stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacqueline Hand

Jacqueline Anne "Jacqui" Hand (s. 19. helmikuuta 1999) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Yhdysvalloissa Colorado Collegen Tigers-joukkueessa. Kaudeksi 2022 hän siirtyi Suomen Kansallisessa liigassa pelaavaan Åland Unitediin. Hand pelasi ensimmäisen liigakautensa aikana 17 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia, joista ensimmäisen heti ensimmäisessä liigaottelussaan huhtikuussa Helsingin Palloseuraa vastaan. Hän saavutti SM-pronssia ja voitti Suomen Cupin.
Hand on pelannut Uuden-Seelannin nuorisomaajoukkueissa ja vuodesta 2021 alkaen myös naisten maajoukkueessa. Hän teki maalin marraskuussa 2021 Etelä-Koreaa vastaan. Hän on pelannut ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 12 naisten maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Hippokampus

Hippokampus
Hippokampus eli aivoturso (lat. hippocampus) on aivojen osa, joka sijaitsee temporaali- eli ohimolohkojen sisäosissa korvien lähellä. Kummankin temporaalilohkon  hippokampus on yhteydessä toiseen ja hypotalamukseen aivokaaren (fornix) välityksellä. Hippokampuksella on keskeinen rooli muistitoiminnoissa.
Hippokampuksen poikkileikkauspinta muistuttaa muodoltaan merihevosta, mistä sen nimi johtuu (kreik. hippos, hevonen; campos, merieläin). Suomenkielinen nimi puolestaan juontuu Kalevalan myyttisestä Iku-Tursosta.
Hippokampukseen liittyvät muistitoiminnot

Hippokampuksella on keskeinen rooli deklaratiivisen muistin toiminnassa. Standardin konsolidaatiomallin mukaan episodiset eli omaelämäkerralliset muistot ja semanttiset muistot tallentuvat ensin hippokampukseen. Ajan kuluessa muistijälki konsolidoituu, jolloin otsalohkot syrjäyttävät hippokampuksen roolin muiston säilyttämisessä. Hippokampus tallentaa myös spatiaalista eli tilallista informaatiota ja prosessoi sitä.
Hippokampukseen liittyvät muistitoiminnot > Episodinen muisti

Hippokampusta tarvitaan henkilökohtaisesti koettujen tapahtumien ja muistojen tallentamiseen eli episodisessa muistissa. Monijälkimallin mukaan episodinen muisti riippuu aina hippokampuksesta ja aivokuvantamistutkimuksien perusteella hippokampus on aktiivinen vanhoja tapahtumia muistellessa. Tämän takia Alzheimerin tauti heikentää erityisesti episodisen muistin toimintaa.
Hippokampukseen liittyvät muistitoiminnot > Semanttinen muisti

Hippokampus osallistuu myös semanttisen muistin toimintaan, jossa muistot ovat faktoja ja ns. yleistietoa. Semanttinen tieto tallentuu aivoihin otsalohkoille standardin konsolidaatiomallin mukaan, eikä sen takia häviä Alzheimerin taudissa yhtä voimakkaasti kuin episodinen muisti.
Hippokampukseen liittyvät muistitoiminnot > Kognitiivinen kartta

Hippokampukseen on tallennettu ympäristön kognitiivinen kartta, jonka avulla voimme liikkua paikasta toiseen eksymättä. Kognitiivinen kartta on plastinen eli muotoutuva. Tämä tarkoittaa sitä, että kartta kiertyy ympäristön mukaan. Kognitiivisen kartan avulla voimme hahmottaa ja löytää uusia reittejä ja oikoteitä eri paikkojen välillä. On havaittu, että esimerkiksi taksikuljettajilla hippokampus on kehittynyt keskimääräistä suuremmaksi, koska he joutuvat jatkuvasti hahmottamaan reittejä ja ympäristöä. Ilman kognitiivista karttaa eksyisimme, emmekä tunnistaisi paikkoja, joissa olemme aiemmin olleet.
Hippokampukseen liittyvät sairaudet > Alzheimerin tauti

Alzheimerin tauti on yleisin dementiaa aiheuttava sairaus, jossa hippokampus on usein vaurioitunut. Se on rappeumasairaus, joka etenee vaiheittain, hitaasti ja tasaisesti. Riski sairastua Alzheimerin tautiin lisääntyy jyrkästi ikääntymisen myötä. Alzheimerin taudissa hippokampuksen solut kuolevat ja hippokampus pienenee, mikä voidaan nähdä magneettikuvauksessa. Tauti vaikuttaa myös muihin aivojen osiin. Alzheimerin taudin alkuperää ei vielä tarkasti tunneta, mutta sen taustalta näyttäisi löytyvän muun muassa oksidatiivista kuormitusta, mitokondriaalisia häiriöitä ja sytokiineja (tulehdusta välittäviä aineita).
Alzheimerin taudin lievässä vaiheessa potilaalle tulee hahmotusvaikeuksia, lähimuisti heikkenee, sanat eivät tahdo löytyä. Myös passivoitumista ja masennusta voi esiintyä, jopa vainoharhaisuutta ja aggressiivisuutta. Keskivaikeassa vaiheessa sairaudentunne häviää, potilas alkaa eksyä tutussakin ympäristössä. Harhat ovat tavallisia. Arkiaskareissa esiintyy huomattavia vaikeuksia, muun muassa pukeutumisessa. Vaikeassa vaiheessa puheenymmärrys- ja tuottokyky on heikentynyt oleellisesti tai puuttuu kokonaan. Raajat jäykistyvät ja kävelykyky katoaa, tulee virtsan- ja ulosteenpidätysongelmia. Epileptisiä kohtauksia saattaa tulla. Lopulta potilas ei kykene enää edes syömään itse.
Hippokampukseen liittyvät sairaudet > Alzheimerin tauti > Hoidot

Alzheimerin taudissa alkavat vaurioitua ensimmäiseksi asetyylikoliinia välittäjäaineena käyttävät hermosolut. Suuri osa muistin kannalta tärkeistä hermoradoista käyttää juuri asetyylikoliinia välittäjäaineena. Tämän vuoksi kolinergisillä lääkkeillä (jotka lisäävät asetyylikoliinin vaikutusta) voidaan hoitaa lievää tai keskivaikeaa Alzheimerin tautia. Kolinergiset lääkkeet ovat asetyylikoliiniesteraasin inhibiittoreita eli estäjiä, jotka estävät asetyylikoliinin hajoamista elimistössä. Näin ollen asetyylikoliinin määrä aivoissa lisääntyy. Tällaisia lääkkeitä ovat muun muassa Aricept (donepetsiili), Reminyl (galantamiini) ja Exelon (rivastigmiini). Alzheimerin tautiin liittyviä erityisoireita hoidetaan symptomaattisesti eli oireiden mukaisesti, kuten epilepsiaa. Uuden tutkimuksen mukaan myös berberiinin johdannaiset toimivat samalla tavoin asetyylikoliiniesteraasin estäjinä.
Hippokampukseen liittyvät sairaudet > Epilepsia

Hippokampus on yleinen paikka epilepsiapesäkkeelle. Tyyppioireena ovat ajoittaiset tajuttomuus- ja kouristuskohtaukset. Temporaaliepilepsiaan (ohimolohkoepilepsia) ei välttämättä liity tajuttomuutta tai kouristelua, oireet voivat olla pieniä poissaolokohtauksia, automaattisia liikkeitä tai huimausta. Temporaaliepilepsiassa psyykkiset oireet ovat tavallisia.
Epileptisessä kohtauksessa aivosoluissa esiintyy epänormaalia purkaustoimintaa, joka voidaan nähdä EEG- eli aivosähkötutkimuksessa. Epilepsiaa hoidetaan lääkkeillä, jotka vähentävät aivosolujen sähköistä aktiviteettia. Monet antiepileptit tehostavat elimistön gamma-aminovoihapon eli GABA:n vaikutusta, joka on inhibitorinen välittäjäaine. Antiepileptejä ovat muun muassa karbamatsepiini, okskarbatsepiini, valproaatti, lamotrigiini, vigabatriini, gabapentiini ja topiramaatti.
Muita hippokampuksen vaurioita

Hippokampuksen vauriot aiheuttavat usein huomattavia vaikeuksia uusien asioiden oppimisessa ja muistamisessa eli anterogradista amnesiaa (eteenpäin ulottuva muistamattomuus, vanhat asiat muistetaan). Myös retrogradista amnesiaa (taaksepäin ulottuva muistamattomuus) voi esiintyä, jolloin ei muisteta tapahtumia ennen tiettyä ajankohtaa. Vauriot tai synnynnäiset epämuodostumat hippokampuksessa voivat altistaa epilepsialle.
Vaurioita voivat aiheuttaa muun muassa anoksia (hapenpuute) tai enkefaliitti (aivotulehdus), kuten herpes-enkefaliitti, tai päänalueen traumat.
Posttraumaattisessa stressihäiriöoireyhtymässä (PTSD, Posttraumatic Stress Disorder) on havaittu, että vasemman hippokampuksen koko on pienentynyt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hippokampus Wikimedia Commonsissa
Scholarpedia: Hippocampus (englanniksi)
Hippokampus korostettu punaisella
Jacobo Árbenz

| Jacobo Arbenz Guzmán |
| --- | --- |

Guatemalan presidentti
 15. maaliskuuta 1951 – 27. kesäkuuta 1954  
Edeltäjä:  Juan José Arévalo
Seuraaja:  Carlos Castillo Armas
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1913 Quetzaltenango, Guatemala
Kuollut: 27. tammikuuta 1971 (57 vuotta) México, Meksiko
Puoliso:  Maria Cristina Villanova
Tiedot
Puolue:  PAR – Renovación Nacional (RN)
 Nimikirjoitus
Jacobo Arbenz Guzmán (14. syyskuuta 1913 – 27. tammikuuta 1971) oli Guatemalan presidentti 1951–1954. Yhdysvaltojen tukema vallankaappaus syöksi hänet vallasta, ja hänet korvasi sotilasdiktaattori eversti Carlos Castillo Armas.
Arbenz Guzmán oli Guatemalaan muuttaneen sveitsiläisen apteekkarin poika. Hän opiskeli kansallisessa sotilasakatemiassa ja liittyi mukaan vallankaappaukseen, joka kaatoi diktaattori Jorge Ubicon vuonna 1944. Arbenz oli sotaministerinä Juan José Arévalon hallituksessa 1949.
Eversti Arbenz valittiin presidentiksi vuoden 1950 vaaleissa vasemmiston ja armeijan tuella. Hänen hallituksensa keskeinen tavoite oli maauudistus käyttämättömän maan jakamiseksi. Maan suurin maanomistaja oli yhdysvaltalainen United Fruit Company. Se sai kansallistetusta maasta verotuksessa ilmoitetun arvon mukaisen 600 000 dollarin korvauksen.
Vuonna 1952 kommunistinen Guatemalan työväenpuolue laillistettiin ja se sai merkittävän vähemmistöaseman maan politiikassa. Suojellakseen etujaan maassa United Fruit ja sitä tukevat pankit työskentelivät CIA:n kanssa leimaten Arbenzin kommunistiksi.
Yhdysvaltain Trumanin hallinto alkoi toimittaa aseita ja tukea Arbenzin vastustajille Anastasio Somozan aloitteesta. Operaatio kuitenkin paljastui pian.
Eisenhower määräsi vuonna 1953 CIA:n toteuttamaan vallankaappauksen, operaation PBSUCCESS, joka kaataisi hallituksen. Koska kaappaukseen ei voinut käyttää Yhdysvaltain joukkoja, CIA perusti koulutusleirit Nicaraguaan ja Hondurasiin ja aloitti propagandakampanjan maan hallintoa vastaan. Noin vuoden valmistelun jälkeen Yhdysvaltain värväämät joukot hyökkäsivät maahan 18. kesäkuuta 1954. Arbenz erosi 27. kesäkuuta ja pakeni Meksikoon.
Vuonna 1960 Kuuban vallankumouksen jälkeen Fidel Castro kutsui Arbenzin asumaan Kuubaan. Arbenz palasi myöhemmin Meksikoon, jossa hän kuoli vuonna 1971.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacobo Árbenz Wikimedia Commonsissa
Inhumanity

| Inhumanity Mors Principium Est |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Tico-Tico -studiolla, Kemissä, Suomessa, joulukuussa 2002
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2003 20. helmikuuta 2006
 Tuottaja(t): Mors Principium Est
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Levy-yhtiö: Listenable Records
Muut kannet
Vuoden 2006 uudelleenjulkaisun kansikuva.
Mors Principium Estin muut julkaisut
|   | Inhumanity 2003 | The Unborn 2005 |
Inhumanity on Mors Principium Estin vuonna 2003 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Se uudelleenjulkaistiin vuonna 2006, uudelleenjulkaisussa on erilainen kansi ja kolme bonuskappaletta.
Kappaleet

Another Creation – 4.56
Eternity's Child – 3.43
In My Words – 3.40
Inhumanity – 3.18
D.I.B. – 4.44
The Lust Called Knowledge – 4.25
Oblivion – 2.12
Life in Black – 3.40
Last Apprentice – 2.45
Into Illusion – 5.09
Japanin bonuskappale
Hijo de la Luna – 4.26 (J.M. Cano-cover)
Vuoden 2006 uudelleenjulkaisu
The Lust Called Knowledge – 4.00 (2005 Remix)
Inhumanity – 3.17 (live)
Pure – 6.24 (live)
Tekijät > Muusikot

Jori Haukio – kitara
Ville Viljanen – laulu
Jarkko Kokko – kitara
Mikko Sipola – rummut
Teemu Heinola – basso
Toni Nummelin – koskettimet
Tekijät > Tuotanto

Ahti Kortelainen – äänittäminen ja miksaus
Mika Jussila – masterointi
Markus Niinisalo – kansitaide ja valokuvaus
Arvostelut

Imperiumi: 6½/10
Aiheesta muualla

Levyn arvosteluja (Arkistoitu – Internet Archive)
Inhumanity Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Inhumanity Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jacques de Molay

Jacques de Molay
Jacques de Molay (1243 – 18. maaliskuuta 1314) oli ranskalainen aatelinen ja Temppeliherrain ritarikunnan viimeinen suurmestari.
Jacques de Molay syntyi Burgundissa. Hänen tarkkaa syntymäaikaansa ei tiedetä, mutta luultavasti hän syntyi vuosien 1243–1245 välillä aateliseen ylhäisöön; tiettävästi hän oli perheensä nuorin, koska aatelisperheiden nuorimmat pojat yleensä hakeutuivat joko papeiksi tai temppeliherroiksi.
Jacques de Molayn henkilökohtainen sukuvaakuna
Jacques de Molay kertoi liittyneensä Temppeliherrain ritarikuntaan vuonna 1265. Hän osallistui taisteluihin Syyriassa ja siirtyi vuoden 1291 jälkeen Kyprokselle. Hänet valittiin temppeliherrain 23. suurmestariksi noin vuonna 1298. Kun Ranskan kuningas Filip IV Kaunis aloitti temppeliherrojen vainot, Jacques de Molay pidätettiin vuonna 1307. Vankeudessa hän tunnusti, että osa ritarikuntaa vastaan kohdistetuista syytteistä piti paikkansa, joskin hän torjui väitteet sodomiasta. Myöhemmin Molay kielsi tunnustuksensa sanoen, että hänet oli pakotettu siihen kidutuksella. Vuonna 1314 paavi Klemens V lakkautti Temppeliherrain ritarikunnan. Maaliskuussa 1314 Jacques de Molay poltettiin roviolla kerettiläisenä.
Jacques de Molayn vaakuna ritarikunnan suurmestarina
Legenda kertoo, että Jacques de Molay kirosi roviolla kuningas Filipin ja paavi Klemensin sekä ennusti, että vuoden sisällä he olisivat hänen kanssaan helvetissä. Klemens V kuoli vain kolme viikkoa myöhemmin ja Filip kuoli vuoden loppupuolella marraskuussa.
Kirjailija Maurice Druon on kirjassaan Rautakuningas lisännyt kirottujen joukkoon myös Temppeliherroja pahiten kiduttaneen kuningaskunnan pääsihteeri Guillaume de Nogaretin, joskin tämä on tiettävästi epähistoriallista. Varmuutta ei sen sijaan ole siitä, kuoliko samalla roviolla myös toinen temppeliherra, Normandian piirimestari Geoffroy de Charnay kuten Druon kertoo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques de Molay Wikimedia Commonsissa
Jaakko Rantanen (arkkitehti)

Jaakko Tapani Rantanen (s. 22. lokakuuta 1934 Turku) on suomalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluu yhdessä Unto Rantasen kanssa suunniteltu Marina Palace -hotelli Turun Aurajokirannassa (1974).
Rantanen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1952 ja valmistui arkkitehdiksi 1960. Hän työskenteli Osmo Lapon arkkitehtuuritoimistossa vuodesta 1957 vuoteen 1970, kunnes perusti oman toimiston yhdessä Unto Rantasen kanssa.
Jaakko Rahja

Jaakko Wilhelm Aaronpoika Rahja (ven. Яков Абрамович Рахья, Jakov Abramovitš Rahja; 13. tammikuuta 1872 Kalajoki – 22. helmikuuta 1926 Petroskoi) oli suomalainen rautatieläinen, joka osallistui Suomen sisällissotaan ja toimi myöhemmin puolue- ja hallintotehtävissä Neuvosto-Venäjällä. Hän oli Pietarin Kronstadtissa syntyneiden Eino Rahjan ja Jukka Rahjan veli.
Jaakko Rahja oli Suomen rautatieläisliiton konepajaosaston jäsen. Suomen sisällissodassa hän toimi kansanvaltuuskunnan palveluksessa konepajaosaston ylivalvojana. Hän johti Siperiaan lähetettyä viljajunaa maaliskuussa 1918. Kansalaissodan jälkeen hän pakeni Venäjälle, haavoittui Kuusisen klubin murhissa ja kuului mm. Pietarin kuvernementin kansallisuusasiain osastoon varapuheenjohtajana (Mirko Harjulan väitöskirjan mukaan). Petroskoissa hän toimi Karjalan ASNT:n toimeenpanevan keskuskomitean jäsenenä ja tasavallan työläistalonpoikaisen tarkastuksen kansankomissaarina.
Rahja kuoli keuhkotuberkuloosiin. Hänet on haudattu Petroskoin Lenininaukion veljeshautaan ikuisen tulen viereen.
Jaakko Rahja (päätoimittaja)

Jaakko Juhani Rahja (s. 16. lokakuuta 1955 Oulu) on suomalainen tie- ja liikennetekniikan diplomi-insinööri ja päätoimittaja.
Rahja on toiminut Suomen Tieyhdistyksen toimitusjohtajana vuodesta 1994 vuoteen 2015 ja sitä ennen tie- ja liikennekonsulttina ja TVH:ssa. Hänellä on useita luottamustehtäviä kunnassa, seurakunnassa ja muissa yhteisöissä. Hän on ollut vuodesta 1994 vuoteen 2015 Tie & Liikenne -lehden päätoimittaja ja kirjoittanut kirjat Katujen kunnossa- ja puhtaanapidon koneet, Rahjan veljekset ja toimittanut kirjan Yksityistien kunnossapito.
J. J. Huldén

Johan Jakob Huldén (14. huhtikuuta 1880 Munsala – 31. heinäkuuta 1959 Pietarsaari) oli suomalainen lyseon lehtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Huldénin vanhemmat olivat herastuomari Nils Hulden ja Helena Storsved. Kirjailija Evert Huldén oli hänen veljensä ja toimittaja ja diplomaatti Anders Huldén hänen poikansa. Huldén pääsi ylioppilaaksi 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1905.
Huldén toimi Vaasan ruotsalaisessa yhteiskoulussa opettajana 1911–1916 ja koulun rehtorina 1915–1916. Hän oli sitten opettajana Pietarin ruotsalaisessa kirkkokoulussa 1916–1918 ja Kotkan ruotsalaisessa yhteiskoulussa vuoteen 1922 saakka. Viimeksi Huldén toimi Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon ruotsinkielen vanhempana lehtorina 1922–1945.  Hän oli myös ruotsin kielen opettajana Åbo Akademissa 1927–1943.
Opettajan toimen ohella Huldén oli toimittajana Kotka Nyheter–lehdessä 1920–1922, Nya Tidning–lehdessä 1923–1926 ja Vasa Posten–lehdessä 1926–1931. Hän järjesti suomalaisen mitalitaiteen näyttelyjä Tukholmaan 1944 ja Malmöhön 1951.
Teoksia

Anders Svedberg : skolman, tidningsman, lantdagsman. Söderström, Helsingfors 1932
Österbottningar i vardagsdräkt. Schildt, Helsingfors 1934
Severin Johansson : ett amatörporträtt. Bonnier, Stockholm 1935
Janne Stubb söker en väg. Bonnier, Stockholm 1938
Kring Sagalund : två banbrytares levnad (Nils Oskar Jansson-Vretdal, Adèle Weman). Mercators tryckeri och förlags, Helsingfors 1940
Osterbottnisk lustresa. Söderström, Helsingfors 1941
Lektor J. J. Huldéns medaljsamling : Finlands medaljkonst samt medaljer berörande Finland : katalog. Malmö museum, Malmö 1951
Munsala församling 100 år. Munsala församling, Jakobstad 1957
Om Ebba Brahe. Ebba Brahe-samfundet, Jakobstad 1957
Människor och medaljer : ett urval artiklar i tidningar och tidskrifter 1917-1959. Söderström, Helsingfors 1962
Käännöksiä

Johannes Linnankoski : Flyktingarna : bonderoman. Schildt, Helsingfors 1955 (alkuteos Pakolaiset)
Ihanaa

| ”Ihanaa” Kristiina Wheeler |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sirpaleista koottu
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2011
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 02.53
 Levy-yhtiö: Universal Music
Kristiina Wheelerin muut singlet
| ”Kiitos kun muistit” 2010 | ”Ihanaa” 2011 | ”Sininen sydän” 2011 |
”Ihanaa” on Kristiina Wheelerin 16. toukokuuta 2011 julkaistu single, joka sai radioensisoittonsa 12. toukokuuta 2011 Radio Aalto-kanavalla. Kappale on toinen single Wheelerin helmikuussa 2012 julkaistulta Sirpaleista koottu -albumilta.
Kappaleet

Ihanaa – 2.53
Musiikkivideo

Samana päivänä itse singlen kanssa julkaistava musiikkivideo kuvattiin pääsiäisenä laulaja Cristal Snown ohjauksessa. Videota kuvattiin muun muassa Helsingin päärautatieasemalla.
Jacques Vielliard

Jacques Marie Edme Vielliard (22. elokuuta 1944 Pariisi – 9. elokuuta 2010 Belém, Brasilia) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Vielliard opiskeli Lycée Louis-le-Grandissa ja Sorbonnessa, ja väitteli tohtoriksi ekologiassa École Normale Supérieuressa (ENS) Pariisin yliopistossa. Jo poikana Jacques Vielliard päätti ruveta tutkimaan lintuja ymmärtääksen luonnon toimintaa. 18-vuotiaana hän sai ensimmäisen kansainvälisen tehtävänsä ja pääsi tutkimaan Coto Doñanan kansallispuistoa Espanjassa. Tämän jälkeen Vielliard vastasi International Wildfowl Research Bureaun läntisen Aasian alueesta ja matkusti tiiviisti Romanian ja Himalajan välillä vuosina 1967–1971. Hänen kiinnostuksensa kohdistui lähinnä muuttavien vesilintujen ekologiaan. Hän keräsi mittavan aineiston tutkiessaan suosirrin (Calidris alpina) ekologiaa väitöskirjaansa varten. Poliittiset ja sotilaalliset muutokset tekivät alueen tutkimisen mahdottomaksi ja Vielliard lähti tutkimaan Tšadjärven luontoa ranskalaisen ORSTOM-toimiston toimeksiannosta.
Palattuaan Pariisiin Vielliard luennoi lintujen ekologiasta École Normale Supérieuressa, osallistuen samanaikaisesti Muséum National d'Histoire Naturellen toimintaan. Hän toimitti neljännesvuosittain ilmestyvää lintutieteellistä julkaisua Alauda. Brasilian Tiedeakatemian puheenjohtaja tohtori Aristides A. Pacheco Leão saapui Eurooppaan etsimään tutkijoita kehittämään Brasilian ekologian maastotutkimusta. Samaan aikaan Vielliard julkaisi tutkimuksensa uudesta lintulajista, algeriannakkelista (Sitta ledandi). Pacheco Leão pyysi Vielliardia Brasiliaan. Elokuussa 1973 Vielliard saapui Brasiliaan ja aloitti tutkimukset valtion koillisosassa, yhteistyössä lintutieteilijöiden Helmut Sick ja Augusto Ruschi ja kasvitieteilijä Dárdano de Andrade-Liman kanssa.
Jacques Vielliard kehitteli uusia tutkimusmenetelmiä Brasilian linnuston tutkimiseksi. Hän keksi menetelmiä lintujen laulun ja ääntelyn äänittämiseen ja analysointiin sekä linnuston runsauslaskentoihin. Neljän Tiedeakatemian tutkimusretken jälkeen Vielliard hyväksyi vuonna 1978 tarjouksen perustaa Campinasin valtionyliopiston yhteyteen UNICAMP Bioakustinen laboratorio. Nykyisin laboratorio on alansa johtava tutkimuslaitos ja sillä on laaja luonnonäänitekirjasto.
Algeriannakkelin lisäksi Vielliard on nimennyt brasilianvarpuspöllön (Glaucidium hardyi) ja ciponkanasteron (Asthenes luizae).
Kirjoituksia

The Ruddy Shelduck. IWRB Monograph nº 10, Slimbridge. (1970).
Calidris alpina. Teoksessa Handbuch der Vögel MittelEuropas (Glutz von Blotzheim (toim.)) osa VI, s. 477–532. Akademische Verlagsges, Wiesbaden. (1975).
Le Djebel Babor et sa Sittelle, Sitta ledanti Vielliard 1976. Alauda. vol. 46, s. 1–42. (1978).
Estudo bioacústico das aves do Brasil: o gênero Scytalopus. Ararajuba. vol. 1, s. 5–18. (1990).
A Zoophonia de Hercule Florence. Editora Universitária, UFMT, Cuiabá. (1993).
Catálogo dos Troquilídeos do Museu de Biologia Mello Leitão. Ministério da Cultura, IBPC, MBML, Santa Teresa. (1994).
Jari Jaakkola

Jari Ilmari Jaakkola (s. 27. heinäkuuta 1966 Vehmaa) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti kilpauransa viimeiset vuodet Turun Weikkoja ja vastasi itse omasta valmennuksestaan koko uransa ajan. Aikuisten SM-tasolla Jaakkola voitti maratonilta kolme mitalia; kultaa vuonna 1996, hopeaa vuonna 1997 sekä pronssia vuonna 1995. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2012 jälkeen.
Jacobstads Wapen

Jacobstads Wapen (suom. Pietarsaaren Waakuna) on kaksimastoinen kaljaasi, Pietarsaaressa vuosina 1988-1994 rakennettu kopio 1700-luvulla rakennetusta samannimisestä kaljaasista. Se on rakennettu ruotsalaisen sotalaiva-arkkitehdin Fredrik Henrik af Chapmanin vuodelta 1755 peräisin olevien piirustusten mukaan.
Jacobstads Wapen rakennettiin Pietarsaaren Vanhassa Satamassa talkootyönä ja perinteisiä käsityömenetelmiä käyttäen. Aluksessa on kuitenkin myös modernit koneet ja turvallisuusjärjestelmät. Alus on rekisteröity matkustaja-alukseksi erikoiskäyttöä varten. 1700-luvulla Chapmanin piirustusten mukaan rakennettiin noin 30 alusta. Alkuperäinen alus myytiin Amsterdamissa.
Jacobstads Wapen on ollut Pietarsaaren kaupungin uusi symboli, ja sen valmistuminen oli kaupungissa merkittävä tapahtuma, mutta se on kokenut myös taloudellisia vaikeuksia. Alus otti osaa Pietarin kaupungin 300-vuotisjuhliin vuonna 2003. Vuonna 2005 havaittiin, että osa aluksen puurakenteista on rapistunut, ja alus odottaa korjausta.
Tekniset tiedot

Pituus: 25 m
Pituus (kokonaisuudessaan): 40 m
Keulapuomin pituus: 15 m
Leveys: 7,6 m
Syväys: 2,5 m
Purjeet: kahdeksan, yhteispinta-ala 540 m²
Isomaston korkeus: 32 m vesirajasta
Koneet: 700 hp Volvo Penta
Painolasti: 35 metristä tonnia
Nopeus: 0-10 solmua (yleensä n. 7 solmua)
Matkustajamäärä: 50
Aiheesta muualla

Christer Sandén: Jacobstads Wapen (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Ivan Nikolišin

| Ivan Nikolišin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1996 (ikä 28) Hartford, Connecticut, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Avangard Omsk
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Zvezda Tšehov/Moskova (VHL) Severstal Tšerepovets (KHL) Molot-Prikamje Perm (VHL) Neftjanik Almetjevsk (VHL) Kunlun Red Star (KHL) Ilves (SML) Amur Habarovsk (KHL)
KHL-varaus:  29. varaus, 2013 TsSKA Moskova
Ivan Andrejevitš Nikolišin (ven. Иван Андреевич Николишин; s. 12. huhtikuuta 1996 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-seura Amur Habarovskissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Nikolišin osaa pelata myös laidassa.