stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Whitesnaken jäsenistä
Entiset jäsenet

| --- | --- |
 Kitaristit Micky Moody (1978–1981, 1982–1983) lisäksi taustalaulu  Merkittävät julkaisut: Kaikki vuoden 1978 Snakebite EP:sta vuoden 1984 Slide It Iniin (Brittiläinen-versio). Bernie Marsden (1978–1981) lisäksi taustalaulu  kaikki (1978) Snakebite EP:sta (1982) Saints & Sinnersiin Mel Galley (1982–1984) lisäksi taustalaulu  kaikki (1982) Saints & Sinnersista (vain taustalaulua) (1984) Slide It Iniin John Sykes (1984–1987) lisäksi taustalaulu  kaikki (1984) Slide It Inista (vain USA:lainen versio) (1987) Whitesnakeiin Adrian Vandenberg (1987–1990, 1994, 1997) lisäksi taustalaulu  Vuoden 1987 1987 (kitarasoolo "Here I Go Againissa"), (kirjoitti myös Slip of the Tonguelle, muttei soita levyllä) vuoden 1997 Restless Heart ja vuoden 1998 Starkers in Tokyo. Vivian Campbell (1987–1988) lisäksi kitara  (1988) remix "Give Me All Your Lovista" (vain kitarasoolo) Steve Vai (1989–1990) (1989) Slip of the Tongue Warren DeMartini (1994) Steve Farris (1997) :  Basistit Neil Murray (1978–1981, 1984–1987) lisäksi taustalaulu  Merkittävät julkaisut: Kaikki vuoden 1978 Snakebite EP:sta vuoden 1982 Saints & Sinnersiin, ja myöhemmin Slide It Inista (USA:laisesta versiosta) Whitesnakeiin. Colin Hodgkinson (1982–1984) lisäksi taustalaulu  Slide It In (Brittiläinen-versio) Rudy Sarzo (1987–1990, 1994) lisäksi taustalaulu  Slip of the Tongue Guy Pratt (1997) Restless Heart Tony Franklin (1997) lisäksi taustalaulu Marco Mendoza (2003–2005) lisäksi taustalaulu  Live...in the Still of the Night Uriah Duffy (2005–2010) lisäksi taustalaulu  Live: In the Shadow of the Blues ja Good to Be Bad 
| --- | --- |
 Rumpalit Dave Dowle (1978–1979) Merkittävät julkaisut: Kaikki vuoden 1978 Snakebite EP:sta vuoden 1980 Live at Hammersmithiin (äänitetty 1978). Ian Paice (1979–1981) kaikki (1980) Ready an' Willingista (1982) Saints & Sinnersiin Cozy Powell (1982–1985) Slide It In Aynsley Dunbar (1987) Whitesnake Tommy Aldridge (1987–1990, 2003–2007) Slip of the Tongue, Live...in the Still of the Night ja Live: In the Shadow of the Blues. Denny Carmassi (1994, 1997) Restless Heart Chris Frazier (2007–2010) Good to Be Bad :  Kosketinsoittajat Brian Johnston (1978) Pete Solley (1978) Merkittävät julkaisut: Snakebite (EP). Jon Lord (1978–1984) Kaikki vuoden 1978 Troublesta vuoden 1984 Slide It Iniin. Paul Mirkovich (1994) Brett Tuggle (1997) Restless Heart Derek Hilland (1997) Timothy Drury (2003–2010) lisäksi taustalaulu  kaikki (2006) Live...in the Still of the Nightista (2011) Forevermoreen
Aikajana

Aikajanaan on listattu vain yhtyeen viralliset jäsenet, joten sessio- ja kiertuejäseniä ei ole merkitty.
Itä-Darfur

| Itä-Darfur ولاية شرق دارفور (arabiaksi) Šarq Dārfūr |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Itä-Darfurin sijainti Sudanissa.
 Koordinaatit: 11°10′N, 26°30′E 
Valtio:  Sudan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ad-Du'ayn
 – kuvernööri:  Abdel Hamid Musa Kasha
Pinta-ala  ():  55 000 km²
Väkiluku (2018)  ():  1 587 200
 – väestötiheys:  28,86 as./km²
Itä-Darfur (arab. ولاية شرق دارفور‎, Šarq Dārfūr) on yksi Sudanin 18 osavaltiosta ja osa laajempaa Darfurin historiallista aluetta. Sen hallintokeskus on Ad-Du'ayn. Osavaltion pinta-ala on 55 000 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 1 587 200 henkeä. Asukkaista 16 prosenttia on paimentolaisia, ja 40 prosenttia harjoittaa maataloutta.
Itä-Darfur erotettiin suuremmasta Etelä-Darfurin osavaltiosta tammikuussa 2012. Alueella elää useita eri etnisiä ryhmiä, joista suurimmat ovat rizeigatit (baggarat), ma’aliyyat ja dajut sekä afrikkalaisperäiset birgedit ja beigot. Ilmasto on trooppinen ja kasvillisuus on pääosin savannia. Touko-kesäkuussa ominaista on korkea lämpötila (joskus jopa yli 40 °C); sadekausi kestää heinäkuusta lokakuun loppuun. Sadekauden ulkopuolella vesi on paljolti pohjavetenä. Tärkeimpiä viljelyskasveja ovat muun muassa maapähkinät, hirssi, durra, arabikumi ja seesami.
Isaac M. Wise Temple

Synagogan julkisivu.
Plum Street Temple 1900-luvun alulla.
Isaac M. Wise Temple (aiemmin Plum Street Temple) on rabbi Isaac Mayer Wisen kunniaksi pystytetty synagoga Cincinnatissa, Ohiossa. Se liitettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1972. Useat amerikkalaiset synagogat ovat saaneet arkkitehtonisia vaikutteita Plum Streetin temppelistä ja Tempelgassen synagogasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isaac M. Wise Temple Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivu
Ludingtonin pumppuvoimalaitos

| Ludingtonin pumppuvoimalaitos    Ludington Pumped Storage Power Plant |
| --- | --- |
 Voimala vuonna 2007
Valtio:  Yhdysvallat 
Sijainti:  Michigan 
Koordinaatit:  43°53′38″N, 86°26′42″W
Rakentaminen alkoi:  1968 (kesäkuu) 
Sähköverkkoon:  1973
Valmistunut:  1973
Kustannus:  315 miljoonaa dollaria 
Pääurakoitsija:  Ebasco & Wismer and Becker & Chicago Bridge and Iron 
Omistaja:  Consumers Energy (51%)  Detroit Edison (49%)
Operaattori:  Consumers Energy 
Pato
Tyyppi:  maapato
Joki tai koski:  Michiganjärvi 
Korkeus:  31 m  
Pituus:  9,7 km  
Paksuus ylhäältä:  6,4 m 
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Ludlington Reservoir 
Pituus:  4,0 km 
Leveys:  1,6 km 
Pinta-ala:  3,41 km²  
Kokonaistilavuus:  0,102 km³  
Sääntelytilavuus:  0,064 km³ 
Inaktiivinen tilavuus:  0,038 km³ 
Syvyys:  34 m (suurin) 
Alapuolinen allas
Nimi:  Michiganjärvi 
Pinta-ala:  58 030 km² 
Pituus:  494 km 
Leveys:  190 km 
Kokonaistilavuus:  4 900 km³ 
Syvyys:  85 m (keskisyvyys) 
Keskikorkeus:  176 m mpy. 
Voimalaitos
Tyyppi:  pumppuvoimalaitos
Käyttötarkoitus:  säätövoima
Pudotuskorkeus:  97,5 m  
Rakennevirtaama:  2 000 m³/s  
Kapasiteetti:  2 160 MW  
Pumpputurbiinit:  6 × Francis (360 MW) 
Varaston tyhjennys:  9 h 
Varastokapasiteetti:  19 548 MWh 
Pumppaushyötysuhde:  70 % 
Vuosittainen varastointi:  752 GWh 
 fiLudingtonin pumppuvoimalaitos 
Ludingtonin pumppuvoimalaitos on vesivoimalaitoksen tapaan toimiva pumppuvoimalaitos ja varastoallas Ludingtonissa Michiganissa Yhdysvalloissa. Se oli valmistuessaan maailman suurin pumppuvoimala. Voimalaitoksen omistaa omistavat yhdessä DTE Energy ja Consumers Energy, joka operoi laitoksen toimintaa.
Voimalaitoksessa on meneillään voimantuotantokoneistojen uusinta, joka ilmeisesti päättyy tänä vuonna. Artikkelissä ilmoitetaan uusien koneistojen tiedot jo nyt.
Yläallas ja pato

Yläallas on rakennettu hyödyntäen maaston hiekkaharjuja, jotka sijaitsevat aivan Michiganjärven rannan tuntumassa. Varastoallas on noin 4,9 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen syvyys täytenä on 34 metriä. Sitä kiertää maapato, jonka korkeus on 31 metriä. Altaaseen mahtuu 102 miljoonaa kuutiometriä vettä ja täytenä sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Hiekkaharjun pohjamateriaalin huokoisuus pakotti rakentajat levittämään pohjalle savi ja asvalttikerrokset, jottei vesi suotuisi maaperään.
Voimala

Voimalaitoksessa on vesivoimaa tuottamassa kuusi pumpputurbiinia, joilla voidaan myös pumpata vettä. Vesi liikkuu yläaltaasta alas 340 metriä pitkiä paineputkia myöten Michiganjärven tasalla sijaitsevalle voimalalle. Paineputkien sisähalkaisija on 7,3 metriä ja ulkohalkaisija 8,5 metriä. Tuotannon huippuhetkellä vettä virtaan noin 2 000 kuutiometriä sekunnissa (m³/s).
Vanhat Hitachin laitteet on vuosina 2013–2020 vaihdettu Tosiban toimittamiin uusiin. Uudet pumpputurbiinit ovat yhdeksänsiipisiä Francis-turbiineja, joiden juoksupyörä on halkaisijaltaan 8,2 metriä ja paino 270 tonnia. Voimalan kapasiteetti on näin kasvanut 1 872 megawatista (MW) 2 160 megawattiin. Moottorigeneraattorit voivat toimia sekä sähkögeneraattoreina että sähkömoottoreina. Niiden tehoksi on ilmoitettu 450 MVA. Ne kytketään muuntajan kautta 345 000 voltin voimalinjoihin, joita on myös kuusi.
Toimintaa

Voimala toimii sen mukaan, miten sähköverkossa liikutellaan sähköä vuorokauden eri aikoina. Sähkönkulutuksen vähennyttyä on sähköenergiasta ylitarjontaa ja sen markkinahinta laskee alas. Silloin on sekä tilaisuus että kannattavaa käyttää sähköenergiaa veden pumppaamiseen järvestä yläaltaaseen. Kun sähköverkon sähköstä on kysyntää, joka ylittää sähkön tarjonnan, voidaan sähköä myydä kalliimmalla kuin sitä pumpattaessa ostettiin. Myyntihinnan ja ostohinnan erotus tekee voimalaitoksesta kannattavan. Energia on halvinta yleensä öisin ja kalleinta päivisin. Voimala työllistää 41 henkilöä .
Matkailua

Voimala sijaitsee Lakeshore Driven varrella ja voimalalla voi kiivetä näköalapaikalle padon reunalle. Sieltä on näköala sekä varastoaltaalle että järvelle.
Historiaa

Voimalaitos alettiin rakentamaan heinäkuussa 1968 ja se kytkettiin sähköverkkoon vuonna 1973. Laitoksen hinnaksi tuli 315 miljoonaa dollaria.
Voimalaitoksen voimantuottokoneistosta ollaan uusimassa kaikki mekaaniset ja sähköiset osat alkaen tuloputken suulta imuputkeen asti. Vanhat 312 MW pumpputurbiinit vaihdetaan uusiin 360 MW turbiineihin ja vanhat 325MVA/388MVA moottorigeneraattorit vaihdetaan uusiin 455 MVA moottorigeneraattoreihin. Voimalan kapasiteetti oli aiemmin 1 872 MW ja vaihdoksen jälkeen se on 2 160 MW. Noin 800 miljoonaa dollaria maksava hanke on alkanut vuonna 2013. Ensimmäinen uusittu koneisto osallistui tuotantoon maaliskuusta 2015 alkaen ja toinen koneisto aloitti toimintansa toukokuussa 2016. Kaikki kuusi koneistoa on vaihdettu suunnitelmien niin toteutuessa kevääseen 2020 mennessä.
Huomioita

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  Tiedot on saatu englanninkielisestä wikipedian artikkelista en:Ludington Pumped Storage Power Plant.
1 2 3 4 5 6  Tiedot on saatu englanninkielisestä wikipedian artikkelista en:Lake Michigan.
Aiheesta muualla

https://energynews.us/2018/09/24/midwest/michigan-utilities-upgrade-pumped-storage-plant-ahead-of-renewable-push/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ludington Pumped Storage Power Plant
Näkymä padon harjalta Michiganjärvelle päin.
Näkymä voimalan rakentamisen aikoina.
Käännös suomeksi
Ismo Toukonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Praha 1978 | 3 000 m esteet |  |
Ismo Tenho Tapio Toukonen (s. 25. huhtikuuta 1954 Hollola) on suomalainen este- ja kestävyysjuoksija.
Toukonen voitti EM-pronssia 3 000 metrin esteissä Prahassa 1978 ennätysajallaan 8.18,29. Toukonen on ajallaan kaikkien aikojen neljänneksi nopein suomalainen estejuoksija Tapio Kantasen, Jukka Keskisalon ja Topi Raitasen jälkeen. Aika oli vuoden 1978 maailmantilaston neljänneksi nopein . 10 000 metrillä Toukonen juoksi Kouvolassa vuonna 1982 ajan 28.35,61 .
Toukonen voitti Suomen mestaruuden 3 000 metrin esteissä vuosina 1978 ja 1983 sekä 10 000 metrin juoksussa vuonna 1985 . Lisäksi hän saavutti Kalevan kisoista estejuoksussa kolme hopeaa vuosina 1976, 1977 ja 1981 sekä pronssia vuonna 1982, hopeaa 5 000 metrin juoksussa vuonna 1977 sekä pronssia 10 000 metrin juoksussa 1982. Sisäratojen SM-kilpailuista Toukonen saavutti 3 000 metrin juoksussa kultaa vuonna 1980 ja pronssia vuonna 1978. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa 4 × 800 metrin viestistä kultaa vuonna 1983 ja pronssia vuonna 1984 sekä 4 × 1 500 metrin viestistä kultaa vuonna 1977.
Maastojuoksun puolella Toukonen saavutti SM-kisojen 5 kilometriltä pronssia vuonna 1977 sekä 15 kilometriltä hopeaa vuonna 1987 sekä pronssia vuosina 1983 ja 1984. Lyhyen matkan joukkuekilpailussa hän oli mukana kultaa vuosina 1976 ja 1977 sekä hopeaa vuonna 1978 voittaneissa Lahden Ahkeran joukkueissa. Pitkän matkan joukkuekilpailusta hän oli saavuttamassa hopeaa vuonna 1988. Hän osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin vuosina 1976 ja 1980.
Seuratasolla Toukonen edusti Lahden Ahkeraa.
Luettelo Wigwamin kappaleista

Wigwam on suomalainen progressiivinen rock -yhtye, joka perustettiin Helsingissä vuonna 1969. Ohessa yhtyeen levyttämät kappaleet aakkosjärjestyksessä.
Hydronefroosi

Hydronefroosi ultraäänikuvauksessa
Hydronefroosi eli vesimunuainen on munuaisaltaan laajentuma. Hydronefroosissa munuaisaltaaseen kertyy virtsaa ja munuaisallas laajenee paineen kohdistuessa siihen.
Hydronefroosi voi olla sikiöaikaista tai lapsuudessa tai aikuisuudessa kehittynyttä. Se voi esiintyä munuaisista yhdessä tai molemmissa.
Syyt

Hydronefroosi on sikiöllä yleensä lievä ja johtuu tuotetun virtsan määrän kasvusta. Vaikeammat tapaukset voivat johtua tukoksesta virtsanjohtimissa tai virtsaputkessa tai virtsan takaisinvirtauksesta (vesikoureteraalinen refluksi). Aikuisilla taustalla ovat usein munuaiskivet, raskaus, eturauhasen hyvänlaatuinen laajentuma, virtsateiden ahtautuminen, lantion elinten prolapsi tai hermovaurio. Joskus syynä voi olla pahanlaatuinen kasvain, kuten munuaissyöpä, virtsarakon syöpä, eturauhassyöpä, munasarjasyöpä, kohtusyöpä tai kohdunkaulansyöpä. Harvinaisempia syitä ovat veritulppa ja munasarjojen kystat.
Oireet

Hydronefroosin oireena voi olla kipua, joka saattaa pahentua runsaan nesteen juomisen jälkeen. Hydronefroosi voi myös aiheuttaa virtsatieinfektioille tyypillisiä oireita, verivirtsaisuutta, virtsan huonontunutta virtausta tai harventunutta virtsaneritystä.
Hydronefroosi voi kasvattaa virtsatieinfektioiden riskiä. Ilman hoitoa vaikeat tapaukset voivat johtaa munuaisten vajaatoimintaan. Yleensä pitkäaikaisongelmia ei kuitenkaan aiheudu, mikäli hydronefroosi todetaan ja hoidetaan asianmukaisesti.
Yleisyys ja hoito

Vähintään yhdessä sadasta raskaudesta arvioidaan esiintyvän sikiöaikaista hydronefroosia. Useimmat näistä tapauksista eivät kuitenkaan ole vakavia eivätkä vaikuta raskauden lopputulokseen. Sikiön hydronefroosi voidaan havaita raskauden toisella kolmanneksella. Kuitenkin vain viidenneksellä tapauksista on merkitystä lapsen synnyttyä. Noin puolet sikiöaikaisista hydronefrooseista korjautuvat ennen syntymää. Osa korjautuu muutaman kuukauden kuluessa syntymästä.
Hydronefroosin hoito riippuu sen aiheuttajasta ja vaikeusasteesta. Jos hydronefroosi ilmenee raskaana olevalla naisella tai sikiöllä, hoitoa ei välttämättä tarvita. Aikuisille potilaille asennetaan usein katetri, minkä jälkeen munuaisiin kohdistuva paine vähenee. Tämän jälkeen voidaan hoitaa taustalla oleva syy. Sikiöiden hydronefrooseista 17–30 % on molemminpuolisia. Tällöin se johtuu useimmiten uretraläpästä tai täydellisestä virtsaputken tukkeutumisesta. Näissä tapauksissa pyritään munuaisten toiminnan säilyttämiseen ja keuhkojen kehityksen turvaamiseen lapsiveden määrän ylläpidolla. Jos sikiöaikainen hydronefroosi ei ole korjautunut ennen syntymää, voidaan turvautua antibiootteihin infektioiden ennaltaehkäisyksi.
Leppärouskut

| Leppärouskut |
| --- | --- |
 Männynleppärousku (Lactarius deliciosus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Sektio::  Deliciosi
Kaksiosainen nimi
 Lactarius sect. Deliciosi  (Fr. : Fr.) Redeuilh, Verbeken & Walleyn 
Synonyymit
 Lactarius sect. Dapetes 
Katso myös
   Leppärouskut Wikispeciesissä   Leppärouskut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leppärouskut (Lactarius sect. Deliciosi) on rouskujen sukuun kuuluva sektio, johon on perinteisesti luokiteltu ainoastaan ne suvun lajit, joiden maitiaisneste on punaista tai oranssia. Myöhemmin sektioon on liitetty myös lajeja, joiden maitiaisneste on sinivihreää tai valkoista. Leppärouskut eivät ole myrkyllisiä.
Tuntomerkit

Männyn- ja verileppärouskuilla on alkuvaiheessa punertava maitiaisneste; pohjoisamerikkalaisilla lajeilla maitiaisneste voi olla myös sinertävää. Maku on tavallisesti mieto, joskus myös epämiellyttävä tai karvas. Itiöpöly on valkoista. Tavallisesti leppärouskut ovat havupuiden juurisieniä. Mikään leppärouskuista ei ole myrkyllinen ja kaikki soveltuvat paistettaviksi sekä myös sellaisinaan ruoaksi. rDNA-analyysien mukaan myös hehkurousku (Lactarius porninsis) kuuluu leppärouskuihin, vaikka sen maitiaisneste onkin poikkeuksellisesti valkoista.
Lajeja > Maitiaisneste punaista tai oranssia

Männynleppärousku (Lactarius deliciosus)
Kuusenleppärousku (Lactarius deterrimus)
Vyöleppärousku (Lactarius fennoscandicus)
Lactarius salmonicolor
Verileppärousku (Lactarius sanguifluus)
Patinaleppärousku (Lactarius semisanguifluus)
Lajeja > Maitiaisneste sinivihreää

Lactarius indigo
Sinileppärousku (Lactarius quieticolor)
Lajeja > Maitiaisneste valkoista

Hehkurousku (Lactarius porninsis)
Etymologia

Sana rousku on todennäköisesti slaavilaista alkuperää ja merkitsee "punainen sieni"; vrt. venäjän Рыжик - ryzhik, рыжий - ryzhij ("punainen", "ruosteenvärinen", "punakarvainen" ja tšekin ryzec. Samaa alkuperää on myös saksan nimenomaan leppärouskua tarkoittava sana Reizker. Väritykseen viittaa myös yhdyssanan alkuosa, jossa sana leppä on säilynyt vanhassa muinaissuomalaisessa merkityksessään "veri"; samaa alkuperää ovat myös leppälintu ja leppäkerttu. Tällöin sanan verileppärousku merkitys on oikeastaan "veriverirousku". Nimitys ei tarkoita sitä, että leppärouskut olisivat leppien (Alnus) juurisieniä. Lisäksi sektioon luokitellaan nykyisin myös lajeja, joiden maitiaisneste ei ole punaista.
Muuta

Koska leppärouskujen maitiaisnesteen väriaineet kerääntyvät munuaisiin, virtsa saattaa värjäytyä sienten nauttimisen jälkeen. Kyseessä on kuitenkin täysin vaaraton ilmiö, ei sienimyrkytys eikä muukaan sairaus.
Kuvia

Männynleppärousku
Lactarius deliciosus
Kuusenleppärousku
Lactarius deterrimus
Lactarius indigo
Hehkurousku
Lactarius porninsis
Lactarius hemicyaneus
Lactarius salmonicolor
Verileppärousku
Lactarius sanguifluus
Patinaleppärousku
Lactarius semisanguifluus
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Reizker
Käännös suomeksi
Luettelo Suomen salibandyn sarjatasoista

Tämä on luettelo Suomen salibandyn sarjatasoista
Miehet > Aikuisten sarjat

F-Liiga
Inssi-Divari
Suomisarja
II-divisioona
III-divisioona
IV-divisioona
V-divisioona
VI-divisioona (vain Etelä-Suomen ja Sisä-Suomen alueilla)
Suomen Cup
Miehet > Juniorisarjat

P21 SM-sarja
P21 1. divisioona
P21 2. divisioona alueelliset sarjat
P19 SM-sarja
P19 1. divisioona
P18 ylialueellinen sarjat
P17 SM-sarja
P17 1. divisioona
P16 SM-Sarja ylialueellinen sarjat
C1-poikien SM-sarja
C1-poikien 1. divisioona
C1-poikien alueelliset sarjat
P15
P15- valtakunnallinen sarjat
P15- alueelliset      sarjat
P14- alueelliset      sarjat
P13- alueelliset      sarjat
P12- alueelliset      sarjat
P11- alueelliset      sarjat
P10- alueelliset      sarjat
P8-  alueelliset      sarjat
Miehet > Seniorisarjat

M35 SM-sarja
M40 SM-sarja
M45 SM-sarja
M50 SM-sarja
M55 SM-sarja
M60 SM-sarja
M65 SM-sarja
Naiset > Aikuisten sarjat

F-liiga
Naisten Divari
Naisten Suomisarja
II-divisioona
III-divisioona (pois lukien Kaakkois-Suomen alue)
IV-divisioona (vain Etelä-Suomen, Sisä-Suomen ja Länsirannikon alueilla)
Suomen Cup
Naiset > Juniorisarjat

T21 SM-sarja
T21 1. divisioona
T18 Valtakunnallinen sarja
T18 alueelliset sarjat
T16 Valtakunnallinen sarja
T16 tyttöjen alueelliset sarjat
T14 tyttöjen alueelliset sarjat
T12 tyttöjen alueelliset sarjat
T10 tyttöjen alueelliset sarjat
Naiset > Seniorisarjat

N30 SM-sarja
N35 SM-sarja
N40 SM-sarja
Aiheesta muualla

Salibandyliiton järjestämät sarjat (Arkistoitu – Internet Archive)
J. E. Hårdh

Johan (Hannu) Efraim Hårdh (21. elokuuta 1917 Kuopio – 28. huhtikuuta 2014) oli suomalainen kasvipatologi. Hän oli Helsingin yliopiston puutarhatieteen professori 1959–1980. Hän tutki muun muassa ilmaston vaikutusta hedelmien laatuun.
Hårdhin vanhemmat olivat lehtori H. E. J. (Heikki) Hårdh ja lastentarhanopettaja Ester Lovisa Zidbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1935 ja valmistui agronomiksi 1939, maatalous-ja metsätieteiden kandidaatiksi 1943 sekä maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1954.
Hårdh oli tutkijana Maatalouden tutkimuskeskuksessa 1941–1959 ja hän oli Helsingin yliopiston puutarhatieteen ensimmäinen professori 1959–1980. Hårdh osallistui kansainvälisten tieteellisten seurojen toimintaan seurojen johtoelimissä sekä puheenjohtajana.
Info Pohjola

Info Pohjola on Pohjoismaiden ministerineuvoston ylläpitämä ja koordinoima neuvontapalvelu, joka on suunnattu yksityishenkilöille, jotka liikkuvat Pohjoismaiden välillä ja tarvitsevat tietoa ja opastusta.
Palvelulla on haluttu helpottaa muuttoa toiseen Pohjoismaahan, sillä maiden säännöstöissä on eroja tai sääntöjä ei aina tunneta riittävän hyvin. Info Pohjolan tarkoitus on auttaa lakeihin ja sääntöihin liittyvissä asioissa. Info Pohjolalla ei kuitenkaan ole oikeutta toimia asiamiehenä – se vain opastaa eteenpäin.
Info Pohjola on toiminut puhelinpalveluna vuodesta 1998. Vuodesta 2002 lähtien palvelua on saanut myös internetitse. Nykyisin Info Pohjolan verkkosivuilta löytyy tietoa kaikista Pohjoismaista kaikilla pohjoismaisilla kielillä, suomeksi, ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi ja islanniksi.
H’olodnohirsko-Zavodska-linja

| H’olodnohirsko-Zavodska-linja Холодногірсько-Заводська лінія> Perustiedot |
| --- | --- |
Järjestelmä:  Harkovan metro
Avattu:  23. elokuuta 1975
Tekniset tiedot
Pituus:  17,3 km
Asemia:  13
Raideleveys:  1 520 mm
Sähköistys:  virtakisko, 825 V DC
H’olodnohirsko-Zavodska (ukr. Холодногірсько-Заводська лінія, H’olodnohirsko-Zavodska linija, ven. Холодногорско-Заводская линия, Holodnogorsko-Zavodskaja linija) on Harkovan metron ensimmäinen linja. Linjan ensimmäinen vaihe avattiin 23. elokuuta 1975.
Linjalla on 13 asemaa, ja sen pituus on 17,3 kilometriä.
Historia

Neuvostoliiton ministerineuvosto hyväksyi suunnitelman Harkovan metron ensimmäiseksi vaiheeksi vuonna 1967. Metron rakennustyöt alkoivat heinäkuussa 1968. Linjan ensimmäinen vaihe H’olodna hora – Turboatom avattiin 23. elokuuta 1975. Toinen osa Turboatomilta eteenpäin Industrialnaan avattiin 11. elokuuta 1978.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen joillekin asemille on annettu uudet nimet vanhojen, neuvostoaikaisten nimien tilalle:
| Asema | Entinen nimi | Vuodet | Entisen nimen merkitys |
| --- | --- | --- | --- |
| Palats Sportu | Komsomolska ukr. Комсомольська ven. Комсомольская, Komsomolskaja | 1978–1994 | Komsomol |
| Palats Sportu | Maršala Žukova ukr. Маршала Жукова ven. Маршала Жукова, Maršala Žukova | 1994–2016 | Georgi Žukov |
| H’olodna hora | Vulytsja Sverdlova ukr. Вулиця Свердлова ven. Улица Свердлова, Ulitsa Sverdlova | 1975–1995 | Jakov Sverdlov |
| Imeni O.S. Maselskoho | Industrialna ukr. Індустріальна ven. Индустриальная, Industrialnaja | 1978–2004 | teollisuus |
| Maidan Konstytutsiji | Radjanska ukr. Радянська ven. Советская, Sovetskaja | 1975–2015 | neuvosto |
| Industrialna | Proletarska ukr. Пролетарська ven. Пролетарская, Proletarskaja | 1978–2016 | proletaari |
| Turboatom | Moskovskyi Prospekt ukr. Московський проспект ven. Московский проспект, Moskovski prospekt | 1975–2019 | Moskova |