stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pelikonsoli
Tyypit

Koteihin tarkoitettu PlayStation 5.
Kädessä pidettävä Steam Deck.
Nintendo Switch "hybridikonsoli" ja sen telakka (oikealla).
Sega Mega Drive Mini -konsoli.
Pelikonsolit voidaan jaotella tyyppeihin sen mukaan, pidetäänkö niitä ainoastaan kotona ("kotikonsoli"), ovatko ne mukana kuljetettavia (käsikonsoli) tai yhdistelmä ("hybridikonsoli"). Nintendo Switchin sanotaan olevan ensimmäinen todellinen yhdistelmä. Vuonna 1995 julkaistu Sega Nomad pyrki samaan tavoitteeseen, mutta Nomad oli kuitenkin aikansa tekniikan rajoittama.
Käsikonsolina käytettäviin laitteisiin saa toisinaan telakan, jolloin niitä voi käyttää kotikonsolin tavoin television kanssa tai konsolin lataamiseen. Esimerkiksi Steam Deckille ja PlayStation Portable Golle on julkaistu erillinen telakka.
Historiaa

Pelikonsolit jaetaan usein ”sukupolviin” teknologiansa ja aikakautensa perusteella. Seuraavassa on esitetty eräs mahdollinen jaottelu.
Pelikonsolien ensimmäinen sukupolvi alkoi kun ensimmäinen pelikonsoli Magnavox Odyssey julkaistiin vuonna 1972, joka oli muutos koteihin saatavassa viihteessä.
Toisen sukupolven määritteli mikroprosessorin käyttö ja vuonna 1976 julkaistu Fairchild Channel F oli ensimmäisiä. Kolikkopelien suosion myötä konsolit pyrkivät näiden tuomiseen koteihin ja Space Invadersin käännös Atari 2600:lle oli tämän läpimurtosovellus. Vuoden 1983 videopelilama lopetti toisen sukupolven konsolit.
Kolmannen sukupolven 8-bittiset konsolit toivat japanilaisen pelisuunnittelun massoille. Nintendo Entertainment System oli erittäin suosittu konsoli ja määritteli sukupolven. "Nintendon pelaaminen" tuli sanonnaksi.
Neljännen sukupolven 16-bittisten konsolien myötä Sega ja Nintendo taistelivat kuluttajien suosiosta niin sanotussa konsolisodassa. Sega Mega Drive nousi suosituksi ja Nintendon julkaistessa Super Nintendo Entertainment Systemin Sega ja Nintendo nähtiin tasaväkisinä.
Viides sukupolvi muutti pelejä merkittävästi johtuen siirtymästä CD-ROM -tekniikkaan ja 3D-grafiikan korvatessa spriteihin perustuvan 2D-grafiikan. PlayStation oli Sonyn ensimmäinen konsoli ja myi paljon enemmän kuin kilpailijansa. PlayStation vakiintui populaarikulttuurissa etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa useita hittipelejä tehtiin.
Kuudennessa sukupolvessa PlayStation 2 myi huomattavan paljon ja Sega lopetti pelikonsolien valmistuksen. Microsoft toi markkinoille Xboxin, jossa oli mukana sisäänrakennettuna kiintolevy ja joka nähtiin verkkopelaamiseen suunnattuna.
Seitsemännessä sukupolvessa konsoleihin tulivat langattomat peliohjaimet ja pelien digitaalinen lataus. Seitsemännessä sukupolvessa Sony ja Microsoft kilpailivat tehokkailla konsoleilla, jotka hämärsivät rajaa pelikonsolin ja henkilökohtaisen tietokoneen välillä. Samaan aikaan Nintendo toi markkinoille vähemmän tehokkaan Wiin, josta tuli sensaatiomaisen menestyksekäs.
Kahdeksannessa sukupolvessa Microsoft asettui enemmän kodin viihdelaitteeksi ja Sony panosti enemmän pelaajiin. PlayStation 4:n kanssa Sony panosti enemmän selkeään arkkitehtuuriin pelinkehittäjille, selkeämpään viestintään käytettyihin peleihin liittyen, järjestelmän suorituskyky oli tekniikasta kiinnostuneiden suosiossa ja alempi hinta oli suurten joukkojen mieleen.
Sukupolvet eroavat käytetyn tekniikan kuten tallennusvälineen mukaan. Kun CD-ROMin käyttö tuli konsoleihin pelitilanne tallennettiin muistikortille, joiden käyttö väheni kiintolevyjen tultua konsoleihin.
Esteettisesti konsolit heijastavat aikakauttaan ja ideologoita, ja viihde-elektroniikan suunnittelu kuvastaa miten näemme itsemme, miten yhtiöt näkevät kuluttajat ja miten ihmiset haluavat tulla nähdyiksi.
Historiaa > Ensimmäinen sukupolvi

Ensimmäisen sukupolven laitteissa (noin 1972–1977) ei ollut vielä käytössä mikroprosessoreita, vaan pelit oli rakennettu suoraan laitteistoon tavanomaista elektroniikkaa käyttäen. Grafiikka oli yleensä karkeaa ja perustui mustavalkoisiin suorakaiteisiin, joskin muutamissa ensimmäisen sukupolven laitteissa oli myös värit.
Magnavox Odyssey
Coleco Telstar   ja sen eri variaatiot, kuten Deluxe tai Combat
Pong-koneet
Nintendo Color TV Game
Historiaa > Toinen sukupolvi

Toinen sukupolvi (noin 1976–1983) toi pelikonsoleihin mikroprosessorit, jotka mahdollistivat ohjelmoitavuuden ja siten pelin vaihtamisen ROM-pelimoduulia vaihtamalla. Tietokonetekniikka mahdollisti myös aiempaa huomattavasti monipuolisemmat pelit ja jopa suosittujen kolikkopelien uudelleensovittamisen kotikonsoleille. Toisen sukupolven laitteissa on yleensä 8-bittinen prosessori, parisataa tavua keskusmuistia sekä värillinen grafiikka. Joissakin pelikonsoleissa oli yli 100 väriä. Tyypillinen piirre joissakin tuon ajan konsoleissa oli numeronäppäimistö ohjaimessa tunnetuimmat esimerkit ovat Atari 5200, Intellivision, Colecovision ja Arcadia 2001.
Fairchild Channel F
Atari 2600 (Atari VCS)
Bally Astrocade
Mattel Intellivision
Philips Videopac G7000 (Magnavox Odyssey 2)
Interton VC 4000
Vectrex
ColecoVision
Arcadia 2001
Atari 5200
RCA Studio II
Epoch Casette Vision
1292 Advanced Programmable Video System
Historiaa > Kolmas sukupolvi

Kolmanteen sukupolveen (noin 1982–1990) sisältyvät kehittyneemmät 8-bittiset konsolit, jotka vastaavat tekniikaltaan suunnilleen 8-bittisiä kotitietokoneita. Näissä laitteissa on tyypillisesti useita kilotavuja keskusmuistia, moniväriset spritet ja taustat sekä useampiääniseen musiikkiin pystyvä äänipiiri.
Amstrad GX4000 (1990)
Atari 7800 (1986)
Atari XEGS
Casio PV-1000 (1983)
Nintendo Entertainment System (1983-1995)
Sega SG-1000 (1983)
Sega Master System (1985)
Commodore 64 Games System
Historiaa > Neljäs sukupolvi

Neljännen sukupolven laitteet ("16-bittisen" sukupolven, noin 1988–1995) ovat peliteknisiltä ominaisuuksiltaan suunnilleen samalla tasolla kuin Amiga 500:n ja Atari ST:n kaltaiset 1980-luvun puolivälissä markkinoille tulleet 16/32-bittiset kotimikrot. Laitteissa on yleensä 16- tai 32-bittinen prosessori, useita satoja värejä ja satoja kilotavuja keskusmuistia, mutta ei vielä RISC-prosessoreja eikä yleensä optisia tallennusvälineitä. CD-levyä käytettiin ensimmäistä kertaa tallennusvälineenä PC Engineen saatavan lisälaitteen myötä, mutta se ei yleistynyt. Ääniominaisuudet kehittyivät selvästi ja Super Nintendossa oli jo suora tuki digitoidun äänen toistolle.
Neo-Geo (1990–2004)
PC Engine (TurboGrafx-16, 1987–1994, ”8-bittinen” mutta vastasi suorituskyvyltään ”16-bittisiä”, bittiluvun epätarkkuudesta mittarina katso artikkeli bittisyys)
PC Engine SuperGrafx
Super Nintendo Entertainment System (1990–1999)
Sega Mega Drive (Sega Genesis, 1988–1996)
Commodore CDTV (1991)
Philips CD-i (1991–1998)
LaserActive
Historiaa > Viides sukupolvi

Viides sukupolvi (niin sanottu "32-bittinen" sukupolvi, noin 1993–1998) vakiinnutti pelikonsoleihin aiempaa huomattavasti tilavammat tallennusvälineet (CD-ROMin) sekä tehokkaat 32- ja 64-bittiset RISC-prosessorit. Tyypillisiä ominaisuuksia ovat myös 3D-grafiikan huomiointi laitteistotasolla sekä digitaalinen äänentoisto.
Atari Jaguar (1993–1996, käyttää pelimoduuleita, CD-levyt ulkoisen aseman kautta)
Panasonic 3DO (1993–1996)
FM Towns Marty (1991-1995)
Amiga CD32 (1993–1999)
Bandai Playdia (1994-1996)
Apple Bandai Pippin (1996-1997)
Casio Loopy (1995)
Nintendo 64 (1996–2002, käyttää pelimoduuleita)
PC-FX (1994–1998)
PlayStation (1994–2005)
Sega Saturn (1994–2000)
Historiaa > Kuudes sukupolvi

Kuudes sukupolvi (noin 1999–2006) laajensi pelikonsolien käyttömahdollisuuksia esimerkiksi elokuvien katseluun ja Internet-käyttöön. Laitteissa on yleensä mahdollisuus ethernet-verkon, näppäimistön ja hiiren käyttöön. Kuudennen sukupolven kohdalla tuli myös ensimmäinen kiintolevyn sisältävä konsoli Xbox, jossa oli neljän tai kahdeksan gigatavun kiintolevy.
Nintendo GameCube (2001–2006)
PlayStation 2 (2000–2013)
Sega Dreamcast (1999–2001)
Xbox (2001–2007)
Panasonic Q (2001–2003)
Nuon
XaviX
Historiaa > Seitsemäs sukupolvi

Seitsemäs sukupolvi (2006–) toi mukanaan uusia levyformaatteja sekä liiketunnistinteknologiaa. Xbox 360 -pelikonsolin vahvuutena pidetään sen pelaajat yhdistävää Xbox Live -verkkopalvelua. Sony Computer Entertainmentin PlayStation 3 käyttää uutta optista tallennusformaattia, Blu-rayta. Xbox 360 ja PlayStation 3 kykenevät HDTV-tarkkuuteen. Nintendon Wiin erikoisuutena on sen uudentyyppinen liikkeentunnistava peliohjain.
Wii (2006–2013)
PlayStation 3 (2006–2017)
Xbox 360 (2005–2016)
Zeebo
HyperScan
Historiaa > Kahdeksas sukupolvi

Kahdeksas sukupolvi alkoi vuodesta 2012. Kahdeksannen sukupolven aloitti Nintendo omalla Wii U -konsolillaan joka tuli markkinoille marraskuussa 2012. Se on Nintendon ensimmäinen konsoli, joka käyttää HD-tekniikkaa ja siinä on erikoinen ohjain, joka näyttää käsikonsolin ja tabletin risteytykseltä. Helmikuussa 2013 Sonyn järjestämässä tiedotustilaisuudessa paljastettiin muutamia yksityiskohtia myöhemmin samana vuonna ilmestyvän PlayStation 4 -konsolin ominaisuuksista. Nintendo julkaisi uuden Nintendo Switch konsolinsa maailmanlaajuisesti maaliskuussa 2017.
Sukupolven aikana julkaistiin myös päivitysmallit aiemmin julkaistuille konsoleille: PlayStation Pro (2016) sekä Xbox One X (2017).
Wii U (2012–2017)
PlayStation 4 (2013–)
PlayStation 4 Pro
Ouya (2013–2015)
Xbox One (2013–2020)
Xbox One X
Steam Machine (2014–)
Nintendo Switch (2017–)
Historiaa > Yhdeksäs sukupolvi

Sony paljasti huhtikuussa 2019 PlayStation 4:n seuraajan laitetietoja ja konsolin virallisen nimen olevan PlayStation 5. PlayStation 5 julkaistiin 19. marraskuuta 2020.
Microsoft paljasti Xbox Scarlett -koodinimellä kehitettävän Xbox Series X -konsolin tulevan loppuvuonna 2020, ja myöhemmin myös Xbox Series S -konsolin. Ne julkaistiin 10. marraskuuta 2020.
Valve Corporationin julkaisema Steam Deck käyttää vastaavaa tekniikkaa kuin Sonyn ja Microsoftin konsolit, mutta toimii kädessäpidettävänä. Steam Deckissä on kuitenkin eroja akun riittävyyden vuoksi kuten käytettävä muistityyppi, pienempi suoritin ja pienempi kellotaajuus.
Lisäksi markkinoille ovat tulleet pilvipalveluina käytettävät suoratoistoa käyttävät palvelut Google Stadia ja Amazon Luna.
Xbox Series X ja Series S (2020–)
PlayStation 5 (2020–)
Käsikonsolit

Käsikonsoli tarkoittaa kädessä pidettävää pelikonsolia, jossa näyttö ja ohjaimet ovat samassa laitteessa. Käsikonsolit jaetaan neljään sukupolveen. Käsikonsolien valmistus keskittyy nykyään Nintendolle ja Sonylle, joista esimerkkeinä Nintendo 3DS ja PlayStation Vita.
Myynti ja markkinointi

Pelikonsolit myydään kuluttajille toisinaan tappiolla ajatuksella, että valmistaja kuittaa tappion takaisin myöhemmin muulla oheismyynnillä kuten lisälaitteilla ja itse peleillä. Merkittävänä poikkeuksena tähän on Nintendo, joka ei myy laitteita tappiolla.
Viihdeteollisuudesta tulleet japanilaiset yritykset vaikuttivat merkittävästi liiketoimintamalleihin ja markkinointistrategioihin, joista on tullut alalle standardeja. Laitteistokehityksestä on tullut välttämätöntä sekä infrastruktuuri ohjelmistokehitykselle vaikuttaa edelleen. Liiketoiminnassa ovat vahvasti mukana kulttuuriset ikonit ja maskotit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pelikonsolit Open Directory Project -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Pelikonsolit
| --- | --- |
Tyypit:   Kotipelikonsoli  Käsikonsoli  Mikrokonsoli  Retropelaaminen 
1. sukupolvi:   APF TV Fun  Color TV Game  Coleco Telstar  Magnavox Odyssey  Magnavoxin / Philipsin Odyssey-tuotelinja  Pong 
2. sukupolvi:   Arcadia 2001  Atari 2600  Atari 5200  Bally Astrocade  ColecoVision  Fairchild Channel F  Interton VC 4000  Intellivision  Philips Videopac G7000  RCA Studio II  Vectrex  VTech CreatiVision 
3. sukupolvi:   Action Max  Amstrad GX4000  Atari 7800  Atari XEGS  Casio PV-1000  Commodore 64 Games System  Nintendo Entertainment System  Sega SG-1000  Sega Master System  Supergame VG 3000  VTech Socrates 
4. sukupolvi:   CD-i  Commodore CDTV  LaserActive  Neo-Geo  Sega Mega Drive  Super A'Can  Super Nintendo Entertainment System  PC Engine SuperGrafx 
5. sukupolvi:   3DO  Amiga CD32  Apple Bandai Pippin  Atari Jaguar  Bandai Playdia  Casio Loopy  FM Towns Marty  Nintendo 64  NEC PC-FX  PlayStation  Sega Saturn 
6. sukupolvi:   Nintendo GameCube  PlayStation 2  Sega Dreamcast  V.Smile  Xbox 
7. sukupolvi:   PlayStation 3  Wii  Xbox 360  V.Flash  Zeebo  HyperScan 
8. sukupolvi:   GameStick  PlayStation 4  Wii U  Xbox One  Ouya  Steam Machine  Nintendo Switch 
9. sukupolvi:   PlayStation 5  Xbox Series X ja Series S 
Magnavox Odyssey
Fairchild Channel F
PlayStation 2 (SCPH-39000)
Xbox 360 Premium (2005)
Reel 2 Real

Reel 2 Real oli vuosina 1992–1996 toiminut yhdysvaltalainen house-musiikkia tekevä duo. Duo käytti myös kappaleissaan vaikutteita rap- ja reggaemusiikista.
Yhtyeen tunnetuimpana kappaleena pidetään vuonna 1994 julkaistua "I Like To Move It", joka tuli maailmanlaajuisesti tunnetuksi.
Triviaa

Yhtyeen "I Like to Move It" -kappaletta käytettiin 2005 valmistuneessa Madagascar-animaatioelokuvassa. Suomenkielisessä versiossa kappaleen kertosäettä lauletaan "Mä tahto veivaa, veivaa".
Diskografia > Albumit

1994: Move It!
1995: Reel 2 Remixed
1996: Are You Ready for Some More?
Diskografia > Singlet

1993: "The New Anthem"
1994: "I Like To Move It"
1994: "Go On Move"
1994: "Can You Feel It?"
1994: "Raise Your Hands"
1995: "Conway"
1996: "Jazz It Up"
1996: "Are You Ready For Some More"
Petteri Löppönen

Petteri Löppönen on suomalainen radion ja television uutistoimittaja. Hän on työskennellyt vuodesta 1995 Yleisradion uutistoimituksissa, ensin lähes 30 vuotta radiossa ja 2020-luvun taitteesta lähtien myös televisiouutisissa. 2010-luvulla hän oli Yle Uutisten päivittäisen uutistoiminnan päällikkö. Hän jätti radiotyön, kun hänet nimitettiin keväällä 2024 Ylen televisiouutisten vakituiseksi lukijaksi samoihin aikoihin, kun Matti Rönkä jäi eläkkeelle. Löppönen toimii myös tv-uutisten tuottajana.
Ennen Yleä Löppönen oli toimittajana Oriveden Sanomissa Pirkanmaalla. Hän on kotoisin Orivedeltä ja käynyt Oriveden yhteiskoulun. Nuoruudessaan hän työskenteli vuoden verran matkaoppaana Egyptissä ja Turkissa ja opiskeli sen jälkeen Tampereen yliopiston valtio-opin koulutusohjelmassa.
Löppönen on kertonut julkisuudessa keväällä 2023 läpikäymästään laihdutusleikkauksesta.
KrAZ-5233

| KrAZ-5233 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ukraina
Valmistaja:  KrAZ
Valmistusvuodet:  2008
Mitat ja massat
Pituus:  8
Iskutilavuus:  14 860 cm³
Polttoaine:  dieselöljy
Kulutus:  33 l /100 km
Vetotapa:  4×4 4x2
Jarrut:  paineilmajarrut
KrAZ-5233 on ukrainalaisen KrAZ:in suunnittelema maastokuorma-auto. Se on alun perin suunniteltu sotilaskäyttöön, mutta sitä on saatavilla myös siviiliversiona.
Aiheesta muualla

Valmistajan www-sivut
Грузовые машины КРАЗ video
MKTO

| MKTO> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  pop, hip hop, R&B
Kotipaikka:  Los Angeles, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Malcolm David Kelley   Tony Oller  
Levy-yhtiö:  Columbia, 2013–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
MKTO on yhdysvaltalainen popduo, jonka muodostaa Malcolm David Kelley ja Tony Oller. Miehet tapasivat vuonna 2010 kuvatessaan televisiosarjaa Gigantic. Myöhemmin he päättivät perustaa duon, jonka nimi tulee jäsenten nimikirjaimista. He saivat levytyssopimuksen Columbian kanssa, ja julkaisivat debyyttisinglensä Thank You tammikuussa 2013. Yhtyeen mukaan nimetty esikoisalbumi julkaistiin 31. tammikuuta 2014. Se saavutti ensimmäisen sijan Australian albumilistalla.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Albumin tiedot | Korkeimmat listasijoitukset | Korkeimmat listasijoitukset | Korkeimmat listasijoitukset | Myynti | Myyntipalkinnot |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| MKTO |  Julkaistu: 31. tammikuuta 2014  Formaatit: CD, digitaalinen | AUS  | NZ  | US  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| MKTO |  Julkaistu: 31. tammikuuta 2014  Formaatit: CD, digitaalinen | 1 | 6 | – |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
"–" tarkoittaa tallenteita, jotka eivät ole yltäneet listalle tai joita ei ole julkaistu ko. maassa
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Korkeimmat listasijoitukset> AUS  | Korkeimmat listasijoitukset> NLD  | Korkeimmat listasijoitukset> NZ  | Korkeimmat listasijoitukset> US  | Sertifiointi | Albumi |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Thank You” | 2012 | 2 | 27 | 7 | – |  AUS: 3x Platinalevy  NZ: Platinalevy | MKTO |  |  |  |  |  |  |
| ”Classic” | 2013 | 9 | – | 8 | 91 |  AUS: 2x Platinalevy  NZ: Kultalevy | MKTO |  |  |  |  |  |  |
| ”Only God Knows” | 2013 | 11 | – | 19 | – |  AUS: Platinalevy | MKTO |  |  |  |  |  |  |
"–" tarkoittaa tallenteita, jotka eivät ole yltäneet listalle tai joita ei ole julkaistu ko. maassa
Grandmaster Flash and the Furious Five

| Grandmaster Flash and the Furious Five |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1976–1982   1987–1988
Tyylilaji:  hip hop, funk, elektro
Kotipaikka:  Bronx, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Joseph Saddler (Grandmaster Flash)   Robert Keith Wiggins (Keef Cowboy)   Melvin Glover (Melle Mel)   Nathaniel Glover Jr. (The Kidd Creole)   Eddie Morris (Mr. Ness / Scorpio)   Guy Todd Williams (Rahiem)
Levy-yhtiö:  Enjoy!   Sugar Hill   Elektra
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grandmaster Flash and the Furious Five oli yhdysvaltalainen hip hop -yhtye, joka perustettiin Bronxissa, New Yorkissa vuonna 1976. Yhtye koostui yhdestä DJ:stä (Grandmaster Flash) ja viidestä räppääjästä (Melle Mel, The Kidd Creole, Keith Cowboy, Mr. Ness / Scorpio ja Rahiem). Yhtyeen turntablen ja breakbeat-tyylin käyttö sekä poliittinen hip hop -tyyli vaikuttivat varhaisen hip hop -musiikin kehittymiseen merkittävästi.
Diskografia > Studioalbumit

The Message (1982)
On the Strength (1988)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Grandmaster Flash & the Furious Five (1983)
Greatest Messages (1984)
The Greatest Hits (1993)
Message from Beat Street: The Best of Grandmaster Flash, Melle Mel & the Furious Five (1994)
The Adventures of Grandmaster Flash, Melle Mel & the Furious Five: More of the Best (1996)
The Greatest Mixes (1997)
Adventures on the Wheels of Steel (1999)
The Showdown: The Sugarhill Gang Vs. Grandmaster Flash & The Furious Five (1999)
Essential Cuts (2005)
Grandmaster Flash, Melle Mel and the Furious Five: The Definitive Groove Collection (2006)
The Essential (2007)
Kings of the Streets (2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grandmaster Flash and the Furious Five Wikimedia Commonsissa
Homer Simpson

| Homer J>  Simpson |
| --- | --- |

Ensiesiintyminen:  ”Good Night” (The Tracey Ullman Show)
Ääninäyttelijät:  Dan Castellaneta
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Hiukset:  Kalju, mutta kaksi mustaa hiuskarvaa yksi pitempi hius toisesta korvasta takaraivon kautta toiseen
Ikä:  39 (on aikaisemmin vaihdellut 34:n ja 40:n välillä)
Ammatti:  Springfieldin ydinvoimalan turvallisuustarkastaja sektorilla 7-G
Tärkeimmät sukulaiset:  Vaimo Marge Simpson Poika Bart Simpson Tytär Lisa Simpson Tytär Maggie Simpson Isä Abraham Simpson Äiti Mona Simpson (kuollut) Velipuoli Herb Powell Sisarpuoli Abbie
Homer Jay Simpson on kuvitteellinen hahmo ja päähenkilö animaatiosarjassa Simpsonit. Hän on Simpsonin perheen isä, Margen aviomies sekä Bartin, Lisan ja Maggien isä. Homerin ääninäyttelijä on Dan Castellaneta. Vähä-älyinen, lapsellinen, laiska, ylipainoinen, viinaanmenevä, työelämässä epäpätevä ja välillä hieman väkivaltainenkin Homer on jonkinlainen karikatyyri stereotyyppisestä yhdysvaltalaismiehestä. Homer on naiivi ja alati vaikeuksiin joutuva typerys, mutta toisaalta hän on myös uskollinen vaimolleen ja hyväntahtoinen ja rakastava perheenisä, joka on toisinaan valmis tekemään mitä tahansa perheenjäsentensä puolesta.
Homer on yksi Simpsonien alkuperäisistä hahmoista ja oli mukana jo ensimmäisessä Tracey Ullman Show’n lyhytfilmissä ”Good Night” keväällä 1987. Hahmon luonut Matt Groening nimesi Homerin oman isänsä mukaan.
Simpsonien suosion myötä Homerista on tullut yksi yhdysvaltalaisen populaarikulttuurin ikoneista. Hahmo myös tunnetaan ”D’oh!”-huudahduksestaan, joka on myös lisätty arvostetun Oxford English Dictionary -sanakirjan sanastoon.
Kaikista Simpsonien hahmoista Homerilla on ollut sarjan aikana ylivoimaisesti eniten dialogia. Yleisen käsityksen mukaan Bart olisi ollut sarjan päähenkilö kolmella ensimmäisellä tuotantokaudella ennen kuin Homerista tuli huomion keskipiste, mutta Homerilla on kaikesta huolimatta ollut sarjassa aina enemmän dialogia kuin Bartilla, jo ensimmäiseltä tuotantokaudelta alkaen.
Nimi, ulkonäkö ja ikä

Homerin koko nimi on Homer Jay Simpson . Toisen nimensä Jay hän sai selville vasta 10. kauden jaksossa ”Woodstockin muistot”. Nimi on itse asiassa kieliopillinen vitsi; Homer J. ja Homer Jay lausutaan englannin kielessä samalla tavalla.
Homer kärsii varhaisesta kaljuuntumisesta ja hänellä on päälaellaan vain kaksi hiuskarvaa ja takaraivossa siksakkia tekevä hius. Hänellä näyttää aina olevan suunsa ympärillä ruskeana erottuva ohut parransänki, jopa välittömästi parranajon jälkeen. Homer pukeutuu lähes aina valkoiseen lyhythihaiseen pikeepaitaan ja sinisiin housuihin, ja töissä hän käyttää lisäksi raidallista solmiota. Hän pitää myös aamutohveleistaan, jotka näyttävät karhun tassuilta.
Vaikka Simpsonien hahmot eivät vanhene, Homerin syntymäpäiväksi on ilmoitettu 10. huhtikuuta
1955, sama kuin hänen koirallaan Pukin pikku apurilla. Homerin ikä kuitenkin vaihtelee, jaksosta riippuen, 36–39 vuoden välillä. 29. kauden jakson ”Bartin painajainen” mukaan Homer kuolisi tulevaisuudessa 59-vuotiaana, kun Springfieldin poliisit vahingossa ampuvat hänet.
Perhe

Homer Simpsonin vanhemmat ovat Abraham ”Abe” Simpson ja Mona Simpson. Homer on naimisissa Marge Simpsonin (o.s. Bouvier) kanssa ja heillä on kolme lasta, Bart, Lisa ja Maggie. Hänellä on myös isänsä puolelta velipuoli Herb Powell ja englantilainen sisarpuoli Abbie.
Homer ei useimmiten ole erityisen esimerkillinen, vastuullinen tai hyvä isä lapsilleen, mutta pohjimmiltaan hän vaikuttaa rakastavan perhettään. Vaikein suhde Homerilla on kurittomaan poikaansa Bartiin, johon hän viittaa usein pelkästään "poikana" (The Boy). Kun Bart tekee Homerille kepposen tai sanoo jotain ivallista, Homer yleensä menettää malttinsa ja alkaa kuristaa Bartia huutaen "Sinä senkin!" (Why you little!), häpeämättömästi jopa julkisissa tilanteissa. Toisaalta samankaltaisten persoonallisuuksiensa vuoksi Homer ja Bart muodostavat helposti myös samanmielisen parivaljakon. Lisan kanssa Homerilla taas on vaikeuksia löytää yhteisiä kiinnostuksenkohteita, vaikka onkin periaatteessa ylpeä tämän saavutuksista. Joskus Homer unohtaa kokonaan, että hänellä on kolmaskin lapsi, Maggie. Kaikki Margen raskaudet olivat suunnittelemattomia, joten Homer on päätynyt isäksi vahingossa, eikä aina ole tilanteeseensa tyytyväinen. Hän viettää iltansa usein mieluummin Moen baarissa kuin kotona perheensä kanssa. Välillä Homerin omaatuntoa kolkuttaa ja hän yrittää olla taas parempi isä.
Homer ei osaa pitää Bartille minkäänlaista kuria – tai ei viitsi, koska pitää Bartia jo menetettynä tapauksena – ja jättää lähes aina Bartin pahat teot rankaisematta. Hän myös antaa lapsilleen äärimmäisen huonoja elämänohjeita (”Yrititte parhaanne ja epäonnistuitte surkeasti. Opetus on: koskaan ei pidä yrittää”). Useissa jaksoissa vihjaillaan, että Homer on perinyt huonot kasvatusmenetelmät isältään Abelta, johon hänellä on edelleenkin melko viileät välit. Homer on laittanut isänsä vanhainkotiin päästäkseen tästä eroon.
Margen ja Homerin avioliitto on ajautunut kriisiin lukemattomia kertoja, lähes aina Homerin itsekkään ja vastuuttoman käytöksen seurauksena. Hän on aina kuitenkin löytänyt keinon lepyttää Marge osoittamalla uskollisuutensa ja vilpittömyytensä.
Lopulta käy ilmi, että Homer silti aina rakastaa perhettään.