stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ford Edge
Ford Edge I (2006–2014)

| Ford Edge I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada
Valmistaja:  Ford
Valmistusvuodet:  2006–2014
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Ford Edge II
Teknisesti samankaltaisia:  Lincoln MKX I Lincoln MKZ I Ford Fusion I Mazda6 (GG) Mazda CX-9 I
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford CD3
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,0–3,7 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Ford Edge esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2006. Se perustui samalle pohjalevylle kuin pohjoisamerikkalainen Ford Fusion, Mazda6 ja Mazda CX-9. Alkuvaiheessa ainoa moottori oli 3,5-litrainen (265 hv) Duratec V6. Vetotavaksi oli valittavissa etu- tai neliveto.
Chicagon autonäyttelyssä helmikuussa 2010 esiteltiin uudistunut Ford Edge. Eniten ulkonäkömuutoksia tuli keulaan, jossa oli uudet kapeammat ajovalot ja suurempi etusäleikkö. Takaosassa tehtiin muutoksia tavaratilan luukkuun ja takavaloihin. Myös sisustaa uudistettiin, ja lisävarusteena tarjolle tuli kosketusnäytöllinen MyFord Touch -tietoviihdejärjestelmä. Uusia moottoreita olivat 2,0-litrainen (240 hv) EcoBoost ja 3,7-litrainen (305 hv) Duratec V6. Alkuperäisen 3,5 litran moottorin teho nousi 285 hevosvoimaan.
Ford Edge II (2014–)

| Ford Edge II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada
Valmistaja:  Ford
Valmistusvuodet:  2014–
Muut nimet:  Ford Endura
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Galaxy III Ford Mondeo IV Ford S-Max II Ford Taurus VII Lincoln Continental Lincoln MKX II Lincoln MKZ II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford CD4
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,0–3,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Toisen sukupolven Ford Edge esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014, ja se tuli markkinoille sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa seuraavana vuonna. Edge perustuu samalle pohjalevylle kuin Mondeo-, S-Max- ja Galaxy-mallit. Australiassa mallia myydään nimellä Ford Endura, sillä Toyota omistaa siellä oikeudet Edge-nimeen.
Vuoden 2016 Euro NCAP -kolaritestistä Edge sai tuloksekseen täydet viisi tähteä.
Suomeen Edgeä tuodaan vain nelivetoisena 2,0-litraisella (210 hv) dieselmoottorilla ja kuusiportaisella kaksoiskytkinvaihteistolla varustettuna. Muilla markkinoilla on saatavana lisäksi 2,0- ja 2,7-litraiset EcoBoost-bensiinimoottorit sekä 3,5 Duratec V6.
Suomessa varustetasot ovat Titanium ja Sport.
Titaniumissa on vakiovarusteina seitsemän turvatyynyä, ESP, 19 tuuman kevytmetallivanteet, kosketusnäytöllinen Ford SYNC 2 -tietoviihdejärjestelmä, kaksivyöhykkeinen automaatti-ilmastointi, liikennemerkkien tunnistusjärjestelmä, vakionopeudensäädin, avaimeton käynnistys ja lukitus, sähköikkunat edessä ja takana, nahkaverhoiltu lämmitettävä ohjauspyörä, automaattiset kaukovalot, pysäköintitutka edessä ja takana sekä tuulilasinpyyhinten sadetunnistin.
Sportissa on lisäksi 20 tuuman kevytmetallivanteet, urheilullinen korimuotoilu, alumiinipolkimet ja mukautuva ohjaus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Edge Wikimedia Commonsissa
Yhdysvalloissa myymä tai valmistama mallisto
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautot:  Fiesta | Focus | Fusion / Fusion Energi | Mustang | Taurus
Nykyiset SUV:t, vanit ja hyötyajoneuvot:  EcoSport | Edge | Escape | Expedition | Explorer | Flex | F-sarja | Ranger | Super Duty | Transit | Transit Connect
Tuotannosta poistuneet henkilöautot:  Quadricycle | A / AC | C | B | F | K | N / R / S | T | A (1927) | B / 18 / 40  | 48 | 1937 Ford | De Luxe Ford | 1941 Ford | 1949 Ford | 1952 Ford | 1955 Ford | 1957 Ford | 1960 Ford | 300 | Aspire | C-Max / C-Max Energi | Crown Victoria | Contour | Country Sedan | Country Squire | Crestline | Custom | Custom Deluxe | Customline | Deluxe | Elite | Escort | Think Neightbour | EXP | Fairlane | Fairmont | Falcon | Festiva | Five Hundred | Galaxie | Granada | GT | GT40 | LTD | LTD II | Mainline | Maverick | Pinto | Probe | Shelby Mustang | Special | Standard | Station Wagon | Super Deluxe | Telstar | Tempo | Thunderbird | Torino | V8 | XL
Tuotannosta poistuneet SUV:t, vanit ja hyötyajoneuvot:  Trucks 1903-1919 | Trucks 1920-1929 | Trucks 1930-1939 | Trucks 1940-1949 | Trucks 1950-1959 | Trucks 1960-1969 | Trucks 1970-1979 | Trucks 1980-1989 | Trucks 1990-1999 | Trucks 2000-2009 | E | TT | AA | BB | F-sarja | B-sarja | C-sarja | L-sarja | M151 MUTT | Cargo | LCF | Courier | E-sarja | Econoline | Aerostar | Bronco | Bronco II | Escape Hybrid | Excursion | Freestar | Freestyle | Ranchero | Taurus X | Windstar
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Ford Edge Vignale
Franz Schalk

Franz Schalk
Franz Schalk (27. toukokuuta 1863 Wien – 3. syyskuuta 1931 Edlach) oli itävaltalainen kapellimestari.
Schalk opiskeli Anton Brucknerin johdolla ja pääsi Wienin hovioopperan ensimmäiseksi kapellimestariksi vuonna 1900. Vuosina 1904–1921 hän johti samassa kaupungissa Gesellschaft der Musikfreundea ja vuosina 1918–1929 hovioopperaa seurannutta Wienin valtionoopperaa, vuosien 1919–1924 aikana yhteisesti Richard Straussin kanssa. Strauss erosi tehtävistään epäselvän vastuunjaon takia. Myöhemmin Schalk oli mukana perustamassa Salzburgin festivaalia.
Schalk johti vuonna 1894 Brucknerin viidennen sinfonian kantaesityksen. Esityksessä olleiden useiden leikkausten ja muiden muutosten on useimmiten katsottu olleen ilman Brucknerin lupaa tehtyjä; säveltäjä itse oli poissa kantaesityksestä terveyssyistä. Schalkin versio viidennestä sinfoniasta oli kuitenkin ensimmäiseen julkaisuun valittu ja ainoa yleisön lähes neljään vuosikymmeneen kuulema versio teoksesta. Leon Botstein ja Hans Knappertsbusch ovat arvostaneet Schalkin Bruckner-tulkintoja, mutta häneen on kohdistettu myös ankaraa kritiikkiä Brucknerin eräiden merkittävien sinfonioiden alkuperäisversioiden peukaloinnista.
Schalk kantaesitti Richard Straussin Die Frau ohne Schattenin vuonna 1919 ja oli mukana tekemässä varhaista julkaisua Gustav Mahlerin kymmenennestä sinfoniasta. Schalk teki usein yhteistyötä Lotte Lehmannin kanssa ja otti jälleen käyttöön Kammersängerin-tittelin erityisesti tätä varten. Lehmannista tuli vuonna 1926 ensimmäinen Kammersängerinin arvolla kunnioitettu laulaja sitten monarkian kaatumisen. Lehmann osallistui esimerkiksi Schalkin johtamiin Die Frau ohne Schattenin ja Hans Pfitznerin Palestrinan esityksiin. Ludwig van Beethovenin kuoleman 100-vuotismuistolle Schalk johti vuonna 1927 Fidelion, jossa Lehmann lauloi ensimmäistä kertaa Leonoren roolin. Schalkin ja Lehmannin viimeinen yhteinen esitys kuultiin Ariadne auf Naxoksen tulkinnassa Wienissä kesäkuussa 1931. Schalkin kuoltua syyskuussa 1931 Clemens Krauss johti kapellimestarikollegansa muistoksi Siegfriedin hautajaismarssin ennen Nürnbergin mestarilaulajien esitystä. 8. joulukuuta 1931 järjestettiin Schalkin muistolle vielä erikoiskonsertti, jossa kapellimestarina toimi Bruno Walter ja Lehmann lauloi Mahlerin Um Mitternachtin.
Esimerkiksi Schalkin levyttämät tulkinnat Beethovenin ja Franz Schubertin kahdeksansista sinfonioista tulivat arvostetuiksi. Myös hänen isoveljensä Joseph Schalk loi uran kapellimestarina. Franz Schalkilta tunnetuksi tuli sitaatti, jonka mukaan "jokainen teatteri on hullujenhuone, mutta oopperateatteri parantumattomien osasto".
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Frontignan

| Frontignan |
| --- | --- |
 Näkymä Frontignaniin
 vaakuna
 Frontignan
 Koordinaatit: 43°26′54″N, 03°45′22″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Hérault
Arrondissementti:  Montpellier
Hallinto:  
 – Pormestari:  Pierre Bouldoire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,72 km²
Väkiluku (2014):  22 896
 – Väestötiheys:  721,8 as./km²
Postinumero:  34110
 
 http://www.ville-frontignan.fr/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frontignan on kaupunki Ranskan Occitanien hallintoalueella Hérault’n departementissa. Siellä on arviolta 22 896 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 31,72 neliökilometriä. Frontignan sijaitsee Montpellier’n lounaispuolella Välimeren rannalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frontignan Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut
Franz Rill

| Franz Rill> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. joulukuuta 1987 (ikä 36) Oshawa, Kanada
Kansalaisuus:   Saksa
Nyrkkeilijä
Pituus:  194 cm
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikeakätinen, eli nyrkkeilytermein orthodox
Ammattilaistilastot
Ottelut:  12
Voitot:  11
– tyrmäysvoitot:  7
Tappiot:  1
Ratkaisemattomat:  0
Franz Rill (s. 1. joulukuuta 1987 Oshawa) on saksalainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Ammattilaisena hän on voittanut kaikki käymänsä yksitoista ottelua, niistä seitsemän tyrmäyksellä.
19. joulukuuta 2015, Rill kamppaili Robert Heleniusta vastaan vapaasta raskaansarjan EM-tittelistä. 12-eräinen ottelu päättyi Heleniuksen pistevoittoon.
Nyrkkeilytilastot

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
11 Voittoa, 1 tappiota, 0 ratkaisematonta
| Tulos | Vastustaja | Ratkaisu | Erä | Päivämäärä | Paikka | Huom. |
| Voitto |  Craig Hudson | pistevoitto 3/3 | 4 | 15.9.2012 | Ontario, Kanada |  |
| Voitto |  Lonja Fanta | KO | 1/6 | 29.6.2013 | Stuttgart, Saksa | 2:59 |
| Voitto |  Alban Galonnier | KO | 2/6 | 7.9.2013 | Stuttgart, Saksa | 0:47 |
| Voitto |  Ivo Andelic | TKO | 4/6 | 16.11.2013 | Ludwigsburg, Saksa | 2:02 |
| Voitto |  Laszlo Toth | TKO | 1/8 | 21.3.2014 | Hampuri, Saksa | 1:18 |
| Voitto |  Istvan Ruzsinszky | KO | 1/6 | 8.11.2014 | Koblenz, Saksa | 1:04 |
| Voitto |  Oleksiy Mazikin | pistevoitto 1/1 | 8 | 12.12.2014 | Berliini, Saksa |  |
| Voitto |  Gabriel Enguema | pistevoitto 3/3 | 8 | 14.4.2015 | Stuttgart, Saksa |  |
| Voitto |  Andras Csomor | KO | 2/8 | 2.5.2015 | Greifswald, Saksa | 1:35 |
| Voitto |  Paul Butlin | pistevoitto 3/3 | 8 | 17.7.2015 | Ludwigsburg, Saksa |  |
| Voitto |  Branislav Plavsic | TKO | 1/8 | 6.9.2015 | Wismar, Saksa | 0:43 |
| Häviö |  Robert Helenius | Pistevoitto 3/3 | 12/12 | 19.12.2015 | Helsinki, Suomi |  |
Fredrik Woldstedt

Fredrik Woldstedt (22. maaliskuuta 1813 Himanka – 18. lokakuuta 1861 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja geodeetti.
Woldstedtin vanhemmat olivat Kortesjärven saarnaaja Matias Wollstedt, myöhemmin Woldstedt (1780–1825) ja Fredrika Lovisa Moberg. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1829. Woldstedt valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1834, lisensiaatiksi 1837 ja tohtoriksi 1844.
Woldstedt toimi Helsingin yliopiston tähtitieteellisen observatorion amanuenssina 1835–1842, palveli Pulkovan observatoriossa Venäjällä 1842–1845 ja oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professorina 1846–1861 (virkavapaalla 1858–1859 ja 1861). Vuonna 1848 hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi.  Vuosina 1835–1844 hän vastasi Venäläis-Skandinavisen astemittauksen Suomen osuuden mittauksista. Ollessaan Pulkovan tähtitornin palveluksessa, hän osallistui Pulkovan ja Altonan maantieteellisen pituuseron määrittämiseen. Hänen Argelanderin havaintoihin pohjautuva Helsingin tähtitornille laskemansa leveys 60° 9” 43.23” oli pitkään käytössä.
Fredrik Woldstedtin puoliso oli F. G. W. Struven tytär Gustava Georgina Lovisa Struve (k. 1887). Heidän poikansa oli Pietarin tiedeakatemian eläintieteellisen museon konservaattori Fredrik Wilhelm Woldstedt (1847–1884).
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 509.  ("Fredrik Woldstedt (1813–1861)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Ford Fiesta (1983)

| Ford Fiesta II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Iso-Britannia  Saksa
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1983–1989
Korimalli:  3-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Edeltäjä:  Ford Fiesta I
Seuraaja:  Ford Fiesta III
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford BE-1
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,0–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Ford Fiesta II on Ford Fiestan toinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1983–1989.
Ford Fiesta II (1983–1989)

Toisen sukupolven Fiesta esiteltiin kesällä 1983, ja uudistukset olivat hyvin maltillisia. Malli oli oikeastaan vain perusteellisen kasvojenkohotuksen kokenut versio edeltäjästään, sillä pohjalevy ja kori olivat ennallaan. Ulkonäköä oli kuitenkin nykyaikaistettu. Voimanlähteeksi oli aluksi saatavana vain edellisestä sukupolvesta periytyvä 1,1-litrainen Valencia-moottori. Vuonna 1984 mallistoa täydensi myös uusi 1,3-litrainen CVH (68 hv) viisivaihteisella vaihteistolla. Samaan aikaan markkinoille tuli XR2-malli uudella 1,6 litran (96 hv) moottorilla, jota oli käytetty aiemmin Escort XR3:ssa. Siinä oli myös muista malleista poiketen 40-litrainen polttoainesäiliö. XR2:n tunnisti puskurin punaisesta raidasta.
Fiestaan oli nyt ensimmäistä kertaa saatavana 1,6-litrainen (53 hv) dieselmoottori. Se oli bensiinimoottoreita taloudellisempi, mutta varsin karkeakäyntinen. Helmikuussa 1986 kaikki mallit saivat 40 litran polttoainesäiliön.
Marraskuussa 1986 XR2:n 1,6-litrainen moottori sai uuden sylinterikannen ja kaasuttimen. Uudistukset vähensivät päästöjä, mutta teho putosi 94 hevosvoimaan. Samalla 1,1-litraisen yhteyteen tuli saataville viisivaihteinen manuaalivaihteisto. 1,3-litrainen CVH korvattiin uudella 1,4-litraisella (74 hv) mallilla ja kaikki moottorit muokattiin käymään lyijyttömällä bensiinillä.
Toukokuusta 1987 alkaen 1,1-litraisen yhteyteen sai myös portaattoman CVT-automaattivaihteiston, joka kuitenkin jäi melko harvinaiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Fiesta (1983) Wikimedia Commonsissa
Ford Fiesta XR2
Finnoon metroasema

Finnoon metroasema (ruots. Finno metrostation) on Helsingin metron asema Kaitaan kaupunginosassa Etelä-Espoossa. Se on itäisin vuonna 2022 käyttöön otetun länsimetron Matinkylä–Kivenlahti-jatkeen viidestä uudesta metroasemasta. Metroaseman ympärille rakentuva ja 2030-luvun loppuun mennessä valmistuva Finnoon asuinalue on kaavoitettu noin 17 000 asukkaalle, mutta vuonna 2023 aseman käyttäjämäärä oli Helsingin metron asemista selvästi alhaisin, vain 1 400 matkustajaa arkipäivässä. Finnoon keskuksen asemakaavahankkeen viivästymisen vuoksi myös aseman ympäristön yleisilme on varsin keskeneräinen.
Metroasemalla on kaksi lippuhallia. Pohjoisempi Finnoonsillan lippuhalli (sisäänkäynti C) sijoittuu samannimisen kadun itäpuolelle, ja sen yhteyteen on määrä rakentaa liikekeskus. Useimmista muista metroasemien lippuhalleista poiketen laituritasolle ei ole liukuporrasyhteyttä, vaan matkustajia palvelee neljä hissiä. Toinen lippuhalli (sisäänkäynti B) sijaitsee etelämpänä, Meritien itäpuolella, ja siellä ovat Suomen pisimmät liukuportaat. Liukuportaiden nostokorkeus on 34,5 metriä ja pituus noin 78 metriä. Asemalaiturilla on Leena Nion taideteos Haavekuvia.
Asema sijaitsee Helsingin seudun liikenteen lippujärjestelmän C-maksuvyöhykkeellä. Finnoo on Helsingin keskustan suunnasta katsottuna ensimmäinen C-vyöhykkeellä sijaitseva metroasema Helsingin ja Espoon rajalta Matinkylään asti ulottuvan B-vyöhykkeen jälkeen.
Historia

Konkreettiset suunnitelmat länsimetron rakentamisesta Kivenlahteen asti juontavat juurensa aina 1990-luvulle asti. Myös Finnooseen sijoittuva asema on ollut mukana selvityksissä alkuajoista lähtien. Alueesta on kuitenkin käytetty Finnoon kanssa rinnakkain nimeä Suomenoja, joka on varhaisissa suunnitelmissa esiintynyt myös metroaseman työnimenä. 2010-luvulla Espoon kaupunki päätti kuitenkin vakiinnuttaa alueen suomenkieliseksi nimeksi Finnoo, joka toimii lopulta myös metroaseman nimenä.
Länsimetron jatkeen ja siten myös Finnoon metroaseman rakentamispäätös tehtiin Espoon kaupunginvaltuustossa vuonna 2012, ja rakennustyöt Finnoossa alkoivat joulukuussa 2014. Metroaseman on suunnitellut PES-Arkkitehdit Oy, ja sen rakentamisesta vastasivat GRK Infra Oy ja Aki Hyrkkönen Oy. Helmikuussa 2020 aseman työmaa tulvi rankkasateiden johdosta, mutta vakavilta vesivahingoilta asemalla vältyttiin.
Aseman rakennusurakka valmistui toukokuussa 2022. Metro Matinkylästä Kivenlahteen oli maaliskuussa 2018 tarkennetun hankesuunnitelman mukaan tarkoitus luovuttaa sitä operoivalle Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne Oy:lle (ent. HKL) vuoden 2022 aikana, ja liikennöinti Kivenlahteen alkoi 3. joulukuuta 2022.
Haasteet

Finnoon asemanseudun kehitys on ollut länsimetron rakennusvaiheessa arvioitua hitaampaa alueen kaavahankkeen viivästymisen takia. Espoon kaupunginvaltuuston joulukuussa 2018 hyväksymä Finnoon keskuksen asemakaava kumottiin korkeimman hallinto-oikeuden päätöksellä toukokuussa 2021 asuinrakentamiselle osoitetun alueen ja merkittävän lintukosteikon väliseen suojavyöhykkeseen liittyvien puutteellisten kaavamääräysten vuoksi. Uusi kaava hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa joulukuussa 2022, mutta siitäkin on valitettu Helsingin hallinto-oikeuteen ja viimeisimpänä maaliskuussa 2024 haettu valituslupaa korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Alueen voimassaoleva asemakaava on peräisin metroa edeltävältä ajalta.
Kaupungin alkuperäisen suunnitelman mukaan Finnoon keskuksen rakentaminen olisi voinut alkaa jo vuonna 2020, mutta metroaseman ympäristö on vuonna 2024 edelleen rakentamatonta, eikä rakentaminen voi alkaa ennen uuden asemakaavan hyväksymistä. Asemanseudun keskeneräisyys ja aseman vähäisistä käyttäjämääristä johtuva sosiaalisen kontrollin puute on johtanut toistuvaan ilkivaltaan aseman tiloissa. Finnoonsillan sisäänkäynnin yleisilmettä heikentää myös sen viimeistelemätön julkisivu, jonka olisi ollut määrä jäädä lippuhallia ympäröivien rakennusten peittoon.
Tulevaisuus

Kaupungin suunnitelmissa Finnoon kaupallisten palveluiden on määrä sijoittua pääasiallisesti metroaseman sisäänkäyntien väliselle alueelle, ja asemakeskuksesta kaavaillaan yhtenäistä kokonaisuutta, joka sitoo yhteen liiketilat, metroaseman ja julkisen tilan. Finnoonsillan lippuhalli (sisäänkäynti C) sijaitsee Finnoonsillan alitse suunnitellun alikulun ja sieltä asemakeskuksen itäpuoliselle Skarpnäsin aukiolle suunnitellun kulkuyhteyden tasolla, jonne hieman korkeammalle sijoittuvalta Finnoontorilta on liukuporrasyhteys.
Myös Meritien lippuhalli kuuluu Finnoon asemakeskuksen kokonaisuuteen, joskin itsenäisempänä osana, johon suunnitellaan sisäänkäyntiä Meritienaukiolta sekä Meritien alittavalta Ridarinreitin kevyen liikenteen väylältä. Lippuhalli on jo aseman avaamisesta lähtien koostunut kahdesta eri tasosta, joista vain alempi (sisäänkäynti B) on käytössä. Alueen rakentumisen ja Meritien korkeusaseman noston myötä ylemmän tason (sisäänkäynti A) on määrä aueta Meritienaukiolle ja alemman (sisäänkäynti B) Ridarinreitille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Finnoon metroasema Wikimedia Commonsissa
Finnoon metroasema Länsimetron verkkosivuilla
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaitaa ▷ Kivenlahti |  |  M1 |  | Matinkylä ▷ Vuosaari |
muokkaa wikidataa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Myyrmäen asema |  | Myyrmäen asema | I P 30 300 520 560 |
| Iskostie |  | Rajatorpantie | 30 520 560 |
| Raappavuorentie |  | Rajatorpantie | 30 520 560 |
| Lastutie |  | Rajatorpantie | 520 |
| Vapaalanpolku |  | Rajatorpantie | 520 |
| Köysikuja |  | Rajatorpantie | 300 |
| Koivuvaarankuja |  | Rajatorpantie | 300 |
| Pähkinärinteentie (vain pohjoiseen) |  | Rajatorpantie |  |
| Mantelikuja (vain etelään) |  | Rajatorpantie |  |
| Terhotie |  | Rajatorpantie |  |
| Linnaistentie |  | Rajatorpantie |  |
| Jupperinympyrä |  | Pitkäjärventie |  |
| Huvilamäki |  | Pitkäjärventie |  |
| Kuttulammentie |  | Pitkäjärventie |  |
| Lähderannanristi |  | Kolkekannaksentie (etelään)/Pitkäjärventie (pohjoiseen) |  |
| Vilniemi |  | Kolkekannaksentie |  |
| Auroran koulu |  | Lippajärventie |  |
| Kolkeranta |  | Lippajärventie |  |
| Petas |  | Turuntie (etelään)/Lippajärventie (pohjoiseen) | 200 |
| Jorvi |  | Turuntie | 200 |
| Fallåker |  | Turuntie | 200 |
| Ikea Espoo |  | Espoontie | 200 |
| Lommila |  | Espoontie | 200 |
| Lehtimäki |  | Kirkkokatu (etelään)/Espoontie (pohjoiseen) | 200 |
| Kaivomestarinkatu |  | Kirkkokatu | 200 |
| Espoon asema |  | Kirkkojärventie | H Y U L E 200 |
| Samaria |  | Espoonväylä |  |
| Kiltakallio |  | Espoonväylä |  |
| Lugnet |  | Espoonväylä |  |
| Kukkumäki |  | Finnoontie |  |
| Puolarmetsänkatu |  | Puolarmetsänkatu |  |
| Eestinmalmintie |  | Finnoonväylä |  |
| Niittyrinne (vain etelään) |  | Finnoonväylä | 510 |
| Finnoonympyrä (vain pohjoiseen) |  | Finnoonväylä | 510 |
| Finnoonkartano (vain etelään) |  | Finnoonsilta |  |
| Finnoo (M) |  | Suomenlahdentie | M1 |
| Kalaonni |  | Suomenlahdentie | 520 |
| Matinkylä (M) |  | Matinkylän bussiterminaali | M1 520 |
Aseman työtunnelin pää helmikuussa 2016.
Finnoonsillan sisäänkäynti heinäkuussa 2022.
Meritien lippuhallirakennus heinäkuussa 2022. Ylemmän kerroksen sisäänkäynti ei ole vielä käytössä, mutta sen on tulevaisuudessa määrä aueta Meritienaukiolle.
Frosinone

| Frosinone |
| --- | --- |

 Frosinone
 Koordinaatit: 41°38′N, 13°21′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Latium
Maakunta:  Frosinonen maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  46,85 km²
Korkeus:  131–320 m
Väkiluku (31.12.2015):  46 323
 – Väestötiheys:  989 as./km²
 
 www.comune.frosinone.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frosinone on samannimisen maakunnan pääkaupunki Italiassa Latiumin alueella noin 80 kilometriä Roomasta etelään, Rooma–Napoli-moottoritien varrella. Kaupungissa on vajaat 50 000 asukasta.
Kaupungin tunnetuin nähtävyys on sen itäpuolella sijaitseva sisterssiläinen Casamarin  luostari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frosinone Wikimedia Commonsissa
Frosinonen maakunta
Acquafondata | Acuto | Alatri | Alvito | Amaseno | Anagni | Aquino | Arce | Arnara | Arpino | Atina | Ausonia | Belmonte Castello | Boville Ernica | Broccostella | Campoli Appennino | Casalattico | Casalvieri | Cassino | Castelliri | Castelnuovo Parano | Castro dei Volsci | Castrocielo | Ceccano | Ceprano | Cervaro | Colfelice | Colle San Magno | Collepardo | Coreno Ausonio | Esperia | Falvaterra | Ferentino | Filettino | Fiuggi | Fontana Liri | Fontechiari | Frosinone | Fumone | Gallinaro | Giuliano di Roma | Guarcino | Isola del Liri | Monte San Giovanni Campano | Morolo | Paliano | Pastena | Patrica | Pescosolido | Picinisco | Pico | Piedimonte San Germano | Piglio | Pignataro Interamna | Pofi | Pontecorvo | Posta Fibreno | Ripi | Rocca d’Arce | Roccasecca | San Biagio Saracinisco | San Donato Val di Comino | San Giorgio a Liri | San Giovanni Incarico | San Vittore del Lazio | Sant’Ambrogio sul Garigliano | Sant’Andrea del Garigliano | Sant’Apollinare | Sant’Elia Fiumerapido | Santopadre | Serrone | Settefrati | Sgurgola | Sora | Strangolagalli | Supino | Terelle | Torre Cajetani | Torrice | Trevi nel Lazio | Trivigliano | Vallecorsa | Vallemaio | Vallerotonda | Veroli | Vicalvi | Vico nel Lazio | Villa Latina | Villa Santa Lucia | Villa Santo Stefano | Viticuso
Fuel

| ”Fuel” Metallica |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: ReLoad
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: Heavy metal
 Kesto: 04.29
 Levy-yhtiö: Vertigo
Metallican muut singlet
| ”The Unforgiven II” 1998 | ”Fuel” 1998 | ”Better Than You” 1998 |
”Fuel” on thrash/heavy metal -yhtye Metallican vuonna 1998 julkaisema singlekappale ReLoad-albumilta. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo vuonna 1998. Video kertoo rallikuskin elämästä. Kappale soitettiin myös S&M-levyllä San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa.
Kappale on vuonna 1998 julkaistun Hot Wheels Turbo Racing -videopelin tunnusmusiikkina. Kappale on mukana myös Guitar Hero: Metallica -pelissä.