stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rämekylmänperhonen
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat jokapaikansara (Carex nigra), harmaasara (Carex canescens), jänönsara (Carex ovalis), tupasvilla (Eriophorum vaginatum), siniheinä (Molinia caerulea) ja sorsimot (Glyceria).
Aiheesta muualla

Luontoportti: Rämekylmänperhonen (Oeneis jutta)
Suomen Perhoset: Rämekylmänperhonen
UniProt, Taxonomy: Oeneis jutta (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q508213  Wikispecies: Oeneis jutta  BAMONA: Oeneis-jutta  BioLib: 51801  BugGuide: 12880  CoL: 48XCH  EoL: 136574  EUNIS: 90822  Fauna Europaea: 441466  Fauna Europaea (new): d44c97c3-9abd-45d2-94db-66a001aa2cab  GBIF: 5128357  iNaturalist: 198811  IRMNG: 10662103  ITIS: 188557  LepIndex: 143381  MONA: 4611  MaBENA: OeneiJutta  NatureServe: 2.111174  NCBI: 328893  Observation.org: 80924  Open Tree of Life: 846642  Laji.fi: MX.60997
Norjan laivaston hävittäjät

Tämä on luettelo Norjan laivastossa palvelleista hävittäjistä. Aluksista ensimmäinen oli 1896 Saksassa valmistettu KNM Valkyrjen. Kolme seuraavaa Draug-luokan alusta valmistettiin vuosina 1908-1913 Hortenissa laivastontelakalla.
KNM Valkyrjen
Draug-luokan nimikkoalus KNM Draug
Draug-luokka
KNM Draug (1910–1943) romutettu 1944
KNM Troll (1912–1949) Saksan laivastossa 1940–1945, romutettu 1949.
KNM Garm (1914–1940) Saksan ilmavoimien upottama 26. huhtikuuta 1940
Sleipner-luokan nimikkoalus KNM Sleipner
Sleipner-luokka
KNM Sleipner (1936–1959) muutettu fregatiksi 1948
KNM Gyller (1938–1959) Saksan laivastossa 1940–1945, muutettu fregatiksi 1948
KNM Æger (1936–1940) Saksan ilmavoimien upottama 9. huhtikuuta 1940
KNM Odin (1939–1959) Saksan laivastossa 1940–1945, muutettu fregatiksi 1948
KNM Balder (1946–1959) Saksan laivastossa 1940–1945, muutettu fregatiksi 1948
KNM Tor (1946–1959) Saksan laivastossa 1940–1945, muutettu fregatiksi 1948
Aalesund-luokka
KNM Aalesund ex-ZN4, ex-TA7 romutettu
Nimetön ex-ZN5, ex-TA8 romutettu ennen palvelukseen ottoa
S-luokka
KNM Svenner, Saksan laivaston E-veneiden upottama 6. kesäkuuta 1944
KNM Stord
USS Thomas, joka nimettiin myöhemmin KNM St. Albansiksi
Town-luokka
KNM Lincoln (1942–1944)
KNM St. Albans (1941–1944)
KNM Mansfield (1940–1942)
KNM Bath (1941)
KNM Newport (1941–1942)
Bergen-luokka eli Cr-luokka
KNM Oslo (1947–1965) ex-HMS Crown
KNM Bergen ex-HMS Cromwell
KNM Trondheim ex-HMS Croziers
KNM Stavanger ex-HMS Crystal
Hunt-luokan tyypin II hävittäjät
KNM Arendal ex-HMS Badsworth
KNM Haugesund ex-HMS Beuforth
KNM Tromsø ex-HMS Zetland
Hunt-luokan tyypin III hävittäjät
KNM Glaisdale (1942–1961), nimetty uudelleen KNM Narvikiksi
KNM Eskdale (1942–1943)
Norrbottenin museo

| Norrbottenin museo |
| --- | --- |
 Saamelaiskulttuurin esittelyä museossa
Tyyppi:  lääninmuseo
Sijainti:  Storgatan 2, Luulaja, Ruotsi
Perustettu:  1886
Ylläpitäjä:  Norrbottenin lääni
Kotisivut:  http://norrbottensmuseum.se/
Koordinaatit:  65°34.929′N, 22°8.286′E
 fiNorrbottenin museo 
    
Norrbottenin museo (ruots. Norrbottens museum) on Luulajan keskustassa Ruotsissa sijaitseva Norrbottenin lääninmuseo.
Museon tehtävänä on säilyttää ja välittää norlantilaista kulttuurihistoriaa ja saattaa se läänin asukkaiden ulottuville. Museo on yksi Ruotsin 24:stä lääninmuseosta. Sen toimialoja ovat arkeologia, arkistointi ja valokuvaus, rakennusten suojelu, kuva-arkistointi, dokumentointi, etnologia, taide, kulttuurimatkailu, kehittämisohjelmiin osallistuminen, kokoelmien rekisteröinti, kasvatus, kouluyhteistyö, sekä näyttelyiden järjestäminen. Museon toimialueena on koko lääni, joka käsittää neljäsosan Ruotsin pinta-alasta. Museon asiantuntijat toimivat siten laajalti koko alueella osallistuen kulttuuriympäristöjen hoitoon, kulttuurihankkeisiin, näyttelyihin, arkeologisiin tutkimuksiin ja pedagogiseen toimintaan. Museon kuva-arkistossa on yli 1,8 miljoonaa kuvaa, jotka ovat avoinna myös yleisölle. Museon kirjaston käyttöön tarvitaan erillinen sopimus.
Luulajan kaupungin keskustassa sijaitseva päämuseorakennus on otettu käyttöön vuonna 1936 ja sen arkkitehtuuri edustaa tyylillisesti yhdistelmää perinteisestä kartanoarkkitehtuurista ja 1930-luvun funktionalismista.
Magnus Otto Nordenberg

Magnus Otto Nordenberg, sukunimi aik. Norberg (19. tammikuuta 1705 Sipoo – 23. elokuuta 1756 Sipoo) oli suomalainen kapteeni ja alkemisti.
Nordenbergin vanhemmat olivat Frugårdin kartanon Mäntsälässä omistanut tilanhoitaja Johan Eriksson Nordberg (k. 1740) ja Maria Christina Björn. Nordenberg lähti 1720-luvulla Uppsalan yliopistoon opiskelemaan matematiikkaa, mekaniikkaa ja luonnonhistoriaa. Hän teki vuosina 1725–1728 pitkän opintomatkan Hollantiin, Englantiin, Ranskaan ja Italiaan.
Kotimaahan palattuaan Nordenberg ryhtyi viljelemään Uudellamaalla sijainnutta Gerknäsin säteritilaa. Hän rakensi yhdessä veljensä Carl Fredrikin kanssa hollantilaisen esikuvan mukaisen tuulimyllyä voimanlähteenä käyttäneen sahalaitoksen Fagerön saarelle Sipooseen. Nordenbergillä oli myös suurisuuntaisia suunnitelmia perustaa Fagerön saarelle muitakin teollisuuslaitoksia. Niihin olisi kuulunut muun muassa kalkkiuuni, tiilitehdas, köysipunomo, masuuni, laivatelakka, kirjapaino ynnä muuta. Muut tehdaslaitokset jäivät kuitenkin toteuttamatta, ja sahalaitoksenkin venäläiset tuhosivat pikkuvihan aikana 1741.
Nordenberg siirtyi 1735 Tukholmaan, jossa hän teki kahden vuoden ajan linnoituskonttorissa Suomen kartoitusta. Vuonna 1741 luutnantiksi ylennetty Nordenberg nimitettiin Hämeenlinnan linnoituskomentajaksi, ja hän vastasi Hämeenlinnan vanhojen ympärysmuurien uudistamisesta. Pikkuvihan aikana 1742 Hämeenlinnan linnoitus antautui venäläisille ilman taistelua. Nordenberg toimi sitten Hämeen lääninhallituksessa kansliapäällikkönä venäläisen sotilaskuvernöörin Gabriel Roisanoffin alaisuudessa. Hän siirtyi pian kokonaan venäläisten palvelukseen ja toimi insinöörikapteenina ja linnoituskomentajana Viipurin kuvernementissa.
Nordenberg jätti huhtikuussa 1745 Venäjän hallitukselle ehdotuksen jonka mukaan Suomesta olisi tehty puolueeton puskurivaltio Ruotsin ja Venäjän yhteisellä sopimuksella. Ehdotuksen seurauksena Nordenberg vangittiin ja hän vietti seuraavat kolme vuotta vankeudessa Viipurissa ja Haminassa. Vuonna 1748 hänet luovutettiin yllättäen Ruotsiin jossa hän joutui sotaoikeuden eteen. Vuonna 1750 sotaoikeus tuomitsi hänet menettämään henkensä ja omaisuutensa mutta Ruotsin kuningas lievensi huhtikuussa 1752 tuomiota niin että Nordenbergin tarvitsi kärsiä vain kolmen viikon mittainen vesileipävankeusrangaistus. Hän ei kuitenkaan enää saanut hoitaa julkisia virkoja.
Viimeiset vuotensa Nordenberg vietti yksityishenkilönä. Hän asui veljensä omistamassa Sipoon Joensuun kartanossa. Hän kiinnostui mystiikasta ja alkoi tutkia teosofiaa ja alkemiaa. Vuonna 1750 hän laati Ruotsin tiedeakatemialle Urimm och Thummim -nimisen käsikirjoituksen, jossa hän esitti oman alkemistisen tulkintansa Raamatun Vanhassa testamantissa juutalaisten ylipapin käyttämien vaatekappaleiden merkityksestä. Nordenberg yritti huonolla menestyksellä kullan valmistusta ja ennusti Raamatussa kuvatun viimeisen tuomion tapahtuvan vuonna 1757.
Teoksia

Några anmärkningar öfwer åker-bruket i gemehn, til förekommande af misswäxt och dyr tid : jämte anledning at närmare utröna orsaken til jordens frucktbarhet, och huru den bör wårdas, nyttias och förmeras. Uplagd af J.L. Horrn, Stockholm 1741
Kort anledning, huru gräswäxten och mulbetet genom fördelaktig inrättning af betes-hagar kan förbättras, och foderbrist tilräckeligen förekommas; jemte et nytt påfund och förslag at med önskelig framgång och nytta inrätta wijngårdar : i Swerige. Stockholm, tryckt uti det kongl. tryckeriet hos directeuren Pet. Momma 1741
Norjalainen keittiö

Norjalainen poronpaisti lisukkeineen.
Norjalainen keittiö hyödyntää pohjoismaisen keittiön tapaan paikallista riistaa, sekä Atlantin ja Norjan vuoristopurojen monipuolista kalatarjontaa. Norjalaiset syövät erityisesti turskaa, lohta, silliä ja makrillia, piimää, hirven- ja lampaanlihaa sekä metsämarjoja ja sieniä. Norjan kansallisruoka on lammaskaali (får i kål). Suosittu norjalainen aamiaisruoka on hapankermasta ja lämpimästä maidosta tehty kaurapuuro (rømmegrøt).
Turska on Norjan suosituimpia ruokakaloja. Turskankalastuksen keskus on Lofoottien saariryhmä Pohjois-Norjassa. Norjalaiset syövät turskaa paitsi tuoreena, myös kuivattuna. Tällaisesta kapakalasta valmistetaan Norjassa myös lipeäkalaa (lutefisk).
Norjalainen kaupassa myytävä lohi on nykyisin enimmäkseen kasvatettua. Norjalaisissa lohenkasvatuslaitoksissa viljellään lohen lisäksi taimenta ja kirjolohta. Norjalaiset nauttivat paistetun lohensa usein voisulan, sitruunan, piparjuuren ja perinteisen kurkkusalaatin kera. Myös savustus on Norjassa suosittu lohen valmistustapa. Suolaamalla ja hapattamalla säilötty lohi on nimeltään rakørret.
Pohjois-Norjassa harjoitetaan poronhoitoa, ja poronlihaa myydään nykyisin myös maan eteläosiin.
Norjalainen aamiaispöytä on runsas. Sen tärkein osa on juusto, mutta siihen kuuluu myös silliä ja muita kaloja, erilaisia leipiä, puuroa, aamiaismuroja, kananmunia, perunoita, pekonia, hedelmiä ja erilaisia juomia. Maitotuotteilla on tärkeä osansa Norjan ruokapöydässä, sillä Norjan pinnanmuodostuksen vuoksi karjanhoito on helpompaa kuin maanviljely. Yksi Norjan tunnetuimmista juustoista on kova Jarlsberg.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norjalainen keittiö Wikimedia Commonsissa
Harald Norpoth

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Harald Norpoth vuonna 1968. |  Harald Norpoth vuonna 1968. |  Harald Norpoth vuonna 1968. |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | 5 000 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1966 | 5 000 metriä |  |
|  Pronssia | Budapest 1966 | 1 500 metriä |  |
|  Pronssia | Helsinki 1971 | 5 000 metriä |  |
Harald Norpoth (s. 22. elokuuta 1942 Münster) on saksalainen entinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Saksan liittotasavaltaa edustaneen Norpothin suurin saavutus oli Tokion 1964 olympialaisten hopeamitali 5 000 metrin juoksussa Saksojen yhteisessä joukkueessa. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti hopeaa 5 000 metrillä ja pronssia 1 500 metrin juoksussa. Samana vuonna hän teki 7. kesäkuuta Euroopan ennätyksen 5 000 metrillä ajalla 13.24,8 ja 10. syyskuuta maailmanennätyksen 2 000 metrillä ajalla 4.57,8. Vuonna 1967 hän paransi 3 000 metrin juoksun Euroopan ennätystä 6. kesäkuuta aikaan 7.45,2.
Norpoth osallistui Méxicon 1968 olympialaisiin, jossa hän keskeytti 5 000 metrillä ja sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä ajalla 3.42,5 . Samana vuonna hän oli tekemässä maailmanennätystä 13. kesäkuuta 4 x 880 jaardin viestissä. Saksa boikotoi vuoden 1969 EM-kilpailuja, joten Norpoth ei voinut osallistua niihin, mutta Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti pronssia 5 000 metrillä. Norpoth osallistui vielä Münchenin 1972 olympialaisiin ja sijoittui kuudenneksi 5 000 metrillä ajalla 13.32,6 . Samana vuonna hän paransi 5 000 metrin Saksan ennätystä 12. heinäkuuta lukemiin 13.20,6. Yhteensä Norpoth teki urallaan viisi Saksan ennätystä kahden Euroopan ennätyksen ja kahden maailmanennätyksen lisäksi. Hän on yhä edelleen Saksan yleisurheilutilastojen kahdeksantena 3 000 metrillä ja kahdentenatoista 5 000 metrillä (tilanne 22.4.2006).
Siviilielämässään Norpoth opiskeli kauppatieteitä ja työskenteli vakuutusedustajana, jonka jälkeen aloitti urheiluopinnot Kölnissä. Valmistuttuaan diplomiliikunnanopettajaksi hän toimi Bundeswehrin urheilukoulun opettajana vuosina 1971–2002, jonka jälkeen siirtyi eläkkeelle. Norpoth on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Marliesin kanssa kaksi lasta (Oliver ja Kirsten).
Norjalaiset

Norjalaiset (norj. nordmenn) ovat germaanista, skandinaavista norjan kieltä puhuva kansa, joka asuttaa Norjaa. Norjassa asuu noin 4,8 miljoonaa etnistä norjalaista.
Norjalaisten esi-isät asuttivat nykyistä Norjaa jo kivikaudella 10 000 vuotta eaa. Kivikaudella Etelä-Norjassa harjoitettiin niin metsästystä ja keräilyä, kuin maatalouttakin. Pronssi- (1 500 – 500 eaa.) ja rautakausien (500 eaa. – 400 jaa.) maatalouden harjoittaminen lisääntyi ja väestömäärä kasvoi. Germaanisten kansojen edustajia muutti Norjan rannikoille 500–800-luvuilla niin sanotun kansainvaellusaikana. Viikinkiaikana 800–1100-luvuilla Norja yhtenäistyi poliittisesti ja maahan saapui kristinusko. 1300-luvulla Norjaa hävitti musta surma ja myöhemmin maa liitettiin Tanskan kuningaskuntaan vuonna 1280. Norja säilyi osana Tanskaa vuoteen 1814, jolloin se liitettiin Ruotsiin. Norja itsenäistyi vuonna 1905. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa suuri joukko norjalaisia muutti Pohjois-Amerikkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norjalaiset Wikimedia Commonsissa
Norsjoki (joki)

| Norsjoki Лугοвая |
| --- | --- |
Alkulähde:  Tielampi
Laskupaikka:  Ostamojärvi
Maat:  Venäjä
Norsjoki (vuodesta 1948 ven. Лугοвая, Lugovaja) on pieni joki Karjalankannaksella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Joki sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja kuului Käkisalmen maalaiskuntaan. Norsjoki kuuluu Vuoksen vesistöön. Joki saa alkunsa Tielammesta (ven. Озеро Большое Бережное, Ozero Bolšoje Berežnoje) entisen Pyhäjärven kunnan pohjoisosasta, josta se virtaa luoteeseen ja sitten pohjoiseen ja laskee Ostamojärveen Norsjoen kylän luona.  Ostamojärvestä vedet laskevat edelleen Puntuksenjokea pitkin Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan. Norsjoen yläjuoksun eri osista on käytetty myös nimiä: Tielamminoja (ven. Бруничный, Brusnitšnyi), Toikanoja, Lankinoja ja Koveronoja. Yläpuustin kylän kohdalla jokeen laskee Leppä- eli Lähdeoja.
Nord 1500 Griffon

Nord 1500 Griffon
Nord 1500 Griffon oli ranskalaisen Nord Aviation-tehtaan 1950-luvun puolivälissä kehittämä patopainemoottorilla varustettu hävittäjän prototyyppi. Pyrkimyksenä oli kehittää Ranskan ilmavoimille lentokone, joka lentää yli kaksinkertaisella äänennopeudella aikana, jolloin suihkumoottoritekniikka ei pystynyt aikaansaamaan näin suurta nopeutta. Lentoonlähtöä ja laskeutumista varten koneessa oli myös suihkumoottori. Koneen ensilento lennettiin 20. syyskuuta 1955.
André Turcat oli koneen ohjaajana sillä lennolla vuonna 1958, jolloin kone saavutti 2,19 Machin nopeuden. Koneessa oli monia vajavuuksia, mm. sen siipien kuumenemisesta johtuen, koska Ranskalla ei ollut käytössä Inconel-metalliseosta eikä titaania.
Griffonin kehitystyö lopetettiin yhden prototyypin rakentamisen jälkeen. Dassaultin Mirage III täytti Ranskan ilmavoimien tarpeet.
Museokoneita

Ainoa Griffon on Le Bourget'ssa ilmailumuseossa.
Aiheesta muualla

Le Nord 1500 Griffon (ranskaksi)
Norjan hallitsija

| Norjan kuningas |
| --- | --- |
 Kongen av Noreg Norges konge
 
 
 Nykyinen  Harald V 17. tammikuuta 1991 lähtien
Virka-asunto:  Oslon kuninkaallinen linna
Perustettu:  noin 872
Ensimmäinen:  Harald Kaunotukka
Kotisivut:  www.konghuset.no
Norjan kuningas (norj. Norges konge, uusnorjaksi Kongen av Noreg) on Norjan valtionpäämies. Nykyinen Norjan kuningas on Harald V.
Yleistä

Norja liitettiin osaksi Ruotsia hyvityksenä siitä että Ruotsi menetti Suomen Venäjälle. Norjalla ja Ruotsilla oli yhteinen hallitsija Kaarle XIII vuodesta 1814. Personaaliunionissa Norjalla oli laajat itsemääräämisoikeudet maan sisäisissä asioissa. Ulko- ja turvallisuuspolitiikka oli yhteinen Ruotsin kanssa. Norjalla oli paljon enemmän päätösvaltaa omissa sisäisissä asioissa kuin sillä oli ollut osana Tanskaa.
Norjan suurkäräjät hyväksyivät vuonna 1905 lain, joka koski Norjan konsulilaitoksen perustamista mutta Norjan ja Ruotsin yhteinen kuningas Oskar II ei hyväksynyt lakia, joten Norjan suurkäräjät katsoivat maan eronneen personaaliunionista. Norjassa järjestettiin kansanäänestys personaaliunionin purkamisesta. Purkamista kannatti 368 392 norjalaista ja unionin säilyttämistä 184. Norjan suurkäräjät ja Ruotsin hallitus sopivat personaaliunionin purkamisesta. Norja valitsi uudeksi valtionpäämiehekseen Tanskan prinssi Karlin, joka otti hallitsijanimekseen Haakon VII. Hän oli isänsä puolelta Sonderburg-Glücksburgin sukua, eli Tanskan hallitsijasukua, ja äidin puoleltaan Bernadotte-sukua eli Ruotsin hallitsijasukua.
Toisen maailmansodan aikana Norjan kuningassuku oli maanpaossa Englannissa. Myös Norjan hallitus pakeni Englantiin.
KNM Nor (1878)

| KNM Nor |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laivastontelakka, Horten
Laskettu vesille:  23. lokakuuta 1878
Palveluskäyttöön:  1878
Poistui palveluskäytöstä:  saksalaisten valtaama 1940 palautettu Norjalle 1945
Loppuvaihe:  myyty 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  264 t
Pituus:  28,88 m
Koneteho:  220 hv
Nopeus:  8,5 solmua
Miehistöä:  41
Aseistus
Aseistus:  1 x 10,6" RML -tykki 1 x QF 1 naulan -tykki 1 x 1 naulan revolveritykki
KNM Nor oli Norjan laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu Vale-luokan 2. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta ja se laskettiin vesille 23. lokakuuta 1878. Alus otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Palvelus

Alus muutettiin vuosina 1911-1912 hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa miinalaivaksi, jolloin sen aseistusta kevennettiin korvaamalla raskas 10,6 tuuman suustaladattava tykki 150 millimetrin perästä ladattavalla tykillä. Lisäksi yksi aluksen yhden naulan tykeistä korvattiin tehokkaammalla 47 millimetrin tykillä. Kevenemisen seurauksena alus kykeni vastaanottamaan 50 miinaa ja samalla miehistön tarve väheni kymmenellä.
Saksan hyökätessä Norjaan Nor makasi palveluskelvottomana laivaston varastona Melsomvikissa Oslovuonossa, josta se vallattiin 9. huhtikuuta 1940. Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin toukokuussa 1945 Norjalle, joka myi sen vuonna 1949.
S-23 (1947)

| S-23 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sudomekh, Leningrad
Kölinlasku:  1940
Laskettu vesille:  1947
Palveluskäyttöön:  1948
Poistui palveluskäytöstä:  1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-23 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Sudomekhilta, missä köli laskettiin 1940. Alus laskettiin vesille 1947 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1962.
Mikko Nordling

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten Kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten Kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten Kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten Kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1930 | 72 kg |  |
|  Kultaa | Praha 1931 | 72 kg |  |
|  Kultaa | Helsinki 1933 | 72 kg |  |
|  Hopeaa | Rooma 1934 | 72 kg |  |
Mikko Nordling (15. huhtikuuta 1906 Porvoo – 23. tammikuuta 1988 Porvoo) oli suomalainen painija, joka ylsi 1930-luvulla kolme kertaa kreikkalais-roomalaisen tyylin Euroopan-mestariksi. Kotimaassa ”Mikko Vilkastus” edusti Porvoon Akillesta, Porvoon Veikkoja, Helsingin Jyryä, Helsingin Kisa-Veikkoja ja Helsingin Paini-Miehiä.
Ura

Porvoossa olympiavoittaja Adolf Lindforsin esitykset innostivat poikia painin pariin, ja tätä kautta myös Mikko Nordling löysi tiensä Porvoon Akilleksen harjoituksiin. Ensimmäisen kerran Nordling osallistui piirikunnallisiin kilpailuihin Porvoossa vuonna 1922 ja sijoittui toiseksi alle 60-kiloisten sarjassa. Seuraavana vuonna hän edusti Porvoon Veikkoja mutta lähti vuonna 1925 töihin Helsinkiin ja vaihtoi seuran Helsingin Jyryyn. Vuonna 1926 hän sijoittui TUL:n mestaruuskilpailuissa kolmanneksi K. Tammen ja Väinö Kajanderin jälkeen. Samana syksynä hän saavutti Jyryn kansainvälisissä kilpailuissa voiton.
Vuonna 1928 Nordling sijoittui kolmanneksi Moskovan spartakiadeissa. Kisamatkan seurauksena Nordling erotettiin TUL:sta ja hän vaihtoi edustamaan SVUL-seura Helsingin Kisa-Veikkoja, mikä avasi tien kansainvälisiin arvokilpailuihin. Vuonna 1930 hän voitti Tukholman EM-kilpailuissa kultaa välisarjassa ja uusi voittonsa seuraavana vuonna Prahassa. Maaliskuussa 1933 hän voitti kolmannen Euroopan-mestaruutensa Helsingissä. Vastustajistaan hän voitti italialaisen Ercole Gallegatin pistein 3–0, saksalaisen Möchelin selätyksellä ajassa 13.39, virolaisen Albert Kusnetsin selkävoitolla ajassa 5.18 sekä ruotsalaisen Gunnar Glansin pistein 2–1. Syksyllä 1933 Budapestissa Unkarin, Suomen ja Viron maaottelussa Nordling selätti jälleen Kusnetsin, nyt ajassa 9.20. Vielä Rooman EM-kilpailuissa 1934 Nordling saavutti hopeaa hävittyään Gunnar Glansille pistein 2–1.
Nordling voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1932 ja 1933. Hän edusti Suomea 14 maaottelussa. Hänen parhaita aseitaan painimatolla olivat yllättävyys ja oveluus. Nordling lopetti aktiivisen kilpailemisen vuonna 1939. Hän oli ammatiltaan vahtimestari.
Saavutuksia

EM-kultaa 1930, 1931 ja 1933 (sarja 72 kg)
EM-hopeaa 1934 (sarja 72 kg)
Suomen mestari 1932 ja 1933
Norprogesteroni

| Norprogesteroni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (8R,9S,10R,13S,14S,17S)-17-asetyyli-13-metyyli-2,6,7,8,9,10,11,12,14,15,16,17-dodekahydro-1H-syklopenta[a]fenantren-3-oni
CAS-numero:  472-54-8
PubChem CID:  228864
SMILES:  CC(=O)C1CCC2C1(CCC3C2CCC4=CC(=O)CCC34)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C20H28O2
Moolimassa:  300,424 g/mol
Sulamispiste:  144–145
Norprogesteroni (C20H28O2) on steroideihin kuuluva orgaaninen yhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus

Norprogesteroni muistuttaa rakenteeltaan huomattavasti progesteronia ja poikkeaa siitä ainoastaan siten, että asemassa 19 olevaan hiileen ei ole sitoutunut metyyliryhmää. Norprogesteronin havaittiin olevan vaikutuksiltaan samankaltainen progesteronin kanssa, mutta tätä 4–8 voimakkaampi. Norprogesteronia on tutkittu muun muassa kohdunkaulansyövän hoitoon, jossa se osoittautui ruiskeena annettuna tehokkaaksi. Norprogesteronin ominaisuuksia tutkivat muun muassa Carl Djerassi ja Luis Miramontes ja heidän tutkimuksensa johtivat myöhemmin noretisteronin kehittämiseen.
Ensimmäisen kerran norprogesteronia valmisti Maximilian Ehrenstein vuonna 1944 12-vaiheisella prosessilla lähtien strofantidiinista. Näin saatu tuote oli suhteellisen epäpuhdasta ja vuonna 1951 Djerassi ja Miramontes valmistivat yhdistettä puhtaana Birch-pelkistyksen avulla aromaattisesta lähtöaineesta.
Valter Nordgren

Valter Nordgren
John Valter Voldemar Nordgren (29. lokakuuta 1899 Viipuri – 26. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen eversti ja Mannerheim-ristin ritari numero 60. Jalkaväkirykmentti 4:n komentajana toiminut everstiluutnantti Nordgren nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Nimityksessä viitataan muun muassa Itä-Karjalan ja Karhumäen valtauksen taisteluihin. Siviilissä Nordgren työskenteli Tikkurilan väritehtailla johtajana vuosina 1950–1957 sekä yrityksen toimitusjohtajana vuosina 1957–1964.
Perhe

Valter Nordgrenin vanhemmat olivat senaattori ja korkeimman oikeuden jäsen John Nordgren sekä filosofian maisteri Gerda Selina Söderhjelm. Hänen äidinisänsä oli prokuraattori Woldemar Söderhjelm.