stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Egil Monn-Iversen

| Egil Monn-Iversen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1928 Oslo, Norja
Kuollut: 7. heinäkuuta 2017 (89 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  säveltäjä, kapellimestari, elokuvatuottaja
Puoliso:  Sølvi Wang (vih. 1951)
Muusikko
Tyylilajit:  popmusiikki, jazz, länsimainen taidemusiikki ja musikaali 
Soittimet:  piano ja vibrafoni 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Egil Monn-Iversen (14. huhtikuuta 1928 Oslo – 7. heinäkuuta 2017 Oslo) oli norjalainen pianisti, säveltäjä, kapellimestari ja elokuvatuottaja. Hän oli keskeinen henkilö Norjan kulttuurielämässä ja sai vuonna 1972 ensimmäisen Spellemannprisen-elämäntyöpalkinnon. Monn-Iversen aloitti uransa 1940-luvun lopulla johtamalla jazz- ja tanssiorkestereita, muun muassa The Monn Keys -kvartettia. Myöhemmin hän toimi esimerkiksi Chat Noirin ja Det Norske Teatretin kapellimestarina. Hänellä oli vuosina 1956–1964 oma Egil Monn-Iversen A/S -niminen tuotantoyhtiö, joka julkaisi musiikkia ja elokuvia. Monn-Iversen myös sävelsi musiikkia musikaaleihin ja elokuviin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egil Monn-Iversen Wikimedia Commonsissa
Egil Olli

| Egil Olli |
| --- | --- |
 Egil Olli vuonna 2007.
Norjan saamelaiskäräjien puheenjohtaja
 2007–2013  
Edeltäjä:  Aili Keskitalo
Seuraaja:  Aili Keskitalo
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1949 (ikä 74)
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Egil Olli (s. 13. lokakuuta 1949) on norjansaamelainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan saamelaiskäräjien puheenjohtajana vuosina 2007–2013. Tätä ennen hän oli saamelaiskäräjien jäsen vuodesta 1989.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egil Olli Wikimedia Commonsissa
Elli Seiro

Elli Seiro (s. 17. toukokuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kansallisessa liigassa FC Hongan joukkueessa kuusi ottelua kaudella 2021 ja 17 ottelua kaudella 2022. Hän teki elokuussa 2022 kaksi maalia ja syyskuussa 2022 yhden maalin Nurmijärven Jalkapalloseuraa vastaan.
Seiro on pelannut Suomen alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 17-vuotiaiden EM-lopputurnauksessa toukokuussa 2022 hän teki Suomen ensimmäisen maalin 2–1-voittoon päättyneessä alkulohko-ottelussa Norjaa vastaan.
Eric Salzman

Eric Salzman
Eric Salzman (8. syyskuuta 1933 Queens – 12. marraskuuta 2017 Brooklyn) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, musiikkikriitikko ja musiikkikirjailija. Hän keskittyi uudenlaiseen näyttämömusiikin tyyliin, jolle ominaisia piirteitä olivat oopperaa pienempi muoto, musikaalia vähäisemmät lineaarisuus ja tekstipohjaisuus sekä pyrkimys huomattavaan odotusten rikkomiseen. Hän käytti tästä näyttämömusiikin muodosta nimitystä "music theater" erotukseksi musikaalista ("musical theater").
Salzman sai kandidaatin arvon Columbian yliopistosta vuonna 1954 ja maisterin arvon Princetonin yliopistosta 1956. Hän aloitti työskentelyn kriitikkona The New York Timesissa vuonna 1958. Myöhemmin hän laati musiikkikritiikkiä muun muassa New York Herald Tribuneen ja Stereo Reviewiin. Salzman toimi 1960-luvulla WBAI-FM:n musiikkijohtajana New Yorkissa. Vuonna 1970 hän perusti esittävän taiteen Quog-ryhmän, joka toiminnassaan ylitti taiteenlajien rajat. Vuonna 1984 hän oli mukana perustamassa Philadelphiassa American Music Theater Festivalia, jonka taiteellisena johtajana toimi vuoteen 1994.
1960-luvulta lähtien Salzman sävelsi kokeilevia teoksia, joista monet olivat muiden kanssa yhteistyössä tehtyjä. Teoksissa yhdisteltiin valtavirtaisille näyttämöille epätyypillisin tavoin musiikkia, tekstiä, tanssia ja muita elementtejä. Salzmanin teosten joukossa ovat The Nude Paper Sermon (1970), The True Last Words of Dutch Schultz (1997), Jukebox in the Tavern of Love (2009) ja enemmän oopperan kaltainen Big Jim and the Small-Time Investors (kantaesitetty 2018). Salzman kirjoitti myös kirjoja, joihin kuuluu 20th-Century Music: An Introduction. Hän oli vuodesta 1955 naimisissa Lornan (o.s. Jackson) kanssa, ja hänellä oli kaksi tytärtä. Hän kuoli 84-vuotiaana sydänpysähdykseen kotonaan.
Elli Suninen

Elli Maria Suninen (28. kesäkuuta 1877 Pietari – 29. syyskuuta 1960) oli suomalainen kotitalousalan kehittäjä. Hänen vanhempansa olivat satulamestari Elias Suninen ja Olivia Wahlstedt.
Suninen kävi suomenkielisen tyttökoulun (1896) ja Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun opettajakurssin (1910). Lisäksi hän kävi opintomatkoilla Skandinaviassa ja Saksassa. Hän teki elämäntyönsä kotitalouskoulujen johtajana: Kuopion talouskoulun johtajana hän toimi 1912–1918 ja Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun johtajana 1918–1950. Lisäksi hän toimi kotitalous- ja  käsityöopetuksen järjestöissä ja komiteoissa. Hän oli Kotitalousopettajain liiton kunniajäsen.
Mauste

Mausteita.
Mausteet ovat aineita, joita lisätään ruokaan tuomaan makua tai parantamaan säilyvyyttä. Mausteet voivat olla voimakkaan makuisia tai voimakasaromisia kasvin osia, kasvista eristettyjä ainesosia tai mineraaleja. Maustekasveja käytetään usein hajusteissa ja kosmetiikassa, mutta mausteita on käytetty myös lääkkeinä sekä uskonnollisissa rituaaleissa.
Historia

Mausteet ovat olleet läsnä ihmisten historiassa hyvin pitkään. Ne olivat yksi kalleimmista asioista, joita käytettiin vaihdon välineinä muinaisina aikoina ja keskiajalla. Mausteet olivat ensisijainen syy siihen, miksi portugalilainen merenkävijä Vasco da Gama purjehti Intiaan. Suurin piirtein samoihin aikoihin, kun Kristoffer Kolumbus löysi Uuden maan, hän kärkkäästi kuvasi uudet löytyneet mausteet mahdollisille sijoittajille.
Erityisesti suolaa on käytetty ruoan säilöntään ja pilaantuneen ruoan maun peittämiseen. Suolattu ravinto säilyy pitkään, ja liottamalla siitä saadaan taas syöntikelpoista.
Suomessa Meira on mausteiden markkinajohtaja.[lähde? ] Meiran maustetehdas Helsingin Vallilassa on toiminut vuodesta 1920.
Maustekasvit

Mausteena käytettävät kasvit luokitellaan useimmiten yrteiksi, sillä maustekasvi ei ole ruokaa, vaan sen tarkoitus on toimia maun antajana. Kasvista voidaan käyttää lehtiä, kukkia, juurta, vartta, kuorta, hedelmiä, marjoja, siemeniä tai eristettyjä aineita. Usein kasvin osat kuivataan paremman säilyvyyden vuoksi ja kuljettamisen helpottamiseksi sekä jauhetaan, jotta niitä olisi helpompi käyttää.
Maustemineraalit

Ruokasuola (NaCl) on mineraali, jota louhitaan suolakaivoksista tai kerätään merivettä haihduttamalla. Mineraalina sen kutsumanimi on haliitti eli vuorisuola.
Mausteseokset

Monilla valmistajilla on eri ruokalajeihin käytettäviä mausteseoksia, kuten broilerimauste, pizzamauste ja aromisuola. Niiden tärkeä ainesosa on lisäaine natriumglutamaatti (E621), jonka ansiosta sinänsä mauton ruoka saadaan maistumaan paremmalta.
Maustesuolat ovat mausteseoksia, jotka koostuvat tavallisesta ruokasuolasta ja erilaisista mausteista. Niitä ovat aromisuola, chilisuola, persiljasuola, seesamisuola, sipulisuola, sitrussuola, sitruunasuola, valkosipulisuola, yrttisuola. Yrttisuolassa on suolaa sekä kuivattuja yrttejä jauhettuina. Sellerisuola on myös maustesuola, mutta se ei nimestään huolimatta sisällä ruokasuolaa. Se on mukulasellerijauhe, jolla maustetaan salaatinkastikkeita, tomaattimehua ja vihannesruokia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Toni Rantaniitty, Kehittämistutkimus: Mausteiden kemiaa verkkomateriaalina peruskouluun, Helsingin yliopisto, Kemian laitos, Pro gradu -tutkielma, 26.5.2014 (Pdf)
Mausteiden käyttötietoutta Meiran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kryddeurter (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Indian Institute of Spice Research (englanniksi)
Science Daily: Food Bacteria-Spice Survey Shows Why Some Cultures Like It Hot (englanniksi)
Yrtit ja mausteet
Mikazuki (1926)

| Mikazuki / 三日月 |
| --- | --- |
 Mikazuki

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sasebon laivastoarsenaali
Kölinlasku:  21. elokuuta 1925
Laskettu vesille:  21. heinäkuuta 1926
Palveluskäyttöön:  5. toukokuuta 1927
Loppuvaihe:  upotettu 29. heinäkuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 336 t (standardi) 1 468 t (kuormattu)
Pituus:  102,16 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,16 m
Syväys:  2,96 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  37,2 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  4 x 120 mm/45 type 3 -tykkiä 2 x 7,7 mm type 92 -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 61 cm torpedoputkea
Mikazuki (jap. 三日月) oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 21. elokuuta 1925. Alus laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1927.
Palvelus

Alus upotettiin 29. heinäkuuta 1943.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikazuki (1926) Wikimedia Commonsissa
Mutsuki-luokan hävittäjä
–
–
–
–
–
–
–
–
–
–
–
Mike Iggulden

| Mike Iggulden |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1982 (ikä 41) St. Catharines, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Rögle BK
Sarja:  Elitserien
Pelinumero:  73
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Rochester Americans (AHL) Cleveland Barons (AHL) Worcester Sharks (AHL) San Jose Sharks (NHL) Bridgeport Sound Tigers (AHL) New York Islanders (NHL) Dinamo Riika (KHL) SCL Tigers (NLA) Växjö Lakers (SEL)
Michael Brian "Mike" Iggulden (s. 9. marraskuuta 1982 St. Catharines, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Elitserien-joukkue Rögle BK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, pelityyliltään voimahyökkääjä ja laukoo oikealta. Isokokoinen Iggulden on pelannut NHL:ssä yhteensä 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5 sekä keräten neljä jäähyminuuttia.
Ura > Seuraura

OHL-joukkue Ottawa 67's varasi Igguldenin 244. pelaajana vuonna 2000. Hän ei kuitenkaan ikinä siirtynyt CHL:ään, vaan Iggulden kävi vuodet 2001–2005 Cornellin yliopistoa. Hän voitti ECAC:n mestaruuden vuosina 2003 ja 2005. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2004–2005 Iggulden toimi Cornellin varakapteenina ja oli kymmenellä osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua AHL-joukkue Rochester Americansissa.
Igguldenia ei ikinä varattu NHL:ään. Hän siirtyi vapaana agenttina try-outille AHL-joukkue Cleveland Baronsiin syyskuussa 2005 ja sai sopimuksen Iggulden oli kaudella 2005–2006 tehoilla 22+26=48 joukkueen toiseksi paras pistemies ja kolmanneksi paras maalintekijä. Hän teki tammikuussa 2006 kaksivuotisen sopimuksen NHL-joukkue San Jose Sharksin kanssa. Kaudeksi 2006–2007 Sharksin farmijoukkueeksi tuli Worcester Sharks, jonka kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä Iggulden oli tehoilla 30+27=57. Hän jakoi myös tehoilla 3+3=6 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Graham Minkin kanssa kevään 2007 pudotuspeleissä.
Iggulden teki heinäkuussa 2007 vuoden mittaisen jatkosopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Kaudella 2007–2008 hän voitti tehoilla 29+37=66 farmijoukkue Worcester Sharksin sisäisen piste- ja maalipörssin. Kauden aikana AHL:n tähdistöottelussakin pelannut Iggulden pelasi kauden aikana myös yhden NHL-ottelun. Hän teki NHL-debyyttinsä 18. helmikuuta 2008 vieraissa New York Islandersia vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 5.53 minuuttia.
Kaudeksi 2008–2009 Iggulden siirtyi yksivuotisella sopimuksella New York Islandersin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa, jonka paras pistemies ja syöttäjä Iggulden oli tehoilla 25+41=66. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Iggulden pelasi myös 11 ottelua Islandersissa tehoin 1+4=5. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 12. maaliskuuta 2009 vieraissa Montréal Canadiensin Carey Pricen taakse.
Heinäkuussa 2009 Iggulden teki vuoden mittaisen sopimuksen KHL-joukkue Dinamo Riian kanssa. Sieltä hän jatkoi kaudeksi 2010–2011 Sveitsin National League A:n SCL Tigersiin, jonka sisäisen piste- ja syöttöpörssin Iggulden voitti tehoilla 12+28=40.
Kesäkuussa 2011 Iggulden teki yksivuotisen sopimuksen Elitserienin nousijajoukkue Växjö Lakersin kanssa. Hän oli kaudella 2011–2012 tehoilla 13+21=34 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä. Iggulden pelasi kuitenkin vain 41 runkosarjaottelua, sillä hän sai joulukuussa 2011 aivotärähdyksen saatuaan Brynäs IF:n pelaajan olkapään päähänsä. Ennen tätä Iggulden johti koko Elitserienin pistepörssiä tehtyään 34 ottelussa 32 tehopistettä. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Elitserienin nousijajoukkue Rögle BK:hon.
Ura > Maajoukkueura

Iggulden on edustanut Kanadaa kolmessa A-maaottelussa Spengler Cupissa vuonna 2011, jolloin hän teki yhden syöttöpisteen.
Emmanuel Collard

Collard Span radalla vuonna 2009.
Emmanuel Collard (s. 3. huhtikuuta 1971 Arpajon, Essonne, Ranska) on ranskalainen autourheilija. Hän voitti Le Mans Series -sarjan LMP1-luokan mestaruuden vuosina 2005 ja 2006 Jean-Christophe Boullionin kanssa. Tallina oli Pescarolo Sport. Collard oli mukana voittamassa vuoden 2008 Sebringin 12 tunnin ajoa.
Collard ajoi vuosina 1991–1992 Formula 3000 -sarjassa. Vuosina 1994–1996, 2000 ja 2002 hän ajoi Porsche Supercupissa. Vuonna 1996 hän voitti sarjan mestaruuden. Lisäksi hän on ajanut muun muassa American Le Mans Series -sarjassa ja FIA GT Championshipissa. Collard on osallistunut useaan Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Collard on ollut Formula 1 -sarjassa testikuljettajana: Ligierillä 1990–1991, Benettonilla 1995, Tyrrellillä 1996, Prostilla 1997 ja Arrowsilla 1998.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Emmanuel Collardin viralliset kotisivut
Enni Kylä-Kause

Enni Kylä-Kause (s. 2. toukokuuta 1987 Rauma) on suomalainen pesäpalloilija. Kylä-Kause on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2001 lähtien. Kausina 2007–2017 hän on pelannut 251 Superpesiksen runkosarjaottelua Feran, Lapuan Virkiän ja Rauman Lukon joukkueissa.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-kultaa: 2013, 2014
1 SM-pronssi: 2015
4 Itä–Länsi-ottelua: 2012, 2013, 2014, 2015
1 Liitto–Lehdistö-ottelu: 2014
Vuoden tulokas: 2007
Superpesiksen kärkilyöntikuningatar: 2008, 2014
Vuoden jokeri: 2013, 2014
Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2013
Kultainen maila: 2013, 2014
Superpesiksen kuukauden pelaaja (2): kesäkuu 2013, toukokuu 2015
Enni Lundström

Enni Lundströmin hauta Sigtunan hautausmaalla. ”Utlandssvenskarnas goda ande” eli ”ulkoruotsalaisten hyvä henki”.
Enni Alfhild Ingeborg Lundström (28. lokakuuta 1866 Pälkäne – 21. tammikuuta 1935) oli suomenruotsalainen kirjailija ja toimittaja.
Hän opiskeli Helsingissä ja hänestä tuli Kotka Svenska Samskolan rehtori 1899–1901. Mentyään naimisiin ruotsalaisen professorin Vilhelm Lundströmin kanssa hän sai töitä toimittajana, muun muassa Göteborgs Aftonbladissa 1901–1906, missä hänen miehensä toimi päätoimittajana. Vuosina 1914–1923 Lundström oli Allsvensk Samlingin päätoimittaja. Hän myös otti osaa Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandetin työhön.
Aiheesta muualla

libris.kb.se
NAD[vanhentunut linkki]
Erkki Laatikainen (sotilas)

| Erkki Laatikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1928 Helsinki
Kuollut: 20. toukokuuta 2016 (88 vuotta) Kerava
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1948 –
Komentajuudet:  Pohjois-Suomen sotilaslääni (1980–)
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  SL 1.lk komentajamerkki
Erkki Antero Laatikainen (28. huhtikuuta 1928 Helsinki – 20. toukokuuta 2016 Kerava) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hän oli jalkaväenkenraali Taavetti Laatikaisen poika.
Laatikainen suoritti aktiiviupseerin tutkinnon 1950, ylemmän päällystön kurssin 1973 ja valtakunnallisen maanpuolustuskurssin 1976. Hän työskenteli Porin prikaatissa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1950–1958. Hän opetti Kadettikoulussa 1960–1964. Pohjois-Suomen prikaatissa hän oli koulutus- ja järjestelytoiminnan päällikkö sekä aliupseerikoulun johtaja 1964–1966. Pääesikunnassa Laatikainen toimi toimisto- ja osastopäällikkönä 1966–1977 järjestelyosastolla. Hän toimi Pohjois-Suomen sotilasläänissä esikuntapäällikkönä vuodesta 1977 alkaen ja myöhemmin sotilasläänin komentajana eläkkeelle jäämiseen vuoteen 1986 saakka.
Ylennykset: vänrikki 1949, luutnantti 1951, majuri 1964, everstiluutnantti 1970, eversti 1975, kenraalimajuri 1980, kenraaliluutnantti 1986.
Mia Skäringer

Mia Skäringer vuonna 2015.
Maria Elisabeth ”Mia” Skäringer Lázár (s. 4. lokakuuta 1976 Kristinehamn) on ruotsalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, laulaja ja radiojuontaja. Skäringer halusi näyttelijäksi jo nelivuotiaana ja on siitä lähtien ollut aktiivinen kotikaupunkinsa Kristinehamnin teatterissa. Ensimmäinen tv-työ oli ohjelmassa Sanning och konsekvens ZTV:llä, jota seurasivat monet radio-ohjelmat Klara Zimmergrenin kanssa. Skäringerillä ja Zimmergrenillä oli oma radio-ohjelma Roll on, josta tehtiin myös tv-ohjelma nimeltään Mia och Klara. Ohjelma palkittiin Kristall-palkinnolla parhaasta komediaohjelmasta vuosina 2008 ja 2009.
Kirjoitettuaan kolumneja ja blogitekstejä Mama-lehteen Skäringer julkaisi kirjan Dyngkåt och hur helig som helst elokuussa 2009. Vuodesta 2010 alkaen Skäringer on näytellyt Anna Svenssonia tv-sarjassa Solsidan ja on myös päähenkilö ohjelmassa Mia på Grötö.
Ura > 1995—2009

Vuonna 1995 Skäringer aloitti kirjoittajakoulussa Öölannissa ja sai sen jälkeen töitä ZTV:ltä. Hän oli juontaja ohjelmassa Sanning och konsekvens, jota hän itse piti ”hemmetin huonona ohjelmana”. Vuotta myöhemmin hän aloitti meditoimisen, koska ajatteli laiminlyöneensä omaa hyvää oloa juhlimalla liikaa ja antamalla muiden tehdä pahaa hänelle. Vuonna 1997 hän oli stand up -koomikkona ohjelmassa Släng dig i brunnen.
Vuonna 1997 Skäringer vaikutti Bossa Nova -radio-ohjelmassa Sveriges Radio P3-kanavalla yhdessä Klara Zimmergrenin kanssa. He olivat myös ohjelmissa Frank ja Sommarsalva ennen kuin heidän oma ohjelmansa Roll on alkoi. Viimeinen lähetys oli tammikuussa 2007, jonka jälkeen Skäringer ja Zimmergren alkoivat muntaa hahmoja Roll on -radio-ohjelmasta televisioon. Syksyllä 2007 esitettiin ohjelmaa Mia och Klara SVT1-kanavalla kahdeksan jaksoa. Ensimmäisellä jaksolla oli n. 610 000 katsojaa MMS:n mukaan. Ohjelmasta tuli menestys ja kevään 2009 aikana esitettiin Mia och Klara 2, joka sai lähes miljoona katsojaa per jakso. Skäringer sanoi, että Mia och Klara on ”protesti sitä vastaan, että kaiken tulisi olla kylmää ja ironista, nopeaa ja nokkelaa.
Vuosina 2008 ja 2009 Mia och Klara voitti parhaan komediaohjelman palkinnon Kristallen-gaalassa. Vuonna 2008 he voittivat Vuoden duo -palkinnon QX Gay Gaalassa. Skäringer ja Zimmergren sanoivat Expressenille elokuussa 2009, että Mia och Klara 3 -ohjelmaa kuvataan parhaillaan ja se esitetään keväällä 2011 SVT:llä.
Ura > 2009—

Elokuussa 2009 Skäringer julkaisi kirjan Dyngkåt och hur helig som helst, jossa hän kirjoitti ”erokokemuksistaan, vanhemmuudesta, huonosta omasta tunnosta, suorituspaineista ja horjuvasta itseluottamuksesta”. Kirja perustuu kolumneihin ja blogiteksteihin, joita Skäringer on kirjoittanut Mama-lehteen.
Skäringer oli mukana kirjaan perustuvassa teatteriesityksessä 20.4.—30.5.2010. Hän kertoi lyhyesti esityksestä näin: ”Liikkeelle paneva voima on luultavasti jokin kaipuu puhdistaa kaikki syytöksistä. Toive siitä, että me ihmiset pitäisimme enemmän itsestämme. Ettemme vertailisi itseämme toisiin ihmisiin luullen, että kaikki muut ovat niin paljon onnellisempia”.
Kevään 2009 aikana Skäringer näytteli TV-sarjassa Solsidan yhdessä Felix Herngrenin, Johan Rheborgin ja Josephine Bornebuschin kanssa. Skäringer sanoi, että hän ja Herngren ”eivät olleet tavanneet aiemmin, mutta heillä klikkasi heti tavalla, joka tapahtuu vain tiettyjen ihmisten kanssa”. Hänen mielestään heillä on yhteinen sävel näyttelemisessä ja ”he toimivat hyvin yhdessä”. Solsidanin ensiesitys oli TV4-kanavalla 29. tammikuuta 2010 ja ensimmäisellä jaksolla oli 1,8 miljoonaa katsojaa. Sarja sai positiivisen vastaanoton ja sen jälkeen sitä on esitetty neljän kauden verran lisää. Vuonna 2017 ilmestyi sarjasta tehty elokuva, ja Skäringer valittiin roolistaan elokuvassa ehdokkaaksi kategoriaan Paras naispääosa Guldbagge-gaalassa 2018.
Vuonna 2013 Skäringer veti omaa haastatteluohjelmaa Mia på Grötö. Toista kautta alettiin esittää tammikuussa 2014. Keväällä 2015 esitettiin ”Ack Värmland” -komediaohjelmaa TV4-kanavalla. Skäringer näytteli ohjelmassa päähenkilöä Anettea, kynsi- ja jalkahoitosalongin pitäjää Molkomista. Skäringer esiintyi myös SVT:n draamasarjassa "Ängelby", jota esitettiin syksyn 2015 aikana.
Yksityiselämä

Mia Skäringer Lázár on naimisissa Gabriel Lázárin kanssa ja heillä on kolme lasta.
Filmografia

1995 – Sanning och konsekvens (TV-ohjelma)
1997 – Släng dig i brunnen (TV-ohjelma)
2007—2009 – Mia och Klara (TV-ohjelma)
2009 – Karaokekungen
2010—2015 – Solsidan (TV-ohjelma)
2012 – Mammas pojkar
2013 – Mia på Grötö (TV-ohjelma)
2013 – Satavuotias, joka kiipesi ulos ikkunasta ja katosi
2015 – Ack Värmland (TV-sarja)
2015 - Ängelby (TV-sarja)
2017 - Ack Värmland (TV-sarja)
2017 - Solsidan (elokuva)
Palkinnot ja kunniamaininnat

| Vuosi | Palkinto | Kategoria |  | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Gaygalan | Vuoden duo (Klara Zimmergren) | Mia och Klara | Voitto |
| 2008 | Kristallen | Vuoden komediaohjelma (Klara Zimmergren) | Mia och Klara | Voitto |
| 2009 | Kristallen | Vuoden komediaohjelma (Klara Zimmergren) | Mia och Klara | Voitto |
| 2011 | Gaygalan | Vuoden kohtaus | Dyngkåt och hur helig som helst | Voitto |
| 2011 | Vuoden göteborgilainen |  |  | Voitto |
Erkki Kytönen

Erkki Altti Kytönen (s. 29. joulukuuta 1938 Kivennapa) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut viestintäneuvoksen arvonimen.
Kytösen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kytönen ja Mandi Kytönen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1962 oli Oili Tarja Maria Kelomaa ja toinen puoliso vuodesta 1998 on Ritva Marjatta Saksholm, aiemmin Lahtinen. Kytönen tuli ylioppilaaksi Lohjan yhteislyseosta 1958 ja valmistui diplomi-insinööriksi  Teknillisestä korkeakoulusta 1966. Hän oli Posti- ja lennätinlaitoksen puhelinrakennuspiirin kantoaaltoinsinööri 1964–1968, kaapelirakennusryhmän päällikkö 1968–1971 ja keskusrakennustoimialapäällikkö 1971–1973, Posti- ja lennätinhallituksen lennätinosaston sihteeristön puhelinliikenteen automatisoinnin koordinaattori 1973–1975 ja sihteeristön esimies 1975–1980, Keski-Suomen Puhelimen, vuodesta 1998 Keski-Suomen Puhelin Oyj ja vuodesta 2000 KSP Yhtiöt Oyj, suunnittelu- ja kehitysinsinööri 1980–1982, tekninen johtaja 1982–1984 ja toimitusjohtaja 1984–2001. Kytönen oli myös Keski-Suomen Teletietopalvelu -yhtiön toimitusjohtaja 1983–1988 ja hänellä oli ammattiuransa aikana useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Viestintäneuvoksen arvonimen vuonna 1999 saanut Kytönen on sotilasarvoltaan reservin alikersantti (1992).
Miesten Ykköspesis-kausi 2019

| --- | --- |
Järjestyksessä:  39
Joukkueita:  12
Runkosarja
Päiväys:  30. toukokuuta – 14. elokuuta
Voittaja:  Manse PP
Lyöjäkuningas:  Tommi Piirainen (Sotkamon Jymy -2)
Etenijäkuningas:  Misa Märsylä (Puijon Pesis)
Kärkilyöntikuningas:  Roope Reinikka (Manse PP)
Pudotuspelit
Päiväys:  17. elokuuta – 24. elokuuta
Mestari:  Manse PP
Hopeaa:  Oulun Lippo
Pronssia:  Puijon Pesis
Sarjakarsinta
Nousija(t):  Alavuden Peli-Veikot Loimaan Palloilijat
Putoaja(t):  Ylivieskan Kuula Pöytyän Urheilijat
Muut sarjat
Ylempi sarja:  Superpesis
Alempi sarja:  Suomensarja
Naisten kausi:  Naisten Ykköspesis
   ← 2018  2020 →
Ykköspesis-kausi 2019 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 39. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Sarjan voitti Manse PP, joka nousi Superpesikseen kaudeksi 2020. Kauden päätteeksi Pöytyän Urheilijat luopui sarjapaikoistaan. Tämän seurauksena putoamiskarsinnan hävinnyt Ylivieskan Kuula olisi säilyttänyt sarjapaikkansa, mutta se luopui paikastaan, jolloin runkosarjan hävinnyt Kannuksen Ura säilyi sarjassa.
Kaudella tehtiin Ykköspesiksen yksittäisen ottelun uusi yleisöennätys 3759 katsojaa Oulun Lipon isännöimässä ottelussa Manse PP:tä vastaan.