stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kriging-interpolointi
Taustaa > Merkinnät ja tavalliset reunaehdot

Interpoloidaan funktiota, joka on määritelty avaruudessa  x\in \mathbb {R} ^{n}, missä dimensio voi olla esimerkiksi  n=2 eli taso tai  n=3 eli tila. Merkitään interpoloitavaa funktiota  f(x) kohdassa  x, siihen tarvittavia näytteitä  f_{i} paikoissa  x_{i} ja kovarianssifunktion arvot merkitään  \sigma _{ij}=\sigma (h_{ij}), kun pisteiden välinen etäisyys on halutulla metriikalla  h_{ij}=||x_{i}-x_{j}||, tai merkitään  \sigma _{i}=\sigma (h_{i}), kun  h_{i}=||x-x_{i}||.
Interpolointimenetelmän tulee käyttäytyä näytteiden välisessä tilassa niin, että kaikki estimoidut arvot ovat odotusarvoltaan samat kuin on koko näyteavaruuden odotusarvo. Tässä esityksessä oletetaan satunnaiskentän odotusarvon  E[Z(x)]=\mu  olevan vakio, mutta silti sen tarkka arvo olisi tuntematon. Yhtälöihin liitettävä harhattomuusehto eli normitus
saadaan siitä, että virheen odotusarvo pitäisi olla nolla:
Kovarianssifunktio on oltava positiividefiniitti eli
Se on tasan nolla, kun riippuvuus näytteiden nälillä on olematon eli ne ovat tilastollisesti riippumattomia. Tällöin etäisyys  h on ylittänyt riippuvuuden etäisyyden raja-arvon. Kovarianssi tulee saada suurimman arvonsa, kun etäisyys  h=0. Yleensä vaaditaan, että kovarianssi saa näyteavaruuden tilastollisen varianssin
Kovarianssi on yleensä monotonisesti laskeva käyrä.
Taustaa > Arviovarianssin minimointi

Geostatistiikassa Kriging-estimointi syntyy tilanteessa, jossa on voitu arvioida eri painokertoimien valinnan aiheuttaman virheen varianssi eli arviovarianssi  \sigma _{E}^{2}. Optimoimalla painokertoimia, voidaan virheen varianssia pienentää. Kriging-interpoloinnissa arvo lasketaan sellaisilla painokertoimilla, joilla virheen varianssi on pienimmillään. Tätä varianssin minimiarvoa kutsutaan Krigingvarianssiksi  \sigma _{K}^{2}. Se on yleensä pienempi kuin näyteavaruuden tilastollinen varianssi  \sigma ^{2}.
Interpoloinnin suorittaminen

Seuraavassa selostetaan, miten kokonaisen alueen kaikki pisteet interpoloidaan, kun aina käytetään samoja näytteitä. Jos näytteet vaihdetaan välillä, tulee interpolointi aloittaa alusta uudelleen.
Interpoloinnin suorittaminen > Interpoloinnin valmistelut

Koska laskut ovat mutkikkaat ja usein käytetään useita näytteitä, voidaan laskut suorittaa vektori- ja matriisilaskutoimituksin. Aluksi lasketaan näytteiden  x_{i} ja interpoloitavan kohteen  x väliset riippuvuudet ja kootaan niistä kovarianssivektori, joka on pystyvektori
Kootaan painokertoimet  \lambda _{i} samalla tavalla vektoriksi
Sitten määritetään kaikkien näytteiden väliset riippuvuudet ja kootaan ne kovarianssimatriisiin (neliömatriisi)
koska  \sigma _{ii}=\sigma ^{2}.
Nyt lisätään normitusta eli harhattomuusehtoa varten matriisiin alimmaiseksi riviksi ja oikeanpuoleisemmaksi sarakkeeksi ykköset ja nolla matriisin kulmaan. Nämä ovat nyt
Geostatistiikan teorian mukaan paras estimaatti saadaan sellaisilla painokertoimien  \lambda _{i} arvoilla, jotka saadaan yhtälöryhmän eli matriisiyhtälön
ratkaisuna. Lagrangen parametri  \mu  tarvitaan mukana, jotta yhtälöiden rivit ja sarakkeet menisivät tasan. Matriisiyhtälö voidaan myös kirjoittaa vektorien ja matriisin nimillä
jolloin ratkaisu saadaan kääntämällä matriisi  K
Matriisin kääntäminen voidaan tehdä Gaussin eliminointimenetelmällä.
Interpoloinnin suorittaminen > Ensimmäisen pisteen interpolointi

Saatu painokerroinvektori sisältää tarvittavat painokertoimet, joilla voi laske interpolaatiolle arvon
Viimeinen lauseke voidaan merkitä ja laskea vektorilaskennalla, kun näytteistä muodostetaan lyhyt pystyvektori
ja sitten vektorit kerrotaan keskenään
Interpoloinnin suorittaminen > Seuraavien pisteiden interpolointi

Seuraavan pisteen  x interpolointi, kun käytetään samoja näytteitä  f_{i} kuin aikaisemmin, aloitetaan päivittämällä kovarianssivektori
Koska interpoloitava piste  x vaihtui, muuttuvat näytteiden  x_{i} ja pisteen  x väliset riippuvuudet, joten ne lasketaan aina uudelleen. Toisaalta, koska näytteet ovat samat, ei niiden väliset riippuvuudet ole vaihtuneet ja nyt voidaan hyödyntää valmiiksi käännettyä matriisia  K^{-1} painokertoimien  \lambda  laskemisessa. Uudet painokertoimet lasketaan
ja ne sijoitetaan lausekkeeseen
joka antaa uuden interpolaation. Tätä jatketaan kunnes halutaan vaihtaa uudet näytteet, jolloin aloitetaan valmistelemalla uusi matriisi  K.
Krigingvarianssi

Interpoloinnin krigingvarianssi pisteessä  x lasketaan teorian mukaan
missä ratkaisun mukaan on  K\lambda =k(x), joten varianssi voidaan kirjoittaa
niillä painokertoimilla, joilla varianssi minimoituu.
Pistekrigingin ominaisuuksia

Pistekriging on eksakti interpolaatiomenetelmä, sillä näytteiden kohdissa  x_{i} se antaa interpolaattoriksi näytteen arvon  f(x_{i})=f_{i} krigingvarianssilla  \sigma _{K}^{2}(x)=0. Menetelmä on toisaalta tasoittava interpolaatio, koska interpoloinnin tuloksien  f(x) pisteessä  x\neq x_{i} varianssit ovat näytepopulaation varianssi.
Kun tarkastellaan Kriging-interpoloinnin tuottaman käyrän tai pinnan ominaisuuksia, periytyvät sen jatkuvuus- ja derivoituvuusominaisuudet käytettävän kovarianssifunktion vastaavista ominaisuuksista.
Aiheesta muualla

How to use Kriging (Arkistoitu – Internet Archive)
Firas Ajil Jassim & Fawzi Hasan Altaany: Krigingin soveltaminen valokuviin, Canadian Journal on Image Processing and Computer Vision, 2013
Outi Kuittinen

| Outi Kuittinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1962 (ikä 62–63)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  onkologian professori ja ylilääkäri
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kuopion yliopisto (LL 1988), Oulun yliopisto (LT 2003)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto, Kuopion yliopistollinen sairaala
 Outi Kuittinen. Professori (UEF kotisivu) 
Outi Kuittinen (s. 1962) on suomalainen lääkäri, joka on Itä-Suomen yliopiston onkologian professori sekä sivutoimisesti Kuopion yliopistollisen sairaalan ja Oulun yliopistollisen sairaalan ylilääkäri. Hän on tutkinut erityisesti lymfoomaa eli imukudossyöpää, joka on yksi yleisimmistä syöpäsairauksista. Kuittisen työuran aikana ymmärtämys imukudossyövästä on lisääntynyt merkittävästi. Erilaisia  lymfoomia tunnetaan jo yli 90. Hoidot ovat kehittyneet huomattavasti. Esimerkiksi uusia täsmälääkkeitä ja vasta-aineita on kehitetty useisiin imukudossyövän alatyyppeihin ja syöpähoitojen haittoja osataan hoitaa paremmin. Imukudossyövän kuolleisuus on silti yhä 20–30 prosenttia sairastuneista. Kuittisen mukaan joka kolmas suomalainen sairastaa syövän. Imukudossyövän ohella Kuittinen osallistuu tutkimusryhmineen syöpähoitojen vaikuttavuuden selvittämiseen.
Kuittinen opiskeli lääkäriksi Kuopion yliopistossa (LL 1988) ja jatkoi opintojaan Oulun yliopistossa, josta valmistui syöpätautien ja sädehoidon erikoislääkäriksi (1996) ja lääketieteen tohtoriksi (LT 2003). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2003) oli otsikoitu Matrix metalloproteinase-2 (MMP-2) and -9 (MMP-9) in hematological malignancies. Oulun yliopiston syöpätautien dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 2010.
Tätä aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Oulun yliopistollisen sairaalan erikoislääkärinä (1996-), myöhemmin syöpätautien osastonylilääkärinä. Itä-Suomen yliopiston professorina hän aloitti elokuussa 2018.
Aiheesta muualla

Outi Kuittinen. University of Oulu, Institute of Clinical Medicine, Professor (englanniksi) (researchgate.net)
Kuopio and Oulu translational and clinical lymphoma study group (englanniksi) (uefconnect.uef.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  ORCID
Sergei Kulanko

Sergei Kulanko
Sergei Kulanko (vuoteen 1935 Kulikoff; 23. kesäkuuta 1902 Viipuri – 7. toukokuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja säveltäjä. Hän opetti pitkään Viipurin musiikkiopistossa, joka talvisodan sytyttyä siirtyi Lahteen.
Kulanko opiskeli musiikkia aluksi Viipurissa ja sitten ulkomailla, ensin Leipzigin konservatoriossa vuosina 1922–1925 ja myöhemmin Pariisissa vuonna 1935. Pianonsoittoa hänelle opettivat Leipzigissa Robert Teichmüller ja Pariisissa Lazare Lévy ja sävellystä Leipzigin konservatoriossa Ernst Paul ja Hermann Grabner. Kulanko toimi 1925–1967 pianonsoitonopettajana Viipurin musiikkiopistossa, jonka nimi muuttui sittemmin Lahden musiikkiopistoksi.
Kulangon sävellystuotantoon kuuluu pianokonsertto h-molli sekä pianoteoksia ja lauluja.
Emil Kukkonen

Emil Kukkonen (1. maaliskuuta 1908 Iisalmen maalaiskunta – 16. maaliskuuta 1940 Tampere) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti urallaan aluksi kotiseutunsa Iisalmen Visaa ja muutettuaan Helsinkiin vuodesta 1934 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja (HKV) ja saavutti HKV:n riveissä henkilökohtaisten SM-mitalien lisäksi viestimitaleja.
Kukkonen kilpaili 1930-luvulla yleisurheilun SM-kisoissa ja saavutti ratajuoksijana 10 000 metrillä SM-hopeaa 1931 sekä pronssia 1932 ja 1935. Hän sijoittui vuonna 1933 neljänneksi ja 1934 viidenneksi. Hän oli mukana kesällä 1932 olympialaisten valintakilpailuissa Helsingissä sijoittuen toiseksi Jonne Torikan jäljessä ajalla 31.47,5, joka jäikin hänen uransa parhaaksi 10 000 metrin ajaksi. Häntä ei kuitenkaan valittu Los Angelesin olympiajoukkueeseen, sillä sinne valittiin katsastuksissa muita matkoja juosseet Volmari Iso-Hollo, Paavo Nurmi ja Lauri Virtanen. Myöhemmin hän sai vielä vuoden 1936 25 kilometrin maantiejuoksussa SM-pronssia.
Vuoden 1937 SM-rataviesteissä hän oli mukana HKV:n nelikossa, joka sijoittui toiseksi 4 x 1 500 metrillä.
Maastojuoksun SM-kisoissa 1934 hän saavutti SM-hopeaa 8 km:n pituisella matkalla. Vuoden 1937 SM-maastojen pitemmällä matkalla hän oli kolmas. Vuoden 1939 SM-maastoissa hän oli mukana joukkuemestaruuden voittaneessa HKV:n joukkueessa, jossa muina jäseninä olivat Matti Laihoranta ja Veikko Tuominen.
Kukkonen oli ennen sotavuosia kauppa-apulaisena. Hän haavoittui Talvisodan loppuvaiheessa 16. helmikuuta 1940 partioretkellä Kuolemajärven Muurilassa. Hän oli haavoittuessaan sotamies Jalkaväkirykmentti 11:ssa eli Ässärykmentissä. Hän kuoli kuukauden kuluttua eli 16. maaliskuuta sotasairaalassa Tampereella.
Donald Boström

Donald Boström vuonna 2015.
Carl Donald Boström (s. 30. toukokuuta 1954 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen toimittaja, valokuvaaja ja kirjailija. Boström nousi julkisen huomion kohteeksi kuvattuaan Israelin ja Palestiinan välistä konfliktia. Hän on julkaissut myös useita keittokirjoja.
Aftonbladetin artikkeli

Boström väitti Aftonbladetin artikkelissa, että israelilaiset sotilaat olisivat varastaneet ja myyneet palestiinalaisten vainajien elimiä. Myöhemmin lehti on todennut, ettei väitteelle ollut riittävästi todisteita. Artikkeli herätti runsaasti pahennusta erityisesti Palestiinassa ja Israelissa, jonne Boström oli lupautunut keskustelemaan asiasta julkisesti. Ruotsin ja Israelin välille asia aiheutti myös poliittisen kiistan.
Palkinnot ja tunnustukset

K. W. Gullersin stipendi, Nordiska museet, 2007
Teokset

Nilsson, Bengt, Tårgas & oliver, Arbetarnas bildningsförbund, Stockholm, 1990 (valokuvat)
Johansson, Agneta, Faces of Jerusalem, Ansikten i Jerusalem, Libris, Örebro, 1993, ISBN 91-7194-961-5 (valokuvat)
Boström, Donald; Boström, Lars, Inshallah, konflikten mellan Israel och Palestina, Ordfront, Stockholm, 2001, ISBN 91-7324-860-6 (myös kuvat ja toimittaminen)
Boström, Donald; Hasselbohm, Anders, Mat för gudar, [libanesisk matkultur från Beirut Café], Wahlström & Widstrand, Stockholm, 2003, ISBN 91-46-20341-9 (myös kuvat ja toimittaminen)
Kronér, Lasse, toim. Boström, Donald, Åttio väldigt goda mackor, Wahlström & Widstrand, Stockholm, 2003, ISBN 91-46-20294-3
Boström, Donald, Snabb sund mat, enkla vardagsrecept med Kocklandslaget, Stockholm, Prisma, 2005, ISBN 91-518-4452-4 (myös toimittaminen)
Albons, Birgitta, Muren, Leopard, Stockholm, 2005, ISBN 91-7343-093-5 (valokuvat)
Boström, Donald (toim.), Salam, om krig, fred och islam, Arena, Malmö, 2007, ISBN 978-91-7843-276-9
Aiheesta muualla

Donald Boströmin sivusto, Satirarkivet.se (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  Photographers' Identities 
Muut:  Europeana  IdRef
Maj Kuhlefelt

Maj Kuhlefelt 1960-luvun keskivaiheilla.
Maj-Britt Kuhlefelt (o.s. Lindfors; 1. toukokuuta 1931 Helsinki – 14. heinäkuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen muotitaiteilija. Hän perusti yhdessä sisustusarkkitehti Pi Sarpanevan kanssa vuonna 1970 P & M Design Ab:n.
Kuhlefelt pääsi ylioppilaaksi 1949 ja hän opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen muoti- ja tekstiililinjalla 1950–1953. Hän tutustui opiskeluaikana tulevaan yhtiökumppaniinsa ja ystäväänsä Pi Sarpanevaan.
Kuhlefelt suunnitteli muun muassa Suomen Trikoolle kirkkaita värejä käyttäneen modernin lastenvaatemalliston nimeltä Maj. Hän oli vuosina 1963–1969 vaatevalmistaja Finn-Flare Oy:n suunnittelijana ja suunnitteli kansainvälistä tunnustusta saaneita vaatteita Marjatta Metsovaaran kankaista.
Kuhlefelt ja Sarpaneva perustivat vuonna 1970 yhteisen yrityksen P&M Design Ab:n. He suunnittelivat nykyaikaisia työvaatteita ja Kuhlefelt suunnitteli myös sisustuksia muun muassa Hotelli Hesperiaan ja Hotelli Kämpiin sekä Finnairin lentokoneisiin. Kuhlefelt piti vakinaista ”Bara Hon” -palstaa Hufvudstadsbladetissa ja kirjoitti pakinoita myös suomeksi Me Naiset- ja Anna-lehteen.
Vuonna 1995 Muotitaiteilijat MTO myönsi Kuhlefeltille Vuoden vaatesuunnittelija-kunniamaininnan, ja hänelle myönnettiin 1996 Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkki ansioista vaatesuunnittelun ja muodin alalla.
Maj Kuhlefeltin isä oli metsäneuvos Jarl Lindfors. Kuhlefeltin aviomies oli osastopäällikkö Lars-Olof Kuhlefelt vuosina 1953–1971 ja avomies valokuvaaja Kaius Hedenström vuodesta 1973.
Kirjallista tuotantoa

Työvaate: Lähin työympäristö. Studio Pi Sarpaneva – Maj Kuhlefelt & Suomen itsenäisyyden juhlavuoden 1967 rahasto, Helsinki 1979. ISBN 951-9251-89-8
Työvaatetus maatilalla. Työtehoseura r.y. Kotitalousosasto, Valtion teknillinen tutkimuskeskus. Tekstiililaboratorio, Studio Pi Sarpaneva – Maj Kuhlefelt. Työtehoseuran julkaisuja, 239. Helsinki 1981. ISSN 0355-0710. ISBN 951-788-062-6
Käsi kädessä. Pakinakokoelma. Piirrokset P.-O. Nyström. Kirjayhtymä, Helsinki 1982. ISBN 951-26-2190-8
Aiheesta muualla

Kuhlefelt, Maj hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Kubitti

Kubitti (engl. qubit eli quantum bit ’kvanttibitti’) on kvanttitietokoneen bitti.
Blochin pallo. Kulmamerkinnät vastaavat superpositiotilan kaavassa esiintyviä kulmia
Kubitti on kahden kvanttitilan lineaarinen superpositio. Tämä erottaa sen normaalista, digitaalisesta bitistä, joka on diskreetti ja voi saada vain arvot 0 tai 1. Tilat on yleensä merkitty kvanttimekaniikan bra-ket-merkintätavan mukaisesti  |0\rangle  ja  |1\rangle . Yleinen superpositiotila voidaan tällöin esittää muodossa
Kubitin tärkeä ominaisuus, joka erottaa sen normaalista bitistä, on kuitenkin tilojen lomittuminen monien kubittien välillä. Tämä mahdollistaa sen, että sarja kubitteja voi ilmaista samaan aikaan superposition useista binääriluvuista.
Kubitit voidaan yhdistää kubittirekisteriksi, ja kvanttitietokone toimii manipuloimalla näitä rekistereitä.
Kubitin tila-avaruus eli sen mahdollisten tilojen joukko voidaan kuvata geometrisesti Blochin pallolla.
Termin alkuperä

Kubitin käsitettä sovelsi ensimmäisenä Stephen Wiesner vuonna 1983 ehdotuksessaan kvanttirahalle, jota hän yritti julkaista yli vuosikymmenen. Myöhemmin englanninkielisen termin qubit otti käyttöön Benjamin Schumacher, joka kertoo saaneensa inspiraation William Woottersilta.
Muunnelmia

Kutritti on ternäärijärjestelmän vastine kubitille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kubitin toteuttamistapoja on useita:
Miksi kubit voi olla yhtä aikaa nolla ja yksi, M. Möttönen, Tekniikan Maailma,1.8.2019
A Detailed Review of Qubit Implementations for Quantum ComputingThe Quantum Insider, 21.5.2020
Qubits made by advanced semiconductor manufacturingNature Electronics 29.3.2022
Implementation of Quantum Driving of Superconducting Qubit for Gate Error Analysis, Aashish Sah, Tampereen Yliopisto, 67s., 2020
Kvantti-informaatiotiede
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Qubit
Käännös suomeksi
Borenius Asianajotoimisto

| Borenius Asianajotoimisto Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1911
Toimitusjohtaja:  Johan Roman
Puheenjohtaja:  Samuli Simojoki
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  Asianajotoimistot
Liikevaihto:  49,574 milj. euroa (2023)
Tilikauden tulos:  13,538 milj. euroa (2023)
Henkilöstö:  200 (2023)
Kotisivu:  www.borenius.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Borenius Asianajotoimisto Oy on yksi Suomen suurimmista liikejuridiikkaan erikoistuneista asianajotoimistoista. Borenius on perustettu vuonna 1911.
Yhtiön palveluksessa on noin 200 henkilöä Suomessa. Yhtiöllä on pääkonttori Helsingissä, toimisto Tampereella ja toimipisteet New Yorkissa ja Lontoossa. Hallituksen puheenjohtajana toimii Samuli Simojoki ja toimitusjohtajana Johan Roman.
Toimiston osakkaat ovat Suomen Asianajajaliiton jäseniä.
Historia > 1911–1950

Vuonna 1911 Kaarlo Viktor Holma (tunnettiin myös etunimellä Cajus) ja Ludvig Ilmari Palmén perustivat yhdessä toimiston Helsinkiin. Palmén & Holma palveli asiakkaita perhe- ja perintöoikeudellisissa sekä vakuutusoikeudellisissa asioissa osoitteessa Aleksanterinkatu 44.
Ilmari Palmén jätti yhtiön vuonna 1915 ja hänen tilalleen tuli Heikki Borenius vanhempi. Toimiston nimeksi muutettiin Holma & Borenius.
1920-luvulla yhtiö keskittyi pääasiassa perhe- ja perintöoikeudellisiin toimeksiantoihin. Kaarlo Holma jättäytyi sivuun yhtiöstä 1920-luvun alussa siirtyessään pankkialalle ja politiikkaan, mutta palasi takaisin vuonna 1924. Heikki Borenius vanhempi oli aktiivinen Lakimiesliiton toiminnassa ja oli mukana perustamassa Asianajajaliittoa, ja toimi sen puheenjohtajana.
Kaarlo Holma jätti yhtiön vuonna 1930. Tämän jälkeen Heikki Borenius vanhempi vaihtoi toimiston nimeksi Asianajotoimisto Heikki Borenius ja toimiston maine kasvoi erityisesti siviilioikeudellisten toimeksiantojen myötä toimiston keskittyessä edelleen perhe- ja perintöoikeudellisiin, mutta myös sopimus- ja liikejuridisiin toimeksiantoihin. Vaikka Heikki Borenius ei osallistunut puoluepolitiikkaan, hän hoiti merkittäviä politiikkaan liittyviä ja laajaa huomiota myös julkisuudessa saaneita rikosoikeudellisia toimeksiantoja.
Heikki Borenius vanhempi tarjosi sodan loputtua osakkuutta Henrik Castrénille, joka kutsuttiin toimiston osakkaaksi vuonna 1944. Toimiston nimeksi vaihtui Asianajotoimisto Borenius & Castrén vuonna 1945. Toimisto keskittyi yritys- ja sopimusoikeuteen. Sodan jälkeisiin tapahtumiin kuului myös Edwin Linkomiehen edustaminen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Toimeksiantojen määrän kasvaessa Eero Walentin von Boehm, Lauri Borenius ja Eero Rönkä avustivat Heikki Borenius vanhempaa juttujen määrän kasvaessa. Heikki Antero Borenius, Heikki Borenius vanhemman poika, liittyi mukaan vuonna 1947 ja samalla toimisto muutti Mikonkatu 6:een.
Historia > 1951–1999

Henrik Castrén jätti toimiston vuonna 1957, jolloin Heikki Borenius nuoremmasta tuli yhtiön osakas. Yhtiön nimeksi vaihtui Asianajotoimisto Borenius & Borenius. Asianajajista annettu laki (496/1958) tuli voimaan vuoden 1959 alussa ja Heikki Borenius vanhempi kutsuttiin liiton kunniapuheenjohtajaksi.
Vuonna 1961 Heikki Borenius vanhempi täytti 75 vuotta ja tarjosi osuuttaan yhtiössä Kullervo Kemppiselle. Vuonna 1962 Heikki Borenius kuoli ja Kullervo Kemppisestä tuli yhtiön osakas ja yhtiön nimeksi vaihtui Asianajotoimisto Borenius & Kemppinen. Yhtiön asiakkuudet painottuivat 1960-luvulla suuriin yrityksiin ja teollisuuden toimijoihin. Kemppinen sai näkyvyyttä puolustaessaan kirjailija Hannu Salamaa vuonna 1965, kun tämä oli saanut syytteen jumalanpilkasta. Heikki Borenius nuorempi ja Kullervo Kemppinen toimivat Lakimiesliiton ja Asianajajaliiton hallituksissa. Lisäksi heillä oli jäsenyyksiä myös muissa hallituksissa ja komiteoissa, esimerkkinä Heikki Borenius nuoremman jäsenyys Keskuskauppakamarin välityslautakunnassa 1980–1987 ja Kullervo Kemppisen jäsenyys Suomen Asianajajaliiton hallituksesa 1972–1976,
Helsingin Asianajajayhdistyksen hallituksessa 1969 ja sen puheenjohtajana 1974–1976 ja Suomen Lakimiesliiton hallituksessa 1984–1987.
Vuonna 1972 Ritva-Liisa Luomaranta liittyi mukaan ja hänestä tuli yhtiön ensimmäinen naispuolinen asianajaja. Vuonna 1977 Seppo Kemppinen, Kullervo Kemppisen poika, tuli mukaan yhtiöön. Yritysasiakkaiden määrä kasvoi entisestään 1970-luvulla.
Vuonna 1982 osakkaiksi nimitettiin Ritva-Liisa Luomaranta ja Seppo Kemppinen. Vuonna 1986 tasavallan presidentti Mauno Koivisto myönsi Kullervo Kemppiselle laamannin arvonimen. Arvonimeä perusteltiin suuren yleisön perehdyttämisellä suomalaiseen oikeuselämään. Kemppinen kirjoitti lukuisia helppolukuisia tietokirjoja juridiikasta, esimerkiksi noin 1500-sivuisen Lakitiedon pikkujättiläisen. Hän puhui aiheesta usein myös televisiossa. Vuonna 1988 Heikki Borenius nuorempi kuoli. 1980-luvulla toimisto hoiti merkittäviä julkisesti rahoitettaviin rakennushankkeisiin liittyviä toimeksiantoja ja johtajien vastuuta koskevia rikosoikeudenkäyntejä. Vuosikymmenen kuluessa toimisto muutti Helsingissä ensin Annakatu 16:een ja toiminnan laajennuttua Yrjönkatu 13:een.
Vuoden 1990 alussa Christer Ekmanista tuli osakas. Vuonna 1991 Kullervo Kemppinen jätti osuutensa yhtiöstä Jyrki Tähtiselle. Vuonna 1992 Ritva-Liisa Luomarannasta tuli toimitusjohtaja ja Seppo Kemppisestä hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1997 Jyrki Tähtinen nimitettiin toimitusjohtajaksi ja Christer Ekman hallituksen puheenjohtajaksi. Insolvenssijuttujen määrä kasvoi merkittävästi 1990-luvun alkuvuosina Suomea koettelevan laman takia. Toimisto avusti 1990-luvulla yrityksiä erityisesti yritysjärjestelyissä ja uusien yritysten listauksissa, erityisesti huipputeknologian alalla.
Historia > 2000–

Vuonna 2000 yhtiö aloitti Borenius Group -yhteistyön Tallinnan ja Riian toimistojen kanssa, kun Viron ja Latvian merkitys kasvoi suomalaisten yritysten kansainvälistyessä. Vuonna 2001 Asianajotoimisto Borenius & Kemppinen juhli 90-vuotista historiaansa. Vuonna 2002 avattiin uusi toimisto Espooseen Otaniemen Innopoliin tukemaan erityisesti tekniikan alan start-up-yrityksiä. Vuonna 2004 Borenius Group laajeni Liettuaan ja avasi yhteistyötoimiston Vilnaan. Vuonna 2009 Asianajotoimisto Aminoff & Weissenberg, johtava meri- ja kuljetustoimeksiantoja hoitava toimisto, liitettiin osaksi Borenius & Kemppistä. Vuonna 2010 otettiin käyttöön lisätoimitilaa osoitteesta Kalevankatu 6, toimiston virallisen käyntiosoitteen ollessa kuitenkin yhä Yrjönkatu 13.
Yhtiön uusi toiminimi Asianajotoimisto Borenius Oy lanseerattiin vuonna 2011 yhtiön juhliessa 100-vuotista taivaltaan. Vuonna 2012 avattiin toimisto New Yorkissa, Yhdysvalloissa, Borenius Attorneys LLP -toiminimellä. Vuonna 2013 Pietarin toimisto Borenius Attorneys Russia Ltd -toiminimellä aloitti toimintansa Venäjällä. Vuonna 2015 Borenius muutti Yrjönkatu 13:sta ja Kalevankatu 6:sta Kaartinkaupunkiin Valas-kortteliin entiseen UPM:n pääkonttorirakennukseen osoitteeseen Eteläesplanadi 2. Samana vuonna Boreniuksen yhteistyötoimistot Tallinnassa, Riiassa ja Vilnassa siirtyivät Baltian alueen kattavaan Cobalt-asianajotoimistoketjuun, Boreniuksen uudet arvot (toisten arvostaminen, yhdessä onnistuminen, ammattiylpeys) julkaistiin ja Borenius hoiti puolet (6/12) kaikista First North ja NASDAQ OMX Helsinki -pääomamarkkinalistauksista.
Maaliskussa 2022 Borenius kertoi vetäytyvänsä Venäjältä, jossa se oli toiminut vuodesta 2013 lähtien.
Tunnustuksia

Vuonna 1986 tasavallan presidentti myönsi yhtiön osakas Kullervo Kemppiselle laamannin arvonimen.