Suomen rataverkon historia
Kehittyminen > Sähköistyminen

Maailman ensimmäinen julkinen sähkörautatie avattiin liikenteeseen Itävallassa vuonna 1883. Suomessa sähköistämiskomitea aloitti työnsä vuonna 1903, ja raportissaan parin vuotta myöhemmin se esitti, että sekä tekniset että taloudelliset edellytykset Helsinki–Pietari-radan sähköistämiseen olivat olemassa. Senaatti ei kuitenkaan myöntynyt komitean suositukseen, ja ensimmäinen maailmansota keskeytti hankkeen etenemisen kokonaan.
Vuonna 1955 aloitettiin sähköistyssuunnitelman laatiminen, ja vuonna 1959 rautatiehallitus esitti sähköistystöiden aloittamista. Valtioneuvosto hyväksyi 17. kesäkuuta 1965 rautateiden ensimmäisen vaiheen sähköistyksen aloittamisen. Ensimmäiseen vaiheeseen kuuluivat rataosat Helsinki–Kirkkonummi, Helsinki–Riihimäki–Tampere ja Riihimäki–Kouvola. 1950-luvulla tasasuuntaustekniikka oli kehittynyt, ja siksi valittiin rautateiden sähköistykseen 25 kV:n 50 Hz:n yksivaihejärjestelmä.
Sähköistyksen kiinteiden laitteiden rakentamisen toteutti Sähköradat Ay, joka oli Imatran Voiman ja Nokian yhteisyritys, yhtiömuoto muuttui myöhemmin Ay:stä Oy:ksi. Ensimmäinen rakentamissopimus on allekirjoitettu 28. kesäkuuta 1965.
Sähköistyksen peruskivi muurattiin Espoossa Tuomarilan liikennepaikan läheisyydessä 13. joulukuuta 1965. Ensimmäiseen sähköjunatilaukseen kuului 30 kaksivaunuisia sähkömoottorijunia, jotka valmisti Valmet Oy ja Oy Strömberg Ab vastasi junien sähkötekniikan suunnittelusta ja valmistuksesta.
Vuonna 1965 alkoi laaja sähköistysprojekti. Myöhäisen aloituksen etuna oli, että voitiin käyttää uusinta tekniikkaa eli 25 kV ja 50 Hz, joka on vielä nykyäänkin paras tekniikka. Sähköistämisen etuna on pienempi energiankulutus ja saasteettomuus. Sähköistys aloitettiin Helsingistä Kirkkonummelle vievällä rataosuudella. Aikataulumukainen sähköjunaliikenne Kirkkonummelle alkoi 26. tammikuuta 1969. Monet reitit saatiin sähköistettyä vasta 1990-luvulla, kuten Tampere–Jyväskylä vuonna 1994 ja Helsinki–Turku vuonna 1995. Sähköistys rataosalle Oulu–Rovaniemi valmistui muutaman vuoden rakentamisen jälkeen joulukuussa 2004 ja rataosuuksille Oulu–Iisalmi/Vartius vuonna 2006.lähde?
Sähköistymisen valmistuminen rataosuuksittain 1969–1995:
1969 Helsinki–Kirkkonummi, rataosuuden vihkiminen oli 24. tammikuuta 1969 ja säännöllinen liikenne alkoi 26. tammikuuta 1969
1970 Helsinki–Hiekkaharju
1970 Hiekkaharju–Kerava
1972 Kerava–Riihimäki; Helsinki–Riihimäki-väli valmistui kokonaan 28. tammikuuta 1972
1974 Riihimäki–Toijala
1975 Toijala–Seinäjoki, sähköistys Seinäjoelle saakka valmistui 3. maaliskuuta 1975
1975 Huopalahti–Martinlaakso (uusi rata)
1977 Riihimäki–Kouvola-rataosuus valmistui 19. kesäkuuta 1977
1978 Kouvola–Vainikkala 28. toukokuuta 1978
1978 Luumäki–Imatra 2. heinäkuuta 1978
1979 Kouvola–Kuusankoski
1979 Kouvola–Kotka 10. lokakuuta 1979
1980 Kouvola–Pieksämäki 1. joulukuuta 1980
1981 Seinäjoki–Kokkola 1. joulukuuta 1981
1983 Kokkola–Oulu 29. toukokuuta 1983
1984 Pieksämäki–Iisalmi
1984 Juurikorpi–Hamina
1988 Imatra–Joensuu 1. joulukuuta 1988
1990 Kerava–Sköldvik, VR:n omana työnä
1991 Martinlaakso–Vantaankoski
1993 Kirkkonummi–Karjaa
1994 Tampere–Jyväskylä 3. lokakuuta 1994
1995 Karjaa – Turun satama 1. tammikuuta 1995
Rataverkon sähköistys maksoi vuoteen 1995 mennessä 2,4 miljardia markkaa vuoden 1994 kustannustasossa.