stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otto Syreeni

Otto Aksel Syreeni (vuoteen 1935 asti Syren; s. 4. maaliskuuta 1900 Honkilahti – 7. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli teuvalainen liikemies ja kemisti, joka saavutti palkintoja väriteknisillä keksinnöillään.
Honkilahdella syntynyt Syreeni muutti vanhempiensa mukana Teuvalle, Etelä-Pohjanmaalle. Hän kävi Kristiinankaupungin yhteiskoulun, minkä jälkeen hän opiskeli kemiaa Teknillisessä korkeakoulussa. Värialaa hän opiskeli Saksassa IG Farbenin tehtailla ja laboratorioissa.
Syreeni palasi Suomeen vuonna 1922 jatkaakseen vuonna 1916 kuolleen värimestari-isänsä aloittamaa liiketoimintaa.
Syreeni perusti Syreenin Tehtaat Oy:n valmistaakseen kehittelemiään värialan tuotteita. Tehtaan hän rakennutti v. 1929 Teuvan entistä kunnantalon vastapäätä sijaitsevalle tontille. Vuonna 1935 hän rakennutti suuremman talon tien toiselle puolen, joka toimi Syreenin asuntona, hänen perustamansa Maan Sana -sanomalehden konttorina (1936–1941), sekatavarakauppana kemikaali-, vaate- ja ruokaosastoineen sekä matkustajakotina ja ravintolana. Lopulta siitä tuli Teuvan entinen kunnantalo. Hän myös perusti Teuvalle ensimmäisen elokuvateatterin ennen toista maailmansotaa.
Sotien jälkeen Syreeni muutti Helsinkiin, jossa hän kuoli vuonna 1975.
Syreenin värialan keksintöjä on patentoitu kahdessakymmenessä maassa. Vuonna 1958 hänet palkittiin Brysselin keksintömessuilla vuosia kehittämästään värien määrittely- ja sekoitusjärjestelmästään.
Paason kartano
Aiheesta muualla

Sic transit gloria mundi (Paason kartanon vanha huvimaja), Suomen Kuvalehti, 19.11.1921, nro 47, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Paleta Frontón

Paleta frontón on perulainen urheilulaji, joka syntyi pääkaupungissa Limassa vuonna 1945. Tämän urheilulajin juuret ovat espanjalaisten uudisasukkaiden tuomassa "pelota vascassa" ja kotimaisessa "pelota mano" -nimessä, jota tuolloin kutsutaan "käsipalloksi" englannin vaikutuksesta.
Oscar Jansson

Carl Oscar August Jansson (17. toukokuuta 1889 Helsinki – 6. tammikuuta 1961) oli suomalainen apteekkari ja urheilumies. Aktivistien toiminnassa mukana ollut Jansson oli yksi sisäministeri Heikki Ritavuoren murhan suunnittelijoista.
Ura apteekkarina

Janssonin vanhemmat olivat Johan August Jansson ja Leonilda Jansson. Jansson meni apteekkialalle vuonna 1907 ja valmistui farmaseutiksi 1910 sekä proviisoriksi 1918. Hän toimi Helsingin yliopiston apteekin apteekkarina 1919–1929. Myöhemmin hän oli apteekkarina Keiteleellä vuodesta 1932 ja Varkaudessa vuodesta 1945.
Urheilu-ura

Jansson pelasi jalkapallon ensimmäisen suomenmestaruuden vuonna 1908 voittaneessa Unitaksessa ja voitti Svenska Finlands Idrottsförbundin (SFI) keihäänheiton mestaruuden vuonna 1915. Jansson oli Suomen Palloliiton varapuheenjohtaja vuosina 1915–1917 ja SFI:n varapuheenjohtajana 1924–1930 sekä helsinkiläisen urheiluseura KIF:n puheenjohtajana 1914–1929. Hän kuului myös Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton hallitukseen vuosina 1924–1929, Suomen Ampujainliiton hallitukseen 1925–1928 ja Stadion-säätiön hallitukseen 1926–1929. Jansson teki lahjoituksia ruotsinkielisille urheilujärjestöille. Muun muassa Helsingin Pohjois-Haagassa sijainnut Kiffenin ampumarata rakennettiin hänen lahjoitusvaroillaan. Hän lahjoitti myös vuonna 1924 ammuntakilpailujen palkintona käytetyn Finlandia-maljan.
Aktivismi ja osuus ministeri Ritavuoren murhaan

Jansson osallistui Helsingin suojeluskunnan perustamiseen ja vuoden 1918 sisällissodan yhteydessä hän toimi joukkueenjohtajana Helsingin valtauksessa. Hän kuului Helsingin suojeluskuntapiirin piiriesikuntaan vuosina 1922–1923.
Sisäministeri Heikki Ritavuoren helmikuussa 1922 murhannut Ernst Tandefelt kirjoitti vankilassa ollessaan vuonna 1927 paljastuskirjeen, jonka mukaan murhan suunnittelussa olivat mukana Jansson ja kenraalimajuri Paul von Gerich. Paljastuksen johdosta oikeuskansleri aloitti tutkimukset, mutta ne lopetettiin tuloksettomina 1930-luvun alussa. Aktivistit kiistivät jyrkästi sekaantumisensa Ritavuoren murhaan. Tandefeltin paljastuksessa mainitut aktivistit myönsivät lopulta tuntevansa toisensa, mutta kaikki kiistivät tunteneensa Ernst Tandefeltin. Aktivistit olivat edelleen tärkeässä asemassa politiikassa, ja tutkinnan lopettamispäätös sijoittui Lapuan liikkeen kannatuksen nousun ja aktivistien vaikutusvallan uuden kasvun aikaan. Valonarkoja ja poliittisesti ikäviä sekä yhteiskuntarauhaa rikkovia paljastuksia olisi tullut esille, joten oli parempi tuomita yksin Tandefelt ja jättää muu taustatutkimus tekemättä.
Oscar Levertin
Suomennetut teokset

Valittuja runoja ja ballaadeja, suom. Yrjö Weijola. Helsinki: Otava 1896
Väriä ja viivoja, Werner von Heidenstam'in, Oscar Levertin'in y. m. novelleja; suomensi Yrjö Sirola. K. Kaatra 1907 Markan kirjasto: 3. – Tampere: Isak Julin 1912. Sarja: Neljänkymmenen pennin kirjasto, n:o 3 (tittelipainos).
Teoksessa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 2 : Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1930) on Levertinin runosuomennoksia:
Hädässä (suom. Katri Vala)
Ithaka (suom. Anna Kaari)
Kesäyö (suom. Katri Vala)
Vanha pääsiäislaulu (suom. Katri Vala)
Vanha uudenvuodenlaulu (suom. Anna Kaari, myöhemmin Aale Tynni on muokannut sitä julkaisuun Tuhat laulujen vuotta.)
Sa kuule, sateess' elokuun: teoksissa Kevätsade: valikoima ruotsalaista lyriikkaa (WSOY 1926) ja Lausuntaohjelmistoa (1929) (WSOY 1929)
Suomennetut teokset > Novelli antologiassa

Väriä ja viivoja, suom. Yrjö Sirola, Tampere: K. Kaatran kustannuksella 1907 – Tittelipainos: Tampere: Isak Julin 1912. Sarja: Neljänkymmenen pennin kirjasto, n:o 3 Verkossa
Kunnian miehiä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oscar Levertin Wikimedia Commonsissa
PMR446

Alan 456r -PMR446-radiopuhelin
PMR446 (engl. personal mobile radio, 446 MHz) on radioluvasta ja taajuusmaksusta vapautettu yleiseurooppalainen radiopuhelinstandardi, jonka mukaiset radiopuhelimet toimivat 446 megahertsin taajuusalueella enintään 500 milliwatin säteilyteholla (ERP). Laitteissa on oltava kiinteä antenni, eikä liitäntää ulkoiselle antennille sallita.
PMR446-radiopuhelimet muodostavat säteeltään noin 2–3 kilometrin laajuisia soluja, joissa käytävä radioliikenne ei häiritse toisissa soluissa olevia käyttäjiä. [lähde? ]
PMR446:n kanavien taajuudet > Analoginen PMR446 > Analogisten PMR446-kanavien taajuudet

| Kanava | Taajuus |
| --- | --- |
1: 446,00625 MHz
2: 446,01875 MHz
3: 446,03125 MHz
4: 446,04375 MHz
5: 446,05625 MHz
6: 446,06875 MHz
7: 446,08125 MHz
8: 446,09375 MHz
9: 446,10625 MHz
10: 446,11875 MHz
11: 446,13125 MHz
12: 446,14375 MHz
13: 446,15625 MHz
14: 446,16875 MHz
15: 446,18125 MHz
16: 446,19375 MHz
PMR446:n kanavien taajuudet > Digitaalinen PMR446 > Digitaalisten PMR446-kanavien taajuudet (dPMR)

| Kanava | Taajuus | Kanava | Taajuus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 446,003125 MHz | 17 | 446,103125 MHz |
| 2 | 446,009375 MHz | 18 | 446,109375 MHz |
| 3 | 446,015625 MHz | 19 | 446,115625 MHz |
| 4 | 446,021875 MHz | 20 | 446,121875 MHz |
| 5 | 446,028125 MHz | 21 | 446,128125 MHz |
| 6 | 446,034375 MHz | 22 | 446,134375 MHz |
| 7 | 446,040625 MHz | 23 | 446,140625 MHz |
| 8 | 446,046875 MHz | 24 | 446,146875 MHz |
| 9 | 446,053125 MHz | 25 | 446,153125 MHz |
| 10 | 446,059375 MHz | 26 | 446,159375 MHz |
| 11 | 446,065625 MHz | 27 | 446,165625 MHz |
| 12 | 446,071875 MHz | 28 | 446,171875 MHz |
| 13 | 446,078125 MHz | 29 | 446,178125 MHz |
| 14 | 446,084375 MHz | 30 | 446,184375 MHz |
| 15 | 446,090625 MHz | 31 | 446,190625 MHz |
| 16 | 446,096875 MHz | 32 | 446,196875 MHz |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hollantilainen PMR446  – Free Radio Network -käyttäjien sivusto
Tarh - radioharrastajat Radioaiheista kirjoittelua lupavapaista radiopuhelimista
FinFRN - Radioverkot suomi Vaihtoehtoinen lupavapaille CB/PMR446/RHA68 - radiopuhelimille
Luvasta vapaiden radiolähettimien yhteistaajuudet ja käyttö, Traficom (pdf)
Orbit Dance

| Orbit Dance MyGrain |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sound Supreme -studio, Hämeenlinna
 Julkaistu: 2006
 Tuottaja(t): Janne Saksa
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 44.44
 Levy-yhtiö: Spinefarm
MyGrainin muut julkaisut
|   | Orbit Dance 2006 | Signs of Existence 2008 |
Orbit Dance on suomalaisen death metal -yhtye MyGrainin ensimmäinen albumi. Albumi julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet

Plastic – 3.44
Cold Reflection – 3.59
W.I.F. – 3.52
Pitch-Black – 4.06
Darkbound – 3.59
Humanimal – 3.52
Misery Assembly Line – 4.11
Downfall – 4.06
Orbit Dance – 4.25
Veil of Sun – 4.09
Hollowgram – 4.21
Kokoonpano

Tommyboy – laulu
Resistor – kitara
Matthew – kitara
Jonas – basso
DJ Locomotive – rummut
Eve – kosketinsoitin
Kokoonpano > Tuotanto

Janne Saksa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Timo Honkanen – kansitaide
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 8–/10
Lammaszine: suopea
Aiheesta muualla

Orbit Dance Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Orbit Dance Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
MyGrain
| --- | --- |
Studioalbumit:   Orbit Dance  Signs of Existence  MyGrain  Planetary Breathing  V 
EP-levyt:   III
Naisten Mestarien liiga

| UEFA Women’s Champions League Naisten Mestarien liiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Naisten Mestarien liigan kausi 2023–2024 
 Naisten Mestarien liigan logo
Laji:  Jalkapallo
Perustettu:  2001
Joukkueita:  16 (72 karsinnat mukaan lukien)
Hallitseva mestari:   FC Barcelona
Eniten mestaruuksia:   Olympique Lyonnais (8)
Sivusto:  UEFA Women's Champions League
Naisten Mestarien liiga (engl. UEFA Women’s Champions League) on ensimmäinen naisten jalkapallokilpailu Euroopan jalkapalloliiton alaisille seurajoukkueille. Kilpailu perustettiin nimellä Naisten UEFA Cup (engl. UEFA Women's Cup) kaudelle 2001–2002 naisten jalkapalloa kohtaan kasvaneen kiinnostuksen myötä. Kaudeksi 2009–2010 kilpailun nimi muuttui Naisten Mestarien liigaksi. Mestarien liiga on toistaiseksi ainoa Uefan seurajoukkuekilpailu naisille.
Sarjajärjestelmä

Joukkueet pääsevät mukaan voittamalla kansallisen sarjansa, joka voi olla liiga tai cup-kilpailu mikäli liigaa ei pelata. Lisäksi kahdeksasta korkeimmalle rankatusta maasta pääsee mukaan myös toinen joukkue. Mestarien liigan ensimmäisellä kierroksella pelaa 32 joukkuetta. Parhaiden maiden mestarit pääsevät suoraan ensimmäiselle kierrokselle. Heikoimpien maiden mestarit sekä mukana olevat maiden toiset edustajat karsivat liigaan pääsystä karsintalohkoissa, joiden voittajat pääsevät ensimmäiselle kierrokselle.
Naisten Mestarien liiga pelataan cup-muotoisena siten, että kukin pari pelaa keskenään kaksi ottelua, yhden kummankin kotikentällä. Maalieron perusteella parempi joukkue pääsee jatkoon. Maalieron ollessa tasan voittaja on joukkue, joka on tehnyt enemmän maaleja vierasottelussa. Mikäli tällä ei saada eroa, pelataan jatkoaika ja vielä tarvittaessa rangaistuspotkukilpailu.
Finaali pelataan yksiosaisena otteluna puolueettomalla kentällä. Vuoteen 2018 saakka se pelattiin samalla seudulla kuin miesten Mestarien liigan finaali, kaksi päivää ennen miesten ottelua.
Finaalit > Naisten UEFA Cup

| Kausi | Voittaja | 2>  sija | 1>  osaottelu | 2>  osaottelu | Yhteistulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001–2002 |  1. FFC Frankfurt |  Umeå IK | 2–0 Stadion: Waldstadion, Frankfurt | 2–0 Stadion: Waldstadion, Frankfurt | 2–0 |
| 2002–2003 |  Umeå IK |  Fortuna Hjørring | 4–1 Stadion: Gammliavallen, Umeå | 0–3 Stadion: Hjørring Stadium, Hjørring | 7–1 |
| 2003–2004 |  Umeå IK |  1. FFC Frankfurt | 3–0 Stadion: Råsundastadion, Solna | 0–5 Stadion: Bornheimer Hang, Frankfurt | 8–0 |
| 2004–2005 |  1. FFC Turbine Potsdam |  Djurgården/Älvsjö | 0–2 Stadion: Tukholman olympiastadion, Tukholma | 3–1 Stadion: Karl Liebknecht stadion, Potsdam | 5–1 |
| 2005–2006 |  1. FFC Frankfurt |  1. FFC Turbine Potsdam | 0–4 Stadion: Karl Liebknecht Stadion, Potsdam | 3–2 Stadion: Bornheimer Hang, Frankfurt | 7–2 |
| 2006–2007 |  Arsenal LFC |  Umeå IK | 0–1 Stadion: Gammliavallen, Umeå | 0–0 Stadion: Borehamwood F.C., Hertfordshire | 1–0 |
| 2007–2008 |  1. FFC Frankfurt |  Umeå IK | 1–1 Stadion: Gammliavallen, Umeå | 3–2 Stadion: Commerzbank-Arena, Frankfurt | 4–3 |
| 2008–2009 |  FCR 2001 Duisburg |  Zvezda 2005 Perm | 6–0 Stadion: Keskusstadion, Kazan | 1–1 Stadion: MSV-Arena, Duisburg | 7–1 |
Finaalit > Naisten Mestarien liiga

| Kausi | Voittaja | Tulos | 2>  sija | Stadion |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 |  1. FFC Turbine Potsdam | 0–0 ja. (7–6 rp.) |  Olympique Lyonnais | Alfonso Pérez, Getafe |
| 2010–2011 |  Olympique Lyonnais | 2–0 |  1. FFC Turbine Potsdam | Craven Cottage, Lontoo |
| 2011–2012 |  Olympique Lyonnais | 2–0 |  1. FFC Frankfurt | Olympiastadion, München  |
| 2012–2013 |  VfL Wolfsburg | 1–0 |  Olympique Lyonnais | Stamford Bridge, Lontoo |
| 2013–2014 |  VfL Wolfsburg | 4–3 |  Tyresö FF | Estádio do Restelo, Lissabon |
| 2014–2015 |  1. FFC Frankfurt | 2–1 |  Paris Saint-Germain | Friedrich-Ludwig-Jahn-Sportpark, Berliini |
| 2015–2016 |  Olympique Lyonnais | 1–1 ja. (4–3 rp.) |  VfL Wolfsburg | Mapei Stadium, Reggio nell’Emilia |
| 2016–2017 |  Olympique Lyonnais | 0–0 ja. (7–6 rp.) |  Paris Saint-Germain | Millennium Stadium, Cardiff |
| 2017–2018 |  Olympique Lyonnais | 0–0 4–1 ja. |  VfL Wolfsburg | Valeri Lobanovskyi -stadion, Kiova |
| 2018–2019 |  Olympique Lyonnais | 4–1 |  FC Barcelona | Groupama Arena, Budapest |
| 2019–2020 |  Olympique Lyonnais | 3–1 |  VfL Wolfsburg | Estadio de Anoeta, San Sebastián |
| 2020–2021 |  FC Barcelona | 4–0 |  Chelsea LFC | Gamla Ullevi, Göteborg |
| 2021–2022 |  Olympique Lyonnais | 3–1 |  FC Barcelona | Juventus Stadium, Torino |
| 2022–2023 |  FC Barcelona | 3–2 |  VfL Wolfsburg | Philips Stadion, Eindhoven |
| 2023–2024 |  FC Barcelona | 2–0 |  Olympique Lyonnais | San Mamés, Bilbao |
Eniten voittoja

| Seura | Voittoja | Vuodet |
| --- | --- | --- |
|  Olympique Lyonnais | 8 | 2011, 2012, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022 |
|  1. FFC Frankfurt | 4 | 2002, 2006, 2008, 2015 |
|  FC Barcelona | 3 | 2021, 2023, 2024 |
|  Umeå IK | 2 | 2003, 2004 |
|  1. FFC Turbine Potsdam | 2 | 2005, 2010 |
|  VfL Wolfsburg | 2 | 2013, 2014 |
|  Arsenal LFC | 1 | 2007 |
|  FCR 2001 Duisburg | 1 | 2009 |
Pelaajatilastot > Eniten maaleja

| Sija | Maalintekijät | Maalit | Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ada Hegerberg | 64 | Stabæk, 1. FFC Turbine Potsdam, Olympique Lyonnais |
| 2 |  Anja Mittag | 51 | 1. FFC Turbine Potsdam, FC Rosengård, Paris Saint-Germain, Wolfsburg, FC Rosengård |
| 3 |  Conny Pohlers | 48 | 1. FFC Turbine Potsdam, 1. FFC Frankfurt, Wolfsburg |
| 3 |  Eugénie Le Sommer | 48 | Olympique Lyonnais |
| 5 |  Marta | 46 | Umeå IK, Tyresö FF, FC Rosengård |
| 6 |  Camille Abily | 43 | Montpellier, Olympique Lyonnais |
| 7 |  Lotta Schelin | 42 | Olympique Lyonnais, FC Rosengård |
| 7 |  Kim Little | 42 | Hibernian, Arsenal |
| 9 |  Nina Burger | 40 | SV Neulengbach |
| 10 |  Hanna Ljungberg | 39 | Umeå IK |
Pelaajatilastot > Paras maalintekijä kausittain

| Kausi | Pelaaja (seura) | Maalit |
| --- | --- | --- |
| 2001–02 |  Gabriela Enache (FC Codru Anenii Noi) | 12 |
| 2002–03 |  Hanna Ljungberg (Umeå IK) | 10 |
| 2003–04 |  Maria Gstöttner (SV Neulengbach) | 11 |
| 2004–05 |  Conny Pohlers (1. FFC Turbine Potsdam) | 14 |
| 2005–06 |  Margrét Lára Viðarsdóttir (Valur Reykjavík) | 11 |
| 2006–07 |  Julie Fleeting (Arsenal LFC) | 9 |
| 2007–08 |  Vira Dyatel (Zhilstroy-1 Karkhiv)  Patrizia Panico (ASD CF Bardolino Verona)  Margrét Lára Viðarsdóttir (Valur Reykjavík) | 9 |
| 2008–09 |  Margrét Lára Viðarsdóttir (Valur Reykjavík) | 14 |
| 2009–10 |  Vanessa Bürki (FC Bayern München) | 11 |
| 2010–11 |  Inka Grings (FCR 2001 Duisburg) | 13 |
| 2011–12 |  Camille Abily (Olympique Lyonnais)  Eugénie Le Sommer (Olympique Lyonnais) | 9 |
| 2012–13 |  Laura Rus (Apollon Limassol) | 11 |
| 2013–14 |  Milena Nikolić (ŽFK Spartak) | 11 |
| 2014–15 |  Célia Šašić (Frankfurt) | 14 |
| 2015–16 |  Ada Hegerberg (Olympique Lyonnais) | 13 |
| 2016–17 |  Zsanett Jakabfi (VfL Wolfsburg)  Vivianne Miedema (FC Bayern Munich) | 8 |
| 2017–18 |  Ada Hegerberg (Olympique Lyonnais) | 15 |
| 2018–19 |  Pernille Harder (VfL Wolfsburg) | 8 |
| 2019–20 |  Vivianne Miedema (Arsenal)  Emueje Ogbiagbevha (Minsk)  Berglind Björg Þorvaldsdóttir (Breiðablik) | 10 |
| 2020–21 |  Jennifer Hermoso (Barcelona)  Fran Kirby (Chelsea) | 6 |
| 2021–22 |  Alexia Putellas (Barcelona) | 11 |
| 2022–23 |  Ewa Pajor (VfL Wolfsburg) | 9 |
| 2023–24 |  Kadidiatou Diani (Olympique Lyonnais) | 8 |
Aiheesta muualla

Naisten Mestarien liigan tulospalvelu
Outram Bangs

Outram Bangs (12. tammikuuta 1863 Watertown, Massachusetts – 22. syyskuuta 1932 East Wareham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat Edward Bangs ja Annie Outram (Hodgkinson) Bangs. Nuoruutensa hän vietti Watertownissa ja Bostonissa keräten nisäkkäitä ja lintuja yhdessä vanhemman veljensä Edward A. Bangsin kanssa.
Bangs opiskeli Harvardin yliopistossa 1880–1884. Hänestä tuli Harvardin museon soveltavan eläintieteen nisäkäsosaston intendentti vuonna 1900. Hän lähetti keräilijöitä Keski-Amerikkaan hankkimaan museolle lintuja. Vuonna 1908 hänen 24 000 nahan erinomainen lintukokoelmansa esiteltiin museossa. Tästä lähtien hän ryhtyi toden teolla kehittämään museon lintukokoelmia, saattaen ne lopulta maailman parhaiden joukkoon. Myöhemmin hän erikoistui keräämään Kiinan linnustoa ja museon kiinalaisten lintujen kokoelman oli maailman parhain ja Bangs alan arvostetuin tutkija.
Bangsin kirjallinen tuotanto käsitti 275 kirjoitusta. Hän oli American Ornithologists' Unionin jäsen vuodesta 1884.
Bangs kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa kolumbiansakun (Penelope perspicax). Hänen kunniakseen on nimetty santamartanluura (Grallaria bangsi) ja kolumbianvuoritangaroiden suku (Bangsia).
Kirjoituksia

The hummingbirds of the Santa Marta Region of Colombia, American Ornithologists' Union, New York (1899)
The Florida Puma, Proceedings of the Biological Society of Washington 13:15-17. (1899)
The Mammals and Birds of the Pearl Islands, Bay of Panama, Harvard University Museum of Comparative Zoology, Bulletin 46 (8) : 137-160 (1905) yhdessä John Eliot Thayerin kanssa
Notes on the Birds and Mammals of the Arctic Coast of East Siberia, New England Zoological Club, Proceedings, 5 : 1-66 (1914) yhdessä Glover Morrill Allenin and J. E. Thayerin kanssa.
Aiheesta muualla

The Auk (Arkistoitu – Internet Archive)
Paul Franke

Paul Walter Franke (23. joulukuuta 1917 Boston – 21. heinäkuuta 2011 Queens) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.
Franke opiskeli New England Conservatory of Musicissa ja lauloi Radio City Music Hallissa ennen kuin aloitti uran Metropolitan-oopperassa. Hän erikoistui comprimariorooleihin eli oopperoiden sivuosiin. Franke teki Metropolitan-oopperassa ensimmäisen esiintymisensä Italo Montemezzin oopperassa L'amore dei tre re 1. joulukuuta 1948. Viimeisen kerran hän esiintyi siellä Francis Poulenc'n Karmeliittain tarinoissa 16. huhtikuuta 1987. Kaikkiaan Franke lauloi Metropolitan-oopperassa 1 980 kertaa.
Franke teki myös esiintymisiä Santa Fen oopperassa ja osallistui moniin levytyksiin. Hänellä oli vaimo (k. 2002) ja neljä lasta.
Operaatio Medakin motti

Krajinan kapina
Borovo Selon välikohtaus
Sodan alku
Kasarmien taistelu
Sodan loppuvaihe
Sotilasoperaatioita
Osijekin taistelu
Dubrovnikin piiritys
Vukovarin piiritys
Operaatio Myrsky
Kroaattien joukkojen eteneminen Medakin tasku-operaatiossa. Huom. Klikkaa kuvan paikalla olevaa neliötä, jos kuva ei näy.
Operaatio Medakin tasku (kroatiaksi Operacija Medački džep, engl. Operation Medak pocket) oli Kroatian armeijan hyökkäys Kroatian sodassa 9.–17. syyskuuta 1993 Likan alueella sijaitsevan Medakin kylän (lähellä Gospicia) ympärillä olevan pienen alueen valtaamiseksi serbeiltä. Valtauksen onnistumisen jälkeen YK:n rauhanturvaajat määräsivät kroatialaiset perääntymään alkuperäisiin asemiin. Perääntymisen aikana kroatialaiset tulittivat YK:n joukkoja ja tuhosivat serbien asuttamia kyliä.
Tapahtumat

Vallattu alue oli viisi kilometriä pitkä, kuusi kilometriä leveä, ja sillä asui ennen valtausta noin 400 serbisiviiliä. Kroatialaiset Mirko Noracin johtamat joukot valtasivat sen noin kahdessa päivässä. Jugoslavia-tuomioistuimessa 2004 luetun syytekirjelmän mukaan operaation seurauksena alueen kylät tuhottiin asumiskelvottomiksi, ja serbiväestö menetti kotinsa ja elinmahdollisuudet alueella.
16. syyskuuta kanadalaiset rauhanturvaajat pakottivat kroaatit palaamaan alkuperäisiin asemiin. Sitä edeltävinä päivinä YK joukot olivat kokeneet tykistön tulitusta ja kroatialaisten iskuja rynnäkkö- ja konekivääreillä. Kroatian armeijan tappiot olivat 27 kuollutta, YK:lla ei ollut tappioita.
Kroaatit suostuivat YK:n vaatimuksiin vetäytymisestä. He viivyttelivät vetäytyessään, ja päästessään alueelle kanadalaiset huomasivat, että kroaatit olivat pyrkineet hävittämään jäljet etnisestä puhdistuksesta ja tuhoamaan kaiken serbiastuksen alueelta.
Kanadassa tapahtumista kuultiin vasta vuosia myöhemmin. Alueella oli vähän kanadalaisia journalisteja, ja viranomaiset tiedottivat tapahtumista vain erikseen kysyttäessä.
Jugoslavia-tuomioistuimessa vuonna 2004 Kroaattien operaatiokomentajaa Mirko Noraćia ja alempia komentajia Tihomir Oreškovićia ja Stjepan Grandićia syytettiin Gospicin alueen rikoksista, joihin kuuluivat kidutukset, tapot, ryöstöt ja asuntojen tuhoaminnen. Kaikki kolme on tuomittu vankilaan.
Vuonna 2012 kuulusteltiin useita muitakin sotilaita mutta heidät vapautettiin.
Aiheesta muualla

ICTY - Indictment of General Rahim Ademi
ICTY - Indictment of General Janko Bobetko
Oblivion (yhtye)

| Oblivion> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  tekninen death metal
Kotipaikka:   Bay Area, Kalifornia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Nick Vasallo, laulu, bassokitara   Ted O'Neill, kitara   Victor Dods, kitara   Beniko Orum, bassokitara   Luis Martinez, rummut  
Levy-yhtiö:  Unique Leader Records, 2013–  
Aiheesta muualla
Yhtyeen kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oblivion on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye, joka perustettiin vuonna 2007 Bay Areassa, Kaliforniassa.
Yhtyeen jäsenillä on moninainen tausta: Yhtyeen perustaja basisti Ben Orum oli All Shall Perishin perustajajäsen sekä päätoiminen lauluntekijä. Laulaja Nick Vasallo on väitellyt tohtoriksi aiheenaan musiikki, kitaristi Victor Dods väittelee matematiikan tohtoriksi ja rumpali Luis Martinez on ollut funkrumpali Ndugu Chanclerin opissa.
Yhtyeen esikoisalbumi Called to Rise julkaistiin omakustanteena 1. tammikuuta 2013. Se sai erinomaisen vastaanoton. Julkaisun jälkeen Oblivion solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa heinäkuussa, joka uudelleenjulkaisi albumin lokakuussa 2013.
Jäsenet

Ted O'Neill – kitara (2007–)
Nick Vasallo – laulu, bassokitara (2007–)
Beniko Orum – bassokitara (2012–)
Luis Martinez – rummut (2012–)
Victor Dods – kitara (2012–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Joe Ellis – kitara (2007–2012)
Diskografia

Demo (2012)
Called to Rise (2013,  Unique Leader Records)
Aiheesta muualla

Oblivion (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Oblivion Facebookissa