stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juhani Kähärä

Juhani Samuel Kähärä (s. 13. toukokuuta 1989 Kauhajoki) on espoolainen poliitikko ja Liberaalipuolue – Vapaus valita -puolueen entinen puheenjohtaja. Kähärä toimi Liberaalipuolueen puheenjohtajana puolueen perustamisesta asti kunnes luopui puheenjohtajuudesta helmikuussa 2019 henkilökohtaisiin syihin vedoten. Kähärä valittiin 340 äänellä Espoon kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Koulutukseltaan Kähärä on bioinformaatioteknologian diplomi-insinööri.
Carl Nathanael af Klercker

Karl Nathanael af Klercker
Carl Nathanael af Klercker, vuoteen 1780 Klerck, (1. marraskuuta 1734 Kågerödin pappila, Skåne – 18. huhtikuuta 1817 Tukholma) oli ruotsalainen sotilas ja vapaaherra (vuodesta 1809).
Sotilaskartoittaja

Suomessa vuodesta 1776 työskennellyt af Klercker laati eteläisestä Suomesta laajan sotilaallisen rekognosointikartaston. Karttoja säilytetään Ruotsin Sota-arkistossa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi niistä vuonna 1989 karttoja näköispainoksina sisältävän Kuninkaan kartaston Suomesta 1776–1805. Myöhemmin kartastosta on julkaistu uusi laitos. Kuninkaan kartastoon liittyviä af Klerckerin johtamia suuria kartoitustöitä ovat myös vuonna 2009 Suomessa kirjana julkaistu Kuninkaallinen merikartasto 1791–1796 Suomenlahden alueelta ja eteläisen suomen rekognosointikartoista johdetut tiekartat, jotka julkaistiin vuonna 2010 nimellä Kuninkaan tiekartasto Suomesta 1790.
Muu sotilasura ja Suomen sodan ylipäällikkyys

Sotilasuransa Klercker aloitti 17-vuotiaana. Vuonna 1761 hän yleni Pommerin sodassa luutnantiksi, jonka jälkeen hän eteni saaristolaivaston everstiluutnantiksi. Hän toimi Viaporin komentajana vuosina 1791–1795 sekä 1797–1801.
Suomen sotaan iäkäs kenraaliluutnantti af Klercker osallistui aluksi Suomen ylipäällikön Wilhelm Mauritz Klingsporin alaisuudessa ja sijaisena. Af Klercker aloitti helmikuun alussa 1808 toimet Suomen puolustuksen tehostamiseksi ja käynnisti liikekannallepanon. Venäläisten aloitettua hyökkäyksensä 21. päivänä helmikuuta hän antoi määräyksen perääntyä tarpeen vaatiessa Hämeenlinnan seudulle, missä ryhdyttäisiin taisteluun. Suunnitelma muuttui, kun Klingspor saapui 1. päivänä maaliskuuta Tukholmasta ottamaan hänelle kuuluneet ylipäällikön tehtävät. Hän määräsi saamiensa ohjeiden mukaisesti peräytymistä jatkettavaksi aina Pohjanmaalle saakka. Syyskuun 29. päivänä 1808 kuningas Kustaa IV Aadolf myönsi Klingsporille eron ylipäällikkyydestä ja määräsi seuraajaksi af Klerckerin. Seuraavana päivänä astui voimaan Lohtajan aselepo.
Vuosina 1810–1812 af Klercker toimi Ruotsin sotahovioikeuden puheenjohtajana.lähde tarkemmin?
Klercker mainitaan J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoissa:
»Kunniata ukko Klercker iät päivät saakohon!
Vanhus, vaivan nähnyt, näytti vielä mieltä urohon.

    Muistan hänen harmaan päänsä, kun hän ympär' ratsasti
ja kuin isä sulosilmin poikiansa katsasti.» 
(J.L.Runeberg: Vänrikki Stoolin tarinat)
Muu toiminta

Af Klercker perusti Träskändan kartanon Espooseen, mutta myi sen vuonna 1810 alaiselleen majuri Per Rudman Bergenstrålelle.
Aiheesta muualla

Syrjö, Veli-Matti: / Klercker, Carl Nathanael af (1734–1817) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Siikajoen taistelu

Siikajoen taistelu oli yksi Suomen sodan maineikkaimmista taisteluista. Taistelu käytiin Siikajoen kirkonmäen läheisyydessä 18. huhtikuuta 1808.
Taistelu

Sota Ruotsin ja Venäjän välillä oli alkanut suomalaisten joukkojen nopealla vetäytymisellä, eikä taisteluja ollut ennen Siikajokea juuri käyty. Yppärissä Pyhäjoella oli käyty lyhyt kahakka venäläisten ja perääntyvien suomalaisten välillä 16. huhtikuuta. Venäläiset tavoittivat perääntyvät suomalaiset joukot ennen kuin nämä ehtivät ylittää Siikajokea. Suomalaisten joukkojen päällikkö Carl Johan Adlercreutz päätti aloittaa viivytystaistelun ja suomalaiset kävivät asemiin Siikajoen vanhan uoman rantaan. Jacob Petrovitš Kulnevin johtamat venäläiset hyökkäsivät suomalaisten asemiin, mutta nämä pitivät asemansa. Lopulta venäläisten saatua lisäjoukkoja oli suomalaisten peräännyttävä Siikajoen yli.
Venäläiset yrittivät saartaa suomalaiset, mutta samalla venäläisten keskusta heikkeni ja kun Adlercreutz havaitsi tämän, päätti hän hyökätä. Suomalaiset valtasivat kirkonmäen ja pappilan, ja venäläisten oli peräännyttävä. Suomalaiset ajoivat heikentyneitä venäläisjoukkoja takaa viiden kilometrin päähän kirkonmäeltä. Sota sai Siikajoen ja myöhemmin Revonlahden taistelun jälkeen uuden käänteen, kun suomalaiset aloittivat hyökkäyksen. Kesän 1808 aikana suomalaiset etenivät syvälle Savoon ja Etelä-Pohjanmaalle.
Perintö

Taistelupaikalla Siikajoen kirkon läheisyydessä on vuonna 1934 paljastettu muistomerkki, jonka on suunnitellut Matti Visanti. Uudenmaan Prikaati, joidenkin taisteluun osallistuneitten yksiköiden nykyinen joukko-osasto, kantaa joukko-osastoristinään Siikajoen ristiä ja juhlistaa vuosipäiväänsä taistelun muistopäivänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siikajoen taistelu Wikimedia Commonsissa
Wikiaineisto: Vänrikki Stoolin tarinat – Adlercreutz
Siikajoen voitonpäivän vaiheilta, Hakkapeliitta, 28.08.1934, nro 35, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen sota
| --- | --- |
Taistelut: Ahvenanmaan kansannousu • Ahvenanmaan valtaus • Alavuden taistelu • Aron kahakka • Gotlannin miehitys • Helsinginrannan maihinnousu • Hörneforsin taistelu • Jauhiaisen salmen taistelu • Juuttaan taistelu • Jynkän taistelu • Kalmalahden taistelu • Kanttin kapina • Karstulan taistelu • Kauhajoen kapina • Kauhajoen taistelu • Kokkonevan taistelu • Koljonvirran taistelu • Kuopion valtaus • Lapuan taistelu • Lemun taistelu • Lintulahden taistelu • Nummijärven taistelu • Oravaisten taistelu • Palvan meritaistelu • Parjakannevan taistelu • Pitsundin taistelu • Pulkkilan taistelu • Pyhäjoen taistelu • Pälkjärven taistelu • Revonlahden taistelu • Rothin ja Spoofin sissiretki • Ruonan taistelu • Samelinlakson taistelu • Sandön taistelu • Siikajoen taistelu • Svartholman piiritys • Toivalan taistelu • Uumajan valtaus • Vaasan taistelu • Venäläiskivi • Viaporin piiritys • Vornan taistelu
Muuta: Haminan rauha • Kainuun sopimus • kansannousut • Lohtajan aselepo • Olkijoen aselepo • Ruotsin vallankaappaus 1809 • Suomen lähetyskunta
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  KulturNav 
Siikajoen taistelun muistomerkki.
Taistelussa kaatuneiden muistokivi.
Ylisjärvi

| Ylisjärvi  (Päijänteen järvenosa) |
| --- | --- |
 Ylisjärveltä Päijänteen suuntaan johtava Virtasalmi.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä (Korpilahti)
Koordinaatit:  61°54′27″N, 25°44′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Mittaustietoja (järvenosa)
Pinnankorkeus:  78,3 m  
 fiYlisjärvi 
Ylisjärvi on järvimäinen Päijänteeseen kuuluva lahti Jyväskylässä, Korpilahden Putkilahden kylässä. Korospohjan ja Putkilahden välinen tie ylittää kylässä sijaitsevan alle 20 metriä kapean salmen, joka yhdistää Ylisjärven Kasselkään, joka on Päijänteeseen kuuluvan lahtimaisen alueen keskiosa. Suomen ympäristökeskuksen tiedoissa vesialuetta ei ole merkitty järveksi, vaan sitä olisi pidettävä Päijänteen osana. Tätä tukee myös molempien vesialueiden sama vedenpinnan korkeus 78,3 metriä mpy.
Maantietoa

Ylisjärvi on 3,3 kilometriä pitkä, 2,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,9214 neliökilometriä eli 292,14 hehtaaria. Vesialueen selkä on 1,4 kilometriä leveä ja sen suurempi leveys johtuu Virtasalmesta, joka on 1,1 kilometriä pitkä ja suualueeltaan 300 metriä leveä pohjukkaansa päin kapeneva salmi. Kaakkoispäätä kutsutaan Heralahdeksi, etelärannan matalikkoa Leppälahdeksi ja luoteispään kapeaa lahtea Korostinpohjaksi. Vesialueen koillisrannat ovat veteen jyrkästi viettävien mäkien ja vuorien reunustamaa metsämaata. Siellä kohoavat pohjoisessa Hietavuori, keskellä Kamppivuori ja idässä Housuvuori. Läntiset rannat ovat alaa maata, joka on otettu viljelyyn. Etelärannan lähialueella vuorottelevat peltopalstat metsämaiden kanssa. Niiden asutus muodostaa Putkilahden kylän, joka jatkuu salmen rantoja pitkin etelään, jossa aukeaa sokkeloinen Kasselkä. Rantaviivan pituus on 12,54 kilometriä.
Ylisjärvelle ei ole toistaiseksi toimitettu syvyyskarttoja, mutta kaikuluotaamalla on löytynyt 22 metriä syvä syvänne. Sen keskiosassa sijaitsee suurimmat saaret: Lettosaari, Iso Naulasaari ja Pieni Naulasaari. Leppälahdella sijaitsee suuri Leppäsaari. Heralahdella sijaitsee Haapasaari ja kaksi luotoa, Leppäsaaren lähellä on myös kaksi luotoa ja kuten on myös Pienen Naulasaaren luona. Toisen luodon nimi on Talassaari. Lettosaarella on yksi luoto ja pohjoisessa Korostinpohjan suulla sijaitsee Vuohisaari.
Luontoarvoja

Vedenlaatua on tutkittu vuonna 1986 ja 2009. Veden nykyinen näkösyvyys on 2,3 metriä. Veden happamuustaso vaihteli vuonna 2009 arvojen pH 6,4–7,0 välillä ja veden puskurikyky happamoitumista vastaa oli 0,56–0,59 millimoolia litrassa vettä (mmol/l). Puskurikykyä voidaan pitää hyvänä, sillä se ylittää arvon 0,2 mmol/l. Samat arvot olivat vuonna 1986 pH 6,4–6,6 ja 0,23–0,34 mmol/l. Veden ravinnepitoisuuksia voidaan arvioida veden sisältämän kokonaisfosforin ja kokonaistypen pitoisuuksista. Vuonna 2009 veden fosforipitoisuus oli 9–14 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja typpipitoisuus 300–450 μg/l. Vuonna 1986 olivat vastaavat pitoisuudet 12–19 μg/l ja 230–550 μg/l. Lahden syvänteissä on kesä- ja talvikuukausina vähemmän happea kuin päällysvedessä ja siellä on veteen liuennut eniten ravinteita. A-klorofyllipitoisuudet olivat 2,3–5,9 μg/l ja lahtea on edellä kerrottujen tulosten valossa pidettävä karuna vesialueena.
Lahden pohjaeliöstö on niukkaa. Rikkainta se on rantavyöhykkeellä, jossa on alle viisi metriä syvää. Se koostuu pääasiassa surviaissääskiä ja kaislakorentoja. Syvemmällä olivat päälajit surviaissääkset ja harvasukasmadot. Järvessä esiintyy kolmeatoista kalalajia, jotka ovat hauki, siika, kiiski, lahna, särki, ahven, kuha, sorva, pasuri, salakka, kuore, made ja muikku. Koekalastuksessa vuonna 2009 saatiin runsaasti ahventa, lahnaa ja muikkua. Jokirapu ei juurikaan esiinny, mikä voi johtua pohjan mutaisuudesta ja rapurutosta. Viimeisin havainto ravusta on vuonna 2007 katiskaan joutuneesta yksilöstä, sillä vuoden 2009 etsinnöistä huolimatta sitä ei enää löytynyt.
Vesistösuhteita

Ylisjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä Päijänteen alueella (vesistöaluetunnus 14.22), joka sisältää Päijänteen keskiosan ja joka sisältyy Päijänteen lähialueeseen (14.221). Sen valuma-alue on pieni. Siihen laskee koillisrinteilta tuleva Myllyoja, joka tuo vettä Könnönsuolta ja Niinilammelta. Myös Hietavuoren takana sijaitseva Hietajärvi kuuluu valuma-alueeseen, vaikka sen puro loppuu rinteiden alkuun. Heralahteen tulee Kammpijärvestä alkava puro. Lahdenpohjukkaan tulee pieni pelto-oja Herajärven läheltä, mutta järvi jää vedenjakajan taakse. Edellistä pitempi puro alkaa Pennijärvestä ja se laskee parin kilometrin päähän Leppälahteen. Muita ojia ovat Korospohjasta tuleva pelto-oja ja Kivivuorelta laskeva Haranoja, joka laskee Virtasalmiin. Valuma-alueen vedet kerääntyvät lahteen ja kulkeutuvat sieltä pois Virtasalmen kautta. Salmen suu on 10–20 metriä leveä ja se aukeaa seuraavaksi Kasselän Kääjinsalmeen. Vesireitti jatkuu Haljaalansalmen kautta Mokkaan ja siitä Kilvensalon saaren takaa aukeavaan Päijänteen Vanhanselkään.
Tea Törmänen

| Tea Törmänen |
| --- | --- |
 Tea Törmänen kesällä 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1983 (ikä 41)
Poliitikko
Puolue:  Vihreät
Entiset puolueet:  Liberaalipuolue
Vaalipiiri:  Savo-Karjala
Koulutus:  eläinten käyttäytymistieteiden maisteri
Tea Törmänen (s. 28. helmikuuta 1983) on suomalainen poliitikko.
Hän toimi helmikuusta kesäkuuhun 2019 liberaalipuolueen puheenjohtajana ja edusti puoluetta saman vuoden eduskunta- ja europarlamenttivaalien pienpuoluetenteissä. Hän on ollut myös puolueen varavaltuutettu Espoossa kuntavaalien 2017 jälkeen. Törmänen erosi liberaalipuolueesta elokuussa 2019 ja siirtyi vihreisiin.
Törmänen on koulutukseltaan eläinten käyttäytymistieteiden maisteri. Gradunsa hän teki Exeterin yliopistossa Englannissa, mitä ennen hän opiskeli biologiaa Oulun yliopistossa. Hänellä on myös fysioterapeutin koulutus.
Törmänen on pelannut amerikkalaista jalkapalloa. Hän pelasi Suomen naisten maajoukkueessa ja kuului amerikkalaisen jalkapallon maailmanliiton IFAFin urheilijakomiteaan. Seuratasolla hän edusti Suomessa Varkaus Steelersiä, Lappeenrannan Rajaritareita, GS Demonsia, Oulu Northern Lightsia ja Helsinki Roostersia. SM-kultaa Törmänen oli voittamassa neljästi, kahdesti GS Demonsissa sekä kertaalleen Northern Lightsissa ja Roostersissa. Hän pelasi myös kaksi kautta, vuosina 2010–2011, yhdysvaltalaisessa D.C. Divasissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustuksen tukipelaaja.
Bobotogʻ

Bobotogʻvuoria.
Bobotogʻ (uzbekinkielinen nimitys) tai Bobokūh (tadžikiksi Бобокӯҳ, vuoteen 2023 saakka Babatag tai Bobotoğ) on vuorijono Tadžikistanin lounaisosan ja Uzbekistanin Surxondaryon alueen rajalla. Se erottaa toisistaan Kofarnihon- ja Surxondaryojokien vesistöalueet.
Koillis-lounaissuuuntainen vuorijono ulottuu Hisorin laaksosta Amudarjaan. Sen pituus on 125 ja leveys 30–40 kilometriä. Korkein kohta on Zarkosavuori (noin 2 290 metriä). Vuoret koostuvat etupäässä kalkkikivestä, savesta, silttikivestä ja hiekkakivestä. Itärinne on jyrkkä ja kapea, länsirinne loiva ja leveä. Alueella on paljon karsti-ilmiöitä.
Vuorten rinteillä kasvaa manteli- ja pistaasimetsiköitä. Eläinkuntaan kuuluu kierteissarvivuohi. Rinteillä laidunnetaan karjaa ja laaksoissa harjoitetaan maanviljelyä. Alue kärsii eroosiosta ja liiallisesta laiduntamisesta.
Typensidonta

Typensidonta on prosessi, jossa ilmakehässä tai muualla oleva molekyylimuotoinen typpi (N2) muutetaan eliöille sopivaan muotoon. Näitä muotoja ovat ammoniakki, typpioksidit ja nitraatit. Luonnossa tämän prosessin tekevät typensitojabakteerit.
Typensitojabakteerit ovat bakteereita, jotka pystyvät sitomaan typpeä ilmasta nitrogenaasientsyymin avulla. Typensitojabakteereja elää muun muassa hernekasvien, tyrnien ja leppien juurinystyröissä. Kasveja, joiden kanssa typensitojabakteerit toimivat, kutsutaan typensitojakasveiksi. Bakteereilla on mutualistinen suhde tällaiseen kasviin. Ne saavat isäntäkasvilta hiilihydraatteja, joista saamalla energiallaan bakteerit muodostavat typpikaasusta ammoniumia ja tarvitsemiaan yhdisteitä. Bakteerit antavat typpiyhdisteitä myös isäntäkasvilleen. Typensidontabakteereita elää myös vapaasti maaperässä ja vedessä.
Biologiset typensitojat voidaan jakaa kolmeen erilaiseen ryhmään eli vapaisiin typensitojiin, symbioottisiin typensitojiin ja puolisymbioottisiin typensitojiin. Biologista typensidontaa voidaan hyödyntää luomuviljelyssä.
Vapaisiin typensitojiin kuuluu yli 30 bakteeri- ja syanobakteerisukua, jotka eivät tarvitse erityistä isäntäkasvia. Näiden merkitys on maailmanlaajuisesti tärkeä, mutta Suomessa viileästä ilmastosta johtuen vähäinen. Esimerkkinä vapaista typensitojista on Clostridium-suvun bakteerit.
Symbioottisiin typensitojiin kuuluu palkokasvien juurinystyräbakteerit. Nämä tarvitsevat isäntäkasvin. Suomessa symbioottisten typensitojien merkitys on melko suuri ja näitä esiintyy esimerkiksi palkokasvien, lepän ja tyrnin juuristoissa. Suomessa tärkeimpiä symbioottisia typensitojia ovat Rhizobium-bakteerit. Bakteerit muodostavat kasvin juureen läpimitaltaan 0,5–3 mm kuroutumia, jotka ovat aktiivisessa typensidontavaiheessa väriltään vaaleanpunaisia. Punainen väri on peräisin biologiselle typensidonnalle välttämättömästä leghemoglobiinista.
Yleisimmät Rhizobium–bakteerit isäntäkasvinsa perusteella:
Rhizobium trifolii apiloissa
Rhizobium lguminosarum herneissä, virnoissa, härkäpavussa ja linsseissä
Rhizobium lupin lupiineissa
Rhizobium meliloti sinimailasessa ja mesiköissä.
Eri palkokasvien typensidontapotentiaali vaihtelee niiden typpipitoisuuden ja typensidontatehon mukaan:
sinimailanen: 50–300 kg N/ha v
apilanurmet: 50–200 kg N/ha v
virnat: 50–120 kg N/ha v
härkäpapu: 50–100 kg N/ha v
herne: 40–80 kg N/ha v
Puolisymbioottisiin typensitojiin kuuluvat esimerkiksi Bacillus-suvun bakteerit. Puolisymbioottisia typensitojia elää joidenkin kasvien esim. vehnän juuriston ympärillä. Suomessa näiden merkitys on vähäinen.
Typensidonta toimii hyvin, jos maaperä ei ole liian hapan eikä liian kylmä. Biologinen typensidonta alkaa juurissa, kun maan lämpötila ylittää +7 °C ja on tehokkaimmillaan maan lämpötilan ollessa +15 – +25 °C. Typensidonnan minimi pH-vaatimus on kivennäismailla 6 ja eloperäisillä mailla 5,5. Valkoapilalla ja lupiinilla pH-vaatimus on noin 0,5 yksikköä edellisiä alempi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ProAgria:  Hyödynnä biologinen typensidonta
Ruokatieto.fi:  Biologinen typensidonta (Arkistoitu – Internet Archive)
Solunetti: Typen kierto
Pappilankosken voimalaitos

| Pappilankosken voimalaitos |
| --- | --- |
Tyyppi:  Pienvesivoimalaitos
Teho:  0,50 MW
Pudotuskorkeus:  7,3 m
Rakennevirtaama:  8,0  m³/s
Omistaja:  Paneliankosken Voima Oy
Sijainti:  Eurajoki
Koordinaatit:  61.202292°N, 021.753745°E
Pappilankosken voimalaitos on vuonna 1932 valmistunut pienvesivoimalaitos Eurajoen Pappilankoskessa. Se sijaitsee Eurajoen kunnan keskustaajaman itäpuolella. Voimalaitoksen omistaa Paneliankosken Voima Oy.
Voimalaitoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1928 ja se valmistui kolme vuotta myöhemmin. Sähköntuotantoon päästiin vuonna 1932. Voimalaitoksessa tehtiin suuria muutostöitä vuosina 1983–1984 sekä 2007–2009. Lisäksi sen patoa korjattiin 1960-luvulla. Viimeisin peruskorjaus johtui vuoden 2006 lopulla tapahtuneesta turbiinin koneiston vaurioitumisesta. Remontin yhteydessä vaihdettiin uusi turbiini sekä uusittiin sen automaatio. Laitteistoa varten tehtiin uusi koneasemarakennus vanhan läheisyyteen.
Vuonna 2011 valmistui padon ohittava kalatie. Se mahdollistaa taimenen, lohen ja siian nousun Pappilankosken yläpuolelle. Kalatien pituus on 120 metriä.
Paneliankosken Voima omistaa myös toisen voimalaitoksen Eurajoessa, Euran kunnan Paneliassa sijaitsevan Paneliankosken voimalaitoksen.
Aiheesta muualla

Paneliankosken Voima Oy:n kotisivut
| n k Perustiedot Wikidatassa: Pappilankosken voimalaitos (Q11886658)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: vesivoimalaitos
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Eurajoki
koordinaatit: 61°12′N 21°45′E﻿ / ﻿61.2°N 21.75°E﻿ / 61.2; 21.75
Espoonlahden urheilupuisto

Espoonlahden urheilupuisto on yksi Espoonlahden kaupunginosan osa-alueista. Se sijaitsee lounaisessa Espoossa.
Espoonlahden urheilupuisto.
Kahvilarakennus  urheilupuistossa. Ylhäällä Espoonlahden uimahalli.
Maantiede

Espoonlahden urheilupuisto sijaitsee verrattain keskellä Suur-Espoonlahtea alueella, jota rajaa idässä Soukanväylä, etelässä Yläkartanontie sekä lännessä ja pohjoisessa Espoonlahdentie. Kyseisen alueen eteläosassa on asuinkerrostaloja, itäosassa pientaloja. Varsinainen toiminnallinen urheilupuisto kattaa karkeasti alueen pohjoisen puoliskon. Soukanpohjan kartano hevosraitteineen sijaitsee alueen lounaisosassa. Urheilupuiston yhteydessä sijaitsee useita oppilaitoksia: Espoonlahden lukio, Koulumäen Koulu ja Storängens skola. Myös Espoonlahden paloasema toimii aivan urheilupuiston tuntumassa.
Urheilupuiston kentät sijaitsevat Soukanpohjan laaksossa, joka on vain muutaman metrin merenpinnan yläpuolella. Laakson kallioperästä on löydetty muun muassa sinkkivälkettä, lyijyhohdetta ja rikkikiisua sisältävä malmimineralisaatio, jota kutsutaan Soukan malmiksi. Laakson etelä- ja länsipuolella on suhteellisen koskemattomia metsäalueita paljaine kalliopintoineen ja kelohonkineen.
Palvelut

Urheilupuistossa on muun muassa Espoonlahden uimahalli, Espoonlahden urheiluhalli ja Espoonlahden harjoitusjäähalli. Tekonurmikenttiä on kolme, lisäksi on yksi pesäpallokenttä, katukoripallokenttä, ulkosalibandykenttä ja yleisurheilun suorituspaikkoja. Urheilupuiston palveluihin kuuluu niin ikään skeittipuisto, pumptrack-pyöräilyrata sekä talvisin luonnonjää ja kaukalo. Kentät on rakennettu lounais–koillissuuntaisesti.
Pumptrack-radan viereen rakennettiin ulkokuntosali vuonna 2021. Se on ympärivuotisessa käytössä.
Liikenne

Espoonlahden urheilupuiston läheisyydessä kulkee lukuisia Espoon sisäisiä bussilinjoja. 2020-luvulla otetaan käyttöön Länsimetron jatke; sen asemista Espoonlahden asema rakennetaan urheilupuiston pohjoispuolelle, Soukan asema puolestaan eteläpuolelle. Kumpaisestakin on muutaman minuutin kävelymatka urheilupuistoon. Urheilupuiston alueella on tiheä kävelyteiden verkosto.
Kuvia Espoonlahden urheilupuistosta

Soukanpohjan kartanon hevosia.
Kesäteatteri sijaitsee urheilukenttien länsipuolella.
Espoonlahden lukio.
Kellomäen kalliot alueen luoteisosassa.
Aiheesta muualla

Ekyl.fi
Lansivayla.fi[vanhentunut linkki]
| n k Espoon urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Espoon Bembölen FK-rata  Espoo Metro Areena  Espoonlahden uimahalli  Espoonlahden urheilupuisto  Esport  Keski-Espoon uimahalli  Kilon talli  Leppävaaran uimahalli  Leppävaaran Urheiluhalli  Leppävaaran urheilupuisto  Matinkylän jäähalli  Matinkylän uimahalli  Matinkylän urheilupuisto  Olarin uimahalli  Otahalli  Peikin Ratsastuskoulu  Solvallan urheiluopisto  Tapiolan jalkapallostadion  Tapiolan ratsastuskoulu  Tapiolan uimahalli  Tapiolan urheiluhalli  Tapiolan urheilupuisto  Tapiolan urheilupuiston jalkapallostadion  Westendin tennishalli 
Urheiluseurat:  Canoa  Cetus  Esbo Bollklubb  Esbo Idrottsförening  Esbo Skytteförening  FC Espoo  FC Honka  Espoo Basket Team  Espoo Expos  Espoo Rugby Club  Espoon Akilles  Espoon Hiihtoseura  Espoon Jääklubi  Espoon Jäätaiturit  Espoon Kiekkoseura  Espoon Palloseura Jalkapallo  Jääkiekko  Espoon Pesis  Espoon Suunta  Espoon Taitoluisteluklubi Revolutions  Espoon Tapiot  Espoon Telinetaiturit  Espoon Tikka  Esport Oilers  Etelä-Espoon Pallo  Fjällskidarklubben-37  Gammelgårds Ungdoms & Allmogeförening  Golden Futsal Team  HC KJH  HooGee  Idrottsklubben-32  IK Örnen  Jäähonka  FC Kasiysi  Kauklahden Pyrintö  Kiekko-Espoo  Kilo Idrottsförening  Laaksolahden Jalkapalloseura  FC Laatupallo Espoo  Leppävaaran budoseura  Leppävaaran Pallo  Leppävaaran Pyrintö  Leppävaaran Sisu  Länsiväylän Dynamo  Olarin Tarmo -77  Olarin Voimistelijat  Peräkylän Ponnistus  Pohjois-Espoon Ponsi  Polin Pallo  SexyPöxyt  Smash-Tennis  Tapiolan Honka  Tapiolan Voimistelijat  Viherlaakson Veikot  Westend Indians 
Urheilutapahtumat:  Juoksu Länsiväyläjuoksu  Viestijuoksun SM 2008  Jääkiekko U-18 MM 2024  Naisten MM 1999  Naisten MM 2019  Jääpallo MM 1975  Maalipallo MM 2014  Ravi Finlandia-ajo  Erkon Pokaali  Kuninkuusravit 2017  Suuri Suomalainen Derby  Ringette MM 2000  Taitoluistelu EM 2023  Uinti Sprinttiuinnin EM 1992  Pitkän radan SM 2006  Pitkän radan SM 2007  Pitkän radan SM 2008  Yleisurheilu Kalevan kisat 2009  Kalevan kisat 2025  Vammaisyleisurheilun EM 2005  U-23 EM 2023  Sisäratojen SM 1970  Sisäratojen SM 1979 
Muuta:  Pääkaupunkiseudun paras urheilija 
Ulkokuntosalin välineitä
Kristillisdemokraattien Varsinais-Suomen piiri

| KD Varsinais-Suomi |
| --- | --- |


Alue:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Johto:  Sirkku Kemppainen (pj)  Tommi Terä (vpj)
Jäseniä:  468 (2020)
Kansanedustajia:  0 / 17 (2019)
Aluevaltuutettuja:  2 / 79 (2022)
Kunnanvaltuutettuja:  17 / 859 (2021)
Aiheesta muualla
Sivusto
Kristillisdemokraattien Varsinais-Suomen piiri on yksi Kristillisdemokraattien viidestätoista piirijärjestöstä. Piiri vastaa Kristillisdemokraattien järjestö-, tiedotus- ja vaalitoiminnasta Varsinais-Suomen vaalipiirissä.
Ylintä päätösvaltaa Varsinais-Suomen Kristillisdemokraateissa käyttää piirikokous. Piirin puheenjohtajana toimii Sirkku Kemppainen.