stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elvis Presley
Yksityiselämä > Terveys

Armeijan vuoden 1958 lääkärintodistuksen mukaan Elvis oli tuolloin 183,5 senttimetriä pitkä ja painoi 77 kilogrammaa.
Elvis alkoi armeijasta palattuaan kartella ihmisten huomiota, ja hän oli lähes täysin eristäytynyt Gracelandiin 1960-luvun loppuun mennessä. Priscilla Presleyn mukaan Elvis kärsi jopa hermoromahduksen. Hän uhkaili usein lopettavansa uransa, mutta velat ja rahalliset velvoitteet saivat hänet jatkamaan.
Viimeisinä vuosinaan Elviksen terveys heikkeni. Aikaa myöten kävi ilmeiseksi, että hän antoi terveytensä rappeutua. Hän masentui avioeronsa jälkeen. Hän lihoi ja kärsi megakoolonin aiheuttamasta kroonisesta ummetuksesta, viha- ja masennuskohtauksista ja käyttäytyi joskus tahallisen itsetuhoisesti väärinkäyttämällä reseptilääkkeitä. Hänellä oli myös viherkaihi, kohonnut verenpaine ja migreeni sekä vakavia unihäiriöitä ja jatkuvaa unettomuutta, jota lääkittiin vahvoilla unilääkkeillä. Unettomuudesta ja unissakävelystä hän oli kärsinyt jo lapsuudestaan lähtien. Elviksen henkilökohtainen lääkäri George Nichopoulos on arvioinut, ettei Elvis elämänsä kymmenen viimeisen vuoden aikana nukkunut kolmea tuntia enempää kerrallaan.
Vuodesta 1973 alkaen Elvis joutui useita kertoja sairaalaan hengitysvaikeuksien vuoksi. Priscilla Presleyn mukaan aina Elvis ei ollut sairas, vaan hän vain kirjoittautui sairaalaan saadakseen levätä, päästäkseen eroon julkisuuden paineista tai vain kyllästyttyään kaikkeen.
Vuoden 1976 koittaessa kaikki Elviksen lähipiirin jäsenet olivat jo huolissaan hänen henkisestä tilastaan samoin kuin hänen ulkonäöstään, joka oli muuttunut merkittävästi. Hänen kasvonsa ja vartalonsa olivat turvonneet. Elvis alkoi vitsailla kuolemasta. Elviksen kuoltua vuonna 1977 ruumiinavauksessa hänen todettiin kärsineen monenlaisista terveysongelmista, kuten sydänvaivoista.
Presleyn suvussa on sukurasitteena SERPINA1-geenin virheellinen muoto kromosomissa 14. Tämä geeni, joka koodaa alfa-1-antitrypsiiniä, aiheuttaa virheellisenä alttiuden sydäntaudeille, maksasairauksille, lihomiselle sekä keuhko-ongelmille. Elviksen lähisukulaisista äiti Gladys ja kolme enoa kuolivat alle 54-vuotiaina sydän-, maksa- ja keuhkosairauksiin.
Yksityiselämä > Lääkkeiden ja päihteiden käyttö

Elvis joi alkoholia harvoin ja vähän. Hän ei koskaan alkanut käyttää huumeita, vaikka kokeilikin niitä 1960-luvulla. Elvikselle kehittyi kuitenkin vuosia kestänyt riippuvuus reseptilääkkeistä. Lääkkeiden väärinkäyttö itsetuhoisessa tarkoituksessa ja yleinen terveyden heikkeneminen näkyivät selvästi joissakin vuosien 1976–1977 konserteissa.
Elvis aloitti jo armeija-aikoinaan piristävien lääkkeiden käytön, jotka sisälsivät deksamfetamiinia. Sillä miehet saatiin pysymään hereillä vartiossa. Unilääkkeiden käytön Elvis oli aloittanut jo hieman ennen kuin joutui armeijaan. Viimeisinä vuosinaan Elvis käytti myös runsaasti erilaisia reseptilääkkeitä, kuten rauhoittavia, kipulääkkeitä ja masennuslääkkeitä. Ruumiinavauksessa hänen elimistöstään löydettiin 14 eri lääkettä, muun muassa suuret määrät kodeiinia ja metakvalonia sekä morfiinia, meperidiinia, etklorvynolia, diatsepaamia ja barbituraatteja.
Yksityiselämä > Ansiot

Elvis ansaitsi elinaikanaan 4,5 miljardia dollaria. Vuonna 1973 manageri Parker teki epäedullisen sopimuksen, jossa hän myi RCA:lle Elviksen vuosien 1954–1973 musiikkijulkaisuiden oikeudet ja niistä ei maksettu Elvikselle enää rojalteja sopimuksen jälkeen. Silti Elvis on ollut lähes aina kuolemansa jälkeen yksi parhaiten ansaitsevista vainajista. Hän on ansainnut satoja miljoonia kuolemansa jälkeen. Vuonna 2015 Elvis ansaitsi 55 miljoonaa dollaria ja oli toiseksi parhaiten ansaitseva vainaja.
Yksityiselämä > Hyväntekeväisyys ja anteliaisuus

Pian Elviksen kuoltua hyväntekeväisyysjärjestöt huomasivat lahjoitussummien pienentyneen, kun yksi eniten lahjoittaneista yksityishenkilöistä oli kuollut. Elvis valitsi aina joulun alla 50 hyväntekeväisyyskohdetta, joille lahjoitti merkittäviä summia. Lisa Marie Presley jatkoi myöhemmin aktiivisesti hyväntekeväisyyden tukemista isänsä jalanjäljissä. Elvis oli tunnettu myös siitä, että hän lahjoitti taloja, autoja, rahaa, koruja ja vaatteita ystävilleen, sukulaisilleen, työntekijöilleen ja jopa täysin tuntemattomille. Elvis lahjoitti elämänsä aikana kaikkiaan noin 200 autoa. Henkivartija Dick Grob kuvaili Elvistä ystävälliseksi, anteliaaksi ja hengelliseksi mieheksi. Grobin yksi työtehtävistä oli kantaa mukanaan kymmenentuhannen dollarin rahasäkkiä, jotta Elvis voisi lahjoittaa rahaa huono-osaisille. Elvis osti kerran tuntemattomalle iäkkäälle naiselle uuden Cadillacin, tietämättä edes omistiko nainen ajokorttia. Grobin mukaan Elvis rakasti seurata ihmisten reaktioita hänen lahjoituksiinsa. Grobin mukaan tätä hänen luonteenpiirrettään alkoivat ystävät ja lähipiiri valitettavasti käyttää hyväkseen.
Merkitys

Elvis Presleyä pidetään yhtenä rockmusiikin merkittävimmistä esiintyjistä 1950-luvulta kuolemaansa asti. Hänestä tuli lukemattomien esiintyjien ja muusikoiden tärkeä vaikuttaja oman aikansa rock and roll -laulajista myöhempiin rock- ja popartisteihin kuten John Lennon, Paul McCartney, Elton John, Bob Dylan, Bruce Springsteen, Tom Jones, Michael Jackson, Prince, David Bowie, Roger Daltrey, Robert Plant, Ian Gillan, Freddie Mercury, Bono, Robbie Williams ja Pink. Elvis oli paitsi 1950-luvun johtava teini-idoli ja seksisymboli, myös suuri kulttuurisen muutoksen käynnistäjä. Häntä kutsutaan yleisesti ”rock and rollin kuninkaaksi”.
Elvis oli yksi rockmusiikin ensimmäisistä tunnetuista esittäjistä ja sen tyylin luojista. Hän ylitti roturajat, ja suureksi osaksi hänen ansiostaan afroamerikkalaiseen rhythm and bluesiin pohjautuva rock and roll -musiikki nousi yleiseen suosioon 1950-luvulla. Suhtautuminen Elvikseen vaihteli etenkin 1950-luvulla ihailusta halveksuntaan. Arvostelijat syyttivät häntä nuorisorikollisuuden lietsonnasta, hänen laulutapansa ja lavaliikehdintänsä oli joidenkin mielestä rivoa, ja jotkut tuomitsivat hänen tapansa yhdistää mustaa ja valkoista musiikkia.
Listamenestys

Guinness World Recordsin mukaan Elviksellä on sooloartisteista eniten listaykköskappaleita.
Elviksen kappaleista 149 nousi Yhdysvalloissa Billboardin Hot 100 -listalle. Näistä 114 nousi top-40:een, 40 nousi top-10:een ja 18 listaykköseksi. Elviksen albumeista 10 nousi Yhdysvaltain poplistaykköseksi. Poplistojen lisäksi hänen levytyksensä menestyivät country-, rhythm and blues- ja gospel-listoilla sekä ulkomaiden listoilla. Elviksen albumeista 53 nousi top-40:een Billboardin 200 -listalle.
Elviksen kappaleista 164 nousi Yhdistyneessä kuningaskunnassa Britannian singlelistalle. Kappaleista 139 nousi top-40:een, 76 nousi top-10:een ja 21 listaykköseksi. Elviksen albumeista 13 nousi Britannian albumilistan ykköseksi. Elviksellä on myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa enemmän listaykköskappaleita ja listaykkösalbumeita kuin kellään muulla artistilla. Elviksen albumeista 93 nousi top-40:een ja 51 top-10:een Britannian albumilistalle.
Elviksen kuoleman jälkeen julkaistuja hittisinglejä vuosien 1978–1981 ajalta olivat ”Unchained Melody”, ”Are You Sincere”, ”There's A Honky Tonk Angel (Who Will Take Me Back In)”, ”Guitar Man” ja ”Lovin' Arms”.
Vuonna 2002 julkaistu kokoelma-albumi ELV1S 30 #1 Hits nousi ensimmäisellä listaviikollaan listaykköseksi 17 maassa, muun muassa Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kanadassa, Ranskassa, Australiassa, Ruotsissa, Tanskassa, Suomessa ja muualla Euroopassa. Vuonna 2003 julkaistu kokoelma-albumi Elvis 2nd To None nousi Yhdysvaltain popalbumi listan kolmannelle sijalle.
Vuosina 2015 ja 2016 julkaistut kokoelma-albumit If I Can Dream ja The Wonder of You nousivat sekä Britannian albumilistan ykkösiksi että Billboardin Classical Albums -listan ykkösiksi.
Vuonna 2015 julkaistu kokoelma-albumi Elvis Presley Forever nousi Billboardin Top Rock Albums -listan ykköseksi.
Vuonna 2017 julkaistu kokoelma-albumi Christmas With Elvis And The Royal Philharmonic Orchestra nousi myös Billboardin Classical Albums -listan ykköseksi.
Levymyynti

Elvis Presleyn levyjä on myyty maailmanlaajuisesti arvioiden mukaan noin 2,5 miljardia. Tämä tekee hänestä kaikkien aikojen myydyimmän artistin. Guinness World Records on vahvistanut Elviksen olevan kaikkien aikojen myydyin artisti yli miljardin levyn myynnillä.
Elviksen ensimmäinen joululevy Elvis' Christmas Album vuodelta 1957 on maailman myydyin joululevy ja sitä on myyty yli kymmenen miljoonaa kappaletta.
Esiintymiset

Elvis esitti vuosina 1954–1957 yhteensä 643 konserttia. Hän palasi esiintymislavoille vuonna 1969 ja esitti vuosina 1969–1977 yhteensä 1 147 konserttia. Elämänsä aikana hän esiintyi Yhdysvaltain ulkopuolella vain neljästi: Ottawassa, Vancouverissa sekä Torontossa vuonna 1957 ja kerran armeijaloman aikana improvisoidusti Pariisissa.
Tunnustuksia

Hän sai tähden Hollywood Walk of Fameen vuonna 1960.
Elvis voitti kolme Grammy-palkintoa vuosina 1967, 1972 ja 1974. Hän sai ne kaikki gospelista.
The Recording Academy myönsi Elvikselle Grammy elämäntyöpalkinnon vuonna 1971.
Elvis valittiin vuonna 1971 Nuorkauppakamarin ”vuoden kymmenen merkittävän nuoren miehen” listalle.
Elvis voitti Golden Globen dokumenttielokuvasta Elvis kiertueella vuonna 1973.
Elvis sai American Music Awardsin ensimmäisen postuumisti myönnetyn ansiomerkin vuonna 1987.
Elviksellä on enemmän kultalevyjä (117), platinalevyjä (67) ja tuplaplatinalevyjä (27) kuin kellään muulla artistilla tai yhtyeellä.
Elvis on valittu rock and roll-, country-, gospel-, rockabilly- ja rhythm and blues Hall of Fameen. Elvis oli ensimmäinen artisti, joka on valittu sekä rock and roll-, country- ja gospel Hall of Famen jäseneksi.
Yhdysvaltain postilaitos julkaisi tammikuussa 1993 Elvis-postimerkin, jossa on kuva nuoresta Elviksestä. Postimerkistä tuli Yhdysvaltain laajimmin julkaistu postimerkki ja historian kaikkien aikojen myydyin muistopostimerkki 500 miljoonalla kappaleella.
Elvis Presleylle myönnettiin vuonna 2018 Yhdysvaltain korkein siviilikunniamerkki, Presidential Medal of Freedom.
Elvis Presley oli internetin ladatuin musiikkiartisti vuosina 2003–2013.
YouTubessa Elvis Presleyn videoita on katsottu yli 2,8 miljardia kertaa.
Elviksellä on yli 400 virallista faniklubia ympäri maailman. Vuonna 2017 maailmassa toimi noin 35 000 Elvis-imitaattoria.
Diskografia > Studioalbumit

Elvis Presley (1956)
Elvis (1956)
Elvis' Christmas Album (1957)
Elvis Is Back! (1960)
His Hand In Mine (1960)
Something for Everybody (1961)
Pot Luck (1962)
How Great Thou Art (1967)
From Elvis in Memphis (1969)
Back in Memphis (1970)
Love Letters from Elvis (1971)
Elvis Sings the Wonderful World of Christmas (1971)
Elvis Country (1971)
Elvis Now (1972)
He Touched Me (1972)
Elvis (Fool) (1973)
Raised on Rock (1973)
Good Times (1974)
Promised Land (1975)
Today (1975)
From Elvis Presley Boulevard, Memphis, Tennessee (1976)
Moody Blue (1977)
Lähde:
Filmografia > Elokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1956 | Rakasta minua hellästi | Love Me Tender | Clint Reno |
| 1957 | Kiihkeitä rytmejä | Loving You | Jimmy Tompkins / Deke Rivers |
| 1957 | Rock'n roll -suosikki | Jailhouse Rock | Vince Everett |
| 1958 | Kitara kainalossa | King Creole | Danny Fisher |
| 1960 | Café Europa | G.I. Blues | Tulsa McLean |
| 1960 | Puoliverinen | Flaming Star | Pacer Burton |
| 1961 | Kapinallisen laulu | Wild in the Country | Glenn Tyler |
| 1961 | Sininen Havaiji | Blue Hawaii | Chad Gates |
| 1962 | Elä elämäsi laulaen | Follow That Dream | Toby ”Tobe” Kwimper |
| 1962 | Nyrkkeilysankari Kid Galahad | Kid Galahad | Walter Gulick / Dustin Holmes |
| 1962 | Tyttöjä! Tyttöjä! Tyttöjä! | Girls! Girls! Girls! | Ross Carpenter |
| 1963 | Sydän tarjolla | It Happened at the World's Fair | Mike Edwards |
| 1963 | Rytmiä ja riemua Acapulcossa | Fun in Acapulco | Mike Windgren |
| 1964 | Suukottelevat serkut | Kissin' Cousins | Josh Morgan / Jodie Tatum |
| 1964 | Viva Las Vegas! | Viva Las Vegas | Lucky Jackson |
| 1964 | Huoleton kulkuri | Roustabout | Charlie Rogers |
| 1965 | Tyttöjen Elvis | Girl Happy | Rusty Wells |
| 1965 | Kutita minua | Tickle Me | Lonnie Beale / Panhandle Kid |
| 1965 | Elvis ja 1001 yötä | Harum Scarum | Johnny Tyronne |
| 1966 | Frankie ja Johnny | Frankie and Johnny | Johnny |
| 1966 | Hula-hula paratiisi | Paradise, Hawaiian Style | Rick Richards |
| 1966 | Loma Kaliforniassa | Spinout | Mike McCoy |
| 1967 | Kalifornian paratiisi | Easy Come, Easy Go | Ted Jackson |
| 1967 | Ansa Elvikselle | Double Trouble | Guy Lambert |
| 1967 | Vauhtia ja vedenneitoja | Clambake | Scott Hayward / Tom Wilson |
| 1968 | Painu pois, Joe | Stay Away, Joe | Joe Lightcloud |
| 1968 | Speedway – vauhtihullut | Speedway | Steve Grayson |
| 1968 | Tytöstä tyttöön | Live a Little, Love a Little | Greg Nolan |
| 1969 | Charro! | Charro! | Jess Wade |
| 1969 | Tytöistä on pelkkää harmia | The Trouble with Girls | Walter Hale |
| 1969 | Change of Habit | Change of Habit | Tohtori John Carpenter |

Lähde:
Filmografia > Dokumenttielokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1970 | Tämä on Elvis! | Elvis: That's the Way It Is | Omana itsenään |
| 1972 | Elvis kiertueella | Elvis on Tour | Omana itsenään |
Filmografia > Televisio-ohjelmat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1968 | ’68 Comeback Special | Elvis | Omana itsenään |
| 1973 | Elvis: Aloha from Hawaii | Elvis: Aloha from Hawaii | Omana itsenään |
| 1977 | Elvis konsertissa | Elvis in Concert | Omana itsenään |
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”Elvis Presley”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 83–96.  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2
Connolly, Ray: Elvis Presley. Legendan elämä 1935–1977.  Suomentanut Jere Saarainen. Minerva, 2017.  ISBN 978-952-312-530-8
Antero Laiho & Timo Toivonen: "Just wanna go to a movie show : Elvis Presleyn 50-luvun elokuvat ja niiden vastaanotto Suomessa", teoksessa: Elokuvahistorian lukukirja. Sivut 83–88. Turun yliopisto 1993 ISBN 951-880-913-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elvis Presley Wikimedia Commonsissa
Elvis Presley Official Web Site. (englanniksi)
Graceland The Home of Elvis Presley. (englanniksi)
Elvis Presley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Elvis Presleyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive).
Aiheesta muualla > Yksityishenkilöiden ylläpitämiä sivuja

ElvisNews.com. (englanniksi)
Kuningasmesta.com (Arkistoitu – Internet Archive) (suomenkielinen Elvis-sivusto)
ElvisMesta (suomenkielinen Elvis-sivusto)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  NARA  RISM  SNAC 2  IdRef 
Elvis Presleyn synnyinkoti Tupelossa.
Elvis Sun Recordsin promootiokuvassa vuonna 1954.
Elvis promootiokuvassa 1956.
Elvis jakamassa nimikirjoituksia vuonna 1956.
Elvis suoritti asepalveluksensa Länsi-Saksassa.
Ursula Andress, Elvis ja Elsa Cárdenas Rytmiä ja riemua Acapulcossa -elokuvan promootiokuvassa vuonna 1963.
Manageri ”Eversti” Tom Parker ja Elvis vuonna 1969.
Yksi Elviksen vuonna 1973 Las Vegasissa käyttämistä esiintymispuvuista, johon kuului myös suuri vyö ja viitta.
Presidentti Richard Nixon ja Elvis Presley 21. joulukuuta 1970
Elvis äänittäjä Bill Porterin ja laulaja Paul Ankan kanssa 1972.
Elvis Presleyn hauta Gracelandissa.
Elvis Presley vuonna 1958.
Elviksen kulta- ja platinalevyjä.
Elvis Presleyn tähti Hollywood Walk of Famella.
Puolueeton maa

Puolueettomat ja liittoutumattomat valtiot:
  Puolueettomat 
  Puolueettomaksi julistautuneet 
  Aiemmin puolueettomat
Puolueeton maa tai puolueeton valtio ei kuulu sotilasliittoihin tai ei osallistu käynnissä olevaan sotaan tai pyrkii lisäksi pysyttelemään suurvaltojen välisten ristiriitojen ulkopuolella. Puolueettoman maan politiikkaa kutsutaan puolueettomuuspolitiikaksi.
Kansainväliset sopimukset

Vuonna 1907 Haagissa tehtiin useita kansainvälisiä yleissopimuksia, joista yksi koski puolueettomien valtioiden ja henkilöiden oikeuksia ja velvollisuuksia sodan aikana.
Sopimuksen mukaan puolueettomien valtojen alue on loukkaamaton. Sodankävijät eivät saa puolueettoman vallan alueen kautta kuljettaa sotajoukkoja eikä sota- tai elintarvikekuormastoja eivätkä sijoittaa sinne sotaa käyvien maa- ja merivoimien kanssa tapahtuvaan tiedotustoimintaan tarkoitettua radioasemaa tai muuta laitetta. Taistelujoukkoja ei saa muodostaa eikä pestaustoimistoja avata puolueettoman vallan alueella sotaakäyvien hyväksi. Puolueeton valtio ei saa sallia alueellaan mitään näistä teoista ja on velvollinen rankaisemaan niistä, jos sellaisia tehdään sen alueella.
Puolueeton valtio ei kuitenkaan joudu vastuuseen siitä, että yksityisiä henkilöitä yksitellen kulkee rajan poikki mennäkseen jommankumman sodankävijän palvelukseen.
Jotkin valtiot ovat kansainvälisillä sopimuksilla sitoutuneet pysyvästi puolueettomiksi, minkä muut valtiot ovat tunnustaneet ja taanneet. Sveitsin pysyvä puolueettomuus turvattiin toisessa Pariisin rauhassa vuonna 1815.  Vuonna 1839 suurvallat takasivat samaan tapaan myös Belgian puolueettomuuden, mutta siitä huolimatta Saksa hyökkäsi maahan ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa vuonna 1914.
Puolueettomat maat toisessa maailmansodassa

Toisen maailmansodan alkuvaiheessa vuonna 1939 useat valtiot, muun muassa Alankomaat, Norja ja Tanska julistautuivat puolueettomiksi, mutta joutuivat siitä huolimatta seuraavina vuosina Saksan miehittämiksi. Euroopan maista onnistuivat jatkuvasti sodan ulkopuolella pysymään ainoastaan Espanja, Irlanti, Portugali, Ruotsi ja Sveitsi.
Puolueettomat maat kylmän sodan aikana

Kylmän sodan aikana puolueettomiksi sanottiin tavallisimmin niitä Euroopan maita, jotka eivät kuuluneet Varsovan sopimuksen eikä Pohjois-Atlantin sopimusjärjestön (Nato) sotilasliittoihin. Sellaisia olivat monet kääpiövaltiot sekä Irlanti, Jugoslavia, Ruotsi ja Sveitsi sekä Itävalta, joka julistettiin erikoislailla 1955 pysyvästi puolueettomaksi, mitä kuitenkaan ei kansainvälisillä sopimuksilla taattu.
Suomesta tuli puolueeton valtio Neuvostoliiton luovuttua Porkkalan vuokra-alueesta 1956, vaikka voimassa pysyikin myös kaksi sotilasartiklaa sisältänyt sopimus ”ystävyydestä, yhteistoiminnasta ja keskinäisestä avunannosta” (YYA-sopimus). Sen johdannossa kuitenkin todettiin Suomen pyrkimys pysyä suurvaltojen välisten eturistiriitojen ulkopuolella eikä sotilasartikloja jouduttu soveltamaan kertaakaan sopimuksen voimassaoloaikana (1948–1992).
25 sotilasliittoihin kuulumatonta valtiota perusti vuonna 1961 Sitoumattomien maiden liikkeen, jonka jäsenistä suurin osa on Aasian ja Afrikan valtioita.
Albania erosi Varsovan sopimuksesta 1968 ja Espanjakin oli sotilasliittojen ulkopuolella Francisco Francon hallitessa, mutta liittyi vuonna 1982 Natoon.
Luettelo nykyisistä puolueettomista maista

Jotkut maat voivat joskus väittää olevansa ”puolueettomia”, mutta eivät noudata kansainvälisesti sovittua puolueettomuuden määritelmää.
| Valtio | Puolueettomuuden aikakausi | Lisätietoa |
| --- | --- | --- |
|  Costa Rica | vuodesta 1949 |  Puolueeton sen jälkeen kun lakkautti asevoimat  1949. Ratifioitu lakiin 2014. |
|  Ghana | vuodesta 2012 |  Elokuussa 2012 Ghanan hallitus ilmoitti presidentti John Atta Millsin kuoleman jälkeen, että valtio alkaa noudattamaan puolueettomuuspolitiikkaa. |
|  Irlanti | vuodesta 1939 | Irlanti otti käyttöön puolueettomuuspolitiikan toisen maailmansodan aikana, joka tunnetaan Irlannin hätätilana.  |
|  Itävalta | 1920–1938 (ensimmäisen maailmansodan lopusta aina  Anschlussiin asti) vuodesta 1955  (puolueettomuuden julistus) |  Puolueettomuus on kirjattu Itävallan perustuslakiin ja hyväksytty Itävallan valtiosopimuksessa. Perustuslaki kieltää sotilasliittoutumat ja ulkomaiset sotilastukikohdat Itävallassa. |
|  Japani | vuodesta 1947 |  Japanin perustuslain 9. pykälä kieltää asevoimien ylläpidon  |
|  Liechtenstein | vuodesta 1868 |  Puolueeton sen jälkeen kun lakkautti asevoimat 1868. |
|  Malta | vuodesta 1980 |  Puolueettomuus  vuodesta 1980, taattu sopimuksella Italian kanssa. |
|  Meksiko | vuodesta 1930 |  Meksikon puolueettomuus on muotoiltu Estrada-doktriinilla. |
|  Moldova | vuodesta 1994 |  Vuoden 1994 perustuslain 11 § pykälä takaa ”pysyvän puolueettomuuden”. |
|  Mongolia | 1914–1918 vuodesta 2015 |  Syyskuussa 2015 Mongolian presidentti Tsakhiagiin Elbegdorj ilmoitti YK:n yleiskokouksen 70. istunnossa yllättäen, että Mongolia toteuttaa ”pysyvän puolueettomuuden politiikan” ja kehotti kansainvälistä yhteisöä tunnustamaan Mongolian puolueettomuuden. |
|  Panama | vuodesta 1989 |  Panaman kanavan sopimus vahvisti puolueettomuuden |
|  Ruanda | vuodesta 2009 |  Vuoden 1994 kansanmurhan jälkeen Ruanda ilmoitti pysyvästi puolueettomuuden vuonna 2009. |
|  Serbia | vuodesta 2007 |  Serbian kansalliskokous julisti aseellisen puolueettomuuden vuonna 2007. |
|  Singapore | vuodesta 1965 |  |
|  Sveitsi | vuodesta 1815 |  Puolueettomuus vahvistettiin Pariisin sopimuksessa vuonna 1815. Sai ensimmäisen puolueettomuuden Westfalenin rauhassa vuonna 1640, mikä vahvisti maan itsenäisyyden. Wienin kongressi 1815 takasi  Sveitsin  pysyvän puolueettomuuden. |
|  Turkmenistan | vuodesta 1995 |  Julisti täydellisen puolueettomuutensa, jonka Yhdistyneet Kansakunnat tunnusti vuonna 1995. |
|  Uzbekistan | vuodesta 2012 | Vuonna 2012 hyväksyttiin Uzbekistanin tasavallassa  laki ”Uzbekistanin tasavallan ulkopolitiikan käsitteen hyväksymisestä” |
|  Vatikaanivaltio | vuodesta 1929 |  Vuonna 1929 allekirjoitetussa lateraalisopimuksessa paavi sitoutui jatkuvaan puolueettomuuteen kansainvälisissä suhteissa ja pidättäytyi osallistumasta sovitteluihin kansainvälisissä kiistoissa, mikäli kaikki osapuolet eivät ole sen takana yksimielisesti. |
Kirjallisuutta

Suomi, Juhani: Taistelu puolueettomuudesta. Urho Kekkonen 1968-1972. WSOY, 1996. ISBN 951-1-13548-1.
Tommi Koivistoinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Tommi Petteri Koivistoinen
Syntymäaika: 10. heinäkuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Tampere, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 184 cm
Junioriseurat
1981–1988: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1990 | Ilves | 28 | (0) |
| 1991–1994 | PPT/Jazz | 114 | (0) |
| 1995 | TPV | 22 | (0) |
| 1996–1999 | HJK | 54 | (0) |
| 1999 | → KäPa (laina) | 2 | (0) |
| 2000 | TamU | 32 | (0) |
| 2001 | Atlantis | 26 | (0) |
| 2002–2003 | Allianssi | 9 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 287 | (0) |
Maajoukkue
| 1986 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 1987 | Suomi U17 | 7 | (0) |
| 1988 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 1990–1991 | Suomi U21 | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tommi Petteri Koivistoinen (s. 10. heinäkuuta 1970 Tampere) on suomalainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti.
Koivistoinen on Tampereen Ilveksen kasvatti, joka oli voittamassa A-nuorten SM-pronssia vuonna 1987. Hän nousi Ilveksen edustusjoukkueeseen vain 18-vuotiaana pelaten lähes 30 ottelua kahden vuoden aikana. 1990 Ilveksessä voitetun Suomen Cupin jälkeen Koivistoinen siirtyi Poriin.  Hän edusti uransa aikana yhteensä kahdeksaa eri seuraa. Hän voitti urallaan kahdesti Veikkausliiga-mestaruuden, vuonna 1993 FC Jazzissa ja vuonna 1997 Helsingin Jalkapalloklubissa. HJK:ssa pelatessaan Koivistoinen torjui myös Mestarien liigassa. Koivistoinen on valittu Veikkausliigan legendaksi vuonna 2008. Uransa jälkeen Koivistoinen toimi AC Allianssin urheilutoimenjohtajana 2004–2005.
Jääkiekkoilija Eetu Koivistoinen on Tommi Koivistoisen poika..
Saavutukset

Suomen mestaruus 1993, 1997
SM-hopea 1999
SM-pronssi 1992
Suomen Cup 1990, 1996, 1998, 2001
Liigacup 1996, 1997, 1998
A-nuorten SM-pronssi 1987
Veikkausliigan legenda 2008