stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaizer Chiefs FC

Kaizer Chiefs Football Club on vuonna 1970 perustettu eteläafrikkalainen jalkapalloseura Johannesburgin kaupungista. Seura pelaa maan pääsarjassa ABSA Premiershipissä. Se pelaa kotiottelunsa noin 95 000 katsojaa vievässä vuoden 2010 MM-finaalin näyttämössä Soccer Cityssä. Seura on maan menestynein jalkapallojoukkue 11 liigamestaruudellaan ja on myös Etelä-Afrikan suosituin urheiluseura. Kaikki maat mukaan laskien Kaizer Chiefsillä on noin 16 miljoonaa fania.
Seuralla on paikallisvastustaja, Orlando Pirates, joka on niin ikään Johannesburgista. Nämä seurat ovat maan menestyneimpiä seuroja ja niiden välisissä otteluissa on aina ollut erityislataus.
Brittiläinen indiepop-bändi Kaiser Chiefs on saanut nimensä seuran mukaan, sillä Kaizer Chiefsin entinen pelaaja Lucas Radebe pelasi pitkän aikaa bändin jäsenten suosikkiseurassa, Leeds Unitedissa.
Vuosina 2012-2015 seuraa valmensi Suomen jalkapallomaajoukkuettakin valmentanut Stuart Baxter.
Historiaa

Vuonna 1970 perustettu Kaizer Chiefs voitti ensimmäisen mestaruutensa maan pääsarjassa National Premier Soccer Leaguessa neljä vuotta perustamisensa jälkeen eli vuonna 1974. National Premier Soccer League-nimellä pidetyn liigan seura voitti myös vuosina 1977, 1979, 1981 ja 1984. Vuonna 1985 liigan nimi muuttui National Soccer Leagueksi ja tämän Chiefs onnistui voittamaan vuosina 1989, 1991, 1992. Liigan nimi muuttui jälleen vuonna 1996, nyt muotoon ABSA Premiership. Tällä nimellä nykyisinkin tunnetun liigan joukkue on onnistunut voittamaan kausina 2003-04, 2004-05 ja viimeisimpänä kaudella 2012-13.
Vuosien aikana Amakhosi-lempinimellä tunnettu joukkue on pelannut yhdeksällä eri stadionilla, joista nykyisellä Soccer Cityllä eli FNB Stadiumilla seura on pelannut vakituisesti kaudesta 2010-11 lähtien.
Käännös suomeksi
Planet Zero

| Planet Zero Shinedown |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. heinäkuuta 2022
 Tuottaja(t): Eric Bass
 Kesto: 48.56
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Shinedownin muut julkaisut
| Attention Attention 2018 | Planet Zero 2022 |   |
Planet Zero on yhdysvaltalaisen Shinedownin studioalbumi, joka julkaistiin 1. heinäkuuta 2022.
Kappaleet

2184 – 0.22
No Sleep Tonight – 2.30
Planet Zero – 3.42
Welcome – 2.34
Dysfunctional You – 3.37
Dead Don’t Die – 3.14
Standardized Experiences – 0.42
America Burning – 3.43
Do Not Panic – 0.33
A Symptom Of Being Human – 4.08
Hope – 3.38
A More Utopian Future – 0.33
Clueless And Dramatic – 3.06
Sure Is Fun – 3.00
Daylight – 4.00
This Is A Warning – 0.50
The Saints Of Violence And Innuendo – 3.41
Army Of The Underappreciated – 3.14
Delete – 0.36
What You Wanted – 3.03
Arvostelut

Imperiumi: 7+/10
Kaizukan metroasema

Kaizukan asema.
Asemalaituri.
Kaizukan metroasema (jap. 貝塚駅, Kaizuka eki) on Fukuokan kaupungin Higashin suuralueella sijaitseva metroasema. Kaizukan asema on seitsemäs ja viimeinen asema Hakozaki-linjalla, sekä ensimmäinen asema Miyajidake-linjalla.
Asema on rakennettu paikalleen alun perin 4. helmikuuta 1935. Asema yhdistettiin Fukuokan metroon 12. marraskuuta 1986. Nykyisin Nishitetsun Miyajidake-linjaa käyttää päivässä noin 14 000 (2004) ihmistä ja Hakozaki-linjaa 8500 (2000) ihmistä.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Kyūshūn yliopiston maatalous- sekä tiedeinstituutit
Kaizukan puisto
Fukuokan itäinen poliisiasema
Umi-joki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaizuka (Arkistoitu – Internet Archive) - aseman sivut (japaniksi)
Fukuokan kaupungin metron Hakozaki-linja
Chikuhi-linja << | Meinohama | Muromi | Fujisaki | Nishijin | Tōjinmachi | Ōhorikōen | Akasaka | Tenjin | Nakasu-Kawabata | Gofukumachi | Chiyo-Kenchōguchi | Maidashi-Kyūdaibyōinmae | Hakozaki-Miyamae | Hakozaki-Kyūdaimae | Kaizuka | >> Kaizuka-linja
Fukuokan junaliikenne Miyajidake-linja
Kaizuka-linja
 Hakozaki-linja << | Kaizuka | Najima | Nishitetsu-Chihaya | Kashii-Miyamae | Nishitetsu-Kashii | Kashii-Kaenmae | Tō no haru | Wajiro | Mitoma | Nishitetsu-Shingū

Miyajidake-linja (Poistaminen reitit)

Nishitetsu-Shingū | Kogagoru-Fujōmae | Nishitetsu-Kogae | Hanami | Nishitetsu-Fukumae| Miyajidake | Tsuyazaki
Loud (albumi)

| Loud Rihanna |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi-elokuu 2010
 Julkaistu: 12. marraskuuta 2010 (katso julkaisuhistoria)
 Tuottaja(t): StarGate, Sandy Vee, The Runners, Polow da Don, Sham, Mel & Mus, Tricky Stewart, Soundz, Alex da Kid
 Tyylilaji: R&B, pop, dancepop
 Kesto: 46.38
 Levy-yhtiö: Def Jam
Listasijoitukset
  Billboard 200: 3.  Suomen virallinen lista: 7.
Rihannan muut julkaisut
| Rated R: Remixed 2010 | Loud 2010 | Talk That Talk 2011 |
Singlet albumilta Loud
 ”Only Girl (In the World)” Julkaistu: 10. syyskuuta 2010  ”What’s My Name?” Julkaistu: 29. marraskuuta 2010  ”Raining Men” Julkaistu: 7. joulukuuta 2010 (radio)  ”S&M” Julkaistu: 29. tammikuuta 2011  ”Man Down” Julkaistu: 3. toukokuuta 2011  ”California King Bed” Julkaistu: 13. toukokuuta 2011  ”Cheers (Drink to That)” Julkaistu: 26. syyskuuta 2011
Loud on R&B-laulaja Rihannan viides studioalbumi, joka julkaistiin 12. marraskuuta 2010 Def Jam Recordingsin kautta. Albumilta on julkaistu singlet ”Only Girl (In the World)”, ”What’s My Name?”, ”California King Bed”, ”S&M”, ”Man Down” ja ”Cheers (Drink To That)”. Albumilla vierailevat kanadalainen rap/R&B -artisti Drake, naisräppäri Nicki Minaj sekä rap-legenda Eminem.
Taustaa

Albumi sijoittui listaykköseksi Kanadan ja Sveitsin listoilla. Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla sijoitus oli kolmas sija. Yhdysvalloissa sitä myytiin ensimmäisellä viikolla 207 000 kappaletta eli albumista tuli Rihannan eniten kappaleita ilmestymisviikollaan myynyt albumi. Toisella viikolla albumi myi vielä 141 000 kappaletta. Isossa-Britanniassa albumia myytiin puolestaan ensimmäisellä viikolla 91 000. Albumista on julkaistu myös Deluxe Edition, joka sisältää 30 minuutin pituisen ”The Making of Loud” -nimisen DVD:n. Suomessa albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 8, yltäen parhaimmillaan sijalle 7.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | S&M | Mikkel S. Eriksen, Tor E. Hermansen, Sandy Wilhelm, Ester Dean | StarGate, Sandy Vee | 4.04 |  |  |  |  |  |
| 2. | What’s My Name? (mukana Drake)  | Hermansen, Eriksen, Tracy Hale, Dean, Aubrey Graham | StarGate | 4.23 |  |  |  |  |  |
| 3. | Cheers (Drink to That) | Andrew Harr, Jermaine Jackson, Stacey Barthe, L. Pergolizzi, Corey Gibson, C. Ivery, Avril Lavigne, The Matrix | The Runners | 4.22 |  |  |  |  |  |
| 4. | Fading | Jamal Jones, Dean | Polow da Don | 3.20 |  |  |  |  |  |
| 5. | Only Girl (In the World) | Crystal Johnson, Eriksen, Hermansen, Wilhelm | StarGate, Sandy Vee | 3.55 |  |  |  |  |  |
| 6. | California King Bed | Harn, Jackson, Priscilla Renea,  A. Delicata | The Runners | 4.12 |  |  |  |  |  |
| 7. | Man Down | Shama Joseph, Timothy Thomas, Theron Thomas, Shontelle Layne | Shama Joseph | 4.27 |  |  |  |  |  |
| 8. | Raining Men (mukana Nicki Minaj)  | M. Hough II, R. Wouter, Onika Maraj, Timothy & Theron Thomas | Mel & Mus | 3.45 |  |  |  |  |  |
| 9. | Complicated | Christopher Stewart, Dean | Tricky Stewart | 4.18 |  |  |  |  |  |
| 10. | Skin | Kenneth Coby, U. Yancy | Soundz | 5.04 |  |  |  |  |  |
| 11. | Love the Way You Lie (Part II) (mukana Eminem)  | Alexander Grant, H. Hafferman, Marshall Mathers | Alex da Kid | 4.56 |  |  |  |  |  |
| iTunes bonus tracks |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Love the Way You Lie (Piano version)  | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Only Girl (In the World) (Music video)  | 4.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Only Girl (In the World) (Mixin Marc & Tony Svejda Mix Show Edit) (Pre-order only)  | 4.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| Deluxe edition bonus DVD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Making of Loud: Chapter 1 | 0.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Making of Loud: Chapter 2 - Raining Men Recording Session | 1.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Making of Loud: Chapter 3 - Man Down Recording Sesson | 1.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Making of Loud: Chapter 4 | 0.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Making of Loud: Chapter 5 - Live in NYC - Madison Square Garden | 7.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Making of Loud: Chapter 6 - Reb'l Fleur Photo Shoot | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Making of Loud: Chapter 7 - Loud Album Art Photo Shoot | 1.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The Making of Loud: Chapter 8 - Day One | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | The Making of Loud: Chapter 9 - Day Two | 2.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Making of Loud: Chapter 10 - Credits | 3.05 |  |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Lista (2010–2011) | Sija |
| --- | --- |
Australian Albums Chart: 3
Austrian Albums Chart: 3
Belgian Albums Chart (Flanders): 3
Belgian Albums Chart (Wallonia): 2
Canadian Albums Chart: 1
Czech Republic Albums Chart: 26
Dutch Albums Chart: 6
Danish Albums Chart: 2
European Top 100 Albums: 1
French Albums Chart: 3
German Albums Chart: 2
Greek Albums Chart: 17
Hungarian Albums Chart: 18
Irish Albums Chart: 2
Italian Albums Chart: 11
New Zealand Albums Chart: 4
Polish Albums Chart: 11
Portuguese Albums Chart: 11
Scottish Albums Chart: 3
Spanish Albums Chart: 6
Suomen virallinen lista: 7
Swedish Albums Chart: 15
Swiss Albums Chart: 1
UK Albums Chart: 2
UK R&B Albums Chart: 1
US Billboard 200: 3
US R&B/Hip Hop Albums: 1
Julkaisuhistoria

| Maa | Päiväys | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 12. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Saksa | 12. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Irlanti | 12. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Alankomaat | 12. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Ranska | 15. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Uusi-Seelanti | 15. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Britannia | 15. marraskuuta 2010 | Mercury Records |
|  Meksiko | 16. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Yhdysvallat | 16. marraskuuta 2010 | Def Jam Recordings |
|  Ruotsi | 17. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Puola | 19. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Brasilia | 30. marraskuuta 2010 | Universal Music |
|  Japani | 19. tammikuuta 2011 | Universal Music |
Eugène Fraysse

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eugène Fraysse |  Eugène Fraysse |  Eugène Fraysse |  |
Maa:   Ranska
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Maurice Eugène Fraysse (26. elokuuta 1879 Pariisi – ?) oli ranskalainen jalkapalloilija.
Fraysse kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Proud to Be a Stöö

| Proud to Be a Stöö (2006 World Tour Promo CD) Eevil Stöö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tuottaja(t): Koksukoo
 Tyylilaji: rap, memphis rap
 Levy-yhtiö: omakustanne
Eevil Stöön muut julkaisut
| Pure Ana & Happyhappy Joyjoy Memphis Underground Mix Pt.1 2006 | Proud to Be a Stöö (2006 World Tour Promo CD) 2006 | Joulustöö 2006 |
Proud to Be a Stöö (2006 World Tour Promo CD) on rap-artisti Eevil Stöön vuonna 2006 julkaistu omakustannealbumi. Albumin on tuottanut kokonaan Koksukoo. Albumi on käytännössä vuonna 2002 alun perin julkaistun Pinkkibikinihinkkichiksi-albumin uudelleenjulkaisu bonusraidoilla.
Kappaleet

Kappale 14 ilmestyi aiemmin Monsp Connection: Sparratut valiot -kokoelmalla, kun taas kappaleet 15, 16 ja 17 olivat aiemmin julkaisemattomia. Albumin sisäkansi väittää levyn sisältävän "instrut" (instrumentaaliversiot) kappaleista 1-7, mutta Pinkkibikinihinkkichiksin tapaan KCMD Ghetto Trackin instrumentaali puuttuu tältäkin levyltä.
Kappaleet 14-15 on merkitty albumin sisäkannessa "Rip Off" -osioksi ja kappaleet 16-17 "Super Rip Off" -osioksi:
Supertuottajan intro
Hävytön joopeli
Toppi-Anthem
KCMD Ghetto Track (Kick Ur Azz Mix)
Pelkkää vihaa (mukana Pikku Herkko)
Yks, kaks
Suomenmestarin outro (mukana Ruudolf)
Supertuottajan intro (instru)
Hävytön joopeli (instru)
Toppi-Anthem (instru)
Pelkkää vihaa (instru)
Yks, kaks (instru)
Suomenmestarin outro (instru)
Pöpi
Pöpi instru
KCMD Mafia - Pikku Herkon juhlat
Pikku Herkon juhlien viimeinen hidas
Pitkospuut

Pitkospuut Patvinsuon kansallispuistossa.
Pitkospuut ovat suolle tai muulle kostealle paikalle, kuten järvien rantakosteikoille, rakennettu kävelyväylä. Pitkospuut on rakennettu yhdestä tai useammasta vierekkäin asetetusta lankusta tai halkaistusta puusta. Nimitys viittaakin juuri siihen, että puut ovat kulkusuuntaan nähden pitkittäin eivätkä poikittain, kuten usein puusillassa. Joskus puita on vierekkäin jopa 3–4 kappaletta. Luontokohteissa, joissa on panostettu esteettömyyteen, saattaa olla leveitä pitkospuureittejä, joita pitkin pystyy kulkemaan myös pyörätuolilla.
Kiinnittäminen

Pitkospuut kiinnitetään päistään puutapeilla poikittaisiin aluspuihin. Nauloja ei kiinnittämisessä yleensä käytetä.
Käyttökohteet

Suomessa on rakennettu lukemattomia kilometrejä pitkospuita, varsinkin retkeily- ja suojelualueille, luontopoluille sekä muun muassa lintujärvien lintutorneille johtaville kosteille reiteille.
Paitsi kulkemisen helpottamiseen, pitkospuita voidaan käyttää myös maaston kulumisen estämiseen sekä kosteilla että kuivilla maastotyyppialueilla.
Ylläpitäjä

Suomessa pitkospuupolkujen huollosta ja hallinnoinnista vastaa pääosin Metsähallituksen Luontopalvelut. Näitä pitkospuupolkuja on yhteensä noin viisisataa kilometriä.[lähde? ]
Puuaines

Yleisimmin pitkospuut ovat yli seitsemäntuumaista (17,5 cm) tuppeensahattua mäntylankkua[lähde? ]. Jonkin verran käytetään myös siperianlehtikuusta. Kestopuun käyttäminen on yleistynyt, sillä puun kyllästysaineissa on tapahtunut kehitystä.
Kustannukset

Vuonna 2011 pitkospuukilometrin rakentamisen hinnan sanottiin olevan noin 20 000 euroa ja sorastamisen noin puolet tästä. Vuonna 2022 pitkoskilometrin rakentamisen sanottiin maksavan 25 000–50 000 euroa.
Käyttöikä

Mäntypitkospuiden kestoikä on 10–15 vuotta, kun taas kestopuisten pitkosten ikä voi olla jopa kolminkertainen.
Vaihtoehdot

Pitkospuita korvataan nykyisin joskus kustannussyistä sorastuksella kangasmaaosuuksilla tai muutoin, kun tämä maaston puolesta käy päinsä. Myös kivituhkaa, mursketta, purua, haketta ja komposiittirakenteita on käytetty.
Teräsrakenteita on käytetty paikoilla, joissa kulkijoita on paljon. Teräksen hankintahinta on kaksinkertainen, mutta elinkaari nelinkertainen. Metalliritilä ei kuitenkaan sovi koirille ja käyttäjät pitävät sinkitystä teräksestä valmistettuja metalliritiöitä ulkonäöltään luontoon sopimattomina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pitkospuut Wikimedia Commonsissa
Planetaario

Zeiss-Groß-planetaario Saksan Berliinissä.
Carl-Zeiss-planetaario Saksan Stuttgartissa.
Planetaario on teatteri, joka on rakennettu tähtitiedettä esitteleviä esityksiä varten. Sen puolipallon muotoiseen kattoon voidaan heijastaa planeettoja ja tähtiä. Joitakin planetaarioita käytetään myös elokuvaesityksiin sekä muihin tapahtumiin.
Suomen planetaarioita

Särkänniemen planetaario Tampereella
Kallioplanetaario Jyväskylässä
Heurekan planetaario (ent. Verne-teatteri, Vattenfall Planetariumselvennä) Tiedekeskus Heurekassa Vantaalla
Tuorlan planetaario Kaarinassa
Kakslauttasen planetaario Sodankylässä
Ursan liikkuva planetaario
kiertävä Arkin planetaario
merenkulun opiskelijoille tarkoitetut planetaariot muun muassa Suomenlinnassa ja Raumalla
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Worldwide Planetariums Database (WPD)
List of planetariums
Planetariums & Digital Dome Theatres Database
Point of Impact

| Point of Impact |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bob Misiorowski
Käsikirjoittaja:  George Fernandez
Tuottaja:  Danny Lerner
Säveltäjä:  Vladimir Horunzhy
Kuvaaja:  Yossi Wein
Leikkaaja:  Carroll Timothy O'Meara
Pääosat:  Michael Paré Michael Ironside Barbara Carrera
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Nu Image Films
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Point of Impact (tunnetaan myös nimellä Spanish Rose) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva. Elokuvan ohjasi Bob Misiorowski ja käsikirjoitti George Fernandez. Pääosassa esiintyivät Michael Paré, Michael Ironside ja Barbara Carrera.
Juoni

Jack David on kova ja suorapuheinen poliisi, jota syytetään työparinsa kuolemasta erään pieleen menneen tehtävän johdosta. Kaiken syytösten takana on korruptoitunut pomo Martin Cullen. David erotetaan poliisivoimista ja saa yllättäen töitä kuubalaiselta rikospomolta Roberto Largolta. Davidin tehtävänä on toimia Largon vaimon Evan henkivartijana. David saa tietää Largon olevan yhteydessä entiseen pomoonsa Culleniin ja yrittää saada totuuden selville, jolla hän saisi paljastettua koko huijauksen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Paré  | … |  Jack Davis   |
|  Michael Ironside  | … |  Roberto Largo   |
|  Barbara Carrera  | … |  Eva Largo   |
|  Lehua Reid  | … |  Sandra Ficher   |
|  Ian Yule  | … |  Martin Cullen   |
|  Michael McGovern  | … |  Hogan   |
|  Angus Douglas  | … |  Phil   |
|  Ketan Larhani  | … |  Sebastian   |
|  Henry Cele  | … |  Titus   |
|  Tony Caprari  | … |  Ricardo   |
|  Lara Logan  | … |  Nina   |
|  Colleen Nicholas Ordman  | … |  Rachel   |
Luettelo tunnetuista yli satavuotiaaksi eläneistä

Tämä on luettelo tunnetuista henkilöistä, jotka ovat saavuttaneet sadan vuoden iän.
Proustiitti

| Proustiitti |
| --- | --- |
 Proustiittinäyte Chilestä, korkeus 4 cm
Luokka:  sulfidimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  Ag3AsS3
Molekyylipaino:  464,72 g/mol
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  punainen
Asu:  yleensä massamainen
Kaksostus:  tavallista
Optiset ominaisuudet
Läpinäkyvyys:  läpikuultava
Aiheesta muualla
  Proustiitti Commonsissa 
Proustiitti Ag3AsS3 on malmijuonissa esiintyvä punainen hopeamalmimineraali. Sen kiteet ovat prismaattisia, romboedrisiä tai skalenoedrisiä, ja se on yleensä massamainen ja tiivis, pirotteena tai nauhamaisena. Kaksostusta esiintyy yleisesti. Se on läpikuultava ja väriltään punainen. Se on saanut nimensä ranskalaisen kemistin Joseph L. Proustin (1754–1826) mukaan, joka havaitsi sen analyyseissään.
Aiheesta muualla

Mindat.org: Proustite (englanniksi)
Webmineral: Proustite Mineral Data (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: Proustite (pdf) (englanniksi)
Preussin–Itävallan sota

Itävallan ja Preussin sota eli seitsemän viikon sota käytiin seitsemässä viikossa vuonna 1866 Itävallan keisarikunnan ja Preussin kuningaskunnan ja niiden liittolaisten välillä. Sota päättyi Prahan rauhaan ja johti Preussin nousuun johtavaan asemaan Pohjois-Saksassa.
Tausta

Muodollisesti syynä oli Napoleonin sotien seurauksena Itävallan keisarikunnan syntyminen kukistuneen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan tilalle vuonna 1806. Sodan välitön syy oli Preussin halu liittää Holsteinin ruhtinaskunta itseensä. Itävalta ja Preussi olivat sotineet lyhyen sodan Tanskaa vastaan vuonna 1864 saadakseen enimmäkseen saksalaiset Schleswigin ja Holsteinin ruhtinaskunnat hallintaansa. Ennen lopullista päätöstä maiden kohtalosta Preussi otti Schleswigin hallintaansa ja Itävalta Holsteinin. Se tapahtui virallisesti elokuussa 1865 Gasteinissa solmitulla sopimuksella. Helmikuun 28. päivänä vuonna 1866 Preussin hallitus päätti pääministeri Otto von Bismarckin esityksestä ryhtyä neuvottelemaan Italian kanssa liitosta. Samalla se päätti yrittää saada Ranskan hallitsijalta Napoleon III:lta takuun siitä, että Ranska ei nousisi Preussia vastaan Preussin ja Itävallan välisen sodan mahdollisesti puhjetessa.
Sotatapahtumat

Huhtikuussa 1866 Preussi juonitteli Italian kanssa kahden rintaman sodan Itävaltaa vastaan saadakseen Holsteinin ja Italia Venetsian. Huhtikuun 8. päivänä Preussi ja Italia sopivat Berliinissä, että Italia julistaisi Itävallalle sodan heti, kun Preussi aloittaisi hyökkäyksensä. Seuraavana päivänä Bismarck jätti Itävallan johtamalle Saksan liitolle kirjelmän, jossa hän vaati liiton uudistusta ja yleisillä vaaleilla valitun saksalaisen parlamentin koolle kutsumista sitä suorittamaan. Ranskan takuuta Preussi ei saanut, koska Napoleon III väisti ehdotetun kirjallisen sopimuksen. Itävalta yritti pitää Italian pois sodasta myöntymällä viime hetkellä luovuttamaan Venetsian sille, mutta Italia liittyi silti sotaan Preussin rinnalla. Kesäkuun 15. päivänä Preussin joukot marssivat Hannoveriin ja Saksiin. Muodollisen sodanjulistuksen Preussi antoi kesäkuun 21. päivänä. Itävalta voitti taisteluja Italiaa vastaan, mutta hävisi ratkaisevan Königgrätzin taistelun Preussia vastaan heinäkuussa 1866.
Königgrätzin voiton jälkeen kuningas Vilhelm I olisi halunnut jatkaa sotaa, mutta taipui kuitenkin Bismarckin tahtoon. Bismarck ei halunnut nöyryyttää ja vielä vähemmän murskata Itävaltaa. Alustava rauhansopimus allekirjoitettiin Nikolsburgissa 26. päivänä heinäkuuta ja lopullinen rauhansopimus Prahassa 23. päivänä elokuuta.
Seuraukset

Sodan seurauksena Preussi sai Schleswig-Holsteinin, Hannoverin, Hessen-Kasselin, Nassaun ja Frankfurt am Mainin. Lisäksi Saksan liitto purkautui, ja Preussi perusti syksyllä uudelleen Pohjois-Saksan liiton, jossa Itävalta ei ollut mukana. Bismarckista tuli Pohjois-Saksan liiton liittokansleri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Preussin–Itävallan sota Wikimedia Commonsissa
Foliohattu

Kaksi foliohatun käyttäjää.
Foliohattu on alumiinifoliosta tai vastaavasta ohuesta sähköä johtavasta kalvosta tai pienisilmäisestä verkosta valmistettu päähine. Se on myös ihmisen pilkallinen nimitys, jolla viitataan harhaluuloisuuteen, vainoharhoihin tai kiinnostukseen salaliittoteorioista. Nimitys tulee siitä, että yleinen näkemys on, että salaliittoteoreetikot käyttävät foliohattua suojaamaan aivoja tai käyttäjäänsä muun muassa sähkömagneettisilta aalloilta, ajatustenluvulta ja etämielenhallinnalta. Hatun tarjoama suoja ajatustenluvulta ja etämielenhallinnalta on kuitenkin lähinnä kuvitteellinen, sen sijaan foliohattu voi suojata kantajaansa suurtaajuuksisimmilta radioaalloilta.
Foliohatusta on saanut nimensä Linux-jakelu Tinfoil Hat.
Aiheesta muualla

Foliohattu Fingerpori-sarjakuvassa
Kanada olympialaisissa

Kanadan joukkue kesäolympialaisissa 2012.
Kanada on osallistunut olympialaisiin vuoden 1900 kisoista lähtien. Se on saavuttanut yhteensä 448 mitalia. Talviolympialaisten mitalitilastossa se on viides 170 mitalillaan, joista 62 on kultaisia. Olympialaiset on järjestetty Kanadassa kolme kertaa: Montréalin 1976 kesäolympialaisissa ja Calgaryn 1988 talviolympialaisissa isäntämaa ei voittanut yhtään kultamitalia, mutta Vancouverin 2010 talviolympialaisissa Kanada oli mitalitaulukon ykkönen 14 kultamitalillaan.
Kanada on saanut olympiamitaleja yli 30 urheilumuodossa. Eniten kultamitaleja maalla on yleisurheilusta, 14 kappaletta. Suhteellisesti parhaiten se on menestynyt jääkiekossa, jossa se on voittanut 13 kultamitalia.  Nelinkertaisia kanadalaisia olympiavoittajia ovat jääkiekkoilijat Jayna Hefford , Caroline Ouellette ja Hayley Wickenheiser sekä kolminkertaisia kaukalopikaluistelijat Marc Gagnon ja Charles Hamelin, jääkiekkoilijat Meghan Agosta-Marciano, Gillian Apps, Jennifer Botterill, Becky Kellar, Charline Labonté, Cherie Piper, Colleen Sostorics ja Kim St-Pierre sekä soutajat Kathleen Heddle ja Marnie McBean. Eniten mitaleja, kuusi kappaletta, ovat saavuttaneet pikaluistelijat Cindy Klassen ja Clara Hughes, joista Hughes on voittanut mitaleja myös pyöräilyssä. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli estejuoksija George Orton Pariisissa 1900.