stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
El Gaucho Martín Fierro
Suomennettu näyte

Martín Fierro: I. osa, useita lukuja teoksessa: Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (toim. Tyyni Tuulio, WSOY 1954)
Elina Risku

| Elina Anne Maria Risku> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1992 (ikä 32) Seinäjoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  Pikaluistelu
Seura:  Seinäjoen Urheilijat
Valmentaja:  Aimo Klemetsö ja Tuomas Nieminen
 Tietolaatikko päivitetty 30.11.2015 
Elina Anne Maria Risku (s. 7. maaliskuuta 1992 Seinäjoki) on suomalainen uransa lopettanut pikaluistelija, joka edusti Seinäjoen Urheilijoita. 500 ja 1 000 metrin matkoille erikoistunutta Riskua valmentaa Aimo Klemetsö ja Tuomas Nieminen. Risku on luistellut urallaan kymmeniä naisten Suomen ennätyksiä. Hän luisteli ensimmäisenä suomalaisnaisena 500 metrillä alle 40 ja 39 sekunnin ja on alittanut maansa ensimmäisenä naisluistelijana useita sekuntirajoja myös muilla matkoilla, kuten 1.20,00:n 1 000 metrillä. Risku luisteli ensimmäisenä suomalaisnaisena matkakohtaisissa MM-kilpailuissa ja maailmancupin A-ryhmässä. Sprinttereiden MM-kilpailuissa Risku on luistellut neljästi parhaana sijoituksenaan 24. sija vuodelta 2014.
Urheilu-ura > Suomen nopeimmaksi naisluistelijaksi

Riskun äiti, olympiapikaluistelija Anneli Risku (o.s. Repola) vei Elinan ja tämän veljet pikaluistelujäille Seinäjoella hyvin nuorena. Riskun ryhmän valmentajaksi tuli tämän kummitäti Pirjo Lehtinen, joka valmensi Riskua pitkään. Pikaluistelun lisäksi Risku harrasti jalkapalloa, balettia ja cheerleadingia. Lapsena Riskun ikäluokassa oli tämän mukaan useita lahjakkaita pikaluistelijoita, mutta heidän päämääräkseen valikoitui muu kuin urheilu-ura.
Alkuvuodesta 2011 Risku luisteli Italiassa naisten 500 metrin Suomen ennätyksen 40,65. 6. helmikuuta hän saavutti yleisluistelussa yhteispisteet 182,605 ja rikkoi äitinsä vuonna 1980 luisteleman naisten yhteispisteiden Suomen ennätyksen. Saman kuukauden lopulla juniorien MM-kilpailuissa Seinäjoella Risku paransi yhteispisteiden SE:tä lukemiin 180,887. Samoissa kisoissa hän paransi omissa nimissään olleen kotimaan ratojen 500 metrin Suomen ennätyksen aikaan 41,42.
15. maaliskuuta Riskusta tuli ensimmäinen 40 sekunnin rajan 500 metrillä alittanut suomalaisnainen: hän luisteli Calgaryssa ajan 39,77, ja paransi myös 1 500 metrin Suomen ennätystä aikaan 2.03,57. Seuraavana päivänä Risku luisteli 1 000 metriä aikaan 1.18,79 rikkoen sekä Susanna Potkan nimissä olleen Suomen ennätyksen että 1.20,00:n rajan ensimmäisenä suomalaisnaisena. Samana päivänä hän luisteli 3 000 metriä aikaan 4.26,78 ja rikkoi Pia Humiston nimissä olleen Suomen ennätyksen. Myös yhteispisteiden SE parani lähes kymmenellä pisteellä 164,818:aan.
Marraskuussa 2011 Risku osallistui Tšeljabinskissä ensimmäistä kertaa aikuisten maailmancupiin. Hän luisteli naisten B-ryhmässä 500 metrillä ajan 40,77 ollen ryhmän 12:s eli viimeinen. Seuraavana päivänä hän paransi sijoitustaan oltuaan kolmisen sekunnin kymmenystä edellispäivää hitaammalla ajalla 11:s. B-ryhmän yhdeksän parasta luistelijaa saivat maailmancupin pisteitä. Seuraavana viikonloppuna Astanassa Risku kohensi jälleen parasta sijoitustaan maailmancupissa oltuaan 500 metrillä B-ryhmässä kymmenes. Tammikuussa 2012 Risku luisteli ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan: Calgaryn sprinttereiden MM-kisoissa avausmatkansa 500 metrin ensimmäisessä luistelussa hänet hylättiin kaatumisen takia. Helmikuussa Inzellissä luistellussa kilpailussa Risku rikkoi kaksi Susanna Potkan nimissä ollutta Suomen ennätystä: 2×500 metrillä hän luisteli pisteet 80,150 ja sprinttimatkoilla (500 m, 1000, 500 m ja 500 m) yhteispisteet 161,350. Maaliskuussa Heerenveenin maailmancup-kilpailussa Risku sijoittui 500 metrillä B-ryhmässä 13:nneksi ja 11:nneksi. 1 000 metrillä hän saavutti ensimmäisen maailmancup-pisteensä sijoituttuaan B-ryhmässä yhdeksänneksi. Kautensa lopuksi Risku paranteli Calgaryssä 2×500 metrin SE:tään lukemiin 80,140.
Urheilu-ura > Harjoittelua Saksassa

Kaudeksi 2012–2013 Risku halusi keskittyä täysin pikaluisteluun ja muutti harjoittelemaan Inzelliin, Saksaan paikalliseen pikaluisteluakatemiaan, jonka päävalmentajana toimi Jeremy Wotherspoon. Akatemia oli vaativa ja kansainvälinen, eikä Riskulla ollut laitoksessa suomea puhuneita tuttuja. Suurilta osin akatemian vaatimustason ansioista seuraavasta kaudesta tulikin Riskun uran siihen mennessä paras. Hän luisteli lokakuussa 2012 Inzellissä 500 metrin Suomen ennätyksen 39,73. Maailmancupin Harbinin osakilpailussa 15. joulukuuta Riskusta tuli ensimmäinen maailmancupin A-ryhmässä kilpaillut suomalaisnainen: hän oli ensimmäinen pisteittä jäänyt luistelija 25. sijallaan yhdessä ryhmässä käydyssä 1 000 metrin kilpailussa. Myös seuraavana päivänä Risku luisteli 1 000 metrillä A-ryhmässä, mutta jäi viimeiseksi. 500 metrillä hän avasi kauden maailmancup-pistetilinsä luisteltuaan B-ryhmän kahdeksanneksi. Tammikuussa 2013 Risku paransi Calgaryssä 500 metrin Suomen ennätystään yli kolmella sekunnin kymmenyksellä aikaan 39,37. Salt Lake Cityn sprintti-MM-kilpailuissa 500 metrin SE parani jälleen aikaan 39,35 ja 2×500 metrin SE yli sekunnilla aikaan 78,940. Risku ei päässyt luistelemaan viimeistä matkaa ja sijoittui lopputuloksissa 30:nneksi. Kauden päätöskilpailussaan Seinäjoella maaliskuun alussa Risku teki kotimaan ratojen SE:t 500 metrin yhteispisteissä ja sprinttiyhteispisteissä.
Urheilu-ura > Talvi 2013–2014

Risku palasi harjoittelemaan Suomeen Wotherspoonin palattua kilpailemaan itse, ja seinäjokisen uudeksi valmentajaksi tuli olympialuistelija Tuomas Nieminen. Risku avasi maailmancup-kautensa Calgaryssa 500 metrin Suomen ennätyksellä, jota hän paranteli 11 sadasosalla aikaan 39,24, sekä yhteistuloksen SE:llä 78,540. Viikko tämän jälkeen Salt Lake Cityn maailmancup-osakilpailussa Risku aloitti luistelemalla 500 metriä ensimmäisenä suomalaisnaisena alle 39 sekunnin: Suomen ennätys parani 0,41 sekuntia 38.83:een. Toisen 500-metrisen kuljettua 39.01:een syntyi jälleen uusi 2×500 metrin yhteistuloksen SE 77,840, ja päätösmatkallaan, 1 000 metrillä, Risku päivitti kaksi ja puoli vuotta voimassa olleen SE:nsä aikaan 1.18,46.
Tammikuussa Risku paransi 500 metrillä kotimaan SE:tään lukemiin 41,35. Hän osallistui ainoana suomalaisnaisena Naganon sprintti-MM-kilpailuihin, missä luisteli kaikki matkat ja saavutti aikuisten tasolla siihen mennessä parhaan arvokisasijoituksensa oltuaan 24:s. Samalla Risku varmisti Suomelle maapaikan myös ensi vuoden vastaaviin kilpailuihin. Sotšin talviolympialaisiin Risku ei selviytynyt vaan putosi kisoista matkansa ensimmäisenä karsiutujana. Maaliskuussa Inzellin maailmancup-kilpailussa hän ylsi pisteille oltuaan 500 metrillä A-lähtöjen 23:s ja 21:s ja 1000 metrillä B-erän kuudes kuudesta kilpailijasta.
Urheilu-ura > Syksystä 2014 eteenpäin

Kaudella 2014–2015 Riskun kilpailemista haittasivat sairastumiset ja loukkaantumiset. Hän saavutti ainoat maailmancupin pisteensä helmikuun alussa Heerenveenistä, kun hän sivusi maailmancupin parasta sijoitustaan 500 metrillä oltuaan B-ryhmässä kahdeksas. Astanan sprintti-MM-kilpailuissa Risku tavoitteli vähintään Euroopan ratojen ennätysaikojaan ja selviytymistä 24 parhaan joukkoon, millä hän olisi päässyt luistelemaan myös viimeisen 1 000 metrin matkan. Tavoite ei täyttynyt, mutta toisena päivänä hän luisteli 500 metriä kauden parhaaseen aikaansa 39,28. Riskun lopullinen sijoitus Astanassa oli 25:s.
Kesän 2015 Risku harjoitteli suhteellisen terveenä ja ilman loukkaantumisia, mikä johti hänen testitulostensa parantumiseen. Myös Riskun ruokavaliota muokattiin kilpaurheilun tarpeet täyttäväksi. Ennen maailmancup-kauden 2015–2016 alkua Risku luisteli lokakuussa Inzellissä sprintin yhteispisteiden SE:n 160,180. Hän paransi kolmen vuoden takaista ennätystään yli pisteellä ja luisteli toisen 500 metrin matkan 39,38:aan. Risku luisteli Inzellin harjoituskilpailuissa ensimmäisen kerran merenpinnan tasolla 500 metriä alle 39 sekunnin ja 1 000 metrillä alle 1.20:n. Ensimmäisessä maailmancup-osakilpailussa marraskuussa Calgaryssa Risku luisteli ensimmäisen 500 metrin matkansa jääden kolme sadasosaa SE:stään. 1 000 metrillä hän paransi SE:n aikaan 1.18,19, ja toisella luistelukerralla myös 500 metrin SE parani lukemiin 38,70. Risku ei kuitenkaan ollut tyytyväinen luistelutekniikkaansa Calgaryssä. Viikko myöhemmin Salt Lake Cityssä Risku luisteli uransa siihen mennessä parhaan sijoituksen 500 metrin B-ryhmässä: hän jäi edellisviikon SE:stään vain sadasosan ja sijoittui seitsemänneksi saaden neljä maailmancup-pistettä. Hän paransi myös 2×500 metrin Suomen ennätystään.
Maailmancup-kiertueen siirryttyä Eurooppaan Risku luisteli joulukuun alussa Inzellissä ensimmäisessä 500 metrin luistelussaan kahdeksanneksi yltäen maailmancup-pisteille, ja myös toisesta 500 metrin kilpailusta irtosi yksi piste. Hänen pisteputkensa jatkui myös Heerenveenin osakilpailussa, tosin Riskun vireen arvioitiin olleen vielä kohennettavissa. 1 000 metrillä tekniikkansa kanssa alkukaudesta kamppaillut Risku haki paikkaa Soulin sprintti-MM-kilpailuihin maailmancupin Stavangerin-osakilpailussa, johon hän valmistautui sprintti-SM-kilpailuissa tehden useita kotimaan ratojen Suomen ennätyksiä. Stavangerissa Risku saavutti MM-paikan vaikka jäi ilman mc-pisteitä. Hän sai ensimmäisen kerran osallistumisoikeuden myös matkakohtaisiin MM-kilpailuihin Kolomnassa ja oli näin ylipäänsä historian ensimmäinen suomalainen naispikaluistelija vuodesta 1996 järjestytyissä matkakohtaisissa MM-kilpailuissa. Risku kilpaili Kolomnassa 500 metrillä, missä hän jäi 24. sijalle eli viimeiseksi ajoillaan 39,57 ja 40,08 sekuntia.
Risku lopetti uransa pikaluistelijana keväällä 2018.
Risku asuu Oulussa pesäpalloilevan poikaystävänsä kanssa.
Saavutukset > Arvokilpailut

| --- | --- |
 Sprintti-MM-kilpailut Calgary 2012: hylkäys  Salt Lake City 2013: 30:s  Nagano 2014: 24:s  Astana 2015: 25:s  Soul 2016: :  Matkakohtaiset MM-kilpailut Kolomna 2016: 500 metrillä 24:s Olympiakisat Pyeongchang 2018: 500 metrillä 28:s
Saavutukset > Maailmancup

Tulokset:
500 m: parhaimmillaan B-ryhmän seitsemäs (Salt Lake City 22. marraskuuta 2015) / A-ryhmän 21:s (Inzell 8. maaliskuuta 2014)
1 000 m: parhaimmillaan B-ryhmän kuudes (Inzell 9. maaliskuuta 2014)
Maailmancupin yhteispisteet
kausi 2011–2012: 1 000 metrillä 46:s (1 piste)
kausi 2012–2013, 500 metrillä 47:s (2)
kausi 2013–2014, 500 metrillä 42:s (6), 1 000 metrillä 50:s (6)
kausi 2014–2015: 500 metrillä 42:s (2)
kausi 2015–2016, tilanne: 500 metrillä 36:s (9)
Saavutukset > Suomen ennätykset

Riskun hallussa olevat Suomen ennätykset:
Naisten sarja
500 m: 38,70 (Calgary 15. marraskuuta 2015)
1 000 m: 1.18,19 (Calgary 14. marraskuuta 2015)
1 500 m: 2.03,57 (Calgary 15. maaliskuuta 2011, myös 19-vuotiaiden SE)
3 000 m: 4.26,78 (Calgary 16. maaliskuuta 2011, myös 19-vuotiaiden SE)
500, 500 m: 77,500 (38,79 - 38,71) (Salt Lake City 20.–21. marraskuuta 2015)
500, 1 000, 500 ja 1 000 m: 160,180 (39,60 - 1.21,13 - 39,38 - 1.21,28) (Inzell 17.–18. lokakuuta 2015)
500, 1 500, 1 000 ja 3 000 m: 164,818 (39,77 - 2.03,57 - 1.18,79 - 4.26,78) (Calgary 15.–16. maaliskuuta 2011, myös 19-vuotiaiden SE)
Kotimaan ratojen naisten Suomen ennätyksiä kuusi, 19-vuotiaiden SE:itä viisi, 15-vuotiaiden SE:itä kolme kappaletta ja 13-vuotiaiden sarjassa yksi SE
Saavutukset > SM-mitalit

Tulokset:
Yleisluistelun SM-kilpailut: kultaa 2008, 2011 ja 2012, hopeaa 2007
Sprintti-SM-kilpailut: kultaa 2011, 2012, 2013 ja 2014, hopeaa 2007, 2008, 2009 ja 2010
Matkakohtaiset SM-kilpailut
500 m: kultaa 2011, 2012, 2013 ja 2014, hopeaa 2008 ja 2010, pronssia 2007
1 000 m: kultaa 2011, 2012, 2013 ja 2014, hopeaa 2007, 2009 ja 2010
1 500 m: kultaa 2011 ja 2012, hopeaa 2008, pronssia 2010
Viesti: kultaa 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2013, hopeaa 2012 ja 2014
Joukkuekilpailu: kultaa 2008
sprintti-SM 2015: neljä mestaruutta
sprintti-SM 2016:
Saavutukset > Tunnustukset

Suomen vuoden naisluistelija 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2016
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
El Ghad

al-Ghad (Ḥizb el-Ghad, "Huomisen puolue") on egyptiläinen liberaalipuolue.
Puolueen perusti Ayman Nour. Hän oli aiemmin ollut Wafdin jäsen ja valittu sen listalta parlamenttiin vuonna 1995. Hän kuitenkin erosi puolueesta vuonna 2001 johtuen erimielisyyksistä puheenjohtaja Noaman Gomaan kanssa.
Al-Ghad sai virallisesti toimiluvan vasta vuonna 2004, ennen vuoden 2005 presidentinvaaleja, joihin sekä Ayman Nour että Noaman Gomaa osallistuivat. Nour sai kuuluisuutta, kun hänet tuomittiin vaalien jälkeen viideksi vuodeksi vankilaan syytettynä puolueen kannattajatietojen väärentämisestä.
Vuonna 2005 puolue myös hajosi kahteen osaan, joita johtivat Mousa Mostafa Mousa ja Ayman Nourin vaimo Gamila Ismail. Ismailin ryhmittymä syytti puoluetta yhteistyöstä Mubarakin turvallisuuskoneiston kanssa.
Oikeus päätti vuonna 2007 Mousan olevan puolueen laillinen johtaja ja luovutti tälle puolueen päämajan, joka kuitenkin myöhemmin tuhopoltettiin. Kaikkiaan oikeuskäsittely kesti heinäkuuhun 2010 ennen lopullista päätöstä.
Ayman Nourin tukijat rekisteröivät uuden puolueen Ghad al-Thawra ("Vallankumouksen huomisen puolue") ja osallistuivat vuodenvaihteen 2011–2012 vaaleihin Egyptin demokraattisen allianssin listalla, jota hallitsee Muslimiveljeskunnan Vapaus- ja oikeuspuolue.
Moussa Moustafa Moussan johtama alkuperäinen Ghad osallistui vaaleihin omalla listallaan.
Aiheesta muualla

http://www.elghad.com/
El Espectador

El Espectadorin ensimmäinen numero
El espectadorin logo
El Espectador on kolumbialainen sanomalehti. El Espectador on poliittiselta kannaltaan liberaali. Se on vanhin kolumbialainen sanomalehti. Sen levikki on arviolta 50 000 kappaletta ja sunnuntaisin 150 000 kappaletta. Lehti on nykyisin tabloid-kokoinen.
Fidel Cano Gutiérrez perusti El Espectadorin Medellínin kaupungissa. 22. maaliskuuta 1887. El Espectadorin levikki oli alkuaikoina 500 kappaletta. Reilut kolme kuukautta lehden perustamisen jälkeen sen julkaiseminen keskeytettiin Rafael Nuñezin hallinnon painostuksesta lehden kritisoitua konservatiivista hallintoa. Medellínin piispa julisti katolilaisille, että lehden lukeminen tai sen ostaminen olisi kuolemansyntiin verrattavissa oleva teko. Kun lehden julkaisun ensimmäisestä keskeytyksestä oli kulunut kuusi kuukautta se alkoi ilmestyä uudelleen, mutta joutui pian sensuurin kohteeksi ja sen julkaiseminen keskeytettiin jälleen. Vuonna 1896 lehden perustajasta annettiin pidätysmääräys. Lehden annettiin tämän jälkeen toimia lyhyen aikaa, mutta sen tuettua liberaalijoukkoja tuhannen päivän sodan aikana se määrättiin suljettavaksi. Lehti alkoi ilmestyä päivittäisenä sanomalehtenä vuonna 1913. Se joutui taloudellisiin vaikeuksiin 1930-luvun laman aikana, mutta El Tiempon tuki pelasti lehden konkurssilta. La Violencian aikana lehti joutui useiden painostustoimien kohteeksi. Sen toimisto tuhopoltettiin vuonna 1952 ja kenraali Gustavo Rojas Pinilla määräsi lehden lopulta suljettavaksi ”määrättömäksi ajaksi”. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen vuonna 1958. Lehti piti kiinni kriittisestä linjastaan kansanrintamahallituksen aikana eikä sen toimintaan pyritty tuolloin vaikuttamaan. 1980-luvulla lehti joutui huumekartellien hyökkäysten kohteeksi sen julkaistua kriittisiä juttuja kartelleista. Vuonna 1989 osa lehden toimiston rakennuksesta tuhoutui huumekartellin jäsenten tekemässä pommi-iskussa. Julio Mario Santo Domingon omistama Grupo Santo Domingo osti El Espectadorin vuonna 1997 lehden kärsiessä taloudellisista vaikeuksista. El Espectadorista tuli joksikin aikaa viikkolehti. Vuodesta 2008 se on ilmestynyt päivittäin. Lehdellä arvioitiin vuonna 2014 olevan noin puoli miljoonaa lukijaa. Nykyinen päätoimittaja Jorge Cardona palkittiin 29.9.2016 esimerkillisestä journalismista.
Aiheesta muualla

El Espectador
Dukan-dieetti

Dukan-dieetti, tai Dukanin dieetti, on etenkin Ranskassa tunnettu, proteiinipitoinen ruokavalio. Dieetin suunnitteli Pierre Dukan, ranskalainen lääkäri ja ravintofysiologi.
Historia

Kun Pierre Dukan oli yleislääkärinä Pariisissa vuonna 1975, hän kohtasi liikalihavuuden ongelman. Siihen aikaan liikalihavuuden hoitona käytettiin pieniä ruoka-annoksia ja vähäkalorista ruokaa.
Dukan mietti vaihtoehtoista tapaa, jolla voitaisiin estää laihtuneiden potilaiden uusi painonnousu.
Hän kehitteli uuden nelivaiheisen lähestymistavan, joka piti sisällään pysyvän muutoksen painonpudotuksessa. Kahdenkymmenen tutkimusvuoden jälkeen Pierre Dukan julkaisi löydöksensä vuonna 2000 kirjassaan Je ne sais pas maigrir (En tiedä kuinka laihtua), josta tuli menestysteos.
Dukanin dieetistä tuli menestys sen jälkeen, kun Carole Middleton kertoi tyttärensä Catherinen laihduttaneen sen avulla kaksi kokoa ennen häitään Prinssi Williamin kanssa.
Ohjelma

Dukanin dieetti on neliportainen ohjelma, jossa kahdessa ensimmäisessä vaiheessa pudotetaan ylimääräinen paino, ja kahdessa seuraavassa vaiheessa keskitytään tavoitepainon säilymiseen.
1-vaiheessa, niin sanotussa hyökkäysvaiheessa, syödään pelkkiä proteiinipitoisia ruokia.  Dukanilla on niistä tarkka soveltuvien ruoka-aineiden luettelo.
Painonpudotus tapahtuu 2-vaiheessa, jossa jatketaan proteiinipitoisten ruokien syömistä, ja lisätään ruokavalioon 28 erilaista kasvista. Proteiinipäiviä kuitenkin vuorotellaan proteiini-kasvispäivien kanssa. Päivittäin suositellaan liikunnaksi vähintään 30 minuuttia kävelyä.
3-vaiheessa eli tasauksessa keho opetetaan sopeutumaan uuteen vaiheeseen. Tässä vaiheessa voidaan ruokavalioon lisätä hedelmiä, leipää ja juustoja. Hiilihydraattipitoinen ruoka sallitaan 1-2 kertaa viikossa. Lisäksi laihduttaja saa palkita itsensä kerran tai kahdesti viikossa juhla-aterialla, jossa myös jälkiruoka tai lasillinen viiniä on sallittu. Liikuntasuositus on edelleen 30 minuuttia kävelyä päivässä.
4-vaihe eli ylläpitovaihe kestää loppuelämän. Viikossa on yksi proteiinipäivä, joka Dukanin mukaan varmistaa, että syödyt hiilihydraatit eivät enää kerry vyötärölle.
Aiheesta muualla

Elaine Sciolino: Warmed-Over Atkins? Don’t Tell the French  16.3.2011. The New York Times. Viitattu 12.6.2012.
Elm Parkin metroasema

| Elm Park |
| --- | --- |
 Aseman sisäänkäynti.
  Lontoon metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  District Line
Sijainti:  51.54972°N, 0.19777°E
Paikkakunta:  Havering, Lontoo
Vyöhyke:  6
Vaihtoyhteydet
Linja-autot:  165, 252, 365, 372
Laituriraiteita:  2
Aiheesta muualla
 Aiheesta Wikimedia Commonsissa 
Aseman tiedot
Elm Parkin metroasema on Haveringissa sijaitseva Lontoon metron District Linen asema. Asemalta on vaihtoyhteys Lontoon bussilinjoille 165, 252, 365 ja 372.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elm Parkin metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Dagenham Eastin metroasema (en) ▷ Ealing Broadway (en) / Wimbledon (d) / Richmondin asema (en) |  |  District Line |  | Hornchurchin metroasema (en) ▷ Upminsterin asema (en) |
muokkaa wikidataa
Elias Collin

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. syyskuuta 2003
Syntymäpaikka: Nurmijärvi, Suomi
Pelipaikka: Laitapuolustaja
Pituus: 177 cm
Seura
Seura: AC Oulu
Junioriseurat
2014–2019: NJS
2020: KäPa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2021 | KäPa | 20 | (0) |
| 2022 | Haka | 17 | (0) |
| 2023– | AC Oulu | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. tammikuuta 2023.
Elias Collin (s. 12. syyskuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa AC Oulua. Ennen vuotta 2022 hän pelasi Käpylän Pallossa.
Elina Aro

Hanna Elina Arohonka, o. s. Aarnio, kirjailijanimi Elina Aro (16. marraskuuta 1923 Lammi – 9. maaliskuuta 2007 Hämeenlinna) oli suomalainen äidinkielen lehtori ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Hannu Hartus yhdessä miehensä Veikko Arohongan kanssa.
Elina Arohongan isä oli pastori ja myöhemmin tuomiorovasti Armas Aarnio. Hän vietti lapsuutensa ja nuoruusvuotensa Mikkelissä, opiskeli suomen kieltä Helsingin yliopistossa ja valmistui sieltä 1946. Elina Arohonka toimi äidinkielen opettajana 40 vuoden ajan muun muassa Jämsän yhteiskoulussa 1954–1968 ja Turussa Kastun koulussa 1969–1986.
Elina Arohonka kirjoitti useita lasten- ja nuortenkirjoja. Viimeksi hän julkaisi muistelmia Mikkelin sotavuosista ja elämänvaiheistaan.
Elina Arohonka oli naimisissa vuodesta 1946 hämeenlinnalaisen Veikko Arohongan, aik. Alén kanssa.
Teoksia

Tuntemattomilla teillä : tyttöromaani. Pellervo-seura, Helsinki 1947
Nokkoskaarteen Piritta. Pellervo-seura, Helsinki 1948
Villien tyttöjen koulu. WSOY 1948, 2. painos Karisto 1954
Karela tulee meren yli. Valistus, Helsinki 1950, 2. painos 1954
Kolmikon riemuvuosi. Valistus, Helsinki 1950
Kolmikko karkuteillä, seikkaillen maalla ja merellä. Valistus, Helsinki 1951
Eliisa avaa oven : tyttöromaani. Karisto 1952
Katleena lähtee maailmalle : tyttöromaani. Valistus, Helsinki 1952
Enkeleillä on sulkasato : kuvasarja Kantturan kaupungin arjesta. Karisto 1953
Kolmikko talttuu. Valistus, Helsinki 1953
Yö vie sydämen. Karisto 1953
Ylermin sisar. Karisto 1955
Ystävämme Karoliina ; kuv. Helga Sjöstedt. Valistus, Helsinki 1955, 2. tark. painos 1978
Valkoinen Saapas ; kuv. Rolf Sandqvist. Otava 1956
Luunyrkin poika ; kuv. Lauri Manninen. Valistus, Helsinki 1957
Pikipallo : kesäinen kertomus kahdenlaisista kaksijalkaisista : kuv. Toivo Fahlenius. Valistus, Helsinki 1958
Pikipallon seuraajat : kesäinen kertomus. Valistus, Helsinki 1959
Ruusutalon Maiju : kertomus pienen tytön kesästä. Valistus, Helsinki 1961
Leipurimestari Pim ; kuv. Veikko Karsten. Lasten oma kirjasto 40. WSOY 1962
Aina on haluttu kauniita olla : kauneudenhoidon historiaa : kuunnelma, kirj. Elina Aro ja Leena Puhakainen, ohjaus Risto Saanila ; laulut Sampo Hietanen ; esiintyjinä Turun kaupunginteatterin näyttelijöitä ja turkulaisia nuoria. WSOY Tietokuunnelma 1985
Anna arvo toisillekin : vähän vihjeitä käytöstavoista : kuunnelma, kirj. Elina Aro ja Leena Puhakainen, ohjaus Risto Saanila; esiintyjinä Turun kaupunginteatterin näyttelijöitä ja turkulaisia nuoria. WSOY Tietokuunnelma 1985
Rämäpäitä ja puukkojunkkareita : tarinaa jengeistä ja poikasakeista : kuunnelma, kirj. Elina Aro, Leena Puhakainen, ohjaus Risto Saanila; esiintyjinä Turun kaupunginteatterin näyttelijöitä ja turkulaisia nuoria. WSOY Tietokuunnelma 1985
Viinan kauhistus elikkä Turmiolan Tommi : tietoa alkoholin käytöstä ja raittiudesta : kuunnelma, kirj. Elina Aro, Leena Puhakainen, ohjaus Risto Saanila; esiintyjinä Turun kaupunginteatterin näyttelijöitä ja turkulaisia nuoria. WSOY Tietokuunnelma 1985
Kiemurakatu 3 ; kuv. Virpi Antikainen. WSOY 1985
Taikatempuntie 5 ; kuv. Virpi Antikainen. WSOY 1987
Kiinanlyhdynkuja 7 ; kuv. Virpi Antikainen. WSOY 1988
Kummituskäytävä 9 ; kuv. Virpi Antikainen. WSOY 1989
Kanta-Hämeen lääkäriseura 1938-1988 : 50 vuotta on pitkä taipale elämää. Etelä-Hämeen keuhkovammayhdistys, Hämeenlinna 1989
Pinjaportti 11 ; kuv. Virpi Antikainen. WSOY 1990
Ratsurinne 13 ; kuv. Virpi Antikainen. WSOY 1991
Mikkelin loppiaisaatto 1940 ja muita sodan ankaria päiviä. Julkaisuja / Mikkelin kaupunginkirjasto - Etelä-Savon maakuntakirjasto 35. Mikkeli 2005
Näin sen näin - sodan. Julkaisuja / Mikkelin kaupunginkirjasto - Etelä-Savon maakuntakirjasto 37. Mikkeli 2006
Elina Aro - aina mikkeliläinen : muistikuvia lapsuudesta, nuoruudesta ja myöhemmistä elämänvaiheista. Julkaisuja / Mikkelin kaupunginkirjasto - Etelä-Savon maakuntakirjasto 38. Mikkeli 2007
Nimimerkillä Hannu Hartus:
Kolmen sormen saari. Karisto 1954
Kolme kertaa musta kissa. Karisto 1963
Palkinnot

Mikkelin kaupungin kirjallisuuspalkinto 1957
Turun kaupungin kirjallisuuspalkinto 1981