stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirsti Lonka

Kirsti Maaria Lonka (s. 4. heinäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kasvatuspsykologian professori Helsingin yliopistossa.
Lonka väitteli psykologian tohtoriksi vuonna 1997. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston kasvatuspsykologian dosentiksi vuonna 2000. Vuosina 2001–2005 Lonka toimi lääketieteen pedagogiikan professorina ja Oppimistutkimuskeskuksen (CUL) johtajana Karoliinisessa instituutissa Tukholmassa. Vuodesta 2005 hän on ollut kasvatuspsykologian professori Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisessä tiedekunnassa. Lonka johtaa Maijaliisa Rauste-von Wrightin aloittamaa kasvatuspsykologian luokanopettajalinjaa Helsingin yliopistossa.[lähde? ]
Longan erityisosaamisalueita on muun muassa oppimisen tutkimus. Hän on tutkimustyössään keskittynyt erityisesti nuoren aikuisen oppimiseen. Hän on tutkinut esimerkiksi tekstistä oppimista, prosessikirjoittamista, opiskelijavalintoja, tietokoneavusteisia oppimisympäristöjä ja ongelmalähtöistä oppimista. Lisäksi hän on ollut mukana kehittämässä yliopisto-opetusta.
Julkaisuja

Aktivoiva opetus, Käsikirja aikuisten ja nuorten opettajille (1991)
Explorations of constructive processes in student learning (1997)
Rohkene tutoroida, Opas oppimisen psykologiaan (1999)
Tutkiva oppiminen, Älykkään toiminnan rajat ja niiden ylittäminen (1999)
Muodonmuutos, Avauksia henkiseen kasvuun (2000)
Aiotko opiskelijaksi? (2001)
Writing as a learning tool integrating theory and practice (2001)
Tutkiva oppiminen, Järki, tunteet ja kulttuuri oppimisen sytyttäjinä (2004)
Oivaltava oppiminen.  Helsinki:  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28993-7.
Phenomenal learning from Finland (2018j
Growing Minds-21st Century Competences and Digitalisation among Finnish Youth? (2018)
Engaging leadership training – fostering social interaction skills through e-learning and blended solutions (2019)
University students' epistemic profiles, conceptions of learning, and academic performance (2020)
Ilmiölähtöinen oppiminen kasvatuspsykologian näkökulmasta (2020)
Aiheesta muualla

Kirsti Longan kotisivut.
Kirsti Lonka Tuhat-tutkimustietojärjestelmässä.
Mette Frederiksen

| Mette Frederiksen |
| --- | --- |
 Frederiksen vuonna 2023.
Tanskan pääministeri
 27.6.2019–  
Monarkki:  Margareeta II Frederik X
Varapääministeri:  Jakob Ellemann-Jensen
Edeltäjä:  Lars Løkke Rasmussen
Tanskan oikeusministeri
 Helle Thorning-Schmidt II 10.10.2014–28.6.2015  
Edeltäjä:  Karen Hækkerup
Seuraaja:  Søren Pind
Tanskan työministeri
 Helle Thorning-Schmidt I 3.10.2011–3.2.2014 Helle Thorning-Schmidt II 3.2.2014–10.10.2014  
Edeltäjä:  Inger Støjberg
Seuraaja:  Henrik Dam Kristensen
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1977 (ikä 46) Aalborg
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Mette Frederiksen (s. 19. marraskuuta 1977 Aalborg) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka on toiminut Sosiaalidemokraattien puheenjohtajana kesäkuusta 2015 lähtien sekä Tanskan pääministerinä 27. kesäkuuta 2019 alkaen. Frederiksen oli Tanskan työministerinä vuosina 2011–2014 ja oikeusministerinä 2014–2015.
Tausta

Aalborgista kotoisin olevan Frederiksenin isä Flemming on työskennellyt typografina ja äiti Anette opettajana. Frederiksen oli naimisissa Erik Harrin kanssa vuosina 2003–2014. Heillä on kaksi lasta.
Frederiksen on opiskellut Afrikan tutkimusta ja valmistunut maisteriksi Kööpenhaminan yliopistosta vuonna 2009. Hän on suorittanut myös kandidaatin tutkinnon yhteiskuntatieteistä Aalborgin yliopistosta vuonna 2007.
Poliittinen ura

Kansankäräjille Frederiksen valittiin vuonna 2001. Hän toimi sosiaalidemokraattien parlamenttiryhmän varapuheenjohtajana vuosina 2005–2011, minkä jälkeen hänestä tuli työministeri Helle Thorning-Schmidtin hallitukseen. Frederiksen siirtyi oikeusministeriksi lokakuussa 2014 Karen Hækkerupin erottua tehtävästä.
Sosiaalidemokraattien puheenjohtajana ja maan pääministerinä toiminut Helle Thorning-Schmidt ilmoitti lähes välittömästi kesäkuun 2015 vaalien jälkeen jättävänsä paikkansa sosiaalidemokraattien johtaman punaisen blokin hävittyä vaalit. Samalla Thorning-Schmidt antoi tukensa Frederiksenille puolueen puheenjohtajaksi. Frederiksen valittiin sosiaalidemokraattien johtoon 29. kesäkuuta 2015 ilman vastaehdokkaita.
Frederiksenin johdolla sosiaalidemokraatit säilytti kesäkuun 2019 vaaleissa suurimman puolueen asemansa, vaikka menetti hiukan ääniosuuttaan. Vaalien jälkeen sosiaalidemokraatit muodosti yhden puolueen hallituksen kansankäräjien vasemmistoblokin tuella. Frederiksenistä tuli 41-vuotiaana Tanskan historian nuorin pääministeri. Hallituksen ei arvioitu tuovan suuria muutoksia maan talouspolitiikkaan, mutta esimerkiksi sosiaalimenoja luvattiin lisätä.
Pääministerinä Frederiksen on tunnettu muun muassa tiukasta maahanmuuttopolitiikastaan, mikä eroaa muiden Pohjoismaiden sosiaalidemokraattisten puolueiden linjoista. Frederiksen on ilmoittanut tavoitteekseen sen, että Tanskaan tulisi vuodessa ”nolla turvapaikanhakijaa”.
Frederikseniä tönäistiin kadulla kesäkuussa 2024 Kööpenhaminassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mette Frederiksen Wikimedia Commonsissa
Mette Frederiksenin kotisivut (tanskaksi)
Mikaveli

| Mikaveli |
| --- | --- |
 Mikaveli esiintymässä ReStart 2015 -tapahtumassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mikael Meklin
Ammatti:  laulaja
Musiikillinen ura
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  rap, gospel
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Uturn Records (2012–2014) Medusa Production (2014–2021)
Mikael Meklin, taiteilijanimeltään Mikaveli, on suomalainen hengellistä musiikkia tuottava rap-artisti. Hän toimi vuosina 2012–2014 Immanuel-yhtyeessä. Lokakuussa 2014 Mikaveli aloitti soolouransa. Hän julkaisi debyyttisooloalbuminsa Herranjengis marraskuussa 2015 Maata Näkyvissä -festareilla. Mikael Meklin on työskennellyt nuoriso-ohjaajana Keravan helluntaiseurakunnassa. Ennen musiikkiuransa alkua hän työskenteli vakuutusyhtiössä.
Musiikkiura > Immanuel-yhtyeessä

Mikaveli perusti lapsuudenystävänsä Roni Lempiäisen kanssa rap-duo Immanuelin. Helmikuussa 2012 yhtye sai ensimmäiset keikkansa. Immanuelin debyyttialbumi Kilosanomaa julkaistiin 2012. Yhtyeen toinen albumi, Jumalanmiehii, julkaistiin 2013. Roni Lempiäinen muutti puoleksi vuodeksi Thaimaahan 2014 ja yhtye ilmoitti jäävänsä keikkatauolle.
Musiikkiura > Sooloura

Mikaveli aloitti soolouransa lokakuussa 2014. 2015 julkaistu Ohikiitävää-single nousi Radio Suomipopin Top 10 -listalle. Hän julkaisi debyyttialbuminsa Herranjengis marraskuussa 2015 Maata Näkyvissä -festareilla. Mikaveli on mukana Jipun hengellisen Made in Heaven -albumin samannimisellä singlellä.
Vuonna 2021 Mikaveli solmi levytyssopimuksen Kaiku Entertainmentin kanssa. Ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu single oli Rockstar, joka kertoo artistin mukaan "henkilöstä, joka on ajautunut hakoteille elämässään huonojen esimerkkien takia".
Diskografia

Mikaveli on julkaissut kaksi studioalbumia ja yksitoista singleä.
Diskografia > Albumit

Herranjengis (2015)
Exodus (2020)
Diskografia > Singlet

"Etsivä löytää" (2016)
"Ohikiitävää", mukana Jarkko Ehnqvist (2015)
"Mitä Ikinä", mukana Jippu (2015)
"Hävittäjii" (2015)
"Raidataan (2016)
"Enkeleitä & Demoneita", mukana deezydavid (2018)
" Valot kii", mukana Angela Meklin (2019)
"Tähdenlentoja" (2019)
"Musta Sydän" (2019)
"Mä Meen Läpi" (2020)
"Rockstar" (2021)
Diskografia > Musiikkivideot

| Julkaistu | Kappale | Ohjaaja |
| --- | --- | --- |
| 28.8.2016 | "Raidataan" |  |
| 28.12.2015 | "Mä oon mä" | Hannes Honkanen |
| 23.11.2015 | "Hävittäjii" |  |
| 1.11.2015 | "Herranjengis" [lähde? ] |  |
| 26.7.2015 | "Ohikiitävää" | Hannes Honkanen |
| 11.6.2015 | "Mitä ikinä" | Hannes Honkanen |
| 20.11.2014 | "Etsivä löytää" | Hannes Honkanen |
Aiheesta muualla

Mikaveli Facebookissa
Montanan salaperäinen nainen

| Montanan salaperäinen nainen> Montana Belle |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Allan Dwan
Käsikirjoittaja:  Horace McCoy Norman S. Hall
Perustuu:  M. Coates Websterin ja Howard Welschin tarinaan
Tuottaja:  Howard Welsch
Säveltäjä:  Nathan Scott
Kuvaaja:  Jack A. Marta
Leikkaaja:  Arthur Roberts
Tuotantosuunnittelija:  
Pukusuunnittelija:  Adele Palmer
Pääosat:  Jane Russell George Brent
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fidelity-Vogue Pictures Inc.
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:   7. marraskuuta 1952  22. toukokuuta 1953
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Montanan salaperäinen nainen (engl. Montana Belle) on vuonna 1952 ensi-iltansa saanut Allan Dwanin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka pääosissa ovat Jane Russell ja George Brent. Montanan salaperäinen nainen perustuu M. Coates Websterin ja Howard Welschin tarinaan, jonka pohjalta Horace McCoy ja Norman S. Hall laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Howard Welsch.
Juoni

Jane Russellin näyttelemä Belle Starr (1848–1889) perustuu historialliseen lainsuojattomaan, mutta elokuvan juoni on fiktiivinen. Montanan salaperäinen nainen kertoo Belle Starrista, joka Daltonin veljesten pakottamana joutuu mukaan vaaralliseen ryöstöön.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Russell  | … |  Belle Starr   |
|  George Brent  | … |  Tom Bradfield   |
|  Scott Brady  | … |  Bob Dalton   |
|  Forrest Tucker  | … |  Mac   |
|  Andy Devine  | … |  Pete Bivins   |
|  Jack Lambert  | … |  Ringo   |
|  John Litel  | … |  Matt Towner   |
|  Ray Teal  | … |  Emmett Dalton   |
|  Rory Mallinson  | … |  Grat Dalton   |
|  Mike Ragan  | … |  Ben Dalton   |
|  Roy Barcroft  | … |  Jim Clark   |
|  Gene Roth  | … |  marsalkka Ripple   |
|  Stanley Andrews  | … |  marsalkka Combs   |
Tuotanto

Ennen elokuvan tuotannon alkua Brian Donlevyn ja Ann Sheridanin ilmoitettiin olevan elokuvan mahdollisia pääosanesittäjiä. Lopulta Howard Welschin Fidelity Pictures lainasi Jane Russellia RKO Radio Picturesilta elokuvaan. Montanan salaperäinen nainen kuvattiin 650 000 dollarin budjetilla loka-marraskuussa 1948. Huhtikuussa 1949 Howard Welsch myi elokuvan negatiivin RKO:lle 875 000 dollarilla. RKO:n johtaja Howard Hughes hyllytti elokuvan kolmeksi ja puoleksi vuodeksi. Vaikka elokuva kuvattiin värillisenä, elokuvateattereissa näytetty elokuva oli mustavalkoinen.
Julkaisu ja vastaanotto

Montanan salaperäinen nainen sai ensi-iltansa neljä vuotta valmistumisensa jälkeen New Yorkin Broadway Palace Theatressa 7. marraskuuta 1952. Elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta oli 11. marraskuuta 1952. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 22. toukokuuta 1953. Montanan salaperäinen nainen tuotti alkuperäisen teatterilevityksensä aikana Yhdysvalloissa noin miljoonan dollarin lipputulot. RKO vastasi elokuvan levityksestä vuonna 1952.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montanan salaperäinen nainen Wikimedia Commonsissa
Montanan salaperäinen nainen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Montanan salaperäinen nainen Elonet.
Montanan salaperäinen nainen AllMoviessa. (englanniksi)
Montanan salaperäinen nainen TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Jane Russell Belle Starrina
Koikkala

Koikkalan koulu
Koikkala (ennen ruots. Haneberg) on suurin ja keskeisin kylä Etelä-Juvalla Etelä-Savon maakunnassa. Etäisyys Juvan keskustaan on noin 25 ja Mikkeliin 60 kilometriä. Koikkalan kylä sijaitsee Saimaan läheisyydessä, ja sen tunnetuin vesistö on Saimaan suurimpiin selkiin kuuluva Luonteri.
Koikkalan kylämaisema on luokiteltu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi ja valtakunnallisesti arvokkaaksi kylämaisemaksi, ja siihen kuuluu näkymät Luonterille ja Etelä-Savon korkeimmalle kohoumalle, Neitvuorelle. Koikkalan läheisiä kyliä ovat muiden muassa Risulahti, Kaislajärvi, Hietajärvi, Maarala ja Pihlajasalo. Koikkalassa toimiva kyläyhdistys edustaa koko Etelä-Juvaa, kaikkia Etelä-Juvan kyliä sekä kyläläisiä.
Kyläyhdistyksen alulle saattama Koikkalan kesätori on muodostunut jokalauantaiseksi tapahtumaksi läpi kesäkauden. Torilla on vieraillut myös presidentti Sauli Niinistö ja rouva Jenni Haukio 2012.
Koikkalassa on Juvan seurakuntaan kuuluva kyläkirkko, joka on rakennettu vuonna 1959. Sen on suunnitellut Martti Välikangas. Kirkko on malliltaan tiilinen pitkäkirkko, ja se on rapattu valkeaksi. Kirkkoon liittyy myös erillinen seurakuntasali ja kellotapuli. Kylän keskustassa sijaitsee myös 2018 lakkautettu ja nykyään yksityisomistuksessa oleva Koikkalan koulu (1884) urheilukenttineen. Kulttuurinähtävyyksiin kuuluu kyläkoulun luoteispuolella sijaitseva Nuijamiesten muistokivi, joka on pystytetty nuijasodan taistelun muistoksi.
Luonnonnähtävyyksiä ovat muun muassa Heretinharju, talkoovoimin rakennettu Puottopaekan Piitsi -uimaranta Luonterin rannalla Savivedenpäässä, Karihiekan hiekkaranta ja Enkelinpesäkivi Hiidenmaalla. Koikkalanmyllyllä, Ruokojärven rannalla sijaitsevat Kirkkokivet ovat joukko suuria jääkauden aikaisia siirtolohkareita, jotka on rauhoitettu luonnonsuojelulain nojalla.  Esihistoriallisia nähtävyyksiä ovat Uimasalon Sarkasvuoren kalliomaalaukset ja Ristilammen esihistoriallinen kvartsilouhos.
Aiheesta muualla

Koikkalan kyläyhdistyksen sivusto
Etelä-Savon vuoden kylät
Kori Carter

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carter vuonna 2013 |  Carter vuonna 2013 |  Carter vuonna 2013 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2017 | 400 m aj |  |
Kori Carter (s. 3. kesäkuuta 1992 Claremont, Kalifornia) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksun maailmanmestari.
Carter karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ajalla 13,26. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun NCAA:n mestaruuden  2013 ja Yhdysvaltojen-mestaruuden 2014. Marrakechin maanosien cupissa 2014 hän oli seitsemäs. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän keskeytti välieräjuoksun.
Carter voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ajalla 53,07. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän keskeytti saman lajin alkueräjuoksun.
Hän on opiskellut biologiaa Stanfordin yliopistossa.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradoilla

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metriä | 11,57 | Berkeley | 23. huhtikuuta 2011 |
| 200 metriä | 23,01 | Azusa | 19. huhtikuuta 2019 |
| 100 metrin aitajuoksu | 12,76 | Los Angeles | 12. toukokuuta 2013 |
| 400 metrin aitajuoksu | 52,95 | Sacramento | 25. kesäkuuta 2017 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradoilla

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 23,22 | Fayetteville | 11. helmikuuta 2017 |
| 400m | 54,28 | Lubbock | 9. helmikuuta 2019 |
| 60 metrin aitajuoksu | 8,00 | Albuquerque | 17. helmikuuta 2018 |
Kokki- ja stuerttikoulut Suomessa

Kokki- ja stuerttikoulut olivat ammattioppilaitoksia, joissa koulutettiin kokkeja ja stuertteja erityisesti Suomen kauppalaivaston tarpeisiin. Varhaisin niistä oli Turun Puistokadulla vuosina 1901–1915 toiminut kokki- ja stuerttikoulu, ja viimeisenä toimintansa lopetti vuonna 1966 Helsingissä Suomen Merimieslähetysseuran vuonna 1926 perustama kaksikielinen Suomen Kokki- ja Stuerttikoulu. Rymättylässä toimi kokki- ja stuerttikoulu 1919–1925, ja Maarianhaminassa ruotsinkielinen, Föreningen för sjömanshemmet -yhdistyksen vuonna 1926 perustama Kock- och Stuertskola 1960-luvun alkuun saakka.
1960-luvulla kokkien ja stuerttien koulutus siirtyi valtion ylläpitämiin merimiesammattikouluihin. Esimerkiksi vuonna 1964 Turussa Suomen Joutsenella toiminut valtion merimiesammattikoulu järjesti lukuvuoden mittaisia kokkikursseja sekä samanmittaista talouspäällystökurssia, jonka pääsyvaatimuksena oli laivakokkikurssi ja vuoden laivakokkikokemus.
Turun kokki- ja stuerttikoulu

Turun Mikaelinkirkon vieressä, Puutarhakadun toisella puolella vuosina 1901–1915 toimi kokki- ja stuerttikoulu merimieskodin yhteydessä. Siellä huono-osaisten perheiden poikia koulutettiin laivastuertin ammattiin. Koulun perustivat merimieskotia johtaneet Aina Panelius ja hänen merikapteenimiehensä Carl Julius Panelius. Aina Paneliuksesta tuli koulun johtaja, ja hän kirjoitti oppikirjaksi vuonna 1904 ilmestyneen teoksen Skeppskocken, joka on suomennettu nimellä Laivakokki – neuvoja kokeille ja stuerteille. Olennainen osa opetusta oli työharjoittelu merimieskodin ruoanlaitto- ja siivoustehtävissä. Koulu toimi vuoteen 1915 asti, minkä jälkeen Panelius siirtyi Helsinkiin perustaakseen vastaavanlaisen koulun sinne.
Rymättylän koulu

Rymättylän Ruoppioon rakennettiin tilat kokki- ja stuerttikoululle Turun koulun lopetettua. Opetusta annettiin vuodesta 1919 vuoteen 1925 sekä pojille että tytöille. Talvisin järjestettiin kaksi kokkikurssia ja kesällä yksi stuerttikurssi. Merenkulkuhallituksen valvoman oppilaitoksen johtajana toimi Ruoppion kylässä syntynyt Hyginus Konstantin ”Konsta” Nylund.
Suomen Kokki- ja Stuerttikoulu, Helsinki

Helsingin kaksikielinen Suomen Kokki- ja Stuerttikoulu vihittiin käyttöön 5. maaliskuuta 1926. Koulun perustamisen tarkoituksena oli kouluttaa alalle miespuolisia työntekijöitä ja näin ”poistaa Suomen kauppalaivastosta naispuolisten kokkien pitämisestä aiheutuvat epäkohdat”. Turun ja Rymättylän koulujen lopetettua Merenkulkuhallitus oli kääntynyt Merimieslähetysseuran puoleen uuden koulun avaamiseksi Helsinkiin. Ensimmäiselle kolme kuukautta kestävälle kurssille oli 80 pyrkijää, joista voitiin ottaa sisään 30. Helsingin koulu oli tuolloin Suomen ainoa ja Pohjoismaiden kolmas Norjan ja Tanskan vastaavien koulujen ohella. Koulun opetusravintola oli avoinna yleisölle.
Kokkikurssilla oppiaineina oli ruoanlaiton lisäksi astianpesu, siivous sekä vaatteiden pesu, mankelointi ja silitys. Oppia sai myös laskennossa, kaunokirjoituksessa, ruokatavaraopissa ja yhteiskuntaopissa. Stuerttikurssin opetussuunnitelma oli laajempi ja sisälsi koko kokkikurssin ohjelman lisäksi opetusta ostamisesta, maksuliikenneasioista ja ruokatavaroiden säilytyksestä.
Koulu toimi ainakin 1950-luvun alkuun asti vanhassa puutalossa ja sen lisätiloissa Punavuoressa Albertinkatu 2:ssa, Sepänkadun kulmassa. 1960-luvun alkupuolella se toimi Kumpulassa Koskelantie 27:ssä. Aluksi koulun johtajana toimi keittiömestari Aarne Nissinen, joka oli käynyt Turun stuerttikoulun ja palvellut laivojen ohella hotelli Kämpissä ja Imatran Valtionhotellissa. Pisimpään johtajana toimi talousopettaja Suoma Palo (1902–1983). Hän tuli tehtävään vuonna 1931 ja jäi eläkkeelle koulun lakkauttamisen yhteydessä 1966. Toisena opettajana 1930-luvulta ainakin 1950-luvulle oli talousopettaja Ruth Kullberg.
Toimintavuosiensa aikana Suomen Kokki- ja Stuerttikoulusta valmistui noin tuhat miespuolista kokkia ja viimeisinä vuosina parisataa naispuolista laivakeittäjää. Koulun lopetettua 1966 naisten opetus siirtyi Helsingin kaupungin Talous- ja ompelualan ammattikouluun Kansakoulukadulle ja miesten hieman myöhemmin Lauttasaareen valmistuneeseen valtion merimiesammattikouluun.
Kokki- ja stuerttikoulu toimi Puistokadun merimieskodin yhteydessä. Taustalla Mikaelinkirkko. Puutalon paikalla on nyt moderneja kerrostaloja.
Kokkola (Salo)

Kokkola on maarekisterikylä Salossa. Kokkolan kyläalue sijaitsee kahdessa osassa Pettilän länsipuolella.
Kokkolan kantatila on purettu ja historiallisen kylätontin läpi kulkee nykyään Pettiläntie. Alueen kylärakenne on hävinnyt, mutta Kokkola on jäänyt maarekisteriin omana kylänään. Varsinainen kyläalue sijaitsee Vähäjoen latvahaaran Myllyojan varrella. Sen läpi kulkevan Pettiläntien varrella on hieman asutusta. Toinen Kokkolan kyläalue on hieman etelämpänä olevaa metsää, jonka reunalla on kaksi taloa.
Mestis-kausi 2006–2007

| Mestis-kausi 2006–2007 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  7.
Joukkueiden määrä:  12
Mestari:  Hokki
Toinen sija:  Jukurit
Kolmas sija:  Sport
Pudonneet joukkueet:  KooVee, FPS
Ylempi sarjataso:  SM-Liiga
Alempi sarjataso:  Suomi-sarja
  ← 2005-2006 :  2007-2008 → 
Kausi 2006–2007 oli jääkiekon Mestiksen 7. kausi. Runkosarja pelattiin 12 joukkueen nelinkertaisena sarjana, lisäksi jokainen joukkue pelasi ottelun Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan. Uusina joukkueina sarjaan olivat Suomi-sarjasta edellisenä kautena nousseet Heinolan Kiekko, Savonlinnan Pallokerho ja Tampereen KooVee.
Mestiksen mestaruuden kaudella 2006-2007 voitti Kajaanin Hokki. Tämä oli ensimmäinen Mestiksen mestaruus, joka ei ollut Jukurien tai KalPan voittama.
Runkosarja

|  #  |  Joukkue  |  O |  V  |  V ja  |  T  |  H ja  |  H  |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Sport  | 45 | 30 |  2 |  3 |  1 |  9 | 195 | 105 | +90 | 68 |
| 2 |  TuTo  | 45 | 29 |  2 |  3 |  2 |  9 | 171 |  93 | +78 | 67 |
| 3 |  Jukurit  | 45 | 29 |  1 |  2 |  3 | 10 | 198 | 110 | +88 | 65 |
| 4 |  Hokki  | 45 | 26 |  3 |  4 |  1 | 11 | 175 | 126 | +49 | 63 |
| 5 |  KooKoo  | 45 | 24 |  1 |  8 |  1 | 11 | 174 | 131 | +43 | 59 |
| 6 |  Jokipojat  | 45 | 22 |  1 |  3 |  1 | 18 | 151 | 137 | +14 | 50 |
| 7 |  HeKi  | 45 | 14 |  2 |  4 |  2 | 23 | 124 | 151 | -27 | 38 |
| 8 |  K-Vantaa  | 45 | 16 |  2 |  1 |  0 | 26 | 142 | 188 | -46 | 37 |
| 9 |  SaPKo  | 45 | 12 |  1 |  2 |  5 | 25 | 121 | 171 | -50 | 33 |
| 10 |  Salamat  | 45 | 14 |  0 |  5 |  0 | 26 | 127 | 183 | -56 | 33 |
| 11 |  KooVee  | 45 |  9 |  2 |  3 |  1 | 30 | 133 | 227 | -94 | 26 |
| 12 |  FPS  | 45 |  9 |  0 |  2 |  0 | 34 | 102 | 183 | -81 | 20 |
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin, neljä heikointa playout-otteluihin.
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

| Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tero Forsell | TuTo | 45 | 24 | 47 | 71 |
| Teemu Virtala | Hokki | 45 | 7 | 58 | 65 |
| Petri Lehtonen | Jukurit | 45 | 19 | 37 | 56 |
| Sami Puruskainen | Jokipojat | 44 | 16 | 36 | 52 |
| Markus Jämsä | Sport | 44 | 19 | 29 | 48 |
Pudotuspelit > Puolivälierät

| Sport–K-Vantaa |
| --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | Sport | K-Vantaa | 2–0 |
| 15.2. | K-Vantaa | Sport | 2–4 |
| 17.2. | Sport | K-Vantaa | 2–0 |
Sport välieriin voitoin 3–0.
| Hokki–KooKoo |
| --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | Hokki | KooKoo | 2–5 |
| 16.2. | KooKoo | Hokki | 1–5 |
| 17.2. | Hokki | KooKoo   | 8–2 |
| 19.2. | KooKoo | Hokki   | 3–2 |
| 21.2. | Hokki | KooKoo   | 3–2 |
Hokki välieriin voitoin 3–2
| TuTo–HeKi |
| --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | TuTo | HeKi | 4–3 |
| 16.2. | HeKi | TuTo | 3–7 |
| 18.2. | TuTo | HeKi | 2–1 |
TuTo välieriin voitoin 3–0.
| Jukurit–Jokipojat |
| --- | --- | --- | --- |
| 14.2. | Jukurit | Jokipojat | 4–3 (ja.) |
| 16.2. | Jokipojat | Jukurit | 2–3 |
| 17.2. | Jukurit | Jokipojat | 2–1 (ja.) |
Jukurit välieriin voitoin 3–0.
Pudotuspelit > Välierät

| Sport–Hokki |
| --- | --- | --- | --- |
| 23.2. | Sport | Hokki | 2–3 (ja.) |
| 25.2. | Hokki | Sport | 4–5 |
| 27.2. | Sport | Hokki | 2–3 (ja.) |
| 1.3. | Hokki | Sport | 3–1 |
Hokki loppuotteluihin voitoin 3–1.
| TuTo–Jukurit |
| --- | --- | --- | --- |
| 23.2. | TuTo | Jukurit | 1–5 |
| 25.2. | Jukurit | TuTo | 3–0 |
| 27.2. | TuTo | Jukurit | 3–1 |
| 1.3. | Jukurit | TuTo | 3–1 |
Jukurit loppuotteluihin voitoin 3–1.
Pudotuspelit > Pronssiottelu

| Sport–TuTo |
| --- | --- | --- | --- |
| 4.3. | Sport | TuTo | 2–0 |
Sport voitti pronssia.
Pudotuspelit > Loppuottelut

| Jukurit–Hokki |
| --- | --- | --- | --- |
| 4.3. | Jukurit | Hokki | 2–3 (ja.) |
| 6.3. | Hokki | Jukurit | 3–1 |
| 7.3. | Jukurit | Hokki | 0–1 |
Hokki voitti mestaruuden voitoin 3–0.
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

| Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Teemu Virtala | Hokki | 12 | 2 | 10 | 12 |
| Marko Virtala | Hokki | 12 | 7 | 3 | 10 |
| Jarkko Hattunen | Hokki | 12 | 7 | 3 | 10 |
| Vesa Myllyaho | Sport | 8 | 6 | 4 | 10 |
| Petri Lehtonen | Jukurit | 9 | 2 | 8 | 10 |
| Antti Kangasniemi | Hokki | 12 | 0 | 10 | 10 |