Johnny Weissmuller
Näyttelijänä

Weissmullerin ensimmäinen elokuvarooli oli pieni sivurooli viikunanlehteen pukeutuneena Aadamina Paramountin elokuvassa Miss America (1929). Weissmullerin oli rooliin suostutellut teatterisuunnittelija John Harkrider. Kun Weissmullerin työnantaja BVD suuttui tähtensä viikunanlehtiroolista, joka ei edistänyt BVD:n uima-asujen markkinointia, ja uhkasi Paramountia oikeusjutulla, elokuvayhtiö myöntyi näyttämään Weissmullerin vain yhdessä kaukaa kuvatussa kohtauksessa ja jätti hänen nimensä pois elokuvan tuotantotiedoista.
Ensimmäisen elokuvaroolinsa jälkeen Weissmuller palasi markkinoimaan BVD:n tuotteita. Weissmullerin mukaan hänen Hollywood-uransa käynnisti käsikirjoittaja Cyril Hume, joka oli kirjoittamassa käsikirjoitusta Tarzan-elokuvaan. Hume oli nähnyt Weissmullerin uimassa urheilukerholla ja ehdotti tälle koe-esiintymistä Metro-Goldwyn-Mayerilla. Weissmuller sai Tarzanin roolin MGM:ltä vuonna 1932. Ohjaaja W. S. Van Dyke piti Weissmulleria juuri oikeannäköisenä rooliin, jossa ei tarvinnut juurikaan näytellä. MGM osti Weissmullerin irti BVD:ltä ja teki hänen kanssaan seitsenvuotisen sopimuksen, jossa Weissmullerin palkka oli aluksi 250 dollaria viikossa ja lopulta 2 000 dollaria viikossa. Sopimus velvoitti Weissmullerin myös eroamaan vaimostaan Bobbe Arnstista, koska elokuvayhtiö ei halunnut Tarzaninsa esittäjän olevan ukkomies. Kun MGM lisäksi maksoi Arnstille erosta 10 000 dollaria ja lupasi edistää tämän laulajanuraa, pariskunta katsoi eron parhaaksi ratkaisuksi.
Weissmullerin ensimmäinen Tarzan-elokuva Tarzan – viidakon valtias (1932) oli suurmenestys ja teki Weissmullerista tähden ympäri maailmaa. Weissmullerin vastanäyttelijänä Janen roolissa tässä ja seuraavissakin elokuvissa oli Maureen O’Sullivan. Myös seuraavat Tarzan-elokuvat menestyivät hyvin. Weissmuller esiintyi 16 vuoden aikana kaikkiaan 12 Tarzan-elokuvassa. Niistä kuusi ensimmäistä olivat MGM:n ja loput RKO:n tuottamia. Tarzan-kirjailija Edgar Rice Burroughs ei koskaan pitänyt Weissmullerin elokuvien vähäpuheisesta Tarzanista, koska tässä ei ollut kirjojen Tarzanin sivistyneisyyttä. Lopulta myös Weissmuller tympääntyi Tarzaninsa töksähtelevään puhetapaan. Tarzan-elokuvien tekemistä hän kuitenkin aina kertoi rakastaneensa, etenkin eläinten vuoksi.
Weissmullerin Tarzan-elokuvat ilmestymisjärjestyksessä:
Tarzan – viidakon valtias (1932)
Tarzan ja valkoinen nainen (1934)
Tarzanin pako (1936)
Tarzanin poika (1939)
Tarzan ja salainen aarre (1941)
Tarzan suurkaupungissa (1942)
Tarzan ja viidakkokansa (1943)
Tarzanin erämaan seikkailut (1943)
Tarzan ja amatsonit (1945)
Tarzan ja leopardinainen (1946)
Tarzan ja leijonanmetsästys (1947)
Tarzan ja nainen mereltä (1948)
Vaikka Weissmuller ei ollutkaan ensimmäinen elokuva-Tarzan, hän oli ensimmäinen, joka yhdistetään nyttemmin perinteiseen ululoivaan ja jodlaavaan Tarzan-huutoon. Jodlauksen Weissmuller oli opetellut saksalaisissa ja itävaltalaisissa sukutapaamisissa Chicagossa. Elokuvien Tarzan-huudossa tosin oli mukana myös äänistudiolla lisättyjä elementtejä. Weissmullerilla oli aina ollut tavallista korkeampi ääni, koska hän oli lapsena kolhinut äänihuulensa paaluaitaan.
Kun RKO oli irtisanonut Weissmullerin, Columbia Studios palkkasi hänet Viidakko-Jim-elokuvasarjan pääosaan vuosiksi 1948–1955. Sen jälkeen Weissmuller näytteli pääosaa 26-osaisessa Viidakko-Jim-televisiosarjassa vuosina 1955–1956.
Weissmuller teki vielä vuonna 1976 cameoroolin elokuvassa Won Ton Ton – Superstar.