stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Perparim Hetemaj
Seurajoukkueet > HJK

Huhtikuussa 2022, kolme kierrosta ennen Serie B -kauden päättymistä, Reggina suostui purkamaan Hetemaj'n sopimuksen ja Hetemaj palasi Suomeen ja HJK:n riveihin. Hetemaj ja HJK allekirjoittivat kahden vuoden sopimuksen, joka sisälsi option myös kaudesta 2024. Hetemaj teki ensimmäisen esiintymisensä HJK:ssa paluunsa jälkeen HJK:n 1–4-tappioon päättyneessä kotiottelussa FC Interiä vastaan 23. huhtikuuta. Kauden avausmaalinsa Hetemaj teki 17. toukokuuta FC Lahden verkkoon. Maali oli Hetemaj'lle ensimmäinen HJK:ssa 17 vuoteen. Lopulta hän pelasi HJK:n riveissä kahden kauden aikana 32 ottelua Veikkausliigassa ja pääsi juhlimaan kahta Suomen mestaruutta. Marraskuun lopulla 2023 Hetemaj ilmoitti sen kauden jäävän hänen peliuransa viimeiseksi. Hän pelasi viimeisen ottelunsa 14. joulukuuta 2023 PAOK FC–HJK-ottelussa Kreikassa. Hetemaj teki ottelun lisäajalla kavennusmaalin rangaistuspotkusta.
Maajoukkue

Perparim Hetemaj sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2004, ja hän debytoi ikäluokkansa (1986) maajoukkueessa 17-vuotiaana 7. syyskuuta 2004 Vihdin Nummelassa pelatussa maaottelussa Suomi–Ruotsi. Hetemaj pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa neljä maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Hetemaj debytoi 18-vuotiaana 13. huhtikuuta 2005 Helsingissä pelatussa maaottelussa Suomi–Viro. Hetemaj pelasi viisi alle 21-vuotiaiden EM-kisojen karsintaottelua. Hetemaj valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 2009 alle 21-vuotiaiden EM-kisojen lopputurnaukseen, ja hän pelasi täydet minuutit kaikissa Suomen kolmessa ottelussa. Hetemaj pelasi 16 nuorten maaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Maajoukkue > MM-karsinnat 2008–09

A-maajoukkueessa Hetemaj debytoi 22-vuotiaana, kun Stuart Baxter vaihtoi hänet kentälle 4. helmikuuta 2009 Tokiossa pelatussa maaottelussa Japani–Suomi. Debyytistä huolimatta Hetemaj pelasi vuoden 2010 MM-kisojen karsintojen aikana alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Maajoukkue > EM-karsinnat 2010–11

Hetemaj nousi vakituisesti A-maajoukkueen mukaan alkuvuoden 2011 aikana, kun maajoukkueen väliaikainen valmentaja Markku Kanerva valitsi hänet avauskokoonpanoon alkuvuoden maaotteluissa Belgiaa ja Portugalia vastaan. Ensimmäisen arvokisojen karsintaottelun Hetemaj pelasi 3. kesäkuuta 2011, kun uusi päävalmentaja Mixu Paatelainen valitsi hänet avauskokoonpanoon Serravallessa pelatussa vuoden 2012 EM-kisojen karsintojen ottelussa San Marino–Suomi. Hetemaj pelasi avauskokoonpanossa myös seuraavissa karsintaotteluissa, ja hän muodosti keskikentän kolmikon 4–3–2–1-ryhmityksessä Roman Eremenkon ja Alexander Ringin kanssa. Suomi sijoittui vuoden 2012 EM-kisojen karsintalohkossaan neljänneksi Hollannin, Ruotsin ja Unkarin jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Moldova ja San Marino. Hetemaj pelasi neljä Suomen kymmenestä karsintaottelusta ja vuoden 2011 aikana yhteensä kahdeksan maaottelua.
Maajoukkue > MM-karsinnat 2012–13

Ensimmäisen A-maaottelumaalinsa Hetemaj teki 26. toukokuuta 2012 Itävallan Salzburgissa pelatussa maaottelussa Turkki–Suomi, kun hän teki Suomen voittomaalin 3–2-voittoon päättyneessä ottelussa. Hetemaj pelasi neljässä vuoden 2014 MM-kisojen karsintoihin valmistavassa maaottelussa, ja karsintojen avausottelussa Ranskaa vastaan hän muodosti keskikentän kolmikon Tim Sparvin ja Alexander Ringin kanssa. Vuoden 2014 MM-kisojen karsintojen ehdottomaksi kohokohdaksi jäi Gijónissa maaliskuussa 2013 pelattu vierasottelu Espanjaa vastaan. Suomi venyi ottelussa 1–1-tasapeliin hallitsevaa maailmanmestaria ja Euroopan mestaria vastaan. Hetemaj pelasi ottelussa täydet 90 minuuttia. Hetemaj pelasi vuoden 2013 kuudesta karsintaottelusta viidessä. Suomi sijoittui vuoden 2014 MM-kisojen karsintalohkossaan kolmanneksi Espanjan ja Ranskan jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Georgia ja Valko-Venäjä. Hetemaj pelasi Suomen kahdeksasta karsintaottelusta seitsemässä ja vuosina 2012–13 yhteensä 15 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Maajoukkue > EM-karsinnat 2014–15

Odotukset vuoden 2016 EM-kisojen karsintoja kohtaan olivat suuret, kun lopputurnaukseen pääsi ensimmäistä kertaa 24 maata. Hetemaj pelasi neljässä karsintoihin valmistavassa ottelussa, ja hän muodosti karsintojen avausottelussa keskikentän kolmikon Tim Sparvin ja Alexander Ringin kanssa. Hetemaj pelasi kaikissa syksyn 2014 neljässä karsintaottelussa avauskokoonpanossa. Suomi voitti karsintojen avausottelussa Färsaaret, mutta sai sen jälkeen vain yhden pisteen seuraavista viidestä ottelusta. Suomen hävittyä neljä karsintaottelua peräkkäin päävalmentaja Mixu Paatelainen sai potkut kesäkuussa 2015, ja loppuvuoden maajoukkueen päävalmentajana toimi Markku Kanerva. A-maajoukkue palasi Kanervan alaisuudessa perinteiseen 4–4–2-rymitykseen, ja Hetemaj jatkoi syksyn karsintaotteluissa keskikentän vasempana laitapelaajana. Suomi jäi vuoden 2016 EM-kisojen karsintalohkossaan neljänneksi Pohjois-Irlannin, Romanian ja Unkarin jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Färsaaret ja Kreikka. Hetemaj pelasi Suomen kymmenestä karsintaottelusta kahdeksan ja vuosina 2014–15 yhteensä 14 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Maajoukkue > MM-karsinnat 2016–17

Suomi aloitti valmistautumisen vuoden 2018 MM-kisojen karsintoihin uuden päävalmentajan Hans Backen johdolla, ja Hetemaj pelasi neljässä karsintoihin valmistavassa ottelussa. Hetemaj kieltäytyi pelaamasta karsintojen avausottelussa, koska hän ei halunnut pelata synnyinmaataan Kosovoa vastaan. Hetemaj palasi maajoukkueen kokoonpanoon seuraavassa ottelussa Islantia vastaan. A-maajoukkueen vuosi 2016 oli synkkä, kun joukkue ei voittanut vuoden aikana yhtään ottelua. Suomi sai neljästä karsintaottelusta vain yhden pisteen, ja päävalmentaja Backe sai potkut joulukuussa 2016. Uudeksi päävalmentajaksi nimitettiin Markku Kanerva. Hetemaj pelasi maaliskuun 2017 maaotteluissa, mutta jäi sivuun kesäkuun peleistä loukkaantumisen vuoksi. MM-karsintojen loppu sujui Suomelta hyvin ja neljä ottelua toi syksyllä 2017 kahdeksan pistettä. Hetemaj ei pelannut myöskään vierasottelua Kosovoa vastaan, mutta oli muissa syksyn karsintaotteluissa avauskokoonpanossa. Suomi jäi vuoden 2018 MM-kisojen karsintalohkossaan viidenneksi Islannin, Kroatian, Ukrainan ja Turkin jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäi Kosovo. Hetemaj pelasi Suomen kymmenestä karsintaottelusta viisi ja vuosina 2016–2017 yhteensä 10 maaottelua. Hetemaj ilmoitti tammikuussa 2018 lopettavansa maajoukkueuransa 49 A-maaottelun jälkeen. Viimeiseksi maaotteluksi jäi 9. lokakuuta 2017 Turussa Veritas Stadionilla pelattu MM-karsintaottelu Suomi–Turkki.
Saavutukset > Seurat

Benevento
Serie B (1): 2019–2020
HJK
Veikkausliiga (2): 2022, 2023
Liigacup (1): 2023
Tilastot > Kausi kaudelta

Tilanne 23. lokakuuta 2023
| Kausi | Seura | Sarja | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | HJK | Veikkausliiga | 0 | 0 |
| 2004 | Klubi 04 | Kakkonen(3) | 21 | 6 |
| 2005 | HJK | Veikkausliiga | 26 | 1 |
| 2006 | HJK | Veikkausliiga | 7 | 0 |
| 2006–2007 | AEK Ateena | Super League | 7 | 0 |
| 2007–2008 | AEK Ateena | Super League | 0 | 0 |
| 2007–2008 | Apollon Kalamarias | Super League | 10 | 1 |
| 2008–2009 | AEK Ateena | Super League | 9 | 0 |
| 2009–2010 | FC Twente | Eredivisie | 0 | 0 |
| 2009–2010 | Brescia | Serie B(2) | 4 | 0 |
| 2010–2011 | Brescia | Serie A | 30 | 2 |
| 2011–2012 | Chievo | Serie A | 32 | 0 |
| 2012–2013 | Chievo | Serie A | 30 | 0 |
| 2013–2014 | Chievo | Serie A | 32 | 0 |
| 2014–2015 | Chievo | Serie A | 32 | 0 |
| 2015–2016 | Chievo | Serie A | 28 | 1 |
| 2016–2017 | Chievo | Serie A | 23 | 0 |
| 2017–2018 | Chievo | Serie A | 32 | 3 |
| 2018–2019 | Chievo | Serie A | 30 | 2 |
| 2019–2020 | Benevento | Serie B(2) | 33 | 0 |
| 2020–2021 | Benevento | Serie A | 24 | 0 |
| 2021–2022 | Reggina | Serie B(2) | 30 | 1 |
| 2022 | HJK | Veikkausliiga | 16 | 2 |
| 2023 | HJK | Veikkausliiga | 16 | 0 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 472 | 19 |
(2) Toinen sarjataso.

(3) Kolmas sarjataso.
Tilastot > A-maajoukkuemaalit

Tilastossa Suomen maalit ensin.
|  | Päivä | Stadion | Vastustaja | Tulos | Suomen maalit | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 26.05.2012 | Red Bull Arena, Salzburg |  Turkki | 3–2 | 19' 1–0 R. Eremenko, 73' 2–2 Pukki, 90' 3–2 Hetemaj | Maaottelu |
| 2 | 15.08.2012 | Windsor Park, Belfast |  Pohjois-Irlanti | 3–3 | 22' 1–2 Sparv, 24' 2–2 Pukki, 78' 3–2 Hetemaj | Maaottelu |
| 3 | 14.11.2012 | GSP Stadium, Nikosia |  Kypros | 3–0 | 14' 1–0 Pukki, 28' 2–0 Hetemaj (rp.), 85' 3–0 Kolehmainen | Maaottelu |
| 4 | 31.05.2014 | Olimpiskais Stadions, Ventspils (Latvia) |  Viro | 2–0 | 49' 1–0 Hetemaj, 88' 2–0 Moren | Maaottelu |
Muuta

Hetemaj'n veli Mehmet Hetemaj on myös jalkapalloilija ja sisko on poliitikko Fatbardhe Hetemaj.
Aiheesta muualla

Perparim Hetemaj Beneventon sivuilla
Perparim Hetemaj Transfermarktin sivuilla
Inhimillinen tekijä: Neljän kopla, Hetemaj'n sisarukset
Suomen joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jaakkola |
2 Jalasto |
3 Raitala |
4 Portin |
5 Turunen |
6 Sparv |
7 Hämäläinen |
8 M. Hetemaj |
9 Sadik |
10 Otaru |
11 Parikka |
12 Masalin |
13 Kärkkäinen |
14 Aho  |
15 Äijälä |
16 P. Hetemaj |
17 Hakola |
18 Vasara |
19 Kokko |
20 Pukki |
21 Viljanen |
22 Toivio |
23 Lehtovaara |
Valmentaja: Kanerva
Hetemaj Chievon paidassa.
Pentti Iisalo

| Pentti Iisalo |
| --- | --- |
 Pentti Iisalo jatkosodan aikana 2. lokakuuta 1941.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1920 Akaa
Kuollut: 30. lokakuuta 2008 (88 vuotta) Lahti
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1940–1944
Taistelut ja sodat:  Talvisota, Jatkosota
Sotilasarvo:  Kapteeni
Kunniamerkit:  Mannerheim-ristin ritari
Keijo Pentti Iisalo (8. helmikuuta 1920 Akaa – 30. lokakuuta 2008 Lahti) oli Mannerheim-ristin ritari numero 16 ja samalla ensimmäinen vänrikki, joka nimitettiin ritariksi.
Pentti Iisalon vanhemmat olivat rautatievirkamies Jaakko Antero Iisalo ja Siiri Aino. Perheessä oli kuusi lasta, neljä poikaa ja kaksi tyttöä. Myös vuonna 1916 syntyneestä Taunosta tuli Mannerheim-ris­tin ritari. Tämän lisäksi ristiä ehdotettiin vuonna 1918 syntyneelle Aulikselle. Neljäs veli Viljo haavoittui vakavasti jatkosodassa. Isä Jaakko Antero Iisalo (1885 Toholampi – 1950 Sievi) oli vuonna 1906 ajan tapaan suomentanut Ingman-sukunimensä Iisaloksi.
Perheen äiti Siiri Aino Iisalo (o.s. Törnroos, 1892–1942) sairastui vuonna 1922 tuberkuloottiseen aivokalvontulehdukseen, jonka seurauksena hän kuoli 20 vuotta myöhemmin, 1942. Vuonna 1927 perhe muutti Kuopioon, jossa Pentti Iisalo kävi koulunsa. Perheen lapset osallistuivat innokkaasti Karjala-seurojen ja Kuopion suojeluskunnan toimintaan. Vuonna 1938 Iisalot muuttivat Tampereelle. A-luokan tykkimies Pentti jatkoi jalkamiehenä Tampereen suojeluskunnan koululaiskomppaniassa. Hän myös jatkoi opintojaan Tampereen lyseossa. Vuoden 1939 kesällä hän osallistui Karjalankannaksen linnoitustöihin.
Suojeluskuntakorpraali

Talvisodan syttyessä Pentti Iisalo oli 19-vuotias suojeluskuntakorpraali. Hän toimi vartiopäällikkönä, tehtävänä oli vartioida Näsijärven lähellä suurta rautatiesiltaa. Tammikuussa hän kävi pari viikkoa aliupseerikoulua, joka kuitenkin keskeytettiin. Tämän jälkeen Iisalo vartioi Tampereen keskustan tehtaita.
Helmikuun puolivälissä Iisalo komennettiin matalatorjuntapesäkkeeseen Ratinaan. Se oli perustettu etelästä tulevia lentokonehyökkäyksiä torjumaan. Tamperetta pommitettiin 3. helmikuuta ja Iisalosta tuntui, että suurpommitus kohdistui juuri Ratinan torjuntapesäkkeeseen, lähimmät pommit putosivat noin kymmenen metrin päähän. Pojat selvisivät kuitenkin säikähdyksellä.
Maaliskuun alussa Länsi-Kannaksen puolustus oli murtumassa. Puolustukseen tarvittiin uusia joukkoja, etenkin Viipurinlahden ja Virolahden puolustukseen. Pentti Iisalo osallistui näihin taisteluihin vanhemman veljensä vänrikki Viljo Iisalon taistelulähettinä ja osallistui muun muassa taisteluun Kiuskerin majakkasaaresta.
Pentti Iisalo kävi aliupseerikoulun loppuun vuoden 1940 keväällä Vihdin pitäjässä, jonka jälkeen hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Lappeenrannan lähelle. Joukkue osallistui Salpalinjan rakentamiseen Saimaalta Suomenlahdelle. Ylioppilaslakkinsa Iisalo kävi hakemassa nokisessa asepuvussa.
Syksyllä Iisalo pääsi Reserviupseerikoulun kurssille 50 Niinisaloon. Hän oli 800 oppilaan kurssin kymmenenneksi paras. RUK:n jälkeen Iisalo palasi kokelaana entiseen prikaatiinsa Taipalsaarelle Lappeenrannan lähelle.
Joukkueenjohtaja

Jatkosotaan vänrikki Iisalo lähti jääkärieversti Antti Kääriäisen komentaman Jalkaväkirykmentti 2:ssa. Iisalon joukkue lähti Lappeenrannasta kohti rintamaa heinäkuun 1. päivänä. Oman joukkueen Iisalo sai heinäkuun 23. päivänä edellisen joukkueenjohtajan, vänrikki Toimi Ravin, kaaduttua partiomatkalla.
Rykmentti alistettiin ennen Kannaksen yleishyökkäystä eversti Jussi Sihvon 10. divisioonalle. Divisioona taisteli vuoden 1941 kesällä kenraalimajuri Taavetti ”Pappa” Laatikaisen II armeijakunnassa Karjalankannaksella. Heinäkuun viimeisenä päivänä Laatikaisen armeijakunta lähti hyökkäykseen. Reservinä ollut Jalkaväkirykmentti 2 liittyi 10. divisioonan hyökkäykseen 7. elokuuta.
Varusmiespataljoona, johon Iisalon joukkue kuului, valtasi seuraavana päivänä Kirkkokankaan voimakkaasti varustetut asemat Hiitolan kirkonkylässä. Komppanian tappiot olivat vuorokauden aikana jatkosodan siihen mennessä suurimmat, kuusi kaatunutta ja 46 haavoittunutta.
Rykmentti eteni Laatokan rannalle asti ja saartoi vihollisen Hiitolan ja Sortavalan suunnan joukot, jotka evakuoitiin Laatokkaa myöten etelään. Raskaita tappioita Taivallahdessa Käkisalmen pohjoispuolella kärsinyt 10. divisioona siirrettiin länteen Räisälän valtaustaisteluihin.
Haavoittuminen

Puna-armeijan suurhyökkäys alkoi 9. kesäkuuta 1944 Karjalankannaksella. Syvärin voimalaitoksen sillanpääasemalta päätettiin vihollisen aikeiden selvittämiseksi tehdä väkivaltainen tiedustelu ja vanginsieppaus. Tehtävään määrättiin 3. komppania ja johtajaksi Iisalo. Yritykseen lähdettiin sunnuntaina 11. kesäkuuta yön hiljaisuudessa. Mukana oli viisi upseeria ja noin 50 huolella valittua miestä. Iisalo eteni keulassa ja miehet pääsivät vajaan 30 metrin päähän vihollisen pesäkkeestä, kun Iisalon takana räjähti putkimiina, josta hän haavoittui jalkoihin. Tehtävää jatkoi luutnantti Mauno Vainio, joka myös astui polkumiinaan ja menetti toisen jalkateränsä. Samalla haavoittui myös tulenjohtoupseeri. Tehtävä oli epäonnistunut.
Iisalo vietiin kenttäsairaalaan Syvärin luostarille ja myöhemmin Salmin ja Sortavalan sotasairaaloihin. Jaloista poistettiin sirpaleita useassa leikkauksessa. Sortavalan kenttäsairaalassa Iisalo tapasi tulevan vaimonsa, viipurilaisen sairaanhoitajan Hilkka Siikasen. Loka-marraskuun vaihteessa Iisalo siirrettiin Helsinkiin sotasairaalan poliklinikkahoitoon. Samalla hän ilmoittautui Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteelliseen tiedekuntaan.
Pentti ja Hilkka menivät naimisiin Marian päivänä 24. maaliskuuta 1945. Pariskunnalle syntyi viisi lasta, Heikki Antero 1946, Liisa Annikki 1947, Pirkko Kaarina 1950, Timo Tapio 1955 ja Päivi Sisko 1958.
Vuonna 1947 Iisalo valmistui metsänhoitajaksi. Aluksi hän toimi Kuopion ja myöhemmin Lahden maanviljelysseuran asutustoimikunnan metsänhoitajana. Enso-Gutzeitin metsänhoitajaksi hän tuli vuonna 1952 ja toimi piirimetsänhoitajana ja aluejohtajana yhtiön Mikkelin metsäosastolla vuosina 1959–1979. Iisalo sai ylimetsänhoitajan arvonimen 12. kesäkuuta 2008.
Mannerheim-ristin ritarien säätiön valtuuskunnassa Iisalo toimi vuosina 1965–1987, jonka jälkeen hän on istunut säätiön hallituksessa. Iisalo ylennettiin kapteeniksi 4. kesäkuuta 1967, puolustusvoimien lippujuhlapäivänä. Iisalo on julkaissut kirjat Tiurin tieltä Syvärille – Ritarivänrikin sota ja Ritarivänrikit.
Vuoden 2004 maaliskuussa Pentti Iisalo laski jalkaväkikenraali Adolf Ehrnroothin arkulle Mannerheim-ristin ritarien seppeleen. Iisalo saapui itsenäisyyspäivän vastaanotolle ensimmäisenä vieraana vuosina 2001–2007.
Iisalon sisarukset

Myös Pentti Iisalon veljestä, lentueenjohtaja ja kapteeni Tauno Iisalosta, tehtiin Mannerheim-ristin ritari vuoden 1944 joulukuussa. Tauno kuului Lentorykmentti 4:n kaukotoimintalaivueeseen. Kannaksen torjuntataisteluissa vuoden 1944 kesällä Tauno Iisalo teki yhdeksän pommituslentoa neljän päivän aikana Äyräpään ja Vuosalmen sillanpääasemiin, joissa ankarat taistelut riehuivat. Tauno Iisalo kuoli loppuun lennetyn sodanaikaisen pommikoneensa JK-273 maahansyöksyssä 18. kesäkuuta 1947 toisen moottorin sammuttua nousussa.
Karjalan armeijan komentaja Erik Heinrichs esitti myös vänrikki Aulis Iisalolle (1918–2007) Mannerheim-ristiä vuoden 1941 joulukuussa. Aulis oli tuolloin joukkueenjohtajana Karhumäen valtaustaisteluissa. Talvisodassa varusmiesalikersantti Aulis Iisalo soti Suomussalmen ja Raatteentien taisteluissa. Jatkosodassa hän taisteli joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä everstiluutnantti Kaarle Kustaa Karin Jalkaväkirykmentti 60:ssä. Kenraaliluutnantti Heinrichsin esitys ei kuitenkaan mennyt läpi.
Neljäskin veli Viljo Iisalo (1914–1983) taisteli luutnanttina viime sodissamme. Joukkueenjohtajana ja komppanian ainoana upseerina Viljo Iisalo haavoittui vakavasti vuonna 1942 hyökkäyksen aikana, kun räjähtävä luoti osui hänen vasempaan käsivarteensa.
Iisalon sisar Hilkka Lipponen (1915–2015) oli Suomen entisen pääministerin Paavo Lipposen äiti. Pentti Iisalo oli Paavo Lipposen kummi. Toinen sisar Aila Iisalo (1921–2015) toimi lottana talvi- ja jatkosodassa.
Kuolema

Pentti Iisalo sai 28. lokakuuta 2008 sydänkohtauksen kesken osallistumisensa Suomiforum-keskustelutilaisuuteen kotikaupungissaan Lahdessa. Hänen sydämensä pysähtyi, mutta hänet saatiin elvytettyä. Iisalo vietiin sairaalaan tehohoitoon, missä hän kuitenkin kuoli 30. lokakuuta. Iisalo oli kuollessaan 88-vuotias. Hänen jälkeensä eloon jäi enää kolme Mannerheim-ristin ritaria.
Iisalo siunattiin Lahdessa 22. marraskuuta 2008. Hautaus tapahtui sotilaallisin kunnianosoituksin Levon hautausmaalle. Vainajan siunasi kenttäpiispa Hannu Niskanen. Puolustusvoimien ja valtion edustajina seppeleen laskivat puolustusvoimain komentaja, amiraali Juhani Kaskeala ja puolustusministeri Jyri Häkämies. Mannerheim-ristin ritareista hautajaisiin osallistui Tuomas Gerdt. Heikki Nykänen ja Onni Määttänen eivät olleet paikalla.
Aiheesta muualla

Pentti Iisalon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Pentti Iisalo Jatkosodassa 16. marraskuuta 1941.
Pukinmäen Kisa

Pukinmäen Kisa on helsinkiläinen urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1982. Seuran ainoa kilpailulaji on lentopallo, minkä lisäksi seuran ohjelmassa on kuntoliikunnan tarjoaminen. Jäseniä seurassa on noin 250. Lentopallossa seuran miesten edustusjoukkue pelaa 5-sarjassa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Rashied Ali

Rashied Ali
Rashied Ali alkuaan Robert Patterson (1. heinäkuuta 1935 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 12. elokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentti oli rummut. Hänet tunnetaan parhaiten John Coltranen viimeisten elinvuosien yhtyeen rumpalina. Alin veli Muhammad Ali oli myös rumpali, joka soitti muun muassa Albert Aylerin yhtyeessä. Coltranen kuoleman jälkeen Rashied Ali levytti muun muassa Pharoah Sandersin, Alice Coltranen ja James Blood Ulmerin kanssa.
Ali perusti myös lyhytikäisen Purple Trap -yhtyeen japanilaisen kitaristin Keiji Hainon ja basisti Bill Laswellin kanssa. Yhtyeen levy Decided...Already the Motionless Heart of Tranquility, Tangling the Prayer Called ”I” julkaistiin maaliskuussa 1999. Viimeiset Alin levyt on julkaistu Blue Music Group -levy-yhtiöllä.
Putnamin piirikunta (Florida)

Putnamin piirikunta (engl. Putnam County) on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 74 521 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Palatkan kaupunki. Piirikunta perustettiin 18. tammikuuta 1849.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Putnamin piirikunta (Florida) Wikimedia Commonsissa
Ribetin lause

Matematiikassa Ribetin lause, joka tunnettiin ennen nimellä epsilon-otaksuma eli ε-otaksuma, on lukuteorian lause, joka kertoo modulimuotojen Galois'n esitysten ominaisuuksista. Otaksuman esitti Jean-Pierre Serre ja sen todisti Ken Ribet. Epsilon-otaksuman todistus oli merkittävä askel Fermat'n suuren lauseen todistuksessa. Kuten Serre ja Ribet osoittivat, modulaarisuuslauseesta (joka oli tuolloin Taniyaman–Shimuran otaksuma) ja epsilon-otaksumasta seuraa Fermat’n suuri lause.
Rashtrapati Bhavan

| Rashtrapati Bhavan> राष्ट्रपति भवन |
| --- | --- |

Osoite:  Raisina Hill
Sijainti:  New Delhi, Intia
Valmistumisvuosi:  1931
Suunnittelija:  Edwin Lutyens
Omistaja:  Intian valtio
Haltija:  Intian hallitus
Käyttäjä:  Intian presidentti
Runkorakenne:  kivi, tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rashtrapati Bhavan (hindiksi राष्ट्रपति भवन, Rāṣṭrapati Bhavan) on palatsi Intian pääkaupungissa New Delhissä. Se on Intian presidentin virallinen residenssi. Rakennus tunnettiin vuoteen 1950 saakka varakuninkaan talona (Viceroy’s House), sillä se toimi Intian kenraalikuvernöörin ja varakuninkaan eli brittiläisen hallinnon päämiehen residenssinä. Palatsi on rakennettu vuosina 1921–1931. Se on maailman suurin valtionpäämiehen virka-asunto.
Joulukuussa 1911 kuningas Yrjö V ilmoitti siirtävänsä Intian pääkaupungin Kalkutasta Delhiin. Brittiläinen arkkitehti Edwin Lutyens suunnitteli varakuninkaalle talon uuteen pääkaupunkiin. Rakentaminen pitkittyi ensimmäisen maailmansodan takia. Rakennuksen tyyli on pääosin eurooppalainen, mutta mukana on intialaisia elementtejä sekä tilankäytössä että koristeaiheissa. Rakennuksessa on 700 miljoonaa tiiltä ja 85 000 kuutiometriä kiveä, ja sen rakentamiseen osallistui 23 000 työmiestä.
Ribokytkin

TPP ribokytkin. Se muuttuu aktiiviseksi geenin säätelijäksi, kun tiamiini liittyy siihen.
Ribokytkintarkistettava eli ribokatkaisin (engl. riboswitch) on lähetti-RNA:n osa, johon voi kiinnittyä pieni molekyyli. Molekyylin kiinnittyminen kytkee lähetti-RNA:n geenin 
pois, ja se ei silloin tuota proteiinia.
Ensimmäinen ribokytkin löytyi vuonna 2002. Eniten ribokytkimiä on vuoden 2009 alkuun mennessä löydetty bakteereilta. Niitä on löydetty myös joiltain sieniltä ja kasveilta. Bakteereja muistuttavilta arkeoneilta ei ole ainakaan vielä löydetty ribokytkimiä, vaikka niilläkin niitä luultavasti on.[lähde? ]
Punakottarainen

| Punakottarainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Pastor
Laji::  roseus
Kaksiosainen nimi
 Sturnus roseus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Sturnus roseus 

Katso myös
   Punakottarainen Wikispeciesissä   Punakottarainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punakottaraisia oksalla lähellä Hyderabadia Intiassa.
Punakottaraisen munia.
Punakottarainen (Pastor roseus, aikaisemmin Sturnus roseus) on kottaraisen lähisukulainen. Euroopassa se on vähälukuinen vieras. Lajin aiempi suomenkielinen nimi on ruusukottarainen.
Koko ja ulkonäkö

Punakottarainen muistuttaa muodoltaan kottaraista; sillä on terävät, kolmiomaiset siivet ja sukkulamainen ruumis. Väritykseltään vanha lintu eroaa välittömästi kottaraisesta: ruumis on vaaleanpunainen, mutta siivet, pyrstö, alaperä ja pää ovat mustat. Nuori lintu muistuttaa kottaraista, mutta on kauttaaltaan vaaleanruskea, nokka on keltainen ja ohjas on vaalea.
Levinneisyys

Punakottarainen pesii Kaakkois-Euroopasta Aasiaan ulottuvalla vyöhykkeellä ja talvehtii Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Laji ei ole kotipaikkauskollinen, vaan vaeltaa ravintotilanteen mukaan. Kantaa on vaikea arvioida. Euroopassa punakottarainen on harhailija, määrät vaihtelevat vuosittain vaelluksen voimakkuuden mukaan. Suomessa se on säännöllinen ja vuosittainen kesävieras, erityisesti kesäkuulta elokuulle.
Elinympäristö

Punakottaraisen elinympäristöä ovat arot, viljelysseudut ja muut avomaat.
Aiheesta muualla

ITIS: Sturnus roseus (englanniksi)