stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paddingtonin asema
Aiheesta muualla

Tietoja asemasta aseman omistajan Network Railin sivuilla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paddingtonin asema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen | Paddingtonin metroasema (Praed Street) (en) | Paddingtonin metroasema (Praed Street) (en) | Paddingtonin metroasema (Praed Street) (en) | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Warwick Avenuen metroasema (en) ▷ Harrow & Wealdstonen asema (en) |  |  Bakerloo Line |  | Edgware Roadin metroasema (Bakerloo Line) (en) ▷ Elephant & Castlen metroasema |
| Bayswaterin metroasema ▷ Hammersmithin metroasema |  |  Circle Line |  | Edgware Roadin metroasema (en) (päätepiste) |
| Bayswaterin metroasema ▷ Wimbledon (d) |  |  District Line |  | Edgware Roadin metroasema (en) (päätepiste) |
| Pohjoiseen/Länteen | Paddingtonin metroasema (Bishop’s Road) (en) | Paddingtonin metroasema (Bishop’s Road) (en) | Paddingtonin metroasema (Bishop’s Road) (en) | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Royal Oakin metroasema (en) ▷ Hammersmithin metroasema |  |  Circle Line |  | Edgware Roadin metroasema (en) (päätepiste) |
| Royal Oakin metroasema (en) ▷ Hammersmithin metroasema |  |  Hammersmith & City Line |  | Edgware Roadin metroasema (en) ▷ Barkingin asema |
Paul Rugg

| Paul Rugg |
| --- | --- |
 Paul Rugg, 2008
Henkilötiedot
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:  Bittipää (Bittipää) Professori Rotwood (Jake Long – amerikkalainen lohikäärme)
Palkinnot
 Daytime Emmy (1996, 1997) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Paul Rugg on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten animaatiosarjasta Bittipää, jossa hän toimi ääninäyttelijänä, käsikirjoittajana ja tuottajana.
Ura

Rugg aloitti uransa 1980-luvulla komediasarjassa Mad Movies with the L.A. Connection, johon hän teki sivuääniä. Tämän jälkeen Rugg ääninäytteli Steven Spielbergin luomassa Animaanisissa pieniä rooleja vuosina 1993 ja 1994. Vuotta myöhemmin Spielberg loi uuden sarjan Bruce Timmin kanssa nimeltä Bittipää, jonka myötä Rugg tuli tunnetuksi esitettyään sarjan päähahmoa Bittipäätä. Sarjan päätyttyä vuonna 1997 Rugg ääninäytteli muutamissa videopeleissä sekä Disneyn animaatioissa, joista toinen merkittävä rooli osui hänelle vuonna 2005, kun hän ääninäytteli Professori Rotwoodia Jake Long – amerikkalainen lohikäärme -animaatiossa vuoteen 2007 asti.
Ääninäyttelyn ohella Rugg on toiminut muun muassa käsikirjoittajana ja saikin palkintonsa juuri käsikirjoittamisesta.
Hän valmistui Loyola Marymount -yliopistosta.
Ääniroolit

| Vuosi | TV-sarja/Elokuva | Äänirooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Muurahaisten kauhu | Muurahainen #5 |
| 2005–2007 | Jake Long – amerikkalainen lohikäärme | Professori Rotwood |
| 2004–2005 | Dave the Barbarian | Dark Lord Chuckles the Silly Piggy |
| 2000 | Buzz Lightyear of Star Command | Ed the Courier, Cosmo, sivuäänet |
| 1998 | Histeria! | sivuäänet |
| 1996–1998 | Äly ja Väläys | tri. Belvadere, Sultana Sultana, herra Ohjaaja |
1995–1997: Bittipää
| 1995 | Shnookums and Meat Funny Cartoon Show | Aivo lääkäri |
| 1993–1994 | Animaaniset | herra Ohjaaja, Lon Borax |
| 1985 | Mad Movies with the L.A. Connection | Sivuäänet |
Pekka Rainio

Pekka Ilmari Rainio (9. elokuuta 1924 Pori – 14. helmikuuta 2007 Tampere) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Rainion vanhemmat olivat toimittaja, apulaiskaupunginjohtaja Toivo Rainio ja Jenny Åmark ja puoliso vuodesta 1946 voimistelunopettaja Paula Annikki Kosonen. Ylioppilaaksi 1943 tullut Rainio valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1950 ja meni valmistuttuaan työpajainsinööriksi Strömbergille Vaasaan. Hän työskenteli samalla myös tuntiopettajana Vaasan teknillisessä koulussa ja Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa. Vuonna 1951 Rainio siirtyi Tampereen kaupungin sähkölaitokselle, jossa hän toimi sittemmin yli kolmekymmentä vuotta. Sähkölaitoksen käyttöinsinööri hän oli 1951–1964, käyttöpäällikkö 1964–1966 ja toimitusjohtaja 1966–1986. Rainiolla oli myös erittäin runsaasti erilaisia luottamustoimia sekä asiantuntija- ja yhdistysten johtotehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1982 Tampereen kaupunginhallituksen esityksestä.
Pietarsaaren keskustaajama

| Pietarsaaren keskustaajama Jakobstads centraltätort (ruots> ) |
| --- | --- |
 Pietarsaaren keskustaajama
 Koordinaatit: 63°40′25″N, 22°41′56″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjanmaa
Kunta:  Pietarsaari, Pedersören kunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28,66 km²
Väkiluku:  20 824
 – Väestötiheys:  719,3 as./km²
 Väkiluku, pinta-ala ja väestötiheys koskevat taajamaa ja niiden lähde on Tilastokeskus. Tiedot ovat ajankohdan 31.12.2020 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pietarsaaren keskustaajama (ruots. Jakobstads centraltätort) on Pohjanmaalla sijaitsevan Pietarsaaren kaupungin hallinnollinen keskus, joka ulottuu osittain myös Pedersören kunnan alueelle. Se on maakuntansa toiseksi suurin ja koko Suomen 30. suurin taajama.
Vuoden 2020 tilastoinnin mukaan taajaman väkiluku on 20 615 joista Pietarsaaressa asui 18 687 ja Pedersören kunnassa 1 928 ihmistä. Taajaman pinta-ala on 28,66 km² ja väestötiheys 719,3 as./km².
Pietarsaaren kihlakunta

Pietarsaaren kihlakunta (ruots. Pedersöre härad) on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Vaasan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Alaveteli
Halsua
Himanka
Kaarlela
Kannus
Kaustinen
Kruunupyy
Kälviä
Lestijärvi
Lohtaja
Luoto
Perho
Pietarsaaren maalaiskunta (nykyään Pedersören kunta)
Purmo
Teerijärvi
Toholampi
Ullava
Veteli
Ähtävä
Öja
Kihlakunnan ulkopuolella oli Pietarsaaren kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 6 837,25 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 73 857 henkeä (31.12.1939).
Vuoteen 1835 asti Pietarsaaren kihlakunnan edeltäjänä toimi Korsholman pohjoinen voutikunta, josta vuonna 1776 erotettiin Korsholman keskinen voutikunta. Vuonna 1835 voutikuntien nimet muutettiin kihlakunniks. Vuonna 1860 Korsholman pohjoisesta kihlakunnasta muodostettiin Pietarsaaren kihlakunta. Maantieteellisesti kihlakuntien ja voutikunnan toiminta-alue oli sama, ainoastaan Lappajärvi siirrettiin vuonna 1835 Korsholman itäiseen voutikuntaan. Pietarsaaren kihlakunta lakkautettiin 30.9.1982. Alueen suomenkielisistä kunnista muodostettiin Kokkolan kihlakunta 1.10.1982 alkaen ja ruotsinkieliset kunnat siirrettiin Uudenkaarlepyyn kihlakuntaan. Vuonna 1919 Pietarsaaren kaupunki erotettiin Pietarsaaren kihlakunnasta omaksi henkikirjoitusalueekseen. Pedersören nimismies John Alarik Berg hoiti kaupungin henkikirjoittajan tehtäviä nimismiehen viranhoidon ohessa aina vuoteen 1957 saakka. 1.11.1959 Pietarsaari liitettiin takaisin ympäröivään kihlakuntaan.
Petri Toiviainen

| Petri Toiviainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. marraskuuta 1959 (ikä 64) Jyväskylä
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  professori, akatemiaprofessori (2014–2018)
Koulutus ja ura
Instituutti:  Jyväskylän yliopisto
Tutkimusalue:  monitieteellinen musiikintutkimus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Petri Heikki Toiviainen (s. 8. marraskuuta 1959 Jyväskylä) on Jyväskylän yliopiston professori. Hän johti Suomen Akatemian Monitieteisen musiikintutkimuksen huippuyksikköä ajalla 1.1.2008–31.12.2013 ja toimi akatemiaprofessorina kaudella 1.1.2014–31.12.2018.
Akatemiaprofessuurin aikana hän pyrki syventämään tietämystä kehon ja aivojen roolista musiikin havaitsemisessa. Turkimustietoa voidaan soveltaa esimerkiksi musiikkiterapiaan, musiikkikasvatukseen ja musiikin esittämiseen.. Ajalla 1.1.2022–31.12.2029 hän johtaa Suomen Akatemian nimeämää Musiikin, mielen, kehon ja aivojen tutkimuksen huippuyksikköä.
Aiheesta muualla

Petri Toiviainen / Publications (englanniksi) (jyu.fi)
Petri Toiviainen (2012) The Tango Brain 2: Encephalic Aviation (vimeo.com)
Pekka Pökälä

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pekka Pökälä vuonna 1970. |  Pekka Pökälä vuonna 1970. |  Pekka Pökälä vuonna 1970. |  |
Maa:   Suomi
Miesten hiihtosuunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hyvinkää 1975 | viesti |  |
|  Hopeaa | Velingrad 1977 | henkilökohtainen kilpailu |  |
Pekka Uolevi Pökälä (s. 29. tammikuuta 1948 Asikkala) on suomalainen hiihtosuunnistaja. Seuratasolla hän edusti Asikkalan Raikasta ja Saarijärven Pullistusta.
Hyvinkäällä 1975 ensimmäisissä hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa Pökälä voitti viestikultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi. Viestissä hän hiihtosuunnisti aloitusosuuden Heimo Taskisen, Jorma Karvosen ja Olavi Svanbergin suunnistaessa muut osuudet. Kaksi vuotta myöhemmin Velingradissa hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa MM-hopeaa.
Paranormal Activity: The Ghost Dimension

| Paranormal Activity: The Ghost Dimension |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gregory Plotkin
Käsikirjoittaja:   Jason Pagan  Andrew Deutschman  Adam Robitel  Gavin Heffernan 
Tuottaja:  Jason Blum
Kuvaaja:  John Rutland
Leikkaaja:  Michel Aller
Pääosat:   Chris J. Murray  Brit Shaw  Ivy George 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Blumhouse Productions  Paramount Pictures 
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  2015
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Paranormal Activity: Merkityt
Seuraaja:  Paranormal Activity: Next of Kin
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paranormal Activity: The Ghost Dimension on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Gregory Plotkin.
Juoni

Elokuvassa nuori pariskunta ihmettelee heidän lapsensa Leilan (Ivy George) outoa käyttäytymistä, jossa hän puhuu näkymättömälle olennolle. Ryanin (Chris J. Murphy) veli Mike (Dan Gill) löytää laatikon täynnä vanhoja videokasetteja vuosilta 1988–1992. Videokasetit näyttävät videokuvaa nuoresta Katiesta (Chole Csengery) ja Krististä (Jessica Tyler Brown), jotka harjoittelevat yliluonnollisia voimia mysteerisen miehen kanssa. Pian talossa alkaa tapahtua kummia, kun nuori Katie ja Kristi näkevät Ryanin ja Miken television läpi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chris J. Murray  | … |  Ryan   |
|  Brit Shaw  | … |  Emily   |
|  Ivy George  | … |  Leila   |
|  Olivia Taylor Dudley  | … |  Skyler   |
|  Dan Gill  | … |  Mike   |
Lähde:
Tuleva jatko-osa

Alun perin tiedotettiin, että Paranormal Activity: The Ghost Dimension olisi elokuvasarjan viimeinen osa. 19. kesäkuuta 2019 kuitenkin ilmoitettiin, että seitsemäs osa on tulossa.[lähde? ] Jatko-osan esityspäivän sanottiin olevan 19. maaliskuuta 2021.[lähde? ]
Pimeä nousee (täsmennyssivu)

Pimeä nousee voi tarkoittaa seuraavia:
Pimeä nousee – Susan Cooperin kirjoittama kirjasarja
Pimeä nousee (kirja) – Susan Cooperin samannimisen kirjasarjan toinen romaani
Pimeä nousee (elokuva) – kirjasarjaan pohjautuva elokuva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pimeä nousee”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Richard Dawkins

| Richard Dawkins |
| --- | --- |
 Richard Dawkins vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1941 (ikä 83) Nairobi, Kenian siirtomaa ja protektoraatti
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Nikolaas Tinbergen 
Instituutti:  Oxfordin yliopisto
Oppilaat:  Alan Grafen ja Mark Ridley
Tutkimusalue:  evoluutiobiologia, eläintiede, tieteen yleistajuistaminen
Palkinnot:  Lontoon eläintieteellisen seuran hopeinen mitali (1989) Faraday-palkinto (1990) Kistler-palkinto (2001)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.richarddawkins.net ja richarddawkins.com
Clinton Richard Dawkins FRS (s. 26. maaliskuuta 1941 Nairobi, Kenian siirtomaa ja protektoraatti) on englantilainen eläintieteilijä, evoluutiobiologi ja tieteen kansantajuistaja. Hän toimi Oxfordin yliopistossa ensimmäisenä tieteen kansantajuistamisen professorina 1995–2008.
Dawkins tunnetaan evoluutioteoriaa käsittelevistä kirjoistaan. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1976 kirjallaan Geenin itsekkyys, joka kansantajuisti geenivalintaa painottavan evoluutionäkemyksen ja esitteli käsitteen meemi. Vuonna 1982 hän esitteli teorian laajennetuista fenotyypeistä kirjassaan The Extended Phenotype. Hänen muita teoksiaan ovat muun muassa Sokea kelloseppä (1986), Jumalharha (2006) ja Maailman hienoin esitys (2009). Teoksissaan ja esiintymisissään hän on käsitellyt biologiaa, kreationismia, uskontoa, tieteellistä skeptismiä ja ateismia.
Elämä

Richard Dawkins syntyi Nairobissa Keniassa vuonna 1941 ja asui ensimmäiset kahdeksan elinvuottaan Itä-Afrikassa, kunnes perhe muutti vuonna 1949 Englantiin. Vuosina 1959–1962 Dawkins opiskeli eläintiedettä Balliol Collegessa Oxfordissa. Hän valmistui 1962 ja aloitti sen jälkeen tohtorin väitöskirjan tekemisen. Hänen ohjaajanaan toimi Nobel-palkittu biologi Nikolaas Tinbergen. Hän suoritti jatkotutkinnon 1966 ja sai apulaisprofessuurin eläintieteen alalta Kalifornian yliopistosta Berkeleystä, jossa hän toimi 1967–1969. Sen jälkeen hän palasi Oxfordiin eläintieteen nuoremmaksi professoriksi ja toimi vuodesta 1990 vanhempana professorina. Vuonna 1995 Dawkins nimitettiin kansantajuistamisen professoriksi (Charles Simonyi Chair for the Public Understanding of Science). Prospect-lehden vuonna 2005 julkaistulla sadan tunnetun älykön listalla Dawkins sijoittui Noam Chomskyn ja Umberto Econ jälkeen kolmanneksi. Dawkins jäi professorin toimesta eläkkeelle vuonna 2008.
Ateismi ja rationalismi

Kirjassaan Jumalharha (2006) Dawkins arvosteli T. H. Huxleyn näkemystä agnostisismista ja esitti, että Jumalan olemassaolo on tieteellinen hypoteesi eli todellisuutta koskeva väite siinä missä jokin muu. Hänen mukaansa saatavilla olevien todisteiden ja päättelyn avulla yksilö voi arvioida Jumalan olemassaololle todennäköisyyden, joka asettaa hänet portaattomalle asteikolle, josta Dawkins on nimennyt seitsemän virstanpylvästä:
Vahva teisti. 100 % varmuus Jumalan olemassaololle. C. G. Jungin sanoin: ”Minä en usko, minä tiedän.”
Erittäin korkea todennäköisyys mutta alle 100 %. De facto teisti. ”En voi tietää varmasti, mutta uskon vahvasti Jumalaan ja elän elämääni siinä uskossa että hän on olemassa.”
Korkeampi kuin 50 %, muttei hyvin korkea. Muodollisesti agnostikko, mutta nojautuen kohti teismiä. ”Olen hyvin epävarma, mutta olen taipuvainen uskomaan Jumalaan.”
Tasan 50 %. Täysin puolueeton agnostikko. ”Jumalan olemassaolo ja olemattomuus ovat täsmälleen yhtä todennäköisiä.”
Pienempi kuin 50 %, muttei hyvin pieni. Muodollisesti agnostikko, mutta nojautuen kohti ateismia. ”En tiedä onko Jumala olemassa, mutta olen taipuvainen olemaan skeptinen.”
Hyvin pieni todennäköisyys, mutta suurempi kuin nolla. De facto ateisti. ”En voi tietää varmasti, mutta ajattelen että Jumala on epätodennäköinen, ja elän elämääni olettaen ettei häntä ole olemassa.”
Vahva ateisti. ”Tiedän ettei Jumalaa ole olemassa, yhtä vakaasti kuin Jung ’tietää’ että hän on olemassa.”
Dawkinsin mukaan monet asettavat itsensä asteikolla kategoriaan yksi, mutta kategoria 7 on melko tyhjä, koska ateisteilla ei ole uskoa eikä pelkkä järkeily saa heitä täydellisen vakuuttuneeksi siitä, ettei jotakin ehdottomasti ole olemassa. Kirjassaan Dawkins asetti itsensä kategoriaan 6, mutta nojautui kohti kategoriaa 7. Hän kertoi olevansa agnostinen vain sen verran kuin hän on agnostinen puutarhakeijuista. Vuonna 2012 Dawkins tarkensi sijoittuvansa asteikolla kohtaan 6,9.
Muuta

Dawkins esiintyy Nightwish-yhtyeen albumilla Endless Forms Most Beautiful (2015), jossa hänellä on puheosuuksia.
Teoksia

Geenin itsekkyys.  ((The Selfish Gene, 1976, 1989.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Art House, 1993.  ISBN 951-884-107-1.
Sokea kelloseppä.  ((The Blind Watchmaker, 1986.) Suomentanut Risto Varteva)  Porvoo Helsinki Juva:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15863-1.
Viesti miljardien vuosien takaa.  ((River out of Eden, 1995.) Suomentanut Risto Varteva)  Porvoo Helsinki Juva:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-20552-4.
Jumalharha.  ((The God Delusion, 2006.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2007.  ISBN 978-952-5697-00-1.
Maailman hienoin esitys. Evoluution todisteet.  ((The Greatest Show on Earth. The Evidence for Evolution, 2009.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2009.  ISBN 978-952-5697-27-8.
Teoksia > Suomentamattomia teoksia

The Extended Phenotype. Gene as the Unit of Selection.  Oxford:  Oxford University Press, 1982.  ISBN 0-19-286088-7.
Climbing Mount Improbable.  New York:  W. W. Norton & Company, 1996.  ISBN 0-393-03930-7.
Unweaving the Rainbow. Science, Delusion and the Appetite for Wonder.  London:  Allen Lane, 1998.  ISBN 0-713-99214-X.
A Devil’s Chaplain. Reflections on Hope, Lies, Science, and Love.  London:  Weidenfeld & Nicolson, 2003.  ISBN 0-618-33540-4. }}
The Ancestor’s Tale. A Pilgrimage to the Dawn of Life.  London:  Weidenfeld & Nicolson, 2004.  ISBN 0-297-82503-8.
The Magic of Reality. How We Know What’s Really True.  London:  Bantam Press, 2011.  ISBN 1-4391-9281-2.
An Appetite for Wonder. The Making of a Scientist.  London:  Bantam Press, 2013.  ISBN 978-0-06-222579-5.
Brief Candle in the Dark. My Life in Science.  London:  Bantam Press, 2015.  ISBN 978-0-593-07256-1.
Science in the Soul. Selected Writings of a Passionate Rationalist.  London:  Bantam Press, 2017.  ISBN 978-0-593-07751-1.
Outgrowing God. A Beginner’s Guide.  London:  Bantam Press, 2019.  ISBN 978-1-984853-91-2.
Books Do Furnish a Life. Reading and Writing Science.  London:  Bantam Press, 2021.  ISBN 978-1-78763-369-8.
Flights of Fancy. Defying Gravity by Design and Evolution.  London:  Head of Zeus, 2021.  ISBN 978-1-83893-785-0.
Teoksia > Televisiodokumentteja

Nice Guys Finish First (1987)
The Blind Watchmaker (1987)
Growing Up in the Universe (1991)
Break the Science Barrier (1996)
The Root of All Evil? (2006)
The Enemies of Reason (2007)
The Genius of Charles Darwin (2008)
Faith School Menace? (2010)
Sex, Death And the Meaning of Life (2012)
The Unbelievers (2013)
Kirjallisuutta

Grafen, Alan & Ridley, Mark (toim.): Richard Dawkins. How A Scientist Changed the Way We Think. Reflections by Scientists, Writers, and Philosophers.  Oxford:  Oxford University Press, 2006.  ISBN 0-19-929116-0.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Richard Dawkinsin kotisivut. (englanniksi)
The Richard Dawkins Foundation for Reason and Science. (englanniksi)
Richard Dawkins Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Artikkeleita ja puheenvuoroja:
Väärin ammutut ohjukset. Vapaa ajattelija 4/2001.
Lasten todellinen hyväksikäyttö. Vapaa ajattelija 1/2003.
Playmen

| Playmen |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  Pornolehti
Aihealue:  Aikuisviihde
Julkaisija:  Adelina Tattilo
Perustettu:  1967
Lakkautettu:  2001
Kotimaa:  Italia
Ilmestymistiheys:  Kuukausittain
Kieli:  italia
Playmen oli italialainen aikuisviihdelehti, jonka perusti vuonna 1967 Adelina Tattilo. Lehdestä tuli niin kuuluisa, että sitä nimitettiin Italian omaksi Playboy-lehdeksi.
Lehteä tehtiin vuoteen 2001 asti ja sitä julkaistiin kuukausittain, kussakin numerossa oli kuvia alastomista naisista. Mukana oli myös erilaisia artikkeleita muodista, urheilusta, kulutustavaroista ja vartaloista.
Lehden ensimmäinen kansikuvamalli oli Brigitte Bardot.
Playpen

Playpen oli pimeän verkon suurimmaksi noussut lapsipornosivusto. Sitä ylläpidettiin kesästä 2014, kunnes FBI sulki sivuston maaliskuussa 2015.
Napleslainen Steven W. Chase perusti Playpenin kesällä 2014. FBI aloitti tutkinnan pian, mutta sitä haittasi sivuston sijainti Tor-verkossa. Ulkomaisilta viranomaisilta saatiin kuitenkin joulukuussa 2014 vinkki, joka sisälsi Chaselta vuotaneen oikean IP-osoitteen. FBI:n tutkinnan kuluessa viitteet Chasen roolista vahvistuivat. Hänet pidätettiin 19. helmikuuta 2015. FBI siirsi sivuston omaan datakeskukseensa ja jatkoi sen ylläpitämistä tarkkaillakseen sivuston liikenettä, kunnes sulki sivuston 4. maaliskuuta 2015. FBI kätki sivustolle haittaohjelman, jotta käyttäjien todelliset IP-osoitteet ja muuta heidän henkilöllisyyksiensä ja sijaintiensa kannalta oleellista tietoa saataisiin. Satoja ihmisiä pidätettiin Playpen-tutkinnan tiimoilta Yhdysvalloissa ja yli 500 muissa maissa. 55 seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi joutunutta yhdysvaltalaista lasta tunnistettiin. Monia henkilöitä asetettiin syytteisiin, mutta joissain tapauksissa syytteistä luovuttiin, koska viranomaiset eivät suostuneet avaamaan tiedonhankintaan käyttämänsä haittaohjelman lähdekoodia. Useat syytetyt olivat vaatineet tämän johdosta FBI:n hankkimien tietojen todistusarvon mitätöimistä.
Steven W. Chase todettiin syyskuussa 2016 syylliseksi osallistumiseen lapsia hyväksikäyttävään liiketoimintaan, lapsipornon mainostamiseen, lapsipornon hallussapitoon ja kolmeen lapsipornon levitykseen. Chase oli tuolloin 57-vuotias. Hänet tuomittiin 30 vuoden vankeusrangaistukseen toukokuussa 2017. Toinen ylläpitäjä, 46-vuotias Michael Fluckiger Indianan Portlandista sekä moderaattori, 47-vuotias David Lynn Browning Kentuckyn Wootonista tunnustivat syyllisyytensä joulukuussa 2015. Molemmat tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistuksiin. David Lynn Browningin tunnustuksen mukaan Playpenissa oli ennen sen sulkemista 215 000 käyttäjätiliä ja sen kautta levitettiin 50 000 lapsipornokuvaa ja -videota. Niissä esiintyi jopa taaperoikäisiä lapsia. FBI onnistui saamaan yli 1 300:n eri maista kotoisin olleen käyttäjän tiedot. FBI:n hallitessa sivustoa siellä vieraili kaikkiaan yli 100 000 käyttäjää.
Ruotsin kielipolitiikka

Ruotsin viralliset vähemmistökielet kunnittain.
  suomi
  meänkieli ja suomi
  saame
  meänkieli, suomi ja saame
  suomi ja saame
Ruotsin kielipolitiikka tarkoittaa Ruotsin valtion suhdetta eri kieliin ja eri kieliä puhuviin ihmisryhmiin. Ruotsi on maan puhutuin kieli, ja sitä osaa yli 90 % maan väestöstä. Se on maan pääkieli (ruots. huvudspråk) ennemmin kuin virallinen kieli. Lisäksi viidellä kielellä (suomi, meänkieli, romani, saame ja jiddiš) on virallinen vähemmistökielen asema. Pääkielen ja virallisten vähemmistökielten asemaa säätelee vuonna 2009 voimaan astunut kielilaki, jonka nojalla valtion tulee suojella näitä kieliä sekä edistää niiden käyttöä yhteiskunnassa.
Ruotsin kieli ja ruotsalainen viittomakieli

Ruotsissa on äidinkielenään ruotsia puhuvia noin 7 800 000, ja lopuista asukkaista suurin osa puhuu sitä toisena kielenään. Ruotsin kielellä on useita murteita, joista muutamia pidetään joissakin yhteyksissä omina kielinään. Älvdalskaa puhuu noin 3 000 henkilöä Älvdalenin kunnassa Taalainmaan maakunnassa. Jämtiä puhuu 30 000–60 000 henkilöä Jämtlandin maakunnassa. Skånea puhuu noin 800 000 henkilöä Skoonen maakunnassa, eräät kielitieteilijät pitävät skånea tanskan murteena.
Ruotsalaista viittomakieltä käyttää yhteensä arviolta 30 000 ihmistä, joista kolmannes on täysin kuuroja. Vaikka viittomakieli ei kuulukaan virallisiin vähemmistökieliin, kielilaki suojelee myös sitä.
Vähemmistökielet > Suomen kieli

Suomea puhuvat ruotsinsuomalaiset, jotka muuttivat Ruotsiin 1950- ja 60-luvuilla. 70-luvulla suomenkielisiä luokkia syntyi voimakkaan muuton seurauksena ympäri maata, mutta 80-luvulla niitä alettiin lopettaa rajusti. SCB:n mukaan ruotsinsuomalaisia olisi ollut 675 000 vuoden 2008 lopussa. Ruabin tutkimuksen mukaan suomen puhujia olisi Ruotsissa vuonna 2005 ollut yli 470 000. Suuria suomen kielen keskittymiä ovat Tukholma, Södermanland ja Norrbottenin maakunta. Meänkieltä puhuu 40 000–70 000 henkilöä Pohjois-Ruotsissa. Suomi ja meänkieli ovat virallisessa asemassa Jällivaaran, Haaparannan, Kiirunan, Pajalan ja Ylitornion kunnissa. Vuonna 2010 suomesta tuli virallinen kieli myös 18 muussa kunnassa ja helmikuussa 2011 vielä viidessä lisää. Nyt mukana on Keski- ja Etelä-Ruotsin kuntia ja suuria teollisuuspaikkakuntia kuten Tukholma ja Göteborg. Uudistuksen jälkeen 40 % ruotsinsuomalaisista asuu kunnassa, jossa suomi on virallinen vähemmistökieli.