stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rillankivi

Rillankivi on kuvassa vasemmalla.
Rillankivi on siirtolohkare ja rajakivi Pielaveden, Pihtiputaan ja Pyhäjärven kuntien rajalla. Se on myös Pohjois-Pohjanmaan, Pohjois-Savon ja Keski-Suomen rajapyykki. Kivi on Suomen vanhin edelleen voimassa oleva maakuntatason rajapyykki. Rillankivi on alueen tunnetuimpia nähtävyyksiä.
On katsottu, että Rillankivi on yksi vuonna 1323 solmitun Pähkinäsaaren rauhan rajakivi. Se on kolmen historiallisen maakunnan, Hämeen, Savon ja Pohjanmaan, rajapyykki. Siihen kaiverretut kuviot pohjautuvat Pähkinäsaaren rauhan jälkeisistä rajalinjoista, jotka muuttuivat jonkin verran suomalaisten edetessä itään 1400-luvulla. Siinä on useita erilaisia hakkauksia, joista tunnistettavissa ovat vuosiluku 1814, Ruotsin valtion rajasymboli eli niin sanottu valtiolaiva ja useita nimikirjaimiksi tai puumerkeiksi tulkittuja merkintöjä.
Kivi on suojeltu vuonna 1964 muinaistieteellisen toimikunnan lausunnon perusteella todennäköisenä Pähkinäsaaren rauhan rajakivenä. Rillankivi on Museoviraston rauhoittama muinaismuisto. Kiven nimi tulee joko Haakon Frillestä (1415) tai Maunu Frillestä (1452), jotka kumpikin selvittelivät raja-asioita valtiovallan toimeksiannosta. Perimätiedon mukaan Rilla (Frille) oli aatelinen sotaherra, maanmittari ja insinööri, jolla oli ilkeä luonne. Hänen apulaisensa löivät hänet lopulta hengiltä ja piilottivat ison kiven eli Rillankiven alle.lähde? Juhani Krook kirjoittaa, että nimeä Rillankivi on käytetty vasta vuodesta 1738 ja sitä ennen kiven nimi olisi ollut Maanselkä.
Rillankiven läheisyydessä on myös Varisvuoren harjumuodostuma. Karjalaisten ja vepsäläisten ikivanha kauppareitti Laatokalta Pohjanlahdelle on kulkenut harjun kautta Maaselän kannaksen yli.
Kirjallisia todisteita joiden mukaan Rillankivi olisi ollut Pähkinäsaaren rauhan 1323 rajakivi, ei kuitenkaan ole. Kivessä ovat edelleen näkyvissä todennäköisesti 1500-luvulla lisätyt Ruotsin kruunu ja ortodoksiristi. Rillankivi on maakuntien ja läänien rajojen kohtauspaikka.
Johan Åström

Johan Åström
Johan Åström (30. marraskuuta 1767 Gävle, Ruotsi – 29. helmikuuta 1844) ruotsalainen teologian tohtori, kirkkoherra ja virsirunoilija.
Åström kävi koulua Gävlessä, jossa hänen isänsä oli urkujenpolkija. Koulun jälkeen hän opiskeli Uppsalassa ja vihittiin papiksi 1793. Hän toimi pappina muun muassa Gävlessä, maaherran kotisaarnaajana, sairaalasaarnaajana Uppsalassa sekä vuodesta 1821 Simtunan ja Altunan kirkkoherrana Upplannissa. 1808 hän sai rovastin arvon ja 1809 teologian tohtorin arvon.
Hän oli arvostettu teologi ja läheinen työtoveri vuoden 1819 virsikirjan valmistelussa. Wallin käytti häntä makutuomarinaan. Åström kirjoitti itsekin muutamia virsiä. Omissa virsissään hän onnistui yhdistämään neologian mukaisen uskonnäkemyksen, jonka hän oli omaksunut opiskeluaikanaan, syvään, henkilökohtaiseen uskonnollisuuteen.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi virsi, jonka Åström on muokannut, mutta ei yhtään hänen kirjoittamaansa virttä. Ruotsin kirkon virsikirjassa on kuusi hänen kirjoittamaansa tai muokkaamaansa virttä.
Åströmin muokkaama virsi Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa
617 Taivaassa, ratki taivaassa (I himmelen, i himmelen, Laurentius Laurinus 1622, uud. Johan Åström 1814, 1816, suom. Bengt Jakob Ignatius 1824,  uud. Carl Gustaf von Essen 1867)
Åströmin kirjoittamat ja muokkaamat virret Ruotsin kirkon virsikirjassa
169 Taivaassa, ratki taivaassa (I himmelen, i himmelen, Laurentius Laurinus 1622, uud. Johan Åström 1814, 1816, suom. Laurentius P. Aboicus v: n 1674 virsikirjaan, uud. Bengt J. Ignatius 1824, Carl Gustaf von Essen 1867, Anna-Maija Raittila 1999)
215 Herra, taivaan ääriin asti (Gud, din nåd till mimlen räcker, suom. Per Boreman 1945, Lauri Pohjanpää 1946, uud. suom. Pekka Kivekäs 1997)
220 Joka kuuluu Jeesukselle (Till den himmel, som blir allas, suom. William Snell 1969, Per Boreman 1946, uud. suom. Anna-Mari Kaskinen 1999)
348 Kristus, pyhän Isän luota (Kriste, som ditt ursprung leder, suom. Pekka Kivekäs 1996)
408 Oi Pyhä Henki, johdata (O gode Ande, led du mig, suom. Per Boreman 1945, uud. suom. Anna-Mari Kaskinen 1996)
567 Nyt, kristitty, käy sotimaan (Angelus Silesiuksen virren ”Auf, auf, o Seel, auf, auf zum Streit” mukaan 1816, ”Upp, kristen, upp till kamp och strid!”, suom. Per Boreman 1946, uud. suom. Pekka Kivekäs 1995)
Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta

Teoksen Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta kansi.
Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta, alaotsikoltaan jossa todistetaan Jumalan olemassaolo ja sielun kuolemattomuus, on René Descartesin kirjoittama filosofinen, metafysiikkaa käsittelevä tutkielma. Se julkaistiin vuonna 1641 latinaksi nimellä Meditationes de prima philosophia, in qua Dei existentia et animae immortalitas demonstratur ja vuonna 1647 ranskaksi nimellä Méditations Metaphysiques, minkä vuoksi se tunnetaan myös nimellä Metafyysisiä mietiskelyjä.
Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta koostuu kuudesta "meditaatiosta" eli mietiskelystä, joissa Descartes hylkää ensin kaiken uskon asioihin jotka eivät ole täydellisen varmoja ja pyrkii sitten esittämään, mitä voidaan tietää varmuudella. Teos muodostaa Descartesin metafyysisen järjestelmän tarkimman esityksen ja hänen aiemmin teoksessaan Metodin esitys (1637) esittämänsä filosofisen järjestelmän laajennoksen. Descartesin metafysiikkaa on esitetty myös teoksessa Filosofian periaatteet (1644), jonka hän tarkoitti filosofian opaskirjaksi.
Teosta lukiessa on tärkeää huomata, että Descartes pyrkii johdattamaan lukijansa tietyn ajatteluketjun läpi vaiheittaisesti. Hän aloittaa täydellisestä skeptisismistä ja pyrkii tarjoamaan siihen ratkaisun eli löytämään jotain varmaa, jota ei voi epäillä. Siksi häntä ei tulisi lukea niin, että hän esittää eri osissa ristiriitaisia näkemyksiä, epäillen ensin jotain, jota pitää myöhemmin varmana. Teosta lukiessa esitettyjen argumenttien järjestys on merkityksellinen.
Teoksen rakenne viittaa uskonnolliseen mietiskelyyn ja hengellisiin harjoituksiin. Siinä annetaan ymmärtää, että Descartes on käyttänyt jokaiseen mietiskelyyn yhden päivän.
Käännökset

Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta käännettiin Descartesin äidinkielelle eli ranskaksi vuonna 1647. Ranskannos sisältää paljon kohtia, joissa lauseiden merkitys on oleellisesti muuttunut alkuperäisestä. Vaikka Descartes tiettävästi tarkistikin itse käännöksen ja teki siihen korjauksia, monet latinan- ja ranskankielisen version eroista on oletettu kääntäjien tekemiksi virheiksi. Tutkijat pitävät teoksen autenttisimpana versiona vuoden 1642 latinankielistä toista painosta, johon on korjattu ensimmäisen painoksen sisältämät runsaat painovirheet.
Teos on suomennettu kolmesti. Ensimmäinen on nimellä Metafyysillisiä mietelmiä ilmestynyt Philip Suurosen suomennos vuodelta 1899. J. A. Hollon suomennos ilmestyi vuonna 1956 nimellä Metafyysisiä mietiskelyjä osana Descartes-kokoelmaa Teoksia ja kirjeitä. Muista suomennoksista poiketen se on tehty ranskankielisestä laitoksesta eikä latinankielisestä alkutekstistä. Kolmas, Tuomo Ahon ja Mikko Yrjönsuuren tekemä suomennos ilmestyi vuonna 2002 osana Descartesin koottuja teoksia. Se on ainoa suomennos, joka sisältää myös vastaväitteet ja Descartesin niihin kirjoittamat vastaukset.
Vastaväitteet ja Descartesin vastaukset

Esipuheessa Descartes oli kirjoittanut: "[...] pyydän siis myös lukijoilta, että he muodostaisivat Mietiskelyistä käsityksensä vasta sitten, kun ovat vaivautuneet lukemaan kaikki nämä vastaväitteet ratkaisuineen".
Vastaväittäjät tekevät useita huomautuksia Descartesin argumenteista ja menetelmästä. Jotkut vastaväitteet osoittavat, että vastaväittäjä on ymmärtänyt Descartesin väärin. Näihin Descartes vastaa usein lyhyesti ja torjuvasti. Monet vastaväitteet ovat kuitenkin hyvin vahvoja ja joissain tapauksissa on kiistanalaista, onnistuuko Descartes vastaamaan niihin tyydyttävästi.
Joitakin merkittävämpiä vastaväitteitä ovat:
Vastaväitteet Jumalan olemassaolon todistuksille:
Meillä ei ole (selkeää) ideaa täydellisestä olennosta (1., 2. ja 5. vastaväite).
Siitä, että voin ajatella täydellistä olentoa, ei seuraa, että täydellinen olento on olemassa (1., 2. ja 5. vastaväite).
Voimme saada idean Jumalasta ilman että Jumala aiheuttaa tämän idean (2. ja 3. vastaväite).
Mikään ei voi aiheuttaa omaa olemassaoloaan, joten Jumala ei voi aiheuttaa omaa olemassaoloaa (4. vastaväite).
Vastaväitteet tietoteorialle:
Mistä voimme tietää, että se mitä pidämme kirkkaana ja selkeänä havaintona, on kirkas ja selkeä (3. ja 5. vastaväite)?
Vastaväite ensimmäisestä kehäpäätelmästä: Jos emme ole varmoja, että kirkkaisiin ja selkeisiin ideoihin perustuvat arvostelmat ovat tosia ennen kuin todistamme Jumalan olemassaolon, silloin emme voi olla varmoja että olemme ajatteleva olio (2. vastaväite). Vastaväite toisesta kehäpäätelmästä: Jos emme ole varmoja, että kirkkaat ja selkeät ideat ovat tosia ennen kuin todistamme Jumalan olemassaolon, silloin emme voi olla varmoja Jumalan olemassaolosta, koska käytämme kirkkaita ja selkeitä ideoita Jumalan olemassaolon todistamiseksi (4. vastaväite).
Päinvastoin kuin Descartes väittää, me olemme varmoja siitä, että ruumiimme on olemassa ja että aistihavainnot ovat totuudenmukaisia (5. ja 6. vastaväite).
Vastaväitteet mielenfilosofialle:
Ideat ovat aina kuvallisia, joten meillä ei ole ideaa ajattelevasta substanssista (ei-kuvallinen idea) (3. vastaväite).
Emme voi päätellä, ettei mieli (ajatteleva olento) olisi myös ruumiillinen olento, ellemme tiedä, että tiedämme kaiken mielestä. Mutta emme tiedä, tiedämmekö kaikkea mielestä. Joten emme tiedä, ettei mieli olisi ruumiillinen (4., 5. ja 7. vastaväite).
Kirjallisuutta suomeksi

Descartes, Réne: Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta teoksessa Teokset II. Suomennos Tuomo Aho ja Mikko Yrjönsuuri. Gaudeamus, Helsinki 2002.
Aiheesta muualla

Descartes: Meditationes de prima philosophia, éd. de Amstelodami, ex typographia Blavania, 1685 (Vicifons) (latinaksi)
Descartes: Meditations on First Philosophy (englanniksi)
Descartes' Life and Works (Stanford Encyclopedia of Philosophy) (englanniksi)
Descartes' Modal Metaphysics (Stanford Encyclopedia of Philosophy (englanniksi)
Ellen Herler

Ellen Herler (s. 2011) on suomalainen lapsinäyttelijä ja muusikko, joka on näytellyt Erityiset-lastensarjassa (2023), Metsurin tarina -elokuvassa (2022), lapsipääosaa elokuvassa Tarhapäivä (2019) ja televisiosarjassa Makkari (2019). Herler esiintyi Janne Katajan juontaman Kuutamolla-ohjelman erikoisjaksossa yhdessä kahden muun lapsinäyttelijän kanssa vuonna 2023. Hän näytteli myös Marta von Trappia Opera Telluksen Sound of Music -musikaaliproduktiossa 2021. Syksyllä 2021 Herler esiintyi pikkulottana Ilkka Kuusiston oopperassa Isänmaan tyttäret, joka esitettiin Helsingin Temppeliaukion kirkossa. 2024 hän esiintyi Robin Hood -musikaalissa Helsingin Aleksanterin teatterissa. Hän esiintyi myös Ylen Kirjolla-sarjassa 2023 haastattelemassa veljeään Juliusta, joka on yksi tositelevisiosarjan päähenkilöistä.
Musiikki

Ellen Herler on soittanut viulua 3-vuotiaasta alkaen ja hän vaihtoi alttoviulun pääsoittimekseen 7-vuotiaana. Hänet valittiin solistiksi Helsingin kaupunginorkesterin vuoden 2023 Juniorikonserttiin, joka järjestettiin Helsingin Musiikkitalolla. Syksyllä 2023 hän esiintyi Wegelius Kamarijousten solistina Unga Solister -konsertissa. Ellen esiintyi NYC:in Carnegie Hallissa helmikuussa 2024. Toukokuussa 2024 hän esiintyi Radion sinfoniaorkesterin solistina Nuorten solistien konsertissa Musiikkitalolla. Konsertti lähetettiin televisiolähetyksenä. Hän on myös esiintynyt Japanissa Inzai-kilpailun galakonsertissa 2023. Hän on menestynyt useassa kansainvälisessä kilpailussa, muun muassa Stockholm International Music Competitionissa (2. sija, 2022), japanilaisessa Inzai Music Competitionissa (1. sija, 2022), sveitsiläisessä Lugano International Music competitionissa (2. sija, 2023) ja itävaltalaisessa Oberton International Soloist -kilpailussa (3. sija, 2022).
Roolit

| Tuotanto | Rooli: | Julkaisuvuosi |
| --- | --- | --- |
| Tarhapäivä | Terttu | 2019 |
| Makkari | Erin | 2020 |
| Metsurin tarina | Aliisa | 2022 |
| Erityiset | Sandra | 2023 |
| Kuutamolla | - | 2023 |
Tiina Jylhä

| Tiina Jylhä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Tiina Jylhä (oik. Anna Christina Jylhä-Valkonen)
Syntynyt: 26. lokakuuta 1962 (ikä 62) Parkano
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  yrittäjä ja personal trainer
Tiina Jylhä, oik. Anna Christina Jylhä-Valkonen, (s. 26. lokakuuta 1962 Parkano) on entinen suomalainen kauneusalan yrittäjä, joka on työskennellyt myös personal trainerina ja ravintoterapeuttina. Jylhä tunnetaan parhaiten The Look nimisestä kauneusyrityksestä, jota hän piti vuoteen 2023 saakka Tallinnassa Virossa yhdessä aviomiehensä kanssa.
Toiminta

Tiina Jylhä nousi julkisuuteen 1990-luvulla, kun hän perusti Suomen ensimmäisen seuralaispalvelun Escort Servicen ja työskenteli pornolehti Hustlerin pr-päällikkönä. Hän myös esiintyi lehden kannessa tammikuussa 1997.
Jylhä siirtyi kauneusalalle lopetettuaan Escort Servicen vuonna 1997, ensin konsulttina ja pian myös yrittäjänä. Hän perusti ensin Helsinkiin nimeään kantavan Christina’s Clinic -nimisen kauneusklinikkayrityksen ja sitten Kauneusklinikka The Lookin 1990-luvun lopulla. Vuonna 2019 yrityksen toiminta oli laajentunut Helsingin, Jyväskylän ja Tallinnan lisäksi myös Kreikkaan sekä Thaimaahan. The Look Clinic nimellä Tallinnassa toimineen yrityksen omistajuus ja toiminta on ollut vuonna 2023 kiistanalaista.
Jylhän kauneusklinikan arkea seurattiin vuonna 2011 Liv-kanavalla esitetyssä dokumentaarisessa sarjassa. Vuonna 2014 Jylhä esiintyi Viidakon tähtösissä ja vuonna 2017 hänen elämäänsä seurattiin tositelevisiosarjassa Keinolla millä hyvänsä.
Tiina Jylhä-Valkonen voitti lokakuussa 2015 kehonrakennuksen maailmanmestaruuden Wabba World -liiton järjestämän MM-kilpailun yli 165-senttisten naisten Ms. Shape -sarjassa.
Jylhä on tuomittu vuonna 2007 ja vuonna 2008 Helsingin käräjäoikeudessa törkeästä velallisen epärehellisyydestä, kirjanpitorikoksesta sekä kahdesta törkeästä veropetoksesta. Jylhällä oli elokuussa 2019 rikosasioihin liittyviä vahingonkorvaussaatavia ulosotossa yhteensä 53 797 euroa. Syksyllä 2019 Jylhä ja hänen miehensä joutuvat Helsingin käräjäoikeuteen syytettyinä törkeistä dopingrikoksista. Vuoden 2021 huhtikuussa Jylhä tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä velallisen epärehellisyydestä. Samalla tuomittiin myös hänen miehensä Tapani Valkonen vuoden ja kahden kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeästä velallisen epärehellisyydestä, törkeästä veropetoksesta ja kolmesta rekisterimerkintärikoksesta. Kesäkuussa 2021 Helsingin käräjäoikeus hylkäsi kolme syytettä törkeästä dopingrikoksesta, mutta tuomitsi Jylhän 70 päiväsakkoon vuosina 2013–2016 tapahtuneesta dopingrikoksesta ja rahanpesusta. Hänen puolisonsa tuomittiin kahden vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen dopingrikoksista ja salakuljetuksista. Elokuussa 2023 Helsingin hovioikeus hylkäsi syytteen Jylhän dopingrikoksesta, mutta piti voimassa tuomion rahanpesusta. Tuomio oli 54 päiväsakkoa.
Huhtikuussa 2020 uutisoitiin, että koronaviruspandemian aiheuttaman tilanteen vuoksi Huoltovarmuuskeskus oli tehnyt Tiina Jylhän The Look Medical Care nimisen yrityksen kanssa noin viiden miljoonan euron suojavälinetilauksen. Helsingin Sanomien mukaan Jylhän kauneusklinikka oli markkinoinut kasvomaskejaan toiselle yritykselle kuuluvalla laatusertifikaatilla. Jylhä nosti heinäkuussa 2020 kanteen kolmen miljoonan euron vahingonkorvauksista Suomen valtiota vastaan. Huoltovarmuuskeskus sai oikeuden päätöksellä luvan peruuttaa kaupan huhtikuussa 2021.
Kesällä 2023 Tiina Jylhä aloitti sisällöntuottajana aikuisviihteeseen keskittyvällä Onlyfans -sivustolla.
Yksityiselämä

Tiina Jylhä avioitui vuonna 2010 kuntosaliyrittäjänä toimivan Risto Tapani ”Tape” Valkosen (s. 1960) kanssa. He asuivat vuosina 2011–2023 Tallinnassa, josta Valkonen muutti Suomeen jo vuonna 2019. Jylhä on ollut aiemmin naimisissa kaksi kertaa: ensimmäinen avioliitto solmittiin vuonna 1987 ja toinen vuonna 2002, jolloin hän oli puoli vuotta avioliitossa taidemaalari Juhani Palmun kanssa. Jylhällä on yksi aikuinen tytär Jenna (s. 1988) ensimmäisestä avioliitostaan vuosina 1987–1990.
Jylhästä on ilmestynyt vuonna 2006 Gummeruksen kustantama elämäkertakirja Polte veressä, suru sydämessä. Kirjassa hän kertoo muun muassa amfetamiinin ja kokaiinin käytöstään ja joutumisestaan seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi.
Aiheesta muualla

Riippurinnat synnyttivät kauneusyrittäjän Yle Etelä-Karjala. 23.3.2011.
Suma (ainejärjestö)

Suma ry on Oulun yliopiston suomen kielen opiskelijoiden ainejärjestö. Suman edeltäjä Ugri perustettiin vuonna 1966 ja Suma vuonna 1969. Saamen kielen pääaineopiskelijat kuuluivat Sumaan vuosina 1981–2005. Vuonna 2005 saamen kielen opiskelijat perustivat oman ainejärjestön, Giekun.
Suman pääasiallista toimintaa ovat erilaisten tapahtumien ja matkojen järjestäminen jäsenistölle, ainejärjestölehti Sumanismin toimittaminen sekä suomen kielen opiskelijoiden edunvalvonnasta huolehtiminen. Suma tekee aktiivisesti yhteistyötä muiden Oulun yliopiston ainejärjestöjen kanssa.
Suma jakaa yhteistyössä Oulun yliopiston suomen kielen oppiaineen kanssa joka toinen vuosi Vuoden Murre -palkinnon jollekin positiiviselle murreteolle. Palkintoa on jaettu vuodesta 2007 lähtien. Palkinto on jaettu seuraaville tahoille:
2007: Maajussille morsian -ohjelma
2009: Hiihtäjä Sami Jauhojärvi
2011: Napapiirin sankarit -elokuva
2013: Hotelli Atlas
2015: Vistot nakut ja kolot knapsut -Facebook-ryhmä
2017: Aku Ankan Suuri suomalainen murrekirja
2019: Oulun poliisi
Aiheesta muualla

Lauri Siniluoto (toim.): Suma 50. Suomen kielen opiskelijain järjestötoimintaa Oulun yliopistossa 1967–2017 (Suma ry, 2017)
Suman verkkosivut
Suman historia
Villa Victor

Villa Victor sijaitsee Oulu10:ssä, osoitteessa Torikatu 10.
Villa Victor on Oulun kaupungin monikulttuurikeskus, kaikille avoin matalan kynnyksen kohtaamispaikka. Monikulttuurikeskus järjestää kansainvälisiä kulttuuritapahtumia, erilaisia kerhoja, suomen kielen opetusta, mentorointia ja tulkattuja infotilaisuuksia vieraskielisille oululaisille.
Villa Victorin nimi juontuu siitä, että vuosina 2007–2014 Oulun kaupungin kansainvälinen toimintakeskus (myöhemmin monikulttuurikeskus) toimi Viktor J. Sucksdorffin suunnittelemassa jugendtyylisessä De Gamlas Hem -nimisessä rakennuksessa.
Villa Victor muutti vuoden 2014 lopussa Oulun keskustassa sijaitsevaan Kirkkotorin koulutuskeskukseen (Asemakatu 5), jossa se toimi vuoden 2016 elokuuhun saakka. Villa Victor toimi elokuusta 2016 elokuuhun 2020 osoitteessa Torikatu 23. Elokuun 2020 lopusta lähtien Villa Victorin toiminta on sijoittunut Oulu10:iin (Torikatu 10), jossa järjestetään mm. suomen kielen opetusta sekä erilaisia tapahtumia. Monikielinen neuvonta siirtyi keväällä 2023 osaksi samaan aikaan aloittanutta International House Oulu -palvelukonseptia, joka sijaitsee Oulun BusinessAseman tiloissa, Hallituskatu 36 B
Historia

Kansainvälinen toimintakeskus aloitti toimintansa vuonna 2000 nimellä Kansainvälinen toimintakeskus Toppelius. Keskuksen nimi tuli Oulun keskustassa sijaitsevasta vanhasta Toppeliuksen talosta, jossa toiminta aloitettiin. Keskus siirtyi seuraaviin tiloihinsa Hollihakaan vuoden 2007 alussa. Uuden nimen Villa Victor toimintakeskus sai uusista toimitiloistaan, jotka sijaitsivat Viktor J. Sucksdorffin suunnittelemassa vanhassa jugendrakennuksessa vuoteen 2015 saakka. Nykyään entinen Kansainvälinen toimintakeskus tunnetaan Oulun kaupungin monikulttuurikeskus Villa Victor -nimellä, ja se sijaitsee samoissa tiloissa Oulun kaupungin keskitettyjen asiakaspalvelujen kanssa Oulu10:ssä (Torikatu 10).
Aiheesta muualla

Villa Victorin kotisivut
Cornish Yarg

Nokkosenlehteen kääritty juustopala.
Cornish Yarg on englantilainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.
Cornish Yarg -juustoa valmistivat ensimmäisinä Alan ja Jenny Gray 1980-luvun alussa Withielissä Cornwallissa. Juuston nimi Yarg on Gray väärinpäin kirjoitettuna. Lähellä maatilan omistanut Horrellin perhe alkoi valmistaa Cornish Yarg -juustoa vuonna 1984. Hieman myöhemmin valmistui yhteistyössä Catherine ja Ben Meadin kanssa rakennettu meijeri Pengreepissä Cornwallissa. Horrellit jäivät sittemmin eläkkeelle ja nykyisin juustoa valmistetaan vain Pengreepin meijerillä.
Cornish Yarg valmistetaan ayershire-, jersey- ja friisiläisrotuisista lehmistä saatavalla maidolla. Juustoa valmistettaessa juustomassa kääritään nokkosen lehtiin. Varhain vuodesta kerätyt nokkoset eivät polta ihoa. Juuston kypsymisen aikana sen kuoreen muodostuu ohut kerros harmaata hometta.
Nokkosenlehdet tekevät juuston kuoresta pehmeän ja kermaisen. Rakenteeltaan juusto on murenevaa. Maku on kermainen ja lehdistä juusto saa miedon sienimäisen maun. Juustosta valmistetaan myös muotoa "Wild Garlic Yarg", jossa on nimensä mukaan valkosipulin makua. Juustoa voidaan tarjoilla esimerkiksi juustotarjottimella, tai esimerkiksi muiden ruokalajien, kuten pastan tai perunoiden ohella.
Spektrum (ainejärjestö)

Spektrum rf on vuonna 1933 perustettu, Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ruotsinkielisten opiskelijoiden ainejärjestö. Spektrumin jäsenet käyttävät pinkkejä haalareita.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (ruotsiksi), viitattu 27.1.2018
Selviytyjät: Samoa

Selviytyjät: Samoa on yhdeksästoista kausi CBS:n tositelevisiosarjasta Selviytyjät. Kauden ensimmäisen jakson ensiesitys oli 17. syyskuuta 2009. Kuten Selviytyjät: Tocantinsissa, niin myös tällä kaudella alaikäraja oli 18 vuotta.
Lopussa Natalie White voitti Russell Hantzin ja Mick Trimmingin äänin 7–2–0. Hantz voitti "Sprint Player of the Season" -palkinnon saaden äänet faneilta Shannon "Shambo" Watersin ja Brett Clouserin edestä. Natalie voitti kilpailun.