stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daniel Pedrosa
Kilpaura > 250cc

Kaudeksi 2004 hän siirtyi 250-kuutioisiin pysyen edelleen Telefónica Movistar Honda -tallissa, mutta murrettuaan edellisellä kaudella kummatkin nilkkansa Pedrosa ei päässyt testaamaan uutta Honda RSW250 pyöräänsä. Kuitenkin, jo ensimmäisellä 250-kuutioisten -kaudellaan Pedrosa voitti maailmanmestaruuden ja sen mukana seitsemän osakilpailua. Hän voitti toiseksi tulleen argentiinalaisen Sebastian Porton 61 pisteellä. Pedrosa ajoi parhaimmillaan kahdeksan kilpailua peräkkäin palkintokorokkeelle ja yhteensä kolmetoista kertaa. Hän ajoi neljä kertaa paalupaikalle Ranskassa, Portugalissa, Japanissa ja Valenciassa, joista kaikissa paitsi Portugalissa Pedrosa ajoi paalulta suoraan voittoon.
Kaudella 2005 Pedrosa voitti toisen maailmanmestaruutensa peräkkäin 250-kuutioisissa, kun toiseksi sijoittui australialainen Casey Stoner, jolle kausi oli ensimmäinen 250-luokassa. Pedrosa voitti Stonerin 55 pisteen erolla. Kauden jälkeen Pedrosa että Stoner nousivat MotoGP-luokkaan, molemmat vain 20-vuotiaina. Kauden aikana Pedrosa ajoi poikkeuksellisesti numerolla 1, kun sitä ennen hän ajoi vain numerolla 26. Hän voitti kauden aikana kahdeksan kilpailua yhden enemmän kuin edelliskaudella. Parhaimmillaan Pedrosa ajoi kolme kilpailua peräkkäin voittoon Ranskassa, Italiassa ja Kataloniassa. Hän onnistui ajamaan myös samassa voittoputkessa neljä palkitokorokesijoitusta peräkkäin ajettuaan voittojeen jälkeen toiseksi Hollannissa. Yhteensä Pedrosa ajoi yksitoistakertaa palkintokorokkeelle ja peräti seitsemän kertaa kilpailun nopeimman kierrosajan. Hän ajoi myös viidesti paalupaikalle, joista hän ajoi neljästi suoraan voittoon.
Tilastot

| Kausi | Luokka | Pyörä | Kilpailut | Voitot | Palkintosijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | 125cc | Honda RS125 | 16 | 0 | 2 | 0 | 0 | 100 | 8. |
| 2002 | 125cc | Honda RS125 | 16 | 3 | 9 | 6 | 2 | 243 | 3. |
| 2003 | 125cc | Honda RS125 | 14 | 5 | 6 | 3 | 3 | 223 | 1. |
| 2004 | 250cc | Honda RSW250 | 16 | 7 | 13 | 4 | 8 | 317 | 1. |
| 2005 | 250cc | Honda RSW250 | 16 | 8 | 11 | 5 | 7 | 309 | 1. |
| 2006 | MotoGP | Honda RC211V | 17 | 2 | 8 | 4 | 4 | 215 | 5. |
| 2007 | MotoGP | Honda RC212V | 18 | 2 | 8 | 5 | 3 | 242 | 2. |
| 2008 | MotoGP | Honda RC212V | 17 | 2 | 11 | 2 | 2 | 249 | 3. |
| 2009 | MotoGP | Honda RC212V | 17 | 2 | 11 | 2 | 5 | 234 | 3. |
| 2010 | MotoGP | Honda RC212V | 15 | 4 | 9 | 4 | 8 | 245 | 2. |
| 2011 | MotoGP | Honda RC212V | 14 | 3 | 9 | 2 | 4 | 219 | 4. |
| 2012 | MotoGP | Honda RC213V | 18 | 7 | 15 | 5 | 9 | 332 | 2. |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 194 | 45 | 112 | 42 | 55 | 2928 |  |
Pedrosa Sepangin radalla testeissä 2011.
Pedrosa otti kauden 2011 avausvoiton Estorillissa.
Pedrosa ajoi 2013 Kataloniassa kauden toisen paalupaikan.
Ratikkamuseo

| Ratikkamuseo> Raitioliikennemuseo |
| --- | --- |

Osoite:  Töölönkatu 51 A
Sijainti:  Taka-Töölö, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′02.5″N, 24°55′12.4″E
Rakennustyyppi:  Erikoismuseo
Valmistumisvuosi:  1900, museona avattu 1993
Suunnittelija:  Waldemar Aspelin
Haltija:  Helsingin kaupunki
Kerrosluku:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ratikkamuseo tai Raitioliikennemuseo on Helsingin kaupunginmuseon alaisuudessa toimiva erikoismuseo Helsingin Taka-Töölössä. Museo esittelee Helsingin raitioliikenteen historiaa. Se on sijoitettu Helsingin vanhimpaan, vuodelta 1900 peräisin olevaan raitiovaunuhalliin, jonka on suunnitellut arkkitehti Waldemar Aspelin.
Raitioliikennemuseo kertoo Helsingin joukkoliikenteen historian vaiheet aina hevosraitiovaunuista alkaen. Museossa on raitiovaunuja sekä runsaasti niihin liittyvää esineistöä ja kuvia. Kiskoilla on myös helsinkiläisten kesäkuumalla suuresti suosima seinätön avovaunu, jota käytettiin viimeksi vuoden 1952 olympialaisten aikana. Ajurien ja rahastajien asut sekä varusteet eri vuosikymmeniltä kertovat heidän tekemästään työstä. Museossa on sähköraitiovaunut ja kengityspaja rinnakkain.
Helsingin kaupunginmuseo avasi 12. kesäkuuta 2008 uudistuneen Ratikkamuseon osana Kulttuuritehdas Korjaamon tarjontaa.
Historia

Helsingin kaupungin liikennelaitoksen edeltäjät, Helsingin Omnibusosakeyhtiö harjoittivat liiketoimintaansa vuodesta 1887 alkaen Töölössä Ruusulan huvila-alueella. Hevosraitiovaunuliikenteen tarpeisiin alueella oli muun muassa hevostallit, vaunuvaja, pesutupa, öljyvarasto ja satulaverstas. Yhtiön nimi muutettiin hevosraitioliikennettä suunniteltaessa vuonna 1890 Helsingin Raitiotie- ja Omnibusosakeyhtiöksi. Se vastasi raitioliikenteen rakentamisesta ja liikennöinnistä Helsingin alueella ja yksityisillä esikaupunkilinjoilla Kulosaaressa, Haagassa ja Munkkiniemessä 1910-luvulta alkaen. Raitiovaunujen ohella liikenteessä oli edelleen omnibusseja. Helsingin kaupunki hankki yhtiön osake-enemmistön vuonna 1913.
Helsingissä säännöllinen liikenne alkoi vuonna 1891. Ensimmäiset hevosvetoiset vaunut kulkivat reiteillä Kaivopuisto–Töölö ja Lapinlahti–Sörnäinen. Vuosisadan vaihteessa raitiovaunuliikenne sähköistettiin. Sähköraitiotieliikenteen alkaminen merkitsi alueen muuttumista uudenaikaiseksi hallialueeksi.
Vuonna 1900 valmistui vaunuhalli, nykyinen Raitioliikennemuseo, joka on arkkitehti Valdemar Aspelinin suunnittelema. Rakennuksen kummassakin päässä oli alun perin ovet, joten vaunut voitiin ajaa sen läpi. Lisäksi rakennuksessa toimi hevosten kengityspaja. Myöhemmin rakennettiin viereen laajempi vaunuhalli, nykyinen Töölön raitiovaunuvarikko.
Vaunuhallista museoksi

Vaunuhallin muuttaminen museoksi alkoi 1980-luvun puolivälissä. Museo valmistui vuonna 1992. Lokakuussa 1993 Helsingin kaupungin liikennelaitos luovutti museokokoelmansa Helsingin kaupunginmuseolle, ja Raitioliikennemuseo avattiin yleisölle. Museoon on ilmainen sisäänpääsy.
Näyttelyt

Vuosisadan ratikkamatka Ratikkamuseossa (Alkanut 12.6.2008)
Joukkoliikenne Helsingissä (Päättynyt 2.9.2007)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin kaupunginmuseo, Ratikkamuseo
Hevosraitiovaunu Töölön ja Kaivopuiston välisellä linjalla 1890-luvulla.
Vanha raitiovaunu esillä museossa.
Richard Glücks

Richard Glücks
Richard Glücks (22. huhtikuuta 1889 Odenkirchen, Saksa – 10. toukokuuta 1945 Flensburg, Saksa) oli SS-Gruppenführer toisen maailmansodan aikana. Hän vastasi keskitysleirien tarkastustoimesta ja muun muassa Auschwitzin keskitysleirin perustamisesta.
Glücks oli Rudolf Hössin ja muiden keskitysleirijohtajien suora esimies. Auschwitzin perustamisen lisäksi hän oli vastuussa myös leirien "lääketieteellisistä palveluista" ja pakkotyövoiman organisoinnista. Hän päätti, kuinka monta vankia tulisi kaasuttaa tai asettaa pakkotyöhön.
Glücks nähtiin viimeksi elossa Tanskan rajan läheisyydessä laivaston sairaalassa. Useimpien lähteiden mukaan hän teki itsemurhan.
Richard Bird

Richard Bird voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Richard Bird (1895–1979), englantilainen näyttelijä
Richard Ely Bird (1878–1955), yhdysvaltalainen poliitikko
Richard Real Bird, yhdysvaltalainen poliitikko
Richard A. Bird (s. 1940), yhdysvaltalainen poliitikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Richard Bird”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Richard Gay

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten freestyle. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten freestyle. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten freestyle. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten freestyle. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | kumparelasku |  |
Richard Nicolas Gay (s. 6. maaliskuuta 1971 Chamonix) on ranskalainen kumparelaskija. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sai kumparelaskussa pronssia.
Maailmanmestaruuskilpailuihin Gay osallistui kaksi kertaa. Vuonna 1999 Haslibergissä hän oli parikumparelaskussa viides ja kumparelaskussa 12:s. Vuonna 2001 Whistlerissä hän oli kumparelaskussa neljäs ja parikumparelaskussa yhdeksäs.
Maailmancupissa Gay voitti kerran, vuonna 2001 Steamboatissa parikumparelaskussa. Yhteensä hän oli maailmancupissa kumpare- ja parikumparelaskussa kolmen joukossa viisi kertaa vuosien 1996–2002 aikana.
DVB-CPCM

DVB-CPCM (DVB Content Protection and Copy Management), joka usein lyhennetään vain CPCM, on digitaalinen käyttöoikeuksien hallintastandardi, jonka on kehittänyt DVB-projekti. Sen pääasiallisena tarkoituksena on aikaansaada yhteentoimiva eurooppalaisen digitelevisiosisällön käyttöoikeuksien hallintajärjestelmä, mutta muutkin maat voivat ottaa standardin käyttöön.
Toimintaperiaate

CPCM määrittelee, miten digitaaliseen sisältöön, kuten televisio-ohjelmiin, lisätään tieto käyttöoikeuksista, eli miten sisältöä voidaan käyttää ja jakaa muiden CPCM:ää tukevien laitteiden kanssa.
Sisällön toimittajat voivat käyttää sisällön kanssa tallennettavia lippuja kuvaamaan, miten sisältöä saa käyttää. Kaikkien CPCM:ää tukevien laitteiden tulee noudattaa näitä lippuja. Liput joko sallivat tai kieltävät sisällön siirtämisen tai kopioinnin muihin CPCM-laitteisiin. Sisältö voidaan myös toimittaa esimerkiksi aikarajoitettuna, tai sisällön samanaikainen näyttäminen eri laitteilla voidaan kieltää.
Toimintaperiaate > Valtuutettu laitejoukko

CPCM tekee eron nk. "Authorized Domain":in eli valtuutetun laitejoukon sisäpuolisten ja ulkopuolisten laitteiden välillä. Valtuutettu laitejoukko voi sisältää saman käyttäjän tai perheen laitteita sekä kotona että kodin ulkopuolella, myös kauempana, kuten autoissa tai kesämökeissä. CPCM määrittelee erikseen myös pitäisikö sisällön pysyä "kotona" paikallisympäristössä ("Local Environment") tai tietyn fyysisen alueen kuten maan sisäpuolella ("Geographic Area").
Toimintaperiaate > Vankkuusvaatimus

CPCM (kuten kaikki maksu-TV-tarkoituksiin käytetyt sisällönsuojausmekanismit) sisältää nk. "robustness"- eli vankkuusvaatimuksen, joka edellyttää, että valmistajat suunnittelevat laitteensa siten, että ne vastustavat loppukäyttäjän muutosyrityksiä. Tämä tekee mahdottomaksi toteuttaa täysin luotetun CPCM-toteutuksen käyttäjän muokattavissa olevalla ohjelmistolla, kuten Linuxilla.[lähde? ]
Toisin kuin useimmat käyttöoikeuksien hallintajärjestelmät, CPCM (ainakin teoriassa) tukee valikoimaa erilaisia vaatimustenmukaisuus- ja vankkuushallintoja sen sijaan että sitoisi kaikki samoihin ehtoihin. On mahdollista, että maksu-TV:tä, ilmaista TV:tä ja jopa Public domain -sisältöä varten syntyy erilaiset vankkuushallinnot erilaisine luottamusmalleineen.kenen mukaan? Kullakin näistä voisi olla sopivantasoiset vankkuusvaatimukset. Olisi myös mahdollista määritellä CPCM:lle sellainen vankkuushallinto, joka sallii toteutuksen käyttäjän muokattavissa olevalla ohjelmistolla, mutta siihen ei todennäköisesti luotettaisi tarpeeksi, jotta sen mukaisten laitteiden sallittaisiin vastaanottaa sisältöä useimmista kaupallisista palveluista.[lähde? ]
Tällä hetkellä yhtään vaatimustenmukaisuus- ja vankkuushallintoa ei ole julkistettu, joten mitään rajoituksia ei ole vielä määritelty.
Muut asiaan liittyvät teknologiat > Broadcast flag

CPCM toisinaan rinnastetaan epäonnistuneeseen USA:n Broadcast flagiin.[lähde? ]
CPCM:ää sovelletaan kotona, vasta kun lähetys on vastaanotettu, eikä sitä koskaan lisätä televisiolähetykseen. DVB on nyt kuitenkin määritellyt DVB Service Informationiin (DVB-SI) signaalit, joiden avulla televisioyhtiö voi viestittää oikean käyttäytymisen vastaanottimien sisällönsuojausjärjestelmille, esimerkiksi CPCM. Nämä signaalit eivät ole erityisesti rajoittuneita CPCM:ään, vaan niitä voidaan myös käyttää HDCP:n tai vastaavien järjestelmien ohjaamiseen. CPCM määrittelee kuitenkin tarkan muunnoksen näistä DVB-SI-signaaleista CPCM:n käyttöoikeuksiin eli "usage state information":iin.
On huomionarvoista, ettei Euroopassa ole sellaista yhtä hallintoviranomaista kuin USA:n FCC, joten rinnastus USA:n epäonnistuneeseen lähestymistapaan on todennäköisesti epätäsmällinen.kenen mukaan?
Muut asiaan liittyvät teknologiat > HDCP ja DTCP-IP

HDCP suojaa yhtä langallista yhteyttä, tyypillisesti DVI tai HDMI. CPCM on verkkoriippumaton, ja sitä voidaan käyttää langallisen tai langattoman paikallisverkon sekä teoriassa jopa Firewire-linkkien yli. DTCP-IP on linkkisuojausjärjestelmä, joka on samankaltainen kuin HDCP, mutta toimii LAN- tai WLAN-yhteyden yli.
Sekä HDCP että DTCP-IP ovat linkkisuojaus- eli "näytä ja heitä pois"-tekniikoita, jotka yleensä kieltävät vastaanottavaa laitetta tallentamasta ja uudelleenjakamasta sisältöä. Kumpikin on suunniteltu estämään yhdistämästä laitteita, jotka eivät ole lähietäisyydellä toisiinsa nähden. CPCM sen sijaan voi sallia tallentamisen ja/tai etäyhteyden yli siirtämisen riippuen sisällön mukana annetuista oikeuksista.
Julkaisu

DVB-projekti on julkaissut DVB CPCM:n täydet tekniset määritelmät. Ne voidaan vapaasti ladata dvb.orgista. DVB:n ohjausryhmä on hyväksynyt normatiiviset osat julkaistaviksi, ja ETSI julkaisee ne virallisena eurooppalaisena standardina ETSI TS 102 825-X, missä X viittaa standardin osan numeroon.
Kukaan ei ole vielä pystyttänyt "Compliance and Robustness Regime":ä eli vaatimustenmukaisuus- ja vankkuushallintoa standardia varten (vaikka huhuja useista tekeillä olevista on kuulunut), joten vielä ei ole mahdollista täysin toteuttaa CPCM-järjestelmää, koska mistään ei saa vaadittuja laitesertifikaatteja.[lähde? ]
Aiheesta muualla

DVB-projektin CPCM-sivut
Electronic Frontier Foundation
DVB CPCM Is a Stealth Attack on Europeans' Digital Rights
Who Controls Your Television?
Fastcom Technology esitteli 50:nnessä DVB-CPT-kokouksessa (7.-9. helmikuuta 2007) ensimmäisen demonstraattorin, joka pohjautuu DVB-CPCM-standardiin, ja kehittää sitä edelleen.
Raija Asikainen

Raija Asikainen (s. 1960) on suomalainen kirjailija.
Teoksia

Joku muu : novelleja. Ensiapu-sarja 5. Like, Helsinki 1991
Toimitustöitä

Aune Asikainen : Kesät kesiä, talvet talvia : polku Pohjois-Karjalasta Vantaalle ; toimittanut Raija Asikainen. Aune Asikainen, Vantaa 2006
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1990
Red Barrels

| Red Barrels |
| --- | --- |
Perustettu:  2011
Kotipaikka:  Kanada
Toimiala:  videopeliteollisuus
Kotisivu:  www.redbarrelsgames.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Red Barrels on kanadalainen peliyhtiö, jonka perustivat David Chateauneuf, Hugo Dallaire ja Philippe Morin vuonna 2011.
Pelit

Yhtiön ensimmäinen peli julkaistiin 4. syyskuuta 2013 Outlast. Vuonna 2017 on julkaistu Outlast 2.
| Vuosi | Nimi | Lajityyppi | Alusta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Outlast | selviytymiskauhupeli | Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One, OS X, Linux |
| 2014 | Outlast: Whistleblower | selviytymiskauhupeli | Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One, Linux |
| 2017 | Outlast 2 | selviytymiskauhupeli | Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One |
| 2023 | The Outlast Trials | selviytymiskauhupeli | Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One, Xbox Series X, Xbox Series S |
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Rauta-rikkimaailma

Rauta-rikkimaailma on elämän alkuperään liittyvä hypoteesi, jonka mukaan elämä olisi alkanut raudan hapettumiseen perustuvista kemiallisista reaktioista. Tällöin aineenvaihdunta olisi edeltänyt geenejä ja entsyymejä. Ensin olisi syntynyt rautaa ja rikkiä sisältävä eloton reaktioketju. Sopiva ympäristö olisi saattanut olla vaikkapa merenalainen tuliperäinen purkausaukko, jossa on korkea paine, korkea lämpötila, hapeton ympäristö ja runsaasti erilaisia yhdisteitä, jotka sopivat elämän rakenneosien tuotantoon ja katalyyteiksi. Ajatusta voidaan perustella muun muassa sillä, että monet syvämeren anaerobiset bakteerit ja arkeonit käyttävät rautaa ja rikkiä aineenvaihdunnassaan.
Hypoteesia on esittänyt ja tutkinut patenttilakimies ja kemisti Günter Wächtershäuser. Rauta-rikkimaailman etuna elämän synnyn selittäjänä on se, että se selittää luontevasti elämän syntyä, kun lähdetään elottomasta aineesta.
Rauta-rikkimaailma-ajatus olettaa, että mustan savuttajan tai vastaavan vedenalaisen tuliperäisen muodostuman häkämolekyyleistä, vetysulfidista, rautasulfidista, nikkelisulfidista syntyi kemiallisissa reaktioissa aminohappoja ja peptidejä, mikä on myös kokeellisesti varmistettu. Varhaisia molekyylejä olisivat olleet etikkahappo C2H4O2 ja palorypälehappo, jotka ovat elämälle tärkeän sitruunahappokierron osia. Reaktioissa olisi syntynyt lopulta polypeptidejä, entsyymejä.
Eräs ehdotettu toinen elämän edeltäjä on joidenkin bakteerien käyttämä soluhengityksen vastakohta, käänteinen Krebsin sykli.
William Martin ja Michael Russell esittivät vuonna 2003 elämän syntyalueeksi vedenalaisia purkausaukkoja, ja ensimmäisiksi reaktiopaikoiksi huokosia. Hypoteesin ajatus on erilainen kuin RNA-maailma-hypoteesissa, jossa RNA-entsyymit ja geenit olivat ensin, niiden katalysoimat reaktiot vasta sitten.
Mustat savuttajat kemiallisena ympäristönä

Merenalaisissa tulivuorten aukoissa on jopa 350 °C, ja maan pinnalla olevissa vetisissä noin 100 °C. Suuri määrä erilaisia yhdisteitä on muun muassa merenalaisen tuliperäisen kuuman lähteen, mustan savuttajan. ympäristössä ja myös kylmien purkausaukkojen (engl. cold seep) lähellä. Mustasta savuttajasta purkautuu monenlaisia yhdisteitä, muun muassa metaania, vetysulfidia, vetyä, rautasulfideja, rautaioneja, mangaania, metallioksideja, fosforihapoketta ja niin edelleen. Maan alla minne vesi tihkuu, lämpötila nousee hyvinkin 350–500 °C, mutta vedessä savuttajan ympäristössä voi olla 2 °C tuntumassa. Vesi pysyy korkeassakin 400 °C lämpötilassa nesteenä eikä kiehu.
Vesi on hyvin hapanta, pH on noin 2,8. Paine voi olla 2 500 metrin syvyydessä noin 246 ilmakehää, millä on kemiallisesti vakauttava vaikutus. Monien orgaanisen kemian reaktioiden tiedetään tapahtuvan muun muassa metallien ja metallioksidien katalysoimina suurissa lämpötiloissa ja paineissa. Merenalaisissa tuliperäisissä muodostumissa kemia vaihtelee paikasta toiseen, ja siellä on sekä voimakkaasti happamia että emäksisiä ympäristöjä.
Mustien savuttajien lähellä elää nykyään mikroskooppisen pieniä arkeoneja ja suurempiakin ekstremofiilejä, muun muassa pompeijinmatoja. Monet siellä elävät mikrobit, varsinkin arkeonit käyttävät energian tuotantoon kemosynteesiä hapettamalla rautaa, rikkiä, typpeä, metaania ja/tai vetyä. Jotkin mikrobit jopa yhteyttävät täällä tulivuoren purkauksen himmeän valon voimalla. Ekstremofiilit sietävät yleensä jopa 50–70 °C:tä, mutta jotkut hyperekstremofiilit vielä enemmän, ja esimerkiksi virukset hyvinkin 80–90 °C.
Wächtershäuserin ajatukset

Günter Wächtershäuserin alkuperäisen mallin mukaan rauta-rikkimaailma sijaitsi vedenalaisten tulivuorten purkausaukkojen lähellä esimerkiksi pyriitin pinnalla. Siellä on kuumaa, korkea paine ja suhteellisen vähän hiiltä. Sinne syntyi ensin yksinkertainen reaktiokierto, joka alkoi kehittyä mutkikkaammaksi. Ensimmäiset solut olisivat olleet lipidipisaroita mineraalipinnoilla. Ympäristö olisi ollut anaerobinen, korkeapaineinen ja lähellä 100 °C:tä. Metyylimerkaptaani CH3SH  olisi ollut hiilimonoksidin CO pohjamolekyyli etikkahapon CH3COOH. synnylle metalli-ionien toimiessa katalyytteinä. Tästä syntyisi puryvaattihappoa ja ammoniakin kanssa aminohappoja.
Tämän mukaan elämä syntyi kuumassa korkeapaineisessa vedessä, johon on sekoitettu rautasulfidia, nikkelisulfideja, hiilimonoksidia ja vetysulfidikaasua.
Martinin–Russellin malli

William Martinin ja Michael Russellin vuonna 2003 esittämien ajatusten mukaan oligomeerien synty olisi tapahtunut vedenalaisten purkausaukkojen pienissä metallisulfidien päällystämissä huokosissa, jonne saattoi saostua runsaasti molekyylejä. Puolipysyvää rautasulfidikalvoja ja silikaattikalvoja voisi kehittyä. Näin solun sisäiset kemialliset reaktiot saattoivat kehittyä pitkälle ennen lipidien syntyä.
Proteiinit ja lipidit saattoivat syntyä ennen solukalvoa. Eräs elämän abioottisen synnyn ongelmista onkin se, miten lipidejä ja proteiineja sisältävä puoliläpäisevä solukalvo saattoi syntyä kehityksen varhaisessa vaiheessa. Vesi virtaa purkausaukossa kuumalta alueelta kylmemmälle ja mahdollistaa monien syntyneiden orgaanisten molekyylien kulkeutumisen turvaan kuumasta viileämpään ennen hajoamista. Jyrkät lämpötilaerot purkausalueen ja ympäristön välillä mahdollistivat eri kemiallisille reaktioille sopivien lämpötilojen esiintymisen melko lähekkäin ja tuotteiden kulkeutumisen sopiville jatkoreaktioalueille. Muun muassa monomeerejä syntyi kuumassa, oligomeerejä viileämmässä.
Elämän syntypaikka olisi ollut Martinin ja Russellin mukaan ehkä lämmin emäksinen 100 °C purkausaukko, jonka tyyppinen on Lost Cityssä, mieluummin kuin hapan, yli 350 °C musta savuttaja. Vedenalaisissa savuttajissa termokliini tarkoittaa lämpötilan alenemista ympäristöön siirryttäessä, kemokliini kemiallisten yhdisteiden tiheyden alenemista ympäristöön siirryttäessä.
Merenalaisessa kuumassa lähteessä, mustassa savuttajassa vapautuu monia elämän perusalkuaineita. Korkeissa paineissa oleva vesi ei kiehu, vaikka sen lämpötila on 400 °C.
Mustan savuttajan kemiaa.
Richard Björkstén

Richard Björkstén (5. tammikuuta 1872 Lappeenranta – 17. tammikuuta 1968 Helsinki) oli apteekkari, joka sai ensimmäisenä Suomessa apteekkineuvoksen arvonimen, vuonna 1938.
Björkstén meni apteekkialalle heti koulunsa päätettyään vuonna 1889, mutta suoritti farmaseuttitutkinnon 1892 ja valmistui proviisoriksi 1898. Valmistuttuaan hän työskenteli apteekissa Karhulassa vuoteen 1900 ja oli Yliopiston Apteekin vuokraaja vuoteen 1910. Kemian assistenttina hän toimi  lyhyen aikaa syksyllä 1910 ja sitten 1911–1917 lääkintöhallituksen apteekkitarkastajana. Saatuaan uuden XIV eli Kallion apteekin apteekkioikeudet Helsingissä 1915 Björkstén avasi apteekin 1918. Apteekkineuvos Björksténillä oli useita farmasia-alan ja muita luottamustehtäviä. Björksténin puoliso oli Elna Maria Emilia Dahlström.
Rautarintama

Rautarintaman tunnus
Rautarintama (saks. Eiserne Front) oli Weimarin Saksassa vuosina 1931–1933 toiminut antifasistinen ja antikommunistinen puolisotilaallinen organisaatio, jonka taustalla vaikutti Saksan sosiaalidemokraattinen puolue (SPD). Sen päävastustaja oli natsipuolueen taistelujärjestö Sturmabteilung, mutta Rautarintama kävi yhteenottoja myös Saksan kommunistisen puolueen organisoiman Antifaschistische Aktionin kanssa.
Historia

Rautarintama perustettiin Nürnbergissä 23. joulukuuta 1931 vastavoimaksi aikaisemmin lokakuussa syntyneelle Saksan äärioikeistolaisten liikkeiden yhteenliittymälle Harzburger Frontille. Sosialidemokraattisen puolueen lisäksi sen toimintaa olivat käynnistämässä keskusammattiliitot Allgemeiner Deutscher Gewerkschaftsbund ja Allgemeiner freier Angestelltenbund, liberaali Reichsbanner-järjestö sekä työläisurheiluliitto Arbeiter-Turn- und Sportbund. Rautarintaman tarkoituksena oli muodostaa SPD:n nuorisojärjestöstä, Reichsbannerista, ammattiliitoista ja työläisurheiluseuroista koostunut yhtenäinen totalitarismin vastainen rintama. Vuonna 1932 Saksan kommunistisen puolue perusti Rautarintaman vastavoimaksi oman organisaationsa Antifaschistische Aktionin.
Rautarintaman toiminta käsitti muun muassa mielenosoituksia ja joukkokokouksia. Järjestön keskeisiin tehtäviin kuului myös sosialidemokraattien vuoden 1932 valtiopäivävaalien kampanjointi, ja kevään 1932 presidentinvaaleissa se tuki Adolf Hitlerin vastaehdokasta Paul von Hindenburgia. SPD:n johto halusi pitää järjestön vakivallattomana, mutta katutasolla sen jäsenet osallistuivat natseja ja kommunisteja vastaan käytyihin yhteenottoihin.
Rautarintaman toiminta päättyi 11. maaliskuuta 1933, kun valtaan nousseet natsit kielsivät järjestön.