Mats Lindgren
Pelaajaura > Seuraura

Lindgren on Skellefteå AIK:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 16-vuotiaana Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla maan I-divisioonassa kaudella 1990–1991, jolloin Lindgren pelasi Skellefteåssa kymmenen runkosarjaottelua. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 1991–1992 hän teki siellä 29 runkosarjaottelussa tehot 14+8=22 ja kolmessa nousukarsintasarjan ottelussa tehot 3+2=5. Kaudella 1992–1993 Lindgren oli Skellefteån toiseksi paras pistemies Kent Norbergin jälkeen tehoilla 20+18=38.
Winnipeg Jets varasi Lindgrenin ensimmäisellä kierroksella 15. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1993. Kaudeksi 1993–1994 hän siirtyi Elitserien-joukkue Färjestad BK:hon, jossa Lindgren teki alkukaudella 22 runkosarjaottelussa tehot 11+6=17, joilla hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Håkan Loobin jälkeen. Färjestad ajautui loppukaudeksi kuitenkin Allsvenskaniin, jossa Lindgren oli Färjestadin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 9+6=15. Nousukarsintasarjassa hän oli joukkueen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Maaliskuussa 1994 Winnipeg Jets kauppasi Lindgrenin pelaajaoikeudet, Boris Mironovin sekä kesän 1994 ensimmäisen ja neljännen kierroksen varausvuorot Edmonton Oilersiin vaihdossa Dave Mansoniin ja kesän 1994 kuudennen kierroksen varausvuoroon. Kaudella 1994–1995 Lindgren oli Elitserienissä Färjestadin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Håkan Loobin jälkeen tehoilla 17+15=32. Hänet valittiin kauden päätteekis liigan vuoden tulokkaaksi.
Kaudeksi 1995–1996 Lindgren siirtyi Edmonton Oilersin organisaatioon. Hän pelasi loukkaantumisten vuoksi kuitenkin vain 13 ottelua AHL-joukkue Cape Breton Oilersissa tehopistein 7+5=12. Myös kauden 1996–1997 Lindgren aloitti farmissa, tällä kertaa Oilersin uudessa farmijoukkueessa Hamilton Bulldogsissa, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua tehden 13 tehopistettä. Lindgren debytoi Oilersin NHL-joukkueessa 3. marraskuuta 1996 vieraissa Chicago Blackhawksia vastaan. Hän teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin ensimmäisellä laukauksellaan. Lindgren vakiinnutti loppukaudeksi paikkansa NHL:ssä tehden tulokaskautensa aikana kaikkiaan 69 runkosarjaottelussa tehot 11+14=25 ja 12 playoff-ottelussa neljä syöttöpistettä. Kaudella 1997–1998 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+13=26. Lindgren oli Kelly Buchbergerin kanssa Oilersin ainoa kauden kaikissa 82 runkosarja- ja 12 playoff-ottelussa pelannut pelaaja, vaikka hänen myöhempi uransa jäikin hyvin rikkonaiseksi.
Kesken kauden 1998–1999, maaliskuussa 1999 Oilers kauppasi Lindgrenin ja kesän 1999 kahdeksannen kierroksen varausvuoron New York Islandersiin vaihdossa Tommy Saloon. Kausi 1999–2000 hänellä jäi loukkaantumisten vuoksi vain 43 ottelun mittaiseksi ja kausi 2000–2001 marraskuussa 2000 tulleen olkapäävamman vuoksi vain 20 ottelun mittaiseksi. Syyskuussa 2002 Lindgren siirtyi kesken harjoitusleirin try-out -sopimuksella Vancouver Canucksiin, kun hän oli juuri kuntoutunut voimaharjoittelussa tulleesta alaselän lihasrevähdyksestä. Lindgren pelasi alkukauden 2002–2003 vammojen kanssa AHL-joukkue Manitoba Moosessa, kunnes hän teki marraskuussa jatkosopimuksen Canucksin kanssa.
Kauden 2003–2004 kynnyksellä, lokakuussa 2003 Lindgren loukkasi selkänsä uudelleen Canucksin aamujäillä. Hänen vammansa vaati leikkaushoitoa, eikä Lindgren pelannut koko kaudella. Myös hänen koko pelaajauransa päättyi tähän. Lindgren ilmoitti uransa loppumisesta 30-vuotiaana tammikuussa 2005.