stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ORP Grom (1936)

| ORP Grom |
| --- | --- |
 ORP Grom

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  17. heinäkuuta 1935
Laskettu vesille:  20. heinäkuuta 1936
Palveluskäyttöön:  11. toukokuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 4. toukokuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 975 t (standardi) 2 400 t (max)
Pituus:  114 m
Leveys:  11,3 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  54 000 hv
Nopeus:  39 solmua (72 km/h)
Miehistöä:  192
Aseistus
Aseistus:  7 × Bofors 120 mm wz.34/36 -tykkiä 2 × kaksiputkista Bofors 40 mm 4 × kaksipiippuista Hotchkiss 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 550/533 mm torpedoputkea 2 × syvyyspomminheitintä, joihin 20 wz BH200 -syvyyspommia 44 miinaa
ORP Grom oli Puolan laivaston Grom-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Britanniasta J. Samuel White and Companyltä Cowesista, missä köli laskettiin 17. heinäkuuta 1935. Tilattu alus oli kooltaan Britannian kuninkaallisen laivaston laivueenjohtajia suurempi. Alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 11. toukokuuta 1937.
Palvelus

Puolan merivoimien hävittäjät määrättiin 30. elokuuta 1939 toteuttamaan niin kutsuttu Pekin suunnitelma, jonka mukaan niiden tuli siirtyä Britanniaan ja liittyä Britannian kuninkaalliseen laivastoon. Alukset kohtasivat 1. syyskuuta HMS Wandererin ja HMS Wallacen, jotka opastivat alukset Leithiin. Puolalaiset jatkoivat seuraavana yönä edelleen Rosythiin.
Grom siirrettiin Rosythissa telakalle, jossa sen vakautta parannettiin poistamalla etumastosta valonheitinkoroke sekä kansirakennelmat takakannelta. Samoin osa aluksen pelastusveneistä sekä savuhormien hatut poistettiin. Taaempien torpedoputkien tilalle asennettiin neljän tuuman ilmatorjuntatykki.
Alus määrättiin sisaraluksensa kanssa läntisen reitin alaisuuteen suojaamaan Atlantin saattueita. Ne todettiin kuitenkin sopimattomiksi Atlantille, joten alukset siirrettiin Harwichiin suojaamaan Pohjanmeren merenkulkua.
Huhtikuussa alus siirrettiin Rosythiin osallistuakseen muiden Puolan merivoimien hävittäjien mukana Norjan taisteluihin. Alus tuki maavoimia tulittamalla maakohteita Vestfjordissa, Skjelfjordissa ja Narvikissa. Alukseen osui 3. toukokuuta rannikkotykistön 75 millimetrin kranaatti, joka lävisti aluksen öljysäiliön sekä vaurioitti yhtä aluksen höyrykattiloista. Alus tuhosi tykkitulella ampuneen tykin.
Alus oli 4. toukokuuta Rombakenfjordissa Narvikissa tulittamassa Saksan maavoimia. Alus joutui Saksan ilmavoimien 100. pommituslennoston (KGr100) Heinkel He 111 -koneiden kohteeksi, jolloin alukseen osui kaksi pommia. Toinen alukseen osuneista pommeista osui ladattuun torpedoputkeen katkaisten aluksen ja toinen aluksen kylkeen.
Alus upposi lähes välittömästi vieden mukanaan 59 miehistönjäsentä. Aluksen hylkyä ei ole nostettu.
Ivan Telegin

| Ivan Telegin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1992 (ikä 32) Novokuznetsk, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  88 kg
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Saginaw Spirit (OHL) Barrie Colts (OHL) St. John's IceCaps (AHL) TsSKA Moskova (KHL) Avangard Omsk (KHL)
NHL-varaus:  101. varaus, 2010 Atlanta Thrashers
Ivan Aleksejevitš Telegin (ven. Иван Алексеевич Телегин; s. 28. helmikuuta 1992 Novokuznetsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija.
Ura > Seuraura

Telegin on Metallurg Novokuznetskin kasvatti. Hän pelasi sen kakkosjoukkueessa miesten pelejä Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2008–2009. OHL-joukkue Saginaw Spirit varasi Teleginin 42. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2009. Ensimmäisellä OHL-kaudellaan 2009–2010 hän teki Spiritissä runkosarjassa 44 tehopistettä. Telegin oli 26 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Jordan Skellettiin ja Jordan Szwarzin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Atlanta Thrashers varasi Teleginin neljännellä kierroksella 101. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010.
Kaudella 2010–2011 Telegin oli Spiritin paras syöttäjä ja neljänneksi paras pistemies runkosarjassa. Kesäkuussa 2011 hänet kaupattiin Barrie Coltsiin vaihdossa toisen, kolmannen ja seitsemännen kierroksen varausvuoroihin OHL:n varaustilaisuuteen 2013. Kaudeksi 2011–2012 Atlanta Thrashers myytiin Winnipegiin, jossa se otti takaisin aiemman NHL-joukkueensa Jetsin nimen. Telegin teki heinäkuussa 2011 kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Hänet palautettiin syksyn 2011 harjoitusleirin jälkeen takaisin OHL:ään. Kaudella 2011–2012 Telegin oli tehoilla 35+29=64 Coltsin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 5+9=14 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Telegin jakoi myös Coltsin sisäisen maalipörssin voiton Mark Scheifelen kanssa.
Kaudeksi 2012–2013 Telegin siirtyi Jetsin organisaatioon. Hänet siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi sen farmijoukkue St. John's IceCapsiin, AHL:ään.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Miesten jääkiekko.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Miesten jääkiekko> Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Venäjä 2016 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Saksa/Ranska 2017 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Slovakia 2019 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Alberta 2012 | jääkiekko |  |
Telegin oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Venäjän maajoukkueessa hän on voittanut MM-pronssia 2016, 2017 ja 2019. Venäjää alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2012, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän pelasi myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2009.
Suomalainen Teologinen Kirjallisuusseura

| Suomalainen Teologinen Kirjallisuusseura |
| --- | --- |
Perustettu:  1891
Toimiala:  teologia
Jäsenmäärä:  yli 400
puheenjohtaja:  Timo Koistinen
varapuheenjohtaja:  Henrietta Grönlund
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomalainen Teologinen Kirjallisuusseura (lyh. STKS) on suomalainen vuonna 1891 perustettu teologinen tiedeyhdistys, jonka tarkoitus on edistää teologista tutkimusta ja julkaista alan kirjallisuutta. Seuran julkaisutoiminnan painopiste on systemaattisessa ja käytännöllisessä teologiassa.
Jaakko Päivärinta esitti Lappeenrannan pappeinkokouksessa vuonna 1887 teologisen kirjallisuusseuran ja kirkkohistoriallisen seuran perustamista. Molempien seurojen perustamiseen liittyi kirkollisia uudistuspyrkimyksiä ja perustajien halu toteuttaa fennomaanisia uudistuksia kirkon sisällä. Kirjallisuusseuran tarkoituksena oli vastata kirkollisten kirjojen kustantamisesta, kun taas kirkkohistoriallinen seura keskittyi lähteiden keräämiseen. Päivärinta esitti ajatuksensa seuraavan kerran 1889, mutta molempien seurojen perustaminen viivästyi vuoteen 1891 jolloin senaatti vahvisti niiden säännöt. Kirjallisuusseuran sijaintipaikaksi valittiin Kuopio.
Teologinen kirjallissuusseura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan ja Suomen tiedekustantajien liiton jäsen. Seura toimii myös Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan yhteistyökumppanina.
Seuran julkaisutoimintaan sisältyy teologisia tutkimuksia ja klassikkoteosten käännöksiä. Sen vuosittainen julkaisumäärä on noin 2–4 julkaisua. Seura on järjestänyt vuosittaisia symposiumeja ja osallistunut valtakunnallisten teologian ja uskonnontutkimusten päivien järjestämiseen. Seura julkaisee tieteellistä julkaisusarjaa nimeltä Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran julkaisuja. Vuonna 2021 yli 140 seuran julkaisemaa teosta liitettiin Kansalliskirjaston digipalveluun vapaasti saataville.
Seuran jäsenmäärä on yli 400 henkeä.
ORP Jaskółka (1921)

| ORP Jaskółka |
| --- | --- |
 ORP Jaskółka

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Wollheimin telakka, Wrocław (Breslau)
Laskettu vesille:  1918
Palveluskäyttöön:  Saksa: 24. elokuuta 1918 Puola: 1. maaliskuuta 1921
Poistui palveluskäytöstä:  myyty rahtilaivaksi 12. lokakuuta 1931
Tekniset tiedot
Uppouma:  170 t (suunniteltu)
Pituus:  43 m (kokonaispituus)
Leveys:  6 m
Syväys:  1,6 m
Koneteho:  2 höyrymoottoria 600 ihp, 2 potkuria
Nopeus:  12 solmua (suunniteltu 14 solmua)
Miehistöä:  32
Aseistus
Aseistus:  1 × 45 mm tykki 2 × 7,92 mm konekivääriä
ORP Jaskółka (vuoteen 1920 FM27) oli Puolan merivoimien Tanskasta ostama FM-luokan miinanraivaaja Finlandia I, joka oli alkujaan Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaaja.
Valmistus

Saksan keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Wollheimin telakalta Breslausta. Alus laskettiin vesille 1918 nimellä FM27 ja otettiin palvelukseen 24. elokuuta 1918. Aluksen aseistuksena oli yksi 8,8 cm KL/30 -tykki.
Palvelus

Saksa myi aluksen Tanskalle, joka myi sen 24. syyskuuta 1920 edelleen Puolalle miljoonalla Saksan markalla. Alus saapui Puolaan nimettynä Finlandia I:ksi ja se nimettiin laivastoon liitettäessä ORP Jaskółkaksi. Puolassa aluksen aseistukseksi muutettiin yksi 47 millimetrin tykki, kaksi konekivääriä sekä 20 miinaa ja kaksi erilaista miinanraivainta.
Alus poistettiin alusluettelosta 1935 ja se myytiin siviilikäyttöön.
Suomen Egyptologinen Seura

Suomen Egyptologinen Seura (SES) on suomalaisten egyptologien seura.
Suomen Egyptologinen Seura perustettiin vuonna 1969 Helsingissä vakiinnuttamaan egyptologian asemaa ja levittämään tietoa Egyptin muinaisuudesta. Edellisenä vuonna Helsingin yliopistossa alkoi säännöllinen alan opetus, ja innostuneen jäsenkuntansa toiminnan tuloksena seura saattoi jo vuonna 1970 järjestää näyttelyn Muinainen Egypti - taide ja kulttuuri, jossa Suomen egyptologiset kokoelmat olivat ensimmäistä kertaa yleisön nähtävänä Helsingissä ja myöhemmin Lahdessa ja Porissa. Näyttelyperinnettä jatkoi vuonna 1976 järjestetty näyttely, jossa Simo Ristan valokuvin esiteltiin Egyptin temppeliarkkitehtuuria.
Seuran täyttäessä kymmenen vuotta 1979 järjestettiin näyttely Egyptin muinaisuudesta kirjaimiimme, joka kuvasi kirjoituksen syntyä ja viestintämuotoja yleensä. Runsaat viisi vuotta myöhemmin seura oli vastuussa Eläimet muinaisessa Egyptissä-nimisen näyttelyn järjestämisestä. Siinä esiteltiin muinaisten egyptiläisten suhtautumista eläimiin. Esineitä saatiin lainaksi Uppsalan yliopiston Victoria-museosta.
Vuosina 1986-1987 Seura järjesti Helsingin yliopiston lääketieteen historian museoon näyttelyn Muumio herää, jossa kuvin ja esinein kerrottiin muumiotutkimuksen tuoreimmista saavutuksista. Vuonna 1988 oli egyptiläisiä sontiaisamuletteja kuvaavan Aateloitu sontiainen -nimisen pienoisnäyttelyn vuoro.
Seuralla on oma kirjasto sekä pieni egyptologinen esinekokoelma. Paitsi valistuksen alalla, seura on toiminut myös tutkimuksen hyväksi. Toistuvien opintomatkojen yhteydessä seuran jäsenet ovat suorittaneet rajoitettua kenttätutkimusta Egyptissä dokumentoiden muistomerkkejä, jotka vartioimattomina olivat vaarassa tuhoutua. Monessa tapauksessa apu tuli viime tingassa. Seuran julkaisemat faarao Ramses II:n aikainen hauta Luxorissa ja faarao Akhenatenin kirjoitus El Asmuneinissa ovat jo tuhoutuneet.
Seuran arkistossa säilytetään 134 suomalaisen yksityiskokoelman inventaari, jossa on kuvattu tuhatkunta aiemmin tuntematonta egyptiläistä esinettä, kangastilkusta muumioarkkuihin. Helsingin yliopiston kirjaston papyruskokoelma on seuran välittämä, samoin monet sen harvinaisista egyptologisista teoksista.
Toimintansa aikana seura on saanut tukea yksityisiltä yrityksiltä ja viime aikoina myös Suomen valtiolta. Suomalaisen seuran innokas toiminta egyptologian hyväksi on saanut kansainvälistä tunnustusta, ja sitä on pidetty jopa esimerkillisenä. Osoituksena tästä seura saattoi liittää ansioluetteloonsa Suomen ensimmäisen egyptologisen retkikunnan, joka lähti Rostislav Holthoerin johdolla Egyptiin  tutkimaan Deir Abu Hennisin luostariraunioita. Yllättäviin löytöihin kuuluvat mm. siihen asti tuntemattomat faarao Akhenatenin louhokset. Retkikunnan varusteet oli saatu lahjoituksina.
Vuonna 1993 järjestettiin Tampereella näyttely Muinainen Egypti - hetki ikuisuudesta, johon puolen vuoden aikana kävi tutustumassa yli 157 000 vierasta. Se on osoitus suomalaisten egyptologiaa kohtaan osoittamasta suuresta kiinnostuksesta.
Náfplion arkeologinen museo

| Náfplion arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Ναυπλίου |
| --- | --- |
 Náfplion arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Náfplio, Argolis, Peloponnesos, Kreikka
Perustettu:  1926
Koordinaatit:  37°33′58″N, 22°47′46″E
 fiNáfplion arkeologinen museo 
   
Náfplion arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Ναυπλίου, Archaiologikó Mouseío Nafplíou) on arkeologinen museo Náfplion kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Argoliin alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1926. Se sai alkunsa sen jälkeen, kun Ruotsin Ateenan-instituutti oli suorittanut kaivauksia Asinessa ja Dendrássa. Museo toimii toisen venetsialaisvallan aikana vuonna 1713 rakennetussa Venetsian laivaston käytössä olleessa rakennuksessa. Rakennuksessa on kaksi kerrosta ja sen näyttelytilojen pinta-ala on 580 neliömetriä. Rakennusta pidetään yhtenä parhaiten säilyneistä venetsialaisista rakennuksista koko Kreikassa. Museorakennus sijaitsee aivan Náfplion keskustassa Sýntagma-aukion länsilaidalla.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta kivikaudelta antiikin ajan lopulle. Museoesineet ovat peräisin kaivauksista muun muassa seuraavista paikoista eri puolilta Argolista: Fránchtin luola, Kefalárin luola, Asine, Dendrá, Epidauros, Halieis, Hermione, Kazárma, Mideia, Náfplio, Prósymna (Bermpáti) ja Tiryns. Argoliin alueen löydöistä Argoksen löydöt ovat sen sijaan Árgoksen arkeologisessa museossa, Epidauroksen Asklepieionin löydöt Epidauroksen arkeologisessa museossa ja Mykenen löydöt Mykenen arkeologisessa museossa.
Varhaisimmat löydöt ovat noin ajalta 32000–21000 eaa., mukaan lukien kiviset ja luiset käyttö- ja kulttiesineet ja simpukankuorista tehdyt korut. Museon kokoelmiin kuuluu merkittäviä löytöjä erityisesti helladiselta ja mykeneläiseltä ajalta 3000–1000-luvuilta eaa., mukaan lukien keramiikka, korut ja lineaari-B-kirjoitusta sisältävät savitaulut. Merkittävin löytö on mykeneläisestä haudasta löydetty kokonainen niin kutsuttu Dendrán haarniska 1400-luvun lopulta eaa. Antiikin ajan löytöihin lukeutuvat muun muassa alueen Heran, Athenen, Artemiin ja Apollonin kultteihin liittyvät löydöt, kuros-patsaat, mytologisin aihein koristeltu keramiikka, lasiesineet sekä maanviljelykseen, kuten viininvalmistukseen, littyvät esineet.
Keramiikkaa Kazárman tholos-haudasta, 1500–1450 eaa.
Dendrán haarniska, n. 1400 eaa.
Koruja Dendrásta, 1400-luku eaa.
Kultakoruja Dendrásta, 1300-luku eaa.
Mustekalakuvioitu kannu, n. 1350–1300 eaa.
Pronssikautisia aseita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Náfplion arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
ORP Generał Tadeusz Kościuszko

| ORP Generał Tadeusz Kościuszko |
| --- | --- |
 ORP Gen. T. Kościuszko

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Todd Pacific Shipyards, San Pedro
Kölinlasku:  13. heinäkuuta 1977
Laskettu vesille:  29. heinäkuuta 1978
Palveluskäyttöön:  Yhdysvallat: 2. syyskuuta 1980 Puola:
Poistui palveluskäytöstä:  Yhdysvallat: 28. kesäkuuta 2002
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 200 t (kuormattu)
Pituus:  136 m
Leveys:  14 m
Syväys:  6,7 m
Koneteho:  2 × GE LM2500-30 -kaasuturbiinia 41 000 hv (31 MW) 2 × sähkömoottoria 350 hv (260 kW)
Nopeus:  29+ solmua
Miehistöä:  15 upseeria ja 190 miehistönjäsentä ilman helikopterihenkilöstöä
Aseistus
Aseistus:  1 × OTO Melara Mk75 76 mm/L62 6 × Mk32 324 mm torpedoputkea 1 × Vulcan Phalanx CIWS 4 × .50" (12,7 mm) konekivääriä 1 × Mk13 Mod4 Harpoon 40 × SM-1MR Standard 2 × helikopteria
ORP Generał Tadeusz Kościuszko (runkonumero 273) on Puolan merivoimien Oliver Hazard Perry -luokan fregatti. Alus on alun perin Yhdysvaltain laivaston USS Wadsworth.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi 27. helmikuuta 1976 vuoden 1975 hankinnoissa USS Wadworthin Todd Pacific Shipyardsilta San Pedrosta, missä köli laskettiin 13. heinäkuuta 1977. Se laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1978 kumminaan Patricia P. Roberts, joka oli alukselle nimensä antaneen kommodori Alexander S. Wadsworthin (1790–1851) jälkeläinen viidennessä polvessa. Alus otettiin palvelukseen 2. huhtikuuta 1980.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Yhdysvaltain Atlantin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään John C. Ruff.
Alus siirrettiin 30. kesäkuuta 1985 Tyynenmeren laivaston reserviin. Se poistettiin palveluksesta 28. kesäkuuta 2002 San Diegossa ja Yhdysvaltain alusluettelosta 23. heinäkuuta 2002. Se siirrettiin palveluksestapoistopäivänä Puolalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä ORP Generał Tadeusz Kościuszkoksi. Aluksen nimi on kunnianosoitus Yhdysvaltain vapaussotaan ja Puolan itsenäisyystaisteluihin osallistuneelle Tadeusz Kościuszkolle. Alus poistettiin
Puolassa aluksen kotisatamana on Oksywie. Se on osallistunut lukuisiin Naton sotaharjoituksiin Itämerellä.
Muuta

Alus esitti 1990 elokuvassa Punaisen lokakuun metsästys Yhdysvaltain laivaston USS Reuben Jamesia.
Luoteiskaukasialaiset kielet

Luoteiskaukasialaisten kielten puhuma-alue
Luoteiskaukasialaiset kielet on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Kaukasuksen alueella. Niiden puhujia on erityisesti Venäjällä Adygeian, Kabardi-Balkarian ja Karatšai-Tšerkessian tasavalloissa, Abhasiassa, Turkissa sekä pieninä ryhminä ympäri Lähi-itää.
Luokittelu

Luoteiskaukasialaisia kieliä on viisi, ja ne voidaan jakaa kolmeen ryhmään:
Abhaasilais-abazalaiset kielet
abhaasi
abaza
Tšerkessiläiset kielet
adyge
kabardi
Ubyhilaiset kielet
ubyh
State Opera South Australia

State Opera South Australia (SOSA) on Etelä-Australian oopperaseurue, joka perustettiin vuonna 1976 parlamentaarisella päätöksellä Don Dunstanin toimiessa osavaltion pääministerinä.
Vuonna 2018 State Opera South Australian taiteelliseksi johtajaksi tuli Stuart Maunder, jonka johdolla yhtiö on muun muassa tukenut australialaista oopperaa. Oopperaseurueen toiminnan yhteydessä on myös perustettu Australian Opera Digital Library, joka on Australian ensimmäinen kotimaiselle oopperalle omistettu digitaalinen opetuslähde.
Ole Andreas Furu

| Ole Andreas Furu |
| --- | --- |

Norjan valtiovarainministeri
 Stangin II hallitus 2. toukokuuta 1893 – 9. elokuuta 1895  
Edeltäjä:  Johannes Steen
Seuraaja:  Francis Hagerup
Norjan tilintarkastusministeri
 Stangin II hallitus 7. syyskuuta 1894 – 27. huhtikuuta 1895  
Edeltäjä:  Jakob Otto Lange
Seuraaja:  Johannes Winding Harbitz
Norjan sisäministeri
 Stangin I hallitus 7. heinäkuuta 1890 – 6. maaliskuuta 1891  
Edeltäjä:  Johan Thorne
Seuraaja:  Wollert Konow
Suurkäräjäedustaja
 1886–1888 1880–1882  
Akershusin läänin maaherra
 1895–1918  
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1841 Trondheim, Norja
Kuollut: 28. marraskuuta 1925 (83 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Ole Andreas Furu (26. joulukuuta 1841 Trondheim – 28. marraskuuta 1925 Oslo) oli norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1880–1882 ja 1886–1888 sekä toimi Norjan sisäministerinä 1890–1891, tilintarkastusministerinä 1894–1895 ja valtiovarainministerinä 1893–1895. Hän oli myös Akershusin läänin maaherra 1895–1918 ja useaan otteeseen Kristiansundin pormestari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ole Andreas Furu Wikimedia Commonsissa
Ole Bischof

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ole Bischof |  Ole Bischof |  Ole Bischof |  |
Maa:   Saksa
Miesten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | 81 kg |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 81 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rotterdam 2009 | 81 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rotterdam 2005 | 81 kg |  |
|  Hopeaa | Bukarest 2004 | 81 kg |  |
|  Pronssia | Istanbul 2011 | 81 kg |  |
Ole Bischof (s. 27. elokuuta 1979 Reutlingen, Saksan liittotasavalta) on saksalainen judoka, lajin olympiavoittaja. Hän on kilpaillut 81 kg:n painoluokassa vuodesta 2001 lähtien.
Bischof sai pronssia Jejun universiadeissa 2003. Bukarestin EM-kilpailuissa 2004 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Kreikan Ilias Iliadisille. Rotterdamin EM-kilpailuissa 2005 hän voitti 81-kiloisten mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa slovakialaisen Boris Novotnýn. EM-kilpailuissa Tampereella 2006 ja Belgradissa 2007 hän sijoittui viidenneksi.
Bischof voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 kukistettuaan 81 kg:n loppuottelussa eteläkorealaisen Kim Jae-Bumin. Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui viidenneksi. Saman vuoden Rotterdamin MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui niin ikään kolmanneksi.
Lontoossa 2012 Bischof sijoittui hopealle. Hän hävisi finaalissa Kimille, jonka oli neljä vuotta aiemmin voittanut Pekingissä.
Bischof on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa viisi turnausvoittoa ja kolme kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi voittoa, kaksi kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. Saksan mestaruuskilpailuissa hänellä on aikuisten sarjassa kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (saksaksi)
Nána Moúschouri

| Nána Moúschouri> Ιωάννα ”Νάνα” Μούσχουρη |
| --- | --- |
 Nána Moúschouri vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1934 (ikä 89)
Muusikko
Aktiivisena:  1958–
Tyylilajit:  jazz, variety (käännä suomeksi) ja popmusiikki 
Levy-yhtiöt:  Fontana 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ioánna ”Nána” Moúschouri (kreik. Ιωάννα ”Νάνα” Μούσχουρη, kansainvälisesti usein Nana Mouskouri, s. 13. lokakuuta 1934 Chaniá, Kreeta, Kreikka) on kreikkalainen laulaja, joka asuu Sveitsissä. Hän on levyttänyt tunteellisia lauluja rakkaudesta ja kaipauksesta liki viidenkymmenen vuoden ajan. Hän on ollut myös UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.
Moúschouri on yksi kaikkien aikojen eniten äänitteitä myyneistä naisartisteista. Hänen levyjään on arvioitu myydyn 200–300 miljoonaa kappaletta.
Moúschouri edusti Luxemburgia vuoden 1963 Euroviisuissa laululla "A force de prier", mutta jäi kahdeksannelle sijalle. Vuoden 2006 Euroviisuissa Ateenassa hän aloitti lauluehdokkaiden äänestysajan kääntämällä tiimalasin.
Moúschouri on käynyt esiintymässä Suomessa muutaman kerran, viimeksi vuosina 2000 ja 2005 Finlandia-talossa. Hän teki jäähyväiskiertueen 2005–2008. Vuosina 2013 ja 2014 oli kuitenkin vuorossa vuoden kestävä 80-vuotissyntymäpäiväkiertue "Happy Birthday Tour", esiintymismaina muun muassa Ranska, Belgia, Kanada, Espanja ja Kreikka. Hän julkaisi vuonna 2013 uuden kirjan Itinéraire intime.
Hän oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan kansanpuolueen ryhmässä vuosina 1994–1999.
Moúschouri on naimisissa tuottajansa André Chapellen kanssa, ja hänellä on takanaan yksi eroon päättynyt avioliitto. Moúschourilla on kaksi lasta, Héléne ja Nicolas.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Monipuolinen sivusto (englanniksi) (ranskaksi)
Fansite Netherlands Nana Mouskouri (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (saksaksi) (hollanniksi) (suomeksi)
Nána Moúschouri Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Chanter ma vie (Grasset 1989)
To ónoma mou eínai Nána (Το όνομα μου είναι Νάνα, Λιβάνη 2006)
Stornes

| Stornes |
| --- | --- |
Kunta:  Koutokeino
Lääni:  Finnmarkin lääni
Stornes on kylä Koutokeinon kunnan pohjoisosassa Norjassa.