stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viidennen asteen yhtälö
Historiaa

Keskiajan lopulla 4. asteen yhtälön ratkaisukaava löydettiin melko pian 3. asteen kaavan jälkeen. Viidennen asteen yhtälöstäkin saatiin Tschirnhausin muunnoksella hävitettyä 4. ja 3. asteen termit ja päästiin siis muotoon  x^{5}+ax^{2}+bx+c=0. Myöhemmin keksittiin vielä keino hävittää 2. asteen termi. Lupaavasta alusta huolimatta tämä ei auttanut - nykyään tiedetään, että yleistä ratkaisukaavaa ei ole edes muotoa  x^{5}+ax+b=0 olevalle kaavalle.
Kolmannen ja neljännen asteen kaavat olivat jossain määrin erillisiä, "hatusta vedettyjä". Joseph-Louis Lagrange kehitti menetelmän, joka yhtenäisti nämä kaavat. Yksinkertaistaen 4. asteen yhtälö palautettiin 3. asteen yhtälöön ja se puolestaan 2. asteen yhtälöön. Kun samaa menetelmää käytettiin 5. asteen yhtälössä, tulos olikin 6. asteen yhtälö. Tämän voi nähdä vihjeenä siihen suuntaan, että ratkaisua ei ole.
Ensimmäisen todistuksen ongelman ratkeamattomuudelle esitti Paolo Ruffini. Todistuksessa oli aukko. Se oli kuitenkin ensimmäinen kerta, jolloin selvästi lähdettiin ongelman ratkaisemisen sijaan todistamaan ratkaisemattomuutta. Tämä oli merkittävä ajattelutavan muutos.
Ruffinin työtä tuntematta ratkeamattomuuden todisti Niels Henrik Abel. Todistus oli pätevä, mutta ei vastannut täsmällisesti siihen, milloin yhtälöllä on ratkaisu juurtamalla ja milloin ei.
Viimeiseen kysymykseen täsmällisen vastauksen antoi Évariste Galois, joka samalla aloitti ryhmäteoriana tunnetun matematiikan alan. Galois'n ratkaisu perustui juurien permutaatiohin. Nykyisen esitystavan kuntalaajennusten automorfismien ryhmien kautta kehitti Emil Artin.
Kirjallisuutta

Mario Livio: Yhtälö jota ei voinut ratkaista.  Terra Cognita, 2008.  ISBN 978-952-56-9710-0
Berliinin neljän vallan sopimus

Neljän vallan sopimus Berliinistä tai lyhemmin Berliinin sopimus oli neljän toisen maailmansodan aikaisen liittoutuneen valtion 3. syyskuuta 1971 tekemä sopimus Berliinin kansainvälisestä asemasta sekä lähinnä Länsi-Berliinin ja Saksan liittotasavallan välisistä liikenneyhteyksistä. Sen allekirjoittivat Ison-Britannian, Neuvostoliiton, Ranskan ja Yhdysvaltojen Berliinissä toimineet suurlähettiläät, ja se tuli voimaan 3. kesäkuuta 1972. Sopimus ei ollut rauhansopimus, eikä sitä edellytetty muodollisesti ratifioitavan.
Tausta

Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 voittajavaltiot, Neuvostoliitto, Yhdysvallat, Iso-Britannia ja Ranska jakoivat Saksan miehitysvyöhykkeisiin. Vaikka Berliini, Saksan pääkaupunki, sijaitsi keskellä Neuvostoliiton miehitysvyöhykettä, se jaettiin erikseen samojen voittajavaltioiden kesken. Varsin pian kuitenkin näiden voittajavaltioiden eli sodanaikaisten liittoutuneiden välille syntyi vakavia erimielisyyksiä, ja niiden välinen kylmä sota johti lopulta Saksan ja samalla Berliinin kahtiajakoon. Neuvostoliiton vyöhykettä Berliinissä alettiin sanoa Itä-Berliiniksi, kolmea muuta vyöhykettä yhteisesti Länsi-Berliiniksi.
Vuonna 1949 Saksa jakautui kahteen valtioon, Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeestä muodostettuun Saksan demokraattiseen tasavaltaan (DDR, Itä-Saksa) sekä kolmen muun voittajavallan miehitysvyöhykkeistä muodostettuun Saksan liittotasavaltaan (Länsi-Saksa). Sen enempää Itä- kuin Länsi-Berliinikään ei aluksi kuulunut kumpaankaan valtioon  vaan ne olivat edelleen miehittäjä­valtioiden hallinnassa. Varsin pian kuitenkin Saksan demokraattinen tasavalta otti Itä-Berliinin hallintaansa ja teki siitä pääkaupunkinsa. Vuodesta 1952 lähtien se oli samalla yksi Itä-Saksan 15 piirikunnasta. Länsi-Berliini taas liittyi erillisestä sijainnistaan huolimatta läheisesti Saksan liitto­tasa­valtaan, vaikka kansainvälisesti sitä ei tunnustettu siihen kuuluvaksi. Liitto­tasavallan vuonna 1950 vahvistetun perustus­lain mukaan se kuitenkin oli yksi sen osavaltioista. Liikenne Länsi- ja Itä-Berliinin välillä oli aluksi pitkään melko esteetöntä, mutta vuonna 1961 ne erotettiin toisistaan Berliinin muurilla.
Berliinin oikeudellinen statuskin oli kiistan­alainen. Länsi­liittoutuneiden tulkinnan mukaan koko Berliinissä ylintä valtaa käyttivät neljä miehitys­valtaa eikä kumpikaan Saksa. Sekä Itä-Saksa että Neuvosto­liitto puolestaan katsoivat, että Itä-Berliini kuului DDR:n alueeseen ja että miehitys­tila jatkui ainoastaan Länsi-Berliinissä.
Käytännössä länsiliittoutuneet eivät kuitenkaan enää Saksan liitto­tasa­vallan itsenäistyttyä juuri puuttuneet Länsi-Berliinin hallintoon, vaikka yhä ylläpitivätkin siellä sota­väen­osastoja ja vaikka se peri­aatteessa oli yhä miehittäjä­valtioiden lakien alainen.. Valtaa kaupungissa käytti kaupunkilaisten valitsema senaatti, joka liittoutuneiden suostumuksella päätti myös lain­säädännöstä.
Neuvostoliitto yritti useita kertoja pakottaa tai taivutella länsivallat luopumaan Länsi-Berliinistä, siinä kuitenkaan onnistumatta. Vuonna 1948 Länsi-Berliinin ja Länsi-Saksan väliset maa- ja vesikulkuyhteydet suljettiin lähes 11 kuukauden ajaksi, ja niiden välillä voitiin liikennöidä vain ilmateitse. Vuonna 1958 Neuvostoliitto ehdotti, että Länsi-Berliini muutettaisiin kansain­väliseksi vapaa­kaupungiksi.
1970-luvun alussa suurvallat pyrkivät kuitenkin pääsemään parempiin väleihin keskenään, ja myös Saksan liittotasavallan liittokansleri Willy Brandt pyrki parantamaan maansa ja Neuvostoliiton välisiä suhteita. Neuvottelut, jotka johtivat Berliiniä koskeneeseen neljän vallan sopimukseen, aloitettiin liittoutuneiden valvontakomission entisessä rakennuksessa Berliinissä 26. maaliskuuta 1970.
Berliinin sopimus

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Four-power agreement on Berlin
Neljän vallan sopimus vahvisti uudelleen alle­kirjoittaja­valtioiden oikeudet ja vastuut Berliinin ja koko Saksan osalta, vaikka Neuvosto­liitto väitti niiden rauenneen jo vuosien 1959–1962 Berliinin kriisin seurauksena. Sopimus oli samalla ensimmäinen monista idän ja lännen 1970-luvun alkupuolella liennytyksen merkeissä tekemistä sopimuksista. Se myös osittain palautti Berliinin molempien osien väliset yhteydet, paransi niiden välisiä liikenne- ja tietoliikenneyhteyksiä ja toi tullessaan useita parannuksia Länsi-Berliinin asukkaiden elinoloihin.
Sopimusvallat eivät päässeet yksimielisyyteen Berliinin oikeudellista asemaa koskevista periaatteellisista kysymyksistä vaan pitivät kukin asiasta entisen kantansa. Jotta edes monista käytännön kysymyksistä voitiin sopia, sopimustekstin I osan Berliinin asemaa koskeneet perussäännökset jätettiin tarkoituksella sen verran epämääräisiksi, niin etteivät ne olleet ristiriidassa sen enempää länsivaltioiden kuin Neuvostoliitonkaan käsityksen kanssa.  Sopimukseen päästiin kuitenkin siitä, että vallinnutta tilannetta ei pitänyt muuttaa voimakeinoin tai niillä uhkaamalla ja ettei mikään valtioista saanut muuttaa sopimusten mukaista tilannetta yksipuolisesti. Samalla sovittiin, että Länsi-Berliini ei edelleenkään ollut osa Saksan liittotasavaltaa eikä sen hallinnassa, mutta tunnustettiin sen ja Saksan liittotasavallan väliset läheiset siteet.
Sopimuksen mukaan Länsi-Berliinin ja Saksan liitto­tasa­vallan väliselle henkilö- ja tavara­liikenteelle maa- tai vesiteitse ei saanut asettaa esteitä. Saksan demo­kraattisen tasa­vallalla oli vain rajoitetut oikeudet valvoa tätä kautta­kulku­liikennettä.
Sopimuksen mukaan Länsi-Berliinin asukkailla oli myös tietyin ehdoin oikeus vierailla Itä-Berliinissä ja muualla Saksan demo­kraattisen tasavallan alueella.  Se ei kuitenkaan merkinnyt Berliinin muurin purkamista eikä taannut Itä-Saksan asukkaille oikeutta matkustaa Länsi-Berliiniin.
Sopimus mahdollisti myös, että Steinstückenin ja muiden Länsi-Berliiniin kuuluneiden pienien eksklaavien ongelmat voitiin ratkaista molempien Saksan valtioiden keskenään sopimilla aluev­aihdoilla.
Kumpikaan Saksan valtioista ei kuulunut sopimuksen alle­kirjoittaja­valtioihin, joskin Neuvosto­liitto neuvotteli ja sopi sen liitteiden sisällöstä myös Itä-Saksan hallituksen kanssa, ja vastaavasti Yhdysvallat, Britannia ja Ranska neuvottelivat asiasta myös Länsi-Saksan hallituksen kanssa.
Neljän vallan sopimus tehtiin englannin, ranskan ja venäjän kielillä, ja kaikki nämä erikieliset tekstit ovat yhtä autenttiset ja todistus­voimaiset. Autenttista saksan­kielistä tekstiä ei näin ollen ole. Molemmat Saksan valtiot kuitenkin teettivät siitä myös saksankieliset käännökset, jotka jonkin verran poikkeavat toisistaan.
Vaikutuksia

Sen jälkeen kun sopimus oli tehty, Neuvostoliitto käytti sen epämääräistä sanamuotoa hyväkseen yrittääkseen löyhentää Länsi-Berliinin siteitä Saksan liittotasavaltaan. Kuitenkin sopimus vaikutti suuresti idän ja lännen välisen jännityksen lientymiseen Berliinin osalta sekä myös Saksan molempien osien välisten yhteyksien laajenemiseen. Siten se oli osaltaan myös myötävaikuttamassa kehitykseen, joka vuonna 1990 lopulta johti Saksojen jälleen­yhdistymiseen.
Pian neljän vallan sopimuksen solmimisen jälkeen, joulukuussa 1971 Saksan liitto­tasavalta ja Saksan demo­kraattinen tasavalta tekivät keskenään sopimuksen Länsi-Saksan ja Länsi-Berliinin välisistä kautta­kulku­teistä ja matkustamista koskevista määräyksistä.
Vuonna 1972 molemmat Saksan valtiot tekivät myös 1972 Saksojen perus­sopimuksen (saks. Grundlagenvertrag), joka tuli voimaan kesäkuussa 1973. Sillä Saksan valtiot tunnustivat toisensa, päättivät normalisoida keskenäiset välinsä ja sitoutuivat kunnioittamaan toistensa suvereniteettia. Maat sopivat myös, että ne aikoivat myöhemmin tehtävien erillisten sopimusten mukaisesti kehittää keskinäistä yhteistyötään muun muassa talouden, tieteen ja teknologian, liikenteen, posti- ja tieto­liikenne­yhteyksien, kulttuurin, urheilun ja ympäristönsuojelun alalla. Nämä sopimukset mahdollistivat, että syyskuussa 1973 molemmat Saksan valtiot hyväksyttiin Yhdistyneiden kansakuntien jäseniksi.
Nämä sopimukset kuuluivat sarjaan kansainvälisiä sopimuksia, joiden on toisaalta nähty vahvistaneen lopullisesti kylmän sodan aikaisen Euroopan kahtiajaon, kun taas toiset ovat nähneet niiden aloittaneen kehityksen, joka lopulta johti kylmän sodan päättymiseen. M. E: Sarotte kirjoitti vuonna 2001, että kaikista peloista huolimatta molemmat osapuolet suostuivat liennytyksen ja keskenäisen vuoropuhelun tuloksena tekemään toisilleen myönnytyksiä ja solmimaan sopimuksia.
Kansainvälisissä sopimuksissa, jotka Saksan liittotasavalta allekirjoitti vuoden 1971 jälkeen, oli säännöllisesti neljän vallan sopimukseen viittaava erityinen Länsi-Berliinin lauseke, joka koski sitä, millä ehdolla sopimus voitiin saattaa voimaan myös Länsi-Berliiniä koskevaksi.
Kun sopimuksen II osassa todettiin, että Länsi-Berliini ei edelleenkään ollut osa Saksan liittotasavaltaa eikä sen hallinnassa, mutta tunnustettiin sen ja Saksan liittotasavallan väliset läheiset siteet, samalla tosiasiallisesti - sinänsä kirjaamattomana - todettiin, että vastaavasti Itä-Berliini ei ollut osa Saksan demokraattista tasavaltaa eikä sen hallinnassa, mutta tunnustettiin sen ja Saksan demokraattisen tasavallan väliset läheiset siteet.
Sopimuksen lakkaaminen

Kun Saksat yhdistyivät, Yhdysvallat, Ranska, Iso-Britannia, Ranska ja molemmat Saksan valtiot tekivät 12. syyskuussa 1990 sopimuksen Saksaa koskevista lopullisista järjestelyistä. Sopimuksen 7. artiklan mukaan entiset voittaja­valtiot luopuivat Berliiniä ja koko Saksaa koskevista oikeuksistaan ja vastuistaan, minkä vuoksi myös Berliiniä koskenut neljän vallan sopimus lakkasi olemasta voimassa.
Aiheesta muualla

Käännös suomeksi
Vuonna 1969 Yhdysvaltain Berliinin prikaatin joukot saapuivat aamuruuhkan aikaan Berliinin Zehlendorfin asuinalueelle muistuttaen jälleen kerran siitä, että Berliini oli edelleen laillisesti toisen maailmansodan voittajavaltioiden miehittämä.
Carrie Fisherin filmografia

Tämä on Carrie Fisherin filmografia. Fisher oli   urallaan aktiivinen vuodesta 1975 kuolemaansa vuoteen 2016 asti.
Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Shampoo | Shampoo | Lorna Karpf |
| 1977 | Tähtien sota | Star Wars | Prinsessa Leia Organa |
| 1980 | Imperiumin vastaisku | The Empire Strikes Back | Prinsessa Leia Organa |
| 1980 | The Blues Brothers | The Blues Brothers | Mysteerinainen |
| 1981 | Sateenkaaren alla | Under the Rainbow | Annie Clark |
| 1983 | Jedin paluu | Return of the Jedi | Prinsessa Leia Organa |
| 1984 | Garbon jäljillä | Garbo Talks | Lisa Rolfe |
| 1985 | Kohtalon kalossi | The Man with One Red Shoe | Paula |
| 1986 | Hannah ja sisaret | Hannah and Her Sisters | April |
| 1986 | Hollywood Vice Squad | Hollywood Vice Squad | Betty Melton |
| 1987 | Riemurasia – unohtumaton televisioilta | Amazon Women on the Moon | Mary Brown (osassa ”Reckless Youth”) |
| 1987 | The Time Guardian | The Time Guardian | Petra |
| 1988 | Hänet täytyy tappaa | Appointment with Death | Nadine Boynton |
| 1989 | Piru naapurissa | The 'Burbs | Carol Peterson |
| 1989 | Loverboy | Loverboy | Monica Delancy |
| 1989 | Kun Harry tapasi Sallyn | When Harry Met Sally... | Marie |
| 1989 | She’s Back | She’s Back | Beatrice |
| 1990 | Kosto on suloista | Sweet Revenge | Linda |
| 1990 | Vaarallinen syrjähyppy | Sibling Rivalry | Iris Turner-Hunter |
| 1991 | Riiviö-Fred | Drop Dead Fred | Janie |
| 1991 | Saippuakuplia | Soapdish | Betsy Faye Sharon |
| 1991 | Hook – Kapteeni Koukku | Hook | Nainen sillalla (kreditoimaton) |
| 1992 | Minun elämäni | This Is My Life | Claudia Curtis |
| 1997 | Austin Powers – kumma jätkä | Austin Powers: International Man of Mystery | Terapeutti (kreditoimaton) |
| 2000 | Scream 3 | Scream 3 | Bianca |
| 2000 | Lisa Picard Is Famous | Lisa Picard Is Famous | itsenään (cameorooli) |
| 2001 | Sydäntenmurskaajat | Heartbreakers | neiti Surpin |
| 2001 | Jay and Silent Bob Strike Back | Jay and Silent Bob Strike Back | Nunna |
| 2002 | A Midsummer Night's Rave | A Midsummer Night's Rave | Mian äiti |
| 2003 | Charlien enkelit: Kurvit suoriksi | Charlie's Angels: Full Throttle | Abbedissa |
| 2003 | Wonderland Murders | Wonderland | Sally Hansen |
| 2004 | Stateside | Stateside | rouva Dubois |
| 2005 | Undiscovered | Undiscovered | Carrie |
| 2007 | Cougar Club | Cougar Club | Glady Goodbey |
| 2008 | Naiset | The Women | Bailey Smith |
| 2009 | Fanboys | Fanboys | Lääkäri |
| 2009 | White Lightnin' | White Lightnin' | Cilla |
| 2009 | Sorority Row | Sorority Row | rouva Crenshaw |
| 2014 | Maps to the Stars | Maps to the Stars | itsenään (cameo) |
| 2015 | Star Wars: The Force Awakens | Star Wars: The Force Awakens | Kenraali Leia Organa |
| 2017 | Star Wars: The Last Jedi | Star Wars: The Last Jedi | Kenraali Leia Organa (postuumi julkaisu) |
| 2019 | Star Wars: The Rise of Skywalker | Star Wars: The Rise of Skywalker | Kenraali Leia Organa (arkistosta otettu kuvamateriaali) |
Televisiosarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982 | Laverne & Shirley | Laverne & Shirley | Cathy | ”The Playboy Show” |
| 1984 | Faerie Tale Theatre | Faerie Tale Theatre | Thumbelina | ”Thumbelina” |
| 1986 | Disneyn ihmeellinen maailma | Disneyland | Franny Jessup | ”Mutkikas automatka” (”Sunday Drive”) |
| 1987 | Hämmästyttävät tarinat | Amazing Stories | Laurie McNamara | ”Gershwin’s Trunk” |
| 1989 | Trying Times | Trying Times | Enid | ”Hunger Chic” |
| 1995 | Frasier | Frasier | Phyllis (ääni) | ”She’s the Boss” |
| 1995 | Ellen | Ellen | itsenään | ”The Movie Show” |
| 1997 | Gun | Gun | Nancy | ”The Hole” |
| 1998 | Dr. Katz, Professional Therapist | Dr. Katz, Professional Therapist | Roz Katz (ääni) | ”Thanksgiving” |
| 1999 | Enkelten kaupunki | City of Angels | itsenään | ”Arthur 2: On the Rocks” |
| 2000 | Sinkkuelämää | Sex and the City | itsenään | ”Sex and Another City” |
| 2002 | A Nero Wolfe Mystery | A Nero Wolfe Mystery | Ellen Tenzer | ”Motherhunt, osat 1 & 2” |
| 2003 | Good Morning, Miami | Good Morning, Miami | Judy Silver | ”A Kiss Before Lying” |
| 2004 | Jack & Bobby | Jack & Bobby | Madison Skutcher | ”The First Lady” |
| 2005 | Smallville | Smallville | Pauline Kahn | ”Thirst” |
| 2005–2017 | Family Guy | Family Guy | Angela (ääni) | 25 jaksoa |
| 2007 | Odd Job Jack | Odd Job Jack | Dr. Finch | ”The Beauty Beast” |
| 2007 | Weeds | Weeds | Arlene Cutter | ”The Brick Dance” |
| 2007 | Side Order of Life | Side Order of Life | Dr. Gilbert | ”Funeral for a Phone” |
| 2007 | 30 Rock | 30 Rock | Rosemary Howard | ”Rosemary’s Baby” |
| 2010 | Entourage | Entourage | Anna Fowler | ”Tequila and Coke” |
| 2014 | Rillit huurussa | Big Bang Theory | itsenään | ”The Convention Conundrum” |
| 2014 | Luuserit | Legit | Angela McKinnon | ”Licked” |
| 2014–2016 | Opas upeaan eroon | Girlfriend’s Guide to Divorce | Cat | 2 jaksoa |
| 2015–2017 | Catastrophe | Catastrophe | Mia Norris | 5 jaksoa |
Zinetula Biljaletdinov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bilaletdinov vuonna 2013. |  Bilaletdinov vuonna 2013. |  Bilaletdinov vuonna 2013. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Lake Placid 1980 | jääkiekko |  |
| Kanada-cup  | Kanada-cup  | Kanada-cup  |  |
|  Kultaa | Kanada-cup 1981 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1978 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1979 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Ruotsi 1981 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Suomi 1982 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1983 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1986 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Itävalta 1987 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Tšekkoslovakia 1985 | jääkiekko |  |
Zinetula Haidarovitš Biljaletdinov (ven. Зинэтула Хайдарович Билялетдинов, tat. Зиннәтулла Хәйдәр улы Билалетдинов, Zinnətulla Xəydər ulı Bilaletdinov, s. 13. maaliskuuta 1955 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on Venäjän jääkiekkomaajoukkueen entinen päävalmentaja ja Neuvostoliiton maajoukkueen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi 244 maaottelua tehden 21 maalia vuosina 1976–1988. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1984, Kanada-cupin vuonna 1981 ja kuusi maailmanmestaruutta. Hän voitti alle 20-vuotiaiden epävirallisen maailmanmestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Biljaletdinov pelasi 588 liigaottelua tehden 63 maalia. Seuratasolla hän edusti Dynamo Moskovaa, jonka kapteeni hän oli usean vuoden ajan.
Biljaletdinov toimi NHL:ssä apuvalmentajana Winnipeg Jetsissä kausina 1993–1995 ja samassa organisaatiossa seuran muutettua Phoenixiin ja otettua nimekseen Phoenix Coyotes kaudella 1996–1997. Hän oli päävalmentajana Dynamo Moskovassa kausina 1997–2004, Bars Kazanissa kausina 2004–2011 ja 2014–2019 sekä sveitsiläisseura Luganossa syksyllä 2001. Hän toimi kaudesta 1997–1998 lähtien Venäjän maajoukkueen apuvalmentajana, ja maajoukkueen päävalmentaja hän oli maailmancupissa 2004 sekä kausina 2011–2014. Hänen johdollaan Venäjä voitti maailmanmestaruuden vuonna 2012.
Yksityiselämä

Etniseltä taustaltaan Zinetula (Zinnetulla) Biljaletdinov on tataari. Hänen isänsä Haidar oli kotoisin Nižni Novgorodin alueen mišäärikylästä Pitsa (Пица). Biljaletdinovin tyttären Nataljan poika on jääkiekkoilija Aleksandr Romanov.
Saavutukset > Pelaajana

olympiakulta 1984
olympiahopea 1980
maailmanmestaruus 1978, 1979, 1981, 1982, 1983, 1986
MM-hopea 1987
MM-pronssi 1985
Kanada-cupin voitto 1981
Saavutukset > Valmentajana

MM-kultaa 2012 - Venäjä
KHL-mestaruus 2009 , 2010 - Ak Bars Kazan
Boden (taajama)

| Boden |
| --- | --- |
 Bodenin eteläosaa Rödbergsfortetilta kuvattuna.
 Boden
 Koordinaatit: 65°50′N, 21°43′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Bodenin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  19,98 km²
Väkiluku:  18 277
 – Väestötiheys:  914,8 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boden (joskus suom. Puuti) on samannimisen Bodenin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 18 277 asukasta.
Boden oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Boden on merkittävä varuskuntakaupunki sekä runkoradan ja malmiradan risteysasema. Bodenin keskusrautatieasemalla risteävät rataosat Bräcke–Boden, Luulaja–Kiiruna–Narvik ja Boden–Haaparanta. Bodenin kunnan alueella on myös Svedjebergin linnoitus ja varuskuntamuseo.
Tunnettuja henkilöitä

Brolle (s. 1981), laulaja
Peter Englund (s. 1957), historioitsija ja kirjailija
Lars Frölander (s. 1974), uimari ja olympiavoittaja, syntyi Bodenissa
Eyvind Johnson (1900–1976), kirjailija, Nobel-palkinto 1974
Väestönkehitys

| Bodenin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 16 254 | 16 254 |
| 1965 | 1965 |    | 17 905 | 17 905 |
| 1970 | 1970 |    | 18 642 | 18 642 |
| 1975 | 1975 |    | 19 590 | 19 590 |
| 1980 | 1980 |    | 18 547 | 18 547 |
| 1990 | 1990 |    | 20 205 | 20 205 |
| 1995 | 1995 |    | 20 056 | 20 056 |
| 2000 | 2000 |    | 19 091 | 19 091 |
| 2005 | 2005 |    | 18 680 | 18 680 |
| 2010 | 2010 |    | 18 277 | 18 277 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Boden kasvoi yhteen Svartbynin kanssa vuonna 1965 sekä Trångforsenin ja Hedenin kanssa 1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boden (taajama) Wikimedia Commonsissa
Norrbottenin läänin kuntien keskustaajamat
Jean Todt

| Jean Todt |
| --- | --- |
 Jean Todt
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1946 (ikä 78) Pierrefort
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  autourheiluvaikuttaja
Jean Todt (s. 25. helmikuuta 1946 Pierrefort) on ranskalainen autourheiluvaikuttaja ja entinen FIA:n puheenjohtaja. Hän on myös toiminut Peugeot'n rallitallin ja Ferrarin Formula 1 -tallien päällikkönä (vuodet 1993–2007). Hän toimi myös lyhyen ajan Ferrarin toimitusjohtajana. Vuoden 2008 Todt toimi Ferrarin F1-tallin neuvonantajana.
Jean Todt on valmistunut EDC Paris Business Schoolistä.
Ura > Rallin MM-sarja

Jean Todt aloitti autourheilu-uransa rallin maailmassa. Hän toimi kymmenen vuoden ajan kartanlukijana useille suomalaisille kuljettajille (Timo Mäkinen, Rauno Aaltonen ja Hannu Mikkola) vuoteen 1981 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi johtotehtäviin Peugeot'n rallitalliin. Hänen kaudellaan Peugeot voitti rallin maailmanmestaruudet vuosina 1985 ja 1986. B-ryhmän autojen kieltämisen jälkeen Peugeot siirtyi Todtin johdolla maastoralleihin käyttäen Peugeot 205 Turbo 16 -mallia pohjana. Maastoralleista vetäytymisen jälkeen Peugeot siirtyi prototyyppien MM-sarjaan 905-mallillaan. Tältä ajalta sen saavutuksiin kuuluu muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajon voitot vuosina 1992 ja 1993, joista jälkimmäisenä Peugeotin onnistui valloittaa kolme ensimmäistä sijaa.
Ura > Ferrarin tallipäällikkönä

Ferrari oli Todtin liityttyä talliin kriisissä, sillä se oli voittanut kuljettajien mestaruuden viimeksi vuonna 1979, kun Jody Scheckter oli ajanut mestaruuteen tallin autolla. Todt alkoi uudistaa Ferrarin italialaista ilmapiiriä kansainvälisemmäksi ja palkkasi talliin huippunimiä maailmanmestaruuksia voittaneesta Benetton-tallista. Sieltä Ferrarille siirtyivät kaksinkertainen maailmanmestari Michael Schumacher ja tallin tekninen johtaja Ross Brawn. Yhteistyö tuotti hedelmää, kun Ferrari hallitsi valmistajien sarjaa voittamalla mestaruudet kausina 1999–2004. Kaiken lisäksi Schumacher voitti kuljettajien mestaruudet kausina 2000–2004. Lokakuussa 2006 Todt nimitettiin Ferrarin toimitusjohtajaksi, mutta hän jatkoi yhä tallipäällikön tehtävissä kauden 2007 loppuun. Todtin viimeinen kausi tallipäällikkönä päättyi menestyksekkäästi, kun Ferrari voitti valmistajien ja sen kuljettaja Kimi Räikkönen kuljettajien mestaruuden.