stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julija Latynina

Julija Latynina
Julija Leonidovna Latynina (ven. Ю́лия Леони́довна Латы́нина; s. 16. kesäkuuta 1966 Moskova) on venäläissyntyinen toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan myös Vladimir Putinin hallintoa vastustavana poliittisena kommentaattorina.
Latynina aloitti vuonna 2003 Kod dostupa -ohjelman juontamisen Eho Moskvylla. Hänestä tuli Novaja Gazetan kolumnisti vuonna 2001. Hän on juontanut myös monia muita ohjelmia ja kirjoittanut lukuisiin venäjänkielisiin lehtiin. Latynina on julkaissut trillereitä, ja hänet hyväksyttiin Venäjän kirjailijaliiton jäseneksi. Hän on saanut työstään monia palkintoja. Latynina on kirjoittanut paljon talousaiheisia artikkeleita, joissa hän on käsitellyt muun muassa talousrikollisuutta.
Latynina poistui Venäjältä vuonna 2017. Hänen kotiinsa oli tätä ennen tehty kaasuisku ja hänen autonsa oli poltettu. Hänen kimppuunsa oli myös hyökätty Moskovan keskustassa vuonna 2016. Vuonna 2022 Latynina liittyi Venäjän sodanvastaiseen komiteaan, joka koostuu maanpaossa olevista venäläisvaikuttajista, jotka vastustavat Ukrainan sotaa ja pitävät Ukrainan valloitusyritykseen osallistuneita sotarikollisina. Syyskuussa 2022 Latynina lisättiin Venäjän pitämään luetteloon ”ulkomaiden agenteista”. 12. helmikuuta 2024 oikeusistuin Moskovassa määräsi hänelle sakot ”ulkomaiden agentteja” koskevan lain rikkomisesta. 11. heinäkuuta 2024 Moskovassa avattiin häntä vastaan uusi oikeuskäsittely, koska hän ei edelleenkään ollut lisännyt tuottamaansa sisältöön lain vaatimaa varoitusta ”ulkomaiden agenttina” toimimisesta.
Latynina on esittänyt kiisteltyjä näkemyksiä, kuten kiistänyt ilmastonmuutosta koskevan tieteellisen konsensuksen. Hän on vasemmistolaisen politiikan kriitikko. Latynina määrittelee itsensä libertaariksi. Ukrainan sodan lisäksi on vastustanut Venäjän toimia Tšetšeniassa.
Julija Kaplina

| Julija Kaplina |
| --- | --- |
 Kaplina vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1993 (ikä 31) Tjumen, Venäjä
Kansalaisuus:  Venäjä
Uran tiedot
Laji:  nopeuskiipeily
Julija Vladimirovna Kaplina (ven. Юлия Владимировна Каплина; s. 11. toukokuuta 1993 Tjumen, Venäjä) on venäläinen kiipeilijä, joka on erikoistunut nopeuskiipeilyyn. Hän edusti Venäjän olympiakomiteaa vuoden 2020 kesäolympialaisissa yhdistetyn kiipeilyn naisten sarjassa. Hän teki nopeuskiipeilyn maailmanennätyksen vuoden 2020 Euroopan mestaruuskisoissa, mutta Aleksandra Mirosław rikkoi ennätyksen olympiafinaalissa. Kaplina sijoittui olympialaisissa 17:nneksi.
Kaplina on yltänyt mitalisijoille nopeuskiipeilyn maailmancupien osakilpailuissa 31 kertaa, joista hän on voittanut kultaa 12 kertaa. Maailmancupin kokonaiskilpailun mitalisijoilla hän on ollut kuusi vuotta putkeen vuosina 2013–2018. Nopeuskiipeilyn maailmanmestaruuskisoista hän on voittanut hopeaa ja pronssia. Maailmanennätyksen hän on tehnyt yhdeksän kertaa.
Kaplina vuoden 2020 EM-kisoissa
Vuoden 2020 EM-kisojen palkintokoroke. Pronssia voittanut Kaplina kuvassa vasemmalla.
Kang Yu-mi

Kang Yu-mi (s. 5. lokakuuta 1991) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. Hän kuului Etelä-Korean naisten maajoukkueeseen vuoden 2015 MM-kilpailuissa ja pelasi joukkueen jokaisessa neljässä ottelussa avauskokoonpanossa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa avauskokoonpanossa ja pääsi yhdessä vaihtopelaajana kentälle. MM-kisojen 2019 päättyessä hän on pelannut kaikkiaan 28 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Kang Sok-ju

Kang Sok-ju
Kang Sok-ju (kor. 강석주, Gang Sok-ju; 29. elokuuta 1939 Etelä-Pyeongan – 20. toukokuuta 2016 Pjongjang) oli pohjoiskorealainen diplomaatti ja poliitikko. Hänen on kuvattu olleen maansa johtava diplomaatti ja Kim Jong-ilin läheinen luottomies. Hän oli Kim Jong-ilin serkku.
Kang sai kandidaatin oppiarvon ranskan kielessä Pjongjangin vieraiden kielten yliopistosta. Hän opiskeli myös Kiinassa. Hän aloitti uransa Korean työväenpuolueen kansainvälisten asioiden jaoksessa 1970-luvun alkupuolella ja pääsi sittemmin puolueen kansainvälisten asioiden johtajaksi. Vuonna 1986 Kang pääsi ensimmäiseksi varaulkoministeriksi, jona hän toimi vuoteen 2010 saakka. 1990-luvulta lähtien Kang esiintyi usein Kim Jong-ilin seurassa tämän ollessa vuorovaikutuksessa ulkomaalaisten johtajien kanssa. Vuonna 1994 Pohjois-Korea suostui sopimukseen plutoniumin tuotantokeskuksensa sulkemisesta Yongbyonin ydintutkimuslaitoksessa energia-apua vastaan. Kansainväliset suhteet paranivat ja Kang tapasi tätä seuranneina vuosina moneen otteeseen Yhdysvaltain keskeisiä päättäjiä, mutta sopimus menetti merkityksensä 2000-luvun alussa. Kang kertoi lokakuussa 2002 Pohjois-Korean olevan oikeutettu ydinaseisiin, mikä Yhdysvalloissa tulkittiin tunnustukseksi uraanin rikastamisesta ydinaseita varten. 1990-luvulla käytyjen neuvottelujen yhteydessä Kang oli kuitenkin saanut maailmanlaajuista huomiota ja noussut yhdeksi harvoista kansainvälisesti tunnetuista pohjoiskorealaisista päättäjistä. Hän istui monta kautta Korkeimmassa kansanneuvostossa ja sai vuonna 1992 Kim Il-sungin ritarikunnan ritarin arvon.
Lokakuussa 2007 Kang osallistui Pjongjangissa tapaamiseen Etelä-Korean presidentti Roh Moo-hyunin kanssa. Syyskuussa 2010 hän siirtyi ulkoministeriön palveluksesta yhdeksi lukuisista Pohjois-Korean varapääministereistä. Samana vuonna hän sai nimityksen Korean työväenpuolueen politbyroon täysjäseneksi, jona toimi vuoteen 2015 saakka. Huhtikuussa 2014 Kang nimitettiin jälleen Korean työväenpuolueen kansainvälisten asioiden johtajaksi. Tässä asemassa hän teki vierailuja ulkomaille ja vastaanotti ulkomaisia delegaatioita Pjongjangissa. Vuonna 2015 Kang alkoi vetäytyä julkisesta elämästä sairauden takia, vaikkakin hän pysyi seitsemännessä puoluekokouksessa vuonna 2016 puolueen keskuskomitean jäsenenä. Hän kuoli ruokatorven syöpään 76-vuotiaana toukokuussa 2016.
Korean Broadcasting Systemin väitteen mukaan Kang vietti luottomiehen asemastaan huolimatta jonkin aikaa uudelleenkoulutusleirillä oppimassa vallankumouksellista kuria tehtyään 1990-luvun alussa useita merkittäviä päätöksiä konsultoimatta puoluetta. Kangin veli Kang Sok-song johti Korean työväenpuolueen historiaa tutkinutta pohjoiskorealaista ajatuspajaa.
Pulesjärvi (järvi)

| Pulesjärvi |
| --- | --- |
 Auringonlasku Pulesjärvellä
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°37′00″N, 24°00′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Tulouomia:  oja Joutsijärvestä, oja Keltolammista, oja Isosta Kolujärvestä, oja Valkiajärvestä, oja Sammakkolammista
Laskujoki:  joki Kalliojärveen 
Järvinumero:  35.318.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,4 m  
Pituus:  4,25 km  
Leveys:  2,18 km  
Rantaviiva:  24,1006 km  
Pinta-ala:  2,15692 km²  
Tilavuus:  0,00658136 km³  
Keskisyvyys:  3,05 m  
Suurin syvyys:  16,6 m  
Saaria:  29 
:  Huhtisaari, Sipisaari, Selkäsaari, Lehtisaari
 fiPulesjärvi 
Pulesjärvi  on Pirkanmaalla Tampereen Kämmenniemessä, Sorilassa ja Viitapohjassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 220 hehtaaria eli 2,2 neliökilometriä. Se on 4,3 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Järvi on kaksiosainen ja osia yhdistää 700 metriä pitkä salmi, joka on yhdystien kohdalla alle 1,5 metriä syvä. Tien ylityskohdalla sijaitsee nykyään pengertie, josta sillan osuus on lyhyt. Järven pohjoisosassa on useita lahtia. Sen koillisosassa sijaitsee Pitkälahti, joka haarautuu Koivulahdeksi ja Haukilahdeksi. Järven länsipäässä työntyy etelään kapea Kotilahti, ja järven länsirannalla on vielä kapea Mustalahti ja leveä Keltolahti. Järven eteläosassa on kaksi itään työntyvää lahtea Kalalahti ja Itälahti.
Järvessä on laskettu olevan 29 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 6,0 hehtaaria, mikä on noin 2,6 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi on yli hehtaarin suuruinen, 14 on yli aarin ja loput 14 ovat alle aarin kokoisia. Suurin saarista on Huhtisaari, joka on 300 metriä pitkä ja 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on noin 3,5 hehtaaria. Sipisaari on pinta-alataan 0,8 hehtaaria. Muita saaria ovat Kotilahdensaari, Selkäsaari, Joutsenpesänsaari ja Lehtisaari.
Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 6,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0066 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,1 metriä, ja suurin syvyys on 16,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee Huhtisaaren ja Selkäsaaren puolivälissä. Myös Selkäsaaren ja salmen välissä on syvänne, jossa on 13,5 metriä syvää ja toisaalta Pitkälahdessa on 12 metriä syvää. Muuten järvi on melko matala.
Järven rantaviivan pituus on 24 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 4 kilometriä. Rannat ovat kallioista ja mäkistä metsämaata. Peltoa rajautuu rantaan vain Kalalahdella. Asutus on pääasiassa haja-asutusta. Rannoille on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Niitä on kartasta arvioiden noin 110. Salmen kohdalta järven ylittää yhdystie 14197, joka kulkee Pulesjärven kulmakunnan kautta. Järven pohjoisrantaa seuraa Pohtolaan vievä kylätie.
Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 järven nimi kirjoitettiin ”Purljärvi”. Vielä vuoden 1964 peruskartassa oli järveä ympäröivissä metsissä runsaasti pieniä peltopalstoja, joista moni ulottuivat järven rannoille asti. Seuraavassa kartassa vuodelta 1979 niiden määrä väheni dramaattisesti, ja vielä vuoden 1986 kartassa niistä suurimmat pellot olivat viljelyssä. Nykyään peltoa ei ole kuin yhdessä suunnassa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Pulesjärven valuma-alueeseen (35.318) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,4 metriä meren pinnan yläpuolella.
Pulesjärven valuma-alueella on 14 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä suoraan järveen laskevat Valkiajärvi (7 ha), Sammakkolammi, Peräjärvi (11 ha), Iso Kolujärvi (6 ha) Pienen Kolujärven (1 ha) kanssa ja Keltolammi (2 ha). Kalalahteen laskevat Joutsijärvi, Palvajärvi (4 ha) ja Koirajärvi (3 ha). Keltolammin kautta järveen laskevat kauempaa järveltä Kortejärvi (7 ha), Ruutana (4 ha) ja Kintulammi (8 ha).
Järvestä lähtee 450 metriä pitkä laskuoja Kalliojärveen (5 ha), jonka vedenpinta on 20 senttimetriä alempana. Se laskee seuraavaksi Myllylammiin (3 ha) ja sitten lopulta Paarlahden Sisaruspohjaan, joka kuuluu Näsijärven Koljonselkään.
Jukka Wihanto

Jukka Bronislaw Wihanto (27. kesäkuuta 1932 Turku – 6. kesäkuuta 2018 Turku) oli turkulaisen Wihanto-Yhtiöiden hallituksen puheenjohtaja ja toimi vuodesta 1959 isänsä Osmo Vihannon perustaman Vihannon Sähkö Oy:n toimitusjohtajana.
Vihannon Sähkö Oy kasvoi Jukka Wihannon toimitusjohtajakaudella  Lounais-Suomen suurimmaksi ja valtakunnallisestikin merkittäväksi vähittäis- ja asennusliikkeeksi. Yhtiöllä oli 1970-luvulla asennustoiminnan ohella viisi kulutuselektroniikan ja sähköalan vähittäismyymälää, huoltopalvelut ja valomainosverstas Turun Valoputki. Turun keskustaan valmistui 1964 Vihannon Sähkön 9 000 kuutiometrin suuruinen Tukkutalo, ja yritykset työllistivät noin 200 henkilöä. Myöhemmin merkittävä osa Vihannon liiketoimintaa oli kiinteistötekniikkayritys Tekmanni Oy, joka myytiin Lemminkäiselle vuonna 2000.
Jukka Wihanto sai vuonna 2005 Turun kauppakorkeakoulun kunniatohtorin arvon. Hän oli myös Turun Kauppakorkeakouluseuran kunniapuheenjohtaja, Suomen Benelux-instituutin perustajajäsen ja entinen Belgian kunniakonsuli, jossa tehtävässä toimii nyt hänen poikansa Antti Wihanto. Vanhin poika Sakari johtaa Vihannon kodinkoneiden suurmyymälää Turun Satakunnantiellä.
Wihanto vaikutti aktiivisesti Turun kauppatorin alueen kaavoitukseen Eerikinkatu 8:n kiinteistön hallituksen puheenjohtajana. Siinä osoitteessa, Kauppiaskadun kulman vuonna 1830 rakennetussa, Charles Bassin suunnittelemassa talossa hän avasi isänsä kanssa sähköliikkeen vuonna 1947. Wihanto ajoi talon ja viereisen Cafénoirin puutalon säilyttämistä täydennysrakentamisesta huolimatta.
Jukka Wihanto oli perheyritystensä lisäksi mukana useiden yritysten ja järjestöjen  luottamustehtävissä.
Koripalloura

Jukka Wihanto pelasi 1950-luvun puolivälistä vuoteen 1963 koripallon mestaruussarjassa Turun NMKY:n ja Turun Urheiluliiton joukkueissa. Hän oli Turun NMKY:n kunniajäsen ja Turun NMKY:n urheilijoiden kunniapuheenjohtaja.
Puhu hänelle

| Puhu hänelle> Hable con ella |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Pedro Almodóvar
Käsikirjoittaja:  Pedro Almodóvar
Tuottaja:  Agustín Almodóvar
Säveltäjä:  Alberto Iglesias
Kuvaaja:  Javier Aguirresarobe
Leikkaaja:  José Salcedo
Tuotantosuunnittelija:  Antxón Gómez
Pukusuunnittelija:  Sonia Grande
Lavastaja:  Federico García Cambero
Pääosat:   Javier Cámara  Darío Grandinetti  Leonor Watling  Rosario Flores 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:   El Deseo S.A.  A3TV  Vía Digital  Good Machine International 
Levittäjä:  Warner Bros. Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  15. maaliskuuta 2002 11. lokakuuta 2002 (Suomi)
Kesto:  113 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puhu hänelle (Hable con ella) on Pedro Almodóvarin ohjaama draamaelokuva vuodelta 2002. Almodóvar käyttää elokuvan kerronnassa muun muassa modernia tanssia, vanhanaikaista filmikuvausta ja espanjalaista kansanmusiikkia.
Tarina

Elokuva kertoo kahdesta miehestä, jotka tutustuvat toisiinsa huolehtiessaan heille rakkaista naisista, jotka ovat sairaalassa. Toinen on härkätaistelija Lydia (Rosario Flores), joka on hengityskoneessa koomassa. Häneen on rakastunut matkaoppaiden kirjoittaja Marco (Dario Grandinetti), joka käy sairaalassa katsomassa häntä. Toinen on liikenneonnettomuuteen joutunut Alicia (Leonor Watling), nuori balettia opiskellut tanssija, joka on sairaalassa vegetatiivisessa tilassa. Häntä käy Benigno (Javier Camara) säännöllisesti hoitamassa. Aliciaa käy katsomassa myös hänen opettajansa Katerina Bilova (Geraldine Chaplin). Elokuva on saanut nimensä Benignon kehotuksesta Marcolle, että hänen pitäisi puhua Lydialle, vaikka tämä ei kuulisikaan.
Palkinnot ja tunnustukset

Elokuva sai muun muassa Ranskan César-palkinnon parhaalle elokuvalle ja Oscar-palkinnon parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta.[lähde? ]
Vuonna 2016 Puhu hänelle äänestettiin BBC:n kyselyssä alkaneen vuosisadan 30 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Javier Cámara  | … |  Benigno   |
|  Darío Grandinetti  | … |  Marco Zuloaga   |
|  Leonor Watling  | … |  Alicia   |
|  Rosario Flores  | … |  Lydia   |
|  Mariola Fuentes  | … |  sairaanhoitaja Rosa   |
|  Geraldine Chaplin  | … |  Katerina Bilova   |
|  Pina Bausch  | … |  ”Cafe Müllerin” balettitanssija   |
|  Malou Airaudo  | … |  ”Cafe Müllerin” balettitanssija   |
|  Roberto Álvarez  | … |  lääkäri   |
|  Elena Anaya  | … |  Angela   |
|  Lola Dueñas  | … |  Matilde   |
|  Adolfo Fernández  | … |  Niño de Valencia   |
|  Ana Fernández  | … |  Lydian sisar   |
|  Chus Lampreave  | … |  talonmies   |
|  Loles León  | … |  TV shown isäntä   |
|  Fele Martínez  | … |  Alfredo 'Shrinking Lover' elokuvassa   |
|  Helio Pedregal  | … |  Alician isä   |
|  José Sancho  | … |  Niño de Valencian manageri   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Verho, Mari: Puhu hänelle Film-O-Holic.com.  11.10.2002. Viitattu 18.5.2021.
Kia: Puhu hänelle (2002) Leffatykki.  20.11.2003. Viitattu 18.5.2021.
Kannel (ohjelmisto)

Kannel-tietokoneohjelmisto on alun perin Suomessa perustetun Wapit-yhtiön vuonna 1999 alulle panema ja julkaisema vapaan lähdekoodin eli Opensource-ohjelmisto.  Tämä tarkoittaa sitä, että sitä saa käyttää kuka vain maksutta, ja siitä saa myös muokata ja julkaista omia versioitaan ilman kenenkään lupaa.
Ohjelmistoa ovat vuosien saatossa kehittäneet useat henkilöt.
Ohjelmiston avulla pystytään jakamaan internetin sisältöä WAP- ja tekstiviestipohjaisiin matkapuhelimiin. Kehitystyön alussa ei ollut suoraan internetiin kytkettyjä älypuhelimia, vaan niiden ominaisuuksia piti toteuttaa puhelinoperaattorien palvelimilla.  Ohjelmiston käyttäjäryhmiä ovat alan tutkimuksen ja opetuksen lisäksi mobiilioperaatorit ja puhelimien sisällön tuottajat.
Wapit-yhtiön mentyä konkurssiin kehitystyö siirtyi kokonaan muualle. Ohjelmistoa on paranneltu ja päivitetty myös virallisesti vielä 2010-luvullakin
Jüri Kraft

| Jüri Kraft |
| --- | --- |
 Jüri Kraft vuonna 2021.
Neuvosto-Viron kevyenteollisuuden ministeri
 1977-1988  
Edeltäjä:  Juri Vladychin
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1935 Kasepää, Tartumaa, Viro
Kuollut: 15. maaliskuuta 2023 (88 vuotta) Tallinna, Viro
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue  (1972–1990) Viron kokoomuspuolue (1991–2000)
Jüri Kraft (6. tammikuuta 1935 Kasepää, Tartumaa - 15. maaliskuuta 2023 Tallinna) oli Neuvosto-Viron ministeri ja itsenäisyyden ajan Viron tekstiiliteollisuusyrittäjä.
Toiminta Neuvosto-Viron tekstiiliteollisuuden ja alan ministeriön palveluksessa

Jüri Kraft valmistui vuonna 1954 lukiosta ja vuonna 1959 Tarton valtionyliopiston taloustieteellisestä tiedekunnasta.
Vuosina 1963-1972 Kraft toimi tartolaisen Sangarin tekstiilitehtaan johtajana ja sen jälkeen vuosina 1972-1974 tallinalaisen Vilhelmine Klementin tekstiilitehtaan johtajana. Sen jälkeen hän siirtyi Neuvosto-Viron kevyen teollisuuden ministeriöön; vuosiksi 1974-1977 apulaisministeriksi ja 1977-1988 kevyen teollisuuden ministeriksi.
Kraft oli vuosina 1985-1990 istuneen Neuvosto-Viron korkeimman neuvoston jäsen ja oli näin 16. marraskuuta 1988 allekirjoittamassa korkeimman neuvoston jäsenenä Viron suvereniteettijulistusta. Seuraavana vuonna maaliskussa 1989 hänet valittiin Neuvostoliiton kansanedustajien kongressin jäseneksi. Kraft edusti Kansanrintamaa ja voitti useiden kilpailevien ehdokkaiden vaalissa keskusvaltaa ja vanhaa hallintoa kannattaneet Korkeimman neuvoston sihteerin Viktor Vahtin ja entisen paikallisen KGB-johtajan Karl Kortelaisen.
Itsenäisyyden aika

Viron itsenäistyttyä vuonna 1991 Jüri Kraft oli perustamassa Viron Kokoomuspuoluetta, jonka jäsen hän oli puolueen olemassaolon ajan eli vuoteen 2000. Savisaaren hallituksen kaaduttua tammikuussa 1992 Kraftille tarjottiin mahdollisuutta muodostaa Savisaaren jälkeen seuraava siirtymäkauden hallitus, mutta Kraft kieltäytyi siirtymästä takaisin politiikkaan.
Jüri Kraft keskittyi itsenäistyneessä Virossa tekstiiliteollisuuteen omistaen jo Neuvosto-Viron aikana toimineita tekstiiliyrityksiä, kuten Sangar, Mivar, Marat, Estar, joissa hän oli pääomistaja ja omisti lisäksi osakkeita useissa muissa yhtiöissä.
Viimeisinä elinvuosinaan Jüri Kraft osallistui myös hyväntekeväisyystyöhön. Hän oli useita vuosia Viron evankelis-luterilaisen kirkon (EELK) Tallinnan piispankirkon valtuuston ja hallituksen jäsen sekä EELK Kirkkorahaston valtuuston jäsen ja lahjoittaja. Hän piti Viron kulttuuriperinnön säilyttämistä erittäin tärkeänä.
Kraft sai työstään Viron valtion hyväksi vuonna 2005 Valkoisen Tähden ritarikunnan III luokan ritarimerkin.
Jüri Kraftin veljenpoika Vahur Kraft on ollut Viron keskuspankin pääjohtaja.
Jugoslavian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Jugoslavian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edusti Jugoslaviaa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuosina 1995–2003 joukkue edusti Jugoslavian liittotasavaltaa.
Sijoitukset nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa > Jugoslavia

1981 – B-sarja; 7.
1982 – B-sarja; 8.
1983–1986 – Ei osallistunut
1987 – C-sarja; 1.
1988 – B-sarja; 6.
1989 – B-sarja; 5.
1990 – B-sarja; 8.
1991 – C-sarja; 3.
1992 – C-sarja; 7.[lähde? ]
Sijoitukset nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa > Jugoslavian liittotasavalta

1995 – C2-sarja; 6.
1996 – D-sarja; 2.
1997 – D-sarja; 2.
1998 – D-sarja; 2.
1999 – D-sarja; 1.
2000 – C-sarja; 8.
2001 – 3. divisioona; 4.
2002 – 3. divisioona; 3.
2003 – 2. divisioona; 3.
Hissi

Eiffel-tornin hissi, Pariisissa, Ranskassa
Hissi on nostolaite, jossa nostolava tai nostokori kulkee kiinteitä johteita pitkin ja yleensä pystysuunnassa. Euroopan unionin hissejä ja hissien turvakomponentteja koskevan direktiivin määrittelyn mukaan hissi liikkuu tasojen välillä yli 15 asteen kulmassa vaakatasoon nähden. Lisäksi hissi-sana on yleisessä käytössä tarkoituksissa, jotka eivät teknisesti ottaen ole hissejä vaan köysiratoja (esimerkiksi erilaiset hiihtohissit ja gondolihissit).
Historiaa

Nykyaikaisen hissin isänä voitaneen pitää amerikkalaista Elisha Otisia. Hän esitteli vuonna 1854 New Yorkin Kristallipalatsissa hissin, joka sisälsi tarrainlaitteen. Tarrainlaite estää hissiä putoamasta alas, vaikka hissin nostoköydet pettäisivät tai nostokoneisto pettäisi. Se teki mahdolliseksi korkeiden rakennusten rakentamisen.
Alkuaikojen hissit olivat rakenteeltaan yleensä varsin avoimia ja saivat käyttövoimansa esimerkiksi jatkuvasti pyörivästä, höyrykoneen käyttämästä valta-akselista.
Hydrauliset hissit

Hissitekniikan alkuaikoina myös hydrauliset hissit olivat varsin yleisiä. Käyttövoimana oli tavallisesti painevesi, joka otettiin kaupungin vesijohtoverkosta tai kehitettiin höyrypumpulla. Nostoelimenä oli maahan upotettu sylinteri tai lyhytiskuinen sylinteri ja köysipyörästö, jolla liike moninkertaistettiin.
Nykyaikainen hydraulihissi ottaa aina käyttövoimansa sähköverkosta. Käyttömoottorina on oikosulkumoottori, joka pyörittää öljypumppua hissin kulkiessa ylöspäin. Ajo alaspäin tapahtuu tavallisesti vain venttiileillä ilman, että moottori käy. Modernit hydrauliventtiilistöt ovat elektronisesti ohjattuja jolloin saavutetaan energiatehokas ja tarkka käyttö. Sylinteri tai sylinterit sijoitetaan useimmiten kuiluun korin sivulle. Tämä on tehty mahdolliseksi käyttämällä köysivälitystä (2:1), joka tarkoittaa sitä, että sylinterin isku ja nopeus ovat puolet hissin matkasta ja nopeudesta. Hydraulihissit on yleensä varustettu vajoamisenestojärjestelmällä, joka palauttaa hissin alimmalle pysähdystasolle, kun se on ollut käyttämättä tietyn aikaa.
Hydraulihissejä on toteutettu paljon myös ns. suoraan nostavina (1:1), joissa nostosylinteri on suoraan kiinnitetty hissin korin kehysrakenteeseen. Rakennetta on käytetty etenkin suurissa tavarahisseissä, joiden nostokyky on useita, mahdollisesti jopa kymmeniä tonneja.
Hydraulihissin eräs etu köysihissiin verrattuna on, että konehuone on helpompi sijoittaa. Se voidaan hyvin sijoittaa esimerkiksi kellarikerrokseen. Konehuoneen ei myöskään tarvitse olla kuilun välittömässä läheisyydessä. Toinen etu on se, että korin ja kuorman paino siirtyy sylinterin kautta suoraan kuilun pohjaan rasittamatta kuilun seinää. Tämä tarkoittaa sitä, että hydraulihissi on usein paras vaihtoehto olemassa oleviin rakennuksiin tehokkaan tilankäytön sekä tekniikan äänettömyyden vuoksi.
Etenkin Euroopassa hydraulisissa tavarahisseissä käytetään usein yhtä tai useampaa korin kylkeen asennettua hydraulisylinteriä. Koska tällaisissa reiättömissä hydraulihisseissä ei tarvita suoraan hissin alapuolella olevaa reikää sylinterille, riski öljyvuodolle maaperään pienenee.