stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A56-luokka
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| SMS A56 | AG Vulcan Stettin | - | 28. helmikuuta 1917 | 14. huhtikuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 12. maaliskuuta 1918 |
| SMS A57 | AG Vulcan, Hampuri | - | 28. helmikuuta 1917 | 28. huhtikuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 2. maaliskuuta 1918 |
| SMS A58 | AG Vulcan, Hampuri | - | 31. maaliskuuta 1917 | 19. toukokuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 15. elokuuta 1918 |
| SMS A59 | AG Vulcan, Hampuri | - | 13. huhtikuuta 1917 | 9. kesäkuuta 1917 | Puolalle 1921 nimellä ORP Slazak romutettu 1937 |
| SMS A60 | AG Vulcan, Hampuri | - | 15. toukokuuta 1917 | 23. kesäkuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 30. marraskuuta 1917 |
| SMS A61 | AG Vulcan, Hampuri | - | 15. toukokuuta 1917 | 11. heinäkuuta 1917 | Britannialle 1920 romutettu 1923 |
| SMS A62 | AG Vulcan, Hampuri | - | 8. kesäkuuta 1917 | 25. heinäkuuta 1917 | Britannialle 1920 romutettu 1923 |
| SMS A63 | AG Vulcan, Hampuri | - | 16. kesäkuuta 1917 | 11. elokuuta 1917 | Ranskalle 1920 romutettu 1923 |
| SMS A64 | AG Vulcan, Hampuri | - | 30. maaliskuuta 1918 | 8. elokuuta 1918 | Puolalle 1920 nimellä ORP Krakowiak miehistönsä upottama 4. syyskuuta 1939 |
| SMS A65 | AG Vulcan, Hampuri | - | 30. maaliskuuta 1918 | 24. elokuuta 1918 | Brasilialle upotettu Britteinsaarilla |
| SMS A66 | AG Vulcan, Hampuri | - | 23. kesäkuuta 1918 | 20. syyskuuta 1918 | Ranskalle 1920 romutettu 1923 |
| SMS A67 | AG Vulcan, Hampuri | - | 23. kesäkuuta 1918 | ei | romutettu keskeneräisenä 1921 |
| SMS A68 | Schichau Werke, Elbing | - | 11. huhtikuuta 1917 | 13. kesäkuuta 1917 | Puolalle 1920 nimellä ORP Kujawiak miehistönsä upottama 4. syyskuuta 1939 |
| SMS A69 | Schichau Werke, Elbing | - | 28. huhtikuuta 1917 | 4. heinäkuuta 1917 | poistettu 1920 |
| SMS A70 | Schichau Werke, Elbing | - | 19. toukokuuta 1917 | 23. heinäkuuta 1917 | poistettu 1920 |
| SMS A71 | Schichau Werke, Elbing | - | 9. kesäkuuta 1917 | 13. elokuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 1918 |
| SMS A72 | Schichau Werke, Elbing | - | 30. kesäkuuta 1917 | 1. syyskuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 14. toukokuuta 1918 |
| SMS A73 | Schichau Werke, Elbing | - | 7. heinäkuuta 1917 | 21. syyskuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 20. tammikuuta 1918 |
| SMS A74 | Schichau Werke, Elbing | - | 4. elokuuta 1917 | 9. lokakuuta 1917 | poistettu 1920 |
| SMS A75 | Schichau Werke, Elbing | - | 11. elokuuta 1917 | 26. lokakuuta 1917 | poistettu 1920 |
| SMS A76 | Schichau Werke, Elbing | - | 1. syyskuuta 1917 | 12. marraskuuta 1917 | poistettu 1920 |
| SMS A77 | Schichau Werke, Elbing | - | 22. syyskuuta 1917 | 27. marraskuuta 1917 | uponnut osuttuaan miinaan 20. tammikuuta 1918 |
| SMS A78 | Schichau Werke, Elbing | - | 13. lokakuuta 1917 | 15. joulukuuta 1917 | poistettu 1920 |
| SMS A79 | Schichau Werke, Elbing | - | 8. marraskuuta 1917 | 12. tammikuuta 1918 | uponnut osuttuaan miinaan 11. heinäkuuta 1918 |
Samuli Tyyskä

Samuli Tyyskä vuonna 2006.
Samuli Tyyskä (s. 23. maaliskuuta 1990 Helsinki) on suomalainen taitoluistelija. Hän on kaksinkertainen juniorien Suomen-mestari. Hän sijoittui hopealle vuoden 2007 juniorien Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa ja on kilpaillut Junior Grand Prix -kilpailuissa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Samuli Tyyskä
6. SS-vuoristodivisioona Nord

| 6>  SS-vuoristodivisioona Nord |
| --- | --- |
 6. SS-vuoristodivisioona Nordin tunnus
Toiminnassa:  1941–1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Heer   Waffen-SS
Aselajit:  Jalkaväki
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Matthias Kleinheisterkamp  Lothar Debes
6. SS-vuoristodivisioona Nord (saks. 6. SS-Gebirgs-Division „Nord“) oli toisen maailmansodan aikainen  Waffen-SS:ään kuulunut Saksan armeijan yksikkö, joka taisteli muun muassa Suomen Lapissa vuosina 1941–1944 osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.
SS-taisteluryhmä Nord muodostettiin Norjassa helmikuussa 1941 ja syyskuussa siitä tehtiin divisioona, SS-divisioona Nord.  Divisioona liitettiin myöhemmin suomalaiseen III armeijakuntaan, joka toimi Kiestingin alueella. Syyskuussa 1942 divisioona nimettiin uudelleen, siitä tuli SS-vuoristodivisioona Nord (saks. SS Gebirgs Division ”Nord”) ja viimein lokakuussa 1943 nimeksi tuli 6. SS-vuoristodivisioona Nord.
Lapin sodan puhjettua 1944 divisioona taisteli suomalaisia joukkoja vastaan. Vetäydyttyään Suomen alueelta divisioona siirrettiin Tanskaan ja myöhemmin Saksaan. Divisioona antautui toukokuussa 1945 Yhdysvaltain armeijalle Baijerissa.
SS-taisteluryhmä Nordin muodostaminen

Alkuvuodesta 1941 useita asepalvelusiässä olleista Allgemeine SS:n jäsenistä koottuja SS-Totenkopf-rykmenttejä (saks. Totenkopfstandarten) siirrettiin Norjaan miehitystehtäviin. Helmikuussa 1941 SS-taisteluryhmä Nord muodostettiin pääosin SS-Totenkopf-rykmenteistä 6 ja 7 (loppukesästä 1941 taisteluryhmään liitettiin tilapäisesti myös rykmentti 9). Toukokuun loppuun asti yksikkö vartioi Norjan rannikkoa Kirkenesin ja Vardøn alueella, kunnes kesäkuun alussa se liitettiin pohjoiseen armeijaryhmään, Saksan XXXVI armeijakunnan alaisuuteen. SS-Nordin komentajaksi SS-Brigadeführer Herrmannin tilalle vaihtui samanarvoinen Karl-Maria Demelhuber.
Pian vaihdoksen jälkeen Herrmann vetosi esikuntaan, että yksikkö kaipaisi 2–3 kuukauden verran taisteluharjoitusta. XXXVI armeijakunnan komentaja ratsuväenkenraali Hans Feige piti harjoituksia tarpeettomina ja vakuutti Herrmannille, että taisteluryhmän ”korkea moraali ja luja päättäväisyys” korvaisivat miesten puutteet taistelutaidoissa.
Motorisoitu divisioona siirtyi Norjan Kirkkoniemestä Suomen rajan yli 7. kesäkuuta 1941. 8 000–9 000 miehen vahvuisen divisioonan ajoneuvokolonnan ohimarssi kesti kymmenen tuntia. Divisioona marssi  Jäämerentietä pitkin Vuotson ja Sodankylän kautta Rovaniemelle, jonne se saapui 10. kesäkuuta. Rovaniemen alueelle oli ryhmitettynä kaikkiaan runsaat 40 000 saksalaissotilasta, jotka siirtyivät 18. kesäkuuta kohti Sallaa ja Neuvostoliiton vastaista rajaa osana Saksan hyökkäystä Neuvostoliittoon.
Operaatio Hopeakettu

Jatkosodan hyökkäysvaiheessa SS-taisteluryhmä Nord osallistui operaatio Hopeakettuun (Operation Silberfuchs) saksalaisen 169. jalkaväkidivisioonan ja suomalaisen 6. divisioonan kanssa. Operaation tavoitteena oli turvata Petsamon Saksalle hyvin tärkeät Kolosjoen nikkelikaivokset ja vallata Neuvostoliiton ainoa jäätymätön pohjoinen satama, Murmansk, joka tarjosi esteettömän pääsyn Atlantille. Operaation täytäntöönpano oli Norjan Lappiin sijoitetun Eduard Dietlin johtaman vuoristoarmeijakunta Norjan vastuulla.
Heinäkuun 1941 alussa taisteluryhmä hyökkäsi neuvostoliittolaisten asemiin Sallassa. Suomalaisten menestyessä kokemattomien SS-miesten tulikaste epäonnistui täysin ja yksikkö menetti kahdessa hyökkäyksessä viisi pataljoonaa. Neuvostoliittolaiset tekivät myös vastahyökkäyksen ja onnistuivat saamaan SS-taisteluryhmä Nordin pakokauhun valtaan. SS-miehet jättivät aseensa, asemansa ja pakenivat taistelukentältä kärsien tappioina 86 kaatunutta, 232 haavoittunutta ja 147 kadonnutta. Sallan pakokauhuisesta SS-taisteluryhmästä tuli esimerkki siitä, ettei ”rodullisista ja ideologisista esikuvista” tule automaattisesti hyviä sotilaita ilman harjoitusta ja valmisteluja. SS:n johtaja Heinrich Himmler teki kuitenkin parhaansa, että tapaus pysyi pois julkisuudesta Saksassa.
Loppukesästä 1941 uudelleen järjestäytynyt SS-taisteluryhmä Nord alistettiin suomalaisen Hjalmar Siilasvuon johtaman III armeijakunnan alaisuuteen. Uudelleenkoulutustarkoituksessa se jaettiin osiin, joista toiset ottivat rintamavastuun Kiestingin ja Louhen välisellä tiellä ja toisia taas harjoitettiin linjojen takana. Samanaikaisesti Nord kärsi tappioista, joita aiheuttivat sekä puna-armeija että punatauti. Siihen liitettiin 700 miehen vahvuinen täydennysosasto, tällä kertaa perusteellisesti koulutettuja SS-miehiä. Syyskuussa taisteluryhmästä tehtiin uusi divisioona jonka nimeksi tuli SS-divisioona Nord. Tällöin siitä tuli ainoa saksalaisista koottu SS-divisioona, joka alistettiin Saksan liittolaisen johtoon.
Marraskuussa 1941 divisioona osallistui viimeiseen suureen yritykseen katkaista Muurmannin rata Louhen kohdalla. SS-prikaatinkenraali ja Waffen-SS:n kenraalimajuri Karl-Maria Demelhuber ilmoitti, että 1.–13. marraskuuta välisenä aikana hänen rykmenttinsä tuhosi 316 vihollisen bunkkeria taisteluissa sekä aiheutti viholliselle tappioita arviolta 900 kaatuneen ja 542 vangitun sotilaan verran. 7. SS-rykmentti aiheutti suuria tappioita Neuvostoliiton 426. jalkaväkirykmentille. Koska eteneminen oli hidasta ja aiheutti suuria tappioita sekä suomalaiselle divisioona J:lle että saksalaisille Siilasvuo keskeytti hyökkäysvaiheen marraskuun puolessa välissä.
Asemasota

Joulukuun 1941 ja syyskuun 1944 välisenä aikana divisioona asettui asemasotaan Kiestingin ja Louhen välisen tien varrelle. Sen yksiköt tekivät kaukopartiomatkoja ja iskuja Neuvostoliiton asemiin. Divisioona puolustautui myös useita hyökkäyksiä vastaan.
Kesäkuussa 1942 divisioonasta tehtiin 6. SS-vuoristodivisioona. Syyskuussa tanskalainen upseeri Gust Jonassen aloitti eliittikomppanian, SS-vapaaehtoishiihtokomppania Norjan (saks. SS-Freiwilligen-Schikompanie Norwegen) kokoamisen. Komppanian muodostivat norjalaiset, ruotsalaiset ja tanskalaiset sotilaat ja sitä käytettiin sissitehtävissä, kuten väijytyksissä ja kaukopartioissa helmikuusta 1943 alkaen.
Saman vuoden heinäkuussa komppanian päällikkö Gust Jonassen kaatui taistelussa, mutta tammikuussa 1944 hiihtoyksiköstä tehtiin pataljoona. Aikaisemmin 1943 lokakuussa yksikköön oli liitetty norjalaisista koottu Norjalainen poliisikomppania 2. Maalis–huhtikuussa 1944 poliisikomppania siirrettiin muualle, mutta hiihtopataljoonaan liitettiin uusi 150-miehinen täydennysyksikkö.
Sodan loppuvaiheet

Kesäkuussa 1944 Neuvostoliitto hyökkäsi voimalla. Norjalaiset vapaaehtoiset kokivat suuria tappioita, 300 miehestä 135 kaatui. Jäljellä olevat norjalaiset siirrettiin motorisoituun SS-poliisikrenatööripataljoonaan 506. Samaan aikaan kun Suomi solmi erillisrauhan Neuvostoliiton kanssa, divisioona toimi takavartiona vetäytyvälle Saksan 20. vuoristoarmeijalle. Lapin sodan ajan divisioona vetäytyi 1 600 kilometrin matkan kohti Suomen ja Norjan rajaa käyden välillä viivytystaisteluita suomalaisten joukkojen kanssa.
Joulukuussa 1944 divisioona ylitti rajan Norjan Mo i Ranassa, josta se siirrettiin junalla etelään. Ylitettyään Skagerrakin laivastosaattueessa divisioona saapui Tanskaan, jossa se uudelleenvarustettiin ja siirrettiin edelleen Kaakkois-Ranskaan. Siellä se ehti osallistua operaatio Nordwindiin, viimeiseen Saksan hyökkäykseen länsirintamalla. 6. SS-vuoristodivisioona Nord ei ehtinyt vaikuttaa operaation lopputulokseen, mutta yksi rykmenteistä onnistui tuhoamaan viisi yhdysvaltalaista komppaniaa Reipertswilleristä pohjoiseen.
Sodan viimeisinä kuukausina divisioona taisteli Vogeeseilla ja Saarin ja Moselin jokien ympäristössä, kunnes huhtikuussa vetäytyi Wormsin ja Boppardin kautta Reinin yli aina Baijeriin saakka, jossa se antautui yhdysvaltalaisille joukoille.
Komentajat

SS-Brigadeführer Richard Herrmann: (helmi–toukokuu 1941)
SS-Obergruppenführer Karl-Maria Demelhuber: (toukokuu 1941 – huhtikuu 1942)
SS-Obergruppenführer Matthias Kleinheisterkamp: (huhti- ja kesäkuu 1942 – lokakuu 1943)
SS-Oberführer Hans Scheider: (huhti–kesäkuu 1942)
SS-Gruppenführer Lothar Debes: (lokakuu 1943)
SS-Obergruppenführer Friedrich-Wilhelm Krüger: (lokakuu 1943 – elokuu 1944)
SS-Brigadeführer Gustav Lombard: (elokuu 1944)
SS-Gruppenführer Karl Brenner: (syyskuu 1944 – huhtikuu 1945)
SS-Standartenführer Franz Schreiber: (huhti–toukokuu 1945)
Organisaatio

SS-vuoristojääkärirykmentti 11 "Reinhard Heydrich"
SS-vuoristojääkärirykmentti 12 "Michael Gaissmair"
SS-vuoristojääkäritykistörykmentti 6
SS-rynnäkkötykkipatteri 6
SS-jalkaväkirykmentti (motorisoitu) 5
SS-jalkaväkirykmentti 9
SS-kivääripataljoona (mot) 6
SS-vuoristojääkäri panssarintorjuntapataljoona 6
SS-jääkärihiihtopataljoona "Norge"
SS-ilmatorjuntapataljoona 6
SS-vuoristojääkäri viestipataljoona (mot) 6
SS-vuoristojääkäri tiedustelupataljoona (mot) 6
SS-vuoristojääkäri pioneeripataljoona 6
SS-huoltoyksikkö 6
SS-vaatehuoltokomppania 6
SS-lääkintäkomppania 6
SS-eläinlääkintäkomppania 6
SS-tiedotusjoukkue 6
SS-sotapoliisiosasto 6
2  poliittinen komppania
3 SS-poliisikomppania ja SS-komppania
Aiheesta muualla

6. SS-Gebirgs-Division "Nord" Feldgrau.com.
6. SS-Gebirgs-Division Nord  Axis History Factbook.
Baptism in the Northwoods: SS-Kampfgruppe Nord Sallassa, 1941 (Arkistoitu – Internet Archive) at Panzerkeil.orbat.com
12. SS-Gebirgs-Jäger-Regiment re-enactors from Finland.
6. SS-Gebirgs-Division "Nord" (Arkistoitu – Internet Archive) re-enactors from US.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Jatkosodan joukko-osastot
Alue: Lapin ja Pohjois-Suomen joukot
Suomen III armeijakunta (Uhtuan ja Kiestingin suunta): 3. divisioona
Saksan XXXVI armeijakunta (Kantalahden suunta): 6. SS-vuoristodivisioona Nord | 169. divisioona | 6. divisioona
Saksan vuoristoarmeijakunta Norja (Murmanskin suunta): 2. vuoristodivisioona | 3. vuoristodivisioona
Neuvostoliiton XVII armeijakunta (Kantalahden suunta):  104. divisioona | 122. divisioona | 1. panssaridivisioona | 14. divisioona (Murmanskin suunta) | 52. divisioona (Murmanskin suunta)
Käännös suomeksi
Brå

Brå voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Brottsförebyggande rådet (BRÅ), Ruotsin valtion rikoksia ehkäisevä virasto
Sukunimenä

Oddvar Brå (s. 1951), norjalainen maastohiihtäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Soila Komi

| Soila Komi |
| --- | --- |
 Komi 1960-luvun keskivaiheilla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Soila Aune Helena Komi
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1943 Helsinki tai Seinäjoki
Kuollut: 3. heinäkuuta 2022 (79 vuotta) Punkaharju
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Palkinnot
 Suomen Näyttelijäliiton kunniajäsen, 2011 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Soila Aune Helena Komi (28. huhtikuuta 1943 Seinäjoki – 3. heinäkuuta 2022 Punkaharju) oli suomalainen näyttelijä. Komi oli Suomen Kansallisteatterin ensemblen pitkäaikainen jäsen, joka esiintyi myös televisionäytelmissä ja -sarjoissa.
Komi syntyi vuonna 1943 Helsingissä ja kävi koulua Tampereella. Hänen vanhempansa olivat teatterinjohtaja Jussi Komi ja laulaja Aune Kyllikki Hakkarainen. Komi valmistui Teatterikoulusta vuonna 1965 ja aloitti uransa Kansallisteatterissa. Komi nimitettiin vuonna 2011 Suomen Näyttelijäliiton kunniajäseneksi. Eläkkeelle jäätyään Komi sairastui dementiaa aiheuttavaan Lewyn kappale -tautiin.
Komin puoliso oli Jyrki Nousiainen ja he hakivat avioeroa vuonna 2011. Heidän tyttärensä on malli ja entinen matkailuyrittäjä Saimi Hoyer.
Filmografia

Pohjalainen rapsodia (1965)
Poikkeus ja sääntö (1965) – vaimo
Juorupiiri (1965) – Beatrice
Keinumorsian (1965) – Maija-Liisa
Uusi jäsenkirja (1966) – Leena Lehto
Tuulensuun tuvassa (1966) – hyvin nuori sijainen
Rahkeiset (1966) – Satu-Sisko
Hilma – Arja Puro (1967)
Valpurin yö (1968) – Pirjo
Bernarda Alban talo (1968)
Boheemielämää – Mimi (1969)
Veijo Meren tarinoita (1970) – naispunakaartilainen
Mummoni ja Mannerheim (1971) – Aino Amalia
Naapurilähiö (1970–1974) – Anita
Heikkopeikko (1976)
Eläköön itsemurhaaja (tv-elokuva, Länsi-Saksa 1984, kuvattu osin Suomessa)
Salatut elämät – (2003, 2004) Sirkka-Liisa Ruohojärvi
Aiheesta muualla

Soila Komin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Akustiikkalevy

Kangaspäällysteistä akustiikkalevyä. Levyn reunat on viimeistelty listoituksella.
Akustiikkalevy on äänen vaimentamiseen tarkoitettu levy. Akustiikkalevynä voidaan käyttää useaa erilaista huokoista, ääntä absorboivaa levyä.
Akustiikkalevyjä käytetään erityisesti julkisissa tiloissa ja teollisuustiloissa, joissa on paljon häiritsevää melua ja ääntä heijastavia kovia pintoja.
Akustiikkalevyjen käyttö kodeissa on ollut harvinaisempaa, koska sisustustarvikkeet kuten pehmustetut huonekalut, matot, verhot ja seinätekstiilit vaimentavat ääntä.
Akustiikkalevyt voidaan asentaa joko seinä- tai kattoverhoukseksi. Verhous kiinnitetään joko mekaanisesti tai liimaamalla suoraan pintaan tai se voidaan asentaa ns. alaslasketuksi katoksi.
Arkkitehtonisesti tai akustisesti vaativissa kohteissa akustiikkalevyillä päällystetyt pinnat voidaan lisäksi verhoilla esimerkiksi erilaisilla puurimoituksilla.
Esimerkkejä tiloista, joissa käytetään akustointilevyjä

kerrostalojen porrashuoneet
koulujen ja toimistojen käytävät, koulujen luokkahuoneet, päiväkotien tilat
ilmanvaihtokonehuoneet
tuotantotilat
konserttisalit, kokoontumistilat
Esimerkkejä akustiikkalevyistä

100 % polyesterihuopa, valmistettu kierrätysmuovipulloista (PET). Tuotteet ovat pölyttömiä eivätkä sisällä mitään ympäristöön vapauttavia aineita.
Mineraalivillasta ja sideaineesta tehdyt levyt, jotka on päällystetty lasikuituhuovalla tai -kudoksella. Levyn pinta voi olla lisäksi maalattu tarkoitukseen soveltuvalla maalilla.
Puun lastusta ja sementistä valmistetut levyt. Levy voi olla luonnonvärinen tai maalattu ja siinä voi olla taustalevy joko esim. kipsilevyä tai metallia. Levyn pinta voi olla myös strukturoitu.
Reikäpellillä päällystetty mineraalivillalevy. Se kestää mekaanista rasitusta ja sitä käytetään esimerkiksi teollisuustiloissa ja ilmanvaihtokonehuoneissa.
Lasikuituhuovalla ja metalliverkolla päällystetyt akustointilevyt soveltuvat mekaanisen kestävyytensä ansiosta esimerkiksi urheiluhalleihin.
Vahvalla pestävällä lasikuituhuovalla päällystetyt levyt soveltuvat esimerkiksi laitoskeittiöihin, laboratorioihin ja elintarviketeollisuuteen, joissa pinnoilta vaaditaan pesunkestävyyttä ja homesuojausta.
Rei'itetyistä tai uritetuista kipsilevyistä tehdyt alaslasketut katot vaimentavat ääntä ja ne voidaan pinnoittaa esimerkiksi maalaamalla tai puuviilulla.
Pintaturpeesta tehdyt suomalaiset, homehtumattomat levyt jotka toimitetaan asiakkaan haluamalla värisävyllä. Homehtumattomuutensa vuoksi levyt soveltuvat hyvin myös kosteampiinkin tiloihin.
Akustointilevyn paksuudesta ja huokoisuudesta riippuu, kuinka laajan taajuusalueen ääntä se vaimentaa. Paksuudet ovat yleensä noin 20–70 mm.
Akustointilevyjen tuotemerkkejä ja valmistajia

Acusta
Akustikmiljö
Cewood
Ecophon, valmistaja Saint-Gobain
Gyptone, valmistaja Saint-Gobain
Innofusor
Kontio
Lumir
Parafon ja Paracem, valmistaja Paroc
Soften
Vaimee
Sanna-Maija Wiksten

| Sanna-Maija Wiksten> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1980 (ikä 44) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Taitoluistelija
Pituus:  163 cm
Luisteluseura:  Tikkurilan Taitoluisteluklubi Espoon Jäätaiturit
Sanna-Maija Wiksten (s. 28. heinäkuuta 1980 Espoo) on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän on vuoden 1998 Pohjoismaiden-mestari, vuoden 1999 Nebelhorn Trophy -hopeamitalisti ja vuoden 1999 Suomen-mestari. Hän edusti Tikkurilan Taitoluisteluklubia Vantaalla ja Espoon Jäätaitureita Espoossa.
Käännös suomeksi
814 Naval Air Squadron

Lennoston vuonna 1938 kalustonaan käyttämä Fairey Swordfish -lentokone.
814 Naval Air Squadron (814 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus

Laivue perustettiin 1. joulukuuta 1938 Southamptonissa kalustonaan kuusi Fairey Swordfishiä. Laivue siirrettiin 11. tammikuuta 1939 HMS Ark Royalille, josta se siirrettiin 1. syyskuuta HMS Hermekselle.
Palvelus > Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan syttyessä laivue palveli HMS Hermeksellä kalustonaan yhdeksän Fairey Swordfishiä. HMS Hermes toimi lokakuussa 1939 yhdessä Ranskan laivaston kanssa etsien saksalaisia kauppa-aluksia ja kaappareita sekä erityisesti Admiral Graf Speetä. Ranskan antautuessa laivue hyökkäsi 8. heinäkuuta 1940 Dakarissa olevaa Ranskan laivastoa vastaan vaurioittaen taistelulaiva Richelieutä.
HMS Hermes purjehti joulukuussa Intian valtamerelle suojaamaan saattueita ja toimimaan yhteistyössä Britannian Itä-Afrikassa olevien maajoukkojen kanssa. Saman aikaisesti osaston tarkoituksena oli etsiä mahdollisia saksalaisia saarronmurtajia ja kaappareita. Laivue avusti viiden vihollisen kauppalaivan valtauksessa ohjaamalla alukset risteilijä HMS Hawkinsin luokse. Kuudetta kauppa-alusta laivue pommitti.
Laivue alistettiin toukokuussa Royal Air Forcelle, minkä jälkeen se palasi tukialukselle. HMS Hermeksen mukana laivue siirtyi Ceylonille suojaamaan saattueita sekä etsimään vihollisen pinta-aluksia. Osan aikaa laivue operoi eri maakentiltä. Laivue oli maissa HMS Hermeksen joutuessa Japanin ilmavoimien hyökkäyksen kohteeksi ja upottamaksi 9. huhtikuuta 1942. Laivue lakkautettiin 31. joulukuuta Katukurundassa.
Laivue perustettiin uudelleen 1. heinäkuuta 1944 RNAS Strettonissa kalustonaan 16 (myöhemmin 18) Fairey Barracuda Mk II -konetta. Laivue siirrettiin maaliskuussa 1945 uudelle kevyelle lentotukialukselle HMS Venerablelle. Tukialuksen mukana laivue matkasi Välimeren kautta Kauko-Itään, jossa laivue liitettiin kesäkuussa osaksi 15. Tukialuslentorykmenttiä kalustonaan 12 lentokonetta. Laivue ei osallistunut sotatoimiin Kauko-Idässä ennen sodan loppumista.
Palvelus > Sodan päätyttyä

Laivueen kalustoksi vaihdettiin tammikuussa 1946 Fairey Fireflyt ja se liitettiin HMS Vengeancelle. Laivueen kalusto päivitettiin tammikuussa 1948 RNAS Yeoviltonissa Mk.4:een ja lopulta ensimmäisenä laivueena Mk.6:een. Laivue palveli Korean sodan aikana sukellusveneentorjuntatehtävissä HMS Vengeancella saaden Boyd Trophyn 1951 tehokkuudestaan.
Palvelus > Helikopterilaivueena

Laivueen kalustoksi tulivat 1960-luvulla Westland Whirlwindit, jotka myöhemmin korvattiin Wessex HAS.1:llä. Laivueelle saatiin lokakuussa 1967 kuusi Wessex HAS.3:ta, jolloin laivueen käyttöön saatiin ensimmäiset tutkilla varustetut helikopterit. Laivue palveli HMS Victoriousilla sekä HMS Hermeksellä Suezin itäpuolella. Laivue lakkautettiin heinäkuussa 1970.
Laivue perustettiin uudelleen maaliskuussa 1973 RNAS Prestwickissä (HMS Gannet]  kalustonaan neljä Westland Sea King  HAS.1 -helikopteria. Laivue liitettiin HMS Bulwarkille sekä HMS Hermekselle, joiden mukana se tuki Kyproksen evakuointia. Laivueen kalustoksi vaihdettiin 1977 uudistetut Sea King HAS.2:t, joissa oli kuuntelulaite. Laivue saapui 9. huhtikuuta 1976 RNAS Culdroseen, josta se siirrettiin elokuussa 1982 HMS Illustriousille Etelä-Atlantille siirtymistä varteen. Laivueen kalustoksi päivitettiin lokakuussa 1990 Sea King HAS.6. Laivue siirrettiin HMS Invinciblelle, jonka mukana se siirtyi Persian lahden sotaan, Bosnian sekä Kosovon sotiin. Laivue lakkautettiin joulukuussa 2000.
Palvelus > Palveluksessa oleva laivue

Laivueen koulutus uudella kalustolla alkoi maaliskuussa 2001 ja se perustettiin uudelleen 5. lokakuuta 2001 RNAS Culdrosessa kalustonaan Merlin HM.1. Ensimmäiset kaksi helikopteria olivat ZH849/R265 sekä ZH850/R266. Perustettaessa laivueen komentajana oli Steve Murray. Laivue oli sijoitettu HMS Illustriousille Persian lahden toisen sodan aikana operaatio Telicissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fleet Air Arm Wikimedia Commonsissa
Laivueen virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)