stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lapuan työväentalo

| Lapuan työväentalo |
| --- | --- |
 Lapuan työväentalo vuonna 1930
Sijainti:  Lapua
Valmistumisvuosi:  1917
Tuhoutui:  1970
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  874 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapuan työväentalo oli Lapuan keskustassa sijainnut työväentalo. Talolla oli tärkeä rooli lapuanliikkeeseen liittyneissä historiallisissa tapahtumissa.
Talon rakentaminen alkoi vuonna 1914 talkootyönä. Puolivalmis talo otettiin ensimmäisen maailmansodan aikana joksikin aikaa venäläisen sotaväen majoituskäyttöön. Sotilaiden lähdettyä talo rakennettiin valmiiksi ja vihittiin käyttöön vuonna 1917. Lapuan työväentalon on sanottu olleen aikanaan Suomen suurimpia julkisia puurakennuksia. Talon kerrospinta-ala oli 874 neliömetriä.
Oikeistoradikaali lapuanliike sai alkunsa 24. marraskuuta 1929, kun Vihtori Kosolan johtama väkijoukko keskeytti väkivaltaisesti työväentalolla pidetyn Lapuan haastejuhlat -nimisen kommunistien tilaisuuden. Koska työväenyhdistyksen katsottiin olevan kommunistien hallussa, talo suljettiin maaherran päätöksellä elokuussa 1930. Sisäministeri Ernst von Born antoi syyskuussa 1931 luvan avata talo uudelleen, kun se oli siirretty uuden sosiaalidemokraattisen työväenyhdistyksen omistukseen, mutta Iivari Koiviston johtama lapuanliikkeen kannattajien väkijoukko kävi vain viikkoa myöhemmin 21. syyskuuta 1931 naulaamassa talon ovet ja ikkunat umpeen. Talo avattiin uudelleen vuonna 1932.
Talo naulattuna syyskuussa 1931.
Lapuan työväentalossa toimi näyttämö ja ravintola, ja toisessa kerroksessa oli lisäksi kaksi asuntoa. Vuodesta 1955 talossa toimi myös elokuvateatteri Kino Elo. Se oli myös urheiluseura Lapuan Ponnistuksen kotipaikka. Talon omisti vuodesta 1931 SDP:n omistama Kattara Oy. Lapuan työväentalo tuhoutui tulipalossa 7. tammikuuta 1970. Työväenyhdistys oli tuolloin jo suunnittelemassa talon purkamista. Palon syttymissyytä ei saatu varmuudella selville. Paikalle valmistui vuonna 1973 kerrostalo, jossa Lapuan työväenyhdistys (nykyinen Lapuan Sosialidemokraatit) on jatkanut toimintaansa.
LPT

LPT voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Rinnakkaisliitäntä, tietokoneiden ohjeislaiteliitäntä
Lapuan patruunatehdas, Lapualla toimiva patruunoita ja patruunatarvikkeita valmistava tuotantolaitos
Lampangin lentoasema, lentokenttä Thaimaassa, IATA-koodi LPT
Liikunnanohjauksen perustutkinto, joka on ammatillinen kolmevuotinen tutkinto. Tutkintonimikkeenä käytetään myös termiä liikuntaneuvoja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”LPT”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kätkönoki

Kätkönoki merkitsee eräitä mm. viljalajeissa loisivia nokisieniä, joiden itiöt pysyvät peitossa ja eivät pölyä esiin tähkylöistä. Kätkönokilajeja ovat esimerkiksi ohrassa esiintyvät ohrankätkönoki (Ustilago hordei) ja ohranlentonoki (Ustilago nuda) sekä kaksi kaurassa esiintyvät Ustilago levis ja Ustilago avenae. Kätkönokea on torjuttu pesemällä kylvösiemeniä formaliiniliuoksella tai käsittelemällä kylvösiemeniä elohopeapitoisilla kasvinsuojelumyrkyillä.
Aiheesta muualla

Luopioisten kasvisto: Ohra (Hordeum vulgare)
Farmit: Kauranavonoki
University of Illinois: Smuts of Barley, September 1990 (englanniksi) (pdf)
Kristiina Mäkelä

| Kristiina Mäkelä |
| --- | --- |
 Kristiina Mäkelä Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2022
Henkilötiedot
Koko nimi:  Meri Kristiina Mäkelä
Syntynyt: 20. marraskuuta 1992 (ikä 31) Orimattila, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  185 cm
Paino:  67 kg
Laji:  kolmiloikka
Seura:  Orimattilan Jymy
Valmentaja:  Tuomas Sallinen
Ennätykset:  pituushyppy: 608 cm kolmiloikka: 14,64 m (SE)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 2022 | kolmiloikka |  |
Meri Kristiina Mäkelä (s. 20. marraskuuta 1992 Orimattila) on uransa vuonna 2024 lopettanut suomalainen kolmiloikkaaja ja EM-mitalisti. Hän edustaa Orimattilan Jymyä. Häntä valmentaa Tuomas Sallinen. Aiemmin Mäkelää ovat valmentaneet Markku Leppänen, Jarkko Kumpulainen ja Suren Ghazaryan.
Mäkelä on naisten kolmiloikan ulko- ja sisäratojen Suomen ennätyksen haltija ja moninkertainen arvokisakävijä. Vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi ja voitti vuoden 2022 EM-kisoissa hopeaa.
Ura > SM-kilpailut

Kalevan kisoissa Mäkelä on voittanut SM-kultaa vuosina 2009, 2011, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 ja 2024 sekä hopeaa vuosina 2010, 2012, 2014 ja 2023. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2012, 2015, 2016, 2017, 2018 ja 2024, hopeaa vuosina 2011 ja 2022 ja pronssia vuonna 2013. Pituushypyssä Mäkelä on voittanut SM-halleissa kultaa vuonna 2017 ja vuonna 2015. Kaudella 2013 hän kärsi loukkaantumisista.
Ura > Ennätykset

Mäkelän hallussa oleva sisäratojen suomenennätys on Madridissa helmikuussa 2019 hypätty 14,38 m. Ulkoradoilla Mäkelän ennätys on Münchenin EM-kilpailuissa hypätty 14,64 m, joka on myös suomenennätys.
Pituushypyssä hänen ulkoratojen ennätyksensä on Orimattilassa syyskuussa 2016 hypätty 608 cm ja sisäradoilla Jyväskylän SM-hallikisoissa 2017 hypätty 619 cm. Korkeushypyssä Mäkelän ennätys on Raisiossa elokuussa 2008 hypätty 171 cm.
Kolmiloikan sisäratojen Suomen ennätyksen lisäksi Mäkelällä on hallussaan 19-vuotiaiden Suomen ennätykset sekä sisäradoilla että ulkoradoilla.
Yksityiselämä

Mäkelä on opiskellut kotieläintiedettä ja valmistunut maataloustieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta keväällä 2021. Mäkelän avopuoliso on entinen keihäänheittäjä Joni Karvinen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kristiina Mäkelä Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Mäkelä, 2019
Kristiina Mäkelä Kalevan kisoissa 2020.
Kungliga Myntkabinettet

Kungliga Myntkabinettet – Sveriges ekonomiska museum (Kuninkaallinen kolikkokabinetti – Ruotsin talousmuseo) on Tukholmassa toimiva museo, joka esittelee historiallisia rahoja ja taloushistoriaa. Se on osa Ruotsin valtion historiallisia museoita, ja sinne on koottu Ruotsin valtion raha- ja mitalikokoelmat. Kokoelmiin kuuluu paljon harvinaisia varhaiskeskiaikaisia arabialaisia, saksalaisia ja anglosaksisia kolikoita. Museorakennus sijaitsee vanhassakaupungissa Slottsbackenin etelälaidalla.
Historia

Kolikkokabinetilla on pitkä historia. Ruotsin kruunu aloitti historiallisten rahojen keräämisen jo Vaasa-ajalla. Kuningatar Kristiina tosin vei suuren osan varhaisesta rahakokoelmasta mukanaan lähtiessään Ruotsista vuonna 1654. Kaarle XI onnistui 1690-luvulla ostamaan osan Kristiinan viemistä harvinaisista kolikoista takaisin ja määräsi asiantuntijat järjestämään kokoelmaa. Kruunun rahakokoelmat olivat ensin Ruotsin valtiokonttorin hallussa, mutta vuonna 1727 ne liitettiin Antikviteettiarkiston löytökokoelmiin. Nimi Kungliga Myntkabinettet otettiin käyttöön pian sen jälkeen.
Kokoelmat kasvoivat 1700-luvulla huomattavasti suurten yksityisten rahakokoelmien ostojen myötä. Niihin kuuluivat muun muassa kuningatar Ulriika Eleonooran 1734 ostama Magnus Bromellin rahakokoelma sekä kuningatar Loviisa Ulriikan 1746 ostama ja 1763 kolikkokabinetille siirtynyt Carl Gustaf Tessinin raha- ja mitalikokoelma. Tunnetuin kokoelmien hoitajista ja järjestäjistä oli Bror Emil Hildebrand, joka työskenteli kolikkokabinetin palveluksessa 1832–1879. Ruotsin keskuspankin eli Sveriges Riksbankin laaja kolikkokokoelma yhdistettiin virallisesti Kuninkaalliseen kolikkokabinettiin vuonna 2007.
Tilat

Myntkabinettet toimi vuosina 1769–1845 Tukholman kuninkaanlinnassa, 1845–1865 niin sanotussa Ridderstolpin talossa Skeppsbronilla, 1865–1938 Ruotsin kansallismuseon tiloissa ja sen jälkeen yhdessä Valtion historiallisen museon kanssa Östermalmilla, kunnes se muutti nykyiseen rakennukseensa vanhaankaupunkiin vuonna 1996. Kyseinen talo, joka on tunnettu myös Banérin palatsina, on rakennettu vuonna 1676, joskin sitä on muutettu 1805 ja 1907–1909. Se oli alkujaan yksityinen palatsi, 1800-luvulla suutarien ammattikunnan omistuksessa, ja vuonna 1906 se siirtyi Tukholman kaupungin omistukseen. Rakennuksessa toimi 1950-luvulle asti Tukholman ylikuvernöörin virasto, sitten jonkin aikaa musiikkimuseo ja vuosina 1961–1990 valtion työnantajalaitos.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kungliga Myntkabinettet Wikimedia Commonsissa
Museon kotisivu (ruotsiksi)
L1

L1 voi viitata muun muassa näihin:
L1, tietotekniikassa ensimmäisen tason välimuisti
L1, tähtitieteessä eräs Lagrangen pisteistä
L1, matematiikassa eräs Lp-avaruuksista
Haploryhmä L1 (mtDNA)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”L1”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kuningaspingviini

| Kuningaspingviini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pingviinilinnut Sphenisciformes
Heimo::  Pingviinit Spheniscidae
Suku::  Kuningaspingviinit Aptenodytes
Laji::  patagonicus
Kaksiosainen nimi
 Aptenodytes patagonicus  J. F. Miller, 1778 
Alalajit
 A. p. halli  A. p. patagonicus 
Katso myös
   Kuningaspingviini Wikispeciesissä   Kuningaspingviini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kuningaspingviinin muna
Kuningaspingviini (Aptenodytes patagonicus) on pingviinilaji, joka jaetaan kahteen alalajiin (Aptenodytes patagonicus patagonicus ja Aptenodytes patagonicus halli). Lajin nimesi John Frederick Miller vuonna 1778.
Koko ja ulkonäkö

Kuningaspingviinit voivat kasvaa 90 sentin pituisiksi ja 11–15 kilon painoisiksi, ja laji on toiseksi suurin pingviinilaji keisaripingviinin jälkeen. Kuningaspingviinin selkä on harmaa ja posket oranssit, kun keisaripingviinillä on musta selkä ja keltaiset posket. Sukupuolet ovat samanvärisiä, naaras on kooltaan hieman pienempi.
Levinneisyys

Kuningaspingviiniä esiintyy Etelämantereen pohjoispuolen saarilla sekä Atlantilla, Intian valtamerellä että Tyynellämerellä, ja lauhkean ja kylmän vyöhykkeen saarilla kuten Falklandinsaarilla. Suurin osa kuningaspingviineistä pesii Crozetsaarilla. Se on pesinyt myös Patagoniassa, mutta nykyään se ei lisäänny Etelä-Amerikassa lainkaan. Vuonna 2001 maailman kuningaspingviinipopulaatio oli kooltaan noin 2 miljoonaa yksilöä ja kasvamaan päin. Lajin kanta on elinvoimainen, mutta kasvihuoneilmiön ja ihmistoiminnan vaikutuksesta lajin tulevaisuus on epävarma, samoin kuin kaikkien pingviinilajien. Kalastus ei kuitenkaan uhkaa lajia. Laji vaeltelee laajasti ja sitä tavataan muun muassa Tasmaniassa, Etelä-Afrikassa ja Etelä-Amerikan rannikoilla.
Elinympäristö

Pesimäpaikkoina ovat saarten tasaiset laakiot, joihin on helppo pääsy mereltä, eli mieluiten loivat hiekkarannat.
Lisääntyminen

Kuningaspingviinin lisääntymiskierto poikkeaa muista pingviineistä. Poikasen kehittyminen itsenäiseksi kestää yli vuoden ja kuningaspingviinit pesivätkin kahdesti kolmessa vuodessa. Tämän vuoksi yhdyskunnat ovat jatkuvasti asutettuina, toisin kuin keisaripingviinin. Yhdyskunnassa on eri-ikäisiä poikasia, munapesiä ja vasta pesintää suunnittelevia pareja. Poikaset myös talvehtivat yhdyskunnassa ja kokoontuvat suuriksi poikasparviksi.
Kuningaspingviinit eivät rakenna pesää, vaan naaras munii yhden munan, joka painaa noin 310 grammaa, ja jota molemmat puolisot hautovat jalkojensa päällä vuorotellen, yhteensä noin 55 päivää. Haudontavuoron pituus vaihtelee kuudesta kahdeksaantoista päivään. Vapaavuorossa oleva emo käy meressä syömässä. Vastakuoriutunutta poikasta emot pitävät lämpimänä jalkojensa päällä ja höyhenpuvun suojassa aina 30–40 päivän ikäisiksi, jolloin poikasen höyhenpuku on kehittynyt riittävästi pitääkseen sen lämpimänä. Emot myös lämmittävät poikasta vuorotellen. Tämän jälkeen poikanen liittyy poikasparveen ja emot käyvät molemmat meressä ruokailemassa ja vaeltelemassa, ja poikasen ruokinta-ajat käyvät epäsäännöllisiksi. Keskitalvella poikaset ovat yhä emoistaan riippuvaisia ja ruokintojen väli voi venähtää kolmen kuukauden pituiseksi. Terveet poikaset selviytyvät jopa viiden kuukauden paastosta, mutta on tavallista, että ne menettävät paastotessaan puolet painostaan. Tästä huolimatta kuningaspingviinin poikaset selviävät äärimmäisen kylmissä oloissa, sillä niiden aineenvaihdunta alkaa polttaa lihaksiin varastoitunutta rasvaa. Rasvavarastot riittävät noin kolmeksi kuukaudeksi, minkä jälkeen elimistö alkaa kuluttaa kehon valkuaisaineita energian tuottamiseen. Paino putoaa silloin nopeammin ja nälkäkuolema uhkaa poikasta, ellei se pian saa ruokaa.
Poikasen itsenäistyttyä seuraavana kesänä se lähtee vaeltelemaan ja palaa pesimään ensimmäisen kerran aikaisintaan kolmen vuoden iässä. Kuningaspingviinit voivat vankeudessa elää yli 30-vuotiaiksi. Ne palaavat pesimään aina samaan paikkaan. Pesintää edeltää 4–5 viikkoa kestävä sulkasato. Paluu pesimäpaikalle on hyvin hidas, mistä johtuen kuningaspingviinit usein vaihtavat paria joka lisääntymiskierrossa.
Ravinto

Kuningaspingviinit syövät kaloja, nilviäisiä ja äyriäisiä. Niiden pääravintoa ovat valokalat (Myctophidae). Normaali sukellussyvyys on 150–300 metriä ja enimmillään ne voivat saalistaa päivänvalossa yli 500 metrin syvyydessä. Ne saalistavat myös öisin ja ryhmänä, ja voivat olla veden alla pitkiä aikoja.
Kymmenien tuhansien kuningaspingviinien yhdyskunta Etelä-Georgian saarella.
Kulttuurityöntekijäin Liitto

| Kulttuurityöntekijäin Liitto |
| --- | --- |
Perustettu:  30. elokuuta 1972
Lakkautettu:  199x
Toimiala:  kulttuuripolitiikka
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi
Jäsenlehti:  Kulttuurivihkot (1973–1992)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kulttuurityöntekijäin Liitto (KTL) oli suomalainen kulttuurialan marxilais-leniniläinen yhdistys. KTL oli keskeinen osa Suomen Kommunistisen Puolueen vähemmistön johdolla 1970- ja 1980-luvuilla toiminutta taistolaista liikettä. Liitto lopetti toimintansa 1990-luvun alussa. 1970-luvun lopussa liittoon kuului noin 700 jäsentä.
SKP:n taistolaisten selvästä johtoasemasta huolimatta liittoon kuului myös muita kuin kommunisteja. Liiton lehden toimituskunnan puheenjohtajana toimi muun muassa Eino S. Repo. Liitolla oli jäsenyhdistyksiä suurimmilla paikkakunnilla.
KTL julkaisi Kulttuurivihkot-lehteä vuosina 1973–1992.
Rahoitus

KTL sai valtiolta tukea muun muassa lehden julkaisemiseen sekä taideleirien ja kansainvälisen toiminnan järjestämiseen. KTL:n osastoissa tehdyllä talkootyöllä oli keskeinen rooli Kulttuurivihkojen taloudessa. Osastot järjestivät muun muassa tuki-iltamia, joissa liittoon kuuluneet näyttelijät ja laulajat edistivät lehtimyyntiä esityksillään. Liiton taloudellinen tila heikkeni 1980-luvun lopussa Kulttuurivihkoista ja jäsenkadosta aiheutuneiden tappioiden vuoksi. Lehti irrotettiin liiton alaisuudesta vuonna 1992.
Neuvostoliitto tuki liittoa poliittisesti ja taloudellisesti. Rahoitus välitettiin esimerkiksi Neuvostoliiton omistamien yritysten Kulttuurivihkoista ostamilla mainoksilla. Toiminnanjohtaja Airi Leppänen kertoi vuonna 1992 SKP:n varapuheenjohtaja Taisto Sinisalo tuoneen kerran 1970-luvulla tukun seteleitä KTL:n toimistoon kertoen rahan olevan peräisin suoraan Moskovasta. Kulttuurivihkojen avustajakunnan keskuudessa tarinaa Sinisalon rahakassista oli kerrottu vitsinä.
Johto > Puheenjohtajat

Timo Bergholm (1972-1982)
Kaj Chydenius (–199x)
Johto > Varapuheenjohtajat

Aulikki Oksanen 197x
Johto > Sihteerit

Matti Rossi 197x
Kotiteatteri

Erään kotiteatterin sisustusta.
Kotiteatteri on kotiin rakennettu tila tai huone, jolla pyritään elokuvateatterin kaltaiseen kuvan- ja äänentoistoon.
Laitteet

Kotiteatterissa komponenteilta vaaditaan enemmän kuin televisiovastaanotin sisäänrakennetuilla kaiuttimilla. Tyypillisessä kotiteatterissa on seuraavia komponentteja. Alan harrastajat käyttävät lisäksi pimennysverhoja, himmennettyä valaistusta, korotettuja penkkejä ja muuta vastaavaa kokemuksen parantamiseksi.
Kookas ja hyvälaatuinen kuvalähde; tavallisesti joko laajakuvatelevisio tai videoprojektori.
Yksi tai useampi ohjelmalähde. DVD- ja Blu-ray-soittimet sekä HTPC ovat yleisimpiä.
Tilaääni-järjestelmä, joka tavallisesti koostuu useista kaiuttimista sekä subwooferista.
Mukavat istuimet.
Laitteet > Kuva

Kotiteatterin peruskivenä voi pitää isoa kuvaa, kuten oikeissakin elokuvateattereissa. Iso kuva voidaan luoda joko TV:tä tai videotykkiä käyttäen. HDTV-tasoiset laajakuvatelevisiot ovat kotiteattereissa varsin tavallisia. Laajakuvatelevisiolla on etunaan edullisuus, mutta videotykeillä päästään huomattavasti isompaan kuvaan. Haittapuolena halvimmilla tykeillä on lamppujen hinta, käyntiääni ja sijoitusselvennä.
Laitteet > Ääni

Äänipuolella on yleensä pyritty monikanavaisuuteen ja mahdollisimman värittymättömään toistoon kuten hifissäkin. Äänikanavia on tavallisesti kuusi tai enemmän: vähintään viisi koko taajuusalueen toistavaa kaiutinta ja yksi tai joskus useampikin bassokaiutin. Nykyisin voidaan luoda elokuvamainen ääni vain parista tasokkaasta kotiteatterin äänikanavasta.
Laitteet > Tietokone

Tietotekniikan kehittyminen on tuonut myös tietokoneet kotiteattereihin. Kotiteatterikäyttöön tarkoitetun kotitietokoneen eli HTPC:n virittäminen asialliseen toimintakuntoon voi viedä oman aikansa, ja vaatii perehtymistä tietokoneen sekä käyttöjärjestelmän toimintaan. Käyttäjä saa vastineeksi sijoitukselleen monipuolisen ohjelmalähteen, jolla on mahdollista toistaa kaikki tunnetut formaatit. Käyttäjä voi myös lisätä elokuvaan verkosta haetun tekstityksen, tai mikäli kärsivällisyyttä riittää, luoda oman tekstityksensä. Lisäksi DVD:n kerroksenvaihdosta johtuva kuvan hetkellinen pysähtyminen on mahdollista eliminoida HTPC:llä.
Akustiikka

Tila pyritään yleensä akustoimaan niin, että seinäheijastuksien osuus korvaan saapuvasta äänestä olisi vähäinen ja seisovat aallot eivät kuuluisi häiritsevinä bassotaajuuksilla. Aina ei ole tarvetta käyttää kalliita akustiikkalevyjä; paksuja verhoja, kirjahyllyjä ja lattiamattoja oikein käyttämällä voi myös päästä toimivaan tulokseen. Akustoinnissa on silti syytä käyttää apuna ammattilaista parhaan lopputuloksen saamiseksi.
Katseluetäisyys

Sopivan katseluetäisyyden laskentaan (tai vastaavasti videotykin koon sovittamiseen katseluetäisyyteen) kotiteatterijärjestelmän tai television katselua varten kuvaruudun koon perusteella on olemassa useitakin eri ohjeistuksia, tässä muutama:
SMPTE standardi EG-18-1994 suosittelee, että kuvaruudun koko täyttää minimissään 30 astetta näkökentästä
THX suosittelee elokuvateattereiden kuvaruudun leveydeksi vähintään 26 astetta näkökentästä, mutta optimaalinen kuva on 36 astetta.
Silmän näkökyvyn perusteella voi myös laskea, millä etäisyydellä yhden pikselin kokoiset yksityiskohdat vielä erottuvat. Silmän näkökyky hyvänäköisellä henkilöllä on 1/60 astetta. Täysteräväpiirto: 1920/60=32 astetta. Kuvaruudun koon täytyisi siis peittää 32 astetta näkökentästä, jotta täysteräväpiirrosta saataisiin maksimaalinen hyöty katsojalle.
Kotiteatteri vastaan elokuvateatteri > Kuvanlaatu

Videoprojektoritekniikan kehitys on ottanut huiman harppauksen 2000-luvulla. Kuvanlaadun suoraviivainen vertailu videokotiteatterin ja perinteisen 35 mm:n filmiä käyttävän elokuvateatterin välillä on varsin vaikeaa, sillä näissä kahdessa käytetään hyvin erityyppisiä tallennusmedioita ja esitystekniikoita, joissa on omat hyvät ja huonot puolensa.
Kotiteatterin kuva toistetaan yleensä DVD- tai Blu-ray-levyltä, joista DVD:n erottelukyky on huomattavasti 35 mm:n filmiä heikompi. Blu-Ray yltää erottelukyvyltään jo lähelle 35 mm:n filmiä, mutta sekin häviää värintoisto-ominaisuuksiltaan hyvälle filmille. Lisäksi sekä DVD:n että Blu-Rayn kuvanlaatu kärsii aina jossain määrin digitaalisesta pakkauksesta.
Elokuvateatterin kuvanlaatuun vaikuttavat muun muassa seuraavat seikat:
Elokuvateattereissa käytettävien valkokankaiden koot ovat moninkertaisesti kotiteattereiden kankaita suurempia. Näin pienetkin puutteet kuvassa näkyvät selvemmin, varsinkin lähellä kangasta istuttaessa.
Elokuvateatterien esitystekniikan ja esitettävien filmikopioiden laatu vaihtelee. Usein teatterissa ei saavuteta läheskään sitä kuvanlaatua, mihin 35 mm:n filmi parhaimmillaan pystyy.
Filmi on kuluvaa materiaalia. Siihen kertyy käytön aikana naarmuja ja roskia, varsinkin jos filmin käsittelyssä ei olla huolellisia.
Tottumuksen voima. Sekä video- että filmikuvassa on omat artefaktinsa, ja sileäksi käsiteltyyn videokuvaan tottuneille filmin pienetkin virheet (mm. edellä mainitut naarmut ja roskat) voivat olla huomattavasti häiritsevämpiä kuin filmiin tottuneelle katsojalle. Sama pätee myös toisin päin: filmikuvaan tottunut katsoja voi kokea pienetkin digitaaliset häiriöt erittäin häiritsevinä.
Kuvaa valkokankaalla.
Kuninkuusravit 2010

Kuninkuusravit 2010 järjestettiin Oulussa Äimäraution raviradalla 24.–25. heinäkuuta 2010. Kyseessä olivat 79. Kuninkuusravit ja viidennet Oulussa pidetyt. Aikaisemmin Äimärautiolla oli kilpailtu vuosina 1954, 1969, 1981 ja 1994.
Ravikuninkaaksi kruunattiin Eero Hakkaraisen ohjastama ja valmentama A.T. Eko. Hevosen omisti myöhemmin samana vuonna kuollut liikemies Einari Vidgrén. A.T. Ekon kasvattaja on Aapo Teperi Köyliöstä. Tammojen kuningatartittelin voitti edellisvuoden tapaan Pertti Puikkosen ohjastama ja valmentama I.P. Vipotiina, joka oli paras kaikissa kolmessa osalähdössä. Tamman kasvattaja on Heikki Parviainen Kajaanista.
Kuninkuuskilpailu

Lauantaina juostun avausmatkan voitti kolmannesta ulkoa kirinyt A.T. Eko pitkään johtaneen Saran Salaman jäädessä toiseksi. Seuraaville sijoille kirivät kaukaa takaa I.P. Lento ja Auraus kuninkuuskilpailun suosikin Kilun Peedron laukatessa johtohevosen rinnalta viimeisellä takasuoralla. Mailin kilpailun voitti keulapaikalla ravannut Saran Salama, jonka takana A.T. Eko seurasi toiseksi. Päätösmatkana juostulla 3 100 metrillä A.T. Eko eteni kärkeen ensimmäisellä takasuoralla ja johti kilpailua maaliin saakka. A.T. Ekon takana juossut Saran Salama taipui kolmanneksi, mutta piti kokonaiskilpailun kakkossijan ennen I.P. Lentoa, joka sijoittui viimeisessä osalähdössä toiseksi.
Kuninkuuskilpailu > Osallistujat

| No>  | Hevonen | Ohjastaja | Valmentaja | Omistaja | Ennätys | Voittosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | A.L. Viku | Esa Korhonen | Esa Korhonen | Eeva Liuksia & Esa Korhonen, Tuusula | 21,7a | 119 260 € |
| 2 | Tähen Tuuri | Terho Rautiainen | Terho Rautiainen | Talli Moukan Tuuri, Kangasniemi | 21,2a | 0 93 850 € |
| 3 | Kokeva | Matti Honkonen | Matti Honkonen | Marja-Leena Paavilainen, Urjala & Matti Honkonen, Ypäjä | 21,9a | 106 875 € |
| 4 | Juppe Hoo | Erkki Suhonen | Tapio Perttunen | Jaana Komulainen & Timo Keränen, Sotkamo | 22,0a | 0 87 635 € |
| 5 | I.P. Lento | Pekka Korpi | Heikki Parviainen | Sivolan Tila, Kajaani | 21,4a | 0 71 290 € |
| 6 | Kilun Peedro | Ari Moilanen | Olli Lähtinen | Kilun Tiimi, Kempele – Seinäjoki | 21,0a | 130 560 € |
| 7 | Auraus | Mikko Särkelä | Jenni Särkelä | Juhani Särkelä, Lumijoki | 20,3a | 285 378 € |
| 8 | Saran Salama | Tapio Perttunen | Tapio Perttunen | Sara-Juulia Perttunen, Orimattila | 20,3a | 796 006 € |
| 9 | Rillaus | Tero E. Mäenpää | Tero E. Mäenpää | Seppo Eteläpää, Ruokolahti & Rauno Mattila, Imatra | 21,6a | 117 902 € |
| 10 | Boker | Esa Holopainen | Esa Holopainen | Team Boker, Puumala | 25,0a | 0 90 350 € |
| 11 | Kaleva | Panu Ahonen | Matti Salmi | Matti Salmi, Kalajoki | 23,8a | 115 060 € |
| 12 | A.T. Eko | Eero Hakkarainen | Eero Hakkarainen | Einari Vidgrén, Vieremä | 21,1a | 306 950 € |