stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juontaja

Eurovision laulukilpailun 2007 juontajat Jaana Pelkonen ja Mikko Leppilampi toimessaan.
Juontaja on juhlan tai muun tilaisuuden osioiden esittelijä. Juontajan tehtävänä on tilaisuuden läpivienti suunnitelmien mukaisesti sekä mahdollisen yleisön viihdytys tai sen haastattelu tai muu sellainen toiminta.
Perusmerkityksessään juontaminen on suomen kielessä tarkoittanut muun muassa ohjaamista, opastamista ja jonona kulkemista. Vuonna 1951 kielitieteilijä Hannes Teppo keksi ehdottaa sanan merkityksen laajentamista tilaisuuksien ja esitysten, kuten radio-ohjelmien, vetämiseen.
Erilaisia juontajia

televisiojuontaja (eri henkilö kuin televisiokuuluttaja)
radiojuontaja
Kirjallisuutta

Saksala, Elina: Ammattina juontaja. Like 2012. ISBN 9789520107505. (Haastateltavina Jan Andersson, Sirkka Haverinen, Helena Itkonen, Antero Mertaranta, Peter Nyman, Lauri Karhuvaara, Janne Kataja, Olga Ketonen, Leena Pakkanen, Mirja Pyykkö, Jenni Pääskysaari, Bettina Sågbom ja Hannu Taanila.)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juontaja Wikimedia Commonsissa
Antti Junkkari

Antti Junkkari (9. elokuuta 1886 Räisälä - 25. huhtikuuta 1970) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Tuomas Junkkari ja Anna Javanainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Laina Katri Läheniemen kanssa.
Opinnot

Junkkari kävi kansakoulun ja Haminan taistelukoulun vuonna 1918.
Jääkärikausi

Junkkari työskenteli maanviljelijänä Räisälässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 17. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Junkkari saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Raudussa ja itärajalla.
Sisällissodan jälkeinen aika

Junkkari palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, joka tunnettiin myöhemmin ensin nimellä Jääkäripataljoona n:o 2 ja myöhemmin Pohjolan jääkäripataljoona. Armeijasta hän erosi 16. lokakuuta 1918 ja siirtyi sen jälkeen viljelemään maata Räisälään.
Talvi- ja jatkosota

Junkkari osallistui talvisotaan 5. Kuormastokomppanian päällikkönä ja osallistui sotatoimiin Karjalankannaksella. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin 38. Polttoaineosaston päälliköksi, josta hänet siirrettiin myöhemmin Käkisalmen ilmasuojelu-alueen 1006. Ilmasuojelukomppanian päälliköksi, mistä hänet siirrettiin vuonna 1942 edelleen päälliköksi 1721. Ilmasuojelukomppaniaan. Ilmasuojelutehtävistä hänet kotiutettiin vielä vuonna 1942, mutta hän joutui muuttamaan evakkona sotien jälkeen Lohjalle sieltä hankkimalleen tilalle. Hänet haudattiin Lohjalle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgewehrführer 24. joulukuuta 1917  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 6. joulukuuta 1937  Kapteeni 1943 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki |
Juuriperhosmaiset
Aiheesta muualla

BugGuide.net (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1140739  Wikispecies: Hepialoidea  AFD: Hepialoidea  BugGuide: 43990  CoL: 57Y  EoL: 765  Fauna Europaea: 64  Fauna Europaea (new): fb8aec04-6578-4629-9bc9-96a8e5ef3c5e  GBIF: 1839  iNaturalist: 53784  ITIS: 693941  NBN: NHMSYS0000502841  NCBI: 92005  Open Tree of Life: 222928  Paleobiology Database: 233362
Marko Juntunen

Marko Juntunen (s. 1966 Savonlinna) on suomalainen Lähi-idän tutkija, joka on myös kääntänyt arabiankielistä kaunokirjallisuutta suomeksi. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2002 Helsingin yliopiston humanistisesta tiedekunnassa, Aasian ja Afrikan kielten ja kulttuurien laitoksessa.
Julkaisuja > Tietokirjoja

Islamin arki: Maailma marokkolaisen silmin (Ajatus Kirjat, 2005)
Abu Ghraib – Varissuo: Irakilaismiehen matka Saddamin selleistä Suomeen (yhdessä Riadh Muthanan kanssa, Ajatus Kirjat, 2007)
Julkaisuja > Tieteellisiä tutkimuksia

Juntunen, Marko – Aloulou Ossama: New asylum migrants in the Finnish housing market: Iraqi, Syrian and Eritrean experiences. University of Turku, Finland.
Juntunen, Marko (2016): Poikkeustilan sukupolvet: Irakilaispakolaiset Suomessa. Työ- ja Elinkeinoministeriö.
Juntunen Marko – Creutz, Karin – Saarinen, Juha (2016): Suomesta Irakin ja Syyrian konfliktikentälle suuntautuva liikkuvuus.  Pääministerin kanslia, Helsinki.
Hautaniemi, Petri – Juntunen, Marko – Sato, Mariko (2013): Return Migration and Vulnerability: Case Studies from Somaliland and Iraqi Kurdistan. Development Studies, Department of Political and Economic Studies, Faculty of Social Sciences. University of Helsinki.
Juntunen, Marko (2011): Prospects for Sustainable Return: Iraqi and Afghan Asylum Seekers in Finland. TAPRI, University of Tampere.
Between Morocco and Spain: Men, migrant smuggling and a dispersed Moroccan community.  (Diss)  Helsingin yliopisto, 2002.  Teoksen verkkoversio Viitattu 28.6.2017.
Julkaisuja > Suomennoksia

Mohamed Choukri: Paljas leipä (Al Khubz al hafi). Like Kustannus. 1998, ISBN 951-578-567-7
Mohamed Choukri: Virheiden aika (Zaman al Akhta'). Like Kustannus, 1999. ISBN 951-578-659-2
Yousif Abu al Fawz: Taikalintu (Ta’ir al Dahsha). Like Kustannus, 2000. ISBN 951-578-803-X
Aiheesta muualla

Kuusi kuvaa tutkija Marko Juntusen elämästä, Yle Radio 1, 17.6.2023
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef 
Merkinnän syy: Artikkeli on kovin cv-mäinen. Olisi hyvä lisätä myös muuta sisältöä kuin julkaisuluettelot.
Matti Jutila

Matti Jutila
Matti Ilmari Jutila (s. 16. maaliskuuta 1943, Vesilahti) on suomalainen matemaatikko ja Turun yliopiston matematiikan professori 1998–2006. Hän tutkii analyyttistä lukuteoriaa. Jutila on onnistunut pienentämään Linnikin vakion ylärajaa. Jutila on toiminut myös fysiikan lehtorina Myllyharjun lukiossa.lähde?
Jutila on vieraillut ulkomailla tieteen parissa Leningradissa vuosina 1970 ja 1988 LOMI:ssa, Tukholmassa vuosina 1977–1978 ja 1981 Mittag-Leffler-instituutissa sekä Tokiossa Nihon Universityssa vuonna 1993.lähde?
Jutila on ollut vuodesta 1982 lähtien Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Hän on myös mukana Suomalaisen tiedeakatemian toimituksia -julkaisusarjan teossa. Vuonna 1999 Jutila oli myös Rolf Nevanlinna -instituutin toiminnassa mukana lukuteorian alalla.
Julkaisut

Lectures on a method in the theory of exponential sums., Berlin: Springer 1987 ISBN 0-387-18366-3 ISBN 3-540-18366-3
Aiheesta muualla

Turun Yliopisto: Matematiikan laitos
Rolf Nevanlinna Institute (Arkistoitu – Internet Archive)
Annales Academiæ Scientiarum Fennicæ (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesa Vanhalakka Riemannin hypoteesin ratkaisu olisi kuin lukujen maailman alkuräjähdys Etelä-Suomen Sanomat 5.4.2007 (Archive.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  DBLP  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Muut:  IdRef
Jorma Juselius

| Jorma Juselius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. helmikuuta 1926 Helsinki, Suomi
Kuollut: 18. huhtikuuta 2013 (87 vuotta) Mäntsälä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Arvonimi: Suomen Harmonikkaliiton kunniajäseneksi kutsuttu vuonna 2002.
Jorma Juselius (26. helmikuuta 1926 Helsinki, Suomi – 18. huhtikuuta 2013 Mäntsälä) oli suomalainen harmonikansoittaja ja tanssimuusikko. Juseliuksen levytysura alkoi vuonna 1955, duettona Paavo Tiusasen kanssalähde?. Hänen ohjelmistonsa painottui vanhaan tanssimusiikkiin, etenkin valsseihin ja tangoihin.
Juselius opiskeli harmonikansoittoa Helge Pahlmanin ja Toivo Mannisen johdolla 10-vuotiaasta lähtien.lähde? Hän osallistui viihdytyskiertueille sota-aikana ja tanssimuusikon ura käynnistyi 1940-luvun loppupuolella tanssimusiikin kysynnän kasvettua voimakkaasti sodan jälkeen. Myöhemmin hän esiintyi oman orkesterin kanssa levyttäen monia suosittuja valsseja ja tangojalähde?. Juselius säesti erityisen paljon Henry Theeliä, mutta myös lukuisia muita laulusolisteja. Muita usein hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä solisteja olivat muun muassa Matti Jurva, Tauno Palo ja Ansa Ikonen, Metro-tytöt sekä Matti Louhivuori. Tanssilavatoiminta oli vilkkaimmillaan 1950-luvulla, jolloin Juselius esiintyi ajoittain lähes viikon jokaisena iltana.  Vuonna 1960 Juselius aloitti yhteistyön Pauli Granfeltin kanssa ja mukaan tulivat myös Granfeltin kanssa jo Olavi Virran yhtyeessä soittaneet Alvi Palho ja Tage Manninen. Hieman myöhemmin yhtyeen vakituiseksi laulusolistiksi tuli Henry Theel; Theelin jälkeen solisteina olivat Lasse Kuusela ja Mikko Järvinen. Juseliuksen yhtye esiintyi noin 80 keikan vuosivauhdilla aina 1980-luvun puoliväliin saakka. Sama kokoonpano esiintyi tilanteesta riippuen joko Juseliuksen tai Granfeltin nimissä. Juseliuksen yhtyeen albumi Häävalssi vuodelta 1977 oli aikansa myydyin harmonikkalevy.
Pääosan 1950- ja 1960-lukujen soololevytyksistään, joissa olivat mukana kitaristi Ingmar Englund ja kontrabasisti Mauno Maunola, Juselius teki Levytukku-yhtiölle.lähde? Levytyksistä erityisesti valssitulkinnat ovat olleet suomalaisyleisön suosiossa, joista eräänlaisena tavaramerkkinä on mainittu Rudolf Carreran säveltämä Sinulle kuuluu lempeni. Juselius levytti vuosina 1955–1986 kaikkiaan 62 soolokappaletta sekä muutamia duettoja Taito Vainion, Paavo Tiusasen ja Matti Viljasen kanssa. Lisäksi hänen yhtyeensä oli mukana esimerkiksi muutamalla Henry Theelin albumilla 1970-luvulla.
Juselius toimi aktiivisesti harmonikkamusiikin hyväksi myös Suomen Harmonikkaliitossa, jonka kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 2002.
Diskografia

Jorma Juselius soittaa hanurilla valsseja ja tangoja (Triola, 1966)
Häävalssi (Discophon, 1977)
Tangoja ja valsseja (Finnlevy, 1983)
Virtojen varsilta: Kosti Linnan sävellyksiä (Sävellinna, 1986)
Jorma Juselius (Finnlevy, 1989)
Käkivalssi (Finnlevy, 1992)
20 suosikkia − Metsäkukkia (Warner Music, 1999)
Aiheesta muualla

Jorma Juseliuksen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Fredrik Juvelius

Fredrik Juvelius (12. kesäkuuta 1769 Kokkola – 15. tammikuuta 1826 Kruunupyy) oli suomalainen pappi ja lintutieteilijä.
Elämäkerta

Fredrik Juveliuksen vanhemmat olivat Brita Helena Nyman ja Kruunupyyn kirkkoherra Erik Juvelius. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua vuodesta 1779 alkaen, ja pääsi opiskelemaan Turun Akatemiaan 1786. Hän väitteli Henrik Gabriel Porthanin johdolla 18. kesäkuuta 1791 ja 19. kesäkuuta 1792 Carl Niclas Helleniuksen johdolla. Jälkimmäinen pro gradu-väitös (Hellenius, C.N. ja Juvelius, F. 1792: Dissertatio Academica sistens Specimina Quaedam Instinctus, Quo Animalia Suae Prospiciunt Soboli. Frenckell, Aboae. 16 s. Pro gr.) käsitteli vaistotoimintoja, jotka kuuluvat eläinten jälkeläisten hoitoon. Tutkimus oli aikanaan poikkeuksellisen tasokas.
Juvelius sai pappisvihkimyksensä Turun arkkihiippakunnassa 1794. Hänet nimitettiin saman tien Kruunupyyn kappalaisen apulaiseksi, missä toimessa hän oli vain kuukauden, sillä hänet nimitettiin Kokkolan pedagogion rehtoriksi. Kokkolan seurakunnan kappalaiseksi hänet valittiin 1796, ja hän hoiti seurakunnan kirkkoherran tehtäviä virkaatekevänä 1803–1806. Vaasan-Mustasaaren kappalaisena Juvelius toimi 1810–1820, jonka jälkeen hän palasi Kruunupyyn kappalaiseksi.
Juvelius ja Ulrica Christina Collin vihittiin avioliittoon Uudessakaarlepyyssä 4. joulukuuta 1794. Ulrica oli uusikaarlepyyläisen kauppiaan Abraham Collinin tytär. Pariskunnalle syntyi ainakin kahdeksan lasta.
Helena Junttila

Helena Junttila  (15. helmikuuta 1963 Simo) on lappilainen taidemaalari. Hän varttui Kittilässä ja Sodankylän Askan kylässä. Hän asuu Sodankylän Askassa taiteilijakylässä.
Ura

Junttila valmistui Vapaan taidekoulun ammatilliselta linjalta Helsingissä vuonna 1989. Helena Junttila on tullut tunnetuksi tussipiirroksista ja maalauksista, joissa hän kuvaa ihmistä eläinten, kasvien, myyttisten hahmojen ja luonnonvoimien kanssa. Eläimistä etenkin karhu toistuu usein Junttilan teoksissa. Junttilan teoksia on ollut esillä eri puolilla maailmaa. Hänen teoksiaan kuuluu Rovaniemen taidemuseon kokoelmiin.
Junttila on Suomen taidemaalariliiton jäsen vuodesta 1996 ja kuuluu Lapin Taiteilijaseuraan, jonka hallituksen jäsen hän oli vuosina 1997–1999 ja 2001–2007 sekä puheenjohtaja 2005–2006.
Vuonna 2006 Junttila oli ehdolla Garnegie Award -näyttelyyn.
Ura > Tunnustuksia

Lapin taidetoimikunta palkitsi Junttilan vuonna 2013 Lapin taide-elämän puolesta tehdystä työstä. Vuonna 2016 Junttila oli LuostoClassicin vuoden taiteilija. Junttila sai Lapin rahastolta 2014 visuaalisten taiteiden kokovuotisen 22 000 euron apurahan. Vuonna 2011 hän sai Lapin taidetoimikunnalta 500 euron kohdeapurahan.
Yksityiselämä

Helena Junttilan puoliso on graafikko Jukka Tarkiainen.Helena Junttila on Einari Junttilan lapsenlapsi.
Kirjallisuus

Helena Junttila. Kustannus-Puntsi, 2004 ISBN 952-5343-23-5
Aiheesta muualla

Helena Junttilan sivusto
Artikkeli Kaltiossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)
Arto Juusela

Arto Taneli Juusela (s. 6. heinäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen kitara- ja luuttutaiteilija. Hän on eläkkeellä silmätautien erikoislääkärin tehtävästä.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1957, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1966 ja erikoistui silmätautien erikoislääkäriksi 1971. Hän  toimi pääasiallisesti yksityislääkärinä pitäen vastaanottoa muun muassa Vantaan Silmäasemalla ja pääkaupunkiseudun optikkoliikkeissä.lähde?
Hän aloitti kitaransoiton opiskelun 12-vuotiaana Ivan Putilinin oppilaana ja jatkoi opintojaan myöhemmin ulkomailla, muun muassa Andres Segovian johdolla. Hän perehtyi myöhemmin myös luutun ja vihuelan soittoon. Pidettyään ensikonserttinsa Kotkassa 1963 hän on esiintynyt konsertoivana kitaristina ja luutun soittajana useissa vanhan musiikin yhtyeissä, muun muassa Sonores Antiqui -yhtyeessä sekä solistina orkesterikonserteissa.
Levytyksiä

Arto Juusela: Guitar and Lute Recordings 1958-1975 (2CD). Finlandia Classics FINCLA 31.
Aiheesta muualla

Vantaan Lauri -lehti 17.10.2000[vanhentunut linkki]
Itä-Ukrainan sota
Sodan syyt

Ukrainassa oli pitkään kiistaa ukrainalaisten ja venäläisten välillä, mikä ilmeni muun muassa kielikiistana. Itä-Ukrainan sota alkoi, kun Ukrainassa tapahtui helmikuussa 2014 vallankumous. Kumous kaatoi venäläismielisen presidentti Janukovytšin hallituksen. Vallan ottivat ukrainalais-kansallismieliset, euromyönteiset ja muut tahot. Janukovytš pakeni Venäjälle. Kun Ukrainan parlamentti kumosi Venäjän kielen aseman, venäläismieliset aktivistit vastasivat protestiaallolla eri puolilla Ukrainaa, lähinnä Krimillä, Odessassa ja Itä-Ukrainassa. Varsinkaan Itä-Ukrainassa Kiovan hallituksella ei ollut paljoa kannatusta.
Sodan syyt > Venäjän osuus kriisin käynnistäjänä

Ukrainassa ja länsimaissa kriisi nähdään usein joko Venäjän käynnistämänä tai siten, että Venäjällä on vahva osuus kriisissä separatistien tukijoina. Tämän näkemyksen mukaan Venäjä olisi halunnut pitää Ukrainan liittolaisenaan, ja se pyrki heikentämään Ukrainaa luomalla maahan epävakautta käymättä kuitenkaan laajaa sotaa.
Kriisin yhdeksi syyksi on esitetty Venäjän pyrkimystä turvata energian kuljetusreitit Euroopan markkinoille. Venäjän erityisenä huolena oli Ukrainan halki Keski- ja Etelä-Eurooppaan johtavien kaasuputkien pitäminen valvonnassa. Niiden menettäminen olisi merkinnyt Venäjän taloudelle suuria tappioita. On myös ehdotettu, että Putinin tavoite olisi ollut Venäjälle korvaamattoman ukrainalaisen strategisen aseteollisuuden kaappaaminen hallintaansa. Venäläisen Novaja Gazeta -lehden haltuunsa saaman asiakirjan mukaan Venäjä suunnitteli Krimin kaappaamista ja Itä-Ukrainan haltuunottoa jo Janukovytšin ollessa vallassa Ukrainassa.
Venäjän johdolle Ukrainan johtajien liittyminen länsileiriin oli suuri uhka, ja lisäksi Ukrainaa pidetään läntisten valloittajien ikiaikaisena hyökkäysreittinä. Länsimielisten poliitikkojen nousu Ukrainan johtoon oli Putinille esimakua painajaisesta ja tämä on todennäköisesti syy, miksi Venäjä on toiminut Ukrainan kriisissä toimimallaan tavalla. Neuvostoliiton hajoaminen oli Venäjän johdon näkemyksen mukaan vääryys, joka pitää pyrkiä korjaamaan. Putin totesi vuonna 2005, että "Neuvostoliiton hajoaminen oli vuosisadan (1900-luvun) suurin geopoliittinen katastrofi.
Russia Insiderissa vuonna 2014 julkaistun artikkelin mukaan liuskekaasun esiintyminen saattaisi olla eräs tekijä konfliktissa. Dnepr Donetskin valuma-alue, jonka itäosissa taisteluita on käyty, on huomattava öljyn ja kaasun tuotantoalue. Reutersin vuonna 2012 julkaiseman artikkelin mukaan Ukraina toi kaasustaan noin puolet Venäjältä aikaisempina vuosina tasaisesti noussein hinnoin.
Sodan syyt > Venäjän osuus kriisin käynnistäjänä > Ukraina-muistio

Venäläinen oppositiolehti Novaja Gazeta julkaisi helmikuussa 2015 Venäjän hallinnon muistion, joka oli laadittu ennen Venäjä-mielisen Ukrainan hallinnon romahtamista. Helmikuun alussa 2014 laaditussa muistiossa puhutaan Ukrainan pilkkomisesta osiin ja Itä-Ukrainan alueiden liittämisestä Venäjään. Muistion laatijoiden joukossa väitetään olleen muun muassa kapinallisia tukevaksi tiedetyn konservatiivis-isänmaallisen suurliikemies Konstantin Malofejevin. Malofejev tuntee monia Itä-Ukrainan tapahtumiin osallistuneita kapinapäälliköitä. Vuodettujen sähköpostien mukaan Malofejev on mukana salaisessa isänmaallisessa veljeskunnassa.
Sodan syyt > Etupiirikamppailu, kansallisuuskysymys

Venäjän mielestä läntisten kauppa- ja sotilasliittojen levittäytyminen sen lähelle on haittatekijä ja uhka. Laajemmin ottaen kyse on Euroopan unionin ja Euraasian tulliliiton välisestä etupiirijaosta, joihin kuuluminen saattaisi olla Ukrainan etu, mutta molempien osapuolten mielestä toisensa poissulkeva mahdollisuus. Naton laajentuminen on Venäjän mielestä vakava uhka ja vastoin sovittua. Venäjä vastustaa erityisesti Ukrainan liittymistä Natoon, koska kokee sen turvallisuusuhaksi itselleen. Näin lännessä on vallalla käsitys, joka mukaan Venäjä haluaa heikentää ja pelotella Ukrainaa, ettei maa liittyisi läntisiin liittoihin. Eräiden tarkkailijoiden mielestä Venäjä haluaa valvoa Ukrainan aseteollisuutta. Venäjän mielestä länsi haluaa talouspakotteillaan ajaa maan vallankumoukseen.
Ukrainan parlamentti antoi joulukuussa 2014 luvan maalle liittyä sotilasliittoihin, eli käytännössä Natoon. Venäjä ilmaisi vastustavansa sitä. Ukrainalle ei ollut kuitenkaan mahdollista liittyä suoraan Natoon vielä vuosikausiin.lähde?
Perinteisesti venäjää puhuvien itäukrainalaisten ja ukrainaa puhuvien länsiukrainalaisten välillä on ollut etninen jännite. Venäläismielisten separatistien mielestä Ukrainan uusi hallitus polki ja uhkasi venäjää puhuvien oikeuksia. Niinpä kansallismieliset aktivistit halusivat itsenäisyyttä tai Venäjään liittymistä. Itä-Ukrainan venäjänkieliset eivät luottaneet uuteen Kiovan keskushallintoon mutta eivät halunneet liittyä Venäjäänkään. Separatistit syyttelivät usein uutta Kiovan hallitusta fasistiseksi. Vaikka mielenoittajissa oli Oikean sektorin äärikansallismielisiä, niin kuin Ukrainan sisäministeriön joukoissa, hallitus oli maltillisempaa oikeistoa.lähde?
Kriisin nimitys

Ukrainan turvallisuusviranomaiset kertoivat helmikuussa 2014 aloittavansa ”terrorismin vastaisen operaation” (ukr. антитерористи́чна опера́ція, engl. Anti Terrorist Operation - ATO) koko maassa. Heinäkuun alussa maan hallinto ilmoitti aloittavansa ATO-operaation uudelleen. Ukraina ei julistanut poikkeustilaa, sotatilaa tai tehnyt muutakaan sellaista, jonka mukaan Ukrainaa voitaisiin kutsua sotaa käyväksi maaksi.lähde?
23. heinäkuuta 2014 Punainen Risti ilmoitti pitävänsä tapahtumia Ukrainan sisällissotana. Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksen johtaja, everstiluutnantti Torsti Sirén sanoi elokuussa Ukrainan konfliktin täyttävän tutkijan näkökulmasta sodan määritelmät. Helsingin Sanomat ryhtyi 3. syyskuuta käyttämään nimeä Ukrainan sota.
Sodan vaiheet > Kriisin alkuvaihe

Ukrainan talousongelmat synnyttivät maan sisällä halua liittyä Euroopan unioniin. Tämä synnytti kansanliikkeen, joka alkoi järjestää protesteja. Kun hallitus käytti helmikuun lopussa 2014 kovaa väkivaltaa protestien kukistamisessa, se ajautui umpikujaan. Venäjän tukema presidentti Viktor Janukovytš pakeni maasta. Valtaan noussut väliaikainen hallitus oli Venäjän median mielestä laiton.lähde?
Toukokuun alussa 2014 kuoli Odessassa 48 henkilöä väkivaltaisuuksissa ja tuhopoltossa, suuri osa Ukrainan hallitusta vastustavia mielenosoittajia. Ukrainan pääministeri Arseni Jatsenjuk syytti Venäjää Odessan verilöylystä ja ilmoitti kiihdyttävänsä itä-Ukrainan operaatiota. Huhuista ja syytteistä huolimatta kaikki tunnistetut uhrit olivat Odessan asukkaita.
Sodan vaiheet > Tilanteen kärjistyminen

Noin 20 Ukrainan sotilasta kuoli ja 60 haavoittui vuoden 2021 kolmena ensimmäisenä kuukautena. Ampuminen ja jännite lisääntyi.
Venäjä siirteli joukkojaan Ukrainan rajan lähellä. Länsi ja Venäjä syyttelivät toisiaan provokaatioista. Venäjä lopetti sotaharjoituksensa Ukrainan rajan läheisyydessä 23. huhtikuuta 2021.
Marraskuussa 2021 Venäjä ja Ukraina olivat keskittäneet kumpikin omalle puolelle rajaa joukkojaan. Ukraina syytti Venäjää hyökkäyksen valmistelusta. Venäjä sanoi ettei aio hyökätä Ukrainassa, mutta vastusti esimerkiksi Naton hyökkäysohjusten tuomista Ukrainaan. Venäjän mukaan Ukraina ei halunnut ratkaista ongelmaa Donbassissa.
Sodan vaiheet > Venäjän hyökkäys

Venäjän presidentti Vladimir Putin tunnusti Donetskin ja Luhanskin kansantasavallat itsenäisiksi 21. helmikuuta 2022. Venäjän joukkoja saapui alueelle "rauhaa turvaamaan". Venäjä oli keskittänyt taistelukelpoisia sotilasyksiköitä Ukrainan rajan tuntumaan. Sodan uhka oli voimakas. 24. helmikuuta 2022 Venäjä hyökkäsi Ukrainaan.