stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taavi Vartia
Tv-ohjelmat > Dokumentit & Asiaohjelmat

Silicon Valley Baby (2020) dokumenttielokuva. Vastaava tuottaja, Tuotantoyhtiö Taavi Vartia Film & TV.
Itämeri (MTV3, 2012) 12 jaksoa. Ohjaaja, käsikirjoittaja
After the Blood Diamonds, dokumentti-elokuva (Sierra Leone) (2008–2009). Ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Suomen historia (TV1, 1998) 4 jaksoa. Ohjaaja, tuottaja
Suomalainen kirjallisuuden historia (TV1, 1998) 4 jaksoa. Ohjaaja
Testamentti, henkilökuva (TV2, 1998) 10 jaksoa. Tuottaja
Sata sanaa, kirjallisuusohjelma (TV1, 2001) 50 jaksoa. Juontaja Esko Salminen. Ohjaaja, suunnittelu
Aleksis K, kirjallisuusohjelma (Yle Teema, 2000) 38 jaksoa. Ohjaaja, tuottaja
Tosi tarina, henkilökuva (TV1, 2000) 5 jaksoa. Toimittaja, ohjaaja
Katsojan suora, mielipideohjelma (TV2, 1998) 30 jaksoa. Tuottaja
Eläköön viini!, asia/viihde (Nelonen, 1998) 10 jaksoa. Ohjaaja, suunnittelu
Kirurgia nyt! (YLE TV1, 1997) 10 jaksoa. Ohjaaja, tuottaja
Miisa matkalla tähtiin? henkilökuva/reportaasi Miisa Päällysahosta (TV1, 1996). Toimittaja, ohjaaja
Venäläinen baletti – taide, uskonto ja filosofia, dokumentti Bolšoi-baletinlähde? tähdistä (TV2, 1990). Ohjaaja, toimittaja
Päiväntasaaja, ajankohtaisohjelma/viihde (TV, 1995) 50 jaksoa. Tuottaja, juontaja, toimittaja
Tv-ohjelmat > Muuta

XXVII Olympialaiset Ateenassa 2004 (maailmanlaajuinen lähetys, 2004). Slomotion-ohjaaja kansainvälisellä kentällä (juoksu)
Drive or Die, suora lähetys Kaapelitehtaalta (TV1, 1997). TV-ohjaus
Orvot-näytelmän suora lähetys Kansallisteatterista (TV1, 1997). TV-ohjaus
Teatteri

Taavi Vartia on ohjannut vuonna 2009 perustamaansa Taaborin kesäteatteriin lukuisia koko perheen näytelmiä. Kesäteatterin kotipaikka on Nurmijärvi.
2021 Vaahteramäen Eemeli. Käsikirjoitus Astrid Lindgren. Rooleissa Eemelinä Joose Mäenpää ja Idana Emilia Kangasluoma. Muissa rooleissa Veeti Kallio, Marita Taavitsainen,Thelma Siberg ja Joonas Vartia. Siirretty vuodelta 2020 vuoteen 2021.
2019 Tuhkimo. Käsikirjoittaja. Rooleissa Alina Tomnikov, Marita Taavitsainen, Oona Kare, Thelma Siberg, Oliver Kollberg, Heli Haltia, Nora Lögving, Joonas Vartia ja Miko Jaakkola.
2018 Peppi Pitkätossu. Käsikirjoitus Astrid Lindgren. Rooleissa Erika Vikman, Valtteri Lehtinen, Ida Heinonen, Anna Hanski , Nora Löfving, Miko Jaakkola.
2017 Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset. Käsikirjoitus Tiina Nopola ja Sinikka Nopola. Rooleissa Marita Taavitsainen, Thelma Siberg, Valtteri Lehtinen, Ida Heinonen, Joonas Vartia, Heli Haltia, Nora Löfving ja Taavi Vartia.
2016 Risto Räppääjä ja Nelli Nuudelipää. Käsikirjoitus Tiina Nopola ja Sinikka Nopola. Rooleissa Antti Väre, Thelma Siberg, Jenni Kokander ja Taavi Vartia.
2015 Zorro. Käsikirjoitus Esa Silander. Rooleissa Tero Tiittanen, Veeti Kallio, Jenni Banerjee, Ida Heinonen, Taika Lehtimäki, Sakari Boren, Joonas Vartia, Nuutti Konttinen, Ronja Haikka.
2014 Peter Pan. Käsikirjoittaja. Rooleissa Valtteri Lehtinen, Pihla Maalismaa, Veeti Kallio, Marita Taavitsainen, Ida Heinonen, Joonas Vartia.
2013 Vaahteramäen Eemeli. Käsikirjoitus Astrid Lindgren. Rooleissa Eemelinä Christian Ruotanen ja Akseli Lehtinen, Idana Rosa Sipilä ja Pinja Kylmänen, lisäksi Eija Vilpas, Anna Hanski, Ari-Kyösti Seppo,Oskari Katajisto,Marita Taavitsainen, Maiju Ranta, Harri Virolainen, Joonas Vartia, Miko Jaakkola ja Taavi Vartia.
2012 Gangsteri ja kaunotar. Käsikirjoittaja. Rooleissa Eija Vilpas, Anna Hanski, Ari-Kyösti Seppo, Jussi Salminen.
2011 Kaikkien aikojen Robin Hood. Käsikirjoittaja. Rooleissa Oskari Katajisto,  Alina Tomnikov, Eija Vilpas, Anna Hanski ja Ari-Kyösti Seppo.
2009 ja 2010 Kaikkien aikojen Pertsa ja Kilu. Käsikirjoittaja. Rooleissa Pekka Behm, Emil Fihlman, Laura Malmivaara, Maria Kuusiluoma, Sani Aartela, Anna Hanski, Eija Vilpas, Oskari Katajisto, Turkka Mastomäki ja Ari-Kyösti Seppo.
2008 Kaikkien aikojen Pertsa ja Kilu. Kirjurinluodon kesäteatteri. Ohjaaja ja käsikirjoittaja. Rooleissa Pekka Behm ja Emil Fihlman.
Teatteri Kino Juha perustettiin Nurmijärvelle 2009.
Romaanit

Varastettu Vaimo, ISBN 9789522990839, ISBN 9522990833,julkaisu elokuussa 2015 Paasilinna Kustannus.
Tuulen viemä mies, sivuja 503, ISBN 978-952-5989-09-0, julkaisu elokuussa 2012, Helsinki Kirjat.
Viikinkipoika Kaspar: Sininen viikinki ja kuninkaan sotaratsu, sivuja 392, ISBN 978-952-5874-57-0, julkaisu heinäkuussa 2011, Helsinki Kirjat.
Viikinkipoika Kaspar, sivuja 239, ISBN 978-952-5874-22-8/ 978-952-5874-76-1 (ePub eBook). Julkaisu helmikuussa 2011, Helsinki Kirjat.
Rölli ja kultainen avain, lastenkirja, ISBN 9789511270430. Julkaisu tammikuussa 2013, Otava.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Taavi Vartia Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Itämeri, MTV
Valkoinen mies Sierra Leonessa, Turun Sanomat 27.10.2012[vanhentunut linkki]
Lapsisotilaat kuntoutuvat Sierra Leonessa Abban musiikin avulla, Helsingin Sanomat 23.12.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
Viikinkipoika Kaspar -kirjat
Teatteri Kino Juha
Gangsteri ja kaunotar 2012
Kaikkien aikojen Robin Hood 2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaikkien aikojen Pertsa ja Kilu 2009–2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Taavi Vartia |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Rölli ja kultainen avain (2013)  Lomasankarit (2014)  Rölli ja kaikkien aikojen salaisuus (2016)  Pertsa ja Kilu (2020) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Paratiisin kahleissa (1989)  Erotico-tico (1992)  Tapulikylä (1993)  Pellit auki (1992-1993)  Eurovision laulukilpailu 1994 – Suomen karsinta (1994)  Marskin poika (1994)  Eurovision laulukilpailu 1996 – Suomen karsinta (1996)  Sinun unelmiesi tähden (1996)  Hetki lyö – Kirkan 30-vuotistaiteilijajuhla Tampere-talossa (1997)  Samaa sukua, eri maata (1998–2000)  Missimaraton (1999)  Pertsa ja Kilu. Uudet seikkailut (2000)  Tie miehen sydämeen (2001)  Sata sanaa (2003)  Diili (2005)  Pääroolissa (2005)  Käenpesä (2006–2007)  Itämeri (2012)  Syke (2014)  Downshiftaajat (2017)  Seinäjoen Tangomarkkinat 2017 (2017)  Keisari Aarnio (2018)  Seinäjoen Tangomarkkinat 2018 (2018) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  La Cumparsita (1994)  Mariannen fat burning-aerobic (1994)  Lahti and the Surroundings (1995)  After the Blood Diamonds (2009) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Esa (1984)  Klovni (1986)  Tunneli (1986)  Heinola (1995)  Painonvartijat: Laihdutusvideo (1998) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Alankomaat 
Henkilöt:  Ritva 2  Elonet 
Muut:  IdRef
Pikeenit

Apenniinien niemimaan eri kansat 800–300-luvuilla eaa. 
  Liguurit
  Veneetit
  Etruskit
  Pikeenit
  Umbrit
  Latinalaiset
  Samnilaiset
   Messapialaiset
  Kreikkalaiset
Pikeenit (lat. Piceni) olivat muinainen kansa, joka asui Apenniinien niemimaalla Picenumin eli nykyisen Marchen alueella. He olivat saaneet nimensä palokärjen (Picus) mukaan, joka oli perimätiedon mukaan johdattanut heidät tälle alueelle ver sacrumin aikana..
Matti Pietinen (valokuvaaja)

Matti Pietinen vuonna 1945.
Matti Pietinen (21. heinäkuuta 1919 Viipuri – 31. elokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja.
Matti Pietisen isä oli valokuvaaja Aarne Pietinen, jonka 1930-luvulla perustama yritys kasvoi nopeasti Suomen johtavaksi mainosvalokuvaamoksi. Matti Pietinen aloitti työt isänsä yrityksessä jo koulupoikana. Yrityksessä työskenteli myös veljensä Otso Pietinen. 1950-luvulla Pietisen veljekset valokuvasivat muun muassa tunnettujen suomalaisten muotoilijoiden Timo Sarpanevan, Tapio Wirkkalan, Nanny Stillin, Kaj Franckin ja Saara Hopean kansainvälisissä näyttelyissä palkittuja design-esineitä.
Kuvateoksia

Suomen eduskuntatalo: J. S. Siren, arch. - Finlands riksdagshus - Finland's parliament building - Le palais du parlement finlandais - Finnlands Reichstagsgebäude; toim. Börje Sandberg ; esipuhe J. S. Sirén ; valokuvat Matti ja Otso Pietinen. Otava 1953
Suomalaista työtä - Finland at work; kuvauksen johto ja kuvasivujen taitto Erik Bruun ; valokuvaus Otso ja Matti Pietinen, Caj Bremer, Foto-Roos sekä Timo Liukka ; teksti Veikko Konttinen, Martti Mäki ja Eige Cronström ; tekstien englanninnokset Diana Tullberg. Otava 1967
Matti Pajula : Tapaus Amer; valokuvat Matti Pietinen. Amer-yhtymä, Hyrylä 1975
Kirjallisuutta

Peilissä Pietiset: Valokuvaajasuvun kuvia kansakunnan murroksesta; kirj. Markku Pietinen, Leena Saraste, Jukka Kukkonen; kuvien toim. Hannu Häkkinen ja Jukka Kukkonen.  Museoviraston julkaisuja 9. Museovirasto, Helsinki 2017 ISBN 978-951-616-282-2
Aiheesta muualla

Valokuvaaja Matti Pietinen, Otso Pietisen valokuva vuodelta 1945, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Valokuvaamo Pietisen kokoelma (Finna)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Piikkiön tuomiokunta

Piikkiön tuomiokunta oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue. Tuomiokunta muodostettiin 12. toukokuuta 1876 ja toiminta alkoi vuoden 1877 alussa. Tuomiokunnat lakkautettiin alioikeusuudistuksessa 1993. Tämä tuomiokunta syntyi, kun Piikkiön ja Halikon alaosan kihlakunnan tuomiokunnasta ja Piikkiön ja Halikon yläosan kihlakunnan tuomiokunnasta muodostettiin Halikon tuomiokunta ja Piikkiön tuomiokunta. Järjestelystä määrättiin julistuksella 26. elokuuta 1862, mutta se toteutettiin vasta Piikkiön ja Halikon yläosan kihlakunnan tuomiokunnan tuomarinviran tullessa avoimeksi Ernst Gustaf Wentzel Rotkirchin kuoltua.
Vuoden 1862 järjestelyssä Piikkiön tuomiokuntaan määrättiin seuraavat pitäjät:
Hiittisten pitäjä
Kaarinan eli Nummen pitäjä ja Kakskerran kappeli
Kemiön pitäjä sekä Dragsfjärdin ja Västanfjärdin kappelit
Paimion pitäjä
Paraisten pitäjä
Piikkiön pitäjä ja Kuusiston kappeli
Sauvon pitäjä ja Karunan kappeli.
Vuonna 1876 määrättiin tuomiokunnan käräjäkuntajako seuraavanlaiseksi:
Hiittisten pitäjä
Kaarinan pitäjä ja Kakskerran kappeli, Piikkiön pitäjä ja Kuusiston kappeli sekä Paimion pitäjä
Kemiön pitäjä sekä Dragsfjärdin kappeli ja Västanfjärdin kappeli
Paraisten pitäjä
Sauvon pitäjä ja Karunan kappeli.
Valtioneuvosto määräsi 29. elokuuta 1929, että Dragsfjärdin kunta vuoden 1930 alusta lähtien kuuluu oikeudellisessa suhteessa Hiittisten kunnan käräjäkuntaan samassa tuomiokunnassa. Hiittisten ja Dragsfjärdin kuntien käräjäkunta oli kaksikielinen siten, että ruotsi oli enemmistön kielenä.
Piikkiön tuomiokuntaan siirrettiin käräjäkuntia Maskun tuomiokunnasta ja muodostettiin uusi Paraisten tuomiokunta. Valtioneuvosto päätti asiasta 11. heinäkuuta 1946 ja järjestely tuli voimaan vuoden 1947 alusta. Piikkiön tuomiokuntaan jäivät
Kaarinan, Piikkiön, Paimion ja Kakskerran pitäjäin käräjäkunta
Sauvon ja Karunan pitäjäin käräjäkunta
ja siihen siirrettiin Maskun tuomiokunnasta
Lemun, Rymättylän, Merimaskun ja Askaisten pitäjäin käräjäkunta
Maskun, Nousiaisten, Vahdon, Raision ja Ruskon pitäjäin sekä Naantalin maalaiskunnan käräjäkunta
Maarian, Liedon, Auran ja Paattisten pitäjäin käräjäkunta.
Vuoden 1954 alussa tuli voimaan valtioneuvoston päätös, jolla määrättiin, että Piikkiön tuomiokunnassa oli oleva vain yksi käräjäkunta, johon kuuluivat:
Askaisten kunta
Auran kunta
Kaarinan kunta
Kakskerran kunta
Karunan kunta
Lemun kunta
Liedon kunta
Maarian kunta
Maskun kunta
Merimaskun kunta
Naantalin maalaiskunta
Nousiaisten kunta
Paattisten kunta
Paimion kunta
Piikkiön kunta
Raision kunta
Ruskon kunta
Rymättylän kunta
Sauvon kunta
Vahdon kunta
Vuoden 1977 alussa astui voimaan valtioneuvoston päätös, jolla Piikkiön tuomiokunta muodostettiin uudelleen. Tuomiokuntaan kuului vain yksi käräjäkunta eli Piikkiön käräjäkunta, johon kuuluivat:
Auran kunta
Kaarinan kunta
Liedon kunta
Merimaskun kunta
Paimion kunta
Piikkiön kunta
Raision kaupunki
Ruskon kunta
Rymättylän kunta
Sauvon kunta
Tuomareita

Piikkiön tuomiokunnan kihlakunnantuomareita ovat olleet ainakin seuraavat henkilöt:
1877–1887   Göran Erik Axel Silfverhjelm
1887–1897   Erik Gustaf Palmgren
1898–1916   Johannes Leopold
1919–1934   Johannes Eliel Wilskman (1906–1925 Wiljomaa)
1934–1948   Edvard Hällfors
1948–1958   Leo Harald Kartio
1958–      Paavo Auvinen
Pikarimeduusat

| Pikarimeduusat |
| --- | --- |
 Pikarimeduusoita Haeckeliin Kunstformen der Natur -teoksessa (1904)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Staurozoa  Marques & Collins, 2004
Lahko::  Pikarimeduusat Stauromedusae  Haeckel, 1879
Katso myös
   Pikarimeduusat Wikispeciesissä   Pikarimeduusat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikarimeduusat (Stauromedusae) on polttiaiseläimiin kuuluva, meressä elävien selkärangattomien lahko. Pikarimeduusojen elämänkierrosta puuttuu kokonaan vapaasti uiva planktinen meduusavaihe. Aikuiset, suvullisesti lisääntyvät pikarimeduusat ovat pohjaan kiinnittyneitä ja muistuttavat pikemmin polyyppiä kuin meduusaa.
Pikarimeduusoita tunnetaan noin 50 lajia, joista valtaosa on alle viiden senttimetrin kokoisia.
Aiemmin pikarimeduusat luettiin yhdeksi varsinaisten meduusoiden (Scyphozoa) lahkoista, mutta ne erotettiin omaan Staurozoa-luokkaansa vuonna 2004. Ne lienevät lähempää sukua kuutiomeduusoille kuin varsinaisille meduusoille.
Haliclystus stejnegeri
Pika-asutuslaki

Pika-asutuslailla tarkoitetaan 28. kesäkuuta 1940 hyväksyttyä lakia, jonka perusteella valtio hankki haltuunsa kantaväestön maa-alueita ja jakoi niitä uudelleen talvisodan evakoille. Suunnitelmana oli asuttaa väestö Helsingistä ja Jyväskylästä katsoen vastaavalla tavalla kuin asutus oli ollut Karjalassa Viipurista ja Sortavalasta katsoen.
Moskovan rauhansopimuksen vuoksi Neuvostoliitolle luovutetulta alueelta – Suomenlahden saarilta, Karjalankannakselta, Laatokan Karjalasta, Sallan ja Kuusamon itäosista, Kalastajasaarennolta sekä Hangon vuokra-alueelta – muuhun Suomeen siirtyneitä evakkoja oli noin puoli miljoonaa henkeä eli noin 15 prosenttia Suomen silloisesta asukasluvusta.
Pääministeri Risto Ryti asetti heti talvisodan päätyttyä komitean valmistelemaan lakia Moskovan rauhan nojalla Neuvostoliitolle luovutetulta alueelta siirtyneen väestön asuttamiseksi. Komitea, jota johti professori ja entinen pääministeri Toivo Kivimäki, sai jo kesällä 1940 valmiiksi lakiesityksen, jonka perusteella siirtoväelle voitiin ottaa maata valtiolta, seurakunnilta, suuryhtiöiltä ja tavallisilta maanomistajilta. Tarkoituksena oli muodostaa lähinnä Etelä-Suomeen noin 35 000 tilaa, joita varten arvioitiin tarvittavan noin 330 000 hehtaaria valmista peltoa. Lakia alettiin panna toimeen syksyllä 1940 ja kesäkuuhun 1941 mennessä valmistui tai oli saatu lähes valmiiksi noin 13 000 pika-asutustilaa. Asutustoimintaa johti kansanedustaja, maanmittausinsinööri Sulo J. Teittinen ja hänen apunaan oli neuvottelukunta, johon kuuluivat siirtoväen edustajina kansanedustaja Juhani Leppälä, maanviljelijä Eeno Pusa ja agronomi, luutnantti Johannes Virolainen. Neuvottelukunnan sihteerinä oli aluksi varatuomari Teini Ahava ja hänen siirryttyään Korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi varatuomari, vänrikki Veikko Vennamo. Tässä yhteydessä Vennamo ja Virolainen, kaksi sotien jälkeisten vuosikymmenien näkyvimpiin kuulunutta poliitikkoa, tapasivat ensimmäisen kerran.
Pika-asutustoiminta huolestutti etenkin ruotsinkielisten alueiden maanomistajia, joiden lähetystö jätti marraskuussa 1940 asiasta kirjelmän pääministeri Risto Rytille. Kirjelmän allekirjoittajat pelkäsivät karjalaisväestön asuttamisen vaarantavan heidän toimeentulonsa ja kulttuuriperinteensä.
Lain toimeenpano jouduttiin keskeyttämään kesäkuussa 1941 jatkosodan alkamisen takia. Pika-asutustoiminnan henkilökunta siirrettiin tällöin suurelta osin toisiin tehtäviin. Kesäkuuhun 1942 mennessä, jolloin suuri osa siirtoväestä oli palannut kotiseuduilleen takaisinvallatuille alueille, ilmoitettiin noin 3 000 pika-asutustilan viljelysopimusten tulleen irtisanotuksi. Noin sadan tilan osalta sopimukset olivat jääneet irtisanomatta huolimatta siitä, että niiden asukkaat olivat palanneet Karjalaan, ja nämä tilat siirtyivät valtion haltuun. Osa tiloista oli palautunut niiden entisille omistajille. Maaliskuuhun 1943 mennessä jo yli puolet pika-asutustilojen viljelysopimuksista oli irtisanottu; toisaalta liki 300 ruokakuntaa oli ilmoittanut pitävänsä pika-asutustilan ja luopunut tilastaan palautetulla alueella.
Pietarin kuvernementti

| Pietarin kuvernementti Санкт-Петербургская губерния Петроградская губерния Ленинградская губерния |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Pietarin kuvernementti Venäjän kartalla vuonna 1914.
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1717
Lakkautettu:  1927
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pietari
Pinta-ala  (39 203,3 neliövirstaa (1897)):  44 615 km²
Väkiluku (1897)  ():  2 112 033
Pietarin kuvernementti (myös lääni; ven. Санкт-Петербу́ргская губе́рния, Sankt-Peterburgskaja gubernija), vuodesta 1914 virallisesti Petrogradin kuvernementti (Петрогра́дская губе́рния, Petrogradskaja gubernija), vuodesta 1924 Leningradin kuvernementti (Ленингра́дская губе́рния, Leningradskaja gubernija) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1710–1927. Sen hallintokaupunkina toimi Pietari (Leningrad).
Pietari I perusti vuonna 1703 Inkerinmaan kuvernementin, joka vuonna 1710 nimettiin uudelleen Pietarin kuvernementiksi. Vuonna 1719 se jaettiin 11 provinssiksi, joista Pietarin provinssi käsitti Pietarin ja Pähkinälinnan kaupungit, Retusaaren sekä Jaaman ja Kaprion kihlakunnat. 1780-luvun alussa kuvernementti jaettiin Pietarin, Pähkinälinnan, Sofijan, Possatan, Kaarostan, Jaaman ja Narvan kihlakunniksi. Vuodesta 1848 lähtien se käsitti Pietarin, Pähkinälinnan, Saaren, Pietarhovin, Jaaman, Outovan, Lugan ja Uuden-Laatokan kihlakunnat.
1800-luvun lopussa Pietarin kuvernementin pinta-ala oli 39 203 neliövirstaa eli noin 44 615 neliökilometriä. Se rajoittui pohjoisessa Suomeen ja Aunuksen kuvernementtiin sekä idässä Novgorodin, etelässä Pihkovan ja lännessä Vironmaan kuvernementteihin.
Asukkaita oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 2,1 miljoonaa, joista 67,3 % asui kaupungeissa, etupäässä Pietarissa. Maaseutuväestö käsitti venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia, inkeroisia, vatjalaisia, saksalaisia, virolaisia ja lättejä. Pietarin kaupungin ulkopuolella ortodokseja oli 78,4 %, luterilaisia 17 %, katolisia 2,4 % ja vanhauskoisia 1,6 %.
Tietosanakirja (1909-1922) kertoi puolestaan kuvernementin pinta-alaksi 53 768 neliökilometriä ja vuoden 1912 asukasluvuksi jo 2 949 000 henkeä. Väestöstä lukutaitoisia oli 55,1 % (Venäjällä keskimäärin 22,9 %). Maatalouden parissa työskenteli 25,3 % (vähemmän kuin missään muualla Venäjällä), teollisuudessa 24,3 %, kaupan ja liikenteen parissa 13,2 % väestöstä.
Vuonna 1927 Leningradin, Murmanskin, Novgorodin, Pihkovan ja Tšerepovetsin kuvernementeista muodostettiin Leningradin alue.
Väestö

Asukkaita oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 2,1 miljoonaa, joista 67,3 % asui kaupungeissa, etupäässä Pietarissa.
Kuvernementin alue oli vanhaa itämerensuomalaista asuinaluetta, jota asuttivat suomalaisten lisäksi virolaiset, inkeriköt ja vatjalaiset. Näistä suurimmat ryhmät olivat suomalaiset ja virolaiset.
Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan suomalaisten osuus kuvernementin väestöstä oli 6,2 % ja virolaisten 3,0 %. Suomalaisia asui eniten Pähkinälinnan (39,3 %), Saaren (Tsarskoje Selon)  (25,7 %) ja Jaaman kihlakunnissa (14,2 %). Virolaisia oli eniten Jaaman (21,9 %), Outovan (10,5 %) ja Pietarhovin kihlakunnissa (6,2 %).
Vuoden 1920 väestönlaskun mukaan suomalaisia oli 11,5 %, virolaisia 5,5 % ja inkerikkoja 1,2 %. Suomalaisia oli eniten Pähkinälinnan (32,9 %), Pietarin (26,4 %) ja Detskoje Selon (entinen Tsarskoje Selo) kihlakunnissa (24,8 %). Virolaisia oli eniten Jaaman (11,2 %), Outovan (11,1 %) ja Pietarhovin (7,1 %) kihlakunnissa. Inkerikkoja oli Jaaman kihlakunnassa 12,7 %.
Pietarin kaupungin ulkopuolella ortodokseja oli 78,4 %, luterilaisia 17 %, katolisia 2,4 % ja vanhauskoisia 1,6 %.
Kihlakunnat 1897

| Kihlakunta | Pinta-ala (neliövirstaa) (neliövirsta=1,138062 km2) | Asukasluku | Hallintokeskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Jaaman kihlakunta | &&&&&&&&&&&03527.04000003 527,4 | &&&&&&&&&&081972.&&&&0081 972 | Jaama (ven. Ямбург, Jamburg, 4 584 as.) |
| Lugan kihlakunta | &&&&&&&&&&&08956.02000008 956,2 | &&&&&&&&&0133466.&&&&00133 466 | Luga (5 617 as.) |
| Outovan kihlakunta | &&&&&&&&&&&07741.03000007 741,3 | &&&&&&&&&0145573.&&&&00145 573 | Outova eli Audova (ven. Гдов, Gdov, 2 106 as.) |
| Pietarhovin kihlakunta | &&&&&&&&&&&02409.08000002 409,8 | &&&&&&&&&0140547.&&&&00140 547 | Pietarhovi (11 316 as.) |
| Pietarin kihlakunta | &&&&&&&&&&&01734.04000001 734,4 | &&&&&&&&01317885.&&&&001 317 885 | Pietari (1 264 920 as.) |
| Pähkinälinnan kihlakunta | &&&&&&&&&&&03401.02000003 401,2 | &&&&&&&&&&054904.&&&&0054 904 | Pähkinälinna (ven. Шлиссельбург, Šlisselburg, 5 284 as.) |
| Tsarskoje Selon kihlakunta | &&&&&&&&&&&03781.08000003 781,8 | &&&&&&&&&0149845.&&&&00149 845 | Tsarskoje Selo (ven. Царское Село, 22 480 as.) |
| Uuden-Laatokan kihlakunta | &&&&&&&&&&&07651.01000007 651,1 | &&&&&&&&&&087841.&&&&0087 841 | Uusi-Laatokka (ven. Новая Ладога, Novaja Ladoga, 3 927 as.) |
Aiheesta muualla

Gubernii Rossijskoi imperii. Istorija i rukovoditeli. 1708–1917 (pdf) (Venäjän keisarikunnan kuvernementit (1708-1917) -kokoelmateos pdf-muodossa, 535 sivua) 2003. Transneft-yhtiön rahoittama Runivers-hanke eli "Venäjä alkuperäisteoksien kautta" (Россия в подлиннике), runivers.ru. Viitattu 27.3.2014. (venäjäksi)
| n k Venäjän keisarikunnan hallinnollinen jako |
| --- | --- | --- |
| Kuvernementit |  Arkangel  Astrahan  Aunus  Baku  Bessarabia  Grodno  Harkova  Herson  Holm  Irkutsk  Jaroslavl  Jekaterinoslav  Jelizavetpol  Jeniseisk  Jerevan  Kaluga  Kaunas  Kazan  Kiova  Kostroma  Kursk  Kutaisi  Kuurinmaa  Liivinmaa  Minsk  Mogiljov  Moskova  Nižni Novgorod  Novgorod  Orenburg  Orjol  Penza  Perm  Pietari  Pihkova  Podolia  Pultava  Rjazan  Samara  Saratov  Simbirsk  Smolensk  Stavropol  Tambov  Tauria  Tbilisi  Tobolsk  Tomsk  Tšernigov  Tšernomorskaja  Tula  Tver  Ufa  Vilna  Viro  Vironmaa  Vitsebsk  Vjatka  Vladimir  Vologda  Volynia  Voronež  |  |
| Oblastit (alueet) |  Akmolinsk  Amur  Batum  Dagestan  Don  Fergana  Jakutsk  Kamtšatka  Kars  Kuban  Primorje  Sahalin  Samarkand  Semipalatinsk  Semiretšje  Syrdarja  Taka-Baikal  Taka-Kaspia  Terek  Turgai  Uralsk  |  |
| Kongressi-Puolan kuvernementit |  Kalisz  Kielce  Łomża  Lublin  Piotrków  Płock  Radom  Siedlce  Suwałki  Varsova  |  |
| Suomen suuriruhtinaskunta |  Hämeen lääni  Kuopion lääni  Mikkelin lääni  Oulun lääni  Turun ja Porin lääni  Uudenmaan lääni  Vaasan lääni  Viipurin lääni  |  |
Veho

| Veho Oy Ab |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Liikuttaa kestävästi
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1939
Toimitusjohtaja:  Juha Ruotsalainen
Kotipaikka:  Vantaa
Toiminta-alue:  Suomi, Ruotsi, Viro, Liettua
Toimiala:  Ajoneuvojen maahantuonti, myynti, huoltopalvelut ja vuokrauspalvelut
Liikevaihto:  1 097 milj. € (2019)
Liikevoitto:  25,0 milj. € (2019)
Henkilöstö:  n. 2.000 (2015)
Tytäryhtiöt:  Assistor-Uuttera Oy, Assistor Oy Ab, Silberauto As
Omistaja:  Aminoffin suku
Kotisivu:  http://www.veho.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veho Oy Ab on alun perin vuonna 1939 Mercedes-Benzin maahantuontia varten perustettu yritys. Veho-konserni on liikevaihdolla mitattuna Suomen suurimpia autoalan yrityksiä, joka Mercedeksen lisäksi toimii Smartin maahantuojana.
Veho Oy Ab

Veho-konserni on suomalainen autokaupan konserni, joka toimii myös Baltiassa ja Ruotsissa. Veho perustettiin 1939 Mercedes-Benzin maahantuojaksi Suomeen. Nykyään konsernilla on useita päämiehiä ja sen liiketoiminta koostuu sekä henkilöautojen että hyötyajoneuvojen maahantuonnista, vähittäismyynnistä ja huoltotoiminnasta niihin liittyvine palveluineen.