stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kriegsmarine

| Kriegsmarine |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1935–1945
Valtio:   Saksa
Aselajit:  merivoimat
Koko:  50 000 (1939) 250 000 (1940) 404 000 (1941) 580 000 (1942) 780 000 (1943) 810 000 (1944) 700 000 (1945)
Sodat ja taistelut:  toinen maailmansota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Erich Raeder   Karl Dönitz   Alfred Saalwächter
Kriegsmarine (suom. Sotalaivasto) oli Saksan asevoimien meripuolustuksesta vastannut puolustushaara, joka perustettiin toukokuussa 1935 suoritetun kansallisten asevoimien uudelleenorganisoinnin yhteydessä. Laivaston perustaminen rikkoi ensimmäisen maailmansodan rauhansopimuksen Saksalle asettamia rajoituksia. Sen edeltäjä oli Weimarin tasavallan aikainen laivasto Reichsmarine.
Kriegsmarine koostui yksittäisistä isommista laivoista, useampia laivoja sisältävistä laivasto-osastoista ja erilaisista maalla sijaitsevista huoltosatamista ja muusta kalustosta. Toisen maailmansodan aikana Kriegsmarinessa palveli yhteensä 1,5 miljoonaa sotilasta ja sen menetykset sodan aikana olivat 65 000 kuollutta, 105 000 kadonnutta ja 21 000 haavoittunutta.
Kriegsmarinen pääalukset olivat taistelulaivat Bismarck ja Tirpitz, ”taskutaistelulaivat” Lützow, Admiral Scheer ja Admiral Graf Spee, taisteluristeilijät Scharnhorst ja Gneisenau, kolme raskasta risteilijää, kuusi kevyttä risteilijää, sukellusveneet ja muut pienemmät alukset. Kahta ensimmäisen maailmansodan aikaista taistelulaivaa käytettiin pääasiassa koulutukseen.
Taistelulaivat olivat kooltaan ja tulivoimaltaan verrattavissa Ison-Britannian kuninkaallisen laivaston suurimpiin aluksiin, mutta kuninkaallisen laivaston valtava toimintakapasiteetti ja alusten lukumäärä ylittivät Kriegsmarinen koon monin verroin. Bismarck ja Tirpitz olivat bruttovetoisuudeltaan yli 50 000 tonnia ja aseistuksena niissä oli kahdeksan 380 mm tykkiä.
Pääoperaatiot

Operaatio Wikinger (helmikuu 1940) — Hävittäjien suorittama tuhoamisretki Pohjanmerellä.
Operaatio Weserübung (toukokuu 1940) — Maihinnousut Tanskaan ja Norjaan.
Operaatio Juno (kesäkuu 1940) — Hyökkäys liittoutuneiden Norjan sotavoimien huoltoyhteyksiä vastaan. Operaation aikana upotettiin englantilainen tukialus HMS Glorious.
Operaatio Nordseetour (joulukuu 1940) — Ensimmäinen Admiral Hipperin suorittama Atlantin-tehtävä.
Operaatio Berlin (tammi-maaliskuu 1941) — Scharnhorstin ja Gneisenaun suorittama operaatio Atlantin kauppalaivasaattueita vastaan.
Operaatio Rheinübung (1941) — Bismarckin ja Prinz Eugenin läpimurtoyritys Atlantille.
Operaatio Doppelschlag (1942) — Admiral Scheerin ja Admiral Hipperin kauppalaivaston vastainen operaatio Novaja Zemljalla
Operaatio Sportpalast (1942) — Peruutettu operaatio, jossa olisi ollut mukana muun muassa Tirpitz. Tarkoituksena oli ollut hyökätä arktisia saattuereittejä vastaan.
Operaatio Rösselsprung (1942) — Keskeytetty hyökkäysoperaatio (mukana Tirpitz) arktista saattuetta PQ 17:ää vastaan.
Operaatio Wunderland (1942) — Laivue Wunderlandin suorittama tärkeiden satamien tuhoamis-tehtävä Karanmerellä.
Operaatio Paukenschlag (1942) — U-veneiden suorittama operaatio Yhdysvaltain itärannikon laivaliikennettä vastaan.
Operaatio Regenbogen, myös nimellä Barentsinmeren taistelu (Schlacht in der Barentssee) (1942) — Admiral Hipperin ja Lützowin suorittama epäonnistunut hyökkäys arktista saattuetta JW-51B:tä vastaan.
Operaatio Cerberus (11.–13. helmikuuta 1942) — Scharnhorstin, Gneisenaun ja Prinz Eugenin suorittama Englannin kanaalin läpiajo, tarkoituksena siirtää suuret pinta-alukset Brestistä Ranskasta kotisatamiinsa Saksaan.
Operaatiot Domino, Fronttheater ja Paderborn (1943) — Scharnhorstin ja Prinz Eugenin operaatioita Norjanmerellä tammi- ja maaliskuussa 1943.
Operaatio Zitronella (tai Sizilien) (1943) — Maihinnousu liittoutuneiden hallussa oleville Huippuvuorille. Operaatiossa mukana Tirpitz ja Scharnhorst.
Operaatio Ostfront (1943) — Scharnhorstin viimeinen operaatio, tarkoituksena hyökätä saattuetta JW-55B vastaan. Scharnhorst upotetaan Nordkapin luona.
Koko alkuvuoden 1945 Kriegsmarine suoritti useita evakuointi- sekä maavoimien tulitukitehtäviä itärintamalla.
Operaatio Deadlight (1945) — U-veneiden sodanjälkeinen upottaminen Brittien valvonnassa.
Muita merkittäviä taisteluita olivat Admiral Graf Speen tuho Río de la Platalla ja Taistelu Atlantista. Pienempiin yhteenottoihin kuuluivat HMS Royal Oakin, Bismarckin ja HMS Hoodin upotukset.
Ylin sodanjohto ei juurikaan arvostanut merivoimien toimintakykyä, ja se taistelikin liittoutuneiden suurta ylivoimaa vastaan. Sodan loppupuolella vihollisen ilmavoimat olivat nujertaneet suurimman osan sen yksiköistä, mutta pienemmät alukset operoivat aina sodan viimeisiin hetkiin saakka.
Komentajat

Kriegsmarinen olemassaolon aikana sen kolme komentajaa (Oberbefehlshaber des Marine) olivat:
1. lokakuuta 1935 – 30. tammikuuta 1943: suuramiraali Erich Raeder
1. helmikuuta 1943 – 30. huhtikuuta 1945: suuramiraali Karl Dönitz
1.–23. toukokuuta 1945: kenraaliamiraali Hans-Georg von Friedeburg
Kriegsmarinen alukset > Taistelulaivat

Taistelulaiva Bismarck, 1939, (42 000 tonnia, 8×380 mm:n tykit
Taistelulaiva Tirpitz, 1939
Schleswig-Holstein, 1906, (15 000 tonnia, 4×280 mm tykit)
Schlesien, 1906
Kriegsmarinen alukset > Taisteluristeilijät

Scharnhorst, 1936 (35 000 tonnia, 9×280 mm:n tykit)
Gneisenau, 1936
Kriegsmarinen alukset > Taskutaistelulaivat

Lützow (aiemmin Deutschland), 1931 (12 000 tonnia, 6×280 mm)
Admiral Graf Spee, 1933
Admiral Scheer, 1934
Kriegsmarinen alukset > Raskaat risteilijät

Admiral Hipper, 1937 (14 000 tonnia, 8×203 mm)
Blücher, 1937
Prinz Eugen, 1938
Kriegsmarinen alukset > Kevyet risteilijät

Emden, 1925 (6 000 tonnia, 8×150 mm)
Königsberg, 1927 (7 200 tonnia, 9×150 mm)
Karlsruhe, 1927 (7 200 tonnia, 9×150 mm)
Köln, 1928 (7 200 tonnia, 9×150 mm)
Leipzig, 1929 (8 000 tonnia, 9×150 mm)
Nürnberg, 1934 (8 000 tonnia, 9×150 mm)
Kriegsmarinen alukset > Hävittäjät

Tyyppi 1934: Z1-Z4
Tyyppi 1934A: Z5 - Z16
Tyyppi 1936: Z17 - Z22
Tyyppi 1936A: Z23 - Z30
Tyyppi 1936A (Mob): Z31 - Z34 ja Z37 - Z42, kolmen viimeisen rakentamista ei aloitettu
Tyyppi 1936B: Z35 - Z36 ja Z43 - Z45, kaksi viimeistä ei valmistunut
Tyyppi 1940/41: rakentamista ei aloitettu
Tyyppi 1936C: Z46 - Z50 rakentamista ei aloitettu
Tyyppi 1942: Z51 (ex- T43) rakentamista ei aloitettu
Tyyppi 1944: rakentamista ei aloitettu
Yhteensä 51 hävittäjää suunniteltu, joista ainoastaan 40 saatiin sodan aikana palveluskäyttöön. Lisäksi palveluskäytössä oli kolme sotasaalisalusta:
ZH1 (ex-Gerard Callenburgh) hollantilainen Isaac Sweers -luokan hävittäjä
ZF2 (ex-L’Opiniatre) ranskalainen hävittäjä
ZG3 (ex-Vasilefs Georgios) alun perin brittiläinen G/H-luokan hävittäjä, joka palveli Kreikan laivastossa, kunnes saksalaiset valtasivat aluksen
Kriegsmarinen alukset > Muut

11 apuristeilijää
torpedoveneitä tyyppejä
Tyyppi 1923: Möwe, Greif, Seeadler, Albatros, Kondor ja Falke
Tyyppi 1924: Wolf, Iltis, Jaguar, Leopard, Luchs, Tiger
Tyyppi 1935: T1-T12
Tyyppi 1937: T13-T21
Tyyppi 1939: T22-T36
Tyyppi 1940: T61-T72
Tyyppi 1941: T37-T51
Vallattuja aluksia TA1-TA48 (ei kaikkia numeroita käytössä)
miinalaivoja, miinanraivaajia, tykkiveneitä, vartioveneitä ja Schnellbooteja
57 U-venettä sodan alussa. Yhteensä Kriegsmarinella ehti olla käytössä yli 1150 sukellusvenettä toisen maailmansodan aikana.
Vuonna 1936 Kriegsmarine ryhtyi rakentamaan Saksan ensimmäistä lentotukialusta Graf Zeppeliniä, mutta sen rakennustyöt keskeytettiin myöhemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kriegsmarine Wikimedia Commonsissa
Wehrmacht

Luftwaffe · Heer · Kriegsmarine
Päämajat

Oberkommando der Wehrmacht

Oberkommando des Heeres · Oberkommando der Marine · Oberkommando der Luftwaffe
Joukot

Divisioonat · Komentajat · Aseet
Kampanjat

Puolan offensiivi (Fall Weiss)

Valesota (Sitzkrieg)

Weserübung (Operation Weserübung)

Taistelu Ranskasta (Fall Gelb)

Taistelu Britanniasta

Balkanin sota (Operation Marita)

Pohjois-Afrikka

Itärintama

Länsirintama
Saksan sotalippu 1935–1945.
Taisteluristeilijä Gneisenau vuonna 1939.
Raskas risteilijä Admiral Hipper vuonna 1939.
Sars-et-Rosières

| Sars-et-Rosières |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Sars-et-Rosières
 Koordinaatit: 50°26′44″N, 3°19′57″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Valenciennes
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,6 km²
Väkiluku (2020):  618 
 – Väestötiheys:  237 as./km²
Kunnan numero:  59554
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sars-et-Rosières on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Valenciennesin kaupungista luoteeseen.
Immaculée-Conception -kirkko
Kunnan alueella oleva linna Château du Loire on rakennettu alun perin metsästyslinnaksi vuonna 1404. Neliön muotoisessa linnassa on pyöreä torni joka kulmassa, ja sitä ympäröi vallihauta. 1800-luvun lopulla linna omistaja kunnosti linnaa sitä samalla muokaten. Vuonna 1921 savupiippu sytytti koko rakennuksen tuleen, jättäen jäljelle vain seinät. Vuonna 1969 linna lisättiin historiallisten monumenttien lisäluetteloon, ja linnan nykyiset omistajat ovat kunnostaneet sen entiseen loistoonsa.
Immaculée-Conception -kirkko on valmistunut vuonna 1859 seitsemän vuotta töiden aloittamisen jälkeen. Kuvanveistäjä Charles Buisine-Rigot valmisti alttarin, tabernaakkelin ja alttaritaulun kuusesta ja lehmuksesta 1200-luvun gootilaiseen tyyliin.
Urheilu

Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Tilloy-lez-Marchiennes-Sars-et-Rosières osuuden pituus on 2 350 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sars-et-Rosières Wikimedia Commonsissa
Seppo Koho

Seppo Koho (s. 1967 Rovaniemi) on suomalainen arkkitehti, sisustusarkkitehti ja muotoilija, joka on tullut tunnetuksi ohuista puurimoista rakentuvista Secto- ja Octo-valaisimistaan.
Käytyään Helsingin kuvataidelukion Koho opiskeli ensin sisustusarkkitehtuuria ja kalustesuunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa Helsingissä 1987–1994 ja sitten Tampereen teknillisessä yliopistossa, josta hän valmistui arkkitehdiksi 1993. Samaan aikaan hän työskenteli Sis-Ark Oy:ssä, vuodesta 1992 Aarne von Boehmin arkkitehtitoimistossa ja vuodesta 1996 Kaisa Blomstedtin sisustussuunnittelutoimistossa. Vuosina 2000–2002 Koho työskenteli Iiris Ulinin arkkitehtitoimistossa, kunnes keskittyi toimimaan vuonna 1995 perustamansa oman sisustusarkkitehtitoimiston kautta.
Seppo Kohon valaisinten ympärille syntyneen Secto Design -yrityksen lisäksi Seppo Koho on suunnitellut huonekaluja yrityksille Aptero, P. O. Korhonen ja Martela sekä sisustuksia eri kokoisten suomalaisyritysten toimitiloihin ja yksityisasiakkaille.
Vuonna 1997 Seppo Koho sai Ornamo-palkinnon, vuosina 2002 ja 2005 Taiteen keskustoimikunnan palkinnon, 2003 Alfred Kordelinin säätiön palkinnon, vuonna 2004 Suomen Kulttuurirahaston palkinnon, vuonna 2008 Olomuoto-palkinnon ja vuonna 2010 iF-tuotesuunnittelupalkinnon. Vuonna 2015 hänet valittiin vuoden huonekalusuunnittelijaksi.
Sanna Kurronen

Sanna Kurronen (s. 1982 Espoo) on suomalainen ekonomisti. Hänen erityisosaamisalueitaan ovat muiden muassa Suomen talouspolitiikka, rahoitussektorin rooli taloudessa ja Venäjän talous.
Kurronen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen laitokselta vuonna 2017. Väitöskirjassaan hän tutki rahoitussektorin toiminnan vaikutusta raaka-ainekiroukseen.
Kurronen on työskennellyt Danske Bankissa, Pohjola Pankissa, OKOssa ja Suomen Pankissa. Vuosina 2014–2020 hän työskenteli pankkiekonomistina Nordeassa makrotalousanalyysin ja valuuttamarkkinoiden parissa. Hän aloitti EVA:n ekonomistina maaliskuussa 2020.
Vuodesta 2020 lähtien hänen toimintansa on herättänyt laajempaa huomiota. Kurronen on tullut tunnetuksi kärkeviksikin yltyvistä kannanotoistaan. Hän on saanut aikaan keskustelua esimerkiksi kirjoittamalla polttomoottoriautojen arvon alenemisesta liikenteen sähköistyessä.
Kurrosen mukaan suomalaisten työuria tulisi pidentää niin alusta, keskeltä kuin lopustakin. Kotihoidon tuki olisi hänen mukaansa syytä poistaa ja ansiosidonnaista työttömyysturvaa pitäisi heikentää, jotta työnteko olisi nykyistä houkuttelevampaa. Eläkeikä olisi nostettava 65:stä 67:ään vuoteen.
Kurronen siirtyi EVA:sta Suomen Pankin Rahapolitiikka- ja tutkimusosastolle vanhemmaksi ekonomistiksi syyskuussa 2022 .
Kurronen oli Liberaalipuolueen ehdokkaana Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ja sai 2386 ääntä, muttei tullut valituksi.
Yksityiselämä

Kurrosen puoliso on ammatiltaan sisätautilääkäri. Heillä on kolme lasta. He asuvat Espoossa.
Aiheesta muualla

https://twitter.com/KurronenS Twitter-tili
Natural Resources and Finance Väitöskirja
Sari Syväluoma

Sari Syväluoma (27. heinäkuuta 1966 Oulainen – 19. elokuuta 2016) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja taiteen maisteri.
Syväluoman suunnittelemille tuotteille myönnettiin kansainvälinen Elle Decoration -designpalkinto vuosina 2002 ja 2003.
Savenius

Savenius on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Filemon Savenius (1883–?), poliitikko (SSTP, SKP) ja maanviljelijä
Janne Savenius (1968–2019), salibandyn pelaaja
Pauli Savenius (s. 1987), jääkiekkotuomari
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sari Tauriainen

| Sari Tauriainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sari Tauriainen
Syntynyt: 23. joulukuuta 1982 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  174 cm
Nyk. joukkue:   LP Viesti LP Salo
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2015-2016:   LP Viesti
Sari Tauriainen (s. 23. joulukuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija, joka edusti kaudella 2015–2016 salolaista LP Viestiä voittaen Suomen Cupin mestaruuden sekä hopeaa Mestaruusliigassa.
Tauriainen pelasi ensimmäisen liigaottelunsa vasta 32-vuotiaana, kun LP Viesti kiinnitti hänet joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Tätä ennen kuusamolaislähtöinen Tauriainen oli pelannut kahta 2-sarjakautta lukuun ottamatta 1-sarjaa kaudesta 1999–2000 lähtien.
Pelipaikaltaan Tauriainen on passari ja hänen kasvattajaseuransa on Kuusamon Pallo-Karhut.
Sari Taussi

Sari Taussi on suomalainen toimittaja ja syyskuusta 2012 alkaen Yleisradion Kaukoidän-kirjeenvaihtaja, asemapaikkanaan Peking.
Taussi opiskeli tiedotusoppia, sosiologiaa, kirjallisuustiedettä ja filosofiaa ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän oli kesätoimittajana Kymen Sanomissa ja kaksi kesää Helsingin Sanomissa. Vuonna 1984 hän sai paikan Yleisradion radiouutisten sähketoimittajana. 1980-luvun loppuvuosina Taussi toimi kaksi vuotta YK:n vapaaehtoisjoukoissa Thaimaassa Mekongjoen kehittämiskomission tiedotustehtävissä. Tämän jälkeen Taussi alkoi erikoistua kansainvälisiin aiheisiin ja ympäristökysymyksiin. Hän opiskeli koulutusvapaallaan vuonna 2005 Chiang Main yliopistossa Thaimaassa.
Saverio Gerbino

Saverio Gerbino
Saverio Gerbino (23. helmikuuta 1814 Caltagirone – 16. maaliskuuta 1898) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. syyskuuta 1836 ja nimitettiin Piazza Armerinan hiippakunnan piispaksi 23. helmikuuta 1872. Piispaksi konsekroinnin suoritti 10. maaliskuuta Luigi Natoli.
Gerbino sai 14. maaliskuuta 1887 nimityksen Caltagironen piispaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
San Cristóbal (Galápagossaaret)

San Cristóbal
Satelliittikuva Galapagossaarista – San Cristobal kuvan oikeassa reunassa.
| --- | --- |
Muut nimet:  Chatham
Sijainti:  Galápagos San Cristóbal Ecuador
Saariryhmä:  Galápagossaaret
Korkein kohta:  Cerro San Joaquín, 730 m
Pinta-ala:  558 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  5 600
Suurin kaupunki:  Puerto Baquerizo Moreno
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
San Cristóbal on itäisin saari Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Saaren pohjoisosissa on eroosion kuluttamia tulivuoria, eteläosaa peittää rehevä kasvillisuus. Puerto Baquerizo Morenon kaupunki on Galapagosin toiseksi suurin taajama. Koska saarella on toinen Galapagoksen kahdesta lentokentästä, monet matkailijat käyvät siellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Cristóbal (Galápagossaaret) Wikimedia Commonsissa
Galápagossaaret
| --- | --- |
Saaret:   Baltra  Bartolomé  Darwin  Española  Fernandina  Floreana  Genovesa  Isabela  Marchena  North Seymour  Pinta  Pinzón  Rábida  San Cristóbal  Santa Cruz  Santa Fe  Santiago  South Plaza  Wolf 
Provinssin kantonit:   Isabel  San Cristóbal  Santa Cruz
Saved By Rock'n'Roll

| Saved by Rock’n‘Roll Los Bastardos Finlandeses |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2011
 Kesto: 39.20
 Levy-yhtiö: Soundstation Finland
Listasijoitukset
  30.
muut julkaisut
| El Grande's Saloon 2009 | Saved by Rock’n‘Roll 2011 | Day of the Dead 2013 |
Saved by Rock’n‘Roll on Los Bastardos Finlandeses -yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin 2011.
Kappaleet

Saved by Rock’n‘Roll – 2.49
Heartbraker – 3.01
Anna-Lisa – 3.23
S.O.B. – 3.04
Acapulco – 4.37
Grazy – 2.59
My baby’s yours to ride – 2.53
Twin sister – 3.33
Hop on your harley – 3.44
Drive-by- lover boy – 3.36
Skulls and guitars – 5.37
Arviot

Desibeli.net:
Soundi:
STS-88

STS-88 (ISS:n kokoonpanolento 2A) oli Nasan ensimmäinen avaruussukkulalento kansainväliselle avaruusasemalle (ISS) ja avaruussukkula Endeavourin 13. lento. Endeavour kuljetti avaruusasemalle avaruusaseman ensimmäisen yhdysvaltalaisen moduulin, Unityn (eli Node 1).
Endeavour laukaistiin toisella yrittämällä 4. joulukuuta 1998 Kennedyn avaruuskeskuksesta Floridasta. Seitsenpäiväisen lennon kohokohta oli Unityn yhdistäminen kiertoradalla jo olevaan Zarya-moduuliin, mikä vaati kolme avaruuskävelyä yhdistämään moduulien sähkö- ja tietoliikennekaapelit toisiinsa. Boeingin ja Venäjän avaruusjärjestön rakentama Zarya oli laukaistu venäläisellä Proton-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta marraskuussa 1998.
Muita hyötykuormia:
Rahtiruuman Imax-kamera (Imax Cargo Bay Camera (ICBC))
Argentiinalainen tutkimussatelliitti Argentine Scientific Applications Satellite-S (SAC-A)
MightySat 1 (Hitchhiker), ilmavoimien pieni satelliitti
Space Experiment Module (SEM-07)
Getaway Special G-093, University of Michiganin sponsoroima.
Laukaisun jälkeen sukkula ohjattiin Zaryan kiertoradalle. Unity siirrettiin sukkulan robottikäsivarrella rahtiruumasta sukkulan telakoitumisjärjestelmän päälle. Tämän jälkeen Zarya siirrettiin sukkulan robottikäsivarrella Unityn telakoitumissovittimen (Pressurized Mating Adapter, PMA) päälle. Avaruuskävelyillä kytkettiin moduulien virta- ja tietoliikennekaapelit toisiinsa.
Endeavourin astronautit vierailivat uudella kansainvälisellä avaruusasemalla 11. joulukuuta 1998 menemällä Unity- ja Zarya-moduulien sisälle ensimmäistä kertaa ja asensivat S-aaltoalueen viestijärjestelmän minkä avulla yhdysvaltalaiset lennonvalvojat Houstonissa pystyivät lähettämään komentoja Unityn järjestelmiin ja tarkkailemaan aseman järjestelmien toimintaa. Osoituksena suurimman koskaan rakennetun avaruusaseman rakennustyön vaatimasta kansainvälisestä yhteistyöstä sukkulan komentaja Robert Cabana ja venäläinen kosmonautti Sergei Krikaljov avasivat Unity-yhteysmoduuliin johtavan luukun ja leijuivat yhdessä uuteen avaruusasemaan.
Muu miehistö seurasi perässä ja alkoi kääntää valoja päälle ja siirtää tarvikkeita tilavaan Unity-yhteysmoduuliin mihin muut moduulit tultaisiin yhdistämään tulevaisuudessa. Jokainen Unityn käytävä oli merkitty kyltillä mikä johti tunneleihin mihin uudet moduulit tultaisiin myöhemmin yhdistämään. Tuntia myöhemmin Cabana ja Krikaljov avasivat yhteysluukun venäläisvalmisteiseen Zarya-ohjausmoduuliin mikä oli aseman hermokeskus aseman varhaisvaiheessa. Astronautit totesivat yhteysluukun avaamisen merkinneen uuden aikakauden alkua avaruuden tutkimuksessa.
Astronautit testasivat myös onnistuneesti aseman videoneuvottelujärjestelmää mitä aseman ensimmäinen pitkäkestoinen pysyvä miehistö (Retkikunta 1) tulisi käyttämään.
Avaruuskävelyiden jälkeisenä päivänä Endeavour irrottautui moduuleista mikä päätti ensimmäisen avaruusaseman kokoonpanolennon. Sukkula laskeutui 16. joulukuuta 1998 Kennedyn avaruuskeskukseen.
ISS STS-88:n jälkeen. Zarya (vas.) ja Unity.
Miehistö

| Asema | Astronautti |  |
| --- | --- | --- |
Komentaja: Robert D. Cabana 4. avaruuslento
Pilotti: Frederick Sturckow 1. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 1: Jerry L. Ross 6. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 2: Nancy J. Currie 3. avaruuslento   Lentoinsinööri
Tehtäväspesialisti 3: James H. Newman 3. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 4: Sergei Krikaljov, RKA 4. avaruuslento
Avaruuskävelyt

STS-88:lle oli suunniteltu kolme avaruuskävelyä (EVA), mitkä myös toteutuivat
|  | Avaruuskävelijät | Alkoi (UTC) | Loppui (UTC) | Kesto | Kuvaus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| EVA 1 | Jerry L. Ross James H. Newman | 7. joulukuuta 1998 22:10 | 8. joulukuuta 1998 05:31 | 7 tuntia 21 minuuttia | Unity-moduulin asennus alkoi. |
| EVA 2 | Ross Newman | 9. joulukuuta 1998 20:33 | 10. joulukuuta 1998 03:35 | 7 tuntia 02 minuuttia | Unity-moduulin asennus jatkui. |
| EVA 3 | Ross Newman | 12. joulukuuta 1998 20:33 | 13. joulukuuta 1998 03:32 | 6 tuntia 59 minuuttia | Unity-moduulin asennus loppui. |
Media

Video: STS-88:n laukaisu (7 min 59 s)
Video: Ensimmäisen avaruuskävelyn kohokohdat (4 min 59 s)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NASA: yhteenveto lennosta STS-88 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
STS-88 Video Highlights (Arkistoitu – Internet Archive)
Nasan avaruussukkulasivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: STS-95 | Nasan avaruussukkulalennot | Seuraaja: STS-96 |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:STS-88
Unity-moduuli ja STS-88:n miehistöä Kennedyn avaruuskeskuksessa.
Astronautit työskentelevät moduulien parissa
Käännös suomeksi
Sheila Echols

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | 4 × 100 m viesti |  |
Sheila Ann Echols (s. 2. lokakuuta 1964 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ja pituushypyssä saaden ensin mainitussa kultamitalin.
Echols osallistui myös vuoden 1992 kesäolympialaisiin Barcelonassa ja sijoittui seitsemänneksi pituushypyssä.
Savonlinna (täsmennyssivu)

Savonlinna voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Savonlinna, Suomen kaupunki
1525 Savonlinna, kaupungin mukaan nimetty asteroidi
S/S Savonlinna, sisävesihöyrylaiva
Savonlinna, vuosina 1876–1881 ilmestynyt sanomalehti
Savonlinna, vuosina 1883–1901 ilmestynyt sanomalehti
Sami-Ville Salomaa

| Sami-Ville Salomaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1977 (ikä 47) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ville
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  102 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2009
Seurat:  Piteå HC (Ruotsi I) Tappara (SML) Hermes (I-div.) Frisk Asker (Norja) Rouen HE (Ranska)
Sami-Ville Salomaa (s. 25. heinäkuuta 1977 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan Tapparan SM-liigajoukkueessa 149 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua tehopistein 1+8=9 ja keräten 72 jäähyminuuttia. Suurimman osan urastaan Salomaa loi kuitenkin norjalaisessa Frisk Askerissa, jossa hän on pelaajauransa jälkeen toiminut eri valmennus- ja seurajohtotehtävissä. Isokokoinen Salomaa pelasi urallaan myös Ranskassa. Hän laukoi oikealta.