stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aarne Juutilainen
Muukalaislegioonassa 1930–1935

Kesä­kuussa 1930 Juutilainen pestautui Ranskan muukalaislegioonaan, jossa hän palveli seuraavat viisi vuotta. Juutilainen matkusti Pariisiin ja ilmoittautui Ranskan muukalais­legioonan värväys­toimistoon. Sitä kautta hän siirtyi legioonan vanhaan Fort St. Nicolas -linnoitukseen, joka on Etelä-Ranskassa, Marseillessa. Sieltä hän siirtyi Oraniin, Algeriaan, joka oli lähellä legioonan huomattavinta silloista Pohjois-Afrikan keskusta Sidi-bel-Abbesia, jonka läheisyydessä hän sai sotilas­koulutuksensa.
Koulutuksensa jälkeen hän siirtyi ”JR 3”:n keskus­paikkaan Feziin Marokon Atlas-vuoristoon ja taistelu­tehtäviin Ranskan miehitystä vastustavia kapinallisia vastaan. Taistelut Marokon Atlas-vuoristossa jatkuivat vuodesta toiseen. Berberien vasta­rinta oli sitkeää ja vasta keväällä 1935, jolloin Aarne Juutilaisen sitoumus­aika loppui, koko Marokko alistettiin Ranskan valtaan. Juutilainen palveli muukalais­legioonassa täydet viisi vuotta ja sai palkkioksi Legioonan Ristin ja Ranskan kansalaisuuden. lähde?
Juutilainen palasi Suomeen vuonna 1935, palveli Puolustus­voimissa nuorempana upseerina vuosina 1935–1937 ja vuonna 1938 Oulun suojelus­kuntapiirissä alue­päällikkönä. Legioonalais­taustastaan hän sai lempinimen ”Marokon kauhu”. Suomessa Juutilaisen työ­ura katkeili hänen runsaan alkoholin­käyttönsä vuoksi. Syksyllä 1939 Juutilainen oli aikeissa palata muukalais­legioonaan ja suunnitteli siellä upseerin uraa, mutta Suomessa alkoi yleinen liike­kannalle­pano eli ylimääräiset harjoitukset kuten asia virallisesti ilmaistiin.
Talvisota

Talvi­sodassa Juutilainen toimi luutnanttina Jalka­väki­rykmentti 34:n komppanian päällikkönä ja kapteenina II/JR 34 pataljoonan komentajana muun muassa Kollaan­joen taistelussa. Hän kunnostautui rohkeutensa ja persoonallisen johtamis­tapansa ansiosta. Juutilaisen yksikössä taisteli muun muassa Suomen kuuluisin tarkka-ampuja Simo Häyhä, joka oli majoitettuna Juutilaisen komento­telttaan Kollaan­joella.
JR 34:n komentaja eversti­luutnantti Wilhelm Teittinen piti Juutilaista suuressa arvossa. Teittinen arvosti erityisesti Juutilaisen kylmä­päisyyttä, ja hänen tapaansa valaa rohkeutta miehistöön esimerkillään ja taistelu­hengellään.
70-vuotis­syntymä­päivänään vuonna 1974 Aarne Juutilainen kertoi Ilta-Sanomille, ettei palvelu legioonassa, eikä Saharan autio­maassa Marokon sodassa ollut yhtään mitään verrattuna Suomen talvi­sotaan, joka oli äärimmäisen epä­inhimillinen päivästä toiseen. Kollaalla käytiin yhdessä Karjalan­kannaksen kanssa talvi­sodan kovimmat taistelut ja pelkästään maalis­kuun 2. päivänä neuvosto­armeijan arvioidaan ampuneen 30 000–40 000 tykistön laukausta Kollaan pää­linjalle.
Jatkosota

Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana Juutilainen toimi komppanian­päällikkönä ja pataljoonan komentajana Jalka­väki­rykmentti 9:ssä. Syvärillä hän toimi Jalka­väki­rykmentti 3:n taistelu­osasto Juutilaisen komentajana. Taistelu­osastossa palveli yhtenä komppanian päällikkönä myös tuleva Puolustus­voimain komentaja Yrjö Keinonen.
Jatko­sodan ankarimpien taistelujen jälkeen Gorassa 1942 Juutilainen siirrettiin JR 9:n varus­kunnan komendantiksi, jossa asemassa hän palveli asema­sota­vaiheessa. Rykmentin komendanttina hän ehti olla runsaan vuoden, kunnes hänet siirrettiin edelleen 7. divisioonan komendantiksi. Divisioonan komendanttina hän toimi vuoden. Sen jälkeen, ennen kenttä­armeijaan paluutaan, Juutilainen toimi toukokuusta 1944 alkaen 31. Sota­vanki­komppanian päällikkönä. Siirto joukko-osastoon johtui 7. divisioonan upseerien rangaistus­päivä­kirjan mukaan ”jatketuista juopumuksista ja huhti­kuussa 1944 tapahtuneesta käskyn­alaisen pahoin­pitelystä”. Kesän 1944 torjunta­taisteluihin Juutilainen osallistui jälleen kerran komppanian päällikkönä Loimolan suunnassa, ja siellä hän oli myös, kun aselepo solmittiin ja astui voimaan syys­kuun alussa 1944.
Lapin sota

Lapin sotaan Aarne Juutilainen otti osaa kapteenina saksalaisen XX vuoristo­armeijan perääntymisen seurannan alku­vaiheeseen yhdessä rykmenttinsä kanssa, mistä reserviläiset oli jo kotiutettu. Alku­vaiheen vale­sota tunnettiin niin sanottuna syys­manööverina. Marsalkka Mannerheim komensi Rova­niemelle muun esikunnan poistuttua U.S. Haahden neuvottelemaan XX vuoristo­armeijan komentajan kenraali­eversti Lothar Rendulicin kanssa sopimuksen rauhallisesta vetäytymisestä. Suomalainen rintama­miehistö ei tiennyt yli­johdon sopimuksista, mutta esi­merkiksi miinat, jotka oli saatettu merkitä näkyvästi kyltillä, saivat sotilaat ajattelemaan ettei kysymyksessä ollut sota sanan varsinaisessa merkityksessä. Varsinaiset taistelut alkoivat vasta 1. loka­kuuta suomalaisten suorittaman Tornion maihin­nousun yhteydessä; sen jälkeen sota­tila oli kaikille osa­puolille selvä.
Juutilaisen pataljoona seurasi taistelellen vetäytyviä saksalaisia Kaaresuvantoon ja vielä Lätäsenolle, hän sai ilmoituksen, että hän joutuu anomaan muodollisesti eroa puolustus­voimista.
Kunniamerkit ja haavoittumiset

Sotien 1939–1945 aikana Juutilainen haavoittui kolmesti. lähde?
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|   |             |    Vapaudenristi 4. luokka miekkojen kera  Vapauden­risti 3. luokka miekkojen kera  Vapauden­risti 3. luokka miekkojen kera TLK (Tammenlehvän kera)  Kollaan Muistoristi  Talvisodan muisto­mitali  Jatkosodan muisto­mitali  Ranskan Medaille Coloniale sk. Maroc  |
Yksityiselämä

Juutilainen tutustui talvisodan aikana sortavalalaiseen nuoreen kampaajaan ja parturiin Irmaan. Välirauhan aikana kesällä 1940 hän solmi avioliiton. Vihkimistilaisuus oli morsiamen vanhempien hienossa Kotkan talossa, missä hänet vihki avio­liittoon pastori Rantamaa, Kollaan pappi. Avio­liitto sai melkoisen julkisuuden, muun muassa Suomen Kuva­lehti omisti kevät­talvella koko etu­sivun kyseessä olleelle vihkimis­tapahtumalle.
Irma-rouvasta tuli upseerin puoliso, joka asui vakinaisesti Kontio­lahdella. Toisinaan jatkosodan aikana rintamien vakiinnuttua Irma Juutilainen työskenteli kuukausia sotilas­kodissa rintaman lähellä, jolloin hän asui ajoittain miehensä komendantti­korsussa. lähde?
Viimeiset vuodet

Rauhan tultua Aarne Juutilainen ei enää saanut otetta elämästä, vaan alkoholi sai hänestä lopullisen yli­otteen. Hän asettui asumaan Helsinkiin ja elätti itsensä sekalaisilla töillä. Kollaan taistelujen aikainen ase­veli majuri Ahti Vuorensola auttoi Juutilaista siinä määrin kuin pystyi. Juutilainen kuoli yksinäisenä ja alkoholisoituneena helsinkiläisessä vanhain­kodissa loka­kuussa 1976 ja hänet haudattiin Malmin hautausmaalle.
Kirjallisuus ja muu kulttuuri

Talvisodan Kollaan taistelusta kertovaa Erkki Palo­lammen Kollaa kestää -kirjaa on myyty pitkälle toista­sataa tuhatta kappaletta ja on myydyin talvi­sodan sota­kirja ja toiseksi myydyin sota­kirja yleensä, heti Väinö Linnan Tuntemattoman Sotilaan jälkeen. Kirjassa kuvataan myös Juutilaista.
Alku­vuonna 1944 WSOY:n kustansi kirjan Marokon Kauhun lähetti­poika. Kirja on noin 20-vuotiaan inkeriläis­miehen kertomus hänen elämästään Neuvosto­liitossa, siihen asti kunnes suomalaiset etenivät Syvärille valmistelemaan saksalaisen 163. divisioonan etenemistä Tihvinään. Juutilainen tapasi pojan sota­toimi­alueella, ja pyysi tätä hyvän kieli­taidon takia henkilö­kohtaiseksi lähetikseen, mihin poika suostui. Kirja tilattiin 1944 kaikkiin Suomen kirjastoihin, mutta poistettiin niin sanottuna kiellettynä kirjana julkisilta paikoilta heti sodan jälkeen. Kirjassa lähetti kertoo, että Juutilaiset kohtelivat häntä kuin omaa poikaansa, ja että hän vieraili yhdessä avio­parin kanssa Kontio­lahdessa, Joen­suussa ja Kotkassa.
Aarne Juutilainen kirjoitti omat muistelmansa 1960-luvulla, mutta niitä ei julkaistu. Tunnettu dokumentti­kirjailija ja sodan aikainen tiedustelu-upseeri Jukka L. Mäkelä kirjoitti kuitenkin tämän pohjalta elämä­kerran, joka julkaistiin vuonna 1969.selvennä
2000-luvulla Pauli Poranen julkaisi Marokon Kauhu -näytelmän, jonka kirjoitti Seppo Porvali ja ohjasi Kimmo Lavaste: Näytelmä kiersi Suomessa toista vuotta.
Jyväs­kylän kaupunki tilasi veteraanipäivän juhlaan 2004 marssin ”Marokon kauhu”, jonka sävelsi Jukka Viitasaari.
Sota­sankari-sivusto järjesti 30.11.2006–13.3.2007 avoimen äänestyksen suurimmista suomalaisista sota­sankareista. Kolmanneksi kyseessä olleessa äänestyksessä sijoittunut Aarne Juutilainen sai 14,2 prosenttia kaikista annetuista äänistä.
Kirjailija Pekka Jaatinen on kirjoittanut Tie Sturm­bockiin -sota­romaanin, joka perustuu Aarne Juutilaisen kirjalliseen ja dokumentoituun selon­tekoon Lapin tapahtumista 1944.
Kirjallisuutta

Palolampi, Erkki: Kollaa Kestää.  WSOY, 1940.
von Haartman, Carl: Francon armeijasta Kollaan­joelle.  Otava, 1940.
Heiskanen, Jorma: Kenttä­pappina Kollaalla.  WSOY, 1941.
Ranta­maa, Antti J.: Parlamentin palkeilta Kollaan­joen kaltahille.  (Irto­lehtisiä sota­vuosien 1939–1940 päivä­kirjasta)  WSOY, 1942.
Kaila, Toivo T.: Marokon Kauhun lähetti­poika.  WSOY, 1944.
Sarjanen, Petri: Valkoinen kuolema: talvi­sodan legendaarisen tarkka-ampujan Simo Häyhän tarina.  Tampere:  Revon­tuli, 1998.  ISBN 952-5170-05-5
Leskinen, Jari (toim.) & Juutilainen, Antti (toim.): Talvi­sodan pikku­jättiläinen.  Porvoo:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23536-9
Porvali, Seppo: Katkera Marssi.  Revon­tuli, 2001.  ISBN 952-5170-21-7
Porvali, Seppo: Minä, Marokon Kauhu.  Tampere:  Revon­tuli, 2005.  ISBN 952-5170-43-8
Keinonen, Yrjö: Kärki­joukkona Syvärille.  (9. painos, alkuperäinen 1970)  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 978-951-31-3734-2
Jaatinen, Pekka: Tie Sturm­bockiin: Lapin sotaa länsi­rajalla.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2006.  ISBN 951-0-32188-5
Heiskanen, Marjo: Kollaan kenttä­papin tarina.  Helsinki:  Siltala, 2012.  ISBN 978-952-234-132-7
Aiheesta muualla

Aarne Juutilainen, ”Marokon kauhu” (haastattelu 19.12.1939) Yle Elävä arkisto. 24.7.2008 (päivitetty 10.1.2019).
Kollaa-museo[vanhentunut linkki] (sijaitsee Raut­järven kunnassa, historiallisella Miettilän reservi­kasarmi­alueella)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Aarne Juutilainen tähyää Kollaan maan­tiellä 1939.
Aarne Juutilaisen hauta Malmin hautausmaalla. Hauta­kivessä hänen tittelikseen on ilmoitettu ”Marokon kauhu, kapteeni”.
Jimmy Vesey

| Jimmy Vesey |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1993 (ikä 31) Boston, MA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Colorado Avalanche
Sarja:  NHL
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  New York Rangers (NHL)   Buffalo Sabres (NHL)   Toronto Maple Leafs (NHL)   Vancouver Canucks (NHL)   New Jersey Devils (NHL)
NHL-varaus:  66. varaus, 2012 Nashville Predators
James M. Vesey (s. 26. toukokuuta 1993 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchen organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. The Hockey News -sivuston mukaan Veseyn suurimpiin vahvuuksiin kuuluu maalintekotaidot. Sivuston mukaan hän on myös kohtalaisen hyvän kokoinen, hyvä suojaamaan kiekkoa, pelaamaan kahteen suuntaan sekä käyttökelpoinen ylivoimalla. Veseylla on kuitenkin kehitettävää syöttötaidoissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ufa 2013 | jääkiekko |  |
Vesey edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Vesey pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden.
Muuta

Veseyn pikkuveli Nolan pelaa Mainen yliopistojoukkueessa ja hänellä on Toronto Maple Leafsin NHL-varaus vuodelta 2014. Veljesten isä James "Jim" Vesey pelasi omalla urallaan yhteensä 15 NHL-ottelua St. Louis Bluesissa ja Boston Bruinsissa. Hän toimii nykyään Toronto Maple Leafsin kykyjenetsijänä.
Hugh Grant

| Hugh Grant |
| --- | --- |
 Hugh Grant vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1960 (ikä 64) Hammersmith, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä, elokuvatuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hugh John Mungo Grant (s. 9. syyskuuta 1960 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan romanttisissa komedioissa, kuten Neljät häät ja yhdet hautajaiset (1994), Notting Hill (1999), Poika (2002) ja Bridget Jones – elämäni sinkkuna (2001).
Ura

Grant opiskeli Oxfordin yliopistossa englanninkielistä kirjallisuutta ja valmistui vuonna 1982. Hän teki ensimmäisen elokuvaroolityönsä opiskelijaelokuvassa Privileged (1982). Sen jälkeen hän näytteli repertuaariteatterissa ja perusti oman komediaryhmänsä nimeltä Jockeys of Norfolk.
Näyteltyään muutaman vuoden ajan televisiossa Grant teki ammattimaisen elokuvadebyyttinsä vuonna 1987 pienessä roolissa elokuvassa Afrikan valkoinen kaunotar. Sitä seurasi suurempi rooli lordi Byronina elokuvassa Remando al viento (1988) sekä rooli elokuvassa Maurice (1987), joka toi Grantille parhaan näyttelijän palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla.
Grantin läpimurtovuosi oli 1994, jolloin hän näytteli elokuvissa Seireenit ja Neljät häät ja yhdet hautajaiset. Jälkimmäisestä elokuvasta Grant voitti Golden Globe -palkinnon ja vuoden parhaan näyttelijän tunnustuksen Britanniassa. Sitä seurasivat roolit elokuvissa Yhdeksän kuukautta, Järki ja tunteet ja Äärirajat. Grantin seuraava menestyselokuva oli romanttinen komedia Notting Hill (1999), jota seurasivat Sinisilmä-Mickey (1999), Keksejä ja konnia (2000), Bridget Jones – elämäni sinkkuna (2001) ja Poika (2002) sekä muita romanttisia komedioita. Grant näytteli myös Bridget Jonesin kakkososassa mutta jäi pois kolmososasta. Grantin ura jatkuu 2020-luvullakin.
Yksityiselämä

Grant seurusteli vuosina 1987–2000 malli-näyttelijä Elizabeth Hurleyn kanssa. Grant seurusteli myös kolmen vuoden ajan englantilaisen perijättären Jemima Khanin kanssa, mutta he erosivat helmikuussa 2007.
Grantilla on kaksi lasta kiinalaisen näyttelijän Tinglan Hongin kanssa. Sen jälkeen hän on saanut kolme lasta ruotsalaisen vaimonsa Anna Ebersteinin kanssa.
Vuonna 1995 Grant pidätettiin hänen harrastettuaan pysäköidyssä autossa suuseksiä prostituoidun kanssa. Tapauksen pelättiin vahingoittavan Grantin uraa, mutta julkisen anteeksipyynnön jälkeen hän sai yleisön takaisin puolelleen.
Filmografia > Televisioelokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Honour, Profit & Pleasure | Honour, Profit & Pleasure | Burlingtonin jaarli Richard Boyle |
| 1986 | Lord Elgin and Some Stones of No Value | Lord Elgin and Some Stones of No Value | William Hamilton Nisbet / James |
| 1988 | Maantierosvon rakkaus | The Lady and the Highwayman | lordi Lucius Vyne / ”Hopeaterä” |
| 1989 | Champagne Charlie | Champagne Charlie | Charles Heidsieck |
| 1991 | Yhteinen kohtalo | Our Sons | James Grant |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | So You Want to Be a Pirate! | So You Want to Be a Pirate! | Merirosvokapteeni (ääni) |
| 2017 | Red Nose Day Actually | Red Nose Day Actually | David |
| 2019 | One Red Nose Day and a Wedding | One Red Nose Day and a Wedding | Charles |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Jakson nimi / määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1985 | The Detective | The Detective | Andrew Blankenall | 3 |
| 1985 | Jenny’s War | Jenny’s War | Peter Baines | 4 |
| 1985 | Maailman äärellä | The Last Place on Earth | Apsley Cherry-Garrard | 6 |
| 1986 | A Very Peculiar Practice | A Very Peculiar Practice | saarnaaja Colin | ”We Love You, That’s Why We’re Here” |
| 1986 | Ladies in Charge | Ladies in Charge | Gerald Boughton-Green | ”The Shadow” |
| 1986 | Shades of Darkness | Shades of Darkness | Robert Drover | ”The Demon Lover” |
| 1989 | Kunnes jälleen tapaamme | Till We Meet Again | Bruno de Lancel | 2 |
| 1991, 1993 | Performance | Performance | Richard Neville / Alsemero | 2 |
| 1992 | Shakespeare: The Animated Tales | Shakespeare: The Animated Tales | Sebastian (ääni) | ”Twelfth Night” |
| 1996 | Nanny | The Nanny | oma itsensä | ”The Rosie Show” |
| 1999 | Doctor Who: The Curse of Fatal Death | Doctor Who: The Curse of Fatal Death | Tohtori | yksittäinen televisio-ohjelma |
| 2002 | Reima Punanenä – suuri porokisa | Hooves of Fire | Blitzen (ääni; yhdysvaltalainen dubbaus) | yksittäinen televisio-ohjelma |
| 2002 | Reima Punanenä – kadonneen klaanin legenda | Legend of the Lost Tribe | Blitzen (ääni; yhdysvaltalainen dubbaus) | yksittäinen televisio-ohjelma |
| 2017 | Kyllä BBC hoitaa | W1A | oma itsensä | 2 |
| 2018 | Perienglantilainen skandaali | A Very English Scandal | Jeremy Thorpe | 3 |
| 2020 | The Undoing | The Undoing | tohtori Jonathan Fraser | 6 |
| 2020 | Death to 2020 | Death to 2020 | Tennyson Foss | yksittäinen televisio-ohjelma |
| 2021 | Death to 2021 | Death to 2021 | Tennyson Foss | yksittäinen televisio-ohjelma |
| 2024 | The Regime | The Regime | Edward Keplinger | ”Midnight Feast” |
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Golden Globe> Vuosi | Golden Globe> Kategoria | Golden Globe> Työ | Golden Globe> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Neljät häät ja yhdet hautajaiset | Voitto |
| 1999 | Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Notting Hill | Ehdokkuus |
| 2002 | Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Poika | Ehdokkuus |
| 2016 | Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Florence | Ehdokkuus |
| 2018 | Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa | Perienglantilainen skandaali | Ehdokkuus |
| 2020 | Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa | The Undoing | Ehdokkuus |
| 2024 | Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Heretic – Epäuskoinen | Ehdokkuus |
Bafta
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos |
| 1994 | Paras miespääosa | Neljät häät ja yhdet hautajaiset | Voitto |
| 2016 | Paras miessivuosa | Florence | Ehdokkuus |
| 2017 | Paras miessivuosa | Paddington 2 | Ehdokkuus |
| 2018 | Paras miespääosa | Perienglantilainen skandaali | Ehdokkuus |
| 2024 | Paras miespääosa | Heretic – Epäuskoinen | Ehdokkuus |
Screen Actors Guild
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos |
| 1995 | Paras näyttelijäkokoonpano | Järki ja tunteet | Ehdokkuus |
| 2016 | Paras miessivuosa | Florence | Ehdokkuus |
| 2018 | Paras miesnäyttelijä televisioelokuvassa tai minisarjassa | Perienglantilainen skandaali | Ehdokkuus |
| 2020 | Paras miesnäyttelijä televisioelokuvassa tai minisarjassa | The Undoing | Ehdokkuus |
Primetime Emmy
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos |
| 2018 | Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa | Perienglantilainen skandaali | Ehdokkuus |
| 2020 | Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa | The Undoing | Ehdokkuus |
Venetsian elokuvajuhlat
| Vuosi | Kategoria | Työ | Tulos |
| 1987 | Paras miesnäyttelijä | Maurice | Voitto |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hugh Grant Wikimedia Commonsissa
Hugh Grant Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Unforgettable (Marcus & Martinuksen kappale)

|  Unforgettable |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Marcus & Martinus
Levy-yhtiö:  Universal
Kesto:  2:48
Tyylilaji:  elektropop
Julkaistu:  2. maaliskuuta 2024
Tekijä(t):  Jimmy ”Joker” Thörnfeldt Joy Deb Linnea Deb Marcus Gunnarsen Martinus Gunnarsen
Tuottaja(t):  Joy Deb Jimmy ”Joker” Thörnfeldt
Euroviisutiedot
Vuosi:  2024
Maa:  Ruotsi
Kieli:  englanti
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Tattoo” (2023) 
 ”Bara bada bastu” (2025) ► 
Unforgettable on norjalaisen duon Marcus & Martinuksen kappale, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2024. Duo voitti kappaleella Ruotsin euroviisukarsintana toimineen Melodifestivalen 2024 -kilpailun, ja edustivat sillä Ruotsia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. He tulivat kilpailussa yhdeksänneksi saaden yhteensä 174 pistettä, joista 49 yleisöltä ja 125 raadeilta.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Jimmy Joker, Joy ja Linnea Deb sekä laulajat itse.
Ukrainan liittyminen Euroopan unioniin

Euroopan unioni  Ukraina
28. helmikuuta 2022, pian Venäjän aloitettua hyökkäyksen maahan, Ukraina haki Euroopan unionin (EU) jäsenyyttä. Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi pyysi välitöntä pääsyä "uudelle erityismenettelylle", ja kahdeksan EU-maan presidentit vaativat nopeutettua liittymisprosessia.  Euroopan komission puheenjohtaja Ursula von der Leyen ilmoitti kannattavansa Ukrainan liittymistä, mutta prosessi vie aikaa. Euroopan parlamentti suositteli 1.3.2022, että Ukrainasta tulee virallinen jäsenehdokas, ja 10.3.2022 Euroopan unionin neuvosto pyysi komissiolta lausuntoa hakemuksesta. 8. huhtikuuta 2022 von der Leyen esitti Zelenskyille lainsäädäntökyselyn, johon Ukraina vastasi 9. toukokuuta.lähde?
Euroopan komissio suositteli 17.6.2022, että Eurooppa-neuvosto myöntäisi Ukrainalle ehdokasvaltion aseman Euroopan unionin jäsenyyttä varten. Samanaikaisesti suosituksen kanssa ehdokasaseman hyväksymisestä Bryssel esitti Kiovalle uudistusvaatimuksia, joissa listattiin seitsemän kohtaa. Nämä vaatimukset on täytettävä, jotta Ukraina voi säilyttää ehdokasaseman, koska ehdokasstatuksen myöntäminen kesäkuussa 2022 ei ole lopullinen ja EU voi peruuttaa sen, jos Ukrainan hallitus jättää huomioimatta uudistusohjelman.
Euroopan parlamentti hyväksyi 23. kesäkuuta 2022 päätöslauselman, jossa vaaditaan Ukrainalle välittömästi Euroopan unionin jäsenehdokasstatuksen myöntämistä. Samana päivänä Eurooppa-neuvosto myönsi Ukrainalle Euroopan unionin jäsenehdokasmaan aseman.
Suhteiden kronologia Euroopan unioniin

Euroopan unionin ja Ukrainan välinen assosiaatiosopimus allekirjoitettiin vuonna 2014 sen jälkeen, kun ratifioinnin pysäyttäneiden tapahtumien sarja huipentui vallankumoukseen Ukrainassa ja Ukrainan silloisen presidentin Viktor Janukovytšin syrjäyttämiseen. Syvä ja kattava vapaakauppa-alue Ukrainan kanssa tuli voimaan 1. syyskuuta 2017 sen jälkeen, kun sitä on sovellettu väliaikaisesti 1. tammikuuta 2016 lähtien, ja assosiaatiosopimus tuli kokonaisuudessaan voimaan 1. syyskuuta 2017. 24.2.2022 Venäjä hyökkäsi Ukrainaan, mikä johti jäsenyyshakemukseen.