stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hawkwind
Historia > 2000–2004: Juhlakonsertteja sekä vanhoja ja uusia jäseniä

Uuden vuosituhannen alussa helmi-maaliskuussa 2000 yhtye teki kiertueen Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Kokoonpanona tuolloin oli Brock, Chadwick, Richards sekä vierailijoina Simon House, Harvey Bainbridge ja basisti Steve Taylor, joka tuurasi Ron Treeta.
Saman vuoden lokakuussa vietettiin yhtyeen 30-vuotisjuhlia suuressa konsertissa Lontoon Brixton Academyssä. Konsertissa olivat mukana lähes kaikki yhtyeen entiset jäsenet. Vierailijana nähtiin muun muassa Samantha Fox, joka lauloi kappaleen "Master Of The Universe". Tapahtuma nauhoitettiin ja filmattiin, mutta virallisia julkaisuja ei ole vielä tullut. Lisäksi muusikot haastoivat konsertin promoottorin oikeuteen maksamattomien esiintymispalkkioiden takia.
Joulukuussa yhtye soitti keikan Lontoon Astoriassa, joka nauhoitettiin ja julkaistiin seuraavana vuonna Yule Ritual -albumina. Yhtyeessä tuolloin soittivat Brock, Chadwick, Tree, Richards sekä paluun tehnyt basisti Alan Davey ja vierailijoina olivat kosketinsoittaja Keith Kniveton, viulisti Simon House, kosketinsoittaja Harvey Bainbridge, Michael Moorcock, fonisti Jez Huggett, Captain Rizz sekä kosketinsoittaja Tim Blake.
Vuoden 2001 kesällä yhtye oli pääesiintyjänä kahdella festivaalilla Donningtonissa sekä Canterburyssa. Jälkimmäinen julkaistiin myös live-albumina Canterbury Sound Festival 2001 seuraavana vuonna. Yhtyeen kokoonpanossa oli jälleen tapahtunut muutoksia kun Ron Tree ja Jerry Richards jättivät yhtyeen ja paluun vakituisiksi jäseniksi tekivät Simon House ja kitaristi Huw Lloyd Langton jotka olivat mukana parisen vuotta. Lisäksi mukana oli kosketinsoittaja Keith Kniveton.
Vuonna 2002 Nik Turner oli perustanut yhtyeen nimeltä Xhawkwind.com , johon hänen lisäkseen kuului muita Hawkwindin entisiä jäseniä (mm. Terry Ollis, Mick Slattery ja Thomas Crimble). Yhtye sekoitettiin monissa paikoissa viralliseen Hawkwindiin ja tämän johdosta Dave Brock nosti oikeusjutun, jonka seurauksena Turner joutui muuttamaan yhtyeen nimen muotoon SpaceRitual.net.
Vuoden 2002 joulukuussa yhtyeen perinteisen joulukiertueen päätöskonsertti Walthamstowssa nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 2004 nimellä Spaced Out In London. Tuolloin yhtyeen ydintrion (Brock, Davey, Chadwick) lisäksi yhtyeessä mukana olivat paluun tehnyt kosketinsoittaja Tim Blake ja shock rock -laulaja Arthur Brown. Vuoden 2004 kesällä Hawkwind esiintyi Suomessa Ruisrock-festivaaleilla ja tuolloin lavalla vieraili ex-basisti Lemmy Kilmister kappaleessa "Silver Machine".
Jäsenet > Nykyiset

Dave Brock: kitara, laulu, syntetisaattori (1969-)
Richard Chadwick: rummut, lyömäsoittimet, sekvensserit (1988-)
Magnus Martin: kitara, koskettimet (2016-)
Thighpaulsandra: kosketinsoittimet, syntetisaattori (2021-)
Doug MacKinnon: basso (2021-)
Jäsenet > Entisiä jäseniä

Nik Turner: saksofoni, huilu, laulu (1969–1976, 1982–1984)
Dik Mik: audiogeneraattori (1969–1973)
Terry Ollis: rummut (1969–1972)
Mick Slattery: kitara (1969–1970)
John Harrison: basso (1969–1970)
Huw Lloyd Langton: kitara, laulu (1970, 1979–1989, 2001–2002)
Thomas Crimble: basso (1970–1971)
Dave Anderson: basso (1971)
Robert Calvert: laulu, lausunta (1971–1973, 1975–1979)
Del Dettmar: syntetisaattori (1971–1974)
Lemmy Kilmister: basso (1971–1975)
Stacia: tanssi (1971–1975)
Simon King: rummut (1972–1980)
Simon House: koskettimet, syntetisaattori, viulu, mellotron (1973–1978, 1989–1991, 2000–2002)
Alan Powell: rummut (1974–1976)
Paul Rudolph: basso (1975–1976)
Adrian Shaw: basso (1977–1978)
Harvey Bainbridge: basso, koskettimet, laulu (1978–1992)
Paul Hayles: koskettimet (1978)
Steve Swindells: koskettimet (1978–1979)
Martin Griffin: rummut (1978, 1981–1983)
Tim Blake: koskettimet (1979–1980, 2000, 2002, 2007-2015, 2016, 2019)
Ginger Baker: rummut (1980–1981)
Keith Hale: koskettimet (1980–1981)
Dead Fred: koskettimet (1983–1984, 2012-2016)
Andy Anderson: rummut (1983)
Clive Deamer: rummut (1984)
Danny Thompson: rummut (1984–1988)
Alan Davey: basso (1984–1996, 2001–2007)
Bridget Wishart: laulu (1989–1991)
Ron Tree: laulu, basso (1995–2000)
Jerry Richards: kitara (1997–2000)
Jason Stuart: koskettimet (2004–2008)
Mr. Dibs: basso, laulu, kitara (2007-2018)
Haz Wheaton – basso (2015-2018)
Niall Hone: basso, kitara, koskettimet (2008-2016, 2018-2020)
Diskografia > Viralliset albumit

Hawkwind 1970
In Search of Space 1971
Doremi Fasol Latido 1972
Space Ritual 1973 (live)
Hall of the Mountain Grill 1974
Warrior on the Edge of Time 1975
Astounding Sounds, Amazing Music 1976
Quark, Strangeness and Charm 1977
25 Years On (nimellä Hawklords) 1978
PXR 5 1979
Live Seventy-Nine 1980 (live)
Levitation 1980
Sonic Attack 1981
Church Of Hawkwind 1982
Choose Your Masques 1982
Zones 1983 (osittain live)
This Is Hawkwind, Do Not Panic 1984 (live)
Chronicle of the Black Sword 1985
Live Chronicles 1986 (live)
Out & Intake 1987
The Xenon Codex 1988
Space Bandits 1990
Palace Springs 1991 (live)
Electric Tepee 1992
It Is the Business of the Future to Be Dangerous 1993
The Business Trip 1994 (live)
White Zone 1995 (nimellä Psychedelic Warriors)
Undisclosed Files Addendum (live) 1995
Alien 4 1995
Love in Space 1996 (live)
The 1999 Party 1974 1997 (live)
Distant Horizons 1997
Hawkwind 1997 1999 (live)
Hawkwind In Your Area 1999 (osittain live)
Spacebrock 2000
Yule Ritual 2001 (live)
Canterbury Sound Festival 2001 2002 (live)
Spaced Out In London 2004 (live)
Take Me To Your Leader 2005
Take Me To Your Future 2006
The Brock/Calvert Project 2007
Knights of Space 2008 (live)
Hawkwind at the BBC 1972 1972 2010 (live)
Blood of the Earth 2010
Onward 2012
Stellar Variations (nimellä Hawkwind Light Orchestra) 2013
Spacehawks 2013
Coded Languages - Live at Hammersmith Odeon November 1982 2015
Space Ritual Live 2015
The Machine Stops 2016
Into the Woods 2017
Live at the Roundhouse 2017
The Road to Utopia 2018
All Aboard the Skylark 2019
Carnivorous (nimellä Hawkwind Light Orchestra) 2020
50th Anniversary Live 2020
Somnia 2021
Dreamworkers of Time - The BBC Recordings 1985-1995 2022
We Are Looking in on You Now 2022
The Future Never Waits 2023
Stories from Time and Space 2024
Live at The Royal Albert Hall 2024
Diskografia > Tunnetuimpia live- ja arkistomateriaalialbumeja

Weird Tapes 1–8 (1966–1982) 1980–1983
Text Of Festival (1970–1971) 1983
Bring Me The Head Of Yuri Gagarin (1973) 1985
Space Ritual Volume 2 (1972) 1985
Hawkwind Anthology (1967–1982) 1985
BBC Radio 1 Live In Concert (1972) 1991
The Friday Rock Show Sessions (1986) 1992
Hawklords Live (1978) 1992
California Brainstorm (1990) 1992
The Elf And The Hawk (1972–1987) 1999
Golden Void (1969–1987) 1999
Glastonbury 90 (1990) 1999
Complete '79 – Collectors Series Volume 1 (1979) 1999
Choose Your Masques – Collectors Series Volume 2 (1982) 1999
Atomhenge '76 (1976) 2000
Dawn Of Hawkwind (1966–1971) 2000
Live 1990 (1990) 2002
Diskografia > Hawkwindin levy-yhtiöiden julkaisemia kokoelma-albumeja

Roadhawks (1970–1975) UA 1976
Masters of the Universe (1971–1974) UA 1977
Repeat Performance (1976–1979) Charisma 1980
Angels Of Death (1981–1982) RCA/ACTIVE 1986
Spirit Of The Age (1976–1978) Virgin 1988
Stasis (The UA Years 1971–1975) EMI 1990
Tales From Atomhenge – The Robert Calvert Years (1976–1979) Virgin 1992
25 Years On (1970–1994) Griffin 1994
Sonic Boom Killers (1970–1980) Repertoire/EMI/Castle 1998
EpochEclipse 30 Year Anthology (3 cd, 1970–1999) EMI 1999
EpochEclipse Ultimate Best Of (1 cd, 1970–1999) EMI 1999
Masters Of Rock (1970–2001) EMI 2003
Collection (1970–1974) EMI 2006
Spirit Of The Age - An Anthology 1976–1984 Atomhenge 2008
The Dream Goes On - An Anthology 1985–1997 Atomhenge 2008
Parallel Universe EMI 2011
The Flicknife Years 1981–1988 Atomhenge 2014
Dust of Time - An Anthology 1969-2021 Atomhenge 2022
Days of the Underground (The Studio & Live Recordings 1977–1979) Atomhenge 2023
Diskografia > Hawkwind "Various Artists" -kokoelmilla

Greasy Truckers Party 1972
Glastonbury Fayre 1972
Friends And Relations 1982–2001
Travellers Aid Trust 1988
Hawkfest 2002 2003
Diskografia > EP:t

Hawkwind Zoo 1981
Sonic Assassins 1981
The Earth Ritual Preview 1984  #86
The Early Years Live 1990
Quark Strangeness And Charm (EP) 1994
Area S4 1995  #164
Love In Space 1997
Hawkwind Zoo - Sunshine Special (digital download) 2011
Diskografia > Singlet

"Hurry On Sundown" / "Mirror Of Illusion" (heinäkuu 1970)
"Silver Machine" / "Seven By Seven" (kesäkuu 1972)  #3
"Lord Of Light" / "Born To Go" (1973)
"Urban Guerilla" / "Brainbox Pollution" (elokuu 1973)  #39
"You'd Better Believe It" / "Paradox" (1974)
"Psychedelic Warlords" / "It's So Easy" (heinäkuu 1974)
"Kings Of Speed" / "Motorhead" (maaliskuu 1975)
"Kerb Crawler" / "Honky Dory" (heinäkuu 1976)
"Back On The Streets" / "The Dream Of Isis" (tammikuu 1977)
"Quark Strangeness And Charm" / "The Forge Of Vulcan" (heinäkuu 1977)
"PSI Power" / "Death Trap" (lokakuu 1978)
"Silver Machine" / "Seven By Seven" (uudelleenjulkaisu) (lokakuu 1978)  #34
"25 Years" / "(Only) The Dead Dreams Of The Cold War Kid" / "PXR 5" (toukokuu 1979)
"Shot Down In The Night" / "Urban Guerilla" (kesäkuu 1980)  #59
"Who's Gonna Win The War" / "Nuclear Toy" (marraskuu 1980)
"Motorhead" / "Valium 10" (heinäkuu 1981)
"Angel Of Death" / "Trans Dimensional Man" (lokakuu 1981)
"Silver Machine" / "Psychedelic Warlords" / "Silver Machine (full version)" (kesäkuu 1982)
"Who's Gonna Win The War" / "Time Of" (heinäkuu 1982)
"Silver Machine" / "Seven By Seven" (uudelleenjulkaisu) (helmikuu 1983)  #67
"Motorway City" / "Master Of The Universe" (lokakuu 1983)
"Needle Gun" / "Song Of The Swords" (lokakuu 1985)
"Zarozinia" / "Assault And Battery" / "Sleep Of 1000 Tears" (huhtikuu 1986)
"Silver Machine" / "Magnu" / "Angels Of Life" (heinäkuu 1986)
"Right To Decide" / "The Camera That Could Lie" / "Right To Decide (radio edit mix)" / "Assassin (Magick Carpet Mix)" (1993)
"Gimme Shelter (w/ Samantha Fox)" (1993, mukana myös muita artisteja)  #23
"Spirit Of The Age (radio edit)" / "Angela Android" / "Assassins Of Allah" (2005)  #79
"Spirit Of The Age (live)" / "Paradox" (2005)
"Sonic Attack" (feat. Brian Blessed) (2014)
Diskografia > Videojulkaisut

Night Of The Hawk (maaliskuu 1984) (vhs ja dvd) (live + 1 promovideo)
Stonehenge 1984 (kesäkuu 1984) (vhs ja dvd) (live)
The Chronicle Of The Black Sword (joulukuu 1985) (vhs ja dvd) (live + 1 promovideo)
Chaos (joulukuu 1986) (vhs ja dvd) (live)
Treworgey Tree Fayre (heinäkuu 1989) (vhs ja dvd) (live)
USA Tour 89-90 (1989–1990) (dvd) (live)
Nottingham 1990 (tammikuu 1990) (vhs ja dvd) (studiolive)
Bournemouth Academy (heinäkuu 1990) (vhs) (live, yleisötaltiointi)
Brixton Academy (elokuu 1992) (vhs) (live, yleisötaltiointi)
Love In Space (lokakuu 1995) (vhs ja dvd) (live)
Out Of The Shadows (joulukuu 2002) (dvd) (live)
Winter Solstice 2005 (joulukuu 2005) (dvd) (live, yleisötaltiointi)
Space Melt (joulukuu 2006) (live, fan club -julkaisu)
Knights Of Space (joulukuu 2007) (dvd) (live)
Hawkwind esiintyy myös various artists -videoilla Stonehenge 84 ja Bristol Custom Bike Show (1986). Promovideot kappaleista "Silver Machine" ja "Urban Guerilla" on julkaistu Space Ritual -albumin vuoden 2007 remasteroidussa painoksessa.
Kirjallisuutta

Kris Tait This is Hawkwind: Do Not Panic (1984, yhtyeen julkaisema)
Ian Abrahams Sonic Assassins (SAF publishing; ISBN 0-946719-69-1)
Carol Clerk Saga of Hawkwind (Music Sales Limited ISBN 1-84449-101-3)
Henkilöbrändi

Henkilöbrändi tarkoittaa henkilön maineen ja imagon kokonaisuutta, brändiä. Sanaa on Suomessa käytetty internetin sisältömarkkinoinnin ja vaikuttajamarkkinoinnin yhteydessä. Riku Vassinen ja Antti Isokangas neuvovat Digitaalinen jalanjälki -kirjassaan henkilöbrändin rakentamisessa. Vassinen ja Isokangas jakavat henkilöbrändin persoonabrändiin ja ammattibrändiin. Heli Sirkiän mukaan henkilöbrändäyksellä tarkoitetaan oman osaamisensa markkinointia ja itsensä erilaistamista massasta . Oma henkilöbrändi on vahva ura-ankkuri luovan alan osaajalle.
Henkilöbrändi syntyy toiminnasta, esimerkiksi osallistumalla sosiaalisiin objekteihin liittyvään vuorovaikutukseen, jakamalla tietoa sosiaalisissa verkostoissa tai toimimalla aktiivisesti osana asiantuntijayhteisöä. Henkilöbrändi muodostuu kuitenkin henkilöön liittyvän tiedon kokonaisuudesta, myös ilman henkilön aktiivista toimintaa. Brändi välittyy siitä, mitä tekee, arvioi Mari Koistinen . Oman nimen ilmestymistä verkkoon on nykyään lähes mahdotonta välttää. Osallistumalla esimerkiksi urheilukilpailuun tai hakemalla rakennuslupaa, voi saada nimensä nettiin julkaistuissa julkisissa asiakirjoissa.
Aiheesta muualla

Tuija Aalto ja Marylka Yoe Uusisaari 2010: Löydy – Brändää itsesi verkossa. ISBN 978-951-692-807-7
Tuija Aalto: Oma blogi on henkilöbrändin ankkuri tietotyöläiselle
Harto Pönkä: Miten brändäät itsesi sosiaalisessa mediassa? (esitys)
Calcus Personal Branding video
Nigel Marven

| Nigel Marven |
| --- | --- |
 Nigel Marven vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1960 (ikä 64) Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  dokumentaristi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Nigel Marven (s. 27. marraskuuta 1960 Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen luontodokumenttien juontaja, tuottaja, tietokirjailija ja ornitologi. Marven on juontanut kymmeniä luontodokumentteja kuten Esihistoriallinen puisto -dokumenttisarjan.
Ura

Marven opiskeli kasvitiedettä Bristolin yliopistossa 22-vuotiaaksi saakka, kunnes siirtyi luomaan uraa BBC:n luonnonhistorialliseen yksikköön. Aluksi hän työskenteli tutkijana luonto-ohjelmissa, myöhemmin myös tuottajana. Marven työskenteli suuresti arvostamansa David Attenboroughin kanssa 12 vuotta, kunnes vuonna 1998 siirtyi ITV-televisiokanavalle juontamaan ja tuottamaan luontodokumentteja.
Kirjalliset teokset

Identifying snakes: the new compact study guide and identifier - Ken Preston-Mafham, Nigel Marven ja Rob Harvey, Chartwell Books, 1996, ISBN 0785803718
Incredible Journeys - BBC Books, 1997, ISBN 056338736X
Giants - Collins, 1999, ISBN 0002201577
Around the World Making Wildlife Films - Oxford University Press, 2000, ISBN 0198338422
Nigel Marven’s Animal Vampires - Scholastic, 2000, ISBN 0439999472
Nigel Marven’s Giant Creepy Crawlies - Scholastic, 2000, ISBN 0439999480
Sea Monsters - Nigel Marven ja Jasper James - BBC Books, 2003, ISBN 0563488980, 167 sivua, hardback
Bugs, Beetles, Spiders Snakes Complete Identifier - Ken Preston-Mafham, Nigel Marven ja Rob Harvey, Brockhampton Press Inc., 2004, ISBN 1845660099
Chased By Sea Monsters by Nigel Marven and Jasper James, DK ADULT, 2004, ISBN 978-0756603755
Dinosaurs - Kingfisher publications 2007, ISBN 9780753414743, 63 sivua, hardback
Prehistoric Park with Poster - luonut Jasper James, Meredith Books, 2007, ISBN 978-0696236914, 48 sivua.
Aiheesta muualla

Nigel Marven Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Discovery Animal Planet: Nigel Marven (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Tarja Halonen
Nuoruus

Halonen on myöhemmin kertonut haastatteluissa olleensa kiltti tyttö, jonka nuoruus ei ollut kovinkaan villi. 1950–1960-lukujen taitteen uusi amerikkalainen nuorisokulttuuri veti kuitenkin myös Halosen mukaansa ja myöhemmin hän muisteli muun muassa Paul Ankan vuoden 1959 Linnanmäen konserttia ja ajan pukeutumismuotia. Halonen keskittyi kuitenkin itse enemmän opiskeluun ja Kallion yhteiskoulusta ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen hän lähti opiskelemaan taidehistoriaa Helsingin yliopistoon. Taidehistorian opintoja kesti vuoden ennen kuin Halonen siirtyi lukemaan lakia. Oikeustieteen kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1968 pääaineenaan rikosoikeus. Opiskeluaikaan Haloselle mahtui myös monivuotinen kihlaus, joka kuitenkin päättyi kun Halosen kumppani lähti kehitysyhteistyöhön ulkomaille.
Halonen aloitti ensimmäiset työnsä juristina jo ennen valmistumistaan vuonna 1967 Luotonvalvonta Oy:ssä. Työskenneltyään yrityksessä muutaman vuoden hänet palkattiin Suomen ylioppilaskuntien liiton sosiaali- ja järjestösihteeriksi vuonna 1969. Opiskelijatovereidensa mukaan Halonen ei kuulunut opiskelijaliikkeen radikaalisiipeen, sillä Halonen ei juurikaan ottanut osaa opiskelijapolitiikkaan ja Vanhan valtauksessakin vuonna 1968 Halonen oli mukana lähinnä sivustaseuraajana. Hän oli enemmän suuntautunut ihmisoikeus- ja tasa-arvokysymyksiin ja erityisen lähellä nuoren Halosen sydäntä olivat jo tuolloin vähemmistöjen puolustaminen sekä kehitysmaiden ongelmat. Hän oli kuitenkin opiskeluaikoinaan mukana EI EEC -liikkeessä ja osallistui Vietnamin sodan vastaisiin mielenosoituksiin.
Halosen työskentely ylioppilasliikkeessä sai hänet kiinnostumaan politiikasta aiempaa enemmän ja vuonna 1970 hän siirtyi juristiksi SAK:hon. Hän oli samalla ensimmäinen nainen, joka oli koskaan työskennellyt juristina SAK:ssa. Vuonna 1971 Halonen liittyi SDP:n jäseneksi.
Poliittisen uran alku

Halonen toimi aktiivisesti lukuisissa yhden asian liikkeissä, kuten vankilassa olleiden, romanien ja kehitysmaiden tukijärjestöt. Hän oli myös perustamassa Seksuaalipoliittista yhdistystä Sexpoa, joka oli Setan edeltäjä.
Politiikka alkoi kiinnostaa Halosta enemmän viimeistään 1970-luvun puolivälissä, kun SDP:n silloinen puheenjohtaja ja ulkoministeri Kalevi Sorsa pyysi häntä eduskuntasihteerikseen. Halonen suostui tehtävään, mutta jatkoi samanaikaisesti työtään myös SAK:n juristina. Sorsa muisteli myöhemmin, että hän tarvitsi eduskuntasihteerikseen henkilön, jolla olisi sekä laintuntemusta että hyvät yhteydet työmarkkinajärjestöihin. Halosesta tulikin yksi SDP:tä, hallitusta ja ammattiyhdistysliikettä yhdistävistä siteistä. Kalevi Sorsa huomasi pian, että SAK:n puheenjohtajan Niilo Hämäläisen ”lainaama” nuori juristi oli itsenäisesti ajatteleva mutta samalla hallitukselle lojaali työtoveri.
Liittyessään SDP:hen Halonen kuului sen vasemmistosiipeen. Vuonna 1973 Halonen oli mukana allekirjoittamassa vasemmiston yhteistä ”EEC-kauppasopimus torjuttava” -adressia, ja vuosina 1970–1972 hän osallistui varapuheenjohtajana ja SAK:n edustajana DDR:n tunnustamiskomitean toimintaan, mistä Halosta myöhemmin vuoden 2006 presidentinvaalien aikaan arvosteltiin. Halonen torjui arvostelun ja totesi, että komitean jäsenenä oli ollut myös oikeistopoliitikkoja ja että vuonna 1973 Suomi tunnusti sekä Saksan liittotasavallan että Saksan demokraattisen tasavallan.
Halosen roolia on myöhemminkin korostettu. DDR:n tunnustamiskomitea vastusti Suomen virallista ulkopoliittista linjaa. Ryhmän kerrotaan myös levittäneen Suomessa itäsaksalaista propagandamateriaalia.
Halonen asettui ehdolle eduskuntavaaleissa vuonna 1975, mutta ei vielä tällöin päässyt läpi. Samana vuonna Halonen valittiin Osuusliike Elannon edustajistoon, jossa hän toimi aina presidentiksi tuloonsa asti. Vuonna 1977 hänet valittiin ensimmäisen kerran Helsingin kaupunginvaltuustoon, jossa hän toimi vuoteen 1996 asti. Vuoden 1979 eduskuntavaaleissa hän pyrki toistamiseen eduskuntaan ja tuli valituksi. Vain muutamaa kuukausi ennen valintaansa Halosesta oli tullut äiti, kun hän ja SDP:n eduskuntaryhmän silloinen sihteeri Kari Pekkonen saivat Anna-tyttären. Halonen ja Pekkonen erosivat 1980-luvun alkupuolella.
Eduskunnassa Halonen sai huomiota sanavalmiina ja rohkeasti omaa linjaa vetävänä poliitikkona. Hän imetti tytärtään kesken työpäivän, ja vuosina 1980-1981 hän toimi seksuaalista tasa-arvoa ajavan Setan puheenjohtajana. Setan puheenjohtajana ollessaan Halonen teki eduskuntakyselyn seksuaalisten vähemmistöjen syrjinnästä.. Eduskunnassa Halosen ensimmäinen merkittävä tehtävä oli sosiaalivaliokunnan puheenjohtajuus vuosina 1985–1986. Hän osallistui kahteen liikepankkien sosialisointiin liittyneeseen lakialoitteeseen.
Nousu ministerin tehtäviin

Halonen toimi kahden kauden ajan rivikansanedustajana, kunnes vuonna 1987 Kalevi Sorsa pyysi häntä Harri Holkerin hallituksen sosiaalihuolto-, alkoholi- ja tasa-arvoasioista vastaavaksi ministeriksi sosiaali- ja terveysministeriöön. Vakaumuksellisena sosialistina Halonen suhtautui ensin epäluuloisesti työskentelyyn sinipunahallituksessa, mutta suostui kuitenkin lopulta ottamaan tehtävän vastaan. Myöhemmin tehtävää täydennettiin vielä Pohjoismaiden yhteistyöministerin salkulla vuosina 1989–1991.
Kolme vuotta myöhemmin vuonna 1990 Halosesta tehtiin saman hallituksen oikeusministeri, kun Matti Louekoski siirtyi valtiovarainministerin tehtävään. Oikeusministerin tehtävä merkitsi ensimmäistä rajua ryöpytystä, johon Halonen poliittisella urallaan joutui. 1990-luvun alun laman aikana Suomeen pyrki Neuvostoliitosta useita loikkareita. Oikeusministeri Halonen teki loikkareita koskevat käännytyspäätökset, joita kansalaiset arvostelivat ankarasti. Kaikki tiesivät, että loikkareita ei naapurimaassa kohdeltu mitenkään helläkätisesti, mutta Halonen tukeutui asiassa kansainvälisiin sopimuksiin ja lakipykäliin eikä provosoitunut arvostelusta.
SDP oli yksi vuoden 1991 eduskuntavaalien häviäjistä, ja Halonen siirtyi puolueen mukana kansanedustajaksi oppositioon, kun Esko Ahosta tuli uuden porvarihallituksen pääministeri. Neljä vuotta myöhemmin SDP sai vuoden 1995 eduskuntavaaleissa murskavoiton, ja pääministeriksi nousi SDP:n puheenjohtaja Paavo Lipponen. Lipponen pyysi Halosta sateenkaarihallituksensa ulkoministeriksi, mikä tuli yllätyksenä myös monille sosiaalidemokraateille. Ulkoministerin salkkua oli pedattu SDP:n pitkän linjan vaikuttajalle Pertti Paasiolle, eikä yksikään nainen ollut aiemmin toiminut ulkoministerinä.lähde?
Vastoinkäymisistä huolimatta Halonen jatkoi ulkoministerin tehtävässä myös Lipposen toisessa hallituksessa vuoden 1999 eduskuntavaalien jälkeen. Ulkoministerin tehtävä merkitsi Haloselle ennestään merkittävämpää näkyvyyttä sekä Suomessa että kansainvälisesti. SDP:ssä ryhdyttiin tällöin pohtimaan, voisiko Halonen asettua ehdolle vuoden 2000 presidentinvaalien SDP:n esivaaliin. Ennen valintaansa presidentiksi Halonen ehti toimia ministerinä yhteensä 3 238 päivää. Tämä tekee hänestä kolmanneksi kauimmin ministerinä Suomessa toimineen naisen SDP:n Sinikka Mönkäreen ja Kokoomuksen Paula Risikon jälkeen.