stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultainen aamunkoitto
Vaalitulokset

Puolueen tulokset parlamentti- ja europarlamenttivaaleissa ovat:
| Vuosi | Vaalit | Johtaja | Äänet> Määrä | Äänet>  % | Paikkamäärä | Asema / Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Europarlamenttivaalit 1994 | Níkos Michaloliákos | 7 264 | 0,11 | 0 / 25 | ei parlamentissa |
| 1996 | Parlamenttivaalit 1996 | Níkos Michaloliákos | 4 487 | 0,07 | 0 / 300 | ei parlamentissa |
| 1999 | Europarlamenttivaalit 1999 | Níkos Michaloliákos | 48 532 | 0,75 | 0 / 25 | ei parlamentissa |
| 2004 | Europarlamenttivaalit 2004 | Níkos Michaloliákos | 10 618 | 0,17 | 0 / 24 | ei parlamentissa |
| 2009 | Europarlamenttivaalit 2009 | Níkos Michaloliákos | 23 566 | 0,46 | 0 / 22 | ei parlamentissa |
| 2009 | Parlamenttivaalit 2009 | Níkos Michaloliákos | 19 624 | 0,29 | 0 / 300 | ei parlamentissa |
| 2012 | Parlamenttivaalit 2012 I | Níkos Michaloliákos | 440 894 | 6,97 | 21 / 300 | oppositiossa |
| 2012 | Parlamenttivaalit 2012 II | Níkos Michaloliákos | 425 990 | 6,92 | 18 / 300 | oppositiossa |
| 2014 | Europarlamenttivaalit 2014 | Níkos Michaloliákos | 536 913 | 9,39 | 3 / 21 |  |
| 2015 | Parlamenttivaalit 2015 I | Níkos Michaloliákos | 388 186 | 6,28 | 17 / 300 | oppositiossa |
| 2015 | Parlamenttivaalit 2015 II | Níkos Michaloliákos | 379 722 | 6,99 | 18 / 300 | oppositiossa |
| 2019 | Europarlamenttivaalit 2019 | Níkos Michaloliákos | 275 821 | 4,88 | 2 / 21 |  |
| 2019 | Parlamenttivaalit 2019 | Níkos Michaloliákos | 165 711 | 2,93 | 0 / 300 | ei parlamentissa |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kultainen aamunkoitto Wikimedia Commonsissa
Λαϊκός Σύνδεσμος – Χρυσή Αυγή. Puolueen verkkosivut. (kreikaksi)
Kultainen aamunkoitto. Yle Elävä arkisto.
Kultaisen aamunkoiton kannatustilaisuus vuonna 2015.
Kultaisen aamunkoiton meanderilippu.
Myö

Sitoutumaton Kansalaisliike MYÖ ry on sitoutumaton vuonna 1995 perustettu kansalaisjärjestö, joka vaikuttaa Lappeenrannan kunnallispolitiikassa. Myö on Suomen Sitoutumattomat -järjestön jäsen.
Järjestön perusperiaatteisiin kuuluu, että jokainen yhdistyksen jäsen noudattaa politiikassa omia eettisiä periaatteitaan. Myö ei tee poliittisia ryhmäpäätöksiä eivätkä jäsentä sido yhdistyksen kokouksessa tehdyt päätökset.
Myö-liikkeen edustajista Erkki Pulli oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 2001-2004 ja Suomen Sitoutumattomat ry:n varapuheenjohtajana. Antti O. Arponen oli Suomen Sitoutumattomat ry:n varapuheenjohtajana 2008–2009 ja puheenjohtajana 2010. Tunnettuihin myöläisiin kuuluvat myös rovasti Matti J. Kuronen ja kuuluisa jääkiekkoilija Lalli Partinen.
Kunnallisvaalit

| Vuosi | Valtuutetut | Äänet | Äänet |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 5 | 2 631 | 10,5 % |  |
| 2000 | 9 | 3 972 | 16,7 % |  |
| 2004 | 7 | 3 549 | 13,6 % |  |
| 2008 | 7 | 3 012 | 9,3 % |  |
| 2012 | 5 | 2 910 | 9,2 % |  |
| 2017 | 3 | 1 717 | 5,3 % |  |
Mário Jardel

Mário Jardel
Mário Jardel Almeida Ribeiro (s. 18. syyskuuta 1973 Fortaleza) on entinen brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Ura

Hän aloitti uransa Vasco da Gamassa. Kotimaassaan hän pelasi myös Grêmion paidassa. Vuonna 1996 hän siirtyi portugalilaiseen FC Portoon. Hän pelasi seurassa neljän kauden ajan ja teki 130 maalia 125 pelissä. Hän voitti Euroopan parhaan maalintekijän tittelin, Kultaisen kengän, kausilla 1998–1999 ja 2001–2002. Seuraavalla kaudellä hän oli Mestareiden liigan paras maalintekijä 10 maalillaan.
Kesällä 2000 hän siirtyi turkkilaiseen Galatasarayhyn, jossa hän pelasi vain yhden kauden. Hän teki 22 maalia Turkin liigassa sekä kuusi maalia Mestareiden liigassa. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi takaisiin Portugaliin Sporting Lissaboniin, jossa hän teki ensimmäisellä kaudellaan 42 maalia 30 pelissä.
Tämän jälkeen Jardelin ura alkoi hiipumaan. Hän on kärsinyt loukkaantumisista ja masennuksesta. Hän lähti Sportingista kesällä 2003, jonka jälkeen hän pelannut muun muassa Anconassa, Bolton Wanderersissa, Newell's Old Boysissa, Goiásissa, Beira-Marissa, Αnorthosis Famagustassa ja Newcastle Jetsissä. Kesällä 2010 Jardel siirtyi bulgarialaiseen Tšerno Moreen.
Montserrat Pujol

Montserrat Pujol Joval (s. 27. huhtikuuta 1979 Andorra la Vella) on andorralainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa, moniotteluissa, pika-aitajuoksussa, pituushypyssä, kolmiloikassa, kuulantyönnössä ja keihäänheitossa. Hän edusti seuratasolla CAV Andorraa. Pujol pitää hallussaan yhtätoista henkilökohtaista maansa ennätystä, joista seitsemän on ulko- ja neljä sisäratojen ennätyksiä
Pujol osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2001, jolloin hän oli 100 metrillä alkueränsä kuudes ajalla 13,38 sekuntia. Hän kilpaili samassa lajissa myös Helsingin kisoissa 2005, joissa hän putosi jälleen ensimmäisellä kierroksella taitettuaan matkan ajassa 13,01. Pujol osallistui 60 metrin kilpailuun sisäratojen MM-kisoissa 2006, muttei päässyt alkueristä jatkoon. Hän juoksi olympialaisissa kerran, Pekingissä 2008. Tuolloin hän oli 100 metrillä alkueränsä seitsemäs ajallaan 12,73.
Ennätykset

| --- | --- |
 100 m: 12,57 s (2008)   200 m: 25,56 (2008)   100 m aidat: 16,42 (1999)   Pituushyppy: 5,75 m (2005)   Kolmiloikka: 12,21 (2007)   Kuulantyöntö: 9,68 (2001)   Keihäänheitto: 25,80 (2006)  :  Seitsenottelu: 4067 (1999)   60 m (sisäradat): 8,08 s (2005)   60 m aidat (sisäradat): 9,43 (2007)   Pituushyppy (sisäradat): 5,68 m (2005)   Kolmiloikka (sisäradat): 12,06 (2004)   Viisiottelu (sisäradat): 3174 (1999)
Miikka Honkanen

Miikka Honkanen (s. 13. joulukuuta 1983) on suomalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2001 hän kilpaili Suomen Formula Ford Zetec sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2002 Honkanen sijoittui sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2003 Honkanen voitti Suomen Formula Ford Zetec sarjan mestaruuden. Vuonna 2004 Honkanen kilpaili Saksan Formula Renault ja Eurocup Formula Renault sarjoissa. Vuonna 2005 Honkanen kilpaili Formula Ford NEZ, Ruotsin Formula Ford Zetec ja Suomen Formula Ford Zetec sarjoissa. Vuonna 2009 Honkanen ajoi yksittäisiä kilpailuja Formula Renault NEZ ja Ruotsin Formula Renault sarjoissa.
Aiheesta muualla

http://www.driverdb.com/drivers/miikka-honkanen/career/
Mob Rules

| Mob Rules Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Record Plant, Los Angeles kesällä 1981
 Julkaistu: 4. marraskuuta 1981
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Martin Birch
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 40.25
 Levy-yhtiö:  Vertigo Records    Warner Bros.
Listasijoitukset
  12. (marraskuu 1981)    18. (joulukuu 1981)    29. (1981)    30. (8. joulukuuta 1981)
Black Sabbathin muut julkaisut
| Live at Last 1980 | Mob Rules 1981 | Live Evil 1982 |
Mob Rules on Black Sabbathin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Albumi on ensimmäinen, jolla rumpuja soittaa alkuperäisjäsen Bill Wardin tilalle tullut amerikkalaisrumpali Vinnie Appice.
Edeltäjänsä Heaven and Hell -albumin tapaan Mob Rules sai hyvän vastaanoton yhtyeen kannattajien ja kriitikoidenkin keskuudessa. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat nimikappale "The Mob Rules", pitkä "The Sign of the Southern Cross" sekä "Voodoo". Albumi on myynyt kultalevyn arvoisesti Pohjois-Amerikassa.
Albumi jäi laulaja Ronnie James Dion ensimmäisen aikakauden viimeiseksi studio-albumiksi kokoonpanon hajottua seuraavana vuonna ja myös rumpali Vinnie Appice erosi Dion mukana yhtyeestä.
Taustaa

Vuoden 1980 lopulla Black Sabbathin amerikkalainen levy-yhtiö Warner Bros. pyysi yhtyeeltä musiikkia tekeillä olevaan Heavy Metal -nimiseen scifi-animaatioelokuvaan. Yhtye (kitaristi Tony Iommi, laulaja Ronnie James Dio, basisti Geezer Butler, uusi rumpali Vinnie Appice sekä taustajäsen, kosketinsoittaja Geoff Nicholls) meni studioon Englannissa Berkshiressä sijaitsevaan Tittenhurst Parkiin, jonka oli aiemmin omistanut tuolloin juuri surmansa saanut John Lennon ja jonka tuolloin omisti Lennonin ex-yhtyetoveri Ringo Starr. Näissä sessioissa nauhoitettiin "The Mob Rules" -kappaleen ensimmäinen versio joka löytyy Heavy Metal -elokuvan soundtrackilta sekä tämän albumin Deluxe Edition-versiolta.
Seuraavana siirtona yhtye päätti ostaa oman studion. Edellisen Heaven and Hell -albumin menestyksen ansiosta Warner Brothers uusi yhtyeen levytyssopimuksen ja antoi heille huomattavan summan rahaa seuraavia levytyksiä varten. Näillä rahoilla yhtye osti studion sekä laitteiston, mutta kun uudessa studiossa ei saatu kunnollista kitara-soundia, päätettiin asia hylätä ja niin levytykset siirtyivät Los Angelesiin Record Plant -studioille, jossa albumi tehtiin valmiiksi kesällä 1981 noin kolmen kuukauden aikana.
Albumin sisältö > Nauhoitukset

Kaikki kappaleet on merkitty Iommin, Dion ja Butlerin nimiin. Sanoituksista vastasi edellisen albumin tapaan Ronnie James Dio. Yhtyeen 1970-luvun albumien pääsanoittaja Geezer Butler ei osallistunut sanoittamiseen, kuten Dio kertoo: "Geezer kysyi ennen Mob Rulesin levytystä, että kirjoitathan tämänkin sanat. Vastasin että toki. 'Hyvä', vastasi Geezer. 'Inhoan sanoitusten tekoa', hän jatkoi. Hän oli kyllästynyt, koska Ozzy ei koskaan tajunnut hänen sanoituksiaan!". Butlerin mukaan suuri osa materiaalista kirjoitettiin Heaven and Hell -albumin kiertueen aikana 1980-1981. Sanoitukset ovat pääsääntöisesti tummasävyisiä albumilla ja sen yleisilme on muutenkin raskaampi ja karumpi kuin edellisalbumilla. Tosin Vinnie Appicen mukaantulon myötä rumpusoundi on hieman monipuolisempi verrattuna suoraviivaisempana tunnettuun ex-rumpali Bill Wardiin ja tämän myötä albumiin on tullut hieman "amerikkalaismainen" soundi.
Tuottajana toimi edelleen Martin Birch, joka oli tuottanut myös edellisen albumin. Dion on sanottu ottaneen tällä albumilla enemmän vastuuta studiossa, mikä herätti hieman närää muiden jäsenten joukossa ja tästä alkoivat ongelmat jotka johtivat vajaata vuotta myöhemmin kokoonpanon hajoamiseen. Dion mukaan yhtyeen alkuperäisjäsenten (Iommi ja Butler) päätöksentekopolitiikka ja työskentelymetodit poikkesivat hänen vastaavistaan tämän aiheuttaen ristiriitoja. Iommi on todennut Dion olleen hyvin suorapuheinen asioissa kun taas hän ja Butler olivat enemmän hienotunteisempia välttääkseen konflikteja. Uutena jäsenenä rumpali Appice pysyi enemmän taustalla, osoittaen kuitenkin olevansa osaava rumpali.
Kansitaide

Albumin kansitaide on muunneltu versio Greg Hildebrantin maalauksesta Dream 1: Crucifiers vuodelta 1971 (tunnetaan myös nimellä Mob Dream), jonka käyttöoikeuden yhtye lisensoi tälle albumille. Albumin kannesta on myös väitetty löytyvän teksti "Kill Ozzy" (suom. "Tappakaa Ozzy"), jossa viitataan yhtyeen entiseen vokalistiin Ozzy Osbourneen. Saatuaan potkut Sabbathista Osbourne oli aloittanut menestyksekkään soolouran ja hänestä oli näin tullut kilpailija ex-yhtyeelleen eivätkä välit tuohon aikaan olleet median näkökulmasta muutenkaan lämpimät. Iommi sanoo vuoden 2011 omaelämäkerrassaan kansiteksti-väitettä "täydeksi potaskaksi" ja toteaa hänellä ja Osbournella olleen aina hyvät välit "kaikesta paskanjauhannasta huolimatta"
Albumin julkaisu ja vastaanotto

Mob Rules julkaistiin marraskuussa 1981. Isossa-Britanniassa albumi nousi listoilla sijalle 12 ja Yhdysvalloissa sijoitus oli 29. Suomessa albumi nousi top-20:neen, sijalle 18. Singlenä julkaistiin kappaleet "Turn Up the Night" (UK 37., US Mainstream Rock 27.), "The Mob Rules" (UK 46.) ja "Voodoo" (US Mainstream Rock 46.). Albumi on myynyt kultalevyn arvoisesti Pohjois-Amerikassa. Mob Rules sai edellisen albumin tapaan pääosin positiivisen vastaanoton median ja fanien keskuudessa. Tosin amerikkalaisen Rolling Stone-lehden kriitikko haukkui tuoreeltaan arvostelussaan albumin "riffejä köyhiksi ja sanoituksia tyhmiksi ja yleensäkin soittoa huonoksi".
Tämän päivän kriitikot pitävät albumia arvossaan. Allmusic.comin arvostelija antaa albumille neljä tähteä viidestä ja sanoo albumin olevan "viimeinen suuresti arvostettu Black Sabbath-studioalbumi". Sputnik Music- ja Metal Observer-sivustojen kriitikot ovat samoilla linjoilla, vaikkakin toteavat myös myöhemmissä albumeissakin olevan hetkensä. Myös internet-kriitikko Mark Prindle kehuu albumia: "Musiikki on loistavaa. Taattua 1980-luvun heviä Dion tahdissa".
Albumin kiertue

Black Sabbath lähti kiertueelle albumin julkaisun jälkeen ja kiersi seuraavan vuoden syksyyn asti pääosin Pohjois-Amerikassa, soittaen kuitenkin muutaman konsertin Britanniassa vuodenvaihteessa 1981-1982. Yhtyettä lämmittelivät muun muassa southern rock -artistit Doc Holliday ja Johnny Van Zant sekä Alvin Leen yhtye kitaristinaan Mick Taylor. "Tuohon aikaan ihmiset eivät olleet niin valikoivia", kommentoi rumpali Vinnie Appice erikoisia lämmittely-yhtyeitä vuonna 2009. "Liput olivat halpoja ja ihmiset nauttivat, ja lisäksi kuulostimme varmasti vielä raskaammilta kevyempien lämmittelijöiden jälkeen". Kiertueen konsertteja nauhoitettiin ja tulevan Live Evil -albumin miksaussessioissa Ronnie James Dion välit Iommin ja Butlerin kanssa kiristyivät lopullisesti, ja tämän seurauksena Dio ja rumpali Vinnie Appice erosivat yhtyeestä.
Kappaleet

Kaikki sanat Dio, kaikki sävellykset Geezer Butler, Ronnie James Dio ja Tony Iommi..
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Turn Up the Night | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Voodoo | 4.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Sign of the Southern Cross | 7.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | E5150 | 2.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Mob Rules | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Country Girl | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Slipping Away | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Falling Off the Edge of the World | 5.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Over and Over | 5.28 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Vuoden 2010 Deluxe Edition

| Levy 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Turn Up the Night | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Voodoo | 4.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Sign of the Southern Cross | 7.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | E5150 | 2.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Mob Rules | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Country Girl | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Slipping Away | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Falling Off the Edge of the World | 5.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Over and Over | 5.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Die Young (Live, 12" Singlen B-puoli)  | 4.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | The Mob Rules (Heavy Metal OMPS/Alkuperäinen demo versio)  | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| Levy 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | E5150 | 1.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Neon Knights (Dio, Iommi, Butler, Bill Ward)  | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | N.I.B. (Ozzy Osbourne, Iommi, Butler, Ward)  | 5.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Children of the Sea (Dio, Iommi, Butler, Ward)  | 6.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Country Girl | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Black Sabbath (Osbourne, Iommi, Butler, Ward)  | 8.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | War Pigs (Osbourne, Iommi, Butler, Ward)  | 7.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Slipping Away | 3.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Iron Man (Osbourne, Iommi, Butler, Ward)  | 7.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Mob Rules | 3.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Heaven and Hell (Dio, Iommi, Butler, Ward)  | 14.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Paranoid (Osbourne, Iommi, Butler, Ward)  | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Voodoo | 5.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Children of the Grave (Osbourne, Iommi, Butler, Ward)  | 5.05 |  |  |  |  |  |  |  |
kpl. 1-14 julkaistu aiemmin nimellä Live at Hammersmith Odeon, nauhoitettu vuodenvaihteessa 1981-1982
Kappaleet > 2021 Deluxe > Levy 1

Turn Up The Night
Voodoo
The Sign Of The Southern Cross
E5150
The Mob Rules
Country Girl
Slipping Away
Falling Off The Edge Of The World
Over And Over
The Mob Rules
Die Young
The Mob Rules
Country Girl
Slipping Away
The Mob Rules
Voodoo
Intro
Neon Knights
kpl. 10 Heavy Metal-elokuvan soundtrack-versio
kpl. 11 "Mob Rules" 7" singlen live b-puoli
kpl. 12 2021 uusi miksaus
kpl. 13-16 Hammersmith Odeon, Lontoo 31.12.1981-2.1.1982
kpl. 17-18 Portland Memorial Coliseum, Portland, OR, 22.4.1982
Kappaleet > 2021 Deluxe > Levy 2

N.I.B.
Children Of The Sea
Voodoo
Black Sabbath
War Pigs
Drum Solo
Iron Man
The Mob Rules
Heaven And Hell
Guitar Solo
Sign Of The Southern Cross/Heaven And Hell – Reprise
Paranoid
Children Of The Grave
kpl. 1-13 Portland Memorial Coliseum, Portland, OR, 22.4.1982
Kokoonpano

Ronnie James Dio – laulu
Tony Iommi – kitara
Geezer Butler – bassokitara
Vinnie Appice – rummut
Geoff Nicholls – kosketinsoittimet
Kokoonpano > Tuotanto

Martin Birch – tuottaja ja nauhoitus
Eddie De Lena – 1. apulais-äänittäjä
Angelo Arcuri – 2. apulais-äänittäjä
Arvostelut

Allmusic  linkki
Korroosio.fi  linkki[vanhentunut linkki]
Sputnik Music  linkki
Progarchives  linkki
Rolling Stone  linkki
Metal Observer (9/10) linkki
Mark Prindle (7/10) linkki
Julkaisuhistoria

1981: Warner Bros. (BSK-3605), USA, LP
1981: Vertigo Records (6302-119), UK/EU, LP
1985: Vertigo (PRICE 77, 6302 119), UK, LP
1989: Warner Bros. (3605-2), USA, CD
1992: Vertigo (830 777-2), EU, CD
1996: Castle Communications / Essential (ESMCD332), UK, CD
2004: Sanctuary Records (SMRCD073), UK, CD
2008: Rhino Records (osana The Rules of Hell-boksia: R2-460156-B, erillisenä: R2-515959), USA, CD
2010: Universal Music Group (2735070), UK, 2CD Deluxe Edition
Aiheesta muualla

Mob Rules Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Mob Rules Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
NGC 2

NGC 2
NGC 2 on kierteisgalaksi Pegasuksen tähdistössä. Sen löysi Lawrence Parsons, neljäs Rossen jaarli 20. elokuuta 1873. Se sijaitsee NGC 1:stä etelään. Sen magnitudi on 14.2.
NGC 2 on noin 115,000 valovuotta halkaisijaltaan.
Laura Vandervoort

| Laura Vandervoort |
| --- | --- |
 Laura Vandervoort vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Laura Dianne Vandervoort
Syntynyt: 22. syyskuuta 1984 (ikä 40) Toronto, Ontario, Kanada
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Sadie Harrison (Instant Star) Kara Zor-El (Smallville) Lisa (V)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Laura Dianne Vandervoort (s. 22. syyskuuta 1984 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjoista Hetkessä tähdeksi ja Smallville.
Elämäkerta

Vandervoort syntyi Torontossa Kanadassa, jossa hän nuorena harrasti useita urheilulajeja, kuten jalkapalloa, karatea, koripalloa, tennistä, voimistelua ja baseballia.[lähde? ] Karatea hän harrasti 7-vuotiaasta alkaen ja sai toisen asteen mustan vyön ollessaan 16-vuotias.[lähde? ] Vandervoort opiskeli Yorkin yliopistossa psykologiaa ja äidinkieltä.[lähde? ]
Elämäkerta > Ura

Näyttelemisen Vandervoort aloitti 13-vuotiaana Tyttöni mun -elokuvan innoittamana, jonka hänen tätinsä oli antanut katsottavaksi.[lähde? ] Ensimmäiset roolit olivat kanadalaisen lasten televisiosarjassa Goosebumps vuosien 1997–1998 aikana. Tämän jälkeen Vandervoort esiintyi useimmiten vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, kuten Pelottaako?, Twice in a Lifetime ja Mutant X. Hän esiintyi myös televisioelokuvassa Mom's Got a Date with a Vampire vuonna 2000, josta Vandervoort sai Young Artist -ehdokkuuden parhaasta pääosasta. Sittemmin vuonna 2004 hän tuli tunnetuksi saatuaan pääroolin televisiosarjasta Hetkessä tähdeksi. Sarjan ollessa lopuillaan Vandervoort vieraili muun muassa CSI:ssa ennen kuin hänet valittiin esittämään Kara Zor-Eliä televisiosarjan Smallville 7. tuotantokaudelle. Hän on syntynyt samana päivänä kuin roolihahmonsa.
Vandervoort esitti pääosaa vuonna 2014 alkaneessa sarjassa Bitten.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Mário Zagallo

Pelaajat kutsuivat Mário Zagalloa ”professoriksi” hänen laajan jalkapallotietämyksensä vuoksi.
Mário Jorge Lobo Zagallo (9. elokuuta 1931 Maceió, Brasilia – 5. tammikuuta 2024 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Zagallo oli libanonilaistaustainen. Hän voitti ensimmäisenä maailmanmestaruuden sekä pelaajana että valmentajana. Hän on myös ainoa ihminen, joka on esiintynyt viisi kertaa MM-loppuottelussa sekä ainoa, joka on voittanut neljästi MM-loppuottelussa.
Elämä ja ura

Mário Zagallo, lempinimeltään Velho lobo eli Vanha susi, aloitti uransa 16-vuotiaana Américassa vuonna 1948, mutta siirto Flamengoon osoittautui edistysaskeleeksi uran kannalta. Flamengon riveissä tuli kolme Rio de Janeiron osavaltiomestaruutta vuosina 1953–1955. Vuonna 1958 hän siirtyi Botafogoon, jossa tuli kaksi Rio de Janeiron mestaruutta lisää (1961 ja 1962) ja samana vuonna hänet valittiin myös Brasilian jalkapallomaajoukkueen mukana Ruotsin MM-kisoihin. Avaukseen Zagallo pääsi kuitenkin loukkaantumisten myötä. Heti ensimmäisessä ottelussa Paraguayta vastaan Zagallo teki kaksi maalia ja osoittautui avauskokoonpanopaikan arvoiseksi. Brasilia voitti kisoissa maailmanmestaruuden. Zagallon toinen maailmanmestaruus tuli pelaajana heti seuraavissa kisoissa vuonna 1962. Mário Zagallo esiintyi Brasilian maajoukkueessa pelaajana 37 kertaa ja teki niissä kuusi maalia. Pelaajauran hän lopetti vuonna 1965.
Pelaajauran päätyttyä Mário Zagallo aloitti Botafogon juniorivalmentajana. Heti seuraavana vuonna hän siirtyi seurajoukkueen peräsimeen ja valmensi sen osavaltiomestaruuksiin vuosina 1967 ja 1968. Brasilian maajoukkueen valmentajaksi Zagallo pääsi vuonna 1970 ennen Meksikon MM-kisoja, kun edellinen valmentaja João Saldanha oli saanut potkut. Zagallo valmensi brassit maailmanmestaruuteen ja hänestä tuli ensimmäinen, joka voitti jalkapallon maailmanmestaruuden sekä pelaajana että valmentajana. Pelaajana Mário Zagallo ei koskaan ollut todella suosittu Brasiliassa, koska häntä pidettiin liian eurooppalaistyylisenä, mutta valmentajana tullut MM-kulta nosti Zagallon suosiota. Suosio lopahti kuitenkin vuoden 1974 kisojen jälkeen, kun Brasilia jäi neljänneksi. Zagallon pesti Brasilian peräsimessä loppui ja hän aloitti arabivaltioiden kiertueen. Hän valmensi Kuwaitin, Saudi-Arabian ja Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkueita. Arabiemiirit Zagallo valmensi vuoden 1990 MM-kisoihin, mutta sai potkut ennen lopputurnausta.
Vuonna 1991 Mário Zagallo aloitti Brasilian maajoukkueen valmennuspäällikkönä ja MM-kultaa tuli jälleen vuoden 1994 kisoissa. Kisojen jälkeen hän siirtyi päävalmentajan paikalle ja luotsasi brassit vuoden 1998 kisoissa loppuotteluun, mutta Ranska vei maailmanmestaruuden. Zagallo jätti Romárion valitsematta kisajoukkueeseen, jonka jälkeen Romário laittoi Zagallon kuvan ravintolansa oveen.
Vuonna 2002 Brasilia pelasi näytösottelun Etelä-Koreaa vastaan ja Zagallo nimettiin otteluun Brasilian päävalmentajaksi. Ottelu oli tarkoitettu Zagallon jäähyväisotteluksi, mutta jo seuraavana vuonna Zagallo palasi Brasilian maajoukkueen valmennuspäälliköksi.
Brasilian maajoukkueen peräsimessä Mário Zagallo teki vakuuttavaa jälkeä. Hän valmensi 154:ssä maaottelussa, joista Brasilia voitti 110 ja hävisi vain 11. Myös seuratasolla tuli menestystä. Zagallo valmensi kaikkia neljää Rio de Janeiron suurseuraa ja kaikkien muiden peräsimessä tuli mestaruuksia paitsi CR Vasco da Gamassa. Zagallon mukaan on nimetty Maceión kaupungin jalkapallostadion Arena Zagallo.
Kun lähdet armeijaan

Kun lähdet armeijaan on Raul Reimanin sanoittama suomenkielinen käännöskappale Bolland & Bolland -duon kappaleesta "You're In The Army Now". Suomenkielisen version levytti Meiju Suvas vuonna 1983.