stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kokonainen maa ja taivas
Tv-ohjelman laulut

Unelma laivasta (sanat Kaj Chydenius), Kai Hyttinen, Monna Kamu, Ritva Sorvali, Taru Nyman ja Eero Ojasen yhtye
Viimeinen tramppi (sanat Pauli Ylitalo), Reijo Frank ja Eero Ojasen yhtye
Sielun laulu (sanat Kaarlo Sarkia), Ritva Sorvali ja Ilmo Peitso, piano
Mitä kummaa se lienee (Tatu Pekkarinen), Ritva Sorvali, Helena Ryti, Lasse karkjärvi, Kai Hyttinen ja Ilmo Peitso, piano
Minun lintuni (Timo K. Mukka), Monna Kamu ja Ilmo Peitso, piano
Voi murhetta raskasta (Pirkko Saisio) Pirkko Saisio ja Erkki Saarela sekä Eero Ojanen, piano
Miks en itkis (Inkalegenda), Jaana Mäntynen ja Eero Ojasen yhtye
Ratsastuskilpailujen jälkeen & Hyvin tein kun sanoin kaiken (Leo Tolstoi), Jaana Mäntynen, Kai Hyttinen ja Ilmo Peitso, piano
Ratsu, (japanilainen kansanruno), Ritva Sorvali ja Pekka Aarnio sekä Ilmo Peitso, piano
Den radioaktiva björkens visa (Tua Forsström), Aino Ojanen ja Eero Ojasen yhtye
Sinulle (Ilkka Kylävaara), Monna Kamu ja Kaj Chydenius, piano
Suomalainen maisema (Bertolt Brecht / Arvo Turtiainen), Ritva Sorvali, Taru Nyman ja Eero Ojasen yhtye
Ein deutscher Dichter (Heinrich Heine), Pekka Aarnio ja Ilmo Peitso, piano
La luna que estoy mirando (Carmen Luz Bejarano), Monna Kamu ja Ilmo Peitso, piano
Las colondrinas se van (Carmen Luz Bejarano),  Monna Kamu ja Ilmo Peitso, piano
Suljetuin silmin (William Shakespeare / Aale Tynni), Taru Nyman, Ahti Paunu ja Ilmo Peitso, piano
O My Lady (Ted Hughes), Ahti Paunu ja Ilmo Peitso, piano
Eletään kuin pellossa (Arvo Salo), Kai Hyttinen ja Eero Ojasen yhtye
Sakka mielen pohjalla (Johan Bargum / Liisa Ryömä), Monna Kamu, Ritva Sorvali, Taru Nyman ja Eero Ojasen yhtye
Ei puolikasta (Jevgeni Jevtushenko / Erkki Peuranen), Monna Kamu, kaikki esiintyjät ja Eero Ojasen yhtye
Kalliolle kukkulalle (suomalainen kansanruno), kaikki konsertin esiintyjät
Gamebase (yhtiö)

| Gamebase Co>  Ltd |
| --- | --- |
Kotipaikka:   Soul, Etelä-Korea
Toimiala:  ohjelmistoteollisuus
Tytäryhtiöt:  Gamebase USA
Kotisivu:  www.gamebryo.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gamebase on eteläkorealainen Gamebryo ja LightSpeed -pelimoottoreita kehittävä yhtiö.
Gamebryo-pelimoottoria on kehittänyt Emergent Technologies ennen kuin Gamebase on ostanut sen vuonna 2010.
Yhtiön pelimoottoreita käytetään esimerkiksi Fallout 3- ja Civilization IV -peleissä.
Game over

Game over pelissä Torus Trooper
Game over on videopeleissä esiintyvä viesti, joka kertoo pelaajalle, että peli on päättynyt. Näin voi käydä, jos pelaaja on esimerkiksi menettänyt kaikki elämänsä pelissä. Pelaaja joutuu usein aloittamaan pelin tai tason alusta, kun viesti on tullut. Lausetta on sittemmin käytetty myös muissa merkityksissä. Joissain peleissä voi tulla erilainen viesti, esimerkiksi Resident Evil- pelissä tulee ruutuun verinen "YOU DIED"-teksti.
Komiža

| Komiža |
| --- | --- |

 Komiža
 Koordinaatit: 43°03′N, 16°06′E 
Valtio:  Kroatia
Alue:  Dalmatia
Piirikunta:  Split-Dalmatia
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Komiža on kylä Visin saarella Kroatiassa.
Historia

Keskiajalla Komižassa oli Pyhän Nicolauksen luostari, joka on nykyäänkin paikallaan. Kylän ympärille oli rakennettu linnoitus vuonna 1585. Vuosisatojen aikana Komižaan on rakennettu monia kirkkoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Komiža Wikimedia Commonsissa
Katariina Howard

Hans Holbeinin maalaama miniatyyri, joka esittää todennäköisesti vaatteiden ja tekotavan perusteella vain lyhyen aikaa valtaistuimella istunutta Katariina Howardia (Englannin kuningattarena 1540–1541).
Katariina Howard (englanniksi Catherine Howard, s. 1520–1525, k. 13. helmikuuta 1542) oli Englannin kuningas Henrik VIII:n viides vaimo (vuosina 1540–1542), 
joka muistetaan joskus miehensä kuvauksesta “ruusu vailla piikkiä”. Hänen syntymäaikansa ja -paikkansa eivät ole tiedossa (joskus hänen sanotaan syntyneen vuonna 1521 todennäköisesti Lontoossa). Hänen isänsä oli lordi Edmund Howard, Norfolkin 2. herttuan köyhä nuorempi poika. Katariina Howard ja Henrik VIII vihittiin 28. heinäkuuta 1540 Oatlandsin palatsissa Surreyssa lähes välittömästi sen jälkeen, kun kuninkaan avioliitto Anna Kleveläisen kanssa oli mitätöity. Katariina teloitettiin kahden avioliittovuoden jälkeen syytettynä maanpetoksesta.
Avioliitto

Katariina ja Henrik avioituivat 28. heinäkuuta 1540, samana päivänä kun Henrikin lordikansleri ja luotettu Thomas Cromwell teloitettiin. Avioliitto julkistettiin 8. elokuuta.
Henrik VIII, joka lähestyi 50. ikävuottaan ja lihoi jatkuvasti, syyti nuorelle morsiamelleen varoja, jalokiviä ja todella kalliita lahjoja. Sota Ranskaa vastaan ja uskonpuhdistus olivat johtaneet siihen, ettei Henrik ollut kansansa keskuudessa kovin pidetty, ja lisäksi kuningas kärsi kaikenlaisista vaivoista. Nuoren ja hyveellisen vaimon läsnäolo hovissa teki kuninkaan hyvin onnelliseksi. Kuningattaren motto, ”Non autre volonté que la sienne” tai vapaasti suomennettuna “Vain hänen tahtonsa”, heijasteli lähes kolmekymmentä vuotta nuoremman kuningattaren toivetta pitää Henrik tyytyväisenä.
Varakkuudestaan ja vaikutusvallastaan huolimatta Katariina ei juuri pitänyt avioliitostaan. Hän ei ollut raskaana naimisiin mennessään, ja hänen aviomiehensä oli jo iäkäs ja ylipainoinen. Vuoden 1541 alussa hän aloitti kevytmielisen romanssin Henrikin hovimies Thomas Culpepperin kanssa. Heidän tapaamisensa järjesti yksi Katariinan hovinaisista, lady Rochford eli Jane Boleyn, Annan ja Mary Boleynin veljen Georgen leski. On epäselvää, syyllistyivätkö Katariina ja Culpepper koskaan aviorikokseen, mutta heidän suhteensa oli niin pitkä ja kiihkeä, että sen on täytynyt olla heille merkittävä.
Kesällä 1541 Henrik VIII ja Katariina kiersivät Englantia, ja kaikenlaisia valmisteluja tehtiin raskauden varalta, mikä osoittaa pariskunnan seksielämän olevan ilmeisesti aktiivista. Kun Katariinan avioliiton ulkopuolinen suhde eteni, hänen tekosensa Lambethissa tunteneet alkoivat pyytää häneltä palveluksia. Kuningatar nimitti heistä monia talouteensa vaientaakseen heidät. Kaikkein tuhoisin oli hänen päätöksensä nimittää Henry Manox muusikkojensa joukkoon ja Francis Dereham yksityissihteerikseen.
Tuho

Vuoden 1541 loppuun mennessä pohjois-Englannin kiertomatka oli ohi, ja Katariinan tahdittomuus alkoi tulla yleiseen tietoon kiitos protestantti John Lascellesin, jonka sisar Mary Hall oli leskiherttuattaren kamarineito ja siten tiesi Katariinan nuoruuden suhteista. Lascelles kertoi tietonsa kuningas Henrik VIII:n neuvonantaja ja Canterburyn arkkipiispa Thomas Cranmerille, koska pelkäsi katolisuuden uhkaavan maansa protestanttisuutta.
Cranmer oli tietoinen siitä, että mahdollinen esisopimus kihlauksesta mitätöisi Katariinan ja Henrikin avioliiton, ja antoi kuninkaalle kirjeen kuningatarta kohtaan esitetyistä syytöksistä 2. marraskuuta 1541 pyhäinpäivän messussa. Henrik kieltäytyi ensin uskomasta syytöksiä ja piti kirjettä väärennöksenä. Hän pyysi Cranmeria tutkimaan asiaa. Muutaman päivän kuluessa löydettiin syytöksiä tukevia todisteita, joista tärkeimpiä olivat Lontoon Towerissa kidutettujen Francis Derehamin ja Thomas Culpepperin todistukset. Katariina pidätettiin 12. marraskuuta, ja hän kiljui kuningasta apuun, kun hänet vietiin Hampton Courtin huoneisiinsa, minne hänet teljettiin seuranaan vain lady Rochford. Hänen pyynnöistään tavata Henrikiä ei piitattu, ja Cranmer kuulusteli häntä syytteiden johdosta.
Vaikka esisopimus kihlauksesta Katariinan ja Francis Derehamin välillä olisi valitettavasti lakkauttanut Katariinan kuninkaallisen avioliiton, se olisi myös antanut Henrikille mahdollisuuden  mitätöidä nopeasti avioliitto ja karkottaa Katariina hovista. Karkotettu Katariina olisi joutunut häpeään ja menettänyt varallisuutensa, mutta hän olisi välttänyt Anna Boleynin kauhean kohtalon. Hän kielsi kuitenkin jyrkästi esisopimuksen ja sanoi, että Francis Dereham oli pakottanut hänet.
Vankeus ja kuolema

Katariina vangittiin, ja häntä pidettiin Syon Housessa Middlesexissä talven 1541. Häneltä riistettiin kuningattaren arvonimi 22. marraskuuta. Thomas Culpepper ja Francis Dereham teloitettiin Tyburnissa 8. joulukuuta 1541 – edellisen kaula katkaistiin, mutta jälkimmäinen hirtettiin ja hänen sisälmyksensä poistettiin, mikä oli rangaistus maanpetoksesta. Tavan mukaan heidän päänsä pantiin näytille London Bridgelle. Katariinan sukulaisia pidätettiin ja teljettiin Toweriin lukuun ottamatta hänen setäänsä Norfolkin herttuaa, joka oli pysynyt tarpeeksi etäällä skandaalista.
Katariina pysyi vankina siihen saakka, kunnes parlamentti hyväksyi 21. tammikuuta 1542 kunnian ja omaisuuden menetystä koskevan lakiehdotuksen, jonka mukaan maanpetosaikomuksen rangaistus oli kuolema. Se ratkaisi Katariinan oletetun esisopimuskihlauksen ongelman ja teki hänestä väistämättä syyllisen, koska kuningattaren aviorikos oli maanpetos. Katariina vietiin Toweriin 10. helmikuuta 1542. 11. helmikuuta Henrik allekirjoitti lakiehdotuksen, joka astui samalla voimaan. Katariina määrättiin mestattavaksi seitsemältä aamulla 13. helmikuuta.
Teloitustaan edeltävänä iltana Katariina harjoitteli tuntikausia sitä, kuinka panisi päänsä teloituspölkylle. Hän käyttäytyi kuolinpäivänään rauhallisesti, mutta näytti kalpealta ja järkyttyneeltä, ja häntä oli autettava kiipeämään mestauslavalle. Hän nimitti puheessaan rangaistustaan ”ansaituksi ja oikeamieliseksi”, pyysi armoa sukulaisilleen ja ihmisiä rukoilemaan sielunsa puolesta. Hänen kaulansa katkaistiin nopeasti yhdellä iskulla, ja hänet haudattiin läheiseen St Peter ad Vinculan kappeliin, minne myös hänen serkkunsa Anna Boleyn oli haudattu. Henrik VIII ei ollut läsnä teloituksessa.
Ranskan kuningas Frans I kirjoitti Henrikille kirjeen kuultuaan Katariinan kuolemasta, pahoitteli “kuningattaren irstasta ja rumaa käytöstä” ja neuvoi Henrikille, että “naisten kevytmielisyys ei voi huojuttaa miesten kunniaa”. Kun sir William Paget oli kertonut Ranskan kuninkaalle Katariinan käytöksestä, tämä oli huudahtanut: “Hän on käyttäytynyt ihmeen rumasti!” (Weir, s.475.)
Katariina Howard maalaustaiteessa

Maalarit maalasivat yhä Jane Seymourin kuningasta esittäviin kuviin, koska Henrik VIII piti tätä yhä arvossa tämän annettua hänelle pojan. Useimmat kopioivat Hans Holbein nuoremman muotokuvaa, koska se oli ainut kokovartalomuotokuva. Sitä vastoin Katariina Howardin mestauksen jälkeen jopa Howardin suku poistatti hänen muotokuvansa suvun muotokuvagalleriasta, koska Henrik ei koskaan antanut kuningattarelleen anteeksi. Kukaan ei uskaltanut maalata hänen muotokuvaansa hänen kuolemansa jälkeen.
Vuosisatojen ajan erään Hans Holbeinn nuoremman muotokuvan uskottiin olevan ainoa olemassa oleva muotokuva Katariinasta. (Muotokuvan omistaa Lontoon National Portrait Gallery ja sen nimi on “Tuntematon nainen, jota pidettiin aiemmin Katariina Howardina”.) Nykyään historioitsijat eivät usko muotokuvan esittävään Katariinaa. Antonia Fraser on esittänyt muotokuvan naisen olevan Jane Seymourin sisar Elizabeth Seymour-Cromwell. Nainen (ja erityisesti hänen leukansa) muistuttaa suuresti Jane Seymouria ja lisäksi hän on pukeutunut lesken vaatteisiin, mitä Katariinalla ei koskaan ollut tilaisuutta käyttää, mutta Elizabeth Seymourilla oli. Muotokuvan naisen iäksi annetaan 21 vuotta, mihin Katariina ei koskaan yltänyt. Jos hyväksymme varhaisimman ehdotetun syntymäajan (vuonna 1520 tai 1521), Katariina olisi täyttänyt 21 vuotta vuoden 1541 tai 1542 lopulla, jolloin hän oli joko vankina tai kuollut.
On olemassa toinenkin muotokuva, jonka sanotaan esittävän Katariinaa, nimittäin vesivärein maalattu miniatyyri (ks. ylhäällä). Muotokuvaa esittävän naisen vaatteiden ja miniatyyrin tekotavan perusteella se on jäljitetty Katariinan lyhyelle kuningatarkaudelle. Muotokuvan naisella on hämmästyttävän samankaltaiset korut kuin Jane Seymourilla tämän virallisessa muotokuvassa, ja arkistojen mukaan jalokivet kuuluvat kruunulle. Koruja ei ole myöskään luovutettu aarrekammiosta kenellekään muulle. Toinen mahdollisuus muotokuvan naisen henkilöllisyydeksi on Henrik VIII:n skotlantilainen sisarentytär lady Margaret Douglas, skottien kuningatar Marian anoppi. On lähes varmaa, että muotokuva ei esitä Katariina Howardia vaan Henrikin kälyä Elizabeth Seymour-Cromwellia, mutta yllä esitetty miniatyyri esittää mahdollisesti Henrikin epäonnista viidettä kuningatarta.
Katariina Howard elokuvataiteessa ja televisiossa > Elokuvissa

Hampton Court Palace (1926, mykkäelokuva), Katariinan roolissa Gabrielle Morton
The Private Life of Henry VIII (1931), Katariinan roolissa Binnie Birnes ja Anna Boleynin roolissa Merle Oberon
Young Bess (1951), Katariinaa esittää 10 sekunnin mittaisessa roolissa Dawn Addams, kuninkaana Charles Laughton
Carry On Henry (1971, komedia), Katariinan osassa Monika Dietrich
Henrik VIII:n kuusi vaimoa (1972), Katariinana Lynne Frederick ja kuninkaana Keith Michell
Katariina Howard elokuvataiteessa ja televisiossa > Televisiossa

Henrik VIII:n kuusi vaimoa (1970, BBC:n televisiodraama), Katariinan roolissa Angela Pleasence sarjan muista osista poiketen monia virheitä sisältävässä juonessa
The Six Wives of Henry VIII (2001, televisiodokumentti), Katariinana Michelle Abrahams
Henry VIII (2003, ITV:n televisiodraama), Katariinan roolissa Emily Blunt kuningattaren aviorikokseen keskittyvässä tarinan osassa, kuninkaana Ray Winstone
Katariina Howard kirjallisuudessa

Viktoriaaninen kirjailija Agnes Strickland oli sitä mieltä, että Katariina oli syytön häntä vastaan esitettyihin syytöksiin. Useimmiten ja erityisesti amerikkalainen historioitsija Lacey Baldwin Smithin kirjassa hänet kuvattiin “hedonistiseksi” ja ”nuorisorikolliseksi”. Alison Weir kuvasi vuonna 1991 ilmestyneessä kirjassaan häntä ”tyhjäpäiseksi ja kevytkenkäiseksi”. Muut elämäkertojat ovat suhtautuneet hänen sympaattisemmin. Ymmärtäväisemmin vailla syytöksiä häntä kuvaavat Antonia Fraser ja feministi Karen Lindsey.
Kirjallisuutta

Jean Plaidy (1993): The Rose Without a Thorn: The Wives of Henry VIII. Romaani.
Jessica Smith (1972): Katherine Howard.
Karen Lindsey (1999): Divorced, Beheaded, Survived: Feminist Reinterpretation of the Wives of Henry VIII.
David Starkey (uusi painos 2004): Six Wives : The Queens of Henry VIII.
Alison Weir (1991): The Six Wives of Henry VIII.
Antonia Fraser (1990): The Six Wives of Henry VIII.
Lacey Baldwin Smith (1961): A Tudor tragedy: The life and times of Catherine Howard.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Anna Kleveläinen | Henrik VIII:n vaimot 1540–1542 | Seuraaja: Katariina Parr |
Henrik VIII:n mielestä hänen viides vaimonsa oli "ruusu vailla piikkiä".
Göytəpə

| Göytəpə |
| --- | --- |
 Vuonna 1887 rakennettu Göytəpən venäläinen kirkko toimii nykyään museona.
 Göytəpə
 Koordinaatit: 39°7′0″N, 48°35′43″E 
Valtio:   Azerbaidžan
Piiri:  Cəlilabad
Kaupungiksi:  1967
Väkiluku (2010):  14 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Göytəpə (ven. Гёйтепе, Gjoitepe) on kaupunki Azerbaidžanin Cəlilabadin piirissä. Se sijaitsee Lenkoranin alangolla 12 kilometriä Cəlilabadista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen M3-valtatie. Asukkaita on 14 600 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa venäläisten vuonna 1840 perustamasta Prišibin kylästä. Myöhemmin siitä tuli taajama ja vuonna 1967 kaupunki. Nykyisen nimensä kaupunki sai vuonna 1992.
Aiheesta muualla

Azerb.com: Göytepe (Priship / Prishib) (englanniksi)
Gerard van Honthorst

Margareta Maria de Roodere ja hänen vanhempansa. Gerard van Honthorstin maalaus vuodelta 1652.
Gerard van Honthorst (myös Gerrit van Honthorst, Gherardo della Notte, 1590–1656) oli hollantilainen taidemaalari, joka oli kotoisin Utrechtista. Hän opiskeli Italiassa vuosina 1610–1614. Tämän jälkeen hän palasi Hollantiin ja perusti Utrechtiin oman koulun, josta tuli hyvin suosittu. Vuonna 1623 hän toimi kiltansa johtajana. Vuonna 1637 hän muutti Haagiin hovimaalariksi.
Van Honthorstilla oli tapana muuttaa kaikki kohtaukset sijoittumaan yöhön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Galleria (englanniksi)
Maalauksen Naurava viulisti synty (ranskaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gerard van Honthorst
Käännös suomeksi
Gyula Márfi

Gyula Márfi

Gyula Márfi (s. 17. joulukuuta 1943 Pördefölde) on unkarilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Egerin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Amantian titulaaripiispaksi 11. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. joulukuuta; pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat István Seregély ja István Konkoly.
Márfi sai 14. elokuuta 1997 nimityksen Veszprémin arkkipiispaksi.
Gamelan

Jaavalaisia gongeja Indonesian suurlähetystössä Canberrassa.
Gamelan on indonesialainen lyömäsoittimista ja joskus myös jousi- ja puhallinsoittimista koostuva yhtye. Yhtyeeseen kuuluu joskus myös yksi tai useampia laulusolisteja. Gamelan tarkoittaa myös tällaisten yhtyeiden soittamaa musiikkia. Gamelan kehittyi Sundasaarilla, ja sen kaltaiset yhtyeet ovat yleisiä myös Malesiassa. Pääasiassa maahanmuuton seurauksena nykyään myös Euroopassa, Amerikassa ja muualla on perustettu gamelan-yhtyeitä. Gamelanista on kehittynyt myös muita musiikin tyylilajeja, kuten langgam Jawa, joka on gamelanin ja kroncongin sekoitus. Jotkut länsimaiset klassisen musiikin säveltäjät ovat saaneet vaikutteita gamelan-musiikista. Tällaisia ovat muun muassa Claude Debussy ja Olivier Messiaen, joista ensiksi mainittu kiinnostui gamelanista kuultuaan sitä Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1889. Populaarimusiikissa gamelanista on saanut vaikutteita esimerkiksi kalifornialainen Xiu Xiu -yhtye.
Ensimmäiset varsinaiset gamelan-yhtyeet Indonesian ulkopuolella olivat Alankomaissa, Indonesian entisessä emämaassa. Uudempiin länsimaisiin gamelan-yhtyeisiin kuuluu mm. Gamelan Son of Lion, joka perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1976.
Gamelan jakautuu useisiin eri tyylilajeihin. Niille kaikille on ominaista lyömäsoitinten käyttö. Tyypillisiä indonesialaisia lyömäsoittimia ovat mm. metallofonit saron ja gendér, gongit bonang ja kenong sekä ksylofonin kaltainen gambang. Joillakin Indonesian alueilla yhtyeeseen sisältyy usein myös erilaisia jousi- ja puhallinsoittimia, rebab, suling ja laulaja sekä harvinaisempi kielisoitin celempung.
Gyula Kellner

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 1896 | maraton |  |
Unkarilaisia urheilijoita Ateenan olympialaisissa 1896. Kellner vasemmanpuoleisin.
Gyula Kellner (11. huhtikuuta 1871 – 28. heinäkuuta 1940) oli Unkaria edustanut juoksija, joka sijoittui kolmanneksi  vuoden 1896 Ateenan olympialaisten maratonjuoksussa.
Kellner osallistui olympialaisten 40 kilometrin mittaiselle maratonille yhdessä 16 muun kilpailijan kanssa. Hän oli neljästä ei-kreikkalaisesta ainoa, joka oli juossut matkan aiemmin. Kellner juoksi maaliin neljäntenä ajalla 3.06.35, mutta hänen edellään ollut Spiridon Belokas hylättiin tämän tultua osan matkaa hevoskyydillä.
Kellnerin poika Kornél Késmárki kilpaili korkeushypyssä ja osallistui vuoden 1928 kesäolympialaisiin.
Kolumbian kansalaisuus

Kolumbian passi, jota maan asukkaat voivat hakea
Kolumbian kansalaisuus on laillinen suhde Kolumbian tasavallan ja yksittäisen ihmisen välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Syntyperäisiä kolumbialaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toisella on Kolumbian kansalaisuus tai laillinen oleskelulupa maassa lapsen syntyessä. Mikäli lapsi syntyy ulkomailla, vähintään toisella vanhemmista pitää olla Kolumbian kansalaisuus ja lapsen syntymästä pitää ilmoitaa Kolumbian diplomaattiseen edustajistoon.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Hakemuksen perusteella Kolumbian kansalaisuus voidaan myöntää henkilöille, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
on asunut Kolumbiassa riittävän kauan
syntyperäiset Latinoamerikan ja Karibian maiden kansalaiset: 1 vuosi
syntyperäiset Espanjan kansalaiset: 2 vuotta
muut: 5 vuotta
on lähettänyt hakemuksen Kolumbian ulkoministeriölle, josta käy ilmi hakijan nykyinen kansalaisuus
liittänyt hakemukseensa kopion oleskeluluvastaan, nykyisestä viisumistaan, passikuvan ja nykyisen passinsa henkilötietosivusta
on raportoinut Kolumbiassa harjoittamansa liiketoiminnan ja/tai ammattinsa
pystyy todistamaan mahdollisen avioliittonsa, rekisteröidyn parisuhteensa tai yhteiset lapset Kolumbian kansalaisen kanssa
Lisäksi hakijan tulee läpäistä kansalaisuuskoe, jossa arvioidaan tietämystä Kolumbian perustuslaista, historiasta, kulttuurista ja yhteiskuntajärjestelmästä sekä espanjan kielen koe. Mikäli hakija on yli 65-vuotias tai valmistunut vähintään kandidaatiksi kolumbialaisesta yliopistosta, hän voi hakea vapautusta kansalaisuuskokeesta. Äidinkielisiltä espanjan puhujilta ei testata kielitaitoa.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen

Kolumbia sallii kaksoiskansalaisuuden. Henkilöt, jotka ottavat vastaan toisen maan kansalaisuuden, eivät menetä Kolumbian kansalaisuuttaan, elleivät tätä erikseen pyydä. Kolumbian kansalaiset ovat myös Andien yhteisön kansalaisia, eivätkä tarvitse muihin yhteisön jäsenmaihin matkustaessaan muuta kuin valtion myöntämän henkilökortin.
Syntyperäisiltä kolumbialaisilta ei voida lain mukaan viedä Kolumbian kansalaisuutta.
Haitam Aleesami

Haitam Aleesami IFK Göteborgin pelaajana lokakuussa 2015.
Haitam Aleesami (s. 31. heinäkuuta 1991 Oslo) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Amiensia. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuodesta 2015.
Aleesami siirtyi vuonna 2012 Skeidista pääsarjaseura Fredrikstadiin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 13 liigaottelua. Kaudet 2013–2014 Fredrikstad pelasi toisella sarjatasolla. Vuoden 2015 alussa Aleesami siirtyi ruotsalaisseura IFK Göteborgiin, jossa hän pelasi 1,5 vuoden aikana 45 pääsarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2016 hän siirtyi italialaisseura Palermoon, jossa hän pelasi kauden aikana Serie A:ssa 31 maalia ja teki niissä yhden maalin. Kahtena seuraavana kautena Aleesami jatkoi Palermon joukkueessa Serie B:ssä. Kesällä 2019 hän siirtyi Amiensiin.
Aleesami pelasi Norjan maajoukkueessa ensimmäiset maaottelunsa lokakuussa 2015 EM-karsinnassa Maltaa ja Italiaa vastaan. Hän on marraskuun 2019 loppuun mennessä pelannut 28 maaottelua, joista EM-karsintaotteluita on 12 ja MM-karsintaotteluita seitsemän. Maaleja hän ei ole maaotteluissa tehnyt.
Gyula Madarász

Gyula Madarász, Linnut (1931).
Gyula Madarász (1858 Pest – 29. joulukuuta 1931 Budapest) oli unkarilainen lintutieteilijä ja taidemaalari. Hänen nimensä kirjoitettiin myös muodossa Julius von Madarász.
Madarász väitteli filosofian tohtoriksi Budapestin yliopistossa vuonna 1880. Hän työskenteli Unkarin kansallismuseon eläinkokoelmien parissa ja pääsi museon lintukokoelmien johtajaksi. Hänen tieteelliset tutkimuksensa koskivat ensisijaisesti lintuja. Tutkimuksiensa vuoksi hän matkusti paljon, niin kotimaassaan Unkarissa kuin Länsi-Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Amerikoissa. Vuosina 1896–1897 hän tutki ja keräsi lintuja Intiassa ja Ceylonilla. Hän johti tutkimusmatkoja Egyptiin, Nubiaan ja Sudaniin 1911–1912. Hän havainnoi lintujen muuttoa lähellä Fertőjärveä Unkarissa.
Madarászin havaintoja ja tutkimustuloksia julkaistiin lintutieteellisissä aikakauslehdissä Unkarissa ja ulkomailla. Hänen taideopintojaan ohjasi Antal Ligeti. Hänen maisema- ja lintumaalauksiaan oli esillä näyttelyissä Budapestin taidegalleriassa (Art Gallery of Budapest) ja Kansallisessa salongissa (National Salon).
Madarász nimesi ja kuvaili noin 150 eläinlajia, muun muassa metsälumipyyn (Tetraophasis szechenyii) 1885. Hänen kunniakseen on nimetty viherraitakaija (Psittacella madaraszi).