stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
KHL:n tähdistöottelu 2009
Tapahtumat > Taitokilpailut

Käärmeviesti: Viestijoukkueeseen osallistuu viisi pelaajaa molemmista joukkueista. Viestin aloitus, lopetus ja vaihdot suoritetaan toisen kenttäpäädyn maaliviivalla. Viestin aikana kierretään törpöt, jotka on sijoitettu kaukalon pituussuunnassa epäsymmetrisesti. Viestinviejä luistelee radan päästä päähän. Voittaja selviää ankkuriosuuden jälkeen, joka ylittää ensimmäisenä maaliviivan.
Rangaistuslaukaus: Kilpailuun osallistuu molemmista joukkueista viisi pelaajaa. Mikäli maalit ovat tasan viiden pelaajan jälkeen, edetään pareittan kunnes voittaja on selvillä.
Lyöntilaukaus: Kilpailuun osallistuu molemmista joukkueista kolme pelaajaa. Kilpailun tehtävänä on lyödä lyöntilaukauksena omalta siniviivalta rännikiekko. Se pelaaja, jonka voimasta kiekko etenee pisimmän matkan voittaa.
Nopeusluistelu: Kilpailuun osallistuu molemmista joukkueista kolme pelaaja. Pelaajan tehtävänä on kiertää kaukalo maalien takaa B-pisteiden ulkokehää pitkin. Nopeiten luistellut voittaa.
Maalivahtikilpailu: Kilpailuun osallistuu molemmista joukkueista kaksi maalivahtia. Kunkin maalivahdinn tehtävänä on laukoa kolme kiekkoa omalta maaliviivalta vastustajan maaliin. Joukkue joka onnistuu useamman maalin teossa voittaa.
Tarkkuuslaukaus: Kilpailuun osallistuu molemmista joukkueista kolme pelaajaa. Pelaajan tehtävänä on osua kymmenen kiekon avulla mahdollisimman nopeasti neljää tauluun, jotka on sijoitettu maalin jokaiseen kulmaan. Laukaukset suoritetaan B-pisteiden välistä. Nopeimmin osumat saanut voittaa kilpailun.
Nopeusviesti: Viestijoukkueeseen osallistuu viisi pelaajaa molemmista joukkueista. Viestin aloitus, lopetus ja vaihdot suoritetaan punaviivalla. Viesti kierretänään vastapäivään kiertäen maalien takaa, luistellen B-pisteiden ulkokehää pitkin. Ensin viisi kierrosta tehnyt joukkue voittaa.
| Kilpailu | Jašin | Jágr |
| --- | --- | --- |
| Käärmeviesti | 0 | 1 |
Rangaistuslaukaus: 1
| Lyöntilaukaus | 1 | 0 |
| Nopeusluistelu | 1 | 0 |
| Maalivahtikilpailu | 1 | 0 |
| Tarkkuuslaukaus | 1 | 0 |
| Nopeusviesti | 1 | 0 |
Jašinin joukkue voitti 6–2.
Tapahtumat > Ottelu

| #> Ensimmäinen erä | Tulos> Ensimmäinen erä | Joukkue> Ensimmäinen erä | Maalintekijä (syöttäjä)> Ensimmäinen erä | Aika> Ensimmäinen erä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 0–1 | Jágr | Hossa (Klepiš, Jágr) | 7.36 |
| 2 | 1–1 | Jašin | Mozjakin (Sušinski, Proškin) | 11.03 |
| 3 | 1–2 | Jágr | Clymer (Klepiš, Jágr) | 11.31 |
| 4 | 1–3 | Jágr | Kudrna (Marek, Pirnes) | 14.28 |
Toinen erä
| 5 | 2–3 | Jašin | Kuljaš (Jašin) | 28.25 |
| 6 | 2–4 | Jágr | Hossa (Pirnes) | 35.15 |
| 7 | 3–4 | Jašin | Mozjakin | 38.15 |
| 8 | 4–4 | Jašin | Saprykin | 39.58 |
Kolmas erä
| 9 | 5–4 | Jašin | Saprykin (Radulov) | 48.05 |
| 10 | 5–5 | Jágr | Marek | 49.35 |
| 11 | 6–5 | Jašin | Radulov | 55.31 |
| 12 | 6–6 | Jágr | Brendl | 57.13 |
| 13 | 6–7 | Jágr | Hossa | 59.01 |
Aiheesta muualla

KHL: Äänestysten tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
Kenneth Hale

Ken Hale Australiassa vuonna 1967.
Kenneth Locke Hale (usein myös Ken Hale; 15. elokuuta 1934 – 8. lokakuuta 2001) oli yhdysvaltalainen kielitieteilijä, joka työskenteli professorina Massachusettsin teknillisessä korkeakoulussa. Hänet tunnetaan erityisesti Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Australian alkuperäiskielten eteen tekemästään työstä ja kyvystään oppia nopeasti uusia kieliä – hän kykeni viestimään kymmenillä kielillä. Hale piti tärkeänä kouluttaa alkuperäiskielten synnynnäisiä puhujia kielitieteen pariin.
Harkovan sopimus

| Harkovan sopimus> Sopimus Ukrainan ja Venäjän federaation välillä liittyen Venäjän federaation Mustanmeren laivaston läsnäoloon Ukrainan alueella |
| --- | --- |
 Presidentit Dmitri Medvedev ja Viktor Janukovytš allekirjoittamassa sopimusta.
Allekirjoitettu:  21. huhtikuuta 2010
Allekirjoituspaikka:  Harkova, Ukraina
Kielet:  ukraina ja venäjä
Voimaantulopäivä:  14. toukokuuta 2010
Päättymispäivä:  31. maaliskuuta 2014
Osapuolet
Osapuolet:   Ukraina  Venäjä
Alkuperäiset allekirjoittajat:  Viktor Janukovytš ja Dmitri Medvedev
Harkovan sopimus (ukr. Харківські угоди, H’arkivski uhody, ven. Харьковские соглашения, Harkovskije soglašenija) oli vuonna 2010 allekirjoitettu Ukrainan ja Venäjän välinen sopimus, jolla Ukrainan Sevastopolissa sijaitsevan Venäjän Mustanmeren laivaston laivastotukikohdan vuokrasopimusta jatkettiin vuoteen 2042 asti. Vastineeksi Venäjä suostui myymään kaasua Ukrainalle alennettuun hintaan. Sopimus oli voimassa vuoteen 2014 asti, jolloin Venäjä irtautui sopimuksesta yksipuolisesti miehitettyään Krimin niemimaan. Sopimus oli jatkoa vuonna 1997 allekirjoitetulle sopimukselle, jolla entisen Neuvostoliiton laivaston Mustanmeren laivasto jaettiin Ukrainan ja Venäjän kesken niin, että Venäjä sai kalustosta 80 prosenttia, ja Ukraina vuokrasi Sevastopolin laivastotukikohdan Venäjälle 25 vuodeksi. Sopimuksen allekirjoittivat Harkovassa 21. huhtikuuta 2010 Ukrainan presidentti Viktor Janukovytš ja Venäjän presidentti Dmitri Medvedev. Ukrainan parlamentti Verh’ovna Rada ja Venäjän valtioduuma ratifioivat sopimuksen 27. huhtikuuta.
Sopimuksen täydellinen nimi oli Sopimus Ukrainan ja Venäjän federaation välillä liittyen Venäjän federaation Mustanmeren laivaston läsnäoloon Ukrainan alueella (ukr. Угода між Україною і Російською Федерацією з питань перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України, Uhoda miž Ukrajinoju i Rosijskoju Federatsijeju z pytan perebuvannja Tšornomorskoho flotu Rosijskoji Federatsiji na terytoriji Ukrajiny, ven. Соглашение между Российской Федерацией и Украиной по вопросам пребывания Черноморского флота Российской Федерации на территории Украины, Soglašenije meždu Rossijskoi Federatsijei i Ukrainoi po voprosam prebyvanija Tšernomorskogo flota Rossijskoi Federatsii na territorii Ukrainy).
Sisältö

Sopimuksen nojalla Venäjä sai pitää Mustanmeren laivastoaan Sevastopolin laivastotukikohdassa vuoteen 2042 asti. Vuokrana Venäjä maksoi vuodessa sata miljoonaa Yhdysvaltain dollaria sekä hyvitystä Ukrainan Naftogazin Venäjän Gazpromilta ostaman kaasun hinnasta niin, että kaasun hinnan ollessa yli 333 dollaria kuutiometriltä hyvitys on 100 dollaria kuutiometriltä, muulloin 30 prosenttia kaasun hinnasta.
Ratifiointi

Venäjän valtioduuman edustajista 410 äänesti sopimuksen ratifioinnin puolesta. Ainoastaan liberaaldemokraattinen puolue pidättäytyi äänestämästä; puolueen puheenjohtaja Vladimir Žirinovski epäili, noudattaisiko Ukraina sopimusta. Ukrainan parlamntissa Verh’ovna Radassa ratifioinnista äänestettiin kaaoksen keskellä. Puhemies Volodymyr Lytvynin saavuttua saliin häntä kohti alettiin heittää kananmunia, ja turvamiehet joutuivat suojaamaan häntä sateenvarjoilla. Istuntosalissa puhkesi tappelu; yksi Meidän Ukrainamme – Kansan itsepuolustus -ryhmän (NUNS) kansanedustajista joutui sairaalaan aivotärähdyksen, toinen murtuneen nenän takia. NUNS:n ja Julija Tymošenkon ryhmittymän (BJuT) kansanedustajien istumapaikat oli peitetty Ukrainan lipuilla, ja NUNS:n kansanedustajien äänestyslaitteiden kortinlukijat oli tukittu tuntemattomalla aineella. Kesken istunnon istuntosaliin heitettiin savupommi. Ennen äänestystä Verh’ovna Radan ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Oleh Bilorus antoi täysistunnolle tiedoksi valiokunnan mietinnön, jonka mukaan sopimus on perustuslain vastainen ja uhka Ukrainan turvallisuudelle.
Puolet alueiden puolueen kansanedustajista ei ollut paikoillaan äänestyksen aikana, vaan osa heistä oli piirittämässä puhemiehen koroketta, ja kaksi puolueen edustajaa oli ulkomailla; tästä huolimatta sopimuksen ratifioinnin puolesta äänestivät virallisen tuloksen mukaan kaikki puolueen edustajat paitsi yksi, Dmytro Šentsev, joka äänestyshetkellä oli osallisena tappelussa. Ratifioinnin puolesta äänestivät myös kommunistinen puolue ja Lytvynin blokki, kun taas NUNS:n ja BJuT:n kansanedustajista suurin osa ei ollut ilmoittautunut läsnäoleviksi istuntoon, ja vain seitsemän NUNS:n ja yhdeksän BJuT:n kansanedustajaa äänesti ratifioinnin puolesta. Lopullinen äänestystulos oli 236 puolesta, 0 vastaan. Äänestyksen jälkeen opposition kansanedustajat poistuivat istuntosalista, minkä jälkeen parlamentti hyväksyi valtion vuoden 2010 budjetin.
Jälkivaiheet

Venäjän miehitettyä Krimin niemimaan vuonna 2014 Venäjän valtioduuma hyväksyi ja presidentti Vladimir Putin allekirjoitti lain, jonka nojalla Venäjä irtautui yksipuolisesti Harkovan sopimuksesta sekä vuoden 1997 sopimuksesta. Lokakuussa 2014 Ukrainan valtakunnansyyttäjä nosti Janukovytšiä vastaan syytteet virka-aseman väärinkäytöksestä ja maanpetoksesta. Syyskuussa 2022 Kiovan Petšerskin käräjäoikeus vangitsi poissaolevina sopimuksen allekirjoituksen aikaan ulkoministerinä toimineen Kostjantyn Hryštšenkon ja oikeusministerinä toimineen Oleksandr Lavrynovytšin.
Heikki Saaristo

| Heikki Saaristo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Heikki Saaristo
Syntynyt: 9. helmikuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  190 cm
Paino:  85 kg
Nyk. joukkue:   UU-Korihait
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2000–2005 2005–2008 2008–2011:   UU-Korihait  Kauhajoen Karhu  UU-Korihait
Heikki Saaristo (s. 9. helmikuuta 1983) on suomalainen entinen koripalloilija. Saaristo on pituudeltaan 190 cm. Hänen piste-ennätyksensä Korisliigassa on 22, jonka hän teki 12. maaliskuuta 2010 Namika Lahtea vastaan. Hänen isänsä on entinen pääsarjatason koripalloilija Erkki Saaristo.
Pelaajaura

UU-Korihait nosti Saariston miesten SM-Koriksessa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudella 2000–01, jolloin hän pelasi joukkueessa 7 ottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Kaudella 2001–02 Saaristo teki Korihaissa pisteitä 0,2 keskiarvolla pelaamassaan 32 ottelussa. Korihaiden pudottua SM-Koriksesta I-divisioonaan kaudeksi 2002–03, Saaristo sai joukkueessaan enemmän vastuuta ja hän teki kauden aikana keskimäärin 9,0 pistettä ottelua kohti. Yhden divisioonakauden jälkeen Korihait nousi takaisin SM-Korikseen ja Saaristo jatkoi uraansa Korihaissa. Kaudet 2003–04 ja 2004–05 hän pelasi Korihaissa 3,2 ja 1,0 pisteen keskiarvolla.
Kaudeksi 2005–06 Saaristo siirtyi omasta aloitteestaan miesten I-divisioonaa pelaavaan Kauhajoen Karhuun. Kaudet 2005–06 ja 2006–07 Saaristo pelasi Karhussa I-divisioonaa 11,7 ja 8,6 pisteen keskiarvoilla. Karhu nousi Korisliigaan kaudeksi 2007–08 ja Saaristo teki vuoden jatkosopimuksen nousijajoukkueeseen. Saaristo oli kauden aikana joukkueensa paras kotimainen pistemies 8,6 pisteen keskiarvolla. Karhu putosi kauden päätteeksi kuitenkin takaisin I-divisioonaan ja Saaristo siirtyi kaudeksi 2008–09 takaisin kasvattajaseuraansa UU-Korihaihin.
Kalliovilistäjä

| Kalliovilistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vilistäjät Acanthisittidae
Suku::  Vilistäjät Xenicus
Laji::  gilviventris
Kaksiosainen nimi
 Xenicus gilviventris  Pelzeln, 1867 
Katso myös
   Kalliovilistäjä Wikispeciesissä   Kalliovilistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalliovilistäjä (Xenicus gilviventris) on uhanalainen uusiseelantilainen varpuslintu. Se on sukunsa ainoa edustaja, joka ei ole kuollut sukupuuttoon.
Koko ja ulkonäkö

Kalliovilistäjä on noin 10 cm pitkä ja 16–20 g painava, väritykseltään hieman hippiäistä tai uunilintuja muistuttava. Koiras on vihertävä, naaras oliivinruskea. Sen pyrstö on hyvin lyhyt, ja lentotaidossa on parantamisen varaa, ja suuren osan elämästään se viettääkin maassa tai lähellä maanpintaa alikasvoksen suojassa.
Esiintyminen

Kalliovilistäjä elää Uuden-Seelannin Eteläsaaren luoteisreunan vuoristoalueilla ja sen kanta on alle 10 000 sukukypsää yksilöä. Aikaisemmin se esiintyi myös Pohjoissaarella mutta on sieltä hävinnyt. Sen kanta on edelleen taantunut, ja vuonna 2005 havaittiin sen kadonneen 20 vuodessa joka viidenneltä esiintymispaikaltaan. Lajin uhkana ovat eurooppalaisten mukana kulkeutuneiden kotihiiren ja kärpän aiheuttamat pesätappiot.
Elinympäristö

Kalliovilistäjät asuvat vuoristossa puurajan yläpuolella 920–2 900 m:n korkeudella, tavallisimmin 1 200–2 400 m:n korkeudella merenpinnasta. Niitä tavataan kalliojyrkänteillä, laaksoissa, rakkamaalla ja sorakentillä, joissa kasvaa vuoristokasvillisuutta ja matalaa pensaikkoa.
Lisääntyminen

Pesintää tapahtuu etenkin loka-helmikuussa. Pesä on maakolossa, juurakossa tai kivenkolossa. Se on pallomainen ja rakennettu pienistä oksista, kuivista lehdistä ja juurikuiduista, ja se on vuorattu sadoilla höyhenillä. Ulkomitoiltaan se on noin 12 cm, ja pesän sivulla olevan lentoaukon halkaisija on 2,5 cm. Munia on usein viisi kappaletta. Molemmat emot huolehtivat poikasista.
Ravinto

Ruokavalio koostuu pääasiassa hyönteisistä ja muista pienistä selkärangattomista, pienessä määrin myös siemenistä ja hedelmistä.
Gustaf Estlander

| Gustaf Estlander |
| --- | --- |
 Gustaf Estlander vuonna 1922.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1876 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 1. joulukuuta 1930 (54 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  arkkitehti
Vanhemmat:  Jakob August Estlander
Puoliso:  Hildur Ingrid Qvarnström
Sukulaiset:  Carl Gustaf Estlander
Aiheesta muualla
Axel Gustaf Estlander (18. syyskuuta 1876 Helsinki – 1. joulukuuta 1930 Tukholma) oli suomalainen arkkitehti, joka on tunnettu Helsinkiin suunnittelemistaan jugend-taloista, jotka luokitellaan kulttuuri­historiallisesti arvokkaiksi. Estlander oli myös venesuunnittelija, kilpapurjehtija ja Euroopan mestari pikaluistelussa. Kaikki Estlanderin suunnittelemat veneet luokitellaan klassikoiksi.
Estlander pääsi yli­oppilaaksi 1894 yksityisestä koulusta Nya svenska läroverket i Helsingfors ja valmistui arkkitehdiksi Poly­teknillisestä opistosta 1898.
Arkkitehti

Estlander suunnitteli lukuisia tunnettuja helsinkiläis­taloja, kuten Tusculumin Etu-Töölössä vuonna 1911 sekä lisäksi NJK:n paviljongin 1898.
Estlanderin suunnittelemia taloja Helsingissä

| Kaupunginosa | Kortteli | Talo | Osoite | Vuosi | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Siltasaari |  | Wendt | Silta­saaren­katu 16–18 | 1903 |  |
| Kruununhaka | Poro | Elisabeth | Meri­tullin­katu 19 – Maneesin­katu 1–3 | 1903 |  |
| Kruununhaka | Poro | Elisabeth | Maneesi­katu 1–3 – Maurin­katu 2 | 1903 |  |
| Kruununhaka | Näätä |  | Marian­katu 19 | 1904 |  |
| Kruununhaka | Metsä­sika |  | Kirkko­katu 14 | 1905 |  |
| Kruununhaka | Puhveli |  | Meri­tullin­katu 15 | 1906 |  |
| Kruununhaka | Maa­myyrä |  | Rauhan­katu 11 – Marian­katu 16 | 1911 |  |
| Kruununhaka | Villi­sika | Sopu­sointu | Viron­katu 9 | 1915 |  |
| Kamppi | Kalkkuna |  | Fredrikinkatu 39 – Bulevardi 11 | 1903 |  |
| Kamppi | Haikara |  | Bulevardi 17 | 1905 |  |
| Kamppi | Haikara |  | Albertin­katu 27 A | 1906 |  |
| Kamppi | Haikara |  | Bulevardi 19 | 1906 |  |
| Katajanokka | Lehti­kuusi | Fridborg | Luotsi­katu 3 | 1904 |  |
| Ullanlinna | Salakka |  | Pietarin­katu 18 – Kapteenin­katu 5 | 1904 |  |
| Ullanlinna | Karppi | Maja | Kapteenin­katu 4–6 | 1905 |  |
| Ullanlinna | Särki | Villa Solsken | Muukalais­katu 4 – Ullankatu 3 | 1905 |  |
| Ullanlinna | Särki | Villa Ulrika | Ullan­katu 1 | 1910 |  |
| Ullanlinna | Särki | Villa Luna | Laiva­sillan­katu 10 – Muukalais­katu 2 | 1910 |  |
| Punavuori | Pelikaani |  | Albertin­katu 17 – Iso Roobertin­katu 39 | 1906 |  |
| Punavuori | Pelikaani |  | Uuden­maan­katu 42 – Albertin­katu 19 | 1907 |  |
| Punavuori | Korppi |  | Rata­katu 19 | 1907 |  |
| Punavuori | Pöllö |  | Iso Roobertin­katu 17–19 | 1912 |  |
| Kaivopuisto | Päivän­kakkara | Raase­pori1 | Itäinen Puisto­tie 11 | 1908 |  |
| Eira | 218 | Villa Hjelt (Italian suur­lähetystö) | Tehtaan­katu 32 C–D | 1912 |  |
| Töölö | Tusculum |  | Töölön­katu 8 – Cygneauksen­katu 7 | 1911 | — |
| Eteläsatama | Valko­saari | NJK:n klubi­rakennus | Valkosaari | 1900 | — |
1Romahdettuaan rakennus­vaiheessa 1907.selvennä
Urheilu-ura

Pika­luistelun Euroopan-mestaruus­kilpailuissa hän voitti vuonna 1898, mutta jäi hopealle vuosina 1897 ja 1899. Helsingin EM-kisoissa 1898 hän voitti kaikki matkat. Hänen voitto­aikansa 500 metrillä oli 49,2, 1 500 metrillä 2.36,8, 5 000 metrillä 9.28,8 ja 10 000 metrillä 19.21,4. Pika­luistelun SM-kilpailuissa 1897 Estlander voitti kaksi matkaa, 500 metriä ajalla 49,8 ja 1 500 metriä ajalla 2.49,2. Hän hävisi kuitenkin yleis­mestaruuden myös kaksi matkaa voittaneelle Nikolai Krjukoville. Vuoden 1898 SM-kilpailuissa Estlander voitti kolmesta matkasta kaksi ja yleis­mestaruuden. Hän oli nopein 1 500 metrillä ajalla 2.36,6 ja 5 000 metrillä ajalla 9.22,6.
Estlander luisteli vuonna 1897 ensimmäisen virallisen Suomen ennätyksen kotimaan ratojen 500 metrin pika­luistelussa. Hänen aikansa 49,8 pysyi ennätyksenä seuraavaan vuoteen, kunnes Franz Fredrik Wathén paransi sitä sekunnilla. Vuonna 1898 Estlander teki Suomen ennätykset kaikissa muissa luokissa. Hän paransi Arthur Backmanin koti­maan ratojen 1 500 metrin ennätystä 2,4 sekunnilla aikaan 2.36,6, joka säilyi ennätyksenä vuoteen 1901, kunnes Wathén luisteli ajan 2.33,0. Hän teki samana vuonna 5 000 metrin koti­maan ratojen ensimmäisen virallisen Suomen ennätyksen 9.22,6. Jussi Viinikainen paransi ennätyksen lukemiin 9.08,6 vuonna 1901. Estlander paransi samana vuonna 1898 Nikolai Krjukovin edellisenä vuonna luistelemaa 10 000 metrin Suomen ennätystä 14,8 sekunnilla aikaan 19.21,4. Aika säilyi ennätyksenä neljä vuotta, kunnes Jussi Viinikainen luisteli ajan 19.09,4.
Estlander sai nimiinsä kaikki pika­luistelun viralliset kansain­välisten ratojen Suomen ennätykset vuonna 1898. Hänen 500 metrin ennätyksensä oli 47,6, jota Franz Fredrik Wathén paransi kolme vuotta myöhemmin aikaan 46,2. 1 500 metrillä Estlander kellotti Suomen ennätykseksi ajan 2.29,8. Se säilyi ennätyksenä vuoteen 1908, jolloin Johan Wikander saavutti uuden ennätyksen 2.23,4. Estlanderin 5 000 metrin ennätys­aika oli 9.15,0, jonka Jussi Viinikainen rikkoi vuonna 1901 tuloksellaan 9.08,6. 10 000 metrillä Estlander sai ennätyksen ajalla 18.55,8. Franz Fredrik Wathén paransi aikaa 11,8 sekunnilla neljä vuotta myöhemmin.
Estlander osallistui Tukholman kesä­olympialaisiin vuonna 1912 kipparoiden Örn-veneen neljänneksi 8mR-luokassa ja häviten pronssi­mitalin suomalaiselle Lucky Girl-veneelle. Hän osallistui kilpa­purjehdukseen 30 vuoden ajan ja osallistui yli 1 500 lähtöön.
Estlander voitti vuonna 1914 purjehduksessa Sinebrychoffin pokaalin Irene-veneellä.
Venesuunnittelija

1900-luvun alussa hän keskittyi venesuunnitteluun. Hänet laskettiin Suomen ja myöhemmin uuden koti­maansa Ruotsin etevimpiin vene­suunnittelijoihin, ja hän tuli erityisesti tunnetuksi menestyvien R-veneiden ja saaristo­risteilijöiden suunnittelijana. Kaikki Estlanderin luomukset ovat tänään tavoiteltuja klassikoita. [lähde? ]
Hänen yksittäinen tunnetuin, vielä Suomessa edelleen aktiivisesti purjehtiva veneensä on 8mR-luokkaan kuuluva, vuonna 1928 entiselle arkkitehti­kollegalleen Sigurd Frosterukselle suunniteltu Sphinx. Toinen kuuluisa Suomessa purjehtiva vene on 6mR-luokan Ian. Estlander suunnitteli veneen itselleen vuonna 1929, ja kilpaili sillä Suomessa viimeisen kerran elo­kuussa samana vuonna, voittaen kaikki kolme lähtöä. Kaiken kaikkeaan rakennettiin yli 1 000 Estlanderin suunnittelemaa venettä.
Estlander omisti lyhyen ajan yhden Suomessa ennen ensimmäistä maailman­sotaa kahdesta purjehtineista William Fifen suunnitteleman 12mR Irene-veneen. Saman­aikaisesti hän purjehti saman­nimisellä itse suunnittelemallaan 10mR venellä. Yhdessä muiden NJK-laisten muodostaman konsortion kanssa hänellä oli myös osuus Alfred A. Mylnen suunnittelemassa 10mR Kitty-veneestä. Estlanderin motiivina muiden suunnittelijoiden veneen hankinnalle oli tutustuminen muiden huippu­suunnitelijoiden R-mitta­säännön ominaisuuksiin. Myöhemmin Estlanderista kehittyi R-veneiden mestari­suunnittelija. [lähde? ]
Purjehdus­historioitsija Pekka Barckin mukaan[lähde? ] Estlander omisti veneitä ympäri Eurooppaa ja matkusteli kilpailusta toiseen. Heti ensimmäisen maailman­sodan jälkeen hän omisti vuoden verran Espanjasta ostamansa William Fifen kuuluisan 15mR Tuigan, jota ei koskaan toimitettu Suomeen. Estlander myi Tuigan vuonna 1919. Samana vuonna rakennettiin Estlanderin suunnittelema 150 m2 saaristo­risteilijä, yli 22 metriä pitkä Singoalla. Vuonna 1911 rakennettu Kitty purjehtii jälleen Suomen vesillä. Venettä on vuosien ajan entisöinyt Johan Fagerholm. [lähde? ]
Venesuunnittelija > Estlanderin suunnittelemia purjeveneitä

| Raken­nus-   vuo­si | Vene | Tyyppi | Pur­je-   nu­me­ro | Alku­peräinen   omistaja | Nykyinen   omistaja | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1900 | Aldebran | evä­köli­vene | — | Gustaf Est­lander | tuhoutunut |  |
| 1908 | Aldebran II | 8mr muokattu | — | Gustaf Est­lander | — |  |
| 1920 | Singoalla | SK 150 | L-1 | Gustaf Est­lander | tuhoutui 1922 |  |
| 1928 | Sphinx | 8mR | FIN-4 | Sigurd Frosterus | Antti Touko­lehto |  |
| 1928 | Isabel | 8mR | S-16 | Curt Matsson | Antonis Nicolaras |  |
| 1928 | Maribel | 8mR | L-8 | Curt Matsson | Peter Groh |  |
| 1928 | Carbonita | 8mR | — |  | tuhoutunut |  |
| 1928 | Lempo II | 8mR | — | Leuto Pajunen | Torsten Gran­berger |  |
| 1928 | Cheerio | 8mR | L-7 | G. Grönblom | — |  |
| 1929 | Ian (ex.Marja, Zuleika, Sir Ian) | 6mR | FIN-59 | Gustaf Est­lander | Michael Cedercreutz |  |
| 1930 | Princess Svanevit | 12mR | S-2 | E. Åkerlund | — |  |
| 1930 | Safir | 8mR | S-6 | Wallenberg | haaksi­rikkoutui Monacossa 2008 |  |
| 1930 | Ellen | 8mR | S-16 |  | — |  |
Suku

Estlander kuului suomalaiseen Estlander-aateli­sukuun. Hänen isänsä oli kirurgian professori Jakob August Estlander (1831–1881). Hänen setänsä oli Ateneumin perustaja, professori Carl Gustaf Estlander. Vuonna 1901 hän meni naimisiin viipurilaisen Hildur Ingrid Qvarn­strömin kanssa. Gustaf Estlanderin aatelinen suku­haara on nyttemmin sammunut.
Aiheesta muualla

Gustaf Estlander 1876–1930 (Estlanderin pienois­bio­grafia vene­suunnittelijana)  17.3.2001. Telia. Arkistoitu 6.4.2004. (ruotsiksi)
Princess Svanevit (Kuvia Estlanderin veneistä haulla) Tukholma:  Sjö­historiska museet. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
Axel Gustav Estlander 1898.
Gustaf Estlanderin suunnittelema 150m2 saaristo­risteilijä Singoalla L-1. Singoallaa pidettiin Itä­meren nopeimpana purje­veneenä sen lyhyenä elin­aikanaan.
Happikato

Happikato eli anoksia on tila, jossa happea on niin vähän, että korkeammat elämänmuodot eivät menesty. Sitä aiheuttaa esimerkiksi Itämeressä lähinnä vesien rehevöityminen. Rehevöitymisen seurauksena vesistöissä lisääntyvät myös hajottajat, jotka käyttävät suuren osan veden happimäärästä. Happea ei jää tarpeeksi muun muassa kaloille. Rehevöityminen aiheuttaa myös veden samentumista, joka haittaa kalojen näkökenttää.
Happikadossa voi elää tiettyjä anaerobisia bakteereita. Happikatoa esiintyy merten pohjasyvänteissä ja joskus liki pohjaansa myöten jäätyvissä lammissa.
Happikadossa veteen liuennutta happea ei periaatteessa ole ollenkaan. Happikadosta puhutaan myös hypoksiatilanteissa, joissa happea on liian vähän. Useimmat kalat eivät voi elää, jos happea on alle 30 prosenttia kyllästystilasta. "Terveessä" vesiekosysteemissä happea on vähintään 80 prosenttia sen enimmäismäärästä.
Itämeri

Itämeren pohjaan syntyy happikato, kun vesi on voimakkaasti kerrostunutta. Sedimentin pinnassa olevat hajottajat käyttävät kaiken hapen pohjanläheisestä vedestä, ja kerrostuneisuuden takia tilalle ei virtaa hapekkaampaa vettä muualta.