stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laatokka
Historia > Historiallisia tapahtumia

Viikinkiajalla 700–1100-luvuilla Laatokka näytteli hyvin suurta roolia Ruotsin ja muinais-Venäjän valtakuntien kehityksessä. Siihen aikaan Laatokan ranta oli paljon etelämpänä kuin nykyään. Sveanmaalta Birkasta tulleet varjagit perustivat vuonna 753 Laatokan etelärannalle suojaiselle Olhavanjoen törmälle Venäjän vanhimman kaupungin Laatokanlinnan. Varjagit kutsuivat kaupunkia nimellä Aldeigjuborg eli Aldeigjun linna..
Laatokanlinnan sijainti oli strategisesti erittäin tärkeä, koska siitä pystyi valvomaan viikinkien idäntietä, jota pitkin kauppa-alukset ja soturijoukkiot matkasivat Itämereltä Konstantinopoliin ja Volgalle.
Nestorin kronikan mukaan vuonna 862 rusit eli varjagit kutsuttiin saattamaan maahan järjestys ja hallitsemaan heitä. Varjagiruhtinas Rurik otti ensin Laatokanlinnan hallituskaupungikseen vuonna 862, joka lasketaan Rusin valtakunnan perustamisvuodeksi.  Tämän vuoksi vuonna 2003 kaupunki sai kunnianimen "Muinais-Venäjän vanhin pääkaupunki".
Novgorodin ruhtinaskunnan aikana (1100–1470-luvuilla) Laatokanlinna oli koko valtakunnassa ainoa satama, johon merikelpoiset alukset pääsivät Itämereltä Novgorodin. Siitä ylöspäin Olhavanjoessa oli koskia, joista pääsi ylävirtaan kohti Ilmajärvellä sijaitsevaa Novgorodia vain jokiveneillä..
Historia > Modernin ajan tapahtumia

Viime sotiin asti järven pohjoisosa kuului Suomelle. Järvestä on ennen käytetty myös nimeä Nevajärvi. Laatokka on myöhäinen lainasana.
Valamon luostari perustettiin keskiajalla Laatokassa olevaan Valamon saareen. Myös Konevitsan saarella on ortodoksinen luostari. Neuvostoajalla molemmat luostarit olivat sotilaskäytössä ja päätyivät erittäin huonoon kuntoon. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen luostaritoimintaa etenkin Valamossa on elvytetty ja rakennuksia kunnostettu.
Leningradin piirityksen aikana Laatokka oli ainoa ulospääsyreitti kaupungista. Tarvikkeita kuljettiin talvella kaupunkiin jäätä pitkin, kesällä veneillä.
Laatokan valuma-alue

Laatokkaan laskevia suuria järvivesistöjä ovat luoteesta Suomen puolelta Laatokkaan laskeva Vuoksen vesistö ja Venäjän puolelta koillisen suunnasta Äänisestä vesiä tuova Syvärin vesistö. Etelästä Venäjän puolelta Laatokkaan laskee valuma-alueeltaan laaja Olhavanjoen vesistö. Pienempiä Suomen puolelta alkavia, Karjalan tasavallassa Laatokkaan laskevia vesistöjä ovat Hiitolanjoen, Kiteenjoen–Tohmajoen ja Jänisjoen vesistöt. Karjalan tasavallassa kokonaan nykyisellä Venäjän alueella Laatokkaan laskevat Tulemajoki, Miinalanjoki ja Uuksunjoki. Leningradin alueella Laatokkaan laskevia pienempiä jokia ovat Naasianjoki, Lavajoki, Murjajoki, Seltikanjoki, Säsjoki ja Vuoleenjoki.
Laatokan valuma-alue > Suurimmat joet

Alla olevaan taulukkoon on koottu suurimmat joet, jotka näkyvät myös Nevan vesistön artikkelissa. Taulukon tiedot ovat peräisin artikkeleista tai muista lähteistä, jotka on esitetty taulukon alla. Kullakin rivillä on eritelty lähteet.
| Laskujoen nimi suom>      | Nimi ven>      | Etäisyys Nevasta (km) | Rannikon kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Syväri | Svir (Свирь) | 119 | kaakkoisranta | 224 | 790 | 84 400 | 1,1,4,4,1,1,1 |
| Olhava | Volhov (Волхов) | 96 | eteläranta | 224 | 593 | 80 200 | 1,1,4,4,1,1,1 |
| Vuoksi | Vuoksa (Вуокса) | 87 | länsiranta | 143 | 684 | 68 700 | 1,1,4,4,1,1,1 |
| Säsjoki | Sjas (Сясь) | 96 | eteläranta | 260 | 53 | 7 330 | 1,4,4,4,3,1,1 |
| Jänisjoki | Janisjoki (Янисйоки) | 200 | pohjoisranta | 170 | 39 | 3 900 | 1,1,4,4,1,3,1 |
| Tulemajoki | Tulemajoki (Тулемайоки) | 174 | koillisranta | 110 |  | 1 720 | 1,1,4,4,1,–,1 |
| Tohmajoki | Tohmajoki (Тохмайоки) | 202 | luoteisranta | 100 |  | 1 602 | 1,1,4,4,1,–,1 |
| Hiitolanjoki | Kokkolanjoki (Кокколанйоки) | 160 | länsiranta | 62 | 11 | 1 370 | 1,1,4,4,1,3,1 |
| Vitelenjoki | Vidlitsa (Видлица) | 154 | itäranta | 67 |  | 1 320 | 1,1,4,4,1,–,1 |
| Uuksunjoki | Uksunjoki (Уксунйоки) | 177 | koillisranta | 121 |  | 1 080 | 1,1,4,4,1,–,1 |

Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = luettu lähteen jokiluettelon linkeistä , 3 = luettu venäjänkielisestä Wikipediasta, 4 = mitattu Internetin karttapalvelusta kuten esimerkiksi Google Maps
Laatokan valuma-alue > Jokien kattavampi luettelo

Laatokan yli 3 500 joesta ja ojasta on alle valikoitunut kattavampi kokoelma jokia. Niiden lähteistys noudattaa edellisen taulukon tapaa.
Laatokan valuma-alue > Jokien kattavampi luettelo > Länsirannikko

| Laskujoen nimi suom>      | Nimi ven>      | Etäisyys Nevasta (km) | Rannikon kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Murjajoki | Morje (Мо́рье) | 29 | Petrokrepostin lahti | 43 |  | 478 | 1,4,4,4,3,–,3 |
| Vuoleenjoki | Avloga (А́влога) | 61 | lounaisranta | 54 |  | 384 | 1,4,4,4,1,–,1 |
| Taipaleenjoki | Burnaja (Бу́рная) | 87 | Metsäpirtti | 11 |  |  | 1,4,4,1,1,–,– |
| Vuoksi | Vuoksa (Вуокса) | 135 | Käkisalmi | 153 | 684 | 68 501 | 1,1,4,5,1,1,1 |
| Pärnänjoki | Tihaja (Тихая) | 144 | Käkisalmi | 6 |  |  | 1,1,4,1,1,–,– |
Laatokan valuma-alue > Jokien kattavampi luettelo > Pohjoisrannikko

| Laskujoen nimi suom>      | Nimi ven>      | Etäisyys Nevasta (km) | Rannikon kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hiitolanjoki | Kokkolanjoki (Кокколанйоки) | 159 | Kilpolansaari | 62 | 14,7 | 1 340 | 1,4,4,5,1,1,1 |
| Soskuanjoki | Soskuanjoki (Соскуанйоки) | 165 | Kurkijoenlahti | 40 |  | 234 | 1,4,4,4,1,–,1 |
| Tervunjoki | Tervunjoki (Тервунйоки) | 163 | Kojonsaari | 26 |  | 97 | 1,4,4,5,3,–,3 |
| Iijoki eli Ihalanjoki | Iijoki (Иййоки) | 173 | Iivedenselkä | 50 |  | 318 | 1,4,4,5,3,–,3 |
| Aurajoki | Aurajoki (Аурайоки) | 194 | Lahdenpohja | 19 |  | 110 | 3,4,4,5,1,–,1 |
| Miinalanjoki | Miinalajoki (Мийналайоки) | 182 | Lahdenpohja | 33 |  | 230 | 3,4,4,5,3,–,3 |
| Savainjoki | Savainjoki (Савайнйоки) | 194 | Palosaarenselkä | 42 |  | 165 | 1,4,4,5,1,–,1 |
| Kiteenjoki | Kitenjoki (Китенйоки) | 201 | Hiidenselkä | 90 |  | 761 | 1,4,4,5,1,–,3 |
| Tohmajoki | Tohmajoki (Тохмайоки) | 201 | Hiidenselkä | 100 | 7,0 | 1 595 | 1,4,4,5,1,1,1 |
| Jänisjoki | Janisjoki (Янисйоки) | 199 | Hiidenselkä | 170 | 39,1 | 3 860 | 1,4,4,5,1,1,1 |
| Sumerianjoki | Sumerianjoki (Сумерианйоки) | 192 | Sumerianlahti | 30 |  | 157 | 1,4,4,5,1,–,3 |
| Syskyänjoki | Sjuskjujanjoki (Сюскюянйоки) | 192 | Syskyänlahti | 49 | 5,3 | 486 | 1,4,4,5,1,1,1 |
Laatokan valuma-alue > Jokien kattavampi luettelo > Itärannikko

| Laskujoen nimi suom>      | Nimi ven>      | Etäisyys Nevasta (km) | Rannikon kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koirinjoki | Koirinjoki (Койринйоки) | 189 | Koirinojanlahti | 40 |  | 124 | 1,4,4,5,1,–,1 |
| Uuksunjoki | Uksunjoki (Уксунйоки) | 176 | Uuksunlahti | 125 | 12,9 | 1 175 | 1,4,4,5,1,1,1 |
| Kirkkojoki | Kirkkojoki (Кирккоёки) | 172 | Lunkulanlahti | 20 |  |  | 1,4,4,5,1,–,– |
| Tulemajoki | Tulemajoki (Тулемайоки) | 173 | Lunkulanlahti | 110 |  | 1 720 | 1,4,4,5,1,–,1 |
| Miinalanjoki eli Änäjoki | Enjajoki (Эняйоки) | 174 | Lunkulanlahti | 93 |  | 501 | 1,4,4,5,1,–,3 |
| Vitelenjoki | Vidlitsa (Ви́длица) | 155 | Vitele | 67 | 16,7 | 977 | 1,4,4,4,1,1,1 |
| Tuuloksenjoki | Tuloksa (Ту́локса) | 153 | Tuulos | 77 |  | 900 | 1,4,4,4,1,–,1 |
| Alavoisenjoki | Olonka (Оло́нка) | 150 | Tuulos | 144 | 29,3 | 2 631 | 1,4,4,4,1,1,1 |
| Pižinjoki | Obžanka (Обжанка) | 140 | Syvärinlahti | 26 |  | 230 | 1,1,4,4,1,–,1 |
| Syväri | Svir (Свирь) | 120 | Syvärinlahti | 224 | 790 | 84 400 | 1,4,4,4,1,1,1 |
Laatokan valuma-alue > Jokien kattavampi luettelo > Etelärannikko

| Laskujoen nimi suom>      | Nimi ven>      | Etäisyys Nevasta (km) | Rannikon kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Voronežka | Voronežka (Воронежка) | 100 | Olhavanlahti | 41 |  | 320 | 1,4,4,4,3,–,3 |
| Säsjoki | Sjas (Сясь) | 96 | Olhavanlahti | 260 | 53 | 7 330 | 1,4,4,4,3,1,1 |
| Olhavanjoki | Volhov (Волхов) | 80 | Olhavanlahti | 224 | 593 | 80 200 | 1,4,4,4,1,1,1 |
| Koponinjoki | Kobona (Кобона) | 45 | Petrokrepostin lahti | 45 |  | 219 | 1,1,1,1,1,–,1 |
| Lavajoki | Lava (Ла́ва) | 28 | Petrokrepostin lahti | 31 |  | 529 | 1,4,4,4,3,–,3 |
| Seltikanjoki | Rjabinobka (Рябиновка) | 25 | Petrokrepostin lahti | 12 |  |  | 1,4,4,4,3,–,– |
| Naasianjoki | Nazija (Назия) | 20 | Petrokrepostin lahti | 42 |  | 332 | 1,4,4,4,1,–,1  |

Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = luettu lähteen jokiluettelon linkeistä , 3 = luettu venäjänkielisestä Wikipediasta, 4 = luettu tai mitattu Internetin karttapalvelusta kuten esimerkiksi Google Maps tai ACME, 5 = Karjalan kartat
Huomioita

1 2
↑
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laatokka Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: Laatokan ympäri henkilöautolla huristellen
Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta(venäjäksi)
Vanhan Laatokan historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Linnoituksen yksityiskohtia
Linnoituksen arkeologisia kaivauksia 2013 (venäjäksi)
Linnoituksen arkeologisia kaivauksia eri vuosilta (venäjäksi)
Ankaraa ja kovaa on kalastajan elämä suuren Laatokan rannoilla, Aamulehti, 02.03.1930, nro 59, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Laatokka - kalojen ja kalastajien "meri". I. Metsäpirtistä Käkisalmeen, Helsingin Sanomat, 28.12.1933, nro 348, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Laatokka - kalojen ja kalastajien "meri". II. Käkisalmesta Salmiin, Helsingin Sanomat, 14.01.1934, nro 12, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Laatokanlinnan varhaisin muoto oli puinen paaluvarustus. 1100-luvulla linnoituksen ympärille rakennettiin kiviset muurit kulmatorneineen ja kuusi kirkkoa, joita on jäljellä kaksi.
Pähkinälinnan linnoitus
Tukinuittoa Pietari I:n kanavassa Laatokalla Pähkinälinnassa. Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorskin vuonna 1909 ottama valokuva.
Metsämaitikka

| Metsämaitikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Näivekasvit Orobanchaceae
Suku::  Maitikat Melampyrum
Laji::  sylvaticum
Kaksiosainen nimi
 Melampyrum sylvaticum  L. 
Katso myös
   Metsämaitikka Wikispeciesissä   Metsämaitikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum) on ruohovartinen puoliksi loisena elävä pieni kasvi. Se saa energiaa sekä yhteyttämällä että muilta kasveilta, kuten kuuselta ja mustikalta. Sitä esiintyy mustikkatyyppiin kuuluvilla tuoreilla kankailla.
Ulkonäkö ja koko

Metsämaitikka kasvaa 10–30 cm pitkäksi ja kukkii heinä-elokuussa. Kapeat lehdet sijaitsevat pareittain ja kukat lehtihangoissa. Kukka on kokonaan tummankeltainen, tummempi kuin kangasmaitikka. Lehdet sijaitsevat varressa vastakkain ja ne ovat muodoltaan lähes tasasoukkia. Lehtiruodit ovat lyhyitä. Kukat ovat toispuoleisesti kääntyneitä ja ne ovat muodoltaan lyhyttorvisia, vastakohtaisia ja kaksihuulisia. Hedelmät ovat kotia ja ne ovat muodoltaan soikeita, litteitä ja suippokärkisiä.
Elinympäristö

Metsämaitikka viihtyy tuoreissa metsissä ja tienvarsilla.  Sen kasvupaikat ovat kosteampia kuin kangasmaitikan.
Levinneisyys

Metsämaitikkaa tavataan sekä Pohjoismaissa että paikoin Etelä-Euroopassa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum)
Luontoportti: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum)
Pohjolan kasvien pauloissa: Melampyrum sylvaticum - metsämaitikka
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q162479  Wikispecies: Melampyrum sylvaticum  BioLib: 40897  CoL: 3Z5DR  EoL: 5672999  EPPO: MEASI  EUNIS: 183044  GBIF: 7331633  iNaturalist: 131612  IPNI: 805739-1  NBN: NBNSYS0000004139  NCBI: 86092  Observation.org: 146762  Open Tree of Life: 373775  PalDat: Melampyrum_sylvaticum  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:805739-1  Tropicos: 29202418  Laji.fi: MX.39632
Oshawa Generals

| Oshawa Generals |
| --- | --- |

Perustettu:  1937
Kaupunki:   Oshawa, Ontario
Kotiareena:  General Motors Centre
– kapasiteetti:  5 113
Sarjataso:  OHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Itäinen
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Roger Hunt
Puheenjohtaja:   Rocco Tullio
Päävalmentaja:   Brad Malone
Yhteistyöseurat:  Mississauga Chargers (OJHL)
Mestaruudet:  Memorial Cup 1939, 1940, 1944, 1990, 2015
Hopeaa:  1 (1991)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oshawa Generals on kanadalainen juniorijääkiekkoseura, joka pelaa Ontario Hockey Leaguessa. Generals on OHL:n kaikkien aikojen menestynein seura 12 mestaruudellaan. Joukkue on voittanut myös Memorial Cupin 5 kertaa. Generalsia edustaneita pelaajia on päässyt NHL:ään toiseksi eniten OHL-seuroista.
Generals-lähtöisistä pelaajista Bobby Orr ja Alex Delvecchio on valittu Hockey Hall of Fameen. Muita menestyneitä Generals-pelaajia ovat esimerkiksi Rick Middleton, Eric Lindros, Jason Arnott ja John Tavares. Suomalaisista pelaajista Petri Matikainen on edustanut Oshawaa kahden kauden ajan.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 38 |  | Jacob Oster | L | 2004 | Ottawa, Ontario, Kanada |
| 90 |  | Isaac Gravelle | L | 2007 | Fenwick, Ontario, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 4 |  | Luca D'Amato | R | 2004 | Maple, Ontario, Kanada |
| 6 |  | Fraser McDonell | L | 2006 | Williamstown, Ontario, Kanada |
| 7 |  | Haoxi Wang | L | 2007 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 16 |  | Brady Blaseg | L | 2008 | Kanata, Ontario, Kanada |
| 19 |  | Luca Marrelli | R | 2005 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 26 |  | Lucas Rodriguez | R | 2006 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 29 |  | David Svozil | L | 2006 | Přerov, Tšekki |
| 72 |  | Zackary Sandhu | L | 2005 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 77 |  | Ben Danford (C) | R | 2006 | Madoc, Ontario, Kanada |
| 92 |  | Andrew Gibson | R | 2005 | LaSalle, Ontario, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 8 |  | Anthony Figliomeni | R | OLH | 2008 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 10 |  | Brooks Rogowski | R | OLH | 2008 | Brighton, Michigan, Yhdysvallat |
| 11 |  | Matthew Buckley | R | OLH | 2005 | Ottawa, Ontario, Kanada |
| 12 |  | Harrison Franssen | R | KH | 2006 | London, Ontario, Kanada |
| 14 |  | Ethan Martin | L | VLH | 2005 | Stratford, Ontario, Kanada |
| 15 |  | Noah Powell | R | OLH | 2005 | Northbrook, Illinois, Yhdysvallat |
| 17 |  | Luke Torrance | L | VLH | 2004 | Oshawa, Ontario, Kanada |
| 21 |  | Calum Ritchie | R | KH | 2005 | Oakville, Ontario, Kanada |
| 23 |  | Tyler O'Toole | R | OLH | 2006 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 28 |  | Tyler Graham | L | OLH | 2006 | Cambridge, Ontario, Kanada |
| 39 |  | Colby Barlow | L | VLH | 2005 | Orillia, Ontario, Kanada |
| 42 |  | Lauri Sinivuori | L | KH / VLH | 2006 | Mikkeli, Suomi |
| 45 |  | Beckett Sennecke | R | OLH | 2006 | London, Ontario, Kanada |
| 61 |  | Ethan Toms | L | KH | 2006 | Norwood, Ontario, Kanada |
| 96 |  | Owen Griffin | R | KH | 2007 | Markham, Ontario, Kanada |
Lähde: EliteProspects
Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Brad Malone
Apuvalmentaja: Mike Farrugia
Apuvalmentaja: Patrick Sexton
Maalivahtivalmentaja: Mike Parson
Videovalmentaja: Matt Overeem
Fysiikkavalmentaja: Dan Noble
Taitovalmentaja: Anthony Cornacchia
Huoltopäällikkö: Bryan Boyes
Puheenjohtaja: Rocco Tullio
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Mike Kelly
Toimitusjohtaja: Roger Hunt
Henkilöstö- & Kykyjenetsinnänjohtaja: Dan Currie
Analytiikanjohtaja: Anthony Herrington
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Oshawa Generalsin verkkosivut (englanniksi)
Oshawa Generalsin EliteProspects sivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Itäinen | Keskinen | Keskilänsi | Läntinen |
| Belleville Bulls | Barrie Colts | Erie Otters | Flint Firebirds |
| Kingston Frontenacs | North Bay Battalion | Guelph Storm | Saginaw Spirit |
| Oshawa Generals | Mississauga Steelheads | Kitchener Rangers | Sarnia Sting |
| Ottawa 67's | Niagara IceDogs | London Knights | Sault Ste. Marie Greyhounds |
| Peterborough Petes | Sudbury Wolves | Owen Sound Attack | Windsor Spitfires |
Vilho Setälä

Vilho Setälä 1912
Vilho Suonio Setälä (4. huhtikuuta 1892 Helsinki – 11. huhtikuuta 1985 Espoo) oli suomalainen toimittaja, valokuvaaja, tutkija, tietokirjailija ja monipuolinen kulttuurivaikuttaja. Hän kuului suomalaisen valokuvataiteen uranuurtajiin.
Elämäkerta

Vilho Setälä oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hänen isänsä oli valtioneuvos E. N. Setälä ja äitinsä kirjailija Helmi Krohn.
Vilho Setälä aloitti valokuvausharrastuksensa 14-vuotiaana syntymäpäivälahjaksi saamallaan 9×12-koon laakafilmikameralla. Vuosina 1909 ja 1912 hän oli mukana isänsä kielitieteellisillä tutkimusmatkoilla ja kuvasi vatjalaisten sekä liiviläisten elämää. Etenkin jälkimmäisen matkan kuvat kertovat osaamisesta ja taiteellisesta näkemyksestä.
Kinofilmikameran hankkiminen 1927 innosti Setälän uusiin kokeiluihin luovan valokuvauksen alueella. Setälä oli hyvin kiinnostunut myös valokuvauksen tekniikasta. Hän onnistui määrittelemään objektiivin aukon täsmällisen vaikutuksen kuvan terävyysalueeseen ja kaiversi terävyysalueasteikon Leica-kameransa objektiiviin. Kun hän lähetti Leicansa Saksaan korjattavaksi, tehdas kopioi hänen keksimänsä asteikon, joka hieman myöhemmin oli kaikissa kehittyneissä objektiiveissa. Palkkioksi keksinnöstään Setälä sai tutustumiskäynnin Leica-tehtaalle ja yhden objektiivin.
Kaksikymmentäluvulla Helsingissä vaikutti vapaa valokuvaajien ryhmittymä ABISS, johon Setäläkin kuului. ABISS kokosi Helsinkiin vuonna 1930 valokuvailmaisun kokeiluja sisältävän näyttelyn, joka herätti laajaa huomiota. Setälä avasi oman valokuvaamonsa Helsingissä 1932 ja toimi ammattikuvaajana vuoteen 1945. Tänä aikana syntyi yli 20 000 kinofilmiruutua käsittävä suomalaisen henkilöhistorian kokoelma. Setälä luopui ammattimaisesta valokuvaamisesta 1945. Tämän jälkeen hänen kameransa kirjasi enää muihin harrastuksiin ja matkoihin liittyviä muistoja. Setälä suuntasi mielenkiintoaan muille aloille, muun muassa tekniikkaan ja kieliin, erityisesti esperantoon.
Setälä oli esperanton harrastuksen uranuurtajia Suomessa. Hän on muun muassa kääntänyt Seitsemän veljestä esperantoksi. Hän lahjoitti varat Esperanto-säätiön perustamiseen. Säätiö aloitti toimintansa 1955. Setälä osallistui aktiivisesti myös vapaa-ajattelijoiden, erityisesti Helsingin vapaa-ajattelijoiden yhdistyksen toimintaan. Setälä oli myös oman aikansa rauhanaktivisteja.
Setälä toimi Taideteollisuuskoulun valokuvateorian opettajana 1935–1939. Vuosina 1918–1932 hän työskenteli toimittajana Kustannus Oy Otavassa ja työsti useita oppi- ja tietokirjoja. Hän julkaisi myös omia tieto- ja oppikirjoja. Hänen 1940 julkaisemansa teos Valokuvaus tieteenä ja taiteena on edelleenkin yksi alan perusteoksista Suomessa.
Täyttäessään 90 vuotta vuonna 1982 Setälä järjesti Helsingissä laajan valokuvausnäyttelyn, joka kattoi hänen koko seitsemän vuosikymmentä kestäneen uransa vaiheet. Samana vuonna Yleisradion TV1 teki hänestä vajaan tunnin mittaisen dokumenttiohjelman 90. kevät. Tuolloin ilmestyi myös teos Valokuvauksen taide, joka pohjautui aikaisempaan Valokuvaus tieteenä ja taiteena -kirjaan.
Setälä sai valtion kirjailijaeläkkeen 1972 ja valokuvataiteen valtionpalkinnon 1973. Setälän kuvia on Suomen valokuvataiteen museon kokoelmissa.
Setälän puoliso oli vuoteen 1955 kirjailija Aini Setälä ja myöhemmin professori Hertta Kalkas.
Teokset

Esperanto Legolibro, 1921
Esperanton opiskeluopas, 1922
Täydellinen suomi–esperanto sanakirja, 1923
Valokuvauksen taito, 1929
Kodin taitosanakirja, 1930
Valokuvaus tieteenä ja taiteena, 1940
12 kielen avain, 1952
Taitokirja: Kodin taitosanakirjan uusittu laitos, 1952
Esperantokurso, 1954
Oman kameran opas, 1.p.1936, 2.p.1939, 4.p.1951, 5.p.1958 .
Oman kodin rakentaja, 1959
Suuri taitokirja, 1965
Valtatie kielitaitoon, 1965
Valokuvauksen taide, 1982
Kirjallisuutta

Setälä 1892–1985, toim. Eila Haikarainen, Suomen valokuvataiteen museo 1992 ISBN 9519086404
Aiheesta muualla

/ Vilho Setälä Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Maksullinen versio)
Valokuvapaja / Vilho Setälän neljä valokuvaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Esperanto-säätiö
Vilho Setälä : Tähtitaivaan ihmeet, Suomen Kuvalehti, 28.03.1925, nro 13, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Eurocopter EC130

| H130 EC130 |
| --- | --- |
 Eurocopter EC130
Tyyppi:  kevyt helikopteri
Alkuperämaa:   Ranska
Valmistaja:  Airbus Helicopters
Ensilento:  24. kesäkuuta 1999
Esitelty:  2002
Tila:  käytössä, tuotannossa
Yksikköhinta:  2,7 miljoonaa euroa
Kehitetty mallista:  Eurocopter AS350
Eurocopter EC130 (nykyään Airbus Helicopters H130) on yksimoottorinen kevyt helikopteri, joka kehitettiin AS350 Ecureuil helikopterin pohjalta. Helikopteria valmistaa Airbus Helicopters. EC130 -helikopterista on julkaistu paranneltu versio EC130T2, jossa on uusi moottori joka parantaa suorituskykyä.
Suunnittelu ja kehitys

EC130 teki ensilentonsa 24. kesäkuuta 1999 Ranskassa. Koelentäjänä toimi australialainen Steven Page. EC130 -mallissa on vanhempaan AS350 malliin eroten Fenestron -pyrstöroottori, joka vähentää melua 50 %.
EC130 saavuttaa suosiotaan pelastuspalveluiden joukossa, sillä siinä on suhteellisen suuri matkustamo, johon mahtuu 1 tai 2 paarit sekä leveät sivuovet. Myös Fenestron pyrstöroottorit lisäävät turvallisuutta HEMS-tehtävissä.
Käyttäjät

Alankomaat
Heli Holland
Brasilia
Paranán osavaltion poliisi
Kanada
Ontario Ministry Of Natural Resources
Monaco
Heli Air Monaco
Yhdysvallat
Blue Hawaiian Helicopters
Broward County Sheriff's Office
Long Beach Police Department
Papillon Grand Canyon Helicopters
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Matkustajat: 6
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.068000010,68 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.03400003,34 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01337.&&&&001 337 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02427.&&&&002 427 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Turbomeca Arriel 2B1 -turbiinimoottori; &&&&&&&&&&&&0632.&&&&00632 kW (&&&&&&&&&&&&0847.&&&&00847 hv)
Roottori:  halkaisija &&&&&&&&&&&&&010.068000010,68 m, pinta-ala &&&&&&&&&&&&&089.058000089,58 m²
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0287.&&&&00287 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0610.&&&&00610 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&04770.&&&&004 770 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&&&09.&&&&009,0 m/s
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eurocopter EC130 Wikimedia Commonsissa
EC135
EC135
Helibrás EC130 B4