stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Railo

Vuorikiipeilijöitä ylittämässä railoa.
Railo on jäätikköön tai jäähän muodostunut halkeama.
Varsinaiseen jäätikköön syntyvien railojen lisäksi esiintyy myös reunarailoja, jotka syntyvät alaspäin liikkuvan jäätikön ja sen yläpuolella olevilla rinteillä olevan liikkumattoman jään väliin. Reunarailoista käytetään vuorikiipeilyn yhteydessä maailmanlaajuisesti saksankielistä nimitystä Bergschrund.
Myös meren tai järven jäässä voi olla railoja. Tällainen railo voi katkaista esimerkiksi jäätien.
Jäätiköllä liikkuville railot ovat vaarallisia ja niihin putoaminen voi aiheuttaa jopa kuoleman. Jäätiköllä railojen riski on aina olemassa. Niiden määrä ja koko riippuu muun muassa jäätikön koosta ja muodosta, lumen laadusta ja määrästä, tuulesta, aurinkoisuudesta ja korkeudesta. Hyvin tyypillistä on, että railojen päälle muodostuu lumisiltoja, jotka eivät kestä ylittäjän painoa ja jotka entisestään vaikeuttavat railojen havaitsemista. Siksi jäätiköllä liikkuessa tulisi turvautua köysiin ja railopelastukseen tarvittavaan välineistöön. Lumen määrä ja sääolosuhteet voivat vaikeuttaa pelastusoperaatiota.
Kuvia

Railo Mount Bakerilla Washingtonissa.
Syvä railo ylhäältä katsottuna Mount Rainierilla Washingtonissa.
Reunarailo Itävallan Alpeilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Railo Wikimedia Commonsissa
Raoul Glaber

Raoul eli Rodulfus Glaber (n. 985–n. 1047) oli ranskalainen munkki, historioitsija ja hagiografi. Hänet tunnetaan varsinkin viisiosaisesta 900-luvun ja 1000-luvun alun elämää käsittelevästä kirjasarjastaan.
Raoul Glaber meni luostariin alun perin setänsä johdattamana.
Ralph Rapson

Guthrie Theateria hajotetaan (2006)
Ralph Rapson (13. syyskuuta 1914 – 29. maaliskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän syntyi Michiganissa ja oli tyyliltään pääasiassa modernisti.
Rapson opiskeli Michiganin yliopistossa ja Cranbrookin taideakatemiassa; hänen opettajiensa joukkoon kuului Eliel Saarinen. Hän oli jo luonut kansainvälisesti merkittävän uran ennen kuin liittyi Minnesotan yliopiston henkilökuntaan vuonna 1954.
Rapsonin töiden joukkoon kuuluvat Yhdysvaltain-suurlähetystöt Tukholmassa ja Kööpenhaminassa. Niin ikään hänen suunnittelemansa oli Minneapolisissa vuosina 1963–2006 toiminut Guthrie Theaterin rakennus.
Ralph Ellison

| Ralph Ellison |
| --- | --- |
 Ralph Ellison
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ralph Waldo Ellison
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1914 Oklahoma City, Yhdysvallat
Kuollut: 16. huhtikuuta 1994 (80 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Näkymätön mies
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ralph Waldo Ellison (1. maaliskuuta 1914 Oklahoma City, Yhdysvallat – 16. huhtikuuta 1994) oli  yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen pääteoksensa on romaani Näkymätön mies (Invisible Man, 1952), josta hän sai National Book Award -palkinnon vuonna 1953.
Ellison sai myös Presidential Medal of Freedomin 1969 sekä National Medal of Artsin ensimmäisten joukossa 1975. Hän oli vuodesta 1975 American Academy of Arts and Lettersin jäsen. Hän kuoli 80-vuotiaana haimasyöpään.[lähde? ]
Näkymätön mies kertoo New Yorkissa asuvasta afroamerikkalaisesta miehestä, joka pohtii kellarissa suhdettaan etnisyyteensä ja yhteiskuntaan. Sen on aikanaan katsottu kuuluvan yhdysvaltalaisen kirjallisuuden keskeisiin teoksiin.
Suomennetut teokset

Näkymätön mies (Invisible Man, 1952), suom. Jouko Linturi, Helsinki: Tammi 1969. Sarja: Keltainen kirjasto
Raoul Jobin

Raoul (s. Joseph Roméo) Jobin (8. huhtikuuta 1906 Québec City – 13. tammikuuta 1974 Québec City) oli kanadalainen tenori. Hän opiskeli aluksi Louis Gravelin ja Émile Larochellen johdolla Kanadassa. Hän täydensi opintojaan Pariisissa ja teki siellä ammattimaisen debyyttinsä 28. toukokuuta 1930. Pariisin oopperassa hän debytoi saman vuoden heinäkuun 3. päivänä Tybaltin roolissa Romeon ja Julian (Charles Gounod) esityksessä. Hän meni samana vuonna Kanadassa naimisiin sopraano Thérèse Drouinin kanssa; pariskunta esiintyi yhdessä sekä resitaaleissa että oopperassa.
Jobin tulkitsi Ranskassa erityisesti ranskalaisen oopperan rooleja, mutta tutustui myös italialaisiin ja saksalaisiin teoksiin. Hän esiintyi 1930-luvulla myös Alankomaissa, Espanjassa sisällissodan aikana ja Italiassa. 1940-luvulla hän keskittyi esiintymään Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Ensimmäisen suuren wagneriaanisen roolinsa hän esitti tulkitsemalla Lohengrinin nimiroolin Pariisissa 16. toukokuuta 1947. Hän esiintyi useissa kantaesityksissä ja loi näin Gian-Carlo Menottin, Henri Tomasin ja Marcel Mirouzen rooleja.
1950-luvun lopusta alkaen Jobin toimi opetustehtävissä; hänen oppilaidensa joukossa olivat Colette Boky, Jean Bonhomme, Claude Corbeil, Gaston Germain, Bruno Laplante, Jacqueline Martel, Joan Patenaude, Jean-Louis Pellerin ja Huguette Tourangeau. Jobin oli Canada Councilin jäsen vuosina 1961–1964. Vuonna 1951 hänestä tehtiin Kunnialegioonan ritari ja vuonna 1967 Kanadan ritarikunnan Companion.
Raoul Jobinin elämäkerran julkaisi Renée Maheux vuonna 1983. André Jobin oli Raoulin poika.
Raymond Edward Johnson

Raymond Edward Johnson (24. heinäkuuta 1911 Kenosha, Wisconsin – 15. elokuuta 2001 Wallingford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen pääasiallisesti radiossa ja teatterissa esiintynyt näyttelijä.
Radiossa hän esiintyi päärooleissa sarjoissa Don Winslow of the Navy ja Mandrake the Magician. Parhaiten hänet muistetaan kuitenkin Inner Sanctum -kauhusarjan kertojan roolista, jota hän esitti sarjan alkamisesta vuonna 1941 vuoteen 1945 saakka, jolloin Paul McGrathista tuli uusi kertoja.
Teatterinäyttämöllä Johnson esiintyi muun muassa vuonna 1943 Sidney Kingsleyn Broadway-näytelmässä The Patriots, jossa hän esitti Thomas Jeffersonin roolin.
Aiheesta muualla

Raymond Edward Johnson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Raumonjoen rautatiesilta

Raumonjoen rautatiesilta on vuonna 1901 valmistunut Suomen rataverkolla rataosalla Oulu–Tornio sijaitseva Raumonjoen ylittävä rautatien silta Torniossa.
Silta toimi alun perin yhdistettynä maantie- ja rautatiesiltana, ja se on arvokas liikennerakenne sekä maamerkki. Silta on vain rautatieliikenteen käytössä, ajoneuvoliikenne siirtyi sillan viereen rakennetulle uudelle maantiesillalle 1990-luvun alussa.
Reginald Golson

| Reginald Golson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Reginald Golson
Syntynyt: 15. marraskuuta 1981 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pituus:  201 cm
Paino:  115 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2002–2005:   Missouri Staten yliopisto
Seurajoukkueet
2005–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2009 2009 2009–2010 2010 2010–2012:   TuS Lichterfelde  Paderborn Baskets  Cholet Basket  Paderborn Baskets  Rockhampton Rockets  Kauhajoen Karhu  Rockhampton Rockets  Shimane Susanoo Magic
Reginald ”Reggie” Golson (s. 15. marraskuuta 1981)  on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on tällä hetkellämilloin? vapaa pelaaja. Golson on pituudeltaan 201 cm ja pelaa joukkueessaan laitahyökkääjän paikalla.[lähde? ]
Rhamnus

Rhamnus voi viitata seuraaviin:
Rhamnus tai Rhamnous, antiikin aikainen kaupunki Attikassa Kreikassa
9316 Rhamnus, pikkuplaneetta
ristipaatsamat eli paatsamat (Rhamnus), paatsamakasvien heimon kasvisuku
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rhamnus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Raymond Ebanks

Raymond Ebanks esiintymässä vuonna 2022.
Raymond Anthony Ebanks (s. 2. tammikuuta 1970 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia), taiteilijanimeltään B.O. Dubb (aikaisemmin B.O.W.), on suomalainen rap-muusikko, joka tunnetaan parhaiten Bomfunk MC’s -yhtyeestä. Ebanksin isä on jamaikalainen ja äiti suomalainen.
Aiemmin Ebanks toimi MTV3:n Jyrki Electric Circus -ohjelman juontajana sekä Soup De Loop ja The Master Brothers -yhtyeiden jäsenenä.
Aiheesta muualla

Discogs: Raymon Ebanks
Discogs: B.O. Dubb
Bomfunk MC's Myspacessa (englanniksi)
Raymond Ebanks lauluntekijänä
Reginald Butler

Reginald Butler veistos
Reginald Cotterell Butler (28. huhtikuuta 1913 – 23. lokakuuta 1981) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hän tuli tunnetuksi voittaessaan 1953 kilpailun Länsi-Berliiniin suunnitellusta tuntematonta poliittista vankia esittävästä muistomerkistä. Hänen teoksensa oli kevyistä metalliosista koottuja rakennelmia. Myöhemmin hän teki naturalistisempia veistoksia. Hänen teoksiaan on MoMassa New Yorkissa ja Tate Galleryssa Lontoossa.
Pyramidikyy

| Pyramidikyy |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Kyykäärmeet Viperidae
Alaheimo::  Viperianae
Suku::  Echis
Laji::  carinatus
Kaksiosainen nimi
 Echis carinatus  (Schneider, 1801) 
Alalajit 
 Echis carinatus astolae  Echis carinatus carinatus  Echis carinatus multisquamatus  Echis carinatus sinhaleyus  Echis carinatus sochureki 
Katso myös
   Pyramidikyy Wikispeciesissä   Pyramidikyy Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pyramidikyy eli efa (Echis carinatus) on Aasiassa elävä myrkyllinen käärme, joka kuuluu hietakyihin[lähde? ]. Pyramidikyy on yksi Intian niin sanotun ”neljän koplan” neljästä myrkkykäärmeestä. Pyramidikyy on sukunsa muiden lajien tapaan aggressiivinen ja saattaa hyökätä yllättävän nopeasti uhkausasennostaan, se tappaa enemmän ihmisiä kuin mikään muu käärmelaji. Sen puremaan kuolee vuosittain noin 10 000 ihmistä.
Ulkonäkö ja koko

Pyramidikyy on yleensä 40–60 cm, joskus jopa 80 cm pitkä. Sen pää erottuu selvästi kaulasta. Värisävyjä on monia punertavasta oliivinvihreään. Kyljessä kulkee selvä valkoisten suomujen muodostama saharaita.
Levinneisyys

Pyramidikyytä tavataan Intian niemimaalla, Lähi-idän Omanissa, Irakissa, Yhdistyneissä arabiemiraateissa ja Iranin lounaisosissa sekä Keski-Aasian Afganistanissa, Uzbekistanissa, Turkmenistanissa ja Tadžikistanissa.
Ravinto

Pyramidikyy syö lähinnä jyrsijöitä, liskoja, sammakoita ja niveljalkaisia.
Lisääntyminen

Pyramidikyyn poikaset kehittyvät emon vatsassa. Poikueeseen voi kuulua jopa 23 poikasta.
Aiheesta muualla

The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Echis carinatus (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Echis carinatus, the Saw-scaled viper (englanniksi)
Rantanätkelmä

| Rantanätkelmä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Magnoliophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Nätkelmät Lathyrus
Laji::  palustris
Kaksiosainen nimi
 Lathyrus palustris  L. 
Katso myös
   Rantanätkelmä Wikispeciesissä   Rantanätkelmä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rantanätkelmä (Lathyrus palustris) on Euroopassa kasvava myrkyllinen nätkelmälaji.
Ulkonäkö

Monivuotisen rantanätkelmän rento, siipipalteinen, harvakarvainen, kiipeilevä ja melko pysty varsi kasvaa 25-80 senttimetriä pitkäksi. Kukinto on 2–8-kukkainen pitkäperäinen terttu. Verhiö on viisilehtinen, yhdislehtinen. Teriö on vastakohtainen, perhomainen: ylinnä purje, sivuilla siivet ja alinna kahdesta terälehdestä muodostunut venho. Teriö (12–20 mm) on sinipunainen. Kukat ovat kaksineuvoisia. Heteitä on 10, palhot ovat yhdistyvisiä, ympäröivät emiötä torvena. Emiö on yksilokeroinen, yksiluottinen. Lehdet ovat 2–4-parisia, kärhellisiä, lehdykät (5 cm) ovat suikeita, viisisuonisia. Korvakkeet ovat pitkiä ja kapeita. Lehtiruoti on palteeton.
Rantanätkelmä Suomessa

Rantanätkelmä on yleinen rannikoilla ja Kainuussa, mutta harvinainen muualla Suomessa. Sitä ei esiinny ollenkaan käsivarren Lapissa. Rantanätkelmä kukkii kosteilla niityillä, rannoilla ja luhtaisilla soilla loppukesästä.
Myrkyllisyys

Rantanätkelmä on ihmiselle erittäin myrkyllinen, koska sen siemenissä on beeta-n-oksaaliamino-l-alaniinia eli BOAAta.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Rantanätkelmän (Lathyrus palustris) levinneisyys Suomessa
Suomen Lajitietokeskus: Rantanätkelmä (Lathyrus palustris)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Rantanätkelmä (Lathyrus palustris)
Luontoportti: Rantanätkelmä (Lathyrus palustris)
ITIS: Lathyrus palustris (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lathyrus palustris (englanniksi)
Flora of China: Lathyrus palustris (englanniksi)
Rasbora bindumatoga

| Rasbora bindumatoga> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Danioninae
Suku::  Rasbora
Laji::  bindumatoga
Kaksiosainen nimi
 Rasbora bindumatoga  Lumbantobing, 2014 
Katso myös
   Rasbora bindumatoga Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rasbora bindumatoga on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi bindumatoga tulee mandailingin ja Batak Toban kielien sanasta 'Bindu Matoga', joka merkitsee ainutlaatuista suorakulmion muotoista koristetta. Näin lajinimi myös viittaa lajin kylkien mustiin, suorakulmion muotoisiin laikkuihin. Lajin kuvaili tieteelle Daniel Lumbantobing vuonna 2014. Lumbantobing oli 2006 mukana löytämässä sen holotyyppiä ja paratyyppejä Indonesiasta, Pohjois-Sumatran provinssista Sumatrasta. Rasbora bindumatoga -lajin standardipituus vaihtelee noin 2,3 ja 7,2 senttimetrin, kokonaispituus 13,7 ja 14,1 senttimetrin ja ruumiin korkeus 2,5 ja 2,9 senttimetrin välillä. Pää on 2,4–3,1 senttimetrin mittainen, 4,9–5,8 senttimetriä leveä ja 6,3–7,4 senttimetriä korkea. Kalan kylkiviiva on täydellinen, ja sen 12:nnen suomun kohdalta alkaa vatsaevät. Kylkiviivan 12:nnen suomun kohdalla alkaa selkäevä ja 17:nnen suomun kohdalla peräevä. Väritys on ruumiin yläosissa vaaleanruskea ja alaosissa harmaa tai valkea. Rasbora arundinataa tavataan yhdessä Tobajärveen laskevista sivujoista sekä luoteis-Sumatrassa Gadis-, Toru- ja Aek Sibundung-joissa.
Resonanssikieli

Hardangerviulun neljä pääkieltä ja niiden alla olevat resonanssikielet
Resonanssikielet ovat lisäkieliä monissa intialaisissa soittimissa, joissakin barokkisoittimissa ja eri kansojen perinnesoittimissa. Kieliä ei yleensä soiteta suoraan, vaan ne värähtelevät resonanssin ansiosta soittimen muita kieliä soitettaessa.
Resonanssikielisiä soittimia

Avainviulu
Baryton
Crwth
Hardangerviulu
Kampiliira
Sarangi
Sarod
Sitar
Viola d’amore
Rasbora maninjau

| Rasbora maninjau> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Danioninae
Suku::  Rasbora
Laji::  maninjau
Kaksiosainen nimi
 Rasbora maninjau  Lumbantobing, 2014 
Katso myös
   Rasbora maninjau Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rasbora maninjau on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi maninjau viittaa lajin tyyppisijaintiin, Maninjau-järveen. Lajin kuvaili tieteelle Daniel Lumbantobing vuonna 2014. Lajin holotyyppi ja paratyypit löydettiin 2006 Indonesiasta, Länsi-Sumatran provinssista Sumatrasta. Rasbora maninjau -lajin standardipituus vaihtelee noin 5,7 ja 8,3 senttimetrin, kokonaispituus 13 ja 13,6 senttimetrin ja ruumiin korkeus 2,1 ja 2,6 senttimetrin välillä. Pää on 2,4–2,6 senttimetrin mittainen, 4,7–5,2 senttimetriä leveä ja 6,3–6,9 senttimetriä korkea. Pyrstönvarren pituus vaihtelee 1,7 ja 1,9 senttimetrin välillä ja korkeus 1,1 ja 1,3 senttimetrin välillä. Kalan kylkiviiva on täydellinen ja siihen mahtuu 26–27 + 3–4 suomua. Kylkiviivan 12:nnen suomun kohdalta alkaa vatsaevät. Kylkiviivan 13:nnen suomun kohdalla alkaa selkäevä ja 18:nnen suomun kohdalla peräevä. Väritys on ruumiin yläosissa vaaleanruskea ja alaosissa hopeinen tai valkea. Rasbora maninjauta tavataan ainoastaan Intian valtamereen laskevassa Maninjau-kraaterijärvessä.
Raivaaja Rautu

| Raivaaja Rautu |
| --- | --- |
 Piirros Rautu
Perustiedot
Alustyyppi:  Raivaaja
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Varkaus A. Ahlström, Pori
Laskettu vesille:  1917
Palveluskäyttöön:  1917, Suomen merivoimille 1918
Poistui palveluskäytöstä:  Romutettiin 1950
Tekniset tiedot
Uppouma:  240 t
Pituus:  44 m
Leveys:  6,1 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  336 kW
Propulsio:  2 × Yarrow & Schultz -höyrypannua
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  32
Aseistus
Aseistus:  1 × 75 mm Canet   2 × konekivääriä
Miinat:  40 miinaa
Raivaaja Rautu (aiemmin Murman tai Fortral) oli Suomen merivoimien raivaaja.
Valmistus

Alus rakennettiin 1917 Varkaudessa nimellä Murman tai Fortral Venäjän keisarikunnan laivastolle, jonka laivastoluetteloon se sisällytettiin. Se ei kuitenkaan kerenennyt kunnolla edes vesille ennen kuin suomalaiset ottivat sen haltuunsa.
Palvelus

Venäläisten poistuessa Suomesta he jättivät aluksen jälkeensä. Suomen merivoimiin alus liitettiin 1918 nimellä Rautu. Alusta käytettiin miinalaivueen harjoituksissa tuki- ja varastoaluksena sen heikon rungon ja vaatimattoman konetehon vuoksi. Alusta käytettiin myös koealuksena testattaessa miinanraivauskalustoja. Pääosan ajasta alus oli kuitenkin satamassa.
Talvisodan aikana Rautu oli emälaivana. Alus oli raivaajalaivueen mukana 1941 venäläisten poistuttua Hangosta. Alus mursi jäätä yhdessä miinalaiva Louhen kanssa raivattaessa Hangon edustan miinoituksia. Sodan päätyttyä alus oli raivaajaosaston emälaivana raivattaessa miinoituksia Suomen vesialueilta. Rautu poistettiin 1952 raivaustoiminnan päätyttyä palveluksesta ja se romutettiin.
Raudun sisaralus oli Vilppula.
Renato Ascencio León

Renato Ascencio León (11. toukokuuta 1939 León – 27. kesäkuuta 2022) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. kesäkuuta 1965 ja nimitettiin Maderan prelaatiksi 19. heinäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Anselmo Zarza Bernal ja José Ulises Macías Salcedo.
7. lokakuuta 1994 Ascencio León sai nimityksen Ciudad Juárezin piispaksi.
Ralph Perry (pokerinpelaaja)

| Ralph Perry |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  1
WSOP-rahasijat:  5
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  1 981 849
Päivitetty:  27. elokuuta 2007
Rafael "Ralph" Perry (syntyjään Rafael Perivoskin)  on venäläissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on pelannut pokeria ammatikseen vuodesta 1992.
Korkeiden panosten käteispeleihin erikoistunut Perry voitti toistaiseksi ainoan World Series of Poker -rannekkeensa 1 500 dollarin pot limit omaha -turnauksessa vuonna 2006. Samana vuonna 50 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa hän oli viidestoista ansaiten 137 280 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Perry on parhaimmillaan ollut kolmas vuonna 2002, jolloin Robert Varkonyi voitti.
Joulukuussa 2006 Perry oli ykkönen Fifth Annual Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 3000 dollarin no limit hold 'em -turnauksessa ja ansaitsi 234 635 dollaria.
Vuonna 2006 Perry edusti Venäjää Intercontinental Poker Championship -turnauksessa.
Perryn perheeseen kuuluu vaimo Merri ja kaksi poikaa (Sean ja Joseph). Elokuussa 2007 Perryn pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Ralph Perry The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Raimo Sirkiä

Raimo Sirkiä konsertin jälkeen Lantanassa.
Raimo Juhani Sirkiä (s. 7. helmikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja (tenori).
Ura

Vuonna 1959 Sirkiä teki kahdeksanvuotiaana harmonikan- ja tuohitorvensoittajat roolit elokuvissa Pekka ja Pätkä mestarimaalareina sekä Sampo. Hän oli Suomen nuorten harmonikkamestari vuosina 1961–1963 ja 1965.
Sirkiä voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1981, jonka jälkeen hän oli kiinnitettynä Kielin oopperassa 1983–1985, Dortmundin oopperassa 1985–1991 sekä Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1990 ja Deutsche Oper am Rheinissa vuodesta 1991. Lisäksi Sirkiä on vieraillut menestyksellisesti useilla keskieurooppalaisilla oopperanäyttämöillä. Vuosina 2002–2007 hän toimi Savonlinnan oopperajuhlien taiteellisena johtajana.
Sirkiä on tehnyt italialaisen sekä saksalaisen oopperan saralla erittäin laajan repertuaarin. Hän on esittänyt lähes kaikki Verdin, Puccinin, Straussin ja Wagnerin oopperoiden tenoripääroolit. Keväällä 2006 Sirkiä jäi eläkkeelle Kansallisoopperasta, jossa hänen viimeinen pääroolinsa oli Richard Wagnerin Parsifalin nimirooli.
Muuta

Raimo Sirkiän isä oli viihdetaiteilija Raimo Armas Sirkiä (1931–2018), joka tunnettiin muun muassa taikurina ja tanssiorkesteristaan ja joka huuliharpunsoittajana voitti Suomen mestaruuksia.
Vuonna 2002 Sirkiä aiheutti kohun purkamalla Tapio Rautavaaran kotitalon Helsingin Oulunkylän Teinintieltä Rautavaara-seuran ja perikunnan kiivaasta vastustuksesta huolimatta. Talo purettiin, koska sen perusta ja rakenteet eivät olisi kestäneet lisärakentamista.
Aiheesta muualla

Raimo Sirkiän kotisivut
Pyhän Henrikin tie

Pyhän Henrikin tien yhden osuuden muodostaa Nunnapolku, jonka vanhaa linjausta on säilynyt Ruskolla.
Pyhän Henrikin tie on Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa kulkeva vanha keskiaikainen pyhiinvaellusreittien verkosto. Reitti kulki Turusta Kokemäelle, ja se yhdisti Pyhään Henrikiin liittyvät tärkeät paikat, kuten Pyhän Henrikin saarnahuoneen Kokemäellä, piispan surmapaikan Köyliönjärvellä, Henrikin hautakirkon Nousiaisissa ja Turun tuomiokirkon, johon pyhimyksen reliikit siirrettiin vuonna 1300.
Historia

Pyhän Henrikin tie on syntynyt keskiajalla, kun vanhempia kulkureittejä on yhdistetty yhtenäiseksi tieverkoksi. Tien tarkka syntyhistoria on hämärän peitossa, mutta se on luultavasti syntynyt pyhiinvaeltajien tarpeisiin keskiajan (1150–1520) kuluessa. Pyhiinvaellusreitin merkityksestä kertovat useat reitin varrelta säilyneet kansanperinteen tuntemat uskomuspaikat, jotka on liitetty Pyhään Henrikiin. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa Sant Henrikin pöydäksi kutsuttu kalliopaasi ja Sant Henrikin lähde Yläneellä ja Nousiaisissa sijaitseva Käärmeenkallio, jossa on perimätiedon mukaan Henrikin kallioon kivettämä käärme.
Pyhän Henrikin tie jakaantuu kolmeen osaan. Kaksi ensimmäistä ovat Turusta Nousiaisiin kulkeva Nunnapolku sekä Nousiaisten ja Köyliön välinen Sant Henrikin tie. Köyliön ja Kokemäen välisen osuuden Pyhän Henrikin tie kulkee historiallista Huovintietä pitkin. Martti Haavion tulkinnan mukaan alkuperäinen keskiaikainen pyhiinvaellusreitti käsitti vain Köyliön Kirkkokarilta lähtevän Sant Henrikin tien päätepisteenään Nousiaisten kirkko. Myöhemmin reitiksi vakiintui kaikkien kolmen tien yhdistelmä. Matkaan lähdettiin Turusta ja pyhiinvaellus päättyi Kokemäelle.