stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Armi Aavikko
Elämä ja ura > Toinen LP

Dannyn & Armin toinen yhteisalbumi Toinen LP tehtiin kiireessä vuoden 1979 joulumarkkinoita varten ja sisälsi tuttuun tapaan useita hellyysaiheisia kappaleita. Levyttäminen oli Dannylle ja Armille raskasta samaan aikaan ravintolashow’n ja Finntasticin kanssa. Levystä ei tullut edellisen kaltaista myyntimenestystä, ja kappaleista pääsi listoille ainoastaan ”Jos sinäkin tahdot”. Iskelmäteollisuudessa vallinnut hellyysbuumi oli tulossa päätökseensä, ja myös musiikintekijät olivat saaneet aiheesta tarpeekseen. Toinen LP jäi duon viimeiseksi yhteiseksi albumiksi.
Elämä ja ura > 1990-luvun laivashow’t

Aavikon ja Dannyn ensimmäinen laivashow järjestettiin vuonna 1987 Finnjetillä. Vuodesta 1990 he esiintyivät Viking Linen ja Silja Linen laivaristeilyillä. Samoihin aikoihin Suomi vajosi lamaan. Ennen laivakeikkoja duo oli esiintynyt vielä tanssisolisteina tai lämmittelijäesiintyjinä, ja Aavikko oli suunnitellut Juice Leskisen kanssa yhteistyötä, joka jäi toteutumatta. Vuodesta 1992 alkoi eräänlainen iskelmän uusi nousukausi. Ruotsin-laivoilla Danny & Armi vetivät edelleen yleisöä, ja Aavikko esitti cover-ohjelmistoa klassikkoiskelmistä, kuten ”Brigitte Bardot”, ”Pojat” ja ”Mamma, tuo mies mua tuijottaa”. Tässä bravuurishow’ssa Aavikko esiintyi suuret ilmapallot rintoinaan. Hänen toinen vakionumeronsa laivakeikoilla oli Katri Helenan levyttämä ”Anna mulle tähtitaivas”.
Dannyn ja Aavikon 15 vuotta kestänyt salasuhde päättyi 1992, kun kävi selväksi, ettei Danny lupauksistaan huolimatta aikonut ottaa eroa vaimostaan Aavikon vuoksi. Danny kertoo muistelmissaan, että hänen vaimonsa Liisa Lipsanen oli alusta lähtien tietoinen suhteesta. Liisa suhtautui Aavikkoon ystävällismielisesti, ja Aavikko tutustui myös pariskunnan kolmeen lapseen. Aavikon ensimmäinen vakava parisuhde oli päättynyt missiksi tulon myötä; kaikki hänen miessuhteensa Dannyn jälkeen jäivät myös lyhyiksi. Haave elämänkumppanista ja oman perheen perustamisesta ei toteutunut, mikä myös vaikutti Aavikon henkisen olotilan huononemiseen. Yhteistyön päättymisen jälkeen Danny ja Aavikko pysyivät läheisinä ystävinä, ja Danny oli Aavikon tukena kaikin tavoin tämän vaikeina aikoina.
Aavikko koki perheineen suuren surun joulukuussa 1992, kun hänen läheisin sisarensa Arja teki itsemurhan. Aavikko oli tapahtuman jälkeen syvästi masentunut ja hukutti suruaan työhön. Dannyn & Armin risteilyohjelmia olivat muun muassa Säpinää ja samppanjaa ja Laineiden Las Vegas, jotka tehtiin vuonna 1993. Molemmat olivat yleisö- ja arvostelumenestyksiä. Danny oli saanut soolourallaan uutta nostetta kappaleella ”Tämä taivas, tämä maa”. Räiskyvät showohjelmat vetivät paljon katsojia, ja kriitikotkin huomioivat Aavikon ammattitaitoisen esiintymisen. Hän esitti muun muassa Jukka Kuoppamäen hänelle tekemän kappaleen ”Ei ruusu voi ruusummaksi tulla”.
Aavikko oli keksinyt esittää laivoilla ohjelmaa myös lapsille, ja vuonna 1993 ilmestyi kasetillinen hänen laulamiaan lastenlauluja. Armi & lemmikit -kasetin ja samannimisen laivashow’n Aavikko oli suunnitellut alusta lähtien itse. Armi ja lemmikit jäi kuitenkin vain yhden tuotantokauden pituiseksi laivaohjelmaksi. Aavikon elämään oli kasautunut tässä vaiheessa niin paljon ongelmia, ettei hän jaksanut enää paneutua show’n tekoon. Kevään 1994 Danny & Armi-show oli Villit unelmat, joka oli monien mielestä Aavikon uran paras. Amerikkalaishenkiseen ohjelmaan oli haettu ideoita aina Las Vegasista asti. Show oli suuri menestys, mutta esityskierroksen ollessa vilkkaimmillaan Aavikon henkinen olotila paheni, eikä esiintyminen enää tuonut hänelle iloa. Keväällä 1994 hän ilmoitti aikovansa vetäytyä estradeilta.
Elämä ja ura > Uran päättyminen

Aavikon viimeiseksi singleksi jäi vuonna 1995 julkaistu Veikko Samulin tekemä iskelmä ”Puhjennut on ruusu kukkaan”. Vielä kevään ajan 1995 Aavikko esiintyi Dannyn rinnalla Silja Europalla laivashow’ssa Legendat elävät ikuisesti. Ohjelmaan kuului muun muassa Aavikon aiemmilta vuosilta tuttu Marilyn-sikermä sekä duetto ”Tahdon olla sulle hellä”. Menestysshow’ta esitettiin 50 kertaa. Myöhemmin Aavikko ei enää halunnut palata laivoille, sillä keikat ”peltipurkeissa” olivat kestäneet aina kaksi kuukautta kerrallaan ja käyneet henkisesti raskaiksi. Yksi Aavikon viimeisistä live-esiintymisistä oli yhdessä Dannyn kanssa viihdeohjelmassa Ei itketä lauantaina.
Yhteistyötä Dannyn kanssa kesti kaikkiaan 18 vuoden ajan, kunnes Aavikko jäi sairauslomalle 1995 henkilökohtaisten ongelmiensa vuoksi eikä satunnaisia keikkoja lukuun ottamatta enää palannut viihdealalle.
Elämä ja ura > Kuolema

Jouluna 2001 Aavikko poti kovaa flunssaa. Hän oli varannut lääkäriajan tammikuun toiselle päivälle. Uuttavuotta Aavikko vietti kotonaan Haukilahdessa erään ystävänsä kanssa, joka poistui paikalta aamulla Aavikon jäädessä nukkumaan. Kun Aavikkoon ei saatu yhteyttä uudenvuodenpäivänä eikä 2. tammikuuta, hänen äitinsä lähetti isännöitsijän käymään hänen asunnollaan. Parvekkeen ovi oli auki, ja Aavikko makasi kuolleena makuuhuoneen sängyllä turkki päällään. Hänen nenästään oli valunut hieman verta sängylle. Kuolinsyyksi todettiin hoitamatta jäänyt keuhkokuume. Aavikko oli kuollessaan 43-vuotias. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Julkisuuskuva

Armi Aavikon missi-imago oli vaalea ja helposti lähestyttävä naapurintyttötyyppi, johon oli helppo samastua. Hän edusti 1970-luvulla aivan uudenlaista missityyppiä, jonka yleisö halusi nähdä ja jota tultiin katsomaan sankoin joukoin. Misseys vei Aavikon suoraan musiikkialalle, ja hän oli yhdessä Dannyn kanssa aloittamassa iskelmämusiikin hellyysaaltoa, joka teki heistä välittömästi ilmiön. Nuori ja viaton Armi laulamassa kokeneen ja keski-ikää lähestyvän Dannyn rinnalla kiehtoi yleisöä. Vaikka Aavikon laulutaito oli rajallinen, esiintyessä hänen luonnollinen, rempseä lavakarismansa pääsi oikeuksiinsa.
Aavikon arvostus laulajana ei hänen uransa aikana yltänyt korkealle, sillä kansansuosion myötä vahvistui kliseinen käsite laulavasta missistä. Samoihin aikoihin Aavikon kanssa tähtiartisteiksi nousivat muun muassa Eini ja Virve ”Vicky” Rosti, joilla ei ollut harteillaan misseyden taakkaa ja joita saatettiin pitää ammattilaulajina. Aavikko määriteltiin ennen kaikkea suhteessa Dannyyn, sillä heidän yhteistyönsä lavoilla kesti vajaat 20 vuotta ja kulissien takainen rakkaussuhde lähes yhtä kauan. Lisääntyvät henkilökohtaiset ongelmat saivat Aavikon lopulta vetäytymään viihdealalta, joka oli alkanut kammottaa häntä. Työ viihdetaiteilijana oli mieluisaa, mutta julkisuuden hampaisiin joutuminen ei. Koko uransa ajan Aavikkoa vaivasi myös alituinen riittämättömyyden tunne.
Uran päättämisestä 2000-luvun alkuun asti Aavikko kärsi huonosta julkisuuskuvasta. Ensimmäinen artikkeli ”Armin syöksykierteestä” julkaistiin vuonna 1993, vaikka Aavikon juominen ei ollut vielä tuossa vaiheessa pahentunut. Hänen sisarensa Arjan itsemurha sekä muut yksityiselämän pettymykset olivat vaikuttaneet psyykkisten ongelmien alkamiseen ja johtaneet myöhemmin alkoholismiin. Tällöin hänet alettiin määritellä julkisuudessa suhteessa päihteisiin, ja skandaalilehdistö seurasi hänen kintereillään herkeämättä.
Henkilökuva

Armi Aavikkoa on kuvailtu kiltiksi, vilpittömäksi, lämpimäksi ja perinteisiä arvoja kunnioittavaksi ihmiseksi. Hän arvosti rauhallista elämää eikä kaivannut jatkuvaa esilläoloa. Aavikko oli seurallinen, tapasi mielellään uusia ihmisiä ja vaali kaikkia ihmissuhteitaan kallisarvoisina. Ensimmäisen julkisuudessa vietetyn vuoden jälkeen hänestä tuli sisukkaampi, mutta lapsekkuus ja herkkyys säilyivät. Aavikko kärsi kuitenkin heikosta itsetunnosta ja pyrki aina miellyttämään muita. Ihailijoitaan hän halusi muistuttaa siitä, että on tärkeää olla aito, ja että julkkiksen elämää ei kuulu kadehtia.
Aavikko oli kehomyönteinen huolimatta vahvasta kristitystä taustastaan ja rohkeni esiintymään niukemmissakin asuissa. ”Ei siinä mitään häpeämistä ole, vaikka vähän säärtä vilautankin. Jos jollekulle tulee hyvä mieli siitä, kun hän näkee kinttuni ja kappaleen paljasta ihoa, niin se on pelkästään myönteinen juttu”, hän kommentoi Hymylle vuonna 1990.
Jälkimaine

Aavikon levytyksistä julkaistiin helmikuussa 2002 Armi Aavikko -niminen kokoelma.
Petri Tuunaisen kirjoittama elämäkerta Armi Aavikko – 1958–2002 ilmestyi vuonna 2005. Teoksesta julkaistiin vuonna 2021 uudistettu laitos.
Heinäkuussa 2021 Yle julkaisi Aavikon elämästä tehdyn kuunnelmadraaman Armi Aavikko – siinä välissä olin elossa. Sen käsikirjoitti Kati Kaartinen ja ohjasi Antti Leino, ja Aavikkoa näytteli Minka Kuustonen. Kuunnelmasarja on fiktiivinen kertomus, joka sisältää dokumentaarisia osuuksia. Kuunnelma ylitti reilun viikon aikana Yle Areenassa miljoonan käynnistyksen rajan ja siitä tuli Yle Radio Suomen kuunnelluin musiikkidraama.
Diskografia > Studioalbumit

Danny & Armi: Danny & Armi (1978)
Danny & Armi: Toinen LP (1979)
Armi (1981)
Armi & lemmikit (kasetti, 1993)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pääkkölä, Anna-Elena: / Aavikko, Armi (1958–2002) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu.  29.11.2022. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Armi Aavikko. (Muistokirjoitus) Helsingin Sanomat.  2.1.2002. Arkistoitu 10.1.2012.
Armi Aavikon levytykset esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Suomen kaunein 1977 – Armi Aavikko Yle Elävä arkisto.  26.10.2009 (päivitetty 12.8.2021).
Armi kertoo elämästään ohjelmasarjassa Suurenmoinen 80-luku (1993) Yle Elävä arkisto.  3.11.2006 (päivitetty 21.12.2021).
Viihdetaiteilijat Armi ja Danny (1993) Yle Elävä arkisto.  3.11.2006 (päivitetty 2.7.2021).
Langenneet legendat 7/10 – Armi Aavikko Apu.  24.3.2021.
Läheiset kertovat kirjassa: Tällainen oli Armi Aavikon viimeinen ilta MTV Uutiset.  18.9.2021.
Asikainen, Merja: Yksi vuosi muutti kaiken Ilta-Sanomat.  1.4.2021.
Komonen, Oona: Tällainen on Armi Aavikon tarina, jossa lähes kaikki meni pieleen Aamulehti.  28.6.2021.
Lempinen, Jenna: Armi Aavikon ja Dannyn salasuhde paljastui lähipiirille varhaisessa vaiheessa – entinen bändikaveri ja Miss Suomi paljastaa karun väitteen suhteesta Ilta-Sanomat.  7.7.2021.
Kemppinen, Pirjo: Armi Aavikko ystävien silmin: ”Armi leijuu täällä jossain enkelinä.” Seura.  2.1.2022.
Hapuli, Noora: Kirja: Armi Aavikko pelmahti yllättäen yölliselle juomanhakureissulle Dannyn ja Liisa Lipsasen kotiin Ilta-Sanomat.  29.10.2021.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Yle 
Muut:  Europeana 
Armi Aavikko Alpo Voutilaisen kuvaamana.
Danny & Armi vuonna 1979.
Aavikko ja Danny esiintymässä Heinolassa kesällä 1989.
Armi Aavikon hauta Malmin hautausmaalla.
Adrar des Iforas

Adrar des Iforas Malin Kidalin alueen kartalla.
Adrar des Iforas (myös Adrar des Ifoghas) on laaksojen halkoma ylätasankomainen vuoristo Saharan eteläosassa Malin ja Algerian rajalla. Se on muodostunut prekambrisista kvartsikivilajeista, etupäässä graniitista. Koillisosaa lukuun ottamatta vuoristossa ei ole merkkejä tulivuorista. Sen korkein kohta on 960 metriä korkea Essal-vuori. Lännessä Adrar des Iforas rajoittuu tasankomaiseen Tilemsin laaksoon.
Vuoristoon ulottuvien monsuunisateiden ansiosta sen laaksoissa on aavikoituneelle Sahelille ominaista ruohikko- ja pensaskasvillisuutta, joka mahdollistaa kamelien, nautojen ja lampaiden laiduntamisen. Asukkaat ovat etupäässä paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa harjoittavia tuaregeja. Adrar tarkoittaa ’vuorta’ ja Iforas tai Ifoghas on yksi tuaregien heimoliitoista. Maanviljelyn merkitys on vähäinen. Kaupankäynti suuntautuu Algerian Tidikeltin ja Touatin keidasalueille sekä etelään aina Nigeriaan saakka. Suurin asutuskeskus on Kidalin kaupunki. Essoukissa on muinaisen Tadmakkatin kaupungin rauniot. Viime vuosikymmenien ajan alue on kärsinyt ankarasta kuivuudesta ja tuaregien kapinaliikkeiden aiheuttamista levottomuuksista.
Achílleio

| Achílleio> Αχίλλειο |
| --- | --- |
 Achílleion palatsi.
Sijainti:  Gastoúri, Keski-Korfu ja Diapontiset saaret, Korfu, Jooniansaaret, Kreikka
Koordinaatit:  39°33′45″N, 19°54′15″E
Rakennustyyppi:  palatsihuvila
Valmistumisvuosi:  1891
Suunnittelija:  Raffaele Caritto
Rakennuttaja:  Elisabet
Tyylisuunta:  uusklassinen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Achílleio (kreik. Αχίλλειο) eli Achílleion (kath.kreik. Αχίλλειον; myös transl. Akhilleion, Achillion) on palatsi Gastoúrin kylässä Korfun saarella Kreikassa. Sen rakennutti Itävallan keisarinna Elisabet eli Sisi vuonna 1888, ja se omistettiin sankari Akhilleukselle. Nykyisin palatsi toimii museona.
Historia

Korfu oli Elisabetin mieluisin lomailukohde. Hän vieraili saarella ensimmäisen kerran vuonna 1861. Toisella vierailullaan vuonna 1885 hän tutustui Gastoúrin kylässä olleeseen filosofi Pétros Vráilas Arméniksen vanhaan huvilaan Víl(l)a Vráilaan. Elisabet osti huvilan vuonna 1887, koska halusi rakennuttaa paikalle antiikkistyylisen palatsin huvilakseen sekä osoittaa samalla ihailuaan Kreikkaa ja sen kulttuuria ja kieltä kohtaan. Vanha huvila purettiin, ja uuden palatsin suunnitteli italialainen arkkitehti Raffaele Caritto.
Achílleio valmistui vuonna 1891. Elisabet nimesi sen Akhilleuksen mukaan, sillä hän ihaili tätä ja oli kiinnostunut Homeroksen Iliaasta ja Troijan sodasta. Elisabetin murhan vuonna 1898 jälkeen palatsi oli käyttämättä yhdeksän vuotta. Tuon ajan se oli Kreikan kuninkaallisten omistuksessa.
Palatsin toinen käyttäjä oli Saksan keisari Vilhelm II. Vilhelm vieraili paikalla ensimmäisen kerran vuonna 1905 käydessään Kreikassa kuningas Yrjön luona. Vilhelm osti palatsin vuonna 1907 ja vietti paikassa viisi pääsiäistä vuosina 1908–1914. Hän teki paljon muutoksia sekä palatsiin että sen puutarhaan. Oleskellessaan Korfulla Vilhelm myös muun muassa tuki arkeologisia kaivauksia sekä rakennutti näköalapaikan Pélekakseen.
Sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikaan Achílleio toimi sotasairaalana. Tämän jälkeen rakennuksen yläkerta toimi kasinona vuodesta 1962 vuoteen 1992, alakerran toimiessa museona. Kasinona rakennus esiintyy muun muassa James Bond -elokuvassa Erittäin salainen (1981). Nykyisin palatsi toimii pelkästään museona, vaikkakaan kaikki sen tilat eivät ole yleisön nähtävillä. Palatsi on Korfun suosituimpia nähtävyyksiä.
Palatsia on käytetty Euroopan unionin huippukokouksen pitopaikkana vuonna 1994. Vuonna 2003 siellä kokoontuivat unionin maatalousministerit.
Rakennus

Achílleion palatsi sijaitsee Gastoúrin kylän itälaidalla noin 10 kilometriä etelään Korfun kaupungista ja lähellä Korfun itärannikkoa. Palatsi on rakennettu kukkulalle, josta on näköala Korfun kaupunkiin sekä Pantokrátoras-vuorelle. Palatsi edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja yhdistelee aineksia muun muassa pompejilaisista taloista ja joonialaisesta tyylistä. Palatsia ympäröi suuri puutarha.
Palatsi on koristeltu sekä sisä- että ulkotiloiltaan Kreikan historiaan ja kreikkalaiseen mytologiaan liittyvällä taiteella. Maalauksista kuuluisin on Franz von Matschin maalaama koko seinän täyttävä Akhilleuksen riemuvoitto, joka esittää Akhilleusta raahaamassa Hektorin ruumista Troijan porteilla. Myös lukuisat kattomaalaukset ja veistokset esittävät mytologisia aiheita. Tunnetuin kattomaalaus, Neljä vuodenaikaa, esittää tanssivia horia. Suurta portaikkoa reunustavat Zeusta ja Heraa esittävät patsaat. Palatsissa on pieni kappeli, joka on koristeltu kirkkotaiteella. Palatsin sisätiloissa on myös Vilhelm II:n jäämistöä sekä Elisabet-aiheinen näyttely.
Puutarhassa on Ernst Herterin Elisabetille veistämä kuolevaa Akhilleusta esittävä veistos, sekä Vilhelm II:n tilaama, tälle mieluisampi voittoisaa Akhilleusta esittävä kymmenmetrinen pronssiveistos. Terassin peristyyli on reunustettu yhdeksää muusaa esittävillä veistoksilla sekä jumalia ja filosofeja esittävillä patsailla ja rintakuvilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Achílleio Wikimedia Commonsissa
Μουσείο Αχίλλειο - Achilleion Museum (Arkistoitu – Internet Archive). Palatsin museon verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Achílleion pihaa.
Palatsin sisätiloja sekä maalaus Akhilleuksen riemuvoitto, Franz von Matsch, 1892.
Muusat.
Kuoleva Akhilleus, Ernst Herter, 1884.
George Lynch

| George Lynch |
| --- | --- |
 George Lynch vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1954 (ikä 70)
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1979–
Tyylilajit:  Hard rock, heavy metal
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  KXM, T&N, Lynch Mob, Dokken
Levy-yhtiöt:  Rat Pak Records, Rocket Science
Aiheesta muualla
georgelynch.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
George Lynch ( s. 28. syyskuuta 1954) on yhdysvaltalainen heavy metal -kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten Dokken-yhtyeestä, jossa hän soitti kitaraa vuosina 1979–1988 ja 1993–1998. Nykyään Lynch on sooloartisti.
Diskografia > Sooloura > Pitkäsoitto

1993 - Sacred Groove
2004 - Furious George
2010 - Orchestral Mayhem
2011 - Kill All Control
Diskografia > Sooloura > Kokoelma

2000 - Will Play for Food
2005 - The Lost Anthology
2007 - Guitar Slinger
2008 - Scorpion Tales
Diskografia > Sooloura > EP

2001 - Stone House
2002 - The Lynch That Stole Riffness!
2012 - Legacy
Diskografia > Sooloura > Live

1999 - Live In Florida
Diskografia > Dokken > Pitkäsoitto

1983 - Breaking the Chains
1984 - Tooth and Nail
1985 - Under Lock and Key
1987 - Back for the Attack
1995 - Dysfunctional
1997 - Shadowlife
Diskografia > Dokken > Kokoelma

1994 - The Best of Dokken  - Japani julkaisu
1999 - The Very Best of Dokken
2006 - The Definitive Rock Collection
Diskografia > Dokken > Live

1988 - Beast from the East
1995 - One Live Night  - Japani julkaisu
2007 - From Conception: Live 1981
Diskografia > Lynch Mob > Pitkäsoitto

1990 - Wicked Sensation
1992 - Lynch Mob
1999 - Smoke This
2003 - REvolution
2009 - Smoke and Mirrors
2012 - Sound Mountain Sessions
Diskografia > Lynch Mob > EP

1998 - Syzygy
Diskografia > Lynch Mob > Live

2003 - Evil: Live
2005 - REvolution LIVE!
Diskografia > Lynch / Pilson > Pitkäsoitto

2003 - Wicked Underground
Diskografia > Tony MacAlpine

1987 - Maximum Security
Diskografia > Xciter

2006 - Xciter
Diskografia > Lana Lane

2006 - Gemini
Diskografia > Souls of We

2008 - Let the Truth Be Known
Diskografia > George Lynch & The Stahlwersfonie Orchestra

2009 - Christmas / Sarajevo 12/24
Diskografia > Raven Quinn

2010 - Raven Quinn
Diskografia > Hear 'n Aid

1986 - Stars
Diskografia > T&N > Pitkäsoitto

2012 - Slave to the Empire
Diskografia > KXM

(Doug Pinnick King's X ja Ray Luzier Korn )
KXM (Rat Pak Records, 2014)
Scatterbrain (Rat Pak, 2017)
Circle of Dolls (Rat Pak; Frontiers, 2019)
Videografia > Musiikkivideot > KXM

2014 - Rescue Me
Videografia > Musiikkivideot > Lynch Mob

1990 - Wicked sensation
1990 - River Of Love
1992 - Tangled In The Web
2012 - Slow Drag
2013 - River Of Love (Unplugged) live from Sugarhill Studios
Videografia > Musiikkivideot > Lynch Mob > DVD

2006 - REvolution Live
Videografia > Musiikkivideot > Dokken

1983 - Breaking The Chains
1984 - Alone Again
1984 - Just Got Lucky
1984 - Into The Fire
1985 - The Hunter
1985 - In My Dream's
1985 - It's Not Love
1987 - Dream Warriors
1987 - Heaven Sent
1987 - Burning Like A Flame
1988 - Walk Away
Videografia > Musiikkivideot > Dokken > DVD

1995 - Japan live ´95
1996 - One Live Night
Videografia > Musiikkivideot > Dokken > VHS

1986 - Unchain The Night
Aiheesta muualla

GeorgeLynch.com
HMS Achilles (F12)

| HMS Achilles |
| --- | --- |
 HMS Achilles

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow and Company, Scotstoun
Kölinlasku:  1. joulukuuta 1967
Laskettu vesille:  21. marraskuuta 1968
Palveluskäyttöön:  9. heinäkuuta 1970
Poistui palveluskäytöstä:  Chilen laivastolle tammikuu 1990 poistettu palveluksesta elokuussa 2006
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 500 t (standardi) 2 962 t (kuormattuna)
Pituus:  113,4 m
Leveys:  13,1 m
Syväys:  4,5 m
Koneteho:  30 000 shp (22,37 MW)
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  260
Aseistus
Aseistus:  2 × 4,5" tykki kaksiputkena asennuksena (Mk6) 4 × MM38 Exocet ohjustenlaukaisualusta kuudenohjuksen GWS25 laukaisualusta Sea Wolf -ilmatorjuntaohjuksille 2 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 6 × 324 mm STWS-1 -torpedoputkea Mk46- ja Stingray torpedoille
HMS Achilles (viirinumero F12) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Glasgow'sta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1967. Alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1968 ja otettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1970. Luokkansa aluksista poiketen sille ei asennettu Exocet-ohjuksia.
Palvelus

Alus palveli Kaukoitään sijoitetussa laivasto-osastossa, jossa sen tehtävänä oli suojata suurempia aluksia, kuten lentotukialus HMS Eagleä. Se siirrettiin 1974 3. fregattilaivueeseen ja edelleen saman vuoden aikana se oli yhdeksän kuukauden komennuksella Kaukoidässä Task Group 317.2:n mukana. Osasto vieraili lukuisissa afrikkalaisissa satamissa matkallaan Intian valtamerelle. Alus palasi osaston mukana kotimaahan kesäkuussa 1975.
Saman vuoden aikana alus kolaroi Doverinsalmessa kreikkalaisen tankkerin Olympic Alliancen kanssa, jolloin sen keula vaurioitui pahoin. Alus liitettiin 1976 korjausten jälkeen kalastuksenvalvontalaivueeseen, jonka mukana se osallistui kolmanteen turskasotaan.
Alus liitettiin 1989 Dartmouthin koulutuslaivueeseen, jonka mukana se vieraili muun muassa Saksan liittotasavallassa. Seuraavan vuoden tammikuussa alus poistettiin palveluksesta.
Ministro Zenteno

Alus myytiin Chilelle, jossa se aloitti palveluksensa 1991 nimellä Ministro Zenteno. Chilen laivasto poisti aluksen palveluksesta 2006. Alus siirrettiin reserviin, jossa se oli aina vuoteen 2010. 27. helmikuuta 2010 Chilen maanjäristykset ja niiden aiheuttama tsunami siirsi aluksen Talcahuanon laivastotukikohdasta lähelle Dichatoa.
Maaliskuussa Chilen laivasto päätti upottaa aluksen taatakseen esteettömän merenkulun alueella. OPV81 Pilato Pardon miehistö upotti aluksen vielä maaliskuun aikana.
Adenosiinimonofosfaatti

| Adenosiinimonofosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R,3S,4R,5R)-5-(6-aminopurin-9-yyli)-3,4-dihydroksioksolan-2-yyli]metyylidivetyfosfaatti
CAS-numero:  61-19-8
PubChem CID:  6083
SMILES:  C1=NC2=C(C(=N1)N)N=CN2C3C(C(C(O3)COP(=O)(O)O)O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H14N5O7P
Moolimassa:  347,232 g/mol
Liukoisuus veteen:  3,51 g/l (20 °C)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Adenosiinimonofosfaatti eli AMP eli adenyylihappo (C10H14N5O7P) on nukleotidi. Se koostuu adenosiininukleosidistä ja siihen liityneestä fosfaattiryhmästä. Adenosiinimonofosfaatilla on tärkeä rooli aineenvaihdunnassa. Se aktivoi useita tärkeitä reaktioita esimerkiksi glykolyysissä, glykogenolyysissä ja rasvahappojen hapettamisessa.
Adenosiinimonofosfaattia syntyy muun muassa ATP-synteesissä. Adenylaattikinaasientsyymi toimii katalyyttinä reaktiossa, jossa kaksi ADP-molekyyliä yhtyvät, jolloin tuotteina muodostuu ATP:tä ja adenosiinimonofosfaattia.
Adenosiinimonofosfaattia syntyy myös ATP:n ja ADP:n hydrolyysissä. Adenosiinimonofosfaatin lisäksi tällöin vapautuu myös pyrofosfaatti- tai fosfaattiryhmä.
Adenosiinimonofosfaatti voidaan muuttaa ADP:n kautta ATP:ksi. Ensimmäistä vaihetta katalysoi adenylaattikinaasi ja toista ATP-syntaasi.
AMP-deaminaasi entsyymi muuntaa adenosiinimonofosfaatin inosiinimonofosfaatiksi ja ammoniakiksi. Entsyymin vähäisyys voi aiheuttaa aiheuttaa voimakasta lihaskipua ja pitkään kestävää lihasten heikkoutta lihaskuntoharjoittelun jälkeen. Sairaus on perinnöllinen ja tyypillisin valkoihoisilla.
Aiheesta muualla

Työterveyskirjasto: Adenosiinimonofosfaatti
Terveysportti, metatesaurus: Adenosiinimonofosfaatti
DrugBank: Adenosine monophosphate (englanniksi)
KEGG: AMP (englanniksi)
ChemBlink: Adenosine 5'-monophosphate (englanniksi)
Nukleiinihapot ja niiden rakenneosat