stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bolivia
Väestö > Kansanterveys

Vuonna 2003 tuhannesta vastasyntyneestä keskimäärin 54,6 kuoli ennen yhden vuoden ikää. Tämä on parantunut vuodesta 1998, jolloin kuolleita oli 67,3 tuhannesta. Luku on silti korkea. Lapsikuolleisuutta koetetaan vähentää rokotusohjelmalla, mutta se ei saavuta kaikkia lapsia varsinkaan niillä paikkakunnilla, missä suuri osa asukkaista kuuluu alkuperäisväestöön.
Yksi vuosituhattavoitteista on odottavien äitien kuolleisuuden vähentäminen neljännekseen vuoden 1990 tasosta. Vuonna 1989 sadastatuhannesta elävän lapsen synnyttäneestä äidistä kuoli 416, vuonna 2003 enää 229. Vuonna 1989 koulutettu henkilö, kuten kätilö osallistui noin puoleen synnytyksistä, vuoteen 2003 mennessä osuus kasvoi 65 prosenttiin.
Malariaongelma on pahentunut: Tuhannesta asukkaasta keskimäärin 5,3 kantoi vuoden aikana malarialoista vuonna 2006, kun viisi vuotta aiemmin luku oli 4,6. Chagasin taudin tartuntojen määrä pieneni: vuonna 2003 yli puolessa kunnista yli kolme prosenttia asukkaista kantoi Chagasia. Tällaisten kuntien osuus pieneni 30 prosenttiin vuoteen 2006 mennessä. Tuberkuloosia vastaan on rokotettu 75 prosenttia väestöstä.
Vuonna 2012 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 0,3 prosenttia aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 15 900 henkeä. Vuonna 2011 ARV-lääkitystä sai 27 prosenttia sitä tarvitsevista, luku on alhainen mutta kasvussa, sillä 2008 apua sai vain 15 prosenttia tarvitsevista.
Kulttuuri

Bolivialainen kulttuuri on syntynyt Andien ketšuan- ja aimarankielisten, espanjalaissyntyisten ja Amazonian alueen pienten heimojen kulttuurien yhdistyessä. Bolivialaisasutukset rakennetaan hyvin usein keskustorin ympärille, jossa sijaitsee yleensä kirkko sekä tärkeimmät hallintorakennukset. Samanlainen välimerentyyppinen sosiaalinen keskus esiintyy myös useimmissa kaupunki- sekä maalaisasunnoissa. Moderneja pilvenpiirtäjiä esiintyy etupäässä La Pazissa sekä Cochabambassa. Ylänköalueilla asuinrakennukset rakennetaan usein savitiilestä.
Kulttuuri > Elokuva

Elokuvia on näytetty Boliviassa 1800-luvun lopusta alkaen ensimmäisten elokuvien saapuessa Boliviaan vuonna 1897. Vuonna 1904 tehtiin ensimmäiset kotimaiset elokuvat. Vuoden 1952 vallankumouksen jälkeen perustettiin Bolivian elokuva-instituutti. Vuonna 1959 Jorge Sanjinés, joka oli opiskellut Chilessä, palasi Boliviaan. Hänestä tuli kantaa ottavan bolivialaisen elokuvan keskeinen hahmo yhdessä Oscar Sorian ja Ricardo Roadin sekä Antonio Eguinon kanssa. Vuoden 1973 sotilasvallankumouksen jälkeen alkoi bolivialaisen elokuvan alennustila, josta toipuminen vei vuosia. Uuden polven ohjaajia ovat Francisco Ormachea, Alvaro Zavaleta ja Paolo Agazzi.lähde?
Kulttuuri > Esittävät taiteet

Ennen eurooppalaisten tuloa bolivialainen musiikki kehittyi eri alueilla erilaiseksi. Soittimina käytettiin muun muassa pentatonista panhuilua ja kolmisoinnun säveliä käyttävää erke-nimistä suurta torvea. Lyömäsoittimia käytettiin säestykseen. Inkojen musiikkiin kuului laulu, kun taas Tihuanacon musiikki oli instrumentaalista. Espanjalaiset valloittajat ja jesuiittojen lähetyssaarnaajat toivat omia perinteisiä soittimiaan, kuten kitaroita, viuluja, pianon, harppuja ja trumpetin. Nykyään bolivialainen musiikki on rikasta ja vaihtelevaa historiallisen taustan sekä maan eri alueilta tulleiden vaikutteiden vuoksi. Maan kansallislaulu on vuonna 1851 sävelletty ”Bolivianos, el hado propicio”.
Boliviassa on useita suosittuja ja perinteisiä tanssityylejä, kuten esimerkiksi morenada, jossa yhdistyy Afrikasta tuotujen orjien ja paikallisten kulttuurien elementtejä, hyvän ja pahan välistä taistelua kuvaava diablada, sekä saya, jota säestää vahvat rummut.
Kulttuuri > Ruoka

Bolivialaisessa perinneruoassa on paljon hiilihydraatteja, mutta toisinaan niukasti muita ravintoaineita. Ruokavalion perusta on peruna, josta kasvatetaan monia lajikkeita. Sen lisäksi kasvatetaan muita Andeilta ja Euroopasta kotoisin olevia mukulakasveja ja viljoja, kuten okaa (Oxalis tuberosa) kvinoaa, ohraa ja yhä enenevässä määrin myös riisiä sekä palkokasveja ja maissia. Naudan ja kamelieläinten lihaa kuivatetaan, vaikka naudanlihan merkitys ravintona on vähäinen. Marsunliha ja uppopaistettu sianliha ovat paikallisia herkkuruokia. Chicha-maissiolut on tärkeä perinnejuoma ylänköalueilla.
Bolivia on omavarainen muiden ruoka-aineiden paitsi vehnän suhteen. Maan ylänköalueilla kasvatetaan mukulakasveja, maissia ja palkoja. Benin ja Pandon departementeissa on suuria karjatiloja. Itäisellä Santa Cruzin alueella kasvatettavat riisi, sokeri ja erilaiset ruokaöljyt kattavat suurimman osan maan tarpeista, minkä lisäksi alueella kasvatetaan vientikasveja, kuten soijapapuja. Kokapensasta on aina kasvatettu maan itäosassa sosiaalisiin ja lääketieteellisiin tarpeisiin, mutta huumekaupan kansainvälistyminen on tehnyt Boliviasta maailman kolmanneksi suurimman kokaiinin tuottajan ja viejän.
Kulttuuri > Maailmanperintökohteet

Boliviassa sijaitsee kuusi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvaa kohdetta: Potosín kaupunki, joka valittiin maan ensimmäisenä kohteena luetteloon vuonna 1987, Chiquitosin jesuiittalähetysasemat, Sucren historiallinen kaupunki, Fuerte de Samaipatan linnoitus, Tiwanakun tiwanakukulttuurin hengellinen ja poliittinen keskus ja Noel Kempff Mercadon kansallispuisto.
Kulttuuri > Urheilu

Tinco on perinteinen bolivialainen urheilulaji. Se alkaa rituaalisena tanssina, mutta kehittyy tappeluksi paljailla nyrkeillä. Titicaca-järvellä järjestetään vuosittain uintikilpailuita, joissa matka ei ole kovin pitkä, mutta vesi jäätävän kylmää. Myös La Pazin maratoni on raskasta urheilua, sillä se juostaan yli 3 600 metrin korkeudessa.
Jalkapallo on Bolivian suosituin urheilulaji.lähde? Bolivian jalkapalloliitto (Federación Boliviana de Fútbol) on maan jalkapallourheilua hallinnoiva järjestö. Bolivian jalkapallomaajoukkue voitti Etelä-Amerikan mestaruuden vuonna 1963. Se on osallistunut MM-turnaukseen vuosina 1930, 1950 ja 1994. Maaliskuussa 2017 se oli Fifan ranking-listauksessa sijalla 97. Jalkapallon jälkeen suosittuja urheilulajeja ovat koripallo ja lentopallo, joissa molemmissa pelataan kansallinen seurajoukkueiden sarja.
Bolivia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1936. Sen joukkueessa on harvoin ollut yli kymmentä urheilijaa, eikä se ole koskaan saanut mitaleita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bolivia Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Bolivia Wikimatkoissa
Etelä-Amerikan valtiot
Argentiina |  Bolivia |  Brasilia |  Chile |  Ecuador |  Guyana |  Kolumbia |  Paraguay |  Peru |  Suriname |  Uruguay |  Venezuela
Itsehallintoalueet: Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret | Falklandinsaaret | Ranskan Guayana | Väli-Amerikka | Pohjois-Amerikka | Latinalainen Amerikka
Bolivian kartta.
Flamingoja Laguna Coloradalla.
Salar de Uyuni.
Bolivian kansallispuistojen sijainnit.
Evo Morales
Kansaa ja sotilaita La Pazin Plaza Murillossa 26.6.2024.
Bolivian parlamenttirakennus.
Bolivian departementit.
Ketšuanainen ja lapsi.
Bolivialaislapsia koulussa.
Basílica de San Francisco La Pazissa.
Perinteistä Caporales-tanssia tanssivia tanssijoita.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1972

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1972 pidettiin 14.–16. syyskuuta 1972 Tšekkoslovakian Staré Splavyssä. Kyseessä olivat lajin neljännet maailmanmestaruuskilpailut. Sekä miehet että naiset kilpailivat yhdellä henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden voittivat Norjan Åge Hadler ja Unkarin Sarolta Monspart. Miesten viestin voitti Ruotsi ja naisten viestin Suomi.
Miesten henkilökohtainen kilpailu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Åge Hadler | 1.35.57 |  |
| 2 |  | Stig Berge | 1.40.52 | +4.55 |
| 3 |  | Bernt Frilén | 1.43.55 | +7.58 |
| 4 |  | Dieter Hulliger | 1.47.01 | +11.04 |
| 5 |  | Petr Uher | 1.47.34 | +11.37 |
| 6 |  | Dieter Wolf | 1.48.21 | +12.24 |
| 7 |  | Risto Nuuros | 1.48.25 | +12.28 |
| 8 |  | Zdeněk Lenhart | 1.48.45 | +12.48 |
| 9 |  | Veijo Tahvanainen | 1.49.00 | +13.03 |
| 10 |  | Lenhart Carlström | 1.49.13 | +13.16 |
Naisten henkilökohtainen kilpailu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Sarolta Monspart | 1.17.01 |  |
| 2 |  | Pirjo Seppä | 1.18.35 | +1.34 |
| 3 |  | Birgitta Larsson | 1.18.53 | +1.52 |
| 4 |  | Ulla Lindkvist | 1.20.17 | +3.16 |
| 5 |  | Ingrid Hadler | 1.21.00 | +3.59 |
| 6 |  | Liisa Veijalainen | 1.22.39 | +5.38 |
| 7 |  | Kristin Danielsen |  |  |
| 8 |  | Birgitta Johansson | 1.22.57 | +5.56 |
| 9 |  | Magda Horváth | 1.24.33 | +7.32 |
| 10 |  | Nada Mertová | 1.25.17 | +8.16 |
Miesten viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Lennart Carlström Rolf Pettersson Arne Johansson Bernt Frilén | 4.41.37 |  |
| 2 |  | Dieter Hulliger Dieter Wolf Bernhard Marti Karl John | 4.47.23 | +5.46 |
| 3 |  | Zoltán Boros János Sőtér Géza Vajda András Hegedüs | 5.09.29 | +27.52 |
| 4 |  | Josef Borůvka Petr Uher Zdeněk Lenhart Jaroslav Jašek | 5.20.13 | +38.36 |
| 5 |  | Jens J. Jensen Tor Jørgensen Keld Olsen Flemming Nørgaard | 5.26.28 | +44.51 |
| 6 |  | Wolfgang Jentsch Tassilo Schmalfeld Conrad Hans-Dieter Baumgart | 5.40.51 | +59.14 |
Naisten viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Sinikka Kukkonen Pirjo Seppä Liisa Veijalainen | 2.33.42 |  |
| 2 |  | Birgitta Johansson Ulla Lindkvist Birgitta Larsson | 2.33.52 | +0.10 |
| 3 |  | Nada Mertová Renata Vlachová Anna Handzlová | 2.45.00 | +11.18 |
| 4 |  | Magda Horváth Agnes Hegedüs Sarolta Monspart | 2.53.50 | +20.08 |
| 5 |  | Ruth Schaffner Anneliese Duetsch Ruth Schmid | 3.01.00 | +27.18 |
| 6 |  | Rita Winkler Erika Conrad Hannelere Schubert | 3.09.04 | +35.22 |
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1966

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1966 pidettiin 1.–2.10.1966 Suomen Fiskarissa. Kyseessä olivat lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut. Sekä miehet että naiset kilpailivat yhdellä henkilökohtaisella matkalla ja viestissä.
Miesten henkilökohtainen kilpailu

Matkan pituus 14,1 km.
| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Åge Hadler | 1.36.05 |
| 2 |  | Aimo Tepsell | 1.38.47 |
| 3 |  | Anders Morelius | 1.40.05 |
| 4 |  | Dagfinn Olsen | 1.40.37 |
| 5 |  | Juhani Salmenkylä | 1.40.38 |
| 6 |  | Göran Öhlund | 1.41.05 |
| 7 |  | Rolf Koskinen | 1.41.11 |
| 8 |  | Stig Berge | 1.42.23 |
| 9 |  | Karl Johansson | 1.42.48 |
| 10 |  | Heino Avikainen | 1.45.38 |
Naisten henkilökohtainen kilpailu

Matkan pituus 6,6 km.
| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Ulla Lindkvist | 52.45 |
| 2 |  | Katherina Perch-Nielsen | 1.00.30 |
| 3 |  | Raila Hovi | 1.00.51 |
| 4 |  | Kerstin Granstedt | 1.01.30 |
| 5 |  | Eivor Steen-Olsson | 1.02.54 |
| 6 |  | Ingrid Thoresen | 1.03.29 |
| 7 |  | Annakäthi Grieder | 1.04.58 |
| 8 |  | Anja Meldo | 1.05.06 |
| 9 |  | Sarolta Monspart | 1.05.25 |
| 10 |  | Gunborg Åhling | 1.05.33 |
Miesten viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ruotsi | Bertil Norman  Karl Johansson Anders Morelius Göran Öhlund | 3.51.42 |
| 2 |  Suomi | Erkki Kohvakka  Rolf Koskinen Juhani Salmenkylä Aimo Tepsell | 3.59.34 |
| 3 |  Norja | Dagfinn Olsen Ola Skarholt  Åge Hadler Stig Berge | 4.26.35 |
| 4 |  Sveitsi | Alex Schwager Fritz Maurer Max Jüni Christian Jaggi | 5.08.00 |
| 5 |  Tanska | Flemming Nörgård Finn Faxner Leif Nörgård Keld Olsen | 5.14.25 |
| 6 |  Tšekkoslovakia | Jindřich Novotný Antonin Urbanec Gustav Barták Svatoslav Galík | 5.18.06 |
Naisten viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ruotsi | Kerstin Granstedt  Eivor Steen-Olsson Gunvor Åhling | 2.42.58 |
| 2 |  Suomi | Anja Meldo  Pirjo Ruotsalainen Raila Hovi | 2.43.19 |
| 3 |  Norja | Astrid Hansen Ragnhild Kristensen  Ingrid Thoresen | 2.54.29 |
| 4 |  Sveitsi | Annakäthi Grieder Irene Köhli Katharina Perch-Nielsen | 3.08.06 |
| 5 |  Itä-Saksa | Ulrike Heinemann Ria Meyer Erika Wauer | 3.28.14 |
| 6 |  Tšekkoslovakia | Ludmila Kumbárová Nadĕžda Linhartová Dobruše Novotná | 3.49.58 |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ruotsi | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 2 |  Norja | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 3 |  Suomi | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 4 |  Sveitsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
Regio XIII Aventinus

| Aventinus> Regio XIII Aventinus |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Aventinus korostettuna.  Augustuksen Rooman alueet
Kaupunki:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia
Koordinaatit:  41°52′42″N, 12°28′39″E
Kaupunginosa nro:  XIII
Osa-alueet:  Aventinus
Lähialueet:  Regio XI Circus maximus, Regio XII Piscina publica, Regio XIV Transtiberim
Regio XIII Aventinus oli yksi antiikin Rooman kaupungin neljästätoista alueesta (regio). Se käsitti muun muassa sille nimen antaneen Aventinus-kukkulan.
Maantiede

Aventinuksen alue sijaitsi kaupungin lounaisosassa ja käsitti samannimisen kukkulan, sen länsipuolella olleen osuuden Tiberin rantaa sekä kukkulan eteläpuolen ulottuen etelässä Aurelianuksen muurille. Niin kutsuttujen alueluetteloiden mukaan alueen ympärysmitta oli 18 000 jalkaa eli noin 5,3 kilometriä. Notitia urbis Romaen mukaan alueeseen kuului 17 ja Curiosum urbis Romae regionum XIV:n mukaan 18 vicusta.
Historia

Aventinuksen alueen perusti keisari Augustus uudistaessaan Rooman aluejaon vuonna 7 eaa. Siihen samoin kuin muihin alueisiin viitattiin alun perin vain numerolla. Myöhemmin se sai myös nimen alueella sijainneesta Aventinus-kukkulasta. Aluejako oli käytössä vielä ainakin 300-luvulla, sillä se esiintyy tuon aikaisissa alueluetteloissa. Niiden mukaan sen aluehallintoa hoiti kaksi curatoria ja 48 magister vicorumia.
Rakennukset

Alueluetteloiden mukaan alueella oli 17 pyhäkköä (aedicula), 2 487 vuokrakasarmia (insula), 130 patriisitaloa (domus), 60 kylpylää (balneum), 35 viljavarastoa (horreum) ja 88 lähdekaivoa ja vesivarastoa (lacus).
Alueen merkittävimpiä rakennuksia ja muita kohteita olivat:
Aemiliuksen portiikki (Porticus Aemilia)
Cestiuksen pyramidi
Emporium, kaupungin jokisatama
Horrea Galbana
”Monte Testaccio” -nimellä nykyisin tunnettu kukkula
Porta Ostiensis
Servius Sulpicius Galban hauta
Porta Ostiensis (nyk. Porta San Paolo).
”Monte Testaccio” -nimellä nykyisin tunnettu kukkula.
Cestiuksen pyramidi.
Muuri

Roomalaisaikaista muuria Emporionin kaupungissa 1. vuosisadalta eaa.
Muuri on muuraamalla aikaansaatu seinämä. Laajemmassa merkityksessä muurilla tarkoitetaan myös muita iskoksestaselvennä tai valamalla tehtyjä tekokivisiäselvennä pystysuoria rakenteita eli muun muassa savi- ja betonimuureja.
Muureja voidaan käyttää puolustautumiseen, eristämiseen ja läpikulun estämiseen. Erityisesti historiallisen sotilasrakentamisen yhteydessä muurilla viitataan vihollisen etenemisen estäviin yhtenäisiin pystysuoriin puolustusrakennelmiin, joita rakennettiin muun muassa puusta.
Maarakennuksessa muurilla tarkoitetaan yleensä kivestä tai betonista tehtyjä, maanpainetta vastustavia rakenteita (tukimuurit, siltojen siipimuurit).
Tunnettuja muureja

Antoninuksen muuri
Aurelianuksen muuri
Berliinin muuri
Hadrianuksen muuri
Itkumuuri
Kiinan muuri
Tohmajärvi

| Tohmajärvi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Tohmajärven kuntakeskus Kemie. Keskellä Tohmajärven kunnallistalo, jonka alla on jääkautinen luola.
Sijainti:  62°13′35″N, 030°19′55″E
Maakunta:  Pohjois-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Keski-Karjalan seutukunta
Kuntanumero:  848
Hallinnollinen keskus:  Kemie
Perustettu:  1869
Kuntaliitokset:  Pälkjärvi (1946, osa)   Värtsilä (2005)
Kokonaispinta-ala:  895,36 km² 128:nneksi suurin 2022 
– maa:  837,75 km²
– sisävesi:  57,61 km²
Väkiluku:  3 979 193:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  4,75 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  12,8 %
– 15–64-v.:  53,8 %
– yli 64-v.:  33,4 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  93,9 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  5,9 %
Kunnallisvero:  9,1 % 127:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Mikko Löppönen
Hallituksen puheenjohtaja:  Helena Pakarinen (kesk.)
Kunnanvaltuusto:  27 paikkaa
– puheenjohtaja:  Jouni Martiskin (sd.)
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • Kok.   • Liik.   • PS   • KD:   10 7 4 3 2 1
www.tohmajarvi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tohmajärvi on Suomen kunta, joka sijaitsee Keski-Karjalan seutukunnassa Pohjois-Karjalan maakunnan eteläosassa, valtatie 6:n varrella, ja valtatie 9:n itäisessä päätepisteessä. Valtatie 9 on kunnan alueella myös osa Sinisen tien matkailureittiä, ja kunnan kautta kulkee myös Runon ja rajan tie. Kunnassa asuu 3 979 ihmistä ja sen pinta-ala on 895,36 km2, josta 57,61 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 4,75 asukasta/km2.
Tohmajärven kunnassa sijaitsee EU:n itäisin henkilöliikenteen maarajanylityspaikka, Niirala.
Eskil Colleniuksen johdolla rakennettu, vuonna 1756 valmistunut Tohmajärven kirkko on Pohjois-Karjalan vanhin puukirkko.
Maantiede

Tohmajärven naapurikunnat ovat Joensuu, Kitee ja Rääkkylä. Aikaisemmin naapurikuntia ovat olleet myös Kiihtelysvaara, Pyhäselkä, Tuupovaara ja Värtsilä. Idässä rajanaapurina on Venäjä.
Tohmajärven Natura-kohteita ovat Värtsilän laakson luontokokonaisuus, Tohmajärven lehdot, Särkijärvi, Peijonniemenlahti ja sen vesialue, valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan kuuluvat Multasärkkä-Likolamminkangas ja Kannusvaara, soiden ympäröimät Kangasvaaran-Kenraalinkylän lammet ja Hirvisuo.
Tohmajärven kunnallistalon alla sijaitsee ainutlaatuinen, 11 000 vuotta vanha maaluola. Luola on noin 8 metriä pitkä ja 1,5 m korkea.
Kylät

Asema, Akkala, Jouhkola, Järventaus, Kantosyrjä, Kaurila (Kaurilanvaara), Kaustajärvi, Kemie (kuntakeskus), Kenraalinkylä, Kutsu (Kutsunvaara), Murtoi, Niirala, Onkamo, Patsola, Peijonniemi, Petravaara, Riikola, Ristee, Saario, Tenka, Tikkala, Uusikylä, Vatala, Timola, Vepsä, Uusi-Värtsilä, Värtsilä.
Kylät > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Tohmajärvellä oli 4 571 asukasta, joista 1 521 asui taajamassa, 2 994 haja-asutusalueilla ja 56:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Tohmajärven taajama-aste on 33,7 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Kemie.
Historia

Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 valtaosa siihenastisen Tohmajärven alueesta pysyi Suomessa, mutta pieni alue Kiteen ja Pälkjärven rajalla sekä Pälkjärven ja Värtsilän rajalla sisältyivät Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Toisaalta Tohmajärveen liitettiin Pälkjärven alueen Suomessa pysynyt osa, joten Tohmajärvi on Ruokolahden ja Ylämaan ohella ainoa alueitaan menettäneistä Suomen kunnista, jotka itse asiassa laajenivat sodan aiheuttamien aluemenetysten johdosta.
Tohmajärven ja Värtsilän kunta yhdistyivät 2005, seurakunnat yhdistyivät jo kaksi vuotta aiemmin. Yhdistyminen toteutettiin lakkauttamalla molemmat vanhat kunnat ja perustamalla uusi Tohmajärven kunta. Samassa yhteydessä Tohmajärvi luopui 1953 vahvistetusta vaakunastaan ja entisestä Värtsilän kunnanvaakunasta tuli Tohmajärven vaakuna. Tohmajärven väkiluku 31. joulukuuta 2004 ennen liitosta oli 4 897 ja Värtsilän 614.
Hallinto

Tohmajärven kunnanjohtaja on Mikko Löppönen vuodesta 2021 lähtien. Olli Riikosen lähdettyä virkavapaalle viransijaiseksi valittu Mikko Löppönen vahvistettiin tehtävään pysyvästi 30.5.2022.
Kunnanvaltuustossa on 27 paikkaa, joista keskustalla on 10, SDP:llä 7, kokoomuksella 4, Liike Nytillä 3, perussuomalaisilla 2 ja kristillisdemokraateilla 1. Valtuuston puheenjohtajana toimii SDP:n Jouni Martistin. Kunnanhalltuksessa on 7 paikkaa, joista keskustalla on 3, SDP:llä 2, kokoomuksella 1 ja Liike Nytillä 1. Kunnanhallituksen puheenjohtajana toimii keskustan Helena Pakarinen.
Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 1 374 työpaikkaa. Niistä 18 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 70 % palveluissa ja 10 % jalostuksessa. Jalostuksen osuus oli pienempi kuin koko maassa (20 %), ja alkutuotannon osuus suurempi kuin koko maassa (3 %).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Kutsu-Oskolan yhteismetsä, K-Marketia pitävä Taru Tiilikainen Oy ja Metsä-Karvinen. Tiilikaisen suku on pitänyt kauppaa Kemiessä kolmen sukupolven ajan.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Tohmajärven väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 7 151 | 7 151 |
| 1985 | 1985 |    | 7 005 | 7 005 |
| 1990 | 1990 |    | 6 666 | 6 666 |
| 1995 | 1995 |    | 6 378 | 6 378 |
| 2000 | 2000 |    | 5 873 | 5 873 |
| 2005 | 2005 |    | 5 446 | 5 446 |
| 2010 | 2010 |    | 5 008 | 5 008 |
| 2015 | 2015 |    | 4 738 | 4 738 |
| 2020 | 2020 |    | 4 364 | 4 364 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Vuoden 2025 aluejaon mukaan Tohmajärvellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Keski-Karjalan seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Tohmajärvellä toimii Tohmajärven helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Tohmajärven alueella toimii Joensuun ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Tohmajärven kunnan nykyisellä alueella.
Värtsilän seurakunta (liitetty Tohmajärven seurakuntaan 2003)
Tohmajärven seurakunta
Koulutus

Sivistyskeskus Ahjo, luokka-asteet 1–6
Tikkalan koulu, luokka-asteet 1–6
Tohmajärven lukio
Tohmajärven kansalaisopisto
Keski-Karjalan musiikkiopisto
Urheiluseurat

Tikkalan Veikot
Tohmajärven Enduroseura
Tohmajärven Palloseura (jalkapallo)
Tohmajärven Pomppu (pesäpallo)
Tohmajärven Tennisseura
Tohmajärven Urheilijat
Tomppa – Tohmajärven jumppa
Värtsilän Kisa
Värtsilän Teräs
Tapahtumia ja nähtävyyksiä

Potsipäivät on kesäjuhla, jota vietetään juhannuksen jälkeisenä viikonloppuna. Nimensä tapahtuma on saanut Maiju Lassilan Tulitikkuja lainaamassa -näytelmän sianporsaasta eli potsista.
Värtsiläpäivät heinäkuun puolivälissä
Hämärätori museoalueella syyskuun lopulla
Puun Sielu -taidekartano
Tohmajärven museoalue, jossa mm. Nymanin talon koti- ja apteekkimuseo, renkitupa, jossa kesäisin Katri Helena -näyttely, pitäjänmuseo ja Maiju Lassilan kotitalon aitta
Saarion voimalaitosmuseo
Kaurilan koulumuseo
Värtsilän myllymuseo
Kuuluisia tohmajärveläisiä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ambrosius, Helsingin metropoliitta  Anna Easteden, malli ja näyttelijä  Oskar Hainari, lehtori, kansanedustaja  Antti Hartikainen, pääjohtaja  Katri Hirvonen, kiekonheittäjä, kuulantyöntäjä  Tarmo Huovinen, pianotaiteilija, professori  Teuvo Ihanus, hanuristi  Alexander Järnefelt, suomalaisuustaistelija, senaattori  Aurora Järnefelt, taiteilijasisarusten isoäiti  Katri Helena, viihdetaiteilija  |  Henna Meriläinen, Miss Suomi 1994  Erkki Määttänen, elokuvaohjaaja  Karl Lennart Oesch, kenraaliluutnantti  Reino Pirhonen, kunnallis- ja maanviljelysneuvos  Jouko Pölönen, Ilmarisen toimitusjohtaja  Siiri Rantanen, hiihtäjä  Aleksi Rautiainen, pesäpalloilija  Immo Rautiainen, pesäpalloilija  Kosti Rautiainen, pesäpalloilija  Olli Riikonen, kunnanjohtaja  |  Seppo Räty, keihäänheittäjä  Veijo Saloheimo, historiantutkija  Eino Sormunen, Kuopion piispa  Oona Sormunen, keihäänheittäjä  Rikhard Sotamaa, lääkintöneuvos, UKK:n ystävä  Olavi Svanberg, hiihtosuunnistaja  Pertti Tikka, hiihtosuunnistaja  Algot Untola eli Maiju Lassila, kirjailija  Gabriel Wallenius kruununvouti, ”Karjalan kuningas”  Erik Wallensköld, senaattori ja maaherra.  |
Ruokakulttuuri

Tohmajärven pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla perunavelli, sienisalaatti ja hunajaletut.