stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tapiola
Palvelut

Tapiolan keskustassa on monipuolinen liikevalikoima, mutta palveluvalikoima on takavuosiin verrattuna suppeampi. Tapiolassa on kolme kauppakeskusta (vuonna 1968 avattu Heikintori, vuonna 2013 avattu Ainoa ja vuonna 2021 avattu Länsituuli) sekä Ainoassa toimiva Stockmannin Tapiolan tavaratalo. Tapiolassa on myös ruokakauppoja (K-Supermarket, S-Market), kirjakauppa (Akateeminen ja Suomalainen), Alko, posti, pankkien konttoreita, pesuloita, vaatekauppoja, urheiluliikkeitä, valokuvausliikkeitä, parturi-kampaamoja sekä muita pienehköjä kauppaliikkeitä.
Julkisia palveluita alueella ovat muiden muassa Tapiolan terveysasema sekä kirjasto. Aikaisemmin Tapiolan keskustassa toimivat myös Kela ja maistraatti, mutta näiden toimipisteet on suljettu ja maistraatin rakennus purettiin vuonna 2017.
Palvelut > Oppilaitokset

Tapiolassa toimii kolme suomenkielistä peruskoulua, joista Aarnivalkean ja Jousenkaaren koulut ovat alakouluja ja Tapiolan koulu on yläkoulu. Alueella on myös ruotsinkielinen alakoulu Vindängens skola. Lisäksi Tapiolassa toimii kolme lukiota: Tapiolan lukio, Etelä-Tapiolan lukio ja Espoon aikuislukio. Aivan Tapiolan naapurissa Otaniemessä toimii Aalto-yliopiston insinööritieteiden, kemian tekniikan, perustieteiden ja sähkötekniikan korkeakoulut.
Palvelut > Liikuntapalvelut

Tapiolan keskustassa sijaitsevat Tapiolan uimahalli, sekä keilahalli. Keskustan tuntumassa on lisäksi Tapiolan tennispuisto. Tuulimäen väestönsuojassa voi harrastaa painia, judoa, ammuntaa (ilma-aseet ja jousi), pöytätennistä, telinevoimistelua ja miekkailua. Väestönsuojassa on myös skeittihalli ja kuntosalin yhteydessä on nyrkkeilykehä. Läntisessä Tapiolassa sijaitsee Tapiolan urheilupuisto, jossa on muun muassa jääkiekkoseura Kiekko-Espoon kotihalli Espoo Metro Areena sekä palloilu- ja kuntoilukeskus Esport Center.
Rakennukset

Tapiolan keskustan keskusallas ympäristöineen on suurelta osin Aarne Ervin suunnittelemaa. Ervin käsialaa ovat 1960-luvun aikana valmistuneet Tapiolan uimahalli ulkoaltaineen, Heikintori, Tapiolan keskustorni ja sen viereinen Tapiontorin ostoskeskus, sekä vuonna 1974 valmistunut Tapiola Garden -hotelli.
Tapiolaan valmistui eniten asuntoja 1950- ja 1960-luvuilla. Alueen asunnot ovat enimmäkseen asuinkerrostaloja. Puistokaupunkina maineensa luoneesta Tapiolasta löytyy myös useita viheralueita, kuten Tapiolan keskuksesta pohjoiseen sijaitseva Silkkiniitty, laaja ruohokenttä, joka ulottuu Pohjois-Tapiolaan asti. Keskustan itäpuolella Otsolahden pienalueella on myös viheralueita sekä venesatama.
Itäkartanon alue Tapiolan keskuksesta itään on kuuluisa 1950-luvulla rakennetuista kerrostaloistaan, joihin arkkitehdit ympäri maailman käyvät tutustumassa.[lähde? ] Itäkartanon osakeskus toimi koko Tapiolan keskuksena ennen nykyisen keskusalueen rakentamista. Tästä muistona alueen pääkadun Mäntyviidan varrella on edelleenkin muun muassa elokuvateatteri Kino Tapiola ja liikehuoneistoja. Alue kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien kulttuuriympäristöjen luetteloon. Alueen korkein ja vanhin talo on 11-kerroksinen, valkoinen Mäntytorni. Liikekeskustan itäpuolella sijaitsee myös vuonna 1965 valmistunut Tapiolan kirkko.
Tapiolan keskustan länsipuolella sijaitsee Länsikorkee, joka voidaan edelleen jakaa Hakalehdon ja Jousenkaaren pienalueisiin. Hakalehdon alueella on 1960-luvulla rakennettuja kerrostaloja ja matalia atriumtaloja. Jousenkaaressa sijaitsevat muun muassa Viljo Revellin suunnittelemat, vuodesta 1959 vuoteen 1961 valmistuneet taskumattitalot. Jousenkaaressa on myös matalampia asuintaloja sekä pieni Oravannahkatorin ostoskeskus.
Tapiolassa sijaitsevat muun muassa Metsä Groupin sekä LähiTapiolan pääkonttorit. Etelä-Tapiolaan Länsiväylän varrelle valmistui syksyllä 2005 Euroopan korkein puurakenteinen toimistorakennus, Modular-officeksi nimetyn rakennuksen ensimmäisenä käyttäjänä toimi Finnforest vuoden 2012 loppupuolelle, jolloin Sito-yhtiöt Oy siirtyi käyttäjäksi. [lähde? ]
Liikenne

Tapiolan liikennettä palvelevat pääosin Kehä I, Länsiväylä sekä lukuisat pienemmät pääkadut itse Tapiolassa.
Tapiola sijaitsee marraskuussa 2017 valmistuneen Länsimetron varrella. Tapiolan metroasema palvelee Tapiolan keskustaa ja Urheilupuiston metroasema läntistä Tapiolaa. Aiemmat Espoon suorat Länsiväylää kulkevat seutulinjat korvautuivat eri puolille Espoota päättyvillä liityntälinjoilla. Samalla myös Tapiolan keskustan läpi kulkevia kevyen liikenteen väyliä parannetaan uusilla pyöräily- ja kävelyteillä.
Kulttuuri

Tapiola on Espoon kulttuurinen keskus, sillä Espoon kulttuurikeskus (jossa muun muassa Tapiola Sinfonietta toimii), Espoon kaupunginmuseo (WeeGee-talossa) sekä Espoon Kaupunginteatteri sijaitsevat Tapiolassa. Kulttuurikeskuksen yhteydessä toimii Tapiolan kirjasto.
Museovirasto määritteli inventoinnissaan vuonna 2009 Tapiolan yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Uudenmaan liiton maakuntahallitus valitsi Tapiolan vuoden uusmaalaiseksi kyläksi 1990. Tapiola on myös yksi ympäristöministeriön vuonna 1994 valitsemasta Suomen 27 kansallismaisemasta.
Kulttuuri > Kirkot

Tapiolan kirkot ovat valmistuneet kaupungistumisen myötä. Evankelis-luterilainen Tapiolan kirkko valmistui vuonna 1965 ja sitä laajennettiin 1992. Kirkon arkkitehti oli professori Aarno Ruusuvuori. Rakennus on yksi Tapiolan keskustan 1900-luvun modernia arkkitehtuuria edustavista asemakaavalla suojelluista rakennuksista. Kirkon yhteydessä sijaitsee Tapiolan uurnalehto. Kirkkorakennus ja uurnalehto yhdessämuodostavat Tapiolan kulttuurimaisemassa sekä kirkollisen että maisemallisen kokonaisuuden. Tapiolan ortodoksinen kirkko on rakennettu vuosina 1997–1998 ja sen on suunnitellut arkkitehti Paul Hesse.
Virkistys > Retkeily

Merenrannan rantaviivaa pitkin kulkee Espoon rantaraitti, joka ulottuu aina Helsingin vastaiselta rajalta Kirkkonummen rajalle. Tapiolan alueella sijaitseva luonnonmuistomerkki on Kontiontien lapinkuusi, joka sijaitsee Kontiontiellä kerrostalon pihassa. Noin 22 metriä korkea puu muistuttaa kapeaa lapinkuusta, sillä sen keskiosan oksat ovat rungonmyötäisiä. Puu on rauhoitettu luonnonmuistomerkiksi vuonna 1980.
Kuvia

WeeGee-talo, jossa toimii muun muassa modernin taiteen museo EMMA.
Tapiolan koulu ja lukio.
Valkoposkihanhiparvi Silkkiniityllä, taustalla Aarnivalkean koulu.
Tapiolan metroasema.
Tapiolan bussiterminaali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tapiola Wikimedia Commonsissa
Tapiolan keskus
YLE Elävä arkisto: Espoon Tapiolan puutarhakaupunkia rakennetaan (1953)
Muistelmia puutarhakaupungista ja sen ihmisistä, Tapiola 1960-luvulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmakuva Tapiolasta vuodelta 1965.
Kauppakeskus Ainoa
LähiTapiolan toimistorakennus
Tapiolan ortodoksinen kirkko.
Espoon kulttuurikeskus, edustalla Tapiolan keskusallas.
Viljo Revellin ns. taskumattitaloja.
Tapiolan keskusallas
Tapiolan kirkko.
Bureau d’enquêtes et d’analyses pour la sécurité de l’aviation civile

BEA:n päämaja
Bureau d’enquêtes et d’analyses pour la sécurité de l’aviation civile, BEA (vapaasti suomennettuna Siviili-ilmailuturvallisuusvirasto) on Ranskan valtion virasto, joka tutkii lento-onnettomuuksia ja pyrkii parantamaan lentoturvallisuutta onnettomuustutkimuksiensa perusteella. Viraston päämaja sijaitsee lähellä Pariisia Le Bourgetin lentoasemalla rakennuksessa 153. BEA työllistää 120 työntekijää, joista 30 on tutkijoita ja 12 asiantuntijoita.
BEA perustettiin vuonna 1946. Se toimii lakiartikkelin R711-1 nojalla. Kansainvälisten säädösten mukaan BEA on toimivaltainen kaikissa ilmailuonnettomuuksissa Ranskan ilmatilan alueella, myös merentakaisissa territorioissa sekä niissä onnettomuuksissa, joissa on osallisena ranskalaisvalmisteinen ilmailualus (esim. Airbus, ATR). BEA on toimivaltainen muissa maissa myös silloin, kun paikallinen onnettomuustutkintavirasto ei avaa teknistä tutkimusta. BEA saatetaan myös kutsua mukaan onnettomuustutkintaan paikallisen viraston päätöksellä.
17. joulukuuta 2001 alkaen BEA:n johtajana on toiminut Paul-Louis Arslanian. Vuonna 2008 hänet valittiin uudelleen virkaan.
Aiheesta muualla

BEA: viralliset kotisivut (ranskaksi)
Esrange

Skylark-luotainraketin laukaisu Esrangesta 2005.
Esrange (European Space and Sounding Rocket Range) on Ruotsin Lapissa sijaitseva avaruuskeskus, jossa on muiden muassa alikiertoradan rakettien laukaisukeskus. Esrange on myös merkittävä satelliittien maa-asema.
Se sijaitsee 45 kilometriä Kiirunan kunnan keskustaajamasta Kiirunasta itään. Esrangessa työskentelee noin sata henkeä.
Esrange on Norjan Andøyan ohella toinen Pohjoismaissa sijaitsevista laukaisukeskuksista. Esrangen laukaisutoiminta on nykyään lähinnä revontulten mittausta, luotainrakettien laukaisuja ja säähavaintopallojen lähetystä.
Kiirunan Esrangen laukaisualueelta suurimmat luotausraketit nousevat korkeimmillaan yli 700 kilometriin.
Historia

Ruotsi laukaisi 1950-luvun lopussa raketteja sotilaallisesta Naustan keskuksesta ja 1960-luvun alussa Kronogårdin rakettilaukaisukeskuksesta, jossa raketit olivat pääosin NASA:n Nike-Cajun-luotainraketteja.
Euroopan avaruusjärjestön (ESA) edeltäjä ESRO aloitti Esrangen rakentamisen vuonna 1964. Ensimmäinen raketti laukaistiin vuonna 1966.
Vuonna 1972 keskus siirtyi Ruotsin valtion omistaman yhtiön Swedish Space Corporationin omistukseen.
Esrange on myös merkittävä satelliittien maa-asema, jonka antennit vastaanottavat tietoa muun muassa useista kaukokartoitus- ja tietoliikennesatelliiteista. Satelliittitoiminta aloitettiin vuonna 1978 ja nykyään se työllistää lähes sata henkilöä.milloin? Euroopan avaruusjärjestö ESA perusti avaruuskeskuksen yhteyteen (Salmijärvi) oman maa-asemansa vastaanottamaan tietoa ERS-kaukokartoitussatelliiteista. Myöhemmin laitteistoja on käytetty myös maapalloa tutkivan Envisat-satelliitin mittaustulosten vastaanottamiseen. Vuodesta 1999 lähtien Esrange on kuulunut myös maailmanlaajuiseen satelliittien maa-asemien PrioraNet-verkostoon.
Vuonna 2011 ESRANGEn toimintaan kuuluivat muun muassa
Seitsemän kansainvälistä luotainrakettikampanjaa: helmikuussa opiskelijoiden laitteita laukaisivat REXUS 9 ja 10. REXUS-rakettiohjelman rahoittaa Ruotsin avaruushallinto ja Saksan avaruushallinto DLR. Kesällä laukaistiin Tukholman yliopiston PHOCUS-laite luotainraketilla. Vuoden mittaan laukaistiin neljä mikrogravitaatiorakettikampanjaa: TEXUS 49 huhtikuussa, MAPHEUS-3 toukokuussa,  MASER 12 (ESAn rahoittama) ja TEXUS 48 (ESA ja DLR) marraskuussa.
Viisi kansainvälistä pallokampanjaa, joissa laukaistiin 19 suurta palloa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Esrange Space Center Swedish Space Corporation.
http://www.avaruus.fi/uutiset/kantoraketit-ja-satelliitit/talta-nayttaa-lento-avaruuteen-ruotsin-kiirunasta.html
Avaruusalusten laukaisukeskukset (sijainnin mukaan)
| --- | --- |
Afrikka:  Kenia – ASI: San Marco
Aasia:  Kiina – CNSA: Jiuquan • Taiyuan • Xichang • Wenchang • Base 603   Intia – ISRO: SDSC  Israel – ISA: Palmachim   Japani – JAXA: Tanegashima • Uchinoura  Kazakhstan - RKA: Baikonur   Pakistan – SUPARCO: Sonmiani •   Venäjä – RKA: Dombarovski • Svobodnyi • Vostotšnyi   Etelä-Korea – KARI: Naro
Eurooppa:  Venäjä – RKA: Kapustin Jar • Plesetsk   Ruotsi – SSC: Esrange
Pohjois-Amerikka:  Kanada – CAF, CSA: Fort Churchill   USA – Nasa: KSC • Wallops ♦ DoD: Cape Canaveral • Vandenberg ♦ Yksityiset: Corn Ranch • Kodiak Launch Complex • Mid-Atlantic Regional Spaceport • Mojave Airport & Spaceport • Oklahoma Spaceport • Spaceport America
Etelä-Amerikka:  Brasilia – FAB, AEB: Alcântaran avaruuskeskus   Ranska - ESA, CNES: Guayanan avaruuskeskus
Muualla:  Marshall Islands – DoD: Reagan Test Site Tyynimeri - Yksityiset: Ocean Odyssey
BLAST-teleskoopin laukaisuvalmisteluja Esrangessa vuonna 2005.
Lotta Svärd (patsas)

| Lotta Svärd |
| --- | --- |
 Nina Sailo: Lotta Svärd. Tuusulan Lottamuseon edustalla oleva valos.
Nimi:  Lotta Svärd
Tekijä:  Nina Sailo
Valmistumisvuosi:  1985
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Korkeus:  170 cm
Sijainti:  Lappeenranta
Paikkakunta:  Lappeenranta
Koordinaatit:  61°03′35.8″N, 028°11′18.6″E
Lotta Svärd -patsas (tai Lotta) on suomalaisen kuvanveistäjän Nina Sailon tekemä pronssiveistos Lappeenrannassa. Veistos on luonnollista kokoa ja esittää paksussa manttelissa ja muissa talvivarusteissa kuljetusta odottavaa lottaa. Lotan jalkojen juuressa on hänen varustekäärönsä. Veistos on paljastettu vuonna 1985. Siitä on myöhemmin tehty kaksi muuta valua, jotka ovat Turussa ja Tuusulassa.
Patsaan hankinta ja sijoitus

Lotta Svärd -patsaan lahjoitti raumalainen talousneuvos Pauli Talvio, joka halusi kunnioittaa patsaalla lottien työtä ja myös edesmenneen vaimonsa muistoa. Patsaan sijoituspaikka muodostui ongelmalliseksi, koska aluksi lottapatsaalle ei tuntunut löytyvän tilaa yhdestäkään kaupungista. Lopulta Lappeenrannan silloinen kaupunginjohtaja Jorma Kölhi päätti luovuttaa lottapatsaalle paikan Lappeenrannasta. Veistoksen sijoituspaikka on Kirkkokatu 6:n puistikossa, lähellä suojeluskuntatalona toiminutta kivirakennusta. Veistoksen korkeus on 170 senttimetriä.
Lottapatsas paljastettiin 7. syyskuuta 1985. Patsaan luovuttivat Lappeenrannan kaupungille Mannerheim-ristin ritarit ja paljastuspuheen piti jalkaväenkenraali Adolf Ehrnrooth.
Patsaan mallina oli Pauli Talvion vaimo Mirjami Talvio, joka oli toiminut lottana sodassa.
Valokset Turussa ja Tuusulassa

Myöhemmin Lotta Svärd -patsaasta on tehty kaksi toisintoa. Turun Seudun Lottaperinneyhdistys ry halusi lottapatsaan Turkuun, jonne se pystytettiin vuonna 2001. Turun patsas on Tuomaanpuistossa entisellä Turun kasarmin alueella. Patsas paljastettiin 21. syyskuuta 2001.
Turun patsaan kanssa samaan aikaan valettu toinen toisinto on Lottamuseon puutarhassa Tuusulassa.
Nina Sailo: Lotta Svärd. Lähikuva Tuusulan patsaasta.
Patsas Tuomaanpuistossa.
Gonzalo Higuaín

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gonzalo Gerardo Higuaín
Syntymäaika: 10. joulukuuta 1987 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Brest, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 cm
Junioriseurat
: River Plate
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | River Plate | 35 | (13) |
| 2007–2013 | Real Madrid | 191 | (107) |
| 2013–2016 | Napoli | 104 | (71) |
| 2016–2020 | Juventus | 105 | (48) |
| 2018–2019 | → Milan (laina) | 15 | (6) |
| 2019 | → Chelsea (laina) | 14 | (5) |
| 2020–2022 | Inter Miami | 67 | (29) |
Maajoukkue
| 2009–2018 | Argentiina | 75 | (32) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Brasilia 2014 |  |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2016 |  |  |
|  Hopeaa | Chile 2015 |  |  |
Gonzalo Gerardo Higuaín (s. 10. joulukuuta 1987 Brest, Ranska) on argentiinalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Ura > Tausta

Higuaín syntyi Ranskassa isänsä, argentiinalaisen jalkapalloilijan Jorge Higuaínin, pelatessa Brestissä, ja hänellä on näin ollen myös Ranskan kansalaisuus. Myös hänen vanhempi veljensä Federico Higuaín on jalkapalloilija.
Ura > River Plate

Higuaín pelasi ammattilaisuransa ensimmäisen ottelun 29. toukokuuta 2005 River Platen paidassa Argentiinan liigan ottelussa Gimnasia La Plataa vastaan. Lokakuussa 2006 hän teki kaksi maalia perinteisessä paikalliskamppailussa Boca Juniorsia vastaan, minkä jälkeen River Platen valmentaja Daniel Passarella povasi hänelle ”suurta tulevaisuutta”.
Ura > Real Madrid

Higuaín herätti kiinnostusta useissa eurooppalaisissa suurseuroissa, joista lopulta espanjalainen Real Madrid vahvistui hänen uudeksi seurakseen joulukuussa 2006. Higuaínin sopimus Real Madridin kanssa ulottui heinäkuuhun 2013. Hän liittyi seuraan virallisesti tammikuussa 2007 samaan aikaan maanmiehensä, Boca Juniors -kasvatti, Fernando Gagon kanssa. Ensimmäisen ottelunsa Real Madridissa Higuaín pelasi 11. tammikuuta 2007 Espanjan cupin Copa del Reyn neljännesvälierissä Real Betisiä vastaan. Ensimmäinen sarjaottelu ja samalla ensiesiintyminen Real Madridin kotistadionilla Santiago Bernabéulla seurasi 14. tammikuuta.
Ensimmäisellä, vajaalla, kaudellaan Real Madridissa Higuaín pelasi 19 sarjaottelussa, joista 13 avauskokoonpanossa, ja onnistui kahdesti maalinteossa. Hän teki tasoitusmaalin paikallisottelussa Atlético Madridia vastaan helmikuussa ja mestaruustaistelun kannalta tärkeän viime hetken voittomaalin Espanyolia vastaan toukokuussa. Real Madrid nousi voiton ansiosta sarjan kärkipaikalle ensimmäistä kertaa koko kauden aikana ja vei mestaruuden lopulta tasapisteisiin yltäneeltä Barcelonalta keskinäisten otteluiden perusteella. Kaudella 2007–2008 Higuaín toimi lähinnä vaihtomiehenä ja aloitti 25 ottelustaan vain seitsemän, mutta nosti maalimääränsä kahdeksaan. Hän teki muun muassa voittomaalin toukokuussa Osasunaa vastaan pelatussa ottelussa, jossa Real Madrid varmisti toisen peräkkäisen mestaruutensa kolme kierrosta ennen kauden päättymistä.
Higuaín jatkoi ratkaisijan roolissa myös kauden 2008–2009 avanneessa Supercopa de Españassa, jossa Real Madrid kohtasi Valencian. Hän teki kahden maalin tappioasemasta nousseen ja kahden miehen alivoimalla pelanneen Real Madridin voittomaalin yhteistulokseen 6–5 päättyneen otteluparin jälkimmäisessä osassa. Kaudella 2008–2009 Higuaín nousi vakituisesti joukkueen avauskokoonpanoon osin johtuen Ruud van Nistelrooyn loukkaantumisesta. Hän käytti kasvaneen peliajan hyväkseen ja oli 22 maalillaan joukkueen paras maalintekijä Espanjan pääsarjassa ja jakoi 24 yhteismaalillaan kärkipaikan Raúlin kanssa. Marraskuussa 2008 hän teki joukkueensa kaikki neljä maalia kotiottelussa Málagaa vastaan, kun Real Madrid voitti numeroin 4–3.
Kaudella 2009–2010 Higuaín onnistui tekemään uransa ensimmäisen maalin Mestarien liigassa lohkovaiheen avausottelussa Zürichia vastaan. Hän onnistui samaa vastustajaa vastaan maalinteossa myös toisessa kohtaamisessa. Seurajoukkueuransa toisen hattutempun hän teki vierasottelussa Valladolidia vastaan. Kauden kuluessa Higuaín ja Cristiano Ronaldo tekivät useita tärkeitä maaleja joukkueelleen, kun se taisteli pääsarjamestaruudesta aina viimeiselle kierrokselle asti. Hänen maalimääräkseen muodostui lopulta 27, joka oli toiseksi parhaiten pääsarjassa. Kesäkuussa 2010 hän teki uuden vuoteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen madridilaisseuran kanssa.
Kauden 2012–2013 päätteeksi Higuaín ilmoitti voimassa olevasta sopimuksesta huolimatta halustaan siirtyä kohti uusia haasteita.
Ura > Napoli

Gonzalo Higuaínin siirto viisivuotisella sopimuksella Italian Serie A:ssa pelaavaan SSC Napoliin varmistui 27. heinäkuuta 2013. Kauppahinnaksi uutisoitiin 40 miljoonaa euroa. Hyökkääjä teki ensimmäisen maalinsa Napolin paidassa 9. elokuuta pelatussa ystävyysottelussa Stadio San Paololla portugalilaista Benficaa vastaan. Ottelu päättyi kotijoukkueen voittoon numeroin 2-1 . Toukokuussa 2014 Higuaín voitti Italian cupin ja joulukuussa 2014 Italian supercupin.
Kaudella 2015–2016 Higuaín teki Serie A:ssa 35 ottelussa 36 maalia Napolin sijoittuessa sarjassa toiseksi. 36 maalillaan hän rikkoi Serie A:n yhden kauden maaliennätyksen, jota piti aiemmin hallussaan Gunnar Nordahl tehtyään sarjassa 35 maalia kaudella 1949–1950.
Ura > Juventus

Higuain siirtyi Napolista Juventukseen 90 miljoonan euron siirtokorvauksella vuonna 2016. Hän voitti kahdella ensimmäisellä kaudellaan Juventuksessa kaksi Italian mestaruutta ja kaksi Italian cupia. Hänet valittiin myös Juventuksen vuoden pelaajaksi kummallakin kaudella.
Elokuussa 2018 Higuaín siirtyi AC Milaniin yhden kauden pituisella lainasopimuksella. Milan maksoi lainasopimuksesta 18 miljoonaa euroa ja sopimuksessa oli myös 36 miljoonan euron osto-optio. Higuaín kuitenkin pelasi Milanissa vain viisi kuukautta ja siirtyi tammikuussa 2019 loppukauden kattavalla lainasopimuksella englantilaiseen Chelseaan. Toukokuussa 2019 hän voitti Chelseassa Eurooppa-liigan.
Syyskuussa 2020 Juventus ilmoitti purkaneensa Higuaínin sopimuksen.
Ura > Inter Miami

18. syyskuuta 2020 Major League Soccer -seura Inter Miami ilmoitti tehneensä sopimuksen Higuaínin kanssa.
Lokakuussa 2022 Higuaín ilmoitti lopettavansa pelaajauransa kauden 2022 jälkeen.
Ura > Maajoukkue

Ranskan maajoukkueen valmentaja Raymond Domenech nimesi Higuaínin miehistöönsä marraskuussa 2006 Kreikkaa vastaan pelattuun harjoitusotteluun, mutta Higuaín kieltäytyi kunniasta, koska ei ollut omien sanojensa mukaan vielä päättänyt kumpaa maata haluaa edustaa. Tammikuussa 2007 hän ilmoitti valinneensa Argentiinan maajoukkueen. Ensimmäisen A-maajoukkuekutsunsa Argentiinalta Higuaín sai lopulta syyskuussa 2009, jolloin Diego Maradona nimesi hänet kokoonpanoonsa ratkaiseviin MM-karsintaotteluihin Perua ja Uruguayta vastaan.
Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Higuaín teki hattutempun Argentiinan 4−1 voittoon päättyneessä alkusarjan ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.
MM-kilpailuissa 2014 Higuaín pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin Argentiinan saavuttaessa turnauksessa hopeaa. Higuaín saavutti hopeaa myös Copa Américassa vuosina 2015 ja 2016.
Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Higuaín pelasi kolme ottelua. Maaliskuussa 2019 hän lopetti maajoukkueuransa.
Higuaín pelasi urallaan 75 maaottelua ja teki niissä 32 maalia.
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Real Madrid
Espanjan pääsarjamestaruus (3): 2007, 2008, 2012
Espanjan cup: 2011
Espanjan supercup (2): 2008, 2012
Napoli
Italian cup: 2014
Italian supercup: 2014
Juventus
Italian pääsarjamestaruus (3): 2017, 2018, 2020
Italian cup (2): 2017, 2018
Chelsea
Eurooppa-liiga: 2019
Argentiinan maajoukkue
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut: hopeaa 2014
Copa América: hopeaa 2015, 2016
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Capocannoniere (Serie A:n paras maalintekijä): 2016
Juventuksen vuoden pelaaja (2): 2017, 2018