stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sheffield Wednesday FC
Kotikenttä

Sheffield Wednesdayn kotikentät ovat vaihtuneet useasti seuran historian aikana. Wednesdayn kotikenttänä oli esimerkiksi Bramall Lane, kunnes Sheffield United otti kentän kotikentäkseen. Vuonna 1899 Sheffield Wednesday siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Hillsborough Stadiumille, jossa seura on pelannut kotiottelunsa siitä lähtien. Stadionilla tapahtui 15. huhtikuuta 1989 FA Cupin välieräottelun alussa Hillsborough'n onnettomuus. Liverpoolin kannattajien päätykatsomoon päästettiin liikaa katsojia ja seurasi tungos, jossa sai surmansa 97 ihmistä.
Tunnettuja managereita

1977–1983  Jack Charlton
1983–1988  Howard Wilkinson
1989–1991, 1997–1998  Ron Atkinson
1991–1995  Trevor Francis
1998–2000  Danny Wilson
2000–2001  Paul Jewell
2010–2011  Alan Irvine
2011–2012  Gary Megson
2015–2017  Carlos Carvalhal
2017–2018  Jos Luhukay
2018  Steve Bruce
2019–2020  Garry Monk
2020  Tony Pulis
Entisiä pelaajia

Ian Porterfield
Nigel Pearson
Chris Waddle
Chris Bart-Williams
Gilles De Bilde
Benito Carbone
Paolo Di Canio
Des Walker
Gerald Sibon
Shefki Kuqi
Alan Quinn
Chris Marsden
Niclas Alexandersson
Chris Brunt
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sheffield Wednesdayn sivusto (englanniksi)
Jyväskylän Lyseon lukio

| Jyväskylän Lyseon lukio> Jyväskylän Lyseo |
| --- | --- |

Sijainti:  Sepänkatu 3, 40720 Jyväskylä
Koordinaatit:  62.2473°N, 25.7400°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Perustettu:  1858
Rehtori:  Samuli Laitinen
Oppilaita:  1 161 (2018)
Verkkosivut
Jyväskylän Lyseon lukio on vanhin suomenkielinen oppikoulu. Nykyään se on opiskelijamäärältään Suomen suurimpia lukioita. Jyväskylän Lyseon lukion yleislinjalla voi halutessaan painottaa opinnot luonnontieteisiin tai yrittäjyyteen. Lukiossa toimii myös kansainvälinen IB-linja ja tietotekniikkaan keskittyvä IT-linja. Tiimiopintoihin keskittynyt Tiimilinja lakkautettiin vuonna 2022.
Koulu perustettiin 1. lokakuuta 1858, ja suurimman osan historiastaan se on toiminut Jyväskylän keskustassa Yliopistonkadulla sijaitsevassa vuonna 1902 valmistuneessa Lyseo-rakennuksessa. Helmikuussa 2012 Jyväskylän kaupunginhallitus päätti kuitenkin poistaa vanhan Lyseo-rakennuksen koulukäytöstä.
Jyväskylän koulutuskuntayhtymän toteuttaman lukioverkkouudistuksen myötä Lyseon lukio yhdistyi vuoden 2015 alussa Sepän ja Tikkakosken lukioiden kanssa uudeksi noin 1 200 opiskelijan Jyväskylän Lyseon lukioksi. Vuonna 2018 lukiossa opiskeli opetushallinnon mukaan 1 161 opiskelijaa, ja se oli opiskelijamäärällä mitattuna Suomen toiseksi suurin lukio Tikkurilan lukion (1 338 opiskelijaa) jälkeen, hieman Jyväskylän Schildtin lukiota (1 149) suurempana.
Jyväskylän koulutuskuntayhtymän organisaatio- ja nimiuudistuksen myötä Lyseon lukio on ollut osa Gradia-lukioita 1. tammikuuta 2018 alkaen yhdessä Schildtin lukion kanssa.
Jyväskylän Lyseon lukion tunnuslause on säilynyt samana nykyaikaan asti. Se kuuluu: Haec schola culturae fennorum protulit lumen (suom. Tämä koulu sytytti suomalaisen kulttuurin.) Tunnuslause löytyy vanhan lyseotalon katon rajasta sekä uuden Harjun kampusrakennuksen aulatilasta.
Historia

Jyväskylän Lyseon historiaan voi perehtyä siitä kirjoitettujen lukuisten kirjojen parissa tai koulun omassa museossa, joka avattiin 1979 vanhan rakennuksen peruskorjauksen ja entisöinnin yhteydessä pohjakerrokseen.
Historia > Perustaminen ja vaiheet

Koulu perustettiin keisarillisella päätöksellä Jyväskylän yläalkeiskoulun nimellä 1. lokakuuta 1858. Aloitteen perustamisesta teki piirilääkäri Wolmar Schildt.
Jyväskylän yläalkeiskoulu 1858–1862
Jyväskylän alkeisopisto 1862–1873
Jyväskylän lyseo 1873–1973
klassillinen lyseo vuoteen 1914
linjajakoinen lyseo 1914–1963
linjajakoinen kaksoislyseo 1963–1973
Historia > Koulutalo

Ennen omaa Lyseo-rakennustaan koulu toimi henkikirjoittaja Rönnebergin, apteekkari Enckellin ja rehtori Pesoniuksen taloissa (koulu toimi myös niin sanotussa Willgrenin talossa kesken Enckellin isännöinnin). S. Gripenbergin ja W. Polon suunnittelema Lyseo-rakennus valmistui 1902. Aikalaisarkkitehdit kuvasivat rakennustyyliä maurilais-tudorilaiseksi. Vuonna 1959 rakennus sai lisäsiiven.
Lyseo-rakennus kamppaili viimeiset vuotensa koulukäytössä sisäilma- ja homeongelmien kanssa. Vuoden 2014 alussa päivälinjan toiminta siirtyi väistötiloihin Viitaniemeen ja vuonna 2017 Harjulle entiseen Keski-Suomen keskusammattikoulun rakennukseen.
Historia > Lyseon tunnukset

Koulun sinetin tunnus on Eos, joka komeili myös entisten oppilaiden yhdistyksen, Jylyn, satavuotisjuhliin 1958 laatimassa lipussa. Vuonna 1993 Jyly uusi lipun.
Historia > Rehtorit

Fil. maist. Gottliep Leopold Pesonius 1858–1862
Fil. maist. K. H. Kahelin 1873–1896
Fil. tri O. A. Forsström 1896–1900
Fil. kand. V. D. Peltonen 1900–1905
Fil. tri K. J. Jalkanen 1905–1917
Fil. kand. Ernest Wänttinen 1917–1922
Fil. maist. Matti Rantala 1922–1925
Fil. tri Jussi Laurosela 1925–1944
Fil. tri Vilho Puttonen 1944–1954
Fil. maist. Martti Saraste 1954–1973
Liik.lehtori Martti Pukkala 1973–1984
Fil. kand. Jorma Lempinen 1984–2010
Fil. maist. Arja Aalto-Laaksonen 2010–2011
Lit. maist. Mika Rantala 2011–2014
Lit. maist. Osmo Polas 2014– 2022
Fil.maist. Samuli Laitinen 2022–
Tunnettuja lyseolaisia

Jyväskylän Lyseota kävi muun muassa arkkitehti Alvar Aalto. Hän itse nosti leikillään lyseon kuuluisimmaksi oppilaaksi alaluokkien luokkatoverinsa Otto Toivaisen, joka lähti merille ja väitti edenneensä Fidžisaarilla kuninkaaksi ja jumalaksi. Muita tunnettuja koulun oppilaita ovat olleet Terijoen hallituksen pääministeri Otto Wille Kuusinen ja pesäpallon kehittäjä Lauri "Tahko" Pihkala. Ensimmäinen pesäpallo-ottelu pelattiin Lyseon pihalla. Myös kenraali Taavetti Laatikainen ja meteorologi Matti Huutonen ovat lyseosta valmistuneita. Tunnettuja lyseon entisiä oppilaita ovat myös vuoden 2014 Miss Suomi Lotta Hintsa ja valokuvamalli Julia Välimäki.
Erityisesti vuonna 1892 lyseon 1. luokalla aloittaneet ja vuonna 1900 ylioppilaaksi tulleet oppilaat ovat Suomen poliittisessa historiassa merkittävä joukko. Koko kahdeksanvuotisen koulutaipaleen kävi yhdessä vain viisi oppilasta: Edvard Gylling, Johannes Jääskeläinen, Martti Kovero, Otto Wille Kuusinen ja Matti Rossi. Heistä neljä ensimmäistä oli vuonna 1905 perustamassa Ylioppilaiden Sosialidemokraattista Yhdistystä. Tällä luokalla oli pari vuotta myös Sulo Wuolijoki.
Kirjailija ja reaalifantasia-termin luoja Pasi Ilmari Jääskeläinen opettaa lyseossa äidinkieltä ja kirjallisuutta. Runoilija Einari Kovero toimi aikoinaan koulun suomenkielen opettajana. Kansalaisaktivisti, maakuntaliiton johtaja Erkki Vasama toimi lyseon lehtorina vuosina 1960–1975.
Jyväskylän lyseon entisten oppilaiden yhdistys

Alumniyhdistys Jyväskylän lyseon entisten oppilaiden yhdistys Jyly ry. on perustettu 1945.
Lyseon tapahtumat, projektit ja kulttuuritarjonta

Jyväskylän Lyseon lukio tarjoaa kurssitarjottimillaan ja niiden ulkopuolella erittäin paljon taito- ja taideaineiden kursseja sekä projekteja. Osittain taito- ja taideaineet on integroitu. Jaksoittain ilmestyy oppilaskunnan lehti nimeltä Osmopolitan.
Lyseolla on useita ystävyyskouluja ympäri maailmaa. Koulun kenties näkyvin projekti, Rytminvaihtoa-projekti, liittyy Burkina Fason pääkaupungissa Ouagadougoussa sijaitsevaan Wend Manegda -kumppanuuskouluun. Vuonna 2007 projekti sai Jyväskylän kaupungin Hyvä Kansainvälistyjä -palkinnon, joka jaettiin tuolloin ensimmäistä kertaa. Lyseo on osallistunut myös muun muassa CERN- ja EU:n Comenius-projektiin. Ensiksi mainittu on sisältänyt tutkimuksia ja matkoja CERNiin, toista on toteutettu Ranskan ystävyyskoululaisten kanssa.
Jyväskylän Lyseon lukio järjestää opiskelijoilleen vuosittaisia vaihtoja Espanjaan, Isoon-Britanniaan, Ranskaan ja Saksaan.
Kirjallisuutta

Fredrikson, Erkki: Lyseotalon vuosisata: Jyväskylän lyseon päärakennuksen ja opinkäynnin vaiheita 1900-luvulla.  E. Fredrikson ja Jyly ry, 2002.  ISBN 952-5092-80-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jyväskylän Lyseon lukio Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän lyseon lukio
Olavi Wanne: Jyväskylän lyseon satavuotismatrikkelit. Jyväskylä 1958.
Jyväskylän Lyseon lukio. Jyväskylän aikuislukio. Gradia Jyväskylä - opaskartta (pdf) (gradia.fi)
Akseli Routavaara : Ensimmäinen suomenkielinen oppikoulu aloitti toimintansa 75 vuotta sitten Jyväskylässä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 24.09.1933, nro 39, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vanha Lyseo-rakennus, toiminnassa 1902–2013
Jacky Ickx

| Jacky Ickx |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1945  Bryssel ja Bryssel 
Kansalaisuus:   Belgia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1967–1979
Talli(t):  Cooper, Ferrari, Brabham, McLaren, Williams, Wolf, Ensign, Ligier
Kilpailuja:  120
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  8
Palkintosijoja:  25
Paalupaikkoja:  13
Nopeimpia kierroksia:  14
MM-pisteitä:  181
Ensimmäinen kilpailu:  Italian GP 1967
Ensimmäinen voitto:  Ranskan GP 1968
Viimeinen voitto:  Saksan GP 1972
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain GP 1979
Jacques Bernard "Jacky" Ickx (s. 1. tammikuuta 1945 Bryssel, Bryssel, Belgia) on belgialainen entinen kilpa-autoilija ja F1-kuljettaja ja samalla menestynein belgialainenselvennä. Hän on kuusinkertainen Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja.
Ura > Formula 2

Ickx voitti Euroopan Formula 2 -sarjan mestaruuden vuonna 1967.
Ura > Formula 1

Jacky Ickx kuuluu menestyneimpiin F1-kuljettajiin, jotka eivät koskaan ole yltäneet maailmanmestaruuteen. Kahdesti hän oli hopealla; kaudella 1969 Brabhamilla ja 1970 Ferrarilla. Jälkimmäisellä kerralla mestaruuden voitti itävaltalainen Jochen Rindt, joka sai surmansa Italian GP:n harjoituksissa. Ickx menestyi erinomaisesti kolmessa viimeisessä osakilpailussa ja saavutti niissä kaksi voittoa, mutta hävisi lopulta mestaruuden viidellä pisteellä.
Ickx ajoi 13 F1-kautta ja starttasi yhteensä 114 kisaan. Hän saavutti 8 voittoa ja 17 muuta palkintosijaa, 13 paalupaikkaa sekä 14 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä hän keräsi yhteensä 181. Ickx ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
Ura > Muut sarjat

F1-uransa ohella ja sen jälkeen Ickx kilpaili menestyksellisesti muun mussa World Sportscar Championship -sarjassa. Hänen autokuntansa voitti Le Mansin 24 tunnin ajon kuudesti: 1969, 1975, 1976, 1977, 1981 ja 1982. Hän voitti Monzan tuhannen kilometrin ajon, Nürburgringin tuhannen kilometrin ajon, Sebringin 12 tunnin ajon, Brands Hatchin tuhannen kilometrin ajon, Vallelungan 6 tunnin ajon sekä useita muita kilpailuja. Hän voitti myös mm. Pohjois-Amerikan Can-Am-mestaruuden. Pariisi–Dakar-rallin hän vei nimiinsä 1983. Ennen F1-uraansa hän voitti Euroopan Formula 2 -sarjan mestaruuden 1967. Hän ehti myös voittaa kolme kertaa maansa mestaruuden moottoripyöräilyssä.
Muuta

Ickxyn tytär Vanina on myös kilpa-ajaja.
Chopard Company valmisti Jacky Ickxin kunniaksi kolme Mille Miglia Jacky Ickx Men´s Watches -rannekelloa ja neljäs suunniteltiin Ickxin toiveiden mukaisesti.
Aiheesta muualla

Jacky Ickxin fanisivut (englanniksi)/(ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 
Jacky Ickxin ajama Ferrari 312B2 kausilta 1971-72.
Ickxin vuoden 1970 Le Mansin 24 tunnin ajoissa ajama Ferrari 512S.
Ullavan helluntaiseurakunta

| Ullavan helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1975
Puheenjohtaja:  Jukka Juhaninmäki
Pääkirkko:  Neverbackantie 7 68380 Yli-Ullava
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ullavan helluntaiseurakunta on Kokkolan Ullavalla toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1975 nimellä Ullavan Helluntailähetys ry. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluva jumalanpalvelusten, raamattutuntien ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö.
Helluntaiherätys saapui Ullavalle toisen maailmansodan jälkeen vuosien 1947–1948 aikana ja herätys jakoi paikkakunnan kahtia kannattajiin ja vastustajiin. Seurakunnan syntyyn vaikutti alkuaikoina Kälviän helluntaiseurakunnasta käsin tehty työ. Seurakunnan rukoushuone rakennettiin lähes täysin talkoovoimin ja vihittiin käyttöön 1975. Vuosina 1984–1985 rakennuksessa toteutettiin peruskorjaus, jolloin laajennettiin keittiötä, ruokasalia, toimistoa ja kerhotiloja.
Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta

| Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta |
| --- | --- |
 Pyhän kolminaisuuden katedraali Oulussa
Suuntautuminen:  ortodoksisuus
Kirkkokunta:  Suomen ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Perustettu:  1.1.2022
Kirkkoherra:  Marko Patronen
Pääkirkko:  Pyhän Kolminaisuuden katedraali
Jäseniä:  4 349 (31.12.2024)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta toimii Pohjois-Pohjanmaalla, Lapissa ja Kainuussa ja kuuluu Oulun hiippakuntaan. Seurakunta perustettiin 1.1.2022 entisten Oulun, Lapin ja Kajaanin seurakuntien yhdistyttyä yhdeksi seurakunnaksi. Lapin ja Kajaanin seurakunnat jatkavat toimintaansa Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan alaisina Lapin ja Kainuun kappeliseurakuntina. Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan jäsenmäärä on noin 4 500.
Pohjois-Suomen ortodoksista seurakuntaa muodostettaessa Kajaanin seurakunnassa ilmeni vastustusta, joka johti vuonna 2020 yhdistämissopimuksen hylkäämiseen. Kajaanin seurakunnan valtuusto esitti tuolloin, että Kajaanin seurakunta siirrettäisiin Oulun hiippakunnan sijaan Karjalan hiippakuntaan. Tätä perusteltiin lyhyemmällä etäisyydellä Kuopioon kuin Ouluun, samoin kuin seurakunnan jäsenten eroamisilla. Kajaanin seurakunta valitti liitospäätöksestä hallinto-oikeuteen, joka hylkäsi valituksen. Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan oli alun perin tarkoitus muodostua vuonna 2021, mutta sitä lykättiin vuodella koronaviruspandemian takia.
Thaimaan historia

n
k
Nykyisen Thaimaan valtion alue on ollut thai-kansan asuinalueena parin tuhannen vuoden ajan. Thait alkoivat siirtyä alueelle noin 800-luvulla eaa. 1200-luvulla syntyi Sukhothain kuningaskunta, jota pidetään ensimmäisenä thai-kansan kuningaskuntana. Sukhothain aikana kehitettiin thain kielen kirjoitusjärjestelmä.
Sukhothain valtakunnan valtapiste alkoi siirtyä Ayutthayaan 1300-luvulla ja se menetti valta-asemansa nykyisen Thaimaan alueella Ayutthayan kuningaskunnalle. Ayutthayan kukoistusta kesti 400 vuotta. Valtakunta laajeni nykyisen Laosin ja Kambodžan alueille ja maa kehittyi aasialaiseksi suurvaltioksi. Ayutthayan aikana nykyisen Thaimaan alueelle saapuivat myös eurooppalaiset, jotka alkoivat käyttää maasta nimeä Siam. Eurooppalaiset kauppiaat kuvasivat Ayutthayaa yhtä mahtavaksi kaupungiksi kuin Lontoo. Ayutthaya kävi olemassaolonsa aikana lukuisia sotia burmalaisia vastaan. Vuonna 1769 burmalaiset hyökkäsivät Ayutthayaan ja kaupunki hävitettiin perusteellisesti.
Ayutthayan hävityksen jälkeen maan uudeksi yhdistäjäksi nousi kuningas Taksin, joka perusti uuden valtakeskuksen Chao Phraya -joen varrelle. Hänen valtakaudellaan Siam onnistui taas saavuttamaan valta-aseman alueella. Taksin kuitenkin sortui tyrannimaisiin otteisiin ja hänet syrjäytettiin valtaistuimelta vuonna 1782 ja valtaistuimelle nousi kuningas Rama I, maan nykyisen Chakri-dynastian ensimmäinen kuningas. Hän teki Bangkokista maan pääkaupungin.
1800-luvulla Siam alkoi solmia kauppasuhteita eurooppalaisten siirtomaavaltojen kanssa. Eurooppalaiset hallitsivat Siamin naapurivaltiota, mutta Siam onnistui ainoana Kaakkois-Aasian maana säilyttämään itsenäisyytensä. Itsenäisyyden hintana maa joutui luopumaan laajoista maa-alueistaan.
Maassa luovuttiin absoluuttisesta monarkiasta vuoden 1932 sotilasvallankaappauksen jälkeen ja maan nimi muutettiin sen jälkimainingeissa Thaimaaksi. 1930-luvun jälkeen maassa on nähty lukuisia sotilasvallankaappauksia. Maan lukuisat sotilasvallankaappaukset ovat hidastaneet Thaimaan demokratiakehitystä, mutta antikommunistisena maana Thaimaa sai kylmän sodan aikana Yhdysvaltojen tuen, mikä vauhditti maan talouskasvua ja nousua Aasian kehittyneiden maiden joukkoon.
Alueen esihistoria

Nykyisen Thaimaan aluetta on asutettu jo kymmeniä tuhansia vuosia. Hedelmällinen maa, lauhkea ilmasto ja rikkaat luonnonvarat houkuttelivat uudisasukkaita ja myöhempinä ajanjaksoina siirtolaisia. Alueen joet tarjosivat hyvät kulkureitit Thaimaan pohjois- ja keskiosissa, ja varhaisia neoliittisia kiviesineitä on löydetty ympäri Thaimaata.
Koillis-Thaimaan Udon Thanin provinssin alueella sijaitsevasta Ban Chiangin kylästä tehtiin merkittävä arkeologinen löytö 1960-luvulla. Alueelta löytyi vanhoja keramiikka- pronssi- ja rautaesineitä, joista vanhimpien on todettu olevan peräisin 3000-luvulta eaa. Löydöt ovat todiste paikallisesta pronssikulttuurista ja pronssin valmistuksen on päätelty alkaneen Thaimaan pohjoisosassa viimeistään noin 1500 eaa. Metallinvalmistusta harjoittavien yhteisöjen kehittyminen on todennäköisesti perustunut Kiinan suunnalta levinneeseen tietoon, mutta on myös esitetty että pronssintekotaito on kehittynyt itsenäisesti Kaakkois-Aasiassa. Alueelta tehdyt hautalöydöt ovat myös todistaneet että Ban Chiangin varhaiskulttuurissa harjoitettiin riisinviljelyä ja karjataloutta. Maanviljelystä ja karjataloudesta kertovat myös eri puolilta Thaimaata löydetyt kalliomaalaukset, joista varhaisimpien on ajoitettu olevan peräisin 3000 luvulta eaa.
Ban Chiangin muinaiskulttuurin ja alueen nykyisen väestön välillä ei ole todettu olevan yhteyttä. Yleisen katsomuksen mukaan thai-kansat ovat lähtöisin nykyisen Lounais-Kiinan Yunnanin alueelta. Ennen thaiden saapumista alueella oli malaiji-, mon- ja khmer-sivilisaatioita. Tai-kieliä puhuneet kansat alkoivat syrjäyttää nykyisen Thaimaan alueelta austronesialaisten kielten puhujia noin vuodesta 600 eaa.
Ensimmäiset thai-valtakunnat > Lanna

Lannan kuningaskunta sijaitsi nykyisen Pohjois-Thaimaan alueella tuhannen vuoden ajan. Lannan aikakausi jakaantuu eri aikakausiin, kuningaskunta syntyi vuonna 750 ja kuningaskuntaa hallitsivat alun perin monit, aina 1300-luvulle asti. 1200-luvun lopulla tai-kansat alkoivat asuttaa aluetta ja valtasivat alueen mon-kansalta.
Tai-kansojen muuttoaaltoa vauhditti Kublai-kaanin johtaman Mongolivaltakunnan valloitettua eteläisen Kiinan alueella sijainneen Nanzhaon. Tait pakenivat mongolien hyökkäyksiä, mikä vauhditti etelään vaeltavien tai-kansojen perustamien uusien valtiorakenteiden syntyä. Khmerien ja monien valta alueella heikkeni sitä mukaa, kun tait muuttivat alueelle. Massamuutto johti siihen että tai-kansat saavuttivat johtavan aseman keskisen Thaimaan alueella.
Tai-johtajat solmivat päällikkökuntien liittoutumia ja tai-kansat onnistuivat kasvattamaan määräysvaltaansa khmerien Angkorin ja burmalaisen Paganin kustannuksella. Yksi kuuluisimmista tai-johtajista oli Mangrai, joka oli Lannan tai-kauden merkittävin kuningas. Mangrai perusti vuonna 1263 Chiang Rain kaupungin ja pari vuotta myöhemmin Lamphunin. Vuonna 1296 tait valtasivat monien hallitseman Haripunjayan ja perustivat paikalle Chiang Main, josta tuli Lannan valtakunnan keskuspaikka.
Lanna pysyi pitkään itsenäisenä ja se onnistui torjumaan kiinalaisten invaasiot, sekä eteläisen Ayutthayan laajentumispyrkimykset. Lanna pysyi aina 1800-luvulle asti erillään muusta Thaimaasta.
Ensimmäiset thai-valtakunnat > Sukhothai

Sukhothain kuningaskuntaa pidetään ensimmäisenä tai-kansan kuningaskuntana. Pohjoisesta mongoleja pakoon vaeltaneet tai-soturit vahvistivat tai-kansojen kasvavaa vaikutusvaltaa khmervaltakunnan kustannuksella.  Tait valloittivat Sukhothain vuonna 1238 Khmervaltakunnalta, kun Angkorin imperiumin koillisena etuvartioasemana toimineen kaupungin komentaja syöstiin vallasta. Sukhothain ensimmäinen kuningas oli Sri Indraditya. Tai-siirtolaisten muutto alueelle oli alkanut jo 500-luvulla eaa. ja hidas ja vääjäämätön kehitys johti siihen, että taiden levittäyessä etelään päin he valtasivat uusia asuinalueita khmer- ja mon-väestön kustannuksella.
Sukhothain kuuluisin kuningas oli hänen poikansa Ramkhamhaeng, hän peri valtaistuimen vuonna 1279. Ramkamhaengia pidetään nykyisen Thaimaan perustajana ja maan isänä. Ramkamhaengin aikana Sukhothai laajensi vaikutusvaltaansa nykyisen Thaimaan alueella voittoisan tai-armeijan valloitusretkillä saavuttamien voittojen ansiosta. Ramkamhaengin valloitusretkien päätteeksi Sukhothain vaikutuspiiri ulottui idässä Mekong-joelle, lännessä burman rajavuorille ja etelässä Malakan niemimaan Nakhon Si Thammaratiin asti. Sukhothain vaikutuspiiri ulottui näin ollen suunnilleen Thaimaan nykyisille rajoille. Pohjoisempana sijainneen Lannan tai-valtion kuninkaan Mangrain kanssa Ramkamhaeng solmi hyökkäämättömyyssopimuksen. Sopimukseen liittyi myös kolmas tai-valtio Phayao. Toisinaan tämä sopimus tulkitaan myös valtioliitoksi.
Ramkamhaeng oli paitsi menestyksekäs sotapäällikkö, hän oli myös taitava valtionpäämies. Hän hallitsi maata feodalismin kaltaisesti, jolloin valloitettujen alueiden paikallisista ylimyksistä tuli Sukhothain vasalleja. Ramkamhaeng solmi diplomaattisuhteet kiinalaisten kanssa ja tunnusti kiinan keisarin nimellisen ylivallan. Ramkamhaeng teki buddhalaisuudesta valtionuskonnon ja hänen ansiokseen lasketaan thain kielen kirjoitusjärjestelmän synty. 1280-1290-luvuilta peräisin oleva piirtokirjoitus, jossa ylistetään olojen vakautta, kansan hyvinvointia ja elinkeinonharjoittamisen vapautta, on ensimmäinen tunnettu thaikielinen dokumentti. Kaiverruksen aitoudesta on kuitenkin esitetty epäilyksiä joidenkin historioitsijoiden kesken, sillä kieli muistuttaa paljon nykythaita. Kivipaasi jossa kaiverrus oli, löytyi vuonna 1833.
Sukhothain valta nykyisen Thaimaan alueella kesti satakunta vuotta. Ramkamhaengin kuoltua vuonna 1298 tai-kuningaskunnan valtapiste alkoi vähitellen siirtyä Ayutthayaan. Sukhothain heikennyttyä Ayutthaya kasvatti valtapiiriään ja lopulta asetti Sukhothain valtaistuimelle vasallikuninkaan 1351. Sukhothain viimeisen kuninkaan Thammaracha IV:n kuoltua 1448 Sukhothai menetti itsenäisyytensä viimeisetkin rippeet.