stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Airaksinen (koripalloilija)
Pelaajaura > Seurajoukkueet

Airaksinen teki ensiesiintymisensä vasta yhdistyneessä miesten SM-sarjassa kasvattajaseuransa 
Tampereen Pyrinnön edustusjoukkueessa kaudella 1952, jolloin Pyrintö sijoittui tappioitta itälohkon kolmanneksi ja oli koko sarjan lopputuloksissa viides. Airaksinen pelasi 15 ottelussa 2,1 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Kaudella 1953 Pyrintö sijoittui seitsemänneksi ja seuraavilla kausilla seitsemänneksi, kuudenneksi, viidenneksi ja kuudenneksi. Airaksisen pistekeskiarvo nousi joka vuosi ollen kaudella 1956 13,6 per ottelu. Vuosina 1954–1956 Airaksisen pistekeskiarvo oli Pyrinnön toiseksi korkein Arvo Jantusen jälkeen. Kaudella 1957 Pyrintö jatkoi SM-sarjan keskikastiin sijoittumistaan oltuaan kahdeksas ja Airaksisen pisteiden pudottua 7,3:een per ottelu.
Kausi 1958 oli Airaksisen ja Pyrinnön kannalta hyvä. Airaksinen heitti pääsarjauransa korkeimman pistekeskiarvon 18,9, jolla hän oli joukkueensa paras ja koko sarjan viidenneksi paras korintekijä. Pyrintö pelasi kauden aikana 15 voittoa, viisi tasapeliä ja kaksi tappiota ja hävisi vain kahdella pisteellä Suomen mestaruuden voittaneelle Kotkan Työväen Palloilijoille, josta tuli ensimmäinen Helsingin ulkopuolinen miesten Suomen mestari. Pyrintö sijoittui hopealle ohittaen samaan pistemäärään yltäneen Helsingin Jyryn ja saavutti seurahistoriansa ensimmäisen miesten SM-mitalin, joka jäi Airaksisen ainoaksi.
SM-hopean jälkeisillä kolmella kaudella Pyrinnön sijoitus, kuten Airaksisen pistekeskiarvokin, laski tasaisesti viidenneksi, kuudenneksi ja yhdeksänneksi. Kauden 1961 jälkeen Airaksinen pelasi pääsarjassa seuraavan kerran kaudella 1963–1964, jolloin hän edusti Tapiolan Honkaa. Airaksinen teki Seppo Kuuselan tähdittämässä joukkueessa 8,1 pistettä ottelua kohden, joukkueensa neljänneksi eniten. Honka sijoittui SM-sarjassa kymmenenneksi. Viimeiseksi jääneelle pääsarjakaudelleen 1964–1965 Airaksinen palasi Tampereelle, jossa hän pelasi 11 ottelussa 3,4 pisteen keskiarvolla Pyrinnön sijoituttua kahdeksanneksi.
Pelaajaura > Maajoukkue

Airaksinen kuului Suomen miesten maajoukkueen kokoonpanoon kahdessa Ruotsia vastaan pelatussa valmistavassa maaottelussa, joissa hän jäi pisteittä. Marraskuussa 1958 ja tammikuussa 1959 pelatut ottelut päättyivät Suomen voittoon.
Pelityyli ja ominaisuudet

Kilpaurallaan 190 senttimetriä pitkä Airaksinen oli olemassa olevien tilastojen mukaan 1950-luvulla Pyrinnön toiseksi pisin pelaaja Pentti Palkoahon jälkeen. 1960-luvun pelivuosina Pyrinnössä ja Hongassa häntä pidemmät pelaajat alkoivat yleistyä.
Airaksisen aikana Pyrinnössä sentterinä pelannut Heino Komusaari kertoi olleensa kuin tolppa, jonka takaa muut pelaajat pääsivät heittämään. Tavallisesti Komusaari houkutteli hyökkäämällä vastustajan puolustuksen itseensä ja syötti tämän jälkeen taakseen vapaalle miehelle heittopaikan. Komusaaren syötöistä koreja tekivät muun muassa Airaksinen ja Jantunen.
Tilastot

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 15 | 2,1 | 31 |
| 1953 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 22 | 8,2 | 181 |
| 1954 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 22 | 10,7 | 235 |
| 1955 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 22 | 11,5 | 252 |
| 1956 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 22 | 13,6 | 300 |
| 1957 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 20 | 7,3 | 145 |
| 1958 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 21 | 18,9 | 396 |
| 1959 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 21 | 9,9 | 207 |
| 1960 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 20 | 8,4 | 167 |
| 1961 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 19 | 5,7 | 109 |
| 1963–1964 | Tapiolan Honka | SM-sarja | 22 | 8,1 | 179 |
| 1964–1965 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 11 | 3,4 | 37 |
| Yhteensä | Yhteensä | SM-sarja | 237 | 9,4 | 2239 |
O = ottelut, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Peter Crouch

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Peter James Crouch
Syntymäaika: 30. tammikuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Macclesfield, Cheshire, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 201 senttimetriä
Lempinimi: Crouchy
Junioriseurat
1999–2000: Tottenham Hotspur
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2001 2001–2002 2002–2004 2003 2004–2005 2005–2008 2008–2009 2009–2011 2011–2019 2019 | Queens Park Rangers Portsmouth Aston Villa → Norwich City (laina) Southampton Liverpool Portsmouth Tottenham Stoke City FC Burnley FC | 42 (10) 37 (18) 37 (6) 15 (4) 27 (12) 85 (22) 27 (11) 73 (12) |
Maajoukkue
| 2005–2010 |  Englanti | 42 (22) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. lokakuuta 2009.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. marraskuuta 2010.
Peter James Crouch (s. 30. tammikuuta 1981 Macclesfield, Cheshire) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet tunnettiin pituudestaan ja komeista puskuistaan. Crouchin ura Englannin maajoukkueessa alkoi vuonna 2005 ja jatkui kolmen peräkkäisen valmentajan (Sven-Göran Eriksson, Steve McLaren, Fabio Capello) aikakaudella vuoteen 2010 saakka. Kaikkiaan hän pelasi 42 maaottelua ja teki niissä 22 maalia. Crouch voitti maajoukkueen maalipörssin EM-kisojen 2008 karsinnoissa ja teki Englannin maajoukkuehistoriaa rikkomalla kymmenen maalin rajan yhden kalenterivuoden (2006) aikana.
Vuoden 2006 MM-kisojen aikaan Crouch tuli tunnetuksi robottimaisesta tuuletuksestaan. Hän saikin Englannin lehdistöltä lyhytaikaisen lempinimen "Stiff Pete" eli vapaasti käännettynä "Kanki-Pete". Yli kaksimetrinen (201 cm) Crouch pelasi kaudella 2008-2009 Portsmouth FC:ssa ja oli joukkueensa ylivoimaisesti paras maalintekijä.
Elokuussa 2009 Crouch palasi takaisin kasvattajaseuraansa Tottenhamiin. Siirtosumma oli arviolta noin 10 miljoonaa puntaa. Crouch teki Tottenhamin kanssa viiden vuoden mittaisen pelaajasopimuksen. Samalla hän palasi Harry Redknappin valmennuksen alaiseksi. Aikaisemmin Crouch on pelannut Redknappin valmennuksessa Southamptonissa ja Portsmouthissa.
Saavutukset

2003–2004 1. divisioonan (nykyinen Mestaruussarja, Englannin toiseksi ylin sarjataso) voittaja Norwich FC:n joukkueessa.
Onni Ruuth

Onni Osvald Ruuth (14. heinäkuuta 1858 Kaukola – 26. lokakuuta 1942 Joensuu) oli suomalainen piirilääkäri ja ensimmäisen suomenkielisen urheilulehden toimittaja.
Lapsuus ja nuoruus

Onni Ruuthin vanhemmat olivat Heinäveden kappalainen, varapastori Alexander Edvard Ruuth (1820–1878) ja Sofia Gustava von Nandelstadh (1823–1889). Ruuth syntyi Karjalankannaksen Kaukolassa, mutta varttui Heinävedellä. Hän kävi koulunsa Kuopiossa, jossa pääsi ylioppilaaksi vuonna 1878 Kuopion lyseosta. Tämän jälkeen Onni Ruuth aloitti lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1883, lääketieteen kandidaatiksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1893. Paitsi lääkäri, Ruuth oli myös vihkimystä vaille valmis pappi.
Työura

Valmistuttuaan lääkäriksi Ruuth toimi virassa muun muassa Leppävirralla ja Antreassa. Vuodesta 1899 hän toimi piirilääkärinä ensin Kittilässä, sitten Tohmajärvellä ja lopulta Joensuussa. Viimeksi mainitusta virasta Ruuth jäi eläkkeelle vuonna 1926. Vielä tämän jälkeenkin hän jatkoi Joensuussa yksityisvastaanottoa.
Urheilulehti Uljas

Jo opiskeluaikoinaan Onni Ruuth oli innokas urheilija. Hän harrasti muun muassa ammuntaa ja purjehdusta, ja voitti molemmissa lajeissa palkintoja. Olikin varsin luontevaa, että Ruuth oli vuosina 1886–1887 ilmestyneen ensimmäisen suomenkielisen urheilulehden Uljas : urheuden ja reippauden edustaja toimittaja ja julkaisija. Lehteä ehti ilmestyä 21 numeroa ennen kuin se joutui lopettamaan lukijoiden vähyyden takia. Ensimmäinen ruotsinkielinen Suomessa ilmestynyt urheilulehti Sporten oli perustettu hiukan aikaisemmin 1881 ja se jatkoi ilmestymistä vuoteen 1895 saakka. Uusia ruotsin- ja suomenkielisiä urheilun erikoislehtiä alettiin perustaa 1890-luvulla ja vuonna 1898 aloitti ilmestymisen Suomen Urheilulehti.
Uljas-lehden toimitustyössä Ruuth tutustui laajasti Suomen urheilupiireihin, ja hän oli mukana perustamassa useita alan yhdistyksiä, kuten Suomen Kennelklubia, Suomen Kalastusseuraa, Suomen Matkailijayhdistystä ja Ylioppilaiden Urheiluyhdistystä.
Yksityiselämä

Onni Ruuth oli naimisissa vuodesta 1893 Claudia Ratisen (1870–1939) kanssa. Pariskunnalle syntyi kuusi lasta: Onni Uljas (1894–1972), Weli Emil Viktor (1897–1980), Sampo Ilmari (1900–1918), Aino Kyllikki (1905–1938), Osmo Kalervo (1908–1992) ja Tarmo Tiera (1909–1996). Lapsista lakitieteen lisensiaatti Uljas Ruutu, vuoteen 1935 Ruuth (1894–1972) toimi vuodesta 1922 Joensuun pormestarina.
Paitsi urheilua, Onni Ruuth oli vapaa-ajallaan aktiivinen monissa asioissa. Ollessaan piirilääkärinä Antreassa hän harrasti hevosurheilua ja hevoskasvatusta. Kittilässä asuessaan hän puolestaan innostui poronhoidosta ja kasvatti oman 450-päisen porotokan. Kittilässä hän sai aikaan myös ensimmäisen maanviljelysnäyttelyn. Muutettuaan Pohjois-Karjalaan Ruuth alkoi kasvattaa ja jalostaa karjaa. Tohmajärvellä ollut maatila toimi perheen maaseutukotina Joensuun kodin rinnalla.
Onni Ruuth oli mukana perustamassa Joensuun suojeluskuntaa ja osallistui poikiensa kanssa aktiivisesti sen toimintaan. Joensuun kaupunginvaltuusto nimitti Ruuthin vuonna 1917 kaupungin suojeluskunnan esikunnan jäseneksi, mitä tehtävää hän hoiti myös vuosina 1920–1922. Vuonna 1922 hänet valittiin Joensuun suojeluskunnan kunniajäseneksi. Opiskeluaikoinaan Ruuth oli mukana Suomalaisen puolueen toiminnassa. Joensuussa hän oli mukana perustamassa Kansallisen Kokoomuksen Joensuun paikallisosastoa sekä Pohjois-Karjalan Kansallisliitoa.
Nuoruudessaan Onni Ruuth oli opiskellut myös Ateneumissa. Hän maalasi harrastuksekseen tauluja, joita hän lahjoitti pääasiassa sukulaisilleen. Ruuthin vuosina 1890–1892 maalaama taulu Jeesus Getsemanessa on nykyisin esillä Joensuun seurakunnan pienessä seurakuntasalissa.
Ammatistaan ja yhteiskunnallisesta aktiivisuudestaan johtuen Ruuth oli Joensuussa tunnettu hahmo. Kotikaupungissaan hänet tunnettiin yleisesti nimellä Ukko-Ruuth.
Onni Osvald Ruuth kuoli 84-vuotiaana. Hänet on haudattu Joensuun hautausmaahan.
Oscar-gaala 2015

| Oscar-gaala 2015 |
| --- | --- |
Päiväys:  2015-02-2222. helmikuuta 2015
Paikka:  Dolby Theatre, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Juontaja:  Neil Patrick Harris
Tuottaja:  Neil Meron Craig Zadan
Ohjaaja:  Hamish Hamilton
Kohokohtia
Paras elokuva:  Birdman or (the Unexpected Virtue of Ignorance)
Paras ohjaaja:  Alejandro González Iñárritu Birdman or (the Unexpected Virtue of Ignorance)
Paras miespääosa:  Eddie Redmayne Kaiken teoria
Paras naispääosa:  Julianne Moore Edelleen Alice
Eniten palkintoja:  Birdman or (the Unexpected Virtue of Ignorance) ja The Grand Budapest Hotel (4)
Eniten ehdokkuuksia:  Birdman or (the Unexpected Virtue of Ignorance) ja The Grand Budapest Hotel (9)
 ← 2014  Oscar-gaala  2016 →
Oscar-gaala 2015 oli 87. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2014 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Dolby-teatterissa Los Angelesin Hollywoodissa 22. helmikuuta 2015. Gaalan juonsi ensi kertaa näyttelijä Neil Patrick Harris.
Oscar-kunniapalkinnot jaettiin tänä vuonna Jean-Claude Carrièrelle, Hayao Miyazakille ja Maureen O’Haralle. Jean Hersholtin humanitaarisen palkinnon sai Harry Belafonte.
Oscar-ehdokkaat julkistettiin 15. tammikuuta 2015. Eniten ehdokkuuksia saivat Birdman ja The Grand Budapest Hotel, jotka molemmat saivat yhdeksän ehdokkuutta.
Birdman ja The Grand Budapest Hotel saivat molemmat myös eniten palkintoja, molemmat neljä Oscaria. Birdman palkittiin parhaana elokuvana sekä parhaasta ohjauksesta, alkuperäiskäsikirjoituksesta ja kuvauksesta. The Grand Budapest Hotel palkittiin parhaasta musiikista, lavastuksesta, puvustuksesta ja maskeerauksesta. Julianne Moore palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla elokuvasta Edelleen Alice ja Eddie Redmayne parhaan miespääosan Oscarilla elokuvasta Kaiken teoria.
Televisiointi

Suomessa gaala lähetettiin suorana lähetyksenä Yle Teemalla sunnuntain ja maanantain välisenä yönä 22–23. helmikuuta. Punainen matto -osuus alkoi noin klo. 2.00 ja itse gaala alkoi kolmen jälkeen. Koko Oscar-lähetys uusittiin kanavalla suomeksi tekstitettynä maanantai-iltana 23. helmikuuta.
Voittajat ja ehdokkaat > Useamman ehdokkuuden ja palkinnon saaneet elokuvat

| Ehdokkuudet | Elokuva | Palkinnot |
| --- | --- | --- |
| 9 | Birdman or (the Unexpected Virtue of Ignorance) | 4 |
| 9 | The Grand Budapest Hotel | 4 |
| 8 | The Imitation Game | 1 |
| 6 | American Sniper | 1 |
| 6 | Boyhood | 1 |
| 5 | Foxcatcher | — |
| 5 | Interstellar | 1 |
| 5 | Kaiken teoria | 1 |
| 5 | Whiplash | 3 |
| 4 | Mr. Turner | — |
| 3 | Into the Woods | — |
| 3 | Murtumaton | — |
| 2 | Guardians of the Galaxy | — |
| 2 | Ida | 1 |
| 2 | Inherent Vice | — |
| 2 | Selma | 1 |
| 2 | Wild – Villi vaellus | — |
Oscar-kunniapalkinnot

Jean-Claude Carrière
Hayao Miyazaki
Maureen O’Hara
Oscar-kunniapalkinnot > Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto

Harry Belafonte
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Alejandro González Iñárritu palkittiin parhaan ohjauksen Oscarilla elokuvasta Birdman.
Eddie Redmayne palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla elokuvasta Kaiken teoria.
Julianne Moore palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla elokuvasta Edelleen Alice.
J. K. Simmons palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla elokuvasta Whiplash.
Patricia Arquette palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla elokuvasta Boyhood.
Pertti Lehtinen

Pertti Lehtinen
Pertti Juhani Lehtinen (s. 15. syyskuuta 1947 Iitti) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Hän aloitti musiikinopiskelun Lahden Musiikkiopistossa vuonna 1969 Tauno Kaivolan oppilaana ja opiskeli lisäksi laulua Kouvolan musiikkiopistossa (nykyisin Pohjois-Kymen musiikkiopisto). Lehtinen aloitti varsinaisen laulajanuransa Lahden oopperayhdistyksessä vuonna 1971 Silvion roolissa Leoncavallon Pajatsossa. Hän piti ensikonserttinsa 6.3.1978 Sibelius-Akatemian konserttisalissa Helsingissä. Vuosina 1975–1977 Lehtinen oli kiinnitettynä näyttelijänä Lahden kaupunginteatterissa ja vuosina 1979–1982 sekä 1985–1986 hän työskenteli solistikiinnityksellä Saksassa Stadttheater Gießenissä.
Suomen Kansallisoopperassa hän vieraili vuosina 1977–1979, 1985–1986, 1987–1988 ja 1990–1991 . Hän on esiintynyt myös Savonlinnan Oopperajuhlilla.
Lisäksi Lehtinen on konsertoinut Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Rooleja mm:

Naamiohuvit – Renato
La Traviata – Germont
Trubaduuri – Luna
Aida – Amonastro
Otello – Jago
Rigoletto – Rigoletto
Tosca – Scarpia
Salome – Johannes Kastaja
Lisäksi useita musikaali- ja operettirooleja.
Levytykset :

Elämälle 1988
Laulakaa jumalalle 1992
Iitin Tiltu / Rantalaiturilla (single) 1993
Muuta:

Vuodesta 1988 alkaen Pertti Lehtinen oli usean vuoden ajan jokakesäisen Iitin Hiidenvuoren yökonsertin  vakiosolisti.
Lehtinen tunnetaan myös motocrossin ystävänä ja ajoi joitain kertoja ennen laulajanuraansa mm. Päijänne-ajoissa.
1990-luvulta alkaen Pertti Lehtinen on harrastanut golfia ja kilpailee lajissa aktiivisesti. Hänellä on Hole-in-One tulos Iitti Golfista vuodelta 2012.
Pahalampi (Pieksämäki)

| Pahalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°09′01″N, 26°52′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Härkäjärven valuma-alue (14.96)
Laskuoja:  oja Vehkosuonpuroon 
Järvinumero:  14.961.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,7 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,478 km  
Pinta-ala:  1,527 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPahalampi 
Pahalampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Siikakosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 170 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Härkäjärven valuma-alueella (14.96), jonka Härkäjärven lähi-alueeseen (14.961) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,7 metriä mpy.
Paringajärvi

| Paringajärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Uusi-Seelanti
Paikkakunta:  West Coast ja Westland District (en) (käännä suomeksi) 
Koordinaatit:  43°43′05″S, 169°24′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Hall
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  16  m 
 fiParingajärvi 
Paringa on järvi Uudessa-Seelannissa. Se sijaitsee 30 kilometriä pohjoiseen Haastin kaupungista Uuden-Seelannin Eteläsaaren länsirannikolla. Järvi sijaitsee kuuden kilometrin päässä sisämaassa Tasmaninmeren rannalta.
Paringan laskujoki on Hall, joka laskee Paringajoen kautta Tasmaninmereen. Joissa ja järvessä viihtyy muun muassa kuningaslohi. Järven ympäristössä elää useita lintulajeja, kuten silkkiuikku, uudenseelanninsotka, lapasorsa, sinisorsa, mustajoutsen sekä merimetso.
Petter Wilhelm Aurén

Petter Wilhelm Aurén (Pekka Ville Eronen) (4. syyskuuta 1826 Nilsiä – 24. toukokuuta 1896 Oulu) oli suomalainen maanmittari ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä P.W.A. ja r-m-n.
Aurénin vanhemmat olivat talollinen Pekka Pekanpoika Eronen ja Margareta Jöhr. Perhe muutti 1830-luvulla Kärsämäelle, jossa Pekka Eronen toimi lampuotina. Aurén oli kruununrakennusmestari Sundqvistin opissa, kunnes lähti opiskelemaan Helsinkiin. Insinööriluutnantti Appelbergin suosituksesta hän pääsi rakennusmestarioppilaaksi Tie- ja vesirakennusten ylihallitukseen ja työskenteli Saimaan kanavan rakennustyömaalla. Työn ohessa teknillisessä koulussa opiskeltuaan hän siirtyi 1840 varamaanmittari Erik Gustaf Judénin apulaiseksi Jaakkimaan. Ylioppilastutkinnon suorittamisesta Aurén vapautettiin erikoisluvalla ja toukokuussa 1851 hän suoritti maanmittarintutkinnon.
Rovaniemelle Aurén määrättiin komissiomaanmittari Adof Törnuddin apulaiseksi 1853, tekemään maantieteellisiä mittauksia Lapissa. Vanhemmaksi komissionmaanmittariksi hänet nimitettiin 1866. Aurén osallistui Rovaniemellä kunnalliseen ja hengelliseen elämään, toimien muun muassa Rovaniemen ensimmäisen pitäjänkokouksen puheenjohtajana. Hän puhui kansakoulujen puolesta ja kirjoitti ahkerasti Oulun Wiikko-Sanomiin.
Aurén, joka määrättiin 1870 kartoittamaan Ivalojoen kulta-alueet, oli itsekin kiinnostunut kullanhuuhdonnasta ja teki valtauksia Kittilän Porkonen-Pahtavaarassa ja Ivalon Appisjoella, mutta ne eivät menestyneet. Ivalojoen Kultalan ensimmäinen virkamiesasukas hänestä silti tuli ja hän esitteli kartoituksensa tuloksia kuvernööri George von Alfthanille syksyllä 1870.
Aurén muutti Ouluun 1874 ja hoiti sieltä pitäen maanmittarin tehtäviään Lapissa, eläkkeelle hän jäi 1894. Kirjallisten teoksen ohella Aurénin laatimiksi tiedetään muun muassa kartat Karta öfver Finska Lappmarken 1860 ja Karta öfver Ivalojoki elfdal. Guldvaskerierna vid Ivalojoki åren 1870-1874.
Aurénin puoliso vuodesta 1855 oli Albertina Fredrica Hackzell (s. 1828).
Teoksia

Risto Rytkönen: kertomuksia Pohjois-Savosta vanhoilta ajoilta 1, kirj. r-m-n. Tekijä, Oulu 1892
Keisari Alexander I:sen matka Pohjanmaalla v. 1819, mukaillut kertomuksista "Hundra minnen från Österbotten" sekä muista kansan muistossa vielä olevista maineista P. W. A. Tekijä, Oulu 1894
Uleåborgs län : resedagboksanteckningar i länet samt under 12 års tjänstgöring i Lappmarken. Första delen : Anteckningar om Utsjoki, Enare och Sodankylä. Tekijä, Uleåborg 1894 (Teos digitaalisessa muodossa Dorian Kansalliskirjastossa)
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Petter Wilhelm Auréninin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Aurénin kirja Keisari Alexander I:sen matka Pohjanmaalla v. 1819 digitoituna versiona (Viitattu 8.7.2015)
Petter Wilhelm Aurén SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
Pahalampi (Mikkeli, Häkkilä)

| Pahalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  62°04′29″N, 27°03′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.932.1.046
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,7 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,484 km  
Pinta-ala:  1,19 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPahalampi 
Pahalampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Häkkilän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,7 metriä mpy.
Paul Monaghan

| Paul Monaghan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. lokakuuta 1967 (ikä 56) Thenford, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Paul Monaghan (s. 18. lokakuuta 1967 Thenford) on brittiläinen Red Bullin Formula 1 -tallin insinööri. Monaghan aloitti uransa McLarenilla vuonna 1990.
Kausilla 2001–2002 Monaghan toimi Benettonilla/Renaultilla Jenson Buttonin ja kausilla 2003–2004 Fernando Alonson kisainsinöörinä. Vuonna 2005 hän siirtyi Jordanille pääinsinööriksi, mutta jätti tallin saman vuoden heinäkuussa. Vuodesta 2006 lähtien Monaghan on työskennellyt Red Bullilla eri insinööritehtävissä.
Peter Lüscher

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Schladming 1982 | alppiyhdistetty |  |
Peter Lüscher (s. 14. lokakuuta 1956) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä.
Lüscher saavutti urallaan MM-hopeaa alppiyhdistetystä vuonna 1982. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 Lüscher sijoittui suurpujottelussa 7:ksi ja Innsbruckin talviolympialaisissa 1976, hän oli kahdeksas pujottelussa.
Lüscher voitti alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun vuonna 1979 ja saavutti urallaan yhteensä kuusi osakilpailuvoittoa. Hän lopetti uransa vuonna 1985.
Lüscher valittiin vuonna 1979 vuoden miesurheilijaksi Sveitsissä. Hän on naimisissa ranskalaisen entisen alppihiihtäjättären Fabienne Serratin kanssa.
Osakilpailuvoitot

| Pvm | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 10. joulukuuta 1978 |  Schladming | Alppiyhdistetty |
| 28. tammikuuta 1979 |  Garmisch-Partenkirchen | Pujottelu |
| 28. tammikuuta 1979 |  Garmisch-Partenkirchen | Alppiyhdistetty |
| 16. joulukuuta 1979 |  Madonna di Campiglio | Alppiyhdistetty |
| 5. helmikuuta 1983 |  St. Anton | Syöksylasku |
| 9. helmikuuta 1983 |  Garmisch-Partenkirchen | Super-G |
Pahtahanhikki

| Pahtahanhikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Sormihanhikit Potentilla
Laji::  nivea
Kaksiosainen nimi
 Potentilla nivea  L. 
Katso myös
   Pahtahanhikki Wikispeciesissä   Pahtahanhikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pahtahanhikki eli vuoripahtahanhikki (Potentilla nivea) pohjoinen ja arktinen ruusukasvi. Suomessa se on harvinainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen ja vahvajuurakkoinen pahtahanhikki kasvaa 5–15 senttimetriä pitkäksi. Varsi on koheneva ja karvainen. Pitkät lehtiruodit ovat pitkä- ja kähäräkarvaisia. Lehtilapa on kolmi- tai harvoin viisisorminen, lehdykät soikean leveähköjä, päältä karvaisia, alta tiheään kähäräkarvaisia. Lehdykät ovat tylppiä ja niissä on laitahampaita 9–13 kappaletta. Kukat ovat vaaleankeltaisia, terälehdet verholehtiä pidempiä. Pahtahanhikki kukkii heinäkuussa.
Pahtahanhikkia on vaikea erottaa hyvin samankaltaisesta ja samoilla paikoilla kasvavasta ruijanpahtahanhikista (P. chamissonis). Lajien välimuodot ovat yleisiä.