stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Integrointi

Integroinnilla tarkoitetaan
Matematiikassa seuraavista jompaakumpaa käsitettä, jotka liittyvät toisiinsa analyysin peruslauseiden kautta:
(algebrallisen) integraalifunktion muodostamista, joka on derivoinnin käänteistoimitus
(analyyttinen eli geometrinen) määrätty integraali eli Riemannin integraali, jolla voi laskea muun muassa pinta-aloja.
Yhteiskunnallisesti se tarkoittaa erilaista toiminnallista yhdistämistä. Sosiaalinen integraatio tarkoittaa ihmisten liittymistä tai liittämistä osaksi yhteiskuntaa ja sen sosiaalisiin suhteisiin, vastakohtana eristymiselle.
Kasvatustieteessä integraatio on erityisen tuen päätöksen saaneiden oppilaiden opetuksen järjestämistä yleisopetuksen ryhmissä.
Taloustieteessä integrointia on kansainvälisen talouden alalla pyrkimystä muodostaa yhtenäisiä, valtioiden rajat ylittäviä talousalueita.
Tekniikassa se tarkoittaa toimintojen, tietoaineistojen, palvelujen ja vastaavien liittämistä yhtenäisiksi kokonaisuuksiksi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Integrointi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Integratiivinen lääketiede

Integratiivinen lääketiede on lääketieteellinen hoitomuoto, jossa lääkäri yhdistää joitakin vaihtoehtoisia- ja täydentäviä hoitomentelmiä  (CAM = Complementary and Alternative Medicine) perinteiseen ns. koululääketieteellisessä koulutuksessa saatuun lääkärin ammattityöhön. Noin 150 000 lääkäriä Euroopassa käyttää yhdistävää eli integratiivista lääketiedettä. Tämän lisäksi noin 160 000 ei lääketieteellisen, mutta jonkun CAM-hoitomenetelmän koulutuksen saanutta käyttää näitä menetelmia Euroopan unionin alueella.
Yhdysvalloissa johtavat yliopistot, kuten Harvard, Stanford, Johns Hopkins, University of California, University of Texas, University of Michigan ovat perustaneet perustaneet Intergratiivisen eli yhdistävän lääketieteen keskuksia ja muodostaneet vuonna 2014 Academic Consortium for Integrative Medicine and Health” (ACIMH), johon kuuluu tällä hetkellä 60 keskusta. (Academic Consortium 2015)
CAM - tutkimus on ollut EU:n tutkimusagendalla lähes 20 vuoden ajan (COST B4, 1993–1998; CAM-Cancer projekti 2002–2005). EU-Parlamentin vaatimuksesta myös edellinen, 2014 päättynyt tutkimusohjelma FP7 sisälsi määrärahat CAM-tutkimusta varten. Tavoite oli saada näyttöön perustuvia tutkimustietoja CAM-tilanteesta Euroopassa eli tietoja CAM-hoitojen saatavuudesta, niiden laillisesta ja regulatorisesta asemasta,sekä tietoja palvelujen antajien määrästä ja koulutustasosta. Tavoite oli tehdä kirjallisuuskatsaus ja määritellä sen perusteella CAM:n käsite. Lopullinen päämäärä oli laatia tutkimustuloksien perusteella suunnitelma tulevaisuuden tutkimusprojektien sisällöstä, aikataulusta ja koordinoinnista ja perustaa tutkijaryhmien verkko EU:n tasolla tulevaisuuden tutkimusprojektion koordinointia varten.
Intimacy

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Intimacy voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Intimacy, Hanif Kureishin romaani vuodelta 1998; julkaistu suomeksi kirjassa Lähtö ja neljä muuta tarinaa
Intimacy, Kureishin romaaniin pohjautuva Patrice Chéreaun elokuva vuodelta 2001
Intimacy, Bloc Party -yhtyeen musiikkialbumi vuodelta 2008
Intimacy, Dean Jamesin musiikkialbumi vuodelta 1997.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Intimacy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hiilikuitu

NASAn insinööri Les Johnson pitelee käsissään aurinkopurjeen materiaalina käytettävää jäykkää, ohutta hiilikuitukalvoa
Hiilikuitu on hiilisäie tai hiilisäikeistä valmistettu kudos, jossa säikeen läpimitta on yleensä noin 5–8 μm. Hiilikuitu on lähes täysin hiiliatomeja. Hiiliatomit ovat sitoutuneet toisiinsa mikroskooppisen pieniksi kiteiksi, jotka on ovat asettuneet säikeeksi vastakkaisesti säikeen pituussuuntaan nähden. Yksi kudos saattaa sisältää useita tuhansia säikeitä. Hiilikuitusäikeen rakenne on samankaltainen kuin hiilinanolevyn, mutta säikeen muodossa.
Arkikielessä hiilikuidulla tarkoitetaan yleensä hiilikuidulla lujitettuja muoveja eli komposiitteja, jossa epoksihartsimatriisi lujitetaan hiilikuiduista valmistetulla matolla. Materiaali on lujaa ja kevyttä, mutta myös suhteellisen kallista.
Historia

Ensimmäiset hiilikuidut valmistettiin 1950-luvulla ohjuskomponenttien muoviosien lujittamiseen. Ensimmäiset hiilikuidut valmistettiin kuumentamalla viskoosisäikeitä, kunnes ne karbonoituivat. Prosessi oli erittäin tehoton ja lopputuotteessa oli vain n. 20 % hiiltä ja sen kestävyys sekä jäykkyys olivat huonot. 1960-luvulla prosessia kehitettiin käyttämällä raaka-aineena polyakrylonitriiliä. Tällöin lopputuotteesta oli jo 55 % hiiltä ja sen ominaisuudet olivat huomattavasti paremmat. 1970-luvulla löydettiin uudeksi raaka-aineeksi öljypiki, josta tuotetulla hiilikuidulla olikin hyvä taivutuslujuus, mutta puristuslujuus on rajallinen, joten sen käyttö on pysynyt vähäisenä.
Rakenne ja ominaisuudet

Hiilikuitu koostuu useista säikeistä. Yksittäinen säie on halkaisijaltaan 5-8 mikrometriä ja koostuu lähes täysin hiilestä. Aluksi kehitetyt säikeet olivat 7–8 mikrometriä halkaisijaltaan ja viime aikoina on päästy viiteen mikrometriin. Rakenteeltaan hiilikuitu muistuttaa grafiittia. Ne koostuvat hiiliatomikerroksista, joissa atomit ovat järjestäytyneet heksagonaaliseen muotoon. Hiilikuitu ja grafiitti eroavat toisistaan näiden kerroksien tavasta kiinnittyä toisiinsa.
Hiilikuidut luokitellaan niiden kimmokertoimen avulla. Kimmokertoimen yksikkö SI-järjestelmässä on Pascal. Kuidut joiden kimmomoduuli on alle 240 GPa määritellään alhaisen lujuuden hiilikuiduiksi. Erittäin korkean lujuuden hiilikuiduiksi määritellään kuidut, joiden kimmokerroin on 500–1000 GPa. Teräksen kimmokerroin on noin 200 GPa, joten siihen verrattuna vahvin hiilikuitu on noin viisi kertaa jäykempää.
Valmistus

Hiilikuidun valmistukseen on useita erilaisia menetelmiä.
Hiilisäikeitä valmistetaan muun muassa pyrolyysillä polyakryylinitriilistä (PAN). Kuumennuksessa polymeeri muodostaa hiiliketjuja, jotka liittyvät pitkiksi kuiduiksi. Lopputuote on 93–95-prosenttista hiiltä. Polyakryylinitriiliä lämmitetään, jolloin polyakryylinitriilissä oleva hiilen ja typen kolmoissidos katkeaa. Tällöin hiilen ja ketjussa seuraavan hiilen välille muodostuu yksinkertainen sidos ja hiiliketju muuttuu kehämäiseksi.
Tämän jälkeen suoritetaan uusi lämmitys, noin 700 °C:seen. Tällöin kehät aromatisoituvat. Tämän jälkeen lämmitetään jälleen uudelleen, noin 400–600 °C:seen jolloin kehät muodostava  toisten kehärivien kanssa toistuvia rivejä. Tässä vaiheessa muodostuu myös typpikaasua, kun typpiatomeja vapautuu kehärivien väleistä. Lopulta kun rivejä sulautuu yhteen, jäljelle ei jää juurikaan typpeä, vaan grafiittimuodossa olevaa 93–95-prosenttista hiiltä.
PAN:i käyttävällä menetelmällä tuotetaan noin 90 % maailman hiilikuidusta. Lopuilla 10 % hiilikuiduista on raaka-aineena öljypiki tai viskoosi.  Myös puusta erotetun selluloosan ja ligniinin käyttöä hiilikuidun valmistukseen kehitetään.
Käyttö

Hiilikuidulla lujitettu muovirakenne on painoltaan tyypillisesti puolet vastaavan lujuisen teräsrakenteen painosta, jonka takia hiilikuitu on erittäin suosittu avaruus- ja ilmailualalla, urheiluvälineissä, urheiluautoissa, purjeveneiden mastoissa ja kaikessa muussa missä tarvitaan keveyttä ja lujuutta. Hiilikuidulla voidaan myös lujittaa tekstiilejä. Kankaisiin kudotaan mukaan hiilikuitusäikeistä koottuja lankoja, jolloin kankaan lujuus moninkertaistuu.
Potentiaalisia tulevaisuuden käyttökohteita hiilikuidulle on jatkuvasti yhä enemmän. Esimerkiksi sähköntuotannon parissa käyttökohteita ovat tuulivoima, paineistetun maakaasun varastointi ja kuljetus sekä polttokennot. Nykyään hiilikuitua käytetään urheiluautoissa, mutta hinnan laskiessa massatuotannossa oleviin autoihin tulee myös enemmän hiilikuitua, joka laskee niiden painoa ja siten kulutusta. Rakennusalalla voidaan valmistaa kevytelementtejä hiilikuidusta sekä hiilikuidun ominaisuuksia voidaan hyödyntää maanjäristyksiltä suojautumiseen rakennuksissa. Hiilikuitu on myös lupaavimpia avaruushissin materiaaleja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiilikuitu Wikimedia Commonsissa
Hiilikuitusäie (ohuempi) ihmisen hiuksen vieressä.
Hiilikuidulla lujitettua muovia
Hura-huh-hah-hei!

Hura-huh-hah-hei!  on suomalainen television viihdeohjelma. Se kertoo fiktiivisen tarinan pontikan eli korpikuusen kyyneleen keksimisestä, kehittämisestä ja markkinoinnista. Pontikan historiaa seurataan maailmalta, kunnes se lopulta löytää otollisen maaperän Suomesta. Viihdeohjelmassa myös sekoitetaan faktaa ja fiktiota. Mauno Mannakorvella oli pontikkatehdas jossain Suomen korvessa. Siellä hän opetti poikaansa ihmejuoman valmistuksen ja markkinoinnin saloihin. Mutta nimismies konstaapeliapulaisineen vaani lähistöllä.
Hura-huh-hah-hei! rakentui Erkki Pohjanheimon idean pohjalle. Käsikirjoitus oli Jouni Lompolon ja musiikki Jaakko Salon. Laulujen tekstit kirjoitti Saukki.  Dramaturgiasta ja ohjauksesta vastasivat Anja-Maija Leppänen ja Erkki Pohjanheimo. Ohjelman tuotti TV1:n Viihdetoimitus.
Ohjelman nimi perustuu vanhaan kansansävelmään Mannakorven mailla. Äänilevyllä sen teki tunnetuksi Tapio Rautavaara. Televisio-ohjelman ensi-ilta oli TV1:ssä vapunaattona 30.4.1969 ja uusinta 14.8.1988. Sen kesto on 50’53”.
Henkilöt

Mauno Mannakorpi - Risto Mäkelä
Alina Mannakorpi – Ragni Malmstén
Mannakorpi Jr. - Erkki Liikanen
Nimismies - Matti Nurminen
Konstaapeli Reipas - Topi Reinikka
Konstaapeli Yrmy - Pertti Roisko
Pääministeri – Kauko Kokkonen
Ministeri – Keijo Komppa
Raittiusesitelmöitsijä – Eila Pehkonen
Uutistenlukija - Kauko Saarentaus
Aiheesta muualla

https://www.imdb.com/title/tt1456859/
Jaana Eskelinen

Jaana Marjut Eskelinen (s. 8. huhtikuuta 1985 Pyhäselkä) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Pyhäselän Urheilijoita ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2007 lähtien toiminut Ari Lyytikäinen. Kalevan kisoista Eskelinen on saavuttanut 10 kilometrin kävelyssä hopeaa vuonna 2007 ja pronssia vuonna 2005. Lisäksi hän on ollut voittamassa kultaa 3 x 3 000 metrin kävelyviestissä.
Hopeahanhikki

| Hopeahanhikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Sormihanhikit Potentilla
Laji::  argentea
Kaksiosainen nimi
 Potentilla argentea  L. 
Katso myös
   Hopeahanhikki Wikispeciesissä   Hopeahanhikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hoikkahopeahanhikki eli hopeahanhikki (Potentilla argentea) on ruusukasvien heimoon ja sormihanhikkien sukuun kuuluva pienehkö keltakukkainen kasvilaji. Hopeahanhikki luokitellaan usein yhdeksi muuntelevaksi lajiksi, mutta toisinaan se on jaettu useammaksi eri lajiksi, kuten hoikkahopeahanhikki (Potentilla argentea) ja tanakkahopeahanhikki (Potentilla neglecta, syn. Potentilla argentea subsp. neglecta).
Ulkonäkö ja koko

Hopeahanhikki on 15–30 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruohokasvi. Kasvin lehdet ovat viisisormiset, alapinnaltaan valkonukkaiset ja hopeankiiltoiset. Myös varsi ja lehden päälliosa on harvahkon hopeanvärisen karvan peitossa. Puhtaankeltaisen kukan halkaisija on 5–7 millimetriä.
Levinneisyys

Hopeahanhikkia esiintyy sekä Euroopassa että Aasiassa. Lisäksi laji on levinnyt ihmisen mukana Pohjois-Amerikkaan.
Elinympäristö

Hoikkahopeahanhikin ensisijaista elinympäristöä ovat kuivat niityt, kedot ja nummet. Sitä tavataan myös ratavalleilla, joutomailla ja tienpientareilla.
Alalajit

Hopeahanhikilla on monia alalajeja, joista Suomessa esiintyvät ainakin ketohopeahanhikki (Potentilla argentea subsp. argentea), rentohopeahanhikki (Potentilla argentea subsp. demissa), sirohopeahanhikki (Potentilla argentea subsp. decora), pulskahopeahanhikki (Potentilla argentea subsp. dissecta) ja liuskahopeahanhikki (Potentilla argentea subsp. acutifida).
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Hopeahanhikit (Potentilla argentea)
United States Department of Agriculture (USDA): Potentilla argentea (englanniksi)
Hopeahanhikin tunnistaminen.
Ingvar Stadheim

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ingvar Stadheim
Syntymäaika: 9. helmikuuta 1951 (ikä 73)
Syntymäpaikka:  , Norja
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  |  Sogndal Fotball |  |
Valmennusura
1979–1980 1983–1984 1986 1986–1988 1988–1990:  Sogndal Fotball  Sogndal Fotball  Kongsvinger IL  Norjan U21-maajoukkue  Norjan maajoukkue
Ingvar Stadheim (s. 9. helmikuuta 1951) on norjalainen entinen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. Nykyään hän työskentelee BIS Production Partnerin palveluksessa.
Ura

Stadheim pelasi omalla pelaajaurallaan Sogndal Fotballissa ja oli mukana seuran hävitessä historiansa ainoan Norjan cupin finaalin SK Brannille 1976. Hän siirtyi seuran valmentajaksi 1979 ja valmensi joukkuetta kaksi kautta. Hän palasi seuraan 1983 kahden kauden ajaksi.  Kaudella 1986 hän luotsasi Kongsvingerin Norjan liigassa pronssille. Samana vuonna hän siirtyi Norjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän nousi Tord Gripin seuraajaksi A-maajoukkueen peräsimeen, muttei onnistunut viemään Norjaa MM-kisoihin 1990. Hän jätti maajoukkueen lokakuussa 1990 kehnosti alkaneiden EM1992-karsintojen takia.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Stadheim jätti valmennustehtävät. Nykyään hän työskentelee BIS Production Partnersin palveluksessa. Hänen poikansa Anders on myös tehnyt uraa jalkapalloilijana.
Ingvar Krook

Rolf Ingvar Krook (19. helmikuuta 1941 Vaasa – 8. joulukuuta 2018 Vaasa) oli suomalainen juristi, koulutukseltaan oikeustieteen tohtori. Hän oli Vaasan hovioikeuden jäsen 1976–1989, korkeimman oikeuden jäsen 1989–1998 ja Vaasan hovioikeuden presidentti 1998–2004. Hän oli opettajana Vaasan kauppakorkeakoulussa 1969–1980.
Aiheesta muualla

Ingvar Krookin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Erkki Rintala | Vaasan hovioikeuden presidentti 1998–2004 | Seuraaja: Mikko Könkkölä |
Jakarta International Stadium

| Jakarta International Stadium> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Jakarta, Indonesia
Rakennustyöt aloitettu:  syyskuu 2019
Avattu:  13. huhtikuuta 2022
Katsojakapasiteetti
 82 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Jakarta International Stadium (indonesiaksi Stadion Internasional Jakarta) on Indonesian pääkaupungissa Jakartassa sijaitseva jalkapallostadion. Se on  Liga 1:ssä pelaavan Persija Jakartan kotistadion. Stadionin kapasiteetti on 82 000 katsojaa. Stadionin rakentaminen aloitettiin syyskuussa 2019, ja se valmistui maaliskuussa 2022.
Jakarta International Stadium on maailman toiseksi suurin stadion, jossa on sisäänvedettävä katto. Stadionilla on myös näköalatasanne 70 metrin korkeudessa.
Jakautumistilavuus

Jakautumistilavuus ( V_{D}) on farmakologiassa käytetty suure, joka kuvaa lääkeaineen jakautumista elimistössä.
Jakautumistilavuus lasketaan annetun lääkeaineen määrästä tilavuutena ja sen pitoisuudesta plasmassa. Jakautumistilavuus on se tilavuus, joka tarvittaisiin, mikäli lääkeaineen pitoisuus muualla elimistössä olisi sama kuin sen pitoisuus plasmassa. Jos jakautumistilavuus on pieni, lääkeaine pysyy verenkierrossa. Tällaisia lääkeaineita ovat esimerkiksi voimakkaan polaariset ja vahvasti ionisoituneet yhdisteet. Jos jakautumistilavuus on suuri, lääkeaine taas hakeutuu kudoksiin. Tällaisia lääkeaineita ovat esimerkiksi lipofiiliset yhdisteet.
Jakautumistilavuus on teoreettinen suure, eikä se kuvaa täsmällisesti lääkeaineen vaikutuksia tai sen jakautumista esimerkiksi eri kudoksiin.
Insuliinipumppu

Medtronic MiniMed 780G -insuliinipumppu, matkapuhelin ja Accu-Chek Guide Link -verensokerimittari. Insuiinipumppu on yhdistetty sokerisensoriin (ei kuvassa), joka mittaa jatkuvasti ihonalaiskudoksen sokeria.  Matkapuhelimessa on käynnissä ohjelma, joka vastaanottaa insuliinipumpun tietoja ja lähettää ne potilaan luvalla hoitopaikan käyttöön. Verensokerimittarilla kalibroidaan sensori.
Medtronic Guardian Sensor 3 -kudossokerisensori ja Link 3 -lähetin kiinnitettynä teipein iholle. Lähetin lähettää viiden minuutin välein glukoosisensorin kudoksesta mittaaman arvon MiniMed 780G -insuliinipumpulle (ei kuvassa).
Insuliinipumppu, infuusiosetti ja asetinlaitteessa oleva kanyyli. Insuliinisäiliö on yhdistetty infuusiosettiin. Säiliö näytetään irrotettuna pumpusta.
Insuliinipumppu on mukana kannettava laite, jota käytetään insuliinin jatkuvaan ihonalaiseen annosteluun diabetespotilailla. Järjestelmään kuuluu kolme osaa:
pumppu
kertakäyttöinen insuliinisäiliö (pumpun sisällä)
infuusiosetti, sisältää ihon alle asetettavan kanyylin sekä letkun, joka yhdistää insuliinisäiliön ja kanyylin
Insuliinipumppuun liitetyn verensokerisensorin käyttö on yleistynyt. Sensori aistii ihonalaisen kudoksen glukoosia ja se voi olla liitettynä pumppuun jatkuvasti tai jaksoittain. Sensori voi myös ohjata pumpun toimintaa. Se voi vähentää insuliinin annostelua, jos verensokeri laskee liikaa tai lisätä insuliinin annostelua, jos verensokeri vastaavasti nousee.
Markkinoilla on myös langaton insuliinipumppu, jossa pumppu kiinnitetään suoraan käyttäjän iholle ja jota käytetään langattomasti.
Insuliinipumppuhoidolla saavutetaan usein paremmat hoitotulokset kuin pistoshoidolla.
Annostelu

Insuliinipumppu annostelee jatkuvasti pieniä määriä pikavaikutteista insuliinia, joka korvaa pitkävaikutteisen insuliinin. Insuliinipumppu annostelee samaa pikavaikutteista insuliinia kahdella tavalla:
bolusannoksina, jotka annostellaan kattamaan aterian aiheuttama verensokerin nousu tai korjaamaan korkeaa verensokeripitoisuutta
basaaliannoksena, jota pumppu annostelee jatkuvasti kattamaan insuliinitarpeen yöllä ja aterioiden välillä
Insuliinannokset ovat säädettäviä.
Suomessa käytettävät insuliinipumput

Suomessa on tällä hetkellä käytössä usean eri valmistajan insuliinipumppuja, esimerkiksi:
Accu-Chek
Medtronic
Omnipod
Rubin medical
YpsoPump
Kehittämishankkeita on käynnissä: esimerkiksi Eli Lilly on kehittämässä puoliautomaattista insuliinipumppua.
Langaton OmniPod  -insuliinipumpun Pod-osa kiinnitettynä käsivarteen. Lisäksi tarvitaan PDM-laite (Personal Diabetes Manager), jonka avulla käyttäjä voi langattomasti ohjata insuliinin annostelua. Yhtä Podia voidaan käyttää enintään 72 tuntia.
Hopeahärkki

| Hopeahärkki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Härkit Cerastium
Laji::  tomentosum
Kaksiosainen nimi
 Cerastium tomentosum  L. 
Katso myös
   Hopeahärkki Wikispeciesissä   Hopeahärkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeahärkki (Cerastium tomentosum) on kohokkikasveihin kuuluva valkokukkainen kasvi, joka muodostaa tiheitä mattomaisia kasvustoja. Sen varressa ja lehdissä on tiheästi valkoista karvaa. Hopeahärkki on kotoisin Etelä-Euroopasta ja Länsi-Aasiasta, mutta se on levinnyt laajemmalle alueelle. Laji on suosittu koristekasvi ja villiintyy helposti.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen hopeahärkki kasvaa 10–30 cm korkeaksi ja muodostaa tiheäitä, mattomaisia kasvustoja. Varret ja lehdet ovat tiheään valkokarvaisia, mihin myös lajin suomenkielinen nimi viittaa. Kukintohaaroissa on pelkästään hapsikarvoja. Lehdet ovat muodoltaan tasasoukkia tai kapeansuikeita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on kooltaan 5–7 mm pitkä, teriö on noin kolme kertaa verhiön pituinen. Valkoiset terälehdet ovat matalaan kaksihalkoisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Kukkavarsien tyvellä on myös kukattomia tyvivesoja. Suomessa hopeahärkki kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on pitkähkö, 10-liuskaisesti aukeava monisiemeninen kota.
Hopeahärkki ja lähilaji ketohärkki (C. arvense) risteytyvät helposti.
Levinneisyys

Hopeahärkki on kotoisin Etelä-Euroopasta ja Länsi-Aasiasta. Laji esiintyy luonnonvaraisena alkuperäislajina muun muassa Italiassa ja Krimin niemimaalla. Koristekasvina se on kuitenkin levinnyt paljon alkuperäistä esiintymisaluetta laajemmalle. Suomessa hopeahärkkiä voi tavata luonnonvaraisena lähinnä eri puolilla Etelä-Suomea. Varsinkin Ahvenanmaalla laji on lähes vakiintunut luontoon. Pohjoisimmat havainnot ovat Oulun seudulta ja Etelä-Lapista.
Elinympäristö

Alkuperäisellä esiintymisalueella hopeahärkki on vuoristoseutujen laji. Viljelykarkulaisena sitä tavataan tienvarsilla, maankaatopaikoilla, pihoissa ja joutomailla.
Käyttö

Hopeahärkki on yleinen puistojen ja kivikkopuutarhojen koristekasvi. Laji villiintyy luontoon varsin helposti. Viljelylajikkeiden katsotaan useimmiten olevan hopeahärkin ja sitä paljon muistuttavien lähisukulaislajien, kuten nukkahärkin (C. biebersteinii), risteymiä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Hopeahärkin levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Cerastium tomentosum - hopeahärkki
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hopeahärkki (Cerastium tomentosum)
Hopeahärkin kukka.
Hopeahärkin lehtiä.
I Wanna Have Your Babies

| ”I Wanna Have Your Babies” Natasha Bedingfield |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: N.B.
 B-puoli: ”What If’s”
 Formaatti: CDS, digitaalinen lataus
 Tekijä(t): Natasha Bedingfield, Steve Kipner, Andrew Frampton, Wayne Wilkins
 Tuottaja(t): Bedingfield, Kipner, Frampton, Wilkins
 Tyylilaji: pop, R&B
 Kesto: 03.43
 Levy-yhtiö: Phonogenic
Natasha Bedingfieldin muut singlet
| ”I Bruise Easily” 2005 | ”I Wanna Have Your Babies” 2007 | ”Soulmate” 2007 |
I Wanna Have Your Babies (tunnetaan myös nimellä Babies) on englantilaisen poplaulaja Natasha Bedingfieldin toiselta studioalbumilta N.B. julkaistu single. Sen ovat kirjoittaneet Natasha Bedingfield, Steve Kipner, Andrew Frampton ja Wayne Wilkins. Laulu sai vaikutteita hip hopista ja sen sanoitukset kertovat naisesta, joka yrittää löytää oikean miehen lastensa isäksi.
"I Wanna Have Your Babies" julkaistiin N.B.-albumin ensimmäisenä singlenä ja se sai vaihtelevia arvosteluja kriitikoilta, joiden mielestä kyseinen laulu ei ollut niin vaikuttava kuin edelliset.
Taustat ja kirjoittaminen

Vuonna 2006 Bedingfield alkoi kirjoittaa ja äänittää materiaalia yhdessä Steve Kipnerin, Andrew Framptonin ja Wayne Wilkinsin kanssa Los Angelesissa, Kaliforniassa. Laulun inspiraationa oli puolitoistavuotinen kiertue ympäri Yhdysvaltoja. Bedingfield ei ollut koskaan ollut niin kauan pois ystäviensä ja perheensä luota, ja hän kertoi tajunneensa, kuinka tärkeitä suhteet ovat. Bedingfield kertoi halunneensa laulun, joka sopi häneen itseensä, sanoen, että "ensimmäinen albumini kertoi itsenäisyydestä ja opportunismista. Olen nyt eri tilanteessa. Olen seurustellut, etsinyt kumppania, sitä Herra Oikeaa."
Raidat > Ison-Britannian julkaisu

(Julkaistu 16. huhtikuuta 2007)
"I Wanna Have Your Babies"
"Unwritten" (Live at The Nokia Theatre, New York)
Raidat > Kansainvälinen julkaisu

(Julkaistu 16. huhtikuuta 2007)
"I Wanna Have Your Babies"
"What Ifs"
"Unwritten" (Live at The Nokia Theatre, New York)
"I Wanna Have Your Babies" (Snowflakers Rub)
Aiheesta muualla

I Wanna Have Your Babies discogs.com -sivustolla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi