stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Madeline Kahn

Madeline Kahn (oik.) vierailemassa Carol Burnettin komediashow’ssa 1976.
Madeline Kahn (29. syyskuuta 1942 – 3. joulukuuta 1999) oli yhdysvaltalainen taidokkaista koomisista rooleistaan tunnettu näyttelijä.
Kahn syntyi Bostonissa Massachusettsissa juutalaistaustaiseen perheeseen. Vanhempiensa erottua Kahn muutti äitinsä mukana New Yorkiin kahden vuoden ikäisenä. Madeline Kahnin alkuperäinen nimi oli Madeline Gail Wolfson. Aloitellessaan uraansa hän otti isäpuolensa sukunimen Kahn.
Kahn opiskeli nuoruudessaan Hofstra Universityssä näyttämötaiteen ja musiikin lisäksi muun muassa puheterapiaa. Hän sai laulajana myös klassisen koulutuksen. Kahnin debyytti tapahtui musikaalissa Kiss Me, Kate 1960-luvun puolivälissä. Vuonna 1968 hän esiintyi Leonard Bernsteinin operetissa Candide säveltäjän 50-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyssä esityksessä. Kahn näytteli useissa Brodway-musikaaleissa 1970-luvun kuluessa. Kahnin lopullisena läpimurtoroolina voidaan pitää sivuosaa elokuvassa Paperikuu, josta hän sai uransa ensimmäisen Oscar-ehdokkuuden. Kahn jatkoi lupaavasti käynnistynyttä uraansa komedioissa Villiä hurjempi länsi (1974), Frankenstein Junior (1974) ja Korkeuskammo (1977), jotka kaikki olivat Mel Brooksin ohjaamia. Brooks piti Kahnia yhtenä lahjakkaimmista tietämistään koomikoista. Uransa toisen Oscar-ehdokkuuden Kahn sai roolistaan Villiä hurjemmassa lännessä. Huhtikuussa 2006 Premiere-lehden numerossa listattiin 100 kaikkien aikojen parasta roolisuoritusta. Kahnin esiintyminen elokuvassa Villiä hurjempi länsi rankattiin sijalle 74.
Kahn näytteli 1980-luvulla komediasarjassa Oh Madeline, joka tosin lakkautettiin melko nopeasti epätyydyttävien katsojalukujen takia. Kahn esiintyi toisinaan myös stand up -koomikkona. Vuonna 1987 Kahn voitti Daytime Emmy -palkinnon. 1980- ja 1990-lukujen taitteessa Kahn teki paluun näyttämölle. Hän voitti tavoitellun Tony-palkinnon vuonna 1993 roolistaan Wendy Wassersteinin näytelmässä The Sisters Rosensweig. Kahn esiintyi 1990-luvulla myös monissa elokuvissa, kuten Mixed Nuts – joulun hengenpelastaja (yhdessä Steve Martinin kanssa) ja Nixon vuonna 1995 ja antoi äänensä animaatioille, kuten Ötökän elämää ja The Magic 7. Kahn esiintyi myös televisiosarjassa Cosby. Uransa kenties parhaat arvostelut Kahn sai viimeisiin töihinsä kuuluvasta draamasta Judy Berlin, joka valmistui vuonna 1999. Kahnilla diagnosoitiin munasarjasyöpä vuodenvaihteessa 1998–1999. Ankarista hoidoista huolimatta tauti eteni vääjäämättä. Lopun lähestyessä näyttelijä avioitui pitkäaikaisen miesystävänsä John Hansburyn kanssa. Madeline Kahn kuoli kotonaan New Yorkissa joulukuussa 1999.
Aiheesta muualla

Madeline Kahn esiintyy Stephen Sondheimin musikaalissa Carnegie Hallissa vuonna 1992
Madeline Kahnin muistosivut (englanniksi)
Madeline Kahn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Madeline Kahn Elonetissä.
Maria Callist Soosa Pakiam

Maria Callist Soosa Pakiam (s. 11. maaliskuuta 1946) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Trivandrumin hiippakuntaan 20. joulukuuta 1969 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 10. marraskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi Cornelius Elanjikal, jota avustivat Joseph Gabriel Fernandez ja Leon Augustine Tharmaraj.
Soosa Pakiamista tuli 31. tammikuuta 1991 Trivandrumin piispa, ja 17. kesäkuuta 2004 hänet nimitettiin sen arkkipiispaksi, joksi hänet asetettiin 23. elokuuta.
Mark de Jonge

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mark de Jonge MM-kilpailuissa 2013 |  Mark de Jonge MM-kilpailuissa 2013 |  Mark de Jonge MM-kilpailuissa 2013 |  |
Maa:   Kanada
Miesten ratamelonta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | K-1, 200 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2014 | K-1, 200 m |  |
|  Kultaa | Milano 2015 | K-1, 200 m |  |
|  Hopeaa | Duisburg 2013 | K-1, 200 m |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Toronto 2015 | K-1, 200 m |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2007 | K-4, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Santo Domingo 2003 | K-1, 500 m |  |
|  Pronssia | Toronto 2015 | K-2, 200 m |  |
Mark de Jonge (s. 15. helmikuuta 1984 Calgary, Alberta) on kanadalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
De Jonge saavutti pronssia 200 metrin kajakkiyksikössä Lontoon kesäolympialaisissa 2012. Hän edusti Kanadaa 200 metrin kajakkiyksikössä myös Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 sijoittuen seitsemänneksi. De Jonge on saavuttanut myös kaksi maailmanmestaruutta vuosina 2014 Moskovassa ja 2015 Milanossa sekä yhden MM-hopean Duisburgissa 2013. Hän on myös voittanut Pan-Amerikan kisoista yhden kultamitalin, yhden hopeamitalin ja kaksi pronssimitalia.
De Jonge on pituudeltaan 180-senttimetrinen ja painaa 91 kilogrammaa. Uutistoimisto CBC on nimennyt de Jongen yhdeksi Nova Scotian historian 15 parhaasta urheilijasta.
Matkapuhelinten muodot

Kiinteärunkoiset
patukanmuotoiset
Liukurunkoiset
läpälliset
Taittuvarunkoiset
simpukan muotoiset
aukikiertyvät
Matkapuhelinten muodot (englanniksi form factor) ovat matkapuhelimien rungon päämuotoja. Matkapuhelimen perusmalli on patukkaa muistuttava kiinteä ja yksirunkoinen malli. Sen kanssa samaan aikaan kilpaili 1990-luvun puolivälissä esimerkiksi Motorolalla läpällinen matkapuhelinmalli Motorola MicroTAC, jossa puhelimen pituutta oli lyhennetty siten, että mikrofonin sisältävä alaosa oli käännetty näppäimistön päälle. Kääntyvän läpän korvaajaksi kehitettiin liukuvakantinen malli, jossa mikrofonin sisältävää alaosaa ei enää käännetty näppäimistön päältä alas, vaan missä näppäimistöä suojaava kansi liukui alas, jolloin näppäimistö paljastui käytettäväksi. Liukukantisten matkapuhelinten ongelmana oli, että kansi tai mikrofonin sähköinen kontakti puhelimeen saattoi rikkoontua jos puhelin putosi lattialle kannen ollessa vedettynä auki.
Vähitellen palattiin läpällisen puhelimen ajatukseen rungon saranoinnista, mutta saranointi toteutettiin rungon keskeltä siten, että näppäimistö ja näyttö olivat eri puolilla saranaa ja näyttö käännettiin kuljetusasentoonsa näppäimistön päälle. Puhelin oli kestävä kuljetuksessa, mutta sen sarana oli kuluva eikä sitä ollut helppo avata yhdellä kädellä esimerkiksi ajoneuvossa. Tätä kansion mallista tyyppiä kutsutaan folderiksi, kansioksi, fold-phoneksi tai simpukankuoreksi (engl. clawshell). Ensimmäinen simpukkakuorinen matkapuhelin oli Motorola StarTAC vuodelta 1996. Simpukkatyyppi saavutti 2005-2006 suurehkoa suosiota ja se oli suosittu naisille tarkoitetuissa malleissa ei pelkästään kestävyyden vaan myös siron kokonsa vuoksi. Kansion mallisiksi matkapuhelimiksi luokitellaan myös erilaiset taskutietokoneet, "organiserit" ja kommunikaattorit, joissa saranointi ei ole rungon keskellä, vaan sen sivussa, jolloin puhelinta käytetään tietokoneena runko poikittain. Tällaisia puhelimia ovat mm. Nokia Communicatorit.
Patukan muotoinen Motorola DynaTAC 8000X
Kansion muotoinen avattu NTT DoCoMo FOMA F880iES
Kansion muotoinen Nokia 9500 avattuna
Manuel Menéndez

| Manuel Menéndez Gorozabel |
| --- | --- |

Perun presidentti
 28. elokuuta 1840 – 23. syyskuuta 1840  
Edeltäjä:  Agustín Gamarra
Seuraaja:  Agustín Gamarra
Perun presidentti
 18. maaliskuuta 1841 – 17. kesäkuuta 1841  
Edeltäjä:  Agustín Gamarra
Seuraaja:  Agustín Gamarra
Perun presidentti
 14. heinäkuuta 1841 – 16. elokuuta 1942  
Edeltäjä:  Agustín Gamarra
Seuraaja:  Juan Crisóstomo Torrico
Perun presidentti
 7. lokakuuta 1844 – 20. huhtikuuta 1845  
Edeltäjä:  Justo Figuerola
Seuraaja:  Ramón Castilla
Henkilötiedot
Syntynyt: 1793 Lima, Perun varakuningaskunta
Kuollut: 2. toukokuuta 1847 (54 vuotta) Lima, Peru
Manuel Menéndez Gorozabel (1793 – 2. toukokuuta 1847) oli Perun presidentti vuosina 1841–1842. Hän oli presidenttinä kolme kertaa. Hänen edeltäjänänsä ennen hänen ensimmäistä presidenttikauttaan oli Agustín Gamarra.
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte
Mataram (kaupunki)

| Mataram |
| --- | --- |

 vaakuna
 Mataramin sijainti Nusa Tenggarassa
 Mataram
 Koordinaatit: 8°35′S, 116°7′E 
Valtio:  Indonesia
Provinssi:  Läntinen Nusa Tenggara
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61,3 km²
Korkeus:  24 m
Väkiluku (2015):  449 438
 – Väestötiheys:  7 332 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mataram on Läntisen Nusa Tenggaran provinssin pääkaupunki Lombokin saarella Indonesiassa. Se on ottanut nimensä Jaavan saarella olleiden kuningaskunnan ja mahtavan sulttaanikunnan mukaan. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 449 438 asukasta. Mataram, samoin kuin koko Lombok, on suosittu turistikohde, mutta ajoittain uskonnolliset kiistat kehittyvät matkailua häiritseväksi vaaraksi asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mataram Wikimedia Commonsissa
Wikivoyage (englanniksi)
Marlowe

Marlowe voi olla:
Christopher Marlowe, englantilainen 1500-luvun näytelmäkirjailija
Philip Marlowe, Raymond Chandlerin etsivähahmo
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Marlowe”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marmaduke Tunstall

Marmaduke Cuthbert Tunstall (1743 Burton Constable, Yorkshire – 11. lokakuuta 1790 Wycliffe-on-Tees) oli englantilainen ornitologi ja keräilijä.
Katolisena Tunstall opiskeli Ranskassa, Douai'ssa. Opintonsa päätettyään hän muutti Welbeck Streetille Lontooseen, minne hän perusti museon, sekä laajan elävien lintujen ja muiden eläinten kokoelman. Avioiduttuaan 1776 hän siirrätti museon Wycliffeen. Museo oli aikansa hienoimpia Englannissa.
21-vuotiaana hänet valittiin jäseneksi Society of Antiquaries of London järjestöön, ja 1771 hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi.
Tunstallin kuoltua hänen jäämistönsä peri hänen velipuolensa William Constable, joka kutsui taiteilija ja ornitologi Thomas Bewickin tallentamaan museon eläinkokoelmaa. Bewick vietti 2 kuukautta Wycliffessä piirtäen ja maalaten lintuja. 1791 kokoelman osti George Allan of Darlington. Taidekokoelma päätyi viimein vuonna 1823 Newcastle Societyn huostaan, ja se sijoitettiin Newcastlen museoon 1834. Museo on nykyisin osa suurempaa museota Great North Museum.
Tunstall julkaisi 1771 Ornithologica Britannican, joka lienee ollut ensimmäinen brittiläinen teos, jossa lajien nimeämisessä käytettiin Linnén luomaa binomijärjestelmää.
Tunstall kuvaili ja nimesi tieteelle muun muassa muuttohaukan ja virtavästäräkin.
Käännös suomeksi
Marlow Talley

| Marlow Talley> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marlow Mikassa Afshartous
Syntynyt: 11. syyskuuta 1973 (ikä 51)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Marlow Talley
Pituus:  201 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
:   Virginia Commonwealth
Seurajoukkueet
1996–1998:   Pyrbasket
Marlow Mikassa Afshartous (tunnettu nimellä Marlow Talley, s. 11. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Talley pelasi yliopistotasolla Virginia Commonwealthissa, minkä jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan. Talley pelasi suomalaisessa Pyrbasketissa kaksi kautta vuosina 1996–1998. Pyrbasket sijoittui kummallakin kaudella miesten SM-sarjassa kahdeksanneksi. Pyrbasketin silloisen päävalmentajan Ilpo Rantasen mukaan joukkueen toinen yhdysvaltalaispelaaja Marcus Norris voitti joukkueelle paljon otteluita Talleyn "myydessä paljon pääsylippuja" viihdyttävällä pelillään.
Pelaajauransa jälkeen Talley toimi erinäisissä valmennustehtävissä. Kesällä 2013 hänet pidätettiin epäiltynä lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista.
Marjo-Riitta Kervinen

| Marjo-Riitta Kervinen |
| --- | --- |
 Marjo-Riitta Jumo Jazzklubilla vuonna 1993
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1950 (ikä 74)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marjo-Riitta Kervinen (s. 13. tammikuuta 1950) on suomalainen laulaja, joka on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Fantastic Four, Cascade, Ernos, Marjo-Riitta & Savannah, Sisters Unlimited ja Lászlò Süle Band.
Diskografia

Lekaa otsaan (1969)
Marjo-Riitta & Savannah (1974)
Cascade (1976)
Happy to Be Alive (1984)
Fantasic Four (1990)
Symphony of Legends (1992)
Songs from the Sunken Planet (1997)
Jouluiloa (2002)
Aiheesta muualla

Marjo-Riitta Kervisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Marras (täsmennyssivu)

Marras-sana viittaa yleensä tavalla tai toisella kuolemaan. Sanalla on useita eri merkityksiä.
Jokin kuollut asia, kuten ihmisruumis eli kalmo
Kuoleman ennusmerkki, katso Marras
Kuoleva, kuolemaa tekevä ihminen. Sairauteen tai vammoihinsa kuoleva tai se, jonka kohtalo on kuolla pian.
Vainajan henki. Kummitus tai palvottu vainaja.
Menninkäistä muistuttava taruolento, joka yleensä yhdistetään kuolemaan tai kuolleiden asuinsijaan.
Mokoman julkaisema kappale.
Marras, October Fallsin albumi vuodelta 2005
Marras, Sami Lopakan romaani vuodelta 2014
henkilöitä:
Melina Marras, oik. Melina Heinola (s. 1989), suomalainen kauhukirjailija
Yhdyssanoissa

Marraskesi (kuollut ihosolukko)
Marraskuu
Marrasuhri. Sanaa käytti Mikael Agricola. Sanan merkitystä ei kuitenkaan enää tiedetä; etymologinen sanakirja esittää kaksi arvelua: ihmisuhri ja kuolleen hengelle tehty uhraus.
Martauskapeet, menninkäiset tai haamut; sanassa on yhdistetty marras ja kave
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Marras”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Martta Bröyer

Martta Bröyer 1933
Tanssitaiteilija Martta Bröyer ja hänen oppilaansa tanssivat Suomalainen sarja -koreografiaa Kansallisteatterissa 1931.
Martta Alina Bröyer (vuoteen 1919 Nevalainen, 20. lokakuuta 1897 Helsinki – 23. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija, lausuja ja koreografi. Hän kehitti oman Bröyer-suunnan, jossa yhdistyvät lausunta ja liikunta.
Martta Bröyer kävi tyttölukiota ja Porvoon naisopiston ja opiskeli 1910- ja 1920-luvulla musiikkia, laulua, tanssia ja lausuntaa Suomen lisäksi Émile Jaques-Dalcrozen johdolla Helleraussa ja Mary Wigmanin johdolla Dresdenissä, sekä Pariisissa ja Zürichissä. Hän perusti Bröyer-koulun ja opetti siellä 45 vuoden ajan omaa taidemuotoaan. Bröyer-suunnan ensiesityksessä Helsingissä 1927 taiteilija itse esitteli seitsenosaisen Dramaattisen sarjan. Muita kantaesityksiä olivat Espressivo ja Kuolontanssi-sommitelma Oopperassa 1930 sekä kansansävelmiin ja -runoihin perustuva Suomalainen sarja Kansallisteatterissa 1931. Hän esiintyi ennen sotia myös Saksassa.
Bröyer sai vuonna 1956 Pro Finlandia -mitalin.
Martta Bröyer asui vielä eläkeiässäkin omassa ja äitinsä syntymäkodissa, Helsingin vanhimmassa säilyneessä puurakennuksessa Ruiskumestarin talossa Kruununhaassa.
Michel Marie Joseph Maître

Michel Marie Joseph Maître (3. huhtikuuta 1928 Colombier-Fontaine – 29. helmikuuta 1996) oli ranskalainen, Keski-Afrikan tasavallassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 4. lokakuuta 1953 ja nimitettiin Bambarin hiippakunnan johtoon 19. kesäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joachim N'Dayen, jota avustivat Antoine Marie Maanicus ja Sergio Adolfo Govi.
Maître kuoli 67-vuotiaana virassa.
Margitin silta

| Margitin silta |
| --- | --- |
 Margitin silta Pestistä kuvattuna.
Ajokaistoja:  4
Raiteita:  2
Ylittää:  Tonava
Sijainti:  Budapest, Unkari
Siltatyyppi:  holvisilta
Pituus:  607 m
Leveys:  25 m
Avattu liikenteelle:  30. huhtikuuta 1876
Koordinaatit:  47°30′53″N, 019°02′37″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Margitin silta on Tonavan yli kulkeva holvisilta Budapestissa Unkarissa. Silta yhdistää Pestin Pyhän Tapanin kaarikadun ja Budan Margitin kehäkadun, ja sen kautta pääsee myös Margitinsaarelle.
Historia

Margitin silta oli Budapestin toinen silta Ketjusillan jälkeen. Sen rakentamiseksi järjestettiin vuonna 1871 suunnittelukilpailu, jonka voitti ranskalainen arkkitehti Ernest Goüin. Sillan rakennustyöt alkoivat 1872 ja se avattiin liikenteelle 30. huhtikuuta 1876. Sillalta ei ollut vielä silloin yhteyttä Margitinsaareen, koska sillan ja saaren välinen etäisyys oli suurempi kuin nykyään. Tonavan sääntelyn yhteydessä 1800-luvun lopulla Margitinsaarta laajennettiin, ja yhdyssilta Margitinsillan ja saaren välille rakennettiin vuosina 1899–1900.
Vuonna 1879 sillan yli alkoi liikennöidä hevosvetoinen raitiotie, joka muuttui sähköiseksi 1894. Vuonna 1920 sillan kannen puupalkit korvattiin kivillä. Kun lisäksi liikenne kasvoi, siltaa vahvistettiin ja levennettiin vuosina 1935–1937 ja se muutettiin nelikaistaiseksi.
Toisen maailmansodan aikana marraskuussa 1944 sillan Pestin-puoleiset pilarit tuhoutuivat räjähdyksessä. Räjähdys tapahtui epäselvissä olosuhteissa iltapäiväruuhkan aikaan, ja se vaati paljon ihmisuhreja. Perääntyvät saksalaiset räjäyttivät sillan Budan-puoleisen osan helmikuussa 1945. Sodan jälkeen Margitinsilta saatiin käyttöön toisena Budapestin silloista. Sen eteläiset kaistat avattiin liikenteelle marraskuussa 1947 ja koko silta 1. elokuuta 1948.
Rakenne

Margitinsillassa on seitsemän pilaria: yksi keskellä, kaksi rannoilla ja neljä niiden välissä. Pilareissa on patsaat, jotka on veistänyt ranskalainen kuvanveistäjä Thabard vuonna 1874. Sillassa on keskuspilarin kohdalla 30 asteen käännös, jotta pilarit olisivat suorassa Tonavan kummankin haaran virtaukseen nähden.
Sillalla on neljä ajokaistaa, kaksi raitiotietä niiden välissä ja jalkakäytävät kummassakin reunassa. Sillan yli kulkevat raitiotielinjat 4 ja 6. Sillan puolivälissä on raitiovaunupysäkki ja yhdyssilta Margitinsaareen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marrasjärvi

| Marrasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Rovaniemi
Koordinaatit:  66°52′15″N, 25°09′00″E
Järvinumero:  65.551.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,6 m 
Rantaviiva:  30,52 km 
Pinta-ala:  6,48 km² 
Tilavuus:  0,0282 km³ 
Keskisyvyys:  4,3 m 
Suurin syvyys:  20,1 m 
 fiMarrasjärvi 
Marrasjärvi on järvi Rovaniemen luoteisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 6,5 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 44 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede

Marrasjärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 9,2 kilometriä, leveys on enimmällään runsaan kilometrin. Järven pohjoisella rannalla sijaitsee Marrasjärven kylä, jonka länsipuolella levittäytyy Yliselkä ja eteläpuolella Isoselkä. Selkävesiä erottaa Palosaari. Isoselkää erottaa järven keski- ja eteläosasta Pirttisaari, jonka länsipuolella on Haukisalmi ja itäpuolella Raumonsalmi. Noin kahdeksasosa Marrasjärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue sijaitsee Isoselän itäpuoliskolla. Pirttisaaren eteläpuolella on noin kilometrin pituinen 10–13 metriä syvä alue. Järven eteläosassa on 10–14 metriä syviä alueita. Yliselkä on matalaa lukuun ottamatta sen pohjoisosassa sijaitsevaa 17 metrin syvännettä.
Palosaaren ja Pirttisaaren yhteenlaskettu pinta-ala on noin 43 hehtaaria. Niiden rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä. Pirttisaarelta on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Saaren korkein kohta on noin 15 metriä järven pintaa ylempänä. Marrasjärven rannoilla on melko runsaasti pientaloja.
Marrasjärveen laskee Taapajoki–Mukkajoki luoteesta ja Rovajoki pohjoisesta. Marrasjärvi laskee Marrasjokea kaakkoon Ounasjokeen.
Marrasjärven vesitilavuus on 28 223 000 kuutiometriä.
Marrasjärvi (65.551.1.003) kuuluu Marrasjoen alueeseen (65.551), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Marrasjoen valuma-alue (65.55) ja ensimmäinen jakovaihe Ala-Ounasjoen alue (65.5). Marrasjärvi on laajin Marrasjoen alueen kahdeksastatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa alle 30 hehtaarin laajuinen Siikajärvi.
Marrasjärvi on yhdenneksitoista laajin Rovaniemen yli tuhannesta järvestä. Sitä seuraa Vikajärvi.
Michel Merlet

Michel Merlet (s. 1939 Saint-Brieuc) on ranskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Tony Aubinin, Olivier Messiaenin ja Yvonne Desportesin johdolla. Hän sai vuoden 1966 Prix de Romen. Merlet'n teosten joukossa ovat 24 preludin kokoelma pianolle, orkesteriteokset Triptyque symphonique ja Moirures sekä kamariteokset Une soirée à Nohant ja Trio (Op. 24). Hänen musiikkiaan on esitetty Euroopassa, Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Etelä-Afrikassa.
Merlet on toiminut professorina Pariisin konservatoriossa ja opettanut myös École normale de musique de Parisissa sekä Schola Cantorum de Parisissa. Hän on pitänyt sävellyksen mestarikursseja useissa ulkomaisissa kohteissa, kuten Ateenassa, Shanghaissa, Pekingissä ja Juilliard Schoolissa.
Merlet on Kunnialegioonan jäsen ja Ordre des Arts et des Lettresin Chevalier.
Madeline Miller

| Madeline Miller |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1978 (ikä 46) Massachusetts, Yhdysvallat
Kirjailija
Palkinnot
 Orange Prize for Fiction 2012 
Aiheesta muualla
www.madelinemiller.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Madeline Miller (s. 24. heinäkuuta 1978 Boston) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on opiskellut antiikin kieliä, draamaa ja antiikin tekstien muuntamista nykyaikaisiin muotoihin. Nykyisin hän opettaa Massachusettsissa lukiolaisille kreikkaa, latinaa ja Shakespearea. Hän kirjoitti esikoisromaaniaan Akhilleen laulu kymmenen vuotta, ja vuonna 2012 teos voitti The Orange Prize -kirjallisuuspalkinnon.
Suomennetut teokset

Akhilleen laulu.  (The Song of Achilles, 2011)  Suomentanut Laura Lahdensuu. Basam Books, 2013.  ISBN 978-952-260-129-2.
Kirke.  (Kirke, 2018)  Suomentanut Irmeli Ruuska. WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-45216-5.
Aiheesta muualla

Madeline Millerin kotisivut (englanniksi)
Kirkessä tuttu myytti saa uudet kasvot – Madeline Millerin toinen romaani on kioskifantasian yläpuolella Kulttuuritoimitus.fi. 16.04.2021.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Madeline Miller – 24.10.2022 versio
Käännös suomeksi
Matthias Pier

Matthias Pier vuonna 1942.
Matthias Pier (22. heinäkuuta 1882 Nackenheim, Saksa – 12. syyskuuta 1965 Heidelberg, Länsi-Saksa) oli saksalainen kemisti. Pier kehitti painesynteesejä, muun muassa metanolisynteesin ja hiilen painehydrauksen (Bergiuksen menetelmä), teolliseen mittaan.
Matthias Ssekamaanya

Matthias Ssekamaanya (s. 15. lokakuuta 1936) on ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1965 ja nimitettiin Kampalan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Izirianan titulaaripiispaksi 9. maaliskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Kiwanuka Nsubuga, jota avustivat Barnabas R. Halem 'Imana ja Paul Lokiru Kalanda.
Ssekamaanya sai 30. marraskuuta 1996 nimityksen Lugazin hiippakunnan piispaksi.
Masia

Myllärintietä Masialla.
Masia on Nakkilan keskustan tuntumassa sijaitseva kylä. Sen postinumero on 29250 ja se sijaitsee Kokemäenjokeen laskevan Palojoen varrella. Kylän kaava-alueeseen kuuluu yhteensä viisi Nakkilan historialliseen kulttuuriympäristöön luokiteltua tilaa. Varhaisimmat tiedot Masian asuttamisesta sijoittuvat keskiajalle. Masialla ei ole lainkaan yrityksiä tai palveluita, vaan sen rakennuskanta koostuu yksinomaan omakotitaloista.