stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Kühn

| Johannes Kühn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1991 (ikä 33) Passau, Saksa
Uran tiedot
Seura:   WSV Reit im Winkl
Laji:  ampumahiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2012-
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  5
 Tietolaatikko päivitetty 18. tammikuuta 2024 
| Mitalit> Maa:  Saksa.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Saksa.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Saksa.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:  Saksa> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lenzerheide 2025 | viesti |  |
Johannes Kühn (s. 19. marraskuuta 1991 Passau) on saksalainen ampumahiihtäjä. Kühn edustaa seuratasolla WSV Reit im Winkliä.
Kühn debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2012 ollen Pokljukan sprintissä 17:s. Hän saavutti näin ollen heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Hanty-Mansijskin sprintissä kaudella 2014–2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän oli kolmas Oberhofin pikakilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2021–2022. Hän oli samalla kaudella kolmas Kontiolahden pikakilpailussa. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui kolmanneksi Anterselvan normaalimatkalla.
Kühn on nelinkertainen nuorten sarjojen MM-kultamitalisti. Yksi kultamitaleista on tullut takaa-ajosta, yksi sprintistä ja kaksi viestistä. Hänellä on myös kaksi nuorten MM-hopeaa sprintistä ja takaa-ajosta. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa viestistä Osbrliestä Slovakiasta 2012 sekä pronssia pikakilpailusta Puolan Duszniki-Zdrój'sta 2021. Hän sijoittui Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 yhteislähdössä kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli yhteislähdössä kymmenes ja takaa-ajossa kahdestoista. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui pikakilpailussa kahdeksanneksi ja takaa-ajossa kuudenneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän oli pikakilpailussa ja yhteislähdössä neljästoista sekä takaa-ajossa viidestoista. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti viestissä pronssia ja sijoittui normaalimatkalla 12:nneksi.
Käännös suomeksi
Gomer

| Gomer> גֹּמֶר‎.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Vanhemmat:   Jafet 
Lapset:   Askenas  Rifat  Togarma 
Sukulaiset:   Magog (veli)  Madai (veli)  Javan (veli)  Tubal (veli)  Mesek (veli)  Tiras (veli) 
Gomer oli Raamatun Vanhan testamentin mukaan yksi Jafetin seitsemästä pojasta. Nimi Gomer tarkoittaa kimmeriläisiä, joiden kantaisän Gomerin uskotaan olleen.
Aiheesta muualla

Gomer (Goomer) suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
Dollari-miljoona

| Dollari-miljoona |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Nils Dahlström Oscar Tengström
Käsikirjoittaja:  Nils Dahlström Harry Hammar
Tuottaja:  Nils Dahlström
Kuvaaja:  Rafael Roos
Pääosat:  Liisa Rahola Sven Relander Oscar Tengström
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Produktion Nils Dahlström
Ensi-ilta:  1. marraskuuta 1942
Kesto:  73 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dollari-miljoona (Dollar-miljonen) on Nils Dahlströmin ja Oscar Tengströmin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1942. Se perustuu ruotsalaisen Anders Ejen romaaniin Dollarmillionen (1917). Ruotsissa Ejen romaanista tehtiin vuonna 1926 mykkäelokuva, jonka ohjaajana oli Sigurd Wallen. Elokuva ja lähes kaikki siihen liittyvä aineisto, mukaan lukien käsikirjoitus, negatiivit, esityskopiot ja julisteet, ovat kadonneet tai tuhoutuneet.
Henkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Liisa Rahola  | … |  Fylgia   |
|  Sven Relander  | … |  Arthur Falkman   |
|  Oscar Tengström  | … |  Simon Jacobowsky   |
|  Vilho Ruuskanen  | … |  Rickard Bergin alias René Marelle   |
Juoni

Juoniseloste perustuu Ejen teokseen ja Svensk filmografin tietoihin.
Rickard Bergin esiintyy nimellä René Marelle ja kiertelee maailmaa ristiin rastiin. Hän aikoo välttää asepalveluksen kotimaassaan, joten hän maksaa vanhalle ystävälleen Birger Stenströmille 25 000 Ruotsin kruunua, jotta tämä esiintyisi hänenä ja menisi armeijaan hänen puolestaan. Birger ihastuu tukkukauppias Falkmanin tyttäreen Fylgiaan, joka luulee Birgeriä Rickardiksi. Kenttäharjoituksessa sattuu onnettomuus, jossa Birger saa surmansa. Talousvaikeuksissa oleva Falkman kieltää onnetonta Fylgiaa ostamasta surupukua. Falkman ja hänen velkojansa, juutalainen herastuomari Simon Jacobowsky saavat tietoonsa, että Rickard Bergin oli miljoonaperijä. Falkman ja Jacobowsky yrittävät todistaa, että Fylgia oli Rickardin morsian, jotta pääsisivät käsiksi tämän rahoihin. Myös muuan vapaaherra af Segerlind on velkaantunut Jacobowskylle, joka alkaa juonitella Falkmanin selän takana ja kehottaa af Segerlindiä pyrkimään miljoonaperijättäreksi luullun Fylgian hameen alle. Kun tieto Birgerin kuolemasta kiirii oikean Rickardin korviin, tämä pestautuu Falkmanin yksityissihteeriksi. Rickard ja Fylgia rakastuvat toisiinsa, seuraa sarja väärinkäsityksiä ja pari sivujuonta. Ennen pitkää Fylgia ja Rickard tekevät lopun pelleilystä ja Fylgia tekee pesäeron tuomarin ja isänsä juoniin. Rickard paljastaa todellisen minuutensa Fylgialle ja viranomaisille. Puolen vuoden vankilassa istumisen jälkeen rakastavaiset saavat rahat ja toisensa.
Arvioinnit

Dollari-miljoonasta on säilynyt kolme arvostelua, jotka kaikki olivat negatiivisia. Elokuvan alkeellisuutta ja heikkoa tasoa kummasteltiin, varsinkin kun elokuvaraakamateriaalista oli huutava pula. Ohjausta, kuvausta, äänitystä ja aiheen käsittelyä moitittiin. Helsinkiläinen Hufvudstadsbladet kirjoitti: "Dollarmiljonen mottogs av en tom och dödtyst salong." ("Dollari-miljoonan vastaanotti tyhjä ja kuolemanhiljainen elokuvasali.") Elokuvan yleisömenestys oli vuoden 1942 huonoin.
Lähteet ja viitteet

Suomen kansallisfilmografia 3, ISBN 951-37-1019-X
Elonet Dollari-miljoona
1 2  Suomen kansallisfilmografia 3, sivu 113
1 2  Suomen kansallisfilmografia 3, sivu 111
Jämsän kristillinen kansanopisto

| Jämsän kristillinen kansanopisto |
| --- | --- |


Sijainti:  Jämsä
Koordinaatit:  61.858405°N, 25.215749°E
Tyyppi:  kristillinen kansanopisto
Perustettu:  1963
Sitoutuneisuus:  Vanhoillislestadiolaisuus
Rehtori:  Jukka Palola
Aiheesta muualla
Sivusto
Jämsän kristillinen kansanopisto, virall. Jämsän Kr. Kansanopisto, on Jämsässä toimiva kansanopisto. Se on nuorille ja aikuisille tarkoitettu, yleissivistävää koulutusta antava sisäoppilaitos. Opiston koulutus perustuu vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen kristillisiin arvoihin. Opiston omien tavoitteiden mukaan ”koulutuksessa painottuvat arvokasvatus, omaehtoinen oppiminen, vastuullisuus, yhteisöllisyys ja osallisuus ja sen uskontokasvatus ja -opetus pohjaavat Raamattuun ja evankelis-luterilaisen kirkon tunnustukseen”.
Jämsän kristillinen kansanopisto perustettiin vuonna 1909 nimellä Jämsän Kansanopisto. Vuonna 1963 pahoin velkaantunut opisto siirtyi vanhoillislestadiolaisen liikkeen omistukseen.
Sota-aikana kansanopiston tiloissa toimi 30. sotasairaala.
Rehtorit

1963–1965: Ahti Riihimäki
1965–1970: Jorma Kiviranta
1970–2005: Heikki Kankkonen
2001–2012: Timo Tuomisto
2012–: Jukka Palola
The Age

| The Age |
| --- | --- |

 Etusivu 9.6.2011
Lehtityyppi:  sanomalehti
ISSN:  ISSN 0312-6307 ja 2203-580X
Perustettu:  1854
Kotikunta:  Melbourne
Kotimaa:  Australia
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
OCLC
Kotisivu
The Age on australialainen Melbournessa päivittäin ilmestyvä sanomalehti, joka on perustettu vuonna 1854. Se on maansa arvostetuimpia. Painetulla lehdellä oli vuonna 2024 arkisin keskimäärin 240 000 lukijaa ja lauantaisin 389 000. Kuukausitasolla The Age tavoittaa painetun lehden ja verkkouutistensa kautta noin joka viidennen australialaisen. Sitä luetumpi on vain The Sydney Morning Herald.
Ensinumero 17. lokakuuta 1854.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Age Wikimedia Commonsissa
Iiro Meriläinen

Iiro Meriläinen Kirjokansi-kustantamon promokuvassa
Iiro Meriläinen (s. 19. joulukuuta 1980 Lieksa) on suomalainen kirjailija, hevari ja englanninopettaja.
Teokset

Meriläisen esikoisteos  Pedon merkit ilmestyi vuonna 2023. Kirja sijoittuu Pohjois-Karjalan maisemiin, ja se aloittaa ns. hevitrio-saagan. Kirjassa seurataan ylikomisario Ilkka Rajakorven sekä hevitrion Shemeikan, Musan ja Jyviksen edesottamuksia heidän tutkiessa brutaalia sarjamurhaajaa.
Meriläisen toinen teos Paha kolminaisuus (2023) on suora jatko-osa Pedon merkeille. Ratkaistuna pidetty sarjamurhajuttu saa uusia käänteitä, kun Joensuusta löytyy todisteita uusista uhrimenoista.
Yön demoni (2025) on Peto-duologian kolmas osa. Tällä kertaa hevarit onnistuvat sotkemaan itsensä koko Suomea ravistelevaan konfliktiin.
Meriläisen kirjoitustyyliä kuvaillaan Savo-Karelia Noiriksi. Tyylissä yhdistyy kauhun ja jännityksen lisäksi huumori. Savo-Karelia Noiriin kuuluukin maantieteellisen sijainnin lisäksi väkevästi genrerajojen sekoittaminen.
Severi Vierelä

Severi Vierelä (s. 25. lokakuuta 2001) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän edustaa Ruka Slalomia.
Vierelä sijoittui nuorten MM-kilpailuissa kumparelaskussa viidenneksi ja parikumpareissa seitsemänneksi 2021. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän sijoittui kumparelaskussa 28:nneksi.
Vierelä kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla joulukuussa 2018. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 26:s Idre Fjällin kumparelaskussa joulukuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan kolmas Bakurianin kumparelaskussa joulukuussa 2024. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Beidahun parikumpareissa helmikuussa 2025.
Vierelä on sijoittunut Euroopan cupin kilpailussa kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.
Aga Khan V

Aga Khan V (s. Rahim Al-Hussaini Aga Khan 12. lokakuuta 1971 Geneve) on nizari-ismailitiittien 50. imaami. Hän sai imaamin aseman ja Aga Khanin arvonimen helmikuussa 2025 isänsä Aga Khan IV:n kuoleman jälkeen.
Aga Khan V:n äiti ja isoäiti olivat englantilaisia, ja perheellä on läheinen suhde Britannian kuningasperheeseen.
Aga Khan V on opiskellut Brownin yliopistossa ja toiminut isänsä kehitysjärjestön hallituksissa, joka keskittyy terveydenhuoltoon, asumiseen, koulutukseen ja maaseudun talouskehitykseen yli 30 maassa. Hän on erityisen kiinnostunut ilmastonmuutoksesta ja ympäristönsuojelusta.
Aga Khan V:llä on kaksi poikaa entisen amerikkalaisen muotimalli Kendra Spearsin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aga Khan V Wikimedia Commonsissa
Isaac Deutscher

Isaac Deutscher (3. huhtikuuta 1907 Chrzanów, Galitsia, Puola – 19. elokuuta 1967 Rooma, Italia) oli brittiläinen toimittaja, puolanjuutalainen historian ja politiikan tutkija. Deutscher tunnetaan parhaiten Lev Trotskin ja Josif Stalinin kuvaajana ja Neuvostoliiton asiantuntijana. Deutscher Memorial Prize -kirjallisuuspalkinto on perustettu Isaac Deutscherin ja hänen vaimonsa Tamara Deutscherin kunniaksi.
Juutalainen lapsuus

Deutscher oli syntynyt Chrzanówissa, Galitsian maakunnassa Puolassa, joka oli osa Itävalta-Unkarin valtakuntaa. Deutscherin perhe oli juutalainen. Hän opiskeli juutalaisessa uskonnollisessa koulussa Tooraa ja Talmudia. Hän kadotti uskonsa oman bar mitsvansa aikana, hänestä tuli ateisti.
Nuori runoilija

Deutscher herätti huomiota jo 16-vuotiaana julkaisemillaan runoillaan. Hänen jiddišin- ja puolankieliset runonsa koostuivat juutalaisesta ja puolalaisesta tarustosta ja historiasta ja yhdistelivät puolalaista ja juutalaista kulttuuria. Hän myös käänsi runoutta hepreaksi, latinaksi, saksaksi ja jiddišistä puolan kielelle. Deutscher opiskeli kirjallisuutta, historiaa ja filosofiaa Jagellon yliopistossa Krakovassa.
Poliittinen toiminta

Deutscher muutti 18-vuotiaana Varsovaan, missä opiskeli filosofiaa ja taloutta ja missä hänestä tuli marxilainen. Hän liittyi laittomaan Puolan kommunistipuolueeseen ja pian hän toimitti puolueen julkaisujen maanalaisia painoksia. Deutscher vieraili Neuvostoliitossa vuonna 1931. Moskovan yliopisto tarjosi hänelle sosialismin ja Marxin teorian professorin virkoja. Hän hylkäsi tarjouksen ja palasi maanalaiseen työhön Puolaan.
Deutscher julkaisi artikkelin "Barbarismin vaara Euroopan yllä", jossa hän kehotti muodostamaan yhteisen sosialistien ja kommunistien rintaman natsismia vastaan. Tämä kannanotto kohdistui virallista kommunistisista linjaa vastaan, joka näki sosiaalidemokraattien, tai "sosiaalifasistien", olevan kommunistipuolueiden tärkeimpiä vihollisia. Deutscherista tuli trotskilainen, mutta hän katkaisi suhteensa trotskismiin vuonna 1938, vastustaen Trotskin päätöstä perustaa Neljäs Internationaali. Hän liittyi myöhemmin Puolan sosialistipuolueeseen.
Toimittajana

Deutscher muutti Puolasta Lontooseen huhtikuussa 1939. Tämä liike mahdollisesti pelasti hänen henkensä. Hän ei koskaan palannut Puolaan eikä koskaan nähnyt perhettään uudelleen. Hän työskenteli kirjeenvaihtajana puolalais-juutalaisessa sanomalehdessä Lontoossa, jossa hän liittyi trotskilaiseen Vallankumoukselliseen työläisten liigaan. Saksan vallatessa Puolan hän opiskeli englantia ja alkoi kirjoittaa englantilaisiin lehtiin. Hän oli pian pääkirjeenvaihtaja arvovaltaisessa The Economist -viikkolehdessä. Hän liittyi Puolan pakolaisarmeijaan Skotlannissa 1940. Kotiuduttuaan vuonna 1942 hän liittyi The Economist -lehden johtoon ja hänestä tuli Neuvostoliiton suhteiden ja Euroopan politiikan asiantuntija. Hän kirjoitti myös vierailevana eurooppalaisena kirjeenvaihtajana The Observer -lehteen.
Kirjailijana

Deutscher julkaisi ensimmäisenä suurena kirjallisena työnään Stalinin poliittisen henkilökuvan vuonna 1949. Tämä oli kiistanalainen työ, sen sisältö oli enemmän kirjallinen kuin akateeminen. Kylmä sota oli käynnissä, Stalin oli vielä elossa ja Deutscher oli suuntautunut trotskismiin, mutta Deutscherin kirja kuvasi Stalinin rakentaneen sosialismin muodon Neuvostoliitossa. Se oli kuitenkin Deutscherin mukaan kieroutunut versio Karl Marxin, Vladimir Leninin ja Lev Trotskin näkymistä. Stalinin henkilökuva teki Deutscherista johtavan henkilön Neuvostoliiton suhteiden ja Venäjän vallankumouksen tutkimisessa.
Deutscher jatkoi työtä päätyökseen muodostuneessa kolmiosaisessa Trotskin henkilökuvassa: The Prophet Armed (1954), The Prophet Unarmed (1959) ja The Prophet Outcast (1963). Nämä kirjat perustuivat Trotskin arkistoon Harvardin yliopistossa. Suurin osa kolmannen aineistosta oli ennestään julkaisematonta Trotskin vaimon Natalja Sedovan annettua kirjailijalle pääsyluvan arkiston suljettuun osaan. Deutscher ei koskaan tavannut Trotskia henkilökohtaisesti. Deutscher suunnitteli sisältävänsä nämä sarjat tutkielmaan Leninistä, mutta tämä jäi kesken hänen kuoltuaan.
Luennoitsijana ja opettajana

Vasemmiston voimistuminen länsimaissa Vietnamin sodan aikana teki Deutscherista suositun henkilön yliopistojen kampuksilla sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Hänen trotskisminsa oli ajan ilmapiirissä muodostunut eräänlaiseksi marxilaisen humanismin muodoksi. Hän otti osaa ensimmäisen Vietnamin sodan johdosta järjestettyyn "opetustapahtumaan" Kalifornian Berkeleyn yliopistossa, jossa tuhannet opiskelijat kuuntelivat hänen esitystään kylmästä sodasta. Hän oli G. M. Trevelyan -lehtorina Cambridgen yliopistossa vuosina 1966–1967, hän myös opetti New Yorkin kaupunginyliopistossa, New Yorkin yliopistossa, Princetonissa, Harvardin ja Columbian yliopistossa. G. M. Trevelyan -lehtorina hän kirjoitti teoksen The Unfished Revolution joka julkaistiin hänen äkillisen ja odottamattoman kuolemansa jälkeen Roomassa Italiassa vuonna 1967.
Juutalainen toisinajattelija

Huolimatta ateistisuudestaan ja pitkäaikaisesta toimimisesta sosialistina Deutscher piti tärkeänä juutalaista toisinajattelua ja hänellä riitti aikaa juutalaispolitiikalle. Hän kirjoitti teoksen Non-Jewish Jew itselleen ja muille juutalaishumanisteille. Deutscher ihaili Elisha ben Abuayahia, juutalaista 200-luvun harhaoppista. Varsovassa hän liittyi kommunistipuolueeseen, ei juutalaisliikkeeseen, jossa vaikuttaneita "jiddištien" ajatuksia hän vastusti. Hän kuvaili omaa juutalaisuuttaan: "Uskonto? Minä olen ateisti. Juutalainen nationalismi? Minä olen internationalisti."
Ennen toista maailmansotaa Deutscher vastusti siionismia taloudellisesti kannattamattomana ja kiusallisena kansainväliselle sosialismille. Holokaustin jälkeen hän muutti sotaa edeltäneitä ajatuksiaan, ja arvioi Israelin perustamisen olevan "historiallinen välttämättömyys" antamaan koti henkiin jääneille Euroopan juutalaisille. Hänestä tuli arvostelevampi Israelin toimintaan palestiinalaisia kohtaan 1960-luvulla. Kuuden päivän sodan jälkeen 1967 hän mainitsi että Israelin olisi vetäydyttävä valloittamiltaan alueilta. "Tämän kuuden päivän ihmeen" hän sanoi olevan viimeinen ja myös kaikista helpoin voitto Israelin armeijalle, ja samalla tuhoisin Israelille itselleen.
Kirjoja

Venäjän vallankumous jatkuu yhä (WSOY, 1967)
Stalin: poliittinen elämäkerta (WSOY, 1989) ISBN 951-0-15770-8 (nid.)
The Prophet Armed: Trotsky, 1879–1921 (1954)
The Prophet Unarmed: Trotsky, 1921–1929 (1959)
The Prophet Outcast: Trotsky, 1929–1940 (1963)
Ironies of  History (1966)
The non-Jewish Jew and other essays (1968)
Aiheesta muualla

Visit The Lubitz TrotskyanaNet for a bio-bibliographical sketch on Isaac Deutscher (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Olly Donner

Olly Donner vuonna 1900.
Olga Maria ”Olly” Donner (o.s. Sinebrychoff; 28. syyskuuta 1881 Helsinki – 22. syyskuuta 1956 Arlesheim, Sveitsi) oli suomalainen kirjailija ja antroposofi. Hän kirjoitti ruotsiksi ja ranskaksi ja käytti kirjailijanimeä Jean Bray.
Elämänvaiheet

Olly Donner oli Sinebrychoffin panimon toimitusjohtajana toimineen kauppaneuvos Nicolas Sinebrychoffin ja tämän puolison Anna Nordenstamin ainoa lapsi. Hänen äidinisänsä oli senaattori Johan Mauritz Nordenstam. Olly Donnerin puolisona oli vuodesta 1900 teollisuusjohtaja Uno Donner (1872–1958), joka oli Suomen Antroposofisen Liiton perustajia. Pariskunta asui vuosia ulkomailla. Olly ja Uno Donner omistivat Kirkniemen kartanon Lohjalla vuosina 1927–1945 ja pitivät siellä koulua. He omistivat myös Grantorpin tilan Pohjan kunnassa.
Donnerin kirjoja ei juuri luettu eikä ymmärretty hänen elinaikanaan. Vaikka niitä julkaisivat Bonnier ja Söderström, hän maksoi julkaisukustannukset itse.
Lapseton pariskunta lahjoitti vuonna 1956 omaisuutensa Åbo Akademille. Lahjoitukseen sisältyi Ollyn isältään perimä Karhusaaren huvila Espoossa. Lahjoitusvaroilla perustettiin uskonnonhistoriaa ja kulttuurihistoriaa tutkiva Donner-instituutti vuonna 1959.
Teokset

Allégories fantasques: Chansons joyeuses et tristes. Albert Messein, Paris 1911
Förståelsen. Stockholm 1914
Nikitka. Bonnier, Stockholm 1915
Golgàt.  Bonnier, Stockholm 1917
Människovägen. Bonnier, Stockholm 1917
Livsriddaren: Dikter och legender. Söderström, Helsingfors 1926
Mön från Nymwegen: Flamländskt mirakelspel från 1500-talet. Omdiktat Olly Donner. Söderström, Helsingfors 1926
Angelus: Tragi-komiskt marknadsspel i tre akter. Bonnier, Stockholm 1927
Blå Torild: Nytids riddarspel. Bonnier, Stockholm 1927
Hans Handske: Sagodrama. Bonnier, Stockholm 1927
Mefistospel kring Lancelot, furste av Danmark, och den sköna Sanderin. Bonnier, Stockholm 1927
En kritikers anteckningar. Bonnier, Stockholm 1928 (nimimerkillä Jean Bray)
Gerknäs sagoteater. Söderström, Helsingfors 1936
Svalesyskon. Söderström, Helsingfors 1936
Ur Rübezahlsagorna och En dröm i Drömmen. Söderström, Helsingfors 1936
Kråckle. Söderström, Helsingfors 1937
Gerknäs sagor och spel. Teckningarna av Gunnel Wahlfors. Författare, Helsingfors 1938
När Nippan neg. Söderström, Helsingfors 1938
Morelius. Söderström, Helsingfors 1939
Sagornas Visselgren. Teckningarna av Gunnel Wahlfors. Helsingfors 1939
Mary Brita skriver. Söderström, Helsingfors 1940
Kucke Knalls brudmöte: Kort sammandrag av sagospelet. Särtryck Nyland nro 30, 1941. Helsingfors 1941
Legenden om Diktar-Pehr. Söderström, Helsingfors 1941
Sagonoveller. Söderström, Helsingfors 1942
Lissi Grön. Söderström, Helsingfors 1943
Legend- och folkspel. Söderström, Helsingfors 1945
Nya frun. Söderström, Helsingfors 1946
Järndoggen. Söderström, Helsingfors 1949
Mellan bygdens gårdar. Söderström, Helsingfors 1950
Växlande ansikten: Villa och verklighet. Söderström, Helsingfors 1951
Dina Dinning väljer cigaretter för scenen. Helsingfors 1953
Varför inte. Liiketieto, Helsingfors 1953
Kirjallisuutta

Westerlund, Jasmine: Olly Donnerin kiehtova elämä.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-47388-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olly Donner Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Ruotsi
Marielle Goitschel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marielle Goitschel |  Marielle Goitschel |  Marielle Goitschel |  |
Maa:   Ranska
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | Suurpujottelu |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | Pujottelu |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1964 | Pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Chamonix 1962 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Portillo 1966 | suurpujottelu |  |
|  Kultaa | Portillo 1966 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Portillo 1966 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Chamonix 1962 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Portillo 1966 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 | alppiyhdistetty |  |
Marielle Goitschel (s. 28. syyskuuta 1945 Sainte-Maxime, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Goitschel voitti vuonna 1962 maailmanmestaruuskilpailuissa Chamonix’ssa kultaa alppiyhdistetyssä ja hopeaa pujottelussa. Innsbruckin vuoden 1964 talviolympialaisissa Goitschel oli toinen pujottelussa vain siskonsa Christine edellään. Suurpujottelussa asetelma kääntyi ja Marielle voitti kultaa ennen siskoansa.
Seuraavissa maailmanmestaruuskisoissa 1966 Portillossa Goitschel voitti kolme kultaa: suurpujottelussa, syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä. Lisäksi hän sai hopeaa pujottelusta. Syöksylaskussa Goitschellin edelle laski Erika Schinegger, joka vuonna 1967 todettiin mieheksi. Schinegger luovutti kultamitalinsa Goitschelille vuonna 1988.
Goitschel osallistui vielä Grenoblen vuoden 1968 talviolympialaisiin. Kotimaassaan hän nousi keskimmäiselle palkintokorokkeelle pujottelussa.
Maailmancupissa Goitschel oli kolme kertaa ykkönen. Hän voitti pujottelucupin sekä kaudella 1966–1967 että 1967–1968 ja syöksylaskucupin 1966–1967.
Aiheesta muualla

Marielle Goitschelin profiili KOK:n sivuilla
Naisten pujottelun olympiavoittajat
Naisten suurpujottelun olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Muut:  IdRef
Novena

Novenan sijainti Singaporen kartalla
Panoraamakuva Novenan alueesta
Novena (kiin. 诺维娜 tai 諾維娜, tamiliksi நொவீணா) on yksi Singaporen alueista (engl. urban planning area). Se sijaitsee Keskisellä suuralueella Singaporessa. Novena rajoittuu pohjoisessa Central Water Catchmentiin ja Toa Payohiin, idässä Kallangiin, etelässä Tangliniin ja Newtoniin ja lännessä Bukit Timahiin. Alue on nimetty paikallisen katolisen kirkon mukaan. Alue on melko kallis. Novenassa on myös yksi Singaporen sairaaloista, Tan Tock Seng.
Novenan asukasluku vuoden 2010 väestölaskennassa oli 46 640 ja vuoden 2015 ennusteessa 47 990. Alueen pinta-ala on 8,98 km2.