stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rakkaus on lumivalkoinen
Aiheesta muualla

Yön kommentit "Rakkaus on lumivalkoinen" levystä Likaiset Legendat.
Rakkaus on lumivalkoinen discogs.com -sivustolla (englanniksi)
| n k Yö |
| --- | --- |
 Olli Lindholm  Jussi Turpeinen  Timo Mynttinen  Mikko Kangasjärvi  Jari Latomaa  Ari Toikka   Entiset jäsenet:  Jussi Hakulinen  Juha Rauäng  Jani Viitanen  Veikko Lehtiranta  Markku Petander  Juha Mielonen  Jesu Hämäläinen  Jukka Mänty-Sorvari  Antti Mäkinen  Daffy Terävä  Jukka Lewis 
Studioalbumit:  Varietee  Nuorallatanssija  Myrskyn jälkeen  Äänet  Lanka palaa  Toinen puoliaika  Antaa soittaa  Tänä yönä  Kymmenes kevät  Hyviä vuosia  Satelliitti  Pirstaleet  13. Yö  Valo  Rakkaus on lumivalkoinen  Kuolematon  Valtakunta  Loisto  Pelko ja rakkaus  Hyvässä ja pahassa  Mitä jos mä rakastan 
Livealbumit:  ...ja tapahtui niinä päivinä  Täältä tulee Yö...live  Yhden yön tarinoita  Kolmen illan varietee  Yön ensimmäinen keikka 
Kokoelmat:  Poko klassikot  Suurimmat hitit 1983–88  Parhaat  Yön pimeä puoli  Legenda  Yön valoisa puoli  Sound Pack  Kiitos ja kunnia – 30v. juhlakokoelma  1983–2011  Klassikot 
VHS / DVD:  Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti  Kolmen illan varietee  Yö-karaoke 2  Kiitos ja kunnia live – Hartwall Areena 10.12.2011
Rantaperkiö

| Rantaperkiö> Rantsu |
| --- | --- |
 Rantaperkiössä sijaitseva Hatanpään lukio
Kaupunki:  Tampere
Suuralue:  Eteläinen suuralue
Suunnittelualue:  Härmä
Postinumero(t):  33900
Lähialueet:  Hatanpää, Härmälä, Rautaharkko
Rantaperkiö (Rantsu) on Tampereen eteläinen kaupunginosa. Se sijaitsee Pyhäjärven rannalla. Naapurikaupunginosia ovat Hatanpää, Härmälä ja Rautaharkko. Idässä alue rajoittuu Riihimäki–Tampere-rataan ja lännessä Talvitiehen ja Metsolankatuun. Alueella on pien- ja kerrostaloja sekä teollisuusrakennuksia. Pyhäjärven rantaan rajautuva pohjoisosa on lehtomaista metsää.
Tampereen keskustasta tuleva Hatanpään valtatie haarautuu Rantaperkiössä Sarankulman kaupunginosaan kulkevaan Sarankulmankatuun ja Härmälän kautta Pirkkalaan kulkevaan Nuolialantiehen. Rantaperkiötä kutsutaan Rantsuksi.
Pääosa Rantaperkiön asuinrakennuskannasta kuuluu maakunnallisesti arvokkaaseen rakennettuun kulttuuriympäristöön, joka ilmentää tehdasyhteisöjen tukemaa 1950-60-lukujen asuinrakentamista sekä kouluarkkitehtuuria.
Rantaperkiö on tunnettu vuonna 1911 perustetusta urheiluseurasta Rantaperkiön Iskusta. Lentopalloilun Suomen kärkijoukkueisiin kuuluneen seuran nimi muuttui Isku-Volleyksi 1990-luvun vaihteessa.
Historia

Rantaperkiön alueella on ollut pysyvää asutusta ainakin 1880-luvulta lähtien. Alue oli vuosisatojen ajan suurelta osin Hatanpään kartanon laidunmaata eikä sillä ollut varsinaista nimeä. Nykyisen nimen arvellaan syntyneen silloin, kun Pyhäjärven rantoja alettiin perata; perkiö merkitsee 'rantaniitystä ojitettua ja kuokittua viljelysmaata'. Rantaperkiön ja Härmälän rannoilla oli aikoinaan useita koristeellisia huviloita, joista on nykyisin jäljellä enää Lepolan huvila Härmälässä. Alue liitettiin osaksi Tampereen kaupunkia vuonna 1920. Kaupunginosa kasvoi jatkuvasti, mutta voimakas rakentamisen kausi alkoi toisen maailmansodan jälkeisen asuntopulan aikaan. Rantaperkiön asemakaava vahvistettiin vuonna 1945, ja tuolloin rakennettiin paljon omakotitaloja. Rakentaminen jatkui 1950-luvulla rivitaloilla ja 1960-luvulla ja 1970-luvulla kerrostaloilla.
Riihimäki–Tampere-radalla sijaitsi vuosina 1945–1988 Rantaperkiön seisake.
Aiheesta muualla

Kuvia Rantaperkiöstä
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue: Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue: Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue: Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue: Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue: Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue: Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita: Taraste
Rakennus

Taipei 101 on maailman korkeimpia rakennuksia.
Rakennus on kiinteä tai paikallaan pidettävä, mahdollisesti usean katon, seinien ja lattian rajaama tila, joka on tavallisesti rakennettu maan päälle.
Rakennusta vähäisempää rakentamisen tulosta nimitetään yleensä rakennelmaksi. Oikeudellisessa merkityksessä myös rakennelmat voidaan rinnastaa rakennuksiin.
Rakennukset Suomessa > Rakennuksen määritelmiä > Oikeudellinen määritelmä

Maankäyttö- ja rakennuslain 113 pykälän mukaan
Rakennuksen määritelmä MRL:ssa ei ole tekninen määritelmä, vaan oikeudellinen määritelmä ja se on sellaisena lähinnä viranomaisvalvonnan apuväline.
Oikeudellisessa määrittelyssä rakennuksen käsitteeseen liittyy oleellisesti viranomaisvalvonnan tarve. Ympäristövaikutustensa vuoksi rakennelmaakin voidaan pitää rakennuksena ja rakennuksen tekemiseen tarvitaan aina rakennuslupa. Muutoin rakennelmien ja pienehköjen laitosten pystyttämiseen tai sijoittamiseen riittää toimenpidelupa.
Rakennuksen oikeudellinen määritelmä on eri asia kuin rakennuksen tekninen ja yleiskielinen määritelmä, ja yksittäistapauksissa rakennuksen määrittelee lain soveltaja. Oikeuskäytännössä rakennuksena on pidetty muun muassa 60 metrin korkuista linkkitornia, 56 m² majoitustelttaa, 145 m² ruokailutelttaa, kesäasunnoksi rakennettua proomua, asunnoksi sisustettua rautatievaunua, sekä maanalaista käymälä- ja varastorakennusta.
Rakennukset Suomessa > Rakennuksen määritelmiä > Tilastokeskuksen määritelmä

Tilastokeskuksen määritelmän mukaan rakennus on erillinen, kiinteä, omalla sisäänkäynnillä varustettu rakennelma, joka sisältää katettua, yleensä seinien erottamaa tilaa.
Tilastokeskus ei laske rakennuksiksi eräitä maanalaisia tiloja kuten kallioluolia ja öljysäiliöitä eikä kevytrakenteisia katoksia ja kioskeja.
Rakennukset Suomessa > Rakennusten historiaa Suomessa

Vanhimmat rakennukset Suomessa olivat ilmeisesti kotia. Kuitenkin jo kivikaudella Suomessa on tehty myös isokokoisia rakennuksia hirsisalvostekniikan avulla. Seinät oli osittain tuettu maa-aineksella, tai osittain kaivettu maan sisään. Yleensä rakennus oli pieni, mutta ne saattoivat olla jopa kymmeniä metrejä pitkiä, rivitalomaisia usean perheen, tai yhden sukuklaanin asumuksia. Hirsisalvostekniikan perinne on väliin kuitenkin katkennut, jonka vuoksi siirryttiin käyttämään kotaa, ja myös uutta tulokasta majaa. Uudelleen hirsitalot tulivat käyttöön metallikausilla. Talon uuden tulemisen jälkeen majaa on käytetty enää tilapäisasumuksena, ja kotaa puolestaan keittopaikkana, jossa on tehty ruokaa erityisesti kesällä.
Rakennukset olivat pitkään maalattiaisia. Seinät ovat voineet olla esimerkiksi hirttä, lautaa, turvetta tai savea. Vanhimmissa taloissa on ollut joko nuotiopaikka keskellä lattiaa, tai ruoka on valmistettu erillisessä keittokodassa. Uunit ja savupiiput yleistyivät vasta keskiajalla.
Rakennukset Suomessa > Rakennusten rakentaminen Suomessa

Luvanvaraisessa rakentamisessa on noudatettava Suomen rakentamismääräyskokoelman määräyksiä, joskin kunta voi sallia niihin vähäisiä poikkeuksia kunhan keskeisiä vaatimuksia ei syrjäytetä. Lain, asetuksen ja määräysten avulla rakentamiselle asetetaan vähimmäistaso.
Rakennukset Suomessa > Rakennusten rakentaminen Suomessa > Vaatimukset

Rakennuksilta ja muilta rakennuskohteilta edellytetään muun muassa:
lujuutta ja vakautta. Rakennukseen kohdistuvat kuormitukset eivät saa aiheuttaa sortumia eivätkä epäsuotavia muodonmuutoksia.
paloturvallisuutta. Ihmisten on päästävä poistumaan palavasta rakennuksesta ja kantavien rakenteiden on kestettävä määrätyn vähimmäisajan.
turvallisuutta. Rakennus ei saa aiheuttaa hygienia-, terveys- tai ympäristöriskejä.
käyttöturvallisuutta
riittävää ääneneristävyyttä.
riittävää lämmöneristystä ja energiataloudellisuutta.
kosteusteknistä toimivuutta.
määrätyn tasoista esteettömyyttä.
Rakennustyyppejä

Rakennukset voidaan jaotella käyttötavan ja rakennusmuodon perusteella seuraavasti:
asunnot
asuinrakennukset eli asuintalot, joita käytetään vakinaiseen asumiseen
kerrostalot
pientalot (kuten rivitalot, ketjutalot, paritalot, erillistalot, omakotitalot)
asuntolarakennukset
loma-asunnot, kuten vapaa-ajan asunto, kesämökki
tilapäisasunnot, kuten metsäsauna
majoitustilat
hotellit, motellit, kylpylät
kasarmit
hoitolaitokset
sairaalat, terveyskeskukset
vanhainkodit
hoito- ja kuntoutuslaitokset
parantolat
vankilat
kokoontumistilat
kirjastot, arkistot
kirkot, seurakuntatalot
konserttirakennukset
koulut, yliopistot, kurssikeskukset
monitoimitalot
museot, taidegalleriat
nuorisotalot
näyttelyhallit
päiväkodit
teatterit, elokuvateatterit
tutkimuslaitokset
urheiluhallit, uimahallit
urheilustadion- ja katsomorakennukset
liikerakennukset
kauppakeskukset
liikenneasemat
myymälät
palvelutilat
ravintolat
työpaikkatilat
toimistorakennukset
hallintorakennukset, esimerkiksi virastot
tuotanto- ja varastotilat
autosuojat, pysäköintitalot
maatalousrakennukset eli maatalouden tuotanto- ja varastotilat
lato
navetta
riihi
talli
talousrakennukset; esimerkiksi asunnosta erillinen sauna
teollisuusrakennukset; myös korjaamot, huoltoasemat, työpajat
varastot
vesitornit
voimalat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rakennukset Wikimedia Commonsissa
Mart Raud

Mart Raud (14. syyskuuta 1903 Aidu, Viljandimaa, Viro – 6. heinäkuuta 1980 Tallinna) oli virolainen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu proosateoksia, näytelmiä ja runoutta.
Raud varttui Viljandimaalla kyläkauppiaan poikana ja kävi oppikoulun Viljandissa 1918–1923. Kirjailijana toimiessaan hän asui Tartossa ja Tallinnassa. Hänen 1920-luvulla julkaisemat ensimmäiset runokokoelmat olivat romanttisen synkkiä ja melankolisia. Viron itsenäisyyden aikana Raud saavutti mainetta erityisesti proosateoksillaan, joiden toistuvana teemana on unelmien ja todellisuuden ristiriita.
Vuonna 1940 Raud liittyi sosialismin kannattajiin ja julkaisi sitten runoja Viron neuvostoelämän alkuvuosista. Sotavuosina hänestä kehittyi Jaan Kärnerin, Johannes Semperin ja Johannes Vareksen veroinen sosialistis- isänmaallinen runoilija. Poliittisista vangeista kertova Mõõk väravas (”Miekka portilla”, 1941) oli ensimmäinen neuvosto-Virossa julkaistu näytelmä. Sotien jälkeen Raud kirjoitti eeppistä, juonellista runoutta ja 1950-luvun lopulla pääasiassa novelleja. 1960- ja 1970-lukua pidetään hänen runoutensa parhaana kautena, jolloin hän vapautui retoriikan kahleista.
Mart Raudin poika oli lastenkirjailija Eno Raud, ja tämän lapsia ovat Rein Raud, Piret Raud ja Mihkel Raud.lähde?
Suomennettuja runoja

Balladi siniketusta (Ballaad sinirebasest): I–III, suom. Pirkko Huurto, Purje: merirunoutta neljällä kielellä, Helsinki: Otava 1980 ISBN 951-1-05866-5
Lunta tai räntää, suom. Eila Kivikk'aho, julkaisussa: Parnasso 1980; nro 8
Mykistin sanat, suom. Eila Kivikk'aho, julkaisussa: Parnasso 1980; nro 8
Helena Ranta

Oikeushammaslääkäri Helena Ranta Suomi Areena -tapahtumassa Porissa 2014.
Meri Helena Ranta (o.s. Tamminen, s. 11. kesäkuuta 1946 Kajaani) on suomalainen oikeushammaslääkäri Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen laitoksella. Ranta sai professorin arvonimen vuonna 2006.
Ranta tunnetaan etenkin työstään uhrien tunnistamisessa konfliktialuiella ja onnettomuuspaikoilla.
Elämä ja ura

Ranta syntyi Kajaanissa 1946 perheen neljäntenä ja nuorimmaisena lapsena. Perheen äiti oli Grotenfeltien kulttuurisukuun kuuluva matemaatikko ja Kajaanin kauppakoulun rehtori, isä puunjalostusteollisuudessa työskentelevä kemisti. Rannan ollessa 5-vuotias perhe muutti Imatralle isän työn vuoksi. Vuonna 1965 Ranta valmistui ylioppilaaksi ja aloitti samaan vuonna hammaslääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Hän tapasi tulevan puolisonsa Kari Rannan ylioppilaskunnan edustajiston liberaalien ryhmässä ja he avioituivat 1969. Liitto oli lapseton ja päättyi eroon 1990-luvulla.
Ranta valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1972 ja työskenteli sen jälkeen jonkin aikaa yksityisena hammaslääkärinä ennen siirtymistään tutkijaksi. Hän teki jatko-opintojaan Bristolissa, Englannissa 1976–1977 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1978. Ranta siirtyi oikeusministeriön ylihammaslääkäriksi 1989. Vuonna 1993 hän työskenteli tutkijana Norjassa. Ranta tunnisti Estonian onnettomuuden uhreja 1994. Vuodesta 2001 hän toimi Helsingin yliopiston oikeuslääketieteellisen laitoksen oikeushammaslääkärina.
Ranta on toiminut useiden kansainvälisten oikeuslääketieteellisten tutkijaryhmien johtajana ja jäsenenä. Hän on ollut näissä tehtävissä Bosnia ja Hertsegovinassa 1996–1997, Kosovossa 1998–2001, Kamerunissa 2002lähde?, Perussa 2002, Irakissa 2004, Kaakkois-Aasian hyökyaalto-onnettomuuden selvittelyissä 2005 sekä Tšetšeniassa 2005 ja Nepalissa 2006–2010. Lisäksi hän on ollut mukana Etelä-Amerikkaan kohdistuneissa oikeuslääke- ja oikeushammaslääketieteellisissä koulutusprojekteissalähde? muun muassa Perussa 2002 ja Kolumbiassa 2009.
Ranta tutki EU:n toimeksiannosta Kosovon tapahtumia ja oli todistajana Haagissa Slobodan Miloševićin oikeudenkäynnissä 2003.
»Myös kuolleilla on ihmisoikeudet. Niihin kuuluu sekin, että heidät haudataan nimeään kantaviin hautoihin ja että omaiset saavat tietää, mitä heille on tapahtunut. Siihen kuuluu myös, että vainajia kohdellaan kunnioittavasti. » 
(Helena Ranta)
Suomessa Ranta oli vuonna 2006 mukana arkeologian professori Mika Lavennon johtamissa Lappeenrannan Huhtiniemen joukkohautojen vainajien tutkimuksissa. Näiden oletettiin aluksi olleen toiseen maailmansotaan ja laittomiin teloituksiin liittyviä. Tutkimukset kuitenkin osoittivat löydön unohtuneeksi sotilashautausmaaksi ja ajoittivat luut 1850-luvulle. Ranta on tutkinut myös Venäjän tsaari Nikolai II:n kallon hampaita ja epäillyt ettei kallo olisi Nikolain.
Ranta on toiminut myös Suomen Akateemisten Naisten Liiton, Plan Suomi Säätiön hallituksen (2004–2008) ja Suomen UN Womenin puheenjohtajana.lähde?
Tunnustuksia

Ranta on nimetty vuoden naiseksi 2005, vuoden Eevaksi 2005, vuoden käyttäytyjäksi ja Helsingin yliopiston vuoden alumniksi 2004. Hän on myös Suomen Akateemisten Naisten Liiton sekä Suomen forensisen arkeologian ja osteologian seuran FAFAAn kunniajäsen.
Perun katolinen yliopisto (Pontificia Universidad Católica del Perú) nimitti Rannan kunniaprofessoriksi merkittävästä työstä oikeuslääketieteellisen antropologian alalla vuonna 2009.
Vuonna 2017 Rannalle myönnettiin kansainvälinen rauhanvälityksen Lysistrata-palkinto.
Vuonna 2018 arkkipiispa Kari Mäkinen myönsi Rannalle Pyhän Henrikin ristin hänen ulkomaille suuntautuneista humanitaarisista ansioistaan.
Julkaisut

Ranta on julkaissut useita tieteellisiä artikkeleita seuraavilta aloilta:lähde?
perinnölliset sidekudossairaudet
molekyylibiologia
mikrobiologia
elektronimikroskopia
oikeuslääketiede
oikeushammaslääketiede
kansainvälinen humanitäärinen oikeus
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helena Ranta Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
Yle Areena: Helena Ranta - tutkija kuoleman jäljillä
Yle Areena: Helena Ranta - Sodan viimeinen sana (2022)
Helena Ranta, totuuden etsijä ja ihmisoikeuksien puolustaja Helena Ranta Forum, Helsingin yliopisto.
Salonen, Essi: Helena Ranta: ”Olen nähnyt paljon pahuutta” Kotiliesi.fi. 2.12.2015
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Niemi, Kaius: Helena Ranta: Ihmisen jälki.  Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-761-4
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Beile Ratut

Beile Ratut (s. 1972 Suomi) on suomalais-saksalainen kirjailija, joka kirjoittaa saksaksi.
Ratut on opiskellut taloustiedettä, kirjallisuutta ja pohjoismaisia kieliä Suomessa ja Saksassa. Hän on julkaissut kaunokirjallisuutta ja esseitä.
Ratut asui pitkään Saksassa Frankfurt am Mainin lähistöllä, ja vuodesta 2015 hän on asunut perheineen Suomessa. Hänen teoksiaan ei ole julkaistu suomeksi.
Teoksia

Das schwarze Buch der Gier: Roman. Ruhland Verlag, Bad Soden 2013. ISBN 978-3-88509-102-8
Nachhall: Roman. Ruhland Verlag, Bad Soden 2014. ISBN 978-3-88509-105-9
Welt unter Sechs: Erzählungen. Ruhland Verlag, Bad Soden 2015. ISBN 978-3-88509-120-2
Kompendium des Übermenschen: Essay. Ruhland Verlag, Bad Soden 2017, ISBN 978-3-88509-130-1
Das Fanal des Ego auf den Stufen zur Kirche: Essay. Ruhland Verlag, Bad Soden 2019. ISBN 978-3-88509-170-7
Aiheesta muualla

Beile Ratutin sivusto.
„Moral hat sich verselbstständigt.“ Beile Ratut im Gespräch mit Christiane Florin. Deutschlandradio 19.4.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB
Vilho Rantanen (jääkäri)

Vilho Robert Rantanen (12. tammikuuta 1894 Alastaro – 23. tammikuuta 1947) oli suomalainen jääkärilääkintäluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa.
Perhe ja koulutus

Rantasen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Evert Rantanen ja Augusta Matilda Mattsson. Hän meni naimisiin Hilja Uolan kanssa. Avioliitosta syntyi yksi tytär Eila Rantanenlähde?. Vilho Rantanen kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Satakuntalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopistossa vuosina 1912–1915 ja 1919–1926. Hän suoritti lääketieteellisen alkututkinnon vuonna 1915 ja lääketieteen kandidaattitutkinnon vuonna 1921 sekä lääketieteen lisensiaattitutkinnon vuonna 1926.
Jääkärikausi

Rantanen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. marraskuuta 1915 alkaen 4. komppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Rantanen astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi aluksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta alkaen 3. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet määrättiin 3. pataljoonan talouspäällikön apulaiseksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Rantanen määrättiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyssä Suomen valkoiseen kaartiin, jossa hän oli aluksi III ja myöhemmin I pataljoonan talouspäällikön apulaisena. Rantanen erosi armeijasta 16. helmikuuta 1919 ja jatkoi kesken jääneitä lääketieteen opintojaan. Opintojensa aikana hän toimi vuosina 1924–1925 muun muassa Merikarvian, Laitilan ja Ilmajoen virkaa tekevänä kunnanlääkärinä. Valmistuttuaan Rantanen nimitettiin 1. maaliskuuta 1926 alkaen Muonion-Enontekiön aluelääkäriksi. Hän toimi kyseisessä tehtävässä myös sotien aikana pois lukien vuonna 1942, jolloin hän toimi vankileirin lääkärinä Kilpisjärven tietyömaalla. Rantanen haudattiin Muonioon.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 19. maaliskuuta 1916  Varavääpeli 11. helmikuuta 1918  Vääpeli 18. lokakuuta 1918  Suojeluskuntaupseeri 16. toukokuuta 1938  Reservin lääkintäluutnantti 1940 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaudenmitali 2. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Katri Rauanjoki

Katri Rauanjoki (s. 30. tammikuuta 1973, Oulu) on suomalainen kirjailija ja opettaja. Hänen esikoisromaaninsa on Muuri (2012) ja toinen teos Jonain keväänä herään (2016). Rauanjoki työskentelee äidinkielen ja kirjallisuuden opettajana Oulussa Pateniemen lukiossa sekä luovan kirjoittamisen ohjaajana Oriveden opistossa. Hän kirjoittaa myös esseitä sanomalehti Kalevaan.
Teokset

Muuri.  Torni, 2012.  ISBN 978-951-579-426-0
Jonain keväänä herään.  Atena, 2016.  ISBN 978-952-300-210-4
Kangasvuo, Jenny; Pulkkinen, Jonna & Rauanjoki, Katri: Kotvimisen vallankumous. Karisto, 2018. ISBN 978-951-23-6510-4.
Lenin-setä ei asu enää täällä. Kustantamo S&S, 2019. ISBN 9789515247247.
Kesämerkit.  Helsinki:  S&S, 2022.  ISBN 978-951-52-5557-0
Aiheesta muualla

Kirjasampo – Katri Rauanjoki
Ratsastusterapia

Ratsastusterapiaa
Ratsastusterapia on terapiamuoto, jossa hyödynnetäänselvennä hevosta.
Terapiahevoselta vaaditaan tiettyjä ominaisuuksia. Sen on oltava terve, symmetrinen ja eikä liian laiha, liikkeiden on oltava rytmikkäät. Luonteeltaan sen on oltava luotettava, herkkä ja utelias, ja sen on reagoitava asioihinselvennä.
Ratsastusterapiaa on käytetty Suomessa yli 20 vuotta muun muassa CP-vammaisten, MS-tautia sairastavien ja masentuneiden hoidossa. Terapiaan pääsyyn tarvitaan lääkärin lähete. Kela ja hoitava taho korvaavat terapiaa. Suomessa on noin 80 terapiaa tarjoavaa ratsastustallia.
Kirjallisuutta

Ratsastusterapia, toim. Sanna Mattila-Rautiainen, PS-kustannus, 2011 ISBN 978-952-451-478-1
Marita Sandström, Ratsastusterapian vaikutukset neurofysiologian ja tutkimustulosten näkökulmasta, Suomen kuntoutusliitto, 2000
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen ratsastusterapeutit
Rauman murre

Rauman murre (Rauman murteella rauman giäl) on yksi suomen kielen lounaismurteista. Sille on ominaista sanojen lyhentyminen, oma intonaationsa ja germaanisten kielten sanalainat. Rauman murteelle ominaisia ovat nasaalikonsonanttien jälkeen puolisoinnillistuvat klusiilit (esimerkiksi ilmauksessa rauman giäl), joita on ollut kirjoituksessa tapana merkitä kirjaimilla g, b ja d. Lisäksi muiden lounaismurteiden tapaan esiintyy f-äänne, lähinnä ruotsalaislainoissa. Rauman murteeseen ovat antaneet vaikutteita ennen kaikkea merimiesten käyttämien ruotsin ja englannin kielien lisäksi viron, venäjän ja ranskan kielet.
Rauman seudun murteissa esiintyi dentaalispirantti (ð kirjakielen d:n paikalla ja θ kirjakielen ts:n paikalla) vielä 1900-luvun loppupuoliskolla.
Tunnetuin Rauman murretta käyttänyt kirjailija on Hj. Nortamo. Hänen lisäkseen sillä ovat kirjoittaneet muun muassa Unto ja Tauno Koskela, Tapio Koivukari, Hannu Heino sekä Tapio Niemi.