stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhäntä
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Pyhännällä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Siikalatvan seurakunta
Pyhännän kappeliseurakunta
Seurakunta toimii myös Siikalatvan kunnan alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pyhännän alueella toimii Iisalmen ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Pyhännän kunnan nykyisellä alueella.
Pyhännän seurakunta (liitetty Siikalatvan seurakuntaan 2006)
Ruokakulttuuri

Pyhännän pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla pottuloota eli imelletty perunalaatikko ja lihapöysti, ensin keitetty ja sitten paistettu liharuoka, jälkiruokana uuniohorapuuro eli uunissa kypsennetty ohraryynipuuro marjasopan eli marjakeiton kera.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhäntä Wikimedia Commonsissa
Pyhännän kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Pyhännän avainluvut
Tavastkengän kylän kotisivut
| n k Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Ii  Kalajoki  Kempele  Kuusamo  Kärsämäki  Liminka  Lumijoki  Merijärvi  Muhos  Nivala  Oulainen  Oulu  Pudasjärvi  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhäntä  Raahe  Reisjärvi  Sievi  Siikajoki  Siikalatva  Taivalkoski  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Ylivieska 
Entiset kunnat:  Haukipudas  Himanka  Kestilä  Kiiminki  Kuivaniemi  Oulujoki  Oulunsalo  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Rantsila  Rautio  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Temmes  Vihanti  Yli-Ii  Ylikiiminki 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Pyramiden

| Pyramiden Пирамида |
| --- | --- |
 Näkymä Pyramideniin maailman pohjoisimman Lenin-patsaan takaa.
 Pyramiden
 Koordinaatit: 78°39′22″N, 16°19′30″E 
Valtio:  Norja
Hallintoalue:  Huippuvuoret
Perustettu:  12. heinäkuuta 1910
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyramiden (ven. Пирамида, Piramida) on aiemmin venäläisten asuttama hiilikaivoskaupunki Huippuvuorilla. Kaupungin perustivat ruotsalaiset vuonna 1910, ja se myytiin Neuvostoliitolle 17 vuotta myöhemmin. Kaupunki autioitui vuonna 1998, mutta merkittävä osa sen rakennuksista ja infrastuktuurista on edelleen olemassa. Kaupungista on pyritty 2000-luvulta alkaen kehittämään paikallista turistinähtävyyttä.
Historia > Ruotsalaisten tutkimusretket ja kaivostoiminta

Viisihenkinen ruotsalainen retkikunta teki 12. heinäkuuta 1910 maavaltauksen Isfjordenin vuonosta erkanevan Billefjordenin vuonon rannalla sijaitsevaan Pyramideniin. Paikka sai nimensä lähellä sijaitsevasta pyramidia muistuttaneesta vuoresta. Retkikunnan johtaja Bertil Högbom oli aiempina kesinä löytänyt kivihiiltä useista paikoista Pyramidenin ympäristössä ja palasi jälleen kesällä 1910 tutkimaan aluetta. Pyramidenista löydettiin myös hiiliesiintymä, jonka ruotsalaiset epäilivät kuuluvan samaan suoneen Adventdalenin laaksosta aiemmin löytyneen hiilisuonen kanssa. Retkikunta jatkoi vielä saman vuoden elokuussa Van Mijenvuonossa sijaitsevalle Braganzavågenin lahdelle palaten kotimaahansa syksyllä 1910.
Uutta tutkimusretkeä alettiin suunnitella vuoden 1910 retken lupaavien löydösten kannustamana. AB Isfjorden-Bellsund perustettiin huhtikuussa 1911, ja yhtiön ensimmäiseksi tehtäväksi tuli uuden tutkimusretken järjestäminen aiemmin tutkituille alueille. Bertil Högbomin johtamaan retkikuntaan kuului tällä kertaa myös oma lääkäri, sekä neljätoista skånelaista kaivosmiestä. Yhtiö hankki käyttöönsä Viking-nimisen höyrylaivan, jolla retkikunta lähti purjehtimaan 11. kesäkuuta 1911 Tukholmasta kohti Huippuvuoria. Retkikunta otti tavoitteekseen palata lastinaan myyntikelpoista raaka-ainetta.
Retkikunta purjehti ensin Billefjordenin vuonossa sijaitsevaan Pyramideniin, missä vuoren rinteeseen kaivettiin useita pieniä tunneleita, joista louhittiin myös pieni määrä hiiltä. Billefjordin vuonon vastarannalta löydettiin myös kipsiesiintymä, josta louhitut 88 kipsitonnia laivattiin takaisin Ruotsiin.
Ruotsalaisten kaivostoiminta keskittyi myöhemmin Svean kaivoskaupunkiin Braganzavågenin lahdella Van Mijenvuonossa. Svean hiiliesiintymä oli helpommin louhittavissa, mutta alueen jäätilanne oli rahtiliikenteen kannalta huomattavasti Pyramidenia hankalampi.
Historia > Siirtyminen Neuvostoliitolle

Ruotsalaisomistajat myivät Svean kaivoksiin nähden vähemmälle huomiolle jääneen Pyramidenin neuvostoliittolaiselle Russkij Grumant -kaivosyhtiölle vuonna 1927. Yhtiö myi alueen 1930-luvun alulla Neuvostoliiton valtion omistamalle, vuonna 1931 perustetulle Trust Arktikugol -kaivosyhtiölle, joka aloitti kaivoskaupungin rakennustyöt ennen toisen maailmansodan alkua. Sotia edeltänyt kaivostoiminta rajoittui vain koekaivauksiin, jotka keskeytyivät vuonna 1941, kun Pyramiden evakuoitiin muiden Huippuvuorten asutuskeskusten tavoin.
Pyramiden jäi viimeiseksi sodan jälkeen uudelleenkäynnistetyksi kaivoskaupungiksi Huippuvuorilla. Alueen hiiliesiintymä tutkittiin tarkemmin vuonna 1947, ja täysimittainen kaivostoiminta käynnistyi vuotta myöhemmin. Kaivoskaupunkiin rakennettiin oma koulu, kirjasto, elokuvateatteri, uimahalli ja kulttuuritalo, minkä lisäksi sinne pystytettiin myös maailman pohjoisin Lenin-patsas. Kaupungissa asui sen huippuvuosina 1980-luvulla yli tuhat ihmistä.
Historia > Kaivostoiminta päättyy ja kaupunki autioituu

Pyramidenin hiilikaivokset eivät onnistuneet pääsemään voitolle missään vaiheessa toimintansa aikana. Alueen hiilisuonet olivat useiden metrien paksuisia, mutta hyvin rikkonaisia, mikä teki niiden hyödyntämisestä vaikeaa. Arktikugolin valtiontuet putosivat Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1991, mikä johti suoraan myös Pyramidenin kaivoskaupungin rahoituksen pienenemiseen. Kaupunki oli neuvostoaikoina tunnettu suhteellisen korkeasta elämänlaadustaan ja kaivoksen tarjoamista kohtuullisista palkoista, mutta tilanne muuttui 1990-luvun kuluessa, kun kaupungin elintaso heikkeni ja kaivoksen maksamat palkat putosivat. Tilannetta heikensi myös vuonna 1996 sattunut Vnukovo Airlinesin lennon 2801 onnettomuus, jossa kuoli useita kaivoskaupungin asukkaita. Arktikugol ryhtyi suunnittelemaan kaivoksen sulkemista vuonna 1997, sillä syvemmällä vuoressa oleviin hiilisuoniin käsiksi pääseminen olisi vaatinut merkittäviä lisäinvestointeja.
Lopullinen lopettamispäätös tehtiin vuoden 1998 ensimmäisinä kuukausina, minkä jälkeen kaivostoimintaa jatkettiin aina 31. maaliskuuta asti. Kaivos tuotti toimintansa aikana vuosina 1955–1998 noin yhdeksän miljoonaa tonnia hiiltä, josta miljoona tonnia poltettiin paikallisessa voimalaitoksessa. Toiminnan päättymisen jälkeen viimeiset 300 kaupungissa asunutta muuttivat pois. Noin puolet Pyramidenissa työskennelleistä jatkoi Arktikugolin palveluksessa Barentsburgin kaivoksella muiden palatessa Venäjälle ja jättäessä yhtiön. Pyramidenin viimeiset pysyvät asukkaat poistuivat kaupungista hieman ennen meren jäätymistä 10. lokakuuta 1998.
Historia > Nykytilanne

Trust Arktikugol on 2000-luvulta alkaen pyrkinyt kehittämään nykyistä aavekaupunkia paikallisena turistinähtävyytenä. Yhtiö avasi kaupungissa sijaitsevan Tulipan-hotellin uudelleen maaliskuussa 2013, minkä jälkeen se on palvellut yöpyviä turisteja vuosittain maaliskuulta lokakuulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyramiden Wikimedia Commonsissa
Pyramiden on saanut nimensä kuvan taka-alla olevasta vuoresta.
Kaivokseen kuuluneita rakennuksia vuonna 2015.
Kaupungin uimahalli.
Hiilenlastauslaitteisto Pyramidenin satamassa.
Vuosina 1968–1998 käytössä ollut voimalaitos.
Kalle Paronen

Kalle Paavali Paronen (24. tammikuuta 1888 Ruovesi – 16. marraskuuta 1963 Warrenton, Clatsopin piirikunta, Oregon, Yhdysvallat) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Paronen oli maatyöläinen ja hän oli Suomessa Ruoveden työväenyhdistys Tulevaisuuden jäsen. Paronen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1910 ja asettui asumaan siellä Oregonin osavaltion Clatsopin piirikuntaan.
Parosen vanhemmat olivat torppari (myöhemmin talollinen) Herman Iisakinpoika Paronen ja Elviina Mannintytär. Hänen puolisona oli Emmi Matilda (o.s. Nurminen). Kansanedustaja E. J. Paronen oli Kalle Parosen veli.
Teoksia

Totuus voittoon : kuvauksia vuosisadan vaihteella : kolmessa näytöksessä. Tekijä, Tampere 1907
Micro Four Thirds

Micro Four Thirds on japanilaisten kameravalmistajien Olympuksen ja Panasonicin kehittämä peilitön järjestelmäkamerastandardi. Standardissa määritellään objektiivien ja elektronisiin etsimiin perustuvien järjestelmäkameroiden välinen kiinnitys.
Standardin merkittävä etu muihin järjestelmäkameroihin nähden on objektiivien ja usein myös kameroiden merkittävästi pienempi koko, mikä johtuu kennon koosta, joka on jonkin verran pienempi kuin yleensä harrastaja- ja puoliammattilaiskäyttöön tarkoitetuissa järjestelmäkameroissa ja pinta-alaltaan noin neljäsosa ammattilaiskäyttöön tarkoitettujen kameroiden 35 mm:n filmiä vastaavista kennoista.
Olympus OM-D E-M5 ja M. Zuiko 12-50mm zoomobjektiivi
Erot Four Thirds -standardiin

Kameroiden kenno on kooltaan sama kuin aikaisemmassa Four Thirds -standardissa. Four Thirds -standardista poiketen Micro Four Thirds -kameroissa ei ole etsintä varten peiliä, ja siksi objektiivin ja kennon välinen etäisyys on em. standardia merkittävästi pienempi, vain 20 mm. Sen ansiosta Micro Four Thirds -kameroille on voitu suunnitella huomattavasti pienempiä laajakulma- ja normaaliobjektiiveja.
Peilin puuttumisen vuoksi Micro Four Thirds -kameroissa ei ole juurikaan käytetty erilliseen tarkennuskennoon perustuvaa vaihetarkennusta, vaan kennon vierekkäisten kuvapisteiden valoisuuseroihin (kontrastiin) perustuvaa kontrastitarkennusta (kuten kaikissa videokameroissa). Kontrastitarkennus on vaihetarkennusta tarkempi, mutta koska valoisuuseroista ei päätellä tarvittavan tarkennuksen suuntaa (kauemmas vai lähemmäs), joutuu kamera etsimään tarkennusta objektiivin tarkennuslinssien edestakaisilla siirroilla. Vaihetarkennuksessa linssin siirron suunta ja etäisyys voidaan päätellä suoraan tarkennuskennolta saatavasta informaatiosta. Vaihetarkennuksen haitta on vähäisempi tarkkuus ja tarve objektiivien kalibrointiin.
Four Thirds -objektiiveja voidaan käyttää Micro Four Thirds -kameroissa yksinkertaisen ja edullisen sovittimen avulla, mutta päinvastainen ei ole mahdollista.
Kennon koko ja kuvasuhde

Four Thirds ja Micro Four Thirds -kameroiden kenno on kooltaan 18 mm × 13,5 mm (diagonaali 22,5 mm), josta käytössä on 17,3 mm × 13,0 mm (diagonaali 21,6 mm). Kuvasuhde on siten 4:3, toisin kuin useimmissa muissa järjestelmäkameroissa, jotka käyttävät 3:2 kuvasuhdetta. Kennon pinta-ala on noin 30–40 % pienempi kuin APS-C -kameroissa, mutta huomattavasti suurempi kuin pienissä taskukokoisissa kameroissa.
Vuonna 2009 markkinoille tullut Micro Four Thirds -kamera Panasonic Lumix DMC-GH1 ja sen seuraaja GH2 mahdollistavat samalla diagonaalilla myös 16:9 ja 3:2 kuvasuhteet suuremman kennon avulla.
Tarkennusmenetelmät

Suurin osa Micro Four Thirds -kameroista käyttää automaattitarkennukseen kontrastitarkennusta, joka vaihetarkennuksesta poiketen voidaan suorittaa pelkästään tavanomaiselta kennolta saatavan informaation perusteella.
Micro Four Thirds -kameroista vain vuonna 2013 julkaistu Olympus OM-D E-M1 tukee kontrastitarkennuksen lisäksi myös vaihetarkennusta. Tämä on edellyttänyt erityisten vaihetarkennuselementtien upottamista kennoon.
Vuonna 2014 Panasonic julkisti Depth From Defocus -menetelmän (DFD), jolla kontrastitarkennusta varten pystytään päättelemään tarkennuksen suunta myös tavanomaisen kennon tuottamasta kuvainformaatiosta. Helmikuussa 2014 julkaistu Panasonic GH4 oli ensimmäinen DFD-menetelmää tukeva Panasonicin kamera, ja toukokuussa 2015 julkaistun G7:n myötä teknologia on siirtynyt myös halvempiin malleihin. Menetelmä perustuu kuvan epätarkkuuden analysointiin, ja edellyttää tietoja käytössä olevan objektiivin optisista ominaisuuksista. Siksi DFD-tarkennus toimii vain Panasonicin objektiiveilla, joiden optinen informaatio on tallennettu joko kameran tai Panasonic-objektiivien muistiin. Kuten vaihetarkennus, myös DFD vähentää merkittävästi tarvetta tarkennuksen edestakaisiin siirtoihin, ja siten johtaa huomattavasti nopeampaan automaattitarkennukseen.
Objektiivin kiinnitys

Micro Four Thirds -standardi määrittelee bajonettityyppisen kiinnityksen objektiiveille. Etäisyys objektiivista kennoon on noin 20 mm, joka on noin puolet Four Thirds -standardista. Tämä on mahdollista, koska Micro Four Thirds -kameroissa ei ole optisen etsimen edellyttämää peiliä. Optisen etsimen sijaan kameroissa on joko ainoastaan nestekidenäyttö tai nestekidenäytön lisäksi elektroninen etsin. Elektronisen etsimen etuihin lukeutuu se, että videota tallennettaessa kuvaa voi etsimestä seurata reaaliajassa, toisin kuin peiliin perustuvissa etsimissä, ja etsimen kuva on kirkas huonossa valaistuksessa ja hitailla objektiiveilla. Objektiivin ja kennon välisen lyhyen etäisyyden vuoksi useat Micro Four Thirds -objektiivit ovat huomattavasti vastaavia Four Thirds -objektiiveja pienempiä. Näin on etenkin laajakulmaisten objektiivien kohdalla, esimerkiksi 7–14 mm zoomin.
Sovittimet muille objektiivikiinnityksille

Sovittimen avulla voidaan käyttää kaikkia Four Thirds -objektiiveja, mutta automaattitarkennus ei toimi kaikilla objektiivi-kamera-yhdistelmillä, etenkään suurimmilla teleobjektiiveilla. Syynä on se, että Four Thirds -objektiiveja ei ollut suunniteltu kontrastiin perustuvaa automaattitarkennusta varten. Micro Four Thirds -kameroista vain Olympus OM-D E-M1:ssä on vaihetarkennusta tukeva kenno, joten Four Thirds -objektiivit toimivat tässä kamerassa täysin.
Melkein kaikille muille laajalti käytetyille perinteisille objektiivikiinnityksille on saatavissa sovittimet, mutta objektiivit toimivat täysin manuaalisina sekä tarkennuksen että aukon osalta: Canon, Carl Zeiss ZK, Carl Zeiss ZM, Carl Zeiss ZF, Contax/Yashica, Leica M, Leica R, M42, Minolta MD/MC, Nikon, Olympus OM, Pentax K, Sony/Minolta AF, T2, Voigtlander Ai-S, Voigtlander PK-A/R,KA, Voigtlander VM.
Koska Micro Four Thirds -kameroiden kennokoko on yleensä alkuperäistä kameratyyppiä pienempi, sovittimen kanssa käytettyjen objektiivien kuvakulma on vastaavasti kapeampi. Tämä on yleensä haitta laajakulmaobjektiivien mutta etu teleobjektiivien kohdalla. Saatavilla on myös optiikkaa sisältäviä sovittimia, jotka kohdistavat objektiivin tuottaman kuvan pienemmälle alueelle, jolloin objektiivin valovoima kasvaa ja kuvakulma laajenee.
Järjestelmäkameroiden suhteelliset kennokoot.
Panasonic Lumix G 20 mm f/1.7 ja 45-200 mm f/4.0-5.6 -objektiivit.
Decatur (Alabama)

| Decatur |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 34°34′51″N, 86°59′0″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alabama
Piirikunta:  Morgan, Limestone
Hallinto:  
 – Pormestari:  Don Stanford
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  155,1 km²
 – Josta vettä:  16,8 km² (11 %)
Korkeus:  171 m
Väkiluku (2006):  55 778
 – Väestötiheys:  359,62 as./km²
 – Metropolialue:  150 125
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Lempinimi::  "Chicago of the South", "The River City", "The Heart of the Valley"
 
 www.decaturalabamausa.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Decatur on kaupunki Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen pinta-ala on 155,1 km² ja asukasluku 55 778 vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen kotisivu (englanniksi)
Alabaman osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Autauga  Baldwin  Barbour  Bibb  Blount  Bullock  Butler  Calhoun  Chambers  Cherokee  Chilton  Choctaw  Clarke  Clay  Cleburne  Coffee  Colbert  Conecuh  Coosa  Covington  Crenshaw  Cullman  Dale  Dallas  DeKalb  Elmore  Escambia  Etowah  Fayette  Franklin  Geneva  Greene  Hale  Henry  Houston  Jackson  Jefferson  Lamar  Lauderdale  Lawrence  Lee  Limestone  Lowndes  Macon  Madison  Marengo  Marion  Marshall  Mobile  Monroe  Montgomery  Morgan  Perry  Pickens  Pike  Randolph  Russell  Shelby  St. Clair  Sumter  Talladega  Tallapoosa  Tuscaloosa  Walker  Washington  Wilcox  Winston 
Kaupungit (suurimmat):   Alabaster  Albertville  Anniston  Athens  Auburn  Bessemer  Birmingham  Daphne  Decatur  Dothan  Enterprise  Fairhope  Florence  Foley  Gadsden  Helena  Hoover  Homewood  Huntsville  Madison  Mobile  Montgomery (pääkaupunki)  Mountain Brook  Northport  Opelika  Oxford  Pelham  Phenix City  Prattville  Trussville  Tuscaloosa  Vestavia Hills
Huntsville (Alabama)

Huntsville on Yhdysvaltojen eteläosassa sijaitsevan Alabaman osavaltion suurin kaupunki. Sen asukasluku oli 215 006 vuonna 2020. Kaupunki toimii Madisonin piirikunnan hallintokeskuksena. Kaupunki on perustettu vuonna 1805. Huntsville tunnetaan siellä sijaitsevasta Yhdysvaltojen Avaruus- ja rakettikeskus Marshall Space Flight Centeristä; kaupungin lempinimi onkin "rakettikaupunki".
Näkymä Big Spring International Parkista Huntsvillen keskikaupunkiin
Väestö

Vuoden 2020 väestönlaskennassa Huntsvillen asukasluku oli 215 006. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 59,0 %, mustia 30,4 %, aasialaisia 2,1 %, alkuperäisasukkaita 0,5 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 5,2 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 6,4 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja mistä tahansa rodusta. Asukkaista 7,9 % puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 6,2 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Koulutus

Huntsvillessä sijaitsee neljä korkeakoulua: julkiset Alabaman yliopisto Huntsvillessä, Alabama A&M University ja J.F. Drake State Community and Technical College sekä yksityinen Oakwood University.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huntsville (Alabama) Wikimedia Commonsissa
Alabaman osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Autauga  Baldwin  Barbour  Bibb  Blount  Bullock  Butler  Calhoun  Chambers  Cherokee  Chilton  Choctaw  Clarke  Clay  Cleburne  Coffee  Colbert  Conecuh  Coosa  Covington  Crenshaw  Cullman  Dale  Dallas  DeKalb  Elmore  Escambia  Etowah  Fayette  Franklin  Geneva  Greene  Hale  Henry  Houston  Jackson  Jefferson  Lamar  Lauderdale  Lawrence  Lee  Limestone  Lowndes  Macon  Madison  Marengo  Marion  Marshall  Mobile  Monroe  Montgomery  Morgan  Perry  Pickens  Pike  Randolph  Russell  Shelby  St. Clair  Sumter  Talladega  Tallapoosa  Tuscaloosa  Walker  Washington  Wilcox  Winston 
Kaupungit (suurimmat):   Alabaster  Albertville  Anniston  Athens  Auburn  Bessemer  Birmingham  Daphne  Decatur  Dothan  Enterprise  Fairhope  Florence  Foley  Gadsden  Helena  Hoover  Homewood  Huntsville  Madison  Mobile  Montgomery (pääkaupunki)  Mountain Brook  Northport  Opelika  Oxford  Pelham  Phenix City  Prattville  Trussville  Tuscaloosa  Vestavia Hills
Timmy Hansen

Hansen vuonna 2018
Kenneth Timmy Hansen (s. 21. toukokuuta 1992 Lidköping) on ruotsalainen autourheilija. Hän kilpailee rallicrossin MM-sarjassa Hansen Motorsport -tallin Peugeot 208:lla ja on voittanut yhden maailmanmestaruuden.
Hansenin isä on 14-kertainen rallicrossin Euroopan-mestari Kenneth Hansen, ja nuorempi veli Kevin Hansen on myös rallicrosskuljettaja.
Kilpaura

Hansen aloitti kilpauransa kartingista, jossa hän voitti viimeisellä kaudellaan 2008 Ruotsin mestaruuden. Seuraavalla kaudella Hansen siirtyi pikkuformuloihin Formula BMW:hen, jossa kilpaili kahden kauden ajan, sijoittuen jälkimmäisellä sarjassa kolmanneksi.
Kaudet 2011 ja 2012 hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa. Tämän jälkeen Hansen siirtyi rata-autoilusta isänsä jalanjäljissä rallicrossiin, ja debytoi rallicrossin MM-sarjassa kaudella 2014.
Hansen voitti rallicrossin maailmanmestaruuden vuonna 2019. Hän sijoittui MM-sarjassa toiseksi vuosina 2015, 2021 ja 2022 sekä kolmanneksi vuonna 2020.
01011001

| 01011001 Ayreon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhtikuu-marraskuu 2007
 Julkaistu:  23. tammikuuta 2008  25. tammikuuta 2008  28. tammikuuta 2008  29. tammikuuta 2008
 Tuottaja(t): Arjen Anthony Lucassen
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 112.09
 Levy-yhtiö: InsideOut Music
Ayreonin muut julkaisut
| The Human Equation 2004 | 01011001 2008 | The Theory of Everything 2013 |
01011001 on Arjen Anthony Lucassenin Ayreon-projektin seitsemäs studioalbumi. Se on konseptialbumi, joka kertoo tarinan avaruusolennoista nimeltä "Forever", jotka luovat ihmiskunnan, mutta myöhemmin vaarantavat sen tarjoamalla sille teknologiaa.
Kappaleet > CD 1 - Y

Kaikki sanat Arjen Lucassen, kaikki sävellykset Arjen Lucassen,  Anneke van Giersbergen, Jonas Renkse.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Age of Shadows ”I. Age of Shadows”  ”II. "We are Forever”  ”III. Age of Shadows (reprise)” | 10.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Comatose | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Liquid Eternity | 8.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Connect the Dots | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Beneath the Waves ”I. Beneath the Waves”  ”II. Face the Facts”  ”III. But a Memory”  ”IV. World without Walls”  ”V. Reality Bleeds” | 8.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Newborn Race ”I. The Incentive”  ”II. The Vision”  ”III. The Procedure”  ”IV. Another Life”  ”V. Newborn Race”  ”VI. The Conclucion” | 7.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ride the Comet | 3.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Web of Lies | 2.50 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 50.13 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > CD 2 - Earth

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Fifth Extinction ”I. Glimmer of Hope”  ”II. World of Tomorrow Dreams”  ”III. Collision Course”  ”IV. From the Ashes”  ”V. Glimmer of Hope (reprise)” | 10.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Waking Dreams | 6.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Truth Is in Here | 5.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Unnatural Selection | 7.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | River of Time | 4.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | E=mc2 | 5.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Sixth Extinction ”I. Echoes on the Wind”  ”II. Radioactive Grave”  ”III. 2085”  ”IV. To the Planet of Red”  ”V. Spirit on the Wind”  ”VI. Complete the Circle” | 12.18 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 52.02 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Laulajat Forever Hansi Kürsch (Blind Guardian, Demons & Wizards)  Daniel Gildenlöw (Pain of Salvation)  Tom S. Englund (Evergrey)  Jonas Renkse (Katatonia)  Jørn Lande (Masterplan, ARK)  Anneke van Giersbergen (Agua de Annique, The Gathering)  Steve Lee (Gotthard)  Bob Catley (Magnum)  Floor Jansen (After Forever, Star One)  Magali Luyten (Beautiful Sin, Virus IV) Man Simone Simons (Epica)  Phideaux Xavier  Wudstik  Marjan Welman (Elister)  Liselotte Hegt (Dial)  Arjen Anthony Lucassen  Ty Tabor (King’s X) :  Soittajat Arjen Anthony Lucassen – kitara, basso, koskettimet  Ed Warby (Gorefest) – rummut  Jeroen Goossens (Flairck) – huilu  Ben Mathot (Dis) – viulu  David Faber – sello  Joost van den Broek (After Forever) – piano Soolot Lori Linstruth (Stream of Passion) – kitarasoolo  Michael Romeo (Symphony X) – kitarasoolo  Derek Sherinian (Planet X, Yngwie Malmsteen, Dream Theater) – kosketinsoolo  Tomas Bodin (The Flower Kings) – kosketinsoolo  Joost van den Broek (After Forever) – kosketinsoolo
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 6½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

01011001 Discogsissa. (englanniksi)
Albumi 01011001 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pekka Lönngren

| Pekka Lönngren |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1884 Pori
Kuollut: 21. syyskuuta 1943 (58 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja
Puoliso:  Varma Lahja Kankonen
Pekka Vilhelm Lönngren (15. joulukuuta 1884 Pori – 21. syyskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen sanomalehtimies ja sosialidemokraatti, joka tunnetaan erityisesti toiminnastaan Tampereen poliisipäällikköna Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918. Myöhemmin Lönngren teki pitkän uran Osuustukkukaupan palveluksessa Helsingissä.