stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arkkitehtisuunnittelu

Arkkitehtisuunnittelu on rakennussuunnittelun osa-alue, joka käsittää rakennuksen yleissuunnittelun; rakennuksen sijoittelun, ulkoasun, muodon ja tilojen suunnittelun. Arkkitehtisuunnittelun tehtävänä on erikoissuunnittelijoiden tukemana yhdistää tilaajan tavoitteet paikan vaatimuksiin.
Työhön sisältyy rakennetun ja rakennettavan ympäristön suunnittelu, sekä rakennusryhmien ja rakennusten suunnittelu. Suunnittelu voi sisältää uudishankkeen tai olla korjaus- ja muutos- ja entistämissuunnittelua. Arkkitehtisuunnittelusta ja -suunnitelmista käytetään tunnusta ARK.
Arkkitehtisuunnittelun tehtävät

Alla arkkitehtisuunnittelun tehtäväluettelo pääpiirteittäin, kun kysymyksessä on normaalitasoinen suunnittelukohde. Kohdekohtaisesti tehtäväluettelo voi muuttua, esimerkiksi pientalokohteissa käytetään luetteloa soveltuvin osin.
Tarveselvitys
Analysoidaan nykytilanne ja määritellään tavoitteet. Tältä pohjalta selvitetään tilanhankintavaihtoehdot.
Hankesuunnittelu
Määritetään tavoitteet, jotka suunniteltu toiminta ja kiinteistönpito vaatii. Laaditaan tilaohjelma, jossa listataan tulevat tilat, niiden koot ja vaadittavat yhteydet. Selvitetään rakennuspaikan erityispiirteet ja lupamenettely.Suunnitellaan hankkeen toteutus ja aikataulu, sekä budjetti, rahoitus ja kustannustavoitteet.
Luonnossuunnittelu
Käynnistetään rakennussuunnittelu: tarkistetaan lähtötiedot, sekä suunnittelun vastuualueet, ja laaditaan suunnitteluaikataulu. Määritetään tilaajan ja käyttäjän tarpeet sekä kohteen erityisvaatimukset. Tarkistetaan tavoitteet. Käynnistetään suunnitteluryhmän työ.
Laaditaan ratkaisuvaihtoja: tontinkäyttövaihtoehdot ja rakennuksen periaateratkaisuja. Tehdään kustannus-, laajuus- ja tehokkuustarkasteluja. Analysoidaan kaupunkikuvaa ja ympäristövaikutuksia.
Laaditaan ehdotus: alustava asemapiirros ja rakennuksen periaateratkaisu. Määritetään alustavasti tekniset periaateratkaisut. Hankitaan ennakkolausunnot.
Laaditaan luonnos: asemapiirros ja yleissuunnitelma. Laaditaan ympäristösuunnitelma. Vertaillaan eri suunnittelualojen luonnossuunnitelmia. Tarkistetaan perusratkaisut ja määritetään tekniset ratkaisut. Suoritetaan rakennuslupamenettelyn vaatimat tehtävät.
Toteutussuunnittelu
Laaditaan toteutussuunnitelma: rakennuslupa- eli pääpiirustukset, ja alustavat työpiirustukset. Suunnitellaan tilat, julkisivut, perustukset, runko- ja vesikattorakenteet, täydentävät rakenteet, pintarakenteet, sisustus ja kalusteet sekä piha-alueet. Laaditaan rakennusselostus ja muut tarvittavat selosteet. Tarkistetaan toteutussuunnitelman osien yhteensopivuus.
Laaditaan tuotantosuunnitelmat: työpiirustukset. Suunnitellaan tarvittavat yksityiskohdat: pohjapiirrosten yksityiskohdat, perustusten, runko-, vesikatto-, pinta- ja täydentävien rakenteiden yksityiskohdat.
Rakennusaikaiset tehtävät
Suoritetaan tarvittava asiantuntijavalvonta ja -tarkistukset.
Käytön aikaiset tehtävät
Suoritetaan tarvittava käytön seuranta ja takuuajan tarkistukset.
Erillistehtävät
Erillisenä sovittavat lisätehtävät, esimerkiksi esittely- tai myyntiaineiston laatiminen.
Arkkitehtisuunnittelijat

Arkkitehtisuunnittelua tekevät arkkitehdit ja rakennusarkkitehdit. Arkkitehtisuunnittelun tehtäviä voivat toisinaan suorittaa myös insinöörit ja diplomi-insinöörit. Yleensä kyseisiin tutkintoihin ei kuitenkaan automaattisesti sisälly koulutusta esimerkiksi arkkitehtisuunnittelussa vaadittavaan sommitteluun tai tilasuunnitteluun.
Arkkitehtisuunnittelijalle on määritetty pätevyysvaatimukset suunnittelutehtävän vaativuuden mukaan Suomen rakentamismääräyskokoelman osassa A2.
Aiheesta muualla

Suomen Arkkitehtiliitto SAFA
Rakennusinsinöörit ja -arkkitehdit RIA ry
Arkkitehtitoimistojen Liitto ATL
Arkkitehtihaku - tarvitsetko arkkitehtipalveluita?, SAFAn ohjeita arkkitehtisuunnittelun hankintaan
Röda Lacket

Röda Lacket-nuuskaa ja annostelija.
Röda Lacket eli rööda on nuuskayhtiö Swedish Matchin valmistama nuuskamerkki. Röda Lacket on erittäin kiinteää, mikä mahdollistaa helpon leipomisen eli tamppaamisen. Röda Lacket pussinuuskan valmistus on lopetettu.
Ruotsin kauppanimistä kolmanneksi vanhin Generalin ja Ettanin jälkeen. Sen valmistuksen aloitti Petter Swartzin nuuskatehdas Norrköpingissä vuonna 1850.
Antti Paronen

Antti Paronen (s. 1983) on suomalainen sotatieteen tohtori, tutkija ja voimanostaja. Hän on operaatiotaidon ja taktiikan dosentti Maanpuolustuskorkeakoulussa erikoisalanaan kansainvälinen terrorismi ja epäsymmetrinen sodankäynti. Sotilasarvoltaan hän on majuri.
Akateeminen ura

Varusmiespalveluksen Paronen suoritti Porin prikaatin kansainvälisissä valmiusjoukoissa vuosina 2002–2003, jonka jälkeen hän haki kadetiksi MPKK:uun. Valmistuttuaan maavoimalinjalta maisteriksi ja yliluutnantiksi 2007 Paronen aloitti virkauransa kouluttajana Karjalan prikaatissa. Hän palveli kriisinhallintajoukossa Afganistanissa 2009–2010 ja aloitti Maanpuolustuskorkeakoululla vuonna 2013.
Väitöskirjassaan MPKK:n sotahistorian laitokselle 2016 Paronen tarkasteli kumouksellisen sodankäynnin kehitystä. Ennen väitöstään hän palveli strategian laitoksella opettajana. Sen jälkeen hän on toiminut tutkijaupseerina, Maavoimien tutkimuskeskuksessa tutkimusalajohtajana ja MPKK:n sotataidon laitoksella apulaissotilasprofessorina opetusalanaan tulevaisuuden sotataito.
Mediakasvona ja voimanosto

Media on usein käyttänyt Parosta asiantuntijana terrorismia ja muuta sodankäyntiä koskevissa aiheissa. Hän on sanonut esiintymisten vievän valmisteluineen ajoittain 20–30 prosenttia hänen työajastaan. Harrastuksenaan Parosella on lukemisen ja ruoanlaiton ohella urheilu. Hän on harrastanut vuosia voimanostoa SM-tasolla. SVNL:n kilpailuissa hän on voittanut nuorten mestaruuden 2014 ja kansallisen varustevoimanoston mestaruuden 2019. 2020 SM-kilpailuissa hän sai avoimessa sarjassa pronssia.
Lainauksia

”Kummallisimmat toimittajien kysymykset ovat olleet, että tuleeko nyt sota. Eihän sitä voi tietää.”
”Armeijassa ei yleensä ulkopuolisille korosteta propellihattumeininkiä, mutta täällä [Maasotakoulussa] saa olla luova. Täällä on pitkät perinteet ja traditioita kunnioitetaan. Kuitenkin jos tarvitsee kyseenalaistaa asioita villisti, siihen on luova vapaus.”
”Upseerin uralla ei tiedä mihin seuraavaksi komennetaan. Toivottavasti tässä tehtävässä saisi olla hetken.”
”Joskus pystyn kolmeksi päiväksi sulkeutumaan kammiooni ja kirjoittamaan. Välillä on taas ihan täyttä lentoa, kun joku räjäyttää itsensä maailmalla.”
Julkaisuja

Antti Paronen: Globaali jihadistinen liike kumouksellisen sotataidon kehittäjänä.  (Väitös)  Maanpuolustuskorkeakoulu, 2016.  ISBN 978-951-25-2764-9.  Teoksen verkkoversio (viitattu 22.3.2022).
Antti Paronen & Olli Teirilä (toim.): Vihatkoot kunhan pelkäävät : näkökulmia terrorismiin ilmiönä.  Maanpuolustuskorkeakoulu, 2014.  ISBN 978-951-25-2582-9.  Teoksen verkkoversio (viitattu 22.3.2022).
Antti Paronen: See you in New York : ISIS and the strategic evolution of the Jihadist movement.  Maanpuolustuskorkeakoulu, 2018.  ISBN 978-951-25-3002-1.  Teoksen verkkoversio (viitattu 22.3.2022).
Antti Paronen, Juha Saarinen: Karavaanin sotapolku : näkökulmia jihadismiin.  Maanpuolustuskorkeakoulu, 2020.  ISBN 978-951-25-3154-7.  Teoksen verkkoversio (viitattu 22.3.2022). (englanniksi)
Antti Paronen (toim.): Keskusteluja taktiikasta..  Maavoimien tutkimuskeskuksen julkaisuja 1/2022, 2022.  ISBN 978-951-25-3261-2.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 22.3.2022).
Badakhšan

Afganistanin Badakhšanin maakunta ja Tadžikistanin Vuoristo-Badahšanin autonominen alue kartalla.
Badakhšan on vuoristoinen alue Amudarjajoen yläjuoksulla. Alue on jakautunut nykyisin Afganistanin ja Tadžikistanin puoleisiin alueisiin. Badakhšanilla oli itsenäisiä hallitsijoita aina 1800-luvulle saakka, jolloin alue jakautui Venäjän keisarikunnan ja Afganistanin hallitsemiin puoliin. Alueen väestö koostuu tadžikeista, niin sanotuista vuoristo-tadžikeista, uzbekeista ja kirgiiseistä.
Maantiede

Amudarjaoen yläjuoksu muodostaa Badakhšanin ydinalueen. Joen alku tunnetaan nimellä Pandž. Alueella kulkevat Hindukuš- ja Pamirvuoristot, joiden molempien korkeimmat huiput yltävät yli 7 000 metrin korkeuteen. Amudarjan laaksot ovat puolestaan matalimmillaan 300–400 metrin korkeudella merenpinnasta. Alueen sää vaihtelee korkeuden mukaan ankarasta siedettävään. Laaksojen pohjan ja korkeamman seudun välistä vyöhykettä peittivät aikanaan ikivanhat metsät, jotka on kuitenkin nykyisin pääosin hakattu pois maatalouden tieltä.
Historia

Badakhšan on ollut pitkään yhteyksissä muuhun maailmaan kauppareittien kautta. Alueella esiintyvää lapislatsulia on myyty esimerkiksi Mesopotamiaan jo kolmannella vuosituhannella eaa. Aluetta hallitsivat eri aikoina useat eri voimatekijät, kuten Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta ja hefthaliitit. Nimi Badakhšan esiintyy ensimmäisen kerran kiinalaisissa lähteissä 600- ja 700-luvuilta. Alueesta kirjoitti esimerkiksi buddhalainen pyhiinvaeltaja Xuanzang. Xuanzang kuvaili suhteellisen pientä aluetta, kun taas sittemmät arabimaantieteilijät sisällyttivät Badakhšaniin paljon suuremman alueen. Arabit valloittivat alueen ja islam alkoi levitä tarkemmin tuntemattomana ajanjaksona. Badakhšan säästyi mongolien 1200-luvun sotaretkien pahimmilta tuhoilta ja Marco Polon mukaan aluetta hallitsi Aleksanteri Suuresta polveutuva hallitsijasuku. Heidät alistettiin vasta Timur Lenkin ja häntä seuranneiden timuridihallitsijoiden sotaretkien jälkeen.
Uzbekit valtasivat Badakhšanin timurideista polveutuvat suurmoguli Akbarin valtakaudella. Uzbekkien valtakunta oli jakautunut useisiin eri käytännössä itsenäisiin valtioihin, joista Badakhšan muodosti yhden. Yar Beg perusti paikallisen dynastian ja Faizabadin kaupungin. Paikalliset hallitsijat käyttivät arvonimeä mir (lyhene nimestä emiiri) ja heitä edeltäneiden hallitsijoiden tapaan he sanoivat polveutuvansa Aleksanteri Suuresta. Viimeinen Badakhšanin hallitsija Mahmud Šah vangittiin vuonna 1873 ja hänen alueensa liitettiin Afganistaniin. Venäjän keisarikunta valtasi oman puolensa Pamirin vuoristosta vuosina 1891–1892. Venäläiset ja britit tekivät sopimuksen Afganistanin vastaisen rajan kulusta vuonna 1895. Badakhšanin ydinalue jäi Afganistanille, kun taas alueet Pamirin länsipuolella liitettiin tuolloin Venäjän protektoraatin muodostaneeseen Buharan emiirikuntaan. Jotta brittien ja venäläisten hallitsemat alueet eivät koskettaisi toisiaan, Afganistanille annettiin niin sanottu Wakhanin käytävä. Buharan emiirikunta lakkautettiin ja Venäjän sisällissodan taistelujen jälkeen puna-armeijan joukot valtasivat alueen vuonna 1925. Vuoristo-Badahšanin autonominen alue perustettiin samana vuonna.
Väestö

Badakhšanin alueen asukkaiden valtaosa ovat etniseltä taustaltaan persiankielisiä tadžikkeja. Alueen syrjäisissä laaksoissa puhutaan pieniä koillisiranilaisia kieliä, kuten wakhia ja šughnia. Kielten puhujia kutsutaan joskus vuoristo-tadžikeiksi, vaikka heillä ei ole erityistä yhteyttä tadžikkeihin. Osa vuoristo-tadžikeista harjoittaa ismailiittisuutta. Historiallisten muuttoliikkeiden seurauksena alueella asuu myös turkkilaisia kieliä puhuvia uzbekkeja ja kirgiisejä.
Pandžjoen ylittävä silta Afganistanin ja Tadžikistanin rajalla.
Lapislatsulia Badakhšanista.
Astérix (vuoden 1999 videopeli)

| Astérix |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Infogrames
Julkaisija:  Infogrames
Julkaistu:   1. lokakuuta 1999
Lajityyppi:  tasohyppely, strategia
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  PlayStation, PC
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Astérix on vuonna 1999 julkaistu videopeli PlayStationille. Pelin kehitti ja julkaisi Driver-peleistä tunnettu Infogrames. Peli julkaistiin PC:lle vuonna 2000 nimellä Astérix: The Gallic War.
Astérix alkaa strategiapelillä, jonka maailmaan kuuluu Asterixin kylä ja Rooman leirit. Aina kun pelaaja valloittaa alueen, hän pääsee pelaamaan tasohyppelykenttää. Peli on siis tasohyppely- ja strategiapeli.
Aiheesta muualla

Astérix MobyGamesissa (englanniksi)
Apalone

| Apalone |
| --- | --- |
 Piikkijokikilpikonna (Apalone ferox)
 mioseeni–nykyaika (holoseeni) 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Pehmeäkilpikonnat Trionychidae
Alaheimo::  Trionychinae
Suku::  Apalone  Rafinesque, 1832
Katso myös
   Apalone Wikispeciesissä   Apalone Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apalone on pehmeäkilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku, joka sisältää kolme tai neljä elossa olevaa lajia. Sukua tavataan Pohjois-Amerikassa, ja se on maanosan ainoa pehmeäkilpikonnien suku.
Luokittelu ja evoluutio

Pehmeäkilpikonnien heimon alkuperä on luultavasti Aasiassa, ja nykyisistä pehmeäkilpikonnista Apalone on läheisintä sukua aasialaiselle Rafetus-suvulle. Sukujen uskotaan erkaantuneen toisistaan eoseenilla vallinneen lämpöjakson aikaan, arviolta noin 43 miljoonaa vuotta sitten. Siirtyminen Pohjois-Amerikkaan tapahtui todennäköisesti Beringian kautta, minkä mahdollisti nykyistä lämpimämpi ilmasto.
Vaikka Apalone nykyään on pehmeäkilpikonnien ainoa Uudessa maailmassa elävä suku, alueella on jo liitukaudella elänyt pehmeäkilpikonnia, jotka saapuivat luultavasti Aasiasta useana eri aikana. Apalone-suvun suhde Uuden maailman muinaiseen pehmeäkilpikonnien lajikirjoon on epäselvä. Sukuun on sijoitettu useita neogeenikautisia, jopa liitukautisia fossiileja, mutta ainoa kuvattu, varmasti sukuun kuuluva esihistoriallinen laji on Floridan mioseenisista kerrostumista löydetty Apalone amorensis. Kuvattuja, mutta epävarmasti sukuun kuuluvia lajeja ovat ”Trionyx” leucopotamicus, ”Trionyx” latus ja ”Trionyx” miocaenus. Niiden sukulaisuus Apalonen kanssa saattaa olla vain näennäistä, mikä selittyisi epätäydellisillä fossiilijäänteillä sekä homoplasialla.
Luokittelu ja evoluutio > Lajit

†Apalone amorensis
Mustapehmeäkilpikonna (Apalone atra)?
Piikkijokikilpikonna (Apalone ferox)
Sileäjokikilpikonna (Apalone mutica)
Piikkipehmeäkilpikonna (Apalone spinifera)
Australia talviolympialaisissa 2002

Australia osallistui Salt Lake Cityn talviolympialaisiin 2002 25 urheilijan voimin. Maa saavutti kisoista kaksi kultaista mitalia. Mitalitilastossa Australia sijoittui viidenneksitoista.
Mitalistit > Kultaa

Alisa Camplin – freestylehiihto, naisten hypyt
Steven Bradbury – kaukalopikaluistelu, miesten 1000 metriä
SS Mercator (1891)

| SS Mercator |
| --- | --- |
Tyyppi:  Höyrylaiva
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Helsinki
Omistaja:  Helsingfors Rederiaktiebolag 1907–1916
Aiemmat omistajat:  Irvine & co. 1891–1906  Viktor Ek ja Reguel Wolff 1906–1907
Vesillelasku:  1891
Tekniset tiedot
Pituus:  95,83 m
Leveys:  12,37 m
Syväys:  6,37 m
Uppouma:  2827 t
SS Mercator oli höyrylaiva, joka liikennöi Suomen Etelä-Amerikan linjalla 1900-luvun alussa.
Helsinkiläiset Viktor Ek ja Reguel Wolff hankkivat vuonna 1906 Mercator-nimisen höyrylaivan, joka siirtyi 1907 Helsingfors Rederiaktiebolagin omistukseen alkaen liikennöidä Etelä- ja Pohjois-Amerikan välistä lastiliikennettä. Ensimmäisen maailmansodan aikana laiva ajoi miinaan ja tuhoutui 13. lokakuuta 1916 Englannin kanaalissa. Hylyn koordinaatit ovat 50°45.5′N, 001°34.0′E.
Autiotila

Autiotila on historiallinen verotuksessa käytetty nimitys, joka tarkoitti osaksi tai kokonaan maksukykynsä menettänyttä tilaa. Nimitys tuli käyttöön 1500-luvun lopulla. Tällainen tila oli usein maksukyvyttömyyden alkuvaiheessa asuttu. Isovihan jälkeen Suomessa oli pahimmin hävitetyillä seuduilla paljon autiotiloja. Autiotilan lähikäsitteitä ovat rappiotila ja verohylky.
Nykykielessä autiotila voi tarkoittaa myös tilaa, jonka omistaja on jostain syystä sen hylännyt. Suomessa tilalla on aina omistaja, mutta hoitaja siltä saattaa puuttua. Tila siirtyy aikanaan perintölainsäädännön mukaisesti uudelle omistajalle tai valtiolle valtionperintönä, jos vainajan omaisuudella ei ole perillisiä tai vainaja ei ole tehnyt testamenttia. Isännättömän omaisuuden hoitajaksi voidaan määrätä edunvalvoja (aiemmin uskottu mies).
Vuonna 1924 säädettiin laki ulkomaalaisen Suomessa olevasta, hoidotta jääneestä omaisuudesta (224/1924) ja asetus ulkomaalaisen Suomessa olevasta, hoidotta jääneestä omaisuudesta annetun lain täytäntöönpanosta (290/1924) sekä valtioneuvoston päätös hoitokunnan asettamisesta ulkomaalaisten hoidotta jäänyttä omaisuutta varten Viipurin läänissä (291/1924). Lain mukaan Suomessa oleskelemattoman ulkomaalaisen henkilön tai ulkomailla kotipaikkaa pitävän laitoksen, säätiön, yhtiön, osuuskunnan, yhdistyksen tai muun yhtymän hoidotta jäänyt omaisuus voitiin ottaa valtiolle. Omaisuudesta tuli ilmoittaa kuulutuksella sijaintikunnan kunnanhuoneella, kaupungissa oikeuden ilmoitustaululla ja Virallisessa lehdessä. Omaisuus siirtyi valtiolle, ellei omistaja tai hänen oikeutensa siirrolla saanut oikeussubjekti viiden vuoden kuluessa kuulutuksesta ilmoittautunut.
Valtiolle joutuneen omaisuuden hoidosta huolehti asutushallitus. Jos omaisuutta oli paljon, oli valtioneuvostolla oikeus määrätä sen hoitajaksi asutushallituksen alaisen hoitokunnan. Laki kumottiin 1992 lailla 764/1992. Lain 219/1939 pykälän 17 mukaan tuli ulkomailla asuvalla kiinteistön omistajalla (henkilöllä tai yhteisöllä) olla Suomessa asiamies. Tämä laki kumottiin lailla 1612/1992.
Aiheesta muualla

Autiotila Arkeologisen kulttuuriperinnön opas.  6.4.2017.
Apu (1969)

| Apu |
| --- | --- |
 Sisu, Kontio ja Apu
Tyyppi:  Jäänmurtaja
Kotipaikka:  Helsinki (1969-2006) Murmansk (2006-)
Tunnuskirjaimet:  OHMP
Aiemmat nimet:  Apu (1969–2006) Dudinka (2006–)
Rakennustelakka:  Wärtsilä Helsingin telakka
Rakennusnumero:  388
Tilattu:  30. lokakuuta 1966
Kölinlasku:  4. lokakuuta 1968
Vesillelasku:  22. huhtikuuta 1969
Luovutettu:  25. marraskuuta 1970
Tekniset tiedot
Pituus:  86,52 m
Leveys:  21,21 m
Syväys:  7,30 m
Uppouma:  4 890 t
Bruttovetoisuus:  4 121 brt
Nettovetoisuus:  1 237 nrt
Koneisto:  3 x Wärtsilä Sultzer 8MH51 1 x Wärtsilä Sultzer 9ZH40/48
Akseliteho:  10,7 MW
Nopeus:  33 km/h
Nopeus:  18 kn
Miehistö:  25 (2008), 44 (2000), 64 (1970)
Apu (nyk. Dudinka, ven. Дудинка) on suomalainen jäänmurtaja, joka tilattiin vuonna 1966 samanaikaisesti sisaraluksensa Varman kanssa helpottamaan kauppamerenkulun kasvun murtajille aiheuttamaa työpainetta. Myös Ruotsin valtiolle 1969 luovutettu Njord on perusrakenteeltaan samanlainen alus. Samoin suomalainen vuonna 1963 valmistunut Tarmo ja Ruotsin 1964 valmistunut Tor kuuluvat samaan murtajaluokkaan.
Jäänmurtaja Apu myytiin Venäjälle vuonna 2006. Jäänmurtaja toimii sen ostaneen Norilski nikelin palveluksessa Jeniseijoella Dudinkassa Pohjois-Venäjällä. Katajanokan sataman alus jätti 18. syyskuuta 2006 jolloin se lähti 10 päivää kestävälle matkalle kohti Murmanskia.
Alus

Jäänmurtaja Avun kummina toimi kauppaministeri Grels Teirin puoliso, rouva Doris Teir. Seuraavan vuoden luovutustilaisuudessa merenkulkuhallitus julkisti tavoitteensa pitää myös Perämeren satamat normaalitalvina ympärivuotisesti liikennöitävinä; tämä tavoite on pystytty myös toteuttamaan.
Apu on ensimmäinen jäänmurtaja, jonka rakentamisessa on käytetty Rautaruukin terästä. Vuonna 1968 valmistunut Varma ja Apu ovat ensimmäiset suomalaismurtajat, jotka saivat helikopterikannen peräkannelleen jo rakennusvaiheessa. Jälkiasennuksena sellainen tehtiin ensimmäisenä Tarmoon. Jäätilanteen tiedustelulentoja varten helikopterikannet rakennettiin vanhoihin murtajiin vuosina 1964–1966.
Henkilökuntaa varten murtajassa on tilavat messit ja päivähuoneet sekä kaksi saunaa. Avun kotimaisuusaste on noin 80 prosenttia.
Koneisto

Dieselsähköisessä pääkoneistona on neljä Vaasassa valmistettua keskinopeaa Wärtsilä-Sulzer 8MH51 8-sylinteristä dieselmoottoria. Moottorien sylinterien halkaisija on 510 millimetriä, iskun pituus 550 millimetriä ja kokonaisteho kierrosnopeudella 365 r/min 10 165 kilowattia. Kukin moottori pyörittää omaa Strömbergin 2 400 kilowatin tehoista 400 voltin jännitteistä tasavirtageneraattoria. Tuotetulla sähköllä pyöritetään keulassa kahta 1 618 kilowatin ja perässä kahta 2 500 kilowatin Strömberg-potkurimoottoria.
Alusten erikoisuus on puolijohdetekniikalla toteutettu tehon ohjaus, jota ennen Varman rakentamista kokeiltiin tarkastusalus Saaristossa ja sen sisarlaiva Suunnassa. Kokemukset olivat niin hyviä, että järjestelmä tuli yleiseen käyttöön.
Apudieselit ovat Vaasassa valmistettuja Wärtsilä 614 T -moottoreita. Apugeneraattorit tuottavat 4 × 337 kilowatin teholla 380 V, 50 Hz vaihtovirtaa. Kallistusjärjestelmän kaksi pumppua voivat siirtää 35 sekunnissa 270 tonnia vettä murtajan toiselta puolelta toiselle. Hinausvintturi on Rauma-Repolan valmistetta.
Murtajan vaiheita

Apu avusti 22. maaliskuuta 1971 suomalaista, vuonna 1956 valmistunutta M/S Finnkraftia Ruotsin rannikolla. Lähes 20 metriä sekunnissa puhaltanut tuuli kasasi jäitä ja Finnkraft juuttui jääkenttään saaden 2–3-metrisen repeämän kylkilevyihinsä. Apu irrotti laivan jäistä ja laiva pääsi omien pumppujensa varassa Uuteenkaupunkiin.
Yksi Avun päämoottori rikkoutui 18. maaliskuuta 1972 ja murtaja joutui olemaan koko kevättalven poissa liikenteestä. Koneen rikkoutuminen, vaikea jäätilanne ja sääennusteen lupaama kehno ilma vaikuttivat siihen, että merenkulkuhallitus päätti lopettaa laivojen avustamisen Kemin, Oulun ja Raahen satamiin.
Kun jäänmurtaja Hansen hinausvintturi rikkoutui Merenkurkussa, täytyi Avun lähteä pariksi viikoksi Saksaan tammikuussa 1982. Talven 1991–1992 Apu sen sijaan kellui koko talven Helsingissä, samoin kävi jäätalvena 1992–1993.
Vuonna 2002 Apu telakoitiin Vuosaaressa ja NMT 450-verkon lopettamisen vuoksi siihen asennettiin samalla Elsacom Global Star dial up -satelliittiviestintäjärjestelmä.
Vuonna 2006 Apu myytiin Venäjälle ja se jätti Suomen jäänmurtajalaivaston.
Valtiovierailuja

Vuonna 1971 Apu joutui kesälläkin töihin, sillä Romanian presidentti Nicolae Ceaușescu teki juhannuksen jälkeisellä viikolla valtiovierailun Suomeen. Presidentin seurue tutustui ensin Valmetin Katajanokan telakkaan, josta Apu kuljetti presidentti Ceaușescun ja rouva Elena Ceaușescun Nesteen jalostamolle Sköldvikiin. Ulkoministerit Corneliu Mănescu ja Väinö Leskinen jätettiin Katajanokan rantaan vilkuttamaan. Merimatkan aikana presidentti Kekkonen haastatteli Yleisradion tarpeisiin murtajan päällikköä Tom Artelaa edellistalven jäätilanteesta, hinauksista ja hylkeenpyynnistä.
Samana vuonna Apu toimi kalastusseurueen tukialuksena Unkarin presidentti Pál Losonczin vieraillessa Suomessa elokuun lopulla. Aamutunneille venynyt illallinen ja saunominen jäänmurtajalla eivät tuoneet kalaonnea, sillä presidentti Kekkonen joutui toteamaan aamuisen kalaretken jälkeen: "Kalaa ei tullut, mutta sen sijaan saimme arvokkaita kokemuksia."
Itävallan liittopresidentti Franz Jonas vieraili Suomessa toukokuussa 1972. Hänen vierailuohjelmaansa kuului jäänmurtaja Avun ohjausharjoitus Suomen rannikkovesillä. Harjoitus jäi kuitenkin melko lyhyeksi, sillä liittopresidentti päätti luovuttaa ruorin perämiehen haltuun Avun lähestyessä Kustaanmiekan kapeaa salmea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apu (1969) Wikimedia Commonsissa
Suomen jäänmurtajat
| --- | --- |
Dieselsähköiset:   Sisu  Voima  Karhu  Murtaja  Sampo  Tarmo  Varma  Apu  Urho  Sisu  Otso  Kontio  Fennica  Nordica  Botnica  Polaris 
Höyrymurtajat:   Murtaja  Sampo  Apu  Tarmo  Wäinämöinen  Ilmarinen  Voima  Jääkarhu  Suursaari 
Nykyisin Suomen valtion käytössä olevat jäänmurtajat lihavoituna
Apu Venäjällä
Ryne Duren

Ryne Duren vuonna 1962.
Rinold George ”Ryne” Duren (22. helmikuuta 1929 – 6. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Cazenovian kylässä Wisconsinissa ja pelasi Major League -tasolla vuosina 1954–1965.
Duren, kolminkertainen All-Star-pelaaja, puhui avoimesti takavuosien alkoholismistaan. Hän oli Blackie Lawlessin setä.
Joukkueet

Durenin joukkueina Major League -tasolla olivat:
Baltimore Orioles (1954)
Kansas City Athletics (1957)
New York Yankees (1958–1961)
Los Angeles Angels (1961–1962)
Philadelphia Phillies (1963–1964, 1965)
Cincinnati Reds (1964)
Washington Senators (1965)