stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RPD

RPD -konekivääri.
RPD (ven. 7,62 mm Ручной Пулемёт Дегтярёва, PПД, Rutšnoi pulemjot Degtjarjova) on neuvostoliittolainen Vasili Degtjarjovin suunnittelema 7,62×39 mm kaliiperinen kevyt konekivääri. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1943, mutta sarjatuotanto vasta vuonna 1953.
Neuvostoliitto toimitti asetta liittolaisilleen ja Egypti, Pohjois-Korea, Kiina ja Puola ovat valmistaneet sen kopioita. RPD oli myös Suomen puolustusvoimien käytössä.
Ensimmäiset Suomeen vuonna 1954 kokeiluaseiksi hankitut neljä RPD:tä oli valmistettu Puolan Radomissa. Vuosina 1960 ja 1961 Puolustusvoimat osti 1 000 asetta lisää Neuvostoliitosta, ja asemallin suomalaiseksi nimikkeeksi vahvistettiin 7,62 KVKK 54. RPD oli Suomessa koulutuskäytössä 1970-luvulle asti, jolloin kotimaisten 7,62 KvKK 62-konekiväärien määrä oli noussut riittäväksi varusmieskoulutuksen tarpeisiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomalainen asekeräily: RPD
Modern Firearms
Ryker Evans

| Ryker Evans |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 2001 (ikä 23) Calgary, Alberta
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Seattle Kraken
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
NHL-varaus:  35. varaus, 2021 Seattle Kraken
Ryker Evans (s. 13. joulukuuta 2001 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. Evans edustaa NHL-joukkue Seattle Krakenia.
Ennen NHL-uraansa Evans pelasi WHL-juniorisarjassa Regina Patsin joukkueessa. Seattle Kraken varasi hänet toisella kierroksella 35. varausvuorolla vuoden 2021 NHL:n varaustilaisuudessa. Evans on pelannut 43 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kolme maalia ja 11 syöttöä eli 14 tehopistettä. Tilastot päivitetty 23. lokakuuta 2024.
Denis Gargaud Chanut

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Denis Gargaud Chanut |  Denis Gargaud Chanut |  Denis Gargaud Chanut |  |
Maa:   Ranska
Miesten melonta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | C-1 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tacen 2010 | C-2 joukkue |  |
|  Kultaa | Bratislava 2011 | C-1 |  |
|  Kultaa | Bratislava 2011 | C-2 joukkue |  |
|  Hopeaa | La Seu d'Urgell 2009 | C-1 joukkue |  |
|  Hopeaa | Tacen 2010 | C-2 |  |
|  Hopeaa | Bratislava 2011 | C-2 |  |
|  Pronssia | Praha 2013 | C-1 joukkue |  |
|  Pronssia | Pau 2017 | C-1 joukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | La Seu d'Urgell 2011 | C-1 joukkue |  |
|  Kultaa | Praha 2018 | C-1 joukkue |  |
|  Hopeaa | Nottingham 2009 | C-1 joukkue |  |
|  Hopeaa | Pau 2019 | C-1 joukkue |  |
|  Pronssia | Bratislava 2010 | C-1 joukkue |  |
|  Pronssia | La Seu d'Urgell 2011 | C-1 |  |
|  Pronssia | Augsburg 2012 | C-1 joukkue |  |
|  Pronssia | Praha 2019 | C-2 joukkue |  |
Denis Gargaud Chanut (s. 22. heinäkuuta 1987) on ranskalainen koskimeloja ja olympiavoittaja. Chanut voitti olympiakultaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kanadalaisyksikön koskimelonnassa.
Chanut voitti kanadalaisyksikön henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestaruuden 2011 sekä kanadalaiskaksikon joukkuekilpailun maailmanmestaruuden 2010 ja 2011: Lisäksi hänellä on MM-kilpailuista kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Hän voitti kanadalaisyksikön joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden 2011 ja 2018. Lisäksi hän on saanut EM-kilpailuista kaksi hopeaa ja neljä pronssia. Junioreiden ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista hän saavutti yhteensä kaksi kultaa, yhden hopean ja kolme pronssia.
Logan Mailloux

| Logan Mailloux> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. huhtikuuta 2003 (ikä 21) Belle River, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura:  Montreal Canadiens
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
NHL-varaus:  31. varaus, 2021 Montreal Canadiens
Logan Mailloux (s. 15. huhtikuuta 2003 Belle River, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja hän laukoo oikealta. Mailloux edustaa NHL-joukkue Montreal Canadiensia.
Ennen NHL-uraansa Mailloux pelasi OHL-juniorisarjassa London Knightsin joukkueessa. Montreal Canadiens varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 31. varausvuorolla vuoden 2021 NHL:n varaustilaisuudessa. Canadiens nosti Maillouxin Lavalista 15. huhtikuuta 2024 ja seuraavana päivänä hän teki NHL-debyyttinsä kotiottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan. Hän sai ottelussa ensimmäisen pisteensä NHL:ssä. Ensimmäisen NHL-maalinsa hän teki uransa toisessa ottelussa New York Islandersia vastaan 19. huhtikuuta 2024.
Perinthos

| Perinthos> Πέρινθος.Sijainti |
| --- | --- |
 Perinthos
Koordinaatit:  40°58′00″N, 27°57′36″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Marmara Ereğlisi, Tekirdağ
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 602 eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Propontinen Traakia
Aiheesta muualla
  Perinthos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perinthos (m.kreik. Πέρινθος, lat. Perinthus), myöhemmin Herakleia (m.kreik. Ἡράκλεια, Hērakleia, lat. Heraclea), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Propontisessa Traakiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen Marmara Ereğlisin kaupungin paikalla.
Maantiede

Perinthoksen kaupunki sijaitsi Traakiassa Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren pohjoisrannalla, Artemidoros Efesoslaisen mukaan 630 stadioninmittaa länteen Byzantionista (todellinen etäisyys noin 90 kilometriä) ja Plinius vanhemman mukaan noin 22 roomalaista mailia eli noin 33 kilometriä länteen Selymbriasta.
Kaupunki oli rakennettu pienellä niemellä olevalle kukkulalle ja sen rinteeseen. Niemen pituus oli noin 1,2 kilometriä, ja se yhdistyi Traakian mantereeseen noin 200 metriä leveän kannaksen välityksellä. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi niemellä olleen kukkulan korkeampi länsiosa, jonka korkeus merenpinnasta laskettuna oli noin 50 metriä. Kaupungilla oli kaksi satamaa luonnonsatamalahdissa, joista toinen sijaitsi kaupungin niemen koillis- ja toinen länsipuolella.
Perinthoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä. Idässä poliksen alue rajautui Selymbrian ja Byzantionin alueisiin, joskin myöhemmin Perinthoksen ja Selymbrian välissä sijaitsi vielä Daminon Teikhoksen polis. Perinthoksesta länteen sijaitsi Neon Teikhos. Laajimmillaan Perinthoksen alue käsitti lännessä myös Heraionin (myös Heraion Teikhos), Tyrodizan ja Bisanthen polikset. Esimerkiksi Herodotoksella Propontiin pohjoisrannikon ainoat polikset ovat Perinthos, Selymbria ja Byzantion.
Historia

Perinthos oli alun perin Samoksen perustama siirtokunta. Sen perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 602 eaa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustajana pidettiin Heraklesta. Sen nimi oli peräisin Perinthos Epidauroslaisesta, joka oli joko Herakleen rakastettu tai Oresteen kumppani. Perinthoksen varhaiseksi nimeksi jossakin vaiheessa mainitaan Mygdonia (Μυγδονία). Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Perinthios (Περίνθιος).
Alkuvaiheessaan noin 570–560 eaa. Perinthos joutui sotimaan sekä paikallisia paionialaisia heimoja että seudun megaralaisia eli doorilaisia kreikkalaissiirtokuntia Selymbriaa ja Byzantionia vastaan; samoslaisena Perinthos itse oli joonialainen. Se sai kuitenkin apua emäkaupungistaan Samoksesta. Megabazos valtasi Perinthoksen Persialle Dareioksen aikana. 400-luvun eaa. alun Joonian kapinan jälkeen se oli jälleen Persian vallassa.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Perinthos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 452/451–418/417 eaa. Vuonna 411 eaa. kaupunki oletettavasti liittyi Byzantionin kapinaan Ateenaa vastaan, mutta Alkibiadeen johtamat ateenalaiset joukot pakottivat sen takaisin liittoon vuonna 410 eaa. Vuodesta 377 eaa. Perinthos kuului toiseen Ateenan liittoon. Se oli tilapäisesti Ariobarzaneen vallassa.
Myöhemmin Perinthos joutui Odrysian kuninkaan Kotyksen ja tämän seuraajan Kerseblepteen valloitusyritysten kohteeksi. Koska Ateena ei kyennyt suojelemaan sitä, kaupunki liittoutui Makedonian Filippos II:n kanssa. Myöhemmin Perinthos muodosti sympoliteian Byzantionin kanssa. Perinthos samoin kuin Selymbria ja Byzantion joutuivat Filippos II:n piirittämiksi, koska eivät tukeneet tämän Ateenan vastaista politiikkaa alueella. Perinthoksen kerrotaan puolustautuneen peräänantamattomasti, ja piiritys epäonnistui. Demosthenes kuvaa Puheessaan kunniaseppeleestä kunnianosoituksia, jotka Byzantion ja Perinthos myönsivät ateenalaisille näiden tultua apuun.
Tuohon aikaan 300-luvulla eaa. Perinthos vaikuttaa olleen jopa merkittävämpi kaupunki kuin Byzantion. Se oli merkittävä kauppapaikka, koska se oli paitsi satamakaupunki myös useiden keskeisten teiden risteyskohta. Kaupunki löi omaa persialaisen standardin mukaista hopea- ja pronssirahaa. Sen käymä runsas kauppa selittää, miksi niin paljon sen lyömiä rahoja on säilynyt. Rahojen perusteella Perinthoksessa vietettiin suuria ja suosittuja juhlia. Kaupungin käyttämä kalenteri tunnetaan, ja muistutti paljon Samoksen kalenteria.
Perinthos liittoutui Filippos II:n kanssa uudestaan Ateenan kärsittyä tappion vuoden 338 eaa. Khaironeian taistelussa. Vuonna 337 eaa. se liittyi Filippoksen helleeniseen liittoon muiden Traakian kreikkalaiskaupunkien tavoin. Myöhemmässä vaiheessa, joko 200- tai 300-luvulla jaa., kaupunki omaksui myyttisen perustajansa kunniaksi nimen Herakleia. Se esiintyy joskus yksinään, mutta joskus muodossa Herakleia Thrakia (lat. Heraclea Thraciae) tai Herakleia Perinthos (Heraclea Perinthus). Nimi on säilynyt nykyisen kaupungin nimen loppuosassa Ereğlisi.
Rakennukset ja löydökset

Perinthoksen akropolis ja osa alakaupungista on ollut ympäröity muurein, joista on löydetty osia. Ne on ajoitettu 400-luvulle eaa. Muurit olivat vahvat ja varustettu torneilla, ja suojasivat kaupunkia erityisesti sen pohjois- ja länsipuolelta. Ne ympäröivät noin 75 hehtaarin kokoisen alueen. Kaupungin rakennukset olivat Diodoros Sisilialaisen mukaan tiiviisti kukkulan rinteessä teatterin muotoisessa puolikaaressa.
Nykyisestä kaupungista on löydetty joitakin antiikin aikaisten rakennusten raunioita sekä piirtokirjoituksia. Akropoliin etelärinteessä erottuu halkaisijaltaan noin 140 metriä leveän teatterin katsomon puolikaari. Löydöksiin lukeutuvat myös 240 metriä pitkän stadionin paikka sekä satamien aallonmurtajien jäänteitä. Kaupungin hautausmaita on löydetty laajalta alueelta sen pohjois- ja länsipuolelta. Justinianuksen kerrotaan kunnostaneen kaupungissa olleen palatsin sekä kaupungin akveduktit.
Perinthoksessa tiedetään olleen kultit ja näin oletettavasti myös pyhäköt ainakin seuraaville jumalille: Hera, Zeus, Athene, Apollon, Artemis, Dionysos, Demeter, Isis/Serapis ja Kybele.
Sami Savolainen

Sami Savolainen on suomalainen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja, jonka musiikkia on julkaistu 24 eri levy-yhtiön/julkaisijan kautta.
Yhtyeitä, joilta Savolaisen tuotantoa on julkaistu, poislukien omakustanteet:
Uptown Feature
Alaston Satama
Lost Rebels
King Drapes
Sami Savolainen
Vuonna 2021 julkaistiin Savolaisen omaa nimeä kantava debyyttialbumi, jota seurasi 2022 ilmestynyt julkaisu. Savolainen aloitti soolouransa englanninkielisellä musiikilla, joka sittemmin vaihtui suomenkieliseen rockabilly/pop/psychobilly musiikkiin. lähde?
Diskografia

Boogie Bop Dame,  Raucous Records, U.K  (2021)
Silloin, Fire Star Records,  FIN (2022)
Alla Taivaan, Funhouse Music, FIN (2022)
Viimeiset,  Funhouse Music/Musakonttori , FIN (2023)
Se Jokin Sinulla On, Funhouse Music/Musakonttori, FIN (2023)
Johtotähti,  Musakonttori, FIN (2024)
Hackman

| Hackman |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Perustettu:  1790
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hackman Oyj oli suomalainen pörssiyhtiö, jonka italialainen Ali S.p.A. osti vuonna 2004. Hackmanin tytäryhtiöitä olivat tuolloin suurkeittiölaitteita valmistava Hackman Metos Oy ja kodintuotteita valmistava Iittala Oy Ab. Samana vuonna Hackman myi Iittala Oy Ab:n yhtiön toimivan johdon ja ABN AMRO Capitalin muodostamalle sijoittajaryhmälle. Hackman Oyj poistui pörssistä sen siirryttyä Ali S.p.A:n omistukseen.
Nykyisin Hackmanin ruokailuvälineet ja keittiötarvikkeet kuuluvat Iittala Groupiin. Iittala Group on vuodesta 2007 ollut osa Fiskars-konsernia. Hackman Kalustetehdas kuuluu Metos Oy Ab:hen, jonka omistaa italialainen Ali S.p.A.
Vuonna 2016 Hackman äänestettiin Suomen kymmenenneksi arvostetuimmaksi tuotemerkiksi Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä.
Historia

Hackmanin historia alkaa vuodesta 1790, jolloin saksalainen Johan Friedrich Hackman perusti Viipuriin kauppahuoneen, jonka nimeksi tuli sittemmin Hackman & Co. Kauppahuone oli 1800-luvulla Savon ja Karjalan suurimpia sahateollisuus- ja puutavaraliikkeitä. Yhtiöllä oli sahat muun muassa Heinäveden Kermassa ja Palokissa, Sulkavan Lohikoskella, Äyräpään Pölläkkälässä ja Leppävirran Sorsakoskella.
Vuonna 1876 Hackman perusti aterin- ja hienotaetehtaan Nurmeen Viipurin lähelle. Vuonna 1891 aloitti samanlaisia tuotteita valmistava tehdas Sorsakoskella. Vuonna 1924 Hackman alkoi valmistaa aterimia ruostumattomasta teräksestä ja 1920-luvun lopussa valmistusohjelmaan tulivat aterinsarjat. Teräskattiloiden valmistus alkoi vuonna 1950.
Vuodesta 1910 Hackmanin sahateollisuus keskittyi Joutsenon Honkalahden sahalle. Saha myytiin vuonna 1991 Enso-Gutzeit Oy:lle.
Vuonna 1914 Hackman perusti yhdessä Suomen valtion kanssa Pohjois-Karjalan Kuusjärven kunnasta omistamaltaan maa-alueelta löydetyn kuparimalmion pohjalle nykyisen Outokummun edeltäjäyrityksen Outokumpu Kopparverkin, jonka omistuksen se myi Suomen valtiolle vuonna 1924.
Vuonna 1989 Hackman osti Norjasta Høyang Polaris -tehtaan ja Ruotsista Nilsjohan AB:n. Seuraavana vuonna Hackman osti Oy Arabia Ab:n, Rörstrand-Gustavsberg AB:n ja Iittala-Nuutajärvi Oy:n. Ostettujen yritysten emoyhtiöksi perustettiin Hackman Tabletop Oy.
Hackman Housewares ja Hackman Tabletop Oy yhdistettiin Hackman Designor Oy Ab:ksi 1994. Tämä yhtiö osti samana vuonna kattilavalmistaja ALU Oy:n.
Vuonna 2000 Hackman Designor Oy Ab:n nimeksi muutettiin Designor Oy Ab. Vuonna 2002 yhtiö osti ruotsalaisen BodaNova-Höganäs Keramik AB:n. Vuonna 2003 Designor Oy Ab:n nimi vaihdettiin iittala Oy Ab:ksi.
Vuonna 2004 Hackman myytiin italialaiselle Ali S.p.A.:lle, joka puolestaan myi sen hollantilaiselle ABN AMRO1Capital -yhtiölle vuonna 2005.
Kirjallisuutta

Enbom, Sten & C. F. Sandelin: Viipurilainen kauppahuone. Hackman & Co 1880–1925.  Helsinki:  Oy Hackman Ab, 1991.  ISBN 952-90-3271-4
Nukari, Matti: Kestäviä arvoja. Hackman 1790–1990.  Hackman, 1990.  ISBN 952-90-1805-3
Aiheesta muualla

Hackmanin tarina Hackmanin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
Kansalliskirjaston digitoidut aineistot: Hackmanin tuoteluettelot.
Yle Elävä arkisto: Matti Kassilan lyhytfilmi Sorsakosken tehtaasta (1958).
Yhtiön pörssihistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla
Toiminimi Hackman & C:o 150-vuotias, Helsingin Sanomat, 31.12.1939, nro 352, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hackman ja kumpp. -liiketalo Viipurissa.
Hackmanin puukko m27.
Mathesius (suku)

Mathesius-suku oli suomalainen laaja pappissuku. Se oli aikanaan Pohjanmaan huomattavimpia pappissukuja. Suvun ensimmäinen varmuudella tunnettu kantaisä on Turun porvari Yrjänä Matinpoika 1500-luvun lopussa. Sen jäseniä on elänyt myös Ruotsissa suomalaisen sukuhaaran jo sammuttua.
Suvun jäseniin kuuluvat mm:
Johan Mathesius (1709–1765), suomalainen poliitikko ja virkamies
Per Niklas Mathesius (1711–1772), suomalainen lääninrovasti ja poliitikko, edellisen veli
Georg Mathesius (1732–1816), suomalainen pappi ja kirjailija, edellisten velipuoli
Idänpikkusieppo

| Idänpikkusieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Kirjosiepot Ficedula
Laji::  albicilla
Kaksiosainen nimi
 Ficedula albicilla  (Pallas, 1811) 

Katso myös
   Idänpikkusieppo Wikispeciesissä   Idänpikkusieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Idänpikkusieppo (Ficedula albicilla) on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit

Idänpikkusieppo on 11–12,5 cm pitkä. Se muistuttaa paljon pikkusieppoa, mutta koiraan oranssinpunainen kurkkulaikku rajoittuu selvärajaisesti harmaaseen rintaan. Lisäksi päälaki on ruskea toisin kuin pikkusieppokoiraalla. Naaraan kurkku on pikkusiepon kurkkua vaaleampi ja se korostuu selvärajaista tummaa rintaa vasten.
Idänpikkusiepon tavallisin kutsuääni on nopea ja kova rätinä. Laulu eroaa selvästi pikkusiepon laulusta ja koostuu nopeiden kuivien trillien sarjoista sekä korkeudeltaan nousevista ja laskevista äänistä.
Levinneisyys

Idänpikkusieppoja pesii Aasiassa Siperiassa. Lajin kannan koosta ei tiedetä paljoa, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Euroopassa harvinainen laji on havaittu Suomessa vuoden 2023 loppuun mennessä hyväksytysti yhden kerran, 21.10.–6.11.2016 Helsingin Seurasaaressa.
Elinympäristö

Idänpikkusieppo suosii pesimäympäristöinään lehtipuuvaltaisia sekametsälaikkuja.
Kenttätykistörykmentti 2 (1918–1939)

| Kenttätykistörykmentti 2 |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1918–1939
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Kenttätykistö
Marssi:  H. Klemetti: Vanha marssi Pohjanmaalta
Vuosipäivät:  29. huhtikuuta vuoden 1918 Viipurin valtauksen muistoksi
Kenttätykistörykmentti 2 (KTR 2) oli Suomen armeijan tykistöyhtymä, joka perustettiin sisällissodan päätyttyä vuonna 1918 ja lakkautettiin talvisodan alettua.
Perustaminen

Suomen sisällissodan päätyttyä kaikki tykistöjoukot siirrettiin Lappeenrantaan 21. toukokuuta 1918 annetulla Päämajan käskyllä, jonka ulkopuolelle jäi Karjalan kannakselle ryhmitetty jääkäritykistöprikaati, joka hajotettiin armeijakäskyllä numero 20/19.7.1918. Jääkärieverstiluutnantti Lauri Malmberg ja Saksan Itämeren divisioonan tykistökomentaja majuri Hans Butz järjestivät Suomen tykistökoulussa Lappeenrannassa tykistöjoukot uudelleen. Tykistökoulun toinen 59 oppilaan kurssi alkoi 35. lokakuutaselvennä, mutta oppilaiden siirto perustettavaan kenttätykistörykmentti 2:een alkoi jo 2. marraskuuta. Uuden rykmentin komentajaksi oli määrätty kurssinjohtajana toiminut majuri Gabriel af Forselles.
Rykmentin ensimmäinen päiväkäsky annettiin 3. marraskuuta, ja siinä määrättiin I patteriston perustamisesta julkistamispäivänä. Rykmentin henkilövahvuus oli kymmenen upseeria, 37 upseerikokelasta, 33 aliupseeria ja 242 miestä. II patteristo perustettiin 5. maaliskuuta 1919 ja rykmentti siirtyi 21.–23. huhtikuuta Viipuriin, missä perustettiin III patteristo.
Historia

Kesällä 1919 Suomen itärajan tilanne oli uhanalainen, minkä myötä rykmentti aloitti heinäkuussa tulenjohtopaikkojen ja tuliasemien varustamisen Vammeljoen linjalla Vammeljoen suun ja Raivolan välisellä alueella. Esikunta oli aluksi Mustamäen asemalla ja 18. heinäkuuta alkaen Raivolassa, missä se oli syyskuun alkuun. Rykmentti palasi Viipuriin 6. syyskuuta jättäen ainoastaan 9. patterin Raivolaan.
Rykmentin organisaatio muuttui alkuvuodesta 1921 nelipatteristoiseksi, mutta kaksipatteristen patteristojen muodostamisen seurauksena yksi patteri lakkautettiin.
Talvisodan suojajoukkojen perustamisesta annettiin 5.–6. lokakuuta 1939 käskyt, joiden mukaan rykmentin piti perustaa 2. prikaatin patteristo ja siirtyä 8. lokakuuta mennessä suojajoukkokokoonpanossa Kannakselle.
Historia > Komentajat

Rykmentin komentajina ovat olleet:
majuri Gabriel af Forselle 1918
jääkärimajuri Erik Gunnar Melin 1918
jääkärikapteeni Bjarne A. Wegelius 1919
eversti Väinö Svanström 30. lokakuuta 1919–1933
jääkärieverstiluutnantti Hannu Esa Hannuksela 1933–1934
jääkärieverstiluutnantti William Häkli 1934–1939
I patteriston komentajat:
luutnantti Johan Preetzman 1918
jääkärimajuri Erik Gunnar Melin 1918
jääkärikapteeni Bjarne B. Wegelius 1919–1921
luutnantti Toivo I. Laukola 1921–1923
majuri Eino Honko 1930–1934
everstiluutnantti Bror Kraemer 1934–1935
majuri Toivo Haaki 1935–1938
everstiluutnantti Edmund Heimolainen 1939
II patteriston komentajat:
luutnantti J. Gäddnäs 1918
luutnantti Johan Preetzman 1919
jääkärikapteeni Karl Yrjö Ilmari Takkula 1920–1923
kapteeni Eino Honko 1924–1927
kapteeni Arthur Hantwargh (myöh. Harvo) 1927–1929
majuri Oskar Valdemar Mandelin 1930–1933
III patteriston komentajat:
jääkäriluutnantti Edmund Mauritz Nylund 1919
jääkärikapteeni William Häkli 1920–1924
majuri Karl E. Lundquist 1924–1928
IV patteriston komentajat:
kapteeni Karl H. Schreck 1921–1925
Koiviston Auto Oulu

| Koiviston Auto Oulu Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1946
Toimitusjohtaja:  Jussi Laitinen
Kotipaikka:  Oulu
Toiminta-alue:  Oulun ja Rovaniemen seutu
Toimiala:  linja-autoliikenne
Liikevaihto:  24 miljoonaa euroa (2019)
Henkilöstö:  299 (2019)
Emoyhtiö:  Koiviston Auto
Kotisivu:  Koiviston Auto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Linjan 17 bussi on kääntynyt juuri Tuiran silloilta Torikatua kohti
Koiviston Auto Oulu Oy (elokuuhun 2023 Koskilinjat Oy) on oululainen linja-autoyhtiö, joka hoitaa pääasiassa paikallisliikennettä. Sen omistaa Koiviston Auto -yhtymä, ja työntekijöitä on 299 (2019).
Koiviston Auto Oulu ajaa paikallis- ja lähiliikennettä Oulun, Haukiputaan, Iin, Yli-Iin ja Kiimingin seudulla. Linja-autoja on Koiviston Auto Oululla noin 164, joista Oulun paikallisliikennettä ajaa noin 119 autoa ja Rovaniemen paikallisliikennettä noin 30 autoa. Lisäksi Koskilinjoihin kuuluva Gold Line ajaa pikavuoromatkoja Rovaniemeltä ja Oulusta noin 15 linja-autolla, pääasiassa OnniBus FLEX sekä Onnibus.com väreissä. Koskilinjat hoitaa 60 prosenttia Oulun joukkoliikennelinjoista (2023).
Oulussa Koskilinjat/Gold Linen talli sijaitsee Välivainiolla ja Rovaniemellä Niemelänkankankaalla.
Koskilinjat otti ensimmäisenä maailmassa käyttöön etäkortin paikallisliikenteen maksuvälineenä 7.1.1992.