stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tadžikin kieli
Historia ja murteet

Tadžikki kuuluu iranilaisten kielten lounaisryhmään. Tadžikkien esi-isiä ovat Keski-Aasian muinaiset iranilaiset kansat: baktrialaiset, sogdit, parthialaiset, margianalaiset, horezmilaiset, ferganalaiset ja sakat. 100-luvulla eaa. alueelle tunkeutuivat tokaarit, 500-luvulla turkkilaiset kansat ja 700-luvulla arabit. Tadžikkien kansa muodostui 800–900-luvuilla samanidien valtakunnassa, jolloin alueelle levisi yhteinen keskipersian kieli, josta nykyiset lähisukukielet persia, tadžikki ja dari ovat kehittyneet. Turkkilaisvaikutus voimistui 900-luvun lopulta lähtien. Tadžikkien kieli ja kulttuuri on kehittynyt läheisessä vuorovaikutuksessa varsinkin uzbekkien kanssa.
Kieli jakautuu pohjoiseen, keskiseen, eteläiseen ja kaakkoiseen murreryhmään, joihin kuuluu useita paikallismurteita. Ryhmien välillä on myös sekamurteita. Lainasanoja on omaksuttu arabiasta ja turkkilaisista kielistä, etenkin uzbekista.
Kirjakieli

Tadžikit käyttivät 800-luvulta lähtien kirjakielenään klassista persiaa (farsi, dari), jota kirjoitettiin arabialaisella kirjaimistolla. Arabian vaikutuksesta kirjakieli monimutkaistui ja etääntyi kansankielestä. 1800-luvun loppupuolelta lähtien se alkoi jälleen lähentyä kohti puhekieltä. Nykyinen tadžikin kirjakieli syntyi 1920–1930-luvuilla. Sen kehitykseen vaikuttivat voimakkaasti tadžikistanilaiset nykykirjailijat, varsinkin tadžikinkielisen proosakirjallisuuden perustanlaskija Sadriddin Aini.
Vuonna 1930 Neuvostoliiton tadžikit siirtyivät latinalaiseen ja vuonna 1940 kyrilliseen kirjaimistoon, jota on täydennetty lisämerkeillä ғ, қ, ҳ, ҷ, ӣ ja ӯ.
Vuonna 1998 uudistettu tadžikin kirjaimisto
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | Г г | Ғ ғ | Д д | Е е | Ё ё |
| Ж ж | З з | И и | Й й | Ӣ ӣ | К к | Қ қ | Л л |
| М м | Н н | О о | П п | Р р | С с | Т т | У у |
| Ӯ ӯ | Ф ф | Х х | Ҳ ҳ | Ч ч | Ҷ ҷ | Ш ш | Ъ ъ |
| Э э | Ю ю | Я я |  |  |  |  |  |
Tadžikistanin itsenäistymisen jälkeen maassa pyrittiin palaamaan arabialaiseen aakkostoon, mutta ainakin toistaiseksi ajatuksesta on luovuttu. Kannattajansa on myös latinalaiseen kirjaimistoon siirtymisellä. Buharanjuutalaiset ovat käyttäneet tadžikin kirjoittamiseen heprealaista aakkostoa.
Nykyään tadžikki on Tadžikistanin tasavallan virallinen kieli, jota käytetään kaikilla yhteiskuntaelämän aloilla. Venäjä toimii sen rinnalla korkeakouluopetuksen, tieteen ja viranomaisten kielenä.
Aiheesta muualla

Tajik. Systems of romanization (the BGN/PCGN 1994 System ja ISO 9:1995) (englanniksi) (eki.ee)
Unicode test page and transliteration / transcription tables for writing systems (alphabets, abjads, syllabaries) of various languages: Tadžikki (englanniksi) (geonames.de)
Iranilaiset kielet
avesta
belutši
dari
gilaki
kurdi
luri
mazandarani
osseetti
paštu
persia
tadžikki
tališi
tati
Parlamenttienvälinen liitto

Parlamenttienvälinen liitto (engl. Inter-Parliamentary Union, IPU) on valtioiden parlamenttien välinen yhdyselin.
Historia ja toiminta

Parlamenttienvälinen liitto perustettiin Pariisissa vuonna 1888. Aloitteen järjestön perustamisesta tekivät brittiläinen William Randal Cremer ja ranskalainen Frederic Passy, jotka molemmat saivat myöhemmin Nobelin rauhanpalkinnon. IPU:n ensimmäisessä istunnossa vuonna 1889 edustettuna olivat Ranskan, Ison-Britannian, Belgian, Tanskan, Unkarin, Italian, Espanjan, Liberian ja Yhdysvaltain parlamentit.
Yhdistyksen tarkoituksena on edistää eri maiden parlamenttien jäsenten välistä henkilökohtaista kanssakäymistä sekä vahvistaa ja puoltaa demokraattisten laitosten ja elinten perustamista. Näiden avulla päämääränä on kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden edistäminen. Yhdistyksen päämaja sijaitsee Le Grand-Saconnex’ssa Sveitsissä.
IPU:n päättävä elin on parlamenttienvälinen neuvosto, jossa on kaksi edustajaa kustakin kansallisesta parlamentista sekä presidentti.
IPU pitää vuosittain kaksi kokoussarjaa. Keväällä on pysyvän työkomitean kokous, jossa jokaisella jäsenmaalla on oikeus olla edustettuna. Se käsittelee konferenssin sille esittämät asiat. Neuvottelujen tulokset muokataan päätöslauselmiksi, jotka esitellään syyskesällä kokoontuvalle neuvoston vuosikonferenssille. Sekä vuosikonferenssia että työkomitean kokousta isännöi jonkin jäsenmaan parlamentti.
Parlamenttienvälisen liiton Suomen ryhmä on perustettu vuonna 1920. IPU:n Suomen ryhmä on vuodesta 1923 lähtien ollut myös Pohjoismaisen parlamenttien välisen liiton (perustettu 1907) jäsen. Johannes Virolainen oli IPU:n puheenjohtaja (presidentti) kauden 1982-1983.
IPU:n puheenjohtajat

| puheenjohtaja | vuodet | maa |
| --- | --- | --- |
| Theo-Ben Gurirab | 2008-2011 |  Namibia |
| Pier Ferdinando Casini | 2005 - 2008 |  Italia |
| Sergio Paes Verdugo | 2002 - 2005 |  Chile |
|  Najma Heptulla | 1999 - 2002 |  Intia |
| Miguel Angel  Martinez | 1997 - 1999 |  Espanja |
|  Ahmed Fathi Sorour | 1994 - 1997 |  Egypti |
|  Michael Marshall | 1991 - 1994 |  Britannia |
| Dauda Sow | 1988 - 1991 |  Senegal |
| Hans Stercken | 1985 - 1988 |  Länsi-Saksa |
| John Page | 1985 (syyskuu) |  Britannia |
| Izz El Din El Sayed | 1983 - 1985 |  Sudan |
| Emile Cuvelier | 1983 (maalis-lokakuu) |  Belgia |
| Johannes Virolainen | 1982 - 1983 |  Suomi |
| Rafael Caldera | 1979 - 1982 |  Venezuela |
| Thomas Williams | 1976 - 1979 |  Britannia |
| Gurdial Singh Dhillon | 1973 - 1976 |  Intia |
| André Chandernagor | 1968-1973 |  Ranska |
| Abderrahman Abdennebi | 1967-1968 |  Tunisia |
| Ranieri Mazzilli | 1962 - 1967 |  Brasilia |
| Giuseppe Codacci-Pisanelli | 1957-1962 |  Italia |
| Viscount Stansgate | 1947- 1957 |  Britannia |
| Henri Carton de Wiart | 1934 - 1947 |  Belgia |
| Fernand Bouisson | 1928 - 1934 |  Ranska |
| Theodor Adelsward | 1922 - 1928 |  Ruotsi |
|  Philip  Stanhope | 1912 - 1922 |  Britannia |
| August Beernaert | 1909 - 1912 |  Belgia |
IPU:n pääsihteerit

| pääsihteeri | vuodet | maa |
| --- | --- | --- |
| Pierre Cornillon  | 1987 - 1998 |  Ranska |
| Pio-Carlo Terenzio | 1970 - 1986 |  Italia |
| André de Blonay | 1953 - 1970 |  Sveitsi |
| Leopold Boissier | 1933 - 1953 |  Sveitsi |
| Christian Lange | 1909 - 1933 |  Norja |
| Albert Gobat | 1892 - 1909 |  Sveitsi |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parlamenttienvälinen liitto Wikimedia Commonsissa
OFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2018

Vuoden 2018 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Oseanian maanosaliitosta (OFC) 11 joukkuetta. Karsinnat pelattiin 31. elokuuta 2015 – 10. lokakuuta 2017.
Karsintasysteemi

OFC:n karsinnat oli jaettu neljään osaan. Ensimmäiselle kierrokselle osallistui FIFA-rankingin perusteella neljä huonoiten sijoittunutta valtiota. Joukkueet pelasivat yhdessä lohkossa, jonka voittaja eteni seuraavalle kierrokselle. Toiselle kierrokselle osallistuivat loput 7 maajoukkuetta sekä ensimmäisen kierroksen voittaja. Toinen kierros oli samalla OFC Nations Cupin lohkovaihe. Toisella kierroksella joukkueet jaettiin kahteen lohkoon, jossa ne pelasivat muita lohkon joukkueita vastaan kaksi ottelua. Lohkojen kolme parasta etenivät kolmannelle kierrokselle. Kolmannella kierroksella joukkueet jaettiin kolmeen lohkoon, joiden voittajat etenivät kolmannen kierroksen finaaliin. Finaali oli kaksiosainen. Sen voittaja eteni kansainväliseen jatkokarsintaan.
Ensimmäinen kierros

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Samoa  | 3 |  2  |  0  |  1  |  6  |  3  | +3 | 6 |
|   Amerikan Samoa  | 3 |  2  |  0  |  1  |  6  |  4  | +2 | 6 |
|   Cookinsaaret  | 3 |  2  |  0  |  1  |  4  |  2  | +2 | 6 |
|   Tonga (I)  | 3 |  0  |  0  |  3  |  1  |  8  | -7 | 0 |
Lähde: FIFA(I) Isäntämaa.
Ensimmäinen kierros > Ottelut

Otteluajat paikallista aikaa (UTC+13)
Kolmas kierros > Lohko A

| Sij>  | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Uusi-Seelanti | 4 | 3 | 1 | 0 | 6 | 0 | +6 | 10 | Etenee OFC:n loppuotteluun |  | — | 2–0 | 2–0 |
| 2 |  Uusi-Kaledonia | 4 | 1 | 2 | 1 | 4 | 5 | −1 | 5 |  |  | 0–0 | — | 2–1 |
| 3 |  Fidži | 4 | 0 | 1 | 3 | 3 | 8 | −5 | 1 |  |  | 0–2 | 2–2 | — |
Lähde: FIFA
Kolmas kierros > Lohko B

| Sij>  | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Salomonsaaret | 4 | 3 | 0 | 1 | 6 | 6 | 0 | 9 | Etenee OFC:n loppuotteluun |  | — | 1–0 | 3–2 |
| 2 |  Ranskan Polynesia | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 4 | +3 | 6 |  |  | 3–0 | — | 1–2 |
| 3 |  Papua-Uusi-Guinea | 4 | 1 | 0 | 3 | 6 | 9 | −3 | 3 |  |  | 1–2 | 1–3 | — |
Lähde: FIFA
Kolmas kierros > Loppuottelu

Loppuottelun voittaja eteni kansainväliseen jatkokarsintaan.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Uusi-Seelanti  | 8–3 |  Salomonsaaret | 6–1 | 2–2 |
TAHKOcom

| TAHKOcom Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Mitä vain Tahkolta
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1988
Toimitusjohtaja:  Matti Kuosmanen
Kotipaikka:  Tahkovuori, Nilsiä, Suomi
Toimiala:  matkailu
Tuotteet:  keskusvaraamo, kiinteistöpalvelut
Liikevaihto:  8 milj. € (2014)
Henkilöstö:  55
Emoyhtiö:  TAHKOcom Oy
Tytäryhtiöt:  Tahko24H Oy
Kotisivu:  tahko.com/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TAHKOcom Oy on Tahkovuoren matkailualueen keskusvaraamo. Se tuottaa myös kiinteistöpalveluita. Yritys sijaitsee Tahkon matkailukeskuksessa noin 12 kilometrin päässä Nilsiästä.
Yleistä

TAHKOcom toimii Tahkon alueen yritysten markkinointikanavana sekä niiden tuottamien palveluiden välittäjänä. Noin 90 prosenttia Tahkon palveluista on varattavissa keskusvaraamon kautta. Tahkon alueen lisäksi yritys välittää palveluita noin 10 kunnan alueelta.
TAHKOcom palvelee vuosittain noin 80 000 asiakasta, joista noin 80 % on kotimaalaisia. Vuonna 2013 yöpymisvuorokausia oli 260 000 kpl. Ulkomaalaiset tulevat pääosin Venäjältä, mutta matkailijoita on myös Baltian maista sekä Keski-Euroopasta.
TAHKOcom Oy:llä on tytäryhtiö, Tahko24H Oy, jonka toimintaan kuuluvat Tahkon ja Nilsiän alueen siivous- ja huoltopalvelujen toteuttaminen sekä turvallisuus- ja päivystyspalvelut. Lisäksi Tahko24H tuottaa remontointipalveluja.
Vuonna 2014 konserni työllisti 55 henkilöä ja sen liikevaihto oli 8,2 miljoonaa euroa. Konsernin nykyinen toimitusjohtaja on Matti Kuosmanen.
Vuoden 2015 kesäkuussa TAHKOcom valittiin Parhaaksi palveluntarjoajaksi yrityspalveluiden sarjassa Kuopion alueen kauppakamarin järjestämässä Kuopion alueen parasta palvelua 2015-kisassa.
Toiminta

TAHKOcomin asiakkaita ovat matkailupalveluiden tuottajat ja omistajat sekä kuluttajat. Yritys paketoi myös alueen tuotteita yritysasiakkaille ja ulkomaisille yhteistyökumppaneille.
Varaamolla on välityksessään majoitusvaihtoehtoja noin 1 000 kpl eli 6 500 vuodepaikkaa. Majoitusvaihtoehtoihin kuuluvat erilaiset loma-asunnot ja -huoneistot, hotellit ja muut majoitukset. Majoituspalvelujen lisäksi keskusvaraamo välittää ohjelma-, ravitsemus-, kuljetus- ja kokouspalveluita.
TAHKOcom omistaa Tahko.com-sivuston, joka on ollut vuodesta 1998 Tahkon alueen virallinen pääsivusto. Sivustolla on muun muassa ympärivuorokautinen reaaliaikainen nettivaraamo. TAHKOcom on ainoa keskusvaraamo Suomessa, jolla on kaikista majoituskohteistaan panoraamaesittelyt.
Historia

Kun Matti ja Marja-Liisa Kuosmanen perustivat yrityksen vuonna 1988. Sen toimialat olivat alun perin isännöinti, kiinteistö- ja vuokrausvälitys sekä insinööritoimisto. Keskusvaraamon Kuosmaset perustivat 1990, sillä Tahkon alueelle ei ollut yritystä, joka olisi vastannut varauksista tai mökkivälityksestä keskitetysti. Kuosmaset tunsivat alan ja alueen jo ennestään, sillä heidän yrityksensä Tahkovahti oli hoitanut alueen mökkien huolto- ja korjauspalveluja sekä isännöintiä. Myöhemmin yritys luopui insinööripalveluista ja isännöinnistä.
Vuonna 2015 Matti Kuosmanen palasi perustamansa konsernin toimitusjohtajaksi, oltuaan 19 vuotta syrjässä kyseisestä tehtävästä.
Yritys on toiminut voimassaolonsa aikana eri nimillä. Yritys perustettiin 1988 nimellä TahkoPlan ky, vuosina 1989-2004 nimi oli Tahkovahti Oy, vuosina 2004-2010 Tahkovuori Oy ja vuonna 2010 nimi vaihtui TAHKOcom Oy:ksi. Yhtiön omistuspohja on pysynyt muuttumattomana.
Aiheesta muualla

TAHKOcomin virallinen Facebook-sivu
Tajarhi

| Tajarhi (تجرهي) |
| --- | --- |
 Tajarhi
 Koordinaatit: 24°19′49″N, 14°16′0″E 
Valtio:  Libya
Piirikunta:  Murzuq
Väkiluku (2006):  1 500
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tajarhi (arab. تجرهي‎) on keidaspaikkakunta Libyan Murzuqin piirikunnassa. Se sijaitsee Murzuqin hiekkameren itäpuolella maanteitse 330 kilometriä Murzuqista etelään. Asukkaita on 1 500 henkeä (vuonna 2006).
Tajarhi on Fezzanin eteläisin asutuskeskus. Sen kautta kulki aikaisemmin Kanem-Bornuun suuntautunut karavaanireitti. Seudun asukkaat ovat kanureihin sekoittuneita tubuja. Lähistöllä sijaitsee Al Wighin lentokenttä.
Tajunnanvirta

Tajunnanvirta tarkoittaa psykologiassa henkilön kokemusten, aistihavaintojen, muistojen, mielleyhtymien jne. muodostamaa aikajatkumoa, joka on subjektiivinen ja etenee niin kauan kuin henkilö on tajuissaan.
Kirjallisuudessa tajunnanvirta tai tajunnanvirtatekniikka tarkoittaa menetelmää tai menetelmiä, joilla ihmisen tajunnanvirtaa pyritään kuvaamaan, eli luomaan lukijalle kokemus jonkun henkilön sisäisestä havainto- ja ajatusmaailmasta. Käsitteen määritteli psykologi William James, joka puhui ”ajatuksen virrasta” (engl. stream of thought). Yksi ensimmäisistä tekniikan hyödyntäjistä oli Dorothy Richardson Pilgrimage-romaanisarjassaan (1915–1938).
Tajunnanvirtatekniikka kytkeytyy vahvasti 1900-luvun modernistiseen liikkeeseen, ja sitä käyttivät muun muassa James Joyce, Italo Svevo, Virginia Woolf ja William Faulkner. Tunnetuimpia tajunnanvirtatekniikalla tehtyjä kirjoja on Joycen Odysseus. Suomen kirjallisuudessa Teuvo Pakkala kokeili tajunnanvirtatekniikan esimerkiksi lapsiaiheisissa novelleissa ja Pieni elämäntarina -romaanissa (1903); tunnettu soveltaja on myös Christer Kihlman. Toisin kuin yleisesti ajatellaan, tajunnanvirtatekniikan luojat eivät pyrkineet kirjoittamaan nopeasti omaa tajunnavirtaansa kerrontaan vaan jäljittelemään henkilöiden ajatuskulkuja, minkä vuoksi kirjoitusprosessi oli usein erittäin hidasta.
Kerrontatekniikkana tajunnanvirtaa voidaan pitää sisäisen monologin alalajina. Tavallisesti sisäinen monologi esittelee loogisesti etenevän ja yleensä täydellisistä lauseista koostuvan ajatusketjun, kun tajunnanvirta puolestaan on jäsentymättömämpää ja saattaa koostua irrallisista sanoista ja kieliopin rikkovista (esimerkiksi kesken katkeavista) lauseista. Voidaan ajatella, että sisäinen monologi kuvaa ihmisen tietoista mielikuvaa sisäisestä maailmastaan, kun taas tajunnanvirta pyrkii kuvaamaan sisäistä maailmaa matalammalla, esitietoisella tasolla.
Taivaanrannan tuolla puolen

| Taivaanrannan tuolla puolen> Beyond the Horizon |
| --- | --- |

Kirjoittaja:  Eugene O’Neill
Kirjoitettu:  1910-luku
Alkuperäiskieli:  englanti
Tyylilaji:  draama, tragedia
Tapahtumapaikka ja -aika:  Mayon perheen farmi ja sen ympäristö
Kantaesitys:  1920
Kantaesityspaikka:  Broadway-teatteri
Henkilöt
Henkilöt:  Robert Mayo Andrew Mayo Ruth Atkins James Mayo Kate Mayo kapteeni Dick Scott Mrs. Atkins Mary Ben tohtori Fawcett
Taivaanrannan tuolla puolen (Beyond the Horizon) on yhdysvaltalaisen Eugene O’Neillin ensimmäinen pitkä näytelmä, joka voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 1920.
Näytelmä käsittelee perhesuhteita, etenkin veljesten, käytännöllisen Andrewn ja idealistisen Robertin keskinäistä suhdetta. Robert aikoo lähteä merille kapteenisetä Dickin mukana, mutta ilmaisee edeltävänä iltana rakkautensa Ruthiin, tyttöön jonka kaikki luulivat olevan avioitumassa veli Andrewn kanssa. Robert luopuukin lähtöaikeistaan ja vie Ruthin vihille. Andrew ei kestä tilannetta vaan lähtee merille Robertin sijasta, vaikka hänen isänsä vastustaa ajatusta koska oli aikonut Andrewsta jatkajaa farmille. Robert saa tilan hoitaakseen, mutta epäkäytännöllisenä osoittautuu huonoksi maanviljelijäksi, kun taas Andrew menestyy merimiesurallaan. Kun veljesten isä kuolee, Ruth aikoo tunnustaa Andrewlle rakastaneensa tätä aina enemmän, mutta Andrew ehtiikin ensin sanoa ettei rakasta Ruthia ja lähtee taas merille. Ruthin ja Robertin lapsi kuolee ja farmi menestyy yhä huonommin. Andrew palaa taas meriltä ja löytää veljensä tuberkuloosin riuduttamana ja katkeroituneena kohtalostaan.
Sovituksia näytelmästä

Vuonna 1975 Yhdysvaltain julkinen televisiokanava PBS teki näytelmästä televisioelokuvan, jonka ohjasivat Rick Hauser ja Michael Kahn. Vuonna 1983 säveltäjä Nicolas Flagello teki näytelmän pohjalta oopperan.
Käännös suomeksi
Taivaan syvyydet

| Taivaan syvyydet> A Deepness in the Sky |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Vernor Vinge
Kieli:  englanti
Genre:  science fiction
Julkaistu:  1999
Suomennos
Suomentaja:  Hannu Tervaharju
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2002
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  759
ISBN:  951-578-929-X

Edeltävä:  Linnunradan ääret
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Taivaan syvyydet (engl. A Deepness in the Sky) on Vernor Vingen kirjoittama tieteiskirja, joka on voittanut Hugo, Prometheus ja Campbell -palkinnot. Kirjassa hän kertoo enemmän Qeng Ho -kauppajärjestöstä ja Pham Nuvenista, jotka hän esitteli kirjassaan Linnunradan ääret.
Aiheesta muualla

Antti Oikarinen: Taivaan syvyydet (Arkistoitu – Internet Archive). Tähtivaeltaja 4/2002.
Lysimakhos

| Lysimakhos   Λυσίμαχος |
| --- | --- |
 Lysimakhoksen lyöttämä kolikko.
Traakian kuningas
Valtakausi:  306 eaa.–281 eaa.
Makedonian kuningas
Valtakausi:  288 eaa.–281 eaa.
Edeltäjä:  Demetrios I
Seuraaja:   Ptolemaios Keraunos
Traakian satraappi
Valtakausi:  323 eaa.–306 eaa.
Edeltäjä:  Zopyrion

Syntynyt:  noin 355 eaa. Makedonia
Kuollut:  281 eaa. Korupedion, Vähä-Aasia
Puoliso:  Nikaia   Amastris   Arsinoe II
Lapset:  Agatokhles   Eurydike   Arsinoe I    Ptolemaios  Lysimakhos     Filip
Isä:  Agatokhles
Lysimakhos Agathokleen poika (m.kreik. Λυσίμαχος, lat. Lysimachus; noin 355–281 eaa.) oli makedonialainen sotilas ja yksi Aleksanteri Suuren henkivartijoista. Hänestä tuli myöhemmin kuningas Traakiassa ja Vähässä-Aasiassa ja vuosina 288–281 eaa. hän hallitsi myös Makedonian kuninkaana. Lysimakhos kuoli kärsittyään tappion Korupedionin taistelussa vuonna 281 eaa. Seleukosta vastaan.
Perhe ja tausta

Lysimakhoksen perhetausta on epäselvä. Kreikkalaiset kronikoitsijat Pausanias ja Justinus kertovat Lysimakhoksen olleen makedonialainen, mutta Porfyrios kirjoittaa hänen olleen thessalialainen. Roomalainen Arrianos mainitsee Lysimakhoksen isän olleen nimeltään Agathokles. Lysimakhoksen isä on yhdistetty erääseen thessalialaiseen, jonka kanssa Theopompos kertoo Filippos II:n olleen hyvä ystävä. Filippoksen kerrotaan lähettäneen Agathokleen Perrhaibiaan ja ottamaan alueen Thessalian hallintaan. Agathokleen kerrotaan myös kuuluneen Filippoksen lähipiiriin. Ilmeisesti Agathokles sai Filippokselta lahjaksi maata Pellan läheltä. Agathokles ja hänen poikansa sulautuivat pian makedonialaisiin.
Lysimakhoksen tiedetään syntyneen vuosien 361 eaa. ja 351 eaa. välisenä aikana. Hän oli lähes saman ikäinen kuin Aleksanteri Suuri. Lysimakhoksen veli Alkimakhos toimi erilaisissa diplomaattisissa ja hallinnollisissa tehtävissä jo silloin kun Aleksanterin nousi kuninkaaksi. Lysimakhoksella oli ainakin kaksi muuta veljeä: Autodikos valittiin kuninkaan henkivartijaksi (somatofylax) Triparadisoksessa vuonna 321 eaa. Kolmas veljistä oli nimeltään Filippos, josta tiedetään vain hänen kuolemantapauksensa. Kun Aleksanteri oli ajamassa takaa sogdianalaisia kapinallisia, seurasi Filippos hänen perässään juosten 500 stadionin matkan. Lopulta Filippos kaatui taistelussa ja kuoli Aleksanterin käsiin.
Aleksanterin henkivartijana

Lysimakhos oli yksi Aleksanteri Suuren seitsemästä henkivartijasta. Henkivartijoihin kuului muita korkea-arvoisia makedonialaisia kuten Hefaistion, Perdikkas ja Ptolemaios. Henkivartijoilla oli yleensä myös muita tehtäviä ja he saivat yleensä tärkeitä sotilaallisia tehtäviä hoidettavakseen. Lysimakhoksen urastaan Aleksanterin aikana tiedetään vain hyvin vähän. Hänet mainitaan Aleksanterin seuralaisena Sogdianassa vuonna 328 eaa. käytyjen taisteluiden aikana. Tiedetään myös että Lysimakhos haavoittui Sangalan piirityksessä.
Lysimakhoksesta kerrottiin antiikissa useita tarinoita, jotka luultavasti eivät ole totta. Erään tarinan mukaan Lysimakhos yritti auttaa vangitsemaan filosofi Kallisthenesta antamalla tälle myrkkyä. Kun Aleksanteri sai kuulla tästä antoi hän heittää Lysimakhoksen leijonien eteen. Lysimakhos selvisi kuitenkin tästä ja Aleksanteri antoi hänelle anteeksi. Tämä tarina esiintyy Jusinuksen, Pausaniaan, Senecan, Valerius Maximuksen ja Pliniuksen teoksissa. Pausaniaan versiossa Aleksanteri lukitsi Lysimakhoksen huoneeseen, jossa oli leijona, mutta huomasi pian että Lysimakhos oli kukistanut eläimen. Tästä lähtien Aleksanteri piti Lysimakhosta suuressa arvossa. Tarina esiintyy myös Curtiuksen Aleksanterin elämäkerrassa, mutta Curtius ei pidä sitä totena, vaan kertoo Bazairassa tapahtuneesta suuresta metsästyksestä, jossa Lysimakhos pelasti Aleksanterin hengen leijonalta. Curtiuksen mukaan tämä tapahtuma olisi myöhemmän leijona-tarinan inspiraatio.
Traakian satraappina > Ensimmäinen sota Seuthesta vastaan

Aleksanterin kuoltua diadokit jakoivat Aleksanterin valtakunnan uudelleen. Traakia oli tuolloin suoraan Makedonian hallitsijan Antipatroksen alainen. Diadokit päättivät tehdä Traakiasta oman hallinnollisen yksikkönsä ja Lysimakhos nimitettiin Traakian satraapiksi. Traakia oli sotilaallisesti uhattu ja ilmeisesti diadokkien mielestä alue tarvitsi energisen puolustajan. Samalla tärkeä alue saatiin pois Antipatrokselta.
Alue jonka Lysimakhos sai hallittavakseen ei ole täysin varma. Siihen kuului Traakian lisäksi myös Mustanmeren länsirannikko ja Traakian Khersonesos. On epäselvää kuuluiko Lysimakhoksen valtapiiriin myös alueen kreikkalaiset poliit.
Traakia ei kuitenkaan ollut täysin Makedonian vallassa. Filippos oli aikoinaan kukistanut odrysit, joka oli alueen vahvin heimo. Filippos perusti alueelle makedonialaisia kolonioita. Osa alueesta jäi kuitenkin paikallisten hallitsijoiden vallan alle. Nämä maksoivat yleensä Makedonialle veroa ja lähettivät joukkoja Filippoksen armeijaan. Kun Aleksanteri nousi valtaistuimelle teki hän sotaretken Traakiaan. Hänen retkensä suuntautui kuitenkin maedeja ja triballeja vastaan. Aleksanterin lähdettyä Persian sotaretkelleen Traakian strategoksena toimi aluksi eräs Memnon, ja hänen jälkeensä Zopyrion, joka teki epäonnistuneen sotaretken skyyttejä vastaan vuonna 325 eaa. Huonon makedonialaisen hallinnon ansiosta odrysien kuninkaan Seuthes III:n valta kasvoi.
Lysimakhoksen saapuessa Traakiaan hän päätti kukistaa Seutheen taistelussa. Lysimakhos oli selvästi alakynnessä. Hänellä oli vain 2 000 ratsuväkeä ja 4 000 jalkaväkeä. Seutheen armeija koostui 20 000 jalkaväestä ja 8 000 ratsuväestä. Seuranneen taistelun lopputulos ei ollut ratkaiseva. Lysimakhos julisti kuitenkin itsensä voittajaksi ja väitti tappaneen suuren määrän traakkialaisia. Seuthes oli taistelun jälkeen hyvin passiivinen ja luultavasti miehet solmivat jonkinlaisen liiton taistelun jälkeen. Seuthes jatkoi omien rahojen lyöttämisen ja hänen pääkaupunkinsa Seuthopolis kukoisti seuranneiden vuosien aikana.
Vuonna 320 eaa. solmitussa Triparadisoksen sopimuksessa Lysimakhos sai pitää Traakian. Lysimakhos meni myös ehkä naimisiin vaimonsa Nikaina kanssa noin vuonna 321 eaa.