stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maailman maat – liput ja historia

| Maailman maat – liput ja historia |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kimmo Kiljunen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Into
Julkaistu:  2013
Sivumäärä:  734 sivua, kuvia ja karttoja
ISBN:  978-952-264-157-1

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailman maat – liput ja historia on Kimmo Kiljusen vuonna 2013 julkaisema kirja. Se on laajennus hänen aikaisemmasta teoksestaan, jonka kaksi ensimmäistä painosta (vuosilta 1995 ja 2000) ovat nimellä Maailman maat ja liput, kolmas painos Valtiot ja liput (vuodelta 2002).
Kirja esittelee kaikkien maailman valtioiden historian ja perusasiat ja peilaa niihin lippujen kehitystä. Se ei siis ole tavanomainen liput lyhyesti kuvaava kirja muttei toisaalta tavallinen tietosanakirjamainen maailman maiden esityskään.
Maat ja niiden liput esitellään alueittain: Pohjoismaat ja Baltia, Eurooppa, IVY, Afrikka, Aasia, Oseania, Amerikka. Kirjassa on kuvia nykyisten lippujen lisäksi entisistä lipuista.
Kirjassa on tietoa myös autonomisista alueista kuten Ahvenanmaasta. Kirjan kannessa on monta lippua, osa entisiä. Kirja on omistettu Kiljusen lapsenlapsille, toisin kuin Valtiot ja liput, joka on omistettu Kiljusen lapsille.
Maria Tyyster

Maria Tyyster
Eeva  Maria Tyyster (s. 15. elokuuta 1988 Lappeenranta) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla tangokuningattareksi vuonna 2014. Tätä ennen Tyyster oli mukana kilpailuissa kolmesti vuosina 2009–2011, ja ollut jo kahdesti mukana Tangomarkkinoiden finaalikilpailussa.
Tyyster valmistui sosionomiksi keväällä 2023 2,5 vuoden opiskelun jälkeen ja työskentelee Rikosseuraamuslaitoksella.
Aiheesta muualla

Kotisivu
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Tyyster Wikimedia Commonsissa
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuningattaret
| --- | --- |
1980-luku:   1987: Arja Sipola  1988: Kirsi Rissanen  1989: Arja Koriseva 
1990-luku:   1990: Jaana Lammi  1991: Kaija Pohjola  1992: Eija Kantola  1993: Merja Raski  1994: Tiina Räsänen  1995: Marita Taavitsainen  1996: Saija Varjus  1997: Niina Päivänurmi  1998: Kirsi Ranto  1999: Taina Kokkonen 
2000-luku:   2000: Mira Kunnasluoto  2001: Mira Sunnari  2002: Johanna Pakonen  2003: Saija Tuupanen  2004: Johanna Debreczeni  2005: Kati Fors  2006: Elina Vettenranta  2007: Jenna Bågeberg  2008: Hanna Talikainen 
2010-luku:   2011: Mervi Koponen  2013: Heidi Pakarinen  2014: Maria Tyyster  2015: Susanna Heikki  2016: Erika Vikman  2017: Aino Niemi  2018: Saana Sassali  2019: Pirita Niemenmaa 
2020-luku:   2022: Heta Halonen  2023: Charlotta Saari  2024: Miia Laitinen
Marie-Laure Brunet
Maailmancupin palkintosijat

Kausi 2008–2009: Trondheim takaa-ajossa kolmas
Kausi 2009–2010: Vancouver takaa-ajossa kolmas, Hanty-Mansijsk pikakilpailussa toinen; maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Kausi 2010–2011: Östersund normaalikilpailussa toinen, Pokljuka normaalikilpailussa kolmas, Antholz yhteislähtökilpailussa toinen
Kausi 2011–2012:  Nové Město takaa-ajossa kolmas, Ruhpolding normaalimatkalla ja yhteislähdössä toinen; maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemäs
Kausi 2013–2014: Östersund normaalikilpailussa kolmas
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Mark Lamb

Mark William Lamb (s. 3. elokuuta 1964) on kanadalainen entinen ammattijääkiekkoilija ja nykyinenmilloin? Western Hockey Leaguen (WHL) Prince George Cougarsin päävalmentaja ja päävalmentaja. Lamb toimi aiemmin American Hockey Leaguen (AHL) Tucson Roadrunnersin ja WHL:n Swift Current Broncosin päävalmentajana. Lamb syntyi Ponteixissa Saskatchewanissa, mutta varttui Swift Currentissä, Saskatchewanissa.[lähde? ]
Pelaajan ura

Calgary Flames valitsi Lambin NHL:n vuoden 1982 ennakkovarauksessa 72. sijalla. Lamb pelasi vain yhden ottelun Flamesissa ennen kun teki sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa vuonna 1986. Yhden kauden aikana Detroitissa Lamb pelasi 22 runkosarjapeliä. Edmonton Oilers otti Lambin omistukseensa vuonna 1987, jossa hän vietti yhteensä viisi kautta ja voitti heidän kanssaan Stanley Cupin vuonna 1990. Ottawa Senators valitsi Lambin sitten vuoden 1992 NHL:n laajennusluonnoksessa, ja hän toimi joukkueen varakapteenina Brad Shaw'n rinnalla NHL-kaudella 1993–1994. 5. maaliskuuta 1994 Lamb vaihdettiin Philadelphia Flyersiin Flyersin vuoden 1988 ensimmäisen kierroksen valintaan Claude Boivin ja alaliigan maalivahti Kirk Daubenspeck . Hän pelasi vain 27 peliä Flyersissä ennen kuin hänet vaihdettiin käteisellä Montreal Canadiensiin . Hän päätti uransa neljällä kautta International Hockey Leaguessa Houston Erosissa ja yhdellä Deutsche Eishockey Ligassa Saksassa Landshut EV :ssä. Yhteensä Lamb pelasi 403 runkosarjapeliä National Hockey Leaguessa tehden 46 maalia ja 100 syöttöä 146 pisteessä.[lähde? ]
Valmentajan ja managerin ura

Lamb jäi eläkkeelle pelaajana vuonna 2000. Vuotta myöhemmin hän palasi Edmontoniin apuvalmentajana. Vuonna 2002 Lamb siirtyi Dallas Starsiin samassa roolissa. Kauden jälkeen, jolloin Stars putosi pudotuspeleistä ennätyksillä 36–35–11, Lamb oli tuolloin Western Hockey Leaguen Swift Current Broncosin päävalmentaja ja toimitusjohtaja.[lähde? ]
21. kesäkuuta 2016 Lamb nimitettiin Tucson Roadrunnersin, Arizona Coyotesin American Hockey Leaguen tytäryhtiön, päävalmentajaksi.  Hänet vapautettiin tehtävistä yhden kauden jälkeen[lähde? ].
Vuonna 2018 hänet palkattiin Prince George Cougarsin pääjohtajaksi WHL:ssä.
Palkinnot ja saavutukset

WHL East First All-Star Team – 1984
Stanley Cupin mestaruus 1990 ( Edmonton ).
Mark Labbett

Labbett The Chasen amerikkalaisessa versiossa 2014.
Mark Labbett (s. 15. elokuuta 1965) on englantilainen tietokilpailija, joka tunnetaan yhtenä "jahtaajista" (engl. chaser) brittiläisessä The Chase -visailuohjelmassa. Hän on "jahtaajana" myös ohjelman australialaisessa versiossa ja oli aiemmin myös sen yhdysvaltalaisessa versiossa. Labbett on osallistunut myös useisiin muihin visailuohjelmiin ja tietokilpailuihin. Hän myös työskentelee Redtooth-nimisen tietokilpailuyrityksen kysymyksenlaatijana. Aiemmin hän työskenteli matematiikan opettajana sekä tutkijana Oxfordin yliopistossa.
The Chase -ohjelman muut "jahtaajat" ovat Shaun Wallace, Anne Hegerty, Paul Sinha, Jenny Ryan ja Darragh Ennis. Labbettin lempinimi ohjelmassa on "The Beast" (suom. Peto), joka johtuu hänen isosta koostaan (noin 198cm) sekä siitä, että hänen sukunimensä kuulostaa ranskan kielen sanalta la bête, joka tarkoittaa petoa.
Vuonna 2012 Labbett tuli 81. sijalle Tietokilpailun maailmanmestaruuskilpailuissa.
Visailuohjelmat

Mastermind (1999, 2000) – kilpailija
Countdown (2000) – kilpailija
BrainTeaser (2004) – kilpailija
SUDO-Q (2005) – kilpailija
University Challenge – kilpailija
Haluatko miljonääriksi? (brittiläinen versio) – kilpailija
The National Lottery People's Quiz (2007) – kilpailija
Only Connect (2009) – kilpailija
The Chase (2009–) – jahtaaja
The Chase USA (2013–2015) – jahtaaja
Sugar Free Farm (2016) – osallistuja
The Chase Australia (2016–) – jahtaaja
Yksityiselämä

Mark Labbett syntyi Tivertonissa, Devonissa, Englannissa. Labbett meni naimisiin itseään 27 vuotta nuoremman Katie-vaimonsa kanssa lokakuussa 2014. Labbettilla on kaksi pikkuveljeä: Paul ja Philip.
Aiheesta muualla

Mark Labbett Twitterissä
122 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku eaa. · 100-luku eaa. · Ensimmäinen vuosisata eaa.
Vuosikymmenet: 200-luku eaa. · 190-luku eaa. · 180-luku eaa. · 170-luku eaa. · 160-luku eaa. · 150-luku eaa. · 140-luku eaa. · 130-luku eaa. · 120-luku eaa. · 110-luku eaa. · 100-luku eaa. · 90-luku eaa.
Vuodet: 200 eaa. · 199 eaa. · 198 eaa. · 197 eaa. · 196 eaa. · 195 eaa. · 194 eaa. · 193 eaa. · 192 eaa. · 191 eaa. · 190 eaa. · 189 eaa. · 188 eaa. · 187 eaa. · 186 eaa. · 185 eaa. · 184 eaa. · 183 eaa. · 182 eaa. · 181 eaa. · 180 eaa. · 179 eaa. · 178 eaa. · 177 eaa. · 176 eaa. · 175 eaa. · 174 eaa. · 173 eaa. · 172 eaa. · 171 eaa. · 170 eaa. · 169 eaa. · 168 eaa. · 167 eaa. · 166 eaa. · 165 eaa. · 164 eaa. · 163 eaa. · 162 eaa. · 161 eaa. · 160 eaa. · 159 eaa. · 158 eaa. · 157 eaa. · 156 eaa. · 155 eaa. · 154 eaa. · 153 eaa. · 152 eaa. · 151 eaa. · 150 eaa. · 149 eaa. · 148 eaa. · 147 eaa. · 146 eaa. · 145 eaa. · 144 eaa. · 143 eaa. · 142 eaa. · 141 eaa. · 140 eaa. · 139 eaa. · 138 eaa. · 137 eaa. · 136 eaa. · 135 eaa. · 134 eaa. · 133 eaa. · 132 eaa. · 131 eaa. · 130 eaa. · 129 eaa. · 128 eaa. · 127 eaa. · 126 eaa. · 125 eaa. · 124 eaa. · 123 eaa. · 122 eaa. · 121 eaa. · 120 eaa. · 119 eaa. · 118 eaa. · 117 eaa. · 116 eaa. · 115 eaa. · 114 eaa. · 113 eaa. · 112 eaa. · 111 eaa. · 110 eaa. · 109 eaa. · 108 eaa. · 107 eaa. · 106 eaa. · 105 eaa. · 104 eaa. · 103 eaa. · 102 eaa. · 101 eaa. · 100 eaa. · 99 eaa.
Tapahtumia

Flavius Flaccus ja Gaius Gracchus nimetään Tribuuniksi, ja he säätävät merkittäviä lakiuudistuksia
Marina (vuoden 2006 televisiosarja)

| Marina |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:   Sandra Echeverría  Mauricio Ochmann  Manolo Cardona  Aylín Mújica  Humberto Zurita 
Alkuperämaa:    Meksiko   Yhdysvallat 
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Telemundo
Esitetty:  16. lokakuuta 2006 –  28. kesäkuuta 2007
Tuotanto
Ohjaaja(t):  David Posada
Käsikirjoittaja(t):   Alberto Gómez  Cristina Policastro  Inés Rodena 
Säveltäjä(t):  Walterio Pesqueira
Kuvaaja(t):   Pedro Avila  Luis Ávila 
Tuotantoyhtiö(t):   Argos Television  Telemundo 
Aiheesta muualla
IMDb
Marina on televisioyhtiö Telemundon esittämä meksikolais-yhdysvaltalainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Sandra Echeverría, Mauricio Ochmann, Manolo Cardona, Aylín Mújica ja Humberto Zurita.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sandra Echeverría  | … |  Marina Hernández/Marina Alarcón Hernández de Alarcón/Marina Alarcón Hernández de Santibáñez   |
|  Mauricio Ochmann  | … |  Ricardo Alarcón Morales   |
|  Manolo Cardona  | … |  Ricardo Alarcón Morales   |
|  Aylín Mujica  | … |  Verónica Saldívar Castaño/Laura Saldívar Castaño   |
|  Humberto Zurita  | … |  Guillermo Alarcón Herrera   |
Aiheesta muualla

Marina Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Marina BetaSeries. Viitattu 12.1.2023. (espanjaksi)
Marc Girardelli

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marc Girardelli |  Marc Girardelli |  Marc Girardelli |  |
Maa:   Luxemburg
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Albertville 1992 | supersuurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Albertville 1992 | suurpujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Crans-Montana 1987 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Vail 1989 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Saalbach 1991 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Sierra Nevada 1996 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Bormio 1985 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Crans-Montana 1987 | supersuurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Crans-Montana 1987 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Morioka 1993 | pujottelu |  |
|  Pronssia | Bormio 1985 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Vail 1989 | pujottelu |  |
|  Pronssia | Morioka 1993 | alppiyhdistetty |  |
Marc Girardelli (s. 18. heinäkuuta 1963 Lustenau, Itävalta) on luxemburgilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka on syntyjään kotoisin Itävallasta. Hän on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä alppihiihtäjistä.
Girardelli aloitti alppihiihdon 5-vuotiaana vuonna 1969 ja ensimmäisen kilpailunsa hän laski 7-vuotiaana. Aina vuoteen 1976 hän edusti Itävaltaa mutta vaihtoi sitten kansalaisuuttaan, koska halusi isänsä valmentavan häntä. Kansalaisuuden vaihdon takia hän joutui jättämään muun muassa Lake Placidin ja Sarajevon olympialaiset väliin vuosina 1980 ja 1984. Girardelli kärsi urallaan myös vakavista loukkaantumisista, jotka olivat päättää hänen uransa ennen aikojaan.
Ensimmäisen kilpailunsa maailmancupissa Girardelli laski kaudella 1979–1980 ja ensimmäisen palkintopallisijoituksen hän nappasi vuonna 1981 Wengenistä. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän otti vuonna 1983 Jällivaaran pujottelusta. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti viisi kertaa. Girardelli otti voiton jokaisessa viidessä alppilajissa, mikä kertoo siitä, että hän kykeni laskemaan kaikkia alppilajeja tasaisesti ja hyvin. Yhteensä osakilpailuvoittoja hänelle kertyi 43 ja palkintopallisijoja 97.
Ensimmäisiin arvokisoihinsa hän pystyi osallistumaan vasta vuonna 1985 Valtellinassa, jossa pidettiin maailmanmestaruuskisat. Sieltä hän voitti pujottelun hopeaa sekä suurpujottelun pronssia. Crans Montanan kisoista 1987 hän otti ensimmäisen arvokisavoittonsa alppiyhdistetyssä. Sen jälkeen Girardelli voitti maailmanmestaruuden kolmesti: alppiyhdistetyssä 1989 ja 1996 sekä pujottelussa 1991. Vaikka Girardelli voittikin urallaan lähes kaiken, olympiakultaa hän ei voittanut. Kolmissa olympiakisoissa hän laski kahdesti hopealle.
Maailmancupin kokonaiskilpailun voitot

1984/1985
1985/1986
1988/1989
1990/1991
1992/1993
Lajicupien kokonaiskilpailun voitot
1983/1984: pujottelu
1984/1985: pujottelu
1984/1985: suurpujottelu
1988/1989: syöksylasku
1990/1991: pujottelu
1993/1994: syöksylasku
Arvokisat

Olympialaiset
Calgary 1988: syöksylaskun 9:s
Albertville 1992: suurpujottelun hopeaa ja super-g:n hopeaa
Lillehammer 1994: super-g:n 4:s, syöksylaskun 5:s ja alppiyhdistetyn 9:s
Maailmanmestaruuskisat
Valtellina 1985: pujottelun hopeaa ja suurpujottelun pronssia
Crans Montana 1987: alppiyhdistetyn kultaa, suurpujottelun hopeaa, super-g:n hopeaa, pujottelun 4:s ja syöksylaskun 7:s
Vail 1989: alppiyhdistetyn kultaa, pujottelun pronssia ja suurpujottelun 4:s
Saalbach 1991: pujottelun kultaa, suurpujottelun 5:s ja syöksylaskun 9:s
Morioka 1993: pujottelun hopeaa, alppiyhdistetyn pronssia ja suurpujottelun 7:s
Sierra Nevada 1996: alppiyhdistetyn kultaa
Aiheesta muualla

Marc Girardelli Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Marc Girardellin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Miesten alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun voittajat
Marjut Hjelt

| Marjut Hjelt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1954 (ikä 70) Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Keijukaiset (1995)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marjut Hjelt (aiemmin Kivelä ja Liikkanen, s. 19. maaliskuuta 1954 Oulu) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Hjelt valmistui ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta vuonna 1973 ja filosofian maisteriksi 1979 Helsingin yliopistosta. Hän opiskeli folkloristiikkaa, uskontotiedettä, kansatiedettä, musiikkitiedettä ja sosiologiaa. Kirjailijana hän on tuonut esille erityisesti suomalaista kansanperinnettä. Hjelt sai vuoden 2014 Tietopöllö-palkinnon.
Teoksia

Peikot.  (Kuvitus: Mika Launis)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1990.  ISBN 951-717-628-7.
Keijukaiset: Totta ja tarinaa toisesta maailmasta.  (Kuvitus: Jaana Aalto. Totta ja tarua)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1995.  ISBN 951-717-817-4.
Tonttu: Tonttusuvun tarinoita suuresta metsästä.  (Kuvitus: Jaana Aalto. Totta ja tarua)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997.  ISBN 951-717-982-0.
Taikametsä: Tarinoita ja taikoja suomalaisesta metsästä.  (Kuvitus: Jaana Aalto. Totta ja tarua)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.  ISBN 951-746-143-7.
Lumoava haltijakansa: tarinoita ja tietoa kasvien haltioista.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Hämeenlinna:  Karisto, 2011.  ISBN 978-951-23-5373-6.
Veden valtiaat: totta & tarua.  (Kuvitus: Christer Nuutinen)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012.  ISBN 978-952-222-316-6.
Maanväki: totta & tarua.  (Kuvitus: Christer Nuutinen)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2014.  ISBN 978-952-222-317-3.
Lapsuuden sadut ja seikkailut: kirja-aarteita viideltä vuosisadalta.  Helsinki:  Into, 2014.  ISBN 978-952-264-252-3.
Tarujen hevoset aavehevosesta yksisarvisiin.  (Kuvitus: Daga Ulv)  Hämeenlinna:  Karisto, 2019.  ISBN 978-951-23-6602-6.
Teoksia > Toimitettuja teoksia

Kuikka-Koponen: Tarinoita savolaisesta silmänkääntäjästä.  (Folklore-sarja)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1998.  ISBN 951-746-030-9.
Pieni taikakirja: Valikoima Suomen kansan taikoja ja enteitä.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002.  ISBN 951-746-403-7.
Komiaa miestä kattoo viikon syömättäkin: Suomalaisia säkeitä ja sananparsia arkeen ja juhlaan.  Helsinki:  Nemo: Kalevalaisten naisten liitto, 2005.  ISBN 952-5180-85-9.
Enkelivuosi.  Helsinki:  Nemo, 2006.  ISBN 952-5613-18-6.
Naisia Kansalliskirjastossa: aarteita kirjaston kätköistä.  Helsinki:  Into, 2018.  ISBN 978-952-264-995-9.
Loitsujen kirja.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2018.  ISBN 978-952-222-944-1.
Aiheesta muualla

Marjut Hjeltin verkkosivut
Marjut Hjelt Kariston sivuilla
Marjut Hjelt Suomen Nuorisokirjailijat ry.
Marjut Hjelt (Arkistoitu sivu) Kymenlaakson kirjailijat.  1.3.2011.
Maailman lehdistönvapauden päivä

Maailman lehdistönvapauden päivä on kansainvälinen vuosipäivä, jota vietetään lehdistönvapauden kunniaksi. Päivää vietetään vuosittain 3. toukokuuta, joka on Windhoekin julistuksen vuosipäivä.
Päivän viettämisestä päätti Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous vuonna 1993 Unescon aloitteesta.
Lehdistönvapauden päivä tarjoaa tilaisuuden juhlistaa lehdistönvapauden perusperiaatteita, arvioida lehdistönvapauden tilaa maailmassa, puolustaa median riippumattomuutta hyökkäyksiä vastaan sekä muistaa journalisteja, jotka menettivät henkensä tehdessään työtään. Vuosipäivällä muistutetaan myös hallituksia tarpeesta kunnioitaa sitoutumistaan lehdistönvapauteen, ja median ammattilaisia kehotetaan miettimään lehdistönvapauteen ja ammattietiikkaan liittyviä kysymyksiä.
Lehdistönvapauden päivänä järjestetään kansainvälinen konferenssi, jossa keskustellaan lehdistönvapautta uhkaavista haasteista ja journalistien turvallisuudesta. Vuoden 2022 konferenssin teemana on "journalismi digitaalisen piirityksen kohteena".
Lehdistönvapauden päivänä jaetaan Guillermo Canon maailman lehdistövapauden palkinto henkilölle tai järjestölle, joka on edistänyt tai puolustanut lehdistönvapautta.
Maailman lääkärit

Médecins du Monde
Maailman lääkärit (ransk. Médecins du Monde) on ranskalainen humanitäärinen apujärjestö. MdM:n perusti vuonna 1980 ranskalainen Bernard Kouchner.
Aiheesta muualla

MDM:n verkkosivut
Markus Ojanperä

Markus Ojanperä (s. 4. kesäkuuta 1983 Seinäjoki) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Hän pelasi Superpesiksessä kausina 2001–2013. Ojanperän urallaan edustamia seuroja olivat Seinäjoen Maila-Jussit, Nurmon Jymy ja Seinäjoen JymyJussit. Nurmon Jymyssä pelatessaan Ojanperä saavutti SM-hopeamitalin kaudella 2005. Hän pelasi urallaan 92 Superpesiksen runkosarjaottelua, joissa löi yhden kunnarin ja kymmenen tavallista juoksua, toi 44 juoksua ja keräsi 261 kärkilyöntiä. 21 pelaamassaan Superpesiksen pudotuspeliottelussa Ojanperä löi yhden juoksun, toi kaksi juoksua ja keräsi 42 kärkilyöntiä. Neljässä pelaamassaan Superpesiksen karsintasarjan ottelussa Ojanperä toi kaksi juoksua ja keräsi 22 kärkilyöntiä.
Marie-José Nat

| Marie-José Nat |
| --- | --- |
 Marie-José Nat vuonna 2014 Cannesissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marie-José Nat (alkujaan Marie-José Benhalassa)
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1940 Bonifacio, Korsika
Kuollut: 10. lokakuuta 2019 (79 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Roger Dumas (1960–1961)  Michel Drach (1964–1981)  Serge Rezvani (2005–2019) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Marie-José Nat (22. huhtikuuta 1940 Bonifacio, Korsika – 10. lokakuuta 2019 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä joka oli kotoisin Korsikan saarelta. Hän voitti Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon roolistaan elokuvassa Katkerat vuodet (Les Violons du bal, 1974).
Elämäkerta

Nat syntyi Bonifaciossa, Korsikalla. Hänen isänsä oli entinen sotilas joka oli berbereihin kuuluvia kabyyleja, joka oli alkanut myöhemmin kirjanpitäjäksi, hänen äitinsä oli korsikalainen, ja hänellä oli neljä sisarusta. Hän oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisen avioliittonsa hän solmi näyttelijä Roger Dumasin kanssa vuonna 1960, ja he erosivat lyhyen avioliiton jälkeen seuraavana vuonna. Hän avioitui vuonna 1964 elokuvaohjaaja Michel Drachin kanssa. He saivat yhdessä kolme lasta ja erosivat vuonna 1981. Kolmannen kerran Nat avioitui vuonna 2005 kirjailijan ja säveltäjän Serge Rezvanin ja he olivat naimisissa hänen kuolemaansa 10. lokakuuta 2019 asti.
Valikoitu filmografia

Avioliitto (Le Mariage, 1960)
Amélie ou le temps d'aimer (1961)
7 kuolemansyntiä (Les Sept péchés capitaux, 1962)
La Vie conjugale (1963)
Safari diamants (1966)
Jaque mate (Le Paria, 1968)
Élise ou la vraie vie (1970)
Katkerat vuodet (Les Violons du bal, 1974)
Elämän juna (Train de vie, 1998)
Lähde:
Aiheesta muualla

Marie-José Nat Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
123

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata eaa. · I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku
Vuosikymmenet: 90-luku · 100-luku · 110-luku · 120-luku · 130-luku · 140-luku 150-luku · 160-luku · 170-luku · 180-luku · 190-luku · 200-luku
Vuodet: 90 · 91 · 92 · 93 · 94 · 95 · 96 · 97 · 98 · 99 100 · 101 · 102 · 103 · 104 · 105 · 106 · 107 · 108 · 109 110 · 111 · 112 · 113 · 114 · 115 · 116 · 117 · 118 · 119 120 · 121 · 122 · 123 · 124 · 125 · 126 · 127 · 128 · 129 130 · 131 · 132 · 133 · 134 · 135 · 136 · 137 · 138 · 139 140 · 141 · 142 · 143 · 144 · 145 · 146 · 147 · 148 · 149 150 · 151 · 152 · 153 · 154 · 155 · 156 · 157 · 158 · 159 160 · 161 · 162 · 163 · 164 · 165 · 166 · 167 · 168 · 169 170 · 171 · 172 · 173 · 174 · 175 · 176 · 177 · 178 · 179 180 · 181 · 182 · 183 · 184 · 185 · 186 · 187 · 188 · 189 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209
Tapahtumia

Villa Adriana rakennetaan nykyisen Tivolin kaupungin lähettyville
Syntyneitä

Kanishka, Kushan keisarikunnan hallitsija. (Joidenkin lähteiden mukaan hän syntyi myöhemmin.)
1231

| --- | --- |
Vuosisadat: 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku
Vuosikymmenet: 1190-luku · 1200-luku · 1210-luku · 1220-luku · 1230-luku · 1240-luku 1250-luku · 1260-luku · 1270-luku · 1280-luku · 1290-luku · 1300-luku
Vuodet: 1190 · 1191 · 1192 · 1193 · 1194 · 1195 · 1196 · 1197 · 1198 · 1199 1200 · 1201 · 1202 · 1203 · 1204 · 1205 · 1206 · 1207 · 1208 · 1209 1210 · 1211 · 1212 · 1213 · 1214 · 1215 · 1216 · 1217 · 1218 · 1219 1220 · 1221 · 1222 · 1223 · 1224 · 1225 · 1226 · 1227 · 1228 · 1229 1230 · 1231 · 1232 · 1233 · 1234 · 1235 · 1236 · 1237 · 1238 · 1239 1240 · 1241 · 1242 · 1243 · 1244 · 1245 · 1246 · 1247 · 1248 · 1249 1250 · 1251 · 1252 · 1253 · 1254 · 1255 · 1256 · 1257 · 1258 · 1259 1260 · 1261 · 1262 · 1263 · 1264 · 1265 · 1266 · 1267 · 1268 · 1269 1270 · 1271 · 1272 · 1273 · 1274 · 1275 · 1276 · 1277 · 1278 · 1279 1280 · 1281 · 1282 · 1283 · 1284 · 1285 · 1286 · 1287 · 1288 · 1289 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309
Tapahtumia

Fredrik II julkaisi Sisilian lakikokoelman (Melfin konstituutiot)
Kuolleita

13. kesäkuuta – Antonius Padovalainen, portugalilainen pyhimys (s. 1195)
Martti Haapamäki

Martti Vesa Haapamäki (s. 1950) on suomalainen diplomi-insinööri, insinöörineuvos, Seinäjoen Energia Oy:n entinen toimitusjohtaja ja Seinäjoen Tangomarkkinoiden taiteellinen johtaja.