stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ernest Kombo

Ernest Kombo (27. maaliskuuta 1941 – 22. lokakuuta 2008) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi Pointe-Noiressa, ja hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 8. heinäkuuta 1973. Hän sai 5. joulukuuta 1983 nimityksen Nkayin hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
7. heinäkuuta 1990 Kombo sai nimityksen Owandon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi loppuikänsä.
Vuonna 1994 Kombo kertoi piispojen tapaamisessa Roomassa kannattavansa nunnien mahdollisuutta päästä kardinaaleiksi. Ennen kuolemaansa vuonna 2008 hän oli saanut hoitoa syöpään Ranskassa.
Lovas

Lovas
Lovas on kylä Vukovar-Syrmiain piirikunnassa aivan Kroatian itäosassa Itä-Slavoniassa. Kylä on Fruška Gora -vuoren rinteillä. Lovasin kuntaan kuuluu myös  Opatovacin kylä. Vuonna 2001 Lovasissa oli 1 167 asukasta. Serbit tekivät kylässä etnisen puhdistuksen Kroatian sodassa 1991.
Lovasin etninen puhdistus ja joukkomurhat 1991

Vuonna 1991 Lovasissa oli 1681 asukasta, joista kroaatteja oli 85,7 %. Serbit tuhosivat 256 taloa täysin ja vaurioittivat muita. Suurin osa vaurioista aiheutettiin pommittamalla kylää ennen hyökkäystä; joitain taloja tuhottiin jälkeenpäin. Serbit valtasivat Lovasin 10. lokakuuta 1991. Lokakuun 11. päivä serbit ajoivat 51 kroaattia Lovasin läheiselle miinakentälle, jossa kuoli 21 kroaattia ja 14 vammautui. Tarkoitus oli raivata miinakenttä käyttämällä serbien vihollisia hyväksi. 19 ihmistä surmattiin kylässä samana päivänä. Serbiarmeija valitsi erään rakennuksen vankilaksi, jonne kroaatit suljettiin. Kroaatteja, miehiä ja naisia kidutettiin siellä monin tavoin, mm. lyömällä ja viiltelemällä sekä antamalla sähköiskuja. Vapaat kroaatit joutuivat kantamaan valkoista käsivarsinauhaa.
Lovasin katolinen kirkko poltettiin ja myöhemmin räjäytettiin. Myös Kroatian kunnantalo   poltettiin. Monia muitakin julkisia ja yksityisiä rakennuksia tuhottiin ja kylästä vietiin maatalouskoneita Serbiaan. 1 341 ihmistä karkotettiin Lovasista. Lähelle kylän hautausmaata haudattiin 68 kyläläistä joukkohautaan, ja 10 muuta löydettiin haudoista eri puolilta kylää. Näin kaikkiaan 83 kyläläistä murhattiin. Läheisessä Opatovacin kylässä, jossa oli 550 asukasta (joista 43,4 % kroaatteja), kuoli vain 2 ja 1 katosi. Optatovacissa vaurioitettiin yli 50:tä taloa, ja 15 tuhottiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lovas, Croatia
Käännös suomeksi
Love, Whitney

| Love, Whitney Whitney Houston |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 14. joulukuuta 2001
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: R&B, pop
 Levy-yhtiö: Arista Records
Whitney Houstonin muut julkaisut
| Whitney: The Greatest Hits 2000 | Love, Whitney 2001 | Just Whitney 2002 |
Love, Whitney on Whitney Houstonin vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi, joka on jatkoa hänen moninkertaista platinaa myyneelle Whitney: The Greatest Hits -kokoelma-albumilleen. Se sisältää Houstonin uran merkittävimpiä, hänen tavaramerkeikseen nousseita balladeja. Albumin 16 kappaleesta yhdeksän on päässyt Yhdysvaltain singlelistan ensimmäiselle sijalle.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Until You Come Back | Babyface, Daryl Simmons | Babyface | 4.55 |  |  |  |  |  |
| 2. | I Have Nothing | David Foster, Linda Thompson | David Foster | 4.50 |  |  |  |  |  |
| 3. | Why Does It Hurt So Bad | Babyface | Babyface | 4.39 |  |  |  |  |  |
| 4. | You Give Good Love | Lala | Kasif | 4.12 |  |  |  |  |  |
| 5. | All The Man That I Need | Dean Pitchford, Michael Gore | Narada Michael Walden | 3.57 |  |  |  |  |  |
| 6. | Where Do Broken Hearts Go | Frank Wildhorn, Chuck Jackson | Narada Michael Walden | 4.38 |  |  |  |  |  |
| 7. | Just The Lonely Talking Again | Sam Dees | Narada Michael Walden | 5.33 |  |  |  |  |  |
| 8. | Exhale (Shoop, Shoop) | Babyface | Babyface | 3.24 |  |  |  |  |  |
| 9. | Miracle | L.A. Reid, Babyface | L.A. Reid, Babyface | 5.46 |  |  |  |  |  |
| 10. | For the Love of You | O’Kelly Isley, Jr., Ronald Isley, Marvin Isley, Chris Jasper | Narada Michael Walden | 5.35 |  |  |  |  |  |
| 11. | Saving All My Love for You | Michael Masser, Gerry Goffin | Michael Masser | 3.56 |  |  |  |  |  |
| 12. | Run To You | Allan Rich, Jud Friedman | David Foster | 4.27 |  |  |  |  |  |
| 13. | I Believe in You and Me | David Wolfert, Sandy Linzer | Mervyn Warren, Whitney Houston | 3.55 |  |  |  |  |  |
| 14. | Didn’t We Almost Have It All | Michael Masser, Will Jennings | Michael Masser | 4.38 |  |  |  |  |  |
| 15. | All at Once | Michael Masser, Jeffrey Osborne | Michael Masser | 4.29 |  |  |  |  |  |
| 16. | I Will Always Love You | Dolly Parton | David Foster | 4.23 |  |  |  |  |  |
Fjaler

Fjaler on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Kunnan pinta-ala on 417 km², josta maata on 390 km². Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 2 913 asukasta.
Tunnettuja henkilöitä

Jakob Sande (1906–1967), runoilija
Herbjørn Sørebø (1933–2003), toimittaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fjaler Wikimedia Commonsissa
Vestlandin läänin kunnat
Alver
Askvoll
Askøy
Aurland
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bjørnafjorden
Bremanger
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjaler
Gloppen
Gulen
Hyllestad
Høyanger
Kinn
Kvam
Kvinnherad
Luster
Lærdal
Masfjorden
Modalen
Osterøy
Samnanger
Sogndal
Solund
Stad
Stord
Stryn
Sunnfjord
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Vik
Voss
Øygarden
Årdal
Norjan läänit | Norja
Eteläinen federaatiopiiri

| Eteläinen federaatiopiiri Южный федеральный округ Российской Федерации |
| --- | --- |

 Federaatiopiirin sijainti Venäjällä
Valtio:  Venäjä
Liittovaltiosubjektit:  Adygeian tasavalta Astrahanin alue Kalmukian tasavalta Krasnodarin aluepiiri Rostovin alue Volgogradin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Donin Rostov
 – presidentin täysivaltainen edustaja:  Vladimir Ustinov
Pinta-ala:  416 840 km²
Väkiluku (2010):  13 854 334
 – väestötiheys:  33,2 as./km²
 
Federaatiopiirin internetsivut
 Aikavyöhyke UTC+3/+4 (MSK/+1) 
Venäjän federaation eteläinen federaatiopiiri (ven. Южный федеральный округ Российской Федерации, Južnyi federalnyi okrug Rossijskoi federatsii) on yksi Venäjän kahdeksasta federaatiopiiristä. Se työntyy etelään valtakunnan lounaisosassa, Ukrainan ja Kazakstanin välissä. Piirin pohjoisosat ovat Ponto-Kaspian aroa, lounaisosa ulottuu Pohjois-Kaukasukselle.
Federaatiopiiriin kuuluvat subjektit: 1. Adygeia, 2. Astrahanin alue, 3. Volgogradin alue, 4. Kalmukia, 5. Krasnodarin aluepiiri, 6. Rostovin alue.
Federaatiopiiriin kuuluu kuusi liittovaltiosubjektia: Astrahanin, Rostovin ja Volgogradin alueet, Krasnodarin aluepiiri sekä Adygeian ja Kalmukian tasavallat. Suurimmat kaupungit ovat noin miljoonan asukkaan Donin Rostov ja Volgograd. Federaatiopiirin alueella noin 86 % asukkaista on venäläisiä (vuoden 2002 väestötilastoon perustuen).
Federaatiopiirien historia

Federaatiopiirejä ei ole mainittu liittovaltiosubjektien ja liittovaltion välisenä hallintoelimenä Venäjän perustuslaissa. Perustuslaki sallii kuitenkin presidentin luoda erilaisia toimielimiä avukseen; federaatiopiirit toimivatkin laajan presidentinhallinnon alaisuudessa. Tarve liittovaltiopiirien määrittelyyn syntyi 1990-luvulla muodostuneesta hallinnon hajanaisuudesta ja ne perustettiin toukokuussa 2000.
Eteläinen federaatiopiiri oli alkujaan nykyistä laajempi. Tammikuussa 2010 siitä erotettiin omaksi federaatiopiirikseen muslimienemmistöiset Pohjois-Kaukasian tasavallat sekä Stavropolin aluepiiri, yhteensä seitsemän liittovaltiosubjektia, jotka nyt muodostavat Pohjois-Kaukasian federaatiopiirin.
Väestö ja talous

Federaatiopiirin alueella muodostui 6,13 prosenttia (eli 2 293 686,1 miljoonaa ruplaa vuonna 2010) koko Venäjän BKT:stä.  Bruttokansantuotteen kannalta Eteläinen federaatiopiiri oli matalan BKT-kertymän seutua. Henkeä kohti laskettu BKT-osuus oli 165 557 ruplaa eli 4 056 euroa vuonna 2010. Tämä oli 63 prosenttia Venäjän keskimääräisestä tasosta. Erityisen matala BKT-taso henkeä kohden oli Kalmykiassa, jossa se jäi vain 32 prosenttiin Venäjän keskiarvosta (2 060 EUR/asukas/vuosi). Kalmykian BKT-kertymä henkeä kohti oli kolmanneksi alhaisin Venäjän kaikista federaatiosubjekteista.
| Kartan numero | Federaatiosubjekti | Väestö 2010 | Alueellinen BKT vuonna 2010 (milj>  ruplaa) | Osuus koko Venäjän BKT:stä vuonna 2010 (%) | BKT henkeä kohti  (ruplaa, 2010) | BKT henkeä kohti  (euroa, 2010) | BKT henkeä kohti  (% Venäjän  keskiarvosta) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Adygeian tasavalta | 439 996 | 46 149,0 | 0,12 | 104 885 | 2 569 | 40 |
| 2 | Astrahanin alue | 1 010 073 | 145 430,0 | 0,39 | 143 980 | 3 527 | 55 |
| 4 | Kalmukian tasavalta | 289 481 | 24 343,5 | 0,07 | 84 094 | 2 060 | 32 |
| 5 | Krasnodarin aluepiiri | 5 226 647 | 1 008 152,5 | 2,70 | 192 887 | 4 725 | 74 |
| 6 | Rostovin alue | 4 277 976 | 632 196,9 | 1,69 | 147 779 | 3 620 | 56 |
| 3 | Volgogradin alue | 2 610 161 | 437 414,2 | 1,17 | 167 581 | 4 105 | 64 |
| 1-6 | Yhteensä | 13 854 334 | 2 293 686,1 | 6,13 | 165 557 | 4 056 | 63 |
Presidentinhallinnon täysivaltaiset edustajat

Viktor Kazantsev (2000–2004)
Vladimir Jakovlev (2004)
Dmitri Kozak (2004–2007)
Grigori Rapota (2007–2008)
Vladimir Ustinov (2008–)
FBReader

| FBReader |
| --- | --- |
 FBReader Ubuntu Linuxissa
Kehittäjä:  Geometer Plus LLC
Kehityshistoria
Vakaa versio:  0.99.2 / 6. syyskuuta 2012
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:   E-Kirjojen lukija
Alusta:  Windows, Linux, Android
Lisenssi:  GPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
FBReader on sähköisten kirjojen lukija, jonka on kehittänyt Geometer Plus LLC. Yritys sijaitsee Venäjällä, Pietarissa. FBReader tukee muun muassa seuraavia e-kirjojen tiedostomuotoja: fb2, mobi, html, chm, rtf, plucker ja EPUB. PDF-tiedostomuodolle on tuki ohjelman premium android versioissa, sekä ilmaiseen versioon sen saa lisättyä liitännäisen avulla. Tuki PDF-tiedostoille puuttuu muilta alustoilta. Kirjojen lukeminen onnistuu suoraan myös zip, tar, gzip ja bzip2-muotoihin pakatuista tiedostoista. FBReader on saatavilla Windowsille, Linuxille, Androidille sekä useille muille alustoille.
FB Gulbene

Futbola biedrība Gulbene eli FB Gulbene 2005 on jalkapalloseura Gulbenen kunnasta Koillis-Latviasta. Seura pelaa Latvian korkeimmalla sarjatasolla Virslīgassa. Kaudella 2015 joukkue hyllytettiin ja kauden tulokset mitätöitiin, sillä seuraa epäiltiin ottelutulosten sopimisesta. Seura on perustettu vuonna 2005. Se on voittanut kahdesti 1. līgan eli Latvian toiseksi korkeimman sarjatason.
France Nuyen

France Nuyen ja Rod Taylor Hong Kong -televisiosarjan mainoskuvassa vuodelta 1960.
France Nuyen (s. 31. heinäkuuta 1939 Marseille) on ranskalainen näyttelijä. Hänen syntymänimensä on France Nguyen Van-Nga – hänen isänsä oli vietnamilainen.
Nuyen on esiintynyt muiden muassa elokuvissa South Pacific (1958), Satan Never Sleeps (1962), Häikäilemättömät (1963) ja Ilon ja onnen tarinat (1993). Vieraillessaan 1960-luvulla joitakin kertoja Minä vakooja -televisiosarjassa Nuyen tutustui Robert Culpiin, joka oli hänen toinen aviomiehensä vuosina 1967–1970.
Nuyen oli vuonna 1959 ehdolla lupaavimman naistulokkaan Golden Globe -palkinnon saajaksi. Teatterin puolelta hänet muistetaan näytelmästä The World of Suzie Wong, jossa hän tulkitsi nimiroolin vuonna 1958. Hän esiintyi Elaanin roolissa Star Trek -jaksossa ”Elaan of Troyius” (1968).
Paitsi näyttelijänä, Nuyen on työskennellyt myös psykologina.
Aiheesta muualla

France Nuyen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Long John Silver’s

Fish and chips -tyylinen ateria Singaporen Long John Silver'sissä.
Long John Silver's, Inc. (lyh. LJS) on vuonna 1969 perustettu yhdysvaltalainen pikaruokaravintola, joka on erikoistunut kala- ja äyriäisruokiin. Ravintolan nimi ja konsepti ovat peräisin Robert Louis Stevensonin kirjasta Aarresaari. Ravintolan pääkonttori sijaitsee Kentuckyssa Louisvillen osavaltiossa. Long John Silver's oli vuoteen 2011 saakka maailman suurimman ravintola-alan yrityksen Yum! Brandsin omistuksessa.
Evil Prevails

| Evil Prevails Convulse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio JJ, Tampere
 Julkaistu: 1. marraskuuta 2013
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 36.53
 Levy-yhtiö: Svart
Convulsen muut julkaisut
| Reflections 1994 | Evil Prevails 2013 | Cycle of Revenge 2016 |
Evil Prevails on death metal -yhtye Convulsen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2013 levymerkillä Svart Records. Se on yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi sitten vuoden 1994 albumin Reflections. Albumi on äänitetty analogisesti, ja sen äänimaailmaltaan huolittelematon ja orgaaninen.
Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Metal Sucks -sivuston Sammy O’ Hagar antoi albumille arvosanan 3.5/5, ja oli yllättynyt aktivoitumisen jälkeen tuotetun materiaalin toimivuudesta, ja piti sitä yhtyeen parhaana. Infernon blogissa albumin rosoisuutta kuvailtiin toimivaksi vailla väkinäisyyden tunnetta. Imperiumin Janne Rintala totesi albumin antavan vahvempaa näyttöä kuin aikaisemmin samana vuonna julkaisu ”Inner Evil” -single, vaikka musiikki jääkin tuhovoimassaan ja nuoruuden innossaan kahden vuosikymmenen takaisen tuotannon jälkeen. Hänestä kappaleet eivät olleet kovin kekseliäitä, mutta antoi arvoa monipuolisuudelle ja kulmikkuudelle. Soundin Antti Mattila antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän piti soittoa terävämpänä ja iskevämpänä kuin esikoisalbumilla World Without God, ja sanoi sen olevan pimeydessään ja täyteläisyydessään se albumi, minkä edeltävän albumin Reflectionsin olisi pitänyt olla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Convulse.
We Kill Our Kind – 3.58
Unholy War – 4.56
World Downfall – 4.33
God Is Delusion – 6.05
Evil Prevails – 4.15
Days Are Dark – 4.10
Reborn in Chaos – 3.23
Oceans of Dust – 5.33
Kokoonpano

Rami Jämsä – laulu
Kristian Kangasniemi – kitara
Rami Jämsä – kitara
Juha Telenius – basso
Rolle Markos – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Juuso Nordlund – äänittäjä
Jaakko Viitalähde – masteroija
Tommi Matalamäki – avustava äänittäjä
Luxi Lahtinen – kansikuva
Jari Nieminen – layout
Peero Lakanen – valokuva
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Metal Sucks:
Soundi:
Aiheesta muualla

Evil Prevails Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Evil Prevails Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Leopardigekko

| Leopardigekko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Gekkota
Heimo::  Eublepharidae
Suku::  Eublepharis
Laji::  macularius
Kaksiosainen nimi
 Eublepharis macularius  Blyth, 1854 
Katso myös
   Leopardigekko Wikispeciesissä   Leopardigekko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leopardigekko (Eublepharis macularius) on heimoon Eublepharidae kuuluva liskolaji, jota esiintyy Pakistanissa, eteläisessä Afganistanissa, Intian pohjoisosissa sekä osissa Irania.
Ulkonäkö

Leopardigekolla on silmäluomelliset silmät ja iho, jota peittää pienet näppylän tapaiset nystyt. Iho on samettisen pehmeä. Leopardigekolla on suhteellisen iso pää ja se kerää energiaa häntäänsä, hyvin syöneen leopardigekon tunnistaakin paksusta hännästä. Eri leopardigekkolajien väritys vaihtelee runsaasti, mutta usein niillä on mustia pilkkuja ja vaalea vatsa. Leopardigekoista on jalostettu erivärisiä muotoja, mm. albiino, sunglow, black pearl, phantom, high yellow sekä blizzard.
Aikuisena naaraspuolisten leopardigekkojen pituus on 17–30 cm, koiraiden jopa 25 cm. Paino noin 50–100 grammaa.
Leopardigekko luo nahkansa noin neljän viikon välein.
Käyttäytyminen

Leopardigekko on hämäräaktiivinen, mutta päivisin se saattaa liikkua valoon lämmittelemään. Jos gekolla on lämpömatto, sen ei tarvitse tulla aurinkoon lämmittelemään. Terraario saa olla vain puoliksi lämpömaton päällä. Laji elää enimmäkseen maassa, mutta saattaa kiipeillä saadessaan siihen mahdollisuuden. Leopardigekkoa saa käsitellä, mutta se ei ole sylilemmikki. Leopardigekko on usein lempeä ja rauhallinen lisko, mutta voi joskus pyrkiä ulos terraariostaan. Leopardigekkonaaras tulee toimeen toisten naaraiden kanssa ja riitoja syntyy harvoin, mutta koiraita ei tule asuttaa samaan terraarioon. Koiraat ovat tarkkoja reviiristään, ja jos kaksi koirasta on samassa terraariossa, ne tappelevat kunnes toinen kuolee.
Ravinto

Leopardigekot ovat pääasiassa hyönteissyöjiä. Esimerkiksi heinäsirkat, kenttäsirkat, jauhomadot, jättijauhomadot, vahakoin toukat, jauhomadoista tulevat kovakuoriaiset, toukat, torakat. Myös hiirenpoikaset kuuluvat joskus leopardigekon ruokalistalle, mutta niitä ei pidä syöttää usein. Gekkoja ei tarvitse syöttää, vaan sen ruoan voi laittaa astiaan, mutta on suositeltavaa syöttää leopardigekko itse, sillä niin se oppii tuntemaan omistajansa paremmin. Gekot eivät syö kovin nopeasti ruokaansa, vaan siinä voi kestää jopa kuukausi.
Ruokaeläimiä ruokitaan 12 tunnin ajan vitamiinipitoisella jauheella ennen kuin ne syötetään gekolle. Näin gekko saa tarvitsemansa suojaravinteet.
Lisääntyminen

Leopardigekko tulee sukukypsäksi noin kymmenen kuukauden ikäisenä, mutta tällöin naaraat ovat usein vielä liian pienikokoisia munimaan. Urokset kannattaa pitää erossa naaraista puolentoistavuoden ikään asti. Naaraan ja uroksen erottaa usein alle vuoden iässä: uroksella on hännän ja takajalkojen välissä kaksi "kivespussia" ja niiden yläpuolella selvästi erottuva v:n muotoinen rauhasrivi. Naaraalla nämä kohoumat hännän tyvessä ovat näkyvästi pienemmät ja rauhasrivi haaleampi ja vaikeammin erotettavissa. Uroksen pää on hieman leveämpi kuin naaraan ja uros on usein muutenkin suurikokoisempi.
Leopardigekkojen lisääntymiskausi alkaa kevään tullessa jolloin uros parittelee naaraan kanssa. Ennen parittelua uros jahtaa naarasta pitkin terraariota ja näykkii naarasta eri paikoista sen kehoa. Uros ottaa kiinni naaraan niskasta ja parittelee suhteellisen nopeasti. Usein parittelun jälkeen molemmat osapuolet puhdistavat sukuelimensä. 2–4 viikon kuluttua naaras munii yhdestä kahteen, noin kahden sentin mittaista valkoista munaa kosteaan ja lannoittamattomalla turpeella tai vermikuliitilla varustettuun, korkeahkoon rasiaan. Aluksi naaras voi käyttäytyä hyvin suojelevasti muniaan kohtaan, mutta pian naaras jättää ne oman onnensa nojaan.
Täysikasvuiset gekot voivat saada viisi poikuetta vuodessa.
Terraariossa munivien gekkojen munat siirretään varovasti hautomoon, jonka voi tehdä suurehkosta pakasterasiasta tai karkkikaupoista saatavista korkeista rasioista. Rasia täytetään alle kymmenen senttiä lannoittamattomalla turpeella tai vermikuliitilla. Munat haudataan kevyesti, puoliksi materiaaliin ja esimerkiksi turvetta kostutetaan joka päivä niin, ettei vesi kuitenkaan tiivisty pisaroiksi rasian kattoon tai sen reunoille. Leopardigekon munia ei saa kastella. Hautomisrasia sijoitetaan esimerkiksi lämpölampun alle, jonka lämmön mukaan leopardigekkovauvojen sukupuoli määräytyy. Noin 27–29 asteessa munista kuoriutuu varmimmin naaraita kuin 30–33 asteessa, jossa kuoriutuu varmemmin uroksia. Hedelmöittymättömät munat painuvat kasaan ja niiden valkoinen väri harmahtuu. Hedelmöittyneistä voi kuoriutua tulitikkurasiaakin pienempiä poikasia. Hautomisprosessi ei vaadi kovinkaan paljoa, ja poikaset kuoriutuvat 6–8 viikon päästä muninnasta. Pienet poikaset syövät päänsä levyisiä hyönteisiä, ja näitä pikkuliskoja on ruokittava joka päivä.
Leopardigekko terraariossa

Leopardigekko on yleisin lemmikkinä pidettävistä liskoista sen helppohoitoisuuden vuoksi. Koska leopardigekko on helppohoitoinen, se sopii hyvin myös aloittelijoille. Terraarion kooksi yksi aikuinen leopardigekko tarvitsee vähintään 80 × 40 cm kokoisen alan. Useampia liskoja hankittaessa täytyy olla isompi terraario. Poikasille riittää pienempikin terraario ja korkeutta tarpeeksi etteivät ne pääse karkuun. Poikaselle pohjamateriaaliksi ei saa laittaa hiekkaa, sillä gekko saattaa syödä sitä. Paras vaihtoehto on talouspaperi. Aikuisilla pohjaksi kelpaa rakennusliikkeistä saatava nukkaamaton, esimerkiksi vihreä matto tai laatat. Hiekka aiheuttaa helposti gekolle suolistotukoksen, joka on vaikea hoitaa ja jopa hengenvaarallinen. Suolistotukoksen oireita ovat muun muassa syömättömyys, hiekkainen uloste, gekon vatsasta läpikuultava sinivihreä tai lilahtava väri.
Terraarioon täytyy laittaa "wetbox", eli kostea piilopaikka, jota leopardigekko tarvitsee nahanluonnin aikana. Kostea ilma pehmittää irtoavaa nahkaa ja se lähtee irti helpommin. Muuten leopardigekon terraario tulee olla kuiva ja peruslämpötilan tulisi olla 24–27 °C. Lämmittelypaikassa lämpöä olisi hyvä olla 37–40 °C. Älä koskaan laita useaa urosta samaan terraarioon, sillä urokset taistelevat reviiristä usein kuolemaan asti. Useamman naaraan voi sijoittaa samaan tilaan, kunhan tilaa on tarpeeksi ja piiloja riittävästi. Tällöin kuitenkin tulee tarkkailla liskojen suhtautumista toisiinsa, sillä naaraatkin voivat nahistella. Ruokaan tulisi lisätä jokaisella ruokintakerralla (suositus) vitamiini-kalkkijauhetta, jossa ruokaeläimet pölytetään.
Nahanluonnin leopardigekko hoitaa itse, eikä tarvitse siihen apua. Jos kuitenkin huomaat, että esimerkiksi leopardigekko ei saa nahkaa jostain itse irti, voit itse ottaa nahkaa erittäin varovaisesti kynnellä raaputtaen tai pinseteillä. Nahanluonnin jälkeen tulisi tarkistaa leopardigekon varpaat, pää ja muu keho, ettei nahkaa ole jäänyt mihinkään.
Leopardigekoissa on useita eri värimuotoja, kuvassa normaalinvärinen poikanen
Lillaisarn

Lillaisarn
| --- | --- |
Sijainti:  60°6′18.00″N, 24°41′49.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,03 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lillaisarn on saari Espoon Suvisaaristossa Aisarfjärdenin merialueella. Se kuuluu Aisarn-saariryhmään, joka sijaitsee välittömästi Suvisaariston pääsaarten lounaispuolella. Saariryhmän kaksi muuta saarta, Storaisarn ja Torraisarn sijaitsevat Lillaisarnista lounaaseen. Saariryhmän lounais–koillissuuntainen ulottuvuus on noin 1,2 kilometriä.
Noin kolmen hehtaarin laajuisen Lillaisarnin rantaviiva on kallioista ja kasvillisuudeltaan niukkaa. Saaren sisäosa on enimmäkseen tuoretta kangasmetsää, etelässä on pieni alue lehtomaista kangasta.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Lillaisarn, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
Louis-Auguste Bisson

Oletettavasti Bissonin ottama dagerrotyyppi Frédéric Chopinista, 1849. Kyseessä on ainoa tiedossa oleva kuva Chopinista.
Bissonin ottama dagerrotyyppi Honoré de Balzacista, 1842.
Louis-Auguste Bisson (21. huhtikuuta 1814 Pariisi – 12. toukokuuta 1876 Pariisi) oli ranskalainen valokuvaaja. Hän perusti valokuvausateljeen vuonna 1841, johon hänen veljensä Auguste-Rosalie Bisson tuli osakkaaksi. Heidät tunnettiin nimellä Bissonin veljekset.
Bissonin veljekset

Veljekset osallistuivat vuonna 1860 Ranskan keisarin Napoleon III:n seurueessa Savoijiin suuntauvalle matkalle. Heidän siellä ottamansa upeat maisemakuvat ovat jääneet valokuvauksen historiaan. Myönteiset kommentit saivat Auguste-Rosalien lähtemään seuraavana vuonna Mont Blancille. Hän käytti kuvia ottaessaan kollodium-menetelmää, jossa negatiivit olivat hyvin suuria, jopa 30 cm × 40 cm.
Koska he pitivät kiinni suurista kuvista, vaikka muoti oli siirtynyt pieniin carte de visite -kokoisiin kuviin, kilpailijat menestyivät paremmin ja he joutuivat neljän vuoden kuluttua lopettamaan toimintansa.
Bissonin veljesten maineikkaimpia kuvia on kuva säveltäjä Frédéric Chopinista, jota sanotaan ainoaksi tiedossa olevaksi. Kuvan alkuperästä on kuitenkin esitetty epäilyjä, joihin ei ole saatu luotettavaa vastausta, ja siksi kuva jätettiin Ranskan kansalliskirjastossa vuonna 1999 järjestetyn Les Bissons Photographes -näyttelyn ulkopuolelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis-Auguste Bisson Wikimedia Commonsissa