stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annobón
Maantiede > Luonto

Annobón muodostaa yhdessä São Tomén ja Príncipen saarten kanssa 1 036 neliökilometrin laajuisen ekoalueen, jolla on runsaasti kotoperäisiä eliölajeja. Aluetta on kotoperäisten lajien suuren määrän vuoksi verrattu esimerkiksi Galápagossaariin. Annobón on pohjoisosaa lukuun ottamatta pääosin sademetsän peittämä, mutta suuri osa siitä on viljelyskäytössä. Saaren eteläosassa yli 450–500 metrin korkeudessa sijaitsevat alueet ovat usein sumun peitossa, minkä ansiosta siellä kasvaa runsaasti metsäepifyyttejä. Pohjoisosa puolestaan on kuivempaa ja alavampaa, ja se on siirtomaakaudella hakattu alun perin sokeriruokoviljelmiksi. Nykyään alueella on savannimaista kasvillisuutta, kuten ruohoa, öljypalmuja ja muutamia muita puulajeja sekä siellä täällä on pensaita. Annobónilla kasvaa 20 kotoperäistä kasvilajia, joista 14 kuuluu koppisiemenisten alakaareen.
Annobónin saari ympäröivine merialueineen on yksi Päiväntasaajan Guinean viidestä kansainvälisesti tärkeästä lintualueesta (IBA). Alueen koko on 230 neliökilometriä. Saarella on tavattu 19 lintulajia, joista 12:n arvellaan asuvan siellä vakinaisesti. Näistä kahdeksan on maalintuja. Saaren kotoperäisiä lintulajeja ovat annoboninrilli ja punaparatiisimonarkin alalaji Terpsiphone rufiventer smithii. Muita pesiviä merilintulajeja ovat esimerkiksi ohjasnokitiira, ruskotiira, ruskosuula ja pikkutropiikkilintu. Annobónin muita kotoperäisiä eliölajeja ovat kaksi matelijalajia ja yhdeksän kotilolajia. Saarella tavataan myös yhtä muuta matelijalajia ja kolmea kotilolajia, jotka ovat Guineanlahden saarilla kotoperäisiä eli niitä tavataan vähintään jollain muullakin lähisaarella kuin vain Annobónilla. Annobónin rannoille saapuu pesimään merinahkakilpikonnia ja karettikilpikonnia. Valaista saaren vesillä tavataan ryhävalaita, sinivalaita, seitivalaita ja sillivalaita.
Koko saari on ollut suojelualue vuodesta 1988 lähtien, mutta koko aikana alueella ei ole tehty eikä suunniteltu ainuttakaan virallista suojeluarviota, tutkimusta tai luonnonsuojeluhanketta. Saaren metsien katsotaan olevan turvassa suurelta häviämiseltä, sillä mitään suuria hakkuita ei pidetä todennäköisinä. Myöskään väkiluvun ei uskota nousevan huomattavasti. Ihmiset metsästävät lintujen, kuten ruskosuulan, munia. Ihmisten vaikutuksesta Annobónille on tullut kissoja ja isorottia, jotka uhkaavat jankuttajakyyhkyjä.
Maantiede > Ilmasto

Annobónilla vallitsee trooppinen ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin +26 °C ja vuoden suhteellinen kosteusprosentti yli 85 prosenttia. Päivät ovat kuumia ja yöaikaan saattaa olla viileää. Saarella on kuivakausi, eli sadetta saadaan alle sata millimetriä kuukaudessa, tammikuussa ja uudelleen toukokuun ja lokakuun välisenä aikana. Toisen lähteen mukaan kuivakausi on kesäkuusta lokakuuhun ja sadekausi marraskuusta toukokuuhun. Annobónin pohjoisosassa sataa vuodessa vain 1 200 millimetriä.
Historia > Siirtomaa-aika

Portugalilainen retkikunta João de Santarémin ja Pêro Escobarin johdolla löysi saaren uudenvuodenpäivänä vuonna 1475, jonka mukaan saari sai myös portugalinkielisen nimensä Ano Bom eli ”hyvä vuosi”. Retkikunta oli etsimässä uusia satamapaikkoja orjakauppaa varten. Toisen lähteen mukaan portugalilainen löytöretkeilijä Rui de Sequeira löysi saaren uudenvuodenpäivänä vuosien 1472–1475 välisenä aikana, mutta todennäköisimmin vuonna 1474. Annobónille syntyi asutusta, kun portugalilaiset toivat vuonna 1503 orjia São Tomélta puutavarantuotantoa varten. Saari oli 1500-luvulta lähtien vuorollaan portugalilaisten, hollantilaisten, espanjalaisten ja brittien omistuksessa ja melkein kaikki käyttivät Annobónia orjakaupankeskuksena. Orjia kuljetettiin vuosisatojen ajan Annobónin kautta Eurooppaan ja Amerikkaan, ja saarella on yhä vanhan orjasataman jäänteet.
São Tomén saaren asukkaat hallitsivat aluetta ja sen kaupankäyntiä 1500- ja 1600-lukujen ajan. Tuolloin Annobónin kaupallinen, sosiaalinen ja poliittinen elämä olivat täysin sidoksissa São Tomén saareen. Portugali kokeili Annobónilla 1500-luvulla sokerinviljelyä, mutta toisin kuin muilla portugalilaissaarilla São Tomélla, Madeiralla ja Azoreilla, Annobónilla sokerista ei koskaan muodostunut merkittävää vientituotetta. Sokerin sijaan sadat saarelle tuodut orjat tuottivat Annobónin kautta kulkeville orja- ja kauppalaivoille täydennystä, kuten kookospähkinöitä, appelsiineja, sitruunoita ja banaaneja. Saarella viljeltiin myös pieniä määriä hyvälaatuista puuvillaa, jota sãotomélaiset, espanjalaiset ja hollantilaiset kauppiaat hankkivat. Myös 1600- ja 1700-lukujen aikana Annobón toimi Afrikan rannikolla matkanneiden laivojen pysähdyspaikkana, josta hankittiin mukaan maataloustuotteita, puuta ja vettä. Annobónilla pysähtyivät Länsi-Afrikasta lähteneiden orjalaivojen lisäksi myös Itä-Intiaan matkalla olleet eurooppalaiset kauppalaivat.
Annobónin ja Fernando Pon (nyk. Bioko) saarista tuli Espanjan omaisuutta vuonna 1778, kun Espanja ja Portugali jakoivat keskenään alueita. Vaihdossa Espanja antoi esimerkiksi saaria Brasilian edustalta. Saarelle valmistui vuonna 1801 pieni linnoitus, ja samana vuonna britit saivat Espanjalta luvan käyttää saarta makean veden tankkauspaikkana. Espanjan omistajuus pysyi vuosikymmeniä lähinnä nimellisenä, sillä vuonna 1778 laivaston tekemän tutkimusmatkan jälkeen espanjalaiset saapuivat Annobónille uudelleen vasta vuonna 1843. Tuolloin he antoivat saaren päällikölle lippunsa. Espanjalaisia lähetyssaarnaajia saapui saarelle vuonna 1885. He rakensivat Annobónille koulun ja olivat Espanjan hallituksen ainoita edustajia saarella aina vuoteen 1906 saakka, jolloin Madridista nimitettiin pormestari Annobónille. Espanjan valtakaudella rakennettiin myös kirkko. Valtakaudesta lähtien väestö on saanut elantonsa enimmäkseen maanviljelystä ja kalastuksesta. Kauden loppupuolella vuonna 1960 saaren väkiluku oli 2 500.
Hallinto ja talous

Annobónin saari muodostaa yhden samannimisen provinssin, piirikunnan ja kunnan. Provinssin ja piirikunnan johdossa on presidentin nimittämä kuvernööri, ja Annobónin kuntaa johtaa vaaleilla valittu pormestari.
Espanjan siirtomaakaudelta lähtien kalastus ja maanviljely ovat olleet annobónilaisten tärkeimmät elinkeinot. Lisäksi saarella harjoitetaan puutavarateollisuutta, joka on kalastuksen ohella keskittynyt San Antonio de Paléen. Maan presidentin Teodoro Obiang Nguema Mbasogon ja hallituksen tavoitteena on uudistaa saarelaisten perinteinen kalastuselinkeino uudenaikaiseksi teolliseksi kalastukseksi. Annobónin rannikon vaikean topografian takia saarelle ei ole aiemmin voinut saapua keski- tai suurikokoisilla aluksilla. Marokkolainen Somagec-yhtiö rakensi 2000-vuosikymmenen lopulta lähtien Annobónin San Antonio de Paléen yli sata miljoonaa euroa maksaneen syväsataman, jonne saapui ensimmäinen alus lokakuussa 2010. Ennen uutta satamaa alusten purkamisessa jouduttiin käyttämään paikallisten kalastajien pieniä kanootteja, joten lastin purkamiseen saattoi mennä viikkoja ja osa lastista saattoi myös pudota veteen. Somagec rakensi Annobónille myös uuden lentoaseman. Saarella oli aiemmin ainoastaan 600 metriä pitkä kiitotie, joka pidennettiin 1 200-metriseksi. Yhtiö rakensi samalla myös terminaalirakennuksen, paviljongin kunniavieraita varten sekä teknisiä rakennuksia.
Hallituksen tavoitteena on tehdä saaresta esimerkiksi sen ”luonnonkauneuden”, rantojen ja maantieteellisen sijainnin houkuttelemina matkailukohde, jonne tulisi matkailijoita Afrikasta, Amerikasta ja Euroopasta. Suunnitelmissa on yhdistää aktiivista ekoturismia rantalomailuun. Päiväntasaajan Guinean informaatio-, matkailu- ja kulttuuriministeri Jerónimo Osa Osa Ecoro kertoi lokakuussa 2010 mahdollisesta selvityksestä koskien erikoisviisumia, jolla voisi saapua suoraan Annobónille kulkematta pääkaupungin Malabon kautta.
Liikenne

Annobónilla on lentoasema, joka avattiin uudistettuna lokakuussa 2010 Päiväntasaajan Guinean 42. itsenäisyyspäivän juhlallisuuksien ohessa. Lentoaseman kiitotiellä on pituutta nyt 1 200 metriä, ja sinne voi laskeutua suurillakin lentokoneilla. Päiväntasaajanguinealainen Ceiba Intercontinental -lentoyhtiö liikennöi lentoasemalta kotimaanlentoja. Lentoasemalla pääpaikkaansa pitävän Air Annobón -lentoyhtiön on myös tarkoitus aloittaa kotimaanlennot saarelta kahdella BAe 146 -lentokoneella. Päiväntasaajan Guinean hallituksen investoinneilla saaren olemassaollutta tiestöä on parannettu ja uusia osuuksia rakennettu. Näin Annobónin eri kolkkia on pyritty yhdistämään toisiinsa. Nykyisin myös kraatterijärvelle on tie.
Väestö

Saaren väestö muodostui portugalilaisten São Tomén saarelta ja Angolasta tuomista orjista. Asukkaat ovat maanviljelijöitä, kalastajia, valaanpyytäjiä ja uimareita. Annobónin väkiluku oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 5 008 ja väestötiheys oli 294,59 as./km². Kansainvälisen ihmisoikeusjärjestö Minority Rights Group Internationalin vuonna 2008 tekemän raportin mukaan annobónilaiset ovat bubien ohella Päiväntasaajan Guinean tärkeimmät vähemmistöryhmät. Ethnologuen mukaan annobónilaisia oli vuonna 1999 Annobónilla yhteensä 2 500, mikä oli noin 0,2–0,5 prosenttia koko maan väkiluvusta. YK:n ihmisoikeuksia selvittelevässä alkuvuonna 1994 ilmestyneessä raportissa annobónilaiset mainittiin etnisen syrjinnän uhreiksi.
Oheisessa taulukossa esitetyt Annobónin väkiluvut pohjautuvat Päiväntasaajan Guinean väestönlaskentojen tuloksiin.
| Vuosi | Väkiluku yhteensä | Miehiä | Naisia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 | 2 120 | 830 | 1 290 |
| 1994 | 2 820 | 1 180 | 1 640 |
| 2001 | 5 008 | 2 093 | 2 915 |
Koulutus ja terveydenhuolto

Saarella oli 1990-luvun lopulla kaksi peruskoulua ja lukutaitoisuusprosentti oli 80 prosenttia. Suunnitelmissa on perustaa myös keskiasteen opetusta tarjoava koulu. Saarella oli 1990-luvun lopulla yksi lääkäri ja muutamia sairaanhoitajia. Merkittävimmät kuolinsyyt olivat 1990-luvun lopulla aliravitsemus ja lääkkeiden puute. Suuri osa annobónilaislapsista kärsi vuonna 1989 tehdyn tutkimuksen mukaan aliravitsemuksesta. Saarella ei esiinny juurikaan malariaa, sillä siellä ei ole seisovia vesistöjä tai soita.
Kulttuuri

Annobónilaiset puhuvat fa d’ambu -nimistä (myös fá d’ambô) portugaliin pohjautuvaa kreolikieltä. Vain saaren hallinnossa ja koululaitoksessa käytetään maan virallista kieltä espanjaa. Kirkollisissa toimituksissa käytetään kreolisoitumatonta portugalia. Fa d’ambun kielelle on suunnitelmissa kääntää Raamatun Uusi testamentti.
Annobónin asukkaat asuvat puisissa afrikkalaisissa majoissa, joissa on olkikatot. Pääkaupungissa San Antonio de Paléssa on joitain sementtitaloja. Annobónilaisten yhteiskunta on patriarkaalinen eli isä on perheen pää. Ydinperheet asuvat omissa asunnoissaan. Perinteisesti avioliitot ovat olleet järjestettyjä, mutta tapa on muuttumassa. Polygamia eli moniavioisuus on hyväksyttyä ja laillista saarella. Perintö jakautuu poikien ja tyttöjen kesken. Uskonnoltaan annobónilaiset ovat kristittyjä, ja saarelaisille tärkeitä juhlia ovat hautajaismessut, häät, katoliset fiestat eli juhlat sekä 13. kesäkuuta vietettävä saaren suojeluspyhimyksen Antonius Padovalaisen (esp. San Antonio de Padua) juhla. Saarelaiset kunnioittavat myös myyttistä kuningas Alidapotia. Tärkeä tapahtuma on myös valaiden saapuminen muuttomatkallaan kiertämään viikkojen ajan saaren ympärille. Annobónin miehet harrastavat esimerkiksi jalkapalloa, kanoottikilpailuita, nyrkkeilyä ja uintia. Naiset voivat osallistua näihin kutsusta. Naisten tehtävänä yhteisössä on olla kotona hoitamassa päivittäisiä askareita. Saarelaiset viestivät toisilleen viheltämällä pitkienkin matkojen takaa. San Antonio de Paléssa on paikallishallinnon ylläpitämä radioasema, jota hyödynnetään pääasiassa merenkulkijoiden apuna. Radioamatöörit pitävät saarta omana maanaan maalistauksessaan.
Annobónin perinteiseen musiikkikulttuuriin kuuluu Sierra Leonen Freetownista muualle läntiseen ja keskiseen Afrikkaan levinnyt cumbé-niminen hidas rumputanssi, jossa käytettävää kehärumpua nimitetään myös cumbéksi. Tavallisesti parit tanssivat cumbéa, mutta myös pelkästään naiset tai miehet voivat sitä tanssia. Cumbéa tanssitaan usein erilaisissa juhlissa, kuten muistotilaisuuksissa ja suojeluspyhimyksen juhlapäivänä. Toinen perinteinen tanssi on nimeltään dadj’i, jota jonkin tietyn ikäryhmän jäsenet tanssivat hautajaisissa ja häissä. Dadj’ia säestetään pienellä tamburiinilla, jota saarella kutsutaan tambalíksi. Saaren kulttuuriin kuuluvat myös annobónilaisten laatimat paikallisella fa d’ambun kielellä lauletut laulut.
Annobónilta kotoisin olevat Zamoran muusikkoveljekset muodostavat Mascara-nimisen yhtyeen, jonka vuonna 1989 ilmestynyt Bi Mole -albumi edustaa 1990-luvun alun Päiväntasaajan Guinealle tyypillistä ollutta perinteisen musiikin yhdistämistä popmusiikkiin. Annobónilla on asunut ja peruskoulua käynyt kirjailija, runoilija, bloggaaja ja taide- ja kirjallisuusaikakauslehden päätoimittaja Juan Tomás Ávila Laurel, jonka molemmat vanhemmat ovat annobónilaisia. Hän on arvostellut Päiväntasaajan Guinean johtoa. Saarella on syntynyt myös kirjailija ja opettaja Maplal Loboch.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Annobón Wikimedia Commonsissa
Kuvia saarelta (englanniksi)
Annobónin sijainti.
Annobónin kartta.
Espanjan siirtomaa-aikaisen Elobeyn, Annobónin ja Coriscon hallinnollisen alueen yhden céntimon postimerkki vuodelta 1907.
Saaren rannikkoa luonnehtivat jyrkät merestä kohoavat seinämät.
Annobónin suurin asutuskeskus San Antonio de Palé sekä taustalla lentoaseman kiitotie ennen pidennystä vuonna 2007.
Banaaniliitin

Banaaniliitin
Banaaniliitin  on yksijohtiminen sähköinen liitin, jota käytetään yleisesti väliaikaisissa kytkennöissä. Se on tavallisimmin halkaisijaltaan 4 mm ja noin 25 mm pitkä, vaikkakin käytössä on erikokoisia versioita erikoistarkoituksiin.
Liittimessä on yleensä yksi tai useampia pitkittäissuuntaisia kontaktipintoja, jotka parantavat liitoksen johtavuutta ja estävät liitintä irtoamasta. Varsinkin vanhemman malliset liittimet muistuttavat banaania kontaktiliuskojen kuperuuden ja niiden välisten rakojen ansiosta, joten nimi on todennäköisesti peräisin tästä. Saksalaisen Richard Hirschmann Company:n  patentti vuonna 1926.
Usein liittimet ovat myös ketjutettavissa ja saatavana on myös suojaeristettyjä liittimiä.
Yleisimpiä käyttökohteita ovat elektroniikan mittalaitteet, laboratoriolaitteet ja esimerkiksi kaiutinliitännät.
Açoriano Oriental

Açoriano Oriental on portugalilainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Sitä julkaistaan Ponta Delgadassa, Azoreilla. Manuel António de Vasconcelos perusti Açoriano Orientalin 18. huhtikuuta 1835, mikä tekee sanomalehdestä Portugalin vanhimman yhä julkaistavan.
Aiheesta muualla

Açoriano Oriental Online (portugaliksi)
Axel Grandell

Axel Grandell (1. elokuuta 1899 Nauvo – 6. marraskuuta 1993 Turku) oli  suomalainen liiketaloustieteilijä. Hän oli 1951–1965 Åbo akademin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori, vararehtori 1950–1957 ja rehtori 1957–1965.
Baguio City

| Baguio City Lungsod ng Baguio |
| --- | --- |

 lippu
 Baguio City Benguetin provinssissa.
 Baguio City
 Koordinaatit: 16°25′0″N, 120°36′0″E 
Valtio:  Filippiinit
Alue:  Cordillera
Maakunta:  Benguet
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57,5 km²
Väkiluku (2015):  345 366
 
 www.baguio.gov.ph 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Baguio City (tagalogiksi Lungsod ng Baguio) on kaupunki Filippiineillä. Kaupunki sijaitsee Luzonin saaren pohjoisosassa ja sen asukasluku on 345 366 (2015).
Baguio City perustettiin vuonna 1900 alueella asuvan Ibaloi-kansan perustaman kylän paikalle. Tuolloinen Filippiinien hallinto päätti tehdä kaupungista Filippiinien kesäpääkaupungin vuonna 1903. Alueella on presidentin kartano ja muun muassa korkeimman oikeuden toimitiloja. Baguio on Cordilleran hallinnollisen alueen pääkaupunki. Kaupungin nimi tulee Ibaloi-kansan sammalta tarkoittavasta sanasta bagiw. Baguio sijaitsee noin 1500 m merenpinnan yläpuolella ja alueen kasvillisuus on trooppinen ja siellä kasvaa sammaleen lisäksi muun muassa orkideoita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baguio City Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Baguio City
Käännös suomeksi
Attera Totus Sanctus

| Attera Totus Sanctus Dark Funeral |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005
 Julkaistu: 24. lokakuuta 2005
 Tuottaja(t): Daniel Bergstrand
 Tyylilaji: Black metal
 Kesto: 42.58
 Levy-yhtiö: Regain Records
Dark Funeralin muut julkaisut
| De Profundis Clamavi Ad Te Domine - Live in South America 2003 2004 | Attera Totus Sanctus 2005 | Angelus Exuro pro Eternus 2009 |
Attera Totus Sanctus (suom.  Tuhoa kaikki pyhä) on ruotsalaisen black metal -yhtye Dark Funeralin vuonna 2005 julkaistu neljäs studioalbumi.
Kappaleet

King Antichrist - 4:39
666 Voices Inside - 4:38
Attera Totus Sanctus - 5:37
Godhate - 5:06
Atrum Regina - 5:33
Angel Flesh Impaled - 5:53
Feed on the Mortals - 5:41
Final Ritual - 5:44
Albumilla esiintyvät muusikot

Lord Ahriman - kitara
Emperor Magus Caligula - laulu
Matte Modin - rummut
Chaq Mol - kitara
Gustaf Hielm - basso (vierailevana muusikkona)
Arvostelut

Kaaoszine: 6/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Attera Totus Sanctus Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Attera Totus Sanctus Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Attera Totus Sanctus
Käännös suomeksi
Ayumu Seko

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ayumu Seko
Syntymäaika: 7. kesäkuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Osaka, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2016– | Cerezo Osaka | 13 (1) |
Maajoukkue
| 2019 | Japani U-20 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ayumu Seko (jap. 瀬古 歩夢, Seko Ayumu; s. 7. kesäkuuta 2000 Osaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Seko kuului Japanin U-20 joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019.
Aiheesta muualla

Soccerway
Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Ōsako |
2 Sakai |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 Yoshida |
6 Endō |
7 Kubo |
8 Miyoshi |
9 Maeda |
10 Dōan |
11 Mitoma |
12 Tani |
13 Hatate |
14 Tomiyasu |
15 Hashioka |
16 Sōma |
17 Tanaka |
18 Ueda |
19 Hayashi |
20 Machida |
21 Seko |
22 Suzuki |
Valmentaja Moriyasu
Axel Gustaf Mellin

Axel Gustaf Mellin, Johan Erik Lindh 1850
Axel Gustaf Mellin (2. heinäkuuta 1775 Hautaan kartano, Akaa – 19. maaliskuuta 1856 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja oikeuslaitoksen virkamies.
Mellinin vanhemmat olivat tilanomistaja ja vapaaherra, kornetti Berndt Johan Mellin (1744-1811) ja Agneta Juliana von Knorring (1753-1778), jonka veli oli valtiopäivämies Henrik Johan von Knorring. Axel Gustafin sisaruksia olivat vapaaherra, luutnantti Karl Johan Berntsson Mellin (1776-1817) ja Sofia Juliana Mellin (1778-1835). Axelin äiti kuoli viimeiseen synnytykseen 25-vuotiaana kun poika oli vain kolmevuotias.[lähde? ]
Axel Gustaf valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1788 ja suoritti tuomarin perustutkinnon vuonna 1792. Sen jälkeen Mellin toimi Turun hovioikeudessa auskultanttina ja notaarina ja sai varatuomarin arvon vuonna 1800. Seuraavina vuosikymmeninä hän jatkoi uraansa sekä Turun että Vaasan hovioikeudessa, mutta toimi samalla myös senaatin palveluksessa, ensin sen yleisenä esittelijäsihteerinä ja myöhemmin senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajana lähes 25 vuoden ajan. Pitkän virkauransa aikana Mellin osallistui monien keskeisten valtiollisten kysymysten käsittelyyn niin senaatissa kuin sen työtä tukeneissa komiteoissa.
Hänen puolisonsa oli keisarinna Elisabet Aleksejevnan hovinainen Magdalena Vilhelmina de Carnall (1792-1875). Heille syntyivät tyttäret: keisarinna Aleksandra Fjodorovnan hovineiti Agneta Charlotta Vilhelmina Mellin (1816-1892), joka avioitui serkkunsa vapaaherra, senaatin kopisti Gustav Adolf Mellinin (1815-1853) kanssa ja vapaaherratar Augusta Constancia Mellin (1817-1843), joka avioitui vapaaherra Anders Edvard Ramsayn kanssa vuonna 1840.[lähde? ]
Mellin hankki omistukseensa Porvoon pitäjässä sijainneen Sannäsin kartanon ja rakennutti vuosina 1836–1837 vielä nykyäänkin jäljellä olevan kartanon päärakennuksen, jonka suunnittelijana oli Carl Ludvig Engel. Samaan aikaan uudistetun kartanon puiston suunnitteli arkkitehti Paul Olsson, jonka muita töitä olivat muun muassa Hietaniemen hautausmaa Helsingissä ja Kultarannan puisto Luonnonmaalla.
Mellin toimi Ritarihuoneen sihteerinä Porvoon valtiopäivillä 1809. Hän sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1824 ja jäädessään eläkkeelle virkauraltaan todellisen salaneuvoksen arvon vuonna 1854.
Arvoitus koko ihminen

| Arvoitus koko ihminen Pyhimys & Timo Pieni Huijaus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. elokuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Lavis, Joniveli, Marks, Juha Five Fingers Snellman, Pikkuveli, TPH, Deeks, Ällistysmies, Ola, DJ Ewok, TK
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 52.17
 Levy-yhtiö: Yellowmic, Rähinä
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 16.
Pyhimyksen muut julkaisut
| Tulva 2008 | Arvoitus koko ihminen 2008 | Vieras 2010 |
Timo Pieni Huijauksen muut julkaisut
| E.T.T.E. 2006 | Arvoitus koko ihminen 2008 | Emävale 2010 |
Arvoitus koko ihminen on Pyhimyksen ja Timo Pieni Huijauksen yhteisalbumi. Se ilmestyi 13. elokuuta 2008 ja nousi ilmestymistä seuraavalla viikolla Suomen virallisen albumilistan sijalle 16 ja seuraavallakin viikolla vielä sijalle 27. Timo Pieni Huijaus on tehnyt albumin kannen.
Kappaleet

Intro – 1.45
Vitun vapautunu – 3.26
Kemikaalikyynel – 3.46
Solmussa – 2.45
Mies ja biitti – 3.00
Tekonauruu – 3.32
Jollekin – 4.14
Pitkä kolmonen – 4.00
Kehäkuvitelma – 4.13
Ihmisestä apinaksi – 3.33
Arvoitus – 4.58 (mukana Heikki Kuula & Juno)
Ihminen – 3.32
Yömatelija – 3.53
Lähtölaskenta – 1.59
Ihminen (Ola Remix) – 3.50
Biitit

Lavis: 1
Joniveli: 2, 3
Marks: 4, 10
Juha Five Fingers Snellman, Pikkuveli & TPH: 5
Deeks: 6
Ällistysmies: 7
Ola: 8, 12, 15
TPH: 9, 13
DJ Ewok: 11
TK: 14
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Tuoreet Platat:
Area 51 (vuoden 2005 videopeli)

| Area 51 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Midway Studios Austin
Julkaisija:  Midway
Säveltäjä:  Chris Vrenna
Pelisarja:  Area 51
Julkaistu:  NA 25. huhtikuuta 2005EU 27. toukokuuta 2005JP 9. marraskuuta 2005
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli, selviytymiskauhu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation 2, Xbox, Windows
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Area 51 on Midway Gamesin kehittämä ja vuonna 2005 julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja selviytymiskauhupeli. Peli on julkaistu PlayStation 2:lle, Xboxille ja Windowsille.
Pelattavan hahmon ääninäyttelijänä on David Duchovny. Pelin kaksi muuta merkittävää näyttelijää ovat Powers Boothe ja Marilyn Manson.
Juoni

Pelin päähenkilö on Ethan Cole, HazMat Bravo -tiimin jäsen, joka on lähetetty Area 51:lle selvittämään jonkinlaisen alien-viruksen leviämisen syytä ja löytämään HazMat Delta -tiimi, joka on myös Area 51:llä taistelemassa virusta vastaan. Virus on saastuttanut henkilökuntaa ja tehnyt heistä verenhimoisia mutantteja.
Vastaanotto

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6.9/10. Kehuja se sai muun muassa hyvistä visuaaleista ja ääniefekteistä, kritiikkiä taas heikosta ääninäyttelystä.
Aiheesta muualla

Area-51 MobyGamesissa (englanniksi)