Suomen kielen sanasto
Sananmuodostus > Johtaminen

Johtamisessa uusi sana muodostetaan lisäämällä kantasanaan johdin, esimerkiksi kana > kanala. Usein johdinta ei kuitenkaan liitetä suoraan kantasanaan vaan sen vartaloon, esimerkiksi onni > onneton. Uutta sanaa kutsutaan johdokseksi. Johdoksesta voidaan johtaa edelleen uusi johdos: lentää > lennättää > lennätin. Johdoksen merkitys perustuu usein sen kantasanan ja johdostyypin merkitykseen. Esimerkiksi johtimella -lA muodostetaan paikannimiä, kuten myymälä ja sairaala, ja johtimella -in välineennimiä, kuten kytkin ja tuuletin. On myös johtimia, jotka muuttavat kantasanan sanaluokkaa: esimerkiksi verbeistä voidaan johtaa substantiiveja johtimella -minen, kuten juokseminen. Ison suomen kieliopin mukaan substantiivijohtimia on noin 70,, verbijohtimia noin 40 ja adjektiivijohtimia vähän yli 10. Verkkokieliopin mukaan nominijohtimia on noin 140  ja verbijohtimia 60.
Eri johtimilla muodostettujen sanojen määrä vaihtelee huomattavasti, ja toisilla johtimilla voidaan muodostaa uusia sanoja herkemmin kuin toisilla. Esimerkiksi Perussanakirjassa on yli tuhat ttA-johtimella muodostettua verbiä. Johtimella voidaan muodostaa sanoja toisista verbeistä (elättää, hierottaa, kaduttaa), substantiiveista (hyllyttää, painottaa, salaojittaa) ja adjektiiveista (helpottaa, kesyttää). Harvinainen verbijohdin on esimerkiksi pU, jolla on muodostettu vain vajaat kymmenen verbiä, kuten juopua, luopua, syöpyä ja yöpyä, eikä sillä muodosteta enää uusia sanoja.
Sellaisia johdostyyppejä, joihin voidaan jatkuvasti ja säännöllisesti johtaa uusia sanoja, kutsutaan produktiivisiksi. Produktiivisten johdosten merkitys on läpinäkyvä, eli se määräytyy kantasanan ja johtimen perusteella. Näihin johdostyyppeihin kuuluvat sanat ovat usein tilapäisiä tai vakiintumattomia, eikä niitä luetella sanakirjoissa kattavasti. Produktiivisia johdostyyppejä ovat muun muassa seuraavat:
lAinen: yhteenkuuluvuus, usein jonkin ryhmän jäsenyys, kuten koululainen, paholainen ja kerjäläinen. Kantasana on usein erisnimi: suomalainen, lestadiolainen.
(U)Us: ominaisuus. Muodostetaan yleensä adjektiiveista, kuten pienuus, mielikuvituksettomuus, tehokkuus, mutta joskus myös substantiiveista, kuten äitiys tai opettajuus.
minen: teonnimi. Voidaan muodostaa melkein kaikista verbeistä. Esimerkiksi uiminen, näkeminen, siivoaminen, liittyminen, eristäytyminen.
jA: tekijännimi. Esimerkiksi vetäjä, lukija, siivooja. Esimerkiksi ammattinimikkeet ovat vakiintuneita (toimittaja, sairaanhoitaja), mutta johtimella voidaan muodostaa myös tilapäisiä sanoja, kuten puraisija. Jos verbi kuvaa epäaktiivista tapahtumaa eikä ihminen sovi subjektiksi, siitä ei voi tehdä jA-johdosta, kuten ”tapahtuja”.
ele ~ ile: frekventatiivinen verbi, eli tapahtuma toistuu useaan kertaan tai on jatkuvaa. Niitä voidaan muodostaa sekä verbeistä, kuten heitellä, katsella, hyökkäillä, että nomineista, kuten riidellä ja nyrkkeillä.
tOn: karitiivinen adjektiivi, eli ilmaisee kantasanan puuttumista: lai-ton, kritiiki-tön, tuntee-ton. Verbeistä muodostettaessa johdin on mAtOn, esimerkiksi vetämätön, ohittamaton.
stix: määrää tai tapaa kuvaava adverbi, esimerkiksi herkästi, kauniisti, monipuolisesti, samettisesti, aikataulun mukaisesti. Voidaan muodostaa useimmista adjektiiveista, mutta myös numeraaleista (kahdesti) ja joistakin substantiiveista, kuten kiireesti, leikisti tai helvetisti.