stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mariuksen uudistukset
Mariuksen uudistukset > Uudistuksia > Kohortit

Toinen sekä merkittävin Mariuksen uudistuksista oli vanhan manipulijärjestelmän kehittäminen edelleen, joskin se oli maauudistuksen osa. Manipulijärjestelmän perusajatuksen hän säilytti, mutta koska miehet liittyivät nyt legiooniin palkkalaisina ja olivat näin saapuessaan legioonalle samanarvoisia valtion kustantaessa nyt sotilaiden varusteet, ei varallisuus- ja ikäluokkaan perustuva divisioonien jako enää ollut tarpeen.
Kohorttijärjestelmässä vanhan manipulijärjestelmän velites-divisioona hajotettiin ja se sekoitettiin muiden divisioonien kenturioihin. Näin yhden kenturian miesvahvuus kasvoi 60-henkisestä 80-henkiseksi.
Yhdessä kohortissa oli kuusi kenturiaa järjestettynä kolmeksi kahden kenturian yksiköksi. Legioona taas muodostui kymmenestä kohortista.
Myöhemmin yhden kenturian miesvahvuus nostettiin nimenmukaiseen 100 mieheen, jolloin legioonan vahvuus kohosi kuuteen tuhanteen (6000).
Kohorttien etuna manipulaarilegioolle oli kohortin itsenäisyys: se kykeni käymään omaa pikkutaisteluaan ja mukautumaan tilanteisiin joustavammin kuin jäykempi manipuli. Silti itse taistelutyyli ei kohorteissa juuri muuttunut.
Mariuksen uudistukset > Uudistuksia > Aquila

Kolmas Mariuksen uudistuksista oli Juppiterin kotkan – Aquilan – asettaminen yhteiseksi symboliksi kaikille legioonille, minkä hän odotti kohentavan sotilaiden yhtenäisyydentunnetta, uskollisuutta ja moraalia. Aquilan kantaja, aquilifer, oli kenturiassaan arvossa seuraava heti varsinaisen sadanpäämiehen, kenturion eli kenturian komentajan jälkeen. Aquilan menettämistä pidettiin hyvin häpeällisenä ja sen menettänyt kantaja tuskin selvisi hengissä, mikäli oli yhä elossa.
Mariuksen uudistukset > Uudistuksia > Muita uudistuksia

Pilum-heittokeihään kärkeen suunniteltiin hajoava puinen osa, jotta vihollinen ei kykenisi sinkoamaan sitä takaisin legioonalaisiin
"Mariuksen muuleilla" Marius poisti hitaan muuli- ja kärrykuormaston legioonastaan ja otti käyttöön nopeamman kuljetustavan, legioonalaiset. Jokaisen legioonalaisen oli omissa varusteissaan kuljetettava muita tarvikkeita, kuten telttaa, narua, lapiota, kuokkaa, muonaa ja jopa yhtä leirien paaluaidoituksessa käytettävää paalua.
Mariuksen jälkeen > Sisällissodat

Mariuksen legioonauudistus loi pohjan Rooman tasavallan rippeitä raastaville sisällissodille, sillä legioonat eivät enää olleet suoraan lojaaleja Roomalle eivätkä senaatille vaan pikemminkin kenraaleilleen, jotka maksoivat legiooniensa palkat itse. Tasavallan kukistuttua Augustuksen aikana tilanne tasoittui sikäli, että kenraalien oli vaikeata, jopa mahdotonta puhua legioonalaisiaan vallankumouksiin, sillä legioonille teroitettiin äärimmäistä lojaaliutta keisarille.
Mariuksen uudistukset kirjallisuudessa ja viihteessä > Kirjallisuus (kaunokirjallisuus)

Conn Igguldenin kirjoittamassa Keisari-romaanisarjassa kuvataan taiteilijan vapauksin poliittisesti ja sotilaallisesti epävakaata aikaa Mariuksen uudistuksissa kaunokirjallisuuden keinoin.
Mariuksen uudistukset kirjallisuudessa ja viihteessä > Videopelit

Rome: Total War -pelissä Mariuksen uudistukset, englanniksi The Marian Reforms, mahdollistavat tehokkaampien legioonalaisten kouluttamisen
Marius antoi kullekin legioonalle tunnuksekseen hopeisen (myöhemmin kullatun) kotkan (lat. aquila) aikaisempien viiden sotamerkin, kotkan, hevosen, härän, suden ja villikarjun tilalle.
Gideon Ernst von Laudon

| Gideon Ernst von Laudon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1717 Laudohn, Ruotsin Liivinmaa (nykyään Madonan kunta, Latvia
Kuollut: 14. heinäkuuta 1790 (73 vuotta) Neutitschein, Määri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Koulutus ja ura
   
Gideon Ernst von Laudon (tai Loudon; 2. helmikuuta 1717 Laudohn, Ruotsin Liivinmaa – 14. heinäkuuta 1790 Neutitschein, Määri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) oli baltiansaksalaista syntyperää ollut itävaltalainen vapaaherra ja sotamarsalkka. Häntä on kutsuttu yhdeksi aikansa suurimmista sotapäälliköistä seitsenvuotisessa sodassa 1756–1763 Fredrik Suurta vastaan ja Itävallan ja Turkin välisessä sodassa 1787–1791.
Elämä ja ura

Laudon kuului Skotlannista Liivinmaalle vuosisatoja aikaisemmin muuttaneeseen sukuun. Hänen isänsä oli everstiluutnantti, joka jäi eläkkeelle Ruotsin palveluksesta. Poika lähetettiin vuonna 1732 Venäjän armeijaan kadetiksi. Hän osallistui Puolan perimyssodassa sotamarsalkka Burkhard Christoph von Münnichin johtamaan Danzigin piiritykseen vuonna 1734, venäläisten marssille Reinille vuonna 1735 ja Turkin sotaan 1738–1739. Tyytymättömänä tulevaisuudennäkymiinsä hän erosi vuonna 1741 ja hakeutui muualle sotilastehtäviin. Hän lähti Venäjältä everstiluutnanttina ja siirtyi vuonna 1742 Itävallan palvelukseen, ja kunnostautui Itävallan perimyssodassa.
Laudonin nopea urakehitys alkoi seitsenvuotisessa sodassa. Hänen saavutuksistaan on mainittava erityisesti hänen osallistumisensa Prahan taisteluun 6. toukokuuta 1757, jonka jälkeen hänestä tuli kenraalimajuri ja hiljattain perustetun Maria Teresian ritarikunnan ritari, Olmützin piirityksen kukistaminen Domstadtlin taistelussa 30. kesäkuuta 1758, sekä hänen osallistumisensa Hochkirchin taisteluun, jonka jälkeen hänet korotettiin vapaaherran arvoon, ja voitto Kunersdorfissa elokuussa 1759. Vuonna 1760 hän voitti taistelut Landeshutissa ja valloitti Glatzin linnoituksen, mutta kärsi tappion Liegnitzissä Fredrik Suurta vastaan. Syys-lokakuussa 1761 hän valloitti Schweidnitzin. Vuonna 1769 hänestä tuli Määrin kenraalikomentaja ja vuonna 1778 sotamarsalkka, ja Baijerin perimyssodan syttyessä seuraavana vuonna hänelle annettiin Saksin rajalle kootun armeijan komento. Itävallan-Turkin sodan sytyttyä vuonna 1788 hänelle annettiin Itävallan joukkojen komento Kroatiassa, ja hän päätti sodan valloittamalla Belgradin. Kun seuraavana vuonna sota Preussin kanssa uhkasi puhjeta, keisari Leopold nimitti hänet Itävallan asevoimien ylipäälliköksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gideon Ernst von Laudon Wikimedia Commonsissa
Game Boy Color

| Game Boy Color |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Nintendo
Tuotesarja:  Game Boy
Sukupolvi:  5. sukupolvi
Julkaisu:  JP 21. lokakuuta 1998NA 18. marraskuuta 1998 PAL 23. marraskuuta 1998AUS 27. marraskuuta 1998
Valmistusmaa:  Japani
Laitteisto:  Muokattu Zilog Z80 -suoritin
Tallennusväline:  Game Boy -pelimoduuli
Myydyt yksiköt:  Noin 119 miljoonaa, mukaanluettuna Game Boy
Myydyin peli:  Pokémon Gold ja Silver
Taaksepäin yhteensopivuus:  Game Boy
Edeltäjä:  Game Boy Game Boy Pocket Game Boy Light
Seuraaja:  Game Boy Micro Game Boy Advance Game Boy Advance SP
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Game Boy Color (jap. ゲームボーイカラー, Gēmu Bōi Karā, lyhenne GBC) on Nintendon valmistama ja julkaisema Game Boy -konsolisarjan käsipelikonsoli, joka julkaistiin Japanissa 21. lokakuuta 1998, Pohjois-Amerikassa 19. marraskuuta 1998, Euroopassa 23. marraskuuta 1998 ja Isossa-Britanniassa 27. marraskuuta 1998.
Game Boy Color on ohuempi kuin edeltäjänsä Game Boy Pocket ja siinä on värinäyttö. Game Boy Colorin suoritin on edeltävien Game Boy -mallien tapaan 8-bittinen. Laitteessa toimivat myös alkuperäisen Game Boy -mallin pelit, joihin on jopa joissakin tapauksissa suunniteltu värit etukäteen. Game Boyta ja Game Boy Coloria on myyty yhteensä 118,7 miljoonaa yksikköä.
Historia

Game Boy Color oli vastaus pelinkehittäjien painostukseen luoda uusi ja paljon kehittyneempi käsikonsoli, koska heidän mielestään Game Boy ja sen uudistettu versio Game Boy Pocket olivat ominaisuuksiltaan riittämättömiä. Kehityksen tuloksena syntyi maailman ensimmäinen taaksepäin yhteensopiva käsikonsoli; koska Game Boy Colorilla pystyi pelaamaan alkuperäisen Game Boyn pelejä, sen pelivalikoima oli suurempi ja siten myös potentiaalisten käyttäjien määrä lukuisampi. Taaksepäin yhteensopivuudesta tuli Game Boy Colorin jälkeen Game Boy -konsolisarjan tärkeä ominaisuus, koska se mahdollisti julkaisuvaiheessa suuremman pelikirjaston kuin kilpailevissa konsoleissa.
Ominaisuudet

Prosessorin, joka on Sharpin valmistama muunneltu Zilog Z80, kellotaajuus on noin 8 MHz eli kaksinkertainen alkuperäiseen Game Boyhin verrattuna. Game Boy Colorissa on myös neljä kertaa alkuperäisen Game Boyn verran muistia (32 kilotavua keskusmuistia ja 16 kilotavua videomuistia). Näytön resoluutio on sama kuin Game Boyssa eli 160×144 pikseliä.
Game Boy Colorin väripaletissa on 32 768 väriä, joista 56 voidaan näyttää samanaikaisesti näytöllä, minkä lisäksi konsoli pystyi käyttämään neljän värin perusvarjostustaselvennä Game Boylle kehitettyihin peleihin. Game Boy Color pystyy värjäämään sprite-grafiikan ja taustan erikseen, mutta tämä aiheuttaa graafisia häiriöitä joissain peleissä.
Game Boy Colorissa on myös infrapunayhteys langatonta tiedonsiirtoa varten. Tätä ominaisuutta käyttivät kuitenkin vain muutamat pelit, ja se jätettiin pois Game Boy Advancesta ja myöhemmistä Game Boy -konsoleista.
Ominaisuudet > Pelimoduulit

Erityisesti Game Boy Colorille suunnitellut pelimoduulit ovat läpinäkyviä. Ne eivät ole yhteensopivia uudemman Nintendo DS:n kanssa. Game Boyn kanssa yhteensopivat Game Boy Colorille suunnitellut pelit ovat muodoltaan samankaltaisia kuin Game Boyn harmaat pelimoduulit, mutta väriltään mustia tunnistamisen helpottamiseksi. Pokémon Yellow’n ja Pokémon Goldin ja Silverin pelimoduulit poikkeavat väreiltään tavanomaisista moduuleista, mutta ovat teknisesti identtisiä niiden kanssa.
Ominaisuudet > Kuorten värit

Game Boy Colorin logossa sana ”COLOR” sisälsi kaikki konsolin viisi alkuperäistä väriä, joiden nimet ovat:
mansikka (Strawberry)
viinirypäle (Grape)
kiivi (Kiwi)
voikukka (Dandelion)
sinivihreä (Teal)
Samanaikaisesti julkaistiin ”Atomic Purple”, jonka kuori oli läpikuultavaa purppuraista muovia, jota käytettiin myös Nintendo 64:n peliohjaimessa.
Muunvärisiä konsoleita myytiin rajoitetuissa erissä tai vain tietyissä maissa. Näitä ovat muun muassa:
väriä vaihtava kulta-/hopeamaali (Pokémon Gold/Silver -versio)
metallinen kulta-/hopeamaali, jossa Pikachu ja Pichu näytön ympärillä; Pikachun poskeen syttyy valo tavallisen virtavalon sijasta (Pichu/Pikachu-versio)
keltainen etuosa, sininen takaosa, punainen A-nappi, vihreä B-nappi, sininen ohjausnappi ja Poképallo virtavalon sijasta; Pokémon-logo Start- ja Select-nappien yläpuolella; Pikachun, Togepin ja Jigglypuffin kuvat näytön ympärillä (Pokémon-versio)
keltainen etuosa, sininen takaosa, punainen A-nappi, vihreä B-nappi, sininen ohjausnappi sekä Pikachu ja Pichu näytön ympärillä; Pikachun poskeen syttyy valo tavallisen virtavalon sijasta (Pichu-/Pikachu-PAL-versio)
keltainen tai punainen kotelo, jossa yksi oranssi nappi, yksi vihreä nappi, sininen ohjausnappi ja useita Pokémoneja koristeena (Pokémon Center -versio, Japani)
pastellin-vaaleanpunainen kuori, jossa Hello Kittyn pää keskiosassa (Hello Kitty -versio, Japani)
keltainen kuori, jossa Tommy Hilfiger -logo Start- ja Select-nappien yläpuolella (Tommy Hilfiger -versio)
läpinäkyvä (Japani)
läpikuultavan vihreä (Japani)
läpikuultavan musta
läpikuultavan oranssi
läpikuultavan sininen
keskiyönsininen
jäänsininen
Pelit

Julkaisun yhteydessä saatavat pelit olivat:
Pocket Bomberman
Tetris DX
Wario Land II
Viimeinen Japanissa julkaistu Game Boy Color -peli, joka oli yhteensopiva Game Boyn ja Super Game Boyn kanssa, oli From TV Animation - One Piece: maboroshi no Grand Line -bōken -hen! (heinäkuu 2002). Tämän ansiosta Game Boysta (1989–2002) tuli yksi maailman pitkäikäisimmistä konsoleista; vain Atari 2600 (1977–1992) ja Neo-Geo (1992–2004) olivat pitkäikäisempiä.
Nintendo 3DS:n julkaisun myötä Nintendo tiedotti, että Virtual Console -palvelu tulee olemaan käytettävissä myös 3DS:llä ja mahdollistaa joidenkin Game Boy- ja Game Boy Color -pelien, kuten The Legend of Zelda: Link’s Awakeningin, pelaamisen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Game Boy Color Wikimedia Commonsissa
Nintendon laitteet
| --- | --- |
Pelikonsolit:   Color TV Game  NES/Famicom NES 2/AV Famicom  SNES/Super Famicom  Virtual Boy  Nintendo 64 iQue Player  GameCube Panasonic Q  Wii  Wii U  Nintendo Switch  Nintendo Switch 2 
Käsikonsolit:   Game & Watch  Game Boy  Game Boy Color  Game Boy Advance  Game Boy Advance SP  Nintendo DS  Game Boy Micro  Nintendo DS Lite  Nintendo DSi  Nintendo DSi XL  Nintendo 3DS  Nintendo 3DS XL  Nintendo 2DS  New Nintendo 3DS  New Nintendo 3DS XL  New Nintendo 2DS XL  Nintendo Switch Lite 
Kolikkopelit:   Vs. UniSystem/DualSystem  PlayChoice-10  Nintendo Super System  Triforce
Guatemalan kansalliskirjasto

| Guatemalan kansalliskirjasto> Biblioteca Nacional de Guatemala Luis Cardoza y Aragón Nacional Library of Guatemala Luis Cardoza y Aragón |
| --- | --- |
 Guatemalan kansalliskirjasto.
Osoite:  5a Avenida 7-26 zona 1, Guatemala, 01001 Guatemala
Sijainti:  Guatemala, Guatemala
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guatemalan kansalliskirjasto (esp. Biblioteca Nacional de Guatemala Luis Cardoza y Aragón, engl.  Nacional Library of Guatemala Luis Cardoza y Aragón) on Guatemalan pääkaupungissa Guatemalassa toimiva maansa kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin 29. lokakuuta 1879.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guatemalan kansalliskirjasto Wikimedia Commonsissa
Biblioteca Nacional de Guatemala (espanjaksi) (facebook.com)
Haisin piirikunta

Haisin piirikunta sijaitsee Hodeidan maakunnan eteläosassa Jemenissä. Vuonna 2004 piirikunnassa asui 45 436 asukasta. Sen suurin kaupunki on Hais. Haisin piirikunnasta on kolmen tunnin ajomatka Hodeidaan..
Guatemalan San Carlosin yliopisto

Guatemalan San Carlosin yliopiston alueellinen kampus Cobánissa (CUNOR)
Guatemalan San Carlosin yliopisto (esp. Universidad de San Carlos de Guatemala) on Guatemalassa toimiva yliopisto. Sen päätoimipaikkana on pääkaupunki Ciudad de Guatemala, mutta Guatemalan San Carlosin yliopistolla on alueellisia kampuksia myös muualla maassa. Se on maan vanhin ja suurin yliopisto.
Amerikan mantereella on vain kolme Guatemalan San Carlosin yliopistoa vanhempaa yliopistoa. Guatemalan San Carlosin yliopiston perusti vuonna 1676 Espanjan Kaarle II. Yliopistoon kuului vuonna 2023 neljäkymmentä akateemista yksikköä. Samana vuonna yliopistossa oli 197 442 opiskelijaa ja 8 776 henkilökunnan jäsentä.
Guatemalan San Carlosin yliopisto sijoittui luokkaan #1201–1400 QS World University Rankingsissa vuodelle 2024.
Historiaa

Guatemalan San Carlosin yliopiston opiskelijoista sadat joutuivat maassa toimineiden kuolemanpartioiden murhaamiksi vuoden 1985 vaaleja edeltäneen vuosikymmenen aikana. Yliopistoon kohdistui poliittista väkivaltaa tämän jälkeisissäkin Guatemalan sisällissodan vaiheissa.
HMNZS Arbutus

| HMNZS Arbutus |
| --- | --- |
 HMNZS Arbutus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  George Brown and Company, Greenock
Kölinlasku:  3. toukokuuta 1943
Laskettu vesille:  26. tammikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  5. heinäkuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  Uudelle-Seelannille 1944 HMNZS Arbutus palautettu 1948
Loppuvaihe:  romutettu 1951
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 t
Pituus:  63,50 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,34 m
Koneteho:  2 750 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  109
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 x kaksipiippuinen .303" Lewis-konekivääri 2 x syvyyspomminheitintä Mk II, joihin yhteensä 72 syvyyspommia
HMNZS Arbutus (viirinumero K403) oli Uuden-Seelannin laivaston vuonna 1944 valmistunut parannellun Flower-luokan korvetti, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Britannian kuninkaallinen laivasto tilasi aluksen 28. heinäkuuta 1942 Greenockista George Hall and Companyltä, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 26. tammikuuta 1944 ja valmistui 5. heinäkuuta.
Palvelus

Alus luovutettiin valmistuessa Uudelle-Seelannille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä HMNZS Arbutus.
Toisen maailmansodan päätyttyä alus osallistui helmikuussa 1947  kahden kuukauden purjehdukseen Tyynellä valtamerellä. Tahitilla alusta vartioineet miehet olivat humalassa, jolloin väkijoukko yritti tunkeutua alukseen. Huhtikuussa aluksen miehistö osallistui heikon palkan ja huonojen työolosuhteiden aiheuttamaan kapinaan.
Alus palautettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle vuonna 1948 ja se romutettiin Dunstonissa kesäkuussa 1951.
HMNZS Te Kaha

| HMNZS Te Kaha |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Tenix Defence Systems, Williamstown
Kölinlasku:  18. syyskuuta 1994
Laskettu vesille:  22. heinäkuuta 1995
Palveluskäyttöön:  22. heinäkuuta 1997
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 600 t (max)
Pituus:  118 m
Leveys:  14,8 m
Syväys:  4,35 m
Koneteho:  1 × GE LM2500 -kaasuturbiinimoottori, 30 000 hv 2 × MTU 12V 1163 -dieselmoottoria, 8 840 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  177
Aseistus
Aseistus:  1 × 5″/54 Mk 45 Mod 2 -tykki 2 × Boeing Harpoon 1 × Mk41 Mod 5 VLS -laukaisualusta Sea Sparrow- ja ESSR-ohjuksille 2 × kolmiputkista 324 mm Mk 32 Mod 5 -torpedoputkea 1 × S-70B-2 Seahawk -helikopteri
HMNZS Te Kaha (viirinumero F77) on Uuden-Seelannin laivaston Anzac-luokan ohjusfregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Tenix Defence Systemsiltä, missä köli laskettiin 18. syyskuuta 1994. Se laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1995 kumminaan June Bolger ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta 1997.
Palvelus

Uuden-Seelannin vuoden 2010 puolustusselonteko määritti tarpeen päivittää aluksen järjestelmiä taistelukyvyn ylläpitämiseksi. Vuonna 2020 aluksen valvonta-, taistelu- ja puolustusjärjestelmät päivitettiin, jolloin asennettiin uusi taistelujohtojärjestelmä, tutkat, elektroniset ilmaisimet, ohjusjärjestelmät, ohjusten ja torpedojen torjuntajärjestelmät sekä päivitettiin kaikuluotain.
Gone Are the Days

| ”Gone Are the Days” Kygo & James Gillespie |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 16. huhtikuuta 2021
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): Kygo
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.16
 Levy-yhtiö: Sony Music
Kygon muut singlet
| ”Hot Stuff” 2020 | ”Gone Are the Days” 2021 | ”Love Me Now” 2021 |
Gone Are the Days on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon musiikkikappale, jolla vierailee myös brittiläislaulaja James Gillespie. Sen julkaisi Sony Music digitaalisesti ladattavana singlenä 16. huhtikuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet molemmat sen esittäjistä, joista Kygo vastasi myös sen tuotannosta. "Gone Are the Days" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon Norjassa ja Ruotsissa. Lisäksi se pääsi Sveitsissä listasijalle 62.
HMS Kalmar (K23)

| HMS Kalmar |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronan telakka
Laskettu vesille:  1. marraskuuta 1990
Palveluskäyttöön:  18. joulukuuta 1991
Tekniset tiedot
Uppouma:  380 t
Pituus:  57,0 m
Leveys:  8,0 m
Syväys:  1,93 m
Koneteho:  3 x MTU 16V396 TB94 -dieselmoottoria, 3 x KaMeWa 80-S62/6 -vesisuihkuvetolaitetta, 8 640 bhp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  7 upseeria ja 23 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  8 x RBS15 Mk II 1 x Bofors 57 Mk2 1 x Bofors 40 mm M/48 4 x 40 cm tp typ 45 -torpedoputkea 4 x augrk M/84 (typ Elma) -sukellusveneentorjuntaheitintä 4 x 57 mm lysraketställ M/77 -valaisuheitintä 2 x 7,62 mm ksp M/58 -konekivääriä
HMS Kalmar (runkonumero K23) on Ruotsin laivaston Göteborg-luokan korvetti.
Valmistus

Alus tilattiin 1. joulukuuta 1985 Karlskronan telakalta. Se laskettiin vesille 1. marraskuuta 1990 ja valmistui 18. joulukuuta 1991.
HMNZS Te Mana

| HMNZS Te Mana |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Tenix Defence Systems, Williamstown
Kölinlasku:  18. toukokuuta 1996
Laskettu vesille:  10. toukokuuta 1997
Palveluskäyttöön:  10. joulukuuta 1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 600 t (max)
Pituus:  118 m
Leveys:  14,8 m
Syväys:  4,35 m
Koneteho:  1 × GE LM2500 -kaasuturbiinimoottori, 30 000 hv 2 × MTU 12V 1163 -dieselmoottoria, 8 840 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  177
Aseistus
Aseistus:  1 × 5″/54 Mk 45 Mod 2 -tykki 2 × Boeing Harpoon 1 × Mk41 Mod 5 VLS -laukaisualusta Sea Sparrow- ja ESSR-ohjuksille 2 × kolmiputkista 324 mm Mk 32 Mod 5 -torpedoputkea 1 × S-70B-2 Seahawk -helikopteri
HMNZS Te Mana (viirinumero F111) on Uuden-Seelannin laivaston Anzac-luokan ohjusfregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Tenix Defence Systemsiltä, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1996. Se laskettiin vesille 10. toukokuuta 1997 kumminaan Dame Te Atairangikaahu ja otettiin palvelukseen 10. joulukuuta 1999.
Palvelus

Alus lähetettiin 2000 Solomonin saarille evakuoimaan noin 225 uusiseelantilaista saarten levottomuuksien aikana. Aluksella sai 29. maaliskuuta 2001 surmansa miehistönjäsen, minkä poliisi totesi kuolemantapaukseksi ilman lisätutkimusten tarvetta. Helmikuussa 2002 Uuden-Seelannin laivaston koelentäjän kuljettama Seasprite-helikopteri putosi aluksen lentokannelle. Onnettomuushetkellä aallokko oli Cookinsalmessa noin kolmimetristä. Tutkimuslautakunta totesi, ettei onnettomuudelle ollut selkeää yksittäistä syytä. Helikopterin korjaaminen maksoi noin 7,4 miljoonaa dollaria. Heinäkuussa 2002 aluksen miehistö avusti Wolf Rockissa karille ajaneen HMS Nottinghamin pelastustöissä.
Alus oli 28. tammikuuta - 4. elokuuta 2003 Arabianmerellä ja Omaninlahdella operaatio Enduring Freedomissa. Se oli alueella uudelleen 2004 Combined Task Force 150:ssä. Toukokuussa aluksen helikopteri vaurioitui, mikä kustansi noin 4 miljoonaa dollaria. Tutkimuslautakunta päätteli onnettomuuden syyksi lentäjien virhettä. Omaninlahdella putosi 14. heinäkuuta rahtialuksesta laidan yli miehistönjäsen, jota ei kyetty pelastamaan yrityksestä huolimatta. Alus palasi 10. syyskuuta Devonportiin tarkastettuaan 380 alusta, joista 38 noustiin.
Te Mana ja HMNZS Endeavour vierailivat 10. kesäkuuta 2005 Vladivostokissa. Helmikuussa 2006 aluksella syttyi tulipalo Autralian rannikolla järjestyissä sotaharjoituksissa. Aluksen Seasprite helikopteri siirrettiin HMAS Stuartille. Miehistö sai palon sammumaan. Alkuvuodesta 2007 alukselle tuli konevika matkalla Sydneyyn, joten se joutui jatkamaan matkaa kaasuturbiineilla.
Alus lähetettiin 7. huhtikuuta 2008  Devonportista Persianlahdelle Coalition Task Force 152:een. Se saapui 11. toukokuuta Singaporeen, missä se aloitti kolmen kuukauden merialueiden valvonnan. Tehtävään kuului öljyn tuotannon laitosten suojaaminen, salakuljetuksen estäminen ja merirosvouksen torjunta. Alus osallistui lokakuussa 2013 Sydneyssä pidettyyn laivastokatselmukseen.
Uuden-Seelannin vuoden 2010 puolustusselonteko määritti tarpeen päivittää aluksen järjestelmiä taistelukyvyn ylläpitämiseksi. Alus oli modernisoitavana vuoden 2021 lopulla, jolloin aluksen valvonta-, taistelu- ja puolustusjärjestelmät päivitettiin, jolloin asennettiin uusi taistelujohtojärjestelmä, tutkat, elektroniset ilmaisimet, ohjusjärjestelmät, ohjusten ja torpedojen torjuntajärjestelmät sekä päivitettiin kaikuluotain. Alus palasi palvelukseen vuoden 2021 alkupuolella.