stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Portugalin ralli 2001
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2001
Monte Carlo
Ruotsi
Portugali
Katalonia
Argentiina
Kypros
Akropolis
Safari
Suomi
Uusi-Seelanti
Sanremo
Korsika
Australia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Portugalin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2007  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Piilosaari

| Piilosaari> Sijainti |
| --- | --- |
 Piilosaari
Koordinaatit:  61.16947°N, 24.28446°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Hattula (Tyrväntö)
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Huippukausi:  historiallinen aika
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piilosaari eli myös Piilo on Kanta-Hämeessä Hattulan Tyrvännössä sijaitseva linnasaari.
Linnasaari

Linnasaari sijaitsee Hattulan vanhasta kirkosta 14,5 km luoteeseen ja Tyrvännön venerannasta 2,5 kilometriä. Saarelta on matkaa itään Retulansaarelle kilometrin. Saari on kooltaan 150×110 metriä. Mahdollisesti linnoittamiseen liittyviä rakenteita on useita. Saaren itäosassa sijaitsee rantavoimien muodostama rantavalli, josta kuitenkin pohjoispään maan ja kivensekaista osaa on myös ihminen tehnyt. Lounaisosan kivimaavallin tarkoitus on epävarma. Saaren lounaiskärjessä oleva maakivivalli on tehty historiallisella ajalla.
Saarelta on myös löytynyt kaksi kiviesineiden valmistuspaikkaa. Länsi- ja etelärannoissa olevissa paikoissa erottuu kiviesineiden hiontajälkiä kalliossa ja maakivessä, jotka ovat diabaasia. Saaressa on nykyään vapaa-ajan asunto.
Tutkimukset

Linnasaarta on tutkittu pelkästään pinta-puolisesti vuosina 1933 (Aarne Äyräpää, kalaretkellään), 1940 (Sirkka Ojala), 1978 (Heikki Matiskainen), 1985 (Jyri Saukkonen) ja 1999 (Sirkka-Liisa Seppälä).
Poikkilampi (Konnevesi)

| Poikkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°35′36″N, 26°08′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskupuro:  Kärkätpuro Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.411.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,6 m  
Pituus:  160 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,449 km  
Pinta-ala:  1,479 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPoikkilampi 
Poikkilampi  on Keski-Suomessa Konnevedellä Hytölän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 160 metriä pitkä, 140 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Ala-Keiteleen lähi-alueeseen (14.411) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,6 metriä mpy.
Ruokonen (Toivakka)

| Ruokonen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°10′08″N, 26°11′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Leppäveden alue (14.31)
Laskuoja:  oja Leppäseen 
Järvinumero:  14.318.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122 m  
Pituus:  1,5 km  
Leveys:  840 m  
Rantaviiva:  5,707 km  
Pinta-ala:  66,627 ha  
Tilavuus:  0,00177294 km³ 
Keskisyvyys:  2,66 m  
Suurin syvyys:  9,6 m  
Saaria:  9 
 fiRuokonen 
Ruokonen  on Keski-Suomessa Toivakassa Huikon lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 67 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 9 saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0018 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 9,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Pitkäjoen valuma-alueeseen (14.318) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122 metriä mpy.
Pyhän Nikolain kirkko (Vejle)

Pyhän Nikolain kirkko.
Pyhän Nikolain kirkko (tansk. Sct. Nicolai Kirke) on kirkkorakennus Vejlessä Tanskassa. Sen vanhin osa on noin vuodelta 1250, ja se on siten Vejlen vanhin rakennus. Kirkko on punatiilinen, ja se edustaa myöhäisgoottilaista tyylisuuntaa. Sen etuosa ja sen päällä oleva torni ovat peräisin 1600-luvulta. Kirkko on omistettu Pyhälle Nikolaille.
Kirkossa säilytetään rautakauden aikaista noin vuodelta 450 peräisin olevaa naispuolista suoruumista, joka löydettiin Haraldskærin suolta vuonna 1835. Ruumista säilytetään näytteillä empiretyylisessä ruumisarkussa, jonka luovutti käyttöön Tanskan kuningas Fredrik VI, siinä uskossa, että ruumis oli viikinkiajan kuningattaren.
Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty viitteitä, että Vejlessä olisi ollut vielä aikaisempi kirkko kaupungin korkeimmalla kohdalla, minne myöhemmin noin vuonna 1310 dominikaanit rakensivat luostarin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Nikolain kirkko (Vejle) Wikimedia Commonsissa
Kirkon kotisivut (tanskaksi)
Roger de Lauria (D42)

| Roger de Lauria |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bazán, Ferrol ja Cartagena
Kölinlasku:  4. syyskuuta 1951
Laskettu vesille:  12. marraskuuta 1958
Palveluskäyttöön:  30. toukokuuta 1969
Poistui palveluskäytöstä:  1982
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 004 t
Pituus:  116,5 m
Leveys:  11 m
Syväys:  5 m
Nopeus:  32,5 solmua
Miehistöä:  252
Aseistus
Aseistus:  4 × DP 120 mm/50 -tykkiä 6 × Bofors 40 mm/70 -ilmatorjuntatykkiä 2 × Mk11 Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä 2 × Mk32 533 mm torpedoputkea
Roger de Lauria (runkonumero D42) oli Espanjan laivaston vuonna 1967 vesillelaskettu Oquendo-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Bazánilta Ferrolista, missä köli laskettiin 4. syyskuuta 1951. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1958, mutta se siirrettiin Cartagenaan. Aluksesta muokattiin modernisoituversio Alus laskettiin uudelleen vesille 29. elokuuta 1967 ja otettiin palvelukseen 30. toukokuuta 1969.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1982.
Pyhän Nikolain kirkko (Kuressaare)

Pyhän Nikolain kirkko
Pyhän Nikolain kirkko (vir. Püha Nikolai kirik) on ortodoksinen kirkkorakennus Kuressaaressa, Viron Saarenmaalla. Se edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan klassismia. Kirkon rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1786, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1790.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kultuurimälestiste riiklik register: Kuressaare Nikolai kirik (viroksi)
Pyhän Nektarioksen kirkko

| Pyhän Nektarioksen kirkko Ναός Αγίου Νεκταρίου |
| --- | --- |
 Pyhän Nektarioksen kirkkoa sisältä.
Sijainti:  Kontós, Aígina, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°44′49″N, 23°29′5″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Hydran, Spétseen, Aíginan, Póroksen, Troizínan ja Méthanan hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1973–1994
Tyylisuunta:  bysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Nektarioksen kirkko (kreik. Ναός Αγίου Νεκταρίου, Naós Agíou Nektaríou) on ortodoksinen kirkko Aíginan saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Nektarios Aiginalaiselle (Eginalaiselle).
Kirkon ikonostaasi.
Kirkon paikalla oli bysanttilaisella ajalla Elävöittävän lähteen (Zoodóchos Pigí) luostari. Pyhä Nektarios kunnosti sen vuonna 1904 Pyhän Kolminaisuuden luostariksi. Hän kuoli vuonna 1920 ja hänet julistettiin pyhäksi vuonna 1961. Nektoriokselle omistetun kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1973 ja se otettiin käyttöön toukokuussa 1994. Kirkko on osa luostaria, joka tunnetaan nykyisin Pyhän Nektarioksen ja Pyhän Kolminaisuuden luostarina.
Kirkko ja luostari sijaitsevat Kontóksen kylässä saaren keskiosissa, noin kuusi kilometriä itään Aíginan kaupungista. Kirkko on yksi Kreikan suurimpia. Se koostuu oikeastaan kahdesta kirkosta, maanpäällisestä ja maanalaisesta. Kummankin pinta-ala on noin 635 neliömetriä. Lisäksi on kaksi naisille varattua tilaa pinta-alaltaan 560 neliömetriä. Kirkossa on kaksi kellotornia, joiden korkeudet ovat 42 ja 27 metriä, sekä suuri kupoli. Kirkon sisälle mahtuu noin 9 000 henkeä. Kirkossa säilytetään Pyhän Nektarioksen pyhäinjäännöstä. Luostarin muut rakennukset sijaitsevat heti kirkon pohjoispuolella.
Luostari ja kirkko ovat suosittuja pyhiinvaelluskohteita, erityisesti niiden juhlapäivänä 9. marraskuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Nektarioksen kirkko Wikimedia Commonsissa
Rietavasin kunta

| Rietavasin kunta (Rietavo savivaldybė) |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Liettua
Lääni:  Telšiain lääni
Hallinnollinen keskus:  Rietavas
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  586 km²
Väkiluku (2008):  10 085
 – Väestötiheys:  18,2 as./km²
 
 www.rietavas.lt  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rietavasin kunta (liett. Rietavo savivaldybė) on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnasta, joka sijaitsee Telšiain läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 10 085 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Rietavas.
Asutuskeskukset > Kaupungit

Rietavas (hallinnollinen keskus)
Asutuskeskukset > Kauppalat

Tverai
Daugėdai
Medingėnai
Asutuskeskukset > Kylät

Sauslaukis
Daugėdai
Labardžiai
Medingėnai
Vatušiai
Pelaičiai
Giliogiris
Budrikiai
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kunnan virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi)
Liettuan läänit ja kunnallispiirit
| --- | --- |
Alytus:   Alutys  Druskininkai  Varēna  Lazdijai 
Kaunas:   Birštonas  Jonava  Kaišiadorys  Kaunas  Kaunasin kaupunkikunta  Kēdainiai  Prienai  Raseiniai 
Klaipėda:   Klaipėdan kaupunkikunta  Klaipėdan kunnallispiiri  Kretinga  Neringa  Palangan kaupunkikunta  Skuodas  Šilutė 
Marijampolė:   Kalvarija  Marijampolėn kunta  Šakiai  Vilkaviškis  Kazlų Rūdan kunta 
Panevėžys:   Biržai  Kupiškis  Panevėžysin kaupunkikunta  Panevėžysin kunnallispiiri  Pasvalys  Rokiškis 
Šiauliai:   Akmenė  Joniškis  Kelmė  Pakruojis  Radviliškis  Šiauliain kaupunkikunta  Šiauliain kunnallispiiri 
Tauragė:   Jurbarkas  Pagėgiai  Šilalė  Tauragė 
Telšiai:   Mažeikiai  Plungė  Rietavas  Telšiai 
Utena:   Anykščiai  Ignalina  Utena  Visaginasin kaupunkikunta  Zarasai  Molėtai 
Vilna:   Elektrėnai  Šalčininkai  Širvintos  Švenčionys  Trakai  Ukmergė  Vilnan kaupunkikunta  Vilnan kunnallispiiri
Pyhän Yrjön kirkko

Pyhän Yrjön kirkko tai Pyhän Georgioksen kirkko voi viitata muun muassa seuraaviin kirkkorakennuksiin:
Pyhän Yrjön kirkko, Eastergate, Englanti
Pyhän Yrjön kirkko, Maarianhamina, Ahvenanmaa
Pyhän Georgioksen kirkko, Ateena, Kreikka
Pyhän Georgioksen kirkko, Korfun kaupunki, Kreikka
Pyhän Georgioksen kirkko, Oía, Santoríni, Kreikka
Robert Näkki

Robert Näkki (17. maaliskuuta 1877 Vehkalahti – 7. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen juristi, asianajaja ja Lappeenrannan pormestari.
Robert Näkin vanhemmat olivat työmies, itsellinen Erik (Uus)Näkki ja Helena Korjus. Hän pääsi ylioppilaaksi Haminan ruotsalaisesta yksityislyseosta 1895 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon vuonna 1900. Näkki sai varatuomarin arvon 1903.
Näkki oli Lappeenrannassa pormestarina 1904–1906. Hän toimi sittemmin asianajajana Lappeenrannassa ja myöhemmin Helsingissä. Näkki oli Suomen Asianajajaliiton jäsenenä vuodesta 1920 alkaen.
Robert Näkki oli naimisissa vuodesta 1925 Lempi Sereniuksen kanssa.
Pyhän Yrjänän hospitaali

Seilin hospitaalin kalkki ja pateeni. Esineet on valmistettu vuosien 1443−1480 välillä Turussa, ja niitä on alun perin käytetty Turun Pyhän Yrjänän hospitaalissa.
Pyhän Yrjänän hospitaali oli 1300-luvulta 1620-luvulle Turussa toiminut leprahospitaali. Hospitaalin perustamisaikaa ei tiedetä, mutta varhaisin maininta siitä on vuodelta 1355. Hospitaali sijaitsi Turun keskiaikaisen kaupunkialueen ulkopuolella Puolalanmäen kupeessa, lähellä nykyistä Kauppatoria. Hospitaalin keskiaikaisesta esineistöstä on säilynyt nykypäivään asti hospitaalin ehtoolliskalkki ja pateeni 1400-luvulta. Esineet ovat olleet myöhemmin käytössä Seilin hospitaalissa.
Hospitaalin toiminta loppui 1620-luvun alussa, kun laitoksen potilaat ja kirkko siirrettiin Seilin saarelle Turun saaristoon.
Ruotsin lippu

Ruotsin lippu 1906–
Ruotsin lippu ennen vuotta 1906.
Ruotsin lippu (ruots. Sveriges flagga) on perinteinen skandinaavinen ristilippu, joka juontaa juurensa 1500-luvulle. Lipun esikuvana toimi Tanskan lippu. Lipun otti käyttöön Juhana III 1569. Se oli todennäköisesti ensimmäisen kerran esillä Varsinais-Suomen maakunnan vaakunassa.
Ruotsin lain SFS 1982:269 mukaan lipun mitat ovat 10 suhde 16:een (korkeus:pituus). Lipputangon puoleiset siniset kentät ovat korkeudeltaan 4 ja pituudeltaan 5 mittayksikköä. Ristin sakaran leveys on puolet sinisen kentän korkeudesta eli 2 mittayksikköä. Uloimpien sinisten kenttien korkeus on 4 ja pituus 9 mittayksikköä. Ruotsin lippu jakautuu siis pystysuunnassa suhteessa 4:2:4 ja vaakasuunnassa suhteessa 5:2:9.
Ruotsin lain SFS 1983:826 mukaan värit ovat: keltainen NCS 0580-Y10R, sininen NCS 4055-R95B.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin lippu Wikimedia Commonsissa
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:   Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:   Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:   Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros
Ruokopuolinen (Asikkala, Hanjärvenkulma)

| Ruokopuolinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala
Koordinaatit:  61°20′27″N, 25°43′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskuoja:  Ruokopuolisenoja  
Järvinumero:  14.147.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  2,022 km  
Pinta-ala:  5,898 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRuokopuolinen 
Ruokopuolinen  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Hanjärvenkulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121 metriä mpy.
Robert O. Mendelsohn

Robert O. Mendelsohn (s. 1952 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ympäristöekonomisti.
Hän on merkittävä henkilö maapallon lämpenemiseen liittyvissä taloudellisissa kysymyksissä. Hän on esimerkiksi ollut tekemässä ensimmäistä Kööpenhaminan konsensus -raporttia.
Hänellä on professuuri Yalen yliopistossa.
Robert Falla

Robert Falla vuonna 1930.
Robert Alexander Falla (21. heinäkuuta 1901 Palmerston, Uusi-Seelanti − 23. helmikuuta 1979 Eastbourne, Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilainen lintutieteilijä.
Robert Fallan vanhemmat olivat rautatievirkailija George Falla ja Elizabeth Kirk. Hän opiskeli Auckland University Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1927. Hän toimi eläintieteen assistenttina British, Australian and New Zealand Antarctic Research Expedition (BANSARE) -nimisellä tutkimusmatkalla Discovery-aluksella 1929–1931. Hän oli perustamassa Uuden-Seelannin lintutieteellistä yhdistystä (Ornithological Society of New Zealand) ja toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän oli myös Royal Australasian Ornithologists Unionin (RAOU) jäsen ja sen puheenjohtaja 1951–1952, sekä Uuden-Seelannin luonnonsuojeluneuvoston puheenjohtaja 1962–1975. Uuden-Seelannin yliopisto luovutti hänelle kunniatohtorin arvonimen. Hän työskenteli monissa Uuden-Seelannin museoissa, muun muassa Wellingtonin Dominion Museumin johtajana 1947–1966.
Falla avioitui Elayne Mary ”Molly” Burtonin kanssa Te Arohassa 18. toukokuuta 1928 ja heille syntyi kolme lasta.
Falla nimesi linnuista uudenseelanninviistäjän (Pterodroma pycrofti) ja tasmanianmeriliitäjän (Procellaria westlandica).
Ryöstetty morsian

| Ryöstetty morsian> The Fuzzy Pink Nightgown |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Norman Taurog
Käsikirjoittaja:  Richard Alan Simmons
Perustuu:  Sylvia Taten romaaniin The Fuzzy Pink Nightgown
Tuottaja:  Bob Waterfield
Säveltäjä:  Billy May
Kuvaaja:  Joseph LaShelle
Pääosat:  Jane Russell Keenan Wynn Ralph Meeker
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Russ-Field Productions
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:   9. toukokuuta 1957  21. elokuuta 1957  8. marraskuuta 1957
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ryöstetty morsian (engl. The Fuzzy Pink Nightgown) on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut Norman Taurogin ohjaama yhdysvaltalainen rikoskomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Jane Russell, Keenan Wynn ja Ralph Meeker. Ryöstetty morsian perustuu Sylvia Taten romaaniin The Fuzzy Pink Nightgown (1956), jonka pohjalta Richard Alan Simmons laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Russellin aviopuoliso Bob Waterfield. Ryöstetyn morsiamen tuotantoyhtiönä oli Russellin ja Waterfieldin yhteinen Russ-Field Productions ja levittäjäyhtiönä United Artists. Ryöstetty morsian oli Jane Russellin viimeinen 1950-luvulla ensi-iltansa saanut elokuva; hän teki seuraavan elokuvaesiintymisensä cameo-roolin muodossa vasta vuonna 1964 ja elokuvaroolinsa 1966.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Russell  | … |  Laurel Stevens   |
|  Keenan Wynn  | … |  Dandy   |
|  Ralph Meeker  | … |  Mike Valla   |
|  Fred Clark  | … |  ylikonstaapeli Ed McBride   |
|  Adolphe Menjou  | … |  Arthur Martin   |
|  Benay Venuta  | … |  Daisy Parker   |
|  Una Merkel  | … |  Bertha   |
|  Robert Harris  | … |  Barney Baylies   |
|  John Truax  | … |  Flack   |
|  Milton Frome  | … |  poliisiluutnantti Dempsey   |
Tuotanto

The Hollywood Reporter ilmoitti 8. elokuuta 1956 Russ-Field Productionsin ostaneen Sylvia Taten juuri julkaistun The Fuzzy Pink Nightgown -romaanin elokuvaoikeudet. Ryöstetyn morsiamen kuvaukset alkoivat joulukuun puolessa välissä 1956. Elokuvaa kuvattiin muun muassa Samuel Goldwynin studioilla, Kalifornian Malibussa, Santa Monicassa ja Los Angelesissa. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 25. tammikuuta 1957.
Julkaisu ja vastaanotto

Ryöstetty morsian sai maailmanensi-iltansa Isossa-Britanniassa, Lontoon kaupungissa 9. toukokuuta 1957. Yhdysvaltain ensi-ilta oli Los Angelesissa 21. elokuuta 1957. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 8. marraskuuta 1957. Elokuva ei saavuttanut kaupallista menestystä. 1960-luvulla Ryöstettyä morsianta esitettiin jatkuvasti televisiossa, joka on tuonut elokuvalle sen verran rahallista menestystä, että on päässyt kaupallisesti voiton puolelle.
Aiheesta muualla

Ryöstetty morsian Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ryöstetty morsian Elonet.
Ryöstetty morsian AllMoviessa. (englanniksi)
Ryöstetty morsian TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Ruotsin luonnonhistoriallinen museo

Ruotsin luonnonhistoriallinen kansallismuseo Tukholman Norra Djurgårdenissa.
Ruotsin luonnonhistoriallinen museo (ruots. Sveriges naturhistoriska riksmuseum) on luonnonhistoriallinen museo Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Museon perusti vuonna 1819 Ruotsin kuninkaallinen tiedeakatemia. Museo irrotettiin akatemiasta vuonna 1965.
Museo toimii nykyisin Norra Djurgårdenin kaupunginosassa Frescatin alueella lähellä Tukholman yliopistoa. Arkkitehti Axel Anderbergin suunnittelema museorakennus on rakennettu 1907–1916. Samassa rakennuskompleksissa on myös tiedeakatemian tilat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin luonnonhistoriallinen museo Wikimedia Commonsissa
Ruotsin luonnonhistoriallisen museon viralliset internetsivut
Robert Koch

| Robert Koch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1843 Clausthal-Zellerfeld
Kuollut: 27. toukokuuta 1910 (66 vuotta) Baden-Baden
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Georg Meissner ja Rudolf Virchow
Oppilaat:  Johannes Andreas Grib Fibiger, August von Wassermann, Alexander Crever Abbott ja John Addison Fordyce
Tutkimusalue:  Mikrobiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1905)
 Nimikirjoitus
Robert Koch (11. joulukuuta 1843 Clausthal-Zellerfeld – 27. toukokuuta 1910 Baden-Baden) oli saksalainen lääkäri, nobelisti ja mikrobiologian uranuurtaja. Koch valmistui lääkäriksi Göttingenin yliopistosta vuonna 1866. Hänen anatomian professorinsa Jacob Henle oli esittänyt teorian, jonka mukaan tarttuvat taudit ovat elävien loiseliöiden aiheuttamia. Koch sai luultavasti häneltä innoituksen tutkia mikrobiologiaa.
Kochin tieteellinen ura alkoi, kun hän toimi lääkärinä Wollsteinissa. Noina aikoina pernarutto oli karjan vitsauksena. Koch kiinnostui aiheesta ja pystytti kotiinsa alkeellisen laboratorion. Vuosien työn jälkeen hän pystyi osoittamaan, että pernaruton saa aikaan maaperässä elävä bakteeri. Hän onnistui eristämään bakteerin, viljelemään sitä ja osoittamaan, että kyseinen bakteeriviljelmä aiheuttaa hiirille pernaruton.
Kochin pernaruttoa koskevien tutkimusten tulokset julkaistiin vuonna 1876, ja hän alkoi saada mainetta. Koch sai viran Berliinissä ja oikean laboratorion. Hän jatkoi bakteriologisia tutkimuksia ja eristi muun muassa koleraa aiheuttavan vibriobakteerin. Vuonna 1882 hän löysi tuberkuloosia aiheuttavan Mycobacterium tuberculosis -bakteerin. Hänelle myönnettiin lääketieteen ja fysiologian Nobelin palkinto vuonna 1905.
Kochin työn uraauurtava merkitys liittyy infektiotautien tutkimukseen ja yleiseen bakteriologiaan. Koch oli ensimmäinen mikrobiologi joka ymmärsi, että bakteerien tutkimuksessa on välttämätöntä saada aikaan puhdasviljelmä, jossa on vain yksi bakteerikanta. Hän laati myös niin kutsutut Kochin postulaatit, jotka edelleen ovat käytössä, kun tutkitaan tietyn taudin mahdollista mikrobiologista alkuperää.
Hän ja Louis Pasteur kehittivät 1880-luvulla menetelmiä, joilla mikrobit voitiin hävittää välineistä. He ymmärsivät lämmön merkityksen mikrobien tuhoamisessa ja totesivat kostean lämmön tehokkuuden. Kuuma vesihöyry ei vahingoittanut materiaaleja, ja sillä voitiin tuhota myös itiöitä. Ensimmäiset paineastiat, jotka muistuttivat kotitalouksissa käytettäviä painekattiloita, otettiin tuolloin käyttöön. Desinfektiolla oli edelleen kaksi päälinjaa, joista toinen liittyi leikkauksiin ja sairaalahygieniaan, toinen tartunta- ja kulkutautien ehkäisyyn. Koch vaikutti ehdotuksillaan desinfioimiskäytännön muuttumiseen.