stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kulttuurinen kuluttajateoria

Kulttuurinen kuluttajateoria (engl. consumer culture theory CCT)  keskittyy tarkastelemaan ihmisten ja ihmisryhmien kulutusvalintoja kulttuurisesta ja sosiaalisesta näkökulmasta perinteisten taloudellisten ja psykologisten näkökulmien sijaan.  Kulttuurinen kuluttajateoria ei ole suuri yksittäinen selittävä teoria, vaan enemmänkin viitekehys, jonka sisällä voi tutkia kulutustoimintojen, markkinoiden ja kulttuuristen merkitysten välisiä suhteita.  Kulttuurinen kuluttajateoria näkee yhteiskunnan post-modernistisena, jolloin myös kulttuuriset merkitykset ovat fragmentoituneita ja niitä on useita erilaisia. Ei siis voida puhua yhdestä yhtenäisestä kulttuurisesta merkityksestä tai ryhmästä, kuten "suomalaiset",  joka jakaisi yhteisen kulttuurisen merkityksen. Kuluttajakulttuurit nähdään sosiaalisina järjestelminä, joissa elettyjen kulttuurien, sosiaalisten resurssien, merkityksellisten elämäntapojen ja näihin liittyvät symbolit ja materia välitetään markkinoiden ja kulutuksen kautta. Kuluttajakultturien sisällä voidaan tutkia myös sitä kuinka kuluttaja valjastavat kaupallisesti tuotettuja tuotteita ja kulutuksensa avulla tuotettuja mielikuvia oman identiteettinsä rakentamiseen ja muiden ihmisten kanssa vuorovaikuttamiseen.
Metodologia

Kultturinen kuluttajatutkimus yhdistetään usein laadullisiin metodeihin, kuten haastattelututkimukseen, etnografiaan ja tapaustutkimuksiin.  Vaikka kyseset metodit soveltuvatkin hyvin kulttuuriseen kuluttajantutkimukseen, ne eivät ole tutkimuksen edellytys.
Tutkimussuuntauksia

Arnould & Thompson (2005)  tunnistivat neljä eri kulttuurisen kuluttajatutkimuksen tutkimussuuntausta:
Kuluttajan identiteettiprojekti: tutkii kuinka kuluttaja luo itselleen identiteetin kulutustuotteiden ja kulutuskäyttäytymisen avulla. (Esim. Schau & Gilly 2003)
Markkinakulttuuri: tarkastelee kuluttajaa kulttuurin luojana. Tämä tutkimussuunta painottaa Maffesolin (1996) käsitettä uusheimolaisuus (neo-tribes). Kuluttajaheimojen tutkimusta on tehty muun muassa yökerhokulttuureista tai surffikulttuureista.
Suurten massojen välittämän ideologiat ja kuluttajien tulkinnalliset strategiat: kuinka taloudellinen ja kulttuurinen globalisaatio muokkaavat kuluttajien ideologiaa ja identiteettiä, ja kuinka kulttuurisen tuotannon järjestelmät ohjaavat kuluttajia kohti tiettyä ideologiaa tai identiteettiä. Esimerkkinä tähän lajiin kuuluvasta     tutkimuksesta on Kozinetsin (2002) tutkimus Burning Man -festivaalista ja sen yhteyteen rakennetusta väliaikaisesta Black Rockin kaupungista.
Kuluttamisen sosio-historiallisia kaavoja tutkitaan esimerkiksi tarkastelemaan sosiaalisen pääoman vaikutusta kulutusvalintoihin.
Kurt Jäger

| Kurt Jäger |
| --- | --- |
 Kurt Jäger.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1898 Berliini, Saksa
Kuollut: 10. joulukuuta 1965 (67 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaaja elokuvatuottaja elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Elämän maantiellä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kurt Gustav Otto Jäger (sukunimi alun perin Jaeger; 14. lokakuuta 1898 Berliini, Saksa – 10. joulukuuta 1965 Helsinki) oli saksalaissyntyinen elokuvaaja, elokuvatuottaja ja elokuvatekniikan kehittäjä, joka asui Suomessa 1920-luvun alusta lähtien.
Jäger saapui Suomeen vastaperustetun Suomi-Filmin elokuvalaboratorion johtajaksi ja pääkuvaajaksi. Hän kuvasi 1920-luvulla useita suomalaisia kokoillan elokuvia.
Äänielokuvaan siirryttäessä Jäger kehitti elokuvateattereita varten Jägerphon-äänentoistomenetelmän 1929 ja äänielokuvausta varten Jägerton-äänimenetelmän 1931. Jäger toimi 1930- ja 1940-luvuilla elokuvatuottajana ja tuotti yhteensä kuusi pitkää elokuvaa yhtiönsä Jäger-Filmi nimissä. Monet Jägerin tuottamista elokuvista tuhoutuivat Adams Filmin varaston tulipalossa Helsingin Kaisaniemenkadulla vuonna 1959. Osasta niistä on kuitenkin löytynyt esityskopioita myöhemmin: Isoviha-elokuvan kopio löytyi Ruotsista, ja Michiganista Yhdysvalloista löytyi kopiot Tukkijoella, Elinan surma, Ulkosaarelaiset ja Simo Hurtta-elokuvista. Kadonneiden joukossa on Rakkautensa uhri, joka jäi suunnitelmista huolimatta Jägerin yhtiön viimeiseksi elokuvaksi.
Jatkosodan päätyttyä Saksan kansalainen Jäger joutui joksikin aikaa internointileirille. Hän sai Suomen kansalaisuuden 1948.
Maija-Liisa Wassmund teki 1994 Kurt Jägerin elämästä lyhyen dokumenttielokuvan Kurt Jäger – erään vierasmaalaisen tarina, jota esimerkiksi Yleisradio on esittänyt muutaman kerran.
Jäger on haudattu Kulosaaren hautausmaalle Helsinkiin.
Aiheesta muualla

Jäger-filmi Elonetissä
Kyiv Digital

Kyiv Digital -mobiilipalvelun logo.
Kiev Digital (ukr. Київ Цифровий,  Kyjiv Tsyfrovyi) on Kiovan kaupunkiin ja sen palveluihin keskittyvä ukrainalainen matkapuhelinsovellus, jonka avulla kiovalaiset ja paikkakunnalla liikkuvat muualta tulevat voivat saada käytöönsä erilaisia digitaalisia palveluja. Sovellus julkaistiin vuonna 2021. Osa palveluista, kuten joukkoliikenneliput tai pysäköinti ovat maksullisia palveluja. Toiset, kuten esimerkiksi joukkoliikennekartat, ilmanlaatutiedotteet ja sodan aikaisista ilmahälyytyksistä sekä pommisuojista tiedottaminen samoin kuin ulkonaliikkumiskiellon ohjeistus, ovat ilmaisia palveluja.
Venäjän hyökkäyssodan alettua 24. helmikuuta 2022, kaupungin digitaalipalvelujen mobiilisovellusta muokattiin hyvin nopeasti palvelemaan käyttäjiään myös sotaa koskevavan paikallisen tiedotuksen välineenä. Palvelun väestönsuojeluominaisuus kertoo esimerkiksi ilmahälytysten alkamisen ja päättymisen, lähimmän pommisuojan ja apteekin sijainnin.  15. maaliskuuta 2022 mennessä sovelluksen oli ladannut noin 1,5 miljoonaa mobiilikäyttäjää. Elokuussa 2023 sovellusta käytti jo yli 2,8 miljoonaa Kiovan 3,3 miljoonasta asukkaasta.
Käyttäjä voi valita haluamansa ilmoitusäänen ilmahälytyksen alkamiselle ja päättymiselle. Ukrainankielen ohella sovellus toimii myös englanniksi.
Esimerkki Kyiv Digital -mobiilisovelluksen ilmoittamista ilmahälytysten alkamisista ja päättymisistä 29.12.2023 aamuyöllä ja aamulla Ukrainassa (englanniksi). Päivä oli ohjus- ja räjähdelennokki-hyökkäysten osalta Venäjän hyökkäyssodan kiivaimpia.
29.12.2023 aamun ja loppupäivän ilmahälytyksiä ja muistutus ulkonaliikkumiskiellon (00-05) alkamisesta Kiovassa (englanniksi).
Aiheesta muualla

Souwie Buis (21.3.2022) Finding Shelter, Voting on Petitions and More – The Kyiv Digital App (englanniksi) (democracy-technologies.org)
Kyiv Digital Play-kaupassa (Android-laitteille) (play.google.com) ja AppStoressa (iPhone-laitteille) (apps.apple.com) (englanniksi)
Kärrynpyörägalaksi

| Kärrynpyörägalaksi |
| --- | --- |
 Kärrynpyörägalaksi, väärävärikuva
Historia
Löytäjä:  Fritz Zwicky
Löytöpäivä:  1941
Muut nimet:  ESO 350-40
Ominaisuudet
Tyyppi:  linssimäinen galaksi ja rengasgalaksi
Etäisyys:  500 milj. valovuotta = 150 milj. MPc
Massa:  3-5 mrd. Auringon massaa
Koko:  150 000 valovuotta
Havaitseminen
Tähdistö:  Kuvanveistäjä
Deklinaatio:  -33° 42' 59
Suhteellinen kirkkaus:  +15,2m
Kärrynpyörägalaksi (tunnetaan myös nimellä ESO 350-40) on linssimäinen galaksi ja rengasgalaksi Kuvanveistäjän tähdistössä noin 500 miljoonan valovuoden päässä Maasta.
Kehitys

Galaksi oli alkujaan kierteisgalaksi, mutta 200 miljoonaa vuotta aiemmin kuin millaisena sen nyt näemme siihen törmäsi pienempi seuralaisgalaksi, mikä tuhosi spiraalirakenteen. Seurannut voimakas iskuaalto keräsi kaasua galaksin laitamille, jossa alkoi muodostua runsaasti tähtiä. Galaksin keskustan ympärillä näkyvä sinertävä rengas on tämän prosessin seurausta. Kärrynpyörägalaksi on siis myös tähtiryöppygalaksi. Galaksi on vähitellen saamassa takaisin alkuperäistä spiraalimuotoaan.
Röntgenlähteet

Kärrynpyörän kaltaisissa tähtiryöppygalakseissa syntyy paljon suuria ja hyvin kirkkaita tähtiä, jotka räjähtävät supernovina ja jättävät jälkeensä neutronitähtiä ja mustia aukkoja. Jos neutronitähti tai musta aukko sijaitsee tähtijärjestelmässä, se vetää kumppaneistaan ainetta ja aiheuttaa samalla runsaasti röntgensäteilyä. Tällaisia röntgenlähteitä on Kärrynpyörän galaksissa poikkeuksellisen paljon.
Käänteis- ja rinnakkaismaailma

Käänteis- ja rinnakkaismaailmat ovat suosittuja aiheita fantasiakirjallisuudessa ja tieteiskirjallisuudessa. Ne ovat vaihtoehtoisia todellisuuksia, joihin siirrytään yleensä jonkinlaisen portin kautta. Juuri siirtyminen nimenomaan toiseen maailmaan erottaa tämän aikafantasiasta. 
Rinnakkaismaailmat ovat päällekkäisiä tai limittäisiä maailmoja. Philip Pullmanin Universumien tomu -trilogiassa portti maailmojen väliin leikataan ilmaan tietyllä veitsellä. 
Käänteismaailmassa meille tutut asiat käännetään päälaelleen. K. A. Applegaten Everworld -sarjassa eivät esimerkiksi päde edes fysiikan lait.
Kärrtorpin metroasema

Kärrtorpin metroasema on Tukholman metron asema, joka sijaitsee Kärrtorpin kaupunginosassa Tukholmassa. Asema sijaitsee Bagarmossenin metroaseman ja Björkhagenin metroaseman välissä. Asemalla on Björn Olsénsin taidetta. Asema avattiin 19. marraskuuta 1958.
Aiheesta muualla

| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Björkhagenin metroasema ▷ Åkeshovin metroasema |  |  Linja 17 |  | Bagarmossenin metroasema ▷ Skarpnäckin metroasema |
muokkaa wikidataa
Käänteinen splittaus

Käänteinen splittaus eli käänteinen split (engl. reverse split) tarkoittaa yhtiön osakkeiden yhdistelemistä. Jokainen osakkeenomistaja saa vanhojen osakkeiden sijaan vähemmän osakkeita. Käänteisessä splittauksessa osakkeiden lukumäärä pienenee, mutta omistussuhteet eivät muutu. Myöskään yhtiön markkina-arvo ei lähtökohtaisesti muutu.
Käänteisen splittauksen tarkoitus on osakkeen arvon nostaminen. Osakkeen hinta on voinut laskea niin matalaksi, että sen hahmottaminen on vaikeaa. Hinta on voinut laskea niin alas, että osakkeesta on tullut senttiosake; käänteisellä splittauksella se voidaan saada pois senttiosakkeiden sarjasta.
Käänteinen splittaus voidaan toteuttaa mm. lunastamalla osakkailta osa osakkeista pois.
Kyhmyvita

| Kyhmyvita |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vitakasvit Potamogetonaceae
Suku::  Vidat Potamogeton
Laji::  trichoides
Kaksiosainen nimi
 Potamogeton trichoides  Cham. & Schltdl. 
Katso myös
   Kyhmyvita Wikispeciesissä   Kyhmyvita Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kyhmyvita (Potamogeton trichoides) on vitakasvien (Potamogetonaceae) heimoon, vitojen (Potamogeton) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on pienikokoinen, ruohovartinen vesikasvi, joka kasvaa kokonaan upoksissa vedenpinnan alapuolella. Kyhmyvidan ominaispiirteitä ovat pitkät, nauhamaiset ja suippukärkiset lehdet sekä kyhmyselkäiset hedelmät. Muista vitalajeista kyhmyvita muistuttaa jouhivitaa (Potamogeton rutilus), mutta lajit ovat erotettavissa varsien, kielekekorvakkeiden sekä hedelmien ulkonäön perusteella.
Kyhmyvidan varsi on poikkileikkaukseltaan pyöreä, neulamaisen ohut sekä runsashaarainen. Lehdet ovat noin yhden millimetrin levyisiä, pitkäkärkisiä, tummanvihreitä sekä kolmisuonisia. Lehtihangoissa on noin yhden senttimetrin pituiset, avoimet kielekekorvakkeet, mutta lehtituppia ei ole. Kyhmyvidan kukintona on lyhyt ja harvakukkainen tähkä, joka sijaitsee 1–2 cm pitkän kukintoperän päässä. Hedelmät ovat kolme millimetriä pitkiä sekä kyhmyselkäisiä.
Kyhmyvita kasvaa hyvin runsasravinteisilla kasvupaikoilla. Sitä tavataan Euroopassa, lähinnä Saksassa ja Puolassa, mutta myös muualla. Aasiassa kyhmyvitaa tavataan paikoitellen Venäjän Aasian puoleisissa osissa sekä Lähi-idässä. Afrikassa kyhmyvitaa tavataan paikoitellen Välimeren rannikoilla. Kyhmyvitaa ei kasva Suomessa. Suomea lähimmät esiintymät ovat Tanskassa sekä muutamissa paikoissa Etelä-Ruotsissa.
Aiheesta muualla

JSTOR Global Plants: Potamogeton trichoides (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Potamogeton trichoides (englanniksi)
Kurt Jansson

Kurt Jansson
Kurt Gunnar Jansson (20. marraskuuta 1915 Noormarkku – 13. tammikuuta 1998 Tampere) oli suomalainen diplomaatti ja filosofian maisteri. Hän oli yksi harvoista suomalaisista sosiaalialan asiantuntijoista, jotka ovat luoneet näyttävän kansainvälisen uran.
Kun Sotainvalidien Veljesliitto perustettiin välirauhan aikana huolehtimaan sodassa vammautuneista, itsekin talvisodassa haavoittunut Jansson palkattiin järjestön huoltopäälliköksi. Hän jatkoi tässä tehtävässä myös jatkosodan ajan. Sodan jälkeen hän työskenteli pari vuotta valtion Työhuoltoviraston johtajana, minkä jälkeen 1946 hänet nimitettiin Sotainvalidien Veljesliiton toiminnanjohtajaksi. Häneen henkilöityivät sotainvalidihuollon merkittävät saavutukset sodan jälkeen.
Sotainvaliditoiminnan kansainvälisten yhteyksien luominen niin sanottuina vaaran vuosina osoittautui poliittisesti vaikeaksi. Neuvostoliiton kanssa yritettiin luoda yhteistyötä, mutta siinä epäonnistuttiin. Läntiseen veteraanijärjestöön World Veterans Federationiin (WVF) taas arkailtiin lähteä, koska Suomen idänsuhteiden pelättiin kärsivän. Sotainvalidien Veljesliitto liittyi lopulta 1954 WVF:n jäseneksi.
Jansson oli jo tätä ennen vuonna 1953 nimitetty Pariisiin WVF:n kuntouttamisosaston johtajaksi ja 1954 Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristöön sosiaalialan asiantuntijaksi. Tämä oli sikäli poikkeuksellista, että Suomi ei ollut vielä YK:n jäsen.
Janssonin asiantuntemusta käytettiin monissa YK:n tehtävissä. Hän johti YK:n Lähi-idän sosiaalitoimintaa Beirutissa, toimi YK:n sosiaaliosaston apulaisjohtajana New Yorkissa, rauhanturvajoukkojen komentajan poliittisena neuvonantajana Kyproksella, YK:n kehitysohjelman edustajana Pakistanissa, YK:n pysyvänä edustajana Nigeriassa ja YK:n turvallisuusneuvoston erityistehtävissä Mosambikissa.
Hänet nimitettiin YK:n neuvottelevaksi virkamieheksi 1977 ja lopulta apulaispääsihteeriksi 1980. Hän toimi pääsihteerin edustajana Kambodžassa järjestelemässä humanitaarista avustustoimintaa. Tämän jälkeen hän organisoi pääsihteerin määräyksestä 1984–1985 Etiopian avustamista maata kohdanneen ankaran nälänhädän takia. Hän jäi YK:sta eläkkeelle vuonna 1985.
Hän sai professorin arvonimen 1990.
Kurt Janssonin poika on 1960-luvulla yleisurheilijana ja myöhemmin Kanadaan muuttaneena liikemiehenä tunnettu Harri Jansson.
Julkaisut

Maailmanjärjestön mies: Neljä vuosikymmentä kansainvälistä toimintaa WSOY, 1992 (muistelmat)
Käänteisen neliön laki

Vuon heikkeneminen etäisyyden mukana. Sitä mukaa kun etäisyys kasvaa, sama energiamäärä jaetaan yhä isommalle pinta-alalle joten kentän voimakkuus heikkenee suhteessa etäisyyden neliöön.
Käänteisen neliön lailla tarkoitetaan relaatiota, missä x on suhteessa y:n neliön käänteisarvoon, x ~ 1/y^2. Lakia noudattavat esimerkiksi gravitaatiolaki, Coulombin voima kahden varauksen välillä ja pallomaisen säteilylähteen säteilyn vaimeneminen etäisyyden funktiona. Esimerkiksi kaksinkertaisen etäisyyden päässä vaikutus on yhden neljäsosan alkuperäisestä, kolminkertaisen matkan päässä yhdeksäsosa, nelinkertaisen matkan päässä kuudestoistaosa jne.
KwaZulu-Natalin yliopisto

| KwaZulu-Natalin yliopisto> University of KwaZulu-Natal |
| --- | --- |

Perustettu:  2004
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  32 000
Sijainti:  Durban, Westville, Pinetown ja Pietermaritzburg, KwaZulu-Natal  Etelä-Afrikka
Sivusto:  www.ukzn.ac.za
KwaZulu-Natalin yliopisto (engl. University of KwaZulu-Natal, lyhennys UKZN) on Etelä-Afrikan KwaZulu-Natalin provinssissa toimiva julkinen yliopisto. Sillä on viisi kampusaluetta neljällä paikkakunnalla. Yliopisto on perustettu vuoden 2004 alussa kahden yliopiston - 1910 alkunsa saaneen University of Natalin ja vuonna 1960 perustetun University of Durban-Westvillen - yhdistämisen myötä.
KwaZulu-Natalin yliopistossa oli vuonna 2017 noin 32 000 opiskelijaa, joista viisi prosenttia oli kansainvälisiä opiskelijoita.
UKZN luetaan Afrikan yliopistojen kärkijoukkoon. Esimerkiksi THE-yliopistoranking luokitteli yliopiston vuoden 2018 listallaan jaetulle neljännelle sijalle Afrikassa ja maailmassa jaetulle 401.–500. sijalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KwaZulu-Natalin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:University of KwaZulu-Natal
Käännös suomeksi
Kuuslammi (Janakkala)

| Kuuslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°53′38″N, 24°29′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Räikälänjoen valuma-alue (35.89)
Laskuoja:  oja Koskenjokeen 
Järvinumero:  35.891.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,2 m  
Rantaviiva:  0,118 km  
Pinta-ala:  0,069 ha  
 fiKuuslammi 
Kuuslammi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa sijaitseva lähes umpeen kasvanut lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,1 hehtaaria ja sekosteikkoalue on 950 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Se on kuivatettu järvi, josta on jäljellä kosteikon keskellä sijaitseva lampi, jonka rantaviivan pituus on 100 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Räikälänjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,2 metriä mpy. Järvi laskee nykyään Koskenjokeen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen nimi kirjoitettiin ”Kuuslampi”. Se oli suolla sijaitseva lampi, joka oli nykyisen kosteikon kokoinen lampi. Se laski alun perin Suojärveen, mutta järvenlaskun aikana sille kaitettiin laskuoja Viralanjärveen. Uusi laskuoja näkyy vuoden 1962 peruskartassa ja järvi on vuoden 1979 kartassa merkitty jo suoksi.
Kurjenpolvikasvit

| Kurjenpolvikasvit |
| --- | --- |
 Metsäkurjenpolvi (Geranium sylvaticum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Geraniales
Heimo::  Kurjenpolvikasvit Geraniaceae  Adans.
Synonyymit
 Erodiaceae Horaninow  Hypseocharitaceae Weddell 
Katso myös
   Kurjenpolvikasvit Wikispeciesissä   Kurjenpolvikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kurjenpolvikasvit (Geraniaceae) on kaksisirkkaisten kasvien heimo, johon kuuluu tulkinnasta riippuen 7–14 sukua ja noin 730 lajia. Useimmat lajit ovat ruohoja tai puolipensaita, ja niitä esiintyy erityisesti lauhkeilla ja lämpimänlauhkeilla seuduilla, kuten eteläisessä Afrikassa. Varret ovat suurikokoisilla lajeilla puumaiset; useimmilla ne ovat karvapeitteiset. Kukat ovat kaksineuvoisia, niissä on viisi terälehteä ja ne ovat väriltään tyypillisesti karmiinin- tai lilanpunaisia.
Merkittävimmät suvut ovat kurjenpolvet (noin 300 lajia) ja pelargonit (noin 280 lajia). Suomessa esiintyy luonnonvaraisena 14 kurjenpolvilajia ja kaksi kurjennokkalajia. Pelargonit ovat hyvin suosittuja koristekasveja.
Tuntomerkit

Kurjenpolvikasvit ovat tanniinipitoisia ruohoja, joiden varret ovat nivelikkäitä. Lehdet ovat tavallisesti kierteisesti, harvoin vastakkaisesti, korvakkeellisia ja kourasuonisia tai sormiliuskaisia tai parilehdykkäisiä. Kukinto on viuhkomainen, usein valesarja, ja kukan osat emiötä lukuun ottamatta ovat erilehtisiä. Verholehdet ovat sukasellisia. Terälehdet ovat nuppuasennossa kiertyviä eli kontortteja. Mesirauhaset sijaitsevat kohdakkain verholehtien kanssa. Heteet sijaitsevat kahtena kiehkurana. Emilehdet ovat tavallisesti nokkamaisia, ja sikiäimessä on muutama siemenaihe kutakin emilehteä kohden. Siemenaiheet ovat usein luokkimaisesti käyristyneitä (kampylotrooppisia). Hedelmä on verhiöllinen.
Luokittelu

Kurjenpolvikasveihin kuuluu kuusi sukua ja 805 lajia, jotka jakautuvat kahteen ryhmään; ensimmäisessä on vain yksi suku (Hypseocharis), toisessa loput viisi (alaheimo Geranioideae).
Hypseocharis käsittää yhden, kaksi tai kolme monivuotista ja enemmän tai vähemmän varretonta ruoholajia, jotka kasvavat Andeilla Etelä-Amerikan lounaisosassa. Kasvit ovat mukulallisia tai niillä on paksu pääjuuri. Lehdet ovat korvakkeettomat. Kukassa on viisi tai 15 hedettä ja sikiäimessä noin 12 siemenaihetta emilehdessään. Vartalo on rihmamainen, luotti pallomainen. Hedelmä on rakokota, jonka päässä vartalon jäänteet jäljellä.
Geranioideae-alaheimon 865 lajia kasvaa maapallon lauhkeissa ja lämpimissä osissa, erityisesti Etelä-Afrikassa. Ne ovat pääasiassa ruohoja, eräät varsisukkulentteja, geofyyttejä tai pensaita. Karvat ovat rauhasmaisia ja varret usein nivelikkäät. Lehtien korvakkeet ovat usein hyvin kehittyneet. Kukassa on sukaspäiset verholehdet, laakea teriö ja tyvestään vaihtelevissa määrin yhteen kasvaneet heteet. Sikiäin koostuu tavallisesti ja enintään viidestä emilehdestä, joskus vain kahdesta, ja vartalo on lyhyt, tukeva ja ontto, luotti liuskainen. Kärki-istukallisia ja kampylotrooppisia siemenaiheita on yksi tai kaksi kussakin emilehdessä. Sikiäimen yläosa kehittyy hedelmän nokkamaiseksi osaksi, ja hedelmä on liiteluomainen kota, jonka liuskat kihartuvat ylöspäin ja irtaantuvat keskuspylväästä. Siemenestä puuttuu ravintovarasto (endospermi), ja alkio on ainakin kurjenpolvilla vihreä ja käyrä.
Geranioideae-ryhmän suurimmat suvut ovat kurjenpolvet (Geranium, 430 lajia), pelargonit (Pelargonium, 280 lajia), kurjennokat (Erodium, 80 lajia) ja mehigeraanit (Monsonia, 40 lajia Sarcocaulon mukaan lukien).
Luokittelu > Suvut

Erodium – kurjennokat
Geranium – kurjenpolvet
Hypseocharis
Monsonia (syn. Sarcocaulon) – mehigeraanit
Pelargonium – pelargonit eli pielikit
Rhynchotheca
Kuvia

Peltokurjennokka (Erodium cicutarium)
Mehigeraani (Monsonia crassicaulis)
Palsamipelargoni (Pelargonium × graveolens)
Rhynchotheca spinosa
Lafarre (Ardèche)

Lafarren päätie
Lafarre on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 57 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lafarren pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Laestadius

Laestadius (Læstadius) on sukunimi:
Ann-Helén Laestadius (s. 1971), ruotsinsaamelainen nuortenkirjailija
Lars Levi Laestadius (1800–1861), ruotsalainen pappi, herätysliikkeen perustaja ja kasvitieteilijä
Lars-Levi Laestadius (1909–1982), ruotsalainen kirjailija ja teatterinjohtaja
Petrus Laestadius (1802–1841), ruotsalainen pappi, lähetystoiminnan johtaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
KyivNotKiev

Kampanjan logo
KyivNotKiev on Ukrainan ulkoministeriön aloittama internet-kampanja. Sen tavoitteena on edistää Kyiv-translitteraation käyttöä Kiev-translitteraation sijaan etupäässä englanninkielisessä mediassa. Jälkimmäinen on Ukrainan pääkaupungin venäjänkielisen nimen muoto ja Ukrainan tavoite on lisätä nimenomaan kotoperäisen Kyiv-muodon käyttöä. Kampanja sai alkunsa vuonna 2018.
Yhtenä KyivNotKiev-kampanjan tavoitteena on myös Ukrainan englanninkielisen the Ukraine -muodon virheellisyyden ja loukkaavuuden esille tuominen. Englannin kielessä ei normaalisti käytetä määräistä artikkelia itsenäisten valtioiden nimien edellä, toisin kuin epäitsenäisiin alueisiin viitattaessa. Muotoa the Ukraine ovat silti aiemmin käyttäneet ainakin Yhdysvaltain presidentit Barack Obama ja Donald Trump.
Kiovan nimen lisäksi kampanja on pyrkinyt edistämään muidenkin Ukrainan kaupunkien ukrainalaisten nimien käyttöä ulkomailla. Näihin lukeutuvat Lviv, Harkova, Odessa ja Mykolajiv.
Taustaa

Kiovan nimi on ukrainaksi Київ (Kyjiv eli Kyiv) ja venäjäksi Киев (Kijev eli Kiev). Ukrainan ja Venäjän välien kiristyttyä Ukrainassa on pyritty eroon venäjän kielen käytöstä julkisissa sekä kansainvälisissä yhteyksissä.
Ukrainassa pyritään edistämään ukrainan kielen käyttöä venäjän sijaan. Ukraina on maan ainoa virallinen kieli, ja Kiev-muodon käyttö nähdään venäjän kielen käyttönä. Kiev-muoto on myös ollut yleisessä käytössä Ukrainan venäläistämisaikoina, jotka alkoivat maan ollessa osa Venäjän keisarikuntaa ja jatkuivat myös Neuvostoliiton aikana.