stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelä-Arabian federaatio

Etelä-Arabian federaatio (arab. اتحاد الجنوب العربي‎, Ittihad al-Janūb al-‘arabī, engl. Federation of South Arabia) oli vuosina 1962–1967 Yhdistyneen kuningaskunnan alainen protektoraatti, joka myöhemmin itsenäistyi Etelä-Jemeniksi. Valtio perustettiin 4. huhtikuuta 1962 ja siihen kuului 15 emiirikuntaa. 18. tammikuuta 1963 siihen liitettiin Adenin siirtokunta. Etelä-Arabian federaatio lakkautettiin 30. marraskuuta 1967, kun se itsenäistyi Adenin kanssa Jemenin kansantasavallaksi.
Etelä-Arabian federaatio julkaisi myös omia postimerkkejä vuosina 1963–1967. Aluksi postimerkit olivat käyttökelpoisia koko Kansainyhteisössä.
Etelä-Arabian federaation postimerkkejä, hinnat vaihtelevat huomattavasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelä-Arabian federaatio Wikimedia Commonsissa
GLFW

GLFW (GL Frame Work) on alustariippumaton C-ohjelmointirajapinta C/C++-ohjelmointikielelle. Sen on tehnyt Marcus Geelnard. GLFW on tarkoitettu helpottamaan OpenGL-ohjelmointia. Se on pääasiallisesti suunnattu peliohjelmointiin, mutta soveltuu hyvin muihinkin käyttötarkoituksiin. GLFW luo yleisen rajapinnan erilaisiin käyttöjärjestelmän prosesseihin, joita OpenGL ei osaa kutsua. Näihin kuuluvat muun muassa ikkunoiden avaus, käyttäjän syötteet, ajastimet, säikeistys ja niin edelleen. Näiden prosessien kutsut ovat erilaisia eri käyttöjärjestelmissä. GLFW:n avulla näitä prosesseja voidaan kutsua samalla tavalla kaikissa tuetuissa järjestelmissä. Tämä mahdollistaa suoraan eri järjestelmille käännettävissä olevan OpenGL-pohjaisen grafiikkaohjelman koodin luomisen.
GLFW:n tukemat järjestelmät

Microsoft Windows
Linux
SGI IRIX (v5.3+)
FreeBSD
Sun Solaris/SunOS
QNX
Apple Mac OS X (v10.2+)
AmigaOS (v3.1+)
MS-DOS
GLFW:n pääominaisuudet

Helppokäyttöinen ja selkeä rajapinta (samantapainen kuin OpenGL:ssä).
Yksi kokoruutu/ikkuna kerrallaan auki (myöhemmissä versioissa tuki useammille).
Hiiri-, näppäimistö- ja peliohjainsyötteet.
Ajastimet
Moniprosessituki (multithreading).
Tekstuurien lataus (tga-kuva).
Hyvä käännettävyys/yhteensopivuus eri järjestelmissä (portability).
Aiheesta muualla

GLFW:n kotisivu
OpenGL:n kotisivu
Epitrokoidi

Epitrokoidi jossa R = 3,  r = 1  ja d = 1/2
Epitrokoidi (engl. Epitrochoid) on trokoidi joka kiertää kehän ulkopuolella. Kaavassa R tarkoittaa sisempää ympyrää, r ulkoista ympyrää ja d piirtävän pisteen etäisyyttä ulkoisen kehän keskipisteestä.
Epitrokoidin kulmien lukumäärä:
Jos N on kokonaisluku niin käyrä sulkeutuu ensimmäisen kierroksen päätteeksi. Tällöin:
d on suurimman ja pienimmän säteen erotuksen puolikas.
r on pienimmän ja suurimman säteen keskiarvo jaettuna kulmien lukumäärä plus yksi.
Jos N on irrationaaliluku, ympyrä ei koskaan sulkeudu.
Epitrokoidin Parametriesitys on:
Epitrokoidin Polaariesitys on:
Epitrokoidin erikoistapauksia ovat Pascalin limaçon jossa R = r ja Episykloidi jossa d = r.
Tunnetuin epitrokoidin sovellus on wankelmoottorin kammio (kaksikulmainen epitrokoidi), jolloin R = 2 * r.
Planeettojen kiertoradat olivat Ptolemaioksen maakeskisessä maailmankuvassa epitrokoideja.
Tunnettu valolelu Spirografi lähettää valojuovia jotka ovat joko epitrokoideja tai trokoideja .
Aiheesta muualla

Mathworld: Epitrochoid (englanniksi)
Erland Almkvist

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | Louhi |  |
Erland Herman Lison Almkvist (2. syyskuuta 1912 Tukholma – 20. syyskuuta 1999 Lidingö) oli ruotsalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Almkvist saavutti Louhi-venetyypillä olympiahopeaa Helsingissä 1952.
George Meredith

George Meredith
George Meredith (12. helmikuuta 1828 Portsmouth, Englanti – 18. toukokuuta 1909 Box Hill, Surrey, Englanti) OM, oli viktoriaanisen ajan englantilainen kirjailija ja runoilija.
Elämä

Meredith syntyi Portsmouthissa Englannissa laivastoupseerin poikana. Hänet lähetettiin 14-vuotiaana herrnhutilaiseen kouluun Saksaan Neuwiediin, jossa hän oli kaksi vuotta. Meredith opiskeli oikeustiedettä tavoitteenaan asianajajan ammatti. Hän jätti lukunsa kesken ja alkoi opiskella journalismia sekä kirjoittaa runoja.
Meredith avioitui vuonna 1849 kirjailija Thomas Love Peacockin tyttären kanssa mutta erosi vuonna 1858. Meredithin ensimmäinen teos julkaistiin vuonna 1851, ja hänen varhaistuotannossaan on apen Thomas Love Peacockin vaikutusta.
Meredith asettui Surreyyn 1864, meni uudestaan naimisiin ja alkoi kirjoittaa luontoaiheisia runoja. Hän kirjoitti koomisen romaanin The Egoist, joka ilmestyi vuonna 1879. Romaani sai huomiota kuvauksestaan naisten alistetusta asemasta viktoriaanisella ajalla. Meredithin ensimmäinen varsinainen menestysteos oli romaani Diana of the Crossways, joka julkaistiin vuonna 1885. — Hänen ystäviinsä kuuluivat kirjailijoista muun muassa Dante Gabriel Rossetti, Algernon Charles Swinburne ja Honoré de Balzac.
Meredith sai vuonna 1905 kuningas Edvard VII:n myöntämän Order of Merit -ansiomerkin.
Meredithin tekstejä on antologiassa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja. Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1933).
Suomennetut teokset

Nuoren Feverelin tulikoe (The Ordeal of Richard Feverel, 1879), suom. Kristiina Kivivuori, Kirsi Kunnas WSOY, 1953
Muu tuotanto

Esseitä
Essay on Comedy 1872
Romaaneja
Shavin on Shapgat (1856)
The Ordeal of Richard Feverel (1879), Nuoren Feverelin tulikoe
Egoist 1879
Diana of the Crossways
Runoja
Poems (1851)
Modern Love (1862).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Meredith Wikimedia Commonsissa
George Meredithin teoksia Gutenberg-projektissa
Etelänsädepalmu

| Etelänsädepalmu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Arecales
Heimo::  Palmukasvit Arecaceae
Suku::  Sädepalmut Livistona
Laji::  australis
Kaksiosainen nimi
 Livistona australis  (R.Br) Mart. (1838) 
Katso myös
   Etelänsädepalmu Wikispeciesissä   Etelänsädepalmu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänsädepalmu (Livistona australis) on sädepalmujen (Livistona) sukuun kuuluva palmulaji. Etelänsädepalmun alkuperäistä levinneisyysaluetta ovat Itä- ja Kaakkois-Australia, missä sitä esiintyy Uudessa Etelä-Walesissa, Queenslandissa ja Victoriassa.
Aiheesta muualla

Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Etelänsädepalmu (Livistona australis)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Livistona australis (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Livistona australis (englanniksi)
Erik Kruskopf

Erik Kruskopf 1960-luvun alussa.
Erik Georg Ragnar Kruskopf (s. 29. elokuuta 1930 Helsinki) on suomalainen taidehistorioitsija ja taidekriitikko. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori, ja hän toimi Suomenlinnan Pohjoismaisen Taidekeskuksen johtajana vuodesta 1978–1986. Hän on tutkinut nonfiguratiivisen muotokielen syntymistä 1900-luvun alun maalaustaiteessa. Hän on myös kirjoittanut ja toimittanut runsaasti teoksia muun muassa monista taiteilijoista.
Kruskopf väitteli tohtoriksi vuonna 1976 taidehistoriallisella tutkimuksella Shaping the Invisible (1976), jossa hän käsitteli abstraktin maalaustaiteen syntyä 1908–1919. Hän oli vuosina 1956–1978 Hufvudstadsbladetin palveluksessa, 1986–1990 Suomen Ranskan-instituutin asiamies ja 1990–1996 Pro Artibus -säätiön projektipäällikkö.
Filetairos

Filetairos (m.kreik. Φιλέταιρος, lat. Philetaerus; noin 343–263 eaa.) oli attalidien hallitsijasuvun perustaja ja Pergamonin hallitsija.
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen Filetairos joutui mukaan Aleksanterin seuraajien eli diadokkien välienselvittelyihin. Aluksi hän palveli Antigonos I:tä joka hallitsi Vähässä-Aasiassa, mutta hän hyppäsi pian Lysimakhoksen puolelle. Sen jälkeen kun Lysimakhos oli kukistanut Antigonoksen Ipsoksen taistelussa vuonna 301 eaa. hän teki Filetairoksesta Pergamonin päällikön. Lysimakhos säilytti Pergamonissa muun muassa yhdeksäntuhannen talentin edestä rahaa.
Vuonna 282 eaa. Filetairos petti Lysimakhoksen ja luovutti Pergamonin Seleukokselle. Seleukos kukisti Lysimakhoksen vuonna 281 eaa. Korupedionin taistelussa, mutta kuoli itse pian tämän jälkeen. Vaikka Filetairos olikin periaatteessa tämän jälkeen Seleukidien vallan alla sai hän kuitenkin hallita Pergamonia hyvin itsenäisesti. Suurien rikkauksiensa ansiosta Filetairos saattoi laajentaa valtaansa. Hänen rakennuttamat monet temppelit kasvattivat myös hänen arvovaltaansa ja mainettaansa.
Filetairos ei koskaan mennyt naimisiin ja esimerkiksi Strabon väittää, että hän olisi ollut eunukki. Filetairos adoptoi kuitenkin veljenpoikansa Eumeneen ja teki hänestä seuraajansa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: - | Pergamonin hallitsija   | Seuraaja: Eumenes I |
Filetas Efesoslainen

| Filetas Efesoslainen> Φιλητᾶς ὁ Εφέσιος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: ? Efesos
Kuollut: ?
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  antiikki
Kirjallinen suuntaus: proosa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Filetas Efesoslainen (m.kreik. Φιλητᾶς ὁ Εφέσιος, Filētās ho Efesios, lat. Philetas Ephesius) oli antiikin kreikkalainen proosakirjailija, joka oli kotoisin Efesoksesta. Aristofaneen skoliasti lainaa häntä koskien sibylloja. Muutoin hänestä ei tiedetä mitään.
Filetto

| Filetto |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Sandro Di Tullio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,53 km²
Väkiluku (31.12.2017):  918
 – Väestötiheys:  68 as./km²
Postinumero:  66030
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Filetto on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 918 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 026 asukasta.
Gabriele Oriali

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. syyskuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Como, Italia
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
1966-1970: Internazionale
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970–1983 1983–1987 | Internazionale Fiorentina | 277 (33) 107 (7) |
Maajoukkue
| 1978–1983 | Italia | 28 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gabriele Oriali (s. 25. marraskuuta 1952) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääosin puolustavana keskikenttäpelaajana, mutta pystyi pelaamaan myös keskuspuolustajana. Nykyisin Oriali kuuluu italialaisen Inter Milanon henkilöstöön.
Ura pelaajana

Gabriele Oriali aloitti uransa Inter Milanon junioriseurassa ja pelasi siellä neljä kautta kunnes nousi seuran edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Interin paidassa kaudella 1970–1971 Interin voittaessa mestaruuden.
Oriali ei ollut teknisilta taidoiltaan parhaimmistoa, mutta hän oli erinomainen puolustamaan ja merkkaamaan vastustajan pelaajan.
Ensimmäisen kerran Oriali kutsuttiin Italian maajoukkueeseen 21. joulukuuta 1978 ystävyysotteluun Espanjaa vastaan. Ansaittuaan nopeasti paikkansa aloituskokoonpanossa, hän teki ensimmäisen ja myös ainoan maalinsa Italian maajoukkueessa ystävyysottelussa Ruotsia vastaan Firenzessä 26. syyskuuta 1979 ottelussa, joka päättyi Italian 1-0 voittoon.
Voitettuaan scudetton Interin kanssa 1979–1980 hän pelasi Italian joukkueessa 1980 EM-kisoissa. Italia sijoittui kisoissa neljänneksi hävittyään rangaistuspotkukilpailussa Tšekkoslovakialle. Interissä Oriali voitti toisen Italian cupin kaudella 1981–1982. Kaikkiaan hän pelasi Interin paidassa Italian cupissa 70 ottelussa tehden 8 maalia.
Oriali pelasi Interissä 45 ottelua eurocupeissa tehden 3 maalia. Hän kuului Interin joukkueeseen sen hävitessä Ajaxille Euroopan cupin finaalissa kaudella 1971–1972.
Oriali muistetaan myös sankarimaisesta esityksestä Milanon derbyssä AC Milania vastaan 1981, jossa hän teki voittomaalin. Samana vuonna Inter voitti molemmat paikalliskamppailut Milania vastaan, missä se onnistui seuraavan kerran vasta 2007.
Oriali oli maajoukkueen avainpelaaja  vuoden 1982 MM-kisoissa Espanjassa. Oriali pelasi turnauksessa viisi ottelua mukaan luettuna loppuottelu Länsi-Saksaa vastaan. Finaali päättyi Italian 3–1-voittoon.
Orialin viimeinen maaottelu oli Göteborgissa 29. toukokuuta 1983 Ruotsia vastaan pelattu ottelu, joka päättyi Ruotsin 2–0-voittoon.
Kauden 1982–1983 päätteeksi Oriali siirtyi Fiorentinan joukkueeseen, jossa hän pelasi neljä kautta. Oriali lopetti jalkapallouransa 1987 pelattuaan 384 ottelua ja tehtyään 40 maalia Serie Assa ja 28 maalia muissa kilpailuissa.
Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajauransa Oriali siirtyi valmennuspuolelle. Hän aloitti Bolognan urheilutoimenjohtajana siirtyen sieltä Parman organisaatioon. Oriali palasi Inter Milanoon seuran tekniseksi johtajaksi. Vuonna 2001 hän siirtyi Interin pelaajakaupoista vastaavaksi johtajaksi ja toinen entinen Interin pelaaja Marco Branca otti hänen paikkansa teknisenä johtajana. Gabriele Oriali on myös Inter Milanon edustusjoukkueen edustaja.
Saavutukset

Maailmanmestaruus 1982
Serie A: 1971 ja 1980
Italian cup: 1978 ja 1982
Käännös suomeksi
Etenevä verkkokalvon surkastuma

Etenevä verkkokalvon surkastuma (progressiivinen retina atrofia, PRA) on ryhmä geneettisiä sairauksia, joita esiintyy useilla koiraroduilla ja sekä kissoilla. Ihmisillä vastaava sairaus on verkkokalvorappeuma. Etenevä verkkokalvon surkastuma tuhoaa silmän valoa aistivia soluja ja aiheuttaa asteittaisen näön heikkenemisen, joka johtaa sokeutumiseen. Yleisin periytymismekanismi on autosomaalinen resessiivinen, mutta myös dominoivasti periytyvää sekä X-kromosomissa periytyvää sairauden muotoa tunnetaan. Sairauteen ei ole hoitokeinoa.
Etelävuori

Etelävuori on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Harriet Etelävuori, o.s. Eriksson (s. 1947), lentoemäntä, malli ja Miss Suomi 1969
Niclas Etelävuori (s. 1971), basisti (Amorphis)
Paula Etelävuori (1953–2006), oopperalaulaja
Sara Etelävuori (s. 1990), viulisti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Erland von Koch

Erland von Koch lomapaikassaan Ornössä kesällä 1952.
Sigurd Christian Jag Erland Vogt von Koch (26. huhtikuuta 1910 Tukholma, Ruotsi – 30. tammikuuta 2009) oli ruotsalainen säveltäjä ja professori. Hänen vanhempansa olivat säveltäjä Sigurd von Koch (1879–1919) sekä tämän vaimo Karin Magnell.
Koch aloitti opintonsa Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa ja opiskeli myöhemmin sävellystä, pianonsoittoa sekä orkesterinjohtoa Berliinissä.
Kochin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kuusi sinfoniaa, lastenooppera, viisi balettia, kamarimusiikkia, elokuvamusiikkia (muun muassa Ingmar Bergmanin elokuviin), musiikkia puhaltimille sekä virsiä. Ruotsin kirkon virsikirjassa on kolme hänen säveltämäänsä virttä: 202 (Kun talven unta nukkuu maa, teksti Harry Martinson 1973), 484 (Maan päällä pyhät Herran, teksti Olov Hartman 1977)  ja 637 (On kerran ajan aamussa, teksti Göran Bexell 1972)
Erlabrunn

| Erlabrunn |
| --- | --- |
 vaakuna
 Erlabrunn
 Koordinaatit: 49°52′N, 9°51′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Unterfranken
Piirikunta:  Würzburg
Hallinto:  
 – Pormestari:  Günter Muth
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,01 km²
Väkiluku (31.12.2015):  1 742
 
 www.gemeinde-erlabrunn.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Erlabrunn on kunta Baijerin osavaltiossa, Saksassa. Se kuuluu Unterfrankenin hallintopiiriin ja Würzburgin piirikuntaan. Kunta sijaitsee noin 10 kilometriä pohjoiseen Würzburgin kaupungista. Vuoden 2015 lopussa kunnan asukasluku oli 1 742. Pinta-alaltaan kunta on 4,01 neliökilometrin suuruinen.
Varhaisin tunnettu maininta Erlabrunnista on peräisin vuodelta 1209. Paikkakunnan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa 1600-luvulla rakennettu St. Andreasin kirkko. Ensimmäinen kirkko Erlabrunniin rakennettiin jo 1300-luvulla.
Aiheesta muualla

Kaupungin verkkosivusto
Näkymä Erlabrunniin
Elle ja Blair Fowler

Elle ja Blair Fowler vuonna 2012.
Lisa ”Elle” Fowler (s. 25. toukokuuta 1988) ja Laura Elizabeth ”Blair” Fowler (s. 1. huhtikuuta 1993) ovat yhdysvaltalaiset siskokset, jotka tulivat internetissä tunnetuiksi muotiin ja kauneudenhoitoon liittyvällä internet-yhteisöllään. Vanhempi sisaruksista Elle perusti vuonna 2008 YouTube-kanavan AllThatGlitters21, jolla hän jakoi vinkkejä kauneudenhoitoon ja pukeutumiseen liittyen. Kanava saavutti yllättävän suosion ja pian Elle pyysi myös siskonsa Blairin toimintaan mukaan. Sisarukset julkaisivat videoita neljällä eri kanavalla viikoittain ja perustivat pian toimintaansa nojaavat internet-sivut. Muutaman vuoden jälkeen YouTube-kanavien katsojaluvut nousivat yhteensä yli 200 miljoonaan näyttökertaan ja sisarukset alkoivat vastaanottaa toimittajien yhteydenottoja. He antoivat haastatteluja muotilehtiin sekä vierailivat alan keskusteluohjelmissa. Blair on myöhemmin näytellyt myös Walt Disneylle.
Fowlerin siskokset ovat ilmaisseet haluavansa jakaa amerikkalaisille naisille ripauksen glamouria joka päivä. Videoille on tyypillistä ylitsepursuava positiivisuus sekä keveys.
Aiheesta muualla

Elle Fowlerin YouTube-kanava AllThatGlitters21
Blair Fowlerin YouTube-kanava juicystar07
Erland Hjärne

Erland Hjärne
Erland Hjärne (13. heinäkuuta 1887 Uppsala – 26. huhtikuuta 1969 Uppsala) oli ruotsalainen historioitsija.
Erland Hjärne oli Harald Hjärnen poika, ja hän aloitti uransa Uppsalan yliopistossa. Vuonna 1952 hänestä tuli yliopiston historian professori. 
Hjärne kuului Uppsalassa aktivisteihin, jotka vastustivat puolueitten kehitystä politiikassa. He olivat myös jyrkästi anti-parlamentaatisia, -demokraattisia ja -sosialistisia. Hjärne otti ossa muun muassa vuoden 1914 talonpoikaismarssiin, joka lopulta johti siihen että Karl Staaffin liberaalinen hallitus kaatui. Hän kirjoitti ylioppilaitten puheen, joka pidettiin kuningas Kustaa V:lle. Hjärnestä tuli Sven Lidman aloittaman Svensk Lösenin merkittävimpiä toimittajia. Hän myös tuki Suomen valkoisia sisällissodassa 1918. Kun demokratia vietiin läpi Ruotsissa 1918–1919, käänsi Hjärne selkänsä politiikalle ja ryhtyi tutkijaksi ja opettajaksi. Hänen suurin kiinnostuksensa kohdistui Ruotsin Vapauden ajan parlamentarismiin ja sen 1500- ja 1600-luvulta periytyviin juuriin .
Erland Hjärne on haudattu Uppsalan vanhalle hautausmaalle.
Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri

Kamal-teatteri, Kaban-joen rannassa.
Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri (tat. Галиәсгар Камал исемендәге татар дәүләт академия театры, Ğaliäsğar Kamal isemendäge tatar däwlät akademiyä teatrı, ven. Татарский Академический Театр имени Галиаскара Камала, Tatarskij Akademitšeskij Teatr imeni Galiaskara Kamala) on johtavimpia tataarien teattereita Venäjällä. Se on perustettu vuoden 1906 joulukuussa ja vuonna 1939 nimetty tataarilaisen kirjailijan Galiaskar Kamalin mukaan. Teatteri sijaitsee Tatarstanin pääkaupungissa, Kazanissa.
Tausta

Ensimäiset tiedossa olevat tataarilaisen näytelmätaiteen alkutaipaleet olivat 1800-luvulla, kun harrastajateatteriryhmiä perustettiin joissain Venäjän isoimmissa kaupungeissa ja kylissä. Gabdrahman Ilyasin vuoden 1886 näytelmä "Onneton tyttö" oli ensimmäinen julkaistu tataarinkielinen näytelmä. Sen on sanottu saaneen vaikutteita turkkilaiselta kirjailijalta İbrahim Şinasilta ja hänen teokseltaan "Runoilijan avioliitto" (1860). Molemmat näytelmät ottavat kantaa pakkoavioliittoihin.
1800-luvun puolivälissä tataarien harrasteryhmät järjestivät ilmaisia yksityisesityksiä mutta kiinnostuneita oli hyvin vähän. Heidän esittämät näytelmät olivat siihen aikaan usein venäläisten ja ulkomaalaisten teoksia. Ensimmäinen julkinen tataarinäytäntö oli vuonna 1906. Se oli Säyär -ryhmän organisoima. Kyseisestä ryhmästä lopulta muodostui suosituin tataarilainen teatteriyritys. Vuonna 1939, se nimettiin näytelmäkirjailija Galiaskar Kamalin mukaan. Vuonna 1987, teatteri asettui sen nykyiselle sijainnille, Kaban-jokien rantaan.
Teatterin ohjelmisto sisältää tänä päivänä pääsääntöisesti tataarinkielisiä näytelmiä, mutta myös joitain venäläisten ja muiden kirjoittamia näytelmiä. Ihmisille jotka eivät kieltä puhu, on järjestety mahdollisuus katsoa tataarinäytelmiä käännettynä.
Galleria

Galiaskar Kamalin muistomerkki.
Teatterin sisätiloja.
Teatterin sisätiloja.
Päänäyttämö.
Näyttelijät Rauza Hairutdinova ja Azat Abbasov. (1900-luku).
Teatterin 110-vuotisjuhla. (2016). Kuvassa vasemmalla entinen Tatarstanin presidentti Mintimer Šaimjev.
Näytelmä "Kotem sine" (2016).
Näytelmä "Mehebbet" (2013).
Yleisöä (Mehebbet, 2013).
Näytelmä "Mäñgelek buran" (2018).
Teatterintekijä Luara Shakirzhanova. (2022).
Aiheesta muualla

Teatterin kotisivut
Youtube-kanava
Eurajoen vesitorni

Eurajoen vesitorni
Eurajoen vesitorni on Eurajoen kunnassa sijaitseva kesällä 1985 valmistunut 45 metriä korkea ja tilavuudeltaan 900 kuutiometriä oleva vesitorni. Vesitornin suunnitteli Maa ja Vesi Oy, ja sen rakensi YIT Oy Yleinen Insinööritoimisto.
Vesitorniin asennettiin vuonna 1986 Foucault’n heiluri, ensimmäisenä Suomessa. Paikkakunnalla tuolloin opettanut lehtori Jukka Mattila ideoi ja ehdotti heilurin rakentamista Eurajoen vesitorniin fysiikan opetusvälineeksi ja matkailunähtävyydeksi. Pituutta heilurin teräslangalla on 40 metriä, ja se on ripustettu vesitornin säiliöosan ulkoreunan kannatintukeen. Teräslangan päässä heiluva paino painaa 110 kilogrammaa. Eurajoen vesitornilla järjestetään myös näytöksiä, joissa opas esittelee heilurin toimintaa. Lisäksi vesitornilla on näköalatasanne, josta näkyy hyvin muun muassa Olkiluodon ydinvoimalaitos ja Vuojoen kartano.
Ellef Ringnes

| Ellef Ringnes |
| --- | --- |
 Ringnes vuonna 1920.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. lokakuuta 1842 (ikä 181) Krødsherad, Norja
Kuollut: 15. maaliskuuta 1929 (86 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  liikemies
Ellef Ringnes (25. lokakuuta 1842 Krødsherad – 15. maaliskuuta 1929 Oslo) oli norjalainen liikemies ja mesenaatti. Hän perusti vuonna 1877 Ringnesin panimon yhdessä veljensä Amund Ringnesin ja Axel Heibergin kanssa. Kolmikko rahoitti Fridtjof Nansenin ja Otto Sverdrupin tutkimusmatkoja. Ellef Ringnesin saari Kanadassa on nimetty hänen mukaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ellef Ringnes Wikimedia Commonsissa
Eurajoensalmi

Eurajoensalmea Verkkokarin luona.
Eurajoensalmi on pitkä ja kapea Selkämereen työntyvä merenlahti Eurajoen kunnassa. Se on noin kahdeksan kilometrin pituinen ja hieman yli kilometrin levyinen lahti, johon laskevat Säkylän Pyhäjärvestä alkunsa saava Eurajoki ja Koskeljärvestä alkunsa saava Lapinjoki.
Eurajoensalmen eteläpuoleisen rannan muodostavat ydinvoimaloistaan tunnettu Olkiluodon saari sekä Orjansaari-niminen niemi. Ne erottaa toisistaan kapea salmi, Karhunkarinrauma, johon myös Lapinjoki laskee. Ydinvoimalaitokset ovat saaren eteläpuolella, Eurajoensalmen rannalla puolestaan sijaitsee Olkiluodon satama.
Eurajoki laskee vetensä Eurajoensalmen pohjukkaan. Myös Lapinjoken suu sijaitsi aikoinaan lahden pohjukassa, mutta se on sittemmin muokannut itselleen uuden uoman. Jokisuiden välissä oli aikoinaan saari, joka on nykyään maatunut kiinni mantereeseen. Saarella sijaitsi 1400-luvulla hylätty Liinmaan linna, josta pysyttiin valvomaan molemmille joille suuntautuvaa liikennettä.
Erik Knudsen (näyttelijä)

Knudsen vuonna 2012
Erik Knudsen (s. 25. maaliskuuta 1988 Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä.
Knudsen oli Young Artist Award -ehdokkaana vuonna 2002. Hän esitti pääroolin (Donovan Mackay) vuosina 2003–2004 esitetyssä Mental Block -televisiosarjassa.
Knudsen esiintyi sarjan jälkeen Daniel Matthewsin roolissa kauhuelokuvassa Saw II (2005). Tuoreempi rooli (Dale Turner) hänellä on vuonna 2006 aloitetussa Jericho-sarjassa.
Erik on myös näytellyt Robbie Merceriä kauhuelokuvassa Scream 4.
Aiheesta muualla

Erik Knudsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)