stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karjalan tasavallan joukkotiedotusvälineet
Verkkosivut

↑  Junttila, Santeri: Tiedotusvälineet kamppailevat suomalais-ugrilaisten sieluista. Alkukoti, 2001 (nro 2).  Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan sukukansavaliokunta.
↑  https://gazeta-karelia.ru
↑  http://kipina.rkperiodika.ru (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  http://kodima.rkperiodika.ru (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  http://omamua.ru (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  http://www.karjalansanomat.ru (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  http://carelia-lehti.ru (Arkistoitu – Internet Archive)
1 2 3 4 5 6 7 8  Russia, NATIONAL RADIO, KT) Respublika Kareliya, World Radio TV Handbook (WRTH), www.wrth.com, 2017, sivu 342
↑  http://raddio.net/59093-dorojnoe-radio-34
↑  http://raddio.net/59109-dorojnoe-radio-37
↑  http://raddio.net/92646-radio-mayak-259
Kurt Moeschter

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Moeschter (vas.) ja Bruno Müller vuoden 1928 olympialaisissa. |  Moeschter (vas.) ja Bruno Müller vuoden 1928 olympialaisissa. |  Moeschter (vas.) ja Bruno Müller vuoden 1928 olympialaisissa. |  |
Maa:   Saksa
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | perämiehetön kaksikko |  |
Kurt Moeschter (28. maaliskuuta 1903 – 26. kesäkuuta 1959) oli saksalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja voitti siellä kultaa perämiehettömässä kaksikossa.
Kurt Nielsen

Kurt Nielsen
Kurt Nielsen (19. marraskuuta 1930 – 11. kesäkuuta 2011) oli tanskalainen tennispelaaja. Hän pääsi Wimbledonin tennisturnauksessa miesten kaksinpelin finaaliin vuosina 1953 ja 1955, mutta hävisi ensimmäisellä kerralla Vic Seixasille, sitten Tony Trabertille.
Nielsen voitti Althea Gibsonin kanssa sekanelinpelin Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1957. Hän pelasi maalleen 96 ottelua Davis Cupissa ja saavutti viisikymmentä Tanskan-mestaruutta. Hänen lapsenlapsensa Frederik Løchte Nielsen aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001.
Nielsen selosti tanskankielisessä Eurosportissa vuoteen 2006.
Nielsen kuoli 11. kesäkuuta 2011 oltuaan 80-vuotias.
Kurt Nikkanen

Kurt Nikkanen on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi Hartfordissa, Connecticutissa, ja aloitti viulunsoiton opintonsa kolmevuotiaana. Myöhemmin hänen opettajiaan olivat Roman Totenberg, Jens Ellerman ja Juilliard Schoolissa Dorothy DeLay. 12-vuotiaana Nikkanen debytoi Carnegie Hallissa New Yorkin sinfoniaorkesterin kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin Zubin Mehta kutsui Nikkasen esittämään Niccolò Paganinin ensimmäisen viulukonserton.
Nikkanen on esiintynyt johtavien orkesterien ja kapellimestarien kanssa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Kaukoidässä. Hän on esittänyt paljon nykymusiikkia, kuten toistuvasti John Adamsin viulukonserton. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa kuuluu muun muassa Aaron Jay Kernisin, HK Gruberin, John Zornin ja Steven R. Gerberin teoksia. Nikkanen kantaesitti Mikko Heiniön Alla Madre -konserton Petri Sakarin johtaman Turun filharmonisen orkesterin kanssa ja myös levytti sen (2010). Hän kantaesitti Thomas Adèsin konserton New York City Balletin orkesterin kanssa 2010. Perinteisempään ohjelmistoon kuuluu Antonín Dvořákin viulukonsertto. William Waltonin viulukonserton livetaltiointi Nikkasen ja New Havenin sinfoniaorkesterin tulkintana (Nimbus Alliance, 2010) tuli valituksi Gramophone Magazinen kriitikoiden suosikiksi.
Kurt Nikkasen isä syntyi Suomessa, mutta muutti seitsemänvuotiaana perheensä mukana Yhdysvaltoihin. Äitinsä puolelta Kurt Nikkanen on kreikkalaista sukua. Hän asuu New Yorkissa pianistivaimonsa Maria Asteriadoun kanssa.
Kultasiipihelmikäs

| Kultasiipihelmikäs |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Helmikkäät Pardalotidae
Suku::  Pardalotus
Laji::  rubricatus
Kaksiosainen nimi
 Pardalotus rubricatus  Gould, 1838 
Katso myös
   Kultasiipihelmikäs Wikispeciesissä   Kultasiipihelmikäs Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultasiipihelmikäs (Pardalotus rubricatus) on helmikkäiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kultasiipihelmikästä tavataan laajalla alueella Australiassa. Levinneisyysalueensa itäosia lukuun ottamatta sen on kuvattu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kupari (Kroatia)

Sodan vaurioittama Kuparin Grand Hotel.
Kupari on Kroatian rannikolla Dubrovnikin alueella sijaitseva pikkukaupunki. Se sijaitsee Dubrovnikin lentokentän ja kaupungin puolivälissä, 11 kilometriä kaakkoon Dubrovnikista. Kupari oli 1980-luvulla suosittu rantalomien kohde, mutta turismi loppui, koska alueen rakennukset vaurioituivat 1990-luvun alussa Kroatian sodassa. Kuparin ranta-aluetta pidetään kuitenkin yhtenä Kroatian parhaimmista, joten rakennusten raunioituminen on suuri vahinko turismin kannalta.
Alueen omisti 1990-luvulle asti Jugoslavian hallitus. Hotellit rakennettiin 1960-luvulla palvelemaan maan armeijan eliittiupseereita ja heidän perheitään. Hotellit toimivat nimillä Pelegrin, Kupari, Goricina I, Goricina II, Grand ja Mladost. Niiden lisäksi Kuparissa oli lomakylä ja huviloita. Hotelleissa oli majoitustilaa 2 000 vieraalle ja lomakylissä 4 500 vieraalle. 1980-luvulla Jugoslavian hallitus päätti avata kohteen upseerien lisäksi myös ulkomaalaisille turisteille.
Alueen elvyttämistä valmistellaan. Hotelleista vanhin, vuonna 1919 rakennettu Grand Hotel, kunnostetaan menneeseen loistoonsa, mutta muut puretaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kupari (Kroatia) Wikimedia Commonsissa
Lanchester (konepistooli)

| Lanchester Mk I |
| --- | --- |

Tyyppi:  Massasulkuinen konepistooli
Valmistaja:  Sterling Armament Company
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistusvuodet:  1940–1944
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum/Luger
Aseen pituus:  851 mm
Piipun pituus:  200 mm
Paino (tyhjänä):  4,3 kg
Lipas:  tankolipas
Kapasiteetti:  50 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  n. 365 m/s
Tehokas kantama:  n. 150 m
Tulinopeus (laukausta/min):  600 lks/min
Lanchester oli vuosina 1940-1944 valmistettu brittiläinen kopio saksalaisesta MP28 -konepistoolista. Sterling Armament Company valmisti George Herbert Lanchesterin suunnittelemaa asetta ensin kerta- ja sarjatulta ampuvana Mk I ja myöhemmin pelkkää sarjatulta ampuvana Mk I* malleina.
Aiheesta muualla

Modern Firearms: Lanchester Mk.1
Göta Vapenhistoriska Sällskapet: Submachine guns of United Kingdom
Lanchester MK1* -kuvasivu
Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain

Le Droit humain, Pariisi.
Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain on perustettu Pariisissa 4. huhtikuuta 1893. Järjestö on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut vapaamuurarijärjestö, ja se aloitti toimintansa Helsingissä 4.-5. lokakuuta 1920. Järjestön kansainvälinen nimi on Ordre Maçonnique Mixte International Le Droit Humain.
Kreivitär Ellen Bille-Brahe-Selby ja Saima Neovi Kööpenhaminasta sekä Birger Zadig Oslosta vihkivät John Sonckin avustuksella tilapäisessä kokoushuoneessa Bulevardinkatu 7 Helsingissä yhteensä 60 naista ja miestä vapaamuurariuteen. Sunnuntaina 5. lokakuuta 1920 perustettiin Suomen ensimmäinen naisten ja miesten muodostama vapaamuurariloosi Väinämö.
Le Droit Humain - Suomen Liiton toiminta  on avointa kaikille naisille ja miehille, rotuun, kansallisuuteen, uskontoon tai filosofiaan katsomatta.
Aiheesta muualla

Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain Suomen Liitto.
Kupari (heraldiikka)

Esimerkkivaakuna, jossa näkyy kuparin väri ja yksi siitä käytetty skraffeeraus eli viivakuvaus.
Kupari on heraldiikassa harvoin käytetty metalli. Se ei kuulu perinteisesti käytettyihin metalleihin, joita ovat kulta ja hopea. Kupari on tullut heraldiseen käyttöön Kanadassa 2000-luvun alussa, eikä sitä eurooppalaisessa heraldiikassa tunneta lainkaan. Kuparinen tinktuuri kuvataan uuden, kirkkaan kuparimetallin värisenä.
Erityisen näkyvästi kupari on käytössä Whitehorsen kaupungin vaakunassa, jonka kilpi on kuparia. Siinä väri viittaa kuparimalmin louhintaan alueella sekä kuparin tärkeyteen alkuperäiskansoille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kupari (heraldiikka) Wikimedia Commonsissa
Karditsomagoúla

| Karditsomagoúla Καρδιτσομαγούλα |
| --- | --- |
 Karditsomagoúla
 Koordinaatit: 39°23′30″N, 21°55′27″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Kardítsa
Kunta:  Kardítsa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  2301010401
Väkiluku (2011):  2 063
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karditsomagoúla (kreik. Καρδιτσομαγούλα) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Kardítsan kuntaan, Kardítsan alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Καρδιτσομαγούλας, Dimotikí Koinótita Karditsomagoúlas). Kaupungin väkiluku on 2 063 (vuonna 2011).
Karditsomagoúlan pieni kaupunki sijaitsee Pámisos-joen varrella noin kolme kilometriä pohjoiseen Kardítsan keskustasta. Se on nykyisin käytännössä kasvanut kiinni Kardítsaan ja on sen esikaupunki. Asutus mainitaan turkkilaisissa lähteissä vuonna 1454/1455 nimellä Magoúla Moustafá (Μαγούλα Μουσταφά). Kaupungissa on kaksikaarinen Pámisoksen ylittävä silta, joka on rakennettu 1800-luvun lopulla.
Kalle Virtanen (professori)

| Kaarlo (Kalle) Virtanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1921 Tukholma
Kuollut: 21. kesäkuuta 2006 (84 vuotta) Sipoo
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  matematiikan professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Pekka Myrberg
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Oppilaat:  Jussi Väisälä Martti Tienari Seppo Rickman Mika Seppälä Kalevi Suominen Olli Jussila Pekka Tukia
Tutkimusalue:  Matematiikka
Palkinnot:  Suomalaisen Tiede­akatemian jäsen E. J. Nyströmin palkinto VR 4 Valtion virka-ansiomerkki
Kaarlo (Kalle) Ilmari Virtanen (30. kesäkuuta 1921 Tukholma – 21. kesäkuuta 2006 Sipoo) oli Helsingin yliopiston matematiikan professori, joka uudisti funktioteorian tutkimusta.
Ura

Virtasen isä oli Nobel-palkittu kemisti, professori A. I. Virtanen ja äiti Lilja Matilda Moisio (aiemmin Lindh). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1938 ja aloitti matematiikan opinnot Helsingin yliopistossa, jotka sota kuitenkin keskeytti. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1945, lisensiaatiksi 1949 ja tohtoriksi 1950. Tohtoriksi Virtanen väitteli P. J. Myrbergin ohjauksessa, työskennellessään Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen assistenttina. Hänen saksankielinen väitöskirjansa (1950) oli otsikoitu Über Abelsche Integrale auf nullberandeten Riemannschen Flächen von unendlichen Geschlecht. Helsingin yliopiston matematiikan dosenttina hän toimi 1950–1966.
Sodissa Virtanen osallistui taisteluihin Aunuksessa, Suursaaren valtauksessa ja Karjalankannaksella.
Virtanen työskenteli Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen eri assistentin toimissa vuosina 1946–1952, matematiikan apulaisen viransijaisena (kevätlukukauden 1951 ja vuodet 1952–1962). Hän oli valtion luonnontieteellisen toimikunnan vanhempi tutkija vuosina 1962–1966 ja Helsingin yliopiopiston matematiikan
henkilökökohtainen ylimääräinen professori 1966–1984.
Hänen dosenttina pitämänsä luentosarja 1957–1958 oli avaus niin sanottuihin kvasikonformikuvauksiin perustuvaan funktioteorian tutkimuksen uudistamiseen Suomessa. Virtanen ja tuolloinen apulaisprofessori, myöhempi akateemikko Olli Lehto pitivät seminaarisarjan kvasikonformikuvauksista 1958–1959 ja julkaisivat niitä koskevan monografian saksaksi 1965. Englanniksi se ilmestyi 1973 ja on ollut alan perusteos vuosikymmeniä.
Virtasella oli huomattava vaikutus useisiin jatko-opiskelijoihin ja sitä kautta laajasti matematiikan tutkimukseen Suomessa. Funktioteorian ohella hän luennoi muun muassa topologiasta ja algebrallisesta geometriasta. Opettajana Virtanen jakoi kernaasti ajatuksia opiskelijoiden ja kollegoiden kanssa, mutta tutkijana hän ei julkaissut pelkästään omissa nimissään enää mitään vuoden 1958 jälkeen eikä hakenut avoinna olleita virkoja. Kaikkiaankin Virtasen julkaisuluettelossa on vain 12 nimikettä. Helsingin yliopiston henkilökohtaisen ylimääräisen professorin virkaan (jollaista ei täytetä hakemuksen perusteella) hänet nimitettiin 1966. Virtasella oli toistakymmentä väitellyttä tohtoriopiskelijaa.
Yksityiselämä

Kalle Virtanen oli luonteeltaan ja esiintymiseltään vaatimaton. Olli Lehto kertoo, ettei ole koskaan tuntenut toista henkilöä, jolta niin täydellisesti puuttui henkilökohtaisen pätemisen tarve.
Kalle Virtasen puoliso vuodesta 1946 oli kansleri P. J. Myrbergin tytär Kirsti. Pariskunnalla oli viisi lasta.
Eläkkeelle jäätyään 1984 Virtanen vetäytyi kotiinsa Sipooseen ja omistautui matematiikasta kokonaan erillään oleville harrastuksille.
Aiheesta muualla

Virtanen, Kalle hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Lancelot – ensimmäinen ritari

| Lancelot – ensimmäinen ritari> First Knight |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Jerry Zucker
Käsikirjoittaja:  William Nicholson
Tuottaja:  Hunt Lowry Kathryn J. McDermott Gil Netter Eric Rattray Janet Zucker Jerry Zucker
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Adam Greenberg
Leikkaaja:  Walter Murch
Tuotantosuunnittelija:  John Box
Pääosat:  Sean Connery Richard Gere Julia Ormond
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:   7. heinäkuuta 1995  29. syyskuuta 1995
Kesto:  134 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  75 000 000 USD [lähde? ]
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lancelot – ensimmäinen ritari on vuonna 1995 valmistunut historiallinen seikkailuelokuva, jonka pääosissa ovat Sean Connery, Richard Gere ja Julia Ormond.
Juoni

Lady Guinevere (Ormond) on lupautunut kuningas Arthurin (Connery) vaimoksi suojellakseen maataan prinssi Malagantilta. Toisaalta Guinevere tuntee myös vetoa Lancelottiin. Eräänä päivänä Lancelot (Gere) saapuu Camelotiin ja voittaa kuninkaan luottamuksen, mutta ihastuu samalla hänen vaimoonsa.
Kolomna

| Kolomna (Коломна) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Kolomna
 Koordinaatit: 55°05′44.3″N, 38°45′58.0″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Federaatiosubjekti:  Moskovan alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  65,1 km²
Korkeus:  150–200 m
Väkiluku (2010)  ():  144 589
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  140XXX
Suuntanumero(t):  +7 0966
 
 www.kolomnagrad.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolomna (ven. Коло́мна) on kaupunki Moskovan alueella Keski-Venäjällä. Kaupungissa on noin 144 000 asukasta (vuonna 2010).
Sijainti ja luonto

Kolomna sijaitsee 113 kilometriä Moskovasta kaakkoon Moskvajoen etelärannalla. Kaupungin historiallisessa keskustassa Moskvajokeen yhtyy pieni Kolomenkajoki, ja Golutvinin aseman länsipuolella Moskvajoki laskee Okaan.
Kaupunkia ympäröivät laajat peltoalueet. Tammikuun keskilämpötila on –10 °C ja heinäkuun keskilämpötila +18,5 °C.
Historia

Kaupunki on saanut nimensä sen läpi virtaavasta Kolomenkajoesta, joka esiintyy joen nimenä myös muualla Venäjällä. Nimitykselle on esitetty useita balttilaisiin, suomalais-ugrilaisiin ja slaavilaisiin kieliin pohjautuvia etymologioita. Arkeologisten löytöjen perusteella Kolomenkajoen suu on ollut asuttu jo mesoliittikaudella 7.–6. vuosituhannella eaa. Varhaisella rautakaudella 400–200 vuotta eaa. paikalla oli suomalais-ugrilaisten heimojen vakituinen asutus. Slaaveja alkoi siirtyä seudulle 600-luvulta lähtien.
Kolomna mainitaan ensimmäisen kerran Lavrentin kronikassa vuonna 1177. Tuolloin se oli Rjazanin ruhtinaskunnan rajalinnoitus sekä kaupan ja käsityöläisten keskus. Kaupungin synnystä kertovat arkeologiset löydöt ajoittuvat 1100-luvun puoliväliin.
Vuonna 1301 kaupungin valtasi Moskovan ruhtinas Daniil Aleksandrovitš. Kolomnasta tuli ensimmäinen alue, joka liitettiin laajentuvaan Moskovan ruhtinaskuntaan. 1300-luvulla Kolomna oli merkittävä kaupan keskus ja 1400-luvun puolivälissä sinne perustettiin oma hiippakunta.
Kultainen orda hävitti kaupungin vuosina 1238, 1293, 1382 ja 1408. Vuonna 1440 sen tuhosivat Kazanin ja vuosina 1521 ja 1571 Krimin kaanikunnan joukot. Vuonna 1380 Dmitri Donskoi keräsi Kolomnassa sotajoukkonsa Kulikovon taisteluun ja vuosina 1547 ja 1552 Iivana IV:n armeija hyökkäsi sieltä Kazaniin.
Vuosina 1525–1531 Kolomnaan rakennettiin kivinen linnoitus eli kreml, jonka ansiosta kaupungin strateginen merkitys kasvoi huomattavasti. Aikaisemmin paikalla oli ollut vain puisia linnakkeita. 
1600-luvun alun sekasorron aikana kaupunki oli jälleen sotatoimien näyttämönä. Ivan Bolotnikovin talonpoikaisarmeija valtasi Kolomnan esikaupungin vuonna 1606 onnistumatta kuitenkaan pääsemään kremliin. Vuosina 1609 ja 1611 kaupunkia miehittivät puolalaiset.
Vuonna 1723 Kolomnaan perustettiin pappisseminaari. Katariina II:n aikana kaupungille laadittiin asemakaava, joka vahvistettiin vuonna 1784. Vuonna 1781 Kolomnasta tuli samannimisen, Moskovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.
1800-luvulla Kolomnaan syntyi kutomoteollisuutta. Vuonna 1862 se yhdistettiin rautatiellä Moskovaan ja seuraavana vuonna perustettiin Kolomnan veturitehdas ja konepaja. Vuonna 1864 otettiin käyttöön Okajoen ylittävä rautatiesilta, minkä ansiosta rautatieyhteyttä voitiin jatkaa Rjazaniin.
Kolomnan tehtaiden työläiset osallistuivat aktiivisesti vuoden 1905 lakkotaisteluun. Neuvostovalta julistettiin kaupunkiin 8. marraskuuta 1917 (uuden ajanlaskun mukaan). Vuosina 1918–1919 bolševikit takavarikoivat kaupungin lukuisten kirkkojen ja luostareiden omaisuutta. Vuoteen 1943 mennessä kaikki kirkot oli suljettu.
Neuvostoaikana Kolomnasta kehittyi huomattava teollisuuden, tieteen ja koulutuksen keskus. Vuonna 1960 siihen liitettiin Okan toisella rannalla sijaitseva Štšurovon kaupunki. 1960-luvun alusta lähtien rakennettiin laajoja kerrostalolähiöitä, jotka nykyään ovat lähes kokonaan korvanneet 1900-luvun alun puutaloalueet. Samaan aikaan kaupungin historiallisen keskustan kauppiastalojen annettiin rappeutua, ja vasta viime vuosina niitä on ryhdytty korjaamaan.
Hallinto

Vuodesta 2004 lähtien Kolomna on Moskovan alueeseen kuuluva itsehallinnollinen kaupunkipiirikunta (gorodskoi okrug). Se on myös sitä ympäröivän Kolomnan piirin hallinnollinen keskus kuulumatta kuitenkaan piirin yhteyteen.
Kaupungin päämies on vuonna 2003 valittu Valeri Šuvalov.
Liikenne

Kolomnasta on paikallisjunayhteys Moskovaan (Kazanin asema) ja Rjazaniin. Kaupungissa toimii useita rautatieasemia, joista tärkeimmät ovat Golutvinin henkilöliikenne- ja tavara-asema sekä rautatievarikko, Kolomnan henkilöliikenneasema sekä Štšurovon tavara-asema. Golutvinista haarautuu sivurata Ozjoryn kaupunkiin.
Kaupungin ohittaa Moskovasta Uralille kulkeva M5-valtatie. Golutvinissa sijaitsevalta linja-autoasemalta on bussiyhteys mm. Moskovaan, Rjazaniin ja Ozjoryin.
Kolomnassa on jokisatama, jonka kautta kuljetetaan hiekkaa ja rakennustarvikkeita. Okajoella on henkilöliikenteen laituri.
Kaupunkiliikenne perustuu toisen maailmansodan jälkeen rakennettuun laajaan raitiotieverkkoon. Kaupungin laajentumisen ja vanhentuneen kaluston takia osa sen tehtävistä on siirtynyt linja-auto- ja reittitaksiliikennettä hoitavalle Mostransavtolle.
Teollisuus

Nykyään Kolomna on huomattava teollisuuskeskus. Kaupungissa toimii dieselveturitehdas, useita konepajoja, köysitehdas, Šurovon sementtitehdas sekä muuta rakennustarviketeollisuutta. Elintarviketeollisuus valmistaa leipää, jäätelöä, makaroneja, konditoriatuotteita ja hunajaa. Lisäksi kaupungissa on huonekalutehdas ja ompelimo.
Tiede ja koulutus

Kolomna on yksi Moskovan alueen tieteen ja tekniikan keskuksista. Siellä toimii dieselveturien tieteellinen tutkimusinstituutti, maanparannusinstituutti sekä sotateollisuuden tutkimus- ja kehittelylaitoksia, joiden takia kaupunki oli 1990-luvun alkuun saakka suljettu ulkomaalaisilta. Kaupungissa on koneenrakennus- ja maatalousteknikumi, lääketieteellinen ja musiikkiopisto. Korkeakouluopetusta antavat pedagoginen instituutti, tykistökorkeakoulu sekä Moskovan avoimen yliopiston, Moskovan talous- ja oikeusakatemian ja Moskovan talous-, tilasto- ja atk-yliopiston osastot.
Nähtävyyksiä ja kulttuuria

Kolomnassa on yhteensä 420 rakennustaiteen muistomerkkiä, ja viime vuosina siitä on muodostunut suosittu matkailukohde.
Tärkein nähtävyys on vuosina 1525–1531 rakennettu Kolomnan kreml. Linnoituksesta on säilynyt pätkä tiilimuuria ja kuusi tornia. Kremlin alueella sijaitsee mm. vuosina 1672–1682 rakennettu Uspenskin katedraali, 1300-luvun kirkon perustuksille 1600-luvun alussa rakennettu Voskresenskaja-kirkko, joka on vuonna 1786 muutettu barokkityyliseksi, arkkipiispan residenssi (vuodesta 1801 lähtien Novogolutvinin luostari), johon kuuluu 1680-luvulla rakennettu barokkityylinen pyhän kolminaisuuden kirkko, Brusnenskin luostarin rakennukset (mm. Uspenskaja-kirkko vuodelta 1552).
Kremlin esikaupungissa on 1600-luvun lopussa rakennettu Nikola Posadskin kirkko, barokkityylinen Nikitskaja-kirkko (1659), Bogojavlenskaja-kirkko (1680–1689), pyhän kolminaisuuden kirkko (1696) sekä lukuisia klassismia edustavia kirkkoja. Esikaupungin keskusaukion vieressä sijaitsee 1800-luvun alussa rakennettu empiretyylinen kauppahalli, jonka keskellä on vuonna 1756 rakennettu evankelista Johanneksen kirkko. Kymmenien kirkkojen lisäksi historialliselle keskustalle leimaa antavat monet 1700-luvun lopun ja 1800-luvun aatelis- ja kauppiastalot sekä puiset asuintalot.
Moskovajoen ja Okajoen yhtymäpaikan lähellä on Sergei Radonežilaisen noin vuonna 1374 perustama Starogolutvinin luostari. Kremliä vastapäätä Moskovajoen pohjoispuolella sijaitsee vuonna 1381 perustettu Bobrenevon luostari.
Kolomnassa toimii kotiseutumuseo, toisen maailmansodan tapahtumille omistettu museo sekä kirjallisuus- ja taidemuseo. Lisäksi kaupungissa on kaksi näyttelysalia.
Vuonna 2007 kaupungissa vietettiin Slaavilaisen kirjallisuuden ja kulttuurin päiviä, joita ennen korjattiin lukuisia kirkkoja ja muita rakennuksia. Vanhan Kolomnan ”suursiivouksen” yhteydessä menetettiin osa sen alkuperäisestä viehätyksestä. Historiallista maisemaa on muuttanut myös Kremlin viereen vuonna 2006 valmistunut valtava luisteluareena, jossa vuonna 2008 järjestettiin pikaluistelun Euroopan-mestaruuskisat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolomna Wikimedia Commonsissa
Kolomnan kaupungin virallinen sivusto (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Kolomnan kremlin muuria ja Marinkina-torni.
Puhtaaksi silattua turisti-Kolomnaa.
Syrjäkatujen vanhaa Kolomnaa.
Raitiovaunuja Kirovinkadulla.
Uspenskin katedraali ja Novogolutvinin luostarin kellotorni.
Nikola Posadskin kirkko.
Kolomnan pikaluisteluareena.
Kardiótissa

| --- | --- |
Sijainti:  36°37′47″N, 25°01′03″E, Síkinos Thíra, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Pinta-ala:  1,05 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kardiótissa (kreik. Καρδιώτισσα) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 1,05 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kardiótissa kuuluu Síkinoksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Kardiótissa sijaitsee Egeanmeressä Síkinoksen ja Folégandroksen saarten välissä Síkinoksen länsi- ja Folégandroksen itäpuolella.