stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen urheilu 1986
Jääkiekko

Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja Alpo Suhonen riitaantui Jääkiekkoliiton johdon kanssa ja erosi 10. maaliskuuta. Hänen tilalleen nimitettiin Rauno Korpi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa 12.–28.4. Moskovassa, Neuvostoliitossa Suomi sijoittui alkusarjan ja mitalisarjan jälkeen kahdeksasta joukkueesta neljänneksi. Alkusarjassa Suomi voitti Kanadan sekä pelasi tasan Tšekkoslovakian ja Ruotsin kanssa. Mitalisarjassa Suomi pelasi Ruotsin kanssa toistamiseen tasan 4–4 Ruotsin Anders Carlssonin tehtyä kaksi maalia viimeisellä minuutilla. Suomelle olisi riittänyt mitaliin tasapeli viimeisessä ottelussa Kanadaa vastaan mutta Kanada teki vajaat kolme minuuttia ennen loppua 4–3-voittomaalin. Alkusarjan tulosten perusteella jaettiin Euroopan-mestaruusmitalit ja Suomi sai EM-pronssin.
Suomi voitti 17.12. Izvestija-turnauksessa Neuvostoliiton 3–2 Jari Torkin ja Risto Kurkisen maaleilla. Edellisestä vastaavasta voitosta oli kulunut 15 vuotta. Suomi jäi kuitenkin turnauksessa viimeiseksi, kun sen muissa otteluissa tuloksena oli tasapeli ja kaksi tappiota.
Jari Kurri oli NHL:n runkosarjan paras maalintekijä 68 maalilla.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Tappara, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui Oulun Kärpät.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Tampereen Ilves.
Jääpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Oulun Luistinseura, joka voitti loppuottelussa lappeenrantalaisen Veiterän 8–2. Pronssille sijoittui Helsingin IFK.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK.
Karate

Maailmanmestaruuskilpailuissa 3.–6.10. Sydneyssä, Australiassa Sari Kauria voitti kultaa alle 53-kiloisten ja Ritva Varelius alle 60-kiloisten sarjassa. Sari Laine saavutti alle 53-kiloisissa ja Erik Piispa alle 65-kiloisissa pronssia.
Koripallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Torpan Pojat, hopeaa sai Kotkan Työväen Palloilijat ja pronssille sijoittui Helsingin NMKY.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Pyrintö, hopeaa sai helsinkiläinen Karhun Pojat ja pronssille sijoittui lahtelainen Sampo-Basket.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti neljännen peräkkäisen kerran karjaalainen BK-46, hopeaa sai myös neljännen peräkkäisen kerran Sjundeå IF ja pronssille sijoittui Pargas IF.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran helsinkiläinen Dicken, hopeaa sai Åbo IFK ja pronssille sijoittui Helsingin IFK.
Lentopallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Seinäjoen Maila-Jussit, hopeaa sai Pieksämäen NMKY ja pronssille sijoittui helsinkiläisseura Hesa.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Vaasan Vasama, hopeaa sai Jyväskylän Pesä-Veikot ja pronssille sijoittui elimäkeläinen Korian Ponsi.
Moottoripyöräily

Motocrossin MM-sarjan alle 125-kuutioisten luokassa Pekka Vehkonen sijoittui neljänneksi, Mika Kouki viidenneksi, Ismo Vehkonen kuudenneksi ja Arto Panttila seitsemänneksi. Alle 250-kuutioisten luokassa Kurt Ljungqvist oli yhdeksäs.
RR-ajon alle 125-kuutioisten MM-sarjassa Johnny Wickström sijoittui yhdeksänneksi.
Imatranajoissa 3.8. Eero Hyvärinen voitti 500-kuutioisten EM-osakilpailun. Tapahtuma sai historiansa kolmannen kuolonuhrin, kun länsisaksalaisen Detlef Vogtin pyörä syöksyi yleisön joukkoon, jossa ollut 5-vuotias poika kuoli.
Moottoriveneily

Offshore 1 litran luokan maailmanmestaruuden 3.8. Näsijärvellä, Tampereella voittivat veljekset Juha ja Hannu Ylikorpi. Turkulainen Olli-Pekka Kuusela kuoli kilpailussa veneen kaaduttua.
Nopeuslasku

Maailmanmestaruuskilpailuissa 28.–30.3. La Clusaz'ssa, Ranskassa Pertti Leppälä voitti kultaa nopeudellaan 206,190 km/h. Karsinnoissa hän saavutti ensimmäisenä suomalaisena 200 km/h:n nopeuden; kilpailussa rajan rikkoi myös seitsemänneksi sijoittunut Juhani Laakso.
Paini

Maailmanmestaruuskilpailuissa 19.–26.10. Budapestissa, Unkarissa Tapio Sipilä saavutti hopeaa kreikkalais-roomalaisen painin alle 68-kiloisten sarjassa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 14.–20.4. Ateenassa, Kreikassa Keijo Pehkonen saavutti pronssia kreikkalais-roomalaisen painin alle 57-kiloisten sarjassa ja Jouko Salomäki alle 74-kiloisissa.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Imatran Pallo-Veikot, hopeaa sai Siilinjärven Ponnistus ja pronssille sijoittui Jyväskylän Kiri.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Ikaalisten Tarmo, hopeaa sai helsinkiläinen Roihuvuoren Roihu ja pronssille sijoittui Lapuan Virkiä.
Naisten Itä–Länsi-ottelun 24.8. Helsingin olympiastadionilla, jossa naiset pelasivat nyt ensimmäisen kerran, voitti Länsi juoksuin 0–1.
Miesten Itä–Länsi-ottelun 24.8. Helsingin olympiastadionilla voitti Itä juoksuin 6–4.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa 6.–9.3. Kulmissa, Itävallassa Matti Nykänen saavutti pronssia, Tuomo Ylipulli sijoittui viidenneksi ja Pekka Suorsa oli seitsemäs.
Keski-Euroopan mäkiviikon 1985–1986 kokonaiskilpailussa Jari Puikkonen sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Innsbruckin osakilpailun, jossa Anssi Nieminen sijoittui kolmanneksi. Vuoden 1985 puolella Pekka Suorsa voitti Oberstdorfin osakilpailun. Matti Nykänen ei ollut mukana mäkiviikolla, sillä hänet oli kurinpidollisista syistä tilapäisesti pudotettu maajoukkueesta.
Mäkihypyn maailmancupin 1985–1986 kokonaiskilpailun voitti Matti Nykänen. Pekka Suorsa sijoittui viidenneksi.
Maastohiihdon maailmancupin 1985–1986 naisten kokonaiskilpailun voitti Marjo Matikainen. Hän voitti muun muassa Salpausselän Kisojen perinteisen hiihtotavan 5 kilometrin kilpailun. Holmenkollenilla vapaan tyylin 10 kilometrin kilpailun voitti Jaana Savolainen.
Purjehdus

470-luokan maailmanmestaruuskilpailuissa syyskuussa Saloussa, Espanjassa sisarukset Bettina ja Annika Lemström saavuttivat hopeaa.
Soutu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 17.–24.8. Nottinghamissa, Isossa-Britanniassa Pertti Karppinen saavutti yksikössä hopeaa.
Suunnistus

Jukolan viestissä 14.–15.6. Tampereella Kouvolan Rasti -72 sijoittui miesten viestissä toiseksi ja Liedon Parma Venlojen viestissä kolmanneksi.
Yleisurheilu

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 26.–31.8. Stuttgartissa, Länsi-Saksassa Suomen ainoan mitalin toi 110 metrin aitajuoksussa hopealle sijoittunut Arto Bryggare. Pistesijoille ylsivät Jyrki Blom neljänneksi keihäänheitossa, Sinikka Keskitalo neljänneksi maratonilla, Tiina Lillak neljänneksi keihäänheitossa, Kimmo Kuusela viidenneksi seiväshypyssä, Reima Salonen viidenneksi 50 kilometrin kävelyssä sekä Martti Vainio kuudenneksi 5 000 metrin juoksussa ja seitsemänneksi 10 000 metrillä.
Superässä – Buckaroo Banzai

| Superässä – Buckaroo Banzai> The Adventures of Buckaroo Banzai Across the 8th Dimension |
| --- | --- |

Ohjaaja:  W. D. Richter
Käsikirjoittaja:  Earl Mac Rauch
Tuottaja:   W. D. Richter  Neil Canton 
Säveltäjä:  Michael Boddicker
Kuvaaja:  Fred J. Koenekamp
Leikkaaja:   George Bowers  Richard Marks 
Pääosat:   Peter Weller  John Lithgow  Ellen Barkin  Jeff Goldblum  Christopher Lloyd  Lewis Smith 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  103 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  3 665 306 $
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Superässä – Buckaroo Banzai (The Adventures of Buckaroo Banzai Across the 8th Dimension tai lyh. Buckaroo Banzai) on yhdysvaltalainen tieteisfilmi. Se julkaistiin vuonna 1984 ja sen on ohjannut ja tuottanut W. D. Richter. Juonessa tohtori Buckaroo Banzai -niminen henkilö (Peter Weller) on fyysikko, neurokirurgi, samurai, rock-muusikko, hävittäjäauton kuljettaja ja sarjakuvasankari, jonka täytyy pelastaa maailma Red Lectroids -nimisiltä alieneilta planeetta 10:ssä. Elokuva on genreltään seikkailutoiminnan ja science fictionin väliltä, ja se sisältää myös komediaa, satiiria ja romanssia.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Weller  | … |  Buckaroo Banzai   |
|  John Lithgow  | … |  Lordi John Whorfin /tohtori Emilio Lizardo    |
|  Ellen Barkin  | … |  Penny Priddy   |
|  Jeff Goldblum  | … |  New Jersey   |
|  Christopher Lloyd  | … |  John Bigboote   |
|  Lewis Smith  | … |  Täydellinen Tommy   |
|  Rosalind Cash  | … |  John Emdall   |
|  Robert Ito  | … |  Professori Hikita   |
|  Pepe Serna  | … |  Reno Nevada   |
|  Ronald Lacey  | … |  Presidentti Widmark   |
|  Matt Clark  | … |  Puolustuksen sihteeri   |
|  Clancy Brown  | … |  Rawhide   |
|  William Traylor  | … |  Kenraali Catburd   |
|  Carl Lumbly  | … |  John Parker   |
|  Vincent Schiavelli  | … |  John O’Connor   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa vauhdikkaaksi sekoiluksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Supervalta

Valtiot, joissa on maailman ainoan tämänhetkisen supervallan, Yhdysvaltain, sotilastukikohtia.
Supervalta on globaalisti vaikutusvaltainen, johtava suurvalta, joka kykenee pakottamaan tahtoonsa voimakkaimmatkin valtiot.
Nimitystä käytettiin toisen maailmansodan päättymisen jälkeen kylmän sodan aikana Yhdysvalloista ja Neuvostoliitosta. Neuvostoliiton hajoamisesta vuodesta 1991 Yhdysvallat on ollut ainoa supervalta.
Käsitteen historia

Supervallasta alettiin puhua nykymerkityksessään 1920-luvulla ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Silloin termillä viitattiin yksinomaan maailman suurimpaan valtakuntaan, brittiläiseen imperiumiin, joka hallitsi tuolloin neljäsosaa maailman ihmisistä.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 amerikanhollantilainen geostrategi Nicholas J. Spykman esitti, että sodan päättymisestä seuraisi vallan kasautuminen kolmelle valtiolle, Britannialle, Yhdysvalloille ja Neuvostoliitolle, ja että Yhdysvalloista tulisi maailman johtava valtio. Chicagolainen William T. R. Fox nosti samat kolme valtiota esiin vuoden 1944 teoksessaan The Super-Powers: The United States, Britain and the Soviet Union—Their Responsibility for Peace, ja popularisoi näin supervalta-käsitteen. Siinä missä Spykman ennusti kolmen suurvallan ajautuvan keskinäiseen kilpailuun, Fox uskoi niiden luovan yhteistyössä aiempaa vakaamman maailman.
Vuosien 1944–1950 aikana Britannia jätettiin yleisesti pois supervaltojen luettelosta, sillä se oli sodan heikentämä ja riippuvainen Yhdysvalloista, ja se oli alkanut menettää siirtomaitaan. Näin ainoastaan Yhdysvallat ja Neuvostoliitto luettiin enää supervalloiksi, joilla oli huomattavan paljon kykyä, halua ja valtaa vaikuttaa muiden maiden asioihin. Maailmasta tulikin sodan jälkeen kaksinapainen, ja aikakautta alettiin kutsua kylmäksi sodaksi. Kahden supervallan välinen vallanjako säilyi vakaana, eivätkä ne koskaan aloittaneet sotaa toisiaan vastaan. Supervalloista Yhdysvallat oli kuitenkin koko ajan vahvempi, osittain maantieteellisistä syistä, osittain sen laajemman ja tuottavamman talouden sekä vauraampien ja myöntyvämpien liittolaisten ansiosta.
Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton vaikutusvalta väheni maailmassa, kun moni muukin maa sai 1940-luvun jälkeen käyttöönsä ydinaseita ja kun Eurooppa ja Japani nousivat taloudellisesti vahvoiksi. Supervaltojen kokemia sotilaallisia takaiskuja olivat Yhdysvalloille Vietnamin sota ja Iranin panttivankikriisi, ja Neuvostoliitolle Afganistanin sota.
Neuvostoliitto heikkeni lopulta niin, että se romahti vuonna 1991. Sen jälkeen maailma ei enää ollut kaksinapainen, ja Yhdysvallat nousi ainoaksi supervallaksi, kun Venäjästä, Japanista ja Euroopasta ei ollut sen haastajiksi. Yhdysvallat oli 1990-luvulla niin ennennäkemättömän vahva, että esimerkiksi Ranskan ulkoministeri Hubert Védrine kutsui sitä ”hypervallaksi”, ja monet katsoivat Yhdysvalloilla olevan hegemonia.
2000-luvulla supervallan käsitettä ei enää ole käytetty yhtä paljon kuin aiemmin, sillä sitä ei enää ole nähty käyttökelpoisena kansainvälisen politiikan selittämisessä keskinäisriippuvaisessa maailmassa, jossa toimijoiden kokemat haasteet eivät välttämättä aiheudu valtakeskittymistä. Kiinan talouskasvun ja kasvavan maailmanpoliittisen roolin myötä jotkut ovat kuitenkin alkaneet kutsua Kiinaa toiseksi supervallaksi ja näkevät maailman ehkä olevan siirtymässä jälleen kaksinapaisuuden tilaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Supervalta Wikimedia Commonsissa
Winston Churchill, Franklin D. Roosevelt ja Josif Stalin Jaltan konferenssissa 9. helmikuuta 1945.
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 järjestettiin 21.–28. toukokuuta Tšekin Jeseníkissä. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä, ja lisäksi ohjelmaan kuului sekajoukkueiden sprinttiviesti. Sveitsi voitti viisi kultamitalia, Ruotsi kaksi sekä Suomi ja Venäjä yhden.
Supertyttö

| Supertyttö> Supergirl |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeannot Szwarc
Käsikirjoittaja:  David Odell
Tuottaja:  Timothy Burrill
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Alan Hume
Leikkaaja:  Malcolm Cooke
Pääosat:  Faye Dunaway Helen Slater Hart Bochner Peter Cook Mia Farrow Marc McClure Maureen Teefy Brenda Vaccaro Simon Ward Peter O'Toole
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Artistry Limited Investors In Industry PLC
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:   19. heinäkuuta 1984  4. elokuuta 1984  21. marraskuuta 1984  22. helmikuuta 1985  19. huhtikuuta 1985
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  35 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Supertyttö (Supergirl) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Se perustuu DC Comicsin supersankariin Terästyttöön, jonka loivat Otto Binder ja Al Plastino. Elokuvan ohjasi Jeannot Szwarc ja käsikirjoitti David Odell. Pääosissa näyttelevät Faye Dunaway ja Helen Slater. Itse elokuva tehtiin kuitenkin Christopher Reeven tähdittämien Teräsmieselokuvien menestyksen takia.
Elokuva huomioitiin muun muassa Saturn-ehdokkuudella parhaasta näyttelijän suorituksesta vuonna 1985. Kaupallista menestystä elokuva ei saanut, sillä se tuotti Yhdysvalloissa hieman yli 14 miljoonaa dollaria.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Faye Dunaway  | … |  Selena   |
|  Helen Slater  | … |  Linda Lee/Terästyttö   |
|  Peter O'Toole  | … |  Zaltar   |
|  Mia Farrow  | … |  Alura   |
|  Brenda Vaccaro  | … |  Bianca   |
|  Peter Cook  | … |  Nigel   |
|  Simon Ward  | … |  Zor-El   |
|  Marc McClure  | … |  Jimmy Olsen   |
|  Hart Bochner  | … |  Ethan   |
|  Maureen Teefy  | … |  Lucy Lane   |
|  David Healy  | … |  rouva Danvers   |
|  Sandra Dickinson  | … |  kaunis nuori nainen   |
|  Robyn Mandell  | … |  Myra   |
|  Jenifer Landor  | … |  Muffy   |
|  Diana Ricardo  | … |  rouva Murray   |
Arvioita

Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti Supertytön erikoistehosteiden olevan kauhean näköistä aletavaraa, mutta nuoren Slaterin esittävän nimiroolia pontevasti. Myös syöjätärrooleihin erikoistunut Faye Dunaway on Yläsestä hauska. Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo Supertyttöä supertylsäksi ja antaa sille 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Seppo Suoraniemi

Seppo Sihveri Suoraniemi (s. 26. elokuuta 1951 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Suoraniemi on valittu Suomen jääkiekkoleijonaksi numero 88. Suoraniemi toimii nykyisin valmennustehtävissä.
Seppo Suoraniemen poika Mika on SM-liigassakin pelannut hyökkääjä.
Ura pelaajana seurajoukkueissa

Suoraniemi pelasi Suomen pääsarjassa neljässä eri joukkueessa. Hän aloitti Helsingissä 1970 ja pelasi kaksi kautta sekä HJK:ssa että Jokereissa. Jokereista hän siirtyi Ilvekseen ja sieltä edelleen TPS:aan, jossa pelasi kaudet 1976–1983.
Tämän jälkeen Suoraniemi siirtyi ykkösdivisioonaan TuTon joukkueeseen, jossa Suoraniemi pelasi kaudet 1984–1987.
Uransa Suoraniemi lopetti Japanin sarjan Kokudo Keikakussa.
Suomen pääsarjan runkosarjassa Suoraniemi keräsi tehot 136+112 418 ottelussa. Pudotuspeleissä hänen saldokseen muodostui 47 ottelussa 13+9. Suoraniemi voitti urallaan yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä kahdeksan mitalia.
Ura maajoukkueessa

Maajoukkueessa Suoraniemi pelasi 159 A-maaottelua pisteillä 9+13. Hän edusti Suomea neljä kertaa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa.
Ura jääkiekkovalmentajana

Suoraniemi on 1990-luvulta lähtien toiminut moninaisissa valmennustehtävissä.
Kaudella 1994–1995 Suoraniemi aloitti SM-liigaan nousseen TuTon päävalmentajana, mutta heikosti sujuneen kauden takia hänet korvattiin tammikuussa 1995 kakkosvalmentaja Kari Yli-Mäenpäällä. TuTo oli lopulta sarjan toiseksi viimeinen.
Tammikuun 23. päivä vuonna 2011 Seppo Suoraniemi valittiin Turun Palloseuran valmennusryhmään.
Saavutukset ja palkinnot

1 Suomen mestaruus (1973)
3 SM-hopeaa ja 4 -pronssia
1 Japanin sarjan hopea
Suomen Jääkiekkoleijona #88
Suomumustesieni

| Suomumustesieni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Suomumustesienet Coprinus
Laji::  comatus
Kaksiosainen nimi
 Coprinus comatus  (O. F. Müll.) Pers. 
Katso myös
   Suomumustesieni Wikispeciesissä   Suomumustesieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomumustesieni (Coprinus comatus, aikaisemmin "suomuinen mustesieni") on mustesieniin kuuluva, nuorena hyvä ruokasieni.
Tuntomerkit

Suomumustesieni on keskikokoinen helttasieni. Lakki on 2-6 cm leveä ja 5-15 cm korkea, aluksi munamainen, sen jälkeen tasapaksu lieriö, myöhemmin kellomainen ja lopulta reunoilta repeilevä ja mustemaiseksi nesteeksi hajoava. Lakin yläpinta on pohjaväriltään valkea ja kookkaiden, vaaleanruskeiden tai hieman punertavien suomujen peittämä. Heltat ovat hyvin tiheät, ohuet, nuorena harmaanvalkoiset, vanhemmiten hieman punertavat ja sulavat lopulta mustemaiseksi itiömassaksi. Aivan vanhana jalan nokkaan jää vain riekaleisen lakin laki. Sienen 10-15 cm pitkä jalka on valkoinen ja solakka, mutta muuten kiiltävän sileä. Jalassa on kalvomainen, helposti irtoava rengas. Myös jalka irtoaa helposti lakista. Malto on valkoista, pehmeää, haurasta ja hyvin ohutta. Tuoksu ja maku ovat mietoja.
Kasvuaika ja -paikka

Suomumustesienet kasvavat etenkin piha- ja puistonurmilla, puutarhoissa, kaatopaikoilla ja joutomailla heinäkuusta marraskuulle. Ne kasvavat tyypillisesti tiheinä ryhminä ravinteikkassa multamaassa asutuksen lähellä, mutta on huomioitava, että suomumustesieni kerää herkästi ympäristömyrkkyjä, kuten lyijyä ja kadmiumia. Suomumustesieni on yleinen lähes koko Suomessa Lappia lukuun ottamatta, Etelä-Suomessa se on hyvin yleinen.
Käyttö ravinnoksi

Suomumustesieni on hyvä, joidenkin lähteiden mukaan jopa herkullinen ruokasieni niin kauan kuin heltat ovat vielä valkoiset. Se soveltuu hyvin ruoanlaittoon sen parsamaisten ominaisuuksien takia. Suomumustesieni on kypsennettävä välittömästi poimimisen jälkeen, koska se sulaa nopeasti mustemaiseksi itiömassaksi jääkaapissakin. Toisin kuin monet muut mustesienilajit, esimerkiksi harmaamustesieni, suomumustesieni ei sisällä kopriinia, joka aiheuttaa alkoholin kanssa antabusreaktion.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Suomumustesieni (Coprinus comatus)
iNaturalist: Suomumustesieni (Coprinus comatus)
Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Suomumustesieni (Coprinus comatus)
LuontoPortti: Suomumustesieni  (Coprinus comatus)
Luonnossa.org: Suomumustesieni (Arkistoitu – Internet Archive)
Yle: Suomumustesieni kerää itseensä ympäristömyrkkyjä
UniProt: Taxonomy - Coprinus comatus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Coprinus comatus:  Wikidata: Q275125  Wikispecies: Coprinus comatus  APNI: 128334  AusFungi: 60022305  BioLib: 60561  CoL: Y5DX  EoL: 1030658  EPPO: COPNCO  Fungorum: 148667  GBIF: 7987658  iNaturalist: 47392  IRMNG: 11434201  IUCN: 122090475  MycoBank: 148667  NatureServe: 2.127107  NBN: NHMSYS0001478889  NCBI: 56187  NZOR: cecea5a8-cb98-4efc-a8a8-f77826dca927  Open Tree of Life: 789172  Laji.fi: MX.73330 
Agaricus comatus:  Wikidata: Q59452882  AusFungi: 60022306  CoL: 65NPD  Fungorum: 142713  GBIF: 5243549  IRMNG: 10875108  MycoBank: 142713  NZOR: 301b89b8-c033-4ef6-923d-18237875cad3
Suunujärvi

| Suunujärvi Сундозеро, Sundozero |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Kunnat:  Hirvas, Kentjärvi
Koordinaatit:  62°23′54″N, 33°48′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suunujoki
Järveen tulevat joet:  Suunujoki, Niva
Laskujoki:  Suunujoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  60 m
Pituus:  15,3 km
Leveys:  5,3 km
Rantaviiva:  44,7 km
Pinta-ala:  50 km²
Tilavuus:  0,5 km³
Keskisyvyys:  10 m
Suurin syvyys:  41,5 m
Valuma-alue:  300 km²
 fiSuunujärvi 
Suunujärvi eli Sunjärvi (ven. Су́ндозеро, Sundozero) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen ja Kentjärven kunnissa Venäjällä. Sen pinta-ala on 55,0 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 300 neliökilometriä.
Suunujärven kautta virtaa Suunujoki, jonka vedestä suurin osa ohjataan Hirvaksessa pohjoiseen Päljärveen. Kevään ylijuoksutusten takia veden korkeus vaihtelee huomattavasti. Järven eteläosaan laskee lounaispuolella sijaitsevasta Päljärvestä tuleva Nivajoki.
Järvellä harjoitetaan ammatti-, kotitarve- ja virkistyskalastusta. Kalalajeja ovat siika, muikku, kuore, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, made, ahven, kiiski, kuha ja kivisimppu. Järven eteläosa kuuluu Kivatsun luonnonpuistoon.
Susi lampaan vaatteissa

Susi lampaan vaatteissa -sadun kuvitusta.
Susi lampaan vaatteissa on yksi Aisopoksen faabeleista eli eläinsaduista sekä siihen viittaava sanonta. Faabelin numero Perryn indeksissä on 451.
Sadussa susi löytää lampaantaljan, ja keksii että jos hän pukee sen päälleen, hän näyttää kauempaa lampaalta, joten lampaat eivät tajua vaaraa. Lähestyttyään lammaskatrasta talja yllään susi oli juuri pääsemäisillään tarpeeksi lähelle hyökätäkseen, kun paimen saapui paikalle. Hän päätti valita yhden lampaistaan teuraaksi ruokaa varten – ja tappoi siten suden sattumalta. Tarinan opetus on, että petokseen turvautujille käy joka tapauksessa lopulta huonosti.
”Susi lampaan vaatteissa” on myös vertaus, jota käytetään useimmiten kuvaamaan naamioitunutta uhkaa tai ystävällisyydeksi naamioitua petosta. Vertaus esiintyy vanhan raamatunkäännöksen vaikutuksesta usein myös muodossa "susi lammasten vaatteissa". Jeesus vertasi vääriä profeettoja lampaiksi naamioituneisiin susiin.
Kirjallisuutta

Aisopos: ”88. Susi lampaan vaatteissa”, Faabelit: täydellinen kokoelma moraaleineen, s. 86.  (Valikoinut ja suomentanut Jari Tammi)  Pikku-idis, 2010.  ISBN 978-952-9589-40-1
”Susi lampaan vaatteissa”, Aisopoksen satuja.  Suomentanut Werner Anttila. Karisto, 1998.
Aisopoksen satuja (Äänite), Audiotuotanto, 7: Susi lampaan vaatteissa. 2006. CD-äänilevy, ATCD147.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Susi lampaan vaatteissa Wikimedia Commonsissa