stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun kaupunginteatteri

Oulun kaupunginteatteri
Oulun kaupunginteatteri itsenäisyyspäivän iltana 2008.
Oulun teatteri on Oulussa toimiva ammattiteatteri. Vuosittain teatteri järjestää noin 350–400 esitystä, joista noin 8 on ensi-iltoja. Näytöksiä on sekä uusia suomalaisia että ulkomaisia kantaesityksiä. Näytöksiä käy seuraamassa noin 80 000 katsojaa joka vuosi. Teatteri tuottaa myös oopperaa ja musiikkiteatteria sekä lapsille että aikuisille. Vuosittainen tapahtuma on myös Lasten ja nuorten teatterifestivaali.
Historia

Vuonna 1931 toimintansa aloittanut harrastajateatteri Oulun Näyttämö toimi Työväenyhdistyksen omistamassa Teatteritalona tunnetulla Työväentalolla. Vuonna 1944 rakennus varusteineen kaikkineen tuhoutui jatkosodan pommituksissa. Teatteritoiminta siirtyi kaupungintalon juhlasaliin uuden vakituisen näytöspaikan etsinnän ajaksi.
Vuonna 1951 Oulun Näyttämö vaihtoi nimensä Oulun Teatteriksi, ja 1965 tehtiin päätös teatterin kunnallistamisesta ja nimi muutettiin Oulun kaupunginteatteriksi. Seitsemän vuotta myöhemmin vuonna 1972 Oulun kaupunginteatteri muutti nykyiselle paikalleen torinrantaan. Uuden teatteritalon valmistujaisia juhlittiin silloisen teatterinjohtajan Paavo Liskin ohjaamalla Kalevala-näytelmällä, joka 78 000 katsojallaan oli teatterin siihen asti suurin yleisömenestys.
Vuonna 2012 Oulun kaupunginteatteri muuttui kaupungin omistuksessa olevaksi osakeyhtiöksi.
Peruskorjauksen (2002–2004) jälkeen ensimmäinen näytös oli Teemun pukuleikki Vinttikamarissa. Suuren näyttämön ensimmäinen esitys remontin jälkeen oli Verdin ooppera Naamiohuvit 24. syyskuuta 2004.
Vuoden 2018 alusta teatterin nimenä markkinointimateriaaleissa ja viestinnässä on Oulun teatteri. Virallisissa rekistereissä nimenä säilyy Oulun kaupunginteatteri.
Oulun teatterin taiteellisena johtajana tammikuussa 2020 aloitti tanssija- ja näyttelijätaustainen ohjaaja Alma Lehmuskallio, joka on valmistunut vuonna 2015 Teatterikorkeakoulusta.
Oulun Naisunioni palkitsi Lehmuskallion ja toimitusjohtaja Anu-Maarit Moilasen Vuoden Sara -palkinnolla maaliskuussa 2021. Palkintoperusteluissa kerrotaan, että naiskaksikkona he ovat tuoreeltaan tuoneet oululaiseen kulttuurijohtamiseen raikkaan tuulahduksen.
Alma Lehmuskallion ohjaama Kaboom ja kuvittelun voima -esitys sai huhtikuussa 2021 lasten- ja nuortenteatteripalkinnon, jonka jakoivat lasten- ja nuortenteatterijärjestö Suomen Assitej ry ja Suomen Teatterit ry. ”Oulun teatterin Kaboom ja kuvittelun voima on uuden suomenkielisen näytelmätekstin kantaesitys suurella näyttämöllä. Esitys on iso satsaus lastenkulttuuriin, teatteripoliittinen teko, jossa teatterin kaikki voimavarat on laitettu peliin”, palkitsijat perustelevat.
Suomen Kulttuurirahasto palkitsi Alma Lehmuskallion ja Anu-Maarit Moilasen Olavi Veistäjä -palkinnolla elokuussa 2021 valtakunnallisesti merkittävästä tuoreesta ja ajankohtaisesta teatteriteosta. Palkintoperusteluissa kerrotaan, että Lehmuskallio on edistänyt Oulun teatterissa määrätietoisesti tasa-arvo- ja yhdenvertaisuusasioita ja Moilanen työskentelee mahdollistajana, jolle taidelaitos ei näyttäydy erillisenä kuplana vaan tärkeänä ja vaikuttavana osana yhteiskuntaa .
Teatteritalo

Oulun teatteritalo valmistui vuonna 1972 torinrantaan, jossa se sijaitsee keinotekoisella Vänmannin saarella. Teatteritalon on suunnitellut arkkitehtipariskunta Marjatta ja Martti Jaatinen, jonka suunnittelemaan monumentaalikeskukseen teatteritalo kuuluu.
Rakennus peruskorjattiin vuosina 2002–2004 ja se sai laajennusosan arkkitehti Sampo Valjuksen piirtämänä. Kunnostuksen aikana Oulun kaupunginteatteri toimi väistötiloissa Limingantullin teollisuusalueella vanhassa Atrian lihapakkaamossa, joka nimettiin leikkisästi Teatriaksi. Näytöksiä oli Teatrian lisäksi Nukulla, nykyisellä Valveella, ravintoloissa ja muissa valikoiduissa paikoissa. Peruskorjauksen jälkeen teatteritalo sai nykyiset neljä näyttämöä. Syyskuussa 2004 yli 10 000 vierasta kävi katsomassa ja tutustumassa uudistettuun rakennukseen.
Näyttämöt

Oulun kaupunginteatterilla on neljä näyttämöä. Suurelle näyttämölle mahtuu 527 katsojaa, pienelle näyttämölle 100–145 katsojaa, Vinttikamariin 78–90 katsojaa ja Pikisaliin 144–184 katsojaa. Suuri näyttämö ja pieni näyttämö ovat olleet käytössä vuodesta 1972 lähtien, kun teatteri aloitti uusissa tiloissaan. Harjoitushuoneena ollut, Lastenkamarista Vinttikamariksi nimetty tila toimi aluksi satunnaisena näyttämönä mutta myöhemmin vakiintui kunnon näyttämöksi. Peruskorjauksen yhteydessä lisättiin myös Pikisali.
Teatterinjohtajat

Oulun Näyttämö
1931–1933 Hannes Flinck (sittemmin Hako)
1933–1940 Urho Lahti
1940–1941 Eino Weckström
1941–1944 Jouko Paavola
1944–1946 Torsten Orell
1946–1947 Yrjö Kianne
1947–1949 Alice Lyly
1949–1951 Esko Tuomi
Oulun Teatteri
1951–1955 Nestori Huhtanen
1957–1959 Matti Tapio
1959–1961 Paavo Roiha
1961–1965 Risto Veste
Oulun kaupunginteatteri
1965–1970 Risto Veste
1970–1971 Saulo Haarla
1971–1975 Paavo Liski
1976–1978 Ari Kallio
1978–1985 Markus Packalén
1986–1990 Jussi Helminen
1990–1993 Yrjö Juhani Renvall
1995–2000 Maarit Pyökäri
2000–2006 Anu Saari
2006–2011 Ahti Ahonen
2012–2014 Mikko Kouki (2012–2014) ja Arto Valkama (2012–2013)
2014–2019 Kari-Pekka Toivonen
2020– Alma Lehmuskallio
Näyttelijöitä ja ohjaajia

| --- | --- |
 Inkeri Aalto  Eeva Eklund (–1971)  Kristiina Elstelä (1971–1975)  Jari Forsman (1985–1991))  Peetti Hakala (1975–)  Ahti Haljala (1961–1965)  Heimo Happonen (1979–)  Eeva-Maija Haukinen (1975–)  Mauri Heikkilä (1961–1965)  Anna-Liisa Havana (–1965–)  Heimo Heikkinen (–1965)  Teuvo Himanka (1967–)  Tuure Himanka (–1969)  Elina Hoffrén (1963–)  Esko Hukkanen (–1961)  Anneli Juustinen (1975–)  Juhani Juustinen (1965–1967, 1975–)  Veikko Jääskeläinen (1965–1967)  Rauni Kaskineva (1961–)  Jorma Koho (1965–)  Anna-Maija Kokkinen (–1991)  Reijo Kokko (1967–)  Erkki Laakso  Pirkko Laakso (–1983)  Mikko Lammi (–1991)  Hilja Lamminperä  Hilja Lamminpää (–1965)  Reijo Lomperi (–1961)  Pentti Louko (–1979)  Sirpa Lumikko (–1983)  Esko Länsineva (1975–)  Markku Maalismaa (1981–1985)  Pentti Marttinen (1963–)  Tuula Meisaari (1983–)  Anna-Leena Mäki-Penttilä (–1981)  Hannele Nieminen (1979–)  Esko Nikkari (–1981)  Anneli Niskanen (1983–)  Seija Näppilä (1967–)  Kirsti Otsamo (1983–)  Hannu Pelkonen (–1985) :  Matti Poskiparta (1977–1979)  Eugen Pukema (1962–, 1967–1973)  Anja Päivärinta (–1963)  Pentti Pääkkönen (yli 40 v., –1973)  Heikki Railevirta (1977–1981)  Markku Riikonen (–1975)  Taneli Rinne (–1983)  Kari J. Ristolainen ([1979–)  Leila Ritvanen (–1961)  Aulis Rosendahl (1967–)  Helena Ryti (1985–)  Mauno Saastamoinen (1965–)  Thelma Saastamoinen (–1961)  Tuire Salenius (–1975)  Esko Salmela (1977–1983)  Risto Salmi (–1979)  Katja Salminen (–1975)  Risto Salminen (1975–)  Ossi Savola (1965–)  Kaija Siikala (ohjaaja-näyttelijä, 1959–1965)  Seija Sora (–1961)  Ritva Sorvali (1987–)  Maija-Liisa Ström (–1985)  Marja-Leena Syvänen (1967–)  Erkki Thil (1961–1963)  Lahja Taivassalo  Reino Taivassalo  Raili Tiensuu (–1975)  Veikko Tiitinen (–1961)  Sari Tirkkonen (1985–)  Liisa Toivonen (1981–)  Veli Tuomas-Kettunen (1965–)  Matti Tuominen (–1975)  Olli Tuominen (1985–)  Juhani Tyynelä (1961–1965)  Helinä Viitanen (–1965)  Terttu Yli-Luoma (1965–1967)  Mikko Viherjuuri (1972–1975)  Timo Virkki (1983–)
Muuta

Tammikuussa 1987 Jumalan teatteri esitti performanssin Pohjoisilla teatteripäivillä. Oulun kaupunginteatterissa esitettyyn performanssiin kuului muun muassa ulosteiden heittoa katsojien päälle. Silloiset teatterikorkeakoulun oppilaat halusivat protestoida laitosteatteria vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun kaupunginteatteri Wikimedia Commonsissa
Kaupunginteatterin sivut
Mäkiniemi, Kaisa & Kela, Noora & Wolfram, Filemon: Rakennushistoriaselvitys: Oulun kaupunginteatteri.  Oulu:  Sweco, tilaaja Oulun Tilapalvelut, 2022.  Teoksen verkkoversio (viitattu 6.3.2023).
Oulun nähtävyydet
| --- | --- |
Puistot ja nähtävyydet:   Franzénin puisto  Heinätorin puisto  Hollihaan puisto  Hautausmaa  Mannerheimin puisto  Hupisaaret  Kasvitieteellinen puutarha  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Markkuun ryhmäpuutarha  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Hautausmaa  Äimäraution siirtolapuutarha 
Museot:   Automuseo  Kierikkikeskus  Merimiehenkotimuseo  Sahamuseo  Pohjois-Pohjanmaan museo  Taidemuseo  Turkansaaren ulkomuseo 
Rakennukset ja alueet:   Kauppahalli  Kauppatori  Kaupungintalo  Kaupunginteatteri  Maikkulan kartano  Nallikari  Nuijamiesten lava  Pikisaari  Rotuaari  Tietomaa  Tuiran sillat  Tuomiokirkko  Vesaisenlinna  Villa Hannala  Ylikiimingin kirkko 
Patsaat ja veistokset:   Frans Mikael Franzénin patsas  Futura – Tuntematon  Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus  Kalasääski ja lohi  Kevätmyrskyä  Pallautuneet  Pohjan neito  Polskis  Ruutuvihko  Siivet  Toripolliisi  Tuirasta Ruijan rannoille  Valaistuksen tie
Naiad

| Naiad |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Voyager 2
Löytöaika:  Syyskuu 1989
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Neptunus
Keskietäisyys:  48 227 km
Eksentrisyys:  0,0004 ± 0,0003
Kiertoaika:  0,294
Inklinaatio:  4,75°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  96×60×52 km
Massa:  ~1,9 × 1017 kg ? Maan massaa
Keskitiheys:  ~1,2 g/cm3
Albedo:  0,07
Naiad on Neptunuksen kuu. Se löydettiin syyskuussa 1989 Voyager 2-luotaimen ottamista kuvista, ja se on lähin Neptunuksen kuu. Kuu on epäsäännöllisen muotoinen. Siellä ei ole havaittu geologista aktiivisuutta. Koska Naiad kiertää Neptunuksen synkronisen kiertoradan alapuolella, vuorovesivoimat aiheuttavat hiljalleen kuun lähestymisen kohti Neptunusta. Kuu tuleekin lopulta törmäämään Neptunukseen tai hajoamaan sitä ennen renkaaksi Neptunuksen ympärille (saavuttaessaan Rochen rajan).
Palau olympialaisissa

Palau on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin Sydneystä 2000 lähtien. Talviolympialaisissa maa ei ole ollut mukana.
Palaun olympiajoukkueeseen on kuulunut joka kerralla 4–5 urheilijaa. He ovat kilpailleet judossa, melonnassa , painissa, painonnostossa, uinnissa ja yleisurheilussa. Palaulaiset urheilijat eivät ole saavuttaneet yhtään mitalia eivätkä pistesijaa, eli sijoitusta kahdeksan parhaan joukkoon.
Nadežda Filippova

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Argentiina 1981 |  |  |
Nadežda Nikolajevna ”Nadja” Filippova (ven. Надежда Николаевна ”Надя” Филиппова, s. 17. syyskuuta 1959 Gorki, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Filippova kuului Neuvostoliiton naisten maajoukkueen kokoonpanoon Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Argentiinan MM-kilpailuissa 1981, joissa Neuvostoliitto voitti pronssia.
Pan-Amerikan kisat 2015

| XVII Pan-Amerikan kisat 2015 |
| --- | --- |


Isäntäkaupunki:  Toronto, Kanada
Osanottajamaita: 41
Osallistujat: 6 132
Lajeja ohjelmassa: 364 (36 eri urheilumuotoa)
Avajaiset: 10. heinäkuuta 2015
Päättäjäiset: 27. heinäkuuta 2015
Avaaja: Kenraalikuvernööri David Johnston
Urheilijoiden vala: Karen Cockburn
Tuomareiden vala: Stephan Duchesne
Soihdunkantaja: Steve Nash
Stadion: Pan Am Dome
Historian seitsemännettoista Pan-Amerikan kisat käytiin 10.-27. heinäkuuta 2015 Kanadan Torontossa. Kilpailuihin osallistui 6 132 urheilijaa 41 eri maasta. Kilpailutapahtumia oli 364 kappaletta 36 eri lajissa. Pan-Amerikan kisojen tulen sytytti koripalloilija Steve Nash. Urheilijoiden valan vannoi trampoliinivoimistelija Karen Cockburn.
Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisat olivat historian suurin Kanadassa järjestetty monilajitapahtuma, jopa kaksi kertaa suurempi kuin vuoden 2010 talviolympialaiset Vancouverissa.
Tietoja

Toronto sai kisat marraskuussa 2009, kun se voitti lopullisessa äänestyksessä 33 äänellään Perun Liman ja Kolumbian Bogotán. Kilpailuiden pääareenana toimi Rogers Centre, joka oli nimetty kisoja varten Pan Am Domeksi.
Tietoja > Mitalitaulukko

Mitalitaulukon ykköseksi sijoittui Yhdysvallat. Maa saavutti yhteensä 265 mitalia, joista 103 oli kultaista, 81 hopeista ja niin ikään 81 pronssista. Mitalitaulukon kakkonen oli isäntämaa Kanada 217 mitalillaan (78+69+70) ja kolmas Brasilia 141 mitalillaan (41+40+60). Kaiken kaikkiaan 31 kilpailuiden 41 maasta saavutti edes yhden mitalin.
Menestynein urheilija kilpailuissa oli rytminen voimistelija Laura Zeng, joka saavutti viisi kultaa. Myös Ellie Black, Thiago Pereira ja Jossimar Calvo Moreno saavuttivat viisi mitalia.
Lajit

Suluissa kilpailutapahtumien määrä lajeittain.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  uintiurheilu uimahypyt (8)  uinti (34)  taitouinti (2)  vesipallo (2)  jousiammunta (4)  yleisurheilu (47)  sulkapallo (5)  baseball (2)  koripallo (2)  nyrkkeily (13)  keilailu (4)  melonta ratamelonta (13)  koskimelonta (5)  pyöräily BMX-pyöräily (2)  maastopyöräily (2)  maantiepyöräily (4)  ratapyöräily (10)  |  ratsastus kouluratsastus (2)  kenttäratsastus (2)  esteratsastus (2)  miekkailu (12)  maahockey (2)  jalkapallo (2)  golf (3)  voimistelu telinevoimistelu (14)  rytminen voimistelu (8)  trampoliinivoimistelu (2)  käsipallo (2)  judo (14)  karate (10)  nykyaikainen viisiottelu (2)  racketball (6)  rullaluistelu taitorullaluistelu (2)  pikarullaluistelu (6)  |  soutu (14)  rugby-7 (2)  purjehdus (10)  ammunta (15)  softball (2)  squash (6)  pöytätennis (4)  taekwondo (8)  tennis (5)  triathlon (2)  lentopallo rantalentopallo (2)  lentopallo (2)  vesihiihto vesihiihto (8)  wakeboarding (1)  painonnosto (15)  paini kreikkalais-roomalainen paini (6)  vapaapaini (12)  |
Para-Pan-Amerikan kisat

Vuoden 2015 Para-Pan-Amerikan kisat käytiin niin ikään Torontossa 7.-15. elokuuta 2015. Kilpailuissa oli 445 tapahtumaa 15 eri lajista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pan-Amerikan kisat 2015 Wikimedia Commonsissa
Pari suhdetta

Pari suhdetta (Suuri Kurpitsa, 2024) on Saija "Saiccu" Ketolan omaelämäkerrallinen esikoissarjakuva, joka johdattaa lukijan nostalgiselle aikamatkalle vuosituhannen vaihteen Satakuntaan.
Sarjakuvan nettiversio palkittiin vuonna 2022 Helsingin sarjakuvafestivaalin Zine Festissä vuoden taivaallisimpana verkkosarjakuvana.
"Ihastumisen huuma, perhosten lepatus vatsassa ja hirmuinen pettymys, jos ihastuksen kohdetta ei näe koulussa. Teini-ikäisen Saikun hormonit hyrräävät ja kuvioihin alkaa tupsahdella toinen toistaan söpömpiä poikia. Aikuisuuden portit raottuvat ja elämä tarjoaa ihanan jännittäviä hetkiä, mutta niiden mukana seuraavat myös uudenlaiset huolet ja murheet. Ensirakkaus antaa paljon, mutta kyllä se totisesti ottaakin. Paljonko iskuja herkän tytön sydän kestää?"
Sarjakuvan tiedot

Tekijät: Saija Ketola
Kustantaja: Suuri Kurpitsa
Julkaisuvuosi: 2024
ISBN 978-952-7160-70-1
Sivumäärä: 188
Painatus: Mustavalkoinen
Kannet: Pehmeäkantinen
Pari sanaa lemmestä

| Pari sanaa lemmestä |
| --- | --- |
Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  30 min
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  1992 – 1993
Jaksoja:  10
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jussi Niilekselä
Käsikirjoittaja(t):  Jussi Niilekselä
Säveltäjä(t):  Jukka Siikavire
Tuotantoyhtiö(t):  Alba Forte Oy
Aiheesta muualla
IMDb 
Pari sanaa lemmestä on Yle TV2 -kanavalla vuosina 1992–1993 esitetty komediallinen sarjanäytelmä, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Jussi Niilekselä. Se kertoo eläkeikää lähestyvästä pariskunnasta Esko Hukkanen ja Eila Roine) ja heidän aikuisesta tyttärestään (Tuija Töyräs), joka on palannut asumaan vanhempiensa luo petyttyään rakkausasioissa.
Helsingin Sanomien tv-kriitikko Jukka Kajava kirjoitti sarjan uusintaesityksen 1997 alla sen sopivan ”tamperelaisen jaaritushuumorin ystäville”. Laahava tempo ja epäomaperäiset henkilöhahmot saavat hänestä vastapainoa pääosien esittäjien hyvästä näyttelijäntyöstä.
Aiheesta muualla

Otteita sarjasta, Yle Elävä arkisto
Out of the Silent Planet (albumi)

| Out of the Silent Planet King’s X |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Rampart Studios, Houston, Texas
 Julkaistu: 1988
 Tuottaja(t): Sam Taylor, King’s X, Jon Zazula, Marsha Zazula
 Tyylilaji: hard rock
 Levy-yhtiö: Megaforce
King’s X:n muut julkaisut
|   | Out of the Silent Planet 1988 | Gretchen Goes to Nebraska 1989 |
Out of the Silent Planet on yhdysvaltalaisen rockyhtye King’s X:n vuonna 1988 julkaistu esikoisalbumi. Albumin nimi tulee yhtyeen jäsenten Ty Taborin ja Jerry Gaskillin suosiman kirjailijan CS Lewisin kirjasta. ”Out of the Silent Planet” on myös seuraavan albumin Gretchen Goes to Nebraska ensimmäisen kappaleen nimi. Kansikuvassa on Houstonin taivaanranta ja Texasin osavaltion eteläinen ääriviiva.
Albumi sai hyvän vastaanoton monilta sen ajan muusikoilta. Panteran basisti Rex Brown kommentoi hänen ja Dimebag Darrellin saamaa vaikutelmaa albumista: ”Dime soitti minulle ja sanoi: ’Kaveri, oletko kuullut tämän? Oletko nähnyt King’s X:n?’ Me lähdimme pitkälle matkalle, ja meidän on täytynyt kuunnella sitä ensimmäistä levyä ties kuinka monta kertaa, emmekä voineet lopettaa! Tämä oli se ääni, jota Dime ja minä aina etsimme.”
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | In the New Age | 5.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Goldilox | 4.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Power of Love | 4.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Wonder | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sometimes | 3.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | King | 3.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | What Is This? | 3.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Far, Far Away | 4.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Shot of Love | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Visions | 5.11 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano > King’s X

Doug Pinnick – laulu ja basso
Ty Tabor – kitara ja laulu
Jerry Gaskill – rummut ja laulu
Kokoonpano > Tuotanto

Sam Taylor – tuottaja
Steve Ames – äänittäjä
Bob Ludwig – masterointi Masterdiskissä, New Yorkissa
Jon Zazula, Marsha Zazula – vastaavat tuottajat
Aiheesta muualla

Lisätietoja albumista
Oulun Jousimiehet

Oulun Jousimiehet ry on oululainen 1955 perustettu jousiammunnan erikoisseura. Jäseniä seuralla on n. 150, joista noin 40 käy aktiivisesti seuran harjoitusilloissa. Seura on Suomen jousiampujain liiton (SJAL) ja Kansainvälisen jousiammuntaliiton (FITA) jäsen. Seura lukeutuu Suomen kolmen suurimman jousiammuntaseuran joukkoon. Jousimiehet järjestävät vuoden aikana neljä kilpailua joista kaksi käydään kesä- ja kaksi talvikautena.
Harjoituspaikat

Harjoituspaikkoja seuralla on kaksi. Kesäkautena harjoituspaikka on pääasiallisesti Hietasaaressa, jossa voi harjoitella ampumista jopa yhdeksästäkymmenestä metristä. Ampua voi myös sisällä. Talvikautena harjoitellaan Tahkokankaalla entisen palvelukeskuksen liikuntasalissa. Myös OSJMn (Oulun Seudun Jousimetsästäjät) jäsenet saavat harjoitella siellä sopimuksen mukaisesti
Opastus

OJM järjestää tiistaisin opastusiltoja, joissa saavat käydä kaikki pientä maksua vastaan. Myös torstai-iltaisin järjestetään seuraan liittyneille junioreille opastettuja harjoituksia yleensä 2-3 ohjaajan voimin. Torstai-illoissa kävijöitä on noin kymmenkunta.
Opastusiltoihin ei tarvitse omia välineitä. Jousen, nuolet ja muut tarvittavat välineet saa seuralta lainaan myös jäsenille.
Muuta

Seuralla on myös messuosasto Pohjois-Suomen Erämessuilla
Aiheesta muualla

Popli.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Ordog

| Ordog> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  doom metal
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Valtteri Isometsä, kitara, bassokitara, rummut   Olli-Pekka Rissanen, bassokitara   Jani Niemelä, rummut   Jussi Harju, kosketinsoitin  
Levy-yhtiö:  Violent Journey Records, 2008–   Ostra Records, 2006  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ordog on torniolainen doom metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2005. Sen perustivat Aleksi Martikainen ja Valtteri Isometsä.
Jäsenet

Valtteri Isometsä – kitara & rummut (2005–), basso (2005–2013)
Tapio Hautalampi – rummut (2013–)
Jussi Harju – koskettimet (2006–)
Olli-Pekka Rissanen – basso (2009, 2014–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Aleksi Martikainen – laulu (2005–2019), koskettimet (2005–2006)
Risto Väänänen – rummut (2007–2008)
Kimmo Huhtala – basso (2007–2008)
Olli-Pekka Rissanen – basso (2009)
Jani Niemelä – rummut (2009)
Ilkka Kalliainen – basso (2013–2014), kitara (2014–2015)
Diskografia > Studioalbumit

Crow and the Storm (2006)
Life Is Too Short for Learning to Live (2008)
Remorse (2011)
Trail for the Broken (2014)
The Grand Wall (2016)
Diskografia > Demot

I (2006)
II (2006)
I–II (2006)
III (2007)
Aiheesta muualla

Ordog Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Operaatio Hurrikaani (televisiosarja)

| Operaatio Hurrikaani |
| --- | --- |
Kestoaika:  n. 10 min
Pääosissa:  Puuma (Tomi Alatalo) Kleopatra (Hanna Salo) Sirkku (Iina Suominen) Postimies (Olli Löytönen) 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  70
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jarmo Oksa / YLE Lapset
Ohjaaja(t):  Jari Mäkipää
Aiheesta muualla
IMDb
Operaatio Hurrikaani oli suomalainen agenttiseikkailusarja nuorille. Sen tuotti Yle Lapset ja nuoret. Operaatio Hurrikaani esitettiin lauantaisin Yle TV2 -kanavan Galaxissa.
Tarina

Puuma on Operaatio Hurrikaanin nuori agentti, joka elää kaksoiselämää. Kaikki luulevat, että hän opiskelee yliopistossa opettajaksi, mutta todellisuudessa hän on salainen agentti. Operaatio Hurrikaanin agenttien tehtävänä on napata kiinni Tohtori Routa apureineen. Heidän ilkeät suunnitelmansa sotkevat Boforin suurkaupungin asukkaiden elämää. Puuma selvittää rikokset muiden agenttien avulla ja estää kaupungin tuhoutumisen.
Apunaan Puumalla on hänen innokas ja utelias Sirkku-tätinsä, veteraaniagentti Postimies, hurmaava Kleopatra, keskusneiti Aleksandra sekä sääntökirjaa rakastava Einari.
Ohjelman rakenne

Viikoittaisen televisiossa nähtävän viikkotehtävän jälkeen katsojat pääsevät vastaamaan viikkotehtävään ohjelman verkkosivuilla, Hurrikaaniopistossa. Agenttihahmon luomalla pääsee vastaamaan viikkotehtävään ja osallistumaan palkintojen arvontaan.
Teemakappaleet

Jokaisella Operaatio Hurrikaanin tuotantokaudella on oma teemakappaleensa.
1. tuotantokausi Lost Boforians: Silmästä Silmään
2. tuotantokausi Lost Boforians: Kuka Vaan
3. tuotantokausi Lost Boforians: Läpi Tulen
4. tuotantokausi Lost Boforians: Tästä Pelistä Pois
Rooleissa

Puuma Tomi Alatalo
Sirkku Iina Suominen
Kleopatra Hanna Salo
Einari Teemu Koskinen
Aleksandra Maria Isotalo
Postimies Olli Löytönen
Tohtori Routa Jyrki Laaksonen (tuotantokausi 1), Olli Mononen (tuotantokaudet 2-4)
Tuotantokaudet ja jaksojen nimet > 1. tuotantokausi (2006-2007), jaksot 1-20

Puuman tulikaste
Vesi vaarassa
Tuholaiset
Puuman pikku apurit
Sirkku vaarassa
Virran viemää
Linjat kuumina
Murtuva pato
Liikennekaaos
Petollinen keitos
Turmion tivolit
Avaruusmurto
Shokki museossa
Poliisit pulassa
Kätyri sisäpiirissä
Karkuri
Riehuvat piraatit
Kännykkäkuume
Pimeyden valta
Loppunäytös
Tuotantokaudet ja jaksojen nimet > 2. tuotantokausi (2007-2008), jaksot 21-40

Kuningatar
Kivulias keikka
Sateen uhka
Arpapeli
Siipiveikot
Katoava rikkaus
Hurjapäinen kolmikko
Tarkkailun alaiset
Houkutus
Vaara lähestyy
Valheiden vilinää
Eno
Särösointu
Monen kokin soppa
Suojattu salaisuus
Pinnan alla
Myrkytetty muisti
Kipeä totuus
Syötti
Sulamispisteessä
Tuotantokaudet ja jaksojen nimet > 3. tuotantokausi (2009), jaksot 41-50

Kuuma kartano
Ruusunpiikki
Villit valot
Merkillinen metsä
Rajalla
Viileät veijarit
Hiipijät
Ahtaan paikan käännös
Retki pinnan alle
Syvyyden salaisuus