stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksanteri V (vastapaavi)

Vastapaavi Aleksanteri V. Piirros 1400-luvulta.
Aleksanteri V, syntymänimeltään Petros Philargos (noin 1339 Neapoli – 3. toukokuuta 1410 Bologna), oli vastapaavi kymmenen kuukauden ajan vuosina 1409–1410. Hänet tunnetaan myös lisänimellä Pietro Di Candia.
Philargos liittyi nuorena fransiskaanien veljeskuntaan ja opiskeli teologiaa. Vuonna 1402 hänet vihittiin Milanon arkkipiispaksi. Paavi Innocentius VII nimitti Philargoksen kardinaaliksi sekä paavin legaatiksi Lombardiaan vuonna 1405.
Roomalaiskatolista kirkkoa vaivasi 1400-luvun alussa vakava hajaannus, joka tunnetaan nimellä suuri skisma. Kirkossa oli tuolloin kaksi kilpailevaa paavia, toinen Roomassa ja toinen Avignonissa. Kiistan ratkaisemiseksi kutsuttiin Pisaan vuonna 1409 koolle kirkolliskokous, joka yritti tehdä skismasta lopun. Pisan kirkolliskokous erotti Rooman paavi Gregorius XII:n ja Avignonin vastapaavi Benedictus XIII:n sekä valitsi yksimielisesti tuolloin 70-vuotiaan Philargoksen uudeksi paavi Aleksanteri V:ksi.
Pisan kirkolliskokous ei kuitenkaan saanut suostuteltua paavi Gregorius XII:ta ja vastapaavi Benedictus XIII:ta eroamaan. Kumpikaan paaveista ei pitänyt kirkolliskokousta laillisena eikä sen päätöksiä pätevinä. Lopputuloksena kirkossa oli kahden sijasta kolme toistensa kanssa kilpailevaa paavia.
Vuonna 1410 paavi Aleksanteri V lähetti Prahan arkkipiispa Zbynekille bullan, jossa käsketään polttaa Wycliffen harhaoppiset teokset. Paavi Aleksanteri kuoli pian tämän jälkeen hämärissä olosuhteissa. On väitetty, että Aleksanteri V:n myrkytti hänen seuraajansa, vastapaavi Johannes XXIII, mutta tästä ei ole todisteita.
Andrzej Munk

| Andrzej Munk |
| --- | --- |
 Andrzej Munk 1950-luvulla
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1921 Krakova, Puola
Kuollut: 20. syyskuuta 1961 (39 vuotta) Łowicz, Puola
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Puoliso:  Halszka Próchnik
Ohjaaja
Aktiivisena:  1948-1961
Tunnetuimmat ohjaukset:  Kierosilmäinen onni (1960)  Matkustaja (1963) Eroica (1957)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Munkin hauta Powązkin sotilashautausmaalla
Andrzej Munk (16. lokakuuta 1921 Krakova – 20. syyskuuta 1961 Łowicz) oli puolanjuutalainen elokuvaohjaaja. Hän oli yksi puolalaisen elokuvan koulukunnan jäsenistä.
Munk opiskeli Łódzin elokuvakoulussa vuosina 1948–1951 ja hän aloitti dokumenttielokuvien ohjaamisen. Hänen ensimmäinen täyspitkä elokuvansa oli "Błękitny krzyż" (1955). Vuonna 1956 hän ohjasi "Człowiek na torze" -elokuvan ja vuonna 1957 elokuvan "Eroica".
Kaksi hänen elokuvaansa on esitetty Suomessa – "Kierosilmäinen onni" (puol. Zezowate szczęście 1960; ensi-ilta Suomessa vuonna 1962) ja "Matkustaja" (puol. Pasażerka 1963, ensi-ilta Suomessa vuonna 1964). Vuosina 1957–1961 hän oli lehtori Łódźin elokuvakoulussa. Hän opetti muun muassa Roman Polańskille, Jerzy Skolimowskille ja Krzysztof Zanussille.
Vuonna 1946 hän meni naimisiin Halszka Próchnikin kanssa. Munk kuoli auto-onnettomuudessa. Hänet haudattiin Powązkin sotilashautausmaalle.
Alune

| Alune> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Maluku, Indonesia
Puhujia:  17 000 (2000)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet keski- ja itä-malaijilais-polynesialaiset kielet keskimolukkilaiset kielet
ISO 639-3:  alp
 Ohje 
Alune on Indonesiassa puhuttava uhanalainen kieli. Se kuuluu austronesialaisten kielten malaijilais-polynesialaiseen kieliryhmään. Alune on ensisijainen kieli 27 kylässä Molukkien saarilla, Indonesiassa. Yhteensä kielellä on yli 17 000 puhujaa (2000). Suurin osa heistä asuu Seramin saarella.
Tunnettuja murteita alunella on viisi. Kielen katsotaan olevan uhanalainen.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty aluneksi vuonna 2012.
Anastasie Mannerheim

Anastasie Mannerheim vuonna 1967.
Anastasie ”Stasie” Mannerheim (23. huhtikuuta 1893 Pietari – 18. huhtikuuta 1978 Letchworth Hertfordshire, Englanti) oli Suomen marsalkka Gustaf Mannerheimin ja vapaaherratar Anastasia Mannerheimin esikoinen. Hänellä oli sisar nimeltään Sophie.
Gustaf ja Anastasia Mannerheim erosivat virallisesti 1919, mutta jo vuonna 1902 he olivat epävirallisessa asumuserossa. Vuonna 1903 Anastasie ja Sophie matkustivat äitinsä kanssa Yhdysvaltojen kautta Kiinaan ja sieltä edelleen Eurooppaan. Anastasie kävi Ranskassa katolilaista sisäoppilaitosta ja sai ranskalais-englantilaisen kasvatuksen. Vuonna 1913 Anastasie siirtyi sisarensa kanssa sukulaisten hoiviin Suomeen, koska isä Gustaf Mannerheim asui virkatehtävissä Varsovassa eikä voinut ottaa heitä luokseen.
Anastasie oli lapsena terveydeltään heikohko, ja aikuistuttuaan hän tunsi vetoa erakoitumiseen. Käännyttyään roomalaiskatolisuuteen Anastasie liittyi ensimmäisen maailmansodan aikana Englannissa karmeliittaluostariin. Hän luopui kuitenkin luostarielämästä vuonna 1932 ja asettui asumaan Lontooseen yhdessä elämänkumppaninsa Olive Rooneyn kanssa. Anastasie esitteli Rooneyn myös marsalkka Mannerheimille tyttöystävänään. Hän vieraili viimeisen kerran Suomessa vuonna 1967 isänsä syntymän satavuotisjuhlissa.
Anastasie Mannerheim oli 84-vuotias kuollessaan vuonna 1978 Letchworthin vanhainkodissa Englannin Hertfordshiressä.
Alun loppu

| Alun loppu |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Ville Salminen
Käsikirjoittaja:  Seán O’Casey, suom. Seppo Loponen
Lavastaja:  Tapio Vilpponen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Oy Mainos-TV-Reklam Ab
Ensi-ilta:  10. tammikuuta 1966
Kesto:  30 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alun loppu on Mainos-TV:n televisionäytelmä vuodelta 1966. Se on Seppo Loposen suomennos ja Ville Salmisen ohjaus irlantilaisen työläiskirjailija Seán O’Caseyn pienoisnäytelmästä The End of the Beginning (1938). Komedia kertoo pariskunnasta, joka riitansa päätteeksi päättää vaihtaa töitä keskenään: nainen yrittää hoitaa ulkotyöt, mies taas taloustyöt. Pariskuntaa näyttelevät Saara Pakkasvirta ja Martti Romppanen ja heidän vierastaan Ville-Veikko Salminen.
Altranstädt

| Altranstädt |
| --- | --- |
 Altranstädtin katunäkymää.
 Altranstädt
 Koordinaatit: 51°18′52″N, 12°10′35″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Saksi
Piirikunta:  Leipzig
Kaupunki:  Markranstädt
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kaupunginosa
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Altranstädt on Markranstädtin kaupunginosa Leipzigin piirikunnassa Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupunginosa sijaitsee Markranstädtin ja Bad Dürrenbergin kaupunkien välillä kymmenen kilometriä Leipzigista länteen. Paikkakunnalla on solmittu kaksi sopimusta.
August II Väkevä kruunattiin Puolan kuninkaaksi 15. syyskuuta 1697. Syksyllä 1699 hän muodosti allianssin Venäjän ja Tanskan kanssa Ruotsia vastaan. Tämä johti toiseen pohjan sotaan. Ruotsin kuningas Kaarle XII voitti nopeasti Venäjän ja Tanskan armeijat vuonna 1700, jonka jälkeen hyökkäsi Puolaan. Syksyllä 1705 ruotsalaiset sotajoukot hyökkäsivät Saksiin, jonka jälkeen vuonna 1706 August II Väkevä oli pakotettu hyväksymään ensimmäisen Altranstädtin sopimuksen. Stanisław Leszczyński nousi hallitsijaksi. Venäjän armeija murskasi ruotsalaiset Pultavan taistelussa heinäkuussa 1709, jonka jälkeen August II Väkevä nousi jälleen Puolan kuninkaaksi.
Toisen Altranstädtin sopimuksen allekirjoittivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Joosef I ja Ruotsin kuningas Kaarle XII 31. elokuuta 1707. Sopimuksessa Joosef I takasi uskonnonvapauden Sleesian protestanteille sekä Kaarle XII puolestaan lupasi olla liittoutumatta Ranskan kanssa.
Vuonna 1952 Altranstädtistä tuli osa Leipzigia (saks. Bezirk). Myöhemmin Altranstädtistä tuli Großlehnan kunnan osa (saks. Ortsteil). 1. tammikuuta 2006 Großlehna ja Altranstädt siinä samalla liittyivät Markranstädtin kaupunkiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Altranstädt Wikimedia Commonsissa
Altranstädtin linna (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Alun Jones

Alun Jones vuonna 1964.
Alun Arthur Gwynne Jones, Chalfontin paroni, (5. joulukuuta 1919 Monmouth, Wales –  10. tammikuuta 2020) oli brittiläinen poliitikko.
Jones toimi ministerinä Foreign and Commonwealth Officessa vuosina 1964−1970. Privy Counciliin hänet oli nimitetty vuonna 1964. Jones on ollut Chalfontin paroni 11. marraskuuta 1964 lähtien. Hän on pitkäaikaisin elinikäinen pääri Shawcrossin paronin, Hartley Shawcrossin kuoltua vuonna 2003.
Jones on myös kirjoittanut useita kirjoja sotahistoriasta.
IBF Falun

IBF Falunin Rasmus Enström vuonna 2018 ottelussa Storvretaa vastaan.
Innebandyföreningen Falun on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Falunista. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 Ruotsin salibandyn korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa.
Saavutukset

Ruotsin mestaruus: 2013, 2014, 2015, 2017, 2020, 2021
EuroFloorball Cup: 2013, 2014, 2015, 2017
Hopeaa: 1998, 1999, 2001, 2009
Pronssia: 2002, 2003, 2006, 2007, 2010
Aiheesta muualla

IBF Falun - Seuran kotisivu (ruotsiksi)
IBF Falun Ungdom (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Alois Senefelder

| Johann Alois Senefelder |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1771
Kuollut: 26. helmikuuta 1834 (62 vuotta)
Ammatti:  keksijä, näyttelijä, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: Saksan kieli
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Johann Alois Senefelder (6. marraskuuta 1771 – 26. helmikuuta 1834) oli saksalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija, joka keksi litografian.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alois Senefelder Wikimedia Commonsissa
Alois Kothgasser

Alois Kothgasser
Alois Kothgasser (29. toukokuuta 1937 – 22. helmikuuta 2024) oli itävaltalainen salesiaani. Hänet vihittiin katoliseksi papiksi 9. helmikuuta 1964 ja piispaksi 23. marraskuuta 1997. Hän toimi Innsbruckin piispana (1997–2002) ja Salzburgin arkkipiispana (2003–2013).
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Archbishop Alois Kothgasser, S.D.B. (englanniksi)
Andy Selva

Andy Selva
Andrea (Andy) Selva (s. 23. toukokuuta 1976 Rooma, Italia) on sanmarinolainen jalkapalloilija ja pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut San Marinon jalkapallomaajoukkuetta 74 ottelussa ja tehnyt niissä 8 maalia. Seuratasolla hän on pelannut vuodesta 2014 alkaen San Marinon amatöörisarjassa (Campionato Sammarinese di Calcio) La Fioritan joukkueessa. Selvan edellisiä seuroja ovat olleet muun muassa Sassuolo (53 ottelua, 23 tehtyä maalia) ja Padova (20 pelattua ottelua, 2 tehtyä maalia).
Alain Robert

Alain Robert kiipeämässä Torre Agbarin seinustalla Barcelonassa.
Alain Robert kiipeämässä Petronas Towersin seinustalla Kuala Lumpurissa.
Alain Robert (s. 7. huhtikuuta 1962 Valence, Ranska)[lähde? ] on ranskalainen kiipeilijä, joka on tullut tunnetuksi kiipeilystään korkeissa kaupunkiympäristön rakennuksissa.
Maanpinnalta rakennusten huipulle

Robert on yksin kiipeilevä vuoristokiipeilijä, joka on tullut kuuluisaksi kiipeillessään eri kaupunkien korkeiden rakennusten huipulle mukaan lukien sileäpintaisia lasitettuja pilvenpiirtäjiä. Hän on saanut kiipeilijän kyvystään lempinimen Hämähäkkimies (engl. Spider-Man). Hän ei tavallisesti käytä kiipeillessään erikoisvälineitä saati turvaköysiä, tosin joskus hän on pakotettu niitä käyttämään, jos kiipeilysuoritus on ennalta järjestetty tapahtuma. Hän on kiivennyt yli 85 suureen rakennukseen ympäri maailmaa. Niiden joukossa on maailman korkeimpia rakennuksia, kuten Petronas Towers, Willis Tower ja Burj Khalifa.
Robert aloitti kiipeilyn ollessaan nuori poika, kiipeillen vuorenjyrkänteellä kotinsa lähellä. Rakennuskiipeily alkoi 12 vuoden iässä, kun hän unohti avaimet kotiinsa. Sen sijaan, että hän olisi jäänyt odottamaan vanhempiensa paluuta kotiin, hän kiipesi rakennuksen ulkoseinää pitkin kotiin kahdeksanteen kerrokseen.
Robert on kohdannut kaksi onnettomuutta 19 ja 20 vuoden iässä, jolloin hän putosi 15 metriä ja sai lukuisia luunmurtumia. Lääkäri arvioi hänet 66 prosentin asteen vammaiseksi ja kertoi hänelle, ettei hän pystyisi enää kiipeilemään. Kuitenkin kuuden kuukauden jälkeen hän palasi kiipeilemään. Hän asetti tavoitteekseen vaativimpia kiipeilykohteita ja kehitti jatkuvasti taitojaan. Hän hioi vuorikiipeilijän taitojaan Ranskan Alpeilla ennen paluuta kiipeilijäksi rakennuksiin.
Toimintastrategia

Koska hänelle ei ole myönnetty lupaa kiipeilyyn korkeissa rakennuksissa, Robert saapuu kiipeilykohteeseen yllättäen, tavallisesti aamunkoitteessa. Hän on joutunut pidätetyksi lukuisissa maissa, kun poliisi on ollut odottamassa rakennuksen huipulla. Pidätys ja kuulustelu ovat olleet lähinnä muodollisuuksia, ja hänet on aina vapautettu. Hän on 165 cm pitkä eli suhteellisen lyhyt ja tämän lisäksi kevyt, mikä antaa hänelle ketteryyttä kiipeilyyn. Joskus hänellä on mukanaan kiipeillessään pieni pussi vyötäröllä, jossa on magnesiumjauhoa hien sitomiseksi.
Robert sai maailmanlaajuista huomiota yrittäessään Malesian pääkaupungissa Kuala Lumpurissa kiivetä maailman korkeimmaksi rakennukseksi valmistumaisillaan olevan Petronas Towersin huipulle. 20. maaliskuuta 1997 Robert aloitti kiipeämisen 88-kerroksiseen rakennukseen. Malesian viranomaiset olivat kuitenkin osanneet odottaa hänen saapumistaan. Poliisi veti Robertin ikkunasta sisään 60. kerroksen kohdalla ja pidätti hänet vain 28 kerrosta ennen päämäärää.
Robert kiipesi Chicagon Sears Toweriin vuonna 1999. Rakennus käsittää 110 kerrosta ja on päällystetty lasilla ja teräksellä. Viimeiset 20 kerrosta olivat haastavia, koska pilvien tuoma kosteus vaikeutti huomattavasti kiipeämistä. Hidas ja vaarallinen kiipeäminen eivät estäneet Robert'in suoritusta, vaan hän ylitti eteen tulleen haasteen ja saavutti rakennuksen huipun. Joulukuussa 2004 Robert kiipesi maailman korkeimman rakennuksen Taipei 101:n huipulle ja maaliskuussa 2011 Robert nousi Dubaissa sijaitsevan 828-metrisen Burj Khalifa -pilvenpiirtäjän huipulle kuudessa tunnissa.
Alain Robert on kiivennyt myös Hotelli Ilveksen katolle Tampereella vuonna 2003. Katolle päästyään hän totesi Hotelli Ilveksen olevan teknisesti helppo rakennus kiivetä, mutta kylmä lokakuinen ilma heikensi sormien tuntoherkkyyttä vaikeuttaen suoritusta.
Perhe

Alain Robert on naimisissa Nicolen kanssa ja hänellä on kolme lasta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alain Robertin virallinen web-sivu (Arkistoitu – Internet Archive) - Kiipeilykuvien Macromedia Flash-esitys
Alain Robertin virallinen web-sivu (Arkistoitu – Internet Archive) - Kiipeilykuvia perusselaimelle
Hyakutake

| Hyakutake (C/1996 B2) |
| --- | --- |
 Hyakutake NASA:n kuvaamana.
Löytäminen
Löytäjä:  Yuji Hyakutake
Löytöpäivä:  30. tammikuuta 1996
Muut nimet:  Vuoden 1996 suuri komeetta
Kiertorata
Apheli:  3410 AU
Periheli:  0.2301987 AU
Isoakselin puolikas:  1700 AU
Eksentrisyys:  0.9998946
Kiertoaika:  n. 70 000 a
Inklinaatio:  124.92246°
Edellinen periheli:  1. toukokuuta 1996
Hyakutake (tunnus C/1996 B2) on komeetta, jonka löysi japanilainen tähtiharrastaja Yuji Hyakutake 30. tammikuuta 1996. Se oli lähimmillään Maata samana vuonna 25. maaliskuuta ja näkyi yötaivaalla kolmen kuukauden ajan eri puolilla maapalloa. Hyakutaken kirkkaus oli parhaimmillaan 0 magnitudia.
Kiertorata

Hyakutaken kiertorata on hyvin suuri. Sen kiertoaika Auringon ympäri oli komeetan saapuessa noin 17 000 vuotta, mutta aurinkokunnan jättiläisplaneettojen painovoiman ansiosta se kasvoi peräti 70 000 vuoteen.
Pyrstö ja ydin

1. toukokuuta 1996 NASAn ja Euroopan avaruusjärjestön ESAn Ulysses-aurinkoluotain lensi vahingossa komeetan pyrstön lävitse noin 500 miljoonan kilometrin etäisyydellä sen ytimestä. Pyrstön laskettiin olevan kokonaisuudessaan noin 570 miljoonan kilometrin pituinen, joka on pisin milloinkaan havaittu. Komeetan ytimen on arvoitu olevan läpimitaltaan noin 4,8 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyakutake Wikimedia Commonsissa
Aleksanteri Vasten

Aleksanteri Pekanpoika Vasten eli Surka tai Saska Vasten (17. lokakuuta 1881 – 18. tammikuuta 1938) oli pietarinsuomalainen bolševikki, Adolf Taimin veli ja yksi korkea-arvoisimmista punapäälliköistä Tampereella Suomen sisällissodassa vuonna 1918. Hänet tunnetaan myös nimellä Aleksander Wastén. Vasten vangittiin Stalinin puhdistuksissa syyskuussa 1937 ja ammuttiin Leningradissa tammikuussa 1938.
Punapäälliköstä punaupseeriksi

Vasten oli työskennellyt Helsingissä viilarina ennen sisällissotaa. Hän liittyi sodassa Helsingin A-komppaniaan, osallistui taisteluihin Vilppulan rintamalla ja kuului Tampereen punaisten pohjoisrintaman esikuntaan. Hän taisteli myös Lahdessa ja pakeni sodan jälkeen Neuvosto-Venäjälle, jossa komensi pataljoonaa suomalaisia punaisia.
Vastenin johtama pieni panssarijunalla liikkunut komennuskunta kunnostautui Venäjän sisällissodan pohjoisella rintamalla heinäkuussa 1918 pysäyttämällä Pietaria kohti hyökkäävän vihollisarmeijan etenemisen lähellä Sorokkaa (venäjäksi Belomorsk), joka sijaitsi Vienanmeren rannalla.
Vasten toimi Neuvostoliitossa SKP:ssä, jonka keskuskomiteaan hän nousi marraskuussa 1923. Hän johti 1920-luvulla Muurmanskin etappikeskusta, josta hoidettiin yhteyksiä Pohjois-Suomeen, Ruotsiin ja Norjaan, ja sitten Lempaalan etappikeskusta vuoteen 1931. SKP:n komennuksille Suomeen lähtevät ja niiltä palaavat toimitsijat viettivät Neuvostoliiton puolella Lempaalassa sijainneessa Wasténin putiikissa yleensä päivän tai pari.
Ankkurivahti

| Ankkurivahti |
| --- | --- |
Kirjailija:  Väinö Riikkilä
Kieli:  suomi
Genre:  muistelma
Kustantaja:  Väinö Riikkilä Seura
Julkaistu:  1992
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  148
ISBN:  951-96462-0-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ankkurivahti: Jälkeenjääneitä papereita on Väinö Riikkilä -seuran julkaisu, joka sisältää Jouko Grönholmin kuvauksen Riikkilän elämästä ja kirjoista sekä 26 Riikkilän kirjoittamaa kertomusta, jotka tulivat täten julkaistuiksi parikymmentä vuotta Riikkilän kuoleman jälkeen.
Kertomukset koskettelevat Riikkilän kokemuksia työssä, kotona ja asepalveluksessa. Moni tarinoista koskettelee vanhempien viestejä lapsille, etenkin sellaisia, joissa aikuiset pyrkivät tekemään lapsen "hyväksi" jotain tai miten vanhemmat välittävät lapsilleen omituisia uskomuksia. Useissa kertomuksessa tee-se-itse-mies aikaansaa erilaisissa korjaustöissä arvaamatonta tuhoa "helpon" työn parissa. Useat tarinat ovat aihioita, jotka on luettavissa hieman muunnetussa muodossa Riikkilän romaaneissa.
Andrzej Panufnik

Witold Lutosławski (oikealla) tervehtii vanhaa ystäväänsä Panufnikia vuonna 1990.
Andrzej Panufnik (24. syyskuuta 1914 Varsova – 27. lokakuuta 1991 Twickenham, Englanti) oli puolalaissyntyinen säveltäjä.  Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä 1900-luvun lopun sinfonikoista.
Elämä ja ura

Panufnik aloitti säveltämisen yhdeksänvuotiaana ja opiskeli sävellystä Varsovan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1936. Valmistumisen jälkeen hän opiskeli orkesterinjohtoa Felix Weingartnerin johdolla Wienin musiikkiakatemiassa, sekä Lontoossa ja Pariisissa. Sota-ajan hän eli Varsovassa, jossa muun muassa konsertoi pianistina ystävänsä Witold Lutosławskin kanssa. Hän konsertoi myös laittomasti uhmaten Saksan miehitysvaltaa. Varsovan kansannousun yhteydessä tapahtuneessa tulipalossa 1944 tuhoutuivat Panufnikin kaikki siihen mennessä syntyneet sävellykset, joista ainoastaan kolme on sittemmin rekonstruoitu.
Sodan jälkeen hän voitti useita kansainvälisiä sävellyskilpailuja ja sai kansallisia tunnustuspalkintoja Puolan valtiolta. Vuonna 1953 Panufnik matkusti Lontooseen, jonne jäi välttääkseen luovaa työtä rajoittavat, Puolan kommunistisen hallinnon asettamat sosialistisen realismin vaatimukset. Hän toimi Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin johtajana 1957–1959, jonka jälkeen keskittyi kokonaan säveltämiseen.
Elämä Englannissa ei ollut hänelle helppoa. Hänen sävellystyylinsä ei ollut muodin mukainen, ja hän pysytteli pois julkisuudesta. Tästä seurasi taloudellisia hankaluuksia, mutta myös tilaa suurelle taiteelliselle vapaudelle. Vuonna 1963 hän voitti Monacon sävellyskilpailun teoksellaan Sinfonia Sacra. Samana vuonna hän avioitui valokuvaaja Camilla Jesselin kanssa. Panufnikin tunnettuus brittiläisessä musiikkielämässä lisääntyi vähän kerrallaan, ja 1970-luvulla liki kaikki eturivin brittiläiset orkesterit esittivät hänen töitään, muun muassa arvostetulla Proms-festivaalilla. Puolassa hän ja hänen sävellyksensä olivat 1970-luvun lopulle asti mustalla listalla.
1960-luvulta elämänsä loppuun asti Panufnik eli Twickenhamissa Thamesin rannalla vaimonsa kanssa. Hän vältteli julkisuutta ja keskittyi säveltämiseen.
Andrzej Panufnikin tytär on säveltäjä Roxanna Panufnik.
Ankkurisijoittaja

Ankkurisijoittaja on suuri ja tunnettu sijoittaja, esimerkiksi instituutiosijoittaja tai muu suursijoittaja, joka sitoutuu etukäteen merkitsemään osakkeita listautumisannissa.  Vastineeksi se edellyttää yleensä saavansa annissa tietyn vähimmäismäärän osakkeita. Sijoittajille voi olla muitakin ehtoja. Myös uusilla rahastoilla voi olla ankkurisijoittajia.
Ankkurisijoittajia käytetään varmistamaan listautumisen onnistuminen. Ankkurisijoittajien käyttö listautumisessa voi herättää kritiikkiä, sillä jos ankkurisijoittajien osuus annista on poikkeuksellisen suuri, anti voi jäädä pieneksi ja se ylimerkitään.
Alex Oxlade-Chamberlain

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Oxlade-Chamberlain vuonna 2023.
Henkilötiedot
Koko nimi: Alexander Mark David Oxlade-Chamberlain
Syntymäaika: 15. elokuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Portsmouth, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 senttimetriä
Lempinimi: Alex, OX, AOC, Chambo
Seura
Seura: Beşiktaş
Pelinumero: 15
Junioriseurat
2000–2010: Southampton
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2011 | Southampton | 36 | (9) |
| 2011–2017 | Arsenal | 132 | (9) |
| 2017–2023 | Liverpool | 103 | (11) |
| 2023– | Beşiktaş | 20 | (4) |
Maajoukkue
| 2010 | Englanti U18 | 1 | (0) |
| 2011 | Englanti U19 | 3 | (0) |
| 2011–2012 | Englanti U21 | 8 | (4) |
| 2012–2019 | Englanti | 35 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. heinäkuuta 2024.
Alexander Mark David ”Alex” Oxlade-Chamberlain (s. 15. elokuuta 1993 Portsmouth) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Beşiktaşia. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja, mutta hän on pelannut aiemmin urallaan myös laitahyökkääjänä.
Ura > Southampton

Alex Oxlade-Chamberlain siirtyi Southamptonin akatemiaan seitsemänvuotiaana. Hän debytoi edustusjoukkueessa 16 vuoden ja 199 päivän iässä, kun tuli vaihdosta kentälle. Hän on historian toiseksi nuorin pelaaja, joka on edustanut Southamptonin miesten joukkuetta; nuorin oli Theo Walcott. Kaudella 2010–2011 Oxlade-Chamberlain oli ensimmäisen kerran avauskokoonpanossa, kun Southampton kohtasi AFC Bournemouthin liigacupin ensimmäisellä kierroksella. Hän teki Southamptonin toisen maalin ottelussa, joka päättyi 2-0. Maali oli hänen uransa ensimmäinen miesten joukkueessa.
Oxlade-Chamberlain allekirjoitti Southamptonin kanssa kolmivuotisen sopimuksen elokuussa 2010, muutama päivä sen jälkeen, kun hän oli täyttänyt 17. Hänen pelasi kauden ensimmäisen sarjaottelunsa 4. syyskuuta 2010, kun Southampton hävisi Rochdalelle 2–0. Hänen ensimmäinen sarjamaalinsa syntyi 2–1 -voitossa Oldhamista 23. lokakuuta 2010. Hän teki kaksi maalia ja syötti yhden, kun joukkue voitti 2. marraskuuta 2010 Dagenham & Redbridgen 4-0, ja hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Oxlade-Chamberlain teki debyyttikaudellaan 10 maalia, ja hänet valittiin PFA Team of the Year -joukkueeseen. Kauden päätteeksi hänet yhdistettiin moneen huippuseuraan, muun muassa Arsenaliin, Chelseahin, Manchester Unitediin ja Liverpooliin. Hänen isänsä Mark Chamberlain sanoi, että hän haluaa poikansa menevän Arsenaliin mahdollisimman pian kehittyäkseen paremmaksi pelaajaksi. Elokuun 8. päivänä 2011 monet englantilaiset lehdet uutisoivat, että Oxlade-Chamberlain on Lontoossa lääkärintarkastuksessa ja että hän tulee siirtymään Arsenaliin.