stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Potocki–Lupskin oireyhtymä

Potocki–Lupskin oireyhtymä eli 17p11.2-mikroduplikaatio-oireyhtymä on synnynnäinen oireyhtymä, joka johtuu kromosomin 17 lyhyen varren duplikaatiosta alueella p11.2. Sekä kahdentuneen alueen koko että oirekuva ovat yksilöllisesti vaihtelevia.
Potocki–Lupskin oireyhtymään liittyy hypotonia usein jo vastasyntyneillä. Pituus sekä paino kehittyvät normaalia hitaammin, ja osa potilaista jää lyhytkasvuisiksi. Alentunut verensokeritaso ja kasvuhormonin puutos ovat mahdollisia. Potocki–Lupskin oireyhtymään liittyy motorisia ja kielellisiä kehitysviiveitä, mutta useimmat potilaista omaksuvat kävelykyvyn ennen neljättä ikävuotta. Jos kehitysvamma todetaan, se on yleensä lievä tai keskivaikea. Käyttäytymisen erityispiirteisiin voivat kuulua keskittymisvaikeudet, levottomuus, ADHD, impulsiivisuus, pakonomaiset toiminnot ja autismin kirjon häiriölle ominaiset oireet. Osalla potilaista on luuston, sydämen ja munuaisten poikkeavuuksia. Skolioosi, kyfoosi ja kyfoskolioosi ovat mahdollisia. Potocki–Lupskin oireyhtymään liittyy joskus lievästi poikkeavia kasvonpiirteitä, joihin voivat kuulua silmäluomirakojen alaspäin suuntautuneisuus, muodoltaan kolmiomaiset kasvot, leveä otsa, leuan pienikokoisuus ja hypertelorismi. Potocki–Lupskin oireyhtymässä voi esiintyä uneen liittyviä ongelmia, kuten uniapnea, nukahtamisvaikeus tai vaikeus pysyä hereillä. Näköaistin yleisin poikkeavuus potilailla on kaukotaittoisuus. Kyky kuulla korkeita ääniä on joskus heikentynyt.
Potocki–Lupskin oireyhtymään on kaikissa kuvatuissa tapauksissa liittynyt RAI1-geenin kahdentuminen. Sen roolia oireiden aiheuttamisessa pidetään keskeisenä. Myös muut deletoituneen alueen geenit kuitenkin vaikuttavat oirekuvan muodostumiseen. Kahdella kolmasosalla potilaista duplikaatio kattaa 3,7 megaemäsparin suuruisen alueen. Jos kahdentunut alue on tätä suurempi, PMP22-geenin duplikaatio aiheuttaa lisäksi tyypin 1A Charcot–Marie–Toothin taudin. Yuan–Harel–Lupskin oireyhtymässä esiintyy sekä Potocki–Lupskin oireyhtymän että Charcot–Marie–Toothin taudin piirteitä. Potocki–Lupskin oireyhtymällä on autosomaalinen, vallitseva periytymistapa, mutta yleensä oireisto syntyy sporadisen uuden mutaation seurauksena. Esiintyvyydeksi vastasyntyneillä on arvioitu 1/20 000 – 1/25 000, mutta alidiagnosointia pidetään todennäköisenä. Diagnoosi asetetaan perimäntutkimuksen ja sen tulokseen sopivan oirekuvan myötä. Erotusdiagnostisesti huomionarvoinen tila on Smith–Magenisin oireyhtymä. Potocki–Lupskin oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Erityisopetus on useimmissa tapauksissa tarpeen. Potocki–Lupskin oireyhtymän kuvasivat Angela Brown ja muut vuonna 1996. Geneetikot Lorraine Potocki ja James R. Lupski alkoivat vuonna 2000 laatia kuvauksia uusista todetuista tapauksista.
Hans Robert Hiegel

Hans Robert Hiegel
Hans Robert Hiegel on saksalainen arkkitehti.
Merkittäviä töitä

Lastentarha, Baden-Baden
Pilvenpiirtäjä Campanile, Frankfurt
Matthew kirkko, Karlsruhe
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Rauhanjoukot

Rauhanjoukkojen logo
Maat, joissa Rauhanjoukot työskentelevät (sininen) ja missä aiemmin työskennelleet (vaaleansininen).
Rauhanjoukot (Peace Corps) on Yhdysvaltain hallituksen johtama vapaaehtoisohjelma sekä hallituksen asioimisto samalla nimellä. Rauhanjoukkojen ohjelma sisältää kolme tavoitetta: teknisen avun tarjonta, auttaa Yhdysvaltojen ulkopuolella olevia ihmisiä ymmärtämään Yhdysvaltain kulttuuria sekä auttaa yhdysvaltalaisia ymmärtämään muiden maiden kulttuureita. Yleisesti rauhanjoukkojen työ liittyy sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen.
Perustamisvuodestaan 1962 lähtien yli 200 000 yhdysvaltalaista on liittynyt rauhanjoukkoihin toimien 139 valtiossa.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gianandrea Noseda

Gianandrea Noseda vuonna 2013
Gianandrea Noseda (s. 23. huhtikuuta 1964 Milano) on italialainen kapellimestari. Hän on saavuttanut yhtäläistä tunnustusta työllään konserttisaleissa ja oopperataloissa.
Elämä ja ura > Opinnot ja uran alkuvaiheet

Noseda opiskeli aluksi pianonsoittoa ja keskittyi sittemmin sävellykseen sekä orkesterinjohtoon. Hänen opettajiensa joukossa ovat olleet Valeri Gergijev, Myung-whun Chung ja Donato Renzetti. Vuonna 1994 hän voitti kaksi orkesterinjohtokilpailua, ensimmäisen Douaissa ja toisen Cadaquésissa. Virallisen debyyttinsä hän teki pian johtaessaan Milanon Giuseppe Verdi -sinfoniaorkesteria. Ensilevytyksensä hän teki saman orkesterin ja solisti Emanuele Segren kanssa vuonna 1995 Joaquín Rodrigon Concierto de Aranjuezilla ja muilla teoksilla.
Elämä ja ura > Orkesteri- ja oopperaura

Noseda sai tammikuussa 2016 nimityksen Yhdysvaltain kansallisorkesterin seitsemänneksi musiikilliseksi johtajaksi, jona aloitti nelivuotiskauden kaudella 2017–2018. Syyskuussa 2018 sopimusta laajennettiin kaudelle 2024–2025 saakka. Carnegie Hallissa Nosedan johtama Yhdysvaltain kansallisorkesteri esiintyi ensimmäistä kertaa toukokuussa 2019, Lincoln Centerissä marraskuussa 2019. Noseda on samalla toiminut Cadaquésin orkesterin pääkapellimestarina sekä Lontoon sinfoniaorkesterin ja Israelin filharmonikkojen päävierailijana.
Nosedalla on ollut huomattavat asemat myös BBC:n filharmonikoissa, joita johti vuosina 2002–2011, Pittsburghin sinfoniaorkesterissa, jossa Victor de Sabata Chair luotiin hänen päävierailijuuttaan (2010–2014) varten sekä Mariinski-teatterissa, jossa hänet nimitettiin vuonna 1997 Valeri Gergijevin aloitteesta päävierailijaksi ensimmäisenä ulkomaalaisena. Työ Mariinski-teatterissa kesti vuosikymmenen. Vuosina 1999–2003 Noseda toimi Rotterdamin filharmonikkojen ja vuosina 2003–2006 RAI:n kansallisen sinfoniaorkesterin päävierailijana. Vuosina 2007–2018 hän oli Teatro Region (Torino) musiikillinen johtaja.
Vuonna 2002 Noseda aloitti yhteistyön Metropolitan-oopperan kanssa. Tuon vuoden syyskuussa hän johti siellä Sergei Prokofjevin Sota ja rauha -oopperan esityksen.
Noseda on johtanut myös Berliinin filharmonikkoja, Chicagon sinfoniaorkesteria, Clevelandin orkesteria, La Scalaa, Münchenin filharmonikkoja, New Yorkin filharmonikkoja, NHK-sinfoniaorkesteria, Orchestra dell'Accademia Nazionale di Santa Ceciliaa, Orchestre de Parisia, Ranskan kansallisorkesteria, Philadelphian orkesteria, Royal Opera Housea, Salzburger Festspiele, Wienin filharmonikkoja, Wienin sinfoniaorkesteria ja Zürichin oopperaa. Heinäkuussa 2018 Zürichin oopperatalo nimitti hänet seuraavaksi musiikilliseksi pääjohtajaksi kaudesta 2021–2022 alkaen. Kohokohtana hänen kaudellaan on uusi Nibelungin sormus -sarja, jonka esityksen johtaa uusi taiteellinen johtaja Andreas Homoki.
Noseda on lisäksi kiertänyt nuoriso-orkesterien kanssa ja pitänyt mestarikursseja. Syksyllä 2019 hän aloitti toimintansa Georgian Tsinandalin festivaalin ja Pankaukasialaisen nuoriso-orkesterin musiikillisena johtajana. Joulukuussa 2016 Noseda johti Nobel-palkintokonsertin.
Elämä ja ura > Levytysura

Nosedan levytyksiin ovat kuuluneet Musica Italiana -hankkeen levyt, joilla on kuultu vähemmälle huomiolle jäänyttää 1900-luvun italialaista ohjelmistoa. Noseda on tehnyt myös ooppera-albumeita, joilla on esiintynyt muiden muassa sellaisia laulajia kuin Ildebrando D'Arcangelo, Rolando Villazón, Anna Netrebko ja Diana Damrau. Nosedan suosituimpiin levytyksiin on kuulunut Deutsche Grammophonin kautta julkaistu Netrebkon soolodebyyttialbumi, joka koostui Wienin filharmonikkojen kanssa esitetyistä sopraanoaarioista. Useimmat sinfoniset levytyksensä Noseda on tehnyt Chandos-levymerkille. Näihin levytyksiin kuuluvat tulkinnat kaikista Franz Lisztin sinfonisista runoelmista BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa.
Elämä ja ura > Palkinnot ja tunnustukset

Noseda on saanut Italian tasavallan ansioritarikunnan komentajan arvon. Hän tuli vuonna 2015 valituksi Musical American vuoden kapellimestariksi. Vuonna 2016 hänet valittiin International Opera Awardsin vuoden kapellimestariksi.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Pākehā-maorit

Pākehā-maori Barnet Burns vuonna 1848 tehdyssä piiroksessa.
Pākehā-maori oli 1800-luvulla käytetty nimitys maorien keskuuteen siirtyneistä eurooppalaisista. Pākehā on maorin kielen sana, joka merkitsee yleensä brittiläistaustaisia uusiseelantilaisia. Vuonna 1833 Uudessa-Seelannissa arvioitiin olevan noin 70 pākehā-maoria. Eurooppalaiset eivät usein arvostaneet maorien joukkoon siirtyneitä eurooppalaisia, mutta maorien yhteisöissä heidät nähtiin usein hyödyllisinä eurooppalaisten tavaroiden hankkijoina ja neuvottelijoina maorien ja eurooppalaisten välillä.
Historia

Suurin pākehā-maori-ryhmä ennen 1840-lukua olivat kauppiaat. He myivät heimojen puolesta näiden puuta, sikoja ja perunaa, ostaen näille eurooppalaisilta musketteja, ruokaa ja alkoholia. Menestyksekkäimpiä heistä oli Louis Hetet, joka toi eurooppalaisen karjan ja viljan King Countryyn vuonna 1844. Tanskalaissyntyinen Phillip Tapsell rikastui asetuttuaan Maketūun Bay of Plentyn alueelle, myyden alueen maoreille musketteja ja ruutia. Eurooppalaisasutuksen alkuaikoina, kun siirtolaisia oli vielä vähän, he olivat turvallisuutensa puolesta riippuvaisia maoreista. Pākehā-maoreille oli tärkeää päästä naimisiin maorinaisen kanssa, jotta he voisivat olla tekemisissä maorien kanssa. Naimisiinmeno oli maorien tapa varmentaa Pākehā-maorien luotettavuus. Näin myös heidän lapsensa saatiin sidotuksi heimon yhteyteen. Jotkut pākehā-maorit olivat niin kiinteissä yhteyksissä maoreihin, että he jopa taistelivat näiden puolella. James Caddell työskenteli 13-vuotiaana valaanpyytäjänä, kun Ngāi Tahu -heimon maorit tappoivat muun hänen laivansa miehistön vuonna 1810. Maorit ottivat hänet yhteisöönsä ja hän sai muun muassa maorien käyttämän moko-nimisen kasvotatuoinnin. Hän oppi myös maorin kielen ja miltei unohti kokonaan englannin. Hän taisteli heimon sotajoukkojen mukana ja piti perinteisiä maorien aseita eurooppalaisia parempina. Dicky Barrett järjesti Te Āti Awa -heimon puolustuksen Waikato-heimoa vastaan aseistaen Te Āti Awojen pā-linnoituksen eurooppalaisilla laivatykeillä vuonna 1832. Vuonna 1838 maoripäälikkö Pomaren sotajoukoissa oli 132 pākehā-maoria.
Pýrgos (Thíra)

| Pýrgos Πύργος |
| --- | --- |
 Pýrgos Kallístiksen kylä.
 Pýrgos
 Koordinaatit: 36°22′58″N, 25°26′53″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Thíra
Kunta:  Thíra
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6001011201
Väkiluku (2011):  884
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pýrgos (kreik. Πύργος) eli Pýrgos Kallístis (Πύργος Καλλίστης, Pýrgos Kallístis) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firán kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 884 (vuonna 2011).
Pýrgos sijaitsee Thíran saaren keskiosissa noin neljä kilometriä saaren pääkaupungista Firásta etelään. Kylän kaakkoispuolella on Profítis Ilías -vuori, jonka huipulla sijaitsee Profeetta Elian luostari.
Pýrgos Kallístis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πύργου Καλλίστης, Topikí Koinótita Pýrgou Kallístis), johon kuuluu varsinaisen Pýrgoksen kylän sekä Profeetta Elian luostarin lisäksi myös saaren satama Órmos Athiniós. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 912.
Santoríni Pýrgoksesta nähtynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pýrgos Wikimedia Commonsissa
Gullåkran lur

Gullåkran lur (lue venyttämällä: lur, tai myös Gullåkran torvi) on Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä ollut lur, joka oli pronssinen puhallinsoitin. Se löytyi Staffanstorpista Skånesta Ruotsista vuonna 1840. Lur oli tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoitin. Tämä lur ajoitetaan Monteliuksen periodille III eli 1300–1100 eaa.
Historiaa

Lur löytyi vuonna 1840, kun Gullåkran suolla kaivettiin turvetta. Lur löytyi 1,5 metrin syvyydestä yhdessä veneen jäänteiden ja suuren eläimen jäänteiden kanssa (hevonen?). Läheltä lurin löytöpaikkaa löydettiin vuonna 1911 pronssinen kaularengas, joka painoi 83 grammaa ja jonka sisähalkaisija oli yli 11 senttimetriä. Renkaan päät olivat koukkuun taivutetut pallomaiset ulokkeet, jotka toimivat samalla renkaan lukkona.
Jo kauan on tiedetty, että suohon on jäänyt eläimiä tai sinne on heitetty eläinten jätteitä. Suosta tunnetaan poronsarvet ja kauriin, hirven ja hevosen luita. Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus

Ruotsista löydetyistä 13 lurista tämä torvea muistuttava soitin on parhaiten säilynyt. Se on 1,10 metriä pitkä ja se on juotettu yhteen neljästä valetusta osasta. Siinä oli löydettäessä kiinnitettynä kantamista helpottava ketju, jossa oli 28 rengasta. Lur on sarvimaisesti kaareva, mutta soittimen suukappale on taivutettu sivulle. Sillä ei ole Skandinaviassa yleistä suuaukon koristekiekkoa, vaan sen puuttuessa se muistuttaa Wismarin torvea. Se on esillä Lundin historiallisessa museossa.
Pýrgos Diroú

| Pýrgos Diroú Πύργος Διρού |
| --- | --- |
 Pýrgos Diroú
 Koordinaatit: 36°37′32″N, 22°22′55″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Kunta:  Anatolikí Máni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4302031701
Väkiluku (2011):  246
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pýrgos Diroú (kreik. Πύργος Διρού; myös Pírgos Diroú) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Mánin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Oítylon kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Anatolikí Mánin kunnan Oítylon kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 246 (vuonna 2011).
Diróksen tippukiviluolia.
Pýrgos Diroú sijaitsee Mánin niemimaan keskiosissa lähellä sen länsirannikkoa. Kylän tunnetuin nähtävyys ovat Diróksen tippukiviluolat. Ne muodostavat yli kuusi kilometriä pitkän luolaston, jonka suurimmat luolat ovat nimeltään Glyfáda (suomeksi ”Murtovetinen”, myös Vlycháda), Katafýgio (”Turvapaikka”) ja Alepótrypa (”Ketunkolo”). Osassa luolista on ollut asutusta neoliittisella kaudella. Luolastossa on maanalainen joki ja järviä. Glyfádan luola on avoinna yleisölle.
Pýrgos Diroú muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πύργου Διρού, Topikí Koinótita Pýrgou Diroú), johon kuuluvat varsinaisen Pýrgos Diroún kylän lisäksi kylät Chariá, Charoúda, Gklézi, Kalós, Kampináres, Marmatsoúka, Nikándreio, Triantafylliá, Veloúsi ja Xepapadiánika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 561.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pýrgos Diroú Wikimedia Commonsissa
Presidentin mitali (Israel)

Israelin presidentti Isaac Herzog myöntää mitalin Joe Bidenille Jerusalemissa vuonna 2022
Presidentin mitali (hepr. ‏עיטור נשיא מדינת ישראל‎, Itur Nesi Medinat Yisra'el) on Israelin presidentin jakama korkein mahdollinen kunnianosoitus. Se perustettiin vuonna 2012 presidentti Shimon Peresin käskystä ja sitä jaetaan kiitoksena poikkeuksellisista ansioista Israelin tai ihmiskunnan hyväksi. Saajan ei tarvitse Israelin kansalainen tai juutalainen. Saajien määrä on rajattu kuuteen henkilöön vuodessa.
Kunnianosoitusta jaetaan yhdessä luokassa:
ritarikunnan nauha
Raphaël Poirée

Raphaёl Poiree
| Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten Ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten Ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten Ampumahiihto. Olympialaiset  | Maa:  Ranska> Miesten Ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | viesti |  |
|  Pronssia | Torino 2006 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 2000 | yhteislähtö |  |
|  Kultaa | Pokljuka 2001 | yhteislähtö |  |
|  Kultaa | Pokljuka 2001 | viesti |  |
|  Kultaa | Oberhof 2004 | pikamatka |  |
|  Kultaa | Oberhof 2004 | normaalimatka |  |
|  Kultaa | Oberhof 2004 | yhteislähtö |  |
|  Kultaa | Anterselva 2007 | normaalimatka |  |
|  Hopeaa | Pokljuka 2001 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Oberhof 2004 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2007 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Pokljuka 1998 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Oslo 2000 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Hanty-Mansijsk 2003 | yhteislähtö |  |
|  Pronssia | Oberhof 2004 | viesti |  |
|  Pronssia | Hochfilzen 2005 | yhteislähtö |  |
|  Pronssia | Pokljuka 2006 | viesti |  |
|  Pronssia | Anterselva 2007 | yhteislähtö |  |
Raphaël Poirée (s. 9. elokuuta 1974 Rives, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti.
Poirée on voittanut Ampumahiihdon maailmancupin neljästi, ollut kerran toinen ja kerran kolmas. Osakilpailuvoittoja hänellä on 44 ja palkintosijoituksia yhteensä 103. Raphaël Poirée voitti olympiahopeaa takaa-ajossa Salt Lake Cityssä vuonna 2002. Lisäksi hänellä on viestin olympiapronssia sekä Salt Lake Citystä, että Torinosta 2006. Maailmanmestaruuden hän on voittanut seitsemän kertaa.
Voitettuaan normaalikilpailun Anterselvan MM-kisoissa 2007 Poirée ilmoitti lopettavan uransa kauden jälkeen. Hän kilpaili viimeisen kerran 11. maaliskuuta maailmancupin osakilpailussa Holmenkollenilla ollen osallistumatta kauden päätöskilpailuihin Hanti-Mansijskissa. Holmenkollenilla käydyssä yhteislähtökilpailussa Poirée sijoittui toiseksi häviten Norjan Ole Einar Bjørndalenille loppukirikamppailussa.
Raphaël Poirée oli vuosina 2000–2013 naimisissa norjalaisen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti Liv Grete Skjelbreid Poiréen kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta.
Nykyään Poirée on töissä Eurosportin ampumahiihtoeksperttinä.
Saavutukset

Olympialaiset
Salt Lake City 2002: hopeaa takaa-ajo
Torino 2006: pronssia viesti
Salt Lake City 2002: pronssia viesti
Maailmanmestaruuskilpailut
2004: kultaa normaalimatka
2007: kultaa normaalimatka
2004: kultaa sprintti
2000: kultaa yhteislähtö
2001: kultaa yhteislähtö
2004: kultaa yhteislähtö
2001: kultaa viesti
2001: hopeaa takaa-ajo
2004: hopeaa takaa-ajo
2007: hopeaa sekaviesti
1998: pronssia takaa-ajo
2000: pronssia takaa-ajo
2003: pronssia yhteislähtö
2005: pronssia yhteislähtö
2007: pronssia yhteislähtö
2004: pronssia viesti
2006: pronssia viesti
Ampumahiihdon maailmancup
Maailmancupin voitto: 1999-00, 2000-01, 2001-02, 2003-04
Maailmancupin toinen 2005-06
Maailmancupin kolmas 2004-05
Maailmancupin osakilpailut: 44 voittoa, 39 kakkossijaa, 20 kolmossijaa, palkintosijoituksia 103
Potlatch

Tanssijoita tlingitien potlatchissa Alaskassa 1898.
Potlatch (chinookin kielen sanasta patlatsh) on Pohjois-Amerikan luoteisrannikon intiaanien seremonia, jossa lahjoitetaan omaisuutta muille tai tuhotaan sitä sosiaalisen aseman vahvistamiseksi. Seremonia ja siihen liittyvä juhla oli kukoistuksessaan etenkin vuosien 1849-1925 välillä. Potlatch-juhlia järjestettiin tyypillisesti erilaisten kriisien yhteydessä, esimerkiksi päällikön kuollessa. Toisinaan sotakin voitiin välttää potlatchin avulla; heimo joka kykeni tuhoamaan enemmän omaisuuttaan, oli voittaja. Nykyisessä amerikanenglannissa sanalla tarkoitetaan nyyttikestejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Potlatch Wikimedia Commonsissa
Rauhalan koulu

Rauhalan koulu on seuraavien koulujen nimi:
Rauhalan koulu Valkeakoskella
Rauhalan koulu Kotkassa
Rauhalan koulu Lohjalla
Rauhalan koulu Lieksassa
Rauhalan koulu, entinen koulu Valtimolla.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rauhalan koulu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rafik al-Hariri

Rafik Hariri
Rafik al-Hariri (1. marraskuuta 1944 – 14. helmikuuta 2005 Beirut, Libanon) (arab. رفيق بهاءالدين الحريري‎) oli libanonilainen liikemies ja poliitikko. Hän oli viiden hallituksen pääministerinä 1992–1998 ja 2000–2004. Hariri kuoli pommi-iskussa.[lähde? ]
Hariri nousi pääministeriksi 1992 perustamansa Tayyar Al Mustaqbal -puolueen (Tulevaisuusliike) johdossa. Haririn surma johti poliittiseen muutokseen Libanonissa niin sanotussa "setrivallankumouksessa" ja Syyrian joukkojen vetäytymiseen maasta. Haririn jälkeen puolueen johtoon nousi hänen poikansa Saad al-Hariri, joka oli sittemmin pääministeri kahteen otteeseen.[lähde? ]
Hariri oli kotoisin sunniperheestä Sidonista. Hän opiskeli liikealaa Beirutin arabialaisessa yliopistossa ja työskenteli rakennusalalla Saudi-Arabiassa sekä perusti rakennusyhtiön Ciconest. Hän sai 1978 Saudi-Arabian kansalaisuuden palveluksistaan kuningaskunnalle. Hän laajensi liiketoimiaan myöhemmin tietoliikenteeseen, pankkitoimintaan, kiinteistö- ja öljyalalle. Vuonna 1993 hän perusti Libanoniin televisiokanavan Telviziyon Al Mustaqbal ja osti useita libanonilaisia lehtiä. Hän oli myös maassa Saudien perheen edustajana.[lähde? ]
Haririn mukaan on nimetty Rafik Haririn kansainvälinen lentoasema.[lähde? ]
Murha, sen tutkimukset ja tuomio

Hariri murhattiin pommilla 14. helmikuuta 2005. Pommiräjähdyksessä St. Georges -hotellin edessä Räjähdyksessä kuoli myös 21 muuta ja haavoittui yli 200. Räjähdys aiheutti kaksi metriä syvän kraatterin.
Murhasta syytettiin aluksi Syyrian armeijan ja tiedustelun joukkoja. Haririn tiedettiin rikkoneen välinsä presidentti Bašar al-Assadiin vaadittuaan Syyrian joukkojen vetäytymistä maasta. Se oli otollista myös Yhdysvaltain George W. Bushin hallinnon kannalta, joka oli nimittänyt Syyrian "pahan akseliin" kuuluvaksi ja halusi eristää maan taloudellisesti. Muitakin epäiltyjä esitettiin, kuten al-Qaida, jolle Haririn läheiset suhteet Saudeihin olivat punainen vaate, tai Israel, joka pyrki jatkuvasti heikentämään Libanonia, tai Iran, joka vihasi maallista Hariria.
Vuoden 2005 lopulla YK asetti saksalaisen syyttäjä Detlev Mehlisin johtaman tutkimusryhmän, joka vahvisti seitsemän kuukauden tutkimusten jälkeen Syyrian turvallisuusjoukkojen syyllisyyden ja pidätti neljä epäiltyä. Tämän jälkeen tutkimukset kuitenkin hyytyivät. Maaliskuun 1. 2009 aloitti YK:n erikoistuomioistuin Leidschendamissa Alankomaissa johdossaan kanadalainen Daniel Bellemare. Ensitöikseen tuomioistuin vapautti neljä pidätettyä, jotka olivat istuneet jo kolme vuotta libanonilaisessa vankilassa. Toukokuussa 2009 saksalainen Spiegel-lehti sai haltuunsa dokumentteja, joiden mukaan iskun takana olisivat olleet Hizbollahin erikoisjoukot.
Heinäkuussa 2011 julkaistussa syytekirjelmässä erikoistuomioistuin syytti teosta neljää Hizbollahin jäsentä ja toimitti heidän pidätysmääräyksensä Libanonin viranomaisille.
Yhdistyneet kansakunnat perusti tapausta käsittelemään Libanonin pyynnöstä erikoistuomioistuimen Special Tribunal for Lebanon (SLT), joka antoi päätöksen 18. elokuuta 2020. Poissaolevana tuomittiin syylliseksi Salim Ayyash. Kolme muuta vapautettiin murhasyytteistä todisteiden puutteessa.
Potok

Potok (ven. Поток) eli Geizer (ven. Гейзер) on neuvostoliittolainen ja venäläinen sotilaallisten tietoliikennelinkkisatelliittien perhe. Ne välittävät  Jantar-4KS1 ja Jantar-4KS1M -vakoilusatelliittien digitaalista kuva-aineistoa Venäjälle. Myös mobiili vastaanotto on mahdollista alle 3 metrin antennilla. Satelliitit sijaitsevat geostationaarisella kiertoradalla asemissa 80 astetta itäistä pituutta ja 13,5 astetta läntistä pituutta.
Satelliitit toimivat C-taajuuskaistalla. Satelliittien Slav-2 ja Sintez transponderit kehitti NPO Elas. Satelliitit kehitti NPO Prikladnoi Mehaniki (NPO PM). Asennonsäätö toimii neljällä SPT-70 -plasmatrusterilla. Potok-satelliitit korvaa Garpun-satelliitit 2010-luvulla.