stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Komealupiini

| Komealupiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Lupiinit Lupinus
Alasuku::  Platycarpos
Laji::  polyphyllus
Kaksiosainen nimi
 Lupinus polyphyllus  Lindl. 
Katso myös
   Komealupiini Wikispeciesissä   Komealupiini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lupiinien kukkaloistoa
Komealupiinin hedelmiä ja siemeniä
Komealupiini (Lupinus polyphyllus), arkikielessä usein pelkkä lupiini, on hernekasveihin kuuluva monivuotinen kasvi, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Amerikassa Alaskasta Wyomingiin ja Kaliforniaan. Eurooppaan komealupiini tuotiin 1800-luvulla koriste- ja rehukasviksi. Ruotsissa on kirjattu komealupiinin esiintyminen villiintyneenä luonnossa ensi kerran jo vuonna 1870 Skånessa.
Komealupiini lisää maaperän typpipitoisuutta sitomalla typpeä ilmasta juurinystyröidensä bakteerien avulla. Sen on myös havaittu olevan haitallinen useille hyönteislajeille. Komealupiini on määritelty Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Tanskassa haitalliseksi vieraslajiksi. Luettelossa Euroopan unionin kannalta haitallisista vieraslajeista komealupiinia ei kuitenkaan mainita.
Kuvaus

Komealupiini on 50–150 senttimetriä korkea kasvi, jonka varsi on yleensä haaraton. Sillä on pitkä terttumainen kukinto, jonka väritys voi olla sinisen, vaaleanpunaisen tai valkoisen kirjava. Kukkien väri vaihtelee myös samassa yksilössä. Kukkimisaika on kesäkuusta elokuulle. Kasvin hedelmänä on palko, jossa on 5–9 siementä. Se on myös karvainen ja kypsänä ruskea.
Komealupiinin lehdet ovat varressa kierteisesti. Lehtilapa on sormilehdykkäinen, ja sen ruoti on pitkä. Lehdessä on 9–15 lehdykkää, jotka ovat suippoja ja ehytlaitaisia.
Levinneisyys ja elinympäristö > Luonnollinen levinneisyysalue

Komealupiinin luonnollinen levinneisyysalue ulottuu Kanadan länsiosista Yhdysvaltain luoteis- ja lounaisosiin. Sitä kasvaa kosteilla ja yleensä hyvin vettä läpäisevässä maaperässä. Komealupiineja tavataan tuoreilla vuoristometsissä, niityillä, mäntymetsissä ja jokivarsilla.
Levinneisyys ja elinympäristö > Esiintyminen Pohjoismaissa

Suomessa komealupiinia esiintyy koristekasvina puutarhoissa ja sieltä karanneena etenkin tienpientareilla ja ratapenkereillä sekä tienvarsiniityillä. Karkulaisena komealupiini on vallannut paikoin suuria aloja maan eteläosissa. Oulun pohjoispuolella ei juuri esiinny tiheän lupiinikasvuston valtaamia suuria alueita, koska ankarampi talvi ja lyhyempi kasvukausi estävät tehokkaasti siemenistä lisääntymistä. Kesällä kasvaneet hentojuuriset taimet eivät yleensä selviä talvesta, mutta syvälle juurtuneet isommaksi varttuneet yksilöt talvehtivat hyvin myös maan pohjoisimmissa osissa. Ruotsissa komealupiini esiintyy vastaavasti luonnossa etelästä maan keskiosiin asti teiden varsilla.
Haitallisena vieraslajina

Komealupiini on Suomessa määritelty kansallisesti haitalliseksi vieraslajiksi eikä sitä saa päästää ympäristöön, tuoda Suomeen, pitää hallussa, kasvattaa eikä luovuttaa. Se on luokiteltu haitalliseksi myös Ruotsissa, Norjassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Tanskassa. Suomen ympäristökeskus on voimakkaasti komealupiinin leviämisen estämisen kannalla, koska komealupiini on luonnossa esiintyviä alkuperäisiä lajeja syrjäyttävä haitallinen vieraslaji. Komealupiini lisää maaperän typpipitoisuutta sitomalla typpeä ilmasta juurinystyröidensä bakteerien avulla, kuten monet muutkin hernekasvit, esimerkiksi Suomessa alkuperäinen hiirenvirna. Maaperän koostumuksen muutos heikentää alkuperäisten, köyhässä maaperässä esiintyvien niittykasvien elinmahdollisuutta.
Lupiinien siitepölyn sisältämä myrkyllinen alkaloidi lupaniini voi myös haitata kimalaisten lisääntymistä. Lupiinin kukissa ei ole myöskään mettä mitä hyönteiset voisivat käyttää ravintona. Kasvi vaikuttaa myös päiväperhosiin, koska se ei kelpaa niille ravintokasviksi, ja sen on havaittu vähentävän hyönteisten kokonaismäärää ja vaikuttavan haitallisesti erityisesti kovakuoriaisiin, kaksisiipisiin, perhosiin ja muurahaisiin.
Komealupiinin hävittämiseen voi hakea rahoitusta ELY-keskuksilta. Turun yliopisto ja Varsinais-Suomen ELY-keskus pyysivät vuonna 2023 kansalaisilta havaintoja Varsinais-Suomen ja Satakunnan lupiinihavainnoista saadakseen koostettua paikkatietoa esiintymistä. Lajia pystytään tuskin kokonaan hävittämään tienvarsilta, mutta useiden Ely-keskusten asiantuntijiden mukaan sen torjuntaa pitäisi keskittää luonnonsuojelualueille ja ahoille, kedoille ja harjualueille sekä sellaisille alueille, jossa on arvokasta ja harvinaista kasvilajistoa.
Lupiinit ravinto- ja maanparannuskasveina

Villi lupiini sisältää myrkyllisiä ja kitkeriä alkaloideja, mutta siitä on jalostettu vähäalkaloidisia makealupiiniksi kutsuttuja lajikkeita. Makealupiinin siemenet sisältävät runsaasti proteiinia ja sen juuret sitovat ilmakehän typpeä maaperään. Makealupiinia voidaan käyttää maaperän typpipitoisuuden nostamiseen. Sen vahva pylväsmäinen pääjuuri parantaa myös maaperän rakennetta fysikaalisesti. Siten lupiini sopii hyvin vuorottelukasviksi tavallisten viljojen välillä. Makealupiini ja keltalupiini (Lupinus luteus) ovat potentiaalisia rehukasveja myös alueilla, joilla soija ei kasva.
Ihmisetkin voivat syödä makealupiinin siemeniä, mutta lupiinit voivat aiheuttaa allergisia reaktioita. Lupiinit kuuluvat maapähkinän kanssa hernekasvien heimoon, ja niiden välillä on ristiallergiaa. Lupiineille voi olla kuitenkin allerginen myös, vaikka ei saisi maapähkinästä oireita.
Australia tuottaa 80 prosenttia maailman lupiinituotannosta. Siellä se on saanut jalansijaa huokeana valkuaislähteenä sikojen rehussa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Komealupiini (Lupinus polyphyllus)
Kasviatlas 2020: Komealupiinin (Lupinus polyphyllus) levinneisyys Suomessa
Valokki – nettikasvio: Komealupiini (Lupinus polyphyllus)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lupinus polyphyllus (englanniksi)
ITIS: Lupinus polyphyllus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lupinus polyphyllus (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lupinus polyphyllus (garden lupin) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Lupinus polyphyllus (englanniksi)
Uusi viljelyskasvi tulossa Suomeen, Suomen Kuvalehti, 17.09.1938, nro 37, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159737  Wikispecies: Lupinus polyphyllus  APDB: 64856  APNI: 100609  BioLib: 39901  Calflora: 5199  CoL: 3WFL5  EoL: 704005  EPPO: LUPPO  EUNIS: 172241  FNA: 242330712  GBIF: 2964355  GISD: 944  GRIN: 22855  iNaturalist: 59549  IPNI: 504939-1  IRMNG: 11074039  ISC: 31710  ITIS: 25921  IUCN: 82414032  MichiganFlora: 1329  NatureServe: 2.134485  NBN: NHMSYS0000460487  NCBI: 3874  NSWFlora: Lupinus~polyphyllus  NZOR: cc192390-7dda-4817-b5ca-d466f2251ae6  NZPCN: 3144  Observation.org: 7011  Open Tree of Life: 1030439  PalDat: Lupinus_polyphyllus  PFI: 2330  Plant List: ild-8908  PLANTS: LUPO2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:504939-1  RHS: 10573  Tropicos: 13037086  VASCAN: 5819  VicFlora: 8d25ab78-2dcd-4165-b75a-57435c06a686  WisFlora: 4139  WFO: wfo-0000213847  Laji.fi: MX.38950 
Komealupiini leviää tehokkaasti maanteiden varsilla. Kuva Järvenpäältä.
Metsästäjä (lehti)

| Metsästäjä |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Suomen riistakeskus
ISSN:  ISSN 0047-6986
Levikki:  n. 300 000
Perustettu:  1952
Päätoimittaja:  Klaus Ekman
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  6 nroa vuodessa
Kieli:  suomi
Metsästäjä on Suomen riistakeskuksen julkaisema aikakauslehti. Aiemmin lehteä julkaisi Metsästäjäin Keskusjärjestö. Lehti ilmestyy ruotsiksi nimellä Jägaren.
Metsästäjä-lehdessä käsitellään riistanhoitoon ja riistakantojen verotukseen liittyviä ajankohtaisia asioita, kansainvälistä yhteistoimintaa, riistatalouden suhdetta muuhun luonnon käyttöön sekä riistaeläinten asemaa ja merkitystä luonnossa. Lehden aihepiiriin kuuluvat käytännön metsästys- ja riistanhoitotietous, metsästyslainsäädäntö, koirien käyttö metsästyksessä, eräelämä ja näissä tarvittavat välineet ja tarvikkeet sekä tiedottaminen Suomen riistakeskuksen toiminnasta, kokouksista ja koulutuksesta.
Metsästäjä-lehti jaetaan jokaiselle riistanhoitomaksun maksaneelle metsästäjälle, lukuisille virastoille, kirjastoille, yhdistyksille sekä oppilaitoksille. Lehden levikki on yli 300 000. Lehti ei ole irtomyynnissä, mutta se on kaikkien luettavissa verkko- ja näköislehtenä. Lehti ilmestyy kuudesti vuodessa.
Lehti aloitti 1952 nimellä Metsästäjäliiton tiedoitukset ja se jakaantui 1954 suomenkieliseksi Suomen metsästäjä ja ruotsinkieliseksi Jägaren lehdeksi. Vuonna 1968 nimi lyheni pelkäksi Metsästäjäksi.
Tatjana Ždanoka

Tatjana Ždanoka
Tatjana Ždanoka (os. Hesina; ven. Татьяна Аркадьевна Жданок (Хесин), Tatjana Arkadjevna Ždanok (Hesin); s. 8. toukokuuta 1950 Riika) on Euroopan parlamentin jäsen Latviasta. Hän on Latvian yliopiston matematiikan opettaja ja matematiikan tohtori 1992.
Poliittinen ura

Ždanokan ura politiikassa alkoi Riian kaupunginvaltuustossa 1989 ja Latvian sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston jäsenenä 1990. Hän osallistui myös interfront-liikkeeseen. Ždanokalta kiellettiin osallistuminen saeiman vaaleihin Latvian itsenäistyttyä Neuvostoliitosta, ja hänen oikeutensa pitää Riian kaupunginvaltuuston paikkaa poistettiin 1999, koska hän oli aktiivinen kommunistisessa puolueessa, jonka väitettiin tukeneen vallankaappausta Neuvostoliitossa 1991 hallitusta vastaan. Ždanoka haastoi Latvian tasavallan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen, jonka 5–2-päätöksen mukaisesti Latvia pidättäytyi asiaa koskeneen lakinsa täytäntöönpanosta. Ždanokasta tuli Euroopan parlamentin jäsen 2004. Latvian tasavalta valitti oikeuden päätöksestä siksi, ettei Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ollut ottanut riittävästi huomioon päätöksessään Latviassa vaikuttavaa Latvian liittämistä Neuvostoliittoon, minkä vuoksi toinen oikeusselvennä päätti äänin 13–4, ettei Ždanokan oikeuksia ollut loukattu. 2005 Ždanoka oli yksi EU Russian-Speakers' Alliancen perustajista.
Vuonna 2014 Ždanoka matkusti Krimille Euroopan parlamentin kustantamana toimiakseen ”vaalitarkkailijana” Venäjän miehittämällä niemimaalla järjestämässä laittomassa kansanäänestyksessä. Euroopan parlamentin puhemies Martin Schulz sekä ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Elmar Brok nuhtelivat Ždanokaa kirjeitse.
Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa Ždanoka pyrki jälleen saeimaan Latvian venäläisen liiton listan 1. ehdokkaana Vidzemessä, mutta keskusvaalilautakunta hylkäsi hänen ehdokkuutensa samalla perusteella kuin aiemminkin. Ždanoka valitti päätöksestä hallinto-oikeuteen, joka kuitenkin hylkäsi valituksen. Ždanoka on valittanut päätöksestä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.
Maaliskuussa 2022 Ždanoka oli yksi 13:sta europarlamentaarikosta, jotka äänestivät Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan tuomitsevaa päätöslauselmaa vastaan. Huhtikuussa hän erosi Euroopan parlamentin Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmästä. Toukokuussa 2022 Ždanoka joutui poliisin kiinniottamaksi hänen osallistuttuaan luvattomaan, Puna-armeijan muistomerkin purkamista vastustavaan mielenosoitukseen Riian Raatihuoneentorilla.
Ruotsalaiset, baltialaiset ja venäläiset toimittajat paljastivat vuonna 2024 Ždanokan olleen Venäjän vakooja ainakin vuosina 2004–2017. Hän oli vaihtanut viestejä kahden FSB-kontaktin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tatjana Ždanoka Wikimedia Commonsissa
Tatjana Ždanoka Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k   Latvian Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Kalniete  Vaidere 
Renew:  Ijabs 
S&D:  Ameriks  Ušakovs 
ECR:  Melbārde (2019–2024)  Pūpols (2024–)  Zīle 
N/I:  Ždanoka 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Puola 
Tieteilijät:  zbMATH 
Henkilöt:  MEP-hakemisto 
Muut:  IdRef
Italian Grand Prix 1959

Italian Grand Prix 1959 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. syyskuuta 1959 Monzan radalla. Kilpailun voitti Stirling Moss.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 14 |  Stirling Moss | Cooper-Climax | 72 | 2'04:05.4 | 1 | 8 |
| 2 | 32 |  Phil Hill | Ferrari | 72 | 46.7 | 5 | 6 |
| 3 | 12 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 72 | + 1:12.5 | 3 | 4 |
| 4 | 36 |  Dan Gurney | Ferrari | 72 | + 1:19.6 | 4 | 3 |
| 5 | 34 |  Cliff Allison | Ferrari | 71 | + 1 krs. | 8 | 2 |
| 6 | 38 |  Olivier Gendebien | Ferrari | 71 | + 1 krs. | 6 |   |
| 7 | 2 |  Harry Schell | BRM | 70 | + 2 krs. | 7 |   |
| 8 | 6 |  Jo Bonnier | BRM | 70 | + 2 krs. | 11 |   |
| 9 | 16 |  Maurice Trintignant | Cooper-Climax | 70 | + 2 krs. | 13 |   |
| 10 | 26 |  Carroll Shelby | Aston Martin | 70 | + 2 krs. | 19 |   |
| 11 | 40 |  Colin Davis | Cooper-Maserati | 68 | + 4 krs. | 18 |   |
| 12 | 10 |  Giorgio Scarlatti | Cooper-Climax | 68 | + 4 krs. | 12 |   |
| 13 | 4 |  Ron Flockhart | BRM | 67 | + 5 krs. | 15 |   |
| 14 | 42 |  Ian Burgess | Cooper-Maserati | 67 | + 5 krs. | 16 |   |
| 15 | 28 |  Giulio Cabianca | Maserati | 64 | + 8 krs. | 21 |   |
| Kesk. | 24 |  Roy Salvadori | Aston Martin | 44 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 8 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 22 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 22 |  Jack Fairman | Cooper-Maserati | 18 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 20 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 14 | Jarrut | 14 |   |
| Kesk. | 18 |  Graham Hill | Lotus-Climax | 1 | Kytkin | 10 |   |
| Kesk. | 30 |  Tony Brooks | Ferrari | 0 | Kytkin | 2 |   |
Muuta

Nopein kierros: Phil Hill 1'40.400
Italian Grand Prix 1958

Italian Grand Prix oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. syyskuuta 1958 Monzan radalla. Kilpailun voitti Tony Brooks, jolle voitto oli kauden kolmas.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 28 |  Tony Brooks | Vanwall | 70 | 2'03:47.8 | 2 | 8 |
| 2 | 14 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 70 | 24.2 | 3 | 6 |
| 3 | 18 |  Phil Hill | Ferrari | 70 | 28.3 | 7 | 4 |
| 4 | 32 |  Masten Gregory | Maserati | 69 | + 1 krs. | 11 | 3 |
| 5 | 6 |  Roy Salvadori | Cooper-Climax | 62 | + 8 krs. | 14 | 2 |
| 6 | 38 |  Graham Hill | Lotus-Climax | 62 | + 8 krs. | 12 |   |
| 7 | 36 |  Cliff Allison | Lotus-Climax | 61 | + 9 krs. | 16 |   |
| Kesk. | 42 |  Maria Teresa de Filippis | Maserati | 57 | Moottori | 21 |   |
| Kesk. | 22 |  Giulio Cabianca | Maserati | 51 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 8 |  Jean Behra | BRM | 42 | Kytkin | 8 |   |
| Kesk. | 24 |  Hans Herrmann | Maserati | 32 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 30 |  Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 30 | Ylikuumeneminen | 4 |   |
| Kesk. | 2 |  Maurice Trintignant | Cooper-Climax | 24 | Vaihdelaatikko | 13 |   |
| Kesk. | 26 |  Stirling Moss | Vanwall | 17 | Vaihdelaatikko | 1 |   |
| Kesk. | 12 |  Jo Bonnier | BRM | 14 | Voimansiirto | 10 |   |
| Kesk. | 20 |  Olivier Gendebien | Ferrari | 4 | Ripustukset | 5 |   |
| Kesk. | 40 |  Gerino Gerini | Maserati | 2 | Onnettomuus | 19 |   |
| Kesk. | 34 |  Carroll Shelby | Maserati | 1 | Ohjattavuus | 17 |   |
| Kesk. | 16 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 0 | Onnettomuus | 6 |   |
| Kesk. | 10 |  Harry Schell | BRM | 0 | Onnettomuus | 9 |   |
| Kesk. | 4 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 0 | Ripustukset | 15 |   |
Muuta

Nopein kierros: Graham Hill 1'42.900
Arnaud De Lie

| Arnaud de Lie |
| --- | --- |
 Arnaud de Lie (Tour Alsace -kilpailussa 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. maaliskuuta 2002 (ikä 22)
Kansalaisuus:   Belgia
Pyöräilijä
Pituus:  182 cm
Paino:  78 kg
Joukkue:  Lotto
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2021:  Lotto-Soudal U21
Ammattilaisjoukkue(et)
2022–:  Lotto Soudal / Lotto Dstny / Lotto
Suurimmat voitot
 Grand Prix Cycliste de Québec 2023  Maantieajon Eelgian-mestaruus 
 Tiedot päivitetty: 5. tammikuuta 2025 
Arnaud De Lie (s. 16. maaliskuuta 2002 Libramont, Luxembourgin provinssi, Belgia) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Lotto-Soudal-joukkueessa vuonna 2022 ja edustaa edelleen samaa tallia, nimeltään nyt Lotto.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
SKP:n Turun piirijärjestö

| Suomen kommunistisen puolueen  Turun piirijärjestö ry |
| --- | --- |


Alue:  Varsinais-Suomi, Varsinais-Suomen vaalipiiri
Toimisto:  Vanha Hämeentie 29 20540 Turku
Johto:  Ilkka Aho (piirisihteeri)  Veikko Laine (puheenjohtaja)
Kansanedustajia:  – / 17 (2015)
Kunnanvaltuutettuja:  0 (2017)
Aiheesta muualla
Sivusto
Suomen Kommunistisen Puolueen Turun piirijärjestö on SKP:n toimintaa Varsinais-Suomen vaalipiirissä ohjaava yhdistys, jonka piiritoimisto sijaitsee Turussa T-talolla. Vuonna 1919 perustettua piiriä johtavat nykyisin puheenjohtaja Veikko Laine ja varapuheenjohtaja Kaija Kiessling.
SKP:n 1960-luvulla alkanut hajaannus sai alkunsa Turun suunnalta piirin johdon asetuttua tukemaan oppositiota. 1980-luvun puolivälissä SKP erotti Turun piirijärjestönsä ja perusti tilalle SKP:n Varsinais-Suomen piirijärjestön (1985–1990). Turun piirijärjestö siirtyi tämän jälkeen SKPy:n alaisuuteen. Nykyisin piiri on SKPy:n 1990-luvulla muodostaman uuden SKP:n jäsenjärjestö.
Vaalit

SKP on osallistunut vaaleihin itsenäisesti eduskuntavaaleista 1999 lähtien. Tätä ennen Turun piirijärjestö osallistui vaaleihin SSTP:n (1920-luvulla), SKDL:n (1945–1984) ja Demokraattisen Vaihtoehdon (1987–1988) listoilla. SKPy:n keskuskomiteaan kuulunut Ensio Laine valittiin eduskuntaan Vasemmistoliiton listalta vaaleissa 1991. Vuoden 1995 vaaleissa Turun piiri esiintyi nimellä Yhteislista Työ.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Eduskuntavaalit
| Vuosi | Edustajat | Äänet | Äänet |  |
| 1995 | -- | 1 045 | 0,42% |  |
| 1999 | -- | 1 643 | 0,70% |  |
| 2003 | -- | 1 615 | 0,65% |  |
| 2007 | -- | 916 | 0,38% |  |
| 2011 | -- | 872 | 0,34% |  |
| 2015 | -- | 664 | 0,25% |  |
| 2019 | -- | 292 | 0,11% |  |
| 2023 | -- | 109 | 0,04% |  |
Kuntavaalit
| Vuosi | Valtuutetut | Äänet | Äänet |  |
| 2000 | 3 | 1 199 | 0,60% |  |
| 2004 | 3 | 1 155 | 0,54% |  |
| 2008 | 1 | 891 | 0,39% |  |
| 2012 | 1 | 775 | 0,35% |  |
| 2017 | 0 | 452 | 0,20% |  |
| 2021 | 0 | 230 | 0,10% |  |
Europarlamenttivaalit
| Vuosi | MEP:t | Äänet | Äänet |  |
| 1999 | -- | 681 | 0,65% |  |
| 2004 | -- | 831 | 0,57% |  |
| 2009 | -- | 658 | 0,45% |  |
| 2014 | -- | 567 | 0,37% |  |
| 2019 | -- | 264 | 0,16% |  |
| 2024 | -- | 214 | 0,13% |  |
Osastot

SKP:n Kaarinan kaupunkiosasto
SKP:n Loimaan seutukunnan osasto
SKP:n Paimion osasto
SKP:n Paraisten osasto
SKP:n Ruskon osasto
SKP:n Turun kaupunkijärjestö
SKP:n Kastun osasto
SKP:n Pahaniemen osasto
SKP:n Räävelin osasto
SKP:n Turun keskikaupungin osasto
SKP:n Turun telakan osasto
Uudenkaupungin SKP
Kirjallisuus

Tuija Vanamo & Jouko Grönholm: Punaiset liput. SKP:n Turun piirijärjestön historia (SKP:n Turun piirijärjestö 1977).
Aiheesta muualla

SKP:n Turun piirijärjestön kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Kommunistisen Puolueen (1996) piirijärjestöt
Etelä-Karjala |
Helsinki |
Häme |
Joensuu |
Jyväskylä |
Kuopio |
Kymenlaakso |
Oulun lääni |
Pohjanmaa |
Satakunnan seutu |
Lapin lääni |
Tampere |
Turku |
Uusimaa
Italian Grand Prix 1997

Italian Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. syyskuuta 1997 Monzassa. Kilpailun voitti David Coulthard, jolle voitto oli kauden toinen. Nopeimman kierroksen kisassa ajoi Mika Häkkinen aikaan 1,24.808.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 53 | 1'17:04.609 | 6 | 10 |
| 2 | 7 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 53 | 1.937 | 1 | 6 |
| 3 | 4 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Renault | 53 | 4.343 | 2 | 4 |
| 4 | 12 |  Giancarlo Fisichella | Jordan-Peugeot | 53 | 5.871 | 3 | 3 |
| 5 | 3 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 53 | 6.416 | 4 | 2 |
| 6 | 5 |  Michael Schumacher | Ferrari | 53 | 11.481 | 9 | 1 |
| 7 | 8 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 53 | 12.471 | 7 |   |
| 8 | 6 |  Eddie Irvine | Ferrari | 53 | 17.639 | 10 |   |
| 9 | 9 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 53 | 49.373 | 5 |   |
| 10 | 14 |  Jarno Trulli | Prost-Mugen-Honda | 53 | +1:02.706 | 16 |   |
| 11 | 15 |  Shinji Nakano | Prost-Mugen-Honda | 53 | +1:03.327 | 15 |   |
| 12 | 17 |  Gianni Morbidelli | Sauber-Petronas | 52 | +1 krs. | 18 |   |
| 13 | 22 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 52 | +1 krs. | 11 |   |
| 14 | 21 |  Tarso Marques | Minardi-Hart | 50 | +3 krs. | 22 |   |
| Kesk. | 1 |  Damon Hill | Arrows-Yamaha | 46 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 11 |  Ralf Schumacher | Jordan-Peugeot | 39 | Kolari | 8 |   |
| Kesk. | 16 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 38 | Kolari | 12 |   |
| Kesk. | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Ford | 33 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 23 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 31 | Voimansiirto | 13 |   |
| Kesk. | 18 |  Jos Verstappen | Tyrrell-Ford | 12 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 20 |  Ukyo Katayama | Minardi-Hart | 8 | Ulosajo | 21 |   |
| Kesk. | 2 |  Pedro Diniz | Arrows-Yamaha | 4 | Ripustukset | 17 |   |
Elina Korhonen (johtaja)

Elina Korhonen toimii Väestöliiton kansainvälisten asioiden johtajana. Hän on tunnettu työstään inhimillisen kehityksen, yhdenvertaisuuskysymysten sekä seksuaaliterveyden ja -oikeuksien edistämiseksi. Korhonen toimii muun muassa Eduskunnan seksuaalioikeudet- ja kehitys -ryhmän sihteerinä sekä asiantuntijana, Kehityspoliittisen toimikunnan jäsenenä, Naiset, rauha ja turvallisuus -verkoston puheenjohtajana, Fingo ry:n varapuheenjohtajana sekä Setan kansainvälisessä toimikunnassa.
Korhonen on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi pääaineena sosiaalipolitiikka. Valtiotieteiden kandidaatiksi hän on valmistunut kehitysmaatutkimuksen pääaineesta. Lisäksi hän on koulutukseltaan seksuaalineuvoja ja seksuaaliterapeutti. Maantieteellisesti Korhonen on erikoistunut Venäjään ja entisiin Neuvostoliiton maihin sekä itäiseen Afrikkaan.
Korhonen on aktiivinen ihmisioikeuksien puolustaja, Ylen artikkelissa 1.8.2020 hän totesi, että "Ilman seksuaali- ja lisääntymisterveyttä ja -oikeuksia muutkaan ihmisoikeudet eivät voi oikein toteutua".
Korhonen on ollut esillä myös Afganistanin tilanteen takia ja Ukrainan sodan alettua. Hän on puhunut lukuisissa haastatteluissa ihmisarvon ja kansainvälisen yhteisön vastuun puolesta. Ukrainan tilannetta hän on kommentoinut muun muassa A-studiossa.
Herzi Halevi

| Herzi Halevi |
| --- | --- |
 Herzi Halevi vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1967 Jerusalem
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Israel
Palvelusvuodet:  1985–
Komentajuudet:  Israelin asevoimat (2023–)
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Herzl ”Herzi” Halevi (hepr. ‏הרצל "הרצי" הלוי‎, Hertzl "Hertzi" Halevi; s. 17. joulukuuta 1967) on Israelin puolustusvoimien nykyinen komentaja. Hän astui virkaansa tammikuussa 2023. Aikaisemmalla urallaan hän toimi laskuvarjojoukoissa, Sayeret Matkalin komentajana sekä asevoimien eteläisen alueen komentajana. Sotilasarvoltaan hän on kenraaliluutnantti.
Elämäkerta > Nuoruus

Herzi Halevi syntyi  17. joulukuuta 1967 Jerusalemissa. Perhe oli Halevin äidin puolelta asunut Jerusalemissa sukupolvien ajan. Isä oli puolestaan muuttanut Venäjältä. Isä oli myös sionistisen Irgunin jäsen. Nimensä Halevi sai kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967 Länsimuurin valtauksen yhteydessä laskuvarjojoukoissa surmansa saaneen setänsä mukaan. Halevi sai kasvatuksen uskonnollisena juutalaisena.