stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shakki
Shakkivariantit

Ehkä tunnetuin shakkimuunnelma on entisen maailmanmestari Bobby Fischerin viimeistelemä Fischer random, joka tunnetaan myös nimellä Shakki960 sen pelinaloitusasemien lukumäärän mukaan. Siinä upseereiden asema takarivillä arvotaan ennen ottelua. Tarkoitus on vähentää avausteorian merkitystä. Pelitapa on saavuttanut suosiota etenkin verkkopelaamisessa. Internetin kautta useat vanhastaan tutut variantit ovat saavuttaneet uutta suosiota, esimerkiksi syöttöshakki ja tandemshakki. Variantiksi voidaan myös kutsua tilannetta, joissa vahvempi pelaaja antaa tasoitusta, esimerkiksi ratsun verran.lähde?
Simultaanishakki on pelin muoto, jossa yksi pelaaja pelaa samanaikaisesti useaa vastustajaa vastaan. Sokkoshakissa pelaajat eivät näe nappuloita, vaan visualisoivat pelitilanteen päässään. Sokkosimultaani on, kuten nimi kertookin, näiden kahden lajin yhdistelmä.
Tehtäväshakissa on löydettävä ratkaisu johonkin annettuun ongelmaan tietyssä asemassa. Retroanalyyttinen tehtävä tarkoittaa asemaan johtaneen siirtosarjan löytämistä. Tehtäväshakin piirissä shakin kaltaista peliä, jossa on poikkeavat säännöt, kutsutaan satushakiksi.lähde?
Erilaiset shakkivariantit voidaan luokitella neljällä eri perusteella:
Erilainen lauta: variantit, joissa käytetään esimerkiksi pienempää, isompaa, erimuotoista tai kolmiulotteista lautaa.lähde?
Erilaiset nappulat: variantit, joissa käytetään eri tavoin liikkuvia tai lyöviä nappuloita.lähde?
Eri määrä pelaajia: pelaajia voi olla myös enemmän kuin kaksi, kolmishakki ja erilaisia nelinshakkeja tunnetaan.lähde?
Erilaiset säännöt: varianteissa voi olla esimerkiksi eri päämäärä, erilainen siirtojärjestys tai erilaiset lyöntisäännöt.lähde?
Yksi shakkivariantti on Wargames Illustrated -lehdessä vuonna 2002 julkaistu versio, jossa mukana oli kolmas pelaaja, YK, jolla oli kahdeksan tamminappulaa (”rauhanturvaajaa”), jotka eivät voineet lyödä muita nappuloita, eikä niitä itseään voinut lyödä. YK pyrki siirtämään kuninkaan tavoin liikkuvat rauhanturvaajat asemaan, jossa pelin jatkamisesta tuli mahdotonta eli siirtovuorossa oleva pelaaja oli kykenemätön siirtämään nappulaa asemaan, jossa se olisi voinut lyödä vastustajan nappulan tai uhata sitä. Mikäli YK onnistui tässä, se voitti pelin.lähde?
Shakki populaarikulttuurissa > Elokuvissa ja televisiossa

Shakinpelaajilla on tapana etsiä elokuvista tyypillisiä peliä koskevia virheitä. Yhdysvaltalainen William Wall listasi vuonna 2016 blogissaan kymmeniä, lähinnä englanninkielisiä elokuvia, sarjoja, sarjakuvia, lehtiä ja maalauksia. Hänen mukaansa tavallisin virhe niissä oli 90 astetta väärin käännetty lauta. Tämä kertoi Wallin mukaan, että ei ollut nähty pienintäkään vaivaa ymmärtää pelistä edes perusasioita. Seuraavaksi yleisimpiä pelin pahoinpitelyjä olivat alkuasemassa kuninkaan ja kuningattaren paikan vaihtuminen, peliaseman mielivaltainen vaihtuminen otosta ottoon ja esiintyjälle käsikirjoitettu ”shakki!”, vaikkei siirto sellainen ollut. Puhumattakaan siitä, ettei kukaan vakava pelaaja julista oikeasti shakkia ääneen. Wallin havaintojen mukaan shakkia käytettiin henkilöiden stereotyypittämiseen: tarinan roisto oli tavallista esittää suurmestarina, shakkia osaavat yleensä muita älykkäämpinä sekä loistavamuistisina, mutta sosiaalisilta kyvyiltään rajoittuneina, fyysisesti heikkoina ja huonoina häviäjinä. Mestaripelaajat olivat usein venäläisiä tai ainakin ulkomaalaisia. Todellisten maailmanmestarien Garri Kasparovin ja Magnus Carlsenin kaltaisia atleettisia pelaajia ei Wallin mukaan elokuvissa näkynyt.
Yksi Wallinkin arvostelemista elokuvista on Sean Conneryn Salainen agentti 007 Istanbulissa (1963). Elokuvassa rikollisjärjestö Spectren pääaivo on tšekkoslovakialainen suurmestari Kronsteen (Vladek Sheybal). Elokuvan alussa on kohtaus, jossa seurataan oikeaa peliä Bronstein-Spasski Leningrad 1960. Ohjaaja Terence Young poistatti keskilaudalta kaksi valkean sotilasta, joilla ei itse sommitelman kannalta ole merkitystä, ehkä tehdäkseen itse sommitelmalle enemmän visuaalista tilaa. Elokuvan aikaan FIDE:n kilpailuissa sai vielä polttaa laudan ääressä.
Vuonna 2020 ilmestyi Netflixin minisarja Musta kuningatar, joka perustuu löyhästi Walter Tevisin samannimiseen ja myös suomennettuun kirjaan vuodelta 1983. Sarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Scott Frank ja pääosan esittäjä on Anya Taylor-Joy. Päähenkilö on päihdeongelmien riivaama nuori nainen, joka alkaa nousta pelitaidossa ja tarina huipentuu ”ratkaisevaan peliin”.
Shakki populaarikulttuurissa > Kirjoissa

Lolitan kirjoittaja Vladimir Nabokov (1899–1977) sai jonkin verran tunnettavuutta vuoden 1930 teoksellaan Lužinin puolustus. Sen päähenkilö on sosiaalisesti eristäytynyt vahva pelaaja Lužin, jonka ajatukset vähitellen karkaavat todellisuudesta, kun hän keskittyy etsimään täydellistä puolustusta mustille. Lännessä 1900–luvun tunnetuin shakinpeluusta kertova kirja kuitenkin oli itävaltalaisen Stefan Zweigin (1881–1942) postuumisti vuonna 1942 ilmestynyt pienoisromaani Shakkitarina. Siitä on tehty aikojen saatossa ainakin kolme elokuvaa sekä ooppera- ja teatterisovitus. Myös Shakkitarinassa mestari Mirko Czentovic on jonkinlainen stereotyyppi tai karikatyyri, käytännössä psykopaatti idiot savant. Musta hevonen ja varsinainen päähenkilö, ”Tohtori B” taas on mieleltään epävakaa entinen natsien vanki, joka oli tutkinut shakkia sellissään ja löytänyt siellä yksinäisyydessä originellin shakkitaidon. Hän kuitenkin lopulta häviää Czentovicin armottomalle ja pragmaattiselle asenteelle. Suomenkielisessä fiktiossa shakkia on käsitellyt esimerkiksi Juhani Seppovaara romaanissaan Shakkimestari.
Kirjallisuutta > Alkeisoppaita

Basman, Michael: Nuorten shakkiopas.  ((The Young Chess player, 2000.) Suomentanut Eero Raaste)  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25374-X
Eade, James: Shakinpelaajan käsikirja. Alkuasemasta mattiin.  ((Chess Player’s Bible. Illustrated Strategies for Staying Ahead of the Game, 2004.) Suomentanut Henry Tanner)  Hämeenlinna:  Karisto, 2006.  ISBN 951-23-4721-0
Fischer, Bobby & Margulies, Stuart & Mosenfelder, Donn: Bobby Fischer opettaa šakkia.  ((Bobby Fischer Teaches Chess, 1966.) Suomentanut Aarne Valpola)  Helsinki:  WSOY, 1974.  ISBN 951-0-06240-5
James, Richard: Shakkikirja. Shakin aakkoset alusta pitäen.  ((Move One! A Chess Course for Beginners, 1991.) Suomentanut Henry Tanner)  Hämeenlinna:  Karisto, 1992.  ISBN 951-23-3116-0
King, Daniel: Shakki. Siirrot, pelit, mestarit.  ((Chess. From First Moves to Checkmate, 2001.) Suomentanut Henry Tanner)  Hämeenlinna:  Karisto, 2001.  ISBN 951-23-4208-1
Summerscale, Claire: Shakki.  ((Chess, 2006.) Suomentanut Eero Raaste)  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32687-9
Tessler, Andrew: Šakkiaapinen.  ((Your Move, 1948.) Suomentanut K. M. Juvas)  Helsinki:  WSOY, 1972.  ISBN 951-0-04484-9
Valo, Veikko: Shakin aakkoset.  Järvenpää:  Suomen shakkikustannus, 2001.  ISBN 951-97081-1-1
Vámos, Viktor: Chess Tactics for Beginners.  Kecskemet:  Caissa, 2004.  ISBN 0-87980-019-4  (englanniksi)
Žuravljov, Nikolai: Shakkikirja.  ((Šag za šagom, 1986.) Suomentanut Juha Pessi)  Helsinki:  Orient express, 1991.  ISBN 951-615-793-9
Kirjallisuutta > Syventäviä teoksia

Euve, Max & Meider, Walter: Šakin hienouksia.  Helsinki:  Tammi, 1973 (2. painos 1978).  ISBN 951-30-2444-X
Keres, Paul & Kotov, Aleksander: Taito voittaa shakissa.  (Suomentanut Raimo Lindroos)  Helsinki:  Tammi, 1965.  ISBN 951-30-4532-3
Laato, Antti: Syvemmälle shakin salaisuuksiin.  Jyväskylä:  Atena, 2003.  ISBN 951-796-306-8
Müller, Karsten & Lamprecht, Frank: Fundamental Chess Endings.  Gambit, 2001.  ISBN 1-901983-53-6  (englanniksi)
Nimzowitsch, Aron: My System.  (Mein System, 1925)  B. T. Batsford, 1987.  ISBN 0-7134-5655-8  (englanniksi)
Réti, Richard: Shakkilaudan mestareita.  ((Die Meister des Schachbretts, 1931.) Toimittanut ja kääntänyt Erkki Vänskä)  Helsinki:  Ajatus, 2001.  ISBN 951-566-051-3
Kirjallisuutta > Historia

Kainulainen, J.: Shakkipelin historia.  Hämeenlinna:  Karisto, 1984.  ISBN 951-23-2186-6
Konsala, Kimmo: Shakin maailmanmestareita.  Hämeenlinna:  Karisto, 1981.  ISBN 951-23-1789-3  Kolmen maailmanmestarin elämäkerta: Morphy, Steinitz, Lasker.
Konsala, Kimmo: Kaksi shakkineroa.  Hämeenlinna:  Karisto, 1991.  ISBN 951-23-2938-7  Jatkoa Shakin maailmanmestareita -kirjalle: Capablanca ja Alehin.
Aiheesta muualla

Shakin säännöt. Suomen Shakkiliitto. (PDF)
Avainsiirto, vuorovaikutteinen shakin opetussivusto shakin ensikohtaajille ja shakin harrastajille.
Suomen Shakkiliitto.
ShakkiNet, suomalainen shakkiportaali.
The Chess variants pages. Shakin muunnelmia. (englanniksi)
Free Internet Chess Server, ilmainen shakkipalvelin. (englanniksi)
Loppupeliautomaatti. (englanniksi)
Chess.com. Pelisivusto. (englanniksi)
Shakkilauta ja nappulat.
Persialainen nuorukainen pelaa shakkia kahden kilpakosijansa kanssa, 1500-luku.
Sofonisba Anguissola, Shakkipeli (Muotokuva taiteilijan sisarista pelaamassa shakkia), 1555.
Keskiaikainen shakkinappula, kuningas.






Shakin pelaajia Georgiassa.
Digitaalinen shakkikello.
Shakkiolympialaiset Torinossa 2006.
Shakkitietokone.
Glinskin kuusikulmainen shakki – variantti, joka oli suosittu 1930-luvulla.
Ingmar Bergmanin elokuvan Seitsemäs sinetti (1957) tunnetuimmassa kohtauksessa ritari pelaa elämästään Kuolemaa vastaan.
Ilona Luoma

| Ilona Luoma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1964 (ikä 60–61) Karvia
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lastenpsykiatrian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tampereen yliopisto (LL 1989, LT 2004)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto
 Ilona Luoma 
Aiheesta muualla
uefconnect.uef.fi/en/person/ilona.luoma
Ilona Luoma (s. 1964 Karvia) on suomalainen lääketieteen tohtori ja psykoterapeutti, joka toimii Itä-Suomen yliopiston lastenpsykiatrian professorina ja sivutoimisesti Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) lastenpsykiatrian ylilääkärinä. Hän on tutkinut muun muassa äidin raskausaikana kokemien masennusoireiden yhteyttä lapsen sosiaaliseen toimintakykyyn sekä käytöksen ja tunne-elämän oireisiin kehityksen ohjelmoitumisen kautta.
Luoma opiskeli Tampereen yliopistossa lääkäriksi ja edelleen lääketieteen tohtoriksi (LL 1989 ja LT 2004). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2004) tarkasteli lapsen sosio-emotionaalisen hyvinvoinnin kehitystä raskausajasta keskilapsuuteen. Tutkimus oli otsikoitu From pregnancy to middle childhood : what predicts a child's socio-emotional well-being?. Luoma pätevöityi myös perheterapiaa antavaksi psykoterapeutiksi (2008). Tampereen yliopiston lastenpsykiatrian dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 2015.
Työurallaan Luoma on työskennellyt Tampereen yliopistollisen sairaalan (TAYS) lastenpsykiatrian osastonlääkärinä (1997–2008), erikoislääkärinä (2008-2010), apulaisylilääkärinä (2011–2017) ja ylilääkärinä (2017). Ennen nimitystään varsinaiseksi lastenpsykiatrian professoriksi Itä-Suomen yliopistoon (1.4.2019-), hän toimi lastenpsykiatrian määräaikaisena professorina (2017–2019). Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) lastenpsykiatrian ylilääkäri Luoma on ollut vuodesta 2017.
Aiheesta muualla

Ilona Luoma: Varhaislapsuuden psyykkisen kehityksen uhat ja mahdollisuudet (Itä-Suomen yliopiston professuuriesitelmä 13.5.2020, video, kesto 10 min 55 s)[vanhentunut linkki] (suomeksi) (uef.fi)
Ilona Luoma. University of Eastern Finland. MD, PhD (englanniksi) (researchgate.net)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät :  ORCID  Scopus
Max Lundgren

Max Lundgren vuonna 1968.
Max Lundgren (22. maaliskuuta 1937 Landskronassa – 27. toukokuuta 2005 Malmössä) oli ruotsalainen kirjailija ja käsikirjoittaja, joka muun muassa kirjoitti Harjuvaaran pallokerho -kirjat (Åshöjdens BK). Harjuvaaran pallokerho -kirjoista hän käsikirjoitti myös sarjakuvaversion Harjumäen sisu, joka ilmestyi Buster-lehdessä, ja elokuvaversion, joka ilmestyi 1985. Myös toinen hänen kirjasarjansa sai sarjakuvaversion. IFK Trumslagaren ilmestyi suomenkielisessä Busterissa nimellä Rummuttajat.
Vuonna 2009 Lundgrenin nuortenromaani Kultafarkut ja siitä tehty televisiosarja Pojken med guldbyxorna (1975) pääsivät mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Lundgrenille myönnettiin Astrid Lindgren -palkinto vuonna 1991.
Teoksia

Harjuvaara-kirjat
Harjuvaaran pallokerho (Åshöjdens bollklubb, suomeksi 1969)
Harjuvaara nousee (Åshöjden går vidare, suomeksi 1970)
Maaleja, Harjuvaara! (Kris i Åshöjdens BK, suomeksi 1970)
Harjuvaara karsii (Åshöjden i kvalet, suomeksi 1973)
IFK Trumslagaren -kirjat
IFK Trumslagaren, 1972
IFK Trumslagaren och Lillis, 1973
IFK Trumslagaren och Chris, 1975
IFK Trumslagaren och Lasse, 1979
IFK Trumslagaren och Jack, 1981
Aiheesta muualla

Max Lundgren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Luola-aukkohämähäkki

| Luola-aukkohämähäkki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Micrura
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Alalahko::  Aitohämähäkit Opisthothelae
Osalahko::  Araneomorphae
Yläheimo::  Araneoidea
Heimo::  Sauvaristihämähäkit Tetragnathidae
Suku::  Meta
Laji::  menardi
Kaksiosainen nimi
 Meta menardi  (Latreille, 1804) 
Katso myös
   Luola-aukkohämähäkki Wikispeciesissä   Luola-aukkohämähäkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luola-aukkohämähäkki eli luolahämähäkki (Meta menardi) on kookas, luolissa viihtyvä hämähäkkilaji. Suomen kansallisessa uhanalaisluokituksessa se arvioitiin vuonna 2000 erittäin uhanalaiseksi (EN) ja vuonna 2010 vaarantuneeksi (VU).
Luola-aukkohämähäkki on kookas, kauttaaltaan punaruskea tai kellanruskea hämähäkki. Sen ruumis on 10–17 mm pitkä ja naaraat ovat hieman koirasta kookkaampia. Lisäksi raajat ovat pitkät. Takaruumis on naaraalla melko pullea, koiraalla enemmän pitkänomainen. Siinä on tummia poikkijuovia ja usein kaksi laajaa, tummaa täplää. Eturuumis on ruskea ja silmien ympäriltä tummempi. Raajat ovat punaruskeat ja niissä on mustia poikkivöitä.
Nimensä mukaisesti laji elää luolissa, kellareissa ja tunneleissa. Yhteisenä piirteenä on elinpaikan pimeys, kosteus ja jatkuvasti nollan yläpuolella pysyvä lämpötila. Hämähäkki oleskelee lähellä kattoa ja pyydystää siellä liikkuvia selkärangattomia, etenkin tuhatjalkaisia ja kotiloita. Se kutoo laajan, läpimitaltaan 20–30 cm verkon, muttei käytä sitä aktiivisesti saalistamiseen. Saalistamansa eläimet se kuitenkin ripustaa roikkumaan verkosta. Hämähäkit parittelevat keväällä ja naaras munii kutomaansa pallomaiseen munakoteloon, jota se vartioi kuolemaansa saakka. Poikaset poistuvat munakotelosta kuitenkin vasta seuraavana keväänä. Osa poikasista jää alkuperäiseen elinpaikkaan ja osa poistuu sieltä etsimään uutta sopivaa luolaa. Aikuiset hämähäkit ovat valonarkoja, mutta poikaset hakeutuvat valoa kohti.
Luola-aukkohämähäkkiä tavataan laajalti Euraasiassa pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Suomessa sitä tavataan harvinaisena ainoastaan Ahvenanmaalla sekä Turun lähellä.
Aiheesta muualla

Wiki des Spinnen-Forums (saksaksi)
Eurospiders.net (englanniksi)
Edderkopper.net (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1470676  Wikispecies: Meta menardi  ADW: Meta_menardi  Araneae: 755  BioLib: 1540  BOLD: 83235  CoL: 428FV  EoL: 1193344  EUNIS: 227736  Fauna Europaea: 353070  Fauna Europaea (new): 8420cfe4-743a-4cdd-9419-50f5b5f05f79  GBIF: 2151378  iNaturalist: 224958  IRMNG: 10745756  ITIS: 861115  NatureServe: 2.107124  NBN: NBNSYS0000008929  NCBI: 407817  Observation.org: 23994  Open Tree of Life: 770847  WSC: urn:lsid:nmbe.ch:spidersp:013879  Laji.fi: MX.202591
Luoto (saari)

Rockallin luoto Atlantin valtameressä noin 300 kilometriä Skotlannin rannikosta länteen.
Luoto on pieni, tavallisesti puuton saari. Pientä luotoa voidaan nimittää isoksi kariksi, jos se ulottuu vain vähän veden pinnan yläpuolelle. Luodon ulkonäön perusteella käytetään nimityksiä heinäluoto, kallioluoto ja kivikkoluoto. Myös kokonaan vedenalaista muodostumaa voidaan kutsua luodoksi.
Suomen kirjoitetussa kielessä luoto-sanaa käytti jo Mikael Agricola. Sanan alkuperästä ei ole varmuutta. Sitä on pidetty omaperäisenä, vaikka sillä ei ole vastineita etäsukukielissä. Toisaalta on mahdollista, että se on laina germaanisista kielistä. Luodolla on vastine monessa lähisukukielessä: inkeroisessa ja vatjassa sitä vastaa looto, karjalassa luoto, vepsässä lodo ja viron murteissa lood.
Paikannimissä varsinkin läntisessä Suomessa sana luoto voi esiintyä myös isompien saarien nimissä, kuten esimerkiksi Harvaluoto Piikkiössä, Hailuoto, Luoto, Olkiluoto Eurajoella ja Raippaluoto Mustasaaressa.
David Sklansky

| David Sklansky |
| --- | --- |
 David Sklansky WSOP-turnauksessa
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  3
WSOP-rahasijat:  32
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
David Sklansky (s. 1947) on yhdysvaltalainen
pokeriammattilainen ja pokerikirjailija. Sklansky on voittanut kolme World Series of Poker -ranneketta. Sklansky on kirjoittanut useita pokerioppaita ja pelien teoriaa käsitteleviä kirjoja.
Sklansky-dollarit

Sklansky-dollarit on pokeriterminologiassa käytetty termi, joka on saanut nimensä David Sklanskyn mukaan. ”Sklansky-dollarit” kertovat sen rahamäärän, jonka pelaaja voi odottaa voittavansa pelattavasta kädestä oman kätensä sen hetkisen pottiosuuden (voitto-osuuden) mukaan. Oikeat dollarit kertovat kuinka paljon todellisuudessa voitit tai hävisit potista, ”Sklansky-dollarit” kertovat kuinka paljon sinun olisi pitänyt todennäköisyyksien mukaan voittaa.
Kirjat

Sklansky on kirjoittanut useita kirjoja uhkapeliteoriasta ja pokerista.
| Kirja | ISBN |
| --- | --- |
Gambling for a Living, David Sklansky ja Mason Malmuth: (ISBN 1-880685-16-7)
Getting the Best of It, David Sklansky: (ISBN 1-880685-04-3)
Hold'em Poker, David Sklansky: (ISBN 1-880685-08-6)
Hold'em Poker for Advanced Players, 21st Century Edition, David Sklansky ja Mason Malmuth: (ISBN 1-880685-22-1)
Poker, Gaming, & Life, David Sklansky: (ISBN 1-880685-17-5)
Seven Card Stud for Advanced Players, David Sklansky, Mason Malmuth, ja Ray Zee: (ISBN 1-880685-23-X)
Sklansky on Poker, David Sklansky: (ISBN 1-880685-06-X)
Sklansky on Razz, David Sklansky: (ISBN 0-87019-050-4)
Sklansky Talks Blackjack, David Sklansky: (ISBN 1-880685-21-3)
Small Stakes Hold 'em: Winning Big with Expert Play, Ed Miller, David Sklansky ja Mason Malmuth: (ISBN 1-880685-32-9)
Theory of Poker, David Sklansky: (ISBN 1-880685-00-0)
Tournament Poker for Advanced Players, David Sklansky: (ISBN 1-880685-28-0)
No Limit Hold 'em: Theory and Practice, David Sklansky ja Ed Miller: (ISBN 1-880685-37-X)
Aiheesta muualla

http://www.twoplustwo.com Two Plus Two's official site.
Hendon Mob -turnaustulokset
World Poker Tour -profiili
PokerListings.com -pelaajaprofiili
LePoker.TV -haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Tšekki 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB
Luottamuksensuoja

Luottamuksensuoja tarkoittaa esineoikeudessa sitä, että esineen käyttö- ja määräämisvaltaa koskeva luovutustoimi katsotaan päteväksi, vaikka luovuttajalla ei ole oikeutta määrätä esineestä, kunhan luovutuksensaaja on toiminut vilpittömässä mielessä. Puutteellisuus luovutustoimen edellytyksissä eli tietoisissa otaksumissa olosuhteista aiheuttaa luovutustoimen pätemättömyyden. Toisaalta luovutuksensaajan mahdollisuudet varmistua luovuttajan määräämisvallasta esineeseen ovat rajalliset. Vaihdannan sujuvuuden turvaamisen perusteella luovutustoimen oikeusvaikutusten tulee olla samankaltaisia kuin silloin, jos puutteellisuutta ei olisikaan ollut.
Luovutuksensaajan luottamuksen suojaaminen on tietoinen valinta oikeudellisen ristiriidan ratkaisemiseksi. Luottamuksensuojaa käytetään tilanteissa, joissa sopijapuolen mielikuvat eivät vastaa totuutta. Selonottovelvollisuuden laajuuden ja luottamuksensuojan riippuvuutta toisistaan kuvataan kauppakaaressa ja oikeustoimilaissa, joissa asetetaan perustellun vilpittömän mielen vaatimus. Jos selonottovelvollisuutta ei ole, on luottamuksensuoja täydellinen. Esimerkiksi merkintää kaupparekisterissä pidetään tunnettuna tietona.
Varastetun irtaimen esineen ostaja ei saa vilpittömään mieleen vetoamalla suojaa, vaan hän joutuu palauttamaan esineen korvauksetta sen oikealle omistajalle. Myös vajaavaltaisen etu on suojattu niin, ettei oikeustoimessa voi vedota luottamuksensuojaan.
Hallinto-oikeudessa luottamuksensuoja tarkoittaa sitä, että kansalaisen on voitava luottaa viranomaisen toiminnan oikeellisuuteen, päätösten lainmukaisuuteen ja siihen, ettei päätöksiin tehdä jälkikäteen yllättäviä muutoksia. Vero-oikeudessa luottamuksensuoja suojaa verovelvollisen luottamusta veroviranomaisen ohjeiden ja verotuskäytännön pysyvyyteen. Verotusmenettelylain 26 pykälän mukaan tulkinnanvarainen tai epäselvä asia on ratkaistava verovelvollisen eduksi, jos hän on toiminut vilpittömässä mielessä viranomaisen ohjeiden mukaisesti.
Luettelo Suomen tekstiili- ja vaatetustehtaista

Tampellan pellavakehräämö Tampereella työllisti 1930-luvun puolivälissä noin 1 300 henkeä.
Tämä on luettelo Suomessa toimineista ja yhä toimivista tekstiilitehtaista ja valmisvaatetehtaista. Päälähteenä on käytetty Suomen tekstiiliteollisuutta etenkin pukeutumisen kannalta valottavaa teosta Kansakunnan vaatettajat (1996). Luetteloon ei ole sisällytetty nahka-, turkis- eikä kenkätehtaita, sisustus- tai teknisten tekstiilien valmistajia eikä aivan pienimpiä eikä lyhytaikaisimpia kirjassa mainittuja yrityksiä. Kirjan julkaisuajankohdan jälkeisissä tiedoissa on aukkoja ja epäselvyyksiä.
Luetteloon on merkitty tuotannon päättymisvuosi Suomessa, vaikka yritys jatkaisi yhä mutta olisi lopettanut valmistuksen tai siirtänyt sen muualle (esimerkiksi Turo Tailor lopetti tuotannon Suomessa 2009). Monet tehdastilat työntekijöineen esiintyvät luettelossa useamman yhtiön kohdalla, sillä oli tavallista, että kun yksi yritys paikkakunnan teollisuushallissa lopetti, tilalle tuli toinen saman alan yritys, joka jatkoi samoilla koneilla ja palkkasi työhön paljolti samoja ihmisiä. Erityisen vilkasta tämä toiminta oli 1970-luvun alussa, jolloin monet ruotsalaisyritykset tulivat Suomeen halvemman ompelijatyövoiman perässä.
Kirjallisuutta

Seppälä, Arto: Lanka läpi vuosisatojen: Lukemisto suomalaisen tekstiiliteollisuuden vaiheista 1700-luvulta vuoteen 2005. Tekstiili- ja vaatetusteollisuus ry 2005. ISBN 952-91-9119-7.
Aiheesta muualla

Suomen tekstiiliteollisuuden historia, Tekstiilimuseo. (Arkistoitu – Internet Archive)
Pentti Lumikangas

Pentti Ilmari Lumikangas (23. marraskuuta 1926 Kylmäkoski – 6. syyskuuta 2005) oli suomalainen taidegraafikko. Hänet tunnetaan vähäeleisistä kuivaneulapiirroksista, akvatintoista ja tussipiirustuksista, joissa on tyypillisesti oviaukkoja, siltoja ja ikkunoita, etenkin klassisten rakennusten muotoja pelkistettyinä ja abstrahoituina.
Henkilöhistoria

Lumikankaan vanhemmat olivat Lauri ja Fanny Lumikangas. Hän oli naimisissa Tuula Lumikankaan kanssa, perheeseen syntyi kolme lasta. Lumikangas opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1945-1947, jossa hänen grafiikan opettajanaan toimi Aukusti Tuhka. Lumikangas työskenteli ensin kuvittajana ja jätti päivätyönsä Elannon mainostaiteilijana vasta 1962.