Kuwait (kaupunki)
Historia

Kuwaitin ankara ilmasto piti alueen asukasluvun pitkään pienenä. 1700-luvulle saakka nykyisen Kuwaitin paikalla oli Bani Khalid-heimon hallitsema pieni kylä ja linnake. 1700-luvun aikana alueelle alkoi saapua Utab-heimoon kuuluneita siirtolaisia Najidista ja vuosisadan puoliväliin mennessä heidän yksi linjansa, as-Sabahien suku, oli noussut valtaan Kuwaitissa. Sama suku hallitsee Kuwaitia edelleen. 1760-luvulla tanskalainen tutkimusmatkailija Carstin Niebuhr kertoi kaupungissa olevan noin 10 000 asukasta. Vielä tuolloin kaupungin asukkaiden pääasiallisia elinkeinoja olivat helmestys ja kaupankäynti. Kauppareitit kulkivat merta pitkin ja yhdistivät Kuwaitin esimerkiksi Muscatin ja Bahrainin kanssa. Joskus kaupparetkiä tehtiin pitemmällekin, kuten Jemeniin ja Intiaan. Niebuhrin mukaan kaupunkilaisilla oli 800 pientä kauppalaivaa. Kauppa kulki myös maalla etenkin 1700-luvun lopulla, kun karavaanit kulkivat Persian miehittämän Basran sijaan Kuwaitin kautta. Suhteellisen varakas kaupunki herätti nykyisessä Saudi-Arabiassa vaikuttaneiden wahhabilaisten mielenkiinnon, mutta kuwaitilaisten onnistui Englannin Itä-Intian kauppakomppanian ja sittemmin vahvistuneen Osmanien valtakunnan tuella ajaa näiden sotajoukot alueelta 1800-luvun alussa.
As-Sabahien suku jatkoi valtaansa Kuwaitissa ja 1800-luvulla kaupungissa oli arviolta 15 000–25 000 asukasta. Alue oli käytännössä itsenäinen vuoteen 1871 saakka, jolloin Osmanien valtakunta vahvisti siihenasti nimellistä otettaan alueesta. Kuwaitilaiset tukivat al-Hasan maakuntaa miehittäneitä osmaneja, jotka palkitsivat Kuwaitin hallitsijan kuvernöörin arvonimellä. Kuwaitilaiset halusivat kuitenkin saavuttaa suuremman itsenäisyyden osmaneista ja he kääntyivät Britannian puoleen. Britit allekirjoittivatkin vuonna 1899 sopimuksen, jolla he takasivat Kuwaitin itsenäisyyden. 1900-luvun alussa kaupungissa asui kauppareittien johdosta arabien lisäksi esimerkiksi persialaisia, juutalaisia ja afrikkalaisia. Sen asukasluku oli noin 35 000 ja vuonna 1904 alueelle lähetetyn brittivirkamies J. G. Lorimerin mukaan kaupunki oli kaksinkertaistunut maantieteelliseltä kooltaan edellisen vuosikymmenen aikana. Myös Kuwait kärsi 1930-luvun lamasta, mutta tästä huolimatta saman vuosikymmenen aikana perustettiin terveydenhuoltojärjestelmä, sekä poliisi, tulli ja palokunta.
Öljyä löydettiin kaupallisesti merkittävässä mittakaavassa Kuwaitissa ensimmäisen kerran vuonna 1938, jolloin avattiin Burganin öljykenttä. Kuwaitissa toimi Anglo-Persian Oil Companyn ja Gulf Oilin yhteisyrityksenä vuonna 1934 perustettu Kuwait Oil Company. Toinen maailmansota häiritsi öljykentän hyödynnystä ja öljyn vienti aloitettiin vuonna 1946. Öljystä saaduilla varoilla rahoitettiin sijoituksia infrastruktuuriin, sähköntuotantoon, koulutukseen ja suolanpoistoon. Kuwait julistautui itsenäiseksi vuonna 1961, mutta se säilytti ystävyyssopimuksen Britannian kanssa. Kuwait Oil Company kansallistettiin vuonna 1975, mikä toi lisää rahaa valtion kassaan. Talouselämän kasvun myötä kaupunkiin tuli siirtotyöläisiä, joiden joukossa oli suuri joukko palestiinalaisia. Palestiinalaisia oli alkanut saapua vuodesta 1948 ja kaupungissa töitä tehneiden palestiinalaisten joukossa oli esimerkiksi Jasser Arafat. Vuonna 1990 maassa oli yli 400 000 palestiinalaista ja suurin osa heistä asui Kuwaitin kaupungissa.
Irak hyökkäsi vuonna 1990 Kuwaitiin ja sen joukot miehittivät koko maan. Vuonna 1991 Irakin joukot ajettiin maasta Persianlahden sodassa. Sodan jälkeen valtio joutui käyttämään suuria määriä rahaa esimerkiksi infrastruktuurin korjaamiseen ja suurien ympäristötuhojen puhdistukseen. Palestiinalaiset ajettiin maasta, koska Palestiinan vapautusjärjestö oli tukenut Irakia. Kaupunki toipui taloudellisesti, vaikka sota jättikin arpensa.