stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
PH-mittari
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
pH-mittari, jolla on anturina yhdistelmäelektrodi:
1–lasielektrodin reagoiva lasi
2–sisäinen elektrodi (AgCl)
3–1,0·10-7 mol/l HCl-liuos
4–AgCl (kiinteä)
5–referenssielektrodi (AgCl)
6–0,1 mol/l KCl-liuos
7–kapilaarinen aukko liuokseen
8–anturin runko (ionitiivis)
Tutkija käyttää Beckmanin pH-mittaria vuonna 1951 otetussa valokuvassa.
The Last One for Life

| ”The Last One for Life” Eternal Tears of Sorrow |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: A Virgin and a Whore
 Äänitetty : Tico Tico Studio
 Julkaistu: 2001
 Formaatti: CD-single
 Tuottaja(t): Eternal Tears of Sorrow
 Tyylilaji: sinfoninen death metal
 Kesto: 09.02
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Eternal Tears of Sorrowin muut singlet
|   | ”The Last One for Life” 2001 | ”Tears of Autumn Rain” 2009 |
The Last One for Life on suomalaisen sinfonisen death metalin yhtyeen Eternal Tears of Sorrowin single. Se on julkaistu vuonna 2001.
Kappaleet

The Last One for Life – 4.59
As I Die – 4.03 (Paradise Lost -cover)
Aiheesta muualla

Albumi The Last One for Life Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Panu Jansson

Panu Jansson (s. 14. lokakuuta 1981) on suomalainen toimittaja. Jansson työskentelee Helsingin Sanomien Lasten uutisissa, missä hän oli mukana perustamassa Lasten uutiset -sanomalehteä kesällä 2020.
Vuosina 2012-20 hän toimi kaupunkimedia City-lehden päätoimittajana. Hän aloitti Cityssä vuonna 2011 verkon vastaavana toimittajana ja eteni päätoimittajaksi, kun vanhanmallinen, kaupungin jakelupisteissä jaeltu City-lehti lopetettiin syksyllä 2012. Jansson rakensi yhdessä Cityn uuden omistajan Ilkka O. Lavaksen kanssa Citystä digitaalista mediaa ja luotsasi kaupunkimediaa läpi mediamurroksen, joka vaikutti lehden teon edellytyksiin myös Cityssä.
Jansson on ennen Cityä tehnyt toimittajan töitä Kauppalehdessä, Keskisuomalaisessa, Kymen Sanomissa, asiakaslehdissä sekä freelancerina. Hän on opiskellut journalistiikkaa Jyväskylän yliopistossa ja on tutkinnoltaan humanististen tieteiden kandi. Lisäksi hän on käynyt Taideteollisen Korkeakoulun Aikakauslehtijournalismin sivuaineohjelman.
Jonathan Ikoné

Jonathan Ikoné (s. 2. toukokuuta 1998 Bondy) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa.
Ikoné nousi Paris Saint-Germainin junioreista edustusjoukkueeseen syksyllä 2016. Tammikuusta 2017 kesään 2018 hän pelasi lainalla Montpellierissä. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi Lilleen. Paris Saint-Germainissa hän pelasi neljä ja Montpellierissä 32 pääsarjaottelua. Lillessä hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 38 pääsarjaottelua, toisella 28, kolmannella 37 ja neljännellä 18. Maaleja hän teki pääsarjassa Montpellierissä kaksi sekä Lillessä kausittain kolme, kolme, neljä ja yhden.
Mestarien liigassa Ikoné pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle yhdessä ottelussa jo syyskuussa 2016 Paris Saint-Germainissa pelatessaan. Ensimmäisen Mestarien liigan maalinsa hän teki Lillelle lokakuussa 2019 tasoittaessaan viime hetkillä ottelun espanjalaista Valenciaa vastaan. Marraskuussa 2021 hän teki voittomaalin vierasottelussa toista espanjalaisjoukkuetta Sevillaa vastaan. Ikoné pelasi Ranskan-vuosinaan Mestarien liigassa kaikkiaan kymmenen ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Ikoné siirtyi tammikuun 2022 alussa italialaisseura Fiorentinaan. Hän pelasi kevätkauden 2022 aikana 17 Serie A -ottelua ja teki maalin voitokkaassa vierasottelussa Napolia vastaan.
Ikoné on pelannut Ranskan eri juniorimaajoukkueissa yli 50 ottelua ja kuului avauskokoonpanoon, kun Ranska voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2015. Ensimmäisen ottelunsa Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi syyskuussa 2019 EM-karsinnassa Albaniaa vastaan ja teki ottelussa maalin oltuaan kentällä vajaat kymmenen minuuttia. Seuraavassa EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa, ja kahdessa lokakuun 2019 EM-karsintaottelussa hän pääsi vaihdosta kentälle viime minuuteiksi.
Panu Hämäläinen

| Panu Hämäläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Panu Hämäläinen
Syntynyt: 1. syyskuuta 1976 (ikä 48)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  187 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1996–1998:  Pyrbasket
Panu Hämäläinen (s. 1. syyskuuta 1976) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Basket Savonlinnan kasvatti Hämäläinen pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjassa kaudella 1996–1997 kolmessa ottelussa joissa yhdessä ylsi pisteille. Kaudella 1997–1998 Hämäläinen kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 21 runkosarjaottelussa joista sai peliaikaa kuudessa ottelussa. Miesten pääsarjan piste-ennätyksekseen hän heitti seitsemän pistettä 7. joulukuuta 1997 Helsingin NMKY:tä vastaan. Lisäksi Hämäläinen pelasi yhden pudotuspeliottelun, jossa hän kirjautti yhden levypallon, syötön ja riiston.
Panu Ignatius

Panu Juhani Ignatius (11. toukokuuta 1929 Helsinki – 27. lokakuuta 2016 Espoo) oli suomalainen ekonomi, musiikkiviihdealan toimija, jääkiekkoilija ja ralliautoilija.
Ignatius oli naimisissa televisiokuuluttaja Tuula Ignatiuksen ja vuodesta 1968 malli Seija Tynin kanssa.
Ignatius pelasi jääkiekkoa HJK:n joukkueessa vuosina 1948–1960. Hän pelasi 90 SM-sarjan ottelua ja teki niissä 10 maalia.
Jäminkipohja

| Jäminkipohja |
| --- | --- |
 Luontonäkymää Jäminkipohjasta
 Jäminkipohja
 Koordinaatit: 61°54′N, 24°04′E 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jäminkipohja on kylä Ruovedellä. Jäminkipohja sijaitsee 12 kilometriä Ruoveden keskustasta ja 65 kilometriä Tampereelta. Jäminkipohjan kautta kulkee kantatie 66.
Jäminkipohjan kylän keskiössä oli 1942 perustettu Pohjan Sahan nimellä toiminut sahayritys, joka työllisti 350 henkilöä vuonna 1972. Saha kuitenkin tuhoutui tulipalossa vuonna 1979, ja uusi saharakennus päätettiin rakentaa Jäminkipohjan sijaan Vilppulaan.
Jäminkipohja kulttuurissa

Jussi & The Boysin kappaleessa Valtatie 66 mainitaan Jäminkipohja.
Yleisradio ja Suomen elokuvasäätiö toteuttivat lyhyelokuvan, jonka tapahtumat sijoittuivat Jäminkipohjaan. Lyhytelokuva julkaistiin vuonna 2012 ja sen nimi on Jäminkipohja. Se kertoo teini-ikäisestä pojasta ja hänen perheestään, jotka muuttavat Helsingistä maalle ja alkavat viljelijöiksi.
Jukka Lehtonen

| Jukka Lehtonen |
| --- | --- |
 Jukka Lehtonen
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jukka Lehtonen
Syntynyt: 22. helmikuuta 1982 (ikä 42) Rantasalmi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  197 cm
Nyk. joukkue:   Savo Volley
Sarja:  Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2001-2002 2002-2004 2004-2006 2006-2008 2008-2009 2009-2010 2010-2011 2011-2012 2012–2014 2014-2018 2018-2019:   Bad Saulgau  East Volley  NaPa  Santasport  Aris Tessaloniki  Ravenna (Ita I)  Etta,  Ajaccio  Citta de Castello (Ita I)  En Oil & Gas Lugano   Leka Volley  Savo Volley 
Maajoukkueet
2007-2016:  
Ottelut:  200
Valmennusura
2019-2020:   Puijo Wolley 
Jukka Lehtonen (22. helmikuuta 1982 Rantasalmi) on lentopallovalmentaja ja entinen huippupelaaja, joka lopetti uransa keväällä 2019. Lehtonen nimitettiin huhtikuussa 2019 Puijo Wolleyn naisten päävalmentajaksi.
Suomen kenttien lisäksi Lehtonen pelasi urallaan Saksassa, Kreikassa, Italiassa, Ranskassa ja Sveitsissä. Hän voitti kaksi Suomen mestaruutta (2007, 2008) ja kaksi Sveitsin mestaruutta (2013, 2014). Suomen A-maajoukkueessa Lehtonen esiintyi 200 maaottelussa ja toimi sen kapteenina vuodet 2009-2011.
Ura

Lehtonen aloitti lentopallouransa vuonna 1989 Rantasalmen Urheilijoissa.
Kaudella 1999–2000 hän pelasi Suomen kolmanneksi ylimmällä sarjatasolla Pieksämäen Tsempissä. Kaksi vuotta myöhemmin Lehtonen siirtyi kaudeksi Bad Saulgaun riveihin Saksaan Bundesliigaa porrasta alemmalle sarjatasolle ja sieltä myöhemmin Savonlinnan East-Volleyhin Suomen lentopalloliigaan.
East-Volleyn pudottua lentopalloliigasta Lehtonen solmi sopimuksen rovaniemeläiseen Napapiirin Pallokettuihin. Kaudet 2004–2005 ja 2005–2006 hän pelasi Napassa ja voitti kertaalleen Suomen Cupin.
Kaudella 2006–2007 Napapiirin Palloketut ja Perungan Pojat yhdistivät lentopallotoimintansa ja fuusioseuran nimeksi muodostettiin Rovaniemen Santasport. Lehtonen teki seuran kanssa 2-vuotisen sopimuksen.
Fuusioseura voitti heti Suomen mestaruuden, kun se kukisti Pielaveden Sammon finaaleissa. Lehtonen oli yksi finaalisarjan näkyvimmistä pelaajista ja hänen torjuntansa sinetöi Suomen mestaruuden Santasportille. Myös seuraavalla kaudella Lehtonen voitti Santasportin riveissä SM-kullan. Silloinen Urheilukanava valitsi hänet Lehtosen myös tv-kanavan tähdistökentälliseen. Lisäksi suosittu lentopallon verkkosivusto hotsport.infon lukijat äänestivät hänet omaan tähtisikermäänsä.
Lehtonen valittiin myös lentopalloliigan raadin arvioimana tähtikentälliseen kolmannen kerran peräkkäin.
Kaudeksi 2008–2009 Lehtonen suuntasi Kreikan liigaan, kun hän siirtyi Aris Thessalonikiin. Hänen lisäkseen seurassa pelasi kauden aikana Antti Siltala. Kreikasta Lehtonen siirtyi seuraavaksi kaudeksi Italian A2-liigan Ravennaan.
Elokuussa 2010 Lehtonen solmi sopimuksen Lentopalloseura Ettaan, mutta pelasi vain yhden ottelun seuran riveissä ennen kuin suuntasi sopimukseen sisältyneen ulkomaalaispykälän mahdollistamana Ranskan pääsarjaan GFCO Ajaccioon. Kauden 2011-2012 Lehtonen pelasi Italian A2-liigassa Gherardi SVI Citta Di Castellon joukkueessa.
Kaudeksi 2012–13 suomalaiskeskitorjuja siirtyi Sveitsin pääsarjaan Oil & Gas Luganoon. Joukkue voitti maan Supercupin mestaruuden heti kauden alussa. Lehtonen jatkoi Luganossa myös kaudella 2013–2014. Kausilla 2012-2014 hän voitti Sveitsin liigan mestaruuden kahdesti.
Kaudelle 2014-15 Lehtonen haki paikkaa ulkomaankentillä, mutta sopivia tarjouksia ei ilmaantunut. Lopulta hän solmi marraskuussa 2014 sopimuksen kuopiolaisen Leka Volleyn kanssa Suomen lentopallon Mestaruusliigaan.
A-maajoukkue

A-maajoukkueen tuulia Lehtonen pääsi ensimmäisen kerran haistelemaan vuonna 2006. Mestaruuden takuumiehenä toiminut Lehtonen ei jäänyt huomaamatta maajoukkueen italialaiselta päävalmentajalta Mauro Berrutolta. Lehtonen pääsi Kuortaneelle maajoukkueen kesäleirille. Hyvien Kuortaneella esitettyjen otteidensa johdosta Lehtonen valittiin Maailmanliiga-ryhmään ja pelasi ensimmäisen maaottelunsa 26. toukokuuta Kanadassa isäntämaata vastaan. Lehtonen pääsi pelin viimeisessä erässä kentälle tehden kuusi pistettä.
Ensiesiintymistensä jälkeen Lehtonen on noussut kausi kaudelta entistä suurempaan ja tärkeämpään rooliin maajoukkueessa. Tuomas Sammelvuon päätettyä maajoukkueuransa kauteen 2009 Lehtonen sai kapteenin roolin joukkueessa. Vuonna 2011 Sammelvuo pyörsi lopettamispäätöksensä ja palasi maajoukkueeseen ja kapteenin rooliin kesäksi 2011. Lehtonen esiintyi maajoukkueen väreissä niin MM-kisoissa (2014), EM-kisoissa (2009, 2011, 2013, 2015) kuin myös Maailmanliigassa (2007-2016).
Saavutukset

Suomen A-maajoukkueessa 2007-
Maailmanliigassa 2007-
Suomen mestaruus 2007 ja 2008
SM-liigan All-Stars pelaaja 2006, 2007, 2008
Suomen Cupin voitto 2006
Urheilukanavan All-Stars kentällisessä 2008
Hotsport.infon All-Stars pelaaja 2008
Pudotuspelien torjuntatilaston voitto 2008
Sveitsin Supercupin voitto 2012
Sveitsin liigan mestaruus 2013, 2014
Lehtonen Santasportin paidassa.
Paint.NET

| Paint> net |
| --- | --- |
 Paint.net 3.35
Kehittäjä:  DotPDN, LLC
Kehityshistoria
Vakaa versio:  5.0.13 (5. maaliskuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Kuvankäsittelyohjelma
Alusta:  Windows 11 Windows 10 (1809)
Ohjelmointikielet:  C# (joissain osuuksissa C++)
Lisenssi:  Freeware
Aiheesta muualla
getpaint.net
Paint.net on ilmainen Windows-käyttöjärjestelmässä toimiva piirrosten ja digitaalisten valokuvien muokkaukseen tarkoitettu kuvankäsittelyohjelma. Ohjelma tukee tasoja, rajatonta historiaa, efektejä ja laajan valikoiman käytännöllisiä ja tehokkaita työkaluja. Alun perin se oli tarkoitettu vaihtoehtoiseksi ohjelmaksi Microsoft Paintin rinnalle, mutta on myöhemmin kehittynyt tehokkaaksi kuvankäsittelyohjelmaksi.
Ohjelman ominaisuuksia

Käyttöliittymä on yksinkertainen ja intuitiivinen.kenen mukaan? Sen ominaisuudet ja osat on pyritty toteuttamaan helposti löydettäviksi ja/tai helposti opittaviksi ilman apua.kenen mukaan?
Ohjelmassa voidaan käyttää useita kuvatasoja, joita voidaan muokata toisistaan riippumattomasti ja yhdistää lopulliseksi yhdistelmäkuvaksi. Paint.netin natiivi kuvatyyppi PDN säilyttää tasot kuvassa ja mahdollistaa niiden muokkauksen erillisinä myöhemminkin. Muut tiedostomuodot yhdistävät osakuvat eikä tasoja sen jälkeen voi muokata erillisinä. Ohjelma tukee seuraavia tiedostoformaatteja: PNG, JPEG, BMP, GIF, TGA, DDS, TIFF ja PDN.
Ohjelmaan sisältyy rajaton käyttäjän muokkaushistoria, mikä mahdollistaa yksinkertaisen paluun aiempiin kuvan muokkausvaiheisiin. Historian pituutta rajoittaa vain vapaan muistin ja kovalevytilan määrä. Siinä on myös tuki monille erikoisefekteille ja säädöille.
Paint.net on täysin optimoitu hyödyntämään viimeisintä teknologiaa[lähde? ] ja se kykenee käsittelemään useita suuria kuvia kerralla. Siinä on myös tuki Tablet PC:n paineherkälle piirtoalustalle, johon styluksella piirtämällä voidaan kuvien syöttö ohjelmaan tehdä samalla tavalla kuin kynällä piirretään paperille. Siinä on täysi tuki tupla- ja neliydin sekä 64-bittisille prosessoreille ja se tukee laajennuksia, jotka lisäävät ohjelmistoon uusia efektejä, säätöjä ja tiedostotyyppejä.
Paint.net on optimoitu järjestelmille, joissa on monia prosessoreita tai monia ytimiä. Näihin järjestelmiin sisältyy (mutta ei ole rajoitettu) Intel Core 2, Intel Xeon, Intel Pentium D, AMD Opteron, AMD Athlon 64 X2 ja AMD Phenom -suorittimet.
Paint.net on vapaasti ladattavissa oleva ilmaisohjelma.
Järjestelmävaatimukset

Vähimmäisvaatimukset:
Windows 11, Windows 10 (1809)
.NET 7 (asennetaan ohjelman mukana)
64-bittinen suoritin
Paint.net tallettaa kiintolevylle väliaikaistiedostoja kuvien käsittelyssä, joten kiintolevyvaatimukset riippuvat käsiteltävän kuvan koosta ja sille suoritetuista operaatioista. NTFS-tiedostojärjestelmää käytettäessä väliaikaistiedostot pakataan, jolloin levytilan tarve pienenee ja sen käyttö tehostuu.
Aiheesta muualla

Paint.NET-ohjelman virallinen sivusto (englanniksi)
Oscar-gaala 2018

| Oscar-gaala 2018 |
| --- | --- |
 
Päiväys:  2018-03-44. maaliskuuta 2018
Paikka:  Dolby Theatre, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Juontaja:  Jimmy Kimmel
Tuottaja:  Michael De Luca Jennifer Todd
Ohjaaja:  Glenn Weiss
Kohokohtia
Paras elokuva:  The Shape of Water
Paras miespääosa:  Gary Oldman Synkin hetki
Paras naispääosa:  Frances McDormand Three Billboards Outside Ebbing, Missouri
Eniten palkintoja:  The Shape of Water (4)
Eniten ehdokkuuksia:  The Shape of Water (13)
 ← 2017  Oscar-gaala  2019 →
Oscar-gaala 2018 oli 90. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2017 elokuville. Gaala järjestettiin Dolby-teatterissa Los Angelesin Hollywoodissa 4. maaliskuuta 2018 – hiukan tavallista myöhemmin, jotta vältettiin päällekkäisyys helmikuisten talviolympialaisten kanssa. Gaalan juonsi toista vuotta peräkkäin Jimmy Kimmel.
Eniten palkintoja sai fantasiadraama The Shape of Water, joka palkittiin parhaan elokuvan, ohjauksen, musiikin ja lavastuksen Oscareilla. Parhaasta naispääosasta palkittiin Frances McDormand elokuvasta Three Billboards Outside Ebbing, Missouri ja samasta elokuvasta Oscarin sai myös miessivuosasta Sam Rockwell. Parhaasta miespääosasta palkittiin Gary Oldman elokuvasta Synkin hetki, joka palkittiin myös parhaasta maskeerauksesta. Sotadraama Dunkirk sai kolme Oscaria ja toimintaelokuva Blade Runner 2049 sekä animaatioelokuva Coco saivat kaksi Oscaria. Yhden Oscarin saivat Call Me by Your Name, Dear Basketball, Fantastinen nainen, Get Out, Heaven Is a Traffic Jam on the 405, I, Tonya, Käry, Phantom Thread ja The Silent Child.
Fantasiadraamalla The Shape of Water oli eniten ehdokkuuksia, kaikkiaan 13.
Voittajat ja ehdokkaat

Ehdokkaat julkistettiin 23. tammikuuta 2018.
Voittajat ja ehdokkaat > Useita palkintoja saaneet elokuvat

| Palkintoja | Elokuva |
| --- | --- |
4: The Shape of Water
3: Dunkirk
2: Blade Runner 2049
2: Coco
2: Synkin hetki
2: Three Billboards Outside Ebbing, Missouri
Voittajat ja ehdokkaat > Useita ehdokkuuksia saaneet elokuvat

| Ehdokkuuksia | Elokuva |
| --- | --- |
13: The Shape of Water
8: Dunkirk
7: Three Billboards Outside Ebbing, Missouri
6: Phantom Thread
6: Synkin hetki
5: Blade Runner 2049
5: Lady Bird
4: Star Wars: The Last Jedi
3: Baby Driver
3: Call Me by Your Name
3: Get Out
3: Mudbound
3: I, Tonya
2: Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö
2: Coco
2: The Post
2: Victoria & Abdul
Palkinnonesittelijät ja esiintyjät > Palkinnonesittelijät

| Esittelijä(t) | Kategoria |
| --- | --- |
Patrick Stewart: Academy Scientific and Technical Awards
Viola Davis: Paras miessivuosa
Mahershala Ali: Paras naissivuosa
Emma Stone: Paras miespääosa
: Paras naispääosa
John Bailey (AMPAS president): 
Boseman, ChadwickChadwick Boseman: 
Dern, LauraLaura Dern Studi, WesWes Studi: 
Gadot, GalGal Gadot: 
Garner, JenniferJennifer Garner: 
Gerwig, GretaGreta Gerwig: 
Haddish, TiffanyTiffany Haddish: 
Hamill, MarkMark Hamill: 
Hammer, ArmieArmie Hammer: 
Holland, TomTom Holland: 
Isaac, OscarOscar Isaac: 
Miranda, Lin-ManuelLin-Manuel Miranda: 
Nanjiani, KumailKumail Nanjiani: 
Robbie, MargotMargot Robbie: 
Rodriguez, GinaGina Rodriguez: 
Saint, Eva MarieEva Marie Saint: 
Tran, Kelly MarieKelly Marie Tran: 
Vega, DanielaDaniela Vega: 
Zendaya:
Palkinnonesittelijät ja esiintyjät > Esiintyjät

| Nimi | Esitys |
| --- | --- |
Harold Wheeler: Kapellimestari
Blige, Mary J.Mary J. Blige: "Mighty River" elokuvasta Mudbound
Stevens, SufjanSufjan Stevens: "Mystery of Love" elokuvasta Call Me by Your Name
Miguel Lafourcade, NataliaNatalia Lafourcade: "Remember Me" elokuvasta Coco
Day, AndraAndra Day Common: "Stand Up for Something" elokuvasta Marshall
Settle, KealaKeala Settle: "This Is Me" elokuvasta The Greatest Showman
Televisiointi

Yhdysvalloissa gaalan esitti ja tuotti televisiokanava ABC.
Suomessa gaalan esittivät suorana lähetyksenä Yle Teema ja Yle Areena sunnuntain ja maanantain välisenä yönä. Lähetystä kommentoivat suomeksi toimittaja J. P. Pulkkinen ja elokuva-asiantuntija Anna Möttölä, ruotsinkielisessä selostuksessa Nicke Aldén ja Silja Sahlgren-Fodstad.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Guillermo del Toro palkittiin parhaasta ohjauksesta ja elokuvasta
Frances McDormand palkittiin parhaasta naispääosasta
Gary Oldman palkittiin parhaasta miespääosasta
Allison Janney palkittiin parhaasta naissivuosasta
Sam Rockwell palkittiin parhaasta miessivuosasta
James Ivory palkittiin parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta
Jordan Peele palkittiin parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta
Sebastián Lelio palkittiin parhaasta vieraskielisestä elokuvasta
Lee Unkrich palkittiin parhaasta animaatiosta
Darla K. Anderson palkittiin parhaasta animaatiosta
Alexandre Desplat palkittiin parhaasta musiikista
Marcin Bachleda

Marcin Bachleda
Marcin Bachleda (s. 4. syyskuuta 1982, Zakopane, Puola) on puolalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa AZS AWF Katowicea.
Bachledan paras henkilökohtainen arvokisasaavutus on 26. tila Lahden MM-kisoissa 2001. Oberstdorfin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui Puolan joukkueen mukana normaalimäen joukkuekilpailussa kuudenneksi. Maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa Bachleda on päässyt 25 kertaa pisteille, ja paras saavutus on 11. sija Kuusamon kisassa 30. marraskuuta 2002 (tilanne 22.04.2022).
Ura mäkihyppääjänä

Marcin Bachleda kiinnostui mäkihypystä jo lapsena ja liittyi 11-vuotiaan WKS Zakopane –seuraan. Hän osallistui jo nuorena erilaisiin kansainvälisin kilpailuihin ja ensimmäiseen FIS:in järjestämään kilpailuun vuonna 1999. Ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa Bachleda hyppäsi vuonna 2001 Willingenissä.
Parhaita saavutuksia Bachledan uralta on vuonna 2009 Kiinan Yabulissa järjestetyissä Universiade-kilpailuissa saatu normaalimäen hopea. Vuoden 2001 Lahden MM-kilpailuissa Bachleda oli 26:s ja se on hänen paras henkilökohtainen arvokilpailusaavutuksensa. Lisäksi hän oli mukana hyppäämässä Oberstdorfin MM-kilpailuiden joukkuemäen kuudetta sijaa vuonna 2005. Bachledan paras maailmancupin osakilpailusijoitus on 11. sija Kuusamosta vuodelta 2002. Vuonna 2005 hän voitti kesän continentalcup-kiertueen. Puolanmestaruuskisoissa hän oli parhaimmillaan toinen vuonna 2007 ja hänen henkilökohtainen pituusennätyksensä on 201,5 metriä Slovenian Planicasta vuodelta 2010.
Marcin Bachleda kuului vuosikausia Puolan maajoukkueeseen ja hänen uransa päättyi vuonna 2013 tulleeseen loukkaantumiseen. Viimeiseksi FIS-kilpailuksi jäi vuoden 2013 Zakopanen continentalcupin osakilpailu ja 54. sija.
Ura mäkihyppääjänä > Ura valmentajana

Mäkihyppyuransa lopettamisen jälkeen Bachleda aloitti huoltomiehenä Puolan maajoukkueessa. Hän kävi myös fysioterapeutin kurssin. Kaudella 2016/2017 hän alkoi työskennellä apuvalmentajana Puolan B-maajoukkueessa. Päävalmentajana oli tuolloin Robert Mateja.
Kaudelle 2018/2019 hän siirtyi Puolan naisten maajoukkueen päävalmentajaksi. Kautta pidetään yleisesti Puolan naisjoukkueen läpimurtokautena, sillä tuolloin naiset saivat ensimmäiset maailmancup-pisteensä. Paras hyppääjä oli Kinga Rajda, joka oli maailmancupin kokonaistilanteessa 28. Kaudelle 2019/2020 Marcin Bachledasta tehtiin kuitenkin apuvalmentaja kun päävalmentajan paikan otti Łukasz Kruczek.
Yksityiselämä

Marcin Bachleda on naimisissa ja hänellä on poika nimeltään Adam. Hän pitää matkustamisesta ja eri kulttuureihin tutustumisesta. Lisäksi hän on kiinnostunut extreme-urheilusta, moottoriurheilusta, tietokoneista ja musiikista. Hänen lempiartistinsa on Eminem.
Uransa aikana maajoukkueen muut urheilijat antoivat Bachledalle lempinimen Diabelek, joka tarkoittaa paholaista. Se juontaa juurensa nuoren Bachledan energiseen hyppäämiseen ja ulkonäköön. Bachledalla oli noihin aikoihin mustat hiukset ja pieni parta.
Henkilökohtaiset sijoitukset arvokisoissa > MM-kisat

Ramsau 1999:
suurmäki: 49.
Lahti 2001:
normaalimäki: 26.
suurmäki: 45.
Val di Fiemme 2003:
normaalimäki: 36.
suurmäki: 27.
Oberstdorf 2005:
normaalimäki: 30.
suurmäki: 47.
Aiheesta muualla

Marcin Bachleda Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
July Morning

| ”July Morning” Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Japanissa julkaistun singlen kansi
Kappaleen tiedot
 Albumilta: Look at Yourself
 Julkaistu: lokakuu 1971
 Tuottaja(t): Gerry Bron
 Tyylilaji: progressiivinen rock, hard rock
 Kesto: 10.32
 Levy-yhtiö:  Bronze Records    Mercury Records
Look at Yourselfin muut kappaleet
| ”I Wanna Be Free” (2) | ”July Morning” (3) | ”Tears in My Eyes” (4) |
July Morning on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen esittämä sekä Ken Hensleyn ja David Byronin säveltämä kappale vuoden 1971 Look at Yourself -albumilta. Kappale on yli kymmenen minuuttia pitkä, ja koostuu monesta osasta. Se on myös albumin progresiivisimpia kappaleita.
”July Morningin” ovat säveltäneet ja sanoittaneet yhtyeen silloinen kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensley, sekä silloinen laulusolisti David Byron. ”July Morning” on ollut julkaisustaan lähtien mukana yhtyeen keikkalistassa.
Äänitys

Musiikkinäytteet
”July Morningia” pidetään yhtenä yhtyeen legendaarisimmista kappaleista.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
»There I was on the July Morning
Looking for Love.» 
(Laulun ensimmäiset sanat.)
Kappaleessa kosketinsoittimia soittanut Ken Hensley on kertonut, että yhtye lisäsi kappaleen ensinauhoituksen albumille, koska yhtye ei saanut millään tallennettua alkuperäisessä versiossa ollutta tunnelmaa uudelleen. Sitä pidetäänkin Look at Yourself -albumin nauhoitusten muistettavimpana kappaleena. Yhtye itse pitää myös kappaletta yhtenä suosikeistaan. Yhtye huomasi nauhoitusten aikana, että heillä oli kolme erillään olevaa sävellystä, jotka kaikki olivat C-mollissa. Yhtye liitti nämä sävellykset yhteen, jolloin kappaleen intro syntyi.  Myös Manfred Mann vieraili kappaleessa soittaen moogia, ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa.