stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
César Pelli

| César Pelli |
| --- | --- |
 César Pelli, 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1926 San Miguel de Tucumán
Kuollut: 19. heinäkuuta 2019 (92 vuotta) New Haven, Connecticut, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Argentiina Yhdysvallat
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Koulutus:  Illinois’n yliopisto Tucumánin kansallinen yliopisto
Taidesuuntaus:  postmoderni arkkitehtuuri
Merkittävät työt:  Petronas Towers, One Canada Square, Cheung Kong Center, Torre de Cristal, Torre Sevilla, Torre Iberdrola
Aiheesta muualla
pcparch.com
César Pelli (12. lokakuuta 1926 Tucumán, Argentiina – 19. heinäkuuta 2019 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) oli argentiinalais-yhdysvaltalainen arkkitehti, joka tunnetaan varsinkin suunnittelemistaan pilvenpiirtäjistä sekä huomattavista maamerkeistä, kuten Kuala Lumpurin Petronas Towers -kompleksista. Hänen arkkitehtitoimistonsa pääkonttori on New Havenissa, Connecticutissa.
Pelli aloitti arkkitehtuuriopinnot Argentiinassa Tucumánin yliopistossa, mutta valmistui lopulta Illinois’n yliopiston arkkitehtuurin oppilaitoksesta Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 1952. Yhdysvaltojen kansalaisuus hänelle myönnettiin vuonna 1964. Hän perusti arkkitehtitoimiston César Pelli & Associates Architects vuonna 1977.
Suomalais-yhdysvaltalainen Eero Saarinen oli Pellille tärkeä opettaja sekä innoittaja. Pelli aloitti uransa työskentelemällä Saarisen arkkitehtitoimistolle projektisuunnittelijana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta César Pelli Wikimedia Commonsissa
Pelli Clarke Pelli Architects
The Running Man (albumi)

| The Running Man The Running Man |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tuottaja(t): Alan Greed
 Tyylilaji: Progressiivinen rock
 Kesto: 40.55
 Levy-yhtiö: Akarma
The Running Man on The Running Man -yhtyeen vuonna 1972 julkaistu albumi.
Kappaleet

Higher and Higher – 1.36
Hope Place – 5.42
Nicholas – 1.36
Another – 10.09
Find Yourself – 2.48
Look and Turn – 3.23
If You Like – 2.30
Spirit – 7.51
Children – 1.44
Running Man – 3.16
Muusikot

Harry Beckett – flyygelitorvi, trumpett
Roy Cameron – laulu
Alan Greed – basso, urut, piano, laulu
Ray Russell – basso, kitara, piano, laulu
Alan Rushton – rummut
Aiheesta muualla

CD-levy Ak 111CD
Diego Córdoba

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Diego Omar Córdoba
Syntymäaika: 28. tammikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Villa Constitución, Santa Fe, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2002 |  Marquense | – | (–) |
| 2002–2003 |  Juventud Retalteca | 8 | (0) |
| 2003–2004 |  San Pedro | – | (–) |
| 2004–2005 |  Argentino de Rosario | 15 | (4) |
| 2007 |  P-Iirot | 24 | (9) |
| 2008 |  Monagas | 6 | (0) |
| 2009 |  Yaracuyanos | 11 | (1) |
| 2009–2010 |  Ferro Carril Sud | 31 | (16) |
| Yhteensä | Yhteensä | 91 | (30) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Diego Omar Córdoba (s. 28. tammikuuta 1979 Villa Constitución, Santa Fe, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Córdoba tuli suuren yleisön tietoisuuteen ensimmäistä kertaa vuonna 2000 pelatessaan Guatemalan pääsarjassa CD Marquensen riveissä. Kaudeksi 2002–03 hän siirtyi toiseen pääsarjaseuraan, Club Juventud Realtecaan, jossa hänen peliaikansa jäi kuitenkin vähäiseksi. Córdoba jatkoi uraansa Guatemalassa vielä vuoden verran toiseksi korkeimman sarjatason CD San Pedrossa. Vuonna 2004 hän palasi kotimaahansa Argentiinaan pelaamaan CA Argentino de Rosarioon, joka oli juuri noussut kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Primera B Metropolitanaan. Kauden päätteeksi joukkue kuitenkin putosi pienimmän kerätyn pistekeskiarvon johdosta.
Vuonna 2007 Córdoba siirtyi Kakkosessa pelanneeseen Pallo-Iiroihin, jossa pelasi myös hänen entinen seuratoverinsa Juventud Realtecasta, Rian de Souza. Hän oli joukkueensa paras maalintekijä yhdeksällä maalillaan. Córdoban aika Suomessa jäi lopulta vain yhteen kauteen ja hän siirtyi Venezuelan pääsarjan kauden 2008 Clausura-osaksi Monagas SC:hen. Hän pelasi myös kauden 2009 Apertura-osion pääsarjaan nousseessa Yaracuyanos FC:ssä. Uransa viimeisiksi vuosiksi hän palasi Argentiinaan, jossa edusti neljännellä ja viidennellä sarjatasolla FC Ferro Carril Sudia.
Aiheesta muualla

Córdoban tiedot golcenter.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
The Ruthless Roundtable

The Ruthless Roundtable oli heel-ryhmittymä World Wrestling Entertainmentin ECW-brändissä. Ryhmää johti William Regal. Muut jäsenet olivat Ezekiel Jackson ja Vladimir Kozlov, jotka auttoivat Regalia hänen feudissaan Christiania vastaan saadakseen ECW-mestaruuden, mutta Regal ei sitä koskaan voittanut.
Feudi Christianin kanssa ja ECW-mestaruuden tavoittelu (2009–2010)

21. heinäkuuta 2009 Ezekiel Jackson ja Vladimir Kozlov alkoivat esitellä armottomia lopetusliikkeitä "jobbereihin" matsien jälkeen. 11. elokuuta ECW:ssa Willíam Regal tuli ykköshaastajaksi (voittamalla Tommy Dreamerin) ECW Mestaruuteen. Seuraavan viikon ECW:ssa päätapahtuma matsissa oli tag team -ottelu Regal ja Kozlov vs. ECW-mestari Christian ja Ezekiel. Matsin aikana Ezekiel hyökkäsi Christanin kimppuun, minkä seurauksena Regal pääsi selättämää ECW-mestarin. Matsin jälkeen Kozlov ja Ezekiel iskivät vielä lopetusliikkeensä. SummerSlamissa Regal hävisi Christianille kahdeksassa sekunnissa, joka käytiin Christianin ECW-mestaruudesta. Seuraavassa ECW:ssa General Manager Tiffany laati stipulaatiot päätapahtuma matsiin, joka käytäisiin Regalin ja Chrstianin välilla; jos Regal voittaa hän saa uusinta matsin WWE Breaking Pointiin, mutta jos Christian voittaa Regal ei saa uusintaottelua. Matsin voitti Regal Kozlovin headbutt liikkeen ja Regal Tremblerin jälkeen. 9. syyskuuta Rutless Roundtable voitti ECW-mestarin ja Tommy Dreamerin tag team -matsissa. Breaking Pointissa Regal hävisi Christianille ECW-mestaruus matsissa. 29. syyskuuta William Regal toimi väliaikaisena General Managerina, koska Tiffany oli joutunut auto onnettomuuteen.
27. lokakuuta Regal vaati Tiffanylta ECW Mestaruus matsia, mutta Regal ei saanut haluamaansa. Saman illan päätapahtuma matsin jälkeen Ruthless Roundtable hyökkäsi Christianin kimppuun iskemällä tupla chokeslamin. Seuraavan viikon ECW:ssa Regal sai ECW Mestaruus mahdollisuuden ensiviikon ECW:hen. 10. marraskuuta Sheffield, Englannissa päätapahtuma matsissa Regal ei onnistunut voittamaan Christianin ECW Mestaruutta oman kotimaan edessä. 15. joulukuuta ECW:ssä Ezekiel ja Kozlov kohtasivat, minkä voittaja pääsisi ottelemaan battle royal matsissa 12. tammikuuta ja sen voittaja pääsee ottelemaan Royal Rumblessa ECW Mestaruudesta. Ezekielin ja Kozlovin matsin aikana Regal nykäisi Kozlovia jalastaan, mikä johti Jacksonin lopetusliikkeeseen ja selätykseen. 12. tammikuuta Ezekiel Jackson voitti 8 miehen battle royalin eliminoimalla viimeisenä Kanen ja pääsi ottelemaan Christiania vastaan Royal Rumblessa ECW Mestaruudesta. 19. tammikuuta ECW:ssä Ezekiel sekaantui Regalin ja Christianin väliseen matsiin ja kun Regal oli diskattu Ezekiel ja William pieksivät Christianin. Seuraavan viikon ECW:ssa Regal ja Ezekiel voittivat tag team -matsissa Christianin ja Kanen. Royal Rumblessa Ezekiel kuitenkin hävisi Christainille. ECW:n viimeisessä jaksossa 16. helmikuuta, 2010 Ezekiel voitti ECW Mestaruuden Regalin avulla Extreme Rules matsissa iskemällä The Book of Ezekielin pöydälle. Jacksonista tuli samalla viimeinen ECW-mestari.
Painissa

Lopetusliikkeet
Knee Trembler – William Regal
Regal Stretch – William Regal
Standing Side Slam – Ezekiel Jackson
Iron Curtain – Vladimir Kozlov
Mestaruudet ja saavutukset

World Wrestling Entertainment
ECW Championship (kerran) – Ezekiel Jackson
ECW:n väliaikainen General Manager – William Regal
Teuvo Ihanus

Teuvo Kalevi Ensio Ihanus (22. kesäkuuta 1932 Tohmajärvi – 6. joulukuuta 2023 Espoo) oli suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.
Ammattimuusikko

Tohmajärvellä syntynyt Ihanus muutti Helsinkiin 1955. Hän tuli pian tunnetuksi johtamansa ja laajalti Suomea kiertäneen tanssiorkesterin myötä, jonka muita jäseniä olivat sittemmin Kullervo Linnan orkesteriin siirtynyt Reijo Viita (tenorisaksofoni, klarinetti, laulu), Göran Lindblad (rummut) ja Pentti Lausi (kitara). Ihanus vieraili yhdessä Viidan kanssa myös Unto Monosen sekä Matti Louhivuoren orkestereissa 1960-luvun alkupuolella, kunnes hän jatkoi oman orkesterinsa kanssa. Reijo Viidan mukaan heidän yhteistyöhönsä mahtui myös seitsemän kuukautta kestänyt yhtäjaksoinen päivittäinen esiintymisputki Ravintola Klaavassa, Helsingissä.
Sävellyksiä ja levytyksiä

Ihanuksen levytetyin sävellys on harmonikkajenkka "Illan hämärtyessä", jonka ovat hänen lisäkseen levyttäneet muun muassa Erkki Ihalainen, Kari Lindqvist ja Maria Kalaniemi. Kappale on ollut myös Kultainen Harmonikka -kilpailijoiden vakio-ohjelmistoa, ja sen on levyttänyt neljä kyseisessä kilpailussa menestynyttä soittajaa. Muutoinkin Ihanuksen sävellystuotanto on keskittynyt lähinnä instrumentaaliseen viihdeharmonikkamusiikkiin.
Ihanus on levyttänyt sooloharmonikkalevyjä Aaro Kurkelan ja Taito Vainion kanssa. Hänen levytyksiään on sittemmin julkaistu uudelleen useilla harmonikkamusiikkiin keskittyneillä kokoelmalevyillä.
Diskografia

Teuvo Ihanus ja Aaro Kurkela: Illan hämärtyessä. (Jp-musiikki, 1981.)
Teuvo Ihanus ja Taito Vainio: Pelimannituulella. (Teuvo Ihanus TIV001; single, omakustanne, levytysvuosi  n. 1993.)
Aiheesta muualla

Teuvo Ihanuksen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Teuvo Ihanuksen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Doksastinen logiikka

Doksastinen (< kreik.) logiikka on käsityksiin, luuloihin tai uskomuksiin liittyvä modaalilogiikan alue.
Modaaliteetit ovat logiikassa asiantilan tai lauseen yleinen laji, joka yleisesti liittyy kysymykseen sen totuudesta. Modaliteetit muodostavat yhteenkuuluvien käsitteiden ryhmiä joista yhtenä on doksastiset eli totena pitämisen eli "uskomisen" modaliteetit ovat totenapitäminen, mielipiteen puuttuminen ja epätotenapitäminen.
Dietrich Fischer-Dieskau

Dietrich Fischer-Dieskau (28. toukokuuta 1925 Berliini – 18. toukokuuta 2012 Berg, Starnberg) oli yksi 1900-luvun arvostetuimmista laulajista. Hänen äänialansa oli baritoni.
Lied-laulajana Dietrich Fischer-Dieskau kunnostautui erityisesti Franz Schubertin yksinlaulujen esittäjänä. Varsinkin Winterreise- ja Die schöne Müllerin -laulusarjojen levytykset pianisteinaan Jörg Demus ja Gerald Moore ovat saaneet paikan klassisen musiikin historiassa. Dietrich Fischer-Dieskau onkin ollut yksi ahkerimmista taidemusiikin esittäjistä runsaalla 400 levytyksellään, ja hänen repertoaariaan on sanottu laajemmaksi kuin kellään muulla laulajalla.
Dietrich Fischer-Dieskau vieraili useita kertoja myös Suomessa. Useimmat levytyksensä hän teki Deutsche Grammophon -levymerkille. Hänen ohjelmistoonsa kuuluivat niin Jeesuksen rooli Johann Sebastian Bachin Matteus-passiossa, Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin ja Richard Wagnerin oopperoiden keskeiset osat kuin Franz Schubertin ja Robert Schumannin yksinlaulut.
Elämä ja ura

Fischer-Dieskau laulaa Gustav Mahlerin "Kindertotenlieder"-laulusarjan.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Fischer-Dieskau syntyi Berliinissä rehtorin ja opettajan perheeseen. Hän alkoi ottaa laulutunteja 16-vuotiaana. Vuonna 1943 Fischer-Dieskau joutui sotaan. Hän jäi vangiksi 1945 ja oli kaksi vuotta amerikkalaisten sotavankina.
Ammattilaisura musiikin parissa alkoi vuonna 1947, jolloin hän palasi Saksaan. Seuraavina vuosikymmeninä Fischer-Dieskau esiintyi lukuisissa eri maissa ja teki monia oopperarooleja. Vuonna 1951 hän levytti ensimmäiset liedinsä. Vanhojen oopperoiden ja liedien lisäksi Fischer-Dieskau esitti 1900-luvun musiikkia. Hän vetäytyi konserttilaulajan urasta vuonna 1992, jonka jälkeen hän toimi kapellimestarina, opetti laulamista, kirjoitti kirjoja ja maalasi.
Aiheesta muualla

Dietrich Fischer-Dieskaun muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Talvijuurekkaat

| Talvijuurekkaat |
| --- | --- |
 Flammulina sp.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Physalacriaceae
Suku::  Talvijuurekkaat Flammulina  P. Karst.
Katso myös
   Talvijuurekkaat Wikispeciesissä   Talvijuurekkaat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Talvijuurekkaat (Flammulina) on Physalacriaceae-heimoon kuuluva sienisuku, joka sisältää useita ruokasienilajeja. Niiden suurin kaupallinen suosio on Itä-Aasiassa, jossa niitä viljellään laajalti. Myös Suomessa villinä kasvavat talvijuurekkaat ovat hyviä ruokasieniä. Jotkin lajit kasvavat pääasiassa talvikuukausina.
Ulkonäkö ja koko

Talvijuurekkaat ovat helttasieniä, joilla on yleensä noin 1–5 senttimetriä leveä lakki ja noin 2–8 senttimetriä pitkä, enintään senttimetrin paksuinen jalka. Lakin muoto vaihtelee laakean kuperasta kuoppakeskustaiseen. Lakin väri on yleensä keltainen, oranssi tai ruskea, ja lakin pinta on usein tahmea. Heltat ovat valkeahkot, vanhemmiten kellertävät tai ruskehtavat. Jalka on tyvestä ruskea tai mustanruskea, ylempää kermanvärinen tai keltainen. Koko jalka on usein samettinukkainen. Itiölaskeuma on valkoinen tai kermanvalkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Talvijuurekkaiden suku on levinnyt maailmanlaajuisesti, mutta eniten lajeja on Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Puistotalvijuurekas (Flammulina velutipes) ja taigatalvijuurekas (Flammulina rossica) ovat laajalle levinneitä lajeja, mutta suvussa on myös rajatuilta alueilta tunnettuja lajeja, kuten Flammulina stratosa Uudesta-Seelannista.
Talvijuurekkaat ovat saprotrofeja, jotka kasvavat yleensä tuppaina lehtipuulla, harvemmin havupuulla. Ne voivat kasvaa sekä elävällä että kuolleella puulla. Kasvualustaksi kelpaavat puiden rungot, kannot, risut ja juuret. Talvijuurekkaat voivat näennäisesti kasvaa maassa, mutta silloin ne ovat sienirihmojen kautta yhteydessä puuainekseen, kuten maanalaisiin juuriin. Jotkin talvijuurekkaat kasvavat vain yhdellä isäntälajilla, esimerkiksi Flammulina cephalariae kasvaa vain Cephalaria leucantha -kasvin juurilla.
Jotkin talvijuurekkaat, kuten puistotalvijuurekas ja Flammulina elastica, kasvavat erityisesti talvikuukausina.
Taksonomia

Puistotalvijuurekas (Flammulina velutipes) oli pitkään sukunsa ainoa laji ja vielä pidempään sukunsa ainoa eurooppalainen laji. Toiseksi vanhin laji on argentiinalainen Flammulina callistosporioides, joka kuvattiin vuonna 1964. Vuonna 1977 Euroopasta kuvattiin Flammulina ononidis, mutta vielä 1980-luvun lopussa eurooppalaisia lajeja tunnettiin vain neljä. 1990-luvulta lähtien lajien määrä on yhä kasvanut, ja vuonna 2020 talvijuurekkaita oli 16 hyväksyttyä lajia, joista kahdeksaa tavataan Euroopassa. Suomessakin on nykytiedon mukaan useampi laji, jotka erottaa toisistaan lähinnä mikroskooppisten piirteiden perusteella.
Vuonna 2020 talvijuurekkaita oli maailmanlaajuisesti 16 hyväksyttyä lajia:
Flammulina callistosporioides
Flammulina cephalariae
Flammulina elastica
Valjutalvijuurekas (Flammulina fennae)
Flammulina ferrugineolutea
Viljelytalvijuurekas (Flammulina filiformis)
Viitatalvijuurekas (Flammulina finlandica)
Flammulina lupinicola
Flammulina mexicana
Flammulina ononidis
Poppelitalvijuurekas (Flammulina populicola)
Taigatalvijuurekas (Flammulina rossica)
Flammulina similis
Flammulina stratosa
Puistotalvijuurekas (Flammulina velutipes)
Flammulina yunnanensis
Talvijuurekkaat ravintona

Euroopassa talvijuurekkaita pidetään hyvänmakuisina ruokasieninä, joita voi poimia talvellakin. Suomalaiset talvijuurekkaat on luokiteltu joko hyviksi tai erinomaisiksi ruokasieniksi. Ruokasienestäjän kannalta tarkalla lajimäärityksellä ei ole merkitystä, sillä kaikkien suomalaisten talvijuurekkaiden käyttöarvoa pidetään samana.
Japanilaisessa keittiössä talvijuurekkaita edustaa enokitake-niminen viljelysieni, jota käytetään usein keitoissa. Vuoteen 2018 asti sitä pidettiin samana lajina puistotalvijuurekkaan kanssa, mutta nykyään sitä pidetään omana lajinaan nimeltä viljelytalvijuurekas (Flammulina filiformis). Laji on kaupallisesti merkittävä ruokasieni, jota viljellään varsinkin Kiinassa. Sillä on myös lääketieteellistä merkitystä, koska se sisältää muun muassa kasvaimia ja syöpää ehkäiseviä yhdisteitä.
Viljeltyjä Flammulina filiformis -sieniä
Doquz Khatun

| Doquz Khatun |
| --- | --- |
 Hülegü (vas.) ja Doquz Khatun (oik.) maalauksessa 1300-luvulta.
Henkilötiedot
Kuollut: 16. kesäkuuta 1265
Vanhemmat:  Ong-kaani
Puoliso:  Hülegü
Doquz Khatun, (katun eli kaanitar); (k. 16. kesäkuuta 1265) oli ensimmäisen il-kaanin Hülegün vaimo. Taustaltaan Doquz Khatun oli nestoriolaiskristitty, ja hän vaikutti esimerkiksi Bagdadin kristityn väestön säästämiseen kaupungin valtauksen yhteydessä. Doquz Khatun kuoli hieman miehensä jälkeen vuonna 1265.
Elämäkerta

Doquz Khatun oli taustaltaan turkkilainen nestoriolaiskristitty. Nestoriolaisuus oli tuolloin laajalle levinnyt uskonto turkkilaisten kansojen keskuudessa. Hänen isänsä oli aikanaan nykyisen Mongolian Ulan Batorin alueella vaikuttaneiden kereiittien heimon päällikkö Ung-kaani.
Kereiittien Ung-kaani kärsi tappion mongolien päällikkö Tšingis-kaanille vuonna 1203. Tšingis-kaani antoi alun perin Ong-kaanin tyttären vaimoksi nuorimmalle pojalleen Tolui-kaanille. Liittoa ei kuitenkaan vahvistettu lopullisesti, ja Toluin kuoltua vuonna 1233 Doquz Khatun annettiin Toluin pojalle Hülegülle. Doquz Khatun ja Hülegü avioituivat Hülegün lähdettyä sotaretkelleen Lähi-itään. Doquz Khatun oli miehensä mukana tämän vallatessa Bagdadin vuosina 1257-1258 ja Syyrian vuosina 1259-1260. Doquz Khatunilla oli huomattava vaikutus mieheensä, joka esimerkiksi säästi vaimonsa nestoriolaiset uskonveljet Bagdadissa kaupungin valtauksen yhteydessä. Doquz Khatun vaikutti Mar Denhan valintaan nestoriolaisen kirkon päämieheksi vuonna 1265. Hänen palatsitelttaansa (ordo) kuului kappeliteltta, jossa järjestettiin kristittyjä menoja. Doquz Khatunin moitteista huolimatta Hülegü säilytti kuitenkin buddhalaisen uskonsa.
Doquz Khatun kuoli muutamia kuukausia miehensä jälkeen 16. kesäkuuta 1265. Parilla ei ollut yhteisiä lapsia, mutta hän auttoi miehensä poikaa Abaqaa nousemaan isänsä seuraajaksi. Doquz Khatunia jäivät suremaan etenkin valtakunnan kristityt. 1200-luvulla kirjoittanut armenialainen historioitsija Stefanos Orbelian väitti, että kuvernööri Ala-al-Din Jovayni myrkytti Doquz Khatunin, joskaan myrkytyksestä ei ole sen enempää näyttöä.
Hülegü ja Doquz Khatun kuvattuna orientaaliortodoksisessa Raamatussa 1200-luvulta.
Dietrich von Hildebrand

Dietrich von Hildebrand muistolaatta. (Habsburgergasse 5, Wien).
Dietrich von Hildebrand (12. lokakuuta 1889 Firenze – 26. tammikuuta 1977 New Rochelle, New York) oli saksalainen katolinen filosofi ja teologi, jota paavi Pius XII kutsui epävirallisesti ”1900-luvun kirkonopettajaksi”. Hän kirjoitti uskonnonfilosofiasta ja teologiasta, sekä kehitti edelleen Edmund Husserlin fenomenologiaa.
Teoksia

Die Ehe (1929)
Liturgie und Persönlichkeit (1933)
Das Wesen der Liebe
Die Umgestaltung in Christus (1944, pseudonyymillä Peter Ott)
Menschheit am Scheideweg (1954)
Metaphysik der Gemeinschaft (1955)
Christliche Ethik (1959)
Was ist Philosophie (1960)
Das trojanische Pferd in der Stadt Gottes (1968)
Sittliche Grundhaltungen (1969)
Der verwüstete Weinberg (1973)
Idolkult und Gotteskult (1974)
Memoiren und Aufsätze gegen den Nationalsozialismus 1933–1938 (1994)
Aiheesta muualla

Dietrich von Hildebrand, CatholicAuthors.com (englanniksi)
Dietrich von Hildebrand Legacy Project (englanniksi)
Dietrich von Hildebrand Institute (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dietrich von Hildebrand
Käännös suomeksi
The Cars (albumi)

| The Cars The Cars |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu 1978
 Julkaistu: 6. kesäkuuta 1978
 Tuottaja(t): Roy Thomas Baker
 Tyylilaji: New wave, voimapop, synthrock
 Kesto: 35.40
 Levy-yhtiö: Elektra Records
The Carsin muut julkaisut
|   | The Cars 1978 | Candy-O 1979 |
Singlet albumilta The Cars
 ”Just What I Needed” Julkaistu: 29. toukokuuta 1978  ”My Best Friend's Girl” Julkaistu: 10. lokakuuta 1978  ”Good Times Roll” Julkaistu: 20. helmikuuta 1979
The Cars on amerikkalaisen new wave -yhtye The Carsin ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi Elektra Records -yhtiö 6. kesäkuuta 1978.  Albumin on tuottanut Roy Thomas Baker, ja se sisälsi kappaleet "Just What I Needed", "My Best Friend's Girl" ja "Good Times Roll". Yhdysvalloissa albumi saavutti 18. sijan Billboard 200 -listalla, ja Recording Industry Association of America (RIAA) sertifioi sen kuusi kertaa platinalla.
Kappalelista

Kappaleet on kirjoittanut Ric Ocasek, ellei muuta kirjoittajaa ole mainittu.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Laulu | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Good Times Roll |  | Ocasek | 3.44 |  |  |  |  |  |
| 2. | My Best Friend's Girl |  | Ocasek | 3.44 |  |  |  |  |  |
| 3. | Just What I Needed |  | Benjamin Orr | 3.44 |  |  |  |  |  |
| 4. | I'm in Touch with Your World |  | Ocasek | 3.31 |  |  |  |  |  |
| 5. | Don't Cha Stop |  | Ocasek | 3.01 |  |  |  |  |  |
| 6. | You're All I've Got Tonight |  | Ocasek | 4.13 |  |  |  |  |  |
| 7. | Bye Bye Love |  | Orr | 4.14 |  |  |  |  |  |
| 8. | Moving in Stereo | Ocasek, Greg Hawkes | Orr | 5.15 |  |  |  |  |  |
| 9. | All Mixed Up |  | Orr | 4.14 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Ric Ocasek – laulu, rytmikitara
Benjamin Orr – laulu, bassokitara
David Robinson – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu
Elliot Easton – johtava kitara, taustalaulu
Greg Hawkes – näppäimistö, lyömäsoittimet, saksofoni, taustalaulu
Arvostelut

Allmusic :
Rolling Stone :
Aiheesta muualla

The Cars – The Cars Discogsissa (englanniksi)
Drée

| Drée |
| --- | --- |
 Saint-Denisin kirkko
 Drée
 Koordinaatit: 47°21′00″N, 4°41′30″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Dijon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,1 km²
Korkeus:  445 - 573 m
Väkiluku (2018):  61 
 – Väestötiheys:  11 as./km²
Kunnan numero:  21234
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Drée on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 32 kilometriä Dijonin kaupungista länteen.
Kunnan keskustassa on 1100-luvulta peräisin oleva Saint-Denisin kirkko. Kirkkoa uusittiin erityisesti 1600-luvulla ja kirkon kellotorni on 1800-luvulta. Kunnassa on myös 1100-luvulla rakennettu linna. Linna rakennettiin uudelleen 1500-luvulla, mutta Ranskan kuningas Henrik IV käski purkaa sen tornit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Drée Wikimedia Commonsissa
Drôme (joki)

| Drôme |
| --- | --- |
 Drômejokea Crestin lähellä.
Alkulähde:  Alpit
Laskupaikka:  Rhône
Maat:   Ranska
Pituus:  111 km
Valuma-alue:  1 663 km²

Drôme on 111 kilometriä pitkä Rhônen sivujoki Kaakkois-Ranskassa.
Joki saa alkunsa Alppien länsireunalta Valdrômen kylän läheltä ja se yhtyy Rhônejokeen Loriol-sur-Drômen kylän lähellä, Valencen ja Montélimarin välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Drôme (joki) Wikimedia Commonsissa