stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johann Franck

| Johann Franck |
| --- | --- |
 Johann Franck, Lübben Paul-Gerhardt-kirkon lasimaalaus.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1618 Guben, Brandenburg
Kuollut: 18. kesäkuuta 1677 (59 vuotta) Guben
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  pormestari, virsirunoilija
Johann Franck (1. kesäkuuta 1618 Guben, Brandenburg – 18. kesäkuuta 1677 Guben) oli saksalainen pormestari ja virsirunoilija.
Franckin isä oli asianajaja, joka kuoli pojan ollessa kaksivuotias. Poika pääsi kuitenkin koulutielle, Gubenin latinankoulun jälkeen Gottbusiin, Stettiniin ja Thorniin, jonka jälkeen opiskelemaan lakia 1638 Köningsbergin yliopistoon, Saksan ainoaan yliopistoon, joka ei tuhoutunut 30-vuotisessa sodassa. Franck valmistui asianajajaksi, ja hänestä tuli kotikaupunkinsa Gubenin pormestari.
Franck on kirjoittanut 110 hegellistä laulua jotka hän julkaisi 1672 kokoelmassa Teutsche Gedichte, Geistliches Sion ja  maallisia lauluja kokoelmassa Teutsche Gedichte, Irdischer Helicon 1674. Franckin virsiä sävyttää omalle ajalleen harvinainen mystiikanomainen Jeesus-rakkaus, johon myöhemmin pietismin virsirunoilijat liittyivät. Ne ovat kuitenkin jääneet unohdukseen Saksassa, mutta Pohjoismaiden kirkkojen virsikirjoissa niitä on edelleen.
Jesu Meine Freude Praxis Pietatis Melica
Saksan evankelisten kirkkojen virsikirjassa Evangelisches Gesangbuch on kaksi hänen virttään. ”Schmücke dich, o liebe Seele”, jonka sävelmä on Johann Crügerin tekemä. J. S. Bach on käyttänyt sitä useissa teoksissaan mm. samannimisessä kantaatissaan BWV 180. Myös toinen Franckin virsi ”Jesu, meine Freude” on tullut tunnetuksi Bachin kantaattien ja motetin BWV 227 kautta. Senkin sävelmä on Johann Crügerin. Monet muutkin säveltäjät ovat käyttäneet Franckin virsiä teoksissaan, muun muassa Gottfried August Homiliuksen Johannespassiossa "Der Fromme stirbt" (1774) on virren ”Jesu meine Freude” toinen säkeistö ”Unter deinem Schirmen” yhtenä koraalina.
Sekä Suomessa ja Ruotsissa on virsikirjoissa edelleen useita Franckin virsiä.
Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa
84 Nyt se suuri päivä koitti (Suom. Julius Krohn 1880.  Uud. Anna-Maija Raittila 1984.)
119 Henki, armon tuoja (Suom. Gabriel Lauraeus 1747, Elias Lönnrot 1864.)
303 Jeesus, aarteheni (Suom. virsikirjaan 1685. Säk. 5 Johan Schmedeman 1694. Suom. Bengt Jakob Ignatius 1824. Uud. komitea 1984.)
327 Kaikki maat, te riemuitkaatte (Suom. virsikirjaan 1701. Uud. komitea 1937, 1984.)
Ruotsin kirkon virsikirjassa
4 Kaikki maat, te riemuitkaatte (Suom. vuoden 1701 virsikirjaan Suomen virsikirjakomitea 1984)
149 Nyt se suuri päivä koitti (Suom. Julius Krohn 1880, uud. suom. Anna-Mari Kaskinen 1999)
354 Jeesus, riemun tuoja (Suom. 1685, uud. Pekka Kivekäs 1984, 1998)
363 Henki Jumalamme, kylmään maailmaamme (Suom. Elias Lönnrot 1864, uud. suom. Niilo Rauhala 1998)
John Bythesea

| John Bythesea |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1827 Freshford, Somerset
Kuollut: 18. toukokuuta 1906 Lontoo
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1841–1877
Taistelut ja sodat:  Krimin sota toinen oopiumisota
Sotilasarvo:  lippueamiraali
Kunniamerkit:  Viktorian risti
John Bythesea (15. kesäkuuta 1827 – 18. toukokuuta 1906) oli brittiläinen kuninkaallisen laivaston upseeri. Hänet palkittiin Viktorian ristillä toiminnastaan hänen vangittuaan kolme venäläistä sotilasta Ahvenanmaalla lähellä Bomarsundin linnoitusta Bomarsundin taistelun aikana elokuussa 1854. Hän oli kaikkien aikojen toinen henkilö, joka otti Viktorian ristin vastaan.
Bythesea osallistui Krimin sodan jälkeen myös toiseen oopiumisotaan Kiinaa vastaan. Hänen sotilasuransa päättyi käytännössä maaliskuussa 1872, jolloin hänen komentamansa HMS Lord Clyde ajoi maihin Maltalla ja sen sisaraluksen HMS Lord Wardenin oli hinattava se irti. Bythesea ja hänen navigaatioupseerinsa joutuivat sotaoikeuteen, eikä hän saanut enää yhtäkään komentajuutta ennen kuin jäi eläkkeelle laivaston palveluksesta 5. elokuuta 1877. Hänet ylennettiin 17 päivää eläkkeelle jäämisensä jälkeen lippueamiraaliksi.
Bythesea kuoli 18. toukokuuta 1906 ja hänet haudattiin Bath Abbeyn kirkon hautausmaalle. Hänen Viktorian ristinsä myytiin Spinkin huutokaupassa vuonna 2007 ja sen osti Michael Ashcroft.
Bythesea oli Bathin ritarikunnan jäsen (Companion).
Jennifer Tisdale

Jennifer Tisdale
Jennifer Kelly Tisdale (s. 18. syyskuuta 1981 Neptune, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on Ashley Tisdalen isosisko.  Tisdale on tehnyt rooleja mm. kauhuelokuvissa sekä komedioissa.
Filmografia > Elokuvat

| Elokuva | Rooli | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Herra Deeds | kortinlukija | 2002 |
| Ted Bundy | nätti tyttö | 2002 |
| Hillsiden kuristaja | Erin | 2004 |
| Dark Ride | Liz | 2006 |
| There's Something About Ashley | omana itsenään | 2007 |
| Anna palaa 4 | Chelsea | 2007 |
| The House Bunny | Phi Mu-tyttö | 2008 |
| The Brazen Bull | Lauren Vinyec | 2011 |
Filmografia > Televisiosarjat

| Sarja | Rooli | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Käytäväpeliä | Katie Cooper | 2000 |
| Undressed | Betsy | 2001 |
| Raising Dad | Erin | 2002 |
| Clubhouse | cheerleader | 2004 |
| Zackin ja Codyn viiden tähden elämää | saluunatyttö | 2007 |
| Viiden tähden merielämää | Connie | 2008 |
Aiheesta muualla

Jennifer Tisdale Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
James Russell Lowell

| James Russell Lowell |
| --- | --- |
 Samuel Worcester Rowse: James Russell Lowell, lyijykynäpiirros.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1819 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 12. elokuuta 1891 (72 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
James Russell Lowell (22. helmikuuta 1819 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat – 12. elokuuta 1891 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kriitikko. Hän kuuluu transkendentalisteihin ja oli oppinut, terävä kriitikko, oli myös etevä runoilija, joka käytti amerikanenglantia taitavasti.
Lowell oli älykäs humoristi, terävä kriitikko, taiteellinen esseisti sekä kirjallisuuden tuntija. Hän oli Yhdysvaltojen kirjallisuuden kultaisen aikakauden monipuolinen lahjakkuus.
Elämä

Lowellin isä oli unitaarinen pappi. Lowell valmistui Harvardin yliopistosta 1838 ja sai juristin pätevyyden 1840. Hän ryhtyi kuitenkin kirjailijaksi. Varhain alkanut runsas runotuotanto ilmestyi kokoelmina 1841 ja 1843. Kolmas runokokoelma ilmestyi 1848. Samana vuonna ilmestyivät myös kirjailijasatiiri A Fable for Critics, Yhdysvaltain Meksikon-politiikkaan keskitynyt poliittinen satiiri The Biglow Papers ja runoelma The Vision of Sir Launfal, joka sisältää saman luonnonkauneusmaailman, johon hän myöhemmin palasi runoelmassaan Under the Willows (1869). Lowell nautti luonnosta yhtä paljon kuin John Keats, jonka runoihin hän usein syventyi. The Biglow Papersissa on erikoisuutena amerikanenglanti, joka käytettiin nyt ensimmäisiä kertoja yhdysvaltalaisessa kirjallisuudessa.
Vuonna 1855 Lowell nimitettiin Henry Wadsworth Longfellow'n seuraajaksi kirjallisuuden professoriksi Harvardiin. Hänen luentonsa Englannin runoudesta olivat arvostettuja ja ovat pääosin säilyneet sarjassa Among my Books (1870 ja 1876). Huomattava tapaus yhdysvaltalaisessa kulttuurielämässä oli The Atlantic Monthly -aikakauslehden perustaminen vuonna 1857. Lowellista tuli sen päätoimittaja, ja hän kokosi kirjoittajiksi vapaamielisen kulttuuriväen parhaimmiston. Hänen myöhempään kirjalliseseen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa kaksi uutta The Biglow Papers -sarjaa. Keskeisenä aiheena niissä on orjuuden vastustaminen. Lisäksi sarjaan kuuluu useita kansallisten merkkitapausten kunniaksi syntyneitä oodeja, esimerkiksi "Commemoration Ode" (1865).
Lowell nimitettiin 1877 lähettilääksi Espanjaan, ja vuosina 1880–1885 hän toimi lähettiläänä Englannissa. Kriitikkona ja runoilijana hänellä on Yhdysvaltojen kirjallisuuden ensimmäisten kirjailijoiden joukossa merkittävä asema.
Suomennokset

Kesäkuu (A June Idyl), kokoelmasta Under the Willows and Other Poems (1869), teoksessa Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Russell Lowell Wikimedia Commonsissa
Juho Hunnakko

| Juho Hunnakko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1902 Alajärvi
Kuollut: 13. kesäkuuta 1969 (67 vuotta) Vaasa
Muut tiedot
Uskonto:  Baptismi
Juho Heikki Hunnakko (23. maaliskuuta 1902 Alajärvi – 13. kesäkuuta 1969 Vaasa) oli suomalainen baptistisaarnaaja ja seurakunnanjohtaja. Hunnakko toimi Vaasan baptistiseurakunnan saarnaajana vuosina 1938–1951 sekä 1955–1969.
Elämäkerta

Juho Hunnakko tuli uskoon 24-vuotiaana ja meni pian kasteelle liittyen Vaasan baptistiseurakuntaan. Hunnakko tuli nopeasti seurakunnan työhön mukaan. Vuonna 1938 hänet valittiin seurakunnan saarnaajaksi ja esimieheksi ja lyhyitä aikoja lukuunottamatta hän toimi tässä tehtävässä elämänsä loppuun asti.
Hunnakko kuului Suomen baptistiyhdyskunnan hallitukseen vuosina 1942–1962 ja toimi baptistien raamattuopiston johtokunnan jäsenenä. Vuosikymmenien kuluessa Hunnakko teki useita kokousmatkoja ympäri Etelä-Pohjanmaata ja laajalti sen ulkopuolella.
Hunnakko sairastui kevättalvella 1969 ja kuoli saman vuoden kesäkuussa. Hänet haudattiin Vaasan hautausmaalle.
John Tiptoft

Tiptoftin muistomerkki Elyn katedraalissa
Tiptoftin mestauspaikalla on nykyään muistolaatta paikalla teloitettujen ihmisten muistoksi.
John Tiptoft, Worcesterin 1. jaarli (joissain lähteissä myös John Tibetot; s. noin 1427 Everton, Bedfordshire – k. 18. lokakuuta 1470 Tower Hill, Lontoo) oli englantilainen aatelinen, joka muistetaan erityisesti roolistaan Ruusujen sodan tapahtumissa.
Tiptoftin isä oli paroni John Tiptoft. Tiptoftista tehtiin Worcesterin jaarli vuonna 1449. Vuosina 1556–57 hän toimi kruunun edustaja Irlannissa (Deputy of Ireland), minkä jälkeen hän työskenteli pitkään ulkomailla. Tiptoft palasi Englantiin pian Edward IV:n valtaannousun jälkeen ja hänet nimitettiin helmikuussa 1462 Lord High Constable of Englandin virkaan, jossa hän toimi aina vuoteen 1470 saakka. Lisäksi Tiptoft nimitettiin vuonna 1467 uudelleen kruunun edustajaksi Irlantiin.
Tiptoft tunnettiin raakana miehenä ja hän teloitutti julmasti useita Lancasterien kannattajia. Hän tuomitsi muun muassa Oxfordin jaarli John de Veren, tämän kaksi poikaa sekä lukuisia Warwick Kuninkaantekijän kannattajia kuolemaan. Tiptoft sai tästä liikanimen Butcher of England ("Englannin teurastaja").
Tiptoftin väkivaltaisuus koitui lopulta hänen omaksi kohtalokseen, kun Warwick Kuninkaantekijä ja muut Henrik VI:n kannattajista ottivat vallan takaisin itselleen. Warwick julisti yleisen armahduksen, joka koski lähes kaikkia Edward IV:n entisiä kannattajia, mutta ei kuitenkaan Tiptoftia. Tiptoft yritti paeta Warwickia, mutta hänet löydettiin Huntingdonshiressa sijaitsevasta metsästä ja vangittiin. Tiptoft vietiin oikeuteen ja 15. lokakuuta 1470 hänet tuomittiin maanpetoksesta kuolemaan. Tiptoftin oli määrä kävellä 17. lokakuuta jalan Westminsteristä Tower Hillille, jossa hänet teloitettaisiin. Tiptoftin viimeistä matkaa seuraamaan oli kuitenkin saapunut seuraamaan niin paljon Tiptoftille vihaisia kaupunkilaisia, että vartijat eivät onnistuneet siirtämään Tiptoftia saman päivän aikana Tower Hillille saakka, vaan he joutuivat viettämään yhden yön Fleet Prisonissa ja jatkamaan matkaansa vasta seuraavana päivänä. Tiptoft mestattiin samana iltapäivänä.
John Thomas (yleisurheilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  John Thomas vuonna 1960. |  John Thomas vuonna 1960. |  John Thomas vuonna 1960. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | korkeushyppy |  |
John Curtis Thomas (3. maaliskuuta 1941 Boston – 15. tammikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä.
Thomas aloitti yleisurheilu-uransa opiskellessaan bostonilaisessa Rindge Technical High Schoolissa. Ollessaan 17-vuotias Bostonin yliopiston opiskelija hän ylitti ensimmäisenä miehenä sisäradoilla seitsemän jalan korkeudella olleen riman. Hän paransi sisäratojen maailmanennätystä hallikaudella 1959 neljä kertaa ja sivusi sitä kahdesti: tuloksesta 211 tulokseen 216,5. Seuraavana talvena hän hyppäsi ensin kahdesti 217, sitten 218 ja viimeisen sisäratojen maailmanennätyksensä 219,5 Chicagossa 11. maaliskuuta 1960.
Thomas hyppäsi ensimmäisen ulkoratojen maailmanennätyksensä 217 Philadelphiassa 30. huhtikuuta 1960. Hän sivusi ennätystään toukokuussa Yhdysvaltojen Cambridgessa ja hyppäsi kesäkuussa Bakersfieldissä 218. Hän paransi maailmanennätystä kahdesti Stanfordissa 1. heinäkuuta 1960 hypättyään 219,5 ja 222. Tämä jäi hänen viimeiseksi maailmanennätyksekseen ja sen rikkoi Valeri Brumel vuonna 1961.
Thomas saavutti Rooman olympialaisissa 1960 pronssia tuloksella 214. Tokion olympialaisissa 1964 hän sai hopeaa samalla tuloksella 218 kuin kilpailun voittanut Valeri Brumel, jolla oli vähemmän pudotuksia kilpailun aikana.
Thomas voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden ulkoradoilla 1960 ja 1962 sekä sisäradoilla 1959, 1960, 1962, 1964 ja 1966. Hän voitti myös kaksi NCAA:n mestaruutta. Hän ylitti seitsemän jalan korkeudella olleen riman 191 kertaa ja hävisi urallaan vain kahdeksan kilpailua. Hän oli myös hyvä pika-aitajuoksija.
Thomas valmistui 1963 Bostonin yliopistosta, jossa toimi aktiiviuransa jälkeen yleisurheiluvalmentajana. Myöhemmin hän toimi myyntipäällikkönä suuressa puhelinyhtiössä.
Japanilaiset turistit

| Japanilaiset turistit Monovisio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä 2007, Helsingin Herttoniemen Studio Kuussa
 Julkaistu: 20. helmikuuta 2008
 Tuottaja(t): Monovisio & Marko Ylianttila
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 41.15
 Levy-yhtiö: Poko Records
Japanilaiset turistit on suomalaisen Monovisio-yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin 20. helmikuuta 2008.
Kappaleen ”Tupakki piiloon!” CD-single sisältää myös musiikkivideon.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Lassi Rajala sekä sovittanut Monovisio, ellei toisin mainittu.
Tupakki piiloon! – 2.22
Uusi ismi – 2.56
Sunnuntailapsi – 4.56 (säv. Lassi Rajala & Anssi Reini)
Sisustuslaulu – 3.24
Raatokärpäset – 4.04
Koti-ikävää – 3.25
Kävelevä aikapommi – 2.30
Ilman sinua – 3.45
Japanilaiset turistit – 1.38 (säv. Ville Pirttinen)
Auringonlasku – 4.44
Maalaa – 3.34 (sov. Monovisio, Marko Ylianttila & Janne Hast)
Isä meidän – 3.47 (san. Rajala ja Reini)
Kokoonpano

Anssi Reini – laulu, taustalaulu
Ville Pirttinen – kitara, taustalaulu
Lassi Rajala – kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu
Tommi Hälli – basso
Tuukka Mujo – rummut, taustalaulu
+
Janne Hast – koskettimet (3, 7, 11)
Arvostelut

Hifimaailma: suopea
Keskisuomalainen: ristiriitainen
Rumba: ristiriitainen
Soundi:
Iskee kuin miljoona volttia

| Iskee kuin miljoona volttia Häiriköt |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 3.–8. helmikuuta 1992 Equaliz-studio, Helsinki
 Julkaistu: kevät 1992
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Heko Luumäki
 Tyylilaji: ramopunk
 Kesto: 36.54
 Levy-yhtiö: Sonic Records Woimasointu (2004)
Häiriköiden muut julkaisut
| Järkeäkonnitus (EP) 1991 | Iskee kuin miljoona volttia 1992 | Stydiä staffia 1995 |
Iskee kuin miljoona volttia on ramopunk-yhtye Häiriköiden esikoisalbumi. Se julkaistiin keväällä 1992 levymerkillä Sonic Records. Vuonna 2004 Woimasointu julkaisi albumista CD-painoksen.
Kappaleet > A-puoli

Me halutaan radioon – 2.47
Korkeajännitys – 1.49
Lataamoon – 1.28
Tylsää – 1.32
Radioaktiivinen – 1.21
Mä haluun ihan kaiken – 1.35
Mä otan hatkat – 1.45
Yyteriin – 1.41
Hyvästi näkemiin – 2.05
Come on – 2.15
Kappaleet > B-puoli

Honkanummen hautausmaa – 2.40
Jotain vialla – 1.27
Talkkari – 1.59
Pois alta – 0.58
Hei, mikä tyttöni vei – 2.40
Käsikranu – 0.51
Ei kandee rikkoo lakia – 1.37
Viekää mut hoitoon – 2.11
Sirkkeli – 1.20
Tuomion päivä – 1.53
Kokoonpano

Erkko Salonen – laulu, kitara, basso
Jani – bassokitara
Maukka – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Kimi – taustalaulu
Tylsä-Kari – örinät
Heko Luumäki – örinät
Kokoonpano > Tuotanto

Heko Luumäki – tuottaja
Ari Hämäläinen – äänittäjä, miksaaja
Aiheesta muualla

Iskee kuin miljoona volttia finnmusic.net -sivustolla
Iskee kuin miljoona volttia discogs.com -sivustolla
Juhani Huhtinen

Erkki Juhani Huhtinen (s. 2. huhtikuuta 1951 Vihti) on suomalainen estejuoksija, joka edusti urallaan Vihtijärven Uhkaa, Mäntsälän Urheilijoita ja Hyvinkään Tahkoa. Hän saavutti hopeaa 2 000 metrin esteissä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1970. SM-kilpailuissa hän saavutti estejuoksussa hopeaa 1974 ja 4 × 1 500 metrin viestissä pronssia samana vuonna. Hänen ennätyksensä 3 000 metrin estejuoksussa on 8.35,0.
Joonatan (Raamattu)

David and Jonathan, Rembrandt (1642)
Joonatan (hepreaksi: יְהוֹנָתָן) tai Jonatan oli Raamatun Samuelin ensimmäisen kirjan mukaan Saulin vanhin poika. Joonatan oli Daavidin ystävä. Hän kuoli Gilboanvuorella taistelussa filistealaisia vastaan. Myös Joonatanin isä Saul sekä hänen veljensä Abinadab ja Malkisua kuolivat Gilboalla.
Jennifer White

| Jennifer White |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Carly Anne Friedman
Syntynyt: 7. helmikuuta 1988 (ikä 36)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2009–
Elokuvien määrä:  391
Silmien väri:  Siniset
Hiusten väri:  Brunette
Mitat:  75D-53-84 cm
Pituus:  157 cm
Paino:  52 kg
Aiheesta muualla
IMDb
Jennifer White (s. 7. helmikuuta 1988 Agoura Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Complex sivusto listasi Whiten vuoden 2011 kuudenneksi kuumimmaksi pornonäyttelijäksi.
Ura

White sai idean työskennellä pornoalalla työskennellessään rusketussalongissa. Useat asiakkaat olivat pornonäyttelijöitä ja White kiinnostui heidän myötä alasta ollessaan samalla veloissa opiskelun johdosta. Hän huomasi myöhemmin Metro Talent yhtiön mainoksen, joka etsi uusia naisia heidän alalleen. Pian White haastattelun päätteeksi aloitti elokuvissa esiintymisen tammikuussa 2009 opiskellessaan samaan aikaan kosmetologiaa. Esiintymisnimeä keksiessään hän halusi sen kuulostavan oikealta nimeltä ja koska hän itse näyttää naapurin tytöltä. Jennifer nimen hän keksi ystäviensä kanssa, jotka pitivät kaikkia tavallisia tyttöjä Jenniferin näköisinä. Sukunimen White hän puolestaan keksi suosikki Disneyn prinsessasta Lumikista (engl. Snow White).
White huomioitiin heti toisena vuotenaan AVN-ehdokkuudella parhaasta uudesta tähdestä. 2011 hän esitti Betty Rossia, Bruce Bannerin kiinnostuksen kohdetta elokuvassa Captain America XXX: An Extreme Comixxx Parody. 2012 White huomioitiin myös vuoden 2010 elokuvan Sloppy Head 3 parhaasta oraaliseksikohdasta. Lisäksi hänet huomioitiin parhaasta POV seksikohtauksesta elokuvasta Jerkoff Material 6. White oli 2013 ehdolla kahdessa eri AVN luokassa. Parhaasta anaalikohtauksesta Star Wars XXX: A Porn Parodyssa, jossa hän esitti naispuolista tuskenia, sekä parhaasta kolmen kimpasta elokuvassa Farm Girls Gone Bad. White huomioitiin 2014 AVN-gaalassa nyt neljässä eri luokassa. Elokuvasta Stripper hän oli ehdolla parhaaksi näyttelijäksi. Sitä vastoin elokuvasta Party with Rikki Six White oli ehdolla parhaasta ryhmäseksikohtauksesta.
Siviilissä

White seuraa vapaa-ajallaan elokuvia ja televisiosarjoja, joista hän on maininnut suosikikseen Pulp Fiction, Game of Thrones, Boardwalk Empire ja True Blood.
Aiheesta muualla

Jennifer White Myspacessa (englanniksi)
Joaquín Rodrigo

Joaquín Rodrigo.
Joaquín Rodrigo Vidre (22. marraskuuta 1901 Sagunto – 6. heinäkuuta 1999 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa on kitarakonsertto Concierto de Aranjuez vuodelta 1939.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joaquín Rodrigo Wikimedia Commonsissa
James Rossin saari

James Rossin saari
James Rossin saari on suuri saari Antarktiksen niemimaan kaakkoispuolella ja lähellä sen koillispäätä, josta sen erottaa Prinssi Kustaan kanava. Se kohoaa 1 630 metriin, on epäsäännöllisen muotoinen ja ulottuu 64 kilometriä pohjois-eteläsuunnassa. Sen kartoitti lokakuussa 1903 Otto Nordenskjöldin johtama Ruotsin Etelämanner-retkikunta, joka nimesi sen James Clark Rossin mukaan. Ross johti vuosina 1839–1843 brittiläistä retkikuntaa, joka löysi ja kartoitti karkeasti useita alueita Etelämantereen rannoilla.
James Rossin saari on muodoltaan epäsäännöllinen, ja se sijaitsee Antarktiksen niemimaan kaakkoispuolella.
James Rossin saari on yksi monista saarista, jotka ympäröivät Grahaminmaaksi kutsuttua niemimaata, joka on lähempänä Etelä-Amerikkaa kuin mikään muu osa Etelämannerta.
Ilmakuva James Rossin saaresta.
Saari oli yhdistetty Etelämantereeseen jäähyllyllä vuoteen 1995 asti, jolloin jäähylly romahti ja Prinssi Kustaan kanava tuli ensimmäistä kertaa kulkukelpoiseksi.
Mendelin polaariasema, Tšekin ensimmäinen Etelämantereen tukikohta, sijaitsee saarella.
Paleontologia

Saarella on kaksi dinosauruksia sisältävää muodostumaa, jotka molemmat ovat myöhäisliitukaudelta: Santa Marta Formation ja Snow Hill Island Formation. Nämä ovat kaksi niistä kolmesta tunnetusta muodostumasta, jotka tunnetaan Etelämantereen dinosaurusfossiileista.
Ensimmäinen Etelämantereelta löydetty dinosaurus oli Antarctopelta, keskikokoinen ankylosaurus, jonka argentiinalaiset geologit Eduardo Olivero ja Roberto Scasso löysivät James Rossin saarelta vuonna 1986. Dinosaurus löydettiin Santa Martan myöhäisliitukauden Santa Marta -muodostuman Campania-vaiheesta, noin 2 kilometriä etelään Santa Martan poukamasta saaren pohjoisosassa. Ankylosaurus nimettiin virallisesti vasta vuonna 2006.
Joulukuussa 2003 yhdysvaltalainen paleontologi Judd Case Kalifornian Saint Mary's Collegesta ja yhdysvaltalainen geologi James Martin Etelä-Dakotan kaivos- ja teknologiakoulusta löysivät saarelta teropodin luut. Myöhäisliitukauden jäänteisiin kuuluu yläleuka ja hampaat sekä suurin osa alaraajoista ja jaloista. Tietoja on saatavilla vain vähän, mutta jalkojen muoto viittaa siihen, että kyseessä oli juoksija. Vuonna 2019 sille annettiin nimi Imperobator antarcticus. Suurena dinosauruksena se oli noin Utahraptorin kokoinen. Se on toinen Etelämantereelta löydetty teropodi cryolophosauruksen jälkeen.
Argentiinalaiset paleontologit Rodolfo Aníbal Coria ja Juan José Moly löysivät ornitopodin Snow Hill Islandin muodostumasta vuonna 2008. Vuonna 2013 Coria nimesi sen Trinisaura santamartaensikseksi.
Vuonna 2015 Fernando Novasin aiemmin vuonna 2002 löytämä iguanodon sai Sebastian Rozadillan, Federico Lisandro Agnolinin, Fernando Emilio Novasin, Alexis Rolando Aranciaga Mauron, Matthew J. Mottan, Juan Manuel Lirio Marcelon, Pablo Isasin ja Pablo Mottan toimesta nimen Morrosaurus antarcticus. Suvun nimi viittaa James Rossin saarella sijaitsevaan El Morron paikkaan, josta lajin jäännökset löydettiin.