stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
FIBA Europe Cup 2015–2016

FIBA Europe Cupin kausi 2015–2016 oli sarjan ensimmäinen kausi. Sarjaan osallistui 32 maasta 56 joukkuetta, jotka jaettiin 14 neljän joukkueen alkulohkoon. Alkulohkojen kaksi parasta joukkuetta ja kummankin konferenssin kaksi parasta kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta etenivät neljän joukkueen jatkolohkoihin, joista pudotuspelivaiheeseen etenivät kunkin lohkon kaksi parasta joukkuetta. Neljä parasta joukkuetta pelasivat ns. Final Four -turnauksen. Suomesta kilpailuun osallistuivat Joensuun Kataja ja KTP. Katajan Teemu Rannikko pelasi sarjan 10,1 koriinjohtaneen syötön ottelukohtaisella keskiarvolla, mikä lienee ollut ainakin 25 vuoteen ja mahdollisesti sarjan edeltäjän perustamisvuodesta 1971 lähtien Euroopan kolmanneksi korkeimman kansainvälisen sarjakilpailun korkein tilastolukema.
FIBA Europe Cupin ensimmäisen mestaruuden voitti saksalainen Skyliners Frankfurt, joka kaatoi loppuottelussa italialaisen Pallacanestro Varesen 66–62. Pronssin voitti ranskalainen Élan Chalon voitettuaan venäläisen BK Jenisei Krаsnojarskin 103–72.
Osallistujat

| Runkosarja> 1. konferenssi ("Länsi") | Runkosarja> 1. konferenssi ("Länsi") | Runkosarja> 2. konferenssi ("Itä") | Runkosarja> 2. konferenssi ("Itä") |
| --- | --- | --- | --- |
|  ASVEL |  ČEZ Nymburk |  H’imik Južne |  Lukoil Academic |
|  STB Le Havre |  Södertälje Kings |  Sigal Prishtina |  Rilski Sportist |
|  Élan Chalon |  Borås Basket |  BK Astana |  Turów Zgorzelec |
|  Cantù |  Bakken Bears |  KK Juventus |  Rosa Radom |
|  Varese |  Fraport Skyliners |  KK Pieno žvaigždės |  Śląsk Wrocław |
|  Sopron KC |  EBBC Den Bosch Basket |  KK Šiauliai |  CS Energia |
|  Falco Szombathely |  Donar Groningen |  Tartu Ülikool/Rock |  KK Helios Domžale |
|  BC Körmend |  BS Leiden |  BC Kalev/Cramo |  BK Ventspils |
|  Benfica |  Cibona |  Joensuun Kataja |  Rishon LeZion |
|  Porto |  KK Šentjur |  KTP-Basket |  BC Tsmoki-Minsk |
|  BC Oostende |  KK Krka |  Türk Telekom BK |  BK Jenisei Krаsnojarsk |
|  Belfius Mons-Hainaut |  KK Zlatorog |  Gaziantep Basketbol |  MBK Rieker Komárno |
|  Antwerp Giants |  UBC Güssing Knights |  AEK Larnaca |  BK Inter Bratislava |
|  Hibernia Basketball |  Kapfenberg Bulls |  ETHA Engomis |  KK Kumanovo |
Irlannin koripalloliitto perusti Hibernia Basketballin sarjaan osallistumista varten.
BC Timișoaran vetäydyttyä kilpailusta sen tilalle nimettiin KK Helios Domžale.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Estádio Jair Bittencourt

| Estádio Jair Bittencourt> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Itaperuna, Brasilia
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Itaperuna Esporte Clube 
Katsojakapasiteetti
 12 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio Jair Bittencourt on monikäyttöinen stadion Itaperunassa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Itaperuna Esporte Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 12 000 ihmistä.
Ericales

| Ericales |
| --- | --- |
 Erica glomiflora
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Ylälahko::  Asteranae
Lahko::  Ericales  Dumort.
Katso myös
   Ericales Wikispeciesissä   Ericales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ericales on kaksisirkkaisten (Magnoliopsida) kasvien lahko. Ne muodostavat merkittävän osan trooppisten sademetsien aluskasvillisuudesta, missä 10 % lajeista ja 22 % varsista kuuluu tähän lahkoon.
Luokittelu

Ericales-lahkoon kuuluvat seuraavat 22 heimoa:
Actinidiaceae – laikkuköynnöskasvit
3 sukua ja noin 355 lajia Aasiassa, Amerikoissa ja Australiassa, etenkin tropiikissa
Balsaminaceae – palsamikasvit
2 sukua ja noin 1000 lajia Euroopassa, Aasiassa, Pohjois-Amerikassa ja erityisesti trooppisessa ja subtrooppisessa Afrikassa
Clethraceae – kletrakasvit
2 sukua ja noin 80 lajia Aasiassa, Amerikoissa ja Madeiralla lähinnä trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla
Cyrillaceae
2 sukua, joissa kummassakin vain yksi laji Amerikoissa
Diapensiaceae – uuvanakasvit
6 sukua ja noin 20 lajia viileillä ja kylmillä alueilla
Ebenaceae – eebenpuukasvit
4 sukua ja noin 550 lajia Aasiassa, Afrikassa, Amerikoissa, Australiassa ja Oseaniassa, etenkin trooppisilla alueilla
Ericaceae – kanervakasvit
noin 130 sukua ja lukuisia lajeja yleismaailmallisesti Etelämannerta lukuun ottamatta
sisältää vanhat variksenmarjakasvien (Empetraceae), Epacridaceae, mäntykukkakasvien (Monotropaceae), Prionotaceae ja talvikkikasvien (Pyrolaceae) heimot
Fouquieriaceae – okotillokasvit
yksi suku (okotillot Fouquieria) ja 11 lajia Pohjois-Amerikassa, lähinnä Yhdysvalloissa ja Meksikossa
Lecythidaceae – huppukukkakasvit
noin 25 lajia ja noin 300 lajia tropiikissa
Marcgraviaceae
7–8 sukua ja noin 130 lajia lähinnä Väli- ja Etelä-Amerikassa sekä Karibialla
Mitrastemonaceae
yksi suku (Mitrastemon), jossa kaksi lajia Meksikossa sekä Kaakkois- ja Itä-Aasiassa
Pentaphylacaceae
12 sukua ja noin 340 lajia Itä- ja Kaakkois-Aasiassa, Länsi- ja Itä-Afrikassa, Amerikoissa sekä Havaijilla ja Kanariansaarilla
Polemoniaceae – sinilatvakasvit
noin 18 sukua ja 385 lajia lauhkealla vyöhykkeellä ja trooppisessa Amerikassa
Primulaceae – esikkokasvit
58 sukua ja 2590 lajia yleismaailmallisesti
sisältää vanhat myrsikkikasvien (Myrsinaceae), Maesaceae ja Theophrastaceae heimot
Roridulaceae
yksi suku (Roridula), jossa kaksi lajia Etelä-Afrikassa
Sapotaceae – sapotillakasvit eli sapotillapuukasvit
53–58 sukua ja noin 1100 lajia tropiikissa
Sarraceniaceae – tötterökasvit (tötterölehtikasvit)
3 sukua ja 32 lajia Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa
Sladeniaceae
2 sukua ja kolme lajia Kaakkois-Aasiassa ja Itä-Afrikassa
Styracaceae – storaksikasvit
11 sukua ja noin 160 lajia Välimeren alueella, Aasiassa ja Amerikoissa
Symplocaceae
2 sukua ja noin 320 lajia tropiikissa ja subtropiikissa Afrikkaa lukuun ottamatta
Tetrameristaceae
3 sukua ja viisi lajia Kaakkois-Aasiassa, Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa
Theaceae – teekasvit
9–19 sukua ja noin 250–500 lajia laajalti subtropiikissa ja tropiikissa, erityisesti Kaakkois-Aasiassa
Aiemmin omiksi heimoikseen on myös erotettu:
Empetraceae – variksenmarjakasvit: yhdistetty kanervakasveihin (Ericaceae)
Maesaceae: yhdistetty esikkokasveihin (Primulaceae)
Monotropaceae – mäntykukkakasvit: yhdistetty kanervakasveihin (Ericaceae)
Myrsinaceae – myrsikkikasvit tai myrsinekasvit: yhdistetty esikkokasveihin (Primulaceae)
Pyrolaceae – talvikkikasvit: yhdistetty kanervakasveihin (Ericaceae)
Theophrastaceae: yhdistetty esikkokasveihin (Primulaceae)
El-orontapakulo

| El-orontapakulo> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tapakulot Rhinocryptidae
Suku::  Tapakulot Scytalopus
Laji::  robbinsi
Kaksiosainen nimi
 Scytalopus robbinsi  Krabbe & Schulenberg, 1997 
Katso myös
   El-orontapakulo Wikispeciesissä   El-orontapakulo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
El-orontapakulo (Scytalopus robbinsi) on pienikokoinen ecuadorilainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 11 cm. Väritykseltään se on pääosin harmaa, yläperä, niska ja kupeiden juovitus ovat ruskeat ja pyrstö mustahko. Nokka on musta ja tukeva. Naaraan alapuolen väritys on ruskeampaa kuin koiraan.
Esiintyminen

El-orontapakulot elävät Ecuadorin eteläosan El Oron ja Azuayn provinssien vuoristossa 700–1 250 m:n korkeudella. Laji kuvailtiin tieteelle uutena vuonna 1997 ja sen kokonaispopulaatio on 2 000–10 000 yksilöä. Kanta elää maantieteellisesti suppealla alueella ja on vaarassa hävitä metsien hakkuiden ja elinympäristön tuhoutumisen seurauksena.
Elinympäristö

Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Estádio José Duarte de Paiva

| Estádio José Duarte de Paiva> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Sete Lagoas, Brasilia
Avattu:  ?
Omistaja:  ?
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Democrata Futebol Clube 
Katsojakapasiteetti
 4 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio José Duarte de Paiva on monikäyttöinen stadion Sete Lagoasissa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Democrata Futebol Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 4 000 ihmistä.
Estádio João Hora de Oliveira

| Estádio João Hora de Oliveira> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Aracaju, Brasilia
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Club Sportivo Sergipe 
Katsojakapasiteetti
 10 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estádio João Hora de Oliveira on monikäyttöinen stadion Aracajussa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Club Sportivo Sergupen kotikenttänä. Stadionille mahtuu 10 000 ihmistä.
Elephants on Acid

| Elephants on Acid Cypress Hill |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. syyskuuta 2018
 Tuottaja(t): DJ Muggs
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 51.47
 Levy-yhtiö: BMG
Cypress Hillin muut julkaisut
| Cypress X Rusko 2012 | Elephants on Acid 2018 | Back in Black 2022 |
Singlet albumilta Elephants on Acid
 ”Band of Gypsies” Julkaistu: 3. elokuuta 2018  ”Muggs is Dead” Julkaistu: 23. elokuuta 2018  ”Crazy” Julkaistu: 14. syyskuuta 2018  ”Locos” Julkaistu: 23 syyskuuta 2018  ”Blood on My Hands Again” Julkaistu: 29. lokakuuta 2018
Elephants on Acid on Cypress Hillin yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 28. syyskuuta 2018 BMG:n kautta.
Kappaleet

Tusko (Intro) – 0.48
Band of Gypsies – 3.49 (feat. Sadat & Alaa Fifty)
Put Em in the Ground – 2.21
Satao (Interval) – 0.29
Jesus Was a Stoner – 3.25
Pass the Knife – 3.36
LSD (Interval) – 0.37
Oh Na Na – 2.57 (feat. Brevi)
Holy Mountain (Interval) – 1.15
Locos – 3.18 (feat. Sick Jacken)
Falling Down – 2.19
Elephant Acid (Interlude) – 0.52
Insane OG – 1.23
The 5th Angel (Instrumental) – 2.01
Warlord – 3.17
Reefer Man – 3.22 (feat. Brefi)
Thru the Rabbit Hole (Interlude) – 1.54
Crazy – 2.52 (feat. Brefi)
Muggs is Dead (Interlude) – 2.11
Blood on My Hands Again – 3.20
Stairway to Heaven – 5.41 (feat. Brefi)
Kokoonpano

Louis "B-Real" Freese – laulu
Senen "Sen Dog" Reyes – laulu
Lawrence "DJ Muggs" Muggerud – turntablismi, samplet, tuottaja
Eric "Bobo" Correa – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Kory B. Garnett – laulu (kappaleet: 8, 16, 18, 21)
Alaa Fifty – laulu (kappale 2)
Sadat – laulu (kappale 2)
Sumach Ecks – laulu (kappale 5)
Joaquin "Sick Jacken" Gonzalez – laulu (kappale 10)
Fredwreck – kosketinsoitin, kitara, miksaus
Terrace Martin – alttosaksofon
Adam Turchin – baritoni & tenori saxofoni
Josef Leimberg – trumpetti, pasuuna
Arvostelut

Soundi:
FS La Gracieuse (P687)

| La Graciieuse |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Constructions Mécaniques de Normandie, Cherbourg
Kölinlasku:  26. huhtikuuta 1984
Laskettu vesille:  26. maaliskuuta 1985
Palveluskäyttöön:  17. heinäkuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  373 t (standardi) 480 t (kuormattu)
Pituus:  54,80 m
Leveys:  8 m
Syväys:  2,54 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 16PA4V200 VGDS -dieselmoottoria 8 000 hv 5 884 kW
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  30, joista 4 upseeria
Aseistus
Aseistus:  1 x 40 mm ilmatorjuntatykki 1 x 20 mm modèle F2 2 x 7,62 mm konekivääriä
La Gracieuse (runkonumero P687) on Ranskan laivaston P400-luokan vartiolaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgista Constructions Mécaniques de Normandielta, missä köli laskettiin 26. huhtikuuta 1984. Se laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1985 ja otettiin palvelukseen 17. heinäkuuta 1987.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Ranskan Polynesiaan ja saapui Papeeteen 13. lokakuuta 1987. Alus siirrettiin 24. heinäkuuta 1996 Ranskan Guyunaan Dégrad des Cannesiin, mistä se siirtyi 1. elokuuta 2005 Brestiin. Alus siirrettiin 23. helmikuuta 2009 Martiniquelle Fort-de-Franceen, jossa se korvasi 24. maaliskuuta La Fougueusen.
FS La Moqueuse (P688)

| La Moqueuse |
| --- | --- |
 La Moqueuse vuonna 2010 Otagon satamassa.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Constructions Mécaniques de Normandie, Cherbourg
Kölinlasku:  4. lokakuuta 1984
Laskettu vesille:  8. huhtikuuta 1986
Palveluskäyttöön:  18. huhtikuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  373 t (standardi) 480 t (kuormattu)
Pituus:  54,80 m
Leveys:  8 m
Syväys:  2,54 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 16PA4V200 VGDS -dieselmoottoria 8 000 hv 5 884 kW
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  30, joista 4 upseeria
Aseistus
Aseistus:  1 x 40 mm ilmatorjuntatykki 1 x 20 mm modèle F2 2 x 7,62 mm konekivääriä
La Moqueuse (runkonumero P688) on Ranskan laivaston P400-luokan vartiolaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgista Constructions Mécaniques de Normandielta, missä köli laskettiin 4. lokakuuta 1984. Se laskettiin vesille 8. huhtikuuta 1986 ja otettiin palvelukseen 18. huhtikuuta 1987.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin sisaraluksensa La Glorieusen kanssa Uuteen-Kaledoniaan Nouméaan, missä ne korvasivat vartioaluksina La Dieppoisen ja La Dunkerquoisen.
FS La Glorieuse (P686)

| La Glorieuse |
| --- | --- |
 Glorieuse

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Constructions Mécaniques de Normandie, Cherbourg
Kölinlasku:  21. helmikuuta 1984
Laskettu vesille:  25. tammikuuta 1985
Palveluskäyttöön:  18. huhtikuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  373 t (standardi) 480 t (kuormattu)
Pituus:  54,80 m
Leveys:  8 m
Syväys:  2,54 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 16PA4V200 VGDS -dieselmoottoria 8 000 hv 5 884 kW
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  30, joista 4 upseeria
Aseistus
Aseistus:  1 x 40 mm ilmatorjuntatykki 1 x 20 mm modèle F2 2 x 7,62 mm konekivääriä
La Glorieuse (runkonumero P686) on Ranskan laivaston P400-luokan vartiolaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgista Constructions Mécaniques de Normandielta, missä köli laskettiin 21. helmikuuta 1984. Se laskettiin vesille 25. tammikuuta 1985 ja otettiin palvelukseen 18. huhtikuuta 1987.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Uuteen-Kaledoniaan Nouméaan. Helmikuussa 2004 hurrikaani Ilvy pakotti siirtämään aluksen Vanuatulle.
FS La Motte-Picquet (1924)

| La Motte-Picquet |
| --- | --- |
 La Motte-Picquet

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  17. tammikuuta 1923
Laskettu vesille:  21. maaliskuuta 1924
Palveluskäyttöön:  5. maaliskuuta 1927
Poistui palveluskäytöstä:  riisuttu aseista joulukuussa 1941 uponnut satama-altaaseen tammikuussa 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 249 t (standardi) 9350 t (kuormattu)
Pituus:  181,30 m (kokonaispituus)
Leveys:  17,50 m
Syväys:  6,14 m
Koneteho:  102 000 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  27 upseeria ja 551 miestä
Aseistus
Aseistus:  8 x 155 mm M1920 -tykkiä kaksoistorneissa 4 x 75 mm ilmatorjuntatykkiä 12 x 550 mm torpedoputkea 2 x Gourdou-Leseurre GL-812 -lentokonetta
La Motte-Picquet oli Ranskan laivaston 1920-luvun alussa valmistunut Duguay-Trouin-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 18. huhtikuuta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 17. tammikuuta 1923. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 5. maaliskuuta 1927.
Palvelus

Valmistuttuaan alus liitettiin Brestiin sijoitettuun 2. laivueeseen, mistä se siirrettiin 1933 3. kevytristeilijäviirikön lippulaivaksi. Alus lähetettiin 1935 Kaukoitään. Toisen maailmansodan alettua alus partioi Indokiinan ja Alankomaiden Itä-Intian vesillä.
Ranskan antauduttua jännite Siamin rajalla kasvoi. Joulukuussa 1940 alkoi kahakointi Siamin ja Vichyn hallituksen joukkojen välillä. Pieni laivasto-osasto (ransk. Groupe Occasionnel) perustettiin 9. tammikuuta lähellä Saigonia Cam Ranhin lahdella. Osastoon kuuluivat sluupit Dumont D'Urville, Amiral Charner, Tahure ja Marne sekä lippulaivana La Motte-Picquet, jonka komentajana oli Capitaine de Vasseau Bérenger. 14. tammikuuta Koh Changin taistelussa tuhottiin Siamin laivasto-osasto.
Alus kävi syyskuussa 1941 telakalla Osakassa, mutta aluksen toiminta oli hyvin rajallista. Se riisuttiin joulukuussa aseista Saigonissa, minkä jälkeen se oli koululaivana. Yhdysvaltain laivaston Task Force 38:n lentokoneiden iskiessä satamaan 12. tammikuuta 1945 alus upposi satama-altaaseen.
Eksjö

| Eksjö |
| --- | --- |
 Eksjön rautatieasema.
 Eksjö
 Koordinaatit: 57°40′1″N, 14°58′13″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jönköpingin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Eksjön kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  8,34 km²
Väkiluku:  9 701
 – Väestötiheys:  1 163,2 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eksjö on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Eksjön kunnan keskustaajama. Eksjö sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa kaupunkitaajamassa oli 9 701 asukasta.
Eksjö mainitaan käräjäpaikkana ensimmäisen kerran 1300-luvulla. Tuolloin paikan nimenä oli "Ekesiö". Eksjön kautta kulki tie pohjoisessa Linköpingissä ja etelässä Växjössä ja Kalmarissa olevien piispanistuimien välillä. Samoin Eksjön kautta kulki tie Länsi-Götanmaalta Itämeren rannikolle. Paikasta tuli luonnollinen kokoontumispaikka kaupalle ja käräjäasioille. Kuningas Eerik Pommerilainen antoi Eksjölle kaupunginoikeudet vuonna 1403. Vuonna 1856 tulipalo tuhosi puolet kaupungista.
Varuskuntakaupunki

Eksjöstä tuli varhain varuskunta- ja virkamieskaupunki. Eksjön sotilaalliset perinteet ulottuvat 1400-luvun loppuun, jolloin Ränneslättin aluetta alettiin käyttää sotilaiden tapaamis- ja harjoittelupaikkana. Sotilasjoukot harjoittelivat 1600-luvun lopusta lähtien kaupungin ulkopuolella. Vuonna 1686 Kuninkaallinen Smålandin ratsuväkirykmentti (ruots. Kungliga Smålands kavalleriregemente) sidottiin kiinteämmin Eksjöhön. Useat rykmentit ovat tämän jälkeen sijainneet Eksjössä.
Kun husaarirykmentti (ruots. Husarregementet) ja myöhemmin Kalmarin rykmentti sijoitettiin kasarmeihin Eksjössä, kaupunki alkoi kasvaa voimakkaasti. Nykyään Eksjön varuskunta koostuu neljästä eri toimijasta. Varuskunta on Eksjön kolmanneksi suurin työnantaja noin 500 työntekijällään.
Muuta

Kaupungin keskiosissa 65 % rakennuskannasta on vuotta 1900 edeltävältä ajalta. Koko Ruotsin rakennuskannasta vain 6 % on rakennettu ennen vuotta 1900.
Kaupungissa kiertävän jutun mukaan Eksjö oli hyvin lähellä saada Södra stambanan -rautatien kulkemaan kaupungin halki. Sanotaan, että rautatie aiottiin aluksi vetää Eksjön läpi, mutta yksi talonpoika kunnan pohjoisosassa kieltäytyi antamasta maataan rautatien rakentamista varten. Niinpä vuonna 1864 Södra stambanan päätettiin vetää kaupungista 18 kilometriä länteenpäin. Sinne perustettiin rautatieasema, jonka nimi on Nässjö.
Väestönkehitys

| Eksjön taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 8 973 | 8 973 |
| 1965 | 1965 |    | 8 934 | 8 934 |
| 1970 | 1970 |    | 9 214 | 9 214 |
| 1975 | 1975 |    | 9 686 | 9 686 |
| 1980 | 1980 |    | 9 779 | 9 779 |
| 1990 | 1990 |    | 10 411 | 10 411 |
| 1995 | 1995 |    | 10 111 | 10 111 |
| 2000 | 2000 |    | 9 725 | 9 725 |
| 2005 | 2005 |    | 9 678 | 9 678 |
| 2010 | 2010 |    | 9 701 | 9 701 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Eksjön kirkko.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eksjön kunnan kotisivut[vanhentunut linkki] (ruotsiksi)
Tre trästäder (ruotsiksi)
Jönköpingin läänin kuntien keskustaajamat
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Eksjö
Käännös suomeksi
Faucon

| Faucon |
| --- | --- |

 vaakuna
 Faucon
 Koordinaatit: 44°15′37″N, 5°08′50″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Provence-Alpes-Côte d’Azur
Departementti:  Vaucluse
Arrondissementti:  Carpentras
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,7 km²
Väkiluku (2016):  432 
 – Väestötiheys:  49 as./km²
Kunnan numero:  84045
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Faucon on kunta eteläisessä Ranskassa Vauclusen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin 33 kilometriä Carpentrasin kaupungista koilliseen.
Vanhoja kaupunginmuureja
Faucon on pieni kukkulalle keskiajalla rakennettu linnoitettu kylä. 1100- ja 1200-luvuilla se kuului Toulousen kreivien hallintaan. Vuonna 1274 Faucon liitettiin osana Comtat Venaissinia paavin Kirkkovaltioon. Nykyään kylä elää pääasiassa viininviljelyllä. Se kuuluu Côtes-du-Rhône -viinintuotantoalueeseen, ja sen viineillä on Puyméras (AOC) -laatuluokitus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faucon Wikimedia Commonsissa
FS La Galissonnière (D638)

| La Galissonnière |
| --- | --- |
 La Galissonnière

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  marraskuu 1958
Laskettu vesille:  12. maaliskuuta 1960
Palveluskäyttöön:  9. heinäkuuta 1962
Poistui palveluskäytöstä:  20. huhtikuuta 1990
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 750 t (standardi) 3 910 t (kuormattu)
Pituus:  132,8 m
Leveys:  12,7 m
Syväys:  6,3 m
Koneteho:  63 000 hv
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  15 upseeria ja 257 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x 100 mm tykkiä 4 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 1 x Malafon-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä 1 x 305 mm sukellusveneentorjuntaheitin 6 x 550 mm torpedoputkea 1 x Alouette II tai Alouette III -helikopteri
La Galissonnière (runkonumero D638) oli Ranskan laivaston 1962 palvelukseen otettu hävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 1990.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1958. Se laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1960 ja otettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1962.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 20. huhtikuuta 1990.
FS La Grandière (L9034)

| La Grandière |
| --- | --- |
 La Grandière

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers Français de l'Ouest, Grand-Quevilly
Kölinlasku:  27. elokuuta 1984
Laskettu vesille:  11. joulukuuta 1985
Palveluskäyttöön:  21. tammikuuta 1987
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 330 t (kuormattu)
Pituus:  80 m
Leveys:  13 m
Syväys:  3 m
Koneteho:  2 x SACM Wärtsilä UD33V12M4 -dieselmoottoria, 3 600 hv
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  4 upseeria 25 aliupseeria 23 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x Bofors 40 mm 2 x 12,7 mm konekivääriä 2 x 81 mm kranaatinheitintä
La Grandière (runkonumero L9034) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Champlain-luokan kuljetusalus (ransk. BÂtiment de TRAnsport Léger).
Valmistus

Alus tilattiin Grand-Quevillystä Ateliers Français de l'Ouestilta, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1984. Se laskettiin vesille 11. joulukuuta 1985 ja otettiin palvelukseen 21. tammikuuta 1987.
Palvelus

Alus on Réunionilla Port des Galetsissa, missä se on ollut koko uransa lukuun ottamatta Toulonissa olo aikaa joulukuusta 1994 heinäkuuhun 1996.