stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
La Sûreté Nationale

Achille Devéria, Eugène François Vidocq.
La Sûreté Nationale (Kansallinen Turvallisuus) oli Ranskan salainen poliisi, jonka tilalle tuli Police nationale. Nimensä se sai ranskankielisestä varmuutta ja turvallisuutta tarkoittavasta sanasta. Sûretén ensimmäinen johtajaksi tuli Eugène François Vidocq vuonna 1811. Se perustettiin seuraamaan Napoleonin hallinnon aikana perustettua poliittista poliisia, jota johti Joseph Fouché.
Entinen rikollinen Vidocq toimi aluksi poliisin ilmiantajana ja vakoilijana. Hän menestyi poliisin antamissa tehtävissä niin hyvin, että hänet valittiin vastaperustetun Sûretén ensimmäiseksi johtajaksi. Sûreté kasvoi Vidocqin aikana 28-henkiseksi organisaatioksi, jonka etsivät olivat Vidocqin lailla parannuksen tehneitä rikollisia.
Leszno

| Leszno |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Leszno
 Koordinaatit: 51°50′45″N, 16°34′50″E 
Valtio:   Puola
Voivodikunta:  Iso-Puola
Kaupunkioikeudet:  1547
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Łukasz Borowiak
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,9 km²
Korkeus:  88 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  63 505
 – Väestötiheys:  1 990,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  64-100 - 64-110
Suuntanumero(t):  +48 65
 
 www.leszno.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leszno on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa Länsi-Puolassa. Se on yksi voivodikuntansa suurimmista kaupungeista ja sijaitsee noin 70 kilometriä Poznańista etelään. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 63 505 asukasta. Leszno on Ison-Puolan tärkeä rautatien risteys ja teollisuuden keskus.
Leszno oli vuosina 1975–1998 Lesznon voivodikunnan hallinnollinen keskus.
Valokuvia

Lesznon kaupungintalo
Słowiańskan katu
Entinen kalvinistikirkko, peräisin 1600-luvulta
Rautatieasema
Lesznon korkeakoulu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leszno Wikimedia Commonsissa
Kuninkuusravit 2009

Kuninkuusravit 2009 järjestettiin Lappeenrannan raviradalla 8.–9. elokuuta 2009. Ne olivat järjestyksessään 78. Kuninkuusravit ja neljännet Lappeenrannassa pidetyt. Aikaisemmin Lappeenrannassa oli kilpailtu vuosina 1955, 1977 ja 1993. Vuoden 1955 Kuninkuusravit järjestettiin Lappeenrannan vanhalla raviradalla.
Kuninkuuskilpailu

Ravikuninkaaksi kruunattiin Jouko Tarvaisen ohjastama ja valmentama Patrikin Muisto. Kilpailun ensikertalaisen voitto oli suuri yllätys, sillä ori oli noussut suomenhevosten ykkössarjoihin vasta saman kevään aikana. Patrikin Muisto voitti kaksi ensimmäistä matkaa johtopaikalta ja koki ainoan tappionsa 3 100 metrillä, jolla paras oli Huiman Pyste. Kokonaisajassa Patrikin Muisto oli kuitenkin sekunnin Saran Salamaa parempi. Kahden osalähdön jälkeen kolmantena ollut Erikasson laukkasi päätösmatkalla kahdesti ja putosi kokonaiskilpailun kuudenneksi. Kolme edellistä ravikuninkuutta voittanut Saran Salama tuli kokonaiskilpailussa toiseksi ja päätösmatkan voittaja Huiman Pyste kolmanneksi.
Kuninkuuskilpailu > Osallistujat

| No>  | Hevonen | Ohjastaja | Valmentaja | Omistaja | Ennätys | Voittosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Auraus | Mikko Särkelä | Jenni Särkelä | Juhani Särkelä, Lumijoki | 20,3a | 270 068 € |
| 2 | Erikasson | Harri Koivunen | Bella Varjonen | Helena Tuikka & Jaakko Varjonen, Rusko | 21,2a | 261 800 € |
| 3 | A.L. Viku | Esa Korhonen | Esa Korhonen | Eeva Liuksia & Esa Korhonen, Tuusula | 21,7a | 0 98 550 € |
| 4 | Patrikin Muisto | Jouko Tarvainen | Jouko Tarvainen | Team Finland, Saarijärvi | 20,7a | 0 97 295 € |
| 5 | Saran Salama | Tapio Perttunen | Tapio Perttunen | Sara-Juulia Perttunen, Orimattila | 20,3a | 749 306 € |
| 6 | Frans | Juha Utala | Jouni Hakkinen | Jouni Hakkinen, Kuhmoinen | 20,7a | 113 140 € |
| 7 | Ramiini | Ari Moilanen | Esko Hänninen | Talli Ravipojat, Hankasalmi | 21,7a | 186 684 € |
| 8 | Huiman Pyste | Harri Konttinen | Harri Konttinen | Kari Hintikka, Jyväskylä & Matti Ruotsalainen, Lappeenranta | 20,7a | 250 658 € |
| 9 | Rillaus | Tero E. Mäenpää | Tero E. Mäenpää | Seppo Eteläpää, Imatra & Rauno Mattila, Ruokolahti | 21,6a | 112 912 € |
| 10 | Einomies | Mauri Jaara | Martti Ratinen | Marjo Knuutinen & Martti Ratinen, Kiuruvesi | 23,7a | 0 85 320 € |
| 11 | Tuiskis | Esa Holopainen | Reija Piilola | Reija Piilola, Ruotsinpyhtää | 21,8a | 0 79 505 € |
| 12 | Haaste-Poika | Tuomas Pakkanen | Tuomas Pakkanen | Teuvo Moilanen, Ylivieska | 21,4a | 112 755 € |
Kuninkuuskilpailu > Lopputulokset

| Sijoitus | Hevonen | 2100 m | 1600 m | 3100 m | Kokonaisaika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Patrikin Muisto | 1. | 1. | 2. | 9.39,5 | 00,0 |
| 2. | Saran Salama | 2. | 3. | 5. | 9.40,5 | +1,0 |
| 3. | Huiman Pyste | 7. | 2. | 1. | 9.41,3 | +1,8 |
| 4. | Frans | 4. | 5. | 4. | 9.41,4 | +1,9 |
| 5. | Ramiini | 9. | 6. | 3. | 9.42,5 | +3,0 |
| 6. | Erikasson | 3. | 4. | 7. | 9.44,1 | +4,6 |
| 7. | Einomies | 5. | 9. | 6. | 9.44,6 | +5,1 |
| 8. | Rillaus | 8. | 10. | 8. | 9.47,3 | +7,8 |
| 9. | A.L. Viku | 10. | 7. | 9. | 9.48,1 | +8,6 |
| 10. | Tuiskis | 11. | 11. | 10. | 9.53,9 | 14,4 |
| – | Auraus | 8. | 8. | –. | – | – |
| – | Haaste-Poika | 12. | hpl. | – | – | – |
Kuningatarkilpailu

Kuningatarkilpailun voitti Pertti Puikkosen ohjastama ja valmentama I.P. Vipotiina, joka otti Lappeenrannassa ensimmäisen kolmesta peräkkäisestä kuningatartittelistään. Kahden osalähdön jälkeen kilpailua johti hallitseva ravikuningatar Velin Vinke, mutta 3 100 metrillä tamma väsyi johtopaikalta yhdeksänneksi ja putosi kokonaiskilpailussa viidenneksi. Päätösmatkan ylivoimaisesti voittanut I.P. Vipotiina nousi samalla kuudennelta sijalta kokonaiskilpailun kärkeen. Yhteistuloksissa toiseksi sijoittui Oktaavia, jonka saattoi mennettää voittonsa päätösmatkan laukkaan.
Kuningatarkilpailu > Osallistujat

| No>  | Hevonen | Ohjastaja | Valmentaja | Omistaja | Ennätys | Voittosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Jussin Vappu | Ilkka Korpi | Jouni Miettinen | Grafihorsey Oy, Nurmijärvi | 23,2a | 119 730 € |
| 2 | Marimin | Arto Hammar | Esa Heikkinen | Terhi Haukivaara & Esa Heikkinen, Ypäjä | 22,6a | 102 385 € |
| 3 | Karkkipäivä | Harri Koivunen | Juhani Sundström | Juhani Sundström, Tuusula | 22,6a | 0 41 815 € |
| 4 | Sireenin Tähti | Markku Hietanen | Aarne Försti | Aarne Försti, Isokyrö | 22,8a | 0 37 615 € |
| 5 | B. Turolii | Mika Forss | Reijo Borgström | Talli Ranch Oy, Lappeenranta | 21,7a | 0 92 175 € |
| 6 | Maijuli | Esa Holopainen | Teuvo Mikkola | Teuvo Mikkola, Jämsä | 23,0a | 0 67 310 € |
| 7 | Velin Vinke | Antti Teivainen | Aarne Halla-aho | Aarne Halla-Aho, Soini | 21,5a | 184 810 € |
| 8 | I.P. Vipotiina | Pertti Puikkonen | Pertti Puikkonen | Rip Rap Team & Seppo Juvonen, Jämsän | 20,2a | 208 480 € |
| 9 | Vokukka | Kaarlo Ahokas | Pekka Mäki-Peura | Heikki Hilpinen, Äänekoski | 23,3a | 0 67 605 € |
| 10 | B. Helmiina | Reijo Borgström | Reijo Borgström | Talli Ranch Oy, Lappeenranta | 22,7a | 0 289 665 € |
| 11 | Oktaavia | Kari Venäläinen | Lauri Malinen | Taisto Nurmio, Ypäjä | 24,1a | 0 61 350 € |
| 12 | Kromi | Ari Moilanen | Martti Hämäläinen | Sirpa Formulahti, Tampere | 23,3a | 0 91 930 € |
Kuningatarkilpailu > Lopputulokset

| Sijoitus | Hevonen | 2100 m | 1600 m | 3100 m | Kokonaisaika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | I.P. Vipotiina | 8. | 5. | 1. | 9.44,6 | 00,0 |
| 2. | Oktaavia | 7. | 2. | 3. | 9.46,2 | +1,6 |
| 3. | Marimin | 2. | 3. | 7. | 9.47,1 | +2,5 |
| 4. | Vokukka | 11. | 7. | 6. | 9.50,2 | +5,6 |
| 5. | Velin Vinke | 1. | 1. | 9. | 9.51,3 | +6,7 |
| 6. | B. Turolii | 9. | 9. | 5. | 9.51,4 | +6,8 |
| 7. | Sireenin Tähti | 12. | 8. | 8. | 9.54,5 | +9,9 |
| 8. | Karkkipäivä | 6. | 6. | 10. | 10.01,0 | +16,4 |
| 9. | Jussin Vappu | 5. | 4. | 11. | 10.01,8 | +17,2 |
| – | B. Helmiina | 4. | hyl. | 3. | – | – |
| – | Kromi | 10. | hyl. | 2. | – | – |
| – | Maijuli | 3. | – | – | – | – |
Muut suurkilpailut

Kuninkuusraviviikonloppuna ajetun 4-vuotiaiden Pikkuprinssin voitti Akseli Lahtisen ohjastama Pihlajan Aaroni ja 5-vuotiaiden Pikkukunkun Markku Hietasen ohjastama Linkori.
Kätyrit

| Kätyrit> Minions |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Pierre Coffin  Kyle Balda 
Käsikirjoittaja:  Brian Lynch
Tuottaja:   Chris Meledandri  Janet Healy 
Säveltäjä:  Heitor Pereira
Leikkaaja:  Claire Dodgson
Pääosat:   Sandra Bullock  Jon Hamm  Michael Keaton  Allison Janney  Steve Coogan  Jennifer Saunders  Pierre Coffin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Illumination Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   2015-06-1111. kesäkuuta 2015 (Lontoo)  2015-07-033. heinäkuuta 2015 (Suomi)  2015-07-1010. heinäkuuta 2015 (Yhdysvallat)  
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  74 000 000 dollaria
Tuotto:  1 159 000 000 dollaria
Seuraaja:  Kätyrit: Grun tarina
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kätyrit (engl. Minions) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut 3D-tietokoneanimaatioelokuva. Se on esiosa elokuville Itse ilkimys ja Itse ilkimys 2. Elokuva sijoittuu 1960-luvulle aikaan ennen kuin Kätyrit tapaavat Grun.
Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 3. heinäkuuta 2015.
Juoni

Kätyrit ovat keltaisia apureita, jotka ovat eläneet jo maailman alkuajoilta lähtien, kehittyen keltaisista yksisoluisista organismeista olennoiksi, joilla on vain yksi tehtävä: palvella historian kunnianhimoisimpia pahiksia. Sen jälkeen kun heidän toistaitoisuutensa tuhoaa heidän isäntänsä, mukaan lukien T-Rexin, luolamiehen, Faaraon, Draculan ja Napoleonin, he päättävät eristää itsensä maailmalta ja aloittaa uuden elämän Antarktiksella. Isännän puute ajaa kuitenkin heidät ennen pitkää masennukseen. Kätyreistä Kevin, Stuart ja Bob lähtevät etsimään uutta isäntää. He saapuvat pahismessuille, jossa he kilpailevat päästäkseen Scarlet Overkillin apulaisiksi. Scarlet on tyylikäs ja kunnianhimoinen pahis, joka tahtoo hallita maailmaa ja olla ensimmäinen naispuolinen superroisto.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pierre Coffin  | … |  Kevin, Stuart, Bob ja muut kätyrit   |
|  Sandra Bullock  | … |  Scarlet Overkill   |
|  Jon Hamm  | … |  Herb Overkill   |
|  Allison Janney  | … |  Madge Nelson   |
|  Jennifer Saunders   | … |  Kuningatar Elisabet II   |
|  Hiroyuki Sanada  | … |  Dumo Sumo    |
|  Peter Serafinowicz  | … |  SheBot   |
|  Katy Mixon  | … |  Tina Nelson   |
|  Laraine Newman  | … |  lipunottaja   |
|  Michael Keaton  | … |  Walter Nelson    |
Näyttelijät > Suomenkieliset ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sanna Stellan  | … |  Scarlet Overkill   |
|  Heikki Kujanpää  | … |  Herb Overkill   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Walter Nelson   |
|  Tiina Pirhonen  | … |  Madge Nelson   |
|  Arttu Wiskari  | … |  Walter Jr. Nelson   |
|  Annituuli Kasurinen  | … |  Tina Nelson   |
|  Juha Varis  | … |  Professori Flux ja kruununvartija   |
|  Anna Hultin  | … |  Kuningatar Elisabet II   |
|  Veikko Honkanen  | … |  Kertoja   |
|  Ville Haapasalo  | … |  Nuori Gru   |
|  Petri Hanttu  | … |  VNC:n edustaja   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  Dumo Sumo   |
Aiheesta muualla

Minions Internet Movie Databasessa (englanniksi)
LPMud

LPMud (usein pelkkä LP) on eräs MUD-pelien tyyppi. Ensimmäisen LPMud-tyyppisen pelin kehitti Lars Pensjö Chalmersin teknillisessä korkeakoulussa Göteborgissa, Ruotsissa vuonna 1989.
LPMudien keskeinen piirre on, että ne pohjaavat driver-ohjelmaan, joka toimii virtuaalikoneena LPC-ohjelmointikielellä kirjoitetuille ohjelmille. Driver huolehtii verkkoliikenteestä ja virtuaalikoneen ajamisesta, kun taas LPC-ohjelmat hoitavat kaiken peliin liittyvän toiminnallisuuden. LPC on C-kieleen pohjautuva kieli, mutta siinä on tiettyjä toiminnallisia parannuksia (kuten parempi tuki merkkijonoille) ja se on myös täysin oliopohjainen. Periaatteessa samalla periaatteella voi aivan yhtä hyvin luoda jotain muuta kuin MUDeja; esimerkiksi joitain talker-järjestelmiä on luotu LPMud-pohjan päälle.
LPMud on pelkkä yhteinen nimi teknologialle. Erilaisia drivereitä on runsaasti, ja samoin niiden päälle rakennettuja MUD-kirjastoja (ns. mudlibejä), jotka toteuttavat suurimman osan pelijärjestelmistä, ja joiden päälle ja joita laajentamalla voidaan helposti rakentaa yksilöllinen MUD.
Alkuperäiseen Lars Pensjön koodiin pohjaavat ja jotkin puhtaalta pöydältä kirjoitetut järjestelmät ovat vapaasti levitettävissä ja muokattavissa lähdekoodeineen, mutta eivät kuitenkaan ole avointa lähdekoodia: niiden käyttö kaupallisten järjestelmien rakentamiseen on kielletty. Jotkin MUD-kirjastot ovat kuitenkin avointa lähdekoodia.
LPMud-drivereita

Amylaar
CD
DGD
LDMud
MudOS
MUD-kirjastoja

CDlib
Dead Souls
Discworld
Heaven7
Lima
Nightmare
TMI
Aiheesta muualla

LPMud FAQ (englanniksi)
LPMudien aikajana, 1996 (englanniksi) (Internet Archive)
LPR-arkkitehdit

Helsingin Musiikkitalo (2011).
Turun taidemuseo (2004).
LPR-arkkitehdit Oy (alkujaan Arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio Oy) on turkulainen, vuonna 1976 perustettu arkkitehtitoimisto. Toimiston perustajaosakkaat ovat arkkitehdit Ola Laiho, Mikko Pulkkinen ja Ilpo Raunio. Toimiston palveluksessa on kaikkiaan 18 henkilöä (joulukuu 2013).
Perustajaosakkaat luopuivat omistuksestaan yhtiössä vuonna 2013 ja siirtyivät eläkkeelle. Yhtiön uudet osakkaat ovat jo pitkään toimistossa työskennelleet arkkitehdit Pauno Narjus, Veera Rautaheimo ja Jaakko Rautanen. Arkkitehti Ola Laiho jatkaa kuitenkin yhtiössä vanhempana asiantuntijana. Omistusjärjestelyt tapahtuivat kesällä 2013.
Historia

Ola Laihon ja Ilpo Raunion yhteistyö alkoi jo vuonna 1973, jolloin he suunnittelivat yhdessä professori Pekka Pitkäsen kanssa Arkkitehtitoimisto Pitkänen, Laiho & Raunio:n nimissä useita merkittäviä töitä, kuten Eduskuntatalon  laajennuksen (1978) ja Turun tuomiokirkon (1979) peruskorjauksen.
Merkittäviä suunnittelutöitä

Presidentinlinnan peruskorjaus (2012–2014)
Helsingin Musiikkitalo (2011)
Lounais-Suomen vankila (2007)
Turun taidemuseo, peruskorjaus ja laajennus (2000–2004)
Aiheesta muualla

Toimiston www-sivut
Kriketin SM-sarja

Kriketin SM-sarja koostuu kahdesta tasosta 1. ja 2. divisioonasta. Lisäksi mestaruudesta pelataan sisäkriketissä.
Kriketin juuret Suomessa ulottuvat 1960-luvulle, jolloin myyttinen “Palmerstonin yhteisö” pelasi ensimmäiset krikettiottelut Tapiolassa, Espoossa. Helsingin Krikettiklubi (Helsinki CC) oli ensimmäinen virallinen joukkue, ja se pelasi 1970-luvulla vuosittain otteluita Ison-Britannian Tukholman suurlähetystön joukkuetta vastaan. Tiedossa on, että se otteli myös Moskovassa asuneita brittejä vastaan. Kriketin nykyinen kehitysvaihe Suomessa alkoi 1990-luvun puolivälissä, jolloin perustettiin Turku CC, Stadin Krikettiseura ja Vantaa CC. Nämä joukkueet alkoivat pian haastamaan Helsingin Krikettiklubin valta-asemaa.
Suomen Krikettiliitto ry perustettiin vuonna 1999 kehittämään ja järjestelemään krikettitoimintaa Suomessa. Liitto on ensimmäisestä toimintavuodestaan lähtien myös järjestänyt lajin viralliset SM-kilpailut. Sisävuoron pituus – joka määrittää lajin luonnetta keskeisesti – on ylimmällä sarjatasolla ollut 45 (aluksi 40) syöttövuoroa (overs) vuoteen 2007 saakka. Sen jälkeen siirryttiin 50 syöttövuoroon ja nykyisin 40 syöttövuoroon. Vuonna 2008 perustettiin toinen sarjataso, jossa pelataan 40 syöttövuoroa. Tämän sarjan parhaat joukkueet nousevat entiseen SM50-sarjaan, josta puolestaan heikoimmat putoavat.
Lisäksi pelataan Open T20- ja Dev T20 -sarjat, joissa pelataan 20 syöttövuoron pelejä. Myös sisäkriketissä pelataan Suomen mestaruudesta. Koska kahdessa pääsarjassa pelataan molemmissa nykyisin 40 syöttövuoroa, on ne nimetty 1. ja 2. divisioonaksi.
Suomenmestarit > SM45(40)

1999 Helsinki CC
2000 Vantaa CC
2001       Stadin Krikettikerho
2002	Helsinki CC
2003 Stadin Krikettikerho
2004	Stadin Krikettikerho
2005	Helsinki CC
2006 Tampere CC
2007	Stadin Krikettikerho
Suomenmestarit > SM40 1.divisioona

(Vuoteen 2010 saakka SM50)
2008       Helsinki CC
2009       Helsinki CC
2010       Helsinki CC
2011       Vantaa CC
2012       Vantaa CC
2013       Helsinki CC
2014 Vantaa CC
2015 Stadin ja Keravan Krikettiseura
2016 Stadin ja Keravan Krikettiseura
2017 Greater Helsinki CC
2018 Vantaa CC
Suomenmestarit > SM40 2.divisioona

2008 Bengal Tigers
2009 Vaasa CC
2010 Vantaa CC
2011 Vantaa Super Kings
2012 Bengal Tigers
2013 Shaurya
2014 Stadin Krikettikerho
2015 Turku United CC
2016 Bengal Tigers CC
2017 Finnish Pakistani Club
2018 Empire CC
Suomenmestarit > Open T20

2008 Finnish Pakistani Club
2009 Helsinki CC
2011 Vantaa CC
2012 Saaremaa
2013 Saaremaa KK
2014 Vantaa CC
2015 Tampere CC
2016 Stadin ja Keravan Krikettiseura
2017 Stadin ja Keravan Krikettiseura
2018 Helsinki Cricket Club  /  2.divisioona: Greater Helsinki CC
Suomenmestarit > Dev T20

2008 Empire CC
2009 Bengal Tigers
Suomenmestarit > Indoor

2009 Stadin Krikettikerho
2010 Helsinki CC
2011 Helsinki CC
2012 Bengal Tigers
2013 Bengal Tigers CC
2014 Bengal Tigers CC
2015 Bengal Tigers CC
2016 Stadin ja Keravan Krikettiseura
2017 Bengal Tigers CC
2018 Bengal Tigers CC
2019 Bengal Tigers CC
Legend I

| Legend I Saviour Machine |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Moonsong Studio Riverside CA, 1996
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Eric Clayton ja Saviour Machine
 Tyylilaji: rock-ooppera goottirock
 Kesto: 77.36
 Levy-yhtiö: Massacre Records
Saviour Machinen muut julkaisut
| Saviour Machine II 1996 | Legend I 1997 | Legend II 1998 |
Legend Part I aloittaa Saviour Machinen neljän osan Legend-trilogian, joka käsittelee Ilmestyskirjan tapahtumia. Se julkaistiin vuonna 1997 Massacre Recordsin kautta.
Yhtyeen kokoonpano albumilla

Eric Clayton - laulu
Jeff Clayton - sähkö- ja akustiset kitarat
Charles Cooper - bassokitarat
Jayson Heart - rummut, lyömäsoittimet
Nathan van Hala - piano, syntetisaattorit
Kappalelista

"Overture" (4:42)
"A Prophecy" (1:45)
"I Am" (0:59)
"Legend I:I" (2:42)
"The Lamb" (2:28)
"The Eyes of the Storm" (6:04)
"The Birth Pangs" (6:17)
"The Woman" (5:53)
"The Night" (5:08)
"The Sword of Islam" (6:29)
"Gog: Kings of the North" (8:02)
"The Invasion of Israel" (5:06)
"World War III - The Final Conflict I" (1:48)
"Ten - The Empire" (5:10)
"Legend I:II" (2:42)
"The Beast" (5:36)
"Antichrist I" (6:47)
Aiheesta muualla

Legend I Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Legend I Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kävelijä-Hrólfrin saaga

Kävelijä-Hrólfrin saaga (isl. Göngu-Hrólfs saga) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saagassa kerrotaan, miten Kävelijä-Hrólfr lähtee pyytämään Venäjälla (isl. Garðaríki) hallitsevan kuningas Hreggviðrin tyttären, Ingigerðrin, kättä. Seikkailujensa aikana Hrólfr joutuu tanskanmaalaisen Vilhjálmrin pettämäksi, selviää kuitenkin koitoksistaan ja kostaa myöhemmin Ingigerðrin isän Hreggviðrin surman sekä suuntaa lopuksi sotaretkelle Englantiin. Kävelijä-Hrólfrin saaga on kirjoitettu 1300-luvun alkupuolella. 1500-luvulta tunnetaan myös Kävelijä-Hrólfin tarinasta kertovaa rímur-runoutta (Göngu-Hrólfs rímur). Kävelijä-Hrólfrin saagaa ei ole suomennettu.
Saagan erityispiirteitä

Kävelijä-Hrólfrin saagassa on runsaasti nuoremmille muinaissaagoille eli seikkailusaagoille (saks. Abenteuersagas) tyypillisiä piirteitä ja kansasatumaisia tarina-aihelmia (esim. kääpiö, kultahiuksinen prinsessa, petollinen palvelija). Se kuvaa lähes yliluonnollisiin mittoihin sekä kooltaan että kyvyiltään yltävän Kävelijä-Hrólfrin fantasiamaisia seikkailuja. Hrólfrin kerrotaan saagassa saaneen lisänimen ”Kävelijä”, koska ”hän oli miehistä suurin, sekä paksuudeltaan että pituudeltaan, ja niin painava, ettei yksikään hevonen pystynyt kantamaan häntä koko päivää, ja siksi hän oli aina kävellen” (var manna mestr, bæði at digrð ok hæð, ok svá þungr, at engi hestr fekk borit hann allan dag, ok var hann því jafnan á göngu). Saagan tapahtumapaikat muuttuvat nopeassa tahdissa ja liikkuvat eri puolilla Eurooppaa ja pohjoista pallonpuoliskoa, mukaan lukien Venäjällä. Kävelijä-Hrólfrin saagaa voidaan myös lukea kuvauksena morsiamen etsinnästä, mikä teemana on yleistä nuoremmille muinaissaagoille sekä kotoperäisille ritarisaagoille. Jälkimmäisten tavoin Kävelijä-Hrólfrin saagassa esiintyy myös eksoottisia ruokalajeja, turnajaiskuvauksia sekä hovimiljöölle tyypillistä kieltä.



Kävelijä-Hrólfrin saagan kirjoittaja on ollut oppinut henkilö, joka on tuntenut runsaasti muita saagoja, kuten Yngvarr Kaukomatkaajan saagan sekä Hrómundr Griprinpojan saagan. Kävelijä-Hrólfrin saaga sisältää yhtymäkohtia myös muihin muinaissaagoihin: Hrólfrin vanhemmista kerrotaan Sturlaugr Ahkeran saagassa ja Ingigerðrin isä Hreggviðr mainitaan Hálfdan Eysteinninpojan saagassa Álaborgin hallitsijan jälkeläiseksi. Saagan loppuosan kuvaus Englantiin suuntautuneesta sotaretkestä on peräisin kuningassaagoihin luetusta Knýtlinga sagasta. Saagassa on havaittavissa myös latinankielisen kirjallisuuden vaikutusta. Esimerkiksi Aleksanteri Suuresta kertovassa,  Gautier de Châtillonin teokselle Alexandreis pohjautuvassa käännöksessä Alexanders saga esiintyvä Aleksanterin hevonen Bukefalos on mahdollisesti toiminut inspiraation lähteenä Hrólfrin hevoselle Dulcifalille.
Kävelijä-Hrólfrin saaga lähteenä

Saagan päähenkilö Hrólfr yhdistettiin keskiajalla, esimerkiksi Snorri Sturlusonin nimiin luetussa Heimskringlassa (Haralds saga ins hárfagra), viikinkipäällikkö Rolloon, joka toimi vuodesta 911 alkaen Normandian ensimmäisenä herttuana. Kyseinen Rollo tunnetaan myös 1000-luvun alkupuolella kirjoittaneen historioitsija Dudo Saint-Quentinlaisen kronikasta, missä kerrotaan Normandian herttuoista (De moribus et actis primorum Normanniae ducum). Dudon teos on todennäköisesti tunnettu ainakin Tanskassa vuoden 1200-tienoilla, sillä tanskalainen oppinut Saxo Grammaticus mainitsee sen lähteekseen teoksessaan Gesta Danorum. Saxolla taas on ollut myös islantilaisia yhteyksiä, sillä hän mainitsee Gestassa lähteikseen myös islantilaisten kertomat tarinat. Lisäksi esimerkiksi Gestalla sekä sen kanssa samoihin aikoihin kirjoitetulla Skjöldunga sagalla on selviä yhteyksiä. Vaikka Kävelijä-Hrólfrin saagan kirjoittaja ei välttämättä olekaan tuntenut Dudon tai Saxon teoksia, sisältää saaga näiden molempien historianteosten tavoin nykynäkökulmasta yliluonnollisina pidettäviä elementtejä. Annette Lassen (2012) onkin esittänyt, että keskiajalla Kävelijä-Hrólfrin saagaa pidettiin historiankirjoituksena Saxon ja Dudon teosten tavoin. Nykytutkimuksessa saagan arvoon Rollosta kertovana historianlähteenä suhtaudutaan kuitenkin hyvin kriittisesti. Nimen lisäksi Rollolla ja nuoren muinaissaagan Kävelijä-Hrólfrilla ei katsota olevan mitään historiallisia yhtymäkohtia.