stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kurt Ingvall
Filmografia

Rikollinen nainen (1952)
Se alkoi sateessa (1953)
Huhtikuu tulee (1953)
Näkemiin Helena (1955)
Minä ja mieheni morsian (1955)
Pää pystyyn Helena (1957)
Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960)
Kuuma kissa? (1968)
Meiltähän tämä käy (1973) (väri)
Aika hyvä ihmiseksi (1977) (väri)
Linna (1986) (väri/dolby stereo)
Elokuvista on julkaistu DVD:nä muun muassa Rikollinen nainen, Se alkoi sateessa ja Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut.
Lähteet ja viitteet

Sanna Holmberg: ”Ingvall, Kurt (1925–1987)”, Suomen kansallisbiografia, osa 4.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-445-2.  / Teoksen verkkoversio.
Elonet Kurt Ingvall
Finnkino.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  82 ylimääräistä taiteilijaeläkettä. Helsingin Sanomat, 2.8.1985, s. 20.  Näköislehti (maksullinen).
↑  http://ibsen.net/index.gan?id=38094&subid=0%5Bvanhentunut+linkki%5D
↑  http://www.finnkino.fi/dvd/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Sfv.fi[vanhentunut linkki]
Kurt Ingvall Elonetissä.
Lloyd

Lloyd on alun perin walesilainen nimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että miehen etunimenä. Tunnettuja Lloydeja ovat:
Lloyd sukunimenä

Andrew Lloyd Webber (s. 1948), englantilainen säveltäjä
Andria Lloyd (s. 1971), jamaikalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti
Carli Lloyd (s. 1982), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Charles Lloyd (s. 1938), yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, huilisti ja säveltäjä
Cher Lloyd (s. 1993), englantilainen laulaja
Christopher Lloyd (s. 1938), yhdysvaltalainen näyttelijä
Christopher Charles Lloyd, Lloyd Banks (s. 1982), yhdysvaltalainen rap-muusikko
Danny Lloyd (s. 1973), yhdysvaltalainen ent. lapsinäyttelijä
David Lloyd (s. 1950), brittiläinen sarjakuvapiirtäjä
David Lloyd, brittiläinen Formula 1 -talli-insinööri
David Lloyd George (1863–1945), Ison-Britannian pääministeri 1916–1922
Earl Lloyd (1928–2015), yhdysvaltalainen koripalloilija
Frank Lloyd (1886–1960), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
Gareth David-Lloyd (s. 1981), walesilainen näyttelijä
George Lloyd (1879–1941), brittiläinen poliitikko, diplomaatti ja tiedustelija
Gerald Lloyd-Verney (1900–1957), brittiläinen kenraalimajuri
Harold Lloyd (1893–1971), yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja
Harold Lloyd Jr. (1931–1971), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
Harry Lloyd (s. 1983), englantilainen näyttelijä
Huw Lloyd-Langton (1951–2012), yhdysvaltalainen kitaristi
Jake Lloyd (s. 1989), yhdysvaltalainen näyttelijä
James Lloyd (1939–2013), brittiläinen nyrkkeilijä
Jeremy Lloyd (1930–2014), brittiläinen televisio- ja elokuvavaikuttaja
John William Lloyd (1857–1940), yhdysvaltalainen anarkoindividualisti
Mary Lloyd Jones (s. 1934), walesilainen kuvataiteilija
Matthew Lloyd (s. 1983), australialainen maantiepyöräilijä
Norman Lloyd (1914–2021), yhdysvaltalainen näyttelijä
Owen Lloyd (s. 1957), kanadalainen jääkiekkoilija
Paul Lloyd Jr., Justin Gabriel (s. 1981), eteläafrikkalainen showpainija
Richard Lloyd (s. 1952), yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä
Selwyn Lloyd (1904–1971), brittiläinen poliitikko ja ministeri
Seth Lloyd (s. 1960), yhdysvaltalainen konetekniikan professori
Shereefa Lloyd (s. 1982), jamaikalainen pikajuoksija
Tebbs Lloyd-Johnson (1900–1984), brittiläinen kilpakävelijä
Lloyd etunimenä

Lloyd Alexander (1924–2007), yhdysvaltalainen kirjailija
Lloyd Arntzen (s. 1927), kanadalainen jazzmuusikko
Lloyd Austin (s. 1953), yhdysvaltalainen kenraali ja puolustusministeri
Lloyd Axworthy (s. 1939), kanadalainen poliitikko ja ministeri
Lloyd Bentsen (1921–2006), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja senaattori
Lloyd Bochner (1924–2005), kanadalainen näyttelijä
Lloyd Bridges (1913–1998), yhdysvaltalainen näyttelijä
Lloyd C. Douglas (1877–1951), yhdysvaltalainen kirjailija
Lloyd Geering (s. 1918), uusiseelantilainen teologi
Lloyd Glasspool (s. 1993), brittiläinen tennispelaaja
Lloyd Goldfine, yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja käsikirjoitusten muokkaaja
Lloyd Grant, yhdysvaltalainen Metallica-yhtyeen kitaristi
Lloyd Hildebrand (1870–1924), brittiläinen ratapyöräilijä
Lloyd Kelly (s. 1998), englantilainen jalkapalloilija
Lloyd LaBeach (1924–1999), panamalainen yleisurheilija
Lloyd Levin (s. 1958), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
Lloyd Libiso, suomalainen toimittaja, tuottaja, käsikirjoittaja ja radiojuontaja
Lloyd Mangrum (1914–1973), yhdysvaltalainen golfaaja
Lloyd Nolan (1902–1985), yhdysvaltalainen näyttelijä
Lloyd Polite, Jr. (s. 1986), yhdysvaltalainen R&B -laulaja
Lloyd Price (s. 1933), yhdysvaltalainen R&B-muusikko
Lloyd Ruby (1928–2009), yhdysvaltalainen moottoriurheilija
Lloyd Erskine Sandiford (1937–2023), Barbadosin pääministeri 1987–1994
Lloyd Shapley (1923–2016), yhdysvaltalainen matemaatikko ja taloustieteilijä, Nobelin taloustieteen palkinnon saaja
Lloyd Sherr (s. 1956), yhdysvaltalainen stand up -koomikko ja näyttelijä
Lloyd Whitlock (1891–1966), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kuvitteellisia henkilöitä

Jamie Lloyd, hahmo elokuvasarjassa Halloween
Walt Lloyd, hahmo televisiosarjassa Lost
Lloyd Christmas, hahmo elokuvassa Nuija ja tosinuija
Lloyd Garmadon, hahmo verkkosarjakuvassa Ninjago: Spinjitsun Mestarit
Lloyd Lee, hahmo televisiosarjassa Entourage
Lloyd P. Nebulon (suom. Olli), avaruusolento lasten piirrossarjassa Olli avaruudessa
Muita merkityksiä

Lloyd, automerkki
Hapag-Lloyd, saksalainen rahtilaivavarustamo
Norddeutscher Lloyd, entinen saksalainen laivanvarustamo
Lloyd Aéreo Boliviano, Bolivian kansallinen lentoyhtiö
Lloyd’s, Lontoon Cityssä toimiva vakuutuspaikka
Lloyds Bank, pankki
Lloyd's Register, laivojen luokituslaitos
Lloyd’s List, meriliikenteen uutisia välittävä lehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lloyd”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lester Patrick Trophy

| Lester Patrick Trophy |
| --- | --- |

Myönnetään:  merkittävästä jääkiekon hyväksi tehdystä työstä Yhdysvalloissa
Jaettu:  1966–
Viimeisin voittaja:  Mark Howe, Patrick J. Kelly (2016)
Lester Patrick Trophy on jääkiekon pohjoisamerikkalaisen ammattilaisliigan National Hockey Leaguen ja USA Hockey -organisaation vuodesta 1966 jakama palkinto, joka myönnetään merkittävästä jääkiekon hyväksi tehdystä työstä Yhdysvalloissa. Palkinnolle on antanut nimensä Lester Patrick (1883–1960), jääkiekkoilija ja New York Rangersin pitkäaikainen valmentaja, joka vaikutti suuresti pelin kehittymiseen nimenomaan Pohjois-Amerikassa. Palkinnon voittaja saa itselleen miniatyyriversion palkinnosta.
Palkinnon voittajat päättävään komiteaan kuuluvat NHL:n presidentti ja johtokunnan jäsen sekä edustajat New York Rangersista, Hockey Hall of Fame Rakentajat -osastosta, Hockey Hall of Fame Pelaajat -osiosta, U.S. Hockey Hall of Famesta, NHL Broadcasters’ Associationista ja Professional Hockey Writers’ Associationista. NHL:n presidenttiä lukuun ottamatta kaikki komiteassa toimivat edustajat vaihtuvat vuosittain.
Lester Patrick Trophyn saajat

1966 –  Jack Adams
1967 –  Gordie Howe,  Charles F. Adams,  James E. Norris
1968 –  Thomas F. Lockhart,  Walter A. Brown,  John R. Kilpatrick
1969 –  Bobby Hull,  Edward J. Jeremiah
1970 –  Eddie Shore,  James C. V. Hendy
1971 –  William M. Jennings, John B. Sollenberger,  Terry Sawchuk
1972 –  Clarence S. Campbell,  John A. Kelly,  Ralph Weiland,  James D. Norris
1973 –  Walter L. Bush, Jr.
1974 –  Alex Delvecchio,  Murray Murdoch,  Weston W. Adams, Sr., Charles L. Crovat
1975 - Donald M. Clark,  William L. Chadwick,  Tommy Ivan
1976 –  Stan Mikita,  George A. Leader,  Bruce Norris
1977 –  Johnny Bucyk,  Murray Armstrong,  John Mariucci
1978 –  Phil Esposito, Tom Fitzgerald,  William T. Tutt,  Bill Wirtz
1979 –  Bobby Orr
1980 –  Bobby Clarke,  Ed Snider,  Fred Shero,  Yhdysvaltain jääkiekon olympiajoukkue 1980
1981 – Charles M. Schulz
1982 – Emile P. Francis
1983 – Bill Torrey
1984 – John Ziegler, Arthur Howie Ross
1985 – Jack Butterfield, Arthur M. Wirtz
1986 – Jack MacInnes, Jack Riley
1987 – Hobey Baker, Frank Mathers
1988 – Keith Allen, Fred Cusick, Bob Johnson
1989 – Dan Kelly, Lou Nanne, Lynn Patrick, Bud Poile
1990 – Len Ceglarski
1991 – Rod Gilbert, Mike Ilitch
1992 – Al Arbour, Art Berglund, Lou Lamoriello
1993 – Frank Boucher, Red Dutton, Bruce McNall, Gil Stein
1994 – Wayne Gretzky, Robert Ridder
1995 – Joe Mullen, Brian Mullen
1996 – George Gund, Ken Morrow, Milt Schmidt
1997 – Seymour H. Knox III, Bill Cleary, Pat LaFontaine
1998 – Peter Karmanos, Neal Broten, John Mayasich, Max McNab
1999 – Harry Sinden
2000 – Mario Lemieux, Craig Patrick, Lou Vairo
2001 – Gary Bettman, Scotty Bowman, David Poile
2002 – Herb Brooks, Larry Pleau
2003 – Willie O'Ree, Raymond Bourque, Ron DeGregorio
2004 – Mike Emrick, John Davidson, Ray Miron
2005 – jätettiin jakamatta NHL:n työsulun takia
2006 – Red Berenson, Marcel Dionne, Reed Larson, Glen Sonmor, Steve Yzerman
2007 – Brian Leetch, Cammi Granato, John Halligan, Stan Fischler
2008 – Bob Naegele, Jr., Brian Burke, Phil Housley, Ted Lindsay
2009 – Mark Messier, Mike Richter, Jim Devellano
2010 – Dave Andrews, Cam Neely, Jack Parker, Jerry York
2011 – Mark Johnson, Bob Pulford, Tony Rossi, Jeff Sauer
2012 – Bob Chase-Wallenstein, Dick Patrick
2013 – Kevin Allen
2014 – Bill Daly, Paul Holmgren
2015 – Jeremy Jacobs, Bob Crocker
2016 – Mark Howe, Patrick J. Kelly
Hobey Baker kuoli lento-onnettomuudessa ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1918.
Valmentaja Scotty Bowman sai palkinnon vuonna 2001.
Loïc Feudjou

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Maxime Loïc Feudjou Nguegang
Syntymäaika: 14. huhtikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Douala, Kamerun
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura:  Coton Sport
Pelinumero: 16
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2010–2011 2011– |  Botafogo FC  Coton Sport |  |
Maajoukkue
| 2012– |  Kamerun | 2 (0) |
Maxime Loïc Feudjou Nguegang (s. 14. huhtikuuta 1992 Douala) on kamerunilainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Feudjou edustaa Kamerunin pääsarjassa pelaavaa Coton Sportia.
Seuraura

Feudjou siirtyi joulukuussa 2011 Botafogosta Coton Sportiin ja toimi aluksi kolmosvahdin roolissa. Hän nousi sittemmin kaudella 2013 Coton Sportin ykkösvahdiksi ja auttoi seuraansa Afrikan Mestarien liigassa välieriin asti, jossa he hävisivät Al-Ahlille lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Maajoukkueura

Feudjou pelasi ensimmäisen maaottelun Kamerunin maajoukkueessa 29. toukokuuta 2014. Hänet valittiin myöhemmin Kamerunin joukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin.
Lorenzo Insigne

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lorenzo Insigne
Syntymäaika: 4. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Napoli, Italia
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 163 cm
Seura
Seura: Napoli
Pelinumero: 24
Junioriseurat
2006–2009: Napoli
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2022 | Napoli | 337 | (96) |
| 2009–2010 | → Cavese (laina) | 10 | (0) |
| 2010–2011 | → Foggia (laina) | 33 | (19) |
| 2011–2012 | → Pescara (laina) | 37 | (18) |
| 2022– | Toronto FC | 31 | (10) |
Maajoukkue
| 2012– | Italia | 54 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. marraskuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. marraskuuta 2023.
Lorenzo Insigne (s. 4. kesäkuuta 1991 Frattamaggiore, Napoli, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Pohjois-Amerikan MLS-sarjassa pelaavaa Torontoa ja on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Insigne voitti Italian maajoukkueen pelaajana Euroopan-mestaruuden vuonna 2021.
Seurajoukkueura

Insigne on kotikaupunkinsa jalkapalloseura Società Sportiva Calcio Napolin kasvatti. Hän pelasi vuodet 2009–2012 lainasopimuksilla alemmissa sarjoissa Cavesessa, Foggiassa ja Pescarassa. Ensimmäisen kerran hän pääsi Serie A:n ottelussa kentälle tammikuussa 2010. Kaudella 2012–2013 hän nousi Napolin vakiokokoonpanoon ja pelasi 37 liigaottelua, joista 16 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana viisi maalia, joista ensimmäisen 16. syyskuuta 2012 kotiottelussa Parmaa vastaan. Kunakin kausista 2015–2018 hän pelasi 37 ottelua Napolin 38 liigaottelusta ja oli noina kausina avauskokoonpanossa 34, 35 ja 36 kertaa. Kaudella 2016–2017 hän teki yhden kauden Serie A -maaliennätyksekseen 18 maalia ja oli koko liigan maalintekijätilaston seitsemäs. Kaudella 2015–2016 hän teki Serie A:ssa 12 maalia ja kaudella 2018–2019 kymmenen maalia pelattuaan loukkaantumisten ja pelikieltojen vuoksi vain 28 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän oli Napolin joukkueen kapteeni ja jatkoi tehtävässä seuraavalla kaudella, jolloin hän teki kahdeksan maalin kauden perään 19 maalia ja oli koko liigan seitsemänneksi paras maalintekijä (italialaisista toiseksi paras). Kaudella 2021–2022 hän teki 32 liigaottelussa 11 maalia.
Insigne teki Italian cupin loppuottelussa kaksi maalia vuonna 2014 Napolin voittaessa Fiorentinan 3–1. Hän voitti toisen kerran Italian cupin vuonna 2020 ja teki maalin loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. Hän on pelannut Mestarien liigassa 30 ottelua, joissa hän on tehnyt 11 maalia, ja Eurooppa-liigassa 39 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia.
Insigne siirtyi Major League Soccerin Torontoon ilmaissiirrolla kesällä 2022. Ensimmäisen kauden 11 ottelussa hän teki kuusi maalia ja kaudella 2022–2023 pelaamissaan 20 ottelussa meljä maalia.
Maajoukkueura

Insigne teki ensiesiintymisensä Italian maajoukkueessa 11. syyskuuta 2012 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi alkulohko-ottelussa Costa Ricaa vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa. Italian ja Saksan välisen puolivälieräottelun päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän oli ensimmäinen laukoja ja teki maalin, mutta Saksa voitti lopulta tuon ottelun. Italian mestaruuteen päättyneissä kesän 2021 EM-kilpailuissa hän teki maalin alkulohko-ottelussa Turkkia ja puolivälieräottelussa Belgiaa vastaan. Hän pelasi avauskokoonpanossa lukuun ottamatta jatkopaikan kannalta merkityksetöntä viimeistä alkulohko-ottelua. Insigne on pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän on pelannut maajoukkueessa viimeksi maaliskuussa 2022.
Maajoukkueura > Maalit Italian maajoukkueessa

| # | Päivämäärä | Pelipaikka | Vastustaja | Lopputulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 14.8.2013 | Rooma, Italia |  Argentiina | 1–2 | Ystävyysottelu |
| 2 | 24.3.2016 | Udine, Italia |  Espanja | 1–1 | Ystävyysottelu |
| 3 | 11.6.2017 | Udine, Italia |  Liechtenstein | 5–0 | MM-kilpailujen 2018 karsinnat |
| 4 | 27.3.2018 | Lontoo, Englanti |  Englanti | 1–1 | Ystävyysottelu |
| 5 | 8.6.2019 | Ateena, Kreikka |  Kreikka | 3–0 | EM-kilpailujen 2020 karsinnat |
| 6 | 11.6.2019 | Torino, Italia |  Bosnia ja Hertsegovina | 2–1 | EM-kilpailujen 2020 karsinnat |
| 7 | 15.11.2019 | Zenica, Bosnia ja Hertsegovina |  Bosnia ja Hertsegovina | 3–0 | EM-kilpailujen 2020 karsinnat |
| 8 | 4.6.2021 | Bologna, Italia |  Tšekki | 4–0 | Ystävyysottelu |
| 9 | 11.6.2021 | Rooma, Italia |  Turkki | 3–0 | EM-kilpailut 2021 |
| 10 | 2.7.2021 | München. Saksa |  Belgia | 2–1 | EM-kilpailut 2021 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lorenzo Insigne Wikimedia Commonsissa
Lorenzo Insignen tilastot AIC.football.it-sivustolla (italiaksi)
Napoli – Serie A
1 Meret |
4 Buongiorno |
5 Jesus |
6 Gilmour |
7 Neres |
8 McTominay |
9 Osimhen |
11 Lukaku |
13 Rrahmani |
14 Contini |
16 Marín |
17 Olivera |
18 Simeone |
21 Politano |
22 Di Lorenzo |
23 Zerbin |
25 Caprile |
26 Ngonge |
30 Mazzocchi |
37 Spinazzola |
68 Lobotka |
77 Kvaratskhelia |
79 Popović |
81 Raspadori |
90 Folorunsho |
99 Zambo Anguissa |
Valmentaja Conte
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Motta |
6 Candreva |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Cerci |
12 Sirigu |
13 Perin |
14 Aquilani |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Immobile |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Paletta |
21 Pirlo |
22 Insigne |
23 Verratti |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Ogbonna |
6 Candreva |
7 Zaza |
8 Florenzi |
9 Pellè |
10 Motta |
11 Immobile |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 Sturaro |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Éder |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Insigne |
21 Bernardeschi |
22 El Shaarawy |
23 Giaccherini |
Valmentaja Conte
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Sirigu |
2 Di Lorenzo |
3 Chiellini |
4 Spinazzola |
5 Locatelli |
6 Verratti |
7 Castrovilli |
8 Jorginho |
9 Belotti |
10 Insigne |
11 Berardi |
12 Pessina |
13 Emerson |
14 Chiesa |
15 Acerbi |
16 Cristante |
17 Immobile |
18 Barella |
19 Bonucci |
20 Bernardeschi |
21 Donnarumma |
22 Raspadori |
23 Bastoni |
24 Florenzi |
25 Tolói |
26 Meret |
Valmentaja Mancini
Makaridja Sanganoko

Makaridja Sanganoko (s. 8. toukokuuta 1980) on norsunluurannikkolainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa.
Sanganoko osallistui 4 × 100 metrin viestiin Sydneyn olympialaisissa 2000, joissa Norsunluurannikko putosi alkuerissä. Hän oli vuoden 2002 Afrikan-mestaruuskilpailuissa 100 metrillä neljäs ja 200 metrillä viides. Samana vuonna Sanganoko myös juoksi ennätysaikansa: 100 metrillä 11,17 sekuntia ja 200 metrillä 23,15. Hän pääsi 60 metrillä välieriin saakka sisäratojen MM-kisoissa 2003 juostuaan samoissa kisoissa ennätyksensä 7,39 s. Sanganoko kuitenkin putosi alkuerissä ulkokenttien MM-kilpailuissa samana vuonna 100 metrin matkalla.
Makarlanjärvi

| Makarlanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Salo
Koordinaatit:  60°09′36″N, 22°58′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Krapuoja
Järvinumero:  82.018.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  9  m 
Rantaviiva:  10,23 km
Pinta-ala:  1,5 km²
Keskisyvyys:  2,13 m
Suurin syvyys:  6,28 m
Valuma-alue:  11,5 km²
 fiMakarlanjärvi 
Makarlanjärvi on 146,96 hehtaarin kokoinen järvi Salon kaupungin eteläosassa Varsinais-Suomessa. Särkisalon ja Perniön kuntien raja kulki ennen kuntaliitosta Makarlanjärven halki. Järvi oli Särkisalon suurin järvi.
Makarlanjärvi on pitkä ja kapea järvi. Sen pohjoisosassa on luonnonsuojelualue. Järven eteläosa on syvempi, ja syvin kohta löytyy järven kaakkoiskulmasta. Järven luusua sijaitsee matalammassa pohjoisosassa, josta saa alkunsa pieni Krapuoja entisellä Perniön ja Särkisalon rajalla. Sen kautta Makarlanjärven vedet laskevat Saaristomeren Laukaanlahteen. Järven valuma-alueen järvisyys on 14 % ja peltoa alasta on 15 %. Suomen valuma-aluejaossa Krapuojan valuma-alueen muodostama pireni rannikkovesistö on nimeltään Makarlanjärven valuma-alue (82.018). Valuma-alueella ei ole muita järviä.
Järvellä tehdyn koekalastuksen perusteella Makarlanjärven kalasto oli pääasiassa särkivaltaista, joiden lisäksi järvessä eli pieniä ahvenia. Järven linnusto on keskittynyt pohjoisosan ruovikko- ja luhta-alueelle. Makarlanjärvi ei ole erityinen lintujen lisääntymisalue, ja järvellä havaittiin vain 22 pesivää vesilintua vuonna 2005. Runsaimmat järven ympäristössä oleskelevat lintulajit ovat ruokokerttunen ja pajusirkku.
Makarlanjärven pintaa laskettiin 0,8 metriä vuonna 1934. Järven pintaa olisi haluttu laskea toiset 0,8 metriä vuonna 1954, mutta se hanke ei edennyt. 2000-luvun alussa järven luusuaan rakennettiin pohjapato ja avovesialuetta ruopattiin virtauksen lisäämiseksi, pinnan korottamiseksi ja veden laadun parantamiseksi.
Luettelo 2 000 levypalloa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

Tämä on luettelo 2 000 levypalloa koripallon Suomen miesten pääsarjan runkosarjassa ottaneista pelaajista. Rajan on saavuttanut vuoden 2017 loppuun mennessä 28 pelaajaa. Pudotuspeleissä 11 pelaajaa on yltänyt 500 levypalloon, kahdeksan pelaajaa 600 levypalloon, viisi pelaajaa 700 levypalloon, kolme pelaajaa 800 levypalloon, kaksi pelaajaa 900 levypalloon ja Damon Williams ainoana tuhanteen levypalloon (1 080).
Pelaajat

Pelaa edelleen. Päivitetty 22. toukokuuta 2018.
|  | Pelaaja | Levypallot |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Damon Williams | 4 594 |
| 2. | / Jonathan Moore | 4 414 |
| 3. | / Bernard Harris | 4 015 |
| 4. | / Garcia Hopkins | 3 924 |
| 5. | / Larry Pounds | 3 667 |
| 6. |  Jarkko Tuomala | 3 564 |
| 7. | / Gerald Lee Sr. | 3 456 |
| 8. | / Clifton Jones | 3 435 |
| 9. |  Ville Kaunisto | 3 227 |
| 10. |  Pertti Marttila | 3 115 |
| 11. |  Sami Lehtoranta | 3 055 |
| 12. | / Greg Joyner | 2 960 |
| 13. |  Petteri Voutilainen | 2 911 |
| 14. |  Pasi Riihelä | 2 863 |
| 15. |  Sakari Pehkonen | 2 757 |
| 16. |  Timo Heinonen | 2 700 |
| 17. | / Leon Huff | 2 647 |
| 18. |  Andre Foreman | 2 620 |
| 19. |  Mikael Salmi | 2 464 |
| 20. | / Gordon Herbert | 2 420 |
| 21. |  Tapio Nieminen | 2 351 |
| 22. |  Pekka Markkanen | 2 339 |
| 23. |  Riku Marttinen | 2 262 |
| 24. |  Jussi Kumpulainen | 2 204 |
| 25. |  Sami Laaksonen | 2 189 |
| 26. |  Antti Zitting | 2 185 |
| 27. |  Andre Williams | 2 163 |
| 28. |  Raymond White | 2 030 |
Clifton Jones
Gordon Herbert
Jussi Kumpulainen
Timo Heinonen
Ville Kaunisto
Damon Williams.
Larry Pounds on kaikkien aikojen levypallotilastossa viidentenä.
Lentopelko

Näkymä lentokoneen ikkunasta.
Lentopelko eli aerofobia tai aviafobia on lentokoneisiin ja lentokoneilla matkustamiseen liittyvä opittu pelko. Arvioidaan, että jopa 30 % ihmisistä kärsii lentopelosta, ja noin 8 % ei lainkaan suostu matkustamaan lentokoneella.
Syyt

Lentopelkoa ei aiheuta yksin lentäminen, vaan myös muut pelot vaikuttavat ilmiöön. Potilas saattaa esimerkiksi kärsiä myös ahtaan tai korkean paikan kammosta. Toisaalta lentopelkoa voi aiheuttaa se, että potilas pelkää terrorismin ja turbulenssin uhkaa.
Myös lentokoneen hallitsemattomuus on vaikuttava tekijä, koska matkustaja ei ohjaa lentokonetta eikä voi poistua koneesta kesken lennon. Pelkoon saattaa vaikuttaa myös aiempi kielteinen kokemus.
Jotkut ihmiset syyttävät tiedotusvälineitä lento-onnettomuuksien liiallisesta korostamisesta, varsinkin kuolleiden määrän hehkuttamista.[lähde? ]
Oireet ja vaikutukset

Lentopelko oireilee esimerkiksi jännittyneisyytenä ja pinnallisena hengittämisenä. Monet lentopelosta kärsivät ihmiset käyttävät paljon aikaa ennen lentoa kaikkien mahdollisten onnettomuuksien läpikäymiseen.[lähde? ]
Joidenkin potilaiden on mahdotonta nousta lentokoneeseen, jolloin he joutuvat käyttämään muita liikennevälineitä, kuten autoja, busseja, junia ja laivoja, jotka kaikki ovat lentokoneita hitaampia ja tilastollisesti vaarallisempia. Osalla potilaista pelko siirtyy kuitenkin myös muihin liikennevälineisiin. Arjessa pelko saattaakin olla hyvinkin rajoittava ja haitata esimerkiksi työtä tai rajoittaa lomakohteen tai työ- tai opiskelupaikan valintaa.
Kuten monet fobiat, myös lentopelko herättää epämiellyttäviä tunteita myös lentämisestä puhuttaessa, lentokoneen nähdessään, lentokentälle mentäessä tai ilmailusta kertovaa ohjelmaa tai elokuvaa katsottaessa.
Hoito

Lentopelon hoitamiseksi järjestetään lentopelkokursseja tai -valmennuksia. Potilas saattaa hyötyä myös aiheeseen liittyvän kirjallisuuden lukemisesta tai lentopelkoon perehtyneen terveydenhullon ammattilaisen kanssa keskustelusta. Myös Finnair järjestää lentopelkoisille kursseja neljänä viikonloppuna vuodessa Espoossa, Finnairin koulutuskeskuksessa.
Jotkut lentopelosta kärsivät henkilöt nauttivat omahoitona alkoholijuomia tai syövät rauhoittavia lääkkeitä ennen lentoonlähtöä. Rauhoittavista lääkkeistä voi olla lyhytaikaista apua oireisiin, mutta varsinaista pelon syytä ne eivät poista. Asiantuntijat varoittavat alkoholin nauttimisesta lentopelkoon, koska alkoholi aiheuttaa riippuvuutta. Korkealla lentävässä koneessa oleva vähäisempi hapen määrä myös korostaa alkoholin vaikutusta, ja humalatilassa potilas voi tulla pahoinvoivaksi. Toisaalta asiantuntijat ovat sitä mieltä, että jos henkilö pystyy kontrolloimaan alkoholin kulutustaan ja juo vain vähän kerralla, alkoholin nauttiminen ennen lentoa ja sen aikana on hyödyllinen keino lievittää pelkoja[lähde? ]. Suurin osa heistä kuitenkin ehdottaa mieluummin lentoyhtiöiden koulutusohjelmia niiden pitkäaikaisemman vaikutuksen takia.
Aiheesta muualla

Lentopelko.fi