stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uusi-Puura

Uusi-Puura (ven. Новая Буря, Novaja Burja) on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä sekä entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Seurakunta tunnetaan myös nimellä Novabura.
Uuden-Puuran eli Novaburan seurakunta perustettiin Kaprion läänin Saamostin pogostaan ennen vuotta 1640. Vuoteen 1644 saakka sillä oli yhteinen kirkkoherra Hevaan kanssa. 1750-luvun puolivälissä luterilainen kirkko siirrettiin Serepetan kylään, josta seurakunta sai uuden nimensä.
1800-luvun puolivälissä kylän asukkaat olivat ortodoksisia inkerikkoja. 1900-luvun alussa se mainitaan suomalais-venäläisenä sekakylänä.
Uunilinnut (suku)

| Uunilinnut |
| --- | --- |
 Tiltaltti (Phylloscopus collybita)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Uunilinnut  Phylloscopus  Boie, 1826
Katso myös
   Uunilinnut (suku) Wikispeciesissä   Uunilinnut (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uunilinnut (Phylloscopus) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aiemmin suku luettiin kuuluvaksi kerttuihin. Uunilintuihin kuuluu BirdLifen mukaan 16 lajia.
Suvun lajit ovat pieniä, vihertäviä tai kellertäviä lintuja. Nokka on ohut ja lyhyehkö. Nokan tyvessä on sukasia, jotka peittävät osittain sieraimet. Siivet ovat pitkät ja pyrstö hieman haarautuva. Eri lajit muistuttavat suuresti toisiaan, ja ovat parhaiten erotettavissa laulun perusteella. Muutamalla lajilla on selvä juova silmäkulmassa ja muutamalla on siivissään vaaleat poikkijuovat.
Useimmat uunilintulajit elävät Aasian vuoristoalueilla ja metsissä. useita lajeja pesii myös Euroopassa ja Afrikassa. Uunilinnut viihtyvät puissa. Ne rakentavat pesänsä kuitenkin maahan tai hyvin lähelle sitä.
Uunilintuihin (Phylloscopus) kuuluvia lajeja

Iberiantiltaltti Phylloscopus ibericus
Idänvuoritiltaltti Phylloscopus sindianus
Kanariantiltaltti Phylloscopus canariensis
Kiinanuunilintu Phylloscopus armandii
Kivikkouunilintu Phylloscopus griseolus
Kukunorinuunilintu Phylloscopus occisinensis
Mäntyuunilintu Phylloscopus tytleri
Nokiuunilintu Phylloscopus fuligiventer
Pajulintu Phylloscopus trochilus
Pensasuunilintu Phylloscopus subaffinis
Pikkutiltaltti Phylloscopus neglectus
Ruskouunilintu Phylloscopus fuscatus
Siperianuunilintu Phylloscopus schwarzi
Tiltaltti Phylloscopus collybita
Vuoritiltaltti Phylloscopus lorenzii
Ylänköuunilintu Phylloscopus affinis
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Phylloscopus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q214627  Wikispecies: Phylloscopus  ADW: Phylloscopus  AFD: Phylloscopus  Avibase: 60A9B5E3D58DBC22  BioLib: 8916  BOLD: 7460  CoL: 6PRN  EPPO: 1PLOSG  EURING: 13129  Fauna Europaea: 97353  Fauna Europaea (new): 2ae5e8da-4182-4416-8179-ffd9e65ecadf  GBIF: 2493047  iNaturalist: 71737  IRMNG: 1307633  ITIS: 179840  NBN: NHMSYS0000530746  NCBI: 9181  Open Tree of Life: 96289  Paleobiology Database: 369513  Paleobiology Database: 369513  Plazi: 8A240930-71B3-6627-17E8-58B623E1854C  WoRMS: 558577  ZooBank: C0D630AB-CB25-4049-A0B7-FFF522B9174F
Uusi Häme

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Uusi Häme oli Lahdessa vuosina 1937–1939 ilmestynyt maalaisliiton sanomalehti.
Uusi Häme perustettiin maalaisliiton äänenkannattajaksi Uudellamaalla ja Hämeessä. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden talous oli ilmeisen heikko, ja se levisi lähinnä maakuntien itäosiin. Uusi Häme lakkautettiin, kun sen toimittajat kutsuttiin talvisotaan. Päätoimittajana työskenteli Heikki Jylhä.
Aiheesta muualla

Uusi Häme digitoituna kansalliskirjastossa
Uusi Helsinki -kvartetti

Uusi Helsinki -kvartetti (UHK) on jousikvartetti, jossa soittavat Petri Aarnio ja Taija Angervo, viulu, Ilari Angervo, alttoviulu, sekä Tuomas Lehto, sello. Kvartetti perustettiin vuonna 1982, jolloin siinä soittivat Jan Söderblom ja Satu Sulkumäki, viulu, Ilari Angervo, alttoviulu, sekä Jan-Erik Gustafsson, sello. Kvartetti on palkittu kolmessa jousikvartettikilpailussa: Viitasaaren kvartettikilpailussa (1984), Concertino Praga -kilpailussa (1984) sekä Lontoon kansainvälisessä jousikvartettikilpailussa (1994). Kvartetti on esiintynyt Suomen lisäksi eri puolilla Eurooppaa sekä Japanissa, Australiassa, USA:ssa ja Israelissa. Konserttien lisäksi UHK on tehnyt useita levytyksiä ja radionauhoituksia.
Uusi Helsinki -kvartetti on perustanut konserttisarjan Jousikvartetit Ritarihuoneella.
Aiheesta muualla

Uusi Helsinki -kvartetin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Uusi Helsinki -kvartetin kotisivut englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive).
Uusikylä (Pietari)

Uusikylä (myös Malnova, Vattula; ven. Малиновка, Malinovka) on entinen inkerinsuomalaisten asuttama kylä nykyisen Pietarin kaupungin alueella.
Kylä sijaitsi Ohtajokeen laskeneen Malinovka-joen suussa nykyisten Peredovikov-kadun ja Udarnikov-prospektin kulmassa. Se mainitaan suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkonkirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1749. Kylä hävisi 1970-luvulla Orskoin ja Ruutmyllyn asuinalueen rakentamisen yhteydessä. Samaan aikaan peitettiin Malinovka-joki. Nykyään Malinovkaksi kutsutaan Udarnikov, Industrialnyi ja Entuziastov -prospektien sekä Ohtajoen rajoittamaa aluetta.
Pietarin alueella on myös toinen Uusikylä (ven. Novaja). Se sijaitsee Ohtajoen oikealla rannalla Piskarjovski-prospektin päässä.
Sani

| Sani |
| --- | --- |
 Sani Aikakoneen konsertissa kesällä 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Saija Aartela
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1971 (ikä 53) Hämeenlinna
Ammatti:  laulaja, säveltäjä, sanoittaja, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sami 
Aktiivisena:  1995–
Tyylilajit:  pop
Yhtyeet:  Aikakone
Levy-yhtiöt:  Sony BMG EMI Turenki Records (2013–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sani (oik. Saija Marjatta Aartela, s. 8. kesäkuuta 1971 Hämeenlinna) on suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja näyttelijä, joka on Aikakone-yhtyeen solisti.
Ura

Sani on laulanut useita duettoja suomalaisten artistien kanssa. Tunnetuimmat duetot hän on tehnyt Samuli Edelmannin kanssa (”Tuhat yötä”, ”Olen luonasi sun”, ”Jää seuraksein yö”, ”Sonetti 18”). Hän on laulanut duetot myös Karon (”I Have a Feeling”), Sakari Kuosmasen (”Mulla on aikaa”), Tapani Kansan (”Salaisuudessain”) ja Janne Leinon (”Joulukortti”) kanssa.
Sani on säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muun muassa Samuli Edelmannille, Kirkalle, Tapani Kansalle, Janne Tulkille ja Anne Mattilalle Aikakoneesta tutun Alexin kanssa. Lisäksi hän on laulanut Uudet Muumi laulut -levyllä, Bambukarhut -levyllä ja Tomi Traktori -animaatiosarjan tunnuskappaleen sekä antanut äänensä lukuisille piirroshahmoille. Sani on toiminut ääninäyttelijänä Heavenly Sword-videopelissä Narikon äänenä vuonna 2007.
Vuonna 2001 Sani teki Daruden kanssa Australian-kiertueen. Hän on opiskellut klassista laulua ja pianoa sekä ollut Savonlinnan Oopperajuhlakuoron riveissä.
Ura > Vuodet 2004–2016

Aikakoneen jäädessä tauolle vuonna 2003 aloitti Sani oman soolouransa. Ensimmäinen soolosingle, ”Kaikki laulut”, julkaistiin vuonna 2004. Kappale oli helmikuussa 2005 ensi-iltansa saaneen Onnen varjot -elokuvan tunnuskappale. Tammikuussa 2005 ilmestyi Sanin ensimmäinen sooloalbumi Kaikki laulut, jonka julkaisija toimi SonyBMG-levy-yhtiö.
Alkuvuodesta 2007 Sani solmi uuden levytyssopimuksen EMIn kanssa ja saman vuoden syksyllä hän julkaisi toisen sooloalbuminsa, Pedon kynnet. Vuonna 2008 Aikakone aloitti jälleen keikkailun ja julkaisi uuden kokoelman, joka sisälsi myös uusia kappaleita. Vuonna 2009 Sani oli ehdolla edustamaan Suomea Eurovision laulukilpailuun kappaleellaan ”Doctor Doctor”.
Sani esiintyi vuonna 2010 Nelosella esitetyn Kuorosota-ohjelman toisella tuotantokaudella. Ohjelmassa hän johti Hämeenlinnan kuoroa. Hän on esiintynyt myös näyttelijänä muun muassa produktioissa ”Love on Broadway”, ”Tähti ja Meripoika”, ”Natoni on toista maata”, ”Pieni Kauhukauppa”, ”Parittain”, ”Hullu Kuningas”, ”Cabaret”, ”ROAD”, ”Kaikkien aikojen Pertsa ja Kilu” ja ”Villit vuodet – musikaali Vexi Salmen elämästä”.
Tammikuussa 2014 Sani julkaisi uuden singlen, ”Versoava juuri”, joka oli ensimmäinen singlejulkaisu syksyllä 2014 julkaistulta uudelta sooloalbumilta.
Sani näytteli Tampereen Palatsiteatterissa Badding-musikaali Paratiisissa neljä roolia, esittäen muun muassa Muskaa ja Baddingin tyttöystävää. Musikaali sai ensi-iltansa vuoden 2014 syyskuussa.
Ura > Vuodesta 2017 alkaen

Vuonna 2017 Aartela ryhtyi pyörittämään Nakkilassa sijaitsevan Villilän kartanon toimintaa  ja keväällä 2018 hän oli yksi Vain elämää -televisiosarjan kahdeksannen tuotantokauden artisteista.
Korona-pandemian seurauksesta loppuvuodesta 2020 Villilän kartanon toiminta loppui konkurssiin.
Vuonna 2021 Aartela alkoi tuottaa viihdetapahtumia ja johtaa tuotantoyhtiötä Vuokatissa  ja samana vuonna hän osallistui Big Brother Vip -ohjelmaan, jossa oli mukana yhteensä 14 julkisuudesta tuttua henkilöä. Hän putosi ohjelmasta neljäntenä kilpailijana.
Vuoden 2021 syksyllä jatkuvassa C Moren Rantabaari-sarjassa Sani näytteli ensimmäistä kertaa kameroiden edessä. Hän esiintyi Nelosen Farmi Suomi -ohjelman kolmannella kaudella vuonna 2022 ja selviytyi kilpailussa viidenneksi.
Hän on lisäksi näytellyt useana kesänä eri kesäteatteriproduktioissa.
Yksityiselämä

Ennen Aikakonetta Aartela ehti opiskella tekstiiliartesaaniksi Hämeenlinnassa Wetterhoffin käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa sekä vuoden Oriveden opiston musiikkilinjalla. Hänellä on lapsi näyttelijä Turkka Mastomäen kanssa, ja hän on tällä hetkellä kihloissa bändissään ja Yössä soittavan kitaristi Samuli Erkkilän kanssa.
Soolodiskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaikki laulut |  Julkaistu: 24. tammikuuta 2005   Formaatti: CD / Digitaalinen  Levy-yhtiö: SonyBMG | #12  | — |
| Pedon kynnet |  Julkaistu: 29. elokuuta 2007   Formaatti: CD / Digitaalinen  Levy-yhtiö: EMI | — | — |
| Aulanko |  Julkaistu: 10. lokakuuta 2014  Formaatti: CD / Digitaalinen  Levy-yhtiö: Turenki Records | — | — |
Soolodiskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Latauslista | Singlelista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | ”Kaikki laulut” | – | – | 3  | Kaikki laulut |
| 2005 | ”Paljon” | – | – | – | Kaikki laulut |
| 2005 | ”Tähti” / ”Sirpaleita” (Promosingle) | – | – | – | Kaikki laulut |
| 2007 | ”Pedon kynnet” | – | – | – | Pedon kynnet |
| 2007 | ”Jumalat nuo” | – | – | – | Pedon kynnet |
| 2008 | ”Helmiketju” (Promosingle) | – | – | – | Pedon kynnet |
| 2009 | ”Doctor Doctor” (Promosingle) | – | – | – |  |
| 2014 | ”Versoava juuri” | – | – | – | Aulanko |
| 2014 | ”Niin käyvät kahdestaan” (Sani & Veeti Kallio) | – | – | – | Aulanko |
| 2014 | ”Jää” | – | – | – | Aulanko |
| 2014 | ”Joulu ilman sua” | – | – | – |  |
| 2017 | ”Ei mitään lisättävää” | – | – | – |  |
| 2018 | ”Hyvä” | – | – | 60  |  |
| 2019 | ”Tulin tänne sua varten” | – | – | – |  |
Soolodiskografia > Musiikkivideot

Kaikki laulut (2004)
Versoava juuri (2014 – ohj. Kimi Nordström)
Jää (2015 – ohj. Tommi Lepola)
Soolodiskografia > Vierailut

Janne Leino – Joulukortti (2011)
Sana - Mikä-Mikä-Maa (2017)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sani Wikimedia Commonsissa
Sanin virallinen Facebook-sivusto
| n k Aikakone |
| --- | --- |
 Sani (Saija Aartela)  Alex (Alex Ojasti)  Maki (Marko Kolehmainen)   Vera (Heidi Puurula)  Jazu (Jasmin Hertzberg)  Jenna (Jenna Välikangas) 
Studioalbumit:  Tähtikaaren taa  Toiseen maailmaan  Maa  Hear Me Now  Vuosisadan rakkaustarina  2.0 
Kokoelmat:  Pophitit 1995–2003  Greatest Hits 
Singlet:  ”Tähtikaaren taa”  ”Taas saan lentää”  ”Alla vaahterapuun” (Promosingle)  ”Odota”  ”Matkustanut oon”  ”Keltainen” (Promosingle)  ”Nti Groove”  ”Opettelen salaa”  ”Aarresaari”  ”Time”  ”Tulisitko”  ”Magiaa”/ ”Perhosten yö”  ”Hiljaisuus”  ”Anna mun bailaa”  ”Little by Little”  ”Hear Me Now”  ”Wonder Why”  ”Glittering Lights”  ”Stay”  ”Uudet tuulet”  ”Vuoristorata”  ”Odota (Remix 2008)”  ”Vuosisadan rakkaustarina”  ”Linnunradalla”  ”Historiaan”  ”Nirvana”  ”Liian vanha”  "Hopeasiivet"  "Odota (feat. Juno)  "Avaruus" 
Musiikkivideot:  Alla vaahterapuun  Odota  Time  Nti Groove  Keltainen  Aarresaari  Magiaa  Hear Me Now  Uudet tuulet 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Mauno Uusivirta

Mauno Antero Uusivirta (s. 27. syyskuuta 1948 Toholampi) on suomalainen kilpapyöräilijä.
Uusivirta edusti Suomea kolmissa olympialaisissa. Méxicossa 1968 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 19:nneksi yhdessä Raimo Honkasen, Raimo Suikkasen ja Ole Wackströmin kanssa sekä henkilökohtaisessa maantieajossa 46:nneksi. Münchenissä 1972 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 18:nneksi Kalevi Eskelisen, Harry Hannuksen ja Ole Wackströmin kanssa sekä keskeytti henkilökohtaisessa maantieajossa. Moskovassa 1980 hän oli henkilökohtaisessa maantieajossa 38:s.
Uusivirta edusti Suomea useissa MM-kilpailuissa mutta ei saavuttanut merkittävää menestystä. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden maantieajossa vuonna 1975. Lisäksi hän sijoittui PM-kilpailuissa yhdeksänneksi vuonna 1967, seitsemänneksi vuonna 1972, kahdeksanneksi vuonna 1973, kuudenneksi vuonna 1974 ja 15:nneksi vuonna 1980.
Seuratasolla "Manu" Uusivirta edusti Kälviän Tarmoa ja Turun Urheiluliittoa.  Hän voitti Suomen mestaruuden maantieajossa vuonna 1970, 75 kilometrin joukkueajossa vuonna 1975 sekä radalla neljän kilometrin joukkuetakaa-ajossa vuosina 1971 ja 1975.
Kilpauransa jälkeen Uusivirta on toiminut Turun Urheiluliiton valmentajana. Hänen henkilökohtaisiin valmennettaviinsa on kuulunut muun muassa Jari Lähde.
Päivätyönään Uusivirta oli palomies, eläkkeelle jäätyään hän on toiminut aktiivisesti urheiluseuratoiminnassa.
Uusivirta antoi kesällä 1972 efedriiniä sisältäneen dopingnäytteen. Aine oli peräisin yskänlääkkeestä eikä häntä rangaistu.
Uumajan kaupunginkirkko

| Uumajan kaupunginkirkko Umeå stads kyrka |
| --- | --- |
 Uumajan kaupunginkirkko syyskuussa 2010.
Sijainti:  Uumaja, Ruotsi
Koordinaatit:  63°49′25″N, 20°16′04″E
Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Luulajan hiippakunta
Seurakunta:  Uumajan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1894
Suunnittelija:  arkkitehti Fredrik Olaus Lindström
Materiaali:  kivi
Tyylisuunta:  uusgotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uumajan kaupunginkirkko (ruots. Umeå stads kyrka) on kirkkorakennus Uumajan kaupungissa, Ruotsin länsirannikolla Vänortsparkenin ja Uumajanjoen pohjoisrannan välissä. Se otettiin käyttöön vuonna 1894.
Kirkko edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan uusgotiikkaa. Se on kolmiosainen hallikirkko, jonka torni sijaitsee keskimmäisessä, eli korkeimmassa osassa. Sen on suunnitellut silloinen kaupunginarkkitehti Fredrik Olaus Lindström, ja kivijalka on rakennettu tiilistä. Kirkon rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1892, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1894. Se on järjestyksessään kolmas kirkko samalla paikalla.
Ensimmäisen kerran kirkkoa kunnostettiin vuonna 1937, jolloin sinne asennettiin keskikäytävä, urkulehteri ja kalkkikivilaatoista uusi lattia. Seuraava kunnostusprosessi käynnistettiin vuonna 1983. Tuolloin muun muassa siirrettiin alttaria lähemmäs seurakuntaa ja aloitettiin lisärakennuksen rakentamistyöt. Lisärakennus valmistui vuonna 1984.
Historia > Ensimmäinen kunnostaminen

Vuonna 1929 kirkkohallitus päätti suorittaa kirkon peruskorjauksen. Katossa olevaa seinämaalausta vaurioittanut vuotava katto sekä muut huonontuneet kohdat johtivat välttämättömään peruskorjaukseen; ennen tätä vain pieniä korjauksia oli tehty. Oli myös halua hävittää 1890-luvun arkkitehtoninen kuva "rappio-arkkitehtuurin vaikein ajanjakso tähän päivään saakka" kirkon kuvaajana. Linna-arkkitehti Knut Nordenskjöld sai tehtäväkseen tarkistaa kirkon ja tehdä ehdotuksia korjattavista asioista. Hän sai tehtävänsä suoritettua vuonna 1930. Hänen ehdotuksensa johtivat useisiin keskusteluihin, erityisesti asiaan lisätä käytävä penkkien sekaan.
27. joulukuuta 1935 kirkkohallitus lopulta päätti toteuttaa linna-arkkitehdin ehdotuksen. 17. tammikuuta työt alkoivat kirkossa. Urkugalleriaa ja kuoroa laajennettiin; ilmanvaihtokanavat siirrettiin muualle; sisäovet lisättiin pääsisäänkäyntiin; osa lattiasta korvattiin kalkkikivilaatoilla, ja sisusta maalattiin pehmeän valkoiseksi. Uudistunut kirkko avattiin ensimmäisenä adventtisunnuntaina vuonna 1937 Luulajan hiippakunnan hallitsevan piispan, Olof Bergqvistin, ollessa mukana.
Historia > Sillan rakentaminen

Vuonna 1971 päätettiin laajentaa Östra Kyrkogatania Uumajanjoen yli, lisäämällä kolmas silta, Kyrkbron, kaupunkiin. Rakennustöiden alkaessa, kesällä 1972, tuntematon kalmisto löytyi, kun työntekijät olivat kaivamassa siltaa varten Uumajan vanhan kirkon vieressä. Hautausmaan vanhat luut olivat tuntemattomia ja hautauspaikan kartta puuttui. Löydön myötä muinaisjäännösten lääninhoitaja Sune Zachrisson ja Ruotsin museovirasto pysäyttivät sillan rakentamisen, koska alueella olisi tehtävä arkeologisia kaivauksia. Sibylla Haasumin johdolla kaivettiin 22 kuilua välillä 1. heinäkuuta ja 17. elokuuta. Tuloksena oli 40 ruumisarkun, noin 60 luurangon, arkkujen, varusteiden, kynsien, koristeiden, hautapalojen jne. löytyminen. Kaivauksissa löytyi 18 kanuunankuulaa. Ne tulivat luultavasti Suomen sodassa 1808–1809. Joko kanuunankuulat päätyivät sinne, kun kenraaliluutnantti Johan Adam Cronstedt puolusti Uumajaa maaliskuussa 1809, tai kun venäläinen kenraali Nikolai Kamenski kesällä 1809 puolusti siltaa, jota venäläiset rakensivat Uumajanjoen yli. Viimeisessä haudassa, 3,3 kertaa 3,8 metrin kokoisessa hautapaikassa etelä–kaakkoon kirkosta, löytyi helposti luettavat nimilaatat, jotka osoittivat sen olleen maaherra Pehr Adam Strombergin perheen sukuhauta. Hautakiveä ei löytynyt, mutta se oli luultavasti tuhoutunut kun kirkko tuhoutui palossa vuonna 1887, yhdessä kaikkien hautojen arkistomateriaalien kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uumajan kaupunginkirkko Wikimedia Commonsissa
Kirkon historiaa Ruotsin kirkon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Umeå City Church & sv:Umeå stads kyrka
Kirkon keskikäytävä.
Käännös suomeksi
Uusi Kuvalehti (1890–1903)

Uusi Kuvalehti julkaisi runsaasti kuvia suomalaisten taiteilijoiden teoksista. Lehden etusivu vuodelta 1895.
Uusi Kuvalehti oli Kuopiossa vuosina 1890–1903 ilmestynyt kuvitettu aikakauslehti.
Nuorsuomalaisten kirjalliseksi kuvalehdeksi perustetun Uuden Kuvalehden taustalla olivat Pekka ja Kaarlo Brofeldt, Kasper Järnefelt, A. B. Mäkelä ja Juhani Aho. Sen avustajina toimivat muun muassa Minna Canth, J. H. Erkko, Eero Järnefelt, Kauppis-Heikki, Santeri Alkio, Santeri Ingman (Ivalo), Larin-Kyösti, Samuli Paulaharju ja Eino Leino. Lehti pyrki edistämään varsinkin suomalaista kaunokirjallisuutta ja siinä julkaistiin ensimmäisenä esimerkiksi monet Juhani Ahon lastuista. Artikkeliosastossa pääsivät esille kirjoittajien vapaamieliset aatteet, mutta poliittisesti Uusi Kuvalehti oli varovainen. Sitä on luonnehdittu myös Suomen ensimmäiseksi todelliseksi kulttuurikuvalehdeksi, joka julkaisi runsaasti kuvia suomalaisten taiteilijoiden teoksista. Kuvien osuus lehden sisällöstä kasvoi jatkuvasti ja oli jo 1890-luvun puolivälissä lähes puolet.
Pekka Brofeldtin kustantama Uusi Kuvalehti siirtyi vuonna 1892 Brofeldtin veljeksistä ja heidän lähipiiristään koostuneen yhtiön haltuun. Sen toimittajina työskentelivät aluksi Kasper Järnefelt ja vuodesta 1894 Pekka Brofeldt Kuopiossa ja Juhani Aho Helsingissä. Taloudesta ja teknisestä toteutuksesta vastasi Emil Vainio. Lehden levikki vaihteli 2 000 ja runsaan 3 000 kappaleen välillä, ja sitä tilattiin paljon varsinkin Helsinkiin. Uuden Kuvalehden ilmestyminen päättyi vuonna 1903, kun kenraalikuvernööri Bobrikov karkotti Pekka Brofeldtin Suomesta. Sen seuraajaksi perustettiin Helsingin Kaiku.
Aiheesta muualla

Uusi Kuvalehti digitoituna kansalliskirjastossa
Uusi Kotimaa

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Uusi Kotimaa oli Yhdysvalloissa vuosina 1881–1934 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
August Nylundin omistama ja toimittama Uusi Kotimaa alkoi ilmestyä Minneapolisissa elokuussa 1881. Neli- ja myöhemmin kuusisivuinen viikkolehti julkaisi uutisia sekä lukijoita viihdyttäviä jatkokertomuksia. Vuonna 1884 Nylund muutti lehtensä Minnesotan New York Millsiin, jossa hän julkaisi myös kaunokirjallista kuukausilehteä Aamuruskoa.
Vuonna 1888 Nylund muutti lehtineen Oregonin Astoriaan, jolloin hänen toimittajansa J. W. Lähde osti Uuden Kotimaan kirjapainon ja ryhtyi julkaisemaan New York Millsissä Amerikan Suometar -nimistä viikkolehteä. Vuonna 1890 Nylund toi Uuden Kotimaan takaisin New York Millsiin, jolloin Lähde jatkoi lehden toimittamista ja Amerikan Suometar sulautui siihen. August Nylundin kuoltua vuonna 1892 lehti siirtyi Felix Nylundille. Lähteen muutettua vuonna 1894 Michiganin Ironwoodiin Uutta Kotimaata toimittivat John Heino, Väinö Andelin ja myöhemmin Felix Nylund itse. Andelin perusti vuonna 1898 kaunokirjallisen kuukausilehden Kansan Toverin, jota Nylund ja sittemmin Uuteen Kotimaahan palannut Lähde julkaisivat usean vuoden ajan.
Vuonna 1919 Nylund myi Uuden Kotimaan People's Voice Cooperative Publishing Company -nimiselle yhtiölle, jonka rahoittajana toimi Nonpartisan League. Oikeistolais- ja uskonnollishenkinen maaseutuyhteisön lehti muuttui hyvin radikaaliksi. Vuonna 1923 kommunistit ostivat Nonpartisan Leaguen osakkeet ja Uusi Kotimaa muutettiin maanviljelijöille ja työläisille tarkoitetuksi kommunistiseksi sanomalehdeksi. Sen ensimmäisenä päätoimittajana työskenteli Knut Einar Heikkinen. Kolmesti viikossa ilmestynyt lehti siirrettiin vuonna 1931 Työmiehen kustannettavaksi Wisconsinin Superioriin. Seuraavana vuonna se muutettiin viikkolehdeksi.
Aiheesta muualla

Uusi Kotimaa digitoituna kansalliskirjastossa
Uuden Kotimaan numeroja digitoituna
Amerikan Suometar (New York Mills) digitoituna kansalliskirjastossa
Uustaantumuksellisuus

Uustaantumuksellisuus (liikkeen nimenä engl. Dark Enlightenment, neoreactionary movement, neoreaction tai NRx) on taantumuksellinen (reaktionäärinen) autoritaarinen oikeistolainen aate, joka on syntynyt Yhdysvalloissa 2010-luvulla.
Aatteen perusti Piilaaksossa yrittäjänä toiminut Curtis Yarvin. Siitä tuli etnonationalismin ohella toinen radikaalia oikeistolaista liikettä alt-rightia määritellyt intellektuaalinen suuntaus. Blogikirjoituksissaan Yarvin arvosteli liberaaleja ja valtavirran konservatiiveja sekä kyseenalaisti demokratian merkityksen rauhan ja vaurauden synnyttäjänä. Yarvin on kutsunut demokratiaa ”tehottomaksi ja tuhoisaksi” hallinnon muodoksi ja yhdistänyt sen sotaan, tyranniaan, tuhoon ja köyhyyteen.
Uustaantumuksellisuus on autoritäärinen aate, jossa torjutaan valistuksen jälkeinen ajatus siitä, että maailma paranee sitä mukaa kun siitä tulee yhä demokraattisempi. Neoreaction.net-sivuston mukaan ongelmien ratkaisu on yhden vahvan miehen johtajuus, todellinen komentoketju ja selkeä omistajuusrakenne. Pankit, media ja yliopistot tulisi kansallistaa ja järjestellä uudelleen, vanhan vallan edustajat siirtää syrjään ja aloittaa kulttuurinen toipuminen satojen vuosien toimintahäiriön jälkeen.
Aatteen taustalla on esimerkiksi Thomas Carlylen ja Friedrich Hayekin teorioita.
Yarvinin ajatukset saivat joitain kannattajia Piilaaksossa ja Washingtonissa, kuten PayPalin perustaja Peter Thiel, Breitbart-sivuston toimitusjohtaja Steve Bannon ja brittiläinen filosofi Nick Land.
Jotkut aatteen kannattajat suosivat futuristista ja hypermaskuliinista visuaalista kuvastoa, jossa esiintyy sotilaita, aseita, tankkeja, avaruusaluksia ja kreikkalaisia jumalia.