stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gilgit-Baltistan

Alueen sijainti Pakistanissa
Gilgit-Baltistan (urduksi ‏گلگت بلتستان‎, Gilgit Baltistān), aiemmin Pohjoisalueet (urduksi ‏شمالی علاقہ جات‎, Shumālī ʿIlāqah Jāt) on Pakistanin pohjoisin hallintoalue. Alueen länsipuolella on Khyber Pakhtunkhwan provinssi, pohjoispuolella Afganistanin Wakhanin käytävä, koillisessa Kiina, etelässä Azad Kashmirin alue, kaakossa Intian osavaltio Jammu ja Kashmir. Alueen pinta-ala on 72 971 km² ja asukasluku noin miljoona. Alueen hallinnollinen keskus on Gilgit.
Intia ja Euroopan unioni pitävät aluetta osana kiisteltyä Kashmirin aluetta, kun taas Pakistan pitää sitä erillisenä alueena.
Maantieteellisesti alue on vuoristoista Indus-joen ja sen sivujokien valuma-alueetta. Siellä on monia yli kahdeksan kilometriä korkeita vuorenhuippuja kuten K2, ja laaksonpohjatkin ovat 2500-3000 metriä merenpinnasta. Alueella on monia jäätiköitä, kuten Siachenin jäätikkö, jossa tapahtuu ajoittain kärjistyvä Siachenin konflikti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gilgit-Baltistan Wikimedia Commonsissa
Pakistanin hallintoalueet
Maakunnat:  Balochistan |  Khyber Pakhtunkhwa |  Punjab |  Sindh
Territoriot:: Pakistanin pääkaupunkialue
Alueet Kashmirissa:  Azad Kashmir | Gilgit-Baltistan
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Haajaisten työväentalo

| Haajaisten työväentalo |
| --- | --- |
 Haajaisten työväenyhdistyksen työväentalo.
Sijainti:  Haajainen, Vieremä
Valmistumisvuosi:  1910
Rakennuttaja:  Haajaisten Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haajaisten työväentalo oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Haajaisten kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Haajaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys liittyi SDP:en vuonna 1907. Tuolloin jäseniä oli 20. Hirsirakenteinen talo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1910. Tosin jo vuonna 1909 Haajaisten nuorisoseura vietti vuosijuhlaansa Haajaisten työväentalolla, joten ilmeisesti talo oli käyttökunnossa jo tuolloin. Myös vuoden 1909 puoluetilastoon yhdistys ilmoitti omistavansa talon. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se lakkautettiin vuonna 1931 kommunistilakien nojalla. Vuonna 1934 eräs toinen yhdistys järjesti tanssi-iltaman ”Haajaisten entisellä työväentalolla” ja vuonna 1935 talo pakkohuutokaupattiin yksityisomistukseen.
Toimintaa työväentalolla

Vuonna 1916 yhdistys vietti 10-vuotisjuhlaansa omalla talolla. Ohjelmassa oli soittoa, tervehdyssanat, laulua, runonlausuntaa, 10-vuotiskertomus, satu, juhlapuhe, näytelmä ja tanssia sekä kolmiottelu: kuulantyöntö, pituushyppy ja 1 500 metrin juoksu sekä vielä erikseen 5 000 metrin juoksu.
Hellen

Hellen (m.kreik. Ἕλλην, Hellēn) on mytologinen helleenien eli kreikkalaisten kantaisä, Deukalionin ja Pyrrhan poika ja Amfiktyonin veli. Hänen poikansa ovat kantaisiä Kreikan pääheimoille – Aiolos aiolialaisille, Doros doorilaisille ja Ksuthos akhaialaisille (poikansa Akhaioksen mukaan) ja joonialaisille (poikansa Ionin mukaan). He valloittivat Kreikan Fthian ja myöhemmin levittivät valtansa myös muihin Kreikan kaupunkeihin. Näiden alueiden ihmisiä kutsutaan helleeneiksi heidän esi-isänsä mukaan.
Głogówek (kunta)

| Głogówekin kunta (Gmina Głogówek) Gemeinde Oberglogau |
| --- | --- |
 Błażejowice Dolnen kylää vuonna 2011
 lippu:  vaakuna
 Kunnan kartta
   Kunnan sijainti Prudnikin piirikunnassa
 Głogówekin kunta
 Koordinaatit: 50°21′0″N, 17°52′0″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Prudnik
 – Pormestari:  Piotr Bujak
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  170 km²
Korkeus:  170–220 m
Väkiluku (2020):  13 138
 – Väestötiheys:  77 as./km²
Postinumero:  47-340, 48-250
Suuntanumero(t):  (+48) 77
Rekisterikilpi:  OPR
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Głogówek (Gmina Głogówek, saks. Gemeinde Oberglogau) on kaupungin sisältävä maalaiskunta Prudnikin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 13 138. Kunnan hallintokeskus on Głogówekin kaupunki.
Maantiede ja liikenneyhteydet

Głogówekin kunnan pinta-ala on noin 170 neliökilometriä. Se rajoittuu Strzeleczkin, Krapkowicen, Walcen, Pawłowiczkin, Głubczycen, Lubrzan, Białan ja Reńska Wieśin kuntiin sekä Tšekin tasavaltaan. Kunnan keski- ja eteläosat sijaitsevat Płaskowyż Głubczyckin (”Głubczycen ylätasanko”) ja pohjoisosat Kotlina Raciborskan (”Racibórzin laakso”) fyysismaantieteellisellä alueella. Sen pinta-alasta noin 90 prosenttia on maatalousmaata ja noin neljä prosenttia on metsää. Osobłoga-joki virtaa kunnan halki.
Głogówekin kunta jakautuu hallinnollisesti Głogówekin kaupunkiin ja seuraaviin 21 kylään (suluissa vuoden 2013 väkiluku):
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Biedrzychowice (739)  Błażejowice Dolne (149)  Ciesznów (77)  Dzierżysławice (370)  Góreczno (50)  Kazimierz (351)  |  Kierpień (315)  Leśnik (94)  Mionów (211)  Mochów (418)  Nowe Kotkowice (109)  |  Racławice Śląskie (1 432)  Rzepcze (292)  Stare Kotkowice (406)  Szonów (521)  Tomice (107)  |  Twardawa (819)  Wierzch (416)  Wróbli (379)  Zawada (417)  Zwiastowice (218)  |
Valtatie 40 sekä voivodikunnan tiet 416 ja 417 kulkevat Głogówekin kunnan alueella.
Väestö

Głogówekin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 15 716. Vuoden 2021 joulukuussa 51,1 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,9 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,8 prosenttia, työikäiset 62,0 prosenttia ja eläkeikäiset 21,2 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,2 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 6,8 prosenttia. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 20,9 prosenttia oli etnisiä saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema (vuodesta 2009 lähtien).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Głogówekin kunta Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejsko-Wiejska Głogówek (pdf)  2020. Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Hahtuvahaprakas

| Hahtuvahaprakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Haprakkaat Psathyrella
Laji::  microrhiza
Kaksiosainen nimi
 Psathyrella microrhiza  (Lasch) Konrad & Maubl. 
Katso myös
   Hahtuvahaprakas Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hahtuvahaprakas eli punaterähaprakas (Psathyrella microrhiza) on kellomainen okranvärinen tai punaruskea sienilaji. Kuivana lakki on vaaleanharmaa. Sienen heltat ovat vaaleat ja vanhemmiten ruskeanmustat. Sienen malto on valkeaa. Jalka on valkoinen. Sieni kasvaa puutarhoissa, komposteissa ja savimailla harvinaisena.
Hale & Pace

Hale & Pace on brittiläinen koomikkopari Gareth Hale ja Norman Pace.
Heillä oli oma saman niminen tv-ohjelma (Suomessa nimellä Hauskat pojat), jota esitettiin Isossa-Britanniassa vuosina 1988--1998.
Historia

Gareth Hale ja Norman Pace tapasivat opiskeluaikoina Elthamissa, Lontoossa 1971. He jakoivat saman huoneen ja huomasivat nopeasti, että heillä oli samankaltainen huumorintaju. He alkoivat esiintyä musikaalisessa komediaryhmä Daffyssä. Vuoteen 1976 mennessä he olivat muodostaneet komediaduon ja vierailivat klubeissa ja pubeissa esittämässä sketsejään.
Gareth Halesta ja Norman Pacesta tuli tunnettu koomikkopari 1980-luvun puolivälissä. Esiinnyttyään mm. BBC1:n ja C4:n Pushing Up Daisies -sarjassa LWT-kanava myönsi heille oman erikoislähetyksen vuonna 1986. Varsinaisen sarjan lähetykset alkoivat vuonna 1988. Sarja tunnetaan Suomessa nimellä Hauskat pojat, myöhemmin Hale & Pace – Hauskat pojat.
Hale & Pace -sarja nähtiin ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 1988, ja se voitti toukokuussa 1989 Kultainen ruusu -palkinnon ja lehdistöpalkinnon tv-viihdekilpailussa Sveitsin Montreux’ssä. Sarjaa tehtiin kymmenen kautta. Sarjan muistetuimpia sketsejä ovat mm. lasten televisio-ohjelman juontajat ”Billy ja Johnny” sekä ”The Two Rons”, joka tunnetaan myös nimellä ”The Management”. Osa sketseistä aiheutti keskustelua, kuten kohtaus jossa esitellään mikrossa paistettu kissa. Vaikka sketsi oli lavastettu, se synnytti paheksuntaa. Helsingin Sanomien Ilse Raution mukaan Hauskojen poikien tekijäpari vaikuttaa opiskelleen ”voimistelulaitoksen teinihuumoriosastolla”, mutta piti siitä että ennen kuvauksia on sentään tehty jonkinlainen käsikirjoitus, toisin kuin saman ajan suomalaisviihteessä.
1990-luvun puolivälissä kaksikko esiintyi vakavassa roolissa Reginald Hillin luoman etsiväparin Dalziel ja Pascoe televisiofilmatisoinnissa (A Pinch Of Snuff, ITV, 1994). Sarjasta esitettiin vain kolme jaksoa. Hillin luoma etsiväpari voitti itselleen yleisön suosion vasta vuonna 1996 kun BBC1 loi sarjan uudestaan nimellä Yorkshiren etsivät (Dalziel and Pascoe), tällä kertaa päänäyttelijöinään Warren Clarke ja Colin Buchanan.
Vuonna 1997 ITV aloitti sarjan April Fool's Day, jossa kummatkin näyttelijät esiintyivät. Sarja oli draamakomedia, jossa kaksi luotaantyöntävää naapuria yritti ylittää toisensa tekemällä käytännön piloja. Sarja oli lyhytikäinen. Hale ja Pace pitivät syynä huonoa lähetysaikaa ja syyttivät tästä ITV:tä. Tämä erimielisyys johti siihen, että kumppanit vaihtoivat BBC:n puolelle.
BBC:llä heidän ensimmäinen työnsä oli ei-komedia Jobs For The Boys (1997). Kyseinen kolmiosainen sarja käsitteli työttömyyden haasteita. Tätä seurasi surkean kritiikin saanut eri ohjelmalajeja (mm. varietee, komedia, tietovisa) yhdistelevä h&p@bbc (1999).
Hale ja Pace ovat tehneet erikoislähetyksiä kuten Hale and Pace Down Under (1996, konserttikierros Australiassa) sekä "The Stonk", hyväntekeväisyyskappale Comic Reliefin hyväksi (1991).
Georgy Girl – keinoista paras

| Georgy Girl – keinoista paras> Georgy Girl |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Silvio Narizzano
Käsikirjoittaja:  Margaret Forster Peter Nichols
Perustuu:  Margaret Forsterin romaaniin
Tuottaja:  Robert A. Goldston Otto Plaschkes George Pitcher
Säveltäjä:  Tom Springfield Alexander Faris
Kuvaaja:  Ken Higgins
Leikkaaja:  John Bloom
Lavastaja:  Tony Woollard
Pääosat:   James Mason  Alan Bates  Lynn Redgrave  Charlotte Rampling 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Everglades Production, Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  18. marraskuuta 1966
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Georgy Girl – keinoista paras on elokuva vuodelta 1966. Sen pääosan esittäjä Lynn Redgrave oli tästä roolista Oscar-ehdokkaana. Elokuva pohtii parisuhteita ja vanhemmuutta, kiitollisuutta ja aikuisuutta. Roolijako on varsin perinteinen: vanha mies, nuori mies, kiltti tyttö, huikentelevainen tyttö ja vauva. Elokuva perustuu elokuvan toisen käsikirjoittajan Margaret Forsterin samannimiseen romaaniin.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Georgy Girlin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Leamington (James Mason) on vanha rikas mies, Georgy (Lynn Redgrave) hänen alaisensa tytär, johon Leamington on kovin kiintynyt. Kaunis Meredith (Charlotte Rampling) on Georgyn kämppäkaveri, joka tulee raskaaksi. Lapsen isä Jos Jones (Alan Bates) rakastuu Georgyyn. Näistä tulee vähäksi aikaa pari ja he pitävät vauvan. Heillekin tulee ero, lapsi jää Georgylle, joka lopuksi menee naimisiin leskeksi jääneen Leamingtonin kanssa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Mason  | … |  James Leamington   |
|  Alan Bates  | … |  Jos Jones   |
|  Lynn Redgrave  | … |  Georgy Parkin   |
|  Charlotte Rampling  | … |  Meredith Montgomery   |
|  Bill Owen  | … |  Ted Parkin   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Levy, Emanuel: Georgy Girl (1966): Silvio Narizzano Oscar-Nominated Comedy, Starring Lynn Redgrave, James Mason and Charlotte Rampling EmanuelLevy.com.  1.2.2011. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
Georgy Girl Letterboxd. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
Głubczyce (kunta)

| Głubczycen kunta (Gmina Głubczyce) |
| --- | --- |
 Sławoszówin kylää
 vaakuna
 Kunnan kartta
   Kunnan sijainti Głubczycen piirikunnassa
 Głubczycen kunta
 Koordinaatit: 50°12′N, 17°50′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Głubczyce
 – Pormestari:  Adam Krupa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  294 km²
Korkeus:  220–476 m
Väkiluku (2020):  22 029
 – Väestötiheys:  75 as./km²
Postinumero:  48-100, 48-118, 48-145
Suuntanumero(t):  (+48) 77
Rekisterikilpi:  OGL
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Głubczyce on kaupungin sisältävä maalaiskunta Głubczycen piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 22 029. Kunnan hallintokeskus on Głubczycen kaupunki.
Maantiede

Głubczycen pinta-ala on noin 294 neliökilometriä, millä se on Opolen voivodikunnan pinta-alaltaan suurin kunta. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat valtatie 38, voivodikunnan tiet 416 ja 417 sekä rautatielinjat 177 (Racibórz–Baborów–Głubczyce) ja 294 (Głubczyce–Racławice Śląskie). Głubczyce rajautuu Puolan kuntien Baborówin, Branicen, Kietrzin, Głogówekin ja Pawłowiczkin lisäksi Tšekin tasavaltaan ja siellä Krnovin, Město Albrechticen, Slezské Rudolticen, Rusínin, Bohušovin ja Osoblahan kuntiin.
Głubczycen kunta sijaitsee Płaskowyż Głubczyckin (”Głubczycen ylätasanko”) ja Góry Opawskien (”Opawavuoret”) alueiden rajalla. Kunnan pinta-alasta noin 80 prosenttia on maatalousmaata ja noin 11 prosenttia metsää. Głubczycen kunnan halki virtaavat joet Opawica, Osobłoga, Psina, Troja ja Złotnik. Korkeus merenpinnasta vaihtelee kunnassa noin 220 metristä 476 metriin.
Maantiede > Kylät

Głubczycen kunta jakautuu seuraaviin 44 kylään:
Bernacice, Bernacice Górne, Biernatów, Bogdanowice, Braciszów, Chomiąża, Chróstno, Ciermięcice, Debrzyca, Dobieszów, Gadzowice, Głubczyce-Sady, Gołuszowice, Grobniki, Kietlice, Klisino, Krasne Pole, Królowe, Krzyżowice, Kwiatoniów, Lenarcice, Lisięcice, Lwowiany, Mokre, Mokre-Kolonia, Nowa Wieś Głubczycka, Nowe Gołuszowice, Nowe Sady, Nowy Rożnów, Opawica, Pielgrzymów, Pietrowice, Pomorzowice, Pomorzowiczki, Radynia, Równe, Sławoszów, Ściborzyce Małe, Tarnkowa, Widok, Zawiszyce, Zopowy, Zopowy Osiedle sekä Zubrzyce.
Väestö

Głubczycen kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 25 565. Vuoden 2020 joulukuussa 51,4 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,6 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,1 prosenttia, työikäiset 59,2 prosenttia ja eläkeikäiset 24,7 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,3 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 11,1 prosenttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Głubczycen kunta Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejsko-Wiejska Głubczyce (pdf)  2020. Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Hannu Jurmu

Hannu Ensio Jurmu  on suomalainen tenorilaulaja ja kirkkomuusikko.
Hannu Jurmu on opiskellut musiikkia ensin Oulun kaupungin konservatoriossa ja sen jälkeen Sibelius-Akatemiassa ja suorittanut siellä kaksi musiikin maisterin tutkintoa (kirkkomusiikki 1989 ja oopperakoulutus 2005). Jurmu on voittanut useita palkintoja monissa kotimaisissa laulukilpailuissa ja 2002 hänelle myönnettiin Benjamino Gigli –palkinto kauniista italialaisväritteisestä äänestään ja ansiokkaasta roolityöskentelystään oopperan parissa.
Vuodesta 1994 Jurmu on esiintynyt ooppera-, operetti-, oratorio- ja konserttisolistina kotimaan lisäksi monissa Euroopan maissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Hänellä on laaja ooppera- ja operettiohjelmisto, johon kuuluu yli kuusikymmentä tenoriroolia. Näistä rooleista keskeisimmät ovat mm. Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Georg Bizetin, Richard Straussin ja Richard Wagnerin oopperoista, sekä Johann Straussin, Emmerich Kálmánin ja Franz Lehárin opereteista. Suomalaisten oopperoiden kantaesityksissä hän on laulanut tenoripääosat mm. Jukka Linkolan, Ilkka Kuusiston, Olli Kortekankaan, Markus Fageruddin, Mikko Heiniön ja Kari Tikan oopperoissa. Jurmu on esiintynyt säännöllisesti eri orkestereiden ja kuorojen solistina. Samoin hän esiintyy ahkerasti lied-, joulu-, kirkko- ja viihdekonserteissa.
Hannu Jurmu on kaivanut esiin arkistojen kätköistä, kantaesittänyt ja levyttänyt suuren määrän suomalaista laulumusiikkia. Hän on levyttänyt kaikkiaan parisenkymmentä albumia mm. Alba Records-, Naxos- ja BIS-levymerkeille. Keskeisiä levytyksiä ovat olleet mm. Jean Sibeliuksen ja Yrjö Kilpisen lauluista koostuvat levyjulkaisut sekä suomalaisia romansseja, serenadeja ja kansanlauluja, joulumusiikkia ja hengellistä musiikkia ja oopperaa sisältävät levytykset.
Ooppera-, operetti- ja konserttilaulajana Jurmu on toiminut vuodesta 1994. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu yli 65 ooppera- ja operettiroolia. Jurmu on esiintynyt sekä Savonlinnan oopperajuhlilla että Suomen Kansallisoopperassa. Hän esittää myös klassista liediä ja viihdemusiikkia. Jurmulta on julkaistu seitsemän soololevyä ja neljä kokonaista oopperalevytystä. Solistiuransa ohella Hannu Jurmu toimii Tapiolan seurakunnan kanttorina ja valmistelee musiikin tohtorin tutkintoa Taideyliopiston Sibelius-Akatemian DocMus-tohtorikoulun taiteilijakoulutuksessa.
Jurmulle myönnettiin Beniamino Gigli -palkinto vuonna 2002.
Levytyksiä

Suurin On Rakkaus : hengellisiä lauluja / Hannu Jurmu, Luis Ramirez ja Amici Musici -orkesteri, FG-Naxos 2003
Jukka Linkola: Täyttyneiden toiveiden maa / Hannu Jurmu et al., Kymi Sinfonietta, Juha Nikkola, Alba Records 2004, 2 cd:tä
Jean Sibelius: Lauluja, Sånger, Hannu Jurmu, Jouni Somero, Naxos 2005, 2 cd:tä
Suomi kotimaani : suomalaisia kansanlauluja, romansseja ja serenadeja / Hannu Jurmu, Pentti Kotiranta, Fantastico Music 2005
Giacomo Puccini: Edgar / Hannu Jurmu et. al., Sinfonietta Soi, Audite-kamarikuoro, Galante-lapsikuoro, Jani Sivén, Kaleva Travel 2005, 2 cd:tä
Hiljainen Gloria / Hannu Jurmu, Lohjan kaupunginorkesteri, Juha Nikkola, FG-Naxos 2008
Jean Sibelius: The Sibelius edition. Volume 13: Miscellaneous works, Hannu Jurmu et al., BIS Records, 2011
Yrjö Kilpinen: Kadonneet laulut / Hannu Jurmu, Ilmari Räikkönen, Louhi Productions, 2012
Aiheesta muualla

FinnConcert Oy Hannu Jurmu, tenori
Haisumalikka

| Haisumalikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Clitocybaceae
Suku::  Singerocybe
Laji::  hydrogramma
Kaksiosainen nimi
 Singerocybe phaeophthalma  (Pers.) Harmaja 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haisumalikka (Singerocybe phaeophthalma, syn. Clitocybe phaeophthalma) on kupera tai suppilomainen vaaleanruskea ja kuivana valkoinen sienilaji. Sen jalka on lakin värinen tai vaaleampi. Heltat ovat valkoiset. Malto on valkeaa. Sieni haisee ja maistuu pahalta eikä ole ruokasieni. Se kasvaa Suomessa lehtimetsissä kalkkimailla hyvin harvinaisena.
Haisurusokas

| Haisurusokas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Entolomataceae
Suku::  Rusokkaat Entoloma
Laji::  politum
Kaksiosainen nimi
 Entoloma politum  (Pers.) Noordel. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haisurusokas (Entoloma politum vanh. E. nidorosum) on kartiomainen, kellanruskea rusokaslaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja muuttuvat vanhemmilla sienillä punaisiksi. Jalka on valkoinen tai kellanvalkoinen. Rusokas ei ole ruokasieni. Se kasvaa yleisenä koivikoissa ja lepikoissa.
Haisuli (täsmennyssivu)

Haisuli viittaa ainakin seuraaviin asioihin:
Haisuli, kuvitteellinen henkilö Muumi-teoksissa
Henry Haisuli, kuvitteellinen haisunäätä Warner Bros -yhtiön tuotannossa
haisulihedelmä eli durio
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Haisuli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hannu Kailajärvi

| Hannu Kailajärvi (nykyisin Johan Kreus)> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. marraskuuta 1962 (ikä 61) Pirkkala
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  liikemies
Muut tiedot
Aktiivisena:  1989-
Koulutus: Tietojenkäsittely
Merkittävät teokset: WinCapita -perustaja
Hannu Kailajärvi (nykyisin Johan Kreus, s. 21. marraskuuta 1962 Pirkkala) on suomalainen liikemies, joka tuli tunnetuksi Wincapita-pyramidihuijauksen perustajana.
Kailajärvi valmistui Raision ammatillisen kurssikeskuksen tietojenkäsittelylinjalta, ja vuonna 1989 hän perusti yhdessä avovaimonsa kanssa ensimmäisen yrityksensä, joka meni neljä vuotta myöhemmin konkurssiin. Vuonna 1993 Kailajärvi perusti Tampereelle musiikkibaarin, jonka muutti myöhemmin erotiikkaravintolaksi. Vuonna 1997 hän perusti verkostomarkkinointiin perustuvan Nefernet-matkapuhelinpalvelun, joka ilmoitti välittävänsä puhelut puolet halvemmalla kuin silloinen Tele tai Radiolinja. Vuonna 2000 erotiikkaravintola oli pysyvästi maksukyvytön ja vuonna 2002 konkurssi raukesi varojen puutteeseen.