stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siesta
Terveydelliset vaikutukset > Hyödyt

Siesta auttaa palauttamaan keskittymiskykyä ja energiaa, ja se saa hyvälle mielelle.
Siestalla on edullisia eikä aivan vähäisiä vaikutuksia ihmisen terveydentilaan. Sen katsotaan vähentävän sydän- ja veri­suoni­taudeista aiheutuvaa kuolleisuutta lähes kolmasosalla.
Eräs tutkimus osoittaa, että iltapäivällä tarkkaavaisimpia ja tehokkaimmin työskenteleviä ihmisiä ovat ne, jotka ovat pitäneet siestan.. Lyhyen siestan tai nokosten avulla ihmisen arvellaan jopa voittavan aikaa, sillä sen katsotaan vähentävän yöunen tarvetta yhden tai kahden tunnin verran.
Useat unen tutkijat suosittelevat vahvasti siestaa. Sen katsotaan vähentävän merkittävästi liikenne­onnettomuuksien riskiä. Tilastot osoittavat, että suurin osa onnettomuuksista tapahtuu aikoina, jolloin ihminen kronobiologisesti on uneliaimmillaan eli kello 2:n ja 6:n välillä aamulla sekä kello 13:n ja 15:n välillä iltapäivällä. Samoina aikoina tapahtuvat myös vakavimmat työtapaturmat niissä ammateissa, joissa edellytetään suurinta valppautta ja tehokkuutta.
Jotkut työnantajat ovat toisaalta hyvin ymmärtäneet lyhyen siestan olevan heidänkin etunsa mukainen ja järjestäneet työpaikoille tilan, jossa halukkaat voivat levähtää hiljaisuudessa ja pimeässä.
Siestan on väitetty myös parantavan muistia: erään tutkimuksen mukaan ne, jotka nukkuvat iltapäivällä, muistavat aamupäivällä oppimansa asiat paremmin. Toiset tutkimukset vahvistavat, että se parantaa älyllistä suorituskykyä 20 prosenttia ja lisäksi vielä parantaa luovuutta.
Tämä tapa auttaa suuresti voittamaan päivän mittaan kertyneen stressin ja edesauttaa lihasten ja mielen toimintakyvyn palautumista. Siesta on kuitenkin enenevässä määrin jäänyt pois käytännöstä kahden nykyajan elämälle tyypillisen piirteen vuoksi: toisaalta markkinatalous vaatii yhä yleisemmin yhtenäisiä työ- ja auki­olo­aikoja ja toisaalta koska ilmastointi on yleistynyt kuumissa maissa.
Terveydelliset vaikutukset > Haitat

Yli 30 minuutin siestan jälkeen saattaa olla vaikea palata keskittyneeseen tilaan. Sillä voi olla jopa kielteinen vaikutus valppauteen ja toimintakykyyn: mitä kauemmin on nukuttu keskellä päivää, sitä vaikeampi on palata töihin. Välittömästi pitkän siestan jälkeen pitäisi välttää tehtäviä, jotka edellyttävät nopeaa reaktiokykyä.
Liian pitkän tai liian myöhään pidetyn siestan arvellaan myös heikentävän seuraavan yön unen laatua. Siestaa ei suositella henkilöille, jotka kärsivät vakavasta unettomuudesta.
Siestan vaikutukset sydämen terveyteen ovat kiistanalaisia: jotkut tutkimukset viittaavat siihen, että siestan säännöllisesti pitävillä henkilöillä on 50 prosenttia suurempi riski sairastua sydänkohtaukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siesta Wikimedia Commonsissa
Siesta-aika: valokuva neuvostoliittolaisesta kolhoosista vuodelta 1981.
Baikal Airlines

| Baikal Airlines |
| --- | --- |
 Baikal Airlinesin Tupolev Tu-154M Pekingissä vuonna 1997.
 IATA: X3  –  ICAO: BKL 
Perustettu:  1991
Lakkautettu:  2001
Laivaston koko:  49
Solmukohdat:  Irkutskin lentoasema
Kotipaikka:  Irkutsk
Baikal Airlines (ven. Авиакомпания Байкал; IATA: X3, ICAO: BKL) oli venäläinen lentoyhtiö. Se muodostettiin vuonna 1991 Neuvostoliiton hajottua Aeroflotin Itä-Siperian osastosta. Se lensi sekä Venäjän sisäisiä että ulkomaan reittilentoja Irkutskin lentoasemalta ja kuljetti lisäksi rahtia tilauslennoilla.
1990-luvun lopulla yhtiö ajautui talousvaikeuksiin. Huhtikuussa 1998 ilmoitettiin aiotusta yhdistymisestä Chitaavian kanssa. Vuoden 1998 pankkikriisin jälkeen suunnitelmista luovuttiin, ja Baikal Airlines hakeutui konkurssiin syyskuussa. Seuraavan vuoden keväällä yhtiö aloitti toimintansa uudelleen pienemmällä mittakaavalla, mutta joutui pian lopettamaan toimintansa. Sen toimintalupa peruttiin vuonna 2002.
Laivasto

Baikal Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia 49 lentokonetta ja helikopteria:
4 Antonov An-2
6 Antonov An-12B/BP
8 Antonov An-24RV
6 Antonov An-26
1 Boeing 757-200 (vuokralla 1994–1996)
4 Iljušin Il-76T
2 Iljušin Il-76TD
2 Mil Mi-8MTV-1
5 Mil Mi-8T
1 Mil Mi-8PS
5 Tupolev Tu-154B-2
5 Tupolev Tu-154M
Onnettomuudet

3. tammikuuta 1994: Baikal Airlinesin lento 130. Starttimoottoriin tullut vika tuhosi Tu-154M-koneen moottorin numero 2 polttoaine- ja öljyletkuja. Seurannut tulipalo vaurioitti hydrauliikkaletkuja ja ohjainpintoja, minkä seurauksena lentäjät menettivät koneen hallinnan ja se syöksyi maahan maatilalla lähellä Irkutskia. Kaikki 124 koneessa ollutta sekä yksi maatilalla ollut kuolivat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baikal Airlines Wikimedia Commonsissa
Shobhna Samarth

| Shobhna Samarth |
| --- | --- |
 Shobhna Samarth elokuvassa Rambaan (1948)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Saroj Shilotri
Syntynyt: 17. marraskuuta 1916 Bombay, Brittiläinen Intia
Kuollut: 9. helmikuuta 2000 (83 vuotta) Pune, Maharashtra, Intia
Ammatti:  elokuvanäyttelijä, elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja
Puoliso:  Kumarsen Samarth
Lapset:  4; mukaan lukien Nutan ja Tanuja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1935–1985
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Shobhna Samarth (oik. Saroj Shilotri; 17. marraskuuta 1916 Bombay – 9. helmikuuta 2000 Pune) oli intialainen elokuvanäyttelijä, -ohjaaja ja -tuottaja. Hän työskenteli hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän oli näyttelijöiden Nutanin ja Tanujan äiti, ja Kajolin, Tanishan ja Mohnish Bahlin isoäiti.
Valikoitu filmografia

Nigah-e-Nafrat (1935)
Do Diwane (1936)
Kokila (1937)
Bharat Milap (1942)
Ram Rajya (1943)
Mahasati Ansuya (1943)
Urvashi (1946)
Rambaan (1948)
Chhalia (1960)
Do Chor (1972)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shobhna Samarth Wikimedia Commonsissa
Shobhna Samarth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Shobhna Samarth Allmoviessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Maria Lohela

| Maria Lohela |
| --- | --- |
 Maria Lohela SuomiAreena-tapahtumassa 2015.
Eduskunnan puhemies
 29.5.2015–5.2.2018  
Edeltäjä:  Juha Sipilä
Seuraaja:  Paula Risikko
Kansanedustaja
 20.4.2011–16.4.2019  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä (2011–2017)  Sininen eduskuntaryhmä (2017–2019)  Liike Nyt -eduskuntaryhmä (2019)
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1978 (ikä 46) Nivala
Tiedot
Puolue:  Liike Nyt
Muut puolueet:  Perussuomalaiset vuoteen 2017, Sininen tulevaisuus vuoteen 2019
Koulutus:  humanististen tieteiden kandidaatti
Maria Tuulia Lohela (s. 11. kesäkuuta 1978 Nivala) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 2011–2019 ja eduskunnan puhemiehenä vuosina 2015–2018. Lohela valittiin kansanedustajaksi Varsinais-Suomen vaalipiiristä Perussuomalaisten ehdokaslistalta ensimmäisen kerran vuonna 2011. Vuonna 2017 hän siirtyi siniseen eduskuntaryhmään ja tammikuussa 2019 Liike Nyt -eduskuntaryhmään.
Poliittinen ura

Lohela oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 2009–2012 ja 2017–2019. Eduskuntaan hänet valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa. Hän oli kaudella 2011–2015 ulkoasiainvaliokunnan ja Ulkopoliittisen instituutin neuvottelukunnan jäsen. Vuodesta 2014 hän toimi myös perussuomalaisten eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana.
Lohela oli ehdolla vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa ja sai 4 221 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hänet valittiin uudelleen kansanedustajaksi. Vaalien jälkeen hän toimi 5. toukokuuta alkaen ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana, kunnes hänet valittiin 29. toukokuuta eduskunnan puhemieheksi. Perussuomalaisten eduskuntaryhmän hajottua kokoomuksesta tuli toiseksi suurin eduskuntaryhmä, joten Lohela joutui luopumaan puhemiehen tehtävästä helmikuussa 2018. Eduskunnan puhemiehen paikka siirtyi kokoomukselle, joka ei kuitenkaan valinnut tehtävään toisena varapuhemiehenä toiminutta Arto Satosta, vaan sisäministeri Paula Risikon.
Kun perussuomalaiset esittivät Lohelaa puhemieheksi, etenkin ruotsinkielinen lehdistö toi esiin Lohelan ennen kansanedustajuuttaan esittämiä kärkeviä vaatimuksia Suomen yksikielisyydestä ja maahanmuuttopolitiikasta. Lohela itse sanoi silloisten puheenvuorojen kuuluvan nyt historiaan.
36-vuotiaana puhemieheksi valittua Lohelaa nuorempana on eduskunnan puhemieheksi valittu vain Esko Aho (36-vuotiaana vuonna 1991), Kullervo Manner (36-vuotiaana 1917) ja Lauri Kristian Relander (35-vuotiaana 1919).
Lohela ei asettunut ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Lohela palkattiin Liike Nytin strategiseksi suunnittelijaksi toukokuussa 2019.
Yksityiselämä

Lohela on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti Turun yliopistosta pääaineenaan englannin kääntäminen ja tulkkaus. Hän asui vuosia Turussa Varissuolla, mutta muutti pois Turusta vuonna 2019.
Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

2011: 4 873 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2015: 5 583 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
Vaalimenestys > Kuntavaalit

2008: 451 ääntä (Turku, valittiin)
2017: 876 ääntä (Turku, valittiin)
Vaalimenestys > Europarlamenttivaalit

2014: 4 221 ääntä (ei valittu)
Tunnustukset

Vuoden käyttäytyjä 2016
Unkarin valtion ansiomerkki vuonna 2017: Unkarin ansioritarikunnan keskimmäinen risti tähden kera
Billy Strings

| Billy Strings |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  William Apostol
Syntynyt: 3. lokakuuta 1992 (ikä 32) Lansing, Michigan, Yhdysvallat
Ammatti:  kitaristi, laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  bluegrass, rock
Soittimet:  kitara, mandoliini, banjo
Levy-yhtiöt:  Rounder Records
Palkinnot
 Grammy 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Billy Strings, oikea nimi William Apostol, (s. 3. lokakuuta 1992 Lansing) on yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja-lauluntekijä.
Stringsin isäpuoli soitti kitaraa ja lauloi Michiganin bluegrass-skenessä. Strings soitti kitaraa isäpuolensa yhtyeessä alakouluiässä. Teini-iässä hän soitti rockia ja oli mukana heavy metal -yhtyeessä.
Strings levytti Rock of Ages ja Fiddle Tune X -albumit mandoliininsoittaja Don Julinin kanssa ja soitti bluegrass-yhtyeessä M-23 Strings. Vuonna 2016 hän muutti Nashvilleen ja julkaisi sooloalbumin Turmoil & Tinfoil. Albumi Home (2019) voitti Grammy-palkinnon bluegrass-kategoriassa vuonna 2020.
International Bluegrass Music Association valitsi Stringsin vuoden uudeksi artistiksi ja vuoden kitaristiksi vuonna 2019.
Diskografia > Albumit

Rock of Ages (2013) 1
Fiddle Tune X (2014) 2
Turmoil & Tinfoil (2016)
Home (2019)
1 Billy Strings, Don Julin 

2 Billy Strings, Don Julin
Diskografia > EP-levyt

Billy Strings – EP (2016)
Tanak

Heprealainen Raamattu eli Tanak (hepr. ‏תַּנַ״ךְ‎, Tānāḵ) on juutalaisuudessa käytetty Raamatun kaanon. Kristillisestä Raamatusta poiketen se ei sisällä Uutta testamenttia eikä Apokryfisiä kirjoja. Nimi Tanak on akronyymi heprealaisen Raamatun kolmen osan nimistä (heprealaisista kirjaimista): Toora [תורה], Nevi’im [נביאים], Ketuvim [כתובים] eli ”toora, profeetat ja kirjoitukset”.
Tanakista käytetään toisinaan myös nimitystä Mikra (hepr. ‏מִקְרָא‎, Mīqrāʾ, ’lukeminen’). Juutalaisuus ei käytä sanaa Vanha testamentti, vaan se voi tuntua jopa loukkaavalta. Juutalaista raamatuntulkintaa ohjaavat rabbien opetuksista kootut selitysteokset (midraš) sekä Talmud, joka koostuu Mišnasta ja sitä selittävästä gemarasta.
Kaanon

Tanakin eli heprealaisen Raamatun kaanon vakiintui vuoden 100 jaa. tienoilla. Sen tekstit ovat hepreaksi lukuun ottamatta aramean kielisiä otteita Esran kirjassa ja Danielin kirjassa.
Tanak koostuu kolmesta osasta. Ensimmäinen osa, Toora, sisältää asiat luomiskertomuksesta aina Mooseksen kuolemaan. Se on sisällöltään sama kuin protestanttisen Raamatun Mooseksen kirjat. Toinen osa, Nevi’im (Navit), jakaantuu kahtia. Vanhemmat kirjat alkavat Joosuasta ja päättyvät Babylonian pakkosiirtolaisuuteen. Nuoremmat kirjat ovat varsinaisia profeettakirjoja. Kolmas osa, Ketuvim, sisältää runoutta, viisauskirjallisuutta ja kerrontaa. Mukana on myös Tanakin ainoa ilmestyskirjallinen teksti eli Danielin kirja.
Tanakia ei ole kirjoitettu yhdellä kertaa, vaan se on muodostunut vähitellen vuosisatojen kuluessa. Vanhimmat osat ajoitetaan 1000-luvun eaa. alkupuolelle, kun vastaavasti nuorin, Danielin kirja, ajoitetaan 160-luvulle eaa. Merkittävimmät kirjaukset tehtiin ajanjaksolla, joka ulottuu Babylonian pakkosiirtolaisuudesta (587–538 eaa.) aina 200-luvulle eaa.
Tekstit olivat yhteistä käyttöomaisuutta, jota tulkittiin ja muokattiin omiin tarpeisiin. Kirjoittajalle kyseessä ei ollut tekstien väärentäminen vaan niiden ajankohtaistaminen. Ajan mittaan tekstien auktoriteetti kasvoi, niiden sanamuodot vakiintuivat ja kirjoittajan muokkausmahdollisuudet vähenivät.
Ensimmäiseksi vakiintuneeksi tekstikokoelmaksi eli kaanoniksi tuli Tanakin ensimmäinen osa eli Toora. Tarkkaa ajoitusta ei tiedetä, mutta se tapahtui arviolta aikajaksolla 300–200 eaa. Seuraavaksi kanonisoitiin Tanakin toinen osa eli Nevi’im. Tämä tapahtui viimeistään ajanlaskun taitteeseen mennessä. Viimeiseksi kaanonin sai Tanakin kolmas osa eli Ketuvim. Se tapahtui vuoden 100 jaa. tienoilla. Tässä yhteydessä mainitaan toisinaan Jamnian kokous, mutta sen historiallisuus on kyseenalainen. Väitetään, että kokouksessa korotettiin omien pyhien kirjoitusten merkitystä entisestään ja vedettiin raja kristittyihin.
Tanakin tekstin kanonisoinnin myötä se kopioitiin jatkossa kaikkine kielioppivirheineen ja väärin päin kääntyneitä kirjaimia myöten. Kaikki poikkeavat tekstit poltettiin. Tästä syystä vanhimmat säilyneet tekstikokoelmat ovat itse tekstien syntyhetkeen nähden varsin nuoria.
Erot kristilliseen Raamattuun

Kristinuskon Raamatun Vanha testamentti pohjautuu Tanakiin. Sana testamentti tarkoittaa sopimusta tai liittoa. Kristityt katsovat Vanhan testamentin olevan Jumalan ”vanha liitto” Mooseksen kautta Israelin kansan kanssa. Uusi testamentti on vastaavasti ”uusi liitto” Jeesuksen kautta ihmisten ja Jumalan kesken. Kristinuskossa Vanha testamentti tulkitaan Uuden testamentin kautta. Toisaalta alkukristityt käyttivät samoja pyhiä tekstejä kuin juutalaisetkin ennen kuin kristinusko erottautui omaksi uskonnokseen.
Kristilliseen Vanhaan testamenttiin kuuluu Tanakin lisäksi kanonisoinnissa pois jätettyjä kirjoja eli apokryfisiä kirjoja. Niitä on käytetty vaihtelevasti eri aikoina ja eri kirkkokunnissa. Apokryfiset kirjat ovat nuorempia kuin Tanakin kirjoitukset ja ne on kirjoitettu suuremmaksi osaksi joko kreikaksi tai arameaksi.
Apokryfiset kirjat päätyivät kristinuskon Vanhaan testamenttiin kreikankielisen käännöksen kautta, joka laadittiin vuosina 100–200 eaa. Kreikankielinen käännös, Septuaginta, syntyi melko myöhään ja juutalaisille vieraalla kielellä. Sen sijaan kristityt ottivat Septuagintan käyttöönsä, mutta apokryfiset kirjat jäivät heillekin pienempiarvoisiksi, deuterokanonisiksi.
Kristinuskon Raamatussa kirjat ovat eri järjestyksessä kuin Tanakissa. Järjestysero pohjautuu Septuagintaan. Ensinnäkin Ruutin kirja on sijoitettu Tuomarien kirjan jälkeen. Toiseksi Aikakirjat, Esran kirja, Nehemian kirja ja Esterin kirja ovat Kuninkaiden kirjojen jäljessä. Kolmanneksi runoteokset ovat ennen profeettakirjoja paitsi Valitusvirret, joka on sijoitettu Jeremian kirjan jälkeen. Danielin kirja on neljäntenä suurena profeettana.
Tanakin kirjat

Tanakin kirjojen jaottelu poikkeaa jonkin verran kristittyjen Vanhasta testamentista.
Tanakin kirjat > Toora (Opetus)

Viisi Mooseksen kirjaa
Berešit
Šemot
Vajikra
Bamidbar
Devarim
Tanakin kirjat > Nevi’im (Navit)

Ensimmäiset navit
Joosua
Tuomarien kirja
Samuelin kirjat
Kuninkaiden kirjat
Jälkimmäiset navit
Jesaja
Jeremia
Hesekiel
Kaksitoista profeettaa
Hoosea
Joel
Aamos
Obadja
Joona
Miika
Naahum
Habakuk
Sefanja
Haggai
Sakarja
Malakia
Tanakin kirjat > Ketuvim (Kirjoitukset)

Kaunokirjalliset tekstit
Psalmit
Sananlaskut
Job
Viisi megillaa (kääröä)
Laulujen laulu
Ruut
Valitusvirret
Saarnaajan kirja
Ester
Historialliset tekstit
Daniel
Esra
Nehemia
Aikakirjat
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Complete Tanakh. Lubavitch.fi. (englanniksi)
תנ"ך. (hepreaksi)
Tanak kirjakääröinä.
Targum eli arameankielinen käännös Tanakista Pohjois-Irakista 1000-luvulta.
Valtion ravitsemiskeskus

Vark oli vuonna 1975 valmistuneen Hakaniemenrannan virastotalon (vas.) ensimmäisiä käyttäjiä kouluhallituksen ja ammattikasvatushallituksen ohella.
Valtion ravitsemiskeskus (Vark), usein virheellisesti Valtion ravitsemuskeskus, oli Suomen valtion virasto, vuodesta 1989 valtion liikelaitos, joka toimi laitoskeittiö- ja henkilöstöruokailualalla. Se aloitti vuonna 1948 jälleenrakennustyömaiden muonittajana, kasvoi valtion omien ja valtionapua saavien yhteisöjen henkilöstö- ja opiskelijaravintoloiden hoitajaksi, muuttui 1989 liikelaitokseksi, yhtiöitettiin 1993 Kulinaari Ravintolat Oy:ksi ja myytiin Fazerille, joka sulautti sen pian lounasravintolaketju Amicaan.
Historiaa

Valtion väliaikainen ravitsemiskeskus eriytettiin vuonna 1948 Työmaahuolto Oy:stä hoitamaan Lapin sodanjälkeisten jälleenrakennustyömaiden muonitusta Suomen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön alaisuudessa. Perustaminen oli pakon sanelemaa, sillä ruokahuolto oli työmailla välttämätöntä ja edellinen yrittäjä oli tehnyt konkurssin. Asetus väliaikaisesta valtion ravitsemiskeskuksesta (104/48) määritteli tehtäväksi valtion työntekijäin ja muun henkilökunnan ravitsemisolojen keskitetyn hoidon, mutta salli myös ministeriön luvalla harjoittaa muuta ravitsemusliikettä. Lähinnä sosiaalipalveluna pidetty Ravitsemiskeskuksen toiminta jatkui 1950- ja 1960-luvulla tie- ja vesirakennushallituksen maantie-, kanava- ja siltatyömailla sekä työttömyystyömaiden sekä monien työvoimaministeriön perustamien vastaanottoasuntoloiden ja ammatillisten kurssikeskusten ruokahuollossa, 1970-luvulla pääosin valtion henkilöstö- ja opiskelijaruokaloiden hoitajana..
Vuonna 1975 annettu laki (101/75) vakinaisti Valtion ravitsemiskeskuksen ja siirsi sen toimimaan työvoimaministeriön sijasta nyt valtiovarainministeriön alaisuudessa. Samalla Vark muutti Paasivuorenkatu 5B:stä lähelle valmistuneeseen Hakaniemenrannan virastotaloon.
Varkin toiminta liki kymmenkertaistui 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla sen jälkeen, kun vuoden 1976 valtion virka- ja työehtosopimuksissa asetettiin tavoitteeksi valtion koko henkilöstön asteittainen pääsy työpaikkaruokailun piiriin. Kun vuonna 1973 Vark muonitti arkipäivisin noin 15 000 suomalaista 110 toimipisteessä, vuoden 1988 paikkeilla se muonitti jo 130 000 päivittäistä asiakasta noin 400 toimipisteessä: virastoissa, oppilaitoksissa, sairaaloissa, tutkimuskeskuksissa yms. Hallinnollisesti se kuului valtiovarainministeriön palkkaosaston alaisuuteen. Varkin johtajana toimi Keijo Ketola, ja sillä oli oma koulutuskeskus Kankaanpäässä. Sen osuus työpaikkaruokailutoiminnan liikevaihdosta oli noin kahdeksan prosenttia, ja liiketaloudellisesti laskettuna se tuotti tappiota, vaikkei sen tarvinnut maksaa vuokraa toimipaikkojensa tiloista tai varusteista. Sen suurimpia kilpailijoita olivat tuolloin valtionyhtiö Arctian tytäryhtiö Polarkesti, Fazer Cateringistä juuri muodostettu Amica sekä osuustoiminnallisen Eka-yhtymän Lounasrengas.
Valtion ravitsemiskeskuksesta tuli valtion liikelaitos vuoden 1989 alusta yhtä aikaa Valtion painatuskeskuksen ja Valtion tietokonekeskuksen kanssa. Vark hoiti henkilöstöruokailun ohella myös valtion edustustilojen kuten Smolnan kestityksiä, mutta hävisi heti liikelaitokseksi muututtuaan Amicalle ulkoasiainministeriön uuden Merikasarmin tarjouskilpailun.
Vuonna 1991 liikelaitos Vark työllisti keskimäärin 1 800 ihmistä ja hoiti vuoden lopussa 278:aa henkilöstöravintolaa (57 % liikevaihdosta) ja 136:tta opiskelijaravintolaa (43 % liikevaihdosta). Vark yhtiöitettiin vuonna 1993 Kulinaari Ravintolat Oy:ksi, jonka ostamisesta ranskalainen Sodexo kilpaili tuloksetta Fazerin kanssa. Fazer liitti Kulinaarin seuraavana vuonna osaksi Amica-lounasravintolaketjuaan. Varkin yhtiöittäminen ja myynti olivat Suomen valtion siihen asti suurin yksityistämisoperaatio.
Kirjallisuutta

Tarasti, Kristiina: Elämän luukku; Valtion ravitsemiskeskus 1948–1988. Valtion ravitsemiskeskus 1987.
Aiheesta muualla

Laki Valtion ravitsemiskeskuksesta 26.8.1988, Finlex.
Groton (kaupunki Connecticutissa)

| Groton |
| --- | --- |
 Grotonin taivaanrantaa.
 lippu

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Connecticut
Piirikunta:  New London
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,5 km²
 – Josta vettä:  9,5 km² 
Väkiluku (2020):  9 387
 – Väestötiheys:  540 as./km²
 
 https://cityofgroton.com/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Groton on kaupunki Connecticutin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 väestönlaskennassa 9 387. Kaupunki sijaitsee New Londonin piirikunnassa.
Kunta perustettiin vuonna 1903 borough’na, ja kaupunki siitä tuli vuonna 1964. Groton on ainoa Connecticutin kaupunki, joka ei ole yhdistänyt hallintoaan emokuntansa kanssa, ja se on täten alisteinen Grotonin kunnalle (Town of Groton), jossa se sijaitsee. Connecticutissa town on kunnallishallinnon perusyksikkö.
Väestö

Vuonna 2020 Grotonin 9 387 asukkaasta valkoisia oli 61,1 %, mustia 9,6 %, aasialaisia 6,4 %, alkuperäisasukkaita 0,9 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,3  %. Asukkaista 9,1 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 12,7 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 19,3 % oli hispaanoja tai latinoita mistä tahansa rodusta. 10,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 10,2 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Kuvia kaupungista

Rantaa Grotonissa.
Majakka Grotonissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Groton (kaupunki Connecticutissa) Wikimedia Commonsissa
Nimmi

| Nimmi |
| --- | --- |
Tiedosto:Nimmi Actress.jpg
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nawab Banoo
Syntynyt: 18. helmikuuta 1933 Agra, Brittiläinen Intia
Kuollut: 25. maaliskuuta 2020 (87 vuotta) Mumbai, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  S. Ali Raza  (vih. 1965; k. 2007)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1949–1965
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Nimmi (oik. Nawab Banoo; 18. helmikuuta 1933 Agra – 25. maaliskuuta 2020 Mumbai) oli intialainen näyttelijä. Hän saavutti suosiota hindinkielisissä elokuvissa 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa. Nimmi lopetti uransa avioiduttuaan käsikirjoittaja S. Ali Razan kanssa.
Valikoitu filmografia

Barsaat (1949)
Deedar (1951)
Daag (1952)
Salaperäinen Intia (Aan, 1952)
Amar (1954)
Uran Khatola (1955)
Bhai-Bhai (1956)
Basant Bahar (1956)
Mere Mehboob (1963)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nimmi Wikimedia Commonsissa
Nimmi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nimmi Elonetissä.
Nimmi Allmoviessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Lippuautomaatti

VR:n lippuautomaatti Kauhavan rautatieasemalla vuonna 2016.
HSL:n lippuautomaatti Pasilan rautatieasemalla vuonna 2017.
Lippuautomaatti on automaatti, josta voi ostaa matkalippuja. Automaatteja on käytössä useissa maissa, joissa on kattava juna- ja metroverkosto. Automaatit sijaitsevat tyypillisimmin metroasemilla, mutta myös useiden liikennevälineiden yhteisautomaatteja on käytössä eri puolilla maailmaa. Itävallan Wienistä liikennöivään höyryjunaan tiedetään voineen ostaa lipun automaatista jo vuonna 1899. Suomessa on käytössä VR:n ja HSL:n lippuautomaatteja. VR:n lippuautomaateista pystyi aikaisemmin myös lunastamaan ja tulostamaan verkkokaupasta ostettuja junalippuja. Automaateille syntyi tarve junalippujen myynnin loputtua radikaalisti juna-asemilla. Koronaviruspandemian kiihdyttämä lippujen junassa myynnin poisto ja käteisen käytön vähentyminen lisäsi automaattien tarvetta entisestään. Automaatit ovat sijoitettuina joko asemalaitureille, odotussaleihin tai asemarakennusten välittömään yhteyteen.
Myytävät lipputyypit

VR-automaatista ostettavat liput ovat  kauko- ja lähiliikenteen kertalippuja mukaan lukien eri alennusluokat. HSL-automaatista ostettavat liput ovat puolestaan bussi-, raitiovaunu-, lähijuna-, metro- ja lauttalippuja. Maailmalla tyypillisiä automaattien myymiä lippuja ovat lentokenttä- ja esikaupunkijunaliput.lähde?