Vihreä teatteri (Kiova)
Teatteri, klubi ja disko

Arkkitehtien Oleksandr Vlasovin ja Oleksi Zavarovin hankesuunnitelman mukaan Kiovan linnoituksen yläseinän juurelle vuonna 1949 rakennettiin ulkoilmateatteri, jossa oli 4000 istumapaikkaa, mutta jo 1960-luvun puolivälissä paikka alkoi menettää suosiotaan. Siihen mennessä kaupunki oli jo entisöity ja perustettiin uusia virkistys- ja viihdekeskuksia, esimerkiksi kahdelle saarelle v. 1968 avattiin Hidropark ja samoin vanhat teatterit kaupungin keskustassa kunnostettiin. Ajan myötä suuremmat konsertit siirrettiin katon alle upouuteen Lokakuun palatsiin. Niinä 60-luvun vuosina teatteri syttyi tuleen salaman iskusta ja se uudelleenrakennettiin vuonna 1978. Vuonna 1982 Vihreä teatteri vielä kerran peruskorjattiin: viemärikaivoja virtaviivaistettiin, yläseinää vahvistettiin, valmistettiin graniittiset tukiseinät ja kaksikerroksiset 900-paikkaiset parvekkeet  loggioineen. Jotkut otokset Andrei Tarkovskin ”Stalkerista” ja Hryhori Koh’anin ohjaamasta dekkarielokuvasta ”Umpikuja” kuvattiin tällä alueella. Vuonna 2000 teatteriin tehtiin toinen jälleenrakennus.
Vihreän teatterin mystisiin legendoihin kuuluvat tarinat Tšernihiviin johtavista maanalaisista käytävistä ja piilotetuista aarteista. Väitetään, että vanhan Petšerskin linnoituksen alla on jopa yhdeksän maanalaista kerrosta, joiden rakentaminen juontaa juurensa 1200-luvulle. Viime vuosisadalla hylättyjä labyrinttejä käyttivät rikolliset, jotka piilottivat sinne uhriensa ruumiita ja samalla itsekin pysyivät siellä piilossa oikeuskäynneiltä. Koska teatteri paloi koko olemassaolonsa aikana useammin kuin kerran, ”tulen kirouksesta” on siellä sanonta: ”Kaikki tässä paikassa kunnostettu palaa ennemmin tai myöhemmin”. Sanotaan, että yöllä vankityrmästä kuuluu salaperäinen jyrinä, joka on samanlainen kuin sotilaallinen hurraahuuto, ja näin ollen maanalaiset käytävät ovat säilyttäneet historiallisten taisteluiden kaiut.
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Kiovan vihreä teatteri hylättiin ja se pysyi noin vuosikymmenen verran autiona. 1990-luvun puolivälissä siellä syttyi tulipaloja ja tapahtui mystisiä kuolemantapauksia. Ajan oloon teatteri sai oman poltergeistinsä nimeltään ”Mestari”, ja uskotaan, että jokaisen pitää sinne tullessaan ehdottomasti häntä tervehtiä. Vain kesäleikkipuistossa järjestettiin silloin tällöin konsertteja. Samannimisenä klubina tai kesäkerhona paikka aloitti toimintansa Myh’ailo Katsurinin ja Dmytro Sydorenkon johdolla vuonna 2011 ja lyhyessä ajassa siitä tuli yksi laajemmin suosittu diskoklubi nuorten keskuudessa. Vuodesta 2014 lähtien paikka oli auki myös päiväsaikaan.  Sen alempaan kerrokseen avattiin katoksella varustettu uima-allas, grillibaari ja leikkikenttä. Syyskuussa 2014 kompleksi palautettiin kaupungin omistukseen ja klubi suljettiin, mutta vuonna 2018 päätettiin paikalle hakea uutta omistajaa. 15. maaliskuuta 2019 järjestettiin kilpailu Vihreän teatterin rakennusten kokonaisuuden vuokraajan löytymiseksi. Tällä hetkellämilloin? sen teatteria vuokraa Dmytro Sydorenkon yritys OJSC Green Theater, joka järjestää muun muassa Atlas Weekend-musiikkifestivaaleja. 17.–18. toukokuuta 2019 juhlittiin kunnostetun rakennuskokonaisuuden avajaisia, jonka amfiteatteriin korjauksen jälkeen mahtuu 1500–2000 ja fanialueelle 3000 henkilöä. Elokuvia esitetään 5x9 metrin kokoisella näytöllä ja noin 1500 katsojaa pääsee samanaikaisesti katsomoon. Nykyisin Kiovan linnoituksen alemmalla seinällä kesäisin harjoittelevat kiipeilijät. Valurautaisen putkiston maanalainen käytävä on osittain romahtanut, mutta Vihreän teatterin alla on edelleen vankityrmiä ja sinne pääsee jopa kierrokselle.