stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anna Karolína Schmiedlová

| Anna Karolína Schmiedlová |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. syyskuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Slovakia
Tennispelaaja
Pituus:  176 cm
Paino:  63 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2011–
Palkintorahat:  4 441 896 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  26. (12.10.2015)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  422–304
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2014, 2015)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2014)
Wimbledon:  1. kierros (2013, 2014, 2015, 2018)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2015)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  213. (15.6.2015)
Voitot/tappiot:  39–63
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Anna Karolína Schmiedlová (s. 13. syyskuuta 1994) on slovakialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 26 lokakuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta ja 12 ITF-turnausta kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Schmiedlová pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2013 voittaen ensimmäisellä kierroksella Yanina Wickmayerin. Toisella kierroksella hän hävisi Jamie Hamptonille. Hän on edennyt kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2014 ja Yhdysvaltain avoimissa 2015.
Schmiedlová on voittanut kaksinpelissä WTA-turnauksen Bukarestissa ja Katowicessa vuonna 2015 sekä Bogotássa vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Anna Karolína Schmiedlován kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Anna Karolína Schmiedlová WTA:n sivuilla (englanniksi)
Anna Karolína Schmiedlová ITF:n sivuilla (englanniksi)
Maatiaiskissa

Perinteinen maatiaiskissa.
Maatiaiskissa saalistamassa.
Maatiaiskissalla tarkoitetaan kissatyyppiä, joka on muodostunut kissojen lisääntyessä vapaasti keskenään ihmisen siihen puuttumatta. Ne eivät siis ole mitään erityistä rotua. Rotukissat on järjestelmällisesti jalostettu tietyn tyyppisiksi.
Eri maiden maatiaiskissat ovat kuitenkin erilaisia, mikä johtuu kissapopulaation sopeutumisesta paikalliseen ilmastoon ja muihin ympäristöoloihin. Suomalainen maatiaiskissa edustaa Euroopassa tavallista kissatyyppiä, johon perustuu virallisesti hyväksytty rotu nimeltä eurooppalainen. Rotukissa on aina jonkin kissajärjestön rekisteröimä ja hyväksymä, ja sillä on rekisteripaperit.
Maatiaiskissaa voidaan kutsua myös kotikissaksi, mutta nimitys kotikissa on maatiaista laajempi. Maatiaiskissa käsittää nimenomaan jollain alueella itsekseen muodostuneen tyyppisen kissakannan, johon ei ole sekoittunut jalostettuja rotukissoja. Kotikissa-nimitys sisältää myös muut rekisterikirjattomat, sekarotuiset kissat.
Maatiaiskissoille järjestetään omia kotikissanäyttelyitä, mutta myös rotukissanäyttelyissä on usein kotikissaluokka.
Ominaispiirteet

Maatiaiskissoilta puuttuvat monien kissarotujen tarkoituksellisesti jalostuneet ääripiirteet. Maatiaisten värikirjo on ei-toivottuina pidettyjä värejä karsivan jalostuksen puuttuessa mielikuvituksellisen laaja, tosin vapaasti lisääntyvässä populaatiossa värikirjo supistuu käsittämään vain kissan "luonnollista" väritystä.
Maatiaiskissoja on niin lyhyt- kuin pitkäkarvaisiakin sen mukaan, millaisista kissoista maatiaiskanta on alun perin kehittynyt. Erikoinen väritys tai pitkä turkki ei välttämättä olekaan todiste rotukissaesivanhemmista, vaan populaation pienuus (korkea sukulaisuusaste tai kasvattajan suosimat ominaisuudet) on mahdollistanut resessiivisten ominaisuuksien yleistymisen. Yleisesti ottaen maatiaiskissat ovat ulkonäöltään ja usein myös käytökseltään niin maalle kuin kaupunkiinkin sopivia peruskissoja. Pehmeäluonteinen kissarotu tai sekarotuinen on hyvin sopiva kotikissaksi. Maatiaiskissojen perinnöllisistä sairauksista on olemattoman vähän tietoa, sillä maatiaiskissoja, pentueita tai pentueiden vanhempia ei tutkita ennen pennutusta samalla tavalla kuin rotukissoja. Maatiaiskissoilla esiintyy kuitenkin hallitsemattoman lisääntymisen vuoksi perinnöllisiä sairauksia ja epämuodostumia kuten liikavarpaisuus, kippurahäntäisyys ja häntämutka. Rokottamattomilla maatiaiskissoilla myös kissarutto on yleistä. Vapaasti ulkoilevilla kissoilla myös fiv/felv-tartunnat ovat mahdollisia ja todennäköisesti yleisempiä kuin voisi kuvitella, sillä harva kissan omistaja testauttaa kissansa näiden tautien varalta. Leikkaamattomat kissat etenkin ovat alttiita näille sairauksille.
Kasvatus ja hankinta

Kissapentueen on kasvatettava 14 viikon ikään ennen pentujen luovuttamista. Pentueen laadukas ruokinta, säännöllinen madotus ja rokotuttaminen on melko kallista puuhaa, joten asiallisesti kasvatetun maatiaiskissan pennun hinta saattaa nousta 100–150 euroon.
Koska esimerkiksi suomalaisten maatiaiskissojen tausta on usein maatilalla hiirenpyytäjänä, niiden lisääntymistä on harvoin kontrolloitu muuten kuin lopettamalla ei-toivotut pennut. Tämän vuoksi pennuista on usein ylitarjontaa, ja niitä tarjotaan halukkaille ilmaiseksi lehtien ilmoituspalstoilla tai kaupan seinillä. Tällaisesta pennusta voi kasvaa kunnollinen kissa, mutta hoitamattoman pennun ottamisessa on riskinsä. Jos pentu ei ole saanut loishäätöä ja jos sitä ei ole rokotettu ja ruokittu oikeanlaisella ruoalla, se saattaa saada elämänsä alulle huonot eväät.
Kissan voi hankkia myös paikallisesta eläinsuojeluyhdistyksestä, joka huolehtii kodittomista kissoista. Eläinsuojeluyhdistyksen kautta hankittu kissa maksaa noin 60–120 euroa luovutuspaikkakunnasta riippuen. Tähän perusmaksuun kuitenkin kuuluvat aina rokotukset (myös ns. jälkirokotus), kissan kastrointi ja mahdollisuus luovuttaa kissa takaisin sen luovuttaneelle yhdistykselle. Eläinsuojeluyhdistyksillä on usein saatavana myös kissanpentuja, jolloin rokotukset ja leikkaus suoritetaan myöhemmin kupongilla, jonka saa kissanoton yhteydessä. Lähialueen eläinlääkäri suorittaa toimenpiteet ilmaiseksi kuponkia vastaan.
Hoito

Hyvälle kissanpidolle on useita suosituksia. Tärkeä on luovutusikä. Kaikki kissanpennut tarvitsevat emoaan ja sisaruksiaan 14 viikon ikäisiksi. Tätä nuorempi pentu ei ole vielä valmis muuttamaan uuteen kotiin, koska ei ole ehtinyt oppia emoltaan kissalle sopivaa käytöstä. Liian nuorena luovutetuilla pennuilla saattaa kehittyä käytöshäiriöitä.
Kissalle turvallisin elintapa on olla sisäkissa tai valvotusti ulkoileva kissa, jos elinympäristö ei ole turvallinen. Kaupungissa kissojen on hyvä ulkoilla vain valjaissa, ulkotarhassa tai verkotetulla parvekkeella.
Jos kissan ei haluta jatkavan sukuaan, se kannattaa leikkauttaa. Urokset kastroidaan ja naaraat steriloidaan. Leikkaukselle ei ole ikä- tai painorajaa, kun kyseessä on kokenut eläinlääkäri. Monet eläinlääkärit kuitenkin pitävät toivottavana, ettei kissa tällöin olisi kovin pienikokoinen, jotta sen nukuttaminen on riskittömämpää.
Vapaana liikkuva kissa kannattaa kuitenkin leikkauttaa noin 6 kuukauden iässä, koska se voi tulla sukukypsäksi hyvin nuorena. Naaraan ensimmäistä kiimaa ei tarvitse odottaa ennen leikkausta. Kiimaa ei kannata odottaa siksikään, että niin leikkaamaton sukukypsä uros kuin kiimassa oleva naaraskin saattavat merkitä reviiriään myös sisätilassa virtsallaan. Leikkaus on rutiinitoimenpide. Siihen menee uroskissalla noin 15 minuuttia ja naaraalla noin puoli tuntia. Toipuminen on nopeaa, jälkihoitoa ei yleensä tarvita, ja komplikaatiot ovat hyvin harvinaisia.
Kissan perushoitoon kuuluu myös rokottaminen kissaflunssia ja kissaruttoa vastaan. Niille tulee antaa säännöllisesti myös matokuuri sisäloisten häätämiseksi. Rokotukset uusitaan 1–2 vuoden välein. Sisäkissat madotetaan noin 2 kertaa vuodessa, ulkoilevat kissat 3–4 kertaa vuodessa, tai tarvittaessa useammin, kun matoja havaitaan.
Aiheesta muualla

Kotikissayhdistys KOKIS ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Valtakunnallinen Kotikissarengas SUVAK ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Tunturisuden Kissaeläimet - Kotikissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Andrea Pozzo

Andrea Pozzo (30. lokakuuta 1642 Trento, Italia – 31. elokuuta 1709 Wien, Itävalta) oli italialainen barokinajan taidemaalari, arkkitehti ja teoreetikko. Pozzo teki paljon trompe l’œil -kattomaalauksia.
Hän oli jesuiitta.
Andrea Pozzon teoksia

kupoli Sant'Ignazio-kirkossa Roomassa
Ljubljanan tuomiokirkko
kattofreskoja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrea Pozzo Wikimedia Commonsissa
Alioramus

| Alioramus |
| --- | --- |

 Myöhäisliitukausi 70 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Yläheimo::  †Tyrannosaurit Tyrannosauroidea
Heimo::  †Tyrannosauridae
Alaheimo::  †Tyrannosaurinae
Tribus::  †Alioramini
Suku::  †Alioramus  Kurzanov, 1976
Lajit
 †Alioramus remotus  †Alioramus altai 
Katso myös
   Alioramus Wikispeciesissä   Alioramus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alioramus (”Erilainen haara”) on sukupuuttoon kuollut tyrannosaurien suku myöhäisliitukauden Aasiasta. Sen nimesi venäläinen paleontologi Sergei Kurzanov vuonna 1976. 
Ainoa tunnettu yksilö koostuu osittaisesta kallosta ja muutamasta jalkaluusta, jotka löydettiin Nogoon Tsavin tasangoilta Mongoliasta, Bajanhongorin provinssista. Näyte oli kuollessaan vielä keskenkasvuinen. Nimi johtuu siitä, että tämä dinosaurus erosi varhain tyrannosauridien pääkehityshaarasta. Eläin oli kevytrakenteinen, ja hyvin sopeutunut jahtaamaan saaliita avoimessa maastossa.
Piirteet

Kun useimmilla muilla tyrannosaureilla oli korkea kallo ja lyhyt kuono, niin Alioramuksen kallo oli pitkä ja kapea ja siinä oli luisia nystyröitä kuonossa ja silmien lähellä. Pitkissä leuoissa oli paljon enemmän hampaita – 16 hammasta ylemmässä leukaluussa ja 18 alemmassa – kuin muilla tyrannosaurideilla, mikä osoittaa sen olleen hyvin primitiivinen heimon jäsen. Silmät olivat suuret ja soveltuivat myös metsästykseen.
Marcellina Emmanuel

Marcellina Emmanuel (s. 7. marraskuuta 1964) on tansanialainen entinen keskipitkän matkan juoksija. Hän kilpaili vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa ja putosi naisten 1 500 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä yhdenneksitoista. Hänen henkilökohtainen ennätysaikansa 1 500 metrin juoksussa on 4:26:78. Emmanuel oli Moskovan olympialaisissa Tansanian nuorin kilpailija.
Marcellinus

Marcellinus voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Marcellinus, roomalainen kenraali ja vuoden 275 konsuli
Pyhä Marcellinus (k. 304), paavi
Ammianus Marcellinus (n. 330-392), roomalainen historioitsija
Marcellinus, kirjailija, joka kirjoitti Thukydideen elämäkerran
Marcellinus ja Petrus (k. 304), marttyyrejä
Narcissus, Argeus ja Marcellinus (k. 320), marttyyrejä
Marcellinus (k. n. 351), roomalainen magister officiorum, keisari Constansin ja usurpaattori Magnentiuksen upseeri
Marcellinus Gallialainen (k. 374), pyhimys ja evankelista
Marcellinus Karthagolainen (k. 413), pyhimys ja marttyyri
Marcellinus (k. n. 468), roomalainen magister militum, joka osallistui Afrikassa taisteluun Geiserikiä vastaan
Marcellinus Comes (500-luku), kronikoitsija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Marcellinus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anna Kournikova (tietokonevirus)

Anna Kournikova tietokonevirus oli tietokonevirus, jonka valmisti hollantilainen Jan de Wit 11. helmikuuta 2001. Se tehtiin huijaamaan Microsoft Windowsin sähköpostiohjelmien käyttäjiä avaamaan sähköpostin, joka sisälsi Anna Kournikovan kuvan liitettynä viestiin, mutta todellisuudessa tietokoneeseen hyökkäsi haittaohjelma. Kun sähköpostiohjelman sulki, virus avasi yhteystietoluettelon ja pyrki lähettämään saman sähköpostin jokaiselle, joka oli yhteystietoluettelossa. Kournikova-virus kehottaa käyttäjiä avaamaan viestillä: Hi: Check this! kuvatiedoston AnnaKournikova.jpg.vbs. Kun tiedoston avasi, kuvaa ei tullut vaan tiedosto käynnisti ohjelman, joka lähetti tiedoston kaikille yhteystietoluettelossa oleville.
Virus tehtiin käyttämällä yksinkertaista ohjelmaa Visual Basic Worm Generator, jonka taas valmisti argentiinalainen henkilö [K]Alamar. Tiedosto ei vahingoittanut tietokonetta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anna Kournikova (computer virus)
Anna Kokkonen

Anna Kokkonen (s. 8. heinäkuuta 1982 Helsinki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja, jolla on ukrainalais-venäläiset juuret.  Hän on julkaissut neljä albumia Salainen puutarha (2014), Toisenlaiset sydämet (2016), Matkalla kotiin (2019) ja Sinua varten (2021).  Neljän ensimmäisen albumin julkaisijana toimii Ranka Kustannus -levy-yhtiö. Vuonna 2023 Anna Kokkonen ryhtyi valmistelemaan viidettä albumiaan omakustanteena. Albumilta on tähän mennessä julkaistu kaksi singleä "Tiellä tähtiin" ja "Hollywoodin hylkäämä rakkausleffa".
Anna Kokkoselle myönnettiin Kullervo Linna -palkinto 24.11.2021. Palkintoperusteluiden mukaan: ”Anna Kokkosen musiikki virtaa sydämiin ja valloittaa kuulijoita. Kokkonen on laajentanut omaehtoisella työllään suomenkielisen iskelmän kuulijakuntaa. Hän on luonut tinkimätöntä musiikkia iskelmäperinteestä käsin rikastaen sitä keltti- ja rock- ja folkvaikuttein. Studiopöydän takanakin viihtyvä Kokkonen vastaa pitkälti itse levyjensä taiteellisesta tuotannosta ja pitää langat käsissään laulujen synnystä julkaisuun asti.”
Kokkosen musiikki on saanut radiosoittoa useilla radiokanavilla, kuten Radio Suomella, Aito Iskelmällä, Radio Pookissa, Radio Deillä ja Radio SUNissa.
Syksyllä 2021 Anna Kokkonen valittiin mukaan Syksyn sävel -kilpailuun lähes 300 hakijan joukosta. Hän kilpaili itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella ”Tuulen tyttö”, joka äänestettiin kilpailun finaaliin.
Andrei Bahdanovitš

| Andrei Bahdanovitš |
| --- | --- |
 Valkovenäläinen postimerkki (2010) olympiavoittajaveljeksistä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1987 Jalizava, Asipovitšyn piiri, Mahiljoun alue, Valko-Venäjän SNT
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Uran tiedot
Pituus:  193cm
Laji:  ratamelonta
Seura:   BSKP Mahilyow
| Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Valko-Venäjä.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:  Valko-Venäjä> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 | C-2, 1000 m |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | C-2, 1000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Dartmouth 2009 | C-4, 200 m |  |
|  Hopeaa | Poznań 2010 | C-2, 1000 m |  |
|  Pronssia | Szeged 2006 | C-4, 1000 m |  |
|  Pronssia | Szeged 2019 | C-4, 500 m |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 |  C-2, 1000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pontevedra 2007 | C-2, 500 m |  |
|  Kultaa | Pontevedra 2007 | C-4, 500 m |  |
|  Kultaa | Milano 2008 | C-2, 1000 m |  |
|  Hopeaa | Račice 2006 | C-4, 500 m |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2011 | C-2, 1000 m |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2011 | C-4, 1000 m |  |
|  Hopeaa | Moskova 2016 | C-2, 1000 m |  |
|  Hopeaa | Plovdiv 2017 | C-2, 200 m |  |
|  Pronssia | Račice 2006 | C-2, 1000 m |  |
|  Pronssia | Pontevedra 2007 | C-2, 1000 m |  |
|  Pronssia | Milano 2008 | C-4, 200 m |  |
|  Pronssia | Brandenburg 2009 | C-4, 200 m |  |
|  Pronssia | Zagreb 2012 | C-2, 1000 m |  |
Andrei Viktaravitš Bahdanovitš (valkoven. Андрэй Віктаравіч Багдановіч, ven. Андрей Викторович Богданович, Andrei Viktorovitš Bogdanovitš ; 15. lokakuuta 1987 Jalizava, Asipovitšyn piiri, Mahiljoun alue, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen ratameloja sekä lajin olympiavoittaja.
Bahdanovitš voitti Pekingissä 2008 olympiakultaa ratamelonnan kanadalaisessa kaksikossa 1 000 metrin matkalla. Samassa lajissa hän oli Lontossa 2012 hopealla.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Bahdanovitš on voittanut kultaa (kanadalainen nelikkö 200 m, 2009), hopeaa (kanadalainen kaksikko 1000 m, 2010) sekä pronssia (kanadalainen nelikko 1000 m, 2006 ja 200 m, 2019). EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kolme kultaa, viisi hopeaa ja viisi pronssia sekä Euroopan kisoista yhden kullan.
Bahdanovitšin parina olympialaisissa on toiminut hänen veljensä, Aljaksandr Bahdanovitš.
Luhanskin kansallinen yliopisto

| Luhanskin kansallinen yliopisto> Луганський національний університет імені Тараса Шевченка |
| --- | --- |
Tyyppi:  kansallinen yliopisto
Opiskelijoita:  9 282 (2020)
Sijainti:  Pultava (2022-); alkujaan Luhansk (1921-2014) ja sodan alkuvaiheessa Starobilsk (2014-2022),  Ukraina
Osoite:  vul. Kovalja 3, Pultava, Ukraina
Sivusto:  Yliopiston kotisivu (ukrainaksi)
Luhanskin kansallinen yliopisto (lyhennys LNU (ukr. ЛНУ) tai täsmällisemmin Luhanskin kansallinen Taras Ševtšenkan yliopisto (ukr. Луганський національний університет імені Тараса Шевченка, Luhanskyi natsionalnyi universytet imeni Tarasa Ševtšenka, lyhennys  (englanniksi) LTSNU) on Ukrainassa kansallinen yliopisto.
Puhujia ja kuulijoita  LNU:n luentosalissa (2005).
Yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1921 käynnistetyistä opettajakoulutuksen kursseista. Vuodesta 1924 lähtien opetusta jatkettiin Donetskin kansankoulutusinstituutin haaraosastona. Vuonna 1931 perustettiin opettajankoulutuslaitos, joka vuonna 1934 nimettiin Luhanskin opettajankoulutusinstituutiksi (korkeakoulu). Vuonna 1993 korkeakoulusta tuli osa Itä-Ukrainan valtionyliopistoa, mutta jo 1997 Luhanskin korkeakoulu erkani jälleen itsenäiseksi. Vuonna 1998 siitä muodostettiin Luhanskin kasvatustieteellinen valtionyliopisto. Kansallisen yliopiston aseman yliopisto sai vuonna 2003. Venäjän vuodesta 2014 lähtien osin nukkehallinnon nimissä käymissä sotatoimissa monia yliopiston toimipaikkoja on tuhottu tai otettu miehittäjien käyttöön. Vuonna 2014 yliopisto siirsi keskustoimintonsa Starobilskiin, Venäjän hyökkyssodan alettua Pultavaan vuonna 2022. Sivutoimipisteet sijaitsevat Myrhorodissa ja Lubnyssä. Vuonna 2020 yliopistossa opiskeli noin 9 300 opiskelijaa.
Verkkonäkyvyyttä painottavassa Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista 43.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luhanskin kansallinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Annika Suthe

Annika Suthe (s. 15. lokakuuta 1985) on saksalainen keihäänheittäjä. Hän sai hopeaa yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2004. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2006 hän sijoittui kahdeksanneksi. Hän kilpaili vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa.
Mari-Kaisa Brander

Mari-Kaisa Brander (s. 1974) on suomalainen viestintäpäällikkö ja toimittaja. Hän aloitti tasavallan presidentin kanslian viestintäpäällikkönä 1. maaliskuuta 2024. Aiemmin Brander työskenteli vuosina 2019–2023 opetus- ja kulttuuriministeriön viestintäjohtajana.
Ura

Brander valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1999. Hän työskenteli Ylellä uutistoimittajana vuosina 2000–2006. Brander työskenteli CGI Suomi Oy:llä viestintäasiantuntijana vuosina 2006–2008.
Vuosina 2008–2012 Brander työskenteli A-lehtien toimitussihteerinä ja -päällikkönä. Hän toimi vuosina 2012–2014 ulkomaankauppa- ja eurooppaministeri Alexander Stubbin lehdistöavustajana, kunnes aloitti valtioneuvoston kanslian viestintäpäällikkönä elokuussa 2014. Brander aloitti elokuussa 2019 opetus- ja kulttuuriministeriön viestintäjohtajana.
Brander aloitti syyskuussa 2023 vuoden 2024 presidentinvaalin alla presidenttiehdokas Alexander Stubbin vaalikampanjan viestintävastaavana. Stubb voitti vaalit ja helmikuussa 2024 Branderin ilmoitettiin aloittavan tasavallan presidentin kanslian viestintäpäällikkönä.
Annika Sihvonen

Nina Annika Sihvonen (s. 12. huhtikuuta 1993 Savonlinna) on suomalainen ampumaurheilija. Hän on kuulunut Suomen Ampumaurheiluliiton maajoukkueeseen vuodesta 2010 lähtien ja edustaa Savonlinnan Metsästys- ja Ampumaseuraa. Sihvonen kuuluu myös Leppa.fi-tiimiin, joka koostuu nuorista ampumaurheilijoista. Hänen kilpailulajinsa ovat pienoiskivääri ja ilmakivääri.
Sihvonen on aloittanut ammunnan vuonna 2008, ja hän tähtää Tokioon 2020. Hänellä on kymmeniä suomenmestaruuksia, sekä neljä voimassa olevaa suomenennätystä. Sihvonen on osallistunut urallaan useisiin EM-kisoihin ja yksiin MM-kisoihin. Parhaana sijoituksena on EM-kisojen neljäs sija.
Luettelo pääkaupunkiseudun osuuspankeista

Tämä luettelo kattaa osuuspankit, jotka ovat toimineet pääkaupunkiseudulla vuodesta 1970 alkaen.
Suur-Helsingin Osuuspankki, perustettu 1946 nimellä Suur-Helsingin Osuuskassa, yritysjärjestely 1996, toimintaa jatkoi Okopankki
Ammattienharjoittajain Osuuspankki, per. 1935 nimellä Ammattienharjoittajain Osuuskassa, myöh. Helsingin Yrittäjäin Osuuspankki, lakannut 1988
Osuuspankki Yhteistuki, per. 1963, ay-liikkeen osuuspankki, fuusioitu Suur-Helsingin Osuuspankkiin 1993
Helsingin Talousosuuspankki, per. 1966 nimellä Helsingin Talousosuuskassa, myöh. Talousosuuspankki, fuusioitu Suur-Helsingin Osuuspankkiin 1990-luvulla
Okopankki, per. 1996 Suur-Helsingin Osuuspankin terveistä osista ja OKO:n vähittäispankkitoiminnoista, muuttunut Helsingin OP Pankiksi 2006 ja Helsingin Seudun Osuuspankiksi 2016
POP-pankit, joilla pääkonttori muualla mutta sivukonttori Helsingissä:
Lappajärven Osuuspankki, kotipaikka Lappajärvi
Suupohjan Osuuspankki, kotipaikka Kauhajoki
Lārak

| Lārak |
| --- | --- |
 Lārak
Koordinaatit:  26°51′N, 56°21′E
Vesialue:  Hormuzinsalmi
Valtio
Valtio:   Iran
Provinssi:  Hormozgān
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lārak on saari Iranin rannikolla Hormuzinsalmessa. Vieressä sijaitsevat Hormuzin ja Qešmin saaret. Saarella sijaitsee Iranin vallankumouskaartin laivaston tukikohta.
Maantiede

Lārak sijaitsee Iranin rannikolla Hormuzinsalmessa Hormuzin saaren eteläpuolella 18 kilometriä Qešmin saaresta itään ja noin 45 kilometriä Bandar Abbasin kaupungista kaakkoon.
Historia

Lārak on joskus yhdistetty useisiin eri historiallisiin paikannimiin, joskin niidenyhteys nykyiseen saareen ei ole aina selvä. Joskus se on yhdistetty esimerkiksi antiikin aikaisene paikannimeen Organa, jota kuitenkin useimmiten pidetään nykyisenä Hormuzina Lārakin lähellä. Sen sijaan uskottavampana pidetään yhteyttä Markianos Herakleialaisen mainitsemaan paikkaan Agedana. Agedanaa kuvaillaan saareksi, jolla tuotetaan "punaista lyijyä". Tällä saatetaan viitata saarelta löytyvään hematiittiin.
Hormuzia Afonso de Albuquerquen johdolla 1500-luvun alussa piirittäneet portugalilaiset keräsivät Lārakilta juomavettä. Lārak oli yksi harvoista alueen juomakelpoisen veden lähteistä, sillä Qešmillä olleet kaivot oli pilattu mädällä kalalla. Portugalilaisissa lähteissä saari esiintyy nimillä Laraque, Larequa, Lareca ja Careca. Saari esiintyy portugalilaisessa kartoissa ensi kertaa vuonna 1510. Portugalilaiset rakennuttivat Lārakin pohjoisosaan pienen linnoituksen, joka valmistui mahdollisesti 1550-luvun lopussa. Myöhemmin joissain lähteissä linnoitukseen viitattiin virhellisesti hollantilaisena linnoituksena.
Portugalilaisella kaudella saarelle tuli siirtolaisia Omanista, joihin viitataan portugalilaisissa lähteissä nimellä niquelus. He olivat paenneet alkuperäisiltä alueiltaan Omanin sisämaasta ilmeisesti jonkin konfliktin takia. Portugalilaiset antoivat heille oikeuden aettua tuolloin asumattomalle Lārakille vastineeksi Makranin rannikon merirosvoja vastaan toimimisesta. Safavidit valtasivat Lārakin Hormuzin ja Qešmin ohella 1600-luvun alkupuolella. Tukea he saivat hollantilaisilta, jotka auttoivat jälleenvaltaamaan saaren toistamiseen vuonna 1708 intialaisilta merirosvoilta.
1800-luvun alussa brittiläiset lähteet kuvailivat Lārakin asukkaiden elävän kalastuksella ja taatelien kasvatuksella. Saarella kuvaillaan olleen myös runsaasti gaselleja. 11. tammikuuta 1897 saarelle iski useita ihmishenkiä vaatinut maanjäristys ja vuonna 1908 sen asukasluvuksi mainitaan noin 200. Persian valta saarella oli tuolloin lähinnä muodollinen ja paikalliset olivat uskollisia vain paikalliselle šeikille. Sittemmin paikalle rakennettiin öljysatama, joka tuhoutui Irakin ilmavoimien iskussa Irakin–Iranin sodan aikana toukokuussa 1987. Nykyisin saarella on Iranin vallankumouskaartin laivaston tukikohta.