stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Päivänkorennot
Elintavat

Päivänkorentojen toukkavaihe voi kestää jopa useita vuosia. Toukat eli nymfit elävät yleensä virtaavassa vedessä, mutta myös matalat lammet käyvät, kunhan vesi on puhdasta ja riittävän hapekasta. Päivänkorennon toukalla on tuntosarvet, kuusi jalkaa, takaruumiin sivuilla kidukset ja kärjessä uintiapuna toimivia sukasia. Ne käyttävät ravinnokseen humusta, leviä sekä muuta eloperäistä materiaalia. Päivänkorentojen muodonvaihdos on osittainen ja toukkavaiheiden lukumäärä vaihtelee 15:stä 35:een. Ainutlaatuinen piirre on vedessä elävän toukan ja lyhytikäisen aikuisen välissä esiintyvä lentokykyinen esiaikuinen eli subimago. Esiaikuisvaihe kestää muutamia tunteja ja tällainen yksilö eroaa aikuisesta korennosta sameiden siipiensä ja haaleiden värien perusteella. Aikuisen korennon jättäessä esiaikuisnahkansa, tyhjä nahka jää usein roikkumaan seinälle tai muulle pinnalle.
Aikuinen päivänkorento elää vain päivän tai pari, joillakin lajeilla ainoastaan muutamia tunteja. Laji Dolania americana elää vain minuutteja aikuistumisensa jälkeen, missä ajassa se parittelee ja munii. Aikuisella korennolla – kuten esiaikuisellakin – on suuret etusiivet ja pieniksi surkastuneet takasiivet sekä huomattavan pitkä etumainen raajapari. Helppona tuntomerkkinä lepäävän päivänkorennon takasiivet eivät taitu takaruumiin päälle vaan jäävät pystyasentoon. Takaruumiin kärjestä lähtee lajista riippuen kaksi tai kolme pitkää sukasta. Verkkosilmät ovat joillakin lajeilla varsin kookkaat. Toukkavaiheen jälkeen korennolla ei ole enää suuosia ja niiden elämän ainoa tehtävä onkin paritella ja munia. Näyttävä pariutumislento, johon liittyy usein satoja korentoja tapahtuu veden yläpuolella ja muniminen tapahtuu joko veden pinnalle tai sukeltajasurviaisilla (suku Baetis) veden alle. Aikuisia päivänkorentoja lentää usein valolle.
Päivänkorennot ovat ihmiselle harmittomia ja niiden toukat ovat keskeistä ravintoa monille kaloille. Muutamat Suomessa esiintyvät päivänkorentolajit ovat erityisesti suojeltavia.
Aiheesta muualla

BugGuide.net BugGuide.net (englanniksi)
Elämää vedessa ja maalla: päivänkorennot
ITIS: Ephemeroptera (englanniksi)
Santa Ratniece

Santa Ratniece (s. 22. maaliskuuta 1977 Jelgava) on latvialainen säveltäjä.
Ratniece opiskeli pianonsoittoa Valmierassa ja valmistui vuonna 1996 Emīls Dārziņš -musiikkikoulusta, jossa hänelle opetti musiikin teoriaa ja sävellystä Imants Zemzaris. Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiasta hän valmistui musikologian opintojen osalta vuonna 2000 ja sävellysopinnoistaan Romualds Kalsonsin johdolla vuonna 2002. Keväällä 2002 hän opiskeli Erasmus-ohjelman avulla David Rowlandin johdolla Enschedessä, Alankomaissa. Taiteiden maisterin oppiarvon Ratniece sai vuonna 2007 opiskeltuaan Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa Helena Tulven johdolla.
Ratniecesta tuli vuonna 2006 Latvian säveltäjäliiton jäsen. Hänen teoksiaan on esitetty eri puolilla maailmaa. Esittäjien joukossa ovat olleet Latvian radion kuoro, Altera Veritas, Ensemble Nove, Diference-jousikvartetti, Sinfonietta Riga, NYYD, Resonabilis-ensemble, Kadri-Ann Sumera, Andres Kontus, Iris Oja, Deutsch-Skandinavische Jugend-Philharmonie, Ensemble Reflexion K, Arditti-kvartetti, Charles Matthews, Nederlands Kamerkoor, Quatuor Molinari ja Sydney Symphony Fellows.
Ratniece sai vuonna 2004 Kansainvälisen säveltäjärostrumin ensipalkinnon Pariisissa alle 30-vuotiaiden kategoriassa teoksella sens nacre. Kuorosävellys Saline oli valittujen teosten joukossa vuoden 2008 säveltäjärostrumissa ja orkesteriteos Shant Nadi vuoden 2012 säveltäjärostrumissa. Ratniece on saanut muun muassa Latvian vuosittaiset kulttuuripalkinnot vuosina 2006 ja 2014 sekä ollut teoksillaan ehdolla Latvian suuren musiikkipalkinnon saajaksi. Kesällä 2013 hän teki ensimmäisen Yhdysvaltain-kiertueensa. Albumi Seven Responses, jolle hän sävelsi, sai Grammy-palkintoehdokkuuden.
Useat Ratniecen sävellyksistä, kuten Saline, Hinrodelles du Coeur (2007), horo horo hata hata (2008), Chu Dal (2009), Fuoco Celeste (2011), Nada el layli (2015) ja Vigilia del mattino (2017) ovat Latvian radion kuorolle omistettuja. Vuonna 2011 Kaspars Putniņš johti Latvian kansallisoopperassa Ratniecen ensimmäisen näyttämöteoksen, multimediaoopperan War Sum Up kantaesityksen. Sittemmin oopperaa on esitetty eri puolilla maailmaa. Kronos-kvartetti on tilannut Ratniecelta teoksen Silsila, joka kantaesitettiin lokakuussa 2014, ja Kiinan kulttuuriministeriön tilaustyönä hän sävelsi teoksen Morning Rain, joka kantaesitettiin Pekingissä lokakuussa 2017. Ratniecella on ollut residenssejä KulturKontakt Austriassa (2017) sekä Visbyn kansainvälisessä säveltäjäkeskuksessa (2013, 2015, 2017).
Päivänkilot

| Päivänkilot |
| --- | --- |
 Rentopäivänkilo eli gotlanninpäivänkilo (Fumana procumbens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Päivännoutokasvit Cistaceae
Suku::  Päivänkilot Fumana  (Dunal) Spach
Katso myös
   Päivänkilot Wikispeciesissä   Päivänkilot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päivänkilot (Fumana) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 20 lajia. Päivänkilot muistuttavat päivännoutoja (Helianthemum), mutta eroavat niistä erilaisten lehtien sekä kukkien perusteella.
Päivänkilot ovat pensasmaisia tai varpumaisia kasveja. Niiden varret ovat puutuneita lukuun ottamatta kuluvana vuonna kasvanutta vartta, joka on ruohovartinen. Päivänkilojen kasvutapa vaihtelee maanmyötäisestä tai kohenevaan. Päivänkilojen lehdet ovat korvakkeettomia, teräväkärkisiä ja neulasmaisia. Kukat sijaitsevat yksittäin ja ne ovat viisilukuisia. Kukkien terälehdet ovat keltaisia ja verholehdet punertavia. Uloimmat verholehdet ovat tavallisten lehtien kaltaisia. Päivänkilojen hedelmä on kolmilokeroinen kota.
Päivänkilojen (Fumana) suvun tieteellinen nimi viittaa latinan kielen sanaan fuma, joka tarkoittaa savua.
Suomen luonnossa ei esiinny yhtään päivänkilojen sukuun kuuluvaa lajia, mutta Ruotsissa esiintyy yksi päivänkilolaji: rentopäivänkilo eli gotlanninpäivänkilo (Fumana procumbens).
Lajeja

Fumana aciphylla
Fumana arabica – idänpäivänkilo
Fumana bonapartei
Fumana ericifolia
Fumana ericoides
Fumana fontanesii
Fumana fontqueri
Fumana grandiflora
Fumana juniperina
Fumana lacidulemiensis
Fumana laevipes
Fumana laevis
Fumana oligosperma
Fumana paphlagonica
Fumana procumbens – rentopäivänkilo eli gotlanninpäivänkilo
Fumana scoparia
Fumana thymifolia – kaitapäivänkilo
Fumana trisperma
Aiheesta muualla

Laji.fi: Päivänkilot (Fumana)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Päivänkilot (Fumana)
Salaksenjärvi

| Salaksenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°32′06″N, 24°13′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Vähäjärveen 
Järvinumero:  35.721.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,2 m  
Rantaviiva:  1,203 km  
Pinta-ala:  7,892 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalaksenjärvi 
Salaksenjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Kautialan kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,9 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee metsäisen mäen ja peltoaukean välissä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Rannat ovat metsämaata tai peltomaan suojavyöhykettä. Rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie kantatieltä 58.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,2 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme metsä- tai pelto-ojaa. Sen laskuoja laskee Vähäjärven läpi Längelmäveden Pispalanselän Myllylahteen.
Historiaa

Salaksenjärven ja Vähäjärven välinen alue on ollut suota, joka on raivattu peltomaaksi . Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen nimi kirjoitettiin ”Salaksijärvi”. Järven ympäriltä oli raivattu niittyjä, mutta peltomaat sijaitsivat muualla. Yhtään taloa ei ollut järven lähellä. Järven laskujoen puolivälissä sijainnut Vähäjärvi oli nykyistä suurempi ja laskuojan alajuoksulla sijaitsi kaksi vesimyllyä. Toinen myllyistä oli tien alapuolella. Vuoden 1954 peruskartassa oli järven koillispuoliskon rannat peltoaukean reunaa, mutta vastarannat olivat metsämaata. Toinen vapa-ajan asunnoista ilmaantui vuoden 1980 karttaan, jolloin myös eteläinen peltopalsta oli metsitetty.
Pölhö

Pölhö on suomenkielinen sukunimi. Se voi viitata seuraaviin:
Aapo Pölhö (1951–2023), suomalainen diplomaatti
Eljas Pölhö (s. 1949), suomalainen rautatiehistoriaan erikoistunut tietokirjailija
Hjalmar Pölhö (1888–1957), suomalainen kauppaneuvos ja sahanomistaja
Esa-Matti Long (ent. Pölhö, s. 1969), suomalainen näyttelijä
Muita

Pölhö-Kustaa, hahmo Teuvo Pakkalan näytelmässä Tukkijoella
Pölhö-Kustaa eli Pölhö, hahmo Ola Fogelbergin sarjakuvissa
Pölhökanto Iijoen törmässä, Kalle Päätalon romaani
Pölhön koulu, alakoulu Keminmaassa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
SEAT 124 Sport

| SEAT 124 Sport |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja
Valmistaja:  SEAT
Valmistusvuodet:  1970–1975
Muut nimet:  Fiat 124 Sport Coupé
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  S-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat 124 Sport Spider SEAT 124 SEAT 1430
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–1,8 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
SEAT 124 Sport on SEATin vuosina 1970–1975 valmistama kaksiovinen coupé-korinen automalli, joka oli lisenssillä valmistettu versio Fiat 124 Sport Coupésta.
SEAT 124 Sport (1973–1975)
SEAT 124 Sport esiteltiin Barcelonan autonäyttelyssä 1970. Vuosien 1970–1973 mallissa oli 1,6-litrainen (111 hv) moottori, ja se perustui BC-sarjan Fiat 124 Sport Coupéen. Vuodesta 1973 lähtien tarjolla oli myös 1,8-litrainen (118 hv), ja malli uudistuksineen vastasi Fiatin CC-sarjaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SEAT 124 Sport Wikimedia Commonsissa
SEATin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:   Arona  Ateca  Ibiza  León  Tarraco 
Entiset mallit:   124  124 Sport  127  128  131  132  133  600/800  850  1200 Sport  1400  1430  1500  Alhambra  Altea  Arosa  Córdoba  Exeo  Fura  Inca  Málaga  Marbella  Mii  Panda  Ritmo  Ronda  Toledo
Roger the Engineer

| Roger the Engineer The Yardbirds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevät–kesä 1966, Advision Studios, Lontoo
 Julkaistu: 15. heinäkuuta 1966
 Tuottaja(t): Paul Samwell-Smith, Simon Napier-Bell
 Tyylilaji: blues rock, psykedeelinen rock
 Kesto: 35.52
 Levy-yhtiö: Columbia
The Yardbirdsin muut julkaisut
| Having a Rave Up 1965 | Roger the Engineer 1966 | Little Games 1967 |
Roger the Engineer on brittiläisen The Yardbirdsin albumi vuodelta 1966. Albumi julkaistiin tällä nimellä Yhdysvalloissa, Britanniassa nimenä oli vain Yardbirds. Roger the Engineer on vakiintunut albumista käytetyksi nimeksi.
Joihinkin albumin uusintajulkaisuihin on lisätty alun perin vain singlenä julkaistut kappaleet Happenings Ten Years Ago ja Psycho Daisies. Niissä kitaristeina ovat Jeff Beck ja Jimmy Page. Bassoa soittaa Chris Dreja Paul Samwell-Smithin erottua yhtyeestä.
Albumi valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset ovat kokoonpanon yhteisiä.
Kappaleet > A-puoli

Lost Women
Over, Under, Sideways, Down
The Nazz Are Blue
I Can't Make Your Blue
Rack My Mind
Farewell
Kappaleet > B-puoli

Hot House of Omagararshid
Jeff's Boogie
He's Always There
Turn into Earth
What Do You Want?
Ever Since the World Began
Kappaleet > Kokoonpano

Keith Relf – laulu, huuliharppu
Jeff Beck – kitara, taustalaulu, solistina The Nazz Are Blue - kappaleessa
Chris Dreja – kitara, piano, taustalaulu
Paul Samwell-Smith – basso, taustalaulu
Jim McCarty – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Roger the Engineer discogs.com -sivustolla
Sad Mac

Sad Mac oli Happy Macin vastakohta vanhoissa Macintosh-tietokoneissa. Jos käynnistyksen aikana havaittiin laitteisto-ongelmia, Sad Mac ilmestyi ruutuun. Tämän jälkeen tietokone oli useimmiten käynnistettävä uudelleen.
Pölhöjärvi

| Pölhöjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Hyrynsalmi, Ristijärvi
Koordinaatit:  64°36′00″N, 28°29′45″E
Järvinumero:  59.431.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156,2 m 
Rantaviiva:  11,18 km 
Pinta-ala:  1,86 km² 
Tilavuus:  0,0057 km³ 
Keskisyvyys:  3,1 m 
Suurin syvyys:  10,9 m 
 fiPölhöjärvi 
Pölhöjärvi on matalahko järvi Hyrynsalmen kunnassa Kainuun keskiosassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 54 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Pölhöjärvi on länsi–itäsuuntainen. Se kapenee ja madaltuu itää kohden. Syvin kohta, 11 metriä, sijaitsee järven länsiosassa. Pölhöjärven maisemaan vaikuttaa sen länsipuolinen Seitenjärvi, joka on pinnankorkeudeltaan samantasoinen. Järvien välistä kulkee valtatie 5. Pölhöjärven itäosassa on kapeita, matalia ja mutkaisia lahtia. Järven rannat ovat metsä- ja suomaata. Kokkovaara ja Ollinvaara järven eteläpuolella ovat ylänköä.
Pölhöjärvessä on viisi pientä saarta. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin puoli hehtaaria.
Pölhöjärven vesitilavuus on 5 700 000 kuutiometriä.
Pölhöjärvi (59.431.1.002) kuuluu Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueeseen (59.431), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hyrynjärven alue (59.43) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Pölhöjärvi on Seitenjärven-Hyrynjärven lähialueen neljänneksi laajin vakavesi. Laajimmat ovat Hyrynjärvi, Salmijärvi ja Seitenjärvi. Alueeseen kuuluu neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Raatala

Raatala on kylä Salon kaupungin Kuusjoella. Kylä sijaitsee Kuusjoen luoteiskulmalla.
Raatalan kyläalue kattaa koko Kuusjoen luoteisosan. Raatalan kyläkeskus sijaitsee Kuusjoen sivujoen Viepjoen varrella kyläalueen eteläosassa. Kyläkeskus on varsin tiivisti rakennettu. Kyläkeskusta ympäröi laajat viljelysmaat ja ympäri kylää on suuria maatiloja.
Raatalan pohjoisosassa on Kaupinlinna-niminen paikka. Historioitsija Aulis Oja epäilee, että paikalla on ollut varhaiskeskiaikainen rajavarustus kristityn Suomen ja pakanallisen Hämeen välillä. Paikalla on ollut myös kahden muinaistien risteyskohta. Varsinainen Raatalan kylä on peräisin 1300-luvulta. Kylästä on käytetty myös nimiä Skraatarla ja Kraatarla. Vuonna 1540 kylässä oli neljä tilaa, joita jaettiin useaan otteeseen isojakoon saakka. Lisäksi isojaossa kylään perustettiin seitsemän uutta tilaa, joista osa tosin oli aputiloja. Kylän pohjoislaidalla toimi Iloniemen lasitehdas vuosina 1858–1890.
Kylän kantatilat ovat siirtyneet pois Raatalan alkuperäiseltä kylätontilta Raatalantien ja Heinässuontien risteyksestä, mutta paikalle on syntynyt 1900-luvun aikana tiivis kyläkeskus. Siellä on toiminut muun muassa meijeri, useampi pankki ja kauppoja. Raatalan kansakoulu on sijainnut kyläkeskuksen eteläpuolella. Viimeiset palvelut poistuivat Raatalasta 2000-luvun alussa, kun lähikauppa ja Raatalan koulu suljettiin.
Producers Guild of America Award

Producers Guild of America Award on elokuva-alan palkinto, jonka on myöntänyt Yhdysvaltain elokuvatuottajien kilta Producers Guild of America vuodesta 1990 lähtien.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) producersguild.org (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Producers Guild of America Award
Käännös suomeksi
Santa Rosa (Kalifornia)

| Santa Rosa |
| --- | --- |


 Santa Rosa
 Koordinaatit: 38°26′55″N, 122°42′17″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Sonoma
Väkiluku (2010):  167 821
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santa Rosa on kaupunki Kaliforniassa, 55 mailia San Franciscosta pohjoiseen. Vuonna 2010 siellä oli noin 168 000 asukasta
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu kasvinjalostaja Luther Burbankin kotimuseo ja puutarha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Rosa (Kalifornia) Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Profeetan ruusu

Profeetan ruusu (engl. The Rose of the Prophet) on kolmiosainen fantasiakirjasarja, jonka ovat kirjoittaneet Margaret Weis ja Tracy Hickman. Trilogian on julkaissut suomeksi Jalava.
Profeetan ruusu-trilogia

Vaeltajan tahto (The Will of the Wanderer, 1988). Suom. Mika Renvall, 2003, Jalava.
Pimeyden paladiini (The Paladin of the Night, 1989). Suom. Mika Renvall, 2004, Jalava.
Akhranin profeetta (The Prophet of Akhran, 1989). Suom. Mika Renvall, 2005, Jalava.
SD Ponferradina

Sociedad Deportiva Ponferradina on espanjalainen jalkapalloseura Ponferradasta Kastilia ja Leónin alueelta. Seura perustettiin vuonna 1922, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Primera Federaciónissa.
Suurimman osan historiastaan –  kaikkiaan 46 kautta – Ponferradina on pelannut Tercera Divisiónissa, joka on kaudesta 1977–1978 lähtien ollut Espanjan neljänneksi korkein sarjataso. Parhaimmillaan se on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa kausilla 2006–2007 ja 2010–2011.
Saavutukset

Segunda División B:n lohkovoitto: 2005, 2008, 2010
Tercera Divisiónin lohkovoitto: 1958, 1966, 1987
Aiheesta muualla

SD Ponferradinan sivusto (espanjaksi)
Santa Rosa (Argentiina)

| Santa Rosa (Santa Rosa (de Toay)) |
| --- | --- |

 Santa Rosa
 Koordinaatit: 36°37′S, 64°17′W 
Valtio:  Argentiina
Maakunta:  La Pampa
Väkiluku (2010):  102 500
 – Metropolialue:  113 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santa Rosa on La Pampan maakunnan pääkaupunki Argentiinan pohjoisosassa. Vuonna 2010 siellä oli noin 102 500 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Rosa (Argentiina) Wikimedia Commonsissa
Rock Champions

| Rock Champions Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1988-1995
 Julkaistu: 9. lokakuuta 2001
 Tyylilaji: heavy metal
 Levy-yhtiö: EMI
Black Sabbathin muut julkaisut
| The Best of Black Sabbath 2000 | Rock Champions 2001 |   |
Rock Champions on Black Sabbath-yhtyeen kokoelma, joka keskittyy yhtyeen I.R.S. Recordsin ja laulaja Tony Martinin aikakausiin. Kappaleet on otettu kolmelta albumilta (Headless Cross (1989), Tyr (1990) ja Forbidden (1995)). Albumi ei kuulu yhtyeen viralliseen diskografiaan.
Albumin julkaisi EMI, jolla oli oikeudet yhtyeen I.R.S. Recordsin (1989-1995) materiaaleihin. Tosin albumeilta Dehumanizer (1992), Cross Purposes (1994) ja Cross Purposes Live (1995) ei ole otettu yhtään kappaletta tähän kokoelmaan. Lisäksi kannessa on kuva vuosien 1993-1994 kokoonpanosta Martin, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Bobby Rondinelli, vaikka Butler ja Rondinelli eivät albumilla esiinny.
Kappaleet

Heaven In Black
Anno Mundi
The Illusion Of Power
Shaking Off The Chains
Kill In The Spirit World
Guilty As Hell
The Law Maker
Get A Grip
Jerusalem
The Gates Of Hell
Call Of The Wild
The Battle Of TYR
I Wont Cry For You
Black Moon
Muusikot

Tony Iommi - kitara
Cozy Powell - rummut
Tony Martin - laulu
Geoff Nicholls - kosketinsoittimet
Neil Murray - basso (kaikki paitsi 5, 10, 11 ja 14)
Laurence Cottle - basso (kpl. 5, 10, 11 ja 14)
Julkaisuhistoria

lokakuu 2001: EMI, 90402, CD digipack, EU
Pyöräilytalli

Italialaisen Salvarani-tallin kokoonpano vuonna 1974.
Pyöräilytalli tai pyöräilyjoukkue on ammattilaistason kilpapyöräilyssä usean pyöräilijän sekä muun organisaation muodostama yksikkö. Pyöräilytallit pyrkivät menestykseen kilpailuissa tuoden samalla näkyvyyttä niitä sponsoroiville yrityksille, järjestöille tai valtiolle. Ammattilaistallit ovat usein nimetty niiden suurimpien sponsorien mukaan. Tallien kuljettajilla on yhtenäiset kilpailuasut joissa näkyvät pääsponsorien lisäksi myös muiden sponsorien logot. Tallit ovat usein kansainvälisiä ja niissä on ajajia monesta eri maasta. Pyöräilytalleja käytetään useissa pyöräilylajeissa korkeimalla kilpailutasolla, mutta erityisen suuri merkitys niillä on maantiepyöräilyssä. Maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa ja olympialaisissa ammattilaistalleja ei käytetä, vaan kilpailut käydään maajoukkueittain.
Discovery-tallin ajajat auttavat keltaisessa kilpailun johtajan paidassa ajavaa George Hincapieta.
Kilpailija hakee huoltoautosta juomapulloja eli toimii niin sanottuna "pullopoikana".
Pyöräilytallit maantiepyöräilyssä

Vaikka maantiepyöräily on lähtökohtaisesti yksilölaji, niin silti voittojen saavuttaminen merkittävissä kilpailuissa etenkin korkeimmalla UCI World Tour -tasolla vaatii vahvan tallin voittoja tavoittelevan pyöräilijän ympärille. Tallin merkitys korostuu erityisesti kolmeviikkoisissa pyöräilyn suurissa ympäriajoissa, joita ovat Ranskan ympäriajo, Italian ympäriajo ja Espanjan ympäriajo.