stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gabriel Gotthard Sweidel

Sweidelin alttaritaulu Nattvardens instiftelse Korppoon kirkossa.
Gabriel Gotthard Sweidel, myös Sveidel tai Sweidell (1744 – 22. maaliskuuta 1813 Turku) oli suomalainen kirkkomaalari ja maalariammattikunnan vanhin. Hän toimi maalarimestarina Turussa.
Hänen puolisonsa oli Gustava Sweidel, o.s. Bergstock, jonka kanssa hänet vihittiin 18.5.1786. Heidän poikansa Joel Robert Sveidel vihittiin papiksi 1820.
Sweidelin teoksia on Ateneumin taidemuseossa. Korppoon kirkkoon valmistui  vuonna 1792 alttaritaulu ”Ehtoolisen asettaminen”, joka sijaitsee kirkon pohjoisseinällä. Lisäksi hän on maalannut alttaritaulun Kökarin kirkkoon 1803, Angelniemen kirkkoon 1811 ja Kokemäen kirkkoon.
Kirjallisuutta

Tarvainen, Ilkka: Ammattikuntamaalarina Turussa: Gabriel Gotthard Sweidel (1744–1813) ja hänen tuotantonsa. Lisensiaatintyö, Jyväskylän yliopisto, 1999.
Aiheesta muualla

Omakuva[vanhentunut linkki]
Immanuel Alm
Johan Alm
Helena Arnell
Johan Backman
Jonas Bergman
Johan Zacharias Blackstadius
Edla Blommér
Elias Brenner
Erik Cainberg
Margareta Capsia
Wilhelm Maximilian Carpelan
Auguste Joseph Desarnod
Robert Wilhelm Ekman
Samuel Elmgren
Gustaf Wilhelm Finnberg
Lennart Forstén
Lars Gallenius
Johan Georg Geitel
Berndt Godenhjelm
Emanuel Granberg
Johan Hedberg
Johan Gustav Hedman
Pietari Henrikinpoika
Adolf Hårdh
Johan Knutson
Pehr Adolf Kruskopf
Claes Lang (vanhempi)
Petter Lang
Aleksander Lauréus
Johan Lefrén
Thomas Joachim Legler
Liedon mestari
Johan Erik Lindh
Gustaf Lucander
Charlotta Malm-Reuterholm
Karl Peter Mazér
Erik Wilhelm le Moine
Abraham Myra
Didrik Möllerum
Mathilda Rotkirch
Nils Schillmark
Johan Strömer
Johan Stålbom
Gabriel Gotthard Sweidel
Carl Gustaf Söderstrand
Emanuel Thelning
Ulrik Thersner
Mikael Toppelius
Isak Wacklin
Erik Westzynthius (nuorempi)
Erik Westzynthius (vanhempi)
Magnus von Wright
Wilhelm von Wright
Giuseppe Galante

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Galante (2. vas.) vuonna 1964. |  Galante (2. vas.) vuonna 1964. |  Galante (2. vas.) vuonna 1964. |  |
Maa:   Italia
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | perämiehetön nelikko |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | perämiehellinen nelikko |  |
Giuseppe Galante (2. syyskuuta 1937 Domaso, Como –  19. joulukuuta 2021 Gravedona ed Uniti) oli italialainen soutaja, kaksinkertainen olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Galante saavutti olympiahopeaa perämiehettömässä nelikossa Roomassa 1960 ja perämiehellisessä nelikossa Tokiossa 1964. Hän kilpaili olympiatasolla vielä Méxicossa 1968 sijoittuen perämiehellisessä nelikossa neljänneksi. Myös historian ensimmäisissä MM-kilpailuissa 1962 hän saavutti neljännen sijan. EM-kilpailuissa Galante voitti perämiehettömässä nelikossa kultaa vuonna 1961 ja pronssia perämiehellisessä nelikossa vuonna 1964. Galante kuoli 84-vuotiaana 19. joulukuuta 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giuseppe Galante Wikimedia Commonsissa
Giuseppe Galante Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Giorgio Bassi

| Giorgio Bassi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. tammikuuta 1934  Milano 
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1965
Talli(t):  Scuderia Centro Sud (BRM)
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1965
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1965
Giorgio Bassi (s. 20. tammikuuta 1934 Milano, Italia) on italialainen entinen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili vuoden 1965 Italian Grand Prix:ssä Scuderia Centro Sud -tallin kuljettajana, jonka keskeytti. Hän kilpaili myös säännölisesti Italian Formula 3 -kilpailuissa ja voitti luokkansa vuoden 1965 Targa Floriossa 1-litraisella ASA-prototyypillä.
Giorgio Battistelli

Giorgio Battistelli
Giorgio Battistelli (s. 25. huhtikuuta 1953 Albano Laziale) on italialainen säveltäjä.
Battistelli opiskeli Giancarlo Bizzin johdolla konservatoriossa L'Aquilassa, josta valmistui vuonna 1978. Opiskeluaikoinaan hän osallistui Karlheinz Stockhausenin ja Mauricio Kagelin pitämiin seminaareihin Kölnissä sekä 1970-luvun viimeisinä vuosina Jean-Pierre Drouetin ja Gaston Sylvestren pitämille nykynäyttämömusiikin kursseille. Battistelli on säveltänyt tuotteliaasti oopperoita vuodesta 1981, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös esimerkiksi orkesteriteoksia. Hänen teostensa esityksiä ovat johtaneet muiden muassa sellaiset kapellimestarit kuin Riccardo Muti, Antonio Pappano, Lorin Maazel, Daniele Gatti, Daniel Harding, Ádám Fischer, Jukka-Pekka Saraste, Myung-whun Chung, Susanna Mälkki ja Zoltán Peskó.
Battistellilla on ollut residenssejä eri oopperataloissa ja hän on työskennellyt taiteellisena johtajana esimerkiksi Venetsian biennaalissa. Hän on opettanut Aldeburghin festivaalilla. Hän on saanut Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin ja Italian tasavallan ansioritarikunnan komentajan arvot.
Gilbert & George

Oh, the grand old Duke of York, Gilbert & George, 1972, taiteilijakirja, Musée Groninger.
Gilbert & George (oik. Gilbert Prousch, s. 17. syyskuuta 1943  ja George Passmore, s. 8. tammikuuta 1942) on brittiläinen taiteilijapari, joka luo käsitetaidetta ja osallistuu itse omiin taideteoksiinsa.
Parin ensimmäiset teokset 1960-luvun lopulla olivat performansseja, joissa he tanssivat liikemiehiksi pukeutuneina. Vuonna 1969 luotu ”Singing sculpture” loi pohjan heidän maineelleen, ja heidät kutsuttiin moniin paikkoihn esiintymään joskus tuntikausien ajan. Myöhemmin he tekivät samantyylisiä videoita. Suurten hiilipiirrosten jälkeen pari siirtyi käyttämään valokuvia, joista se rakensivat moniosaisia värikkäitä suurikokoisia töitä.
Aiheesta muualla

Parkkinen, Pia: Brittitaiteen tuhmat pojat Gilbert & George lähettävät terveisiä opiskelijoille: "Haistattakaa opettajilla", katso video Yle Uutiset.  10.10.2018. Viitattu 26.11.2019.
Gilbert & George: The Major Exhibition Helsinki Art Museum HAM. Arkistoitu 8.8.2020. Viitattu 26.11.2019.
Gustaf Theodor Ahlgren

Gustaf Theodor Ahlgren (1836–1883) oli ruotsalaissyntyinen rautatien rakentaja. Hän tuli Suomeen 1858 tai 1859 ja johti Turun–Tampereen–Hämeenlinnan ja Vaasan ratojen rakentamista.
Gilbert Agius

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. helmikuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Valletta, Malta
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–2012 | Valletta | 451 | (175) |
| 2001–2002 | → Pisa (laina) | 4 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 455 | (175) |
Maajoukkue
| 1993–2009 | Malta | 119 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gilbert Agius (s. 21. helmikuuta 1974 Valletta) on entinen maltalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Agius pelasi Maltan Valioliigassa 451 ottelua ja teki niissä 175 maalia edustaen sarjassa ainoastaan Vallettaa. Hän voitti seurassa kahdeksan kertaa sekä Maltan-mestaruuden että Maltan Cupin. Lisäksi Agius pelasi kaudella 2001–2002 neljä sarjaottelua Italian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pisassa.
Maltan maajoukkueessa Agius pelasi vuosina 1993–2009 yhteensä 119 A-maaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Hän on Maltan maajoukkueen kaikkien aikojen tilastossa toisena pelatuissa otteluissa ja jaetulla neljännellä sijalla tehdyissä maaleissa (tilanne 27. marraskuuta 2014).
Saavutukset

Valletta:
Maltan Valioliiga: 1991–1992, 1996–1997, 1997–1998, 1998–1999, 2000–2001, 2007–2008, 2010–2011, 2011–2012
Maltan Cup: 1990–1991, 1994–1995, 1995–1996, 1996–1997, 1997–1998, 1998–1999, 2000–2001, 2009–2010
Georgian rugby union -maajoukkue

Georgia ja Irlanti vuoden 2007 MM-kisojen alkulohko-ottelussa.
Georgian rugby union -maajoukkue edustaa Georgiaa rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1964 perustettu Georgian Rugby Union.
Georgia selviytyi MM-lopputurnaukseen ensimmäisen kerran vuonna 2003, ja on ollut mukana kaikissa kisoissa siitä lähtien. Se ei ole edennyt kertaakaan alkulohkosta jatkoon. Georgia on voittanut MM-kilpailuissa viisi ottelua: Namibian 2007, Romanian 2011, Tongan ja Namibian 2015 sekä Uruguayn 2019.
Georgia on sijoittunut World Rugby Nations Cupissa (aiemmin IRB Nations Cup) toiseksi 2008 ja 2011 sekä kolmanneksi 2007. Se on voittanut European Nations Cupin 2001, 2008, 2010, 2011, 2012, 2014–2019, sijoittunut toiseksi 2000, 2002 ja 2006 sekä kolmanneksi 2004.
Maajoukkueen pelaajista suuri osa pelaa ammatikseen Ranskan kahdella ensimmäisellä sarjatasolla (Top 14 ja Pro D2). Ilmiön taustalla on Georgiaa vuosina 2000–2003 valmentanut ranskalainen Claude Saurel, jonka avulla useat maajoukkuepelaajat saivat tuolloin paikan ranskalaisseuroista.
Georgia oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliiton World Rugbyn rankingissa 12. sijalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georgian rugby union -maajoukkue Wikimedia Commonsissa
Juggernaut: Alpha

| Juggernaut: Alpha Periphery |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. tammikuuta 2015
 Tyylilaji: Progressiivinen metalli djent
 Kesto: 41.25
 Levy-yhtiö: Sumerian Records Century Media Roadrunner Records Distort
Peripheryn muut julkaisut
| Clear (EP) 2014 | Juggernaut: Alpha 2015 | Juggernaut: Omega 2015 |
Singlet albumilta Juggernaut: Alpha
 ”The Scourge” Julkaistu: 21. marraskuuta 2014  ”22 Faces” Julkaistu: 16. joulukuuta 2014  ”Alpha” Julkaistu: 5. tammikuuta 2015
Juggernaut: Alpha on yhdysvaltalaisen progressiivisen metalliyhtye Peripheryn kolmas studioalbumi. Se on ensimmäinen osa tupla-albumia, jonka toinen osa on Juggernaut: Omega. Tupla-albumi julkaistiin 27. tammikuuta 2015 Sumerian Recordsin kautta. Juggernaut: Alpha debytoi sijalla 22 Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla.
Vastaanotto

Myönteisessä arvostelussaan Exclaim!-lehdelle Calum Slingerland kirjoitti, kuinka ”Alpha on kahdesta levystä kirkkaampi ja pidempi, vaihdellen toteutuksessaan kävelemällä tiukkaa linjaa haastavien, progressiivisten hetkien ja luoksensapäästävyyden välillä. Hän viittasi kappaleen ”Heavy Heart” ”huimiin kertosäkeisiin ja mieleenpainuviin koukkuihin”, ja kuinka levyn nimikkokappale ”korostaa ryhmän lisääntyneitä pyrkityksiä lisätä vaikutteita metallin ulkopuolelta”.
Kappalelistaus

Kaikki sanoitukset ja musiikki ovat Peripheryn tekemiä.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | A Black Minute | 4.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | MK Ultra | 2.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Heavy Heart | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Event (instrumentaali)  | 1.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Scourge | 5.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Alpha | 5.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | 22 Faces | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Rainbow Gravity | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Four Lights (instrumentaali)  | 2.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Psychosphere | 6.16 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 41.25 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano > Periphery

Spencer Sotelo – laulu
Misha Mansoor – kitara
Jake Bowen – kitara
Mark Holcomb – kitara
Adam ”Nolly” Getgood – basso
Matt Halpern – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Periphery – tuotanto
Spencer Sotelo – tuotanto (vain laulu)
Adam ”Nolly” Getgood – tekniikka, sekoittaminen
Taylor Larson – lisätekniikka (Oceanic Recording)
Ernie Slenkovic – lisätekniikka (Oceanic Recording)
Eric Emery – lisäsuunnittelu (Emery Recording Studios)
Ermin Hamidovic – masterointi
Kokoonpano > Taide ja suunnittelu

Justin Randall – kannen kuva
Tim Swim – lisäkuva
Daniel McBride – ulkoasu, suunnittelu
Kokoonpano > Studiot

Oceanic Recording – tekniikka
Emery Recording Studios – tekniikka
Top Secret Audio – miksaus
Systematic Productions – masterointi
Aiheesta muualla

Juggernaut: Alpha (Arkistoitu – Internet Archive) Century Media Recordsissa
Juggernaut: Alpha Roadrunner Recordsissa
Juggernaut: Alpha Sumerian Recordsissa
Grace d’Almeida

Grace Antonia Almeida Benoite Adamon (21. maaliskuuta 1951 Dakar, Senegal – 12. toukokuuta 2005, Pariisi, Ranska) oli beniniläinen asianajaja, feministi ja ihmisoikeusaktivisti.
Elämäkerta

Grace d´Almeida opiskeli peruskoulussa Dakarissa ja muutti sitten perheensä kanssa Dahomeyhin (nykyään Benin ). Hän ilmoittautui Cotonoun katoliseen naisopistoon ja suoritti vuonna 1972 ylioppilastutkinnon Guebwillerissä, Ranskassa. Hän suoritti maisterin tutkinnon Pariisin Panthéon-Assasin yliopistossa. Hän opiskeli oikeustiedettä Pantheon-Sorbonnen yliopistossa, ja erikoistui merioikeuteen sekä työntekijöiden siviili- ja kauppaoikeuksiin. Saatuaan jatkotutkinnon valmiiksi, hän palasi Pantheon-Assasiin, jossa hän suoritti CAPA-lakitutkinnon.
Grace d'Almeida aloitti asianajajan työnsä Pariisissa vuonna 1977. Hän palasi Cotonouhun seuraavana vuonna. Hän toimi oikeustieteen professorina Abomey-Calavin yliopistossa, jossa hänet tunnettiin naisten oikeuksien puolustajana.
Vuonna 1990 Grace d'Almeida valittiin yhdeksi kolmestatoista lainoppineesta edustajasta, joiden tehtävänä oli perustaa uusi, demokraattinen Beninin perustuslaki osana kansalliskokousta. Hän oli ainoa naisjäsen. Samana vuonna hän perusti myös Beninin juristien liiton (AFJB). Ihmisoikeusjärjestö edisti naisten pääsyä oikeudellisiin palveluihin ja puolusti lasten ja naisten oikeuksia. Hän perusti myös Afrikan ihmisoikeuksien ja demokratian edistämisen instituutin.
Grace d'Almeida työskenteli Yhdistyneiden kansakuntien ohjelmissa ja kansalaisjärjestöissä. Hänellä oli tärkeä rooli YK:n ohjelmassa, joka ajoi  Burkina Fason kansallisen hallinnon demokraattista keskusta 1990-luvulla. Hän osallistui Kosovon riippumattomaan kansainväliseen komissioon.
Grace d'Almeida oli Beninin naisjuristien liiton (Association des Femmes Juristes du Bénin) perustaja ja puheenjohtaja. Hänen aloitteestaan organisaatio loi 114-sivuisen oppaan Guide juridique de la femme béninoise. Ranskankielinen naisten oikeuksien opas  käännettiin Fonin ja Batonoun kielille. Hän kertoi, että "tekemällä aloitteen oikeudellisen oppaan saattamisesta naisten saataville naisjuristiliiton tavoitteena oli tarjota Beninin naisille muutamia oikeudellisia perusmenettelyjä, joka perustuvat maan lakeihin, jotka auttaisivat heitä elämään paremmin laillisin keinoin."  Grace d'Almeida osallistui neljänteen naisten maailmankonferenssiin vuonna 1995.
Grace d'Almeida oli 22. marraskuuta 1995 - 9. huhtikuuta 1996 Beninin hallituksen sinettien pitäjä ja oikeusministeri. Hän myötävaikutti Naiset laissa ja kehityksessä -aloitteen avaamiseen Afrikan Beninin osastolle kesäkuussa 1999. Hän oli YK: n kehitysohjelman tekninen neuvonantaja ja johti YK:n oikeusprojektia Haitissa vuosina 2000-2003. Hän toimi elämänsä aikana useissa kansainvälisissä ihmisoikeuskomiteoissa. Hän oli Kansainvälisen suunnitellun vanhemmuuden liiton jäsen ja avusti Beninin ihmisoikeusliiton instituutin johtamisessa. Hän oli kansainvälinen konsultti demokratian, vaaliavun, ihmisoikeuksien, hyvän hallintotavan ja oikeuden, ihmisoikeuksien ja demokratianaloilla. Lokakuusta 2004 lähtien hän oli Beninin naisministerien ja parlamentaarikkojen verkoston varapuheenjohtaja.
Grace d'Almeidalla oli kolme lasta.
Käännös suomeksi
Geordie Shore

| Geordie Shore |
| --- | --- |

Tyyli:  tositelevisio
Kestoaika:  42 min
Alkuperämaa:  Englanti
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  MTV
Esitetty:  24. toukokuuta 2011 –
Tuotantokausia:  17 + BB
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Geordie Shore on brittiläinen tositelevisiosarja, jota esittää MTV. Vuonna 2011 alkanutta sarjaa on tehty 22 tuotantokautta.
Osallistujat

| Nimi | Syntymäaika ja ikä | Tuotantokaudet> 1 | Tuotantokaudet> 2 | Tuotantokaudet> 3 | Tuotantokaudet> 4 | Tuotantokaudet> 5 | Tuotantokaudet> 6 | Tuotantokaudet> 7 | Tuotantokaudet> 8 | Tuotantokaudet> 9 | Tuotantokaudet> 10 | Tuotantokaudet> 11 | Tuotantokaudet> 12 | Tuotantokaudet> BB | Tuotantokaudet> 13 | Tuotantokaudet> 14 | Tuotantokaudet> 15 | Tuotantokaudet> 16 | Tuotantokaudet> 17 | Tuotantokaudet> 18 | Tuotantokaudet> 19 | Tuotantokaudet> 20 | Tuotantokaudet> 21 | Tuotantokaudet> 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gary ”Gaz” Beadle | 22. maaliskuuta 1988 (ikä 36) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Charlotte-Letitia Crosby | 17. toukokuuta 1990 (ikä 34) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Holly Hagan | 7. heinäkuuta 1992 (ikä 32) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Vicky Pattison | 16. marraskuuta 1987 (ikä 36) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| James Tindale | 17. elokuuta 1990 (ikä 34) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Sophie Kasaei | 8. marraskuuta 1989 (ikä 34) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Jay Gardner | 16. heinäkuuta 1987 (ikä 37) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Greg Lake | 24. marraskuuta 1984 (ikä 39) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Rebecca Walker | 25. maaliskuuta 1993 (ikä 31) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Ricci Guarnaccio | 20. syyskuuta 1986 (ikä 38) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Scott "Scotty T" Timlin | 26. huhtikuuta 1988 (ikä 36) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Daniel "Dan" Thomas-Tuck | 11. lokakuuta 1993 (ikä 30) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Marnie Simpson | 17. tammikuuta 1992 (ikä 32) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Aaron Chalmers | 26. toukokuuta 1987 (ikä 37) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Kyle Christie | 21. kesäkuuta 1992 (ikä 32) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Chloe Ferry | 31. elokuuta 1995 (ikä 29) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Nathan Henry | 27. helmikuuta 1991 (ikä 33) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Marty McKenna | 27. heinäkuuta 1994 (ikä 30) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Chantelle Connelly | 4. tammikuuta 1990 (ikä 34) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Musta = vakituinen

Harmaa = vieraileva

Valkoinen = ei esiinny
Jean Alesi

| Jean Alesi |
| --- | --- |
 Alesi vuonna 2011.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Ranska
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1989–2001
Talli(t):  Tyrrell, Ferrari, Benetton, Sauber, Prost, Jordan
Kilpailuja:  202 (201 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  32
Paalupaikkoja:  2
Nopeimpia kierroksia:  4
MM-pisteitä:  241
Ensimmäinen kilpailu:  Ranskan GP 1989
Ensimmäinen voitto:  Kanadan GP 1995
Viimeinen voitto:  Kanadan GP 1995
Viimeinen kilpailu:  Japanin GP 2001
Aiheesta muualla
www.jean-alesi.com
Jean Alesi (s. Giovanni Alesi, s. 11. kesäkuuta 1964 Montfavet, Ranska) on ranskalainen moottoriurheilija ja Formula 1 -ajaja. Perhetaustaltaan Alesi on sisilialainen vanhempiensa muutettua Ranskaan ennen hänen syntymäänsä. Omasta identiteetistään Alesi onkin todennut "minulla on Ranskan passi, mutta vereni on italialaista". Kipinän moottoriurheiluun Alesi sai isältään, joka harrasti ralliautoilua. Isä lupasi ostaa karting-auton Alesille, kunhan tämä suorittaisi koulun kunnialla loppuun. 16-vuotiaana Alesi osallistui ensimmäiseen karting-kilpailuunsa, mutta siirtyi nopeasti isompiin autoihin.
Parhaiten Alesi muistetaan urastaan Formula 1 -sarjassa. Alesi oli erittäin lupaava ja nopea kuljettaja, mutta väärät tiimivalinnat ja epäonni estivät suurimpien odotusten toteutumisen. Lupaavan alun jälkeen Alesi siirtyi Tyrrell-tallista kauden 1990 jälkeen Ferrarille, joka oli ajautumassa historiansa pahimpaan lamaan. Moottoririkot, muut tekniikkamurheet ja sisäiset ristiriidat repivät tallia. Myös Williams halusi Alesin talliinsa, mutta Alesi valitsi Ferrarin. Seuraavat vuodet Williams hallitsi ykkösiä, kun taas Ferrari vaipui yhä syvemmälle. Alesi ei kuitenkaan sano katuvansa Ferrari-pestiään, sillä hän oli aina halunnut ajaa Ferrarilla. Jean Alesi muistetaan erityisesti Italiassa vuosistaan Ferrarilla, joiden aikana hän voitti italialaisten sympatiat puolelleen Ferrarin heikosta menestyksestä huolimatta. Alesi kuului aggressiivisen ajotapansa ansiosta yleisön suosikkeihin koko uransa ajan.
Vuoden 2006 alussa Alesi palkittiin ranskalaisella "L'Ordre national de la Légion d'Honneur" -mitalilla työstään moottoriurheilun saralla. Kunniamerkki on korkein siviilille myönnettävä kunniamerkki Ranskassa.
Formula 1 -ura (1989–2001) > Formula 1 -kaudet

| Kausi | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintopallisijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Tyrrell-Cosworth | 9. | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1990 | Tyrrell-Cosworth | 9. | 15 | 8 | 0 | 2 | 0 | 0 |
| 1991 | Ferrari | 7. | 16 | 21 | 0 | 3 | 0 | 1 |
| 1992 | Ferrari | 7. | 16 | 18 | 0 | 2 | 0 | 0 |
| 1993 | Ferrari | 6. | 16 | 16 | 0 | 2 | 0 | 0 |
| 1994 | Ferrari | 5. | 15 | 24 | 0 | 3 | 1 | 0 |
| 1995 | Ferrari | 5. | 17 | 42 | 1 | 5 | 0 | 1 |
| 1996 | Benetton-Renault | 4. | 16 | 47 | 0 | 8 | 0 | 2 |
| 1997 | Benetton-Renault | 4. | 17 | 36 | 0 | 5 | 1 | 0 |
| 1998 | Sauber-Petronas | 11. | 16 | 9 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| 1999 | Sauber-Petronas | 15. | 16 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2000 | Prost-Peugeot | 22. | 17 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2001 | Prost-Acer | 15. | 12 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2001 | Jordan-Honda | 15. | 5 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
DTM-ura (2002–2006)

Alesi ajoi DTM-sarjassa kaudet 2002–2006. Alesi saavutti Mercedeksen ohjaimissa neljä voittoa. Kauden 2002 Alesi avasi hienosti ollen kolmas ensimmäisessä DTM-kisassaan ja voittaen kolmannen kisan Doningtonissa. Yhden voiton Alesi menetti tallimääräyksellä Itävallan kisassa A1 Ringillä 2002. Kausi 2003 oli Alesin menestyksekkäin, tuolloin Alesi otti kaksi voittoa (jälleen Doningtonissa ja kauden päätöksessä Hockenheimissa), mutta eri ongelmat haittasivat pitkin kautta ja loppusijoitus sarjassa oli viides. Samana vuonna Alesista tuli Ranskan FFSA:n nuorten kuljettajien kehitysohjelman kapteeni.
2004 kaudella Alesi oli jälleen nopea, mutta ei onnistunut voittamaan yhtään kisaa. 2005 kausi alkoi lupaavasti voitolla Hockenheimissa, mutta ongelmat auton kanssa ja tiimin sisällä haittasivat suorituksia. Kausilla 2004 ja 2005 Alesi oli sarjassa seitsemäs. Kaudeksi 2006 Alesi siirtyi Persson Motorsport yksityistalliin ajamaan vuoden 2005 autolla. Ilmapiirin parantuminen näkyi tuloksissa ja Alesi ajoi pisteille kauden seitsemässä ensimmäisessä kisassa kuusi kertaa. Erityisen maininnan ansaitsee Alesin nousu Nürburgringin sadekisassa sijalta 14 peräti neljänneksi. Alesi ilmoitti elokuussa, ennen Zandvoortin osakilpailua, lopettavansa DTM-uransa, mutta jatkavansa kilpailua jossain toisessa luokassa kaudella 2007. Syyksi lopettamiseen Alesi sanoi vähäisien testimahdollisuuksien Mercedes tallissa. Alesi päätti DTM-uransa ajamalla pisteille kauden päätöskilpailussa Hockenheimissa. Hän oli loppupisteissä yhdeksäs ja paras 2005 vuoden autolla kilpailleista.
Mestareiden kisa

Alesi osallistui Race of the Championsiin kaksi kertaa, vuosina 2004 ja 2005. Vuonna 2004 Alesi voitti Sebastien Loebin kanssa maiden cupin.