stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erich Hoepner
Sodan jälkeen

Hoepnerin kollega panssarikenraali Leo Geyr von Schweppenburg kuvaili häntä myöhemmin Saksan armeijan vanhan kaartin parhaaseen osaan kuuluneeksi upseeriksi.
Hoepnerin muistoksi berliiniläinen Charlottenburg-lukio nimettiin Erich-Hoepner-Gymnasiumiksi vuonna 1956. Erich Hoepnerin valitseminen koulun ”suojelupyhimykseksi” kohtasi kuitenkin paljon vastustusta, sillä Hoepnerin katsottiin toimineen aluksi liian uskollisesti ja tehokkaasti natsien puolella. Nimeämistä vastustivat monet opettajat, koululaiset ja vanhemmat. Lukion silloinen rehtori Klaus Rudolphi kirjoitti, että ”Hoepner esitti vain vähäisen sankarin sivuroolin heinäkuun 20. päivän näytelmässä”.
On selvää, että Hoepnerin allekirjoittama operaatio Barbarossaa koskeva käsky ei noudattanut kansainvälisesti sovittuja sodankäynnin sääntöjä eikä preussilaisen sotilaskunnian etiikkaa. Myös sattumanvaraisesti valittujen siviilien teloittaminen kostoksi partisaanitoiminnasta oli sotarikos. Nämä käskyt perustuivat tosin korkeammalta tulleisiin määräyksiin, sillä ne mukailivat Hitlerin antamia menettelyohjeita. Kuinka halukas Hoepner oli itse näitä käskyjä määräämään, on kysymys, josta on sodan jälkeen väitelty. Muun muassa sotamarsalkka Walther von Brauchitschin Nürnbergin oikeudenkäynneissä antaman todistuksen mukaan Hoepner oli kunnian mies, joka antoi joukoilleen myös kunniallista käytöstä koskevia käskyjä, joiden tarkoitus oli käytännössä kumota Hitlerin menettelyohjeet.
Keskustelu Hoepnerin menneisyydestä ja lukion nimeämisestä heräsi uudelleen 2000-luvulla. Koulu nimettiinkin uudelleen saksalaisen kirjailijan ja kulttuurihenkilö Heinz Berggruenin mukaan Heinz-Berggruen-Gymnasiumiksi syyslukukauden alussa elokuussa 2008.
| --- | --- |
 Ylennykset Vänrikki – marraskuu 1905  Luutnantti – elokuu 1906  Yliluutnantti – helmikuu 1914  Ratsumestari (kapteeni) – huhtikuu 1915  Majuri – helmikuu 1926  Everstiluutnantti – huhtikuu 1930  Eversti – helmikuu 1933  Kenraalimajuri – tammikuu 1936  Kenraaliluutnantti – tammikuu 1938  Ratsuväenkenraali – huhtikuu 1939  Kenraalieversti – heinäkuu 1940 :  Kunniamerkit 1914 Rautaristi, 1. ja 2. luokka  Kunniasoljet molempiin rautaristeihin  Rautaristin ritariristi (henkilökohtaisesti Hitleriltä 27. lokakuuta 1939)  Kuninkaallisen Preussin von Hohenzollernin ritarikunnan ritariristi miekoilla  Kuninkaallisen Württembergin Friedrichin ritarikunnan 2. luokan ritariristi miekoilla  Wehrmacht-ansiomerkki IV, 1. luokka  Rintamasotilaan kunniaristi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erich Hoepner Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef 
Natsien noustua valtaan armeija vannoi uskollisuudenvalan Hitlerille.
Saksalaisia panssareita Puolassa.
Hoepner kuuntelemassa SS-Brigadeführer Walter Krügerin tilannekatsausta 1941.
Kenraalit Wilhelm von Leeb ja Erich Hoepner Barbarossa-suunnitelman kimpussa, Hoepner toinen oikealta.
Günther von Kluge
Adjutantti esittelee Hitlerin räjähdyksessä repeytyneitä housuja.
Hoepner kansantuomioistuimen oikeudenkäynnissä.
Muistolaatta Berliinissä.
Muistokivi Lise-Meitner-kadulla Wuppertalissa.
Kita-Kyūshū

| Kita-Kyūshū-shi (北九州市) |
| --- | --- |
 Ylhäältä vasemmalta: River Walk Kita-Kyūshū, Kokuran linna, Tangan tori, Mojikōn rautatieasema, yönäkymä Kokuraan, Higashidan masuuni.
 lippu:  symboli
 Kita-Kyūshūn sijainti Fukuokan prefektuurissa.
 Koordinaatit: 33°53′N, 130°53′E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Fukuokan prefektuuri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Kenji Kitahashi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  489,60 km²
Väkiluku (2014):  977 465
 – Väestötiheys:  1 996 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Quercus gilva
 – Kukka:  Alppiruusu, auringonkukka
 
 http://www.city.kitakyushu.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kita-Kyūshū (jap. 北九州市, Kita-Kyūshū-shi, ’Pohjois-Kyūshū’) on kaupunki Kyūshūn saarella Japanissa Fukuokan prefektuurissa. Kaupunki sijaitsee noin puolimatkassa Shanghain ja Tokion välissä. Kaupungin väkiluku on 977 465 asukasta (2014), mutta esikaupunkeineen väkiluku yltää yli kahden miljoonan. Kaupungista on vain 20 minuutin matka Shinkansen-luotijunalla Kyūshūn saaren suurimpaan kaupunkiin, Fukuokaan. Kita-Kyūshū on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
Uusi Kita-Kyūshūn lentoasema avattiin 16. maaliskuuta 2006. Kokuran rautatieasema on Kyūshūn toiseksi suurin rautatieasema ja sillä on 120 000 käyttäjää päivittäin.
Maantiede

Kita-Kyūshūn ja Shimonosekin kaupungin Yamaguchin prefektuurissa erottaa Kanmonin salmi.
Historia

Kita-Kyūshūn tunnus on kukan sisällä oleva tyylitelty kanji-merkki 北 (kita), joka tarkoittaa pohjoista. Kukan viisi terälehteä symboloivat niitä viittä kaupunkia, jotka yhdistyivät Kita-Kyūshūn kaupungiksi helmikuussa 1963. Kita-Kyūshū sai virallisesti kaupungin arvon 1. huhtikuuta 1963.
Historia > Kokuran prefektuuri

Kokuran prefektuuri perustettiin samaan aikaan Fukuokan prefektuurin kanssa 1871, kun japanilainen klaanijärjestelmä poistettiin käytöstä. Vaikka Kokuran prefektuuri liitettiin osaksi Fukuokan prefektuuria jo 1876, on prefektuurin toimistorakennus yhä olemassa. Se sijaitsee Riverwalk Kita-Kyūshūta vastapäätä. Kokuran kaupunki perustettiin vuonna 1900.
Historia > Kita-Kyūshūn kaupunki

Kita-Kyūshūn kaupunki muodostettiin 10. helmikuuta 1963, ja se sai virallisen suurkaupungin arvon 1. huhtikuuta 1963. Kaupunki muodostettiin liittämällä Mojin, Kokuran, Tobatan, Yahatan ja Wakamatsun kaupungit yhteen. Kaupungin keskittyy Kokuran keskiaikaisen kaupungin ympärille.
Historia > Onnekas Kokura

Kokura oli Yhdysvaltain ydinaseen Fat Manin pääkohteena 9. elokuuta 1945. Majuri Charles Sweeney oli saanut käskyn pudottaa pommin näkökontaktissa kaupungin kanssa, mutta pilvet estivät näkyvyyden. Siksi pommi pudotettiin varakohteeseen Nagasakiin. Sodan jälkeen japanin kieleen syntyi ilmaisu "Kokuran onni" kuvaamaan tilannetta, jossa henkilö välttää jotain ikävää tietämättä siitä itse.
Aluejako

Kita-Kyūshū jakautuu seitsemään suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on Yahata Nishi-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Kokura Minami-ku. Kaupungin ydinalueen muodostaa Kokura Kita-ku.
| Nimi | Japaniksi | Pinta-ala (km²) | Asukasluku (2017) | Väestötiheys (as> /km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kokura Kita-ku | 小倉北区 | 39,23 | 180 833 | 4 610 |
|  Kokura Minami-ku | 小倉南区 | 171,74 | 210 848 | 1 228 |
|  Moji-ku | 門司区 | 73,67 | 97 703 | 1 326 |
|  Tobata-ku | 戸畑区 | 16,61 | 58 305 | 3 510 |
|  Yahata Higashi-ku | 八幡東区 | 36,26 | 67 290 | 1 856 |
|  Yahata Nishi-ku | 八幡西区 | 83,13 | 253 799 | 3 053 |
|  Wakamatsu-ku | 若松区 | 71,31 | 81 651 | 1 145 |
Väestö

Vuonna 2006 oli kaupungin arvioitu väkiluku 990 597 ihmistä ja pinta-ala 484,18 km². Kaupungin keskimääräinen väestötiheys oli 2 035/km². Viime vuosina väestönmäärä on laskenut tasaisesti.lähde?
Kita-Kyūshūn kaupunki on paljon isompi pinta-alaltaan kuin prefektuurin pääkaupunki Fukuoka, joka on pinta-alaltaan vain 340,03 km².
Kulttuuri > Kirjailijat

Kirjailija Mori Ōgai asui Kokurassa useita vuosia, ja hänen kotinsa on tätä nykyään avoimena yleisölle Kokura Kita-kun alueella. Täällä hän kirjoitti kirjansa Kokura nikki (Kokuran päiväkirja). Talo sijaitsee kymmenen minuutin kävelyn päässä Kokuran asemalta.
Myös kirjailija Seichō Matsumoto syntyi Kokurassa. Matsumoton museo sijaitsee kaupungin keskustassa lähellä Kokuran linnaa. Hänen lisäkseen kirjailija Ashihei Hino syntyi silloisessa Wakamatsun kaupungissa, nykyisessä Wakamatsu-kussa. Myös hänen syntymäpaikassaan voi vierailla.
Kulttuuri > Festivaalit

Kita-Kyūshūssa järjestetään useita paikallisia festivaaleja pitkin kesää, mukaan lukien Tobata Gion Yamagasa Tobata-kun alueella sekä Wasshoi Hyakuman -matsuri, joka kerää kaikki festivaalit yhteiseen paraatiin ja lopputapahtumaan Kokura Kita-kun kaupungintalon lähelle.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Maisemallisia nähtävyyksiä kaupungissa ovat Hiraodain (jap. 平尾台) tasanko ja Adachi-vuori (jap. 足立山) Kokura Minami-kun alueella; Sarakura-vuori (jap. 皿倉山) ja Kawachin tekojärvi Yahata Higashi-kussa ovat suosittuja ulkoilualueita.
Hiraodain alue sisältää myös Shonyodon luolan, jossa voi kesällä kulkea noin kilometrin jäätävässä vedessä.
Kulttuuri > Radio

CrossFM aloitti toimintansa Kita-Kyūshūssa, mutta on myöhemmin levinnyt Fukuokaan, Kurumeen, Yukuhashiin ja Ōmutaan, ollen näin Fukuokan prefektuurin suosituimpia radio-asemia.
Liikenne

Kita-Kyūshū sijaitsee Kanmonin salmen eteläpuolella ja on keskeinen linkki Honshūn ja Kyūshūn saarien välillä. Kaupungissa on suuri satama ja aivan sen vierestä kulkee saaret yhdistävä Kanmonkyōn silta.
Liikenne > Lentoliikenne

Kita-Kyūshūn lähistölle avattiin 16. maaliskuuta 2006 Kita-Kyūshūn lentoasema, joka toimii vuorokauden ympäri. Se on huomattavasti suurempi kuin aikaisempi Kokuran lentoasema ja sijaitsee keinotekoisella saarella lähellä Kandan kylää. Myöhemmin lentokenttä tullaan yhdistämään Kokuran juna-asemaan pikarautatiellä. Kentän avautuessa uusi lentoliikenneyritys StarFlyer aloitti toimintansa.
Liikenne > Junaliikenne

JR Kyūshūn omistama Kokuran rautatieasema on viimeinen asema San'yō Shinkansen -linjalla ennen Hakatan rautatieasemaa ja kaikki Shinkansen-junat pysähtyvät siellä. Asemalla on myös paikallis- ja pikajunia Kagoshiman- ja Nippon pääradalle. Kaupungin sisällä liikennettä hoitavat bussit ja monorail-junat.
Mojikōn rautatieasema on JR Kyushun tärkeimmän linjan, Kagoshiman pääradan pohjoinen pääasema.
Kita-Kyūshūn monorail yhdistää Kokuran aseman Kokura Minami-kun kanssa.
Liikenne > Laivaliikenne

Kita-Kyūshūssa on Länsi-Japanin suurin autolauttasatama. Pääsatama on Shin-Moji, mutta pienemmät satamat sijaitsevat myös Moji-kossa ja Kokurassa lähellä juna-asemaa. Autolautat liikennöivät Kita-Kyūshūsta Shimonosekiin, Matsuyamaan, Tokushimaan, Kōbeen, Osakaan, Tokioon, Ulsaniin (Korea) ja Busaniin (Korea).
Kanmon-Kita-Kyūshūn alueella toimii kolme lauttalinjaa.
Talous

Nippon Steel Corporation on yhä tärkeä työllistäjä Kita-Kyūshūn alueella, vaikkakin sen Yahatan ja Tobatan tehtaita on supistettu suuresti sitten 1960-luvun kulta-ajoista. Zenrin, joka on tunnettu laadukkaista kartasto-ohjelmistoistaan ja navigointiohjelmistoista sekä TOTO, Japanin suurin kylpyhuonekalustevalmistaja pitävät päämajaansa Kita-Kyūshūssa.
Kokura Kita-kussa sijaitsee useita suuria kauppakeskuksia, kuten Kitakyūshūssa päämajaansa pitävä Izutsuya sekä Isetan lähellä Kokuran asemaa.
Pienempiä kauppakeskuksia edustavat Cha Cha Town, jonka omistaa Nishitetsu juna- ja bussiyhtiö. Cha Cha Town sijaitsee Kokura Kita-kussa Sunatsun bussivarikon vierellä. Kauppakeskukseen on hyvät yhteydet busseilla ja keskuksen keskellä sijaitsevalla lavalla pidetään usein ilmaiskonsertteja. "Cha" on paikallista Kitakyūshūn murretta.
Riverwalk Kita-Kyūshū on uusin kauppakeskus Kokuran alueella. Riverwalk Kita-Kyūshū sisältää useita merkkiliikkeitä, Starbucks-kahvilan, NHK TV:n Kita-Kyūshūn toimiston, kaksi teatteria, elokuvateatterin ja Kita-Kyūshūn kunnallisen taidemuseon haaran. Riverwalk Kita-Kyūshū sijaitsee aivan Kokuran linnan Murasaki-joen vieressä.
Kita-Kyūshūn tiede- ja tutkimuspuistossa on neljä yliopistoa ja yhdeksän tutkimusorganisaatiota ja sen tavoitteena on tulla Aasian teknologiankehityksen keskukseksi.
Ystävyyskaupunkeja

Kita-Kyūshūlla on useita ystävyyskaupunkeja:
Incheon, Korean tasavalta
Dàlián, Kiina
Norfolk, Yhdysvallat
Tacoma, Washington, Yhdysvallat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kita-Kyūshū Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Kitakyushu Wikivoyagessa (englanniksi)
Kaupungin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Fukuokan prefektuurin turismiyhdistyksen Kitakyūshū-sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
www.e-you.biz – ulkomaalaisille suunnattua tietoa Kitakyūshūsta (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Kitakyūshūn karttoja (englanniksi)
| n k Fukuokan prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Asakura  Buzen  Chikugo  Chikushino  Dazaifu  Fukuoka (pääkaupunki)  Fukutsu  Iizuka  Itoshima  Kama  Kasuga  Kita-Kyūshū  Koga  Kurume  Miyama  Miyawaka  Munakata  Nakagawa  Nakama  Nōgata  Ogōri  Ōkawa  Ōmuta  Ōnojō  Tagawa  Ukiha  Yame  Yanagawa  Yukuhashi  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Asakuran piirikunta (Chikuzen · Tōhō) · Chikujōn piirikunta (Chikujō · Kōge · Yoshitomi) · Kahon piirikunta (Keisen) · Kasuyan piirikunta (Hisayama · Kasuya · Sasaguri · Shime · Shingū · Sue · Umi) · Kuraten piirikunta (Kotake · Kurate) · Miin piirikunta (Tachiarai) · Miyakon piirikunta (Kanda · Miyako) · Mizuman piirikunta (Ōki) · Ongan piirikunta (Ashiya · Mizumaki · Okagaki · Onga) · Tagawan piirikunta (Aka · Fukuchi · Itoda · Kawara · Kawasaki · Ōtō · Soeda) · Yamen piirikunta (Hirokawa) |  |
Kitakyūshūn suuralueet
Kokuran linna
Mori Ōgain talo Kokurassa
Kanmonkyōn silta.
Isetanin kauppakeskus Kokurassa.
Kenian ilmatieteen laitos

| Kenian ilmatieteen laitos Kenya Meteorological Department |
| --- | --- |
Perustettu:  1977
Kotipaikka:   Kenia; Nairobi (Dagoretti Corner, Ngong Road, P.O Box 30259, 00100 GPO Nairobi, Kenya)
Toimiala:  sää- ja ilmastohavainnot, ennustuspalvelut ja tutkimus luonnonkatastrofeihin varautuminen ja niiden ennakointi
Emoyhtiö:  Kenian ympäristö- ja metsäministeriö
Omistaja:  Kenia
Kotisivu:  meteo.go.ke (toimii vaihtelevasti)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kenian ilmatieteen laitos (engl. Kenya Meteorological Department, lyhennys KMD) on Kenian kansallinen ilmatieteellinen keskusvirasto. Laitoksen päätoimipaikka sijaitsee Nairobissa. Kenian ilmatieteen laitos edustaa maataan YK:n erityisjärjestö WMO:ssa, ja ylläpitää esimerkiksi WMO:n alueellista koulutuskeskusta englanninkieliselle Afrikalle (WMO-RTC: Kenya Institute for Meteorological Training and Research, KIMTR).
Säähavaintojen teko alkoi Keniassa vuonna 1890 Mombasan vanhassa observatoriossa. Varsinainen sääpalvelu Keniassa aloitti vuonna 1929, osana Brittiläistä Itä-Afrikan ilmatieteellistä palvelua (British East African Meteorological Service, BEAMS). BEAMS oli useiden brittiläisten territorioiden yhteinen palvelu, joka kattoi Kenian, Ugandan, Tanganjikan ja Sansibarin sekä Pohjois-Rhodesian (nykyään Sambiaa). BEAMSista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmailuministeriön Meteorologisen osaston haaraosasto (1943); päätehtävänä oli sotilasilmailun sääennustusten laatiminen. BEAMSista tuli sitten Brittiläisen Itä-Afrikan suurkomission laitos (1947). Vuonna 1948 se nimettiin Itä-Afrikan ilmatieteen laitokseksi (East African Meteorological Department, EAMD).
Vuonna 1965 Itä-Afrikan ilmatieteen laitos asetettiin hallinnollisesti Itä-Afrikan yhteispalvelujen (East African Common Services) alaisuuteen Itä-Afrikan yhteisön (EAC) perustamisen seurauksena. Yhteisön hajottua (1977) yhteispalvelut romahtivat ja sen toiminnot siirrettiin kunkin osakasvaltion lainsäädännön alaisuuteen. Kenian ilmatieteen laitos (KMD) perustetiin aluksi voimantuotanto- ja liikenneministeriön osastoksi. Sittemmin laitos on toiminut vuosien saatossa useiden eri ministeriöiden alaisuudessa. Se siirtyi Kenian ympäristö- ja metsäministeriön alaisuuteen vuoden 2018 säädöksellä.
Tiibetin rata

Tiibetin rautatie on Kiinan Tiibetiin rakentama maailman korkeimmalla kulkeva rautatie. Rautatie yhdistää Tiibetin pääkaupungin Lhasan Xiningiin. Radan viimeinen 1142 km pitkä osuus Golmudista Lhasaan avattiin 1. heinäkuuta 2006. Alkuosa Xiningistä Golmudiin (830 km) otettiin käyttöön vuonna 1984. Tanggulan vuoristosolan kohdalla rautatie kulkee 5 072 metrin korkeudessa. Rautatiestä noin 550 kilometriä kulkee ikiroudan päällä. Radalla voidaan myös ikiroudan alueella ajaa 100 km/h nopeudella, kun siellä 70 km/h pidetään tavanomaisena nopeutena. Ratahanke nousi esille ensimmäistä kertaa 1950-luvulla, mutta siitä luovuttiin 1987 teknisten vaikeuksien ja tiibetiläisten vastustuksen vuoksi. Hankkeen arvoksi ulkomailla olevat tiibetiläiskriitikot arvioivat yli 19,4 miljardia yuania (2,34 miljardia Yhdysvaltain dollaria), minkä arvoiseksi Kiina arvioi sen 1995.
Tiibetin kansantulo on puolet keskimääräisestä kiinalaisesta. Kiina arvioi radan tarjoavan mahdollisuuksia taloudelliseen kehitykseen kuljetusyhteyksien parannettua. Radan uskotaan voivan kehittää turismia nopeimmin. Myös lentoyhtiöt alkavat tarjota enemmän lentoja kilpaillakseen radan kanssa. Radan on arveltu lisäävän turistimääriä päivittäin 5 000-6 000:een.
Ratakartta

Nanshankou
Ganlong
Nachitai
Xiaonanchuan
Yuzhufeng
Wangkun
Budongquan
Chumaerhe
Wudaoliang
Xiushuihe
Jiangkedong
Riaquchi
Tuotuohe
Tongtianhe
Yanshiping
Buqiangge
Tanggula
Zhajiazangbu
Tuoju
Anduo
Cuonahu
Diwuma
Gangxiu
Naqu
Tuoru
Gulu
Wumatang
Danxiong
Daqiongguo
Yangbajing
Maxiang
Lhasa-Länsi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
CRI 26.6.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Tiibetin rata Ylen Elävässä arkistossa
Indokiinantiikeri

| Indokiinantiikeri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Suurkissat Panthera
Laji::  Tiikeri tigris
Alalaji::  corbetti
Kolmiosainen nimi
 Panthera tigris corbetti  Mazak, 1968 
 Indokiinantiikerin levinneisyys
Katso myös
   Indokiinantiikeri Wikispeciesissä   Indokiinantiikeri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Indokiinantiikeri (Panthera tigris corbetti) on tiikerin populaatio tai alalaji, joka elää Kaakkois-Aasiassa. Se on saanut tieteellisen nimensä brittiläisen metsästäjän ja luonnontieteilijän Jim Corbettin mukaan.
Levinneisyys

Indokiinantiikeriä tavataan Intiassa, Laosissa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Kambodžasta, Kiinasta ja Vietnamista se on mahdollisesti jo kadonnut.
Indokiinantiikeriä on metsästetty paljon. Se oli 1980-luvulla vielä melko laajalle levinnyt, mutta nykyisin se on kadonnut monilta elinalueiltaan, ja jäljellä olevat populaatiot ovat hajallaan. Indokiinantiikereitä arvioidaan olevan luonnossa noin 340 yksilöä, joista 200 Thaimaassa, 85 Myanmarissa, 20 Vietnamissa, 20 Kambodžassa ja 17 Laosissa.
Koko ja piirteet

Indokiinantiikeri on tiikeriksi keskikokoinen. Uroksen ruumis on pituudeltaan 170–259 senttimetriä ja naaraan 140–239 senttimetriä. Häntä on 60–110 senttimetriä. Säkäkorkeus on 58–114 senttimetriä. Urokset painavat 150–195 kilogrammaa ja naaraat 100–130 kilogrammaa.
Indokiinantiikeri on täysin samannäköinen kuin malakantiikeri. Se on tummempi ja raidallisempi kuin intian- ja siperiantiikeri. Indokiinantiikerin turkki on lyhyt ja kiiltävä. Turkin pohjaväri on tumman oranssi, lähes kullanvärinen. Raidat ovat tummat ja kapeat. Vatsassa, hännän alapinnassa ja jalkojen sisäpinnoissa on valkoista. Uroksella on kaularöyhelö. Korvat ovat pienet ja pyöreät. Silmien ympärillä, poskissa ja korvien takana on valkoista. Kuono on vaaleanpunainen. Viikset ovat pitkät.
Lisääntyminen

Indokiinantiikeri lisääntyy vuoden ympäri. Eniten poikasia syntyy marraskuusta huhtikuuhun. Naaraan tiineys kestää 93–106 päivää. Poikasia syntyy yhdestä neljään. Indokiinantiikeri elää luonnossa keskimäärin 15-vuotiaaksi, vankeudessa 20-vuotiaaksi.
Elintavat ja ravinto

Indokiinantiikeri elää monenlaisissa ympäristöissä, joissa tiheä metsä ja ruohomaa vuorottelevat, ja joissa on paljon saalista ja vettä.  Indokiinantiikeri saalistaa öisin. Se syö keskikokoisia ja suuria nisäkkäitä, kuten gaureja, sambarhirviä ja villisikoja. Toisinaan se syö myös pieniä nisäkkäitä, jos suuria ei ole enää saatavilla. Indokiinantiikeri on hyvä kiipeilijä ja uimari. Se viettää usein päivän kuumimmat tunnit viileässä joki- ja järvivedessä.
Lassila (Noormarkku)

Lassilanjoki.
Lassila tai Kloosmarkku (ruots. Klåsmark) on kylä Noormarkussa Porissa. Kylässä on 192 asukasta (2017).
Noormarkun Lassilan kylä Maanmittaushallituksen v. 1901-1905 kartassa.
Lassilassa sijaitsee kirkko. Kyläkeskus sijaitsee Lavian Karhijärvestä Noormarkun Inhottujärveen laskevan Lassilanjoen varrella. Lassila on Noormarkun itäisen osan keskus. Alueen pienempiä kyliä ovat Lassilan pohjoispuolella sijaitsevat Kairila ja Harhala. Kylän kautta kulkee Noormarkun ja Lavian välinen yhdystie 2560, jota pitkin on 24 kilometriä Noormarkun keskustaan ja 25 kilometriä Laviaan. Matkaa Poriin on 45 kilometriä. Lassilaan oltiin perustamassa omaa kirkkoherrakuntaa eli tutummin seurakuntaa vuonna 1922, mutta asia raukesi vuoteen 1928 mennessä. Tuohon aikaan tämä muutos olisi edellyttänyt itsenäisen kunnan perustamista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lassila Wikimedia Commonsissa
Busulfaani

| --- | --- |


Busulfaani
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-metyylisulfonyloksibutyylimetaanisulfonaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 55-98-1
ATC-koodi: L01AB01
PubChem CID: 2478
DrugBank: DB01008
Kemialliset tiedot
Kaava: C6H14O6S2 
Moolimassa: 246,312
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: Hyvä
Proteiinisitoutuminen: 32,4 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 2–3 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(AU) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, injektio
Busulfaani (C6H14O6S2) on sulfonaatteihin kuuluva alkyloiva lääkeaine. Yhdistettä käytetään eräiden syöpätyyppien hoidossa. Lääkeaineen tuotenimi lääkemarkkinoilla on ollut Myleran.
Vaikutusmekanismi, käyttö ja sivuvaikutukset

Busulfaani on alkyloiva yhdiste, joka alkyloi DNA:ta. Erityisesti se alkyloi guaniinia ja muodostaa sidoksia DNA:n kaksoiskierteen juosteiden välille. Tämä estää DNA:n kaksoiskierteen avautumisen ja siten DNA:n replikaation ja RNA:n transkription. Tuloksena solun kasvu estyy. Pieninä annoksina se vaikuttaa erityisesti granulosyytteihin, mutta suurempina annoksina kaikkiin soluihin. Ihmiselimistössä lääkeaine metaboloituu metaanisulfonihapoksi ja busulfaani muodostaa myös konjugaatteja glutationin kanssa glutationi-S-transferaasin katalysoimana.
Busulfaania käytetään tabletteina tai injektiona kroonisen myelooisen leukemian, punasolujen liiallisen muodostumisen eli polycythaemia veran sekä essentiaalisen trombosytemian hoidossa, Essentiaalisessa trombosytemiassa verihiutaleiden tuotanto on liiallista. Yhdistettä voidaan käyttää myös ennen luuytimen kantasoluhoitoa luuytimen tuhoamiseen. Usein busulfaania käytetään yhdessä syklofosfamidin kanssa.
Busulfaanin aiheuttamia sivuvaikutuksia ovat muun muassa päänsärky, väsymys ja huonovointisuus. Muita sivuvaikutuksia ovat luuydinsupressio, ihon pigmentin muutokset ja keuhkofibroosi. Busulfaani voi aiheuttaa epilepsian kaltaisia kohtauksia, mutta niitä vähentää huomattavasti samanaikainen fenytoiini- tai bentsodiatsepiinilääkitys. Silmiin aine voi aiheuttaa harmaakaihin kehittymistä tai niin kutsutun Sjögrenin oireyhtymän eli sicca-syndroman.
Synteesi

Busulfaania valmistetaan 1,4-butaanidiolin ja metaanisulfonyylikloridin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa toimivat pyridiini tai eräät muut emäkset. Busulfaani on typpisinappikaasun johdos.