stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turkin piirikunnat
Uşakin maakunta

Banaz
Eşme
Karahallı
Sivaslı
Ulubey
Uşak
Vanin maakunta

Bahçesaray
Başkale
Çaldıran
Çatak
Edremit
Erciş
Gevaş
Gürpınar
Muradiye
Özalp
Saray
Van
Yalovan maakunta

Altınova
Armutlu
Çiftlikköy
Çınarcık
Termal
Yalova
Yozgatin maakunta

Akdağmadeni
Aydıncık
Boğazlıyan
Çandır
Çayıralan
Çekerek
Kadışehri
Saraykent
Sarıkaya
Şefaatli
Sorgun
Yenifakılı
Yerköy
Yozgat
Zonguldakin maakunta

Alapli
Çaycuma
Devrek
Eregli
Gökçebey
Zonguldak
Adanan piirikunnat
Adıyamanin piirikunnat
Afyonkarahisarin piirikunnat
Ağrın piirikunnat
Aksarayn piirikunnat
Amasyan piirikunnat
Ankaran piirikunnat
Antalyan piirikunnat
Ardahanin piirikunnat
Artvinin piirikunnat
Aydinin piirikunnat
Balıkesirin piirikunnat
Bartınin piirikunnat
Batmanin piirikunnat
Bayburtin piirikunnat
Bilecikin piirikunnat
Bingölin piirikunnat
Bitlisin piirikunnat
Bolun piirikunnat
Burdurin piirikunnat
Bursan piirikunnat
Çanakkalen piirikunnat
Çankırın piirikunnat
Çorumin piirikunnat
Denizlin piirikunnat
Diyarbakırin piirikunnat
Düzcen piirikunnat
Edirnen piirikunnat
Elazığin piirikunnat
Erzincanin piirikunnat
Erzurumin piirikunnat
Eskişehirin piirikunnat
Gaziantepin piirikunnat
Giresunin piirikunnat
Gümüşhanen piirikunnat
Hakkârin piirikunnat
Hatayn piirikunnat
Iğdırin piirikunnat
Ispartan piirikunnat
İstanbulin piirikunnat
İzmirin piirikunnat
Kahramanmaraşin piirikunnat
Karabükin piirikunnat
Karamanin piirikunnat
Karsin piirikunnat
Kastamonun piirikunnat
Kayserin piirikunnat
Kilisin piirikunnat
Kırıkkalen piirikunnat
Kırklarelin piirikunnat
Kırşehirin piirikunnat
Kocaelin piirikunnat
Konyan piirikunnat
Kütahyan piirikunnat
Malatyan piirikunnat
Manisan piirikunnat
Mardinin piirikunnat
Mersinin piirikunnat
Muğlan piirikunnat
Muşin piirikunnat
Nevşehirin piirikunnat
Niğden piirikunnat
Ordun piirikunnat
Osmaniyen piirikunnat
Rizen piirikunnat
Sakaryan piirikunnat
Samsunin piirikunnat
Şanlıurfan piirikunnat
Siirtin piirikunnat
Sinopin piirikunnat
Şırnakin piirikunnat
Sivasin piirikunnat
Tekirdağin piirikunnat
Tokatin piirikunnat
Trabzonin piirikunnat
Tuncelin piirikunnat
Uşakin piirikunnat
Vanin piirikunnat
Yalovan piirikunnat
Yozgatin piirikunnat
Zonguldakin piirikunnat
Andrei Smirnov

Andrei Smirnov -nimisiä henkilöitä ovat:
Andrei Smirnov, neuvostoliittolainen uimari ja olympiamitalisti
Andrei Smirnov, venäläinen kitaristi
Andrei Smirnov, neuvostoliittolainen, myöhemmin venäläinen, näyttelijä ja ohjaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Andrei Smirnov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anne Holt

| Anne Holt |
| --- | --- |

Norjan oikeusministeri
 Jaglandin hallitus 25. lokakuuta 1996 – 4. helmikuuta 1997  
Edeltäjä:  Grete Faremo
Seuraaja:  Gerd-Liv Valla
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1958 (ikä 65) Larvik, Norja
Ammatti:  kirjailija, juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Aiheesta muualla
www.anneholt.com
Anne Holt (s. 16. marraskuuta 1958 Larvik) on norjalainen rikoskirjailija. Hän on koulutukseltaan asianajaja ja toimi maansa oikeusministerinä vuosina 1996–1997.
Holtin teokset muodostavat kaksi sarjaa. Varhaisemman Hanne Wilhelmsen -sarjan päähenkilö on poliisi, joka ajaa vaaleanpunaisella Harley Davidson -moottoripyörällä. Inger Johanne Vik -sarjan päähenkilö on vastentahtoinen psykologinen profiloija.
Suomennetut teokset > Hanne Wilhelmsen -sarja

Sokea jumalatar (Blind gudinne, 1993, suom. 1998)
Vereen kirjoitettu (Salige er de som tørster, 1994, suom. 1999)
Paholaisen kuolema (Demonens død, 1995, suom. 2000)
Leijonan kita (Løvens gap, 1997, suom. 2001)
Kuollut jokeri (Død joker, 1999, suom. 2001)
Kahdesti kuollut (Uten ekko, 2000, suom. 2002)
Totuuden tuolla puolen (Sannheten bortenfor, 2003, suom. 2004)
1222 (1222, 2007, suom. 2008)
Tuntematon uhka ("Offline", 2015, suom. 2016)
Tomussa ja tuhkassa (I støv og aske 2016, suom. 2018)
Suomennetut teokset > Inger Johanne Vik -sarja

Minkä taakseen jättää (Det som er mitt, 2001, suom. 2003)
Julkkismurhat (Det som aldri skjer, 2004, suom. 2005)
Presidentin salaisuus (Presidentens valg, 2006, suom. 2007)
Kasvoton tuomio (Pengemannen, 2009, suom. 2010)
Kuollut kulma (Skyggedød, 2012, suom. 2013)
Suomennetut teokset > Selma Falck -sarja

Kuolematon kunnia (En grav for to, 2019, suom. 2020)
Suomennetut teokset > Muut

Kuoleman tahdissa (Flimmer, 2010, suom. 2011) yhdessä Even Holtin kanssa
Anne & Even Holt: Äkkikuolema.  (Sudden Death)  Suomentanut Outi Menna. Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9958-0.
Anu Ennok

| Anu Ennok> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anu Ennok
Syntynyt: 25. tammikuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Viro
Lentopalloilija
Pituus:  175 cm
Nyk. joukkue:   LP Viesti LP Salo
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2008–2012 2012–2013 2013–2015 2015-2018 2018-2019 2019-2020 :   Viljandi Metal   Oriveden Ponnistus  LP Viesti   Smaesch Pfeffingen  Vandoeuvre Nancy VB  LP Viesti 
Maajoukkueet
:   Viro
Ottelut:  18
Anu Ennok (s. 25. tammikuuta 1992) on virolainen lentopalloilija, joka pelaa Suomen Mestaruusliigaa kaudella 2019-2020 LP Viestin joukkueessa. Aiemmin hän pelasi jo Suomessa yhteensä kolme kautta Oriveden Ponnistuksessa ja LP Viestissä. Lisäksi Ennok on pelannut Sveitsissä ja Ranskassa. Hänen kasvattajaseura on Viljandi Metal. Hän on pelipaikaltaan yleispelaaja, mutta on pelannut myös maajoukkueessa liberona.
Ennok debytoi Suomen Mestaruusliigassa kaudella 2011–2012 virolaisen kasvattaseuransa Viljandi Metalin oltua mukana runkosarjassa kahden kierroksen ajan. Kaudelle 2012–2013 Ennok siirtyi Oriveden Ponnistuksen riveihin saavuttaen SM-pronssia.
Vuonna 2013 Ennok siirtyi LP Viestiin ja on ollut voittamassa SM-kultaa vuosina 2014 ja 2015 sekä Suomen Cupin 2014 ja cupin hopeaa 2013. Ennok valittiin Mestaruusliigan tähdistöön kaudella 2013–2014.
Viron mestaruuden ja cupmestaruuden Ennok voitti vuosina 2010, 2011 ja 2012. Hänet on valittu Viron parhaaksi naislentopalloilijaksi viidesti perättäin 2012-2016 ja kolmena edellisenä vuonna parhaaksi naisjunioriksi.
Ennok on edustanut kotimaataan myös rantalentopallossa. Hänet ja Mari-Liis Graumann valittiin Viron parhaaksi nuoreksi beachpariksi vuosina 2010 ja 2011.
Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011–12 | Viljandi Metal EST | 16 | 226 | 31 | 11 |
| 2012–13 | OrPo | 23 | 252 | 48 | 10 |
| 2013–14 | LP Viesti | 23 | 304 | 38 | 27 |
| 2014–15 | LP Viesti | 22 | 247 | 26 | 22 |

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–13 | OrPo | 8 | 79 | 15 | 3 |
| 2013–14 | LP Viesti | 9 | 90 | 17 | 8 |
| 2014–15 | LP Viesti | 11 | 103 | 11 | 5 |
Antonov An-3

Antonov An-3 oli Neuvostoliitossa Antonovin suunnittelutoimiston kehittämä versio An-2-kuljetuskoneesta, joka on maailman ainoa kaksitasoinen potkuriturbiinikone. Sen valmistaja on PO Poljot. Koneen ensilento tehtiin 13. toukokuuta 1980. Kone maksaa uutena noin 1,5 miljoonaa dollaria, silti niitä on valmistettu vain 25 kappaletta 1990-luvun lopusta alkaen. Koneen oli alun perin tarkoitus korvata An-2 Neuvostoliiton maatiloilla, mutta hanke epäonnistui, kuten epäonnistui 1970-luvulla yritys korvata An-2 WSK-Mielec M-15 Belphegor-koneella.
Maatalousversion An-3SKh (Selsko-Khosiajstwenni) lisäksi on kuljetuskoneversio An-3T, johon sopii 12 matkustajaa tai 1800 kg rahtia.
Tekniset tiedot

miehistö: kaksi
kuorma 2 200 litraa kemikaaleja
pituus 14 m
kärkiväli 18,2 m
korkeus 4,9 m
siipipinta-ala 71,6 m²
tyhjäpaino 1 800 kg
lentopaino 3 200 kg
MTOW 5 800 kg
voimalaite Glushenkov TVD-20M, 1 066 kW
suurin nopeus 260 km/h
matkalentonopeus 220 km/h
kantama 1 025 km
lakikorkeus 4v400 m
nousunopeus 5 m/s
siipikuormitus 81 kg/m²
tehosuhde 180 W/kg
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
An-3T Etelänavalla (Arkistoitu – Internet Archive)
Antonov An-3T
Akaattikotilo

| Akaattikotilo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Lahko::  Maakeuhkokotilot Stylommatophora
Heimo::  Jättiläismaakotilot Achatinidae
Alaheimo::  Achatininae
Tribus::  Achatinini
Suku::  Lissachatina
Laji::  fulica
Kaksiosainen nimi
 Lissachatina fulica  (Bowdich, 1822) 
Synonyymit
 Achatina fulica Bowdich, 1822 
Alalajit
 L. f. castanea (Lamarck, 1822)  L. f. coloba (Pilsbry, 1904)  L. f. hamillei (Petit, 1859)  L. f. rodatzi (Dunker, 1852) 
Katso myös
   Akaattikotilo Wikispeciesissä   Akaattikotilo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Akaattikotilo (Lissachatina fulica, syn. Achatina fulica) on nilviäinen, joka on kotoisin Itä-Afrikan sademetsistä.
Levinneisyys

Suuren kokonsa takia akaattikotiloa kasvatetaan paikoitellen ruokaeläimeksi, ja sitä on levitetty jopa Tyynenmeren alueelle asti trooppisen Aasian kautta. Osa muuttaneista kotiloista on myös vahingossa kulkeutunut hedelmäkuljetusten mukana. Suurimpana syynä akaattikotiloiden levinneisyyteen on se, ettei se vieraslajina ole kohdannut tarpeeksi luonnollisia vihollisia, jotka olisivat kyenneet rajoittamaan sen suurelle alueelle levinnyttä muuttoa.
Akaattikotiloa pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Se on monien viljelykasvien tuholainen ja voi olla uhka myös paikalliselle kasvilajistolle. Akaattikotiloa voidaan torjua Thevetia peruviana -kasvin hedelmiin muodostuvilla kemikaaleilla ja apinanannoona-aidanteilla (Annona glabra).
Ominaisuudet ja käyttäytyminen

Akaattikotilo voi painaa yli 200 grammaa. Aikuisen akaattikotilon kuori on yleensä 10–15 senttiä pitkä. Kuori on kartiomainen ja oikeakierteinen. Kotilo on ruskearaitainen. Pehmeä vartalo on tasaisen ruskea ja aistinsarvet hiukan vartaloa tummemmat. Akaattikotilo on hämäräeläin. Akaattikotilo saavuttaa lisääntymisiän yleensä kuuden kuukauden ikäisenä ja elää yleensä 5–7 vuotta. Yli 10 vuoden ikäisiä[lähde? ] yksilöitä kuitenkin tunnetaan. Kuivuuden yllättäessä eläin voi vetäytyä kuoreensa ja vaipua horrosmaiseen tilaan, jolloin se luo kalkkiläpän kuorensa suulle, mikä ei ole vaarallista, sillä kotilot horrostavat myös luonnossa.
Ominaisuudet ja käyttäytyminen > Lisääntyminen

Akaattikotilo on kaksineuvoinen. Se laskee vuodessa 5–6 munarypästä, ja munia voi olla kerralla yhteensä jopa 300. Munat kuoriutuvat kosteassa, lämpötilasta riippuen 1–3 viikon kuluttua munimisesta. Munat ovat vaaleita ja hiukan nuppineulan päätä suurempia. Ne ovat erittäin herkkiä hajoamaan, joten niitä tulee käsitellä varoen mikäli tarkoituksena ei ole lopettaa poikasia. Akaattikotilot suosivat munimispohjana pehmeää maata, kuten lannoittamatonta turvetta.
Kuoriutuneet poikaset ovat kellertävän läpikuultavia ja hyvin pieniä: koko lähentelee pientä hiekanjyvää. Kuoriutuessaan ne syövät vaalean munankuoren ja omansa lisäksi myös muiden poikasten kuoret, jolloin tulee huolehtia kuoriutumattomien ja kuoriutuneiden poikasten erossa pitämisestä. Myös aikuiset kotilot ovat uhka poikasille, sillä ne voivat syödä poikasensa tai murskata ne.
Lemmikkinä

Akaattikotiloita pidetään myös lemmikkeinä. Akaattikotiloita voidaan ruokkia hedelmillä ja kasviksilla, välillä myös lihalla. Kaikki kasvikset tai hiilihydraattipitoiset ruoat kuten riisi, nuudeli ja pasta eivät kuitenkaan sovi niille. Kotilolle on myös tärkeää, että terraariossa on sille sopivaa kalkkia, kuten seepiansuomua, jotta se voi vahvistaa sillä kuortansa.
Apualus

Apualus on laivaston alus, joka on suunniteltu tukemaan taistelualuksia erilaisissa tehtävissä ja operaatioissa. Niitä ei ole suunniteltu taistelutehtäviin, vaikka niillä voikin olla aseistusta. Aseistus on normaalisti vain oma suojaa varten.
Tehtävät

Täydennykset ovat apualusten yleisin tehtävä. Ne noutavat tukikohdista erilaista materiaalia laivastolle, joka kykenee siten toimimaan merelle pidempään yhtäjaksoisesti. Tankkeri on tämän alustyypin alalaji ja se on suunniteltu nimenomaan polttoaineiden noutamiseen.
Kuljetukset ovat nimenomaan tukikohtia huoltavia ja siten niihin käytetyt alukset ovat usein siviilikäytöstä kerättyjä ja mahdollisesti tehtävää varten muutettuja.
Korjaukset pitävät taistelualukset taistelualueella tarvitsematta hakeutua satamiin.
Satamapalvelut eli erilaiset laivaston hinaajat, proomut, veneet ja nosturit
Tutkimus, joka muun muassa mahdollistaa  laivaston käyttämisen erilaisissa olosuhteissa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Auxiliary ship
Käännös suomeksi
Arni

Arni on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Annikki Arni, (o.s. Forsström, kirjailijanimi Marja-Leena, 1898–1981), laulaja, näyttelijä, toimittaja ja suomentaja
Erkki Arni (1924–2002), toimittaja ja suomentaja
Paavo Arni (vuoteen 1933 Forsström, 1905–1969), yli-insinööri ja Yleisradion teknillinen johtaja
Vuokko Arni (o.s. Knuutila, myöh. Svanström, 1906–1972), Yleisradion radiotoimittaja, Paavo Arnin puoliso 1934–1949.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Andrei Stas

| Andrei Stas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. lokakuuta 1988 (ikä 35) Minsk, Valko-Venäjä
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  189 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Junost Minsk (BXL) Keramin Minsk (BXL)  Dinamo Minsk (KHL) TsSKA Moskova (KHL) HK Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Avangard Omsk (KHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL)
Andrei Leanidavitš Stas (valkoven. Андрэй Леанідавіч Стась, ven. Андрей Леонидович Стась, Andrei Leonidovitš Stas, s. 18. lokakuuta 1988 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkoilija.
Stas aloitti pelaamisen Junost Minskissä vuonna 2003 ja liittyi myöhemmin Valko-Venäjän päätasolla pelaavaan Keramin Minskiin. Kaudella 2008–2009 hän debytoi KHL:ssä Dinamo Minskin paidassa. Kesäkuussa 2014 hän siirtyi venäläiseen TsSKA Moskovaan kolmen vuoden mittaisella sopimuksella.
Stas on edustanut Valko-Venäjän maajoukkuetta talviolympialaisissa vuonna 2010, alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 ja 2006, nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 ja 2008 sekä aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2009.
Amboselin kansallispuisto

Kansallispuiston sijainti
Norsuja kansallispuistossa
Amboselin kansallispuisto on kansallispuisto Rift Valleyn maakunnassa Keniassa 260 kilometriä Nairobista etelään. Se sijaitsee Kilimanjaron vuoren lähellä Tansanian rajalla. Kansallispuisto on yksi Kenian suosituimmista ja sen pinta-ala on 392 neliökilometriä. Suurin osa alueen asukkaista on maasaita. Puisto tunnetaan ennen kaikkea norsuistaan.
Historia

Kansallispuiston nimi tulee maasain kielestä ja tarkoittaa suolaista pölyä.
Amboseli oli suojeltu alue jo ennen kuin se vuonna 1974 nimitettiin kansallispuistoksi. Vuodesta 1991 lähtien se on kuulunut Unescon Ihminen ja biosfääri -ohjelmaan (MAB). Puistoa on esitetty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2023.
Maantiede

Alue on suurimmaksi osaksi avointa tasankoa, mistä johtuen villieläinten havaitseminen on helppoa. Sadekausien aikana sataa runsaasti vettä, ja sitä tulee myös Kilimanjaron vuorelta, mutta välillä on vähäsateisia vuosia. Alueella on järviä ja soita, jotka houkuttelevat eläimiä. On myös metsäisiä alueita, joissa yleisin puu on akaasia. Puistossa ei sallita poistumista autoista muualla kuin yhdellä kukkulalla, josta aukeaa laaja näköala kansallispuistoon ja jossa on tarjolla informaatiota maastosta ja eläimistä. Siellä on myös piknik-pöytiä. Lähistön kylissä voi tutustua maasaikulttuuriin.
Eläimistö

Norsujen lisäksi turistit voivat nähdä mm. leijonia, kirahveja, puhveleita, gepardeja, antilooppeja, virtahepoja, seeproja ja hyeeniä. Vuosien 2020-22 kuivuus hävitti suuren osan eläimistä. Kansallispuistossa on yli 400 lintulajia, mm. flamingoja, pelikaaneja, Afrikanmarabu-haikaroita, sihteerilintuja, strutseja ja etelänkruunukurkia. Osa linnuista elää soilla ja vesialueilla. Soissa on myös kaloja, esim. monni.
Uhat

Vuosina 2009 ja 2020-22 oli vähän sateita, ja kuivuus tappoi tuhansia eläimiä. Sen sijaan vuodenvaihteessa 2023/24 puisto on elpynyt runsaiden sateiden johdosta. Kuivuuden lisäksi uhkia ovat salametsästäjät, jotka tappavat norsuja niiden syöksyhampaiden vuoksi. Vuonna 1989 kiellettiin norsunluun myynti, ja kanta on päässyt kasvamaan, vaikka salametsästys ei loppunut. Eläimiä on myös tapettu niiden siirtyessä etsimään ruokaa maanviljelijöiden tiloille. Ongelmia lisää asutuksen ja turistipalvelujen laajentuminen lähialueelle, joten kansallispuiston eläinten elinalueet ovat vaarassa supistua.
Kuvasto

Kimanan portti kansallispuistoon
Kilimanjaron vuori
Näköalakukkula
Näköala kukkulalta
Näköala kukkulalta
Suo
Tie sateisena aikana
Alexisonfiren diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Alexisonfire jäähyväiskiertuellaan vuonna 2012
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 5 |  |
| ↙Livealbumit | 4 |  |
| ↙EP:t | 3 |  |
| ↙Singlet | 15 |  |
| ↙Musiikkivideot | 13 |  |
| ↙Soundtrackit | 1 |  |
| ↙Splitit | 2 |  |
Alexisonfire oli kanadalainen post-hardcore-yhtye, joka perustettiin St. Catharinesissa, Ontariossa vuonna 2001.
Studioalbumit

Alexisonfire (2002)
Watch Out! (2004)
Crisis (2006)
Old Crows / Young Cardinals (2009)
Otherness (2022)
Livealbumit

Live at Brixton Academy 11/13/07 (2007)
Live at Manchester Academy 11/14/07 (2007)
Live at Birmingham Academy 11/16/07 (2007)
Live at Copps (2016)
Demot

Math Sheet Demos (2002)
Pink Heart Skull Sampler (2002)
Brown Heart Skull Sampler (2004)
Split-albumit

The Switcheroo Series: Alexisonfire vs. Moneen (2005)
The Bled / Alexisonfire (2006)
EP:t

iTunes Originals (2010)
Dog's Blood (2010)
Death Letter (2012)
Singlet

No Transitory / Accidents (2005)
This Could Be Anywhere in the World (2006)
Boiled Frogs (2006)
Drunks, Lovers, Sinners & Saints (2007)
Young Cardinals (2009)
No Rest (2009)
Born and Raised (2009)
The Northern (2010)
Midnight Regulations (2010)
The Dead Heart (2011)
Familiar Drugs (2019)
Complicit (2019)
Season of the Flood (2020)
Sweet Dreams of Otherness (2022)
Reverse the Curse (2022)
Musiikkivideot

Pulmonary Archery (2002)
Counterparts and Number Them (2003)
Waterwings (And Other Poolside Fashion Faux Pas) (2004)
Accidents (2004)
No Transitory (2005)
Hey, It's Your Funeral Mama (2005)
Passing Out in America/Accidents Are on Purpose (2006)
this Could Be Anywhere in the World (2007)
Boiled Frogs (2007)
Rough Hands (2007)
Young Cardinals (2009)
Born and Raised (2009)
The Northern (2010)
Familiar Drugs (2019)
Season of the Flood (2020)
Arngunnur Árnadóttir

Arngunnur Árnadóttir (s. 1987 Reykjavík) on islantilainen kirjailija ja klarinetisti. Hän valmistui Berliinin Hanns Eisler -musiikkikorkeakoulusta vuonna 2012. Sittemmin hän on toiminut Islannin sinfoniaorkesterin klarinetin äänenjohtajana. Toukokuussa 2015 hän sai Islannin kirjallisuussäätiön stipendin nuorille kirjailijoille esikoisromaaniaan varten; teos julkaistiin nimellä Að heiman vuonna 2016. Arngunnurin ensimmäisen runoteos (Unglingur, 2013) julkaistiin Partus Pressin kautta vuonna 2013. Sitä seurasi toinen kokoelma, Ský til að gleyma, vuonna 2018.
Artemis Brauronian pyhäkkö

| Artemis Brauronian pyhäkkö> Βραυρώνειον |
| --- | --- |
 Artemis Brauronian pyhäkön ja Khalkotheken paikka, taustalla Propylaia.
Sijainti:  Akropolis, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′17″N, 23°43′32″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
Valmistumisvuosi:  noin 550 / 430 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Ateenan Akropolis 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artemis Brauronian pyhäkkö eli Brauroneion (m.kreik. Βραυρώνειον) oli antiikin aikainen Artemiille omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se liittyi Artemiin kulttiin Brauronissa.
Ennallistus pyhäköstä.
Brauroneion rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. puolessa välissä. Sen rakennutti mahdollisesti tyranni Peisistratos, joka oli kotoisin Brauronin alueelta itäisestä Attikasta. Pyhäkkö oli omistettu Brauronin Artemiin kultille. Tämän uskottiin suojelevan synnyttäviä ja juuri synnyttäneitä naisia. Pyhäkkö oli Attikan merkittävin Artemiille omistettu kulttipaikka Brauronin temppelin jälkeen. Sitä käytettiin muun muassa naisten Artemiille antamien votiivilahjojen säilyttämiseen. Rakennus uusittiin klassisella kaudella noin 430 eaa.
Brauroneion sijaitsi Akropoliin lounaislaidalla kukkulan porttirakennuksen Propylaian eteläpuolella ja Khalkotheken länsipuolella. Rakennus oli pii-kirjaimen muotoinen stoa eli pylväshalli, jonka pituus oli noin 38 metriä ja leveys noin 7 metriä. Stoa avautui pohjoiseen, ja sen julkisivussa oli kymmenen pylvästä, jotka edustivat doorilaista tyyliä. Stoan kummassakin päässä oli siipirakennus, joiden koko oli 10 x 7 metriä. 400-luvulla eaa. itäsiipi uusittiin, ja sen kooksi tuli 17 x 7 metriä. Pyhäkkö oli ympäröity pohjoispuolelta aitauksella. Stoan takaseinä oli kiinni Akropoliin etelälaidan linnoitusmuurissa.
Pyhäkössä on mahdollisesti ollut Brauronin temppelin tavoin Artemiin puinen kulttipatsas. Pausaniaan mukaan pyhäkössä oli myös toinen, Praksiteleen veistämä kulttikuva. Sen pää on nykyisin Akropolis-museossa.
Pyhäkkö on säilynyt erittäin huonosti. Siitä on merkkinä lähinnä kalliossa olevat leikkaukset, joista sen koko ja muoto on voitu päätellä.
Antonov An-148

| An-148/An-158 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Ukraina
Valmistaja:  Antonov
Ensilento:  17. joulukuuta 2004
Esitelty:  2. kesäkuuta 2009
Tila:  tuotannossa
Pääkäyttäjät:  Rossiya Airlines Cubana de Aviación Ukraine Air Enterprise Air Koryo
Valmistusmäärä:  42 
Muunnelmat:  Antonov An-178
Antonov An-148 (ven. Антонов Ан-148) on lyhyille ja keskipitkille matkoille suunniteltu suihkumoottorilentokone, jonka on kehitellyt ukrainalainen Antonov-yhtiö. Kone lensi ensilentonsa 17. joulukuuta 2006.  Ensimmäinen koneen laivastoonsa saanut yhtiö on ukrainalainen Aerosvit. Se on käyttänyt konetta kotimaan liikenteessä kesäkuusta 2009 lähtien. Joulukuuhun 2012 mennessä konetyyppiä oli tilattu yli 250 kappaletta ja liikenteessä oli 16 konetta. Suurimmat yksittäiset konetilaukset ovat Cubana de Aviación-, Iran Air-, Rossiya Airlines- ja Aerosvit Airlines-yhtiöille.
Koneen jatkokehitelmänä on syntynyt Antonov An-158. Sen ensilento oli vuonna 2010.
Onnettomuudet

Moskovan Domodedovon kansainväliseltä lentokentältä 11. helmikuuta 2018 lähtenyt Saratov Airlinesin Antonov An-148 putosi pian nousun jälkeen. Koneessa olleet 65 matkustajaa ja  6 henkilökunnan jäsentä saivat venäläismedian mukaan surmansa onnettomuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonov An-148 Wikimedia Commonsissa