stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Libya
Hallinto ja politiikka

Muammar Gaddafin johtaman Vallankumousneuvoston säätämä vuoden 1969 perustuslaki on kumottu. Siirtymäajan kansallinen neuvosto antoi vuonna 2011 väliaikaisen perustuslaillisen julistuksen, mutta varsinaisen perustuslain laadinta ei ole onnistunut.lähde?
Vuoden 2015 alussa maassa on kaksi itseään laillisina pitävää parlamenttia, vuonna 2012 vaaleilla valittu islamistien hallitsema Yleinen kansankongressi (GNC) Tripolissa ja vuoden 2014 vaaleilla valittu, kansainvälisesti tunnustettu Edustajainhuone, joka pitää valtaa lähellä Egyptin rajaa sijaitsevassa Tobrukissa.
Kansainvälisesti tunnustettu hallitus pitää hallussaan pieniä alueita Itä-Libyassa ja lähellä Bengasia. GNC pitää hallussaan pääkaupunki Tripolia ja sitä ympäröiviä alueita, mutta on menettänyt alueita eri islamistiryhmille. Pääministeri Abdullah al-Thinni on ollut virallisesti Libyan pääministeri maaliskuusta 2014 lähtien. Hallitus on kuitenkin joutunut siirtymään pois Tripolista Al-Baydan kaupunkiin, koska kapinalliset ovat ottaneet aluetta hallintaansa. Elokuussa 2015 al-Thinni uhkasi erota vaikean tilanteen vuoksi.
Hallinto ja politiikka > Hallinnollinen jako

Libyan hallinnollinen jako on muuttunut historian aikana paljon. Maa jaetaan nykyään 22 kuntaan (Sha'biyat; yksikkö – Sha'biyah).
| --- | --- |
 Al Butnan  Darnah  Al Jabal al Akhdar  Al Marj  Bengasi  Al Wahat  Al Kufrah  Surt  Murzuq  Sabha  Wadi Al Hayaa:    Al Misratah   Al Murgub   Tarabulus   Al Jfara   Az Zawiyah   An Nuqat al Khams   Al Jabal al Gharbi   Nalut   Ghat   Al Jufrah   Wadi Al Shatii
Hallinto ja politiikka > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 määritelmän mukaan Libya ei ole vapaa maa. Libyassa ovat raivonneet sisäiset erimielisyydet ja ajoittain jatkuneet sisäiset konfliktit sen jälkeen, kun vuonna 2011 järjestetyssä kansannousussa syrjäytettiin pitkäaikainen diktaattori Mu'ammar al-Qaddafi. Kansainväliset pyrkimykset saada kilpailevat hallinnot yhteen yhtenäishallitukseksi onnistuivat vuoden 2021 alussa ja loivat hauraan rauhan. Kuitenkin aseiden ja autonomisten miliisien leviäminen, kukoistavat rikollisverkostot, alueellisten valtojen puuttuminen ja ääriryhmien läsnäolo ovat kaikki vaikuttaneet maan jatkuvaan fyysisen turvallisuuden puutteeseen. Yli vuosikymmenen kestänyt väkivalta on siirtänyt satoja tuhansia ihmisiä kotiseuduiltaan, ja ihmisoikeuksien olosuhteet ovat jatkuvasti heikentyneet.
Maantiede

Libya sijaitsee Afrikan pohjoisosassa Välimeren rannalla. Se on pinta-alaltaan 1 759 000 neliökilometriä ja kooltaan Afrikan neljänneksi suurin valtio sekä yli viisi kertaa Suomen kokoinen. Libyan rajanaapureita ovat idässä Egypti, kaakossa Sudan, etelässä Tšad ja Niger sekä lännessä Algeria ja Tunisia. Libyalla on lähes 1 800 kilometriä rantaviivaa Välimerelle.
Libyan maantieteen tärkeimmät piirteet ovat kapeat ja viljavat Välimeren rannikkokaistaleet sekä laaja Saharan autiomaa. Varsinaista vuoristoa ei ole, mutta maan eteläosassa sijaitseva Tibestin ylänkö kohoaa 2 200 metriin. Viljava rannikkokaistale on kapea, sen takana ylängöllä on laidunmaaksi soveltuvaa aroa joka etelää kohti mentäessä muuttuu vähitellen karuksi aavikoksi.
Libya jaetaan perinteisesti kolmeen alueeseen, jotka ovat Tripolitania maan luoteisosassa, Fezzan maan lounaisosassa ja Kyrenaika maan itäosassa. Kyrenaika on alueista suurin ja käsittää noin puolet maan pinta-alasta.
Suurimmat kaupungit ovat Tripoli (vuonna 2010 arviolta 1,025 milj. asukasta) ja Bengasi (arab. Benghazi, 630 000 asukasta). Misratah (260 000), Tobruk (133 000) ja Sabha (95 000) ovat jo selvästi pienempiä.
Maantiede > Luonto

Saharan aavikko peittää arviolta 95 % prosenttia maan pinta-alasta. Libyassa ei ole ollenkaan pysyviä jokia ja ainoastaan noin 1 % maasta on metsän peitossa.
Libyassa viljellään sinimailasta rehuksi ja vehnää ihmisravinnoksi. Monien muidenkin vihannesten ja hedelmien kasvatus onnistuu keinokastelun avulla. Kuivilla seuduilla pärjäävät ainoastaan oliivi ja taatelipalmu. Aavikolla kasvaa palmuja siellä missä pohjavesi ei ole liian syvällä, ja lisäksi akaasioita ajoittain kuivuvissa joenuomissa eli wadeissa. Vain harvat villieläimet selviävät aavikolla. Näihin kuuluvat aavikkokettu, sakaali ja eräät jyrsijät.
Libyassa elää ainoastaan harvoja nisäkäslajeja, joita ovat esimerkiksi gaselli, harjalammas ja aavikkokettu. Suurin Saharan alueella elävä jyrsijä on gundi. Liskoja, käärmeitä ja skorpioneja esiintyy myös paljon. Libya sijaitsee useiden lintulajien muuttoreitin varrella. Näitä ovat esimerkiksi keltapäähaukka, aavikkovarpunen, pikkukorppikotka, lepinkäiset, kiurut, turturikyyhky ja bulbulit. Erityisesti lännenkaulustrappi on metsästäjien suosiossa ja tämän vuoksi uhanalainen.
Maantiede > Ilmasto

Libyasta on luokiteltu viisi ilmastovyöhykettä, joista vallitsevia ovat Välimeren ja Saharan ilmastot. Rannikon alavilla seuduilla vallitsevassa välimerenilmastossa on lämpimät kesät ja leudot talvet. Ylängöillä on viileämpää, talvella esiintyy pakkasiakin. Sisämaan aavikoilla ilmasto on äärevää, kesät kuumia ja vuorokautinen lämpötilanvaihtelu suurta.
Korkein mitattu lämpötila on mitattu al-Azizyan kunnassa. Aiemmin ennätykseksi mainittu Afrikan ja koko maailman korkein mitattu lämpötila varjossa +57,8 astetta celsiusta vuodelta 1922 on todettu virheelliseksi tiedoksi.
Talous

Libya on Afrikan vauraimpia valtioita. Maalla ei ole velkaa ja sen talouskasvu on viime vuosina pysytellyt 5–8 % välillä. Asuminen on tuettua ja koulutus ja terveydenhuolto ilmaista. Libya on arabi­valtioksi sikäli epä­tyypillinen, että siellä myös naiset ovat hyvin koulutettuja.
Libyan talous perustuu pitkälti öljyyn, joka tuo yli 90 % vientituloista ja 75 % hallituksen tuloista. Vain prosentti maasta on viljelykelpoista, joten maatalous työllistää vain 17 % työvoimasta ja 75 % ruuasta on tuotava. Vesi on myös suuri ongelma.
Koulutus on Libyassa puutteellista; esimerkiksi korkeakouluissa annetaan opetusta vain muutamia kuukausia vuodessa. Puutteellinen koulutus vähäisten investointien ohella on jättänyt Libyan oman teollisuustuotannon varsin alhaiseksi.
Työttömyys on Libyassa suuri ongelma. Tarkkoja lukuja on vaikea saada, mutta työttömyys on tiettävästi noin 30 %. Alityöllistettyjen määrä on suuri. Libyalaisten vähäisen koulutuksen vuoksi Libya joutuu hankkimaan koulutettua työvoimaa ulkomailta, ja Libyassa arvioidaan olevan noin kaksi miljoonaa siirtotyöläistä.
Libyassa on ollut ulkomaalaisia vierastyöläisiä arviolta noin 100 000 Egyptistä ja jopa 100 000 kaakkoisaasialaista, kuten 26 000 filippiiniläistä, 25 000 thaimaalaista, 50 000 bangladeshilaista, 18 000 intialaista ja tuhansia kiinalaisia, nepalilaisia ja vietnamilaisia.
Merkittävimmät luonnonvarat ovat öljy, maakaasu ja kipsi. Merkittävimmät vientituotteet ovat öljy ja maakaasu sekä kemikaalit.
Talous > Liikenne

Libyassa on 137 lentokenttää, joista 24:llä on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Maantietä on yli 100 000 kilometriä, josta lähes 60 % on päällystetty. Satamakaupunkeja ovat Az Zawiyah, Marsa al Burayqah (Marsa el Brega), Ra's Lanuf ja Tripoli.
Väestö

CIA:n vuoden 2022 arvion mukaan Libyan väkiluku oli 7,1 miljoonaa ja väestönkasvu 1,65 prosenttia. YK:n mukaan Libyan väkiluku oli 6,4 miljoonaa vuonna 2017. Tällöin asukkaista 28 prosenttia oli alle 15-vuotiaita, 17 prosenttia 15–24-vuotiaita, 48 prosenttia 25–59-vuotiaita ja 7 prosenttia 60 vuotta täyttäneitä.
Libyan väestöstä 90 % asuu alueella, joka vastaa vain 10 prosenttia maan pinta-alasta. Suurin osa väestöstä on keskittynyt rannikkoalueille. Libya on laajoista aavikoistaan ja suhteellisen pienestä väestöstään johtuen harvaan asuttua aluetta; väestötiheys on noin 4 henkilöä/km². Väestöstä 82 % asuu kaupungeissa.
YK:n arvion mukaan 12 % asukkaista on siirtolaisia. Libya ei ole enää kovin houkutteleva maahanmuuton kohde, mutta lukuisat itä- ja länsiafrikkalaiset yrittävät kulkea sen kautta Eurooppaan.
Väestöstä etnisesti arabeja ja berbereitä on yhteensä 97 %. Loput 3 % koostuvat kreikkalaisista, maltalaisista, italialaisista, egyptiläisistä, pakistanilaisista, turkkilaisista, intialaisista ja tunisialaisista. Väestöstä noin 91 % on lukutaitoisia.
Väestö > Uskonto

Libyalaisista 97 % on sunnimuslimeja. Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Libyassa äärimmäistä vainoa. Libyassa ei ole sanan- tai uskonnonvapautta ja julkinen kirkkoelämä on rajoitettua. Kristinuskon levittäminen julkisesti on Libyassa laitonta. Muslimitaustaiset kristityt kohtaavat järjestön mukaan perheensä ja yhteisönsä väkivaltaista painostusta kristinuskosta luopumiseen. Kristityt ovat Libyassa alttiina islamilaisten militanttien ja rikollisryhmien sieppauksille tai murhille.
Kulttuuri

Libyan kansa on etnisesti ja kielellisesti melko yhtenäinen. Maassa on ollut myös merkittäviä vähemmistöjä: italialaisia ja juutalaisia eli omissa yhteisöissään 1900-luvun puoliväliin asti. Libyan juutalaiset ovat siirtyneet paljolti Israeliin varsinkin maiden välisten suhteiden huononnuttua. Vuonna 1973 Gaddafi ”rohkaisi” 45 000 italialaista lähtemään maasta ja takavarikoi heidän omaisuutensa valtiolle. Mustat libyalaiset ovat enimmäkseen orjien jälkeläisiä, jotka on aikoinaan tuotu keitaille maataloustyöhön tai beduiiniperheisiin kotipalvelijoiksi. Berberit ovat suuri, mutta ei niin selvästi erottuva vähemmistö.
Moderni libyalainen rakennuskulttuuri heijastelee öljyn mukanaan tuomaa vaurautta. Vanhojen kaupunkien keskustoissa on edelleen linnoitettu vanhakaupunki muistona heimopäällikköjen vallasta ja sotaisammista ajoista. Myös keitaiden asutuskeskukset ovat vanhastaan muurien suojaamia.
Rakennuskulttuurissa näkyy rajanveto julkisen ja yksityisen välillä. Kahvilat ja kadut ovat vilkasta miesten maailmaa. Koti on suojattua naisten maailmaa: alakerrassa ei yleensä ole ikkunoita, ja puutarhat ovat muurien takana suojassa katseilta. Kotiin on vain yksi sisäänkäynti, yleensä vahva puinen ovi.
Libyalainen ruoka on samanlaista kaupungeissa ja maaseudulla, viljelijöiden ja paimentolaisten keskuudessa. Pääruoka on melkein aina yhdessä astiassa tehty ruokalaji. Kansallisruoka kuskus maustetaan paprikalla, tomaateilla, kikherneillä ja kauden vihanneksilla.
Valtio valvoo viestimiä tarkasti. Vuonna 2007 myös muut kuin valtionomisteiset mediat sallittiin, mutta vuonna 2009 nämä uudet televisiokanavat ja sanomalehdet kansallistettiin.
Kulttuuri > Maailmanperintökohteet

Libyassa on viisi Unescon Maailmanperintöluetteloon valittua historiallista paikkaa, Ghadamés, Kyrene, Leptis Magna, Sabratha ja Tadrart Acacus. Unesco on ollut huolissaan Libyan vuoden 2011 vallankumouksen aikana historiallisten paikkojen säilymisestä. Niiden vaarana on toisaalta taistelut ja pommitukset, toisaalta ryöstely. Suurimmassa vaarassa on rauniokaupunki Leptis Magna, joka sijaitsee vain sadan kilometrin päässä Tripolista.
Foinikialaiset perustivat maan rannikolle kaupunkeja kolmetuhatta vuotta sitten, ja Rooman ja Kreikan valta-aikoina seudut olivat vilkasta kauppapaikkaa. Unescon mukaan Libyalla on ihmiskunnalle valtavan suuri kulttuurihistoriallinen merkitys.
Kulttuuri > Urheilu

Libya osallistui olympialaisiin vuosina 1968, 1980 ja sitten säännöllisesti vuodesta 1988. Sen joukkueessa on yleensä ollut alle 10 urheilijaa, eikä mitaleita ole tullut.
Jalkapallo on Libyan suosituin sekä ainoa merkittävä urheilulaji. Libyan jalkapallohistorian kohokohta oli vuonna 1982 kun se isännöi Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuja ja sai hopeaa. Se on osallistunut turnaukseen myös 2006 ja 2012. Marraskuussa 2017 Libyan jalkapallomaajoukkue oli FIFA-rankingissa sijalla 87.
Ratsastuskilpailut kameleilla ja hevosilla ovat olleet perinteisiä kilpaurheilulajeja. Rannikko houkuttelee ihmisiä vesiurheilulajeihin.
Suomalaiset Libyassa

1960- ja 1970-luvulla Libyassa rakennettiin suomalaisin voimin, ja maa oli Neuvostoliiton jälkeen toiseksi suurin rakennusviennin kohde. Sinne rakennettiin teitä, siltoja, vesijohtoja, satamia, kouluja, toimistotaloja ja kongressikeskus. Myös arkkitehtikoulutusta aloitettiin. Suomalaisten rakentama asetehdas ja armeijan koulutuskeskus oli virallisesti ompelukonetehdas, mutta sen tuotteilla aseistettiin terroristeja.
Professori Pentti Murolen silloinen yritys Devecon suunnitteli merenrantaan öljyteollisuuden työntekijöille Ras Lanuf -nimisen kaupungin, joka on valmistunut puoliksi. Toimisto teki laajoja suunnittelutöitä myös sisämaahan Jufraan, jonne Gaddafi aikoi siirtää pääkaupungin, jotta ministerit saataisiin pois Tripolin huonojen vaikutusten piiristä.
Rakentaminen päättyi kansainväliseen kauppasaartoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Libya Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Libya Wikimatkoissa
Ylen 8-osainen radiosarja Arabikevään historiaa: Osa 4/8 Libya (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
| n k OPEC |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Algeria  Angola  Gabon  Irak  Iran  Kongon tasavalta  Kuwait  Libya  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  Saudi-Arabia  Venezuela  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Idris I.
Muammar Gaddafi.
Libyan kunnat numeroituina
Libyan kartta
Libya satelliittikuvassa tammikuussa 2004.
Hiekkadyynejä Tadrart Acacusissa.
Libyan väestöjakauma
  arabit
  berberit
  tuaregit
  tubut 
  asumaton alue
Lisämunuaiskuoren kasvaimet

Lisämunuaiskuoren karsinooma
Lisämunuaiskuoren kasvaimet aiheuttavat lisämunuaiskuoren liikatoimintaa. Ne ovat syynä moniin hyperadrenalismiin liittyviin sairauksiin. Ne ovat usein funktionaalisia, jolloin ne vaikuttavat elimistön hormonitasapainoon. Yleisimmin lisämunuaiskuoren benignit eli hyvänlaatuiset adenoomat vaikuttavat aldosteronin eritykseen zona glomerulosasta, kun taas malignit eli pahanlaatuiset karsinoomat vaikuttavat androgeenien tuotantoon zona reticulariksessa. Oireet liittyvät näiden hormonien liialliseen tuotantoon. Kaikki lisämunuaiskuoren kasvaimet eivät kuitenkaan ole funktionaalisia, eli ne eivät vaikuta minkään lisämunuaiskuoren tuottaman hormonin määrään. Kasvaimen funktionaalisuus voidaan todeta laboratoriotestein mittaamalla tietyn hormonin ja sen metaboliittien konsentraatio verestä.
Kasvainten tyypit > Lisämunuaiskuoren adenoomat

Suurin osa lisämunuaiskuoren adenoomista ei vaikuta lisämunuaiskuoren hormonituotantoon, eli ne ovat niin sanotusti hiljaisia. Tämän vuoksi niitä ei välttämättä diagnosoida potilailla, vaan ne löytyvät kuoleman jälkeen tehtävässä ruumiinavauksessa ns. sattumalöydöksinä. Makroskooppisesti lisämunuaiskuoren adenoomat ovat keltaisia tai kelta-ruskeita, mikä johtuu kasvainsolukon rasvoittumisesta. Yleensä ne ovat läpimitaltaan noin 1–2 senttimetriä. Mikroskooppisesti ne muodostuvat solukosta, joka on lähellä normaalia lisämunuaiskuoren solukkoa. Tumat ovat pieniä, mutta jonkin verran pleomorfismiakin voidaan nähdä. Solut voivat on eosinofiilisiä ja vakuolisoituneita riippuen lipidisisällöstä. Mitoottista aktiivisuutta nähdään harvoin.
Kasvainten tyypit > Lisämunuaiskuoren karsinoomat

Lisämunuaiskuoren karsinoomia tavataan kaiken ikäisillä potilailla. Kaksi harvinaista sairautta, Li-Fraumenin oireyhtymä ja Beck-with-Wiedemannin oireyhtymä, voivat aiheuttaa karsinooman. Useimmiten ne ovat makroskooppisesti suurehkoja ja invasiivisia. Ne sisältävät nekroroosia ja kystisiä muutoksia. Verestys on yleistä. Mikroskooppisesti solukko voi olla hyvin erilaistunutta, kuten adenoomissa, mutta solut voivat olla myös hyvinkin häiriintyneitä, pleomorfisia ja huonosti erotettavissa lisämunuaiskuoren etäpesäkkeistä. Niillä on korkea taipumus invasoida lisämunuaislaskimoon, alaonttolaskimoon ja imuteihin. Etäpesäkkeitä esiintyy useimmiten läheisissä imusolmukkeissa ja keuhkoissa.
Aiheesta muualla

TherapiaFennica - Lisämunuaisen sairaudet
Lisämunuaiskuoren karsinooman histologia
Lintubongaus

Lintubongareita Skotlannin Caerlaverockissa katsomassa Britannian viidettä suohyyppää kesäkuussa 2007.
Lintubongaus on lintuharrastuksen muoto, jossa tarkoituksena on bongata lintuja eli lähteä katsomaan jonkun muun jo havaitsemaa harvinaista lintulajia ja kerätä samalla itselleen pisteitä eli 'pinnoja' uusia lajeja havaitsemalla.
Bongauksessa oleellista on etukäteen saatu tieto linnusta, joten vain spontaanisti tehdyt havainnot eivät ole bongausta. Omia havaintojaan ei tarvitse todistaa, vaan harrastuksessa luotetaan siihen, että laji antaa harrastajalleen tyydytystä vain rehellisyydestä. Oikeita määrityksiä lisää se, että bongattua harvinaisuutta saapuu pian katsomaan moni muukin bongaaja.
Bongarit tiedottavat omista havainnoistaan muille bongareille. Alkuaikoina tiedotus tapahtui puhelimella, sitten kaukohaulla, ja nykyisin ryhmätekstiviesteillä ja Internetissä.
Sana ’bongaus’ tulee mahdollisesti ruotsin sanasta poäng, ’piste’. Bongaus on vain yksi lintuharrastuksen osa-alue, eivätkä kaikki lintuharrastajat ole bongareita. Sanaa käytetään mediassa kuitenkin usein myös lintuharrastuksesta yleensä.
Pinnat

Lintubongarit laskevat erityyppisiä pinnoja. Elämänpinnoja saa koko elämän aikana tavatuista linnuista. Vuodenpinnoja saa yhden vuoden aikana havaituista. Maailmanpinnoja saa koko maailman havainnoista, WP-pinnoja saa länsipaleoarktisella alueella havaituista linnuista, ja myös jonkin tietyn maan pinnoja voidaan laskea. Pinnoja voi periaatteessa laskea mistä tahansa, esimerkiksi oman lintu-yhdistyksen toimialueelta, jostain kunnasta tai yksittäisestä lintupaikasta.
Suomessa 300 pinnaa saavutettiin ensi kertaa vuonna 1979. Yli 300 lajia havainneita suomalaisia oli vuonna 2008 jo yli 300. Suomessa 400 pinnan raja ylitettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2005. Lokakuussa 2017 elämänpinnojen Suomen-ennätys oli 436 pinnaa. Linnustoltaan monipuolisemmissa maissa ennätykset ovat Suomea korkeammalla: esimerkiksi Ruotsissa oltiin vuoteen 2008 mennessä päästy jo yli 440 pinnan ja Isossa-Britanniassa yli 510:n. Maailmanpinnojen maailmanennätys vuonna 2008 oli yli 8 700.
Pinnaralli on tapahtuma, jossa kilpaillaan tietyn ajan puitteissa tietyllä alueella havaittuijen lintulajien määrällä.
Rajoitukset

Pinnojen kerääminen aiheuttaa joskus ongelmia esimerkiksi jokamiehenoikeuksien tulkinnassa. Bongariliiton ohjeissa jäsenille on tarkat määräykset siitä, mitä liiton jäsen saa ja ei saa tehdä, jotta ei aiheuteta turhaa häiriötä: lintuharrastaja kulkee luonnossa ympäristöä, maanomistajia, lintuja ja lähimmäisiä kunnioittaen.
Historiaa

Varsinainen lintubongaus syntyi Englannissa 1950-luvulla. Siitä tuli nopeasti suosittua, ja se levisi Irlantiin, Hollantiin ja Tanskaan. Suomeen ja Ruotsiin lintubongaus tuli 1960-luvun lopussa. Aluksi bongaajia oli vain kourallinen, mutta jo 1970-luvun aikana lajista tuli Suomessakin näkyvää, ja 1980-luvulla harrastuksen suosio kasvoi nopeasti. Suomessa perustettiin vuonna 1985 Bongariliitto ry. ajamaan bongarijoukon etuja ja laatimaan pelisääntöjä harrastukseen. Yhdistys ohjaa myös tiedottamista sekä bongareiden liikkumista lintuja häiritsemättä.
Lintubongausta harrastetaan nykyisin pääasiassa vain Euroopassa, Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja joissain Aasian maissa. Suomessa järjestettäviin bongaustapahtumiin saattaa nykyisin kerääntyä useita satoja bongareita yhdellä kertaa. Harrastuksen suurvallassa Isossa-Britanniassa huippuharvinaisuutta katsomaan voi saapua jopa tuhansia bongareita.
Kirjallisuutta

Ari Linna: Bongauksen hurma – lintuharrastuksen kirja. Sammakko, 2010.
Aiheesta muualla

Bongariliiton kotisivut
Litiumoksidi

| Litiumoksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  12057-24-8
PubChem CID:  168333299 ja 139036513 166630, 168333299 ja 139036513
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Li2O
Moolimassa:  29,882
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 438 °C
Kiehumispiste:  2 600 °C
Tiheys:  2,013 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
   
Litiumoksidi (Li2O) on epäorgaaninen ioniyhdiste ja litiumin oksidi. Yhdistettä käytetään lasitteiden ja emalien valmistuksessa sekä muiden litiumyhdisteiden tuotantoon.
Ominaisuudet

Litiumoksidi on huoneenlämpötilassa valkoista kuutiomaista kiteistä ainetta. Sen kiderakenne on antifluoriittirakenne. Yhdiste on emäksinen oksidi ja reagoi veden kanssa muodostaen litiumhydroksidia. Happamien oksidien kanssa muodostuu litiumsuoloja, esimerkiksi litiumoksidi ja hiilidioksidi reagoivat litiumkarbonaatiksi.
Valmistus ja käyttö

Litiumoksidia voidaan valmistaa polttamalla litiumia ilmassa. Näin muodostuneessa tuotteessa on mukana pieni määrä myös litiumperoksidia. Puhdasta litiumoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla litiumperoksidia, litiumkarbonaattia, litiumnitraattia tai litiumhydroksidia.
Litiumoksidia käytetään lasitteiden ja emalien valmistuksessa fluksina. Yhdisteestä voidaan valmistaa muita litiumyhdisteitä, käyttää valokuvauskemikaalina ja sitä on tutkittu myös tritiumin tuotantoon.
Liskot

| Liskot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Liskot Lacertilia*  Gauthier, 1984
Synonyymit
 Sauria 

Osalahkot
 Vaskitsamaiset Anguimorpha  Dibamia  Gekkomaiset Gekkota  Leguaanimaiset Iguania  Lacertoidea  Skinkkimäiset Scincomorpha 
Katso myös
   Liskot Wikispeciesissä   Liskot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liskot (Lacertilia) on alalahko suomumatelijoiden (Squamata) lahkossa. Ryhmä on parafyleettinen, sillä se sulkee pois käärmeet.
Liskot ovat yksi maailman monimuotoisimmista ja menestyneimmistä maanpäällisten selkärankaisten ryhmistä. Liskoja elää melkein kaikissa mahdollisissa elinympäristöissä sademetsistä aavikoille, ja tundralta Tyynenmeren atolleille ja korkeille vuorenrinteille. Liskoja tunnetaan yli 7 000 lajia, ja vuosittain tunnistetaan noin 100 uutta lajia.
Piirteet

Pienimmät liskot ovat vain 17 millimetrin pituisia. Suurin on komodonvaraani, joka kasvaa kolmimetriseksi kuonosta hännänpäähän. Joillain liskoilla on myrkkyrauhaset, ja myös suurimpien lajien kynnet, hampaat ja hännät voivat olla vaarallisia ihmiselle.
Liskot ovat vaihtolämpöisiä. Niiden kehoa peittävät suomut, ja jotkin lajit ovat kirkkaasti kuvioituja. Useimmilla liskoilla on neljä raajaa, joista jokaisessa on viisi varvasta. Moni pieni lisko pystyy irrottamaan häntänsä puolustautumiskeinona.
Liskoilla on kloaakki, ja koirailla on hemipenis. Useimmat lajit lisääntyvät munimalla, mutta jotkin lajit synnyttävät eläviä poikasia. Jotkin liskolajit kykenevät neitseelliseen lisääntymiseen.
Liskoja elää maan päällä, maakoloissa, puissa ja vedessä. Osa liskoista elää päivisin ja osa öisin. Liskoihin kuuluu niin lihansyöjiä, hyönteissyöjiä, kasvissyöjiä kuin kaikkiruokaisiakin lajeja.