stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herra Jeesus verellänsä

Herra Jeesus verellänsä on Pekka Fredrik Lappalaisen vuonna 1908 muokkaama, tuntemattoman suomalaisen tekijän hengellinen lauluteksti. Sävel on suomalainen kansansävelmä.
Laulu on tunnettu erityisesti lestadiolaisen herätysliikkeen piirissä. Laulu on sanoitettu myös ruotsiksi nimellä "Med sitt blod på långfredagen (Sions Sånger nro 32), käännöksen tekijää ei tunneta. Se on myös Norjan kirkon virsikirjassa, pääsiäisajan virsien osastossa virsi 201, norjaksi ”Herren Jesus har med blodet” kveeniksi ”Herra Jeesus verellänsä”  ja sen sävelmänä on kveeniläinen kansansävelmä.
Julkaisuissa

Siionin laulut nro 246
Ruotsinkielinen teksti

Nro 129 Sions Sånger 1951
Nro 23 Sions Sånger 1981, otsikko "Från Getsemane till Golgata".
Nro 26 Sions Sånger och Psalmer
Palaeomastodon

| Palaeomastodon |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Norsueläimet Proboscidea
Heimo::  †Palaeomastodontidae
Suku::  †Palaeomastodon  Andrews, 1901
Katso myös
   Palaeomastodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palaeomastodon (suom. ”ennen mastodonia”) oli Pohjois-Afrikassa eoseeni- ja oligoseenikaudella noin 35 miljoonaa vuotta sitten elänyt norsueläin. Se kehittyi Moeritheriumista, ja oli mahdollisesti kaikkien nykyisten norsujen kantamuoto. Se oli myös sukua Arsinotheriumille ja Deinotheriumille. Se söi hedelmiä.
Ulkonäkö

Palaeomastodonilla oli pienet syöksyhampaat. Sen pitkän alaleuan etuhampaat olivat kuin eräänlainen lapio, jolla se kauhoi kasveja vedestä. Se oli 1–2 metriä korkea ja painoi 2 tonnia. Palaeomastodonilla oli kärsä.
Löydöt

Palaeomastodon löydettiin sen sukulaisen Phiomian kanssa Gabal Qatranin muodostumasta Egyptistä Al-Fayyumin kaupungista.
Narvan kulttuuri

Narvan kulttuuri on nimitys Viron, Latvian, Pohjois-Liettuan ja Luoteis-Venäjän alueella neoliittisella kivikaudella 5 300−1 700 eaa. vallinneelle kulttuurille. Nimensä se on saanut Narvan lähistöltä Riigikülasta löytyneen asuinpaikan mukaan. Narvan kulttuuria edelsi niin sanottu Kundan kulttuuri ja Narvan kulttuuri sulautui lopulta kampakeraamiseen kulttuuriin.
Kulttuurin synty ja loppu

Narvan kulttuurin mukana Itämerelle levisi saviastioiden valmistamisen taito. Tämä taito levisi ilmeisesti kulttuurilainana eikä kansainvaellusten aiheuttamana. Keramiikan tekeminen ei levinnyt äkisti vaan se tapahtui useiden sukupolvien tai jopa vuosisatojen kuluessa. Kulttuurin varhaisimmat arkeologiset löydöt on ajoitettu aikaan 5 500 eaa. Varhaisimmat löydöt ovat Itä-Latviasta. Narvan kulttuuri kesti eri alueilla erilaisen ajanjakson ajan. Liettuassa kulttuuri kesti koko neoliittisen ajanjakson, eli noin 3500 vuotta. Latviassa se kesti neoliittisen ajan keskivaiheille, eli noin 2000 vuoden ajan. Virossa se kesti vain neoliittisen ajan varhaisimman ajanjakson, eli noin 1000 vuoden ajan.
Kulttuuri > Keramiikka

Narvan kulttuurin aikainen keramiikka on hahmoltaan ja valmistustavoiltaan samanlaista koko Narvan kulttuurin vaikutusalueella. Tuon aikaiset ihmiset valmistivat suuria munanpuolikkaan näköisiä astioita asettamalla päällekkäin useita kapeita savinauhoja. Mantereella tavattiin myös pitkänomaisia pientä vatia muistuttavia astioita. Saveen, josta keramiikkaa valmistettiin, lisättiin useita lisäaineita. Esimerkiksi Virossa saveen saatettiin lisätä hienonnettuja kasvinosia ja kotilonkuorimurskaa. Saviastioiden pinta naarmutettiin ruoholla tai hammastetulla leimasimella. Kuivuneet astiat poltettiin nuotiossa.
Kulttuuri > Elinkeinot

Narvan kulttuurin aikaiset ihmiset elivät metsästyksellä. Tärkeimmät saaliseläimet olivat hirvi, alkuhärkä ja villisika. Vähemmän metsästettyjä lajeja olivat majava, karhu ja villihevonen. Myös turkiseläimiä metsästettiin jo Narvan kulttuurin aikana. Esimerkiksi näädän luita on löydetty tuon ajan asuinpaikoilta. Saarilla ja rannikolla pyydystettiin norppia ja harmaahylkeitä.
Kulttuuri > Hautapaikat

Suurin ja rikkain Narvan kulttuurin aikainen hautapaikka on löydetty Pohjois-Latvian Zvejniekistä. Paikalla on myös suurimmat tunnetut Kundan kulttuurin aikaiset kalmistot. Zvejniekissä hautaustavoissa jatkuivat jo Kundan kulttuurin mukana tulleet hautausperinteet. Ruumiit haudattiin selälleen, vatsalleen tai kyljelleen. Hautaamiseen käytettiin punamultaa, jolla ruumis peitettiin kokonaan. Hautaan laitettiin mukaan työ- ja metsästysvälineitä, sekä eläinten hampaista tehtyjä riipuksia.
Aiheesta muualla

Marius Iršėnas: Anthropomorphic and zoomorphic Stone Age Art in Lithuania, and its archaeological Cultural Context. Archaeologia Baltica, 2010, nro 13, s. 175–190.  Klaipėda, Liettua:  Klaipėda University. ISSN 1392-5520  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 16.10.2012. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Narvan kulttuurin aikainen saviastia.
Varpaisjärvi

| Varpaisjärvi> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Lapinlahti |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  63°21′35″N, 027°45′20″E
Maakunta:  Pohjois-Savon maakunta
Seutukunta:  Ylä-Savon seutukunta
Kuntanumero:  916
Hallinnollinen keskus:  Varpaisjärven kirkonkylä
Perustettu:  1911
Liitetty:  2011
– kuntaan:  Lapinlahti
Pinta-ala:  533,2 km²  (1.1.2010)
– maa:  483,02 km²
– sisävesi:  50,18 km²
Väkiluku:  2 908   (31.12.2010)
– väestötiheys:  6,02 as./km² (31.12.2010)
Varpaisjärvi on Pohjois-Savon maakunnan pohjoisosassa sijaitsevan Lapinlahden kunnan pitäjä. Ennen vuotta 2011 Varpaisjärvi oli itsenäinen  kunta. Kunnassa asui lakkautushetkellä 2 908 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 533,2 km2, josta 50,18 km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli 6,02 asukasta/km2. Varpaisjärven naapurikunnat olivat Lapinlahti, Nilsiä, Rautavaara, Siilinjärvi ja Sonkajärvi. Sittemmin Nilsiä on liittynyt osaksi Kuopion kaupunkia.
Varpaisjärven länsipuolella kulkee valtatie 5, jolle taajamasta on matkaa noin 19 kilometriä. Lapinlahden kirkonkylään on matkaa 21 kilometriä. Lähimmät suuret kaupungit ovat 45 kilometrin päässä sijaitseva Iisalmi ja 60 kilometrin päässä sijaitseva Kuopio.
Varpaisjärvellä on monia järviä, esimerkiksi Varpanen.
Varpaisjärvi itsenäistyi Nilsiästä vuonna 1911 ja liittyi Lapinlahden kuntaan vuoden 2011 alusta. Kuntien kirjastotoimet oli yhdistetty jo vuonna 2005. Varpaisjärven seurakunta säilytti itsenäisyytensä kuntaliitoksen jälkeenkin, se muodostaa yhdessä Iisalmen, Lapinlahden, Pielaveden ja Sonkajärven seurakuntien kanssa Ylä-Savon seurakuntayhtymän.
Kylät

Jonsa, Juminen, Karsanlahti, Korpijärvi, Kärsämäki, Lukkarila, Petäys-Paloinen, Pitkälänmäki, Sutela, Syvärinpää, Urimolahti
Palveluja ja elinkeinoelämää

Kunnallisiin palveluihin kuuluvat muun muassa päiväkoti, kirkonkylällä toimiva luokka-asteiden 1-9 yhtenäiskoulu (Varpaisjärven koulu), kansalaisopiston ja kyläkoulu. Varpaisjärven kirjasto, liikuntahalli ja keskusurheilukenttä sijaitsevat kirkonkylän koulun läheisyydessä. Varpaisjärven terveysasema tarjoaa perustason terveydenhoitopalveluja kunnantalon läheisyydessä.
Varpaisjärven koulua.
Liikuntahalli.
Varpaisjärven kirjasto.
Terveysaseman sisäänkäynti.
Elinkeinoelämä Varpaisjärvellä keskittyy raaka-aineiden tuotantoon ja jatkojalostukseen.
Palveluja ja elinkeinoelämää > Palo- ja pelastuspalvelut

Varpaisjärven paloasemalla Lapinlahdentiellä sijaitsevat yksiköt PS681 Sammutusauto, PS683 Säiliöauto, PS687 Miehistö- ja ensivasteauto. Näiden lisäksi palokunnan käytössä vene ja päivystävän yksikönjohtajan auto VA P5.
Varpaisjärven ensihoitopalvelun tuottaa Pohjois-Savon hyvinvointialue lähimmän yksikön periaatteella. Varpaisjärvellä oli yksi ambulanssi PS133. Ambulanssi oli välittömässä lähtövalmiudessa joka päivä kello 8-20, muina aikoina ambulanssi tuli Lapinlahdelta tai lähimmän yksikön periaatteella. Nykyään lähin ambulanssin jatkuva päivystyspiste on Lapinlahdella, PS124.
Varpaisjärven paloasema uudistettiin 2010-2011. Rakennukseen rakennettiin mm. uusi harjoitustorni ja tiloja laajennettiin.
Nähtävyyksiä

Kivikirkko, Josef Stenbäck, 1904.
Varpaisjärven kotiseutumuseo
Alueella sijaitsevat muinaiset asuinpaikat
Ruokakulttuuri

1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Varpaisjärven perinneruuiksi valittiin uunipaisti, sienisalaatti ja ”hillapuuro”, ruisjauhoon keitetty puolukkapuuro.
Kuuluisia varpaisjärveläisiä

Senja Mäkitörmä, Kuulantyöntäjä, moninkertainen SM-kultamitalisti
Kleofas Hyvämäki, Varpaisjärven ensimmäinen kirkkoherra
Cosmo Jones Beat Machine, Varpaisjärvellä vuonna 1998 perustettu rock-blues-yhtye
Lasse Koistinen, kansainvälisen Nuorten kokkien kilpailun mestari
Simon Livson, Suomen juutalaisten ylirabbi, viettänyt nuoruutensa Varpaisjärvellä
Pekka "Faarao" Pirttikangas, muusikko
Joonas Riekkinen, jääkiekkoilija
Wille Riekkinen, Kuopion hiippakunnan emerituspiispa
Ruuna Reipas, kuuluisa juoksijahevonen, vuosina 1958–1960 eniten ansainnut hevonen Suomessa
Jukka Voutilainen, näyttelijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varpaisjärvi Wikimedia Commonsissa
| n k Pohjois-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Iisalmi  Joroinen  Kaavi  Keitele  Kiuruvesi  Kuopio  Lapinlahti  Leppävirta  Pielavesi  Rautalampi  Rautavaara  Siilinjärvi  Sonkajärvi  Suonenjoki  Tervo  Tuusniemi  Varkaus  Vesanto  Vieremä 
Entiset kunnat:  Iisalmen maalaiskunta  Juankoski  Kangaslampi  Karttula  Kuopion maalaiskunta  Maaninka  Muuruvesi  Nilsiä  Riistavesi  Säyneinen  Varpaisjärvi  Vehmersalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Varpaisjärven kirkko.
Mørsvikbotnin kappeli

| Mørsvikbotnin kappeli Mørsvikbotn kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Sørfold, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1948
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mørsvikbotnin kappeli (norj. Mørsvikbotn kapell) on Sørfoldin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1948.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mørsvikbotnin kappeli Wikimedia Commonsissa
Vagula järv

| Vagula järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Võrun kunta
Koordinaatit:  57°50′47″N, 26°54′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Võhandu jõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Võhandu jõgi
Laskujoki:  Võhandu jõgi
Järvinumero:  VEE2126100
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  70 m  mpy. 
Rantaviiva:  17,832 km  
Pinta-ala:  6,035 km²  
Tilavuus:  0,027491 km³  
Keskisyvyys:  5,3 m  
Suurin syvyys:  11,5 m  
Valuma-alue:  495 km²  
Saaria:  3 
 fiVagula järv 
Vagula järv  on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva järvi. Järveltä on Võrun keskustaajamaan matkaa kolme kilometriä.
Maantietoa

Järvi on 4,6 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 604 hehtaaria eli 6,04 neliökilometriä. Järvi on soikean muotoinen ja sen rannoille on kaivettu lahdelmia ja vesialtaita lähinnä kalankasvatuksen tarpeisiin. Kaivantojen seurauksena rantojen tuntumaan on jäänyt kolme pientä saarta. Saarien yhteispinta-ala on 0,48 hehtaaria. Järvi on luodattu ja sen mukaan järven suurin syvyys on 11,5 metriä ja keskisyvyys 5,3 metriä. Järven tilavuuden arvioidaan olevan 0,027 kuutiokilometriä eli 27 miljoonaa kuutiometriä. Sen rantaviivan pituus on 17,8 kilometriä ja sen rannat ovat enimmäkseen hiekkapohjaisia. Järven syvänteessä on mutapohja. Laaja peltoaukea ulottuu järven pohjoisrantaan, josta puolet on samalla myös metsää. Etelärannat ovat myös metsämaata. Rannoilla sijaitsee yksittäisiä taloja, mutta taajama-alueet eivät ulotu rannoille asti. Suurin kylä on järven luoteispäässä sijaitseva Järvere. Tulojoen juoksutuksessa on tehty joitakin järjestelyjä järven itäpuolella olevan 1,7×1,2 kilometrin suuruisen kalankasvattamon takia. Sen toiminta on ollut pysähdyksissä vuosikausia, joten tyhjiin altaisiin on ehtinyt kasvaa pensaikkoa . Järveren kylässä on vielä kasvatustoimintaa järvenranta-altaissa.
Luontoarvoja

Järven veteen on liuennut kallioperän kalkkikivestä mineraaleja sekä runsaasti vetykarbonaatteja, jotka tekevät Vagula järven vedestä keskikovan (80−240 mg/l). Veden ravinnepitoisuudet ovat niin korkeat, että järvi luokitellaan eutrofiseksi järveksi ja järvi on niin matala, että siihen muodostuu harvoin lämpötilakerrostumista.
Järven rannat ovat loivia ja sen rannat ovat useissa kohdin hiekkarantaa. Keskemmällä on järvellä mutapohja ja mudasta tavataan runsaasti järvimalmia, jossa on korkeat rauta- ja mangaanipitoisuudet. Järven veden näkösyvyys on pieni ja vaikka sen lämpötilakerrostuneisuus on heikkoa, ovat järven pohjan lähellä olevat vesikerrokset heikosti hapettuneita. Vuoden 1955 tehdyn selvityksen mukaan vesikasvillisuus peitti noin viidesosan järven pinta-alasta.
Yleisiä kalalajeja ovat lahna, ahven ja särki ja muita lajeja ovat hauki, ruutana, säyne, suutari, kiiski, salakka, törö, kirjolohi, kymmenpiikki, seipi, turpa, purotaimen, kirjolohi, pikkunahkiainen, peipsisiika ja mutu. Lisäksi silmällä pidettäviä harvinaisempia lajeja ovat rantanuoliainen ja mutakala. Järveen on myös karannut kalankasvattamoilta eri karppilajeja. Suuria saaliita ovat esimerkiksi noin seitsenkiloiset kuhat ja 14 kiloa painavat hauet. Järvessä elää myös vaeltajasimpukka. Vielä 1800-luvun lopussa järvessä oli vahva rapukanta, joka tuhoutui vuonna 1898 saksalaisten rapukauppiaiden mukana kulkeutuneen rapuruton vuoksi. Järven vesilintukanta ei ole yhtä monipuolinen kuin Tamulassa. Täällä elää kuitenkin esimerkiksi silkkiuikku, nokikana, heinäsorsa, tavi ja pajusirkku.
Historiaa

Alueella on asustanut viime jääkauden loppuvaiheessa suuria nisäkkäitä. Näistä on löydetty ainakin mammutin ja alkuhärän luita järven pohjasta.
Järven koillisrannalta lähinnä Võrua löysivät seudun pojat maata kaivaessaan 1900-luvun alussa Viron suurimman pronssiesineistä koostuvan aarteen. Se sisälsi kaula- ja rannerenkaita sekä solkia. Pojat jakoivat aarteen keskenään ja löydöstä myöhemmin kertonut mies sanoi oman osuutensa painaneen 5,6 kiloa. Esineistä säilyi vain yksi solki, jota säilytetään museossa. Se on ajoitettu rautakaudelle.
Ennen vuotta 1934 järven vesi virtasi 1,8 kilometrin pituisena Võhandu jõgena Tamula järveen. Silloin valmistui oikaisukanava, jolla Võhandun vesi ohjattiin ohi Tamula järven niin kutsuttua Liitva kanalia pitkin eteenpäin. Tamula järvellä on edelleen vanhat uomat, joista entistä tulouomaa kutsutaan nykyään Vahejõeksi ja lasku-uomaa Vanajõeksi. Näiden uomien vuoksi Tamula on bifurkaatiojärvi. Kanavan rakentamisen yhteydessä Vagulan vedenpinta aleni noin metrillä, mutta sitä on myöhemmin nostettu takaisin lähes samalla tasolle.
Vesistösuhteita

Sen vedenpinnan korkeus on keskimäärin 69,2 metriä mpy. Järveen laskee Võhandu jõgi, joka meanderoi voimakkaasti ennen Vagulaa. Joki on järven huomattavin vesitalouteen vaikuttava virtavesi, koska se on joen läpivirtausjärvi. Järven pohjassa ja rannoilla tiedetään olevan myös paljon lähteitä. Pääasiassa Võhandun takia järven vesi vaihtuu laskennallisesti noin 5 kertaa vuodessa eli noin 70 päivän välein. Muita järveen laskevia huomattavia ojia ovat Soe oja, Ketsi kraavi, Kanametsa kraavi, Savioro oja ja Ura oja. Järven valuma-alueen laajuus on 495 neliökilometriä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vagula järv Wikimedia Commonsissa
Vagula kalamajandile otsitakse miljoni euroga omanikku (arkisto), Lõuna-Eesti Postimees
Carl Gustaf Borg

| Carl Gustaf Borg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1823 Vihanti, Suomi
Kuollut: 23. helmikuuta 1895 (71 vuotta) Helsinki, Suomi
Ammatti:  lehtori, kirjailija, kääntäjä, opettaja
Arvonimi: kanslianeuvos
Vanhemmat:  Karl Jakob Borg ja Kristina Elisabet Frosterus
Carl Gustav Borg (23. lokakuuta 1823 Vihanti – 23. helmikuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen yliopiston lehtori, kirjailija, kanslianeuvos, kääntäjä ja suomen kielen opettaja.
Henkilöhistoria

Borgin vanhemmat olivat Ruoveden kirkkoherra Karl Jakob Borg ja hänen 1. vaimonsa Kristina Elisabet Frosterus. Borg kävi Oulun triviaalikoulua 1834–1839 ja Turun lukiota 1839–1842 päästen ylioppilaaksi 1842.lähde?
Borg toimi Helsingin yliopiston suomen kielen lehtorina 1854–1861 ja oli yliopiston historiallis-filosofisen tiedekunnan kuraattorina 1854–1858. Hän oli suomenkielen kääntäjänä ja tulkkina Suomen senaatissa 1857 sekä 1861–1875 ja opetti suomen kieltä Helsingin yksityislyseossa 1855–1857 ja Helsingin tyttökoulussa 1857–1865. Borg oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1861–1862 ja seuran rahastonhoitajana 1865–1875.lähde?
Borg oli Suomen Yhdyspankin vt. johtajana 1864–1866 ja 1867, Suomen Pankin pankkivaltuusmiehenä 1867–1875 ja tirehtöörinä Suomen valtiokonttorissa 1875–1880. Hän sai kanslianeuvoksen arvon 1880. Borg oli talonpoikaissäädyn tulkki valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872. Borg kuului ruotsalais-suomalaiseen sanakirjakomiteaan 1852–1853 ja hän oli myös 1862 jäsenenä komiteassa joka antoi lausuntonsa suomen kielen kelpoisuudesta virkakieleksi.lähde?
Käännöksiä

Sadut, 10 vihkoa.  Helsinki 1848–1850 (Zacharias Topeliuksen ja Grimmin veljesten satujen suomennoksia)
Kullervo, en episod ur Kalevala. Helsinki 1850
Öfversättningar ur andra upplagan af Kalevala.  Helsinki 1851
Lemminkäinen, en sångcykel ur Kalevala. Öfversatt af C. G. Borg.  Helsinki 1852
Edmund von Berg: Kertomus Suomenmaan Metsistä.  1859
Hätäpaikannusradiopoiju
Aiheesta muualla

Cospas-Sarsat – the International Satellite System For Search and Rescue
ITU – Maritime mobile Access and Retrieval System (MARS)
NOAA SARSAT website
NOAA notice of planned phasing out of 121.5/243 MHz beacons in 2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
ICAO/IMO Working Paper 10 to 14 September 2007 – Joint Working Group on Harmonization of Aeronautical and Maritime Search and Rescue
Operation of a Hydrostatic Release Unit
EEVblog #368 - EPIRB Teardown (Examination of the components of a 121/5/243Mhz Epirb)  9 October 2012. YouTube.
Rescue Coordination Centres (RCCs) and SAR Points of Contact (SPOCs)
RCC Messages
The History and Experience of the International COSPAS-SARSAT Programme for Satellite-Aided Search and Rescue (Arkistoitu – Internet Archive)
Toni Laaksonen (lintutieteilijä)

Toni Laaksonen vuonna 2015.
Toni Kristian Laaksonen (s. 1973 Laitila) on suomalainen lintutieteilijä, joka tutkii evoluutioekologiaa ja populaatioekologiaa.
Laaksonen valmistui Turun yliopistosta maisteriksi vuonna 2000 pääaineena biologia (ekologia), ja suoritti jatko-opintonsa samassa yliopistossa tutkien petolintujen elinkiertoekologiaa professori Erkki Korpimäen ohjauksessa. Väitöskirja Life history strategies of birds of prey in a variable environment (Annales Universitatis Turkuensis AII:153. 143 p.) valmistui 2003. Hän jatkoi postdoc-tutkijana Turussa Esa Lehikoisen ryhmässä tutkien ilmastonmuutoksen vaikutuksia lintujen vuosikierrossa, sitten taas Korpimäen ryhmässä sekä myös Alankomaissa Netherlands Institute of Ecology -tutkimuslaitoksessa. Vuonna 2009 Laaksonen nimitettiin yli-intendentiksi Luonnontieteellisen keskusmuseoon Helsingissä ja 2011 yliopistonlehtoriksi Turkuun. Hän toimi viisivuotiskauden 2009–2014 virkavapaalla akatemiatutkijana.
Laaksonen on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toni Laaksonen (lintutieteilijä) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Latvia  Alankomaat
Juhana III Sobieski

| Juhana III Sobieski |
| --- | --- |
 Juhana III Sobieskin muotokuva, maalannut Jerzy Siemiginowski-Eleuter.
Puolan kuningas
Valtakausi:  19. toukokuuta 1674 – 17. kesäkuuta 1696
Kruunajaiset:  2. helmikuuta 1676
Edeltäjä:  Michał Wiśniowiecki
Seuraaja:  August II Väkevä

Syntynyt:  17. elokuuta 1629 Olesko, Puola-Liettua
Kuollut:  17. kesäkuuta 1696 (66 vuotta) Varsova, Puola-Liettua
Puoliso:  Marie-Casimire de la Grange d’Arquien
Suku:  Sobieski
Isä:  Jakub Sobieski
Äiti:  Maria Daniltowicz
Uskonto:  katolinen
Nimikirjoitus:  
Juhana III Sobieski (17. elokuuta 1629 – 17. kesäkuuta 1696) oli Puolan kuningas ja Liettuan suuriruhtinas vuodesta 1674 kuolemaansa saakka. Puolassa Juhana muistetaan etenkin turkkilaisista saavutetusta voitosta Wienin taistelussa vuonna 1683, mutta toisaalta Sobieski syyllistyi useisiin poliittisiin epäonnistumisiin. Muisto epäonnistumisista on kuitenkin hämärtynyt loistokkaamman sotamenestyksen varjossa, ja Sobieskin valtakausi tunnetaan viimeisenä Puola-Liettuan suuruuden hetkenä.
Kuoleman jälkeen

Sobieskin poika Jakub Sobieski ei tullut valituksi kuninkaaksi, vaan kuninkaaksi nousi Saksin vaaliruhtinas August II Väkevä. Sobieskin kuoleman jälkeen hänen poliittiset epäonnistumisensa paljolti unohdettiin, ja etenkin 1800- ja 1900-luvuilla muisteltiin etenkin hänen voittoaan Euroopan puolesta turkkilaisia vastaan käydyssä Wienin taistelussa. Sobieskin valtakautta onkin pidetty Puola-Liettuan viimeisenä suuruuden hetkenä. Toisaalta Sobieskin sitoutuminen pyhän liigan sotiin kävi hyvin kalliiksi, ja sodista hyötyivät lähinnä ulkovallat. Jatkuva sotiminen esti osaltaan Puolan sisäisten ristiriitojen ratkaisemisen. Jakub Sobieskin tytär Maria Klementyna meni naimisiin vuonna 1719 Englannin kruununtavoittelija James Stuartin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juhana III Sobieski Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Michał Korybut Wiśniowiecki | Puolan kuningas 1674–1696 | Seuraaja: August II Väkevä |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Juhana III Sobieski Wienin piirityksen aikoihin, maalannut Jerzy Siemiginowski-Eleuter, n. 1686, Varsovan kansallismuseo.
Sobieski lähettää viestin paaville Wienin voiton jälkeen. Jan Matejko, 1880, Krakovan kansallismuseo
Uimaseura Kangasalan Kuohu

Uimaseura Kangasalan Kuohu (UKK) on vuonna 2009 perustettu kangasalalainen uimaseura. Seura toimii Kangasalan uimahallissa Kuohussa. Seuran toimintamuotoja ovat nuorten ja aikuisten kilpa- ja harrasteuinti, erityisryhmien uinti, avovesiuinti ja avantouinti. Seuralla on jäseniä vajaa 250 (2025).
Aiheesta muualla

Seuran sivusto
Zombiepidemia

Zombiepidemia on populaarikulttuurissa esiintyvä kuvitteellinen ilmiö, jossa suurin osa maailman ihmisistä muuttuu zombeiksi ja pieni ryhmä ihmisiä yrittää selviytyä henkensä uhalla. Teema esiintyi ensimmäistä kertaa Night of the Living Dead -elokuvassa. Tunnettuja zombiepidemiaa kuvaavia fiktioita ovat esimerkiksi The Walking Dead ja Resident Evil.
Alkuperä > Saastunut elinehto

Saastunut elinehto on yksi yleisimmistä alkuperistä. Yleensä vesi tai ilmasto on saastunut, kuten The Crazies -elokuvassa bioase oli saastuttanut kaupungin vedet. Kun ihminen hengittää tai juo tätä, on vaikutuksena, että hän muuttuu nopeasti verenhimoiseksi zombiksi. Yleistä on, että pieni ryhmä selviytyjiä yrittää päästä pois kaupungista, jonka armeija yrittää palauttaa kaupunkiin, joka laitetaan pian karanteeniin.
Alkuperä > Eläimen kantama virus

Eläimen kantama virus -alkuperä esiintyy joissakin elokuvissa. Eliö, kuten hyttynen tartuttaa ihmisiä siirtämällä viruksen veren kautta ja hänestä tulee pian zombi. Tämän takia on vaikea pitää tautia karanteenissa, etenkin jos tautia kantava eläin on lentokykyinen.