stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Evonne Goolagong
Grand Slam -finaalit kaksinpelissä > Loppuotteluhäviöt (11)

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Loppuottelun tulos  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1971 | Australian avoimet |  Margaret Court | 2–6, 7–6, 7–5 |
| 1972 | Australian avoimet |  Virginia Wade | 6–4, 6–4 |
| 1972 | Ranskan avoimet |  Billie Jean King | 6–3, 6–3 |
| 1972 | Wimbledon |  Billie Jean King | 6–3, 6–3 |
| 1973 | Australian avoimet |  Margaret Court | 6–4, 7–5 |
| 1973 | Yhdysvaltain avoimet |  Margaret Court | 7–6, 5–7, 6–2 |
| 1974 | Yhdysvaltain avoimet |  Billie Jean King | 3–6, 6–3, 7–5 |
| 1975 | Wimbledon |  Billie Jean King | 6–0, 6–1 |
| 1975 | Yhdysvaltain avoimet |  Chris Evert | 5–7, 6–4, 6–2 |
| 1976 | Wimbledon |  Chris Evert | 6–3, 4–6, 8–6 |
| 1976 | Yhdysvaltain avoimet |  Chris Evert | 6–3, 6–0 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Evonne Goolagong Wikimedia Commonsissa
Evonne Goolagong Park, Barellan.
Euroopan lämpöaalto 2006

Euroopan lämpöaalto 2006 oli kesäkuusta heinäkuun loppuun asti kestänyt lämpöaalto. Se jatkui paikoitellen pisimmillään vuoden 2007 puolelle.
Lämpöaallon aiheuttamat ennätykset

Laajalla alueella Euroopassa rikottiin runsaasti lämpöennätyksiä vuoden 2006 lämpöaallossa. Muun muassa Belgiassa mitattiin korkeimpana lukemana 38,3 celsiusastetta, Isossa-Britanniassa 36,5 astetta ja Ranskassa elokuun ensimmäisenä päivänä 37,7 astetta, mikä oli maan mittaushistorian uusi elokuun lämpöennätys. Lämpöaalto aiheutti paikoitellen paljon kuivuutta sekä pitkiä poutajaksoja kuten Tanskassa, jossa Aurinko paistoi heinäkuun aikana yhteensä 321 tuntia, rikkoen aiemman 290 tunnin ennätyksen. Lämpöaallon seurauksena syntyi paikoitellen myös runsaasti kosteutta sekä ukkosta kuten Saksassa, jossa ukkosmyrskyistä kehittyi lämpöaallon suurin haittavaikutus. Ranskassa elokuu oli kuivan ja lämpimän heinäkuun jälkeen sateinen ja viileä.
Lämpöaallon aiheuttamat ennätykset > Euroopan lämpöaalto 2006 Pohjoismaissa

Euroopan lämpöaalto 2006 ulottui vuoden 2003 lämpöaallosta poiketen myös Pohjoismaihin, joissa se aiheutti monin paikoin uusia lämpö- ja kuivuusennätyksiä. Lundin kaupungissa Ruotsissa mitattiin vuonna 1859 alkaneen mittaushistorian korkein heinäkuun keskilämpötila. Målillassa mitattiin Ruotsin lämpöaallon korkeimmaksi lukemaksi 34,2 celsiusastetta heinäkuun kuudentena, mikä oli maan korkein mittaustulos sitten Kalmarin ja Söderhamnin 35,1 asteen tuloksen vuodelta 1994.
Keskilämpötila oli Suomessa läpi kesän kaksi astetta vuosien 1971–2000 keskiarvoa korkeampi. Maassa ei saavutettu merkittäviä lämpöennätyksiä, mutta kuivuusennätyksiä syntyi runsaasti, sillä laajoilla alueilla satoi alle 75 prosenttia keskimääräisestä sademäärästä. Kesä 2006 oli Jokioisilla, Kajaanissa ja Rovaniemellä mittaushistorian kuivin.
Lämpöaallon aiheuttamat ennätykset > Euroopan lämpöaallon 2006 vaikutukset syksyyn

Syksy 2006 oli kesän lämpöaallon seurauksena erittäin lämmin koko Euroopassa. Syyskuu oli Isossa-Britanniassa maan mittaushistorian lämpimin. Myös loka- ja joulukuu olivat maassa lämpimiä, mutta eivät tehneet uusia ennätyksiä. Ranskassa syyskuu oli lämpimin 50 vuoteen. Puolassa syyskuu oli erittäin lämmin sekä kuiva, ja Kujavia-Pommerin voivodikunnassa esiintyi kuun alkupuolella voimakas tornado, joka repi paikoiltaan useita satoja puita. Myös lokakuu oli lämmin Puolassa sekä aurinkoinen, kun Aurinko paistoi maassa kuun aikana noin 150 tuntia. Marraskuu oli Puolassa mittaushistorian lämpimin kymmeneen vuoteen.
Lämpöaallon aiheuttamat ennätykset > Euroopan lämpöaallon 2006 vaikutukset talveen

Joulukuu 2006 oli kesän lämpöaallon seurauksena ennätyslämmin koko Euroopassa. Ranskassa mitattiin kuun aikana uusia lämpöennätyksiä. Isossa-Britanniassa joulukuun 2006 ja helmikuun 2007 välinen ajanjakso oli talvesta 1868–1869 alkaneen mittaushistorian lämpimin talvi. Venäjällä joulukuu 2006 ja tammikuu 2007 olivat mittaushistorian korkeimmat muun muassa Moskovassa, Pietarissa ja Kazanissa. Joulukuu 2006 oli mittaushistorian lämpimin myös Suomessa, jossa kuun keskilämpötila oli Helsingin Kaisaniemessä neljä celsiusastetta. Salossa mitattiin joulukuun kuudentena maan mittaushistorian uusi kuun lämpöennätys, 10,8 celsiusastetta. Lämpöaallon vaikutukset jatkuivat Suomessa vuoden 2007 puolelle, mutta helmikuu oli tavanomaista kylmempi koko maassa. Lämpöennätyksien vaihtuminen jatkui kuitenkin maaliskuussa. Sää pysyi Suomessa lyhyitä katkoja lukuun ottamatta selvästi tavanomaista lämpimämpänä yli kaksi ja puoli vuotta kesän 2006 lämpöaallon jälkeen.  Maassa oli seuraavan kerran yhtä lämmintä vuosien 2013 ja 2014 vaihteessa.
Seuraukset

Merivesien lämpötilat nousivat heinäkuun 2006 lämpöaallon seurauksena tavanomaista korkeammiksi, minkä myötä saderintamia kehittyi helpommin merenpinnan yläpuolella. Tapahtuma johti sateiseen elokuuhun ympäri Länsi-Eurooppaa. Met Office tiedotti 16. lokakuuta 2006 koko kesän, toukokuusta syyskuuhun kestäneen ajanjakson olleen mittaushistorian kaikkien aikojen lämpimin. CET:n mukaan koko kesän keskilämpötila 16,2 celsiusastetta oli kaksi astetta vuosien 1961–1990 keskiarvoa korkeampi.
Lämpöaallon laajuus ja keskilämpötilojen poikkeamat Euroopassa 20.–27. heinäkuuta 2006.
Palmgren-konservatorio

| Palmgren-konservatorio |
| --- | --- |
 Palmgren-konservatorio etupuolelta kuvattuna.
Sijainti:  Rautatienpuistokatu 7, Pori
Tyyppi:  konservatorio
Perustettu:  1931
Rehtori:  Eeva-Maija Talasma
Verkkosivut
Palmgren-konservatorio (aikaisemmin Palmgren-opisto ja Porin musiikkiopisto) on Porissa sijaitseva Satakunnan maakunnan suurin musiikkioppilaitos ja alueen ainoa konservatorio. Oppilaitos järjestää musiikkialan toisen asteen ammatillista koulutusta sekä taiteen perusopetusta. Palmgren-konservatorio aloitti musiikkiteknologian ammatillisen koulutuksen opetushallituksen luvalla ensimmäisenä konservatoriona Suomessa vuonna 2000. Palmgren-konservatorion rehtorina toimii Eeva-Maija Talasma ja vs. koulutussuunnittelijana Lauri Häkkinen.
Konservatorio on nimetty Porissa syntyneen säveltäjä Selim Palmgrenin mukaan. Palmgren-konservatorion historia alkaa vuonna 1931 perustetusta Porin Kansankonservatoriosta, josta myöhemmin tuli Porin musiikkiopisto. 1970-luvulta asti opetukseen on kuulunut myös rytmimusiikin opetus.
Palmgren-konservatorio järjestää musiikinopetuksen lisäksi ammattitaiteilijoiden konserttisarjaa, jossa esiintyy mielenkiintoisia kotimaisia ja kansainvälisiä muusikkovieraita sekä klassisen että rytmimusiikin lajeissa.
Johtajia

Kyösti Alho 1931–1961
Olavi Nieminen 1991–2005
Juha Järvinen 2007–2013
Markku Ollila 2013–2022
Eeva-Maija Talasma 2023-
Eredivisien kausi 2017–2018

| Eredivisie 2017–2018 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  18
Ajankohta:  11. elokuuta 2017 – 6. toukokuuta 2018
Mestari:  PSV Eindhoven
Pudonneet joukkueet:  Twente Roda JC Sparta Rotterdam
Ottelut:  306
Alempi sarjataso:  Eerste Divisie
  ← 2016–2017 :  2018–2019 → 
Eredivisien kausi 2017–2018 on järjestyksessään Eredivisien 62. kausi. Kausi alkoi 11. elokuuta 2017.
Joukkueet

| Joukkue | Paikkakunta | Stadion | Päävalmentaja | Kapteeni |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ADO Den Haag | Haag | Cars Jeans Stadion | Groenendijk  Alfons Groenendijk | Meijers  Aaron Meijers |
| Ajax | Amsterdam | Amsterdam ArenA | Hag  Erik ten Hag | Veltman  Joël Veltman |
| AZ | Alkmaar | AFAS Stadion | Brom  John van den Brom | Weghorst  Wout Weghorst |
| Excelsior | Rotterdam | Van Donge & De Roo Stadion | Gaag  Mitchell van der Gaag | Bruins  Luigi Bruins |
| Feyenoord | Rotterdam | Stadion Feijenoord | Bronckhorst  Giovanni van Bronckhorst | Ahmadi  Karim El Ahmadi |
| Groningen | Groningen | NoordLease Stadion | Faber  Ernest Faber | Padt  Sergio Padt |
| Heerenveen | Heerenveen | Abe Lenstra Stadion | Streppel  Jurgen Streppel | Schaars  Stijn Schaars |
| Heracles Almelo | Almelo | Polman Stadion | Stegeman  John Stegeman | Castro  Bram Castro |
| NAC Breda | Breda | Rat Verlegh Stadion | Vreven  Stijn Vreven | Marí  Pablo Marí |
| PEC Zwolle | Zwolle | MAC³PARK stadion | Schip  John van ’t Schip | Polen  Bram van Polen |
| PSV Eindhoven | Eindhoven | Philips Stadion | Cocu  Phillip Cocu | Jong  Luuk de Jong |
| Roda JC | Kerkrade | Parkstad Limburg Stadion | Molenaar  Robert Molenaar | Auassar  Adil Auassar |
| Sparta Rotterdam | Rotterdam | Het Kasteel | Advocaat  Dick Advocaat | Sanusi  Ryan Sanusi |
| Twente | Enschede | De Grolsch Veste | Verbeek  Gertjan Verbeek | Avest  Hidde ter Avest |
| Utrecht | Utrecht | Stadion Galgenwaard | Jong  Jean-Paul de Jong | Janssen  Willem Janssen |
| Vitesse | Arnhem | GelreDome | Fraser  Henk Fraser | Kasjia  Goeram Kasjia |
| VVV-Venlo | Venlo | Seacon Stadion - De Koel - | Steijn  Maurice Steijn | Promes  Jerold Promes |
| Willem II | Tilburg | Koning Willem II Stadion | Looi  Erwin van de Looi | Rienstra  Ben Rienstra |
Sarjataulukko

| Sij>  | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | PSV Eindhoven (M) | 34 | 26 | 5 | 3 | 87 | 39 | +48 | 83 | Pääsee Mestarien liigan kolmannelle karsintakierrokselle. |
| 2 | Ajax | 34 | 25 | 4 | 5 | 89 | 33 | +56 | 79 | Pääsee Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle. |
| 3 | AZ | 34 | 22 | 5 | 7 | 72 | 38 | +34 | 71 | Pääsee Eurooppa-liigan toiselle karsintakierrokselle. |
| 4 | Feyenoord | 34 | 20 | 6 | 8 | 76 | 39 | +37 | 66 | Pääsee Eurooppa-liigan kolmannelle karsintakierrokselle. |
| 5 | Utrecht | 34 | 14 | 12 | 8 | 58 | 53 | +5 | 54 | Pääsee Euroopan turnauksen pudotuspeleihin. |
| 6 | Vitesse (O) | 34 | 13 | 10 | 11 | 63 | 47 | +16 | 49 | Pääsee Euroopan turnauksen pudotuspeleihin. |
| 7 | ADO Den Haag | 34 | 13 | 8 | 13 | 45 | 53 | −8 | 47 | Pääsee Euroopan turnauksen pudotuspeleihin. |
| 8 | Heerenveen | 34 | 12 | 10 | 12 | 48 | 53 | −5 | 46 | Pääsee Euroopan turnauksen pudotuspeleihin. |
| 9 | PEC Zwolle | 34 | 12 | 8 | 14 | 42 | 54 | −12 | 44 |  |
| 10 | Heracles Almelo | 34 | 11 | 9 | 14 | 50 | 64 | −14 | 42 |  |
| 11 | Excelsior | 34 | 11 | 7 | 16 | 41 | 56 | −15 | 40 |  |
| 12 | Groningen | 34 | 8 | 14 | 12 | 50 | 50 | 0 | 38 |  |
| 13 | Willem II | 34 | 10 | 7 | 17 | 50 | 63 | −13 | 37 |  |
| 14 | NAC Breda | 34 | 9 | 7 | 18 | 41 | 57 | −16 | 34 |  |
| 15 | VVV-Venlo | 34 | 7 | 13 | 14 | 35 | 54 | −19 | 34 |  |
| 16 | Roda JC (P) | 34 | 8 | 6 | 20 | 42 | 69 | −27 | 30 | Joutuu putoamiskarsintaan. |
| 17 | Sparta Rotterdam (P) | 34 | 7 | 6 | 21 | 34 | 75 | −41 | 27 | Joutuu putoamiskarsintaan. |
| 18 | Twente (P) | 34 | 5 | 9 | 20 | 37 | 63 | −26 | 24 | Putoaminen Eerste Divisieen. |
↑  Neljä joukkuetta pelaa paikasta Eurooppa-liigan toisella karsintakierroksella.
↑  Kymmenen joukkuetta, kaksi Eredivisiestä ja kahdeksan Eerste Divisiestä, pelaa kahdesta paikasta Eredivisien kaudelle 2018–2019, loput kahdeksan joukkuetta pelaa Eerste Divisiessä kaudella 2018–2019.
↑  Twente suljettiin pois Euroopasta kolmeksi vuodeksi 15. joulukuuta 2016.
Ottelut

| Koti \ Vieras | ADO | AJA | AZ | EXC | FEY | GRO | HEE | HER | NAC | PEC | PSV | RJC | SPA | TWE | UTR | VIT | VVV | WIL |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ADO Den Haag | — | 1–1 | 0–3 | 1–2 | 2–2 | 0–3 | 1–2 | 4–1 | 0–2 | 4–0 | 3–3 | 3–2 | 1–0 | 2–1 | 0–3 | 1–0 | 1–1 | 2–1 |
| Ajax | 0–0 | — | 3–0 | 3–1 | 2–0 | 3–1 | 4–1 | 1–0 | 3–1 | 3–0 | 3–0 | 5–1 | 4–0 | 2–1 | 1–2 | 1–2 | 4–1 | 3–1 |
| AZ | 2–0 | 1–2 | — | 0–2 | 0–4 | 3–2 | 3–1 | 5–0 | 2–1 | 6–0 | 2–3 | 2–2 | 2–1 | 2–0 | 3–0 | 4–3 | 0–0 | 3–2 |
| Excelsior | 1–2 | 1–2 | 1–2 | — | 0–1 | 2–0 | 1–2 | 2–2 | 0–0 | 1–2 | 1–2 | 1–0 | 1–1 | 0–0 | 2–2 | 0–3 | 0–2 | 2–1 |
| Feyenoord | 3–1 | 1–4 | 2–1 | 5–0 | — | 3–0 | 1–1 | 1–0 | 0–2 | 0–0 | 1–3 | 5–1 | 3–1 | 2–1 | 3–1 | 1–0 | 1–1 | 5–0 |
| Groningen | 0–0 | 1–2 | 1–1 | 4–0 | 0–2 | — | 3–3 | 3–3 | 1–1 | 2–0 | 3–3 | 2–1 | 4–0 | 1–0 | 2–1 | 4–2 | 1–1 | 0–1 |
| Heerenveen | 2–0 | 0–4 | 1–2 | 0–1 | 2–3 | 1–1 | — | 1–1 | 1–0 | 1–2 | 2–0 | 1–1 | 2–1 | 1–0 | 2–2 | 0–4 | 2–2 | 2–0 |
| Heracles Almelo | 1–1 | 2–1 | 0–3 | 2–2 | 2–4 | 2–1 | 1–2 | — | 2–1 | 2–1 | 1–2 | 2–1 | 3–2 | 2–1 | 2–2 | 1–1 | 3–0 | 1–0 |
| NAC Breda | 0–1 | 0–8 | 1–3 | 3–1 | 2–1 | 2–1 | 3–0 | 6–1 | — | 0–2 | 1–4 | 0–1 | 2–2 | 1–2 | 3–1 | 1–0 | 0–1 | 1–2 |
| PEC Zwolle | 2–0 | 0–1 | 1–1 | 1–1 | 3–4 | 3–2 | 3–2 | 2–1 | 1–0 | — | 0–1 | 4–2 | 2–0 | 2–0 | 1–1 | 1–2 | 1–1 | 0–1 |
| PSV Eindhoven | 3–0 | 3–0 | 3–2 | 1–0 | 1–0 | 0–0 | 2–2 | 3–0 | 5–1 | 4–0 | — | 2–0 | 1–0 | 4–3 | 3–0 | 2–1 | 3–0 | 4–0 |
| Roda JC | 2–3 | 2–4 | 0–1 | 2–1 | 1–1 | 2–2 | 2–1 | 0–3 | 1–0 | 3–2 | 2–2 | — | 0–2 | 1–1 | 1–4 | 1–3 | 0–1 | 1–3 |
| Sparta Rotterdam | 2–1 | 2–5 | 0–2 | 2–3 | 0–7 | 2–1 | 0–0 | 2–5 | 2–1 | 1–1 | 1–2 | 1–2 | — | 1–0 | 1–3 | 0–1 | 3–2 | 1–0 |
| Twente | 2–3 | 3–3 | 0–4 | 1–3 | 1–3 | 1–1 | 0–4 | 2–1 | 1–1 | 2–0 | 0–2 | 3–0 | 1–1 | — | 4–0 | 1–1 | 1–2 | 2–2 |
| Utrecht | 3–3 | 0–0 | 1–1 | 3–1 | 1–1 | 1–1 | 3–1 | 1–1 | 2–2 | 2–1 | 1–7 | 2–0 | 1–0 | 3–1 | — | 5–1 | 1–0 | 2–0 |
| Vitesse | 2–0 | 3–2 | 1–2 | 1–2 | 3–1 | 2–0 | 1–1 | 0–0 | 4–1 | 0–0 | 2–4 | 0–3 | 7–0 | 5–0 | 1–1 | — | 1–1 | 2–2 |
| VVV-Venlo | 0–2 | 0–2 | 0–2 | 2–3 | 1–0 | 1–1 | 0–2 | 3–1 | 0–0 | 1–1 | 2–5 | 1–4 | 3–0 | 0–0 | 0–1 | 2–2 | — | 3–3 |
| Willem II | 1–2 | 1–3 | 0–2 | 1–2 | 1–5 | 1–1 | 1–2 | 3–1 | 1–1 | 2–3 | 5–0 | 1–0 | 2–2 | 3–1 | 3–2 | 2–2 | 3–0 | — |
Päivitetty 7. toukokuuta 2018 pelattujen ottelujen jälkeen. Lähde: eredivisie.nl 
Värit: sininen = kotivoitto; keltainen = tasapeli; punainen = vierasvoitto.
Pudotuspelit > Eurooppa-liigan karsinnat

Neljä joukkuetta karsi paikasta Eurooppa-liigan kolmannelle karsintakierrokselle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät | Välierät | Välierät | Välierät |  |  | Finaali | Finaali | Finaali | Finaali | Finaali |
 
|  |  ADO Den Haag |  ADO Den Haag | 2 | 1 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  Vitesse |  Vitesse | 5 | 2 | 7 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   |   |   |   |   |   |   |  Vitesse |  Vitesse | 3 | 2 | 5 |
|  |   |   |   |   |   |   |   |  Utrecht |  Utrecht | 2 | 1 | 3 |
|  |  Heerenveen |  Heerenveen | 4 | 1 | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  Utrecht (vm) |  Utrecht (vm) | 3 | 2 | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
Palmiro Togliatti

Palmiro Togliatti.
Palmiro Togliatti (26. maaliskuuta 1893 Genova – 21. elokuuta 1964 Jalta, Neuvostoliitto) oli italialainen vasemmistopoliitikko, joka toimi Italian kommunistisen puolueen (PCI) pääsihteerinä ja tosiasiallisena johtajana vuodesta 1927 kuolemaansa saakka, osan ajasta maanpakolaisena. Vuosina 1945–1946 hän oli maan oikeusministeri kommunistien ollessa mukana hallituksessa. Hänen johtajakaudellaan PCI:stä tuli kannatukseltaan Länsi-Euroopan suurin kommunistinen puolue.
Lakimieheksi kouluttautunut ja journalistina toiminut Togliatti kuului Italian kommunistisen puolueen perustajajäseniin. Fasistien vallan aikana vuosina 1926–1944 hän eli maanpaossa, pääasiassa Neuvostoliitossa, ja toimi Kominternin sihteeristössä. Hän osallistui myös Espanjan sisällissotaan. Togliattista tuli myös kommunistisen puolueen pääsihteeri Antonio Gramscin vangitsemisen jälkeen 1927. Sodan jälkeen hän oli ensin salkuttomana ministerinä Pietro Badoglion johtamassa hallituksessa ja sitten oikeusministerinä. Kommunistien hallituksesta syrjäyttämisen jälkeen Togliattia ammuttiin kesäkuussa 1948, mikä uhkasi aiheuttaa poliittisen kriisin Italiassa, mutta hän jäi täpärästi henkiin.
Puolueen suuresta kannatuksesta huolimatta Togliatti ei onnistunut saamaan kylmän sodan takia kommunisteja enää myöhemmin takaisin Italian hallitukseen, mutta PCI:n politiikka maltillistui hänen kaudellaan. Varsinaisen eurokommunismin vaihe alkoi kuitenkin vasta hänen kuolemansa jälkeen, Enrico Berlinguerin johtajakaudella.
Togliatti kuoli lomamatkan aikana Neuvostoliitossa. Hänen mukaansa nimettiin pian tämän jälkeen Toljattin kaupunki Venäjällä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palmiro Togliatti Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Palmiro Togliatti
Käännös suomeksi
Parhaan draamasarjan Golden Globe -palkinto

Tämä on luettelo Golden Globe -palkinnon voittaneista draamasarjoista.
1963 - The Defenders
1964 - The Richard Boone Show
1965
1966
1967
1968
1969
1970 - Marcus Welby, M.D.
1971 - Medical Center
1972 - Mannix
1973 - Columbo
1974 - Waltonin perhe
1975 - Kahden kerroksen väkeä
1976 - Kojak
1977 - Rich Man, Poor Man (Book I)
1978 - Juuret
1979 - 60 Minutes
1980 - Lou Grant
1981 - Shōgun
1982 - Hill Street Blues
1983 - Hill Street Blues
1984 - Dynastia
1985 - Murhasta tuli totta
1986 - Murhasta tuli totta
1987 - L.A. Law
1988 - L.A. Law
1989 - Kolkyt ja risat
1990 - China Beach
1991 - Twin Peaks
1992 - Villi pohjola
1993 - Villi pohjola
1994 – NYPD Blue
1995 – Salaiset kansiot
1996 – Viiden juttu
1997 – Salaiset kansiot
1998 – Salaiset kansiot
1999 – Viiden juttu
2000 – Sopranos
2001 – West Wing
2002 – Mullan alla
2003 – Shield – lain varjolla
2004 – 24
2005 – Muodon vuoksi
2006 – Lost
2007 – Greyn anatomia
2008 – Mad Men
2009 – Mad Men
2010 – Mad Men
2011 – Boardwalk Empire
2012 – Isänmaan puolesta
2013 – Isänmaan puolesta
2014 – Breaking Bad
2015 – The Affair
2016 – Mr. Robot
2017 – The Crown
2018 – The Handmaid’s Tale – Orjattaresi
2019 – Americans
2020 – Succession
2021 – The Crown
2022 – Succession
2023 – House of the Dragon
Palmira (Kolumbia)

| Palmira |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Palmira
 Koordinaatit: 3.5274°N, 76.3003°W 
Valtio:   Kolumbia
Departementti:  Valle del Cauca
Väkiluku (2005)  ():  284 470
 
 www.palmira.gov.co 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Palmira on kaupunki ja kunta Kolumbian Valle del Caucan departementissa, linnuntietä noin 273 kilometriä pääkaupunki Bogotásta lounaaseen ja 27 kilometriä maan eteläosan keskuksesta, miljoonakaupunki Calista itäkoilliseen. Vuonna 2005 Palmiran väkiluku oli 284 470 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi 308 671 asukasta.
Katedraali Palmirassa (Catedral Nuestra Señora del Rosario del Palmar).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palmira (Kolumbia) Wikimedia Commonsissa
Paajanen

Paajanen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Paajanen, oik. Mauno Paajanen (s. 1960), laulaja, lauluntekijä
Juhani Paajanen (s. 1947), Vantaan kaupunginjohtaja 2003–2011
Jukka Paajanen (s. 1956), pikajuoksija
Jyrki Paajanen (s. 1980), urheiluvaikuttaja, salibandyvalmentaja, -toimittaja, -erotuomari ja -pelaaja
Manu Paajanen (1941–2018), toimittaja ja kirjailija
Matti Paajanen (1810–1874), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Maura Paajanen (s. 2000), salibandyn pelaaja
Mirkka Paajanen (s. 1982), laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Otto Paajanen (s. 1992), jääkiekkoilija
Paavo Paajanen (1917–1999), sotilas ja Mannerheim-ristin ritari
Reijo Paajanen (s. 1950), kansanedustaja (kok.)
Salla Paajanen (s. 1964), toimittaja
Severi Paajanen (s. 1986), jalkapalloilija
Vilho Paajanen (s. 1946), kestävyysjuoksija
Muita

Annikki Piukka, oik. Edla Paajanen, (1889–1958), kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Eric Vasström

Eric Wilhelm Vasström 1920-luvulla.
Eric Wilhelm Vasström (myös Wasström; 27. marraskuuta 1887 Helsinki – 14. marraskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen pilapiirtäjä, kuvittaja ja taidemaalari, jota pidetään suomalaisen animaatioelokuvan aloittajana vuonna 1914 tekemiensä ”päivänkuvien” perusteella. Hän oli Suomen ensimmäisiä ammattimaisia pilapiirtäjiä[lähde? ].
Tausta

Vasströmin vanhemmat olivat suutarimestari, kenkäkauppias Eric Sewerin Vasström ja Alma Augusta o.s. Westerberg. Hänen puolisonsa oli ruotsalainen näyttelijä Carola (Lolan) Vasström, jonka kanssa hän avioitui 1913. Lolan Vasström opiskeli teatteria ja laulua Tukholmassa, Kööpenhaminassa ja eri puolilla Keski-Eurooppaa ja näytteli 1909–1911 Helsingin Svenska Teaternissa. Lolan Vasström toimi aktiivisesti Lotta Svärd -järjestössä sen perustamisesta 1920 alkaen.
Koulutus

Vasström opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1904–1907, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1907–1909 ja Helsingin yliopiston piirustussalilla 1907–1908. Opiskelun ohella hän toimi rautatievirkailijana 1906–1912.
Vuodesta 1917 Vasström opetti piirustusta ja kaunokirjoitusta Helsingin ruotsalaisessa lyseossa, ruotsinkielisessä työväenopistossa ja Helsingin ruotsinkielisessä kauppaopistossa.
Lehtipiirtäjänä

Vasström sai vuonna 1916 yhdessä päätoimittaja Rafael Lindqvistin kanssa kolmivuotisen oikeustaistelun jälkeen kolmen kuukauden vankeustuomion majesteettirikoksesta piirrettyään Fyren-lehteen pilakuvan keisariperheen kesäisestä illanvietosta Virolahdella ja kieltäydyttyään virallisesta anteeksipyynnöstä.
Riitaannuttuaan Fyreniä julkaisseen Rafael Lindqvistin kanssa Vasström perusti syksyllä 1917 oman pilalehden Hovnarrenin, johon hän teki keskeisen osan sekä teksteistä että kuvituksesta. Mukana oli kuitenkin myös muita tunnettuja kuvittajia ja kirjoittajia. Kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden olemassaolo perustui lähinnä sen omaperäiseen kuvitukseen, jossa Vasström käytti runsaasti tuolloin Suomessa vielä melko tuntematon linoleumleikkaustekniikkaa. Hovnarren arvosteli sosialisteja ja suomenkielistä kielinationalismia sekä esiintyi suojeluskuntien puoluestapuhujana. Hovnarren lakkasi ilmestymästä taloudellisten vaikeuksien vuoksi vuoden 1924 lopulla.
Uudessa Suomessa Vasströmin piirroksia ilmestyi 1921–1930 nimellä "Matti äijän" kuvia. Hänen piirroksiaan julkaisivat myös ainakin Kurikka, Tuulispää, Ampiainen ja Garm. Kymmenvuotisen Uusi Suomi -uransa varrella hän toimi myös lehden reportaasipiirtäjänä – valokuvia ei vielä tuolloin juuri sanomalehdissä käytetty.
Tuotannosta

Vasström suunnitteli Ilmari Kiannon Punaisen viivan ensimmäisen painoksen kansipaperin, mutta se hylättiin liian kantaa ottavana. Hän piirsi kuvituksia Rafael Karstenin suullisen kuvauksen mukaan tämän kirjoihin. Hän piirsi postikortteja ja teki kirjankuvituksia.
Vasström maalasi erityisesti muotokuvia ja hevosaiheisia maalauksia. Hänen teoksiaan on muun muassa Ateneumin, Amos Andersonin taidemuseon, Hämeenlinnan taidemuseon, Kansallismuseon, Helsingin kaupunginmuseon sekä Turun, Porvoon ja Pietarsaaren museoissa. Suomen lisäksi Vasströmin töitä löytyy Tukholman Nationalmuseumista, Moskovan Puškin-museosta, Tanskan Skagenin museosta ja Västmanlandin läänin museosta Ruotsin Västeråsista. Elinaikanaan Vasström osallistui Suomen taiteen näyttelyihin Tukholmassa 1924 ja 1947, Kööpenhaminassa 1925 ja 1937, Košicessa Tšekkoslovakiassa 1933, Moskovassa 1934, Riiassa ja kolmessa Saksan kaupungissa 1935 sekä Budapestissä ja Wienissä 1937.
Yhteiskunnallinen toiminta

Vasström oli Suomen ruotsinkielisen partiojärjestön Finlands Svenska Scoutförbundin päällikkö 1929–1939. Hän oli aktiivinen suojeluskuntalainen ja oli käynyt Vöyrin sotakoulun kurssin. Vuonna 1921 hän suunnitteli Lotta Svärdin hakaristimerkin.
Vasström sai Pro Finlandia -mitalin 1954.
Kirjalliset teokset

Tuschgubbar och bläckhistorier, 1916
Snitt och snack, 1922
Gästfrihetens vådor och andra bagateller, 1923
Matin matkoilta (julkaistu Uudessa Suomessa 1924–1929)
Helsinki-näkymä, 1929
Teknik, material och förvarningssätt inom konsten, 1931
Stilskrivningssystem Salervo–Vasström, 1932
Två pojkar (eripainos Scoutpostenista), 1937
Piirustuskurssi, 1944
Bland konstnärsfolk, 1951
Konstnärsfolk 1946, suom. Taiteilijaväkeä, 1954
Aiheesta muualla

Eric Vasström Kuvataiteilijamatrikkelissa.
Vasström, Eric hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Venäjän hovi tanssii Paatiossa, julkaistu Fyrenissä 12.7.1913.