stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liikistö
Aiheesta muualla

Ulvilan kaupungin sivut[vanhentunut linkki]
Valokuvia Liikistöstä (Arkistoitu – Internet Archive)
Liikistön hautausmaa Ulvilan seurakunnan sivuilla[vanhentunut linkki]
Yleisnäkymää Liikistöltä
Joulun Sanomaa Liikistöltä
Liikistön hautalöydöillä varhaisimman historiamme tutkimuksen kannaöta sangen kauaskantoinen merkitys. Saaressa Suomen ainoa hyvinsäilynyt keskiaikainen hautausmaa, Aamulehti, 09.07.1933, nro 179, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Liikistön käräjäkiviä.
Liesvesi–Vanginvesi

| Liesvesi–Vanginvesi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°34′42″N, 26°16′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Liesveden alue (14.36)
Tulouomat:  Kellanvirta Konnevedestä
Laskujoki:  Vanginvirta
Järvinumero:  14.361.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,3 m  
Pituus:  7,957 km  
Leveys:  6,109 km  
Rantaviiva:  72,2475 km  
Pinta-ala:  14,1868 km²  
Tilavuus:  0,0774214 km³  
Keskisyvyys:  5,46 m  
Suurin syvyys:  23,57 m  
Saaria:  26 
 fiLiesvesi–Vanginvesi 
Liesvesi on Keski-Suomessa oleva keskikokoinen järvi, jonka kautta Kellankoskesta tuleva Konneveden vesi laskee Vanginveteen. Sen muodostaa lähivesiensä kanssa Vanginveden–Liesveden lähialueen, jossa on alkuperäisinä kalalajeina ahven, hauki, kuore, muikku ja säyne sekä siirrettyinä ankerias ja harjus.
Liesvesi on osa Konneveden–Laukaan melontareittiä. Yksi sen taukopaikoista on Liesveden laskujoella Pesiäissalmessa.
Minestronekeitto

Kotitekoinen kasvisminestrone, paksu/maalainen, sisältää seuraavat ainesosat: ekstraneitsytoliiviöljy, valkosipuli, porkkana, kesäkurpitsa, herneet, erittäin hienot vihreät pavut, savoijikaali, conchiglie-pasta, karkea jauhettu mustapippuri, ruokasuola, valkosipulipyree, kasvislientä, vesi, säilötyt hienonnetut tomaatit, tuore basilika, Worcestershire-kastike, parmigiana-juusto. Koristeltu parmigianaraasteella ja basilikan oksalla.
Minestronekeitto tai minestrone on sakea italialainen keitto, joka valmistetaan erilaisista kasviksista sekä pastasta tai riisistä, ja päälle ripotellaan parmesaanijuustoa. Keitto syödään usein leivän kanssa. Minestronesta on Italian eri seuduilla omat muunnelmansa; esimerkiksi Genovan minestronessa käytetään pestoa.
Miniankat

Miniankojen griotteja 1900-luvun alussa.
Miniankat ovat senufoihin kuuluva etninen ryhmä Norsunluurannikon pohjois- ja Malin eteläosassa sekä Burkina Fasossa. He puhuvat gurilaista mamaran kieltä. Miniankoja arvioidaan olevan noin 400 000 henkeä.
Miniankat ovat vasta hiljattain sulautuneet senufoihin. Heidän pääelinkeinonsa on maanviljely. Suurin osa miniankoista harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on muslimeja.
John Milnor

John Milnor
John Willard Milnor (s. 20. helmikuuta 1931 Orange, New Jersey) on yhdysvaltalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan työstään differentiaalitopologian, K-teorian ja dynaamisen systeemin alueilla, sekä  taidokkaasti kirjoitetuista matemaattisista julkaisuistaan.
Milnor syntyi Orangessa New Jerseyssä. Hän opiskeli Princetonin yliopistossa. Hän oli Putnam-kilpailun voittaja vuosina 1949 sekä 1950 ja myös kuvasi Faryn–Milnorin teoreeman jo vuonna 1950 István Fárysta riippumatta. Hänen puolisonsa on englantilainen kollega Dusa McDuff.
Milnor on voittanut useita merkittäviä tieteenalansa palkintoja. Vuonna 1962 hänelle myönnettiin Fieldsin mitali, vuonna 1967 National Medal of Science ja vuonna 1989 matematiikan Wolfin palkinto. Hän on toiminut professorina Stony Brookin yliopistossa. Milnor sai matematiikan Abel-palkinnon vuonna 2011 työstään topologian, geometrian ja algebran alueilla.
Lihansyönnistä

| Lihansyönnistä> Περὶ σαρκοφαγίας.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 100
Suomennos
Suomentaja:  Tua Korhonen, Antti J. Niemi, Pia Åberg
Kustantaja:  Summa
Julkaistu:  2004
ISBN:  952-5418-15-4
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lihansyönnistä (m.kreik. Περὶ σαρκοφαγίας, Peri sarkofagias; lat. De esu carnium) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja XII, 68) kuuluva tutkielma, jonka aiheena on lihansyönti sitä vastustavalta kannalta. Teos on antiikin varhaisin säilynyt teos, jossa kasvissyönnille esitetään rationaalisia filosofisia perusteluja.
Sisältö

»Voiko ateria olla muuta kuin kallis, jos sitä varten tapetaan jokin elävä olento? Pidämmekö sielua vähäarvoisena?»
Teos koostuu kahdesta osasta, joissa kummassakin on seitsemän lukua. Kummatkin osat loppuvat kesken. Tekstissä on aukkoja myös muissa kohdissa.
Plutarkhos katsoo, että ihmiset ovat olleet alun perin kasvissyöjiä. Tämän vuoksi hän tutkii teoksensa alussa, mistä lihansyönti on saanut alkunsa. Hänen mukaansa se on saanut alkunsa silloin, kun ihmisillä ei ollut juuri mitään muuta syötävää — hänen mukaansa maailma oli ennen sellainen, ettei maata voitu eikä osattukaan viljellä. Sen sijaan hänen aikansa lihansyönti on pelkkää ylellisyyttä, turhan nautinnon tavoittelua ja hybristä, sillä ruokaa on riittävästi. Plutarkhoksen mukaan eläimiä saisi syödä vain välttämättömyyden pakosta. Toiseksi syyksi lihansyönnille Plutarkhos mainitsee ihmisissä alusta asti olevan 'titaanisen' pahan.
Plutarkhos huomauttaa, ettei ihminen ole luonnostaan tarkoitettu lihansyöntiin. Tämän näkee muun muassa hänen hampaistaan, sillä ihmisellä ei ole raateluhampaita; muusta ruumiinrakenteestaan, sillä ihminen ei itse pysty surmaamaan esimerkiksi nautaa ja sikaa pelkästään omaa ruumistaan käyttämällä; sekä ruoansulatuksestaan, sillä liharuoka ei sovellu ihmisille ellei lihaa ensin paisteta ja sitten mausteta voimakkaasti.
Kokkien työtä Plutarkhos vertaa egyptiläisiin ruumiinlaittajiin: samoin kuin ruumista palsamoitaessa siitä poistetaan sisälmykset ja se täytetään yrteillä, aivan samoin kun eläimen ruumiista valmistetaan ruokaa, siitä poistetaan sisälmykset ja se maustetaan eri tavoin.
Plutarkhoksen mukaan lihansyönti raaistaa ja hämmentää ihmisen sielun: eläinten syönti johtaa myös muihin raakuuksiin, kuten ihmisten surmaamiseen. Plutarkhos vastustaa lihansyöntiä myös eläinten ominaisuuksien ja oikeuksien perusteella. Hänen mukaansa myös eläimillä on aistit, sielu ja järki. Teoksen lopussa Plutarkhos käsittelee myös eräänlaista oikeudellista sopimusta ihmisten ja eläinten välillä, mutta tämä käsittely katkeaa kesken.
Plutarkhos tarkastelee myös ajatusta sielunvaelluksesta ja sen suhdetta lihansyöntiin. Hän ei tiedä, siirtyvätkö sielut kuoleman jälkeen toisiin ruumiisiin, mutta käyttää pelkkää mahdollisuutta yhtenä syynä torjua lihansyönti: tällöinhän ihmiset saattaisivat surmata ja syödä esimerkiksi omia aiemmin kuolleita sukulaisiaan.
Plutarkhos nojaa kasvissyönnissään pitkälti pythagoralaiseen filosofiaan. Pythagoraan lisäksi hän lainaa useissa kohdin Empedokleen oppeja. Hän esittää argumentteja erityisesti stoalaisia vastaan, samoin kuin eräissä muissa tutkielmissaan. Lihansyöntiin liittyen Plutarkhos katsoo stoalaisten olevan epäjohdonmukaisia, sillä he kieltävät itseltään joitakin nautintoja, kuten hajusteet ja leivonnaiset, epäoleellisina, mutta syövät kuitenkin lihaa.
»Emmekö -- luopuisi tavasta viihdyttää vieraitamme, viettää häitä ja seurustella ystäviemme kanssa verta vuodattaen ja murhaten?»
Kirjallisuutta > Suomennos

Plutarkhos: Lihansyönnistä.  ((Peri sarkofagias.) Kääntäneet Tua Korhonen, Antti J. Niemi ja Pia Åberg)  Helsinki:  Summa, 2004.  ISBN 952-5418-15-4
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plutarch: On the Eating of Flesh. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume XII. Loeb Classical Library 406. Concerning the Face Which Appears in the Orb of the Moon. On the Principle of Cold. Whether Fire or Water Is More Useful. Whether Land or Sea Animals Are Cleverer. Beasts Are Rational. On the Eating of Flesh)  Cambridge, MA:  Harvard University Press.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plutarch: On the Eating of Flesh (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plutarch: On the Eating of Flesh (englanniksi)
Aiheesta muualla > Arvosteluja

Mikkonen, Jukka: Sielullisten puolustus
Tontti, Jarkko: Vastatradition juurilla. niin & näin 1/2005.
13. marraskuuta

13. marraskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 317. päivä (318. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 48 päivää.
Nimipäivät

– suomalainen kalenteri: Kristian, Ano
– suomenruotsalainen kalenteri: Kristian, Krister
– ortodoksinen kalenteri: Johannes, Juhani, Juha
– pohjoissaamenkielinen kalenteri: Ánot
– vanhemmissa kalentereissa: Aurora, Blekert, Briccius, Christian, Erlandus, Eugenius
Tapahtumia

1002 – Englannin kuningas Ethelred Neuvoton määräsi kaikki Englannissa asuneet tanskalaiset surmattavaksi.
1885 – Serbian-Bulgarian sota alkoi.
1941 – Toinen maailmansota: saksalainen sukellusvene U-81 torpedoi brittien lentotukialuksen HMS Ark Royalin, joka upposi seuraavana päivänä.
1945 – Charles de Gaulle valittiin ensimmäisen kerran Ranskan presidentiksi.
1965 – Risteilyalus SS Yarmouth Castle upposi tulipalon seurauksena Karibianmerellä. 90 henkilöä menetti onnettomuudessa henkensä.
1970 – 161 km/h puhaltanut trooppinen hirmumyrsky eli Bholan sykloni osui tiheään asutulle Gangesin suistomaalle Itä-Pakistanissa (nykyisessä Bangladeshissa), surmaten arviolta 500 000 ihmistä. Kyseessä oli 20. vuosisadan pahin trooppisen hirmumyrskyn aiheuttama onnettomuus.
1973 – Islannin ja Ison-Britannian välinen "turskasota" päättyi.
1982 – Las Vegasissa pidetty nyrkkeilyottelu päättyi Ray Mancinin voittoon Kim Duk Koosta. Kimin kuolema 17. marraskuuta sai aikaan merkittäviä muutoksia lajissa.
1982 – Vietnamin sodan muistomerkki Vietnam Veterans Memorial vihittiin käyttöön Washington D.C.:ssä sen jälkeen, kun tuhannet Vietnamin sodan veteraanit marssivat muistomerkille.
1985 – Tulivuori Nevado del Ruiz purkautui. Purkausta seurannut vulkaaninen mutavyöry hautasi alleen Armeron Kolumbiassa, arviolta 23 000 ihmistä sai surmansa.
1989 – Hans Adam II nousi Liechtensteinin ruhtinaaksi.
1991 – Karjalan tasavalta muodostettiin.
1994 – Enemmistö ruotsalaisista kannatti neuvoa-antavassa kansanäänestyksessä liittymistä Euroopan unioniin.
1995 – Yli-Iistä löytyi suopellosta 5000 vuotta vanha kivikautinen asuinpaikka.
2002 – Öljytankkeri Prestige upposi myrskyssä Galician rannikolla. Tuhansia kilometrejä rantaviivaa ja yli tuhat rantaa saastui Espanjan ja Ranskan rannikolla.
2010 – Aung San Suu Kyi vapautettiin yli 15 vuotta jatkuneesta arestistaan Burmassa.
2015 – Yli 120 ihmistä sai surmansa Pariisissa tapahtuneissa terrori-iskuissa.
Ministeriresidentti (arvonimi)

Ministeriresidentti on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka on myönnetty vain yhden kerran itsenäisyyden aikana (vuonna 1920) ja jota ei ole lueteltu tällä hetkellä voimassa olevassa arvonimistä annetussa tasavallan presidentin asetuksessa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähteet |
|  1.  | 10.1.1920  | Onni Talas  | lakitieteen tohtori, professori  | Helsinki  |   |
Minimaalinen hallinto

Minimaalinen hallinto (MVM eli Minimum Viable Management) tarkoittaa hallinnollisten tehtävien vähentämistä mahdollisimman alhaiselle tasolle. Hallinnollisia tehtäviä tehdään vain sen verran kuin tarvitsee.
Minimaalisen hallinnon perusidea on hallinnollisten tehtävien minimointi. Työnantaja joutuu välttämättä tekemään hallinnollisia tehtäviä, mutta MVM-mallissa niiden määrä yritetään minimoida. Koko mallin idea on pienentää organisaation sisäistä hallinnolista kuormaa, jolloin työntekijöille jää enemmän aikaa arvoa tuottavaan toimintaan.
Itseohjautuvuuden avulla voidaan vähentää hallinnollisia henkilöitä, kun ihmisten annetaan päättää toimintatavoistaan. Itseohjautuva organisaatio pystyy syntymään vain, jos sille annetaan rajat, joiden sisällä kehittyminen tapahtuu. Esimerkiksi jalkapallonpelaajat järjestäytyvät jalkapallokentälle. Heitä rajoittaa sekä fyysinen kenttä että jalkapalloliiton asettamat säännöt. Rikollisjärjestöt järjestäytyvät sallittujen ja kiellettyjen asioiden mukaan. Johtamisen vähentämisen näkökulmasta johtaja rajaa ympäristön asettamalla sääntöjä, joiden perusteella organisaatio voi kehittyä.
Johtaja voi vähentää johtamiseen käytettyä aikaa luomalla ympäristön, jossa työntekijät toimivat itseohjautuvasti.
Työntekijälähtöisestä päätöksenteosta ja siten ylhäältä päin tulevan hallinnon vähentymisestä kertoo Goforen työsuhdepolkupyöräedun syntyminen: "Sitä suunnitellessa pallottelimme erilaisia vaihtoehtoja kuten polkupyörien liisaamista, ostamista firmalle tai jonkinlaista työntekijöiltä firmaan virtaavaa polkupyörien kuittisirkusta, joka johtaisi palkan uudelleen laskentaan toteutuneen mukaan.
Polkupyöräedun toteutukseksi valitsimme työntekijöille maksettavan vakiosumman palkan päälle. Sen saa kun ei lunasta työsuhdematkalippua tai auton pysäköintietua. Hallinnolle helppoa ja työntekijä saa edun helposti yhdellä ilmoituksella."
Milwaukee-luokka

| Milwaukee-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 300 t
Pituus:  69,8 m
Leveys:  17,1 m
Syväys:  1,8 m
Nopeus:  9 solmua
Miehistöä:  138
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 11" tykkiä
Milwaukee-luokka oli Yhdysvaltain laivaston neljän aluksen muodostama monitoriluokka, jonka suunnitteli J. B. Eads.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku (tilattu) | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Milwaukee | Union Iron Works | 27. toukokuuta 1862 | 8. helmikuuta 1864 | 27. huhtikuuta 1864 | uponnut ajettuaan miinaan 28. maaliskuuta 1865 |
| USS Chickasaw | Thomas G. Gaylord | 26. toukokuuta 1862 | 10. helmikuuta 1864 | 14. toukokuuta 1864 | myyty 1874 |
| USS Winnebago | Union Iron Works | 27. toukokuuta 1862 | 4. heinäkuuta 1863 | 27. huhtikuuta 1864 | myyty 1874 |
| USS Kickapoo | G. B. Allen | 27. toukokuuta 1862 | 12. maaliskuuta 1864 | 8. heinäkuuta 1864 | myyty 1874 |
Liittovaltio

Maailman liittovaltiot
Liittovaltio eli federaatio on federalistinen valtio, joka koostuu useista sisäisistä itsehallinnollisista alueista, joilla voi olla oma kulttuuri-, sosiaali- ja elinkeinopolitiikkansa. Yleensä alueita nimitetään osavaltioiksi, ja jolla on myös keskitetty liittovaltion hallinto. Liittovaltiossa itsehallinnollisten osavaltioiden valtaa vähennetään perustuslaillisesti, eikä sitä voi vähentää keskushallinnon omalla päätöksellä.
Liittovaltiot voivat olla monikulttuurisia tai käsittää laajan alueen, tosin kumpikaan ei ole välttämättä pakollista. Osavaltioilla ei aina ole oikeutta erota liitosta yksipuolisella päätöksellä.
Liittovaltio yleensä vastaa ulko- ja puolustuspolitiikasta sekä ulkomaankaupasta.
Liittovaltio voi muodostua kahdella tavalla:
Monesta yhdeksi: Olemassa olevat itsenäiset valtiot päättävät yhdistyä liittovaltioksi.
Yhdestä moneksi: Yhtenäisvaltio päättää jakautua pienempiin itsehallintoalueisiin kuten esimerkiksi osavaltioihin, jotka muodostavat yhdessä liittovaltion.
Nykyiset liittovaltiot

| Perustamisvuosi | Valtio | Valtiomuoto |
| --- | --- | --- |
| 1776 |  Amerikan yhdysvallat | liittotasavalta |
| 1821 |  Meksikon yhdysvallat | liittotasavalta |
| 1848 |  Sveitsin valaliitto | liittotasavalta |
| 1853 |  Argentiinan tasavalta  | liittotasavalta |
| 1863 |  Venezuelan bolivariaaninen tasavalta  | liittotasavalta |
| 1867 |  Kanada | liittomonarkia |
| 1889 |  Brasilian liittotasavalta | liittotasavalta |
| 1901 |  Australian yhteisö  | liittomonarkia |
| 1920 |  Itävallan tasavalta  | liittotasavalta |
| 1949 |  Saksan liittotasavalta | liittotasavalta |
| 1950 |  Intian tasavalta | liittotasavalta |
| 1956 |  Pakistanin islamilainen tasavalta  | liittotasavalta |
| 1956 |  Sudanin tasavalta  | liittotasavalta |
| 1963 |  Malesia | liittomonarkia |
| 1963 |  Nigerian liittovaltio | liittotasavalta |
| 1971 |  Yhdistyneet arabiemiraatit | liittomonarkia |
| 1979 |  Mikronesian liittovaltio | liittotasavalta |
| 1983 |  Saint Christopherin ja Nevisin federaatio | liittomonarkia |
| 1992 |  Venäjän federaatio | liittotasavalta |
| 1993 |  Belgian kuningaskunta | liittomonarkia |
| 1995 |  Bosnia ja Hertsegovina | liittotasavalta |
| 1995 |  Etiopian demokraattinen liittotasavalta | liittotasavalta |
| 2005 |  Irakin tasavalta | liittotasavalta |
| 2011 |  Etelä-Sudanin tasavalta | liittotasavalta |
| 2012 |  Somalian liittotasavalta | liittotasavalta |
| 2015 |  Nepalin demokraattinen liittotasavalta | liittotasavalta |
Nykyiset liittovaltiot > Historialliset

| Valtio | vuodet |
| --- | --- |
 Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta: 800–1806
 Inkavaltakunta: 1197–1572
 Puola-Liettua: 1569–1795
 Yhdistyneet provinssit: 1581–1795
 Kilkennyn konfederaatio: 1642–1652
 Keski-Amerikan liittotasavalta: 1823 – n.1838
  Perun–Bolivian liittovaltio: 1836–1839
 Amerikan konfederaatio: 1861–1865
 Pohjois-Saksan liitto: 1867–1871
 Itävalta-Unkari: 1867–1918
 Saksan keisarikunta: 1871–1918
 Espanjan ensimmäinen tasavalta: 1873–1874
 Ranskan Indokiina: 1887–1954
 Liittoutuneet malaijivaltiot: 1896–1946
 Ranskan Länsi-Afrikka: 1904–1958
 Ranskan Keski-Afrikka: 1910–1934
 Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta: 1917–1991
 Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta: 1922–1936
 Weimarin tasavalta: 1919–1933
 Sosialististen neuvostotasavaltojen liitto: 1922–1991
 Itävallan liittovaltio: 1934–1938
  Mengjiang: 1937–1945
 Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta: 1943–1992
 Malaijan unioni: 1946–1948
 Malaijan liittovaltio: 1948–1963
 Indonesian yhdysvallat: 1949–1950
 Saksan demokraattinen tasavalta: 1949–1952
 Libyan kuningaskunta: 1951–1963
 Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio: 1953–1963
 Länsi-Intian federaatio: 1958–1962
 Malin liittovaltio: 1959–1960
 Kamerunin liittovaltio: 1961–1972
 Etelä-Afrikka: 1961–1994
 Uganda: 1962–1967
 Kenia: 1963–1964
 Tansanian yhdistynyt tasavalta: 1964–1965
 Tšekkoslovakian sosialistinen tasavalta  : 1969–1992
 Serbia ja Montenegro: 1992–2003
 Komorien liitto : 2001–2018
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liittovaltio Wikimedia Commonsissa
Mina (yksikkö)

Minan standardipaino hellenistiseltä kaudelta, 100-luku tai 1. vuosisata eaa. Lyijyä, paino 784,4 g.
Mina (m.kreik. μνᾶ, mnā) oli muinainen massan yksikkö ja rahayksikkö. Se oli Mesopotamian alueella käytössä jo pronssikaudella. Se vastasi noin 500 grammaa, ja se jakaantui 60 sekeliin. 60 minaa muodosti talentin.
Antiikin Kreikassa minan paino vastasi sataa drakhmaa. Attikalainen (ateenalainen) mina oli nykymitoissa noin 431 grammaa. Myös rahayksikkönä mina vastasi sataa drakhmaa.
Muuntotaulukko

Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:
| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x)> 1 mnā = x × y | Muuntokerroin (x)> 1y = x × mnā |
| --- | --- | --- |
Kreikkalaiset
| – obolos (oboli) | 600 obolia | 1⁄600 minaa |
| – drakhmē (drakhma) | 100 drakhmaa | 1⁄100 minaa |
| – talanton (talentti) | 1⁄60 talenttia | 60 minaa |
Kansainväliset (SI)
| – gramma | 431 g | 0,002 minaa |
| – kilogramma | 0,43 kg | 2,33 minaa |
Brittiläiset
| – unssi | 15,2 oz | 0,07 minaa |
| – naula | 0,95 lb | 1,05 minaa |
Aleksander Lindeberg

Aleksander Lindeberg (12. toukokuuta 1917 Donin Rostov, Venäjä – 8. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja kuvittaja.
Lindebergin isä oli suomenruotsalainen lääkäri ja äiti venäläinen. Venäjän vallankumouksen jälkeisinä vuosina perhe tuli Suomeen, mutta isän koulutusta ei hyväksytty Suomessa, joten perhe muutti ensin Saksaan, sieltä Viroon ja lopulta 1932 Viipuriin. Lindebergin äidinkieli oli venäjä, ruotsia hän oppi Viipurissa ja suomea myöhemmin elämänsä varrella.
Lindeberg oli sotien aikaan TK-piirtäjänä, sitten kustannusyhtiö WSOY:n kuvittajana. Rudolf Koivu -palkinto hänelle on myönnetty kahdesti.
Kuvituksia

Nikolai Gogol: Nenä. (2007)
Rudyard Kipling: Rikki-Tikki-Tavi. (2006)
Iloiset aapiskuvat. 1965, uusi p. 2007.
Martti Haavio, Kalevalan tarinoita. 1964.
Yrjö Kokko: Pessi ja Illusia.
Venäläisiä kansansatuja.  (Koonnut ja kuvittanut Aleksander Lindeberg. Suomenkielinen teksti: Irina Lindeberg)  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34171-1
Haavio, Martti & Lindeberg, Aleksander: Kalevalan tarinat.  (Suorasanaisesti kertonut Martti Haavio. Kuvittanut Aleksander Lindeberg)  Helsinki:  WSOY, 1966 (15. painos 2007).  ISBN 978-951-0-36714-8
Palkinnot ja tunnustukset

Rudolf Koivu -palkinto 1964 ja 1966
Kirjallisuutta

Ylimartimo, Sisko: Aleksander Lindeberg: Mestarillinen ja monialainen kuvataiteilija.  Helsinki:  Avain, 2017.  ISBN 978-952-304-120-2
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Minoa (Kreeta)

Minoa (m.kreik. Μινώα, Minōa, joskus myös Mino, Μίνω, Minō; lat. Minoum) oli kahden antiikin aikaisen kaupungin nimi Kreetan saarella Kreikassa:
Minoa oli kaupunki, joka sijaitsi Kreetan luoteisosassa nykyisin Akrotírin niemimaana tunnetun niemen etelärannikolla Soúdanlahden rannalla. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisten Maráthin ja Káto Maráthin kylien alueella (35°30′20″N, 24°10′29″E).
Minoa oli kaupunki, joka sijaitsi Kreetan itäosassa saaren kapeimmassa kohdassa sen pohjoisrannikolla Mirampéllonlahden rannalla, vastapäätä etelärannikolla sijainnutta Hierapytnaa. Kaupunki kuului Lyktoksen alaisuuteen. Kaupunki sijoitetaan jonnekin nykyisten Ístron ja Pacheiá Ámmoksen kylien tienoille (n. 35°06′34″N, 25°48′17″E). Minolaisella kaudella lähellä sijaitsi Gournián palatsikeskus ja kaupunki.
Mikronesian federaatio

Mikronesian federaatio (engl. Federated States of Micronesia, lyh. FSM), yleisemmin vain Mikronesia, on 106 000 asukkaan saaristovaltio Tyynellä valtamerellä, Papua-Uudesta-Guineasta koilliseen. Se on osa laajempaa Mikronesian aluetta, johon sen lisäksi kuuluvat Marshallinsaaret, Palau, Nauru, Kiribati, Pohjois-Mariaanit ja Guam. Valtio on itsenäinen, mutta vapaassa yhteydessä Yhdysvaltoihin.
Vuosina 1947–1978 nykyisen Mikronesian federaation osavaltiot Chuuk, Yap, Pohnpei ja Kosrae muodostivat yhdessä Marshallsaarten, Pohjois-Mariaanien ja Palaun kanssa Yhdysvaltain Tyynenmeren saarten huoltohallintoalueen. Vuonna 1978 Chuuk, Yap, Ponape ja Kosrae päättivät yhdistyä Mikronesian federaatioksi. Mikronesian federaatio saavutti itsenäisyyden 1986 ja liittyi Yhdistyneisiin kansakuntiin 1991. Pääkaupunki on Palikir, joka on Pohnpein saarella.
Maantiede

Mikronesian federaatio koostuu 607 saaresta noin 2 900 kilometriä leveässä Karoliinien saaristossa Filippiinien itäpuolella. Saarista 65 on asuttuja. Valtion pinta-ala on 702 neliökilometriä.
Osavaltiot ovat lännestä itään Yap, Chuuk, Pohnpei ja Kosrae. Ne on nimetty kunkin osavaltion suurimman saaren mukaan. Valtion suurin saari on vulkaaninen Pohnpein saari, jolla sijaitsee myös liittovaltion pääkaupunki Palikir. Saari on sateinen ja rehevä. Harvaan asuttu vuoristoinen Kosrae on toiseksi suurin saari. Chuuk koostuu 15 suurehkosta ja 192 pikkusaaresta, ja sen väkiluku on osavaltioista suurin. Chuukin laguuni on tunnettu sukelluskohde. Yapilla on neljä suurta ja 7 pienempää saarta.
Mikronesiassa vallitsee tyypillinen merellinen trooppinen ilmasto. Lämpötila ja kosteus ovat korkeita ympäri vuoden. Sadetta saadaan runsaasti, eniten kesäkuusta marraskuuhun kestävällä sadekaudella. Alueellinen sademäärä vaihtelee kuukausittain vallitsevan tuulensuunnan mukaan: talvella vallitsee koillismonsuuni, kesällä kaakkoispasaati. Niillä saarilla, jotka sijaitsevat yli viiden asteen päässä, päiväntasaajalta esiintyy trooppisia hirmumyrskyjä heinäkuun ja marraskuun välisenä aikana.
Mikronesin ainoat alkuperäiset maanisäkkäät ovat lepakoita. Lintuja on tavattu noin 225 lajia. Merieläimiä on sitäkin enemmän, sekä kaloja ja delfiinejä että koralliriuttojen selkärangattomia.