stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruostevyöhyke
Historia

Teollisuus kehittyi 1800-luvun alulta alkaen alueelle, koska siellä oli teollisuudelle soveltuvia vesiväyliä raaka-aineiden kuljettamiseen, runsaasti kivihiiltä Appalakkien vuoristossa Pennsylvanian ja Länsi-Virginian alueilla sekä runsaasti rautamalmia Minnesotan koillisosassa. Nämä olivat tärkeitä siksi, että kivihiilestä saatiin käyttövoimaa tehtaille ja teräksen valmistuksessa tarvitaan sekä rautaa että kivihiiltä. Alueelle rakennettiin runsaasti rautateitä pääasiassa kivihiiltä kuljettavia junia varten.
Alueella tärkeitä kanavia ovat New Yorkiin vievä Erien kanava, Niagaran putoukset ohittava Wellandin kanava ja Saint Lawrencen meriväylä. Huomionarvoinen vesiväylä on myös Yläjärven ja Huronjärven väliset kosket ohittava Soo Locks, jonka läpi kulkee 10 000 laivaa vuodessa. Sähkön keksimisen jälkeen alueen vuoristojokia alettiin valjastaa vesivoiman tuotantoon. 1800-luvun lopulla rakennettiin muun muassa Niagaran putousten vesivoimala. Detroitista kehittyi autoteollisuuden keskus, jossa joka kuudes työntekijä työskenteli 1950-luvulla autoteollisuudessa.
SS Prague

| Prague |
| --- | --- |

Tyyppi:  matkustajahöyrylaiva
Lippuvaltio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Omistaja:  London and North Eastern Railway Company ja Hull and Netherlands Steam Ship Company
Vesillelasku:  1930
Tekniset tiedot
Bruttovetoisuus (GT):  4220
SS Prague oli 1930 vesille laskettu London and North Eastern Railwayn omistama matkustajahöyrylaiva.
Toinen maailmansota

Alus makasi käyttämättömänä Harwichissa matkustajaliikenteen loputtua Hoek van Hollandiin. Se saapui 12. joulukuuta 1939 Southamptoniin liittyäkseen siirtoarmeijan kuljetuslaivastoon. Viisi päivää myöhemmin alus aloitti ensimmäisen useista matkoistaan Cherbourgiin, Le Havreen ja Brestiin. Alus ajoi karille 29. tammikuuta 1940 Cherbourgin länsipuolella, mutta siitä huolimatta se pääsi seuraavana päivänä omin avuin Southamptoniin. Aluksen vaurioiden korjaaminen kesti 23. huhtikuuta saakka.
Toinen maailmansota > Operaatio Dynamo

Aluksen operaatiot mannermaalle keskeytyivät, kun se määrättiin 27. toukokuuta Doveriin, josta se lähti seuraavana päivänä SS Parisin ja HMS Manxmanin kanssa Dunkerqueen. Matkalla muut alukset ajoivat karille, mutta Prague ainoastaan hipaisi karia. Seuraavana päivänä samat alukset tekivät uuden yrityksen, jolloin alukselle nousi 1 872 brittisotilasta siirrettäväksi Folkestoneen. Seuraavana päivänä alus kiinnittyi laituriin, mutta laskuveden vuoksi jäi pohjastaan kiinni ennen kuin kuormaus oli valmis. Kahden hinaajan avustamana alus saatiin irti, ja se kuljetti kannellaan olleet 1 039 sotilasta Folkestoneen.
1. kesäkuuta alus oli jälleen matkalla Dunkerqueen, kun se joutui ilmahyökkäykseen. Se kuitenkin kiinnittyi laituriin, jolloin siihen nousi noin 3 000 ranskalaista sotilasta. Alus joutui paluumatkalla kuuden pommikoneen maaliksi, jolloin sen perän alla räjähti kolme pommia. Aluksen perään tuli vuoto ja toinen akseli vaurioitui. Aluksella olleet matkustajat ja miehistö siirrettiin minimimiehitystä lukuun ottamatta hävittäjä HMS Shikarille, siipiratasmiinanraivaaja HMS Queen of Thanetille sekä kolmannelle alukselle. Hinaaja Lady Brasseyn avustamana alus saatiin siirrettyä Dealin pohjoispuoliselle matalikolle.
Lady Brassey hinasi aluksen irti 7. kesäkuuta, kun pumppujen määrää oli lisätty ja suurimmat vuodot tukittu. Seuraavana päivänä hinaajat Tanga ja Sun XII hinasivat aluksen Thamesia ylös SW India Dockille. 30. syyskuuta alus siirrettiin laivaston alaisuuteen, kun tehtiin suunnitelma sen muuttamisesta nopeaksi tankkeriksi. Suunnitelmasta kuitenkin luovuttiin 8. marraskuuta, kun sen sisaralus SS Vienna muutettiin tehtävään. Joukkojenkuljetusalusten vähyyden vuoksi se päätettiin muuttaa joukkojenkuljetusalukseksi. Se siirrettiin telakalle heinäkuussa 1941.
Toinen maailmansota > Joukkojenkuljetusaluksena

Aluksen pohja oli saatu korjattua 15. lokakuuta mennessä, ja tasan kaksi kuukautta myöhemmin alus pääsi telakalta aloittaen matkansa alas Thamesiä. Alus joutui kuitenkin palaamaan telakalle sähkölaitteissa havaittujen vikojen vuoksi. Alus saapui lopulta 22. joulukuuta Aberdeeniin, ja se aloitti palveluksensa joukkojenkuljetusaluksena 13. tammikuuta 1942 Invergordon-Orkney-Shetlanti-reitillä. Alus palveli tehtävässä ainoana katkonaan 6. joulukuuta 1943 alkanut kolmen kuukauden huolto, kunnes se saapui 23. maaliskuuta 1944 viimeisen kerran Lerwickistä Aberdeeniin.
Toinen maailmansota > Operaatio Neptune

Prague lähti 28. maaliskuuta North Shieldsiin muutettavaksi sairaalalaivaksi. Alus pääsi telakalta 29. toukokuuta nimettynä Hospital Carrier No.61:ksi ja liitettynä amerikkalaisten läntisen maihinnousualueen alaisuuteen. Alus teki 7. kesäkuuta ensimmäisen matkansa Solentista sillanpäähän ja sen jälkeen se pysyi sillanpään alueella Cherbourgin ja Dieppen välillä. Alus teki viimeisen matkansa saapuessaan 11. kesäkuuta 1945 Southamptoniin. Alus palautettiin alkuperäiseen asuunsa 3. marraskuuta mennessä, minkä jälkeen se lähti Southamptonista Harwichiin palaten sotaa edeltäneelle Hook of Hollandin reitilleen 14. marraskuuta.
Notkea Rotta (albumi)

| Notkea Rotta Notkea Rotta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2012
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Notkea Rotta
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 49.51
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 13.
Notkean Rotan muut julkaisut
| Notkea maa 2010 | Notkea Rotta 2012 | Split EP 2014 |
Notkea Rotta on suomalaisen hip hop -ryhmä Notkean Rotan neljäs pitkäsoitto, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2012 Monsp Recordsin kautta. Albumi on ensimmäinen, jolla yhtyeen uusi kitaristi Rane Raitsikka on mukana. Albumin kappaleesta "Paluu betoniin" julkaistiin musiikkivideo huhtikuussa 2012. Albumin toinen musiikkivideo julkaistiin saman vuoden elokuussa kappaleesta "Mitä iistimpää, sitä siistimpää". Albumilla vierailee lukuisia tunnettuja muusikkoja, kuten Ismo Alanko (salanimellä Kullervo Rottapovitsh), Sami Yaffa ja Njassa sekä Kevin Lenear yhdysvaltalaisesta ska-yhtyeestä The Mighty Mighty Bosstones. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan 13. sijalle.
Kappaleet

Paluu betoniin – 3.38  (Notkea Rotta)
Pumpataan puskissa – 3.38  (Notkea Rotta)
Sukuvietti on ainoa fakta – 3.22  (Rautaperse)
Salkku ja mulkku – 4.00  (Rohtori Laine)
Hiilarihyrrä – 3.53  (Notkea Rotta, Rautaperse, Rohtori Laine)
Täysikasvuinen kloorivonkale – 3.32  (Notkea Rotta, Rautaperse)
Paradoksaaliset pallinaamat, osa 1 – 4.00  (Komisario Jyrkkä)
Radanvarren hattiwattila – 5.15  (Notkea Rotta)
Mitä iistimpää, sitä siistimpää – 4.07  (Notkea Rotta, Rautaperse, Rohtori Laine)
Rohtorin urheiluakkuna – 3.39  (Rohtori Laine)
Tapetaan eka – 3.11  (Rautaperse)
Joulumaa – 3.27  (Notkea Rotta)
Klassinen syy – 4.03  (Rautaperse)
Arvostelut

Noise.fi:
Redrum-187:
Aiheesta muualla

Notkean Rotan haastattelu Redrum-187 -sivustolla
Nuon

Nuon oli Hollannin suurin energiayhtiö. Vattenfall osti hollantilaisen Nuon 8,5 mrd. eurolla (100 mrd. Kr) helmikuussa 2009. Kauppa vaatii kilpailuviranomaisten hyväksynnän. Nuon ei ollut pörssissä. Sillä on toimintaa Hollannissa, Belgiassa ja Saksassa. Yrityksellä on 3 miljoonaa asiakasta. Työntekijöitä on 10 000. Liikevaihto vastasi vuonna 2008 68 mrd. kr.
Aiheesta muualla

Miljökritik mot Vattenfall (Arkistoitu – Internet Archive) DN 23.2.2009
Rupprecht (Baijerin kruununprinssi)

Kruununprinssi Rupprecht
Rupprecht Maria Luitpold Ferdinand (saks. Rupprecht von Bayern); (18. toukokuuta 1869 München – 2. elokuuta 1955 Starnberg) oli Baijerin kuningaskunnan viimeinen kruununprinssi. Hän oli myös Saksan armeijan sotamarsalkka ja palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Suku

Wittelsbachin hallitsijasukuun kuulunut Rupprecht oli kuningas Ludvig III:n ja kuningatar, Itävalta-Esten arkkiherttuatar Marie Theresen (1849–1919) vanhin poika. Hänellä oli 12 sisarusta.
Sotilasura

Hän aloitti sotilasuransa jalkaväen aliluutnanttina vuonna 1886, kävi sotilasakatemian 1890 ja yleni vuoteen 1900 mennessä kenraalimajuriksi. Vuonna 1903 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin Baijerin ensimmäisen sotilaspiirin komentajaksi, mistä hän siirtyi 1906 Baijerin ensimmäisen armeijakunnan komentajaksi. Maailmansodan alkaessa vuonna 1914 Rupprecht oli sotilasarvoltaan kenraalieversti ja toimi Saksan neljännen sotilaspiirin tarkastajana. Sodan puhjettua hänet nimitettiin komentamaan Saksan kuudetta armeijaa, joka oli sijoitettu Lothringeniin torjumaan Ranskan odotettavissa ollutta hyökkäystä. Ranskalaiset käynnistivät suunnitelma XVII:n mukaisen hyökkäyksensä 14. elokuuta 1914. Seuranneessa Lothringenin taistelussa Rupprecht perääntyi ensin hämäystarkoituksessa, mutta iski sitten takaisin rajulla ja ovelalla vastahyökkäyksellä. Vastahyökkäys käynnistyi 20. elokuuta Metzin ja Vosgesin välisellä 70 kilometrin levyisellä rintamaosuudella, ja ranskalaiset lyötiin takaisin koko matkalla. Rupprechtin armeija jatkoi saman tien hyökkäystään Moselin yli.
Syksyllä 1914 Rupprechtin armeija siirrettiin Pohjois-Ranskaan, jossa hän onnistui Arrasin seudulla käydyissä ankarissa taisteluissa torjumaan seuraavan vuoden aikana useita ranskalaisten ja brittien hyökkäyksiä. Hänet ylennettiin elokuussa 1916 kenraalisotamarsalkaksi, ja hänen johtoonsa annettiin Saksan pohjoisista armeijoista koottu ”armeijaryhmä Rupprecht”. Kyseinen armeijaryhmä osallistui vuosina 1916–1917 muun muassa Sommen, Arrasin ja Flanderin taisteluihin, maaliskuussa 1918 hyökkäykseen Amiensia vastaan ja huhtikuussa 1918 Lysin taisteluun. Rupprechtin on sanottu olleen paras Saksan kuninkaallista alkuperää olleista komentajista ensimmäisen maailmansodan aikana. Hänellä oli kiistoja ylipäällikkö Erich von Falkenhaynin kanssa, koska tämä pyrki kontrolloimaan keskitetysti kaikkia taistelustrategioita.
Kruununtavoittelija

Prinssi Rupprecht vetäytyi eläkkeelle menetettyään kuninkaallisen asemansa vuoden 1918 vallankumouksen seurauksena. Hän ei kuitenkaan tunnustanut isänsä kruunustaluopumista, koska tämä oli ilmoittanut luopuvansa hallitustehtävistä vain tilapäisesti. Ludvig III:n kuoltua lokakuussa 1921 Rupprecht ilmoitti oikeuden Baijerin kruunuun siirtyneen itselleen, ja Baijerin monarkistit tukivat häntä. Hän esiintyi myöhemmin natsien vallan vastustajana ja siirtyi vuonna 1938 maanpakoon Italiaan, jossa asui koko toisen maailmansodan ajan. Hänen puolisonsa ja aikuiset lapsensa vangittiin vuonna 1944, ja heitä pidettiin Sacsenhausenin, Flossenbürgin ja Dachaun keskitysleirillä sodan loppuun asti, mutta Rupprecht itse vältti pidätyksen. Vapaaksi päästyään huhtikuussa 1945 puoliso, prinsessa Antoine ei suostunut enää asumaan Saksassa. Hän kuoli Sveitsissä keskitysleirikokemusten heikentämänä vuonna 1954.
Avioliitot ja lapset

Kruununprinssi Rupprecht avioitui vuonna 1900 Baijerin herttuatar Maria Gabriellan (1878–1912) kanssa. He saivat yhden pojan, vuonna 1905 syntyneen Albrechtin. Maria Gabriella kuoli 34-vuotiaana munuaistautiin.
Heille syntyi viisi lasta:
Luitpold Maximilian Ludwig Karl, Baijerin perintöprinssi (8. toukokuuta 1901 – 27. elokuuta 1914); kuoli polioon 13-vuotiaana
Baijerin prinsessa Irmingard Maria Therese José Cäcilia Adelheid Michaela Antonia Adelgunde (21.9.1902 – 21.4.1903); kuoli kurkkumätään alle yksivuotiaana
Albrecht, Baijerin herttua (1905–1996), avioitui 1930 kroatialaisen Trakostjanin kreivitär Maria Draskovichin (1903– 1969) kanssa, ei jälkeläisiä. Avioitui toisen kerran 1971 kroatialaisen Keglevich-Buzinin kreivitär Marie-Jenken (1921– 1983) kanssa, ja heillä oli jälkeläisiä
Kuolleena syntynyt tytär (6. joulukuuta 1906)
Baijerin prinssi Rudolf Friedrich Rupprecht (30.5.1909 – 26.6.1912); kuoli diabeettiseen shokkiin 3-vuotiaanaPrinssi Rupprecht ja morsian Luxemburgin prinsessa Antoinette 1918
Rupprecht avioitui toisen kerran 52-vuotiaana vuonna 1921 Luxemburgin ja Nassaun prinsessa Antonian (1899–1954) kanssa, joka oli Luxemburgin suurherttua Vilhelm IV:n ja Portugalin infanta Maria Annan tytär, heille syntyi kuusi lasta:
Baijerin prinssi Heinrich Franz Wilhelm (1922–1958). Naimisissa ei-kuninkaallisen Anne Marie de Lustrac (1927–1999), ei jälkeläisiä. Heinrich kuoli auto-onnettomuudessa Argentiinassa. Hänen vaimonsa Anne kuoli samanlaisessa onnettomuudessa Milanossa neljäkymmentä vuotta myöhemmin.
Baijerin prinsessa Irmingard Marie Josefa (1923–2010). Avioitui serkkunsa Baijerin prinssi Ludwigin (1913–2008) kanssa, ja heillä oli jälkeläisiä
Baijerin prinsessa Editha Marie Gabriele Anna (1924–2013). Naimisissa ensin Tito Tommaso Maria Brunettin (1905–1954) kanssa ja toisen kerran professori Gustav Christian Schimertin (1910–1990) kanssa. Molemmilla oli jälkeläisiä
Baijerin prinsessa Hilda Hildegard Marie Gabriele (1926–2002). Naimisissa Juan Bradstock Edgar Lockett de Loayzan (1912–1987) kanssa ja heillä oli jälkeläisiä.
Baijerin prinsessa Gabriele Adelgunde Marie Theresia Antonia (1927–2019). Avioitui Carlin, Croÿn 14. herttua (1914–2011) kanssa, ja heillä oli jälkeläisiä
Baijerin prinsessa Sophie Marie Therese (s. 1935). Avioitui prinssi Jean-Engelbertin, Arenbergin 12. herttuan (1921–2011) kanssa, ja heillä oli jälkeläisiä
Koska Rupprechtin äiti oli Englannin Stuartien jälkeläinen, Rupprecht oli äitinsä kuoltua teoriassa jakobiittien ehdokas Britannian kruununtavoittelijaksi.
Teoksia

Mein Kriegstagebuch, 3 osaa, 1929
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rupprecht (Baijerin kruununprinssi) Wikimedia Commonsissa
Prinssi Rupprecht ja Baijerin herttuatar Maria Gabriella 1900
Herttuatar Marie Gabrielle ja pojat Luitpold, Albrecht ja Rudolf n. 1912
Prinssi Rupprecht ja prinsessa Antonia kuuden lapsensa kanssa1935
Niklaus Stump

Niklaus Stump vuonna 1945.
Niklaus Stump (23. joulukuuta 1920 Toggenburg, Sankt Gallen – 30. huhtikuuta 2005 Wildhaus, Sankt Gallen) oli sveitsiläinen yhdistetyn hiihtäjä ja maastohiihtäjä.
Stump sijoittui Sankt Moritzin olympialaisissa 1948 yhdistetyssä neljänneksi. 18 kilometrin hiihdossa, joka oli samalla yhdistetyn hiihto-osuus, hän oli 20:s. Hän kuului lisäksi viidenneksi sijoittuneeseen Sveitsin 4 ×10 kilometrin viestihiihtojoukkueeseen.
Stump sijoittui Holmenkollenin kisojen yhdistetyssä toiseksi 1947.
Niilo Sario

Niilo Nikolai Sario (30. huhtikuuta 1895 Naantali – 30. joulukuuta 1963) oli suomalainen sotilas, kenraalimajuri vuodesta 1953.
Sario osallistui vapaussotaan 1918, valmistui kadettikoulusta 1920, merisotateknilliseltä kurssilta 1926 ja Sotakorkeakoulusta 1929 (ye-upseeri 1931). Hän toimi vuosina 1918-1924 nuorempana upseerina, patterin päällikkönä ja toimistopäällikkönä 1918-1924. Rannikkotykistön väliaikaisena esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1924-1926. Patterin päällikkönä ja patteriston komentajana hän palveli 1926-1930. Merivoimien esikunnassa ja yleisesikunnassa hän työskenteli toimistopäällikkönä 1930-1939.
Talvisodan alettua hän jatkoi päämajassa toimistopäällikkönä 1939-1941. Jatkosodassa hän toimi Uudenmaan rannikkoprikaatin komentajana 1942-1944 ja Suomenlinnan rannikko-linnakkeiston komentajana ja Suomenlinnan linnoituspiirin päällikkönä vuodesta 1944 alkaen. Rannikkotykistörykmentti 1:n komentajana hän oli 1952-1953 ja vuosina 1953–1955 hän komensi Uudenmaan sotilaslääniä. Hän oli Sotahistoriallisen Seuran puheenjohtaja vuodesta 1955.
Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1928, everstiluutnantti 1938, eversti 1942, kenraalimajuri 1953.
Julkaisuja

Nimellä N. Sario:
Rannikkotykistön asemasta ja tehtävistä maanpuolustuksessa. Tiede ja ase 1/1933
Suomen puolueettomuuden mahdollisuus ja puolueettomuuden turvaamistoimenpiteet vieraitten valtojen sotiessa Itämeren alueella. Tiede ja ase 3/1935
OMT

OMT voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Ortopedinen manuaalinen terapia
Outright Monetary Transactions, joukkovelkakirjojen käsittely
Object-modeling technique , ohjelmistosuunnittelumenetelmä
OMT++, Nokialla käytetty muunnos edellisestä
Object model template, tietokonesimulaatioarkkitehtuuri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”OMT”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nick Cassavetes

Nick Cassavetes vuonna 2009.
Nicholas David Rowland Cassavetes (s. 21. toukokuuta 1959, New York, New Yorkin osavaltio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka on toiminut myös näyttelijänä. Hänet tunnetaan muiden muassa elokuvista Kuin taivaan tähdet (1996), She's So Lovely (1997), The Incredible Mrs. Ritchie (2003) ja Alpha Dog (2006).
Palkinnot

Daytime Emmy (2004)
Ehdokkuudet

Golden Palm (1997)
Directors' Week Award (1997)
Yksityiselämä

Nick Cassavetesin vanhemmat ovat ohjaaja John Cassavetes ja näyttelijä Gena Rowlands.
Cassavetesin ensimmäinen vaimo oli Isabelle Rafalovic, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta. Cassavetes on avioitunut sittemmin näyttelijä Heather Walhquistin kanssa.
Aiheesta muualla

Nick Cassavetes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nick Cassavetes Elonetissä.
Roskilde

| Roskilde |
| --- | --- |
 Roskilden tuomiokirkko.
 Roskilde
 Koordinaatit: 55°38′0″N, 12°4′0″E 
Valtio:   Tanska
Alue:  Sjællandin alue
Kunta:  Roskilden kunta
Väkiluku:  47 828
 Ajankohdan 1.1.2012 mukainen väkilukutieto koskee taajamaa (tansk. by), ja sen lähteenä on Danmarks Statistik. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Roskilde on Tanskassa Sjællandin alueella sijaitsevan Roskilden kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 47 828 asukasta.
Roskilde sijaitsee 30 kilometriä Kööpenhaminasta länteen. Historiallisesti Roskilde on merkittävä kaupunki. Se on perustettu ennen vuotta 980, joten se on Tanskan vanhimpia.[lähde? ] Vuonna 1658 siellä solmittiin Roskilden rauha.
Sjællandin saaren ainoa tuomiokirkko oli 1900-luvulle saakka Roskildessa.[lähde? ]  Kaikkiaan 38 Tanskan kuninkaista ja kuningattarista on haudattu goottilaistyyliseen Roskilden tuomiokirkkoon.
Vuodesta 1971 lähtien kaupungissa on järjestetty vuosittaisesti suuri musiikkifestivaali Roskilde Festival. Roskilden festivaaleista on muodostunut yksi Euroopan suurimmista rock/pop-musiikkitapahtumista.
Kuvia

Roskilden tuomiokirkko.
Roskilden rautatieasema.
Roskilde-vuonosta löytynyt viikinkilaiva.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Roskilden kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Néa Magnisía

| Néa Magnisía Νέα Μαγνησία |
| --- | --- |
 Néa Magnisía
 Koordinaatit: 40°41′17″N, 22°50′37″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Thessaloniki
Kunta:  Délta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  0704010401
Väkiluku (2011):  4 266
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Néa Magnisía (kreik. Νέα Μαγνησία) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Thessalonikin metropolialueella. Se kuuluu hallinnollisesti Déltan kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Néa Magnisía muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Νέας Μαγνησίας, Dimotikí Koinótita Néas Magnisías). Kaupungin väkiluku on 4 266 (vuonna 2011).
Néa Magnisían pieni kaupunki, suomeksi ”Uusi Magnesia”, on Thessalonikin esikaupunkeja ja sijaitsee noin 11 kilometriä luoteeseen Thessalonikin keskustasta. Kaupungin nimi viittaa vanhaan Magnesiaan eli Manisaan Vähässä-Aasiassa, josta siirtyi alueelle paljon kreikkalaisevakkoja Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923. Asutuksen alkuperäinen nimi oli vuoteen 1952 saakka Lachanókipoi (Λαχανόκηποι). Kaupungin pääkirkko on omistettu Pyhälle Panteleimonille (Ágios Panteleímonas).
Aiemmin kaupunki kuului Echédoroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Déltan kunnan Echédoroksen kunnallisyksikköön.
Néa Lámpsakos

| Néa Lámpsakos Νέα Λάμψακος |
| --- | --- |
 Néa Lámpsakos
 Koordinaatit: 38°26′12″N, 23°37′39″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Kunta:  Chalkída
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  2901040501
Väkiluku (2011):  2 196
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Néa Lámpsakos (kreik. Νέα Λάμψακος) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Euboian saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Lilántian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Lilántian kunnallisyksikköön. Néa Lámpsakos muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νέας Λαμψάκου, Topikí Koinótita Néas Lampsákou). Kaupungin väkiluku on 2 196 (vuonna 2011).
Néa Lámpsakoksen pieni kaupunki sijaitsee Lilántion tasangolla lähellä Eteläisen Euboianlahden rantaa, noin neljä kilometriä kaakkoon Chalkídan kaupungin keskustasta. Kaupungin nimi, suomeksi ”Uusi Lámpsakos”, viittaa historialliseen Lampsakoksen kaupunkiin Propontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Asutus nykyisen kaupungin paikalla syntyi, kun sinne muutti kreikkalaisevakkoja kyseiseltä seudulta Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923.
Sam Liu

Sam Liu vuonna 2023.
Sam Liu on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu animaatio-ohjaaja ja animaattori. Hän on myös työskennellyt sarjakuvapiirtäjänä Marvelille, Imagelle, Dark Horselle, Playstation Magazinelle ja White Wolfille.
Filmografia > Elokuvat

The Invincible Iron Man (2007) – storyboard
Doctor Strange: The Sorcerer Supreme (2007) – storyboard
Superman: Doomsday (2007) – storyboard
Hulk Vs. Thor (2009) – ohjaaja
Wonder Woman (2009) – storyboard
Green Lantern: First Flight (2009) – storyboard
Superman/Batman: Public Enemies (2009) – ohjaaja
Planet Hulk (2010) – ohjaaja
Justice League: Crisis on Two Earths (2010) – ohjaaja, storyboard
Batman: Under the Red Hood (2010) – storyboard
Superman/Batman: Apocalypse (2010) – taiteellinen ohjaaja, storyboard
All-Star Superman (2011) – ohjaaja
Thor: Tales of Asgard (2011) – ohjaaja
Batman: Year One (2011) – ohjaaja
Batman: The Dark Knight Returns, Part 1 (2012) – storyboard
Filmografia > Televisiosarjat

Tosi viilee haamujengi (1997)
Godzilla: The Series (1998)
Roughnecks: The Starship Troopers Chronicles (1999–2000)
Heavy Gear: The Animated Series (2001)
He-Man (2002)
Teen Titans (2003–2004)
The Batman (2004–2007)
Young Justice (2010)
Green Lantern: The Animated Series (2012)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Sam Liu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Niilo Simojoki

Niilo Armas Alarik Simojoki (9. lokakuuta 1910 Muhos – 10. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen yleisesikuntaeversti, joka kuului Suomen ilmatorjunnan keskeisiin kehittäjiin.
Simojoen vanhemmat olivat kirkkoherra Yrjö Heikki Simelius (1876–1971) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Hilda Valerie Reudolph (1877–1940). Hän pääsi ylioppilaaksi Uudessakaupungissa 1929, valmistui Kadettikoulusta 1932 ja suoritti Sotakorkeakoulun 1937–1945.
Simojoki palveli aluksi Rannikkotykistörykmentti 2:ssä mutta sai sitten 1934 pyynnöstään siirron ilmatorjuntarykmenttiin Viipuriin. Jatkosodan aikana hän oli heinäkuusta 1942 päämajan ilmatorjuntaosaston ballistisen toimiston päällikkönä ja sai aikaan sen, että ilmatorjuntaan tehtiin uusia hankintoja, jotka tulivat osoittautumaan tarpeellisiksi Helsingin suurpommitusten aikana helmikuussa 1944. Simojoki oli Ilmatorjuntarykmentti 1:n rykmenttiupseerina 1944 ja sodan jälkeen hänestä tuli ilmavoimien esikunnan ilmatorjuntatoimiston päällikkö ja Sotakorkeakoulun opettaja. Helsingin ilmatorjuntarykmentin patteriston komentajana Simojoki oli vuodesta 1955. Hänestä tuli eversti 1956 ja rykmentin komentaja. Vuosina 1960-1966 Simojoki johti pääesikunnan ilmatorjuntaosastoa ja 1966–1970 hän oli Sotakorkeakoulun sotatekniikan opetuksen johtaja ja opettaja.
Niilo Simojoki oli naimisissa vuodesta 1934 voimistelunopettaja Siiri Tuulikki Palmun (1907-1995) kanssa. Simojoen veli oli jatkosodassa kaatunut teologian ylioppilas ja sotakirjailija Kaarlo Simojoki.