stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tyyni Tuulio
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tyyni Tuulio Wikimedia Commonsissa
Tuulio, Tyyni hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Nicolae Teodoreanu

Nicolae Teodoreanu (s. 26. kesäkuuta 1962 Bukarest) on romanialainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän opiskeli Ștefan Niculescun, Aurel Stroen ja Anatol Vierun johdolla Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa, josta hän sai taiteiden kandidaatin arvon sävellyksessä vuonna 1986. Teodoreanu täydensi opintojaan vuosina 1994–1996 Universität der Künste Berlinissä ja opiskeli lisäksi elektroakustista musiikkia Dieter Kaufmannin johdolla Universität für Musik und darstellende Kunstissa Wienissä 1996–1997. Teodoreanu sai filosofian tohtorin arvon Gheorghe Dima -musiikkiakatemiasta Cluj-Napocasta vuonna 2002.
Teodoreanu perusti Romanian etnomusikologian seuran vuonna 1996. Hän on opettanut Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa ja Brașovin Transilvania-yliopistossa.
Teodoreanu on säveltänyt konsertot alttoviululle (1991–1992) ja viululle (jousiorkesterin kanssa, 1995). Hänen muuhun orkesterituotantoonsa kuuluvat teokset Poem (1989) ja Vârstele timpului (1993). Hän on säveltänyt myös kamarimusiikkia, kuten jousikvarteton (1989). Teodoreanun muuhun tuotantoon kuuluvat muun muassa "minikamariooppera" Corabia (1996), joka voidaan esittää myös konserttiteoksena, sekä kantaatti Noaptea de cremene mezzosopraanolle ja pienelle orkesterille (1986).
Puhumattomanlampi

| Puhumattomanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa)
Koordinaatit:  61°25′20″N, 26°32′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Enonveteen 
Järvinumero:  14.172.1.060
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,8 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,427 km  
Pinta-ala:  1,132 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPuhumattomanlampi 
Puhumattomanlampi  on Etelä-Savossa Pertunmaalla Koirakiven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,8 metriä mpy.
J. K. Simmons

| J>  K. Simmons |
| --- | --- |
 J. K. Simmons vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1955 (ikä 69) Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Michelle Schumacher (1996–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–
Merkittävät roolit:  Spider-Man – hämähäkkimies Ratkaisija Juno Whiplash
Palkinnot
 Parhaan miessivuosan Oscar  2014 Whiplash  Parhaan miessivuosan Bafta  2014 Whiplash  Parhaan miessivuosan Golden Globe  2014 Whiplash  Parhaan miessivuosan SAG  2014 Whiplash 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jonathan Kimble Simmons (s. 9. tammikuuta 1955 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Kylmä rinki -televisiosarjan Vernon ”Vern” Schillingerinä sekä Kova Laki -sarjasta tohtori Emil Skodana. Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa Whiplash, josta hänet palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla.
Hän esiintyy videopelissä Portal 2 Cave Johnssonin äänenä, sekä ääninäyttelee Baldur's Gate 3:ssa Ketheric Thormin roolin.
Biografia

Simmons syntyi vuonna 1955 Detroitissa, Michiganin osavaltiossa. Hänellä on laulajana ja sanoittajana toimiva veli David ja sisar Elizabeth. Simmons valmistui Montanan yliopistosta.
Valikoitu filmografia > Videopelit

| Ääninäyttely videopeleissä> Vuosi | Ääninäyttely videopeleissä> Nimi | Ääninäyttely videopeleissä> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2000 | M&M's: The Lost Formulas | keltainen pähkinä |
| 2007 |  Spider-Man 3 | J. Jonah Jameson |
| 2008 | Command & Conquer: Red Alert 3 | Presidentti Howard T. Ackerman |
| 2011 | Portal 2 | Cave Johnson |
| 2011 | Generator Rex: Agent of Providence | Valkoinen Ritari |
| 2014 |  The Legend of Korra | Tenzin |
| 2015 | Lego Dimensions | Cave Johnson |
| 2023 | Baldur's Gate 3 | Ketheric Thorm |
Aiheesta muualla

J. K. Simmons Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Iulia Cibișescu-Duran

Iulia Cibișescu-Duran (s. 2. toukokuuta 1966 Deva) on romanialainen säveltäjä.
Cibișescu-Duran opiskeli pianonsoittoa Cluj-Napocan Liceul de Muzică Sigismund Toduțăssa vuosina 1972–1984 ja sai opinnoistaan diplomin. Sitten hän opiskeli sävellystä Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa samassa kaupungissa opettajanaan Cornel Țăranu (1985–90). Orkesterinjohtoa hänelle opettivat Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa Petre Sbârcea ja Emil Simon vuosina 1991–96. Hän sai sieltä lisäksi musiikin tohtorin arvon musiikintutkimuksessa vuonna 2001. Cibișescu-Duran osallistui mestarikursseille Ranskassa ja Saksassa (1995–97).
Cibișescu-Duran on saanut lukuisia palkintoja, muun muassa Romanian säveltäjä- ja musikologiliiton palkinnon ensimmäisestä jousikvartetostaan vuonna 1991. Hänen sävellyksiään on esitetty Romaniassa ja Saksassa. Hän on lisäksi työskennellyt eri orkesterien ja oman Art Contrast -kokoonpanonsa kapellimestarina sekä kriitikkona lehdissä. Hän on julkaissut kirjoja, joihin lukeutuu runoteoksia ja musiikkikirja Structuri polimorfe în postmodernismul muzical românesc (2002). Cibișescu-Duran on toiminut opetustehtävissä entisissä opinahjoissaan Cluj-Napocassa ja pitänyt lisäksi konferensseja Saksassa, Moldovassa ja Romaniassa.
Kurtinhauta

Kurtinhaudan kalasatama.
Kurtinhauta on kyläalue ja kalasatama Martinniemen kaupunginosassa Haukiputaalla Oulussa Kiiminkijoen suupuolella, joen pohjoisrannalla. Perimätiedon mukaan kylä on saanut nimensä nykyisin soistuneeseen Pieneen satamajärveen hevosineen hukkuneesta Kurtti-nimisestä miehestä. Pieni satamajärvi sijaitsee Satamajärventien ja entisen proomutelakan välissä.
Kurtinhaudan rakennuskanta muodostuu pääasiassa eri-ikäisistä omakotitaloista, joista vanhimmat on rakennettu alueen teollistumisen ja kalastuselinkeinon myötä 1920–1930-luvuilla. Viime vuosinamilloin? alueen rakennuskanta on nopeasti uusiutunut vilkkaan muuttoliikkeen ansiosta. Aiemmin kylän väestö sai toimeentulonsa Martinniemen satamasta, Rauma-Repolan tehtailta ja kalastuksesta. Nykyisin työpaikat ovat kauempana, Haukiputaan taajamassa tai Oulussa. Alueella on asukkaita yli tuhat.
Tunnettuja kurtinhautalaislähtöisiä ovat laulaja Lea Laven, kirjailija Joni Skiftesvik, rikosjuristi-kirjailija Kari Eriksson, painin maailmanmestari Eero Tapio ja muusikko-sanoittaja Jukka Takalo.
Luonto

Kurtinhaudan luonnonkaunis ranta-alue on metsän peittämää muinaista merenrannan hiekkadyynialuetta. Nykyisin virkistys- ja retkeilykäytössä oleva 12 hehtaarin laajuinen Kurtinhaudan rantametsä on yksi harvoja Perämeren rannikolla olevista dyynimetsistä. Haukiputaan kunta hankki alueen omistukseensa vuonna 1979.
Rantametsän alueella on hyvä polkuverkosto ja kaksi uimarantaa. 1980-luvulla kunta suunnitteli kaavoittavansa rantametsän omakotitalotonteiksi, mutta aktiivisen kansalaisliikkeen ansiosta metsäalue säilyi virkistyskäytössä. Vuonna 2006 Martinniemen osayleiskaavan luonnokseen rantametsän alueelle kaavoitettiin 38 asuintonttia; pienkerrostaloja, rivitaloja sekä omakotitaloja. Alueen virkistyskäytössä säilyttämisen puolesta ryhtyi työskentelemään kansalaisliike Pro Kurtinhauta.
Asukkaat reagoivat hyvin voimakkaasti Kurtinhaudan rantametsän luonnontilaisena säilyttämisen puolesta. Kaavaehdotuksesta jätettiin noin 250 muistutusta ja ihmiset vastustivat metsän rakentamista yli 3 000 nimen kansalaisadressilla. Liikehdintä sai valtakunnallista huomiota.
Kahden vuoden prosessin jälkeen Haukiputaan kunnanvaltuusto teki kesäkuussa 2008 päätöksen, jossa rantametsä päätettiin säilyttää rakentamattomana.
Martinniemen kyläyhdistys on ehdottanut Kurtinhaudan rantametsän alueelle Martinniemen vapaa-ajankeskuksen perustamista. Pienvene- ja kalasatamaa kaavaillaan yhdistyksen suunnitelmassa laajennettavaksi ja vanhalle telakka-alueelle suunnitellaan vierassatamaa ja pienveneiden telakkaa. Mustankarin saarta kaavaillaan matkailukäyttöön.
Dyynimetsään on rakennettu yli kaksi kilometriä pitkä kulttuuri- ja luontopolku, jossa esitellään paikkakunnan historiaa, alueen luontoa, Kiiminkijokea sekä Joni Skiftesvikin kirjojen ja Jukka Takalon laulujen taustana olevaa seutua ja maisemaa.
Martinniemessä toimii aktiivinen kyläyhdistys, joka järjestää kesäisin suuren suosion saaneen kesäjuhlan Kurtinhaudan kalasatamassa ja talvella talviriehan Ukkolan rannassa. Rantaan ja rantametsään sijoittuva kulttuuritapahtuma Maaginen Martinniemi on uusin yleisötilaisuus.
Historia > Laivaveistämö

Martinniemen ensimmäinen teollinen yritys oli nykyisen Kurtinhaudan kalasataman tienoilla sijainnut oululaisen Carl Fredrik Engmanin omistama laivaveistämö, joka sai toimilupansa vuonna 1782. Veistämö rakensi jopa valtameriliikenteen purjelaivoja. Nelimastoinen fregatti Superbe rakennettiin vuonna 1814 Kurtinhaudalla. Carl Magnus Engman oli 1800-luvun alussa Oulun suurin laivanvarustaja. Superbe oli kolmimastoinen tasasaumainen puufregatti, jonka kantokyky oli 203 lästiä. Aluksessa ei koskaan käytetty konevoimaa. Alus oli varustettu rakennusvaiheessa Suomen sodan jälkeisen epävakaan ajan takia rannikoiden puolustamista varten neljällä kanuunalla. Aluksella kuljetettiin muun muassa malmia. Aluksen kapteeneina on mainittu muun muassa viipurilainen Ohlsen vuonna 1835 ja viipurilainen Widgren vuosina 1834–1845. Aluksessa olivat osakkaina Carl M. Engman ja Carl E. Junnelius. Alus myytiin Kokkolaan vuonna 1822. Myöhemmin laivatelakan paikkeilla sijaitsi Rauma-Repolan omistama proomutelakka.
Kirjallisuutta

Joni Skiftesvik: Lapsuuteni Martinniemi; artikkeli Haukipudas-kirjassa 1986, kustantaja Haukiputaan kunta.
T. A. Könönen: Martinniemen saha 75 vuotta, 1981.
Raili Rytkönen: Suur-Iin historia I–II.
Haukiputaan päristin, Haukipudas-seura 50 vuotta.
Muistelmia ja tarinoita Haukiputaalta, Haukipudas-seura 2008.
Muistojen saha, A. Santaholma Oy Jokirannan saha 1915–1968.
Aiheesta muualla

Pro Kurtinhauta (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikipedia: Superbe (fregatti)
Ben

| Ben |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  20. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Benjamin
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ben on yleismaailmallinen miehen etunimi. Se on lyhentymä nimestä Benjamin.
Suomessa nimi Ben oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 346 miehelle ja alle 15 naiselle. Benin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 20. joulukuuta, jolloin on myös Benjaminin nimipäivä.
Kuvitteellisia Benejä

Ben, päähenkilö elokuvassa Ben X
Ben Carrington, hahmo televisiosarjassa Dynastia
Ben Casey, yhdysvaltalaisen sairaaladraamasarjan päähenkilö
Ben Geller, Ross Gellerin poika komediasarjassa Frendit
Ben Grimm, Möykky, Kivimies, Ihmenelosten perustajajäsen Marvelin sarjakuvissa
Ben Linus, televisiosarjassa Lost
Ben Matlock, puolustusasianajaja tv-sarjassa Matlock
Ben Parker (Ben-setä), Peter Parkerin setä Hämähäkkimies-sarjakuvissa
Ben Reilly, Peter Parkerin klooni Hämähäkkimies-sarjakuvissa
Ben Solo, Kylo Ren, Tähtien sota -elokuvien hahmo
Ben Tennyson, hahmo piirrossarjassa Ben 10
Ben Warren, nukutuslääkäri sairaalasarjassa Greyn anatomia
Nimen muita käyttöyhteyksiä

Ben, Michael Jacksonin studioalbumi vuodelta 1972 sekä sillä julkaistu kappale
Big Ben, kello Britannian parlamenttitalon eli Westminsterin palatsin tornissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ben Wikimedia Commonsissa
Wilhelm Georg Berger

Wilhelm Georg Berger
Wilhelm Georg Berger (4. joulukuuta 1929 Rupea – 8. maaliskuuta 1993 Bukarest) oli romanialainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.
Bergerillä oli saksalaiset sukujuuret. Hän opiskeli Bukarestin konservatoriossa muun muassa viulun- ja alttoviulunsoittoa. Hänen opettajiensa joukossa oli Zeno Vancea. Berger aloitti uransa jousisoittajana George Enescu -filharmonikoissa ja Säveltäjäliiton kvartetissa. Sittemmin hän keskittyi sävellykseen ja musiikkitieteeseen. Berger sai monia kansallisia ja kansainvälisiä sävellyspalkintoja. Vuonna 1968 hänet valittiin Romanian säveltäjäliiton sihteeriksi.
Bergerin tyyli on moderni, mutta tonaaliseen pohjautuva. Siinä on huomattavia kansanmusiikkivaikutteita. Uusklassistiset ja lyyriset piirteet ovat sävelkielessä hallitsevia. Berger sävelsi kaikkiaan 24 sinfoniaa ja lisäksi muun muassa lukuisia jousikvartettoja. Hän teki lukuisia tutkimusjulkaisuja musiikin muodosta ja estetiikasta.
Rajalampi (Hartola)

| Rajalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola, Mäntyharju (Pertunmaa)
Koordinaatit:  61°34′43″N, 26°18′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jääsjärven alue (14.82)
Laskuoja:  oja Välijokeen 
Järvinumero:  14.823.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 112 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,533 km  
Pinta-ala:  1,646 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRajalampi 
Rajalampi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa ja Pertunmaalla Nokan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 240 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Jääsjärven alueella (14.82), jonka Suojoen valuma-alueeseen (14.823) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on alle 112 metriä mpy.
Monica Hagström

2024 (FC Gintra)
Monica Hagström (s. 20. elokuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kansallisessa Liigassa Gamlakarleby BK:ssa kaudella 2017 ja Åland Unitedissa kaudesta 2019 alkaen. Kaudella 2018 hän edusti ruotsalaisseura Umeåta mutta pääsi kentälle vain yhdessä liigaottelussa. Ennen kauden 2023 alkua Hagström on pelannut Kansallisessa Liigassa 102 ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Hän voitti kaudella 2020 liigamestaruuden ja Suomen Cupin. Kaudella 2021 hän saavutti SM-pronssia ja voitti Suomen Cupin, ja kaudella 2022 hän uusi nämä saavutukset.
HMS Birmingham (D86)

| HMS Birmingham |
| --- | --- |
 HMS Birmingham

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  28. maaliskuuta 1972
Laskettu vesille:  30. heinäkuuta 1973
Palveluskäyttöön:  3. joulukuuta 1976
Poistui palveluskäytöstä:  31. joulukuuta 1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 820 t
Pituus:  125 m
Leveys:  14,3 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  COGOG: 2 x Rolls-Royce Olympus TM3B ja 2 x Rolls-Royce Tyne 36 MW
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  287
Aseistus
Aseistus:  2 x Sea Dart 1 x 4,5" Mk.8 2 x Oerlikon 20 mm 2 x STWS Mk.2 -torpedoputkea 2 x Corvus-valaisuheitettä Westland Lynx HAS.1/2
HMS Birmingham (viirinumero D86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 42 ohjushävittäjä (Sheffield-luokka), joka poistettiin palveluksesta 1999 ja romutettiin 2000.
Valmistus

Alus tilattiin 21. toukokuuta 1971 Cammell Laird and Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1972. Se laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1973 kumminaan Sir Derek Empsonin puoliso Lady Empson ja valmistui lokakuussa 1976. Alus otettiin palveluskäyttöön 3. joulukuuta 1976.
Edeltäneeseen HMS Sheffieldiin verrattuna aluksen savuhormeja ei yhdistetty, vaan ne saivat omat savuhormit piipun etuosaan. Samoin aluksen aseistusta oli vahvennettu lisäämällä kaksi kolmen torpedoputken ryhmää sukellusveneidentorjuntaan. Samoin helikopterikenttääoli vahvistettu ja tiloja suurennettu, jotta alkuperäinen Westland Wasp voitiin vaihtaa Lynxiin.
Vålerenga Fotball

Vålerenga Fotball on oslolaisen urheiluseuran Vålerengens IF:n jalkapallojaosto. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan 1. Divisioonassa. Kotiottelunsa se pelaa Intility Arenalla Itä-Oslossa. Vålerenga pelasi ensimmäisen ottelunsa uudella stadionillaan 10.9.2017. Aiemmin joukkueen kotikenttinä ovat toimineet Ullevaal Stadion sekä Bislett Stadion.
Seuran edeltäjä on vuonna 1898 perustettu Fotballklubben Spark. 29. kesäkuuta vuonna 1913 perustettiin Idrettslaget Spring, joka myöhemmin muutti nimensä muotoon Vaalerengens Idrættsforening.
Vålerenga on voittanut Norjan-mestaruuden viisi kertaa ja Norjan Cupin neljästi.
Euro-cupit

Vålerenga on Euroopan cup-kilpailuissa yltänyt parhaimmillaan puolivälieriin Cup-voittajien cupissa kaudella 1998–1999. Tuolloin joukkue pelasi ensimmäisellä kierroksella romanialaisen Rapid Bukarestin kanssa vieraskentällä tasan 2–2 ja kotikentällä maalittoman tasapelin, jolloin se selviytyi vierasmaalisäännöllä jatkoon. Toisella kierroksella Vålerenga voitti kotonaan turkkilaisen Beşiktaşin 1–0 ja pelasi vieraskentällä tasapelin 3–3. Puolivälierissä Vålerengan pudotti jatkosta englantilainen Chelsea, joka voitti kotonaan 3–0 ja vieraissa 2–3. Ensimmäisen kerran Vålerega pelasi cup-voittajien cupissa kaudella 1981–1982, jolloin se hävisi ensimmäisellä kierroksella puolalaiselle Legia Varsovalle.
Euroopan mestarijoukkueiden cupissa Vålerenga pelasi ensimmäisen kerran kaudella 1966–1967, jolloin se pääsi suoraan toiselle kierrokselle mutta hävisi pohjoisirlantilaiselle Linfieldille yhteismaalein 2–5. Kaudella 1982–1983 Vålerenga hävisi karsintakierroksella romanialaiselle Dinamo Bukarestille, kaudella 1984–1985 ensimmäisellä kierroksella tšekkoslovakialaiselle Sparta Prahalle ja kaudella 1985–1986 ensimmäisellä kierroksella neuvostoliittolaiselle Zenit Leningradille. Mestarien liigan karsinnoissa Vålerenga on yltänyt kolmannelle kierrokselle kaudella 2005–2006, jolloin se hävisi rangaistuspotkukilpailun jälkeen belgialaiselle Club Bruggelle voitettuaan edellisellä kierroksella suomalaisen FC Hakan, ja toiselle kierrokselle kaudella 2006–2007, jolloin tšekkiläinen Mladá Boleslav pudotti joukkueen jatkosta.
UEFA-cupissa Vålerenga ylsi parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle kaudella 2003–2004. Tuolloin se selviytyi ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon vierasmaalisäännöllä pelattuaan itävaltalaisen Grazer AK:n kanssa tasan kotonaan 0–0 ja vieraskentällä 1–1 sekä pudotti toisella kierroksella jatkosta puolalaisen Wisła Krakovan rangaistuspotkukilpailulla molempien osaotteluiden päätyttyä maalittomana. Kolmannella kierroksella englantilaista Newcastle Unitedia vastaan Vålerenga pelasi kotikentällään tasan 1–1 mutta hävisi vierasottelun maalein 3–1. Eurooppa-liigan karsinnoissa Vålerengan pudotti kolmannella kierroksella kreikkalainen PAOK sekä kaudella 2009–2010 että kaudella 2011–2012.
Saavutuksia

Norjan-mestaruus 1965, 1981, 1983, 1984 ja 2005
Norjan cupin voitto 1980, 1997, 2002 ja 2008
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jørn Andersen  Petter Belsvik  Henning Berg  Lars Bohinen  John Carew  Vidar Davidsen  Nils Arne Eggen  Erik Hagen  Terje Hellerud  Odd Iversen  Steffen Iversen |   |  Pål Jacobsen  Egil Johansen  Henry Johansen  Einar Bruno Larsen  Egil Olsen  Raio Piiroja  Kjetil Rekdal  Aki Riihilahti  Trond Sollied  Magne Hoseth  Ardian Gashi |
Entisiä valmentajia

Tom Nordlie 2000
Kjetil Rekdal 2001–2006
Petter Myhre 2006–2007
Harald Aabrekk 2007
Martin Andresen 2008–2012
Kjetil Rekdal 2013–2016
Ronny Deila 2017–2019
Aiheesta muualla

Seuran virallinen sivusto
| n k Jalkapallon Norjan mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1938 Fredrikstad FK  1939 Fredrikstad FK  1948 SK Freidig  1949 Fredrikstad FK  1950 IF Fram Larvik  1951 Fredrikstad FK  1952 Fredrikstad FK  1953 Larvik Turn & IF  1954 Fredrikstad FK  1955 Larvik Turn & IF  1956 Larvik Turn & IF  1957 Fredrikstad FK  1958 Viking FK  1959 Lillestrøm SK  1960 Fredrikstad FK  1961 Fredrikstad FK  1962 SK Brann  1963 SK Brann  1964 FC Lyn Oslo  1965 Vålerenga Fotball  1966 Skeid Fotball  1967 Rosenborg BK  1968 FC Lyn Oslo  1969 Rosenborg BK  1970 Strømsgodset IF  1971 Rosenborg BK  1972 Viking FK  1973 Viking FK  1974 Viking FK  1975 Viking FK  1976 Lillestrøm SK  1977 Lillestrøm SK  1978 IK Start  1979 Viking FK  1980 IK Start  1981 Vålerenga Fotball  1982 Viking FK  1983 Vålerenga Fotball  1984 Vålerenga Fotball  1985 Rosenborg BK  1986 Lillestrøm SK  1987 Moss FK  1988 Rosenborg BK  1989 Lillestrøm SK  1990 Rosenborg BK  1991 Viking FK  1992 Rosenborg BK  1993 Rosenborg BK  1994 Rosenborg BK  1995 Rosenborg BK  1996 Rosenborg BK  1997 Rosenborg BK  1998 Rosenborg BK  1999 Rosenborg BK  2000 Rosenborg BK  2001 Rosenborg BK  2002 Rosenborg BK  2003 Rosenborg BK  2004 Rosenborg BK  2005 Vålerenga Fotball  2006 Rosenborg BK  2007 SK Brann  2008 Stabæk IF  2009 Rosenborg BK  2010 Rosenborg BK  2011 Molde FK  2012 Molde FK  2013 Strømsgodset IF  2014 Molde FK  2015 Rosenborg BK  2016 Rosenborg BK  2017 Rosenborg BK  2018 Rosenborg BK  2019 Molde FK  2020 FK Bodø/Glimt  2021 FK Bodø/Glimt  2022 Molde FK  2023 FK Bodø/Glimt 
| n k Eliteserien |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Bodø
Joukkueet (2023):  Aalesunds FK  FK Bodø/Glimt  SK Brann  Hamarkameratene  FK Haugesund  Lillestrøm SK  Molde FK  Odds BK  Rosenborg BK  Sandefjord Fotball  Sarpsborg 08 FF  Stabæk Fotball  Strømsgodset IF  Tromsø IL  Viking FK  Vålerenga Fotball 
Pronssimitalin juhlintaa katsomossa 2006
Gallipoli

| Gallipoli |
| --- | --- |

 Gallipolin piirikunta Çanakkalen maakunnan kartalla
 Gallipoli
 Koordinaatit: 40°24′50″N, 26°40′13″E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Çanakkale
Väkiluku (2020)  (Piirikunta):  43 581
 
 www.gelibolu.gov.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gallipoli (turk. Gelibolu) on kaupunki ja piirikunta Turkin Çanakkalen maakunnassa Gallipolin niemimaalla. Vuonna 2020 Gallipolin piirikunnan asukasluku oli 43 581.
Maantiede

Gallipolin kaupunki sijaitsee Turkin Euroopan puoleisessa osassa Gallipolin niemimaalla kohdalla, jolla Dardanellien salmi päättyy Marmaranmereen.