stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokia 301

| Nokia 301 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  helmikuu 2013
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800/1900, HSDPA 850/900/1900/2100, GPRS, EDGE,
Mitat:  114 × 50 × 12.5 mm
Paino:  102 g
Näyttö:  2,4" TFT
Näytön kuvatarkkuus:  240 × 320
Värien lukumäärä:  256 tuhatta
Muisti:  256 Mt, RAM 64 Mt, microSD-muistikorttipaikka 32 Gt asti
Kamera:  3,2 Mpix
Radio:  FM-radio
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  888–936 h
Puheaika:  6–20 h
Käyttöjärjestelmä:  Series 40
Tiedonsiirto:  Bluetooth 2.1, USB
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 301 on Nokian vuonna 2013 julkaisema matkapuhelin. Siinä on 2,4 tuuman TFT-näyttö (tarkkuus 240x320 pikseliä), Bluetooth, microSD-muistikorttipaikka, musiikkisoitin, FM-radio ja 3,2 megapikselin kamera. Puhelin painaa 102 grammaa. Puhelinta on saatavilla myös tupla-SIM -mallina. Värivaihtoehdot ovat sininen, musta, pinkki, valkoinen ja keltainen.
Nokia 3.2

| Nokia 3> 2 |
| --- | --- |
Valmistaja:  HMD Global
Julkaistu:  helmikuu 2019
Mitat:  159,44 × 76,24 × 8,6 mm
Paino:  181 g
Näyttö:  6,3" TFT
Näytön kuvatarkkuus:  720 × 1 520
Suoritin:  Qualcomm Snapdragon 429 SDM429
Grafiikkapiiri:  Adreno 504
Muisti:  32 Gt
Keskusmuisti:  3 Gt
Takakamera:  13 megapikseliä
Etukamera:  5 megapikseliä
Käyttöjärjestelmä:  Android 9.0 (Pie)
Akku:  4 000 mAh
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 3.2 on HMD Globalin helmikuussa 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie). Puhelimessa on 6,3 tuuman näyttö, 32 gigatavua sisäistä tallennustilaa, 3 gigatavua RAM-muistia, 13 megapikselin takakamera, 5 megapikselin etukamera ja 4 000 milliampeeritunnin akku.
Nigel Slater

Nigel Slater (s. 9. huhtikuuta 1958, Wolverhampton, Länsi-Midlands, Englanti) on englantilainen kokki, journalisti ja televisiotoimittaja. Hän on kirjoittanut kolumnia lehteen The Observer lähes 20 vuoden ajan, ja on liitteen Observer Food Monthly pääasiallinen kirjoittaja. Tätä ennen Slater oli ruokatoimittajana naistenlehti Marie Clairessa. Hän on myös kirjojensa kuvituksen visuaalinen suunnittelija.
Elämä ja ura

Nuorena Slater kävi Woodfield Avenue Schoolia Länsi-Midlandsissa. Teini-ikäisenä hän muutti Worcestershireen suorittaakseen lukion Chantry High Schoolissa, jossa hän nautti esseiden kirjoittamisesta ja oli toinen kotitaloustunteja O-tasolle valinneista kahdesta pojasta. Omaelämäkerrassaan Competitive cooking: Why do we bother? Slater sanoo käyttäneensä ruoanlaittoa kilpaillakseen äitipuolensa kanssa isänsä huomiosta. Heidän suurin riitansa johtui sitruunamarenkipiiraista, jotka olivat Slaterin isän lempiruokaa. Äitipuoli kieltäytyi jakamasta reseptiään, joten Slater turvautui erilaisiin keinoihin saadakseen aikaan oman versionsa. "Saatoin laskea roskiksessa olevat munankuoret saadakseni selville, kuinka monta munaa hän oli käyttänyt, ja kirjoittaa luvun ylös. Kävelin sisään eri aikoihin hänen ollessaan leipomassa. Minä vain yritin saada hänet kiinni esimerkiksi marengin teosta, rakensin sitä reseptiä hitaasti ja pala palalta kuukausia, ellen jopa vuosia." Toisen version tapahtumista on kertonut Slaterin sisarpuoli Ann, joka on sanonut, että piirakkaa ei valmistanut hänen äitinsä, vaan Ann itse, ja että sen resepti oli keittokirjasta.
Slater sai kansallisen diplomin Worcesterin teknisestä opistosta vuonna 1976. Sen jälkeen hän työskenteli ravintoloissa ja hotelleissa ympäri maata ennen pääsyään Marie Claireen vuonna 1988. Hän tuli tunnetuksi yksinkertaisista resepteistään, joita esittelivät sellaiset hyvin myyneet keittokirjat kuten The 30-Minute Cook ja Real Cooking, sekä hänen oma muistelmallinen The Observer -lehden kolumninsa, jonka kirjoittamisen hän aloitti vuonna 1993.
Vuonna 1998 Slater isännöi Channel 4 -kanavan ohjelmaa Nigel Slater's Real Food Show. Hän palasi televisioon vuonna 2006 ruoka- ja keskusteluohjelmallaan A Taste of My Life, jota esittivät BBC One ja BBC Two. Vuonna 2009 hän esiintyi kuusiosaisessa sarjassa Simple Suppers, joka sai jatkoa seuraavana vuonna.
Julkaisut

Slater tuli suurelle yleisölle tunnetuksi palkitulla omaelämänkerralla Toast: The Story of a Boy's Hunger, joka keskittyy paitsi Slaterin rakkauteen ruokaan, myös hänen lapsuuteensa, perhesuhteisiinsa ja versoavaan seksuaalisuuteensa. Slater itse on kutsunut teosta "henkilökohtaisimmaksi muistelmaksi jonka yksikään ruokaihminen on koskaan kirjoittanut." Toast julkaistiin Britanniassa lokakuussa 2004, ja se pääsi nopeasti myydyimpien kirjojen listoille. The Observerille Slater sanoi: "Kirjan loppuosa on hyvin ruokapitoinen, mutta niin se oli myös elämässäni. Lopussa pääsin eroon niistä kahdesta ihmisestä, joista en pitänyt (isä ja äitipuoli), ja totta puhuakseni olin siitä riemuissani. Minä halusin vain laittaa ruokaa."
Kirjan pohjalta on tehty myös televisioelokuva Toast, jossa 15-vuotiasta Slateria näyttelee Freddie Highmore ja hänen äitipuoltaan Helena Bonham Carter. Slaterin kaksi sisarpuolta ovat kyseenalaistaneet elokuvan esittämän negatiivisen kuvauksen äidistään.
Slaterin teos Eating for England: The Delights & Eccentricities of the British at Table on omistautunut englantilaiselle ruoanlaitolle. Se julkaistiin lokakuussa 2007. Kaksiosainen Tender taas kertoo tarinan Slaterin vihannestarhasta, miten se syntyi ja mitä siinä kasvaa. Ensimmäinen osa (2009) kertoo tarhan vihanneksista ja toinen (2010) hedelmistä. Tender on paitsi muistelmateos että tietokirja kasviksista, myös yli 500 reseptin keittokirja.
Yksityiselämä

Slaterin äiti menehtyi astmaan pojan ollessa 9-vuotias.
Slaterilla on kaksi vanhempaa veljeä, Adrian ja John. John oli naapurinpoika, jonka Slaterin vanhemmat adoptoivat ennen Nigelin syntymää. Nykyään Slater asuu Highburyn alueella Pohjois-Lontoossa, jossa hän ylläpitää usein kolumnissaan esiintyvää keittiöpuutarhaa.
Ninohe

| Ninohe (二戸市) |
| --- | --- |
 Daihōn kalliot
 lippu:  symboli
 Ninohen sijainti Iwaten prefektuurissa
 Ninohe
 Koordinaatit: 40°16′17″N, 141°18′17″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Tōhoku
Prefektuuri:  Iwaten prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  420,42 km²
Väkiluku (10/2020):  26 199
 – Väestötiheys:  62 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Vernissasumakki
 – Kukka:  Kiinanvuoristokirsikka
 – Lintu:  Viherfasaani
 
 https://www.city.ninohe.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ninohe (jap. 二戸市, Ninohe-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Iwaten prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Mabechijoen varrella. Idässä kaupungin alue nousee Kitakamivuorille, lännessä Ōuvuorille. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Aomorin prefektuuriin. Ninohessa on 26 199 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 420,42 neliökilometriä.
Ninohen kaupunki perustettiin vuonna 1972 liittämällä yhteen Fukuokan maaseutukaupunki ja Kindaichin kyläkunta. Fukuoka oli historiallisesti Kunohe-klaanin tukikohta, ja siellä sijaitsee Kunohen linnan raunio. Kunohe-klaanin tuhosi Nanbu Nobunao vuonna 1591, minkä jälkeen kaupunkia hallitsi Nanbu-klaani. Ninohe on maaseutumaista aluetta, jossa viljellään vihanneksia, humalaa, tupakkaa ja omenoita sekä tuotetaan lihaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Jōbōjin maaseutukaupunki. Perinteinen elinkeino Jōbōjissa on urushi-lakan valmistus.
Ninohen nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Basenin rotko kalliomuodostelmineen ja Kindaichi-onsenin kuuma lähde. Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin suurnopeusjunayhteys Tōhoku Shinkansen ja IGR Iwate ginga -rautatien Iwate ginga -rautatielinja.
Kuvia

Mabechijoki Ninohessa
Ninohen kaupungintalo
Ninohen rautatieasema
Ninohen kantakaupunki vuoden 1977 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ninohe Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
My Week with Marilyn

| My Week with Marilyn |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Simon Curtis
Käsikirjoittaja:  Adrian Hodges
Tuottaja:  David Parfitt
Säveltäjä:  Conrad Pope Alexandre Desplat
Kuvaaja:  Ben Smithard
Leikkaaja:  Adam Recht
Pääosat:   Michelle Williams  Kenneth Branagh  Eddie Redmayne  Dominic Cooper  Julia Ormond  Zoë Wanamaker  Emma Watson  Judi Dench 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:  The Weinstein Company Optimum Releasing
Levittäjä:  Entertainment Film Distributors Netflix
Ensi-ilta:   2011-11-2323. marraskuuta 2011 (Yhdyvallat)  2011-11-2525. marraskuuta 2011 (Britannia)  2011-12-3030. joulukuuta 2011 (Suomi)  
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  noin 10 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
My Week with Marilyn on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen tositapahtumiin perustuva draamaelokuva, jonka on ohjannut Simon Curtis ja käsikirjoittanut Adrian Hodges. Sen pääosia näyttelevät Michelle Williams, Kenneth Branagh, Eddie Redmayne, Dominic Cooper ja Emma Watson. Elokuva pohjautuu Colin Clarkin tekemiin kahteen kirjaan ja kertoo Prinssi ja revyytyttö -elokuvan teosta, jossa pääosia näyttelevät Marilyn Monroe ja Laurence Olivier. Se keskittyy viikkoon, jonka Monroe vietti Clarkin saattelemana Britanniassa, kun hänen aviomiehensä Arthur Miller poistui maasta.
Michelle Williams palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Golden Globella, ja hän oli ehdolla muun muassa parhaan naispääosan Oscarin saajaksi.
Elokuvan sai ensi-iltansa 9. lokakuuta 2011 New Yorkin elokuvafestivaaleilla ja muutama päivä sen jälkeen Mill Valleyn elokuvafestivaaleilla. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa 23. marraskuuta ja Isossa-Britanniassa 25. marraskuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 30. joulukuuta 2011.
Juoni

Vuoden 1956 kesällä yläluokkaisen brittiperheen poika Colin Clark saa filmihulluutensa ja sinnikkyytensä ansiosta ensimmäisen oikean työpaikkansa näyttelijäsuuruus Laurence Olivierin toimistossa. Pian 23-vuotias Clark saa tehtäväkseen valmistella Prinssi ja revyytyttö -elokuvan kuvauksia: hän muun muassa vuokraa Yhdysvalloista saapuvalle naispääosan esittäjälle Marilyn Monroelle maaseutuasunnon. Olivier puolestaan on kiinnitetty miespääosaan.
Kansainväliseksi kuuluisuudeksi jo kohonnut Monroe saapuu uuden aviomiehensä, näytelmäkirjailija  Arthur Millerin kanssa Britanniaan. Kuvauspaikalla Clark on nimikkeellä kolmosohjaaja: käytännössä hän on pääohjaajan juoksupoika ja pääosanesittäjien assistentti. Miller palaa Yhdysvaltoihin saadakseen työrauhaa ja tavatakseen lapsiaan: Monroe on sitä ennen ehtinyt järjestää kohtauksen löydettyään Millerin työkirjan, jonka tähti tulkitsee sisältävän verhoiltua kritiikkiä itseään kohtaan.
Marilynin "afrikkalainen aikakäsitys" aiheuttaa kuvauspaikalla ongelmia brittiläiselle kuvausryhmälle ja etenkin vastanäyttelijä Laurence Olivierille. Jännitteitä ei lievennä Monroen mukana seuraava Paula Strasberg, joka perehdyttää epävarmuudesta kärsivää Marilynia metodinäyttelemisen saloihin. Olivier puolestaan edustaa "vanhan koulun miehenä" klassista brittiläistä teatteri-ihannetta. Kokenut näyttelijä Sybil Thorndike ottaa sillanrakentajan roolin ja tukee Marilynin horjahtelevaa itseluottamusta.
Vapaahetkinään Colin Clark vie Monroen henkivartija-autokuskina tutustumaan peribrittiläisiin turistikohteisiin, kuten Windsorin linnaan ja entiseen opinahjoonsa Etonin poikakouluun. Selitykseksi Monroen ihnmettelyyn hänen ja Olivierin skismoista Clark arvelee Olivierin olevan näyttelijä, joka pyrkii filmisuuruudeksi, kun taas Marilyn on filmitähti, joka haluaisi olla oikea näyttelijä.
Lopuksi Prinssin ja revyytytön jälkitöissä elokuvastudion katseluteatterissa Laurence Olivier ihmettelee Colin Clarkille valkokankaalla sädehtivän Marilyn Monroen spontaania suuruutta, jonka tämä on saavuttanut ilman muodollisia näyttämöopintoja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michelle Williams  | … |  Marilyn Monroe   |
|  Kenneth Branagh  | … |  Laurence Olivier   |
|  Eddie Redmayne  | … |  Colin Clark   |
|  Emma Watson  | … |  Lucy   |
|  Dougray Scott  | … |  Arthur Miller   |
|  Dominic Cooper  | … |  Milton H. Greene   |
|  Julia Ormond  | … |  Vivien Leigh   |
|  Judi Dench  | … |  Sybil Thorndike   |
|  Derek Jacobi  | … |  Owen Morshead   |
|  Zoë Wanamaker  | … |  Paula Strasberg   |
|  Toby Jones  | … |  Arthur Jacobs   |
|  Richard Clifford  | … |  Richard Wattis   |
|  Simon Russell Beale  | … |  Mr. Cotes-Preedy   |
Tuotanto > Kehitys

My Week with Marilyn pohjautuu Colin Clarkin kirjoihin The Prince, The Showgirl and Me ja My Week with Marilyn. Kirjoissa hän kertoo ajastaan Prinssi ja revyytyttö -elokuvan kuvauspaikalla ja ajastaan, jonka hän vietti Monroen kanssa. Käsikirjoituksen elokuvaan on tehnyt Adrian Hodges. Elokuvan on ohjannut Simon Curtis, jonka ensimmäinen ohjaus elokuva on. Elokuvan tuotti David Parfitt, ja sen tuotantoyhtiöinä toimivat The Weinstein Company ja BBC Films.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
My Week with Marilyn Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Michelle Williams Marilyn Monroena ja Dougray Scott Arthur Millerinä kuvauspaikalla Lontoon Mayfairissa lokakuussa 2010.
Noah Nurmi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 6. helmikuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: FC Inter
Pelinumero: 5
Junioriseurat
0000–2009: VJS
2010–2017: KäPa
2018–2020: Esbjerg fB
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2019–2020 | Esbjerg fB | 1 | (0) |
| 2020 | → FC Inter (laina) | 14 | (0) |
| 2021– | FC Inter | 23 | (0) |
Maajoukkue
| 2016 | Suomi U15 | 4 | (0) |
| 2017 | Suomi U16 | 15 | (0) |
| 2018 | Suomi U17 | 3 | (0) |
| 2018–2019 | Suomi U18 | 15 | (0) |
| 2021– | Suomi U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. tammikuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 28. tammikuuta 2022.
Noah Kristian Nurmi (s. 6. helmikuuta 2001 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa edustaa turkulaista Veikkausliiga-seura FC Interiä. Hän on pelipaikaltaan toppari, joka pystyy pelaamaan myös keskikentällä.
Ura

Nurmi on Vantaan Jalkapalloseuran ja Käpylän Pallon kasvatti. Nurmi onnistui vakuuttamaan tanskalaiset Esbjerg fB:n nuorten joukkuetta vastaan pelatussa ottelussa ja sai vuonna 2018 kaksivuotisen pelaajasopimuksen Esbjergiin. Vuonna 2019 Nurmi ja Esbjerg solmivat jatkosopimuksen vuoteen 2022 saakka.
Nurmi debytoi Tanskan pääsarjassa Superliigassa heinäkuussa 2019 FC Midtjyllandia vastaan pelatussa ottelussa. Keväällä 2020 Nurmi siirtyi lainasopimuksella turkulaiseen FC Interiin. Hän pelasi ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa 1. heinäkuuta Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Hän pelasi kauden aikana 14 liigaottelua, joissa yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Kaudelle 2021 Inter osti Nurmen itselleen.
Nauta (yhtye)

Nauta oli 1970-luvun lopun ja 1980-alun aikana toiminut suomalainen uuden aallon punk-yhtye. Se poikkesi monista saman genren aikalaisbändeistä siinä, että se käytti kappaleissaan kosketinsoittimia. Yhtyeen tyyli oli hyvin lähellä raisiolaista yhden albumin julkaissutta Korroosiota.[lähde? ]
Naudan tunnetuimmat levytykset ovat Asfalttidisko-kokoelmalla julkaistut kappaleet ”Hienot ihmiset” ja ”Ulkona”. Nauta julkaisi myös vuonna 1980 Majuri Records -levymerkkinsä kautta omakustanne-EP:n Onko Suomi vapaa maa?, josta on muodostunut haluttu keräilyharvinaisuus[lähde? ] suomalaisen punk-musiikin keräilijöiden parissa. EP-levyn painos oli 250 kappaletta.
Onko suomi vapaa maa -ep:n sisältö on julkaistu uudelleen  kokoelmalla Nobody Wants Us, vol. 1: Finland - Rare punk rock 1979-1983. Kokoelmalle ja sen vuosiin 1979-80 keskittyneelle jatko-osalle on koottu yhteen sellaisten kotimaisten uuden aallon yhtyeiden tuotantoa joita ei aiemmin ole cd-formaatissa julkaistu[lähde? ] ja joiden alkuperäiset vinyylipainokset ovat käytännössä katsoen hävinneet levymarkkinoilta keräilijöiden ulottumattomiin.
Kokoonpano > Ensimmäinen

Reijo Kuikka (laulu, kitara)
Kai Hapuli (kitara)
Petri Alakoski (koskettimet)
Pekka Mäntylä (basso)
Antti Ylöstalo (rummut)
Kokoonpano > Toinen

Reijo Kuikka (laulu, kitara)
Kai Hapuli (kitara)
Petri Alakoski (koskettimet)
Heikki Ojala (basso)
Antti Ylöstalo (rummut)
Diskografia > EP:t

Onko Suomi vapaa maa? (AYS 1.) (1979)
Diskografia > Kokoelmilla

3 vuotta myöhemmin: ”Tänään” (1980)
Asfalttidisko: ”Ulkona” ja ”Hienot ihmiset” (Kräk 1980)
Nottinghamin seriffi

Nottinghamin sheriffi. Louis Rheadin piirros.
Nottinghamin seriffi (engl. Sheriff of Nottingham) on Robin Hoodista kertovissa tarinoissa esiintyvä kuvitteellinen henkilö. Hän on useimmissa tarinoissa pääkonna ja Robin Hoodin arkkivihollinen. Hän on kuninkaan nimittämä virkamies ja alueen ylin paikallisviranomainen, joka vastaa järjestyksen ylläpidosta, lainsuojattomien omaisuuden takavarikoinnista, läänien hallinnoinnista ja verojen keruusta. Lisäksi hän valvoo, ettei kuninkaan kauriita metsästetä luvatta. Hänen tehtävänään on myös taata aatelisten, kauppiaiden ja kirkonmiesten turvallinen kulku Sherwoodin metsän halki. Varhaisissa balladeissa hän tosin vaikutti lähinnä Yorkshiressä, ei Nottinghamshiressä.
Kuningas ei maksanut seriffeille palkkaa, ja heidän oli maksettava vuosittainen summa viran hoitamisesta. Useat seriffit olivatkin ahneita ja korruptoituneita, ja käyttivät väärin valtaansa keräämällä liikaa veroja.
Nottinghamin seriffin luonne vaihtelee eri tarinoissa. Hän esiintyy eri nimillä, ja toisissa tarinoissa häntä ei nimetä lainkaan. Joissakin tarinoissa hän on ylipainoinen hölmö, useissa ilkeämielinen konna. Joissakin tarinoissa hän myös himoitsee Marian-neitoa. Robin Hood pukeutuu usein valepukuihin ja onnistuu toistuvasti houkuttelemaan seriffin Sherwoodin metsään, jossa tämä yleensä ryöstetään ja nöyryytetään.
Yhdessä tunnetuimmista tarinoista Nottinghamin seriffi järjestää jousiammuntakilpailun houkutellakseen Robin Hoodin ansaan. Robin Hood onnistuu kuitenkin pakenemaan seriffin langettamasta ansasta ja tappaa seriffin, koska tämä oli rikkonut lupauksensa.
Elokuvissa

Vuoden 1938 elokuvassa Robin Hoodin seikkailut Nottinghamin seriffiä näyttelee Melville Cooper.
Vuoden 1991 elokuvassa Robin Hood – varkaiden ruhtinas Nottinghamin seriffiä näyttelee Alan Rickman.
Nick Boucher

| Nick Boucher> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. joulukuuta 1980 (ikä 43) Leduc, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  79 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2012
Seurat:  Wheeling Nailers (ECHL)   Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)   Pee Dee Pride (ECHL)   Elmira Jackals (UHL)   Muskegon Lumberjacks (UHL)   Basingstoke Bison (EIHL)   Tilburg Trappers (Eredivisie)   Fort Wayne Komets (IHL)   Sydney Bears (AIHL)
NHL-varaus:  280. varaus, 2000 Pittsburgh Penguins
Nick Boucher (s. 29. joulukuuta 1980) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Ura

Boucher aloitti uransa pelaten vuonna 1997 BCHL-joukkue Valley Capitalsissa. Kesken kauden 1998–1999 hänet kaupattiin AJHL:ään Fort Sasketchewan.
Boucher pelasi myöhemmin Dartmouthin yliopistossa, jossa hänestä tuli aloittava maalivahti. Vaikka Boucher voitti tulokaskaudellaan vain kahdeksan ottelua, Pittsburgh Penguins varasi hänet 280. pelaajana vuoden 2000 varaustilaisuus. Boucher paransi seuraavilla kausilla, kun hän voitti 16, 9 ja 17 ottelua. Yliopistosta lähtiessään Boucherilla oli tilastoissa viisikymmentä voittoa 105 ottelusta.
Boucher aloitti ammattilaisuransa Pittsburghin ECHL:ssä pelaavassa farmiseurassa Wheeling Nailersissa, josta hänet kutsuttiin myöhemmin kauden aikana ylempään farmijoukkueeseen AHL:ään Wilkes-Barre/Scranton Penguinsiin. Tulokaskaudellaan Boucherille kirjattiin 20 voittoa ja hänet valittiin ECHL:n tulokkaiden tähdistöön. Hän sijoittui ECHL:n vuoden tulokas -äänestyksessä neljänneksi. Työsulkukaudella 2004–2005 monet NHL-pelaajat pelasivat AHL:ssä, ja siksi AHL-pelaajia pudotettiin ECHL:ään. Boucher ei sen vuoksi saanut Pittsburghiin sopimusta, ja hänestä tuli vapaa pelaaja.
Boucher pelasi kahden kauden ajan alempien sarjojen joukkueissa Pee Dee Pridessä, Elmira Jackalsissa ja Muskegon Lumberjacksissa ennen siirtymistään Eurooppaan. Kaudella 2006–2007 hän pelasi EIHL:ssä Basingstoke Bisonissa ja alankomaalaisen Eredivisie -liigan joukkueessa Tilburg Trappersissa, jossa hän voitti liigan mestaruuden. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi Pohjois-Amerikkaan IHL-joukkue Fort Wayne Kometsiin. Boucher pelasi joukkueessa uransa loppuun asti lukuun ottamatta 18 ottelun vierailua AIHL-joukkue Sydney Bearsissa. Hänet valittiin joukkueensa parhaaksi pelaajaksi kaksi kertaa kausina 2008–2009 ja 2011–2012. Lisäksi kaudella 2008–2009 hänet valittiin IHL:n vuoden maalivahdiksi, hänet nimettiin ensimmäiseen tähdistöön ja hän oli ehdolla koko liigan parhaaksi pelaajaksi, joksi kuitenkin valittiin Todd Robinson. Hän voitti Kometsissa neljä mestaruutta, joista kolme IHL:ssä ja yhden CHL:ssä. Toisella CHL-kaudellaan Kometsissa Boucher nimettiin tähdistöottelun aloittavaksi maalivahdiksi. Boucherin ura päättyi, kun hänen molemmat lonkkansa leikattiin kesäkaudella.  Boucherilla oli mahdollisuus paluuseen tammikuun lopulla vuonna 2013, mutta hän vetäytyi ammattilaisjääkiekosta vedoten toistuviin lonkkaongelmiinsa. 26. lokakuuta 2013 Fort Wayne Komets jäädytti Boucherin numeron 33 yhdessä Chuck Adamsonin numeron 1 kanssa. Boucherista tuli nuorin Kometsin pelaaja, jonka numero on jäädytetty.
Aiheesta muualla

Nick Boucher Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nick Boucher
Käännös suomeksi
Nottinghamin paskasheriffi

| Nottinghamin paskasheriffi Steen1 |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2006
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Steen1, Puukko-Allu
 Tyylilaji: Gangsta rap
 Levy-yhtiö: omakustanne
Steen1:sen muut julkaisut
| Varasta pomolta 2005 | Nottinghamin paskasheriffi 2006 | Valkoinen jänis 2007 |
Nottinghamin paskasheriffi on rap-artisti Seppo Lampelan Steen1 -nimellä julkaistu EP vuodelta 2006. Levyn nimi piti alun perin olla Hauras. Lampela teki EP:n kesällä 2006 kahdessa viikossa. EP:tä painettiin 650 kappaletta ja se myytiin loppuun. Lampela julkaisi keväällä 2010 Paskasheriffin paluu -nimisen EP:n.
Kappaleet

Hauras
Ilmestyskirja
Ajat on kovat (mukana Diami, Asa, Jontti, Shaka, Ville Kalliosta, Pyhimys, Heikki Kuula, Pikkupiru & Akli Käärme)
Teille kaikille (mukana Julma-Henri, biitti Puukko-Allu)
Iltasatu
Seppo Lampela
| --- | --- |
Studioalbumit::  Salaliittoteoria ·  Varasta pomolta ·  Runoja kontrollihuoneesta ·  Pesismaila ja ananas ·  Bensaahan ne pojat tuli hakemaan ·  Jedin paluu ·  Hipaisu ikuisuutta ·  Rikollinen
Kokoelmat::  Ajatusrikoksia
EP:t::  Nottinghamin paskasheriffi ·  Valkoinen jänis ·  Paskasheriffin paluu
Singlet::  "Samaa uudestaan" ·  "Terroristi" ·  "Marssi" ·  "Tennispallobiisi"
Kirjat::  Hullu klovni
Muut artikkelit::  Diskografia ·  Spürma ·  Taipan Circle ·  Astro
Notts County FC
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Nummi (Hämeenlinna)

Nummea vuonna 2017.
Nummea ilmasta.
Nummi on Hämeenlinnan Voutilan kaupunginosassa sijaitseva lähiöalue. Alueen rakennuskanta muodostuu suureksi osaksi asuinkerrostaloista, mutta sen laitamilla on myös pientaloja. Nummi rajoittuu idässä Aleksis Kiven katuun, etelässä Loimalahdentiehen ja pohjoisessa Sammontiehen. Nummen itäpuolella, samassa kaupunginosassa, sijaitsee Jukolan lähiö. Nummella sijaitsee vuonna 2018 valmistunut Nummikeskus, johon sisältyvät uusi yhtenäiskoulu, kirjasto ja neuvola. Nummikeskuksen tieltä purettiin paikalla aikaisemmin sijainnut Nummen koulu. Nummella on myös ostoskeskus, jossa sijaitsee muutamia lähipalveluita.
Nick Bostrom

Nick Bostrom vuonna 2006.
Nick Bostrom (alun perin Boström) (s. 10 maaliskuuta 1973) on Oxfordin yliopistossa toimiva ruotsalainen filosofi, joka tunnetaan työstään antrooppisen periaatteen parissa. Vuonna 1998 Bostrom perusti World Transhumanist Associationin David Pearcen kanssa ja vuonna 2004 hän oli mukana perustamassa Institute for Ethics and Emerging Technologiesia James Hughesin kanssa. Hänet on myös vuonna 2005 nimitetty Oxford Future of Humanity Instituten johtajaksi.