stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoden kaunein kirja
Vuoden kaunein kirja -palkitut

1993 Kristiina Louhi, Meidän Tomppa
1995 Mare Balticum, suunnittelija Kalervo Katajavuori, John Nurmisen säätiö,
2003 Helene Schjerfbeck. Malleja Modeller Models. Graafinen suunnittelija, päällyksen ja sidoksen muotoilija: Martti Ruokonen. WSOY 2003.
2004 Prinsessojen satuaarre. Graafinen suunnittelija: Raija Pitkänen. Kuvittaja: Kristiina Louhi. Otava .
2006 Staden – Kaupunki. Graafinen suunnittelija: Pentti Sammallahti ja Martti Lundström. Kuvittaja, valokuvaaja ja sidoksen muotoilija: Pentti Sammallahti. Opus.
2007 Apollon i Daphnes famn: Om Göran Schildts konstsyn, suunnittelija Anders Carpelan; ja Luonnoskirja – The Sketchbook suunnittelijat Leena-Kaisa Rosenberg, Sakke Yrjölä, Lotta Nieminen, Anssi Räisänen, Mikko Luotonen ja Jaakko Pietiläinen.
2008 Louhisaaren linnan talousreseptit, graafinen suunnittelu Pekka Krankka, SKS .
2009 Amour unit deux cœurs, Henry Lönnforsin miniatyyrikokoelma, suunnittelija Minna Luoma. Turun taidemuseo, 2009
2010 Helena Soiri-Snellman, Atrium – Erik Bryggman ja Turun arkkitehtuuri, Kirjan graafinen suunnittelija Dog Design.
2011 Harry Salmenniemi, Runojä. Otava, Kirjan graafinen suunnittelija Markus Pyörälä.
2012 Jaakko Yli-Juonikas, Neuromaani. Otava, Kirjan graafinen suunnittelija Markus Pyörälä.
2013 Lasse J. Laine, Suomen luonto. Otava. Kirjan graafiset suunnittelijat Piia Aho ja Venla Koski.
2014 Antti Linnovaara, Pilvi Kalhama, Andreas Schlaegel, & Mika Hannula: Tuomas A. Laitinen – Fundamental Matter (Emman näyttelyjulkaisu). Graafinen suunnittelu Pekka Toivonen.
2015 Liisa Kaski (toim.), Kalevala ja opas sen lukemiseen. Graafinen suunnittelu Sanna-Reeta Meilahti.
2016 Hanna Koikkalainen, Raja. Graafinen suunnittelu Anne-Mari Ahonen
2017 Kaisa Leka & Christoffer Leka, Imperfect. Graafinen suunnittelu Christoffer Leka, kuvitus Kaisa Leka
2018 Kimmo Oksanen, Heidi Piiroinen (valokuvat), Ohikuljetut – Erään kerjäläisperheen tarina. Graafinen suunnittelu Johannes Nieminen.
2019 Sakari Piippo, Eräitä huomioita Suomen poliittisesta järjestelmästä. Graafinen suunnittelu Anna-Mari Tenhunen.
2020 Ville Linna, Chasing Light – The archival photographs and drawings of Paavo Tynell. Graafinen suunnittelu Antti Valta.
2021 Matti Hagelberg, Läskimooses. Graafinen suunnittelija ja kuvittaja Matti Hagelberg.
2022 Klaus Maunuksela, Manuaali. Graafinen suunnittelija Viivi Prokofjev
2023 Liisa Kallio, Kädellisten sukua – Piirroksia ihmisyydestä. Graafinen suunnittelija Liisa Kallio.
Tabi

Tabi
Tabit Awa-odori-festivaalin tanssijan jaloissa.
Tabit (jap. 足袋, tabi, sananmukaisesti "jalkavaate") ovat japanilaiset sukat, jotka on jaettu kärkiosastaan kahteen osaan niin, että isovarpaalle on oma syvennys. Tabeja käytetään yleensä perinteisten zōri-sandaalien tai geta-jalkineiden kanssa.
Tabit valmistetaan ompelemalla kolmesta peruskappaleesta: pohjasta, ulkokyljestä ja sisäkyljestä. Sukan sisäsyrjällä on halkio, joka suljetaan hakasilla. Entisaikoina tabit suljettiin nauhoin. Nykyään tabit valmistetaan puuvillasta, pellavasta, silkistä tai tekokuidusta. Aiemmin niitä tehtiin myös nahasta.
Japanissa kuljettiin aluksi avojaloin tai erilaisin heinistä tai oljista valmistetuin jalkinein. Tabin historia alkaa 200-300-luvuilta, jolloin legendaarinen keisari Ōjin ja hänen sijaishallitsijaäitinsä, keisarinna Jingū, solmivat suhteita korealaisiin ja saivat muotivaikutteita muun muassa kudontaan sieltä. Sittemmin šintolaisen papiston keskuuteen tuli rituaalinen asuste nimeltä shitozu jap. 襪, jota pidetään ensimmäisenä japanilaisena sukkana, mutta siinä ei isovarvas ole vielä erillään. Tabi kehittyi siitä jalkineen muodon seurauksena. Tabit olivat aiemmin vanhojen ihmisten epämuodollinen asuste, mutta ajan myötä ne otettiin osaksi tavallista pukeutumista ja nykyään ne ovat ehdoton osa myös juhla- ja seremoniallisia asuja.
Jikatabit (jap. 地下足袋) ovat eräänlaiset saapasmaiset tabit, joissa on kumipohja. Niitä on käytetty ja käytetään yhä muun muassa pelto- ja puutarhatöissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tabi Wikimedia Commonsissa
Funet

Funetin runkoverkko on yhteydessä Internetiin NORDUnetin ja GÉANT2:n kautta. Kartta on vuodelta 2008 eikä se kuvaa nykyistä Funet-verkkoa enää lainkaan.
Funet (engl. Finnish University and Research Network) on Suomen korkeakoulujen ja tutkimuksen tietoverkko, jota operoi opetusministeriön hallinnoima, valtion kokonaan omistama CSC – Tieteen tietotekniikan keskus. Funet-verkko palvelee suomalaisia yliopistoja, ammattikorkeakouluja sekä tutkimuslaitoksia tarjoamalla niille tietoliikenneyhteydet.
CSC vastaa Funet-verkon toiminnasta ja kehittämisestä. Erilaisten tietoliikenneyhteyspalveluiden lisäksi muita Funet-palveluja ovat myös erilaiset tietoturva-, käytön tuki, viestintä- ja jakelupalvelut.
Historia

Funet-tietoverkkohanke aloitettiin 1980-luvulla. Hankkeen alkuperäisenä tarkoituksena oli kehittää Suomen korkeakoululaitoksen tietoliikenneyhteyksiä. Funet-verkon kautta Suomi liittyi kansainväliseen Internetiin vuonna 1988. Tarkkaa liittymispäivää ei tiedetä, mutta se oli suurin piirtein marraskuun puolivälissä. Erillinen avajaistilaisuus oli seuraavana vuonna. Verkko oli muutaman vuoden pelkästään tutkijoiden käytössä. Verkon nopeus oli aluksi 56 kilobittiä sekunnissa.
Tekniikka

Funet-verkon ulkomaanyhteydet on toteutettu pohjoismaisen tutkimusverkon NORDUnetin kautta. Nordunet puolestaan muodostaa osan Euroopan tutkimuksen Géant2-runkoverkkoa.
Vuodesta 2008 lähtien Funet-yhteyksiä on uusittu osa kerrallaan mustan kuidun varassa toimiviksi kuituyhteyksiksi, jotka mahdollistavat myös erillisten valopolkujen käytön ja tarvittaessa jopa useiden satojen gigabittien sekuntinopeudet. Ensimmäiset 100 Gbit/s yhteydet Funetissa otettiin tuotantokäyttöön 2015.
Syksyllä 2017 yksittäisten asiakasorganisaatioiden yhteydet Funettiin olivat pääsääntöisesti 1 Gbit/s tai 10 Gbit/s Ethernetillä toteutettuja, ja ulkomaanyhteyksien kapasiteetti NORDUnetin kautta oli 220 Gbit/s.
Kuten kaikki suomalaiset internet-operaattorit, myös Funet on FICIXin jäsen.
Kirjallisuutta

Ahonen, Paavo: Funet - Suomen tie internetiin. (CSC - Tieteen tietotekniikan keskus Oy, 2008)
Lehtisalo, Kaarina: The History of NORDUnet. (NORDUnet 2005)
Aiheesta muualla

Funet
NORDUnet
Nobutaka Taguchi

| Nobutaka Taguchi> 田口 信教 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1951 (ikä 73)
Kansalaisuus:   Japani
Uimari
Lajit:  rintauinti
| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 | 100 m rintauinti |  |
|  Pronssia | München 1972 | 200 m rintauinti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Cali 1975 | 100 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Belgrad 1973 | 100 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Belgrad 1973 | 200 m rintauinti |  |
Nobutaka Taguchi (jap. 田口信教, Taguchi Nobutaka, s. 18. kesäkuuta 1951) on entinen japanilainen rintauimari ja olympiavoittaja.
Taguchi voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 100 metrin rintauinnissa. Hän ui toisessa välierässä ajan 1.05,13 ja rikkoi yhdysvaltalaisen John Henckenin ensimmäisessä välierässä uiman maailmanennätyksen 0,55 sekunnilla. Loppukilpailussa Taguchi paransi maailmanennätyksen aikaan 1.04,94. Pronssia hän sai 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.23,88 häviten Henckenille 2,33 sekuntia. Taguchi ui 4 × 100 metrin sekauintiviestiä kolmissa eri olympialaisissa: Méxicossa 1968 Japanin joukkue sijoittui viidenneksi, Münchenissä 1972 kuudenneksi ja Montréalissa 1976 kahdeksanneksi.
Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Taguchi saavutti pronssia molemmilla rintauintimatkoilla. Calin MM-kilpailuissa 1975 hän saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa.
Taasianjoen vesistö

| Taasianjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 15) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Uusimaa, Kymenlaakso, Päijät-Häme
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Taasianjoen vesistö (15)
Vesistöjako:  Taasianjoen alaosan alue (15.001), Taasianjoen kesk. alue (15.002), Taasianjoen yläosan alue (15.003), Taasianojan valuma−alue (15.004), Lappbäckenin valuma−alue (15.005), Finnbackbäckenin v-a (15.006), Nurmiojan valuma-alue (15.007), Kaalijoen valuma-alue (15.008), Särkijärvibäckenin v-a (15.009)
Laskujoki:  Taasianjoki
Laskupaikka:  Kulla, Loviisa, Suomenlahti 
Koordinaatit:  60°25′48″N, 26°24′50″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  530,3 km²  
Järvisyys:  0,46 % 
Alueen pituus:  55 km  
Alueen leveys:  25 km  
Pääuoma:  noin 80 km
 fiJoki laskee Suomenlahteen Kullanlahdessa. 
Taasianjoen vesistö (vesistöaluetunnus 15) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Taasianjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 530,3 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,46 %.
Yleistä

Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Taasianjoen alaosan alue (15.001)
Särkijärvibäckenin valuma-alue (15.009)
Taasianjoen keskiosan alue (15.002)
Lappbäckenin valuma-alue (15.005)
Taasianjoen yläosan alue (15.003)
Taasianojan valuma-alue (15.004)
Kaalijoen valuma-alue (15.008)
Finnbackbäckenin valuma-alue (15.006)
Nurmiojan valuma-alue (15.007)
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Taasianjoen vesistö, vesi.fi
RFA One

RFA One on kantoraketti, jonka on kehittänyt Etelä-Saksalainen avaruusalan yritys Rocket Factory Augsburg. RFA One soveltuu erityisesti pien- ja minisatelliittien kuljetukseen LEO- (engl. low earth orbit) ja aurinkosykroniselle radalle. Ensimmäinen operatiivinen lento on ilmoitettu vuoden 2023 lopulle.
Raketin rakenne ja parametrit

Suunnitelman mukaan kantoraketti tulee olemaan kaksivaiheinen, ja sen nostokapasiteetti on 1100 kg 700 km päässä oleville aurinkosynkronisille kiertoradoille. Raketin korkeus on arviolta 30 metriä.
Ensimmäisen vaiheen käyttovoima koostuu yhdeksästä moottorista, joista jokainen tuottaa 500 000 HV (367 750 kW). Moottoreiden työntövoima on 100 kN. Hiilivetyjä ja nestehappea ehdotettiin ensisijaisiksi polttoainelähteiksi.  Moottoreiden osien valmistukseen käytetään menetelmänä kolmiulotteista tulostusta. Itse tulostin koostuu turbopumpun kotelosta, polttokammiosta ja injektorista.
Saavutukset

Rocket Factory Augsburg on kehittänyt turbopumpun, joka on myös osa RFA One kantoraketin moottoria. Lisäksi yritys valmisti ja testasi onnistuneesti RFA One kantoraketin ylemmän vaiheen säiliöt. Moottorin toiminta perustuu vaiheittaiseen polttoon. Tämä moottoriteknologia on yksi energiatehokkaimmista menetelmistä, eikä ole aikaisemmin vielä ollut edustettuna Euroopassa.
Yrityksen historia

Rocket Factory Augsburg perustettiin vuonna 2018, ja se sijaitsee Augsburgin kaupungissa Saksan osavaltiossa, Bayernissa. Yrityksessä oli noin 70 tyontekijää vuoden 2020 kesäkuun laskelman mukaan. OHB SE on RFA:n strateginen sijoittaja ja rahoituksellinen sijoittaja on Münchenissa sijaitseva Apollo Capital Partners GmbH, jonka johtava kumppani on Hans Steininger (toimii myös MT Aerospacen toimitusjohtajana).
Viimeisimpänä saavutuksena Rocket Factory Augsburg valittiin Saksan ilmailu- ja avaruuskeskus (DLR) järjestämän mikrokantorakettikilpailun toiselle kierrokselle.
Suunnitellut laukaisut

RFA One kantoraketin ensimmäinen kaupallinen lento on ilmoitettu vuodelle 2022. Tällä hetkellä yritys etsii sopivaa laukaisupaikkaa. Pohjanmerellä ja Azoreilla Portugalissa sijaitsevat kohteet ovat molemmat ehdokkaita ensimmäista lentoa varten.
Lisäksi Rocket Factory Augsburg solmi kumpanuuden Exolaunch -yrityksen kanssa edesauttaakseen lennon onnistunutta käytäntöönpanoa. Exolaunch on Momentus -yrityksen ensimmäinen asiakas, ja työskentelee venäläisten avaruusalan yritysten Glavkosmoksen ja Lavotškin kanssa.
Theodektes

| Theodektes> Θεοδέκτης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: n. 380 eaa. Faselis
Kuollut: n. 340 eaa. Ateena
Ammatti:  reettori, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  klassinen kausi
Tyylilajit:  retoriikka, tragedia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Theodektes (m.kreik. Θεοδέκτης, Theodektēs, lat. Theodectes; n. 380–340 eaa.) oli antiikin kreikkalainen reettori ja tragediakirjailija. Hän oli kotoisin Lyykian Faseliista ja toimi suurimman osan elämästään Ateenassa.
Elämä

Theodektes oli Isokrateen oppilas tämän koulussa, joka tuotti puhujia ja tragediakirjailijoita. Hän oli myös Platonin oppilas ja Aristoteleen ystävä. Antiikin lähteiden mukaan Theodektes oli kaunis nuorukainen. Aristoteles arvosti häntä suuresti, ja tämän ihailua häntä kohtaan on verrattu Sokrateen ja Alkibiadeen väliseen suhteeseen. Koska Theodektes oli noin kymmenen vuotta nuorempi, on mahdollista, että hän oli ennemmin Aristoteleen oppilas kuin ystävä.
Theodektes toimi aluksi retoriikan opettajana sekä kirjoitti puheita toisille oikeuden istuntoihin. Tässä hän näyttäytyy yhtenä merkittävimmistä Isokrateen seuraajista. Antiikin lähteet mainitsevat usein hänen erityisen hyvän muistinsa, mistä oli retoriikassa suurta hyötyä. Hänen kerrotaan esimerkiksi muistaneen suuren määrän säkeitä kuultuaan ne vain kerran.
Myöhemmin Theodektes ryhtyi myös tragediakirjailijaksi. Hän toimi peloponnesolaissotaa seuranneena aikana, jolloin tragedioista tuli lähinnä retorisia esityksiä. Näytelmien suhteen hänen voidaan katsoa seuranneen Euripidesta, mutta koko kirjailijanurallaan hän oli selvästi opettajansa Isokrateen seuraaja ja seurasi tämän tyyliä hyvin läheisesti.
Theodekteen voidaan arvella aloittaneen tragedioiden kirjoittamisen noin vuonna 352 eaa. Tuolloin hän voitti tragediallaan Mausolos kilpailussa, jonka Kaarian kuningatar Artemisia järjesti kuolleen miehensä Mausoloksen kunniaksi. Samalla kerralla Theodektes hävisi retoriikkakilpailussa Theopompokselle. Joskus on arveltu, että Theodekteen tragedia olisi voitu esittää tuolloin lausumalla, ja esitetty näytelmänä myöhemmin Ateenassa ja voittanut vasta tuolloin ensimmäisen palkinnon.
Theodekteestä kerrotaan tarinaa, jonka mukaan hän oli lainannut — tai ainakin hänen olisi ajateltu lainanneen — yhden tragediansa aiheista juutalaisten pyhistä kirjoituksista, ja että hän olisi tämän vuoksi sokeutunut rangaistuksena tästä rienauksesta. Kaduttuaan rikostaan hän sai näkönsä takaisin. Kertomusta on syytä vahvasti epäillä muun muassa siksi, ettei Vanhasta testamentista ollut vielä hänen aikanaan olemassa kreikankielistä käännöstä.
Theodektes kuoli noin 41-vuotiaana, ja hänet haudattiin Ateenasta Eleusiihin johtaneen Pyhän tien varrelle. Haudassa oli seuraava epitafi eli hautakirjoitus:
»Ἥδε χθὼν κόλποισι Φασηλίτην Θεοδέκτην
κρύπτει, ὃν ηὔξησαν Μοῦσαι Ὀλυμπιάδες:
ἐν δὲ χορῶν τραγικῶν ἱεραῖς τρισὶ καὶ δέχ̓’ ἁμίλλαις
ὀκτὼ ἀγηράντους ἀμφεθέμην στεφάνους.»
»Hēde khthōn kolpoisi Fasēlitēn Theodektēn
kryptei, hon ēyksēsan Mūsai Olympiades:
en de khorōn tragikōn hieraīs trisi kai dekh' hamillais
οktō agērantūs amfethemēn stefanūs.»
»Tässä maan syli kätkee faselislaisen Theodekteen
jonka kasvattivat Olympoksen muusat:
kolmissatoista tragediakuorojen pyhissä kisoissa
laitoin päähäni kahdeksan iätöntä seppelettä.»
Faseliin asukkaat pystyttivät hänen kunniakseen kaupunkinsa agoralle patsaan, jonka Aleksanteri Suuri seppelöi sotaretkellään itään vuonna 333 eaa., koska tiesi tämän Aristoteleen kautta.
Theodekteen poika Theodektes nuorempi toimi myös reettorina. Theodekteellä oli myös orja nimeltä Sibyrtios, joka toimi hänen avustajanaan, ja jonka sanotaan olleen ensimmäinen retoriikkaan perehtynyt orja.
Teokset > Retoriikka

Theodektes oli merkittävimpiä retoriikan taidosta kirjoittaneita kreikkalaisia Aristoteleen ohella. Hän kirjoitti aiheesta tutkielman Retoriikan taito (Τέχνη ῥητορική, Tehknē rhētorikē). Sudan mukaan se oli kirjoitettu runomitassa. Teosta lainataan usein myöhemmässä antiikin kirjallisuudessa aina Antifaneesta Johannes Tzetzekseen.
Jotkut pitivät jopa Aristoteleen Retoriikkaa Theodekteen kirjoittamana, mikä on kuitenkin selkeä virhe. Sen sijaan Aristoteles kirjoitti teoksen Theodekteen käsikirjan yhteenveto eli Theodekteia. Se oli hänen varhaisia teoksiaan, jonka Retoriikka myöhemmin syrjäytti.
Theodektes kirjoitti myös puheita, jotka mainitaan nimillä Retoriset puheet' (Λόγοι ῥητορικοί, Logoi rhētorikoi) ja Hyvät puheet (Λόγοι ἀγαθοί, Logoi agathoi). Ne eivät ole säilyneet nykyaikaan, mutta niistä tunnetaan kahden nimet Aristoteleen kautta: Sokrates oli Sokrateen puolustuspuhe, Lait (Nomos) puolestaan viittasi Theodekteen ehdottamaan lakiin palkkasotilaskäytännön uudistamiseksi.
Teokset > Näytelmät

Theodekteen sanotaan kirjoittaneen 50 näytelmää. Niillä hän osallistui, kuten hänen hautakirjoituksessaankin todettiin, näytelmäkilpailuihin 13 kertaa ja saavutti kahdeksan voittoa. Hänen tragedioikseen mainitaan seuraavat kymmenen:
Aias (Αἴας)
Alkmaion (Ἀλκμαίων, Alkmaiōn)
Filoktetes (Φιλοκτήτης, Filoktētēs)
Helena (Ἑλένη, Helenē)
Lynkeus (Λυγκεύς)
Mausolos (Μαύσωλος, Mausōlos)
Oidipus (Οἰδίπους, Oidipūs)
Orestes (Ὀρέστης, Orestēs)
Thyestes (Θυέστης, Thyestēs)
Tydeus (Τυδεύς)
Näihin voidaan lisätä suurella todennäköisyydellä myös seuraavat:
Bellerofontes (Βελλεροφόντης, Bellerofontēs)
Memnon (Μέμνων, Memnōn) eli Akhilleus (Ἀχίλλευς)
Theseus (Θησεύς, Thēseus)
Theodekteen tragedioiden tyyli muistutti Euripidesta ja Isokratesta. Toisaalta katkelmista voidaan löytää, päin vastoin kuin Euripideelta, varsin konservatiivista moraalia, valituksia aikansa paheita vastaan, esimerkkejä herooisista hyveistä, sekä argumentteja jumalattomuutta ja ateismia vastaan ja toisaalta jumalallisen kaitselmuksen ja oikeudenmukaisuuden puolesta. Näytelmät olivat aikanaan suosittuja.
Kirjallisuutta

Bates, Alfred: The Drama: Its History, Literature and Influence on Civilization, s. 331-333.  (Osa 1)  London:  Historical Publishing Company, 1906.
Keijo Tahvanainen

| Keijo Tahvanainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Keijo Antero Tahvanainen
Syntynyt: 28. helmikuuta 1959 (ikä 65) Joensuu
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  painonnosto
Seura:  Voimailuseura Bodonos
Saavutukset
Ennätykset:  Tempaus 155 kg Työntö 196 kg Yhteistulos 350 kg
Keijo Antero Tahvanainen (s. 28. helmikuuta 1959 Eno) on suomalainen painonnostaja.
Tahvanainen edusti Suomea kaksien olympialaisten painonnostokilpailuissa. Los Angelesissa 1984 hän jäi alle 82,5 kilogramman sarjassa ilman tulosta. Barcelonassa 1992 hän sijoittui alle 90 kilogramman sarjassa 15:nneksi. EM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa yhdeksänneksi vuonna 1984, kymmenenneksi vuonna 1985, 13:nneksi vuonna 1988, yhdeksänneksi vuonna 1992, 11:nneksi vuonna 1993 ja kymmenenneksi vuonna 1996.
Seuratasolla Tahvanainen edusti keravalaista Bodonosia. Hän voitti 12 Suomen mestaruutta vuosina 1983–1996.
Tahvanaisen uran parhaat tulokset olivat alle 90 kilon sarjassa tehdyt 155 kg tempauksessa, 196 kg työnnössä ja 350 kg yhteistuloksessa.
Ruotsin Helsingin-suurlähetystö

| Ruotsin Helsingin-suurlähetystö> Sveriges ambassad i Helsingfors |
| --- | --- |

Osoite:  Pohjoisesplanadi 7
Sijainti:  Kruununhaka, Helsinki
Koordinaatit:  60°10′05.2″N, 024°57′15.5″E
Valmistumisvuosi:  1843 (muutettu 1880- ja 1920-luvuilla)
Suunnittelija:  Anders Fredrik Granstedt Torben Grut (nykyinen asu)
Rakennuttaja:  Johan Henrik Heidenstrauch
Omistaja:  Ruotsin valtio
Käyttäjä:  Ruotsin suurlähetystö
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lähetystörakennus vuonna 1907.
Ruotsin Helsingin-suurlähetystö (ruots. Sveriges ambassad i Helsingfors) sijaitsee Helsingin Pohjoisesplanadilla, Kauppatorin pohjoislaidalla.
Suurlähettiläs

Nykyinen suurlähettiläs on Peter Ericson. Hänen edeltäjänsä oli Anders Ahnlid.
Lähetystörakennus > Venäjän vallan aika

Talo rakennettiin alun perin vuosina 1839–1843 kauppaneuvos J. H. Heidenstrauchin asuinrakennukseksi, todennäköisesti arkkitehti A. F. Granstedtin suunnittelemana. Empiretyylistä rakennusta pidettiin tuolloin yhtenä kaupungin kauneimmista yksityistaloista, joskaan senaikaisesta ulkonäöstä ei ole enää juuri mitään jäljellä.
Heidenstrauchin kuoltua 1847 talo ehti vaihtaa useasti omistajaa, kunnes sen osti vuonna 1883 kauppaneuvos Jakov Tschernischeff, joka muutti sen 150 asukkaan vuokrakasarmiksi. Hän muutatti myös julkisivun tuolloin Venäjällä muodissa olleen uusbarokkityylin mukaiseksi, mikä herätti julkisuudessa arvostelua. Muutostyöt suunnittelivat arkkitehdit Constantin Kiseleff ja W. Reiss. 1900-luvun alussa rakennuksessa toimi Venäjän valtionpankin konttori.
Lähetystörakennus > Suurlähetystönä

Ruotsin valtio osti rakennuksen 400 000 kruunun hinnalla vuonna 1921, ja jälleen toteutettiin suuret muutostyöt, tällä kertaa arkkitehti Torben Grutin suunnitelmien mukaan. Hän suunnitteli sen Nicodemus Tessinin tyyliä jäljitellen, muistuttamaan Tukholman kuninkaallisen linnan julkisivua. Tilaajan toivomus oli, että rakennus muistuttaisi Ruotsista vieraassa maassa. 1980-luvulla sisätilat uudistettiin suomalaisen arkkitehtiprofessori Erik Kråkströmin suunnitelmien mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin Helsingin-suurlähetystö Wikimedia Commonsissa
Ruotsin Helsingin-suurlähetystön www-sivut
Pörssitieto: Lars Sonckin Ab Hamn-Palatset -yhtiö talon omistajana
Ruotsin edustuksen keskus Helsingissä. Vasta valmistunut lähetystötalo, Suomen Kuvalehti, 12.01.1924, nro 2, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tachibana-luokka

| Tachibana-luokka / 橘型駆逐艦 |
| --- | --- |
 　Piirros luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 289 t (standardi) 1 555 t (koeajo)
Pituus:  98 m (vesiraja) 100 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,35 m
Syväys:  3,37 m
Nopeus:  27,8 solmua
Aseistus:  3 × 127 mm/40 type 89 24 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 61 cm type 92 -torpedoputkea 60 × syvyyspommia
Tachibana-luokka (jap. 橘型駆逐艦, tachibana-gata kuchikukan) oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka, jota kutsuttiin parannellun D-tyypin hävittäjiksi (jap. 改丁型駆逐艦, kai tei-gata kuchikukan).
Säteilysairaus

| Säteilysairaus> Luokitus |
| --- | --- |
ICD-10:  T66
ICD-9:  990
MedlinePlus:  000026
MeSH:  D011832
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Säteilysairaus tarkoittaa sairastumista, joka johtuu laaja-alaisesta solutuhosta seurauksena lyhyessä ajassa saadusta suuresta annoksesta ionisoivaa säteilyä. Syynä on tavallisimmin altistuminen voimakkaasti radioaktiiviselle materiaalille.