stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ORP Orkan
Palvelus

Koulutuksen päätyttyä alus liittyi 17. hävittäjälaivueeseen, jonka muodostivat HMS Obdurate, HMS Obedient, HMS Onslow, HMS Opportune, HMS Oribi ja HMS Orwell. Alus suojasi 23. tammikuuta HMS Echon, HMS Eclipsen, HMS Faulknorin, HMS Inglefieldin, HMS Montrosen, HMS Queensboroughin ja HMS Raiderin kanssa taistelulaiva HMS Ansonia sekä risteilijä HMS Sheffieldiä, jotka olivat Neuvostoliittoon matkanneen saattueen JW52 kaukosuojausosastona. Alus erkani seuraavana päivänä osastosta jääden Kotilaivaston alusten suojaksi.
Alus suojasi 30. tammikuuta samoja aluksia Inglefieldin, Oribin ja Obedientin kanssa oltaessa palaavan saattueen RA52 kaukosuojausosastona, joka erkani 2. helmikuuta saattueesta. Alus suojasi 21. helmikuuta saattuetta JW53 Eclipsen, HMS Furyn, HMS Impulsiven ja HMS Intrepidin kanssa. Alus erkani 27. helmikuuta saattueesta RA53 risteilijä HMS Scyllan kanssa.
Orkan liittyi 1. maaliskuuta saattueesen RA53, josta se erkani 10. maaliskuuta JW53:n kohdattuaan. Alus suojasi 16. maaliskuuta kuningas Yrjö VI:n Scapa Flowhun tarkastamaan Kotilaivastoa. Seuraavana päivänä alus osallistui kuninkaalle pidettyihin näytöksiin.
Alus siirrettiin huhtikuussa Atlantin saattueiden suojaksi läntisen reitin alaisuuteen, kiunnes se palasi kesäkuussa Kotilaivastoon. Alus määrättiin Biskajanlahdelle Rannikkolennoston ja laivaston yhteisoperaatioon, jonka tehtävänä oli estää sukellusveneiden toiminta Ranskan rannikon tukikohdista. Alus oli 23. kesäkuuta sukellusveneentorjuntapartiossa Biskajanlahdella Kanadan laivaston hävittäjien HMCS Athabaskanin ja HMCS Iroquoisin kanssa operaatioissa Seaslug ja Musketry. Alus pelasti seuraavana päivänä Rannikkolennoston 172. laivueen Wellington pommikoneen upottaman sukellusvene U-459:n (45°53′N, 10°38′W) eloonjääneet.
Alus lähti Biskajanlahdelta noutamaan Gibraltarilla 4. heinäkuuta lento-onnettomuudessa surmansa saaneen kenraali Sikorskin ruumista. Britteinsaarille palattuaan alus palasi Kotilaivastoon laivueeseensa. Se määrättiin huollettavaksi matkaten Humberiin. Alus siirrettiin 30. heinäkuuta Hullissa Brigham and Cowanin telakalle.
Orkan palasi 25. elokuuta koeajojen jälkeen palvelukseen, minkä jälkeen se matkasi Scapa Flowhun. Alus siirretiin syyskuussa läntisen reitin alaisuuteen suojaamaan Atlantin saattueita. Se muodosti 3. Tukiryhmän HMS Musketeerin, Oribin ja Orwellin kanssa. Tukiryhmä suojasi 28. syyskuuta saattuetta ONS19 10. Saattajaryhmän kanssa. Ryhmä erkani kaksi päivää myöhemmin saattueesta, kun se kääntyi pohjoiseen harhauttaakseen sukellusveneitä.
Alus liittyi 7. lokakuuta tukiryhmän mukana saattueeseen SC143 taisteluun Rossbach sukellusveneryhmää vastaan. Musketeer havaitsi sukellusvene U-378 radioliikenteen. Hävittäjien hyökätessä sukellusvene laukaisi akustisen T5-torpedon, joka ei kuitenkaan osunut kohteeseensa. Sukellusvene hyökkäsi seuraavana päivänä uudelleen, jolloin Orkaniin osui akustinen torpedo. Alus upposi viidessä minuutissa, ja siitä pelastui ainoastaan 44 henkeä.
Onnen vuodet

| Onnen vuodet Jonne Aaron |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Deerhouse Studio JJ Studio
 Julkaistu: 26. huhtikuuta 2013
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Jari Latomaa
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Jonne Aaronin muut julkaisut
|   | Onnen vuodet 2013 | Risteyksessä 2014 |
Singlet albumilta Onnen vuodet
 ”Taivas itkee hiljaa” Julkaistu: 29. maaliskuuta 2013  ”Ihanaa elämää” Julkaistu: joulukuu 2013
Onnen vuodet on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Jonne Aaronin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2013. Levyn on tuottanut Jari Latomaa.
Onnen vuodet nojaa vahvasti suomalaiseen iskelmämusiikkiin. Jonne Aaron otti vaikutteita muun muassa Tapio Rautavaaralta, Irwin Goodmanilta ja Rauli Badding Somerjoelta. Kappaleet on säveltänyt Jonne Aaron, ja hän vastaa myös sanoituksista Vexi Salmen kanssa. Levyn nimikkokappaleen on sanoittanut Artturi Ketola, ja sitä tarjottiin alun perin Kari Tapiolle.
Onnen vuodet nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen kolmeksi viikoksi, ja se myi lopulta platinaa. Yhteensä listaviikkoja albumille kertyi 25. Onnen vuodet oli ehdolla vuoden 2013 iskelmäalbumiksi Emma-gaalassa.
Levyltä julkaistiin kaksi singleä, joista ”Taivas itkee hiljaa” nousi Suomen lataus- ja radiosoittolistalle.
Kappaleet

Kaikki san. ja säv. Jonne Aaron ja Vexi Salmi, ellei muuta mainittu.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ihanaa elämää |  | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kulkurisydän | Jonne Aaron | 4.00 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Taivas itkee hiljaa | Jonne Aaron | 4.45 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Eteenpäin |  | 2.50 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Onnen vuodet | Jonne Aaron, Artturi Ketola | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sininen lintu |  | 4.24 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Meri, tähdet ja kuu | Jonne Aaron | 3.56 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Vaarallista elämää |  | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Ravintola suru |  | 4.48 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Mä jäin henkiin |  | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Elämän laulu (olet runo) |  | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
Tekijät

| --- | --- |
 Muusikot Jonne Aaron – laulu, taustalaulu, jousisovitukset  Jari Latomaa – kitara, koskettimet, urut, haitari, jousisovitukset, taustalaulu, saksofoni  Jukka Liimatainen – kitara  Eljas Tikanmäki – rummut, perkussio, kellopeli, urut  Jaan Wessman – kitara, mandolin, basso, rummut, perkussio, taustalaulu  Bratislavan sinfoniaorkesteri – jouset :  Muut Jari Latomaa – tuotanto, äänitys  Eljas Tikanmäki – äänitys  Juuso Nordlund – äänitys  Hiili Hiilesmaa – miksaus  Svante Forsbäck – masterointi  Arwo Mäki – kansitaide  Nana Simelius – valokuvat  Asko Kallonen – A&R
Arvostelut

Nuorgam: 22/100
Soundi:
Nuori Kulttuuri

Nuorison taidetapahtuma 1970 -juliste.
Nuorison taidetapahtuma 1981 Kokkolassa. Kuvassa vasemmalta opetusministeriön Olli Saarela, Oulunkylän Pop & Jazzopiston rehtori Klaus Järvinen ja Suomen Nuorison Liiton pääsihteeri Juhani Yli-Rantala.
Limbokisa päätösjuhlaa odotellessa Jyväskylässä 1986.
Nuori Kulttuuri (vuosina 1970–1999 nimellä Nuorison taidetapahtuma) on kulttuurisen nuorisotyön muoto, jolla voidaan rohkaista, kannustaa ja innostaa nuoria kulttuurisiin harrastuksiin. Toimintaa hallinnoi Suomen Nuorisoseurat.
Historia

Ensimmäinen Nuorison taidetapahtuma järjestettiin 1970 Turussa. Sen toiminnanjohtajana oli Pekka Gronow. Opetusministeriön asettama kulttuurikilpailutoimikunta suunnitteli tapahtuman osaksi nuorisopolitiikkaa ja jatkamaan nuorten henkiset kilpailujen 1947–1969 perinnettä. Ministeriö on myös maksanut tapahtuman kustannukset. Tapahtuma suunniteltiin kolmiportaiseksi niin, että ensin oli paikalliset ja sitten läänikohtaiset katselmukset ja lopulta valtakunnallinen tapahtuma.
Koulun suurjuhlat liitettiin osaksi Nuorison taidetapahtumaa 1980.
Vuodesta 2000 tapahtuman nimi on ollut Nuori Kulttuuri. Samalla logo uusittiin.
Tapahtuma 2000-luvulla

Onnistumisen kokemuksia – Nuori Kulttuuri -strategia 2020-2026 määrittelee uuden vuosikymmenen Nuori Kulttuuri -toiminnan perusteet. Kolmen valitun kärjen kautta toimintaa luotsataan yhdessä Nuori Kulttuuri -verkoston kanssa kohti monitaiteista toimintaa, joka mahdollistaa mahdollisimman monelle lapselle ja nuorelle onnistumisen kokemuksia ja mahdollisuuden osallistua kulttuurisiin harrastuksiin.
Nuori Kulttuurin kärjet 2020-2026:
Roots eli paikallinen toiminta tuo yhteen kulttuurisen nuorisotyön mahdollisuudet nuorten taide -ja kulttuuriharrastusten toimintojen ja tapahtumien kehittämisessä. Nuori Kulttuuri Roots tuo tekijät ja nuoret yhteen valtakunnallisesti paikallisella tasolla. Mahdollistaen näin toimintojen ympärivuotisen tekemisen Nuori Kulttuurin alla, muista tapahtumista riippumatta.
On Air eli aluetapahtumien täysin uudesta konseptista päästään nauttimaan keväällä 2022. Digitaalisen ja fyysisen tapahtuvan yhdistävä On Air on matalan kynnyksen tapahtuma. Siihen haetaan mukaan videotallenteella ja kaikki omasta esityksestään tallenteen lähettäneet saavat siitä ammattilaispalautteen. On Air järjestetään vuorovuosin Nuori Kulttuuri Festivalin kanssa.
Festival eli uusi monitaiteinen festivaali, joka Suomen suurin nuorten monitaiteinen festivaali. Festival luo läpileikkauksen siihen, mitä nuorten taideharrastuksissa on kahden vuoden periodin aikana tapahtunut.
Aiheesta muualla

Nuori Kulttuuri -kotisivut
Pankko

Pankko voi viitata johonkin seuraavista:
pankko, vanha ruotsalainen raha
puutavarapankko, puutavaran kuljetuksessa käytettävä lavarakenne
pankko, pankkouunin päällys tai tasanne
Ville Pankko (1883–1988), suomalainen varatuomari
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pankko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Para Para Paradise

Para Para Paradise 2ndMIX
Para Para Paradise on tanssipeli, jota ohjataan käsillä. Idea on kuitenkin sama kuin muissakin tanssipeleissä. Ruudulla virtaa nuolia, ja kun nämä nuolet osoittavat samaan suuntaan, kuuluu kyseistä nuolta painaa. Tässä tanssipelissä kontrollointi hoidetaan käsillä infrapunaporttien avulla. Infrapunaportteja on viisi. Edessä, sivuilla ja niiden välissä. Pelaaja astuu kehikon sisälle ja peli alkaa. Ruudulla alkaa virrata nuolia ja pelaajan on kädellään katkaistava infrapunavalo musiikin rytmissä.
Peli on julkaistu Japanissa vuonna 2000. Euroopassa sitä ei juuri ole nähty.kenen mukaan?
Aiheesta muualla

Channel Beat
Nuclear Blues

| Nuclear Blues Cause For Effect |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: C-kasetti
 Tyylilaji: fuusiojazz
 Levy-yhtiö: Upground
Cause For Effectin muut julkaisut
|   | Nuclear Blues 1997 | Fast Material 2000 |
Nuclear Blues on suomalaisen fuusiojazz-yhtye Cause For Effectin ensimmäinen EP-levy. Se on julkaistu yksipuoleisena kasettina vuonna 1997.
Kappaleet

Green Please Not Grey
Nuclear Blues
Not Gloomy
Window of Peace '97
We Know
Asidophiliac
Senseless Human Termination
Into the Reactor
Are You Aware
Realistic
When Fury Rules
Kokoonpano

Tuomo Hohtari – basso, laulu
Jamu – kitara
Ari Tenhola – rummut
Petteri Laurila

Petteri Laurila (s. 4. elokuuta 1973) on entinen suomalainen lentopalloilija, joka päätti peliuransa kauteen 2013-2014. Päätösvuodet Laurila pelasi vantaalaisessa Korson Vedossa, lentopallon Mestaruusliigassa. KoVe jäädytti Laurilan pelinumeron kolme Lumo-hallin kattoon vuonna 2017. Laurila pelasi urallaan seitsemän eri maan pääsarjassa ammattilaisena. A-maaotteluita hänelle kertyi yhteensä 192. Vuonna 2002 Laurilasta tuli ensimmäinen suomalaislentopalloilija, joka oli voittamassa Italian A1-liigan mestaruutta. Sittemmin kotimaisista lentopalloilijoista Riikka Lehtonen on yltänyt vastaavaan.
Peliuran päättymisen jälkeen Laurila on toiminut muun muassa Suomen poikien lentopallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Ura

Laurilan pääsarjaura alkoi Vammalan Lentopallossa kaudella 1991-1992 hänen ollessaan vasta 16-vuotias. Poliisien Palloseuran riveihin nuori passarilupaus siirtyi kaudeksi 1994. Laurila voitti seurassa SM-pronssia kaudella 1996 ja hänet valittiin kauden 1997 päätteeksi lentopalloliigan tähtikuusikkoon.
Laurila siirtyi ammattilaislentopalloilijaksi vuoden 1997 EM-lopputurnauksen jälkeen. Siirtyminen Sveitsin liigassa pelanneen Näfelsin riveihin oli hänelle eräänlainen takapakki, joka oli otettava eteenpäin pääsemiseksi uralla. ”Sveitsissä taso oli silloin huonompi kuin Suomen pääsarjassa, mutta alkuperäinen ajatus toteutui. Harjoittelimme ammattimaisesti kahdesti päivässä, ja heti vuoden kuluttua pääsin kovempiin sarjoihin", Laurila muisteli Helsingin Sanomien haastattelussa tammikuussa 2017. Näfelsiä tuolloin valmentaneesta Jouni Parkkalista tuli sittemmin Laurilan manageri. Vuosi Sveitsissä toi suomalaiskaksikolle Sveitsin liigan ja cupin mestaruudet, lisäksi Laurila valittiin liigan parhaimmaksi pelaajaksi.
Sveitsin jälkeen kutsuivat Italian kentät. Laurila pelasi kolme onnistunutta kautta Cosmogas Forlissa. Laurilan omien sanojen mukaan hän pelasi uransa parhaimmat kuukaudet Forlissa. Onnistumiset siivittivät hänet sopimukseen kaudeksi 2001-2002 maan menestyneimmän pääsarjajoukkue, Cimone Modenan kanssa. Modenassa Laurila juhli ensimmäisenä suomalaislentopalloilijana kautta aikain Italian lentopalloliigan mestaruutta. Hän on edelleen ainoa mieslentopalloilija, joka on yltänyt mestaruuteen Italiassa. ”Modenan vuosi oli järkyttävän upea. Itse en sitä kuitenkaan pidä urani kohokohtana, koska peliaikaa tuli silloin hyvin niukasti. Kokonaisia otteluita taisi kertyä kolme tai neljä", Laurila kertasi muistojaan Hesarille tammikuussa 2017.
Italiasta Laurila siirtyi Ranskaan. Maineikkaassa AS Cannesin riveissä hän pelasi kauden verran, minkä jälkeen hän palasi yllättäen kotimaan lentopallokentille. Laurila vei passeillaan vantaalaisen Korson Vedon runkosarjan ykköspaikalle kaudella 2003-2004. Pudotuspeleissä KoVe ylsi kolmanneksi.. Laurila valittiin lentopalloliigan tähdistökenttään kauden päätteeksi.
Suomalaispassari palasi takaisin Euroopan lentopallokentille vuonna 2004. Ensiksi hän pelasi kauden Italiassa, minkä jälkeen hän teki ensimmäisenä suomalaislentopalloilija sopimuksen Puolan lentopalloliigaan. Laurila voitti hopeaa Puolassa. Puolan jälkeen Laurila pelasi vuoden Turkin lentopalloliigassa ja vuoden Viron pääsarjassa. Virossa hän voitti joukkueensa kanssa hopeaa sekä Viron lentopalloliigassa että Baltian maiden liigassa.
Laurila teki lopullisesti paluun kotimaisille lentopallokentille kaudella 2008-09. Hän pelasi Hurrikaani Loimaan riveissä kauden verran lentopalloliigassa, minkä jälkeen hän pelasi uransa viimeiset vuodet Korson Vedon passarina, ensiksi lentopallon 1-sarjassa ja sittemmin lentopalloliigassa. Uransa viimeisen ottelun Laurila passasi maaliskuussa 2014 lentopalloliigan runkosarjan viimeisen kierroksen ottelussa. Ottelu oli hänelle 357. pääsarjassa. Korson Vedossa uransa päättäneen legendan paita numero kolmen jäädytettiin tammikuun 7. päivä juhlavin menoin.
A-maajoukkue

Suomen lentopallomaajoukkueessa Laurila pelasi kaikkiaan 192 A-maaottelua, mikä on yhdeksänneksi eniten maan lentopallohistoriassa.
Muuta

Petteri Laurila on toiminut lentopallokommentaattorina useissa tv-lähetyksissä, mm. A-maaotteluissa ja lentopalloliigan otteluissa.
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Vuoden lentopalloilija 1998
SM-liigan tähtiseitsikossa 1997, 2004
192 A-maaottelua
357 SM-liigaottelua
Saavutukset > Joukkueessa

Italian A1-liigan voitto 2002
Sveitsin liigan kultaa 1998
Sveitsin liigan cup-kulta 1998
Italian A2-liigan voitto 1999
Italian A2-liigan cup-voitto 1999
Puolan liigan hopea 2005
Baltian maiden liigan hopea 2008
Viron liigan hopea 2008
SM-liigan pronssia 1992,1996, 2003
Joukkueet

1991-1993  Vammalan Lentopallo
1994-1997  PPS Helsinki
1997-1998  Näfels
1998-1999  Forli Italy
1999-2001  Forli
2001-2002  Cimone Modena
2002-2003  AS Cannes
2003-2004  Korson Veto
2004-2005  Goia Delle Colle
2005-2006  KS Jastrzebski Wegiel
2006-2007  Galatasaray
2007-2008  Tarto
2008-2009  Hurrikaani Loimaa
2009-2014  Korson Veto
Palopiste

Palopiste on lämpötila, jossa palavan aineen lämpötila on niin korkea, että jatkuva palaminen lähtee käyntiin. Palopiste on kullekin palavalle aineelle ominainen lämpötila, joka on hieman kyseessä olevan aineen leimahduspistettä korkeampi lämpötila.
Aiheesta muualla

ThoughtCo: Fire Point Definition in Chemistry (englanniksi)
Oranssi (yhdistys)

Oranssin kulttuurikeskus Suvilahdessa 2015.
Oranssi ry on helsinkiläinen nuorisotyötä tekevä kansalaisjärjestö. Yhdistyksen toiminnan tarkoituksena on nuorten kulttuuri- ja kansalaistoiminnan tukeminen sekä nuorisoasuntojen kunnostus ja ylläpito. Oranssi ry aloitti toiminnan 1990 talonvaltausliikkeenä ja nuorten asunnottomien etujärjestönä. Oranssi-ryhmiä syntyi 1990-luvun alussa muihinkin kaupunkeihin, mutta ajan myötä näiden toiminta hiipui.
Toiminta

Oranssin toimintakeskus on toiminut eri aikoina vallatussa taksinkuljettajien vanhassa huoltoasemassa Mei­lahden ”Putkinotkossa”, entisessä nuorisotalossa Kataja­nokan "Skattalla" ja viimeksi vanhassa päiväkodissa Hertto­niemessä. ”Hertsiga” oli ikärajaton musiikkiklubi ja tila joka tarjosi harjoitus- ja esiintymistiloja usealle teatteriryhmälle ja monille muille toimintaryhmille. Toimintakeskus sijaitsi vanhassa Herttoniemen ostos­keskuksessa, joka purettiin 2008.[lähde? ]
Yhdistyksen nykyinen toimintakeskus Valvomo sijaitsee Suvi­lahden entisellä voimala-alueella Helsingin Kalasatamassa. Suvilahden kulttuurikeskuksessa järjestetään ympäri vuoden monenlaista avointa toimintaa, kuten tapahtumia, keikkoja, työpajoja, teatteria ja sirkustreenejä.
Yhdistyksen omistama Oranssi Asunnot Oy peruskorjaa ja ylläpitää kohtuuhintaisia nuorisoasuntoja nuorille ja nuorille perheille. Yhtiöllä on kolmetoista nuorisoasumiseen tarkoitettua puutaloa Kumpulassa, Arabiassa, Herttoniemessä, Tapanilassa, Pasilassa ja Pakilassa. Taloissa asuu noin satakolmekymmentä asukasta.
Keväällä 2015 Oranssi julkaisi internetsivuillaan pienlehtiarkiston, jossa on luettavissa yli kolmesataa suomalaista vuosina 1977–82 alkanutta pienkustannelehteä.  Lehdet on jaettu vuoden 1977 jälkeisiin punklehtiin ja 1960- ja 1970-lukujen underground- ja vaihtoehtolehtiin. Lisäksi sivuille on koottu tekijähaastatteluita. Arkiston on mahdollistanut opetus- ja kulttuuriministeriön kohdeapuraha. Oranssi ry:n yhteistyötahona arkistohankkeessa toimi Suomen Jazz & Pop Arkisto (JAPA).
Julkaisuja

Kohti turvallisempaa harrastamista (2020)
Hyvästi masentava maanantai: Saavutettavuuden osa-alueet matalan kynnyksen taide- ja kulttuuritoiminnassa (2018)
Talonvaltausliikkeestä osaksi kaupunkia - Oranssin onnistunut integraatio (2017)
"Hakekaa kenkänne!": Oranssi ry:n kulttuurikeskuksen kävijäkartoitus ja esittely (2014)
Oranssin asumismalli ja yhteisöllinen asuminen asukkaiden kokemana (2013)
Avauksia yhteisöjen osaamisen kehittämiseen (2013)
Oikeus kaupunkiin! - Oranssi kaupunkiliikkeenä (2012)
Kill Citystä Satamaan – nuorten omaehtoisten tilojen helsinkiläinen perinne (2009)
Talonvaltaus liikkeenä– miksi squat ei antaudu? (2008)
Putkinotkosta Hertsigaan - Oranssi ry:n nuorten toimintakeskukset 1991-2007
Kirjallisuutta

Peipinen, Vesa: Oranssi kaupunki!.  Helsinki:  Into, 2015.  ISBN 978-952-264-371-1.
Nuorten oma asuntotuotanto. Ympäristöministeriö. Rakennustieto Oy, Ekotieto-sarja. Helsinki.
Nauen

| Nauen |
| --- | --- |
 Nauenin raatihuone
 vaakuna
 Nauen
 Koordinaatit: 52°36′N, 12°53′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Brandenburg
Piirikunta:  Havelland
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  268,1 km²
Korkeus:  35 m
Väkiluku (2018):  17 967
 – Väestötiheys:  67 as./km²
Postinumero:  14641
Suuntanumero(t):  03321, 033230 (Börnicke, Tietzow), 033237 (Ribbeck), 033239 (Groß Behnitz, Schwanebeck, Wachow)
 
 www.nauen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nauenin sijainti Havellandin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Brandenburgin osavaltiossa.
Nauen on kaupunki Havellandin piirikunnassa Brandenburgin osavaltiossa itäisessä Saksassa. Se tunnetaan muun muassa hyvin säilyneestä historiallisesta kantakaupungistaan.
Maantiede

Nauen sijaitsee osavaltionsa länsiosassa noin 40 kilometriä Berliinin keskustasta länteen.
Nauen koostuu kantakaupungista ja neljästätoista osa-alueesta, joista useat olivat itsenäisiä maalaiskuntia vuoteen 2003. Nauenin lounaisosassa on kaksi järveä,  Groß Behnitzer See ja  Klein Behnitzer See, jotka aiemmin muodostivat yhden suuremman järven.
Historia

Nauen mainitaan kirjallisissa lähteissä ensi kerran vuonna 1186 muodossa Nowen. Kaupunkioikeudet se sai 1292, ja ensimmäinen raatihuone valmistui 1302. Rosvoparoni Dietrich von Quitzow (1366–1417) aiheutti suuren kaupunginpalon 1414, ja yli kaksisataa vuotta myöhemmin kolmikymmenvuotisen sodan aikana Johann Tillyn sotajoukot tuhosivat kaupunkia. Vuonna 1816 perustettiin Itä-Havellandin piirikunta, joka oli osa Brandenburgin provinssia. Nauen oli sen hallintokeskus vuodesta 1826 vuoteen 1952, jolloin Itä-Havelland lakkautettiin ja perustettiin Nauenin piirikunta, joka puolestaan lakkautettiin 1993. Havellandin piirikunta korvasi Nauenin piirikunnan, ja Nauen menetti hallintokaupungin asemansa Rathenowille.
Rautatietä Berliini–Hampuri alettiin rakentaa toukokuussa 1844 ja se oli valmis joulukuussa 1846. Nauen sai samassa yhteyssä rautatieaseman. Vuosina 1865–1930 Naeunissa toteutettiin useita suurhankkeita, kaupunkiin perustettiin muun muassa kaasulaitos ja Zuckerfabrik Nauen, eli Nauenin sokeritehdas. Esikaupunkiliikennöinti rautateitse Berliiniin aloitettiin 1890. Kolmannen valtakunnan aikana Naueniin perustettiin yksi Saksan ensimmäisistä keskitysleireistä, KZ Börnicke, joka oli tarkoitettu poliittisille vangeille. Nauenissa on asunut juutalaisia jo keskiajalta, ja kristalliyönä marraskuussa 1938 heidän synagogansa koki suuria tuhoja. Toisen maailmansodan lopussa, huhtikuussa 1945, Nauenia pommitettiin. Sodan jälkeen Nauen jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle, ja siitä tuli osa DDR:ää. Nauenin väkiluku väheni sosialismin kaudella, 2010-luvulla se puolestaan kasvoi.
Nauenin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikainen St. Jacobin kirkko ja myöhäisgoottinen Dorfkirche Börnicke 1400-luvulta.
Talous ja liikenne

Nauen on Rathenowin ja Falkenseen ohella yksi piirikuntansa talouskeskuksista. Kaupungin alueella on lukuisia tuulivoimaloita. Taloutta hallitsevat pienet ja keskisuuret palveluyritykset. Suuryrityksistä Naueniin asettui vuonna 1992 Bosch - Siemens, ja veti mukanaan alihankkijoita.
Nauenin rautatieasema sijaitsee 35,4 kilometriä Berliinin päärautatieasemalta. Berliinin kehämoottoritie BAB 10 on reititetty aivan Nauenin itäpuolitse. Kaupungin halki kulkee Bundesstraße 5, joka on 555-kilometrinen maantie Tanskan rajalta Puolan rajalle. BAB 10:n kautta on yhteys Hampuriin ja Müncheniin vieville moottoriteille, kuten myös useille muille moottoriteille ja uudelle Berliinin–Brandenburgin lentoasemalle.
Lähteet ja viitteet

↑  Entfernung von Nauen nach Berlin Luftlinie.org. Viitattu 21.5.2020.
↑  Wirtschaftsstruktur Nauen.de. Stadt Nauen. Arkistoitu 27.6.2012. Viitattu 21.5.2020.
Aiheesta muualla

Nauen, Brandenburg, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Nauen
Käännös suomeksi
Olof Lindbom

| Olof Lindbom> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. heinäkuuta 2000 (ikä 24) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  30
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  Mora IK (HA) Malmö Redhawks (SHL) Kristianstads IK (HA) Luleå HF (SHL) Jacksonville IceMen (ECHL) Hartford Wolf Pack (AHL) Cincinnati Cyclones (ECHL)
NHL-varaus:  39. varaus, 2018 New York Rangers
Olof Lindbom (s. 23. heinäkuuta 2000 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Pelicansissa.