stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elena Lacková
Ensimmäiset näytelmät ja menestys

Sodan jälkeen Jozef Lacek sai työtä Böömistä, ja pariskunta eli siellä hetken aikaa. Lacková sai tuolloin kolmannen lapsensa. He palasivat Korpášiin, jossa he asuivat majassa ja yrittivät turhaan löytää töitä ja parempaa asuntoa. Korpášissa Lacková alkoi kirjoittaa näytelmää romanien kärsimyksistä sodan aikana ja siitä, miten tilanne ei ollut parantunut, vaikka sodan loppumisesta oli jo neljä vuotta. Aluksi he harjoittelivat näytelmää omassa majassaan, mutta osallistujien lisääntyessä siirtyivät paikalliselle koululle. Näytelmän Hořící cikánský tábor (suom. Palava mustalaisleiri) ensi-ilta oli 16. huhtikuuta 1948 Veľký Šarišin kulttuurikeskuksessa. Näytelmä sai julkisuutta, ja esitys pääsi Slovakian johtavan kommunistisen päivälehden Rudé právon etusivulle elokuussa 1949. Lehdistö kirjoitti heistä ensimmäisenä romaniteatterina Slovakiassa ja Lackovásta ensimmäisenä romanikirjailijana.
Sosiaaliasianministeriö palkkasi heidät tekemään kasvatustyötä romaneiden parissa Slovakian raja-alueilla. Amatööriteatteriryhmä joka koostui Lacekien perheestä ja sukulaisista antoi itselleen nimen Kočovné rómske divadlo. (suom. Kiertävä romaniteatteri) Ryhmä kiersi Länsi-Böömiä ja esitti näytelmää vuoteen 1950 saakka. Yhteensä ryhmä piti näytelmästä 106 esitystä lähes kahden vuoden aikana ympäri Böömiä ja Slovakiaa.
Vuonna 1950 perhe pystyi muuttamaan pois Korpášin majasta Prešoviin. Lackován äiti ja sisko saivat ostettua pienen talon, jossa oli kaksi huonetta ja keittiö. Talossa asui yhteensä 14 henkilöä. Puoliso sai Lackován suosion kautta aluehallinnosta työpaikan ja asunnon. Vuonna 1951 myös Lacková palkattiin aluehallintoon opetustoimen tarkastajaksi vastuaalueenaan romanit. Hän jatkoi samalla näytelmien kirjoittamista.Hořící cikánský tábor esitettiin vuonna 1955 suurella teatterinäyttämöllä yhteistyössä Jonáš Záborskýn ammattiteatterin kanssa. Seuraavana vuonna suuret näytelmäkustantamot, Lita Slovakiassa ja Diliza Tsekissä, julkaisivat näytelmän kirjana. Julkaisun seurauksena slovakialaiset harrastajateatterit alkoivat esittää näytelmää. Lacková oli mukana itse myös joissain näytelmissä.
Muutto Ústí nad Labemiin ja opinnot

Vuoden 1960 aluehallintouudistuksessa Prešovin alue lopetettiin ja Lacková siirtyi työskentelemään Košiceen, jossa hän opetti romaneille ruuanlaittoa ja käsitöitä. Työskentely uudella alueella ja työmatkat neljän lapsen äitinä olivat hankalia. Lackován saadessa töitä Tšekistä, Ústí nad Labemin kaupungin kulttuurikeskuksesta, perhe muutti sinne. Ústí nad Labemissa Jozef Lackov sai työtä ensin puhdistuslaitoksella ja myöhemmin esimiehenä metsäosuuskunnassa. Vuonna 1965 Lacková aloitti esihenkilönsä suosituksesta opinnot Kaarlen yliopiston journalistiikan ja kasvatustieteen tiedekunnassa, mutta keskeytti opinnot puolison halutessa palata Prešoviin. Puoliso sairastui, eikä Lacková saanut Prešovista työpaikkaa, joten he elättivät itsensä tekemällä koruja ja kiertelivät tapahtumissa myymässä niitä. Seuraavana vuonna Lacková palasi opiskelemaan ja valmistui maisteriksi vuonna 1970.
Opiskellessaan yliopistossa Lacková ystävystyi kielitieteilijä Milena Hübschmannován kanssa, josta tuli romanikielen ja kulttuurin tohtori. Prahan kevään aikaan olivat mukana perustamassa Kultúrny zväz Cigánov-Rómov -romaniyhdistystä (suom. Romanien kulttuuriliitto), joka saatiin rekisteröityä vuonna 1969. Ensimmäisinä asioinaan yhdistys perusti kielikomitean, jonka tehtävänä oli kehittää ensimmäiset oikeinkirjoitussäännöt Tsekissä laajimmin käytössä olleelle romanin kielen servikan murteelle. Yhdistys julkaisi Böömissä myös Romano L’il -lehteä. Lehti ilmestyi ensin tsekiksi, mutta jo toisessa numerossa julkaistiin romanikielisiä artikkeleita, mukaan lukien Lackován kirjoituksia. Yhdistys kiellettiin vuonna 1973.
Valmistumisestaan huolimatta Lacková ei ollut saanut Prešovista työpaikkaa. Hän kertoi tilanteestaan Rudé právo -lehden haastattelussa, minkä jälkeen hänelle tarjottiin töitä Lemešanyn kylästä. Vuodesta 1976 hän työskenteli Lemešanyssä kirjastonhoitajana ja teki ohjelmia radioon. Tässä työssä hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1980.
Vuonna 1976 Lackován ja Hübschmannová alkoivat tavata säännöllisesti ja nauhoittaa kertomuksia Lackován elämästä. Hübschmannová litteroi ja käänsi tekstit tšekiksi ja varmisti tuloksen oikeellisuuden Lackoválta. Kirja valmistui vuonna 1986, mutta he eivät saaneet sitä julkaistua ennen vuotta 1997. Milena Hübschmannová auttoi myös kuunnelmien julkaisussa Tšekissä. Tšekin yleisradion esittämä Žužika-kuunnelma palkittiin Prix Bohemia -palkinnolla Plzeň radiokuunnelmafestivalilla 1989.
Itsenäisyyden aika ja kirjallinen tuotanto

Samettivallankumouksen jälkeen vuonna 1989 Lacková perusti romanien kulttuuriyhdistyksen Kultúrny zväz občanov rómskej národnost ja oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Yhdistys järjesti romanien kulttuuritapahtumia ja edisti kansanmusiikkiryhmien toimintaa sekä kulttuurin elvyttämistä yleisesti.
Vuonna 1991 yhdistyksestä tuli ensimmäisen säännöllisen kaksikielisenä romaniksi ja slovakiksi kirjoitetun aikakausjulkaisun Romano ľil / Rómsky list -lehden julkaisija.  Vuonna 1992 Lacková julkaisi ensimmäisen kirjansa Romane paramisa – Rómske rozprávky, romanitarinoita slovakiksi ja romaniksi. Vuodesta 1993 lähtien Lacková kuului Slovakian kirjailijaliittoon. Vuodesta 1996 on julkaisi kirjoituksiaan Romano nevo ľil -lehdessä.
Milena Hübschmannován ja Elena Lacková yhdessä koostama Lackován elämäkerta julkaistiin vuonna 1997 kirjana. Vuonna 2000 Lacková sai presidentti Rudolf Schusterin myöntämän muistomitalin työstä romanikulttuurin hyväksi ja holokaustin uhrien muistamiseksi. Seuraavana vuonna hän sai ensimmäisenä romanina Rad Ľudovíta Štúra III -tunnustuksen erittäin merkittävästä panoksesta Slovakian romanien kirjallisuuden luomiseen sekä juutalaiselta seurakunnalta Chatam Sofer Memorial -mitalin holokaustin vaikutusten kertomisesta.
Elena Lacková kuoli 1. tammikuuta 2003 vanhainkodissa Košicessa.
Tunnustuksia

1989 Prix Bohemia -palkinto.
1995 JE Purkyně -yliopisto Ústí nad Labemissa myöntämä tunnustus romanikulttuurin kehittämisestä
2001 Rad Ľudovíta Štúra III (Ľudovít Štúran ritarikunnan 3. luokka), jonka myönsi presidentti Rudolf Schuster.
2001 Chatam Sofer Memorial -mitali
22. maaliskuuta 2021 Google muisti Elena Lackován 100-vuotissyntymäpäivää doodlella.
Teokset > Näytelmät

Horiaci cigánsky tábor (1948) (engl. The gypsy camp is on fire)
Nový život (1952)
Rómske srdce (1955)
Veľký primáš Baro (1991)
Hrbatý Maren (1999)
Stratení ľudia (2002)
Teokset > Kuunnelmat

Žužika (1988)
Iskry a popol rómskej lásky (1992)
Rómske srdce (1995)
Husle s tromi srdcami (1998)
Teokset > Kirjat

Horiaci cigánsky tábor (1956)
Romane paramisa – Rómske rozprávky (1992)
O mule na aven pale – Mŕtvi sa nevracajú (1994)
Parne garuda – Bieli krkavci (1996)
Uľiľom tel bachtaľi čercheň – Narodila jsem se pod šťastnou hvězdou (1997) (engl. I was born under a happy star, autobiografia)
Život vo vetre (2005)
Kirjallisuus

Mušinka Alexander: Elena Lacková I.  – Život s novinami Romano nevo ľil. Štátna vedecká knižnica.  Prešov:  Štátna vedecká knižnica, 2020.  ISBN 978-80-89614-67-7  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Testimonies of Roma and Sinti: Elena Lacková
Memory of nations: Milan Lacko (Elena Lackován pojan muistoja)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Kroatia 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Fruktoosi

| Fruktoosi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (3S,4R,5R)-1,3,4,5,6-pentahydroksiheksan-2-oni
CAS-numero:  57-48-7
PubChem CID:  5984
SMILES:  C(C(C(C(C(=O)CO)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H12O6
Moolimassa:  180,2 g/mol
Sulamispiste:  103 °C
Tiheys:  1,694
Liukoisuus veteen:  Veteen 778 g/l (25 °C)
Hedelmäsokerista valmistettua kidesokeria.
Fruktoosi eli hedelmäsokeri (C6H12O6) on sokeri, jota esiintyy  hunajassa ja kaikissa hedelmissä. Ihminen maistaa fruktoosin noin kaksi kertaa niin makeana kuin sakkaroosin eli tavallisen ruokosokerin.
Fruktoosin moolimassa on 180,2 g/mol, sulamispiste (hajoaa) 103–105 °C, itsesyttymislämpötila 360 °C ja CAS-numero 57-48-7.
Toisin kuin glukoosi eli rypälesokeri, fruktoosi voi metabolisoitua ihmisillä ainoastaan maksassa. Kun tavallinen sokeri (sakkaroosi eli ruokosokeri) pilkkoutuu ruoansulatuselimistössä, siitä syntyy fruktoosia ja glukoosia.
Valmistus

Fruktoosia valmistetaan kromatografisen erotuksen, hydrauksen, kiteytyksen ja ioninvaihdon avulla esimerkiksi sokerijuurikkaasta. Fruktoosin teollinen valmistus on suomalainen keksintö, ja fruktoosin kaupallinen tuotanto aloitettiin 1960-luvun lopun Suomessa. Sitä valmistettiin suomalaisesta sokerijuurikkaasta.
Fruktoosin valmistetus aloitettiin vuonna 1968 Suomen Sokeri Oy:n Kotkan tehtaalla. Noin 90 prosenttia tehtaan tuottamasta fruktoosista meni vientiin vuonna 2011.
Terveysvaikutukset

Fruktoosin terveysvaikutuksia alettiin tutkia laajemmin 1970-luvun alussa esimeriksi Helsingin yliopiston elintarviketeknologian laitoksella. Fruktoosi on hyvin hidas hiilihydraatti, sillä sen glykeeminen indeksi on vain 19, mikä on hyvin alhainen verrattuna esimerkiksi tavalliseen pöytäsokeriin eli ruokosokeriin (65) tai perinteiseen suomalaiseen ruisleipään (68). Fruktoosi imeytyy sen vuoksi hitaammin vereen kuin esimerkiksi tavallinen sokeri, joten se ei aiheuta nopeita verensokerin heilahteluja. Hedelmäsokeri soveltuu tämän vuoksi hyvin etenkin diabeetikoille ja pitää myös näläntunnetta pidempään poissa. Vaikka fruktoosin kalorimäärä on sama kuin tavallisella sokerilla, siitä saatava kokonaiskalorimäärä jää pienemmäksi kuin sokerista saadun, koska sitä tarvitaan makeutensa vuoksi vähemmän.
2000-luvulla on alettu kuitenkin julkaista tutkimuksia, joiden mukaan fruktoosi saattaa altistaa muun muassa sydän- ja verisuonitaudeille, rasvamaksalle ja kakkostyypin diabetekselle sekä hidastaa oppimista ja heikentää muistia. Fruktoosi saattaa olla myös muita sokereita lihottavampaa, koska se ei tuota niiden tavoin kylläisyyden tunnetta. Edellä mainittujen seikkojen vuoksi on esitetty, että fruktoosi olisi jopa ruokosokeria haitallisempaa. Ruoansulatuksessa ruokosokeri metabolisoituu hedemäsokeriksi ja glukoosiksi, mutta glukoosi lieventää edellä mainittuja fruktoosiin liittyviä riskejä. Ruokosokerin sisältämä glukoosi lisää kuitenkin huomattavasti fruktoosin imeytymistä, joka on vähäistä silloin, kun fruktoosia nautitaan ilman muita sokereita.
Yli sadan gramman päivittäisiä fruktoosiannoksia pidetään haitallisina osalle ihmisistä, mutta 60 gramman annokset eivät aiheuta todennäköisesti haittavaikutuksia.
Hedelmissä on yleensä alle puolet fruktoosia lopun ollessa lähinnä glukoosia (rypälesokeria) eli hedelmissä on suhteellisen paljon verensokeria erittäin nopeasti nostavaa glukoosia. Hedelmät nostavat verensokeria kuitenkin hitaammin kuin esimerkiksi ruokosokerista ja vedestä valmistettu liuos, koska ne sisältävät kuituja.
Aiheesta muualla

Fruktoosin kansainvälinen kemikaalikortti
Kehittyvä elintarvike: Fruktoosin valmistus Suomessa täyttää 40 vuotta
Fineli:Fruktoosin lähteet ruoka-aineissa
Rinnekoti-Säätiö, KV-tietopankki: Fruktosemia
Liber Herbarum II: Luettelo fruktoosia eli fruktoosia sisältävistä kasveista
PubChem: Fructose (englanniksi)
KEGG: D-Fructose (englanniksi)
ChemBlink: D(-)-Fructose (englanniksi)
Hiilihydraatit
| --- | --- |
Pääjoukko:  aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:  pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:  glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:  riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:  glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:  sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:  glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:  hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:  kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini
Ukrainan 93. mekanisoitu prikaati

Prikaatin tunnus.
93. erillinen mekanisoitu prikaati "H’olodnyi Jar" (ukr. 93-тя окрема механізована бригада «Холодний Яр», 93 ОМБр) on Ukrainan maavoimien yhtymä, jonka esikunta on Tšerkasken kylässä Dnipropetrovskin alueella.
Prikaati on nimetty Tšerkasyn alueella sijaitsevan H’olodnyi Jarin metsän mukaan.
Neuvostoliiton 93. kaartin punalippuinen kivääridivisioona

Neuvostoliiton 93. kaartin punalippuinen kivääridivisioonana perustettiin 10. toukokuuta 1943. Se sai jo perustettaessa kaartin kunnianimen, koska se perustettiin Voronežin rintamalle 93. kaartin punalippuisesta selvennä ja 13. kaartin erillisestä jalkaväkiprikaatista. Divisioona osallistui taisteluun ensimmäisen kerran 69. kaartin armeijassa Prohorovkassa Kurskin taistelussa.
Divisioona vapautti 23. elokuuta 1943 Harkovan, mistä se sai kunnianimen "Harkovalainen". Tämän jälkeen divisioona osallistui Donbassin vapautukseen.
Joulukuusta 1943 helmikuuhun 1944 divisioona otti osaa Korsun-Ševtšenkivin operaatioon. Sen viimeinen taistelu toisessa maailmansodassa oli toukokuussa 1945 Prahan taistelussa. Tšekkoslovakian vapauttamisesta divisioona sai Kutuzovin kunniamerkin.
Sodan jälkeen divisioona oli sijoitettuna Unkariin, jolloin esikunta oli Kecskemétissa. Vuonna 1991 se siirrettiin Ukrainaan.
Neuvostoliiton 93. kaartin punalippuinen kivääridivisioona > Komentajat

Sodan aikana divisioonankomentajina olivat:
kenraalimajuri V. V. Tihomirov 1943-1944
eversti Ya. N. Vronski 1944
kenraalimajuri N. G. Zolotuhin 1944
eversti P. M. Marol 1944-1945
Ukrainan asevoimiin

Vuoden 2002 lopulla divisioona supistettiin prikaatiksi. Vuonna 2013 sen koko nimi oli 93. kaartin erillinen mekanisoitu prikaati "Harkova", palkittu Suvorovin ja Kutuzovin kunniamerkein. Sen neuvostoaikaiset kunnianimet poistettiin vuonna 2015. Elokuussa 2018 prikaati nimettiin uudelleen H’olodnyi Jarin metsän mukaan.
Prikaati osallistui Donetskin lentoaseman toiseen taisteluun Itä-Ukrainan kapinallisia vastaan osana Itä-Ukrainan sotaa. Alkuvuodesta 2022 Venäjän hyökkäyksen alettua prikaati oli Sumyn alueella ja touko-kesäkuussa Harkovan alueella.
Syyskuussa 2022 prikaati osallistui Harkovan vastahyökkäykseen, jossa venäläiset joukot työnnettiin pois kaupungin ympäristöstä Luhanskin alueelle. Vastahyökkäykseen osallistuivat 3. panssariprikaati, 92. ja 93. mekanisoidut prikaatit, 80. ilmarynnäkköprikaati ja 25. maahanlaskuprikaati. Joukot olivat noin 75 % vahvuudessa ja niitä tuettiin tykistöryhmällä.
Lokakuussa 2022 prikaati siirrettiin Izjumista Bah’mutin taisteluun pitämään kaupungin pohjoispuolta. Prikaati kärsi raskaita tappioita ja vedettiin pois rintamalta joulukuussa 2022.
Prikaatin joukkoja vuonna 2019.
Venäjän asevoimilta sotasaaliiksi saatu T-80-panssarivaunu Ukrainan 93. mekanisoidun prikaatin käytössä keväällä 2022.
Elias (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Elias Mendes Trindade
Syntymäaika: 16. toukokuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: Atlético Mineiro
Pelinumero: 7
Junioriseurat
1997–2005: Palmeiras
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2006 2007 2007 2008 2008–2010 2011 2011–2014 2013 2014–2016 2016–2017 2017–2019 | Náutico São Bento Juventus-SP  Ponte Preta Corinthians Atlético Madrid Sporting CP →Flamengo (laina) Corinthians Sporting CP Atlético Mineiro | 19 (5) 11 (2) 28 (6) 30 (7)  94 (13) 15 (2) 34 (2) 30 (4) 58 (10) 8 (1) 122 (19) |
Maajoukkue
| 2010–2016 | Brasilia | 35 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. syyskuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. syyskuuta 2020.
Elias Mendes Trindade eli Elias (s. 16. toukokuuta 1985 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Brasilian pääsarjassa pelaavaa Atlético Mineiroa. Elias on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta on pelannut myös hyökkääjänä.
Elias on synnyinkaupunkinsa suurseuran Palmeirasin kasvatti. Hän ei kuitenkaan onnistunut nousemaan edustusjoukkueen kokoonpanoon ja oli pakotettu etsimään peliaikaa muualta. Kierreltyään ensin useissa brasilialaisseuroissa hän palasi kotikaupunkiinsa ja teki lopullisen läpimurtonsa pääsarjatasolla vuonna 2008 Corinthiansissa.
Elias siirtyi espanjalaiseen Atlético Madridiin tammikuussa 2011. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa punavalkoisessa paidassa 17. tammikuuta Atléticon voittaessa Mallorcan numeroin 3–0. Elias teki ensimmäisen liigamaalinsa Espanjassa maaliskuun alussa pelatussa vierasottelussa Getafeta vastaan. Hän siirtyi Sportingiin ensimmäisen kerran elokuussa 2011.
Kolmen Sporting-kauden aikana Elias kävi vuonna 2013 lainalla kotimaansa Flamengossa. Vuonna 2014 hän siirtyi pysyvällä siirrolla kotimaahansa, tällä kertaa vanhaan tuttuun Corinthiansiin.
31. elokuuta 2016 Elias teki jälleen sopimuksen portugalilaisen Sportingin kanssa. Sopimuksen pituus oli kaksi vuotta ja siihen sisältyi 60 miljoonan euron ulosostopykälä. Tällä kertaa hän pelasi siellä vain 8 ottelua tehden niissä yhden maalin. Atlético Mineiroon Elias siirtyi tammikuussa 2017. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 122 ottelua, ennen kuin hänen sopimuksensa purettiin tammikuussa 2020.
Elias teki ensiesiintymisensä Brasilian A-maajoukkueessa vuonna 2010.
Susan Nattrass

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Susan Nattrass vuonna 2019. |  Susan Nattrass vuonna 2019. |  Susan Nattrass vuonna 2019. |  |
Maa:   Kanada
Naisten ammunta
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bern/Thun 1974 | Trap |  |
|  Kultaa | München 1975 | Trap |  |
|  Kultaa | Antibes 1977 | Trap |  |
|  Kultaa | Soul 1978 | Trap |  |
|  Kultaa | Montecatini 1979 | Trap |  |
|  Kultaa | Tucumán 1981 | Trap |  |
|  Kultaa | Zagreb 2006 | Trap |  |
|  Hopeaa | Bologna 1971 | Trap |  |
|  Hopeaa | Caracas 1982 | Trap |  |
|  Hopeaa | Perth 1991 | Trap |  |
|  Hopeaa | Kairo 2001 | Trap |  |
|  Pronssia | Edmonton 1983 | Trap |  |
|  Pronssia | Montecatini 1985 | Trap, joukkue |  |
|  Pronssia | Suhl 1986 | Trap |  |
Susan Nattrass (s. 5. marraskuuta 1950 Alberta) on kanadalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Susan Nattrass on saavuttanut MM-kilpailuissa trapissa seitsemän maailmanmestaruutta (1974, 1975, 1977, 1978, 1979, 1981 ja 2006), neljä hopeaa (1971, 1982, 1991 ja 2001), kaksi henkilökohtaista pronssia (1983 ja 1986) ja yhden joukkuepronssin (1985).
Terah

| Terah> תֶּרַח |
| --- | --- |
 Terah kuvattuna Guillaume Rouillén Promptuarium Iconum Insigniorumissa (1553).
Henkilötiedot
Syntynyt: Kaldean Ur
Vanhemmat:   Nahor 
Lapset:   Abraham  Nahor  Haran 
Terah (hepr. ‏תָּרַח‎) on Vanhan testamentin ensimmäisessä Mooseksen kirjassa esiintyvä henkilö, Abrahamin isä.
Terah Raamatussa

Terah oli Nahorin poika ja Nooan jälkeläinen kymmenennessä sukupolvessa. Kun Terah oli 70-vuotias, hänelle syntyivät Nahor, Haran sekä Abram (myöhemmin Abraham), juutalaisuuden, kristinuskon ja islamin patriarkoista ensimmäinen.
Terah eli Vanhan testamentin mukaan 205-vuotiaaksi ja kuoli sitten Harranissa.
Samarialaisten Mooseksen kirjojen mukaan Terah eli 145-vuotiaaksi, minkä jälkeen Abram lähti Harranista.
Yes (albumi)

| Yes Yes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1969
 Julkaistu: 25. heinäkuuta 1969
 Tuottaja(t): Paul Clay
 Tyylilaji: progressiivinen rock, psykedeelinen rock
 Kesto: 41.22
 Levy-yhtiö: Atlantic Records, Warner Music Group
Yesin muut julkaisut
|   | Yes 1969 | Time and a Word 1970 |
Yes on vuonna 1969 julkaistu brittiläisen Yes-yhtyeen debyyttialbumi. Vaikka moni musiikkikriitikko piti albumia vahvana alkutyönä, se ei ollut iso kaupallinen menestys, osittain yhtyeen ja tuottajien kokemattomuudesta johtuen. Albumi jäi myös Led Zeppelinin aikaisemmin samana vuonna julkaistun debyyttialbumin varjoon.
Levyn kahdeksasta kappaleesta kaksi on covereita, joita yhtye käyttää osoittaakseen mieltymyksensä uudelleentyöstää muiden kappaleita: The Beatlesin ”Every Little Thing” ja The Byrdsin ”I See You”.
Kappaleet ”Beyond and Before” sekä ”Sweetness” periytyivät Yesin välittömältä edeltäjältä Mabel Greer’s Toyshop -yhtyeeltä, jonka kokoonpanossa Clive Bailey oli mukana.
Albumin sävellyksistä ”Looking Around” ja ”Survival” julkaistiin uudelleen 1974 yhtyeen Yesterdays-kokoelma-albumilla.
”Dear Father” julkaistiin ensimmäisen kerran viimeisteltynä seuraavan albumin promootiosingleksi irrotetun ”Sweet Dreams” -kappaleen B-puolena. ”Dear Father”  oli Yesterdays-kokoelman ennen albumilla julkaisematon raita.
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Beyond and Before | Chris Squire/Clive Bailey | 4.50 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I See You | David Crosby/Roger McGuinn | 6.33 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Yesterday and Today | Jon Anderson | 2.37 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Looking Around | Anderson/Squire | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Harold Land | Anderson/Squire/Bill Bruford | 5.26 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Every Little Thing | John Lennon/Paul McCartney | 5.24 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sweetness | Anderson/Squire/Bailey | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Survival | Anderson | 6.01 |  |  |  |  |  |  |
| 2003 remasteroidun version bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Everydays (singleversio)  | Stephen Stills | 6.23 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dear Father (aikanen versio #2)  | Anderson/Squire | 5.51 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Something's Coming | Leonard Bernstein/Stephen Sondheim | 7.09 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Everydays (aikainen versio)  | Stills | 5.18 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Dear Father (aikainen versio #1)  | Anderson/Squire | 5.31 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Something's Coming (aikainen versio)  | Bernstein/Sondheim | 8.02 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Jon Anderson – laulu
Peter Banks – kitara, laulu
Tony Kaye – kosketinsoittimet
Chris Squire – basso, laulu
Bill Bruford – rummut, vibrafoni kappaleessa Yesterday and Today