stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Prem Ratan Dhan Payo
Aiheesta muualla

Prem Ratan Dhan Payo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Prem Ratan Dhan Payo AllMoviessa. (englanniksi)
Airi Tokola

Airi Tuulikki Tokola (s. 13. heinäkuuta 1957 Oulu) on suomalainen oopperalaulaja ja kirkkomuusikko. Hän on äänialaltaan dramaattinen sopraano.
Tokola valmistui kanttori-urkurin tutkinnolla Sibelius-Akatemiasta vuonna 1982 ja jatkoi siellä opintojaan, joiden päätteeksi hän sai lauludiplominsa vuonna 1986 Anita Välkin opiskelijana. Vuonna 1987 Tokola voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun Savonlinnassa ja piti debyyttinsä konserttiartistina Sibelius-Akatemiassa. Samana vuonna hän teki ensimmäisen esiintymisensä oopperalaulajana Kuopiossa tulkitsemalla Donna Annan roolin Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Don Giovanni. Tokola lähti tämän jälkeen Wieniin suorittamaan korkeakoulutason jatko-opintoja opettajanaan professori Gerhard Kahry. Hän sai Wienissä opetusta myös muiden muassa Roman Ortnerilta. Tokola on osallistunut mestarikursseille, joiden pitäjien joukossa ovat olleet Birgit Nilsson, Kim Borg ja Herbert Brauer.
Vuosina 1988–1990 Tokolalla oli kiinnitys Wienin valtionoopperaan Studioon. Hän tulkitsi muun muassa Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoiden rooleja. Hän osallistui keväällä 1991 Wienin valtionoopperan sekä Wienin filharmonikkojen vierailuun New Yorkin Carnegie Hallin satavuotisjuhlilla ja esiintyi tässä yhteydessä Straussin Elektran tuotannossa Lorin Maazelin johdolla. Tokola sai vuonna 1990 toisen palkinnon nuorille laulajille suunnatussa kansainvälisessä laulukilpailussa Wienissä. Samana vuonna hän esiintyi Savonlinnan oopperajuhlilla Sentan roolissa Wagnerin Lentävässä hollantilaisessa. Vuosina 1992–1993 hän esiintyi Ilmajoen Musiikkijuhlilla Mrs. Kitinojan roolissa Atso Almilan oopperassa Ameriikka, josta tehtiin myös levytys. Vuosina 1994–1995 Tokola tulkitsi Riitan roolin Joonas Kokkosen Viimeisten kiusausten esityksissä Oulun kaupunginteatterissa. Hän on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa; hän on tehnyt myös monia solistisia esiintymisiä ja oopperaesiintymisiä sekä Suomessa että ulkomailla. Roolien joukossa on ollut Leonora Ludwig van Beethovenin Fideliossa. Tammikuussa 1998 Tokola menestyi Giacomo Puccinin oopperan Turandot nimiroolissa Teatro Rosetumissa Milanossa.
Tokola esiintyi solistina suomalais-italialaisessa Beniamino Gigli -konsertissa Recanatissa vuonna 1997. Hän on esiintynyt useasti Beniamino Giglin muistoksi järjestetyissä konsertissa.
Tokola aloitti työskentelyn lehtorina Oulun konservatoriossa vuonna 1991. Sittemmin hänestä tuli Oulun ammattikorkeakoulun laulun yliopettaja. Tokolan johdolla ovat opiskelleet muiden muassa Jenni Hietala, Helena Juntunen ja Kaisa Ranta.
Akhtar Hussain

| Mitalit> Miesten maahockey.Maa:   Intia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten maahockey.Maa:   Intia. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten maahockey.Maa:   Intia. Olympialaiset  | Miesten maahockey> Maa:   Intia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | Maahockey |  |
Maa:   Pakistan
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | Maahockey |  |
Akhtar Hussain (23. elokuuta 1926 – 9. marraskuuta 1987) oli maahockeypelaaja ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan sekä Intiaa että Pakistania. Edustaessaan Intiaa hän oli mukana voittamassa kultaa Lontoon olympialaisissa 1948. Kahdeksan vuotta myöhemmin Hussain edusti Pakistania, ja oli mukana voittamassa hopeaa.
18. huhtikuuta

18. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 108. päivä (109. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 257 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Valto, Valdemar
suomenruotsalainen kalenteri: Valdemar, Volmar
ortodoksinen kalenteri: Johannes, Juhani, Hannele, Hanni
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Válde, Volbmar
vanhemmissa kalentereissa: Apollonius, Ikäheimo, Valerian, Valerius, Walerian, Walerius
Juhlapäiviä

Zimbabwen itsenäisyyspäivä.
Uudenmaan Prikaatin vuosipäivä.
Keski-Suomen päivä.
Hilja Byströmin päivä eli meänkielisen kirjallisuuden päivä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 18. huhtikuuta Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 18. huhtikuuta: |  |
:   Iina Kuustonen 1480 – Italialainen aatelinen Lucrezia Borgia syntyi.  1906 – Maanjäristys tuhosi San Franciscon.  1924 – Julkaisuyhtiö Simon & Schuster julkaisi ensimmäisen sanaristikkokirjan.  1946 – Kansainliitto lopetti toimintansa ja siirsi tehtävänsä Yhdistyneille kansakunnille (YK).  1954 – Gamal Abdel Nasser kaappasi vallan Egyptissä.  1984 – Näyttelijä Iina Kuustonen syntyi.  
Katso myös: kalenteri ~ 17. huhtikuuta, 19. huhtikuuta
| --- | --- |
tammikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Academy of St. Martin in the Fields

Academy of St. Martin in the Fields on brittiläinen kamariorkesteri.
Historia

Orkesterin perusti Sir Neville Marriner Lontoossa vuonna 1958. Orkesteri soitti ensimmäisen konserttinsa 13. marraskuuta 1959. Se koostui tässä vaiheessa pelkistä jousisoittimista, ja konserttipaikka oli St. Martin in the Fieldsin kirkko Trafalgar Squarella. Myöhemmin Marriner lisäsi orkesteriin myös puhallinsoittimet ja laajensi sen ohjelmistoa niin, että hän on kyennyt tekemään Academyn kanssa yli 500 äänitystä.
Orkesterilla on ollut keskeinen rooli barokkimusiikin uudelleentulemisessa 1900-luvun jälkipuoliskon aikana. Orkesteri tarjosi kevyttä ja helppotajuista tulkintaa barokkiohjelmistossaan. Lisäksi orkesteri soitti nykyaikaisin soittimin. Orkesterin toiminta edelsi ja edesauttoi barokkimusiikissa tapahtunutta vallankumousta, johon myöhemmin vaikuttivat muun muassa Nikolaus Harnoncourt ja Gustav Leonhardt. Tällöin alkuperäisten soittimien käyttö barokkimusiikin esittämisessä lisääntyi, mihin Marriner ei ole koskaan kuitenkaan suostunut.
Elinajakseen orkesterin puheenjohtajaksi valittu Neville Marriner luovutti taiteellisen johdon vuonna 1970 ensiksi Iona Brownille ja sittemmin Kenneth Sillitolle 1980-luvulla. Pianisti Murray Perahia on ollut orkesterin pääasiallinen vieraileva kapellimestari vuodesta 2000. Joshua Bell valittiin vuonna 2011 orkesterin taiteelliseksi johtajaksi.
Academy of St. Martin in the Fields -orkesterin yhteyteen perustettiin vuonna 1975 kuoro.
Ohjelmisto

Orkesterin ensimmäinen levytys oli Händelin Messias. Orkesteri on valinnut ja muokannut musiikin myös elokuviin Amadeus ja Titanic sekä toteuttanut kuorosovituksena jalkapallon Mestarien liigan hymnin.
Muita lontoolaisia orkestereita

Philharmonia
Lontoon sinfoniaorkesteri (London Symphony Orchestra)
Kuninkaallinen filharmoninen orkesteri (Royal Philharmonic Orchestra)
English Chamber Orchestra
BBC:n sinfoniaorkesteri
Valistuksen ajan orkesteri (Orchestra of the Age of Enlightenment)
London Mozart Players
Lontoon filharmoninen orkesteri
Aiheesta muualla

Orkesterin virallinen kotisivu (englanniksi)
Pienigascognenajokoira

| Pieni gascognenajokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  Suomessa rekisteröity 23
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen ja suurriistan metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  petit bleu de Gascogne, Small Gascony Hound, Small Blue Gascony, Kleiner Blauer Gascogne Laufhund, pequeño sabueso azul de Gascuña, gascogne’i väike sinine hagijas
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat #31
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 52–58 cm; narttu 50–56 cm
Väritys:  blue roan tan-merkein
Pieni gascognenajokoira (ransk. petit bleu de Gascogne) on ranskalainen koirarotu. Vuonna 2018 se oli Ranskassa 20. suosituin paikallinen rotu -listauksessa, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.
Ulkonäkö

Rotu on nimestään huolimatta keskikokoinen. Kallo on vain hieman kaareutuva, otsapenger vain hieman korostunut. Silmät ovat soikeat ja väriltään ruskeat. Korvat ovat riippuvat ja kiertyneet. Kuono on yhtä pitkä kuin kallo, kuononsilta hieman kaareutuva. Kirsu on suuri ja musta. Purenta on aina leikkaava. Rintakehä on pitkä ja melko leveä. Häntä on ohut ja koira kantaa sitä sapelimaisessa muodossa. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Väritys koostuu mustista ja valkoisista laikuista ja täplityksestä, antaen liuskeensinisen vaikutuksen. Silmien yläpuolella, poskissa, huulissa, korvien sisäpuolella, raajoissa ja hännän alla on tan-merkit. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 52–58 cm ja narttujen 50–56 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen

Pieni gascognenajokoira on rauhallinen, tottelevainen ja omistajaansa kiintyvä. Se on monikäyttöinen metsästyskoira, jolla voi harrastaa myös vinttikoirille tyypillistä näöllä metsästystä (coursing). Sen pääasiallinen riista on jänis, mutta se soveltuu myös suurriistan metsästykseen. Se sopii hyvin ajuemetsästykseen.
Alkuperä

Rotu polveutuu isosta gascognenajokoirasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pienigascognenajokoira Wikimedia Commonsissa
Pieni gascognenajokoira näyttelyssä.
Pungitius

| Pungitius |
| --- | --- |
 Kymmenpiikki (Pungitius pungitius)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Piikkikalat Gasterosteoidei
Heimo::  Piikkikalat Gasterosteidae
Suku::  Pungitius  Coste, 1848
Katso myös
   Pungitius Wikispeciesissä   Pungitius Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pungitius on piikkikalojen alalahkoon ja piikkikalojen heimoon kuuluva kalasuku.
Lajit

Sukuun kuuluu seuraavat 10 lajia:
Pungitius bussei (Warpachowski, 1888)
Pungitius hellenicus Stephanidis, 1971 – Kreikankymmenpiikki
Pungitius laevis (Cuvier, 1829) – Lännenkymmenpiikki
Pungitius modestus Matsumoto, Matsuura & Hanzawa, 2021
Pungitius platygaster (Kessler, 1859) – Ukrainanpiikki
Pungitius polyakovi Shedko, Shedko & Pietsch, 2005
Pungitius pungitius (Linnaeus, 1758) – Kymmenpiikki
Pungitius sinensis (Guichenot, 1869)
Pungitius stenurus (Kessler, 1876)
Pungitius tymensis (Nikolskii, 1889)
Alektra Blue

| Alektra Blue |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1983 (ikä 41)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2005-
Silmien väri:  Vihreä
Hiusten väri:  Brunette
Mitat:  34D-24-34
Pituus:  168 cm
Paino:  50 kg
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Alektra Blue (s. 9. kesäkuuta 1983 Mesa, Arizona) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Uransa hän aloitti vuonna 2005. Hän oli Penthousen kuukauden Penthouse Pet huhtikuussa 2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alektra Blue Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Pitkäjärvi (Ylöjärvi, Länsi-Aure)

| Pitkäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°55′59″N, 23°24′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.582.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  168,1 m 
Rantaviiva:  2,046 km 
Pinta-ala:  0,08739 km² 
Suurin syvyys:  7,9 m 
Valuma-alue:  2,8 km² 
 fiPitkäjärvi 
Pitkäjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärven Länsi-Aureella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Pitkäjärvi on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon.
Maantietoa

Järven pituus on 900 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 8,7 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Kivijärven ja Kärmeskukkulan välimaastossa suoalueella, joka oli aiemmin tiheästi ojitettu. Järvellä on jäljellä enää kolme lyhyttä suo-ojaa, jotka ainoastaa tuovat vettä järveen. Järven valuma-alueeseen kuuluvat muun muassa Onkilammi, Pikkulammi ja idässä sijaitsevaa Käsikivenlammia. Pitkäjärvellä ei ole laskuojaa, mutta vedet kulkeutuvat Seitsemisjoen suuntaan. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 106 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 2 kilometriä. Länsirannat ovat pääosin hiekkapohjaista kangasmaastoa ja itärannat suomaata. Järven pohjoispään länsirannalla sijaitsee Pitkäjärven kämppä ja eteläpäässä jokin pienempi rakennus. Niille johtaa polku seututieltä 332 tulevalta tieltä.
Vedenlaatu

Pitkäjärvi on kuulunut soiiden ennallistamishankkeeseen (suo-ojien tukkiminen) ja sen vedenlaatua on seurattu sen vuoksi tiiviisti vuosina 1980–2008. Veden humuspitoisuus on korkea ja veden happamuudentaso (eli pH) on alhainen. Nämä suureet ovat tyypillisiä suomalaisille suojärville. Järven fosforipitoisuudet olivat alussa korkeita, mutta ne ovat laskeneet lievästi rehevien järvien tasolle. Levien määrä vedessä on kuitenkin vaihdellut. Välillä levämäärät ovat olleet karujen järvien tasolla, mutta toisinaan ne ovat kohonneet lievästi rehevien järvien tasoille. Korkeat levämäärät voivat olla sidoksissa korkeisiin typen ja ammoniumtypen silloisiin pirtoisuuksiin. Järven happitalous on tyydyttävä tai välttävä tasoltaan. Alusveden happikatoa esiintyy lopputalvella ja -kesällä. Järven virkistyskäytön arvosana on heikko.
Seitsemisen kansallispuisto

Järven ympäristöä on ennallisettu luomalla umpeen ympäröivillä soilla olleita suo-ojia. Silloin tukittiin myös yhteys Onkilammiin ja oma laskuojayhteys Seitsemisjokeen. Nykyinen puomilla suljettu polkureitti on tarkoitettu kävelyyn, pyöräilyyn ja ratsastukseen. Puomin saa autoa varten auki, kun vuokraa Pitkäjärven autiotuvan. Autiotupaa kutsutaan myös Pitkäjärven metsätyökämpäksi, koska sitä käytettiin metsätyömiesten majoitukseen sotien jälkeisissä hakkuissa. Kohteessa on myös käymälä ja kaivo.
Prem Chopra

| Prem Chopra |
| --- | --- |
 Prem Chopra vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1935 (ikä 89) Lahore, Punjab, Brittiläinen Intia
Kansalaisuus:  Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Uma Malhotra (vih. 1969)
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1960–
Aiheesta muualla
www.premchopra.com
IMDb 
AllMovie
Prem Chopra (pandžabiksi ਪ੍ਰੇਮ ਚੋਪੜਾ, Prem Copṛā, hindiksi प्रेम चोपड़ा, Prem Copṛā; s. 23. syyskuuta 1935 Lahore, Punjab, Brittiläinen Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Noin 400 elokuvassa näytellyt Chopra tunnetaan parhaiten monista roiston rooleistaan. Hän on voittanut kaksi Filmfare Awards -palkintoa, parhaasta miessivuosasta elokuvasta Do Anjaane vuonna 1977 sekä elämäntyöstä vuonna 2023.
Yksityiselämä

Chopra meni naimisiin Uma Malhotran, Raj Kapoorin vaimon Krishnan sisaren, kanssa vuonna 1969. Heillä on kolme tytärtä.
Valikoitu filmografia

Hare Rama Hare Krishna (1971)
Daag (1973)
Bobby (1973)
Kaala Patthar (1979)
Ali Baba ja 40 rosvoa (Alibaba Aur 40 Chor, 1980)
Nagina (1986)
Koi… Mil Gaya (2003)
Bunty Aur Babli (2005)
Salaam-e-Ishq (2007)
Delhi-6 (2009)
Viidakkojengi (Delhi Safari, 2012)
Animal (2023)
Palkinnot

Filmfare Awards
1977: Paras miessivuosa – Do Anjaane
2023: Elämäntyöpalkinto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Prem Chopra Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Prem Chopra Allmoviessa (englanniksi)
Portugalin ilmasto

Kartta Portugalin ilmastovyöhykkeistä Köppenin ilmastoluokituksen mukaan.
Portugalin ilmasto on yksi Euroopan lämpimimmistä, ja se vaihtelee hieman maan eri osissa, mutta pääasiassa se on lauhkea. Azoreilla ja Madeiralla vallitsee subtrooppinen ilmasto. Atlantin valtameri vaikuttaa erityisesti maan luoteisosiin aiheuttaen leutoa ja sateista säätä.
Kesäisin korkeita lämpötiloja esiintyy etenkin sisämaassa, missä meren jäähdyttävää vaikutusta ei tavata. Talvet ovat pohjoiseurooppalaisittain leutoja, ja pakkasta tavataan harvoin merenpinnan korkeudella. Lämpimintä on talvisaikaan Algarven alueella, jossa kuukauden keskilämpötilat ovat 15 celsiusastetta. Lumi on hyvin harvinaista vuoristoalueita lukuun ottamatta. Kesäisin ja syksyisin sää on usein hyvin leuto. Portugalin vuotuinen keskilämpötila on 15,7 celsiusastetta. Lämpimimmät kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskilämpötila on yli 21 celsiusastetta ja kylmin tammikuu, milloin keskilämpötila on alle 11 celsiusastetta. Lämpimin, aurinkoisin ja kuivin paikka Portugalissa on Algarve, joka on myös aurinkoisin paikka Euroopassa. Portugalissa sijaitseva Porto on yksi Etelä-Euroopan sateisimpia suuria kaupunkeja. Portugalin sateisin paikka Serra da Estrelan vuoristo, jossa voi sataa jopa 2 500 millimetriä vuodessa, sijaitsee maan koillisosassa.
Airi Tuominen

Airi Inkeri Tuominen (s. 20. heinäkuuta 1937 Ilomantsi) on suomalainen opettaja ja lastenkirjailija.
Lappeenrannassa asuva Tuominen toimi erityis- ja luokanopettajana.
Teoksia

Lumiukolta terveisiä; kuv. Elina Vanninen. Otava 1979
Taikanappi; kuv. Ulla Urkio. Otava 1980
Matka: helppolukuinen lastenkirja; kuv. Elina Vanninen. Otava 1980
Kanikesä; kuv. Elina Vanninen. Otava 1981
Anun aakkoset; kuv. Jukka Rosti. Otava 1983
Airi Viertokangas

Airi Sinikka Seikkala-Viertokangas (4. heinäkuuta 1908 – 7. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen Suomessa ja Ruotsissa työskennellyt arkkitehti. Hän työskenteli 1940-luvulla Ruotsissa HSB (Hyresgästernas sparkasse - och byggnadsförening)-asunto-osuuskunnan palveluksessa ja Suomessa Kulutusosuuskuntien keskusliiton asunto-osastolla.  Hän oli naisarkkitehtien yhdistys Architectan perustajajäsen.
Suunnittelutöitä

Rautpohjan tehtaan asuintalot, Rautpohja, Jyväskylä 1938–1940, Märtha Lilius-Tallrothin kanssa
Asuntoalue, Hovskulle, Växjö, Ruotsi 1945–1949.
Bågfilen-kortteli, Örebro, Ruotsi 1948
Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24, Lahti 1951, Eino Tuompon kanssa
Pohjois-Haagan ostoskeskus, Näyttelijäntie 14, Helsinki 1959
Abbas ibn Firnas

Ibn Firnasin patsas on Bagdadin kansainväliselle lentokentälle vievän tien varrella.
Abbas ibn Firnas (arab. عباس بن فرناس‎, n. 809/810 – 887 jaa.), mahdollisesti sama henkilö kuin Armen Firman, oli islamilaisen historiankirjoituksen mukaan monipuolinen andalusialainen yleisnero. Hänet tunnetaan etenkin lentämisen pioneerina.
Lentämisen edeltäjä

islamilaisen lähteen mukaan córdobalainen ibn Firnas oli mahdollisesti ensimmäinen ihminen, joka teki realistisen yrityksen keksiä lentokoneen. Joukko tutkijoita Malesian eri yliopistoista katsovat, että Abbas ibn Firnasin keksimä ornitopteri oli laite, joka inspiroi länsimaista tiedettä kehittämään edelleen lentämiseen liittyvää teknologiaa, mikä lopulta johti lentokoneen keksimiseen. He väittävät, että Abbas ibn Firnasia tulisi pitää ilmailun isänä sen arvokkaan lisän takia, jonka hän toi maailman ilmailuteknologiaan. BBC:n tiedeohjelmassa vuonna 2019 Ibn Firnasia kuvataan "huimasti aikaansa edellä olleeksi neroksi"  ja lentämisen uranuurtajaksi, joka otti ensimmäisen askeleen moderniin lentämiseen johtanutta kehitystä.
Kertomukset Ibn Firnasin lentokokeista

Kaksi keskiaikaista kirjoittajaa ovat varhaisimmat lähteet, jotka kertovat Ibn Firnasin  tekemistä lentämiseen liittyvistä kokeiluista.
Kertomukset Ibn Firnasin lentokokeista > Al-Muqtabis

Varhaisin on Ibn Hayanin (988–1076) kronikka al-Muqtabis, joka on kirjoitettu yli sata vuotta ibn Firnasin kuoleman jälkeen. Siinä kerrotaan, että ibn Firnas hyppäsi jyrkänteeltä, käytti apuna sulkia ja liikkuvia siipiä ja putosi muutaman sekunnin kuluttua maahan säilyen ihmeen kaupalla hengissä.
Kertomukset Ibn Firnasin lentokokeista > Al-Maqqari

Algerialainen historioitsija Ahmed Mohammed al-Maqqari (k. 1632) antoi seuraavan selostuksen 600 vuotta Ibn Hayanin jälkeen. Hän kertoo, että Ibn Firnas pukeutui sulkiin, otti käyttöön siipiparin ja hyppäsi korkealta paikalta. Useiden luotettavien todistajien mukaan hän lensi huomattavan pitkälle aivan kuin olisi ollut lintu. Laskeutuessaan takaisin lähtöpaikkaan hän kuitenkin loukkasi takamuksensa. Ibn Firnas ei ollut ymmärtänyt, että linnut tulevat alas pyrstölleen eikä siksi ollut  varustanut itseään pyrstösulilla.
Kertomukset Ibn Firnasin lentokokeista > 1001 Inventions

Kolmannen version esittää 350 vuotta Maqqarin jälkeen kirja 1001 Inventions. Se kertoo Ibn Firnasin lentäneen jopa useita kertoja. Ensimmäinen epäonnistunut lento tapahtui vuonna 852, jolloin hän hyppäsi Córdoban moskeijan minareetista puukepein tuetussa viitassa. Hyppy johti lievään loukkaantumiseen.
Toinen lento tapahtui vuoren jyrkänteeltä suuria linnunsiipiä käyttäen. Hän lensi ilmassa huomattavassa korkeudessa kauemmin kuin kymmenen minuuttia ja palasi lähtöpaikkaan, jossa rysähti maahan. Lentoyritys epäonnistui, koska hän oli unohtanut pyrstösulat, joita linnut tarvitsevat voidakseen laskeutua pyrstölleen. Kaikki modernit lentokoneet laskeutuvat kirjan mukaan takapyörilleen, mikä osoittaa, että Ibn Firnas oli edellä aikaansa. Ibn Firnas murti selkänikamansa eikä enää lentänyt.
Kritiikkiä

Tieteenhistorioitsija Sonja Brentjes on arvioinut Ibn Firnasin hyppyjä koskevia lähteitä ja katsoo, että hyppyjä koskevat tiedot ovat ajallisesti myöhäisiä, keskenään ristiriitaisia ja osin uskomattomia. Niiden vertailu osoittaa myös tarinan vähittäisen kehityksen. Al-Maqqari on lisännyt yksityiskohtia alkuperäiseen Ibn Hayanin tarinaan. Kun Ibn Hayan kertoo jyrkänteeltä tapahtuneesta hypystä, joka kesti muutamia sekunteja, al-Maqqari kertoo jyrkännehypyn kestäneen pitkään ja päätyneen takaisin lähtöpaikkaan.
Yksityiskohdat lisääntyvät  edelleen "1001 Inventions" kirjassa: jyrkännelennon kerrotaan nyt kestäneen yli kymmenen minuuttia. Kirja lisää tarinaan kertomuksen toisesta hypystä, joka tapahtui Córdoban minareetista vuonna 852. Lisäys ei ota huomioon, että 800-luvulla Espanjassa ei vielä ollut minareetteja. Córdoban moskeija sai omansa vasta vuonna 958. Muita lisäyksiä ovat selkänikaman murtuminen ja väite, etteivät lennot jatkuneet.  "1001 Inventions" tarjoaa lisäksi  Ibn Firnasin suoria haastattelulausuntoja, jotka hän antoi välittömästi lennon jälkeen.
Brentjesin mukaan tarinaan on ilmestynyt absurdeja piirteitä, kuten se, että linnut ja lentokoneet laskeutuisivat pyrstölleen. Sulkien ja liikkuvien siipien avulla on myös mahdoton lentää.
Kunnianosoituksia

Ibn Firnasin kunniaksi eräs Bagdadin lentokentistä on nimetty hänen mukaansa. Bagdadin kansainväliselle lentoasemalle vievän tien varrelta löytyy Ibn Firnasin patsas. Abbas ibn Firnasin mukaan on nimetty myös yksi kuun kraattereista ja silta Guadalquivir -joen yli Córdobassa. Brittiläinen lentoyhtiö Firnas Airways on samoin nimetty hänen mukaansa.