stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Albanian sosiaalidemokraattinen puolue

| Albanian sosiaalidemokraattinen puolue> Partia Socialdemokrate e Shqipërisë |
| --- | --- |
  
  
Johto:   Tom Doshi 
Ideologia:  sosiaalidemokratia
Poliittinen kirjo:  keskusta-vasemmisto
Värit:  vihreä, punainen
Albanian parlamentti:  3 / 140
Kotisivu:  psd.al
Infobox OKNimi-testi OK: 
Albanian sosiaalidemokraattinen puolue (alb. Partia Socialdemokrate e Shqipërisë, lyh. PSD) on Albaniassa toimiva sosiaalidemokratiaa edustava puolue, joka kuuluu keskusta-vasemmistoon. Puoluetta johtaa Tom Doshi. Puolue ei kuulu mihinkään Euroopan parlamentissa toimivaan puolueeseen.
Vuoden 2021 vaaleissa puolue sai Albanian parlamenttiin kolme paikkaa. Sosiaalidemokraattien sijaan maan johtava vasemmistopuolue on Albanian sosialistinen puolue.
Alain-Fournier

Alain-Fournier (oik. Henri-Alban Fournier, 3. lokakuuta 1886 La Chapelle-d’Angillon – 22. syyskuuta 1914) oli ranskalainen kirjailija. Hänen ainoaa romaaniaan Le Grand Meaulnes pidetään yhtenä ranskalaisen kirjallisuuden tärkeimmistä 1900-luvun kirjoista.
Se ilmestyi Jaakko A. Ahokkaan suomennoksena nimellä Suuri seikkailu vuonna 1963.
Aiguilles de Chamonix

Aiguilles de Chamonixin huippuja ilta-auringossa Les Prazista nähtynä heinäkuussa 2010.
Aiguilles de Chamonix on Mont Blancin massiivilla, Ranskassa sijaitseva rosoinen ja terävähuippuinen vuoriryhmä.
Huippuja

Aiguille du Midi (3 842 m)
Aiguille du Plan (3 673 m)
Dent du Crocodile (3 640 m)
Pain de Sucre d'Envers du Plan (3 607 m)
Dent du Caïman (3 554 m)
Aiguille de Blaitière (3 522 m)
Aiguille du Fou (3 501 m)
Aiguille des Deux-Aigles (3 487 m)
Aiguille du Grépon (3 482 m)
Aiguille des Ciseaux (3 479 m)
Aiguille des Grands Charmoz (3 445 m)
Dent du Requin (3 422 m)
Aiguille des Pélerins (3 318 m)
Aiguille de la République (3 305 m)
Aiguille du Peigne (3 192 m)
Aiguille des Petites Charmoz (2 867 m)
Aiguille de l'M (2 844 m)
Tête de Trelaporte (2 552 m)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aiguilles de Chamonix Wikimedia Commonsissa
Akizuki (1941)

| Akizuki / 秋月 |
| --- | --- |
 Akizuki

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  30. heinäkuuta 1940
Laskettu vesille:  2. heinäkuuta 1941
Palveluskäyttöön:  11. kesäkuuta 1942
Loppuvaihe:  upotettu 25. lokakuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 743 t (normaali) 3 759 t (kuormattu)
Pituus:  134,2 m
Leveys:  11,6 m
Syväys:  4,15 m
Koneteho:  50 000 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  263
Aseistus
Aseistus:  8 × 10 cm/65 type 98 4 × 25 mm type 96 4 × 61 cm torpedoputkea 56 × syvyyspommia
Akizuki (jap. 秋月) oli keisarillisen Japanin laivaston Akizuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 30. heinäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 11. kesäkuuta 1942.
Japaninkelasköynnös

| Japaninkelasköynnös |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Celastrales
Heimo::  Kelasköynnöskasvit Celastraceae
Suku::  Kelasköynnökset Celastrus
Laji::  orbiculatus
Kaksiosainen nimi
 Celastrus orbiculatus  Thunb. 
Katso myös
   Japaninkelasköynnös Wikispeciesissä   Japaninkelasköynnös Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Japaninkelasköynnös (Celastrus orbiculatus) on kelasköynnöskasvien heimoon ja kelasköynnösten sukuun kuuluva kiipeilevä pensas, jolla on näyttävät hedelmät ja korea syysväri. Lajia kasvaa luonnonvaraisena Itä-Aasian lauhkealla vyöhykkeellä, ja sen hedelmiä käytetään perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä. Japaninkelasköynnöstä käytetään usein myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko > Kasvutapa ja lehdet

Japaninkelasköynnös on jopa 12 metrin korkuiseksi kasvava köynnös tai kiipeilevä pensas. Kasvin pyöreissä, kaljuissa, ruskeissa tai harmaanruskeissa oksissa on jonkin verran huomaamattomia korkkiraitoja. Ydin on kiinteää ja valkoista. Hankasilmut ovat 1–3 millimetrin pituisia ja soikeanpyöreitä tai elliptisiä.
Japaninkelasköynnöksen lehdillä on ohut, 1–2 senttimetrin pituinen varsi. Sahalaitainen lehtilapa on yksinkertainen, 5–13 senttimetriä pitkä ja 3–9 senttimetriä leveä, tavallisesti leveän munanmuotoinen, joskus pyöreä tai suorakulmaisen elliptinen. Lehdenkärki on leveästi pyöreä, kapeneva tai piikkimäinen, tyvi tylpänpyöreä. Lehdissä on 3–5 lehtisuonta. Sekä lehden ylä- että alapinta ovat vaaleanvihreitä; yläpinta on tavallisesti kalju, alapinta kalju tai lehtisuonien kohdalta harvakarvainen.
Ulkonäkö ja koko > Kukat ja hedelmät

Kaksikotainen japaninkelasköynnös kukkii toukokuusta kesäkuuhun. Sinivihreät kukat kasvavat yksittäin tai korkeintaan seitsemän kukan muodostamissa 1–3 senttimetrin pituisissa kukinnoissa lehtihangoissa tai oksankärjissä. Hedekukissa on tylpät kolmikulmaiset verholehdet; terälehdet ovat 3–4 millimetriä pitkiä ja 2–2,5 mm leveitä. Mehevä kiekko on tasaisen kulhomainen, pyöreän tylppäkärkinen ja tasainen. Lyhyet heteet ovat 2–3 millimetrin pituisia. Emikukkien kruunu on lyhyempi kuin hedekukkien. Sikiäin on suunnilleen pyöreä, vartaloltaan noin 1,5 millimetrin pituinen. Luotti on selvästi kolmilohkoinen; lohkojen kärjet ovat heikosti kaksiosaiset.
Heinä–lokakuussa kypsyvä hedelmä on 8–13 millimetrin mittainen, lähes pyöreä, oranssinkeltainen, kolmilohkoinen kota. Oranssinpunaisen siemenvaipan peittämät punertavanruskeat siemenet ovat 4–5 millimetriä pitkiä ja 2,5–3 leveitä, litteähköjä. Niiden öljypitoisuus on jopa 50 prosenttia.
Ulkonäkö ja koko > Kromosomiluku

Japaninkelasköynnöksen kromosomiluku on 2n = 46.
Levinneisyys

Japaninkelasköynnös kasvaa luonnonvaraisena Aasian lauhkeissa osissa Mongoliassa, Venäjällä Primorjen aluepiirissä ja Sahalinilla, Korean niemimaalla, Japanissa Hokkaidon, Honshun, Kiushun ja Shikokun saarilla sekä Kiinassa Anhuin, Gansun, Hebein, Heilongjiangin, Henanin, Hubein, Jiangsun, Jiangxin, Jilinin, Liaoningin, Sisä-Mongolian, Shaanxin, Shandongin, Sichuanin ja Zhejiangin maakunnissa. Yleisesti koristekasvina käytettävä laji on Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvaltain kaakkoisosassa levinnyt myös luontoon.
Elinympäristö ja kasvupaikka

Luonnossa japaninkelasköynnös kasvaa sekametsissä, metsänreunoissa, tiheiköissä ja rinneniityillä kuivahkossa tai tuoreessa, heikosti happamassa tai emäksisessä, kohtalaisen ravinteikkaassa maaperässä aurinkoisilla tai puolivarjoisilla kasvupaikoilla, jotka ovat kesällä viileitä ja talvella kylmiä. Laji on pakkasenkestävä. Levinneisyysalue vastaa talvenkestävyysvyöhykettä 5a, jossa keskimääräiset vuoden alimmat lämpötilat ovat−28,8 – −26,1 °C (−20 – −15 °F).
Luokittelu

Japaninkelasköynnös (Celastrus orbiculatus) on kelasköynnösten (Celastrus) suvun samannimiseen alasukuun ja kelasköynnöskasvien (Celastraceae) heimon Celastroideae-alaheimoon kuuluva kasvilaji, jonka kuvasi ensimmäisenä Carl Peter von Thunberg vuonna 1784. Muinaiskreikan erästä ikivihreää puuta tarkoittavasta sanasta kelastra tuleva sukunimi Celastrus tarkoitti jo ennen Linnén aikaa useita eri ikivihreitä kasvilajeja. Lajinimi orbiculatus puolestaan tulee latinasta ja merkitsee "pyöreä" viitaten lehtilavan muotoon. Eräs lajinimen synonyymi on Celastrus articulatus Thunb..
Japaninkelasköynnöksestä on olemassa kaksi muunnosta; näistä Celastrus orbiculatus var. orbiculatus eroaa Celastrus orbiculatus var. punctatus (Thunb.) Rehder-muunnoksesta voimakkaammalla kasvullaan, pienemmillä lehdillään ja erilaisilla lehtilavoillaan. Jälkimmäinen esiintyy luonnonvaraisena Itä-Aasiassa.
Käyttö

Koristeellisten hedelmiensä ja korean syysvärinsä vuoksi japaninkelasköynnöstä käytetään usein koristekasvina. Se on myös tehokas mehiläiskasvi. Hedelmiä käytetään Kiinan pohjois- ja koillisosissa osana perinteistä kiinalaista lääketiedettä. Kasvin kuorta käytetään kuidun valmistukseen.
Japaninkelasköynnös on säädetty haitalliseksi vieraslajiksi koko EU:n alueella.  Haitallisia vieraslajeja ei saa päästää ympäristöön eikä tuoda EU:n alueelle, pitää hallussa, kasvattaa, kuljettaa, saattaa markkinoille, välittää taikka myydä tai muuten luovuttaa.
Kiellot tulevat voimaan 2.8.2027 viiden vuoden siirtymäajan jälkeen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Japaninkelasköynnös – Celastrus orbiculatus
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Rundblättriger Baumwürger
↑  Japaninkelasköynnös – Vieraslajit.fi vieraslajit.fi. Viitattu 18.7.2024. (englanniksi)
Lajin kiipeilevä kasvutapa
Lehtiä ja kukintoja
Avautuneita kotahedelmiä
Käännös suomeksi
Alfred Meissner

| Alfred Meissner |
| --- | --- |
 Alfred Meissner
Henkilötiedot
Syntynyt: 1822
Kuollut: 1885 (62–63 vuotta)
Ammatti:  runoilija, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Pääteokset:  Ziska, Geschichte meines Lebens
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alfred Meissner (1822–1885) oli saksalainen runoilija. Hän kuului Nuoren Saksan kumoukselliseen runoilijapiiriin. Parasta on hänen lyriikkansa, esimerkiksi Byronin ja George Sandin muistolaulut.
Meissnerin suuremmista sepitelmistä sai kertomaruno Ziska (1846) paikoittaisella värikkyydellään unohtamaan taiteellisen yhteyden ja syvyyden puutteen. Muita merkittäviä ovat Heine-sävyinen koominen eepos Der Sohn des Atta Troll, murhenäytelmät Das Weile des Wrias (1850), Reginald Armstrong (1853) ja Der Prätendent von York (1857) sekä joukko yleisön huvitteluhalulle liiaksi uhraavia romaaneja (Die Sansara, 1858; Zwischen Fürst und Volk, 1861; Schwarzgelb, 1862–1864; Die Kinder Roms, 1870; Oriola, 1874; Auf und nieder, 1879 ja muita), joiden osatekijyyttä ja rahallista korvausta vaati Franz Hedrich -niminen kirjallinen harrastelija. Vuonna 1884 ilmestyi hänen toinen pääteoksensa Geschichte meines Lebens, joka on edelleen lukemisen arvoinen vuoden 1848 poliittisen ja henkisen ilmapiirin kuvauksena.
Meissner on mielikuvitukseltaan rikas, aikansa byronilaisen pessimismin ja kansanvaltaisten aatteiden valtaama, mutta melko pinnallinen runoilija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfred Meissner Wikimedia Commonsissa
Angel City FC

Angel City FC on yhdysvaltalainen naisten ammattilaisjalkapalloseura Los Angelesista, Kaliforniasta. Seura pelaa NWSL-sarjassa. Seuran kotikenttä on BMO Stadium ja päävalmentaja Becki Tweed.
55 Cancri e

| 55 Cancri e |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys
Löytäminen
Löytäjä(t):  Barbara McArthur
Löytöpäivä:  30. elokuuta 2004
Havaintomenetelmä(t):  Säteisnopeus
Tähden ominaisuudet
Tähden nimi:  55 Cancri A
Tähden etäisyys Auringosta:  40,3 ± 0,4 vv
Tähden massa:  0,95 ± 0,10 Auringon massaa
Tähden spektriluokka:  G8V
Tähden metallisuus:  0,29
Tähden luminositeetti:  0,63 / 0,0076
Tähden ikä:  7,4–8,7 mrd. vuotta
Kiertoradan ominaisuudet
Isoakselin puolikas:  0.01560 ± 0.00011 AU
Eksentrisyys:  0.17 ± 0.0
Kiertoaika:  0.736537 ± 0.000013 vrk
Periastronin pituus:  181 ± 2°
Periastronin aika:  2,449,999.83643 ± 0.0001 JD
Fyysiset ominaisuudet
Massa:  0.0260 ± 0.0010 MJ (8.3 ± 0.3 ME)
Lämpötila:  2 400 K
55 Cancri e on tähteä 55 Cancri A kiertävä eksoplaneetta. Sen massaksi on arvioitu puolet Neptunuksen massasta eli noin 8,3 Maan massaa ja halkaisijaksi noin 21 000 km. Planeetta koostuu suurelta osin timantista ja onkin tihein tunnettu kiinteä planeetta. 55 Cancri e kiertää kiintotähtensä alle 18 tunnissa, ja se onkin planeettakunnan sisin planeetta. Aluksi kiertoajaksi ajateltiin noin 2,8 päivää. 55 Cancri e:n löysi Barbara McArthur 30. elokuuta 2004.
Löytäminen

Kuten suurin osa eksoplaneetoista, 55 Cancri e löydettiin säteisnopeusmenetelmän avulla. Pian sen löytämisen jälkeen aurinkokunnasta löydettiin kolme ulompaa planeettaa. Löytämisen jälkeen planeetan kiertoajaksi arveltiin 2,8 päivää, mikä tekisi sen massasta ainakin 14,2 Maan massaa. 55 Cancri e oli ensimmäinen löydetty eksoplaneetta, jonka massa oli verrattavissa Neptunuksen massaan. Se löydettiin samoihin aikoihin kuin toinen ”kuuma neptunus”, Gliese 436 b.
Löytäminen > Kyseenalaistaminen

Vuonna 2005 Jack Wisdom kyseenalaisti planeetan olemassaolon tutkittuaan siitä tehtyjä havaintoja. Hänen tutkimustulostensa mukaan planeettaa e ei ollut, mutta oli olemassa lähes samanmassainen samaa tähteä kiertävä planeetta, jonka kiertoaika oli 261 päivää. Myöhemmin uudemmat tutkimukset osoittivat, että kummatkin planeetat olivat olemassa. Toisen planeetan kiertoaika oli 260 päivää, ja sen nimeksi tuli 55 Cancri f. Myöhemmin planeetta e:n kiertoajaksi paljastui vain noin 18 tuntia.
Ominaisuudet

55 Cancri e on massaltaan noin kahdeksan kertaa Maan suuruinen, ja sen halkaisija on noin 21 000 km, eli noin 60 % suurempi kuin Maan. Tiheydeltään se on kaksinkertainen Maahan nähden, eli sen aines on keskimäärin lähes yhtä tiheää kuin lyijy. Täten se on tihein tunnettu kiinteä planeetta.
55 Cancri e:n koostumuksesta suurin osa on hiiltä timantin ja grafiitin muodossa. Timanttia on noin kolmasosa planeetan massasta, kun maan massasta hiiltä ylipäätään on alle tuhannesosa. Planeetalla on lisäksi paljon rautaa, piikarbidia ja ehkä myös silikaatteja. 55 Cancri e:llä ei todennäköisesti ole ilmakehää.
55 Cancri e:n Bondin albedo on todennäköisesti pieni. Planeetan pintalämpötila on noin 2 150 °C, mutta voi nousta jopa 2 700 asteeseen.
Aiheesta muualla

URSA: Tähdeltä löytyi jo viides eksoplaneetta[vanhentunut linkki]
55 Cancri e SIMBADissa (englanniksi)
55 Cancri e Extrasolar Visionsissa (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  β Cnc, δ Cnc, ι Cnc A, α Cnc, γ Cnc, ζ1 Cnc, χ Cnc, 8 Cnc, ξ Cnc, ο1 Cnc, ρ2 Cnc, σ3 Cnc, κ Cnc, μ Cnc, θ Cnc, η Cnc, π Cnc, 57 Cnc, τ Cnc, 60 Cnc, σ2 Cnc, ν Cnc, 27 Cnc, φ1 Cnc, 3 Cnc, 15 Cnc, 45 Cnc, 49 Cnc, σ1 Cnc, ο2 Cnc, υ1 Cnc, ψ Cnc, 1 Cnc, ω Cnc, 50 Cnc, 66 Cnc, λ Cnc, 36 Cnc, 20 Cnc, 29 Cnc, 75 Cnc, 9 Cnc, 55 Cnc, 5 Cnc, 79 Cnc, RS Cnc, 28 Cnc, 67 Cnc, 21 Cnc, 25 Cnc, 46 Cnc, 12 Cnc, 53 Cnc, 61 Cnc, X Cnc, ε Cnc, φ2 Cnc, φ2 Cnc, FZ Cnc, 4 Cnc, υ2 Cnc, 54 Cnc, 39 Cnc, ψ1 Cnc, 34 Cnc, 81 Cnc, 24 Cnc A, 37 Cnc, 35 Cnc, ι Cnc B, 40 Cnc, 83 Cnc, 38 Cnc, 70 Cnc, 42 Cnc, 80 Cnc, R Cnc, 74 Cnc, 52 Cnc, 24 Cnc B, DX Cnc
Eksoplaneetat:  55 Cnc b, 55 Cnc c, 55 Cnc d, 55 Cnc e, 55 Cnc f, HD 73534 b
Alfie (kappale)

Alfie on Hal Davidin sanoittama ja Burt Bacharachin säveltämä laulu vuoden 1966 brittielokuvaan Alfie – naisten viettelijä. Elokuvan lopputekstien aikana sen esittää Cher, mutta suureksi kansainväliseksi hitiksi se nousi brittiläisen Cilla Blackin levytyksenä.
Laulua ei kuultu elokuvan ensi-iltaversiossa Euroopassa, vaan se sävellettiin elokuvan Yhdysvalloissa julkaistua versiota varten. Aloite tuli Bacharachin musiikkikustantajalta Ed Wolpinilta, jonka mielestä mainion elokuvan USA:n ensi-iltaa kannattaisi tukea paljon radiosoittoa saavalla tunnuslaululla. Sonny Rollinsin elokuvaan säveltämästä musiikista ei hittikelpoista sävelmää löytynyt, ja niin Wolpin järjesti vastahakoisen Bacharachin katseltavaksi elokuvan työkopion. Kaliforniassa asunut säveltäjä innostui ajatuksesta ja tilasi tekstin New Yorkin Long Islandilla asuneelta sanoituskumppaniltaan Hal Davidiltä, joka puolestaan sai luettavakseen elokuvan käsikirjoituksen. David kiinnostui päähenkilö Alfien elokuvan lopussa heittämästä ajatuksesta ”What’s it all about?”, josta hän sai laulun alkusanat. Bacharach teki sävelmän Davidin valmiiseen tekstiin.
Burt Bacharach on usein maininnut ”Alfien” omaksi suosikikseen kirjoittamiensa kymmenien hittien joukossa. Siitä on tullut paljon esitetty jazzstandardi, ja Cilla Blackin ohella sen menestyksekkäästi levyttäneitä ovat myös elokuvan solisti Cher, Barbra Streisand ja Bacharachin luottolaulaja Dionne Warwick. Vokaali- ja instrumentaaliversioita siitä ovat tehneet myös ainakin Bacharach itse, Patricia Barber, Tony Bennett,  Jerry Butler, Liane Carroll, Randy Crawford, Blossom Dearie, Bill Evans, Percy Faith,  Everything But The Girl, Maynard Ferguson, Renée Geyer, Stan Getz, Tony Hatch, Dick Hyman, Jack Jones, The Anita Kerr Singers, Chaka Khan, Earl Klugh, Cleo Laine, Tony Martin, Johnny Mathis, David McCallum, Carmen McCrae, Brad Mehldau, Pat Metheny, Mina, Matt Monro, Olivia Newton-John, Elaine Paige, Rita Reys, Buddy Rich, Rumer, The John Scofield Trio, The Sweet Inspirations, Joanie Sommers, McCoy Tyner, Midge Ure, Sylvia Vrethammar, Sarah Vaughan, Billy Vaughn, Nancy Wilson, Andy Williams, Vanessa L. Williams, Kerry Ellis ja Nanette Workman. Vuoden 1966 Alfie – naisten viettelijä -elokuvan uudelleenfilmatisoinnissa Alfie (2004) laulun esittää Joss Stone.
Cilla Blackin levytys

Bacharach halusi ”Alfien” levyttäjäksi tuoreen brittiläisen poplaulajan Cilla Blackin, jonka vahvasta äänestä hän oli innostunut. Black kuitenkin yritti asettaa levytykselle monia ehtoja että voisi välttää tehtävän. Hän halusi Bacharachin itse tekevän sovituksen kappaleeseen, tulevan paikalle äänityksiin Lontooseen ja myös soittavan itse levytyksellä. Blackin yllätykseksi Bacharach suostui kaikkeen, eikä laulaja voinut enää perääntyä. Levytys tehtiin 48-jäsenisen orkesterin voimin George Martinin tuottamana Lontoon Abbey Roadin studioilla syksyllä 1965. Bacharach vaati tehtäväksi parikymmentä ottoa, kunnes Cilla Blackin ääni alkoi jo heiketä.
Suomenkielinen versio

Inga Sulin on levyttänyt ”Alfien” suomeksi vuonna 1976 Anna-Liisa Virtasen sanoituksena.
Aiguille du Midi

Aiguille du Midi
| --- | --- |
Tyyppi:  graniitti
Sijainti:   Ranska
Vuoristo:  Mont Blancin massiivi, Grajiset Alpit
Korkeus merenpinnasta:  3 842 m
Prominenssi:  310  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Aiguille du Midi on Grajisilla Alpeilla, Ranskassa sijaitseva 3 842 metriä korkea vuorenhuippu.
Köysirata Aiguille du Midille

1905: Kaksi sveitsiläistä insinööriä, Feldmann ja Srub, saivat ajatuksen kulkuyhteydestä Les Pèlerinsin kylän ja Aiguille du Midin huipun välillä. Ajatus ei ollut mahdoton, sillä funikulaarien ja köysiratahissien tuomat mahdollisuudet oli jo oivallettu.
1909: Ranskalainen alan yhtiö, Compagnie Française des Funiculaires, alkoi muovata suunnittelmaa.
1924: Kulkuyhteyden ensimmäinen osuus, Les Pèlerins-La Para, avattiin, ja vuonna 1927 jo toinenkin La Para - Les Glaciers -osuus vihittiin käyttöön. Tuohon aikaan funikulaari oli maailman korkein.
1951: Sota ja Planpraz-Brévent -köysiradan avaaminen painoivat alas funikulaarihanketta, ja köysirata suljettiin yleisöltä. Italialaiselta insinööriltä, Count Monte Dino Lora Totinolta, pyydettiin uutta rakennussuunnitelmaa.
1954: Kulkuyhteyden ensimmäinen nykyinen osuus vihittiin, ja toinen 1 500 metrin korkeuseron käsittävä pylväätön osuus oli ennennäkemätön saavutus. 30 vuorioppaalta Aostasta ja Chamonix’sta meni kaksi päivää nostaa 1 700 metriä pitkä ja yli tonnin painoinen kaapeli Aiguille du Midin huipulle.
1955: Aiguille du Midin köysirata saatiin valmiiksi, ja työt Glacier du Géantin jäätikön ylittävän köysiratayhteyden kanssa alkoivat. Tämä kahden huipun, Punta Helbronnerin ja Aiguille du Midin, välinen köysirata tunnetaan nykyisin nimellä Télécabine Panoramic Mont-Blanc, ja se aloitti liikennöinnin vuonna 1958.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aiguille du Midi Wikimedia Commonsissa
AirMadrid

Air Madridin Airbus A319-132
Air Madrid oli Madridissa kotikenttäänsä pitävä lentoyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 2003, ja se aloitti lennot Latinalaiseen Amerikkaan toukokuussa 2004. Vuonna 2005 yhtiö aloitti lennot mm. Lontooseen, Milanoon, Roomaan sekä Tel Aviviin erityisesti tarjotakseen jatkoyhteyksiä kaukolennoillensa. Syyskuusta 2006 lähtien yhtiö kärsi epätavanomaisen pitkistä myöhästymisistä ja peruutuksista. Espanjan suurimman sanomalehden, El Paísin, mukaan myöhästymiset johtuivat Espanjan ilmailuviranomaisten kiellosta käyttää tiettyjä lentokoneita heikon kunnossapidon takia. Dirección General de Aviación Civil on suosittanut yhtiön lentojen rajoittamista tai toimiluvan peruuttamisa kokonaan. Yhtiö lopetti 15.12.2006 lentotoimintansa ja 16.12.2006 espanjalaiset viranomaiset peruuttivat yhtiön toimiluvan.
Laivasto

2 Airbus A310-300
2 Airbus A319-100
3 Airbus A330-200
2 Airbus A330-300
1 Airbus A340-300
2 Embraer ERJ 145
Aiheesta muualla

Air Madrid (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (espanjaksi)
El Pais yhtiön ongelmista.
Amandola

Näkymä Amandolaan.
Amandola.
Amandola on Italian kunta. Se sijaitsee Fermon maakunnassa Marchen alueella. Vuoden 2015 lopussa siellä oli asukkaita 3 629.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Fermon maakunta
Altidona | Amandola | Belmonte Piceno | Campofilone | Falerone | Fermo | Francavilla d’Ete | Grottazzolina | Lapedona | Magliano di Tenna | Massa Fermana | Monsampietro Morico | Montappone | Montefalcone Appennino | Montefortino | Monte Giberto | Montegiorgio | Montegranaro | Monteleone di Fermo | Montelparo | Monte Rinaldo | Monterubbiano | Monte San Pietrangeli | Monte Urano | Monte Vidon Combatte | Monte Vidon Corrado | Montottone | Moresco | Ortezzano | Pedaso | Petritoli | Ponzano di Fermo | Porto San Giorgio | Porto Sant’Elpidio | Rapagnano | Santa Vittoria in Matenano | Sant’Elpidio a Mare | Servigliano | Smerillo | Torre San Patrizio
Air (yhtye)

| Air |
| --- | --- |
 Air vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  downtempo, trip hop, ambient, space rock
Kotipaikka:   Ranska
Jäsenet:  Nicolas Godin  Jean-Benoît Dunckel 
Levy-yhtiö:  Astralwerks, EMI France
Infobox OKNimi-testi OK: 
Air on ranskalainen yhtye, jonka muodostavat Nicolas Godin ja Jean-Benoît Dunckel. Se on perustettu vuonna 1995.
Yhtye nousi suuren yleisön tietoisuuteen levyllään Moon Safari, joka julkaistiin vuonna 1998. Vuonna 2000 Air teki soundtrackin Sofia Coppolan elokuvaan Virgin Suicides. Seuraavana vuonna yhtye julkaisi odotetun toisen pitkäsoittonsa 10,000Hz Legend. Siitä julkaistiin myös remix-albumi nimeltään Everybody Hertz vuonna 2002. Air julkaisi neljännen albuminsa Talkie Walkie helmikuussa 2004 ja viidennen albuminsa Pocket Symphony maaliskuussa 2007.
Airin musiikissa on kuultavissa vaikutteita muun muassa jazzista, 70-luvun syntetisaattorisoundista, krautrockista ja psykedeelisestä rockista, kuten Pink Floydista.
Diskografia > Albumit

Moon Safari (1998)
The Virgin Suicides (soundtrack elokuvaan Virgin Suicides, 2000)
10 000 Hz Legend (2001)
Everybody Hertz (2002)
Talkie Walkie (2004)
Pocket Symphony (2007)
Love 2 (2009)
Le Voyage dans la Lune (2012)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Alahärmän kirkonkylä

| Alahärmän kirkonkylä |
| --- | --- |
 Alahärmän keskustaa toukokuussa 2017.
 Alahärmän kirkonkylä
 Koordinaatit: 63°14′55″N, 22°51′21″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kauhava
Entinen kunta:  Alahärmä
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Maa:  11,8 km²
Väkiluku (2022):  2 091
 – Väestötiheys:  176,0 as./km²
Postinumero:  62300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alahärmän kirkonkylä on taajama, joka oli entisen Alahärmän kunnan hallinnollinen keskus, kunnes Alahärmä yhdistyi Kauhavaan vuoden 2009 alussa. Kuntaliitoksen jälkeen se on ollut osa Kauhavaa. Vuoden 2022 lopussa taajamassa oli 2 091 asukasta. Taajaman pinta-ala oli 11,8 neliökilometriä, joten väestötiheys oli 176,0 asukasta neliökilometrillä.
Amanda (palkinto)

Amanda-palkinto (norj. Amandaprisen) on norjalainen televisio- ja elokuva-alan palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 1985 alkaen, ja vuodesta 2005 alkaen palkinto on keskittynyt elokuvaan.
Nimensä palkinto on teorian mukaan saattanut saada laulusta "Amanda fra Haugesund". Patsaan muoto syntyi vuonna 1985 järjestetyssä yleisökilpailussa, joka järjestettiin erään paikallisen lehden kanssa. Kilpailun voitti kuvanveistäjä Kristian Kvakland.
Suomalainen Anni-Kristiina Juuso on palkittu vuonna 2008 parhaan naisosan palkinnolla roolistaan Kautokeinon kapinassa.