stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aaltojuovakirppa
Aiheesta muualla

Kasper: Aaltojuovakirpat (Phyllotreta sp)
Farmit: Kirpat öljykasveilla
ITIS: Phyllotreta undulata (englanniksi)
UniProt: Taxonomy -  Phyllotreta undulata (englanniksi)
Coleoptera.org: Phyllotreta undulata (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phyllotreta undulata (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Phyllotreta undulata - Small Striped Flea Beetle (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Phyllotreta undulata, the Turnip flea beetle (englanniksi)
University of Wrocław: Aaltojuovakirppa (Phyllotreta undulata), värikuva lajista
University of Wrocław: Mutkajuovakirppa (Phyllotreta striolata), värikuva lajista
Adam Czerniaków

Adam Czerniaków
Adam Abram Czerniaków (30. marraskuuta 1880 – 23. heinäkuuta 1942) oli puolalainen senaattori ja Varsovan gheton johtaja.
Czerniaków syntyi Varsovassa. Hän opiskeli teknistä suunnittelua ja opetti juutalaisessa ammattikoulussa. Vuosina 1927–1934 hän oli Varsovan kunnanvaltuustossa ja vuonna 1931 hänet valittiin Puolan senaattiin. 4. lokakuuta 1939, pari päivää kaupungin antauduttua saksalaisille, Czerniakówista tehtiin gheton Judenratin johtaja.
Saksalaiset alkoivat valmistella Varsovan juutalaisten siirtoa Treblinkaan heinäkuussa 1942. Judenratin käskettiin toimittaa listat juutalaisista ja kartat asuinpaikoista. 22. heinäkuuta 1942 Judenrat sai ohjeet kaupungin kaikkien juutalaisten ”siirtämiseksi itään”. Päivän kuluessa Czerniaków sai vapautuksia pienelle joukolle. Hän ei kuitenkaan saanut vapautettua esimerkiksi Janusz Korczakin orpokodin orpoja. Ohjeita tuli lisää, ja pian päivittäinen siirrettävien kiintiö nousi kuuteen tuhanteen. Jos natsien vaatimaa juutalaismäärää ei toimitettaisi Umschlagplatzille, natsit teloittaisivat Judenratin jäseniä ja Czerniakówin vaimon, Felicjan.
Czerniakówin tajutessa karkotuksen tarkoittavan kuolemaa, hän anoi vapautusta orvoille. Hän ei onnistunut, palasi työhuoneeseensa, otti syanidikapselin ja jätti itsemurhaviestin vaimolleen ja kollegoilleen.
Czerniaków piti puolankielistä päiväkirjaa vuodesta 1939. Se julkaistiin 1979 ja on käännetty muun muassa englanniksi. Adam Czerniaków on haudattu Varsovan juutalaiselle hautausmaalle.
Yleisurheilu kesäuniversiadeissa 1970

Vuoden 1970 kesäuniversiadeissa yleisurheilussa järjestettiin 33 kilpailutapahtumaa, miehille 21 ja naisille 12. Kisapaikkana oli Stadio Comunale Torinossa, joka nykyään tunnetaan Torinon olympiastadionina. Kisapäivät olivat 2.–6. syyskuuta.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Siegfried Schenke | 10,5 |  Jim Green | 10,5 |  Jean-Louis Ravelomanantsoa | 10,5 |
| 200 m |  Martin Reynolds | 21,0 |  Siegfried Schenke | 21,0 |  Jim Green | 21,1 |
| 400 m |  Tom Ulan | 45,9 |  Martin Jellinghaus | 46,2 |  Jacques Carette | 46,3 |
| 800 m |  Franz-Josef Kemper | 1.49,1 |  Martin Winbolt Lewis | 1.49.,2 |  Donaldo Arza | 1.49,5 |
| 1500 m |  Francesco Arese | 3.52,7 |  John Kirkbride | 3.52,9 |  Gianni Del Buono | 3.53,0 |
| 5000 m |  Nikolai Puklakov | 13.56,4 |  Jens Wollenberg | 14.00,8 |  Giuseppe Cindolo | 14.01,4 |
| 10,000 m |  Rašid Šarafetdinov | 29.02,2 |  Jack Lane | 29.08,8 |  Mike Tagg | 29.22,2 |
| 110 m aidat |  David Hemery | 13,8 |  Günther Nickel | 13,9 |  Sergio Liani | 13,9 |
| 400 m aidat |  Larry James | 50,2 |  Werner Reibert | 50,4 |  Dmitri Stukalov | 50,7 |
| 3000 m estejuoksu |  Mihail Želev | 8.32,6 |  Andy Holden | 8.36,6 |  Takaharu Kojama | 8.38,0 |
| 4×100 m viesti |  Puola Stanisław Wagner Jan Werner Gerard Gramse Zenon Nowosz | 39,2 |  Kuuba Barbaro Bandomo Juan Morales Pablo Montes José Triana | 39,2 |  Neuvostoliitto Aleksandr Korneljuk Vladislav Sapeja Ismestev Maskalov | 39,4 |
| 4×400 m viesti |  Yhdysvallat Tom Ulan Roger Colglazier Tommie Turner Larry James | 3.03,3 |  Neuvostoliitto Jevgeni Borisenko Juri Zorin Boris Savchuk Aleksandr Bratšikov | 3.04,2 |  Ranska Patrice Viel Christian Nicolau Gilles Bertould Jacques Carette | 3.04,4 |
| Korkeushyppy |  Valentin Gavrilov | 2,18 |  Erminio Azzaro | 2,15 |  Șerban Ioan | 2,15 |
| Seiväshyppy |  Wolfgang Nordwig | 5,46 |  Christos Papanikolaou | 5,42 |  François Tracanelli | 5,30 |
| Pituushyppy |  Alan Lerwill | 7,91 |  Arnie Robinson | 7,78 |  Geoff Hignett | 7,76 |
| Kolmiloikka |  Viktor Sanejev | 17,22 |  Nikolai Dudkin | 17,00 |  Jörg Drehmel | 16,93 |
| Kuulantyöntö |  Hartmut Briesenick | 19,97 |  Valeri Voikin | 19,30 |  Uwe Grabe | 19,06 |
| Kiekonheitto |  János Murányi | 60,16 |  Hein-Direck Neu | 58,62 |  Silvano Simeon | 58,22 |
| Moukarinheitto |  Jochen Sachse | 72,34 |  Vasili Hmelevski | 68,54 |  Vladimir Ambrosjev | 66,80 |
| Keihäänheitto |  Miklós Németh | 81,94 |  József Csík | 80,325 |  Zygmunt Jałoszyński | 79,84 |
| Kymmenottelu |  Mykola Avilov | 7803 |  Lennart Hedmark | 7783 |  Vladimir Šerbatih | 7551 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Renate Meißner | 11,5 |  Wilma van den Berg | 11,6 |  Györgyi Balogh | 11,7 |
| 200 m |  Renate Meißner | 22,7 |  Györgyi Balogh | 23,2 |  Wilma van den Berg | 23,5 |
| 400 m |  Maria Sykora | 52,8 |  Carmen Trustée | 53,5 |  Aurelia Pentón | 53,8 |
| 800 m |  Gunhild Hoffmeister | 2.01,2 |  Maria Sykora | 2.01,9 |  Karin Burneleit | 2.02,2 |
| 100 m aidat |  Teresa Sukniewicz | 13,0 |  Bärbel Podeswa | 13,4 |  Valeria Bufanu | 13,5 |
| 4×100 m viesti |  Neuvostoliitto Ljudmila Zharkowa Marina Nikiforova Ljudmila Golomazova Tatjana Kondraševa | 43,99 |  Éva Pusztai Judit Szabóné Györgyi Balogh Klára Woth | 45,1 |  Itä-Saksa Heidi Schuller Kirsten Roggenkamp Hannelore Groh Heide Rosendahl | 45,4 |
| Korkeushyppy |  Snežana Hrepevnik | 1,86 |  Cornelia Popescu | 1,83 |  Ilona Gusenbauer | 1,83 |
| Pituushyppy |  Heide Rosendahl | 6,84 |  Elena Vintila | 6,35 |  Hiroko Yamashita | 6,17 |
| Kuulantyöntö |  Nadežda Tšižova | 19,51 |  Hannelore Friedel | 17,84 |  Ingeburg Friedrich | 17,03 |
| Kiekonheitto |  Karin Illgen | 62,04 |  Brigitte Berendonk | 56,78 |  Liesel Westermann | 56,46 |
| Keihäänheitto |  Daniela Jaworska | 56,16 |  Magda Vidos | 50,60 |  Valentina Evert | 50,00 |
| Viisottelu |  Tatjana Kondraševa | 4884 |  Nedyalka Angelova | 4859 |  Mieke Sterk | 4828 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 8 | 4 | 5 | 17 |
| 2 |  Itä-Saksa | 8 | 3 | 4 | 15 |
| 3 |  Iso-Britannia | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 4 |  Yhdysvallat | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 5 |  Puola | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 6 |  Länsi-Saksa | 2 | 6 | 2 | 10 |
| 7 |  Unkari | 2 | 4 | 1 | 7 |
| 8 |  Italia | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 9 |  Itävalta | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 10 |  Bulgaria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 11 |  Jugoslavia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  Romania | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 13 |  Kuuba | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 14 |  Alankomaat | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 15 |  Kreikka | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17 |  Ranska | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 18 |  Japani | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 19 |  Madagaskar | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 19 |  Panama | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 33 | 33 | 33 | 99 |
Adolf Fredrik Tennberg

Adolf Fredrik Tennberg (6. lokakuuta 1839 Hämeenlinna – 10. tammikuuta 1909 Valkeala) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Tennbergin vanhemmat olivat kapteeni Adolf Werner Tennberg ja Agatha Fredrika Carström ja puoliso vuodesta 1884 Marie Emilie Behrens.  Tennberg tuli 1852 oppilaaksi Haminan kadettikouluun, mutta keskeytti opiskelunsa heinäkuussa 1854. Hänet siirrettiin seuraavana vuonna aliupseeriksi jalkaväen 20. linjapataljoonaan ja hän suoritti Helsingin junkkarikoulun kurssin. Vuonna 1858 Tennberg ylennettiin alivänrikiksi, vuonna 1859 hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen jalkaväen 4. reservipataljoonaan. Vuonna 1863 Tennberg siirrettiin Galitsian reservijalkaväkirykmenttiin ja ylennettiin aliluutnantiksi. Hän osallistui samana vuonna tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa.
Vuonna 1864 Tennberg siirrettiin 3. Donin jalkaväkirykmenttiin ja ylennettiin luutnantiksi ja vuoden lopulla alikapteeniksi, kapteeniksi hän yleni 1870. Vuonna 1874 Tennberg siirrettiin 6. Libaun, H.K.K. Preussin Prinssi Karlin jalkaväkirykmenttiin. Turkin sodan alkuvaiheessa Tennberg ylennettiin majuriksi, everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1881. Vuonna 1882 Tennberg tuli pataljoonankomentajaksi 5. Kalugan, H.M. Preussin kuningas Wilhelm I:n jalkaväkirykmenttiin, vuonna 1890 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin 3. Itä-Siperian linjapataljoonan komentajaksi. Tennberg siirrettiin vuonna 1895 Obojanin reservipataljoonan komentajaksi. Toukokuussa 1898 hän sai omasta pyynnöstään eron sotapalveluksesta kenraalimajurina.
Adolf Fredrik Westman (pormestari)

Adolf Fredrik Westman (6. huhtikuuta 1780 Oulu – 21. maaliskuuta 1833 Iisalmi) oli suomalainen tuomari ja Raahen pormestari.
Westmanin vanhemmat olivat oululainen kauppias Johan Westman (k. 1799) ja Sara Elisabet Mellin. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1797. Westman suoritti tuomarintutkinnon vuonna 1800 ja hän oli Vaasan hovioikeudessa auskultanttina 1801. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1806 ja kollegiasessorin arvon 1826.
Westman oli Oulun läänin varalääninsihteerinä vuodesta 1811, Raahen pormestarina vuodesta 1816 ja Iisalmen tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1827.
Westman oli naimisissa vuodesta 1805 Sofia Lauraeuksen (k. 1853) kanssa. Hänen veljensä oli oululainen kauppias ja laivanvarustaja Olof Westman (1760–1793).
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1952

Yhdysvaltain 42. presidentinvaalit pidettiin tiistaina 4. marraskuuta 1952. Politiikan ulkopuolelta tullut arvostettu sotasankari ja kenraali Dwight "Ike" Eisenhower voitti vaalit ylivoimaisella suosiolla. Eisenhowerista tuli ensimmäinen republikaani, joka voitti Yhdysvaltain presidentinvaalit siten Herbert Hoover vuoden 1928 presidentinvaaleissa.
Vuoden 1952 presidentinvaalien lähtökohtana oli se, että istuva presidentti Harry S. Truman ei ollut ehdolla. Tunkua virkaan oli molemmissa puolueissa, mutta loppuviivalle selvisivät demokraatti Adlai Stevenson sekä lopulta vaalit voittanut republikaani, viiden tähden kenraali ja sotasankari Dwight D. Eisenhower.
Presidentinvaalien keskusteluaiheita olivat mm. Yhdysvaltojen ja vuonna 1949 perustettu Naton rooli maailmanpolitiikassa, Yhdysvaltojen antikommunistinen Trumanin oppi ja Yhdysvaltojen sisäinen punapelko, Korean sota, ja Franklin D. Rooseveltin New Dealin sekä Harry Trumanin Fair Dealin suunta 1950-luvulla, Yhdysvaltain senaikainen hyvin korkea tuloverotus ja Yhdysvaltain 6,5 miljardin dollarin alijäämä, joka on noin 63 miljardia dollaria vuonna 2020.
Liittoutuneiden Euroopan joukkojen komentajana toisessa maailmansodassa toiminut Eisenhower oli arvostettu sotasankari. Eisenhower synnytti ympärilleen ruohonjuuritason "Värvätään Eisenhower" -kansanliikkeen, jonka sloganiksi muodostui sittemmin historiaan jäänyt "I Like Ike". Politiikan ulkopuolelta tullut Eisenhower teki vaalikampanjassaan pesäeron republikaanisen puolueen valtavirtaan ja omaksui monia entisen presidentin, Franklin Delano Rooseveltin ja Harry S. Trumanin liberaaleja ja edistysmielisiä linjauksia, kuten sosiaaliturva- ja työllisyysohjelmien sekä julkisten rakennushankkeiden jatkamisen. Eisenhower kuitenkin vastusti lukuisia New Dealin ohjelmia, kuten palkka- ja hintasäännöstelyä.
Vuoden 1952 presidentinvaaleissa ensimmäistä kertaa laajalti käytettiin hyväksi televisiomainontaa. Eisenhowerin kampanjan työryhmä teki yhteistyötä The Walt Disney Companyn ja Irving Berlinin kanssa, ja loivat lyhyen I Like Ike -televisiomainoksen, josta tuli hyvin suosittu.
Republikaanipuolueen esivaalit

Republikaanipuolue oli voittanut presidentinvaalit viimeksi 1928. Puolue tarvitsi uuden strategian ja republikaanit olivat edelleen jakautunut isolationistisiin, jotka kannattivat Yhdysvaltojen joukkojen vetäytymistä Euroopasta ja interventionisteihin, jotka kannattivat Natoa. Puolueen ehdokkaana 1944 ja 1948 oli interventionistinen ja liberaali Thomas Dewey. Dewey kieltäytyi ehdokkuudesta, joten republikaanipuolueen ehdokkuus oli täysin avoin. Puolueen konservatiivinen ja isolationistinen siipi ei myöskään pitänyt Deweysta.
Ohion senaattori ja William Howard Taftin poika Robert Taft, Kalifornian kuvernööri Earl Warren ja Minnesotan kuvernööri Harold Stassen olivat ilmoittautuneet kisaan aikaisin. Kenraali Dwight D. Eisenhower yllätti muut ja ilmoittautui ehdokkaaksi vuodenvaihteessa 1952. Robert Taft aluksi johti laajasti, voittaen useiden osavaltioiden esivaalit ja valitsijat. Tässä vaihessa Eisenhower ei vielä ollut varma, että lähtisikö hän ehdokkaaksi. Vuorostaan 1952 kenraali Douglas MacArthur oli aloittanut puhumis kierroksen ympäri Yhdysvaltoja ja häntä jopa pidettiin ehdokkaana republikaanipuolueelle, jos puoluekokous olisi umpikujassa.
Lopulta Eisenhowerin yhteydet, kuten New Yorkin kuvernööri Thomas Dewey, Eisenhowerin kampanjan johtaja ja Massachusettsin senaattori Henry Cabot Lodge Jr. vehkeilivät kulissien takana ja onnistuivat saamaan Eisenhowerille Kalifornian ja Minnesotan valitsijat, jotka olivat alun perin antaneet 70 ja 28 valitsijaa vastaavasti Earl Warrenille ja Harold Stassenille. Eisenhower vaati nuorempaa varapresidenttiehdokasta ja Henry Cabot Lodge Jr. onnistui suostuttelemaan Kalifornian vahvasti antikommunistisesta retoriikasta tunnetun senaattori Richard 'Dick' Nixonin ehdokkuuteen.
Presidenttiehdokas Dwight D. Eisenhower
Varapresidenttiehdokas Kalifornian senaattori Richard Nixon
Demokraattipuolueen esivaalit

Demokraattipuolueella ei ollut varmoja ehdokkaita aluksi, koska edes istuva presidentti, Harry S. Truman ei ollut varma lähtisikö ehdokkaaksi. Demokraattien esivaalit alkoivat Ohiosta ja Ohiota edustajainhuoneessa edustava Wayne Hays päätti antaa tukensa Tennesseen senaattori Estes Kefauverille. Puoluekoneisto ei kuitenkaan tukenut Kefauveria, vaikka hän voittikin enemmistön osavaalien valitsijoita, koska Kefauver oli tutkinut useita korruptoituneita isojen kaupunkien demokraattisia kaupunginjohtajia. Puolue oli myös kahtiajakautunut kansalaisoikeusliikkeen kysymyksissä, koska Truman oli lopettanut rotuerottelun Yhdysvaltain asevoimissa, mutta rotuerottelulla oli vielä vahvaa tukea Etelästä, joka oli silloin demokraattipuolueen linnake. Näiden seurauksena Truman ja puoluekoneisto sivutti Kefauverin ja puolue päätti valita tunnetun Illinoisin kuvernöörin ja entisen presidentti Grover Clevelandin toisen kauden varapresidentin, Adlai E. Stevensonin pojanpojan, Adlai Stevensonin. Demokraattien varapresidentti ehdokkaaksi valittiin rotuerottelua ja kansalaisoikeusliikettä vastustava Alabaman senaattori John Sparkman
Presidenttiehdokas Illinoisin kuvernööri     Adlai Stevenson
Varapresidenttiehdokas Alabaman senaattori John Sparkman
Eisenhowerin laaja kampanjointi

Eisenhower ei aluksi kampanjoinut erikoisemmin, mutta loppukesästä hän aloitti vahvan ja laajan kampanjoinnin. Vaalipäivään mennessä Eisenhower oli matkustanut yli 50 000 kilometriä ja Eisenhower oli vieraillut ylissä 200:ssa eri kaupungissa kampanjoimassa. Eisenhower myös vieraili kaikissa osavaltioissa, paitsi Mississippissä ja piti lähes jokaisessa laajoja kampanjointi tapahtumia.Lokakuun 24. Eisenhower piti tilaisuutta Detroitin Masonic Templessä ja lupasi, että hänen presidenttikautena hän toisi amerikkalaisen sotilaat takaisin Korean sodasta. Puolestaan demokraattien ehdokas, Adlai Stevenson ei kommentoinut laajemmin tai tehnyt lupauksia Koreassa taistelevien sotajoukkojen kotiuttamisesta. Eisenhower sai suuret kunnianosoitukset ja raikuvat aplodit tilaisuudessa.
Dwight Eisenhower on Yhdysvaltojen historian ainoa valittu presidentti, joka ei vaalien aikana kuulunut mihinkään kirkkokuntaan. Eisenhower kastettiin presbyteeriksi Washington D.C:n National Presbyterian Churchissa 2. helmikuuta 1953, noin kaksi viikkoa virkaanastujaisten jälkeen.
Nixonin vaalirahoituskohu

Syyskuussa 1952 New York Post uutisoi, että Richard Nixonilla oli ollut salainen vaalirahasto, jota tukivat suuret kalifornialaiset liikemiehet. Eisenhower oli raivoissaan, että Nixon oli mahdollisesti tuhoamassa hänen kansansuosion, joka johtaisi vaalitappioon. Eisenhower vaati Nixonin eroa varapresidenttiehdokkuudesta. Nixon kuitenkin piti tunteisiin vetoavan nk. Checkers puheen suorassa televisiolähetyksessä, jossa Nixon vahvisti ettei tiennyt rahastosta ja ettei Nixon koskaan käyttänyt varoja laittomasti. Puheessa hän myös viittasi perheen koiraan, Checkers -nimiseen Cockerspanieliin, jonka he olivat saaneet lahjaksi. Nixon sanoi, että Checkers oli Nixonin perheelle ja etenkin hänen tyttärelleen tärkein asia maailmassa. Puhetta seurasi arviolta noin 60 miljoonaa katsojaa, ja puheen jälkeen Nixon sai suurta sympatiaa ja kannatusta kansalta sekä mediasta. Puheen jälkeisen suosion seurauksena Nixon pysyi varapresidenttiehdokkaana ja he voittivat vaalit ylivoimaisesti.
Tulokset

Vaalien seurauksena republikaanipuolue otti enemmistön Yhdysvaltain kongressin molemmissa kamareissa.
Dwight David Eisenhower Republikaani  34 075 529 ääntä (55,2%) 442 valitsijamiestä
Adlai Ewing Stevenson II Demokraatti  27 375 090 ääntä (44,3%) 89 valitsijamiestä
ŠHK 37 Piešťany

| ŠHK 37 Piešťany |
| --- | --- |

Perustettu:  1937
Kaupunki:  Piešťany
Kotiareena:  Zimny Stadion Piestany
– kapasiteetti:  5 000
Sarjataso:   Extraliga
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Jaroslav Leifer
Puheenjohtaja:   Jaroslav Lušňák
Päävalmentaja:   Leo Gudas
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
ŠHK 37 Piešťany on slovakialainen jääkiekkojoukkue Piešťanyn kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1937 ja suurimman osan kausistaan se on pelannut Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudeksi 2012–2013 joukkue sai kuitenkin paikan maan pääsarjasta Extraligasta, HC Slovan Bratislavan siirryttyä Venäjän KHL-liigaan.
Joukkue kaudella 2016–2017

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
 : 
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 6 |  | Ivo Kotaška | R | 2016 | České Budějovice, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| 32 |  | Filip Vatrt |  | Juniori | Trenčín, Slovakia |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 10 |  | Filip Hudec | L | OLH | 2016 | Piešťany, Slovakia |
| 12 |  | Kristián Kučera | R | LH | 2016 | Senica, Slovakia |
| 23 |  | Jakub Šimíček | R | VLH | 2016 | Trenčín, Tšekkoslovakia |
| 44 |  | Martin Filo | L | OLH | 2016 | Banovce nad Bed., Tšekkoslovakia |
| 81 |  | Ondrej Valo | L | H | 2016 | Piestany, Slovakia |
| 91 |  | Tomáš Hluch | L | H | 2016 | Piestany, Tšekkoslovakia |
| 94 |  | Samir Saliji | L | VLH | 2016 | Nitra, Tšekkoslovakia |
|   |  | René Školiak | L | KH | 2016 | Liptovský Mikuláš, Tšekkoslovakia |
NHL-pelaajat

| --- | --- |
  Jozef Balej   Zdeno Chára   Richard Lintner   Tomáš Tatar :   Roman Tvrdoň   Boris Valábik   Miroslav Zálešák   Peter Ölvecký
Aiheesta muualla

Seuran sivusto
Tipsport liga
HC 05 Banská Bystrica • HK Dukla Trenčín • HC Košice • HC Nové Zámky  • HK 32 Liptovský Mikuláš • HK Nitra • HK Poprad • HKm Zvolen • HC Slovan Bratislava • HC Prešov • HK Spišská Nová Ves 
 Entisiä joukkueita: MHK Dubnica • MHK Kežmarok • MHC Martin • 
ŠHK 37 Piešťany • HK 36 Skalica • HC 07 Detva • HK Orange 20 •  MsHK Žilina
Adolf Fredrik Simolin

Adolf Fredrik Simolin  (27. huhtikuuta 1824 – 19. huhtikuuta 1908 Kirkkonummi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Simolinin vanhemmat olivat Fredrik ja Hedvig Simolin ja puoliso Lovisa Wilhelmina Simolin. Ratsutilallinen Adolf Fredrik Simolin Kirkkonummelta oli talonpoikaissäädyssä Raaseporin itäisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Yleisurheilu kesäuniversiadeissa 1979

Yleisurheilu oli Xi Kesäuniversiadien yksi kymmenestä urheilulajista. Tapahtuma järjestettiin Meksiko Cityssä 8.–13. syyskuuta 1979. Kisapaikkana oli Estadio Olímpico Universitario eli vuoden 1968 olympiakisojen yleisurheilustadion.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Mike Roberson | 10,19 |  Leszek Dunecki | 10,30 |  Ainsley Bennett | 10,38 |
| 200 m |  Pietro Mennea | 19,72 ME |  Leszek Dunecki | 20,24 |  Ainsley Bennett | 20,42 |
| 400 m |  Harald Schmid | 44,98 |  Franz-Peter Hofmeister | 45,12 |  Walter McCoy | 45,90 |
| 800 m |  Evans White | 1.48,87 |  Garry Cook | 1.49,50 | Hans-Peter Ferner | 1.49,77 |
| 1500 m |  Graham Williamson | 3.45,37 |  Pierre Délèze | 3.45,8 | Richie Harris | 3,46,4 |
| 5000 m |  Ilie Floroiu | 14.12,9 |  José Gómez | 14.15,4 |  Enrique Aquino | 14.18,0 |
| 10 000 m |  Ilie Floroiu | 29.56,1 |  Enrique Aquino | 30.16,4 |  Samuel Nyariki | 30.49,1 |
| 110 m aidat |  Andrei Prokofjev | 13,50 |  Thomas Munkelt | 13,50 |  Aleksandr Putškov | 13,55 |
| 400 m aidat |  Harry Schulting | 48,44 | Vasili Arhipenko | 48,60 | James Walker | 48,88 |
| 3000 m estejuoksu |  Paul Copu | 8.57,7 | Mariano Scartezzini | 8.58,1 |  Michele Cina | 9.08,7 |
| 4 × 100 m viesti |  Italia Gianfranco Lazzer Luciano Caravani Giovanni Grazioli Pietro Mennea | 38,42 |  Norsunluurannikko Patrice Ouré Amadou Meïté Avognan Nogboum Georges Kablan Degnan | 38,73 |  Ranska  Jean Gracia Pierrick Thessard Gabriel Brothier Pascal Barré | 39,07 |
| 4 × 400 m viesti |  Yhdysvallat  Fred Taylor Leslie Kerr Ronnie Harris Walter McCoy | 3.00,98 |  Alankomaat  Hugo Pont Koen Gijsbers Marcel Klarenbeek Harry Schulting | 3.03,18 |  Italia  Stefano Malinverni Alfonso Di Guida Flavio Borghi Roberto Tozzi | 3.03,80 |
| Korkeushyppy |  Gerd Nagel | 228 | Rolf Beilschmidt | 228 |  Holger Marten | 226 |
| Seiväshyppy |  Władysław Kozakiewicz | 560 |  Philippe Houvion | 560 |  Patrick Abada | 555 |
| Pituushyppy |  Valeri Pidlužni | 816 |  Junichi Usui | 805 |  LaMonte King | 799 |
| Kolmiloikka |  Willie Banks | 17,23 |  Jaak Uudmäe | 17,20 |  Roberto Mazzucato | 16,87 |
| Kuulantyöntö |  Udo Beyer | 20,49 |  Reijo Ståhlberg | 19,96 |  Nikola Hristov | 19,60 |
| Kiekonheitto |  Wolfgang Schmidt | 60,78 |  Markku Tuokko | 59,82 |  Antonín Wybraniec | 58,32 |
| Moukarinheitto |  Klaus Ploghaus | 75,74 |  Manfred Hüning | 75,68 |  Juri Sedyh | 75,54 |
| Keihäänheitto |  Helmut Schreiber | 88,68 |  Arto Härkönen | 87,10 |  Heino Puuste | 82,62 |
| Kymmenottelu |  Sepp Zeilbauer | 8203 |  Jürgen Hingsen | 8033 |  Heinz Antretter | 7868 |