänissä. Kunnan rajanaapureita ovat Hamarøy ja Sørfold. Vuoden 2024 alussa Steigenissa oli 2 672 asukasta.
Kunnan hallinnollinen keskus ja ainoa taajama on Leinesfjord.
Kuvia

Kunnan asukasluku vuosina 1951–2010.
Steigenin kirkko
Kunnantalo
Tunnettuja henkilöitä

Lasse Marhaug (s. 1974), elektroninen muusikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steigen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Nordlandin läänin kunnat
Alstahaug
Andøy
Ballangen
Beiarn
Bindal
Bodø
Brønnøy
Bø
Dønna
Evenes
Fauske
Flakstad
Gildeskål
Grane
Hadsel
Hamarøy
Hattfjelldal
Hemnes
Herøy
Leirfjord
Lurøy
Lødingen
Meløy
Moskenes
Narvik
Nesna
Rana
Rødøy
Røst
Saltdal
Sortland
Steigen
Sømna
Sørfold
Tjeldsund
Træna
Tysfjord
Værøy
Vefsn
Vega
Vestvågøy
Vevelstad
Vågan
Øksnes
Norjan läänit | Norja
Käännös suomeksi
Sortavalan maalaiskunta

| Sortavalan maalaiskunta Sordavala landskommun> Entinen kunta – luovutettu Neuvostoliitolle |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Viipurin lääni
Maakunta:  Karjalan historiallinen maakunta
Kihlakunta:  Sortavalan kihlakunta
Kuntanumero:  764
Perustettu:  15001
Lakkautettu:  1948 (luovutettu Neuvostoliitolle 1944)
Pinta-ala:  690,88 km²   (12.3.1940)
– maa:  666,80 km²
– sisävesi:  24,08 km²
Väkiluku:  21 487   (31.12.1939)
– väestötiheys:  32,2 as./km²
  1 Ortodoksinen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran 
Sortavalan maalaiskunta (ruots. Sordavala landskommun) on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Sortavalan maalaiskunta sijaitsi Laatokan pohjoisrannikolla ja siihen kuului manneralueen lisäksi laaja saaristoalue rannikon tuntumassa sekä kauempaa Laatokalta Valamon saaristo. Sortavalan maalaiskunnan naapurikuntia olivat Harlu, Ruskeala, Uukuniemi ja Jaakkima sekä maalaiskunnan "sisällä" Sortavalan kaupunki. Maalaiskunnan pituus koillisesta lounaaseen oli noin 35 kilometriä ja luoteesta kaakkoon 25 kilometriä. Valamoa ei näissä luvuissa ole laskettu mukaan. Sortavalan maalaiskunta oli kokonaan luovutetuista maalaiskunnista väkiluvultaan suurin.
Kuntaliiton teetättämä Sortavalan maalaiskunnan perinnevaakuna vuodelta 2021.
Sortavalan luterilainen kirkko sijaitsi kaupungin alueella ja se oli maa- ja kaupunkiseurakunnan yhteinen. Maalaiskunnan ortodoksit kuuluivat Sortavalan ortodoksiseen seurakuntaan, jonka pääkirkko sijaitsi myös kaupungin alueella.
Historia ja luonnonolosuhteet

Sortavalan maalaiskunnalle tyypillisiä maisemia ovat Laatokan saaristo, vuonomaiset lahdet ja korkeat mäkimaat. Alue on ollut asuttua jo tuhansia vuosia seudun ilmaston ja hedelmällisen maaperän takia. Nimi Sortavala merkitsee sortavien eli kaskea kaatavien maata. Saaristossa ja Laatokan rannikon läheisyydessä on lukuisia linnavuoria, jotka todistavat alueen olleen rauhatonta.
Sijoittuminen

Sotien jälkeen Sortavalan maalaiskunnan asukkaat joutuivat jättämään asuinseutunsa ja lähtemään evakkoon. Maalaiskunnan väestöä sijoitettiin pääosin Keski-Suomeen seuraaviin kuntiin: Jyväskylän maalaiskunta, Kannonkoski, Kivijärvi, Konginkangas, Laukaa, Muurame, Petäjävesi, Pihtipudas, Saarijärvi, Säynätsalo, Toivakka, Uurainen, Viitasaari, Äänekosken maalaiskunta ja Äänekoski.