stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amerikkalaisen jalkapallon maailmanliitto
Historia

Amerikkalaisen jalkapallon maailmanliitto perustettiin vuonna 1998 organisoimaan kansainvälistä amerikkalaista jalkapalloa. Ensimmäiset amerikkalaisen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiinkin jo seuraavana vuonna. Maailmanliittoon liittyivät kaikki maanosaliitot, viimeisenä vuonna 2007 perustettu Amerikan liitto.
Vuonna 2011 IFAF alkoi kehittää uutta kansainvälistä strategiaa, jonka tarkoituksena oli laajentaa lajia uusiin maihin ja vähitellen myös korvata kaikki maanosaliitot. Seuraavana vuonna IFAF julkisti alaorganisaationsa, jotka ottivat maanosaliittojen tehtävät haltuunsa Euroopan liittoa lukuun ottamatta. Euroopan liitto EFAF ei halunnut luopua asemastaan ja ajautui riitoihin maailmanliiton kanssa.
Vuonna 2013 Kansainvälinen olympiakomitea tunnusti amerikkalaisen jalkapallon lajina ja IFAF:n sen kattojärjestönä. Seuraavana vuonna IFAF ja EFAF sopivat riitansa ja Euroopan liitto lakkautettiin saman vuoden aikana.
Maailmanliiton sisäiset riidat puhkesivat uudelleen vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä. Kilpailut oli tarkoitus pitää Ruotsissa, mutta maan lajiliitto ilmoitti yllättäen seitsemän kuukautta ennen kilpailuja, ettei varoja kilpailujen järjestämiselle olekaan.  Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Yhdysvalloissa, mutta osa maista jäi kisoista pois. Kisojen aikana pidettiin IFAF:n yleiskokous, jonka aikana maailmanliiton entinen puheenjohtaja piti toisen yleiskokouksen. Seurasi riita siitä, kumpi kokous oli virallinen ja ketä oli äänestetty uudeksi puheenjohtajaksi.
IFAF jakautui käytännössä kahteen ryhmään, jotka riitelivät siitä kumpi oli virallinen maailmanliitto. Molemmat osapuolet pitivät omat yleiskokouksensa vuonna 2016 ja ryhmittymiä alettiin epävirallisesti kutsua nimillä IFAF Paris ja IFAF New York kokousten pitopaikkojen perusteella. New Yorkin ryhmittymää johti Roope Noronen ja sitä tukivat lähinnä Yhdysvallat, Kanada ja pohjois-eurooppalaiset maat. Pariisin ryhmittymää johti maailmanmestaruuskisojen sotkujen aikana eronnut entinen puheenjohtaja Tommy Wiking, jotka tuki etunenässä Saksa ja keski-eurooppalaiset maat.
Maailmanliiton riidat etenivät siihen saakka, että IFAF Paris julisti New Yorkin osapuolen maat kilpailukieltoon ja perusti Yhdysvaltoihin kilpailevan lajiliiton. Molemmat ryhmittymät suunnitelivat myös omia kilpailuita. Lopulta vuoden 2018 alussa urheilun kansainvälinen vetoomustoimioistuin CAS julisti IFAF New Yorkin viralliseksi lajin maailmanliitoksi.
Kilpailut

IFAF järjestää amerikkalaisen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut, naisten maailmanmestaruuskilpailut ja alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut, sekä lippupallon maailmanmestaruuskilpailut ja International Bowl -ottelun jossa kohtaavat Yhdysvallat ja muu maailma. Tulevaisuudessa IFAF tulee järjestämään myös maaosakohtaiset mestaruuskilpailut.
Jäsenet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  IFAF Europe Alankomaat  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Iso-Britannia  Israel  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Luxemburg  Moldova  Norja  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  |  IFAF Americas Argentiina  Bahama  Brasilia  Caymansaaret  Chile  Costa Rica  El Salvador  Guatemala  Honduras  Kanada  Kolumbia  Meksiko  Nicaragua  Panama  Paraguay  Puerto Rico  Venezuela  Uruguay  Yhdysvallat  |  IFAF Africa Nigeria IFAF Asia Etelä-Korea  Filippiinit  Intia  Japani  Kuwait  Mongolia  Thaimaa IFAF Oceania Amerikan Samoa  Australia  Tonga  Uusi-Seelanti  |
Entiset maanosaliitot

Euroopan lajiliitto
Amerikan lajiliitto
Aasian lajiliitto
Oseanian lajiliitto
IFAF:in jäsenliitot
Astiahuilu

Astiahuilu Costa Ricasta. Sen on arvioitu olevan vuosien 800–1525 väliltä.
12-reikäinen okariina.
Astiahuilu kuuluu maapallon vanhimpiin soittimiin.  Se oli tunnettu jo kivikaudella ja vanhoissa korkeakulttuureissa kaikkialla maailmassa. Materiaali voi olla keramiikkaa, posliinia, sarvea,  puuta, muovia. Tavataan myös näkinkengästä ja hedelmänkuoresta, kuten kookospähkinästä ja kalebassista valmitettuja huiluja.
Astiahuilun idea toteutuu viheltäessä ja kouraan puhaltaessa.
Astiahuilut voivat olla muodoltaan erilaisia. Yleisimpiä ovat pallon, linnun, sukkulan ja eläimen muotoiset huilut.
Astiahuilut ovat olleet tärkeitä kiinalaisissa ja mesoamerikkalaisissa kulttuureissa, joissa niitä tehtiin eläinten, useimmiten lintujen, muotoon.
Mayojen ja asteekkien hienostunut huilutaide viehätti espanjalaisia tutkimusmatkailijoita, joiden mukana keraamisen astiahuilun idea tuli Eurooppaan 1500-luvulla.
Italialainen Donati kehitti 1800-luvulla okariinan, joka on diatoniseen asteikkoon viritettynä jopa  konserttikelpoinen soitin.
Ääni

Kuten muissakin huilusoittimissa, ilmavirta kulkee joko huulten ohjaamana tai äänikanavaa pitkin aukossa olevaan särmään, joka halkaisee ilmavirran. Ilmavirta alkaa värähdellä ja tuottaa äänen.
Astiahuilun pohjasävelen korkeus riippuu ilmakammion tilavuudesta. Pieni huilu tuottaa korkeita ääniä, suuri matalia. Huilun kyljissä olevia sormireikiä avaamalla tuotetaan useampia ääniä. Yksinkertaisimmissa pilleissä on vain 0–3 sormiaukkoa. Useampireikäisillä voidaan tuottaa jopa 1,5 oktaavin asteikko. Sormituksia on monenlaisia, huilun rakentaja voi luoda omansa. Tunnetuin on italialaisen Donatin keksimä  10 -reikäinen okariina, joka tuottaa diatonisen asteikon.
Useimmiten astiahuilu on tyypiltään  tulppakanavahuilu, jossa ohut kanava johtaa ilman särmään ; vertaa: nokkahuilu. Astiahuilu voi olla myös reunahuilun kaltainen; vertaa: panhuilu. Soitinsystemaattisesti ääni syntyy astiahuilussa kuten vihellys. Mikäli astiahuilun ilmakanavan tilavuus on portaattomasti säädettävissä (kuten viheltäessä), luetaan astiahuilu liukuhuiluihin.
Astiahuiluihin luetaan mm.:
Italialainen okariina eli okariino , lisänimeltä "Sweet potato"
Amerikkalainen  tonetti
Eurooppalainen kukkopilli
Arkalochóri

| Arkalochóri Αρκαλοχώρι |
| --- | --- |
 Arkalochórin kaupunki.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Arkalochóri
 Koordinaatit: 35°08′54″N, 25°15′55″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Minóa Pediáda
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  710602
Väkiluku (2011):  10 476
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  4 822
 – Kaupunki:  4 313
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arkalochóri (kreik. Αρκαλοχώρι; transl. myös Arkalohóri; kath.kreik. Αρκαλοχώριον, Arkalochórion) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Minóa Pediádan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αρκαλοχωρίου, Dimotikí Enótita Arkalochoríou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 10 476 ja varsinaisen Arkalochórin kaupungin väkiluku 4 313 (vuonna 2011).
Arkalochórin bysanttilainen arkkienkeli Mikaelin kirkko.
Arkalochórin kaupunki sijaitsee Kreetan saaren keskiosissa noin 25 kilometriä Iraklionista kaakkoon. Kaupungin nimi on suomeksi ”Mäyräkylä”. Arkalochórin kunnallisyksikkö käsittää alueen, joka ulottuu saaren etelärannikolle saakka. Arkalochóri on Arkalochórin, Kástellin ja Viánnoksen hiippakunnan piispanistuin ja siellä sijaitsee hiippakunnan katedraali. Kaupungin lounaispuolella sijaitsee Arkalochórin luola, joka oli minolaisaikainen luolapyhäkkö. Sieltä on löydetty muun muassa niin kutsuttu Arkalochórin kirves, jossa on tuntematonta kirjoitusta.
Arkalochóri oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Minóa Pediádan kunnaksi yhdessä Kastéllin ja Thrapsanón kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Arkalochórin seutu kärsi tuhoja vuoden 2021 maanjäristyksessä.
Kunnallisyksikön osat

Arkalochórin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Arkalochóri | Agía Semní | 8 |
| Arkalochóri | Archontikó | 194 |
| Arkalochóri | Arkalochóri | 4 313 |
| Arkalochóri | Chouméri | 97 |
| Arkalochóri | Milliarísi | 4 |
| Arkalochóri | Mousoúta | 90 |
| Arkalochóri | Zínta | 116 |
| Demáti | Demáti | 268 |
| Demáti | Krasás | 22 |
| Garípa | Drapéti | 166 |
| Garípa | Garípa | 350 |
| Íni | Íni | 358 |
| Íni | Machaíra | 179 |
| Íni | Monastiráki | 54 |
| Karavádos | Karavádos | 299 |
| Kasános | Avlí | 259 |
| Kasános | Kasános | 212 |
| Kastellianá | Áno Kastellianá | 153 |
| Kastellianá | Favrianá | 48 |
| Kastellianá | Fílippoi | 44 |
| Kastellianá | Káto Kastellianá | 220 |
| Kastellianá | Tsoútsouros | 93 |
| Lefkochóri | Áno Pouliá | 49 |
| Lefkochóri | Chandroú | 6 |
| Lefkochóri | Kaló Chorió | 32 |
| Lefkochóri | Káto Pouliá | 35 |
| Lefkochóri | Lefkochóri | 155 |
| Nipiditós | Nipiditós | 306 |
| Nipiditós | Roussochória | 242 |
| Panagía | Panagía | 454 |
| Panórama | Amourgélles | 199 |
| Panórama | Panórama | 180 |
| Panórama | Stíronas | 116 |
| Pártira | Badiá | 57 |
| Pártira | Mikrá Episkopí | 3 |
| Pártira | Pártira | 291 |
| Pártira | Tourlotí | 37 |
| Patsíderos | Patsíderos | 247 |
| Skiniás | Lagoúta | 50 |
| Skiniás | Skiniás | 456 |
| Skiniás | Vakiótes | 14 |
Yhteensä: 10 476
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkalochóri Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkalochórin kunnallisyksikkö Wikimedia Commonsissa
Anggun

| Anggun |
| --- | --- |
 Anggun Sveitsissä vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1974 (ikä 50) Jakarta
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti, ranska, indonesia
Aktiivisena:  1986 -
Tyylilajit:  pop, poprock, adult contemporary music, elektroninen tanssimusiikki, maailmanmusiikki, nyky-R&B
Soittimet:  laulu, piano, kosketinsoittimet
Levy-yhtiöt:  Heben, Warner, Sony BMG
Aiheesta muualla
www.anggun.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anggun (koko nimi Anggun Cipta Sasmi; s. 29. huhtikuuta 1974 Jakarta) on indonesialaissyntyinen ranskalainen poplaulaja. Hän aloitti esiintymisen seitsemänvuotiaana. 19-vuotiaana Anggun muutti Indonesiasta Lontooseen ja sittemmin Ranskaan, jossa hän asuu tällä hetkellä. Anggun on laulanut indonesiaksi, ranskaksi ja englanniksi. Hän edusti Ranskaa vuoden 2012 euroviisuissa kappaleella ″Echo (You and I)″.
Hänestä tuli Ranskan kansalainen vuonna 2000. Hän on kritisoinut Indonesiaa siitä, ettei se salli kaksoiskansalaisuutta.
Diskografia

Dunia Aku Punya  (1986)
Anak Putih Abu-Abu  (1991)
Nocturno  (1992)
Anggun C. Sasmi... Lah!!!  (1993)
Yang Hilang  (1994)
Anggun  (1997)
Au Nom De La Lune  (1997)
Snow on the Sahara  (1998)
Desirs Contraires  (2000)
Chrysalis  (2000)
Open Heart Original Soundtrack  (2002)
Luminescence  (2005)
Best-Of  (2006)
Elevation  (2008)
Echos (2011)
Echoes (2011)
Echo (You and I) (2012)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Androidin versiohistoria

Eri Android-versioiden osuuden kehittyminen joulukuun 2009 ja huhtikuun 2018 välillä (Android Market/Google Play statistiikan mukaan) (englanniksi).
Tämä on luettelo Android-käyttöjärjestelmän versiohistoriasta.
Androidista on julkaistu uusia versioita julkistuksen jälkeen. Uudet versiot yleensä korjaavat virheitä ja lisäävät uusia ominaisuuksia.
Google on versiosta 1.5 lähtien nimennyt päivitykset jonkun jälkiruokaherkun mukaan, mutta Android 10:n kohdalla tästä luovuttiin. Syynä on se, että Q-kirjaimella alkavaa herkkua on vaikea keksiä, ja herkut aiheuttavat maailmalla epäselvyyksiä ja väärinkäsityksiä.
Aiheesta muualla

Androidin versiohistoria YouTube
Atte Mäkinen

Atte Mäkinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Atte Mäkinen (s. 1995), suomalainen jääkiekkopuolustaja
Atte Mäkinen (s. 1996), suomalainen jääkiekkohyökkääjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Atte Mäkinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
André (laulaja)

André (armeniaksi Անդրե; s. 8. heinäkuuta 1979 Stepanakert, Vuoristo-Karabah, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on armenialainen poplaulaja. Hän on yksi Armenian suosituimmista laulajista ja voittanut parhaan armenialaisen mieslaulajan palkinnon vuosina 2004 ja 2005.
André aloitti laulamisen jo kolmivuotiaana, ja kolme vuotta myöhemmin hän ryhtyi käymään pianotunneilla. Ensimmäisen laulunsa hän kirjoitti yhdeksänvuotiaana. Lopullisesti hän nousi suosituksi laulajaksi 15-vuotiaana voitettuaan kykykilpailun. Hän toimii laulusolistina Karabagh-nimisessä pop-jazz-yhtyeessä, joka on kierrellyt ympäri Armeniaa ja Vuoristo-Karabahia. Hän on myös menestyksekkäästi ottanut osaa erilaisiin laulukilpailuihin Aasiassa, Itä-Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 hän edusti Armen Martirossianin säveltämällä kappaleella ”Without Your Love” Armeniaa maan osallistuessa ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailuihin. Hän pääsi karsintojen kautta loppukilpailuun ja sijoittui lopulta kahdeksanneksi.
Diskografia

Es em (2003)
Miayn Ser (2005)
1000x (2006)
Yerjankutyan gaghtniq (2008)
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Fan page
Alex Puccio

Puccio vuonna 2017
Puccio vuonna 2017
Alex Puccio (s. 15. kesäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen ammattikiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän on voittanut Yhdysvaltojenmestaruuden boulderoinnissa kahdeksan kertaa. Vuonna 2011 hän oli boulderoinnin maailmancupin kauden kokonaistiloksissa kolmas, vuonna 2012 viides ja vuonna 2013 kolmas. Vuonna 2018 hän voitti boulderoinnin maailmancupin Vailin osakilpailun. Ulkokivillä hän on kiivennyt 31 8B vaikeustasoista tai vaikeampaa reittiä.
Puccio aloitti kiipeilyn 13-vuotiaana.
Anna Klein (SS-vartija)

Anna Friederike Mathilde Klein os. Plaubel  (4. maaliskuuta 1900 – ?) oli natsi-Saksan keskitysleireillä toiminut naisavustaja.
Anna Klein liittyi natsipuolueeseen 1930. Klein saapui naisille tarkoitetulle Ravensbrückin keskitysleirille 1. syyskuuta 1943. 1. joulukuuta 1943 hänet ylennettiin SS:n naisvartijoille myönnetyistä arvoista korkeimpaan ja hänestä tuli naisvartijoiden päällikkö (Chef Oberaufseherin). Ylennyksen myötä Klein saattoi nauttia siihen kuuluvista eduista, kuten paremmasta palkasta, asunnosta, vaatteista ja vallasta. Ruoka jota hän söi ei ollut vankien tekemää, vaan sen valmistivat muut SS-naisavustajat, joiden päällikkö hän leirillä oli. Klein ei voinut komentaa SS:n kuuluneita miehiä, vaan ylin naisen arvo jäi SS:n sotamiehen arvon alapuolelle. Hänen lähin apulaisensa Ravensbrückissa oli Oberaufseherin Dorothea Binz. Syyskuussa Klein siirrettiin Sachsenhausenin keskitysleiriin, jossa hän toimi myös Chef Oberaufseherininä kunnes liittoutuneet vapauttivat leirin huhtikuussa 1945. Sachsenhausenissa hänen avustajanaan oli Hilde Schlusser.
Sodan jälkeen Hampurissa käydyssä Ravensbrückin naisvartijoiden sotarikosoikeudenkäynnissä 2.–12. heinäkuuta 1948 Kleiniä syytettiin liittoutuneiden kansallisuuksiin kuuluneiden vankien huonosta kohtelusta ja osallistumisesta kaasukammioissa murhattavien vankien valitsemiseen. Syytettyjä oli kuusi, ja Klein vapautettiin heistä ainoana riittävien todisteiden puuttuessa.
Alex Rautio

Aleks Rautio noin vuonna 1907.
Alex (Aleksanteri, Aleksis) Rautio (sukunimi vuoteen 1882 Akkanen; 29. marraskuuta 1857 Viipuri – 28. huhtikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Raution vanhemmat olivat postikuriiri Markus Akkanen ja Eva Karolina Rams. Hän kävi yläalkeiskoulun ja toimi sitten apteekkialalla, samoin kuin kirjanpitäjänä 1878–1882. Näyttelijänä Rautio oli Suomalaisessa teatterissa 1882–1904 ja Kansallisteatterissa 1904–1916. Näyttämötaiteilijana hän suoriutui myös laulurooleista. Hänen näyttelemiään osia olivat muun muassa Hoppulainen Minna Canthin näytelmässä Murtovarkaus, Aapeli Aleksis Kiven näytelmässä Kihlaus, Iivari Kiven näytelmässä Nummisuutarit sekä Huotari Teuvo Pakkalan näytelmässä Tukkijoella. Kotimaisten kansannäytelmien ohella hän osallistui myös muunlaisten teosten esittämiseen, näytellen esimerkiksi Bertelin osan näytelmässä Regina von Emmeritz sekä Henrik Ibsenin näytelmissä Kansan vihaaja Aslakin osan ja Villisorsa Ekdahlin osan.
Rautio esiintyi ensimmäisessä suomalaisessa näytelmäelokuvassa Salaviinanpolttajat (1907), samoin kuin 1911 kuvatussa elokuvassa Anna-Liisa, jota ei kuitenkaan koskaan esitetty filminegatiivien tuhouduttua.
Alex Rautio oli vuodesta 1883 naimisissa näyttelijä Katri Raution kanssa. Heidän poikansa oli lastenohjelmistaan tunnetuksi tullut Markus Rautio eli Markus-setä.
Arcos de Valdevez

| Arcos de Valdevez |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Arcos de Valdevez Portugalin kartalla
 Koordinaatit: 41°51′N, 8°49′W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Norte
Ala-alue:  Minho-Lima
Piiri:  Viana do Castelo
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  João Manuel Esteves
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  447,6 km²
Väkiluku (2011):  22 847
 – Väestötiheys:  51 as./km²
 
 www.cm-arcos-valdevez.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arcos de Valdevez on kunta Viana do Castelon piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 447,6 km² ja väkiluku noin 24 600.
Arcos de Valdevezin nykyinen pormestari on sosiaalidemokraattipuolueen João Manuel Esteves. Kunnan juhlapäivä on 11. heinäkuuta.
Freguesiat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aboim das Choças  Aguiã  Aldora  Ázere  Cabana Maior  Cabreiro  Carralcova  Cendufe  Couto  Eiras  Ermelo  Extremo  Gavieira  Giela  Gondoriz  Grade  Guilhadeses  |  Loureda  Madalena de Jolda  Mei  Miranda  Monte Redondo  Oliveira  Paçô  Padroso  Parada  Portela  Prozelo  Rio Cabrão  Rio de Moinhos  Rio Frio  Sá  Sabadim  Salvador  |  Salvador de Padreiro  Santa Cristina de Padreiro  Santa Maria de Távora  Santar  São Cosme e São Damião  São Jorge  São Paio  São Paio de Jolda  São Vicente de Távora  Senharei  Sistelo  Soajo  Souto  Tabaçô  Vale  Vila Fonche  Vilela  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arcos de Valdevez Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Viana do Castelon piirin kunnat
Arcos de Valdevez
Caminha
Melgaço
Monção
Paredes de Coura
Ponte da Barca
Ponte de Lima
Valença
Viana do Castelo
Vila Nova de Cerveira
Anneli Remes

Anja Anneli Remes (14. helmikuuta 1943 Savonlinna − 29. elokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hän työskenteli vuosikymmeniä Juhani Kataisen arkkitehtitoimistossa ja pääsi siellä suunnittelemaan muun muassa Kuopion ja Lapin yliopistojen sekä Helsingin yliopiston Viikin biokeskuksen tiedepuiston sisustusta.
Koulutukseltaan Remes oli kuvaamataidon opettaja taideteollisesta korkeakoulusta, mutta hän ei ikinä työskennellyt siinä ammatissa. Ennen korkeakoulua Remes oli käynyt Savonlinnan tyttölyseon.
Remes tunnettiin Kataisen arkkitehtitoimiston kantavana voimana. Hän paneutui kaikkiin sisustusarkkitehtuurisiin töihinsä erittäin syvällisesti. Remes hyväksyi suvereenisti kaikki työuransa aikana tapahtuneet muutokset. Isoin muutos hänen työuransa aikana oli se, kun siirryttiin lyijykynällä piirtämisestä sähköiseen piirtämiseen.
Eläkkeelle jäätyään Remes harrasti tanssia, kuntosalilla käymistä, taidenäyttelyitä, elokuvia ja konsertteja.
Remes kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen kotonaan Helsingin Herttoniemessä elokuussa 2020.
Remeksen sisustussuunnittelemia kohteita

Anneli Remeksen merkittävimpiä sisustussuunnitelemia kohteita:
Uudiskohteet
Helsingin yliopiston Viikin biokeskuksen tiedepuisto, Helsinki
Kuopion yliopisto, Kuopio
Lapin yliopisto, Rovaniemi
Orionin lääketehtaan tutkimus- ja tuotekehitysrakennus, Espoo
Stora Enson tutkimuskeskus, Imatra
Peruskorjauskohteet
Katajanokan makasiinit, Helsinki
Suomen elokuvasäätiön rakennus, Helsinki
Rettig Groupin pääkonttori, Helsinki
Lähde:
Aishi Zidan

| Aishi Zidan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1986 (ikä 37–38) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja
Muut tiedot
Koulutus: Sanoman toimittajakoulu
Aishi Zidan on suomalainen toimittaja, joka työskentelee Ylen ulkomaantoimittajana. Hänen isänsä on palestiinalainen ja äitinsä suomalainen. Hänen äidinkielensä on kuitenkin suomi ja hän on alkanut opiskella arabiaa vasta aikuisena.
Elämä

Zidanin vanhemmat tapasivat ollessaan Unkarissa yliopistossa opiskelemassa. Hänen isänsä on Palestiinasta kotoisin oleva Hakim ja hänen äitinsä on suomalainen Heidi. He joutuivat menemään Ruotsissa naimisiin, jotta hänen isänsä olisi saanut viisumin Suomeen, koska tuohon aikaan Suomeen oli vaikea päästä. Zidan syntyi vuonna 1986 Helsingin kätilöopistolla. Hänellä on kolme myöhemmin syntynyttä siskoa. Hänen isoisänsä on Aarno Aitamurto.
Zidanin on parisuhteessa kansanedustaja Ozan Yanarin kanssa ja heillä on yhteinen lapsi.
Opiskelu

Zidan on opiskellut Helsingin yliopistossa Lähi-idän tutkimusta ja sosiologiaa sekä käynyt Sanoman toimittajakouluun. Hän oli toimittajakoulun aikana työharjoittelussa Ilta-Sanomissa ja Helsingin Sanomissa.
Toimittajan työ

Zidan aloitti 24-vuotiaana työt Helsingin Sanomien ulkomaantoimittajana ja teki juttuja Lähi-idästä. Vuoden 2016 alussa hän meni töihin tiedoittajaksi Amnesty Internationaliin. Vuoden 2017 lokakuussa hän aloitti puolen vuoden työn Ylellä Lähi-idän kirjeenvaihtajana Jerusalemissa.
Kun hän kirjeenvaihtajana ollessaan oli menossa Israelin pääministerin Benjamin Netanjahun kansliaan seuraamaan Yhdysvaltain varapresidentin Mike Pencen lehdistötilaisuutta hän joutui turvatarkastukseen joka tehtiin käsin ja metallinpaljastimella. Sen jälkeen vaadittiin että hän olisi vielä riisunut rintaliivinsä mistä hän kieltäytyi sillä seurauksella ettei häntä päästetty tilaisuuteen. Ulkoministeriö oli yhteydessä Israelin viranomaisiin mutta keskustelujen sisällöstä ei ole kerrottu julkisuudssa.
Tämä tapahtuma ja Zidanin kriisialueilla tekemä uutisten välitys tavallisten ihmisten arjesta vaikuttivat siihen että vuonna 2018 Journalistiliitto palkitsi hänet Sananvapauden kunniastipendeillä ja siihen liittyvällä Sananvapauden miekalla. Stipendin arvo on 5 000 euroa ja sen myöntää Journalistiliitto jäsenelle joka on ”toiminut journalistina erityisen ansiokkaasti ja esimerkillisesti.”
Aiheesta muualla

Zidan, Aishi: Palestiinalainen tätini ihmettelee, miksi en tahdo tulla kylään joka viikonloppu – Välimerellinen läheisyys voi tuntua suomalaisesta läkähdyttävältä Yle Uutiset.  19.3.2018. Viitattu 11.1.2020.
Ylen aamu-tv: Ylen Lähi-idän kirjeenvaihtaja Aishi Zidan Ylen aamu.  27.9.2017. Viitattu 11.1.2020.
Aakkojärvi

| Aakkojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°43′23″N, 24°29′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  Aakkolanjoki 
Järvinumero:  35.751.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  88,5 m  
Rantaviiva:  5,177 km  
Pinta-ala:  43,23 ha  
Saaria:  2 
 fiAakkojärvi 
Aakkojärvi  on Pirkanmaalla Orivedellä Aakkolan ja Haaviston välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 43 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se sijaitsee laajan peltoaukean keskellä osin jyrkkärinteisten ja toisaalta myös alavien rantojen reunustamina. Kauempana reunustavat peltoaukeaa ylänköjen rinteet. Järvellä on kartan mukaan kaksi nimetöntä saarta, mutta ne jäävät korkeanveden aikana veden alle. Saarten paikalla kasvaa tällöin ruohoa ja vesikasveja. Vanhoissa kartoissa saarten länsipuolelle jäävää lahtea kutsuttiin Sammaliseksi . Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja sen rannat ovat kahta kohtaa lukuun ottamatta peltomaata. Alueen haja-asutus muodostuu muutamasta talosta ja kymmenestä maatilasta. Rannoille on rakennettu vain viisi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 3413 ja järven itäpuoliselta kylätieltä. Kylätie alkaa parin sadan metrin päästä valtatieltä 9.