Uraanikaivos
Uraanikaivostoiminta > Työturvallisuus

Työturvallisuudesta uraanikaivoksissa huolehditaan suurelta osin samalla tavalla kuin muissakin kaivoksissa. Nykyaikaisessa uraanikaivoksessa pääosa ammatillisista riskeistä on samankaltaisia muiden kaivosten kanssa ja liittyvät tavanomaisiin työtapaturmiin. Kaikkien kaivosten, uraanikaivokset mukaan lukien, työturvallisuus on menneinä vuosikymmeninä parantunut huomattavasti, eivätkä ne enää ole tavallista vaarallisempia työpaikkoja. Kaivosteollisuus yleisesti ottaen on erityisen työturvallisuuteen kohdistuneen panostuksen ansiosta noussut yhdestä vaarallisimmista tuotannon aloista suhteellisen turvalliseksi alaksi työskennellä. Työskentelystä kaivoksissa kerrotaan yleisellä tasolla artikkelissa kaivos. Tässä artikkelissa keskitytään uraanikaivostoimintaan ominaisesti liittyvään säteilyturvallisuuteen.
| Työtapaturmat USA:ssa 2006 Tapaturmaa 200 000 työtuntia kohti |
| --- | --- | --- | --- |
| Koko yksityinen sektori | 4,4 |  |  |
|   Palvelutuotanto | 3,9 |  |  |
|   Tavaratuotanto | 6,0 |  |  |
|     Rakentaminen | 5,9 |  |  |
|     Teollisuus | 6,8 |  |  |
|     Luonnonvarojen käyttö | 4,9 |  |  |
|       Maa- ja metsätalous | 6,0 |  |  |
|       Kaivokset* | 3,5 |  |  |
|         Uraani | 3,9 |  |  |
|         Hiili | 4,8 |  |  |
|         Öljy ja kaasu | 2,0 |  |  |
*Sisältää öljyn ja kaasun hankinnan: 
Uraanikaivoksissa työskentelevien säteilyturvallisuuteen pätevät samat periaatteet kuin muihinkin ammatteihin, joissa ionisoivan säteilyn kanssa ollaan tekemisissä. Näitä ovat oikeutusperiaate, optimointiperiaate ja yksilönsuojaperiaate. Alan kansainvälisistä suosituksista vastaa Kansainvälinen säteilysuojelukomissio ICRP (International Commission on Radiological Protection) ja Suomessa nämä periaatteet on kirjattu Säteilylakiin, jonka 2§ määrää säteilyn käytöstä seuraava:
Säteilyn käytön ja muun säteilyaltistusta aiheuttavan toiminnan tulee, ollakseen hyväksyttävää, täyttää seuraavat vaatimukset:
toiminnalla saavutettava hyöty on suurempi kuin toiminnasta aiheutuva haitta (oikeutusperiaate);
toiminta on siten järjestetty, että siitä aiheutuva terveydelle haitallinen säteilyaltistus pidetään niin alhaisena kuin käytännöllisin toimenpitein on mahdollista (optimointiperiaate);
yksilön säteilyaltistus ei ylitä asetuksella vahvistettavia enimmäisarvoja (yksilönsuojaperiaate).
Uraani itsessään on vain lievästi radioaktiivista ja sitä voi huoletta käsitellä ilman säteilysuojelutoimia. Erittäin rikkaissa malmeissa voi esiintyä suuria määriä radiumia, jolloin suoralla säteilylläkin voi olla merkitystä. Tällöin normaalein säteilysuojelutoimin huolehditaan työturvallisuudesta. Näin rikkaat malmit ovat kuitenkin hyvin harvinaisia. Yleensä merkityksellisin tekijä työntekijöiden säteilyturvallisuuden kannalta on kaivoksen ilma ja etenkin siinä esiintyvä radon.
Koska uraanikaivoksissa pääosan työntekijöiden säteilyannoksesta aiheuttaa radon, kiinnitetään myös säteilyturvallisuustoimenpiteiden päähuomio siihen. Radonia on monista kivilajeista ilmaan luonnostaan tihkuva radioaktiivinen kaasumainen alkuaine. Uraanikaivoksissa radonia esiintyy usein, sillä se on uraanin hajoamissarjan tuote. Radonin poistamisesta ilmanvaihdolla täytyy huolehtia paikoissa, joihin sitä voi kertyä haitallisia määriä seisovaan ilmaan. Nykyaikaisessa uraanikaivoksessa radon ei kuitenkaan ole terveyshaitta koska riittävä ilmanvaihto on teknisesti varsin helppoa järjestää. Radon aiheuttaakin nykyisin huomattavasti suuremmat kollektiiviset säteilyannokset hiilikaivoksissa ja radon-ongelmaisissa maanpäälisissä rakennuksissa sijaitsevilla työpaikoilla kuin uraanikaivoksissa.
Historiallisesti alan työturvallisuudessa on ollut ongelmia juuri riittävän ilmanvaihdon järjestämisessä, joka on johtanut monin paikoin eräiden syöpätyyppien yleistymiseen kaivosmiesten keskuudessa. Esimerkiksi Lounais-Yhdysvaltojen alueella toimineissa uraanikaivoksissa 60- ja 70-luvuilla työskennelleillä navajo-intiaaneilla on todettu lisääntynyt riski sairastua keuhkosyöpään.
Kehitysmaissa esiintyy edelleen monia ongelmia työturvallisuudessa kaikilla aloilla, mikä koskee myös uraanikaivoksia. Esimerkiksi Arevan omistamien tytäryhtiöiden uraanikaivoksilla Nigeriassa on joidenkin raporttien mukaan ollut karkeita työturvallisuuden puutteita. Työntekijöille ei esimerkiksi ole kerrottu tarpeeksi työhön liittyvistä riskitekijöistä.
Nykyisin länsimaissa uraanikaivokset ovat suuren yleisen mielenkiinnon ja tiukan valvonnan kohteena, mistä syystä niissä vallitsee tavallisesti verrattaen korkea työturvallisuus. Australiassa kaikki uraanikaivokset noudattavat työturvallisuusohjesääntöä "Code of Practice on Radiation Protection in the Mining and Milling of Radioactive Ores", jonka määräykset noudattavat ICRP:n suosituksia. Kanadassa työturvallisuusmääräyksistä huolehtii Ydinturvallisuuskomissio (Nuclear Safety Commission), lisäksi tulevat Saskatchewanin provinssin paikallissäädökset, jotka joiltain osin tiukentavat työturvallisuusmääräyksiä.
Uraanikaivokset ovat saaneet myös tunnustusta kaivosalan turvallisimpina työpaikkoina ja työturvallisuuden edelläkävijöinä. Australiassa Rangerin uraanikaivos oli ensimmäinen kaivos maassa joka saavutti National Safety Council of Australian viiden tähden turvallisuusluokituksen, joka tarkoittaa turvallisimpaan viiteen prosenttiin kaivoksista sijoittumista. Kanadassa Arevan uraanikaivokset ovat olleet maan turvallisimpien kaivosten joukossa ja saaneet siitä neljä kansallista ja kaksi alueellista palkintoa. Kanadan toisen merkittävän uraanintuottajan Camecon kaivokset ovat myös saaneet korkeasta turvallisuudestaan Kanadan kaivosyhdistyksen sekä työturvallisuusseuran palkinnot.
Pääosa maailman uraanikaivoksista on nykyisin korkeatasoisen työturvallisuuden piirissälähde?. Maailman suurimmat uraanintuottajat ovat Kazakstan, Namibia, Kanada, Australia, Uzbekistan, Venäjä, Niger ja Kiina. Ne kaikki tuottavat yli 1000 tonnia uraania vuodessa. Yhdessä ne tuottavat lähes 97 % maailman uraanista.
Yhdysvalloissa on voimassa Kanadaa ja Australiaa vastaavat työturvallisuusmääräyksetlähde?. Kazakstanin ja Uzbekistanin tuotanto tapahtuu ISL-menetelmällä, jossa vältetään useimmat kaivostyön riskit kokonaan, sillä varsinaista kaivamista ei juurikaan tarvita. Namibiassa uraanikaivostoiminnasta vastaavan Rössing-yhtiön sisäisen seurannan mukaan työturvallisuus on parantunut viime vuosina huomattavasti. Verrattuna 80-lukuun työtapaturmien määrä on vähentynyt miltei joka vuosi. Nykyisin niiden määrä on vakiintunut noin 80 % aiempaa alhaisemmalle tasolle. Jäljelle jäävien Nigerin ja Venäjän alueelta tietoja on vaikea saada, mutta on syytä epäillä, etteivät menettelyt kaikilta osin vastaa länsimaista työsuojelun tasoa.
Huolimatta viime vuosikymmeninä huomattavasti parantuneesta työturvallisuudesta uraanikaivokset ovat edelleen ydinpolttoainekierron eniten tapaturmia aiheuttava osa. IAEA on arvioinut, että gigawattivuotta kohden koko ydinpolttoainekierrossa aiheutuu 0,07–0,50 kuolemaan johtavaa työtapaturmaa ja lisäksi 0,07–0,37 työperäisen sairauden aiheuttamaa kuolemantapausta. Näistä suurin osa aiheutuu nimenomaan uraanikaivostoiminnasta. Hiilellä tuotetulle energialle vastaavat luvut ovat 0,16–3,20 ja 0,02–1,10, jälleen pääosin hiilikaivosten aiheuttamina. Kokonaisuutena tarkasteltuna ydinenergian tuotanto aiheuttaa suhteessa tuotettuun energiaan vähemmän kuolemaan johtavia työtapaturmia kuin hiili, öljy, kaasu tai uusiutuvat energianlähteet, lukuun ottamatta aurinko- ja tuulivoimaa jotka aiheuttavat yhtä paljon.