stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haavikon ravitalli

Haavikon ravitalli on Merja Jalon kirjoittaman nuortenkirjasarja. Sarjan ensimmäinen osa, Ravaa voittoon, ilmestyi vuonna 1978.
Kirjojen kertomukset keskittyvät elämään ravitalleilla ja nuortenkirjojen tyyliin niissä käsitellään myös ihmissuhteita. Päähenkilö on Jaana Waldén, joka vanhempiensa eron takia on muuttanut mumminsa luokse asumaan. Haavikon ravitallin omistaja työskentelee autoliikkeessä, joten tallin pidosta huolehtii enimmäkseen hänen poikansa Juha. Tallityttöjen välillä on tietenkin kilpailua Juhan suosiosta. Tallielämän lisäksi 1990-luvulla ilmestyneissä osissa ratkotaan myös rikoksia etsivien tapaan.
Haavikko-kirjat

Ravaa voittoon (1978)
Syntynyt ravuriksi (1984)
Ravuri pohjoisesta (1985)
Kaikkien aikojen ravivalmentaja (1987)
Raviratojen häirikkö (1987)
Naapurin hevostyttö (1988)
Ravirieha (1988)
Iltaravit (1989)
Ravimiehen heili (1990)
Valjasvarkaat (1990)
Tulta kavioon (1993)
Ravitytön tähtihetki (1994)
Varsatähti (1995)
Ohjaksissa Haavikon Jonna (1996)
Liinaharja
Poniravit (1998)
Ravikesä (1998)
Raviveto (1999)
Ravipoika (2000)
Ravityttö ja pahanilmanlintu (2001)
Henkilöt

Jaana Haavikko: Alkupään kirjojen päähenkilö, joka kuitenkin aikuistuttuaan joutuu sivuhenkilöksi. Jaana omistaa suomenhevosoriin nimeltä Pauke. Löysi tiensä Haavikolle Teron ja Deltsean avustuksella. On naimisissa Anteron ainoan pojan kanssa Juhan.
Juha Haavikko: Tallin omistajan poika, joka huolehtii tallista.
Antero Haavikko: Tallin omistaja, hyvin tiukka mies. Usein liikematkoilla. Hevosten lisäksi on myös keskittynyt autoihin.
Jonna Ekola: Juhan serkkutyttö, joka on loppupään osissa pääosassa. Jonna rakastaa oikuttelevaa shetlanninponiruuna Nutria van de Luzéa, tutummin Nutria. Jonna on ihastunut Jare Saarelaan.
Aila ja Elisa: Juhan ja Jonnan ilkeät serkkutytöt.Omistavat ponin nimeltä Sissi. Olivat alkujaan Haavikon tallityttöjä, mutta siirtyivät sitten Uusitalon tallille.
Kalle Uusitalo: Haavikon ravitallin naapuritalli. Kalle tunnetusti hölmö ja juopokas kaveri. Hevosista muistetaan mm. Uusi-Höpsö, Janina ja Lumous, joka on erittäin voitokas hevonen.
Lulu von Essen-Ala-Raappana: Kallen vaimo. Saivat myös pojan, joka kastettiin Kustaa Uusitaloksi.
Tero Korpela: Haavikko-tallin nuori ravivalmentaja, koulutti Jaanan. Tero seurustelee Anne Jaarlan kanssa.
Outi Maunula: Juhan entinen heila, mutta Jaanan tultua joutunut taistelemaan paikastaan tallilla.
Anne Jaarla: Teron tyttöystävä. Työskenteli ennen Uusitaloilla, mutta päätti lopulta lähteä Tampereelle hevosklinikan apuriksi.
Pertti Saarela: Omistaa oriaseman Haavikko-tallin naapurissa.
Raisa Saarela: Pertin vaimo. Hänellä on kolme poikaa ja yksi tyttö.
Henri Saarela: Pertin ja Raisan vanhin poika. Oli ennen ihastunut Jaanaan.
Harri Saarela: Pertin ja Raisan toinen poika.
Jare Saarela: Perheen nuorin lapsi. Jonna ja Jare ihastuvat toisiinsa. Omistaa ponin nimelta Darwin. Oikea nimi on Herbert Jarmo Saarela, mutta poika haluaa, että häntä kutsutaan Jareksi.
Hanna Saarela: Perheen ainoa tytär. Pitää Oriaseman vieressä ratsastuskoulua.
Elina Saranen: Juhan entinen luokkalainen. Oli ennen ihastunut Juhaan, mutta nyt seurustelee Markku Kivistön kanssa.
Vilho Saranen: Elinan isä. Vaimo kuoli kun Elina syntyi, siitä asti pärjäilly omillaan.
Markku Kivistö: Oriaseman eläinlääkäri. Seurustelee Elinan kanssa.
Pekka Rakkolainen: Saareloiden talli mestari, joka on kotoisin Kuopiosta. Aikoinaan ihastunut Jaanaan ja Luluun. Oli töissä alun perin Kallen leivissä. Lempinimi Ori-Pekka.
Margit Lammenranta: Haavikko tallin entinen tallityttö. Lähti pois suutuspäissään, kun Jonna oli ihastunut Jareen.
Anne Piispanen: Haavikko tallin tallityttö, joka palaa takaisin ravikesä kirjassa.
Suvi Koivuniemi: Jonnan kaveri. Omistaa ponin nimeltä Harlekin.
Sarjassa esiintyviä hevosia: Darwin, Atamon, Lumous, Janina, Zaza, Pauke, Harlekin, Nutria van de Luze, Verneri, Jalmari, Mirabell, Sacha, Deltsedan, Tähden-Vara, Aro-Veli, Uusi-Höpsö, Isa Nibs, Mailin-Tähti, Pökäle, Naku-Pelle, Sissi , Paniikki Pilleri , Tullukan Tappi.
Etiopiannaakka

| Etiopiannaakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Zavattariornis
Laji::  stresemanni
Kaksiosainen nimi
 Zavattariornis stresemanni  Moltoni, 1938 

Katso myös
   Etiopiannaakka Wikispeciesissä   Etiopiannaakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etiopiannaakka (Zavattariornis stresemanni) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Tuntomerkit

Etiopiannaakka on 30 cm pitkä. Sillä on vaaleanharmaa pää ja vartalo sekä mustat siivet ja pyrstö. Silmän ympärillä on paljas, sininen alue. Sukupuolet ovat samannäköiset, mutta nuoret yksilöt ovat hieman likaisemman harmaita.
Levinneisyys

Etiopiannaakkaa esiintyy kotoperäisenä Etelä-Etiopiassa. Sen tärkeintä elinaluetta ovat Yabellon luonnonsuojelualueen eteläosat. Laji levinneisyysalueet ovat laikuttaisia ja pieniä. Lajin kannaksi arvioidaan 10 000–20 000 yksilöä ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Elinympäristö

Etiopiannaakka elää savanneilla, joilla kasvaa jonkin verran akasiapensaita. Se voi elää myös ihmisasutuksen läheisyydessä.
Lisääntyminen

Etiopiannaakka pesii helmi–maaliskuussa. Laji pesii ryhmissä, joissa pesimättömät parit auttavat pesiviä pareja. Pesä rakennetaan akasiapensaan latvaan 2,5–10 metrin korkeuteen. Munia on enimmillään kuusi. Lajin on havaittu pesivän myös touko–kesäkuussa, joten se saattaa pesiä kahdesti vuodessa tai pesimäkausi voi olla pidempi.
Ravinto

Etiopiannaakka käyttää ravinnokseen pääasiassa niveljalkaisia.
Tuomas Tiilikainen

| Tuomas Tiilikainen |
| --- | --- |
 Tuomas Tiilikainen (oikealla)
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1965 (ikä 59) Kymi
Kansalaisuus:   Suomi
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1990–
Komentajuudet:  Merisotakoulun johtaja 2017–2018 Merivoimat 2024–
Sotilasarvo:  kontra-amiraali
Ylennykset:  kommodori 2016 lippueamiraali 2019 kontra-amiraali 2023
Aiheesta muualla
CV
Tuomas Antero Tiilikainen (s. 15. kesäkuuta 1965 Kymi) on suomalainen kontra-amiraali ja Merivoimien komentaja 1. tammikuuta 2024 alkaen.
Tuomas Tiilikainen syntyi everstiluutnantti Heikki Tiilikaisen ja kätilö Anna-Marja Lehmusmäen perheeseen ja avioitui vuonna 1990 Eija Adeniuksen kanssa. Tiilikainen tuli ylioppilaaksi Turun klassillisesta lukiosta 1985 ja valmistui Merisotakoulusta 1990. Esiupseerikurssin hän suoritti  1997–1998, yleisesikuntaupseerikurssin 1998–1999, ylemmän päällystön kurssin 2008, Naval Command Course -kurssin Yhdysvalloissa 2011–2012 ja ylemmän johdon kurssin 2017. Tiilikainen oli Rannikkolaivastossa aselajiupseeri 1990–1992 ja aluksen I-upseeri 1993. Saaristomeren laivastossa hän toimi aluksen päällikkönä 1994–1996 ja viirikön päällikkönä 1996–1997. Saaristomeren meripuolustusalueen laivueupseeri Tiilikainen oli 1999–2002, valmiuspäällikkö 2005–2007, osastopäällikkö 2007–2008 ja laivueen komentaja 2008–2009, toimittuaan välillä opettajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 2002–2005.
Merivoimien esikuntaan Tiilikainen tuli 2009 sektorijohtajaksi ja toimi siellä apulaisosastopäällikkönä 2012–2014. Pääesikunnan osastoesiupseerina hän toimi 2014–2015 ja Rannikkolaivaston esikuntapäällikkönä 2015–2016. Merivoimien esikunnan osastopäällikkönä Tiilikainen työskenteli 2016–2017, Merisotakoulun johtajana 2017–2018,  merivoimien esikunnan esikuntapäällikönä 2019–2022 ja Pääesikunnan komentopäällikkönä 2022–2023.
Tiilikainen ylennettiin vänrikiksi 1986, luutnantiksi 1990, yliluutnantiksi 1991, kapteeniluutnantiksi 1995, komentajakapteeniksi 1999, komentajaksi 2007, kommodoriksi 2016, lippueamiraaliksi 2019 ja kontra-amiraaliksi 2023.
Kihuviistäjä

| Kihuviistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Viistäjät Pterodroma
Laji::  solandri
Kaksiosainen nimi
 Pterodroma solandri  (Gould, 1844) 
Katso myös
   Kihuviistäjä Wikispeciesissä   Kihuviistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kihuviistäjä (Pterodroma solandri) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva valtamerilintu. Se pesii vain Australiaan kuuluvilla Lord Howella ja Norfolkinsaariin kuuluvalla Philip Islandilla. Populaation koko on noin 100 000 yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee Tyynenmeren keskiosissa. John Gould kuvaili lajin holotyypin Bassinsalmesta 1844.
LeadDesk

| LeadDesk Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: LEADD
Perustettu:  2009
Perustaja:  Olli Sirkiä Lauri Pukkinen
Avainhenkilöt:  Olli Nokso-Koivisto (toimitusjohtaja) Yrjö Närhinen (hallituksen puheenjohtaja)
Liikevaihto:  29,358 milj. € (2023)
Liikevoitto:  -1,090 milj. € (2023)
Tilikauden tulos:  -1,685 milj. € (2023)
Henkilöstö:  184 (2023)
Kotisivu:  www.leaddesk.com/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
LeadDesk Oyj on Suomessa perustettu ohjelmistoyhtiö, joka toimii pilvipohjaisten ohjelmistojen markkinoilla Euroopassa. Konserni tarjoaa LeadDesk -CCaaS-pilvipalvelua suurivolyymisen myynnin ja asiakaspalvelun tarpeisiin, esimerkiksi contact centereille. Muita merkittäviä asiakastoimialoja ovat muun muassa media, turvallisuuspalvelut, energia-ala, tietoliikenne, talouspalvelut ja markkinatutkimus. Ohjelmaa tarjotaan niin sanottuna SaaS (Software-as-a-Service) -palveluna. LeadDesk-ohjelmaa käyttää yli 1 900 organisaatiota yli 34 maassa, ja sen avulla käsitellään yli 500 miljoonaa henkilökohtaista asiakaskontaktia vuodessa.
Taustaa

LeadDesk-ohjelman on kehittänyt helsinkiläinen vuonna 2009 perustettu ohjelmistoyritys nimeltä ComDashboard Oy, joka vuonna 2013 muutti nimekseen LeadDesk Oy. Vuonna 2022 konsernin liikevaihto oli 28,1 miljoonaa euroa, josta ulkomaisen liikevaihdon osuus oli 58 %. Konsernilla on toimistot kahdeksassa maassa Euroopassa ja LeadDesk-pilvipalvelua käyttää noin 1 900 asiakasta ympäri maailmaa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Suomessa Helsingissä ja tuotekehitysyksikkö Lappeenrannassa, Oulussa, Ruotsin Östersundissa ja Norjassa Oslossa. Yrityksellä on lisäksi myyntiyksiköitä Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Saksassa, Espanjassa, Alankomaissa ja Ranskassa. Alkuvuodesta 2019 LeadDesk tiedotti listautumisaikeistaan ja listautui onnistuneesti Nasdaq First North -listalle helmikuussa 2019.
Tehdyt yritysjärjestelyt

2019 Leadventure Oy (myynti): Leadventure Oy tarjoaa asiakkailleen suoramarkkinointikohderyhmiä.
2020 Nordcom Oy (osto): Nordcom Oy on suomalainen ICT-ratkaisuja tarjoava yritys, joka on perustettu vuonna 1989. Nordcom tarjoaa ICT-ratkaisuja, sekä mobiiliin että kiinteisiin puhepalvelimiin ja niiden integraatioihin.
2020 Capricode Systems Oy (osto): Oululainen Capricode Systems on erikoistunut liiketoimintakriittisiin, räätälöityihin asiakaspalvelujärjestelmiin.
2020 Loxysoft AB & AS (osto): Loxysoft on asiakaspalvelun ja myynnin ohjelmistoratkaisuihin keskittynyt SaaS-ohjelmistoyhtiö. Loxysoftin asiakaskuntaan kuuluu muun muassa pankkeja, vakuutusyhtiöitä ja energiayhtiöitä kuten Sparebank1, Sparebanken Vest, KLP ja Telenor.
2021 GetJenny (osto): GetJenny on automatisoituun asiakaspalveluun tekoälyn ja koneoppimisen keinoin erikoistunut yhtiö.
2023, Länsilinkki Oy (osto): Lounea-konserniin kuulunut Länsilinkki Oy on vuonna 1991 perustettu suomalainen teleoperaattori.
2024, Telemagic (osto): Telemagic on norjalainen CCaaS (Contact Center as a Service) tarjoaja.
Muuta

Helmikuussa 2019 tietosuojavaltuutettu alkoi tutkimaan LeadDeskin lainmukaisuutta. LeadDeskin vielä silloin omistama Leadventure Oy oli myynyt painostavista myyntitavoistaan tunnetulle putki- ja lämmitysremonttiyritykselle kohderyhmätietoja, jossa on yhdistetty eri julkisista lähteistä olevaa dataa mm. ihmisistä sekä heidän taloistaan. Myöhemmin vuonna 2019 LeadDesk myi enemmistöosuutensa Leadventuresta osana suurempaa yritysjärjestelyä yhdessä Fonecta Oy:n kanssa ja vuonna 2024 LeadDesk myi jäljelle jääneen vähemmistöomistuksensa Leadventuresta (uudelta nimeltään ProFinder) Ilkka Oyj:lle. LeadDeskin mukaan tietosuojavaltuutetun vuonna 2019 aloittama tutkimus raukesi myöhemmin (silleensä jätetty asia) eikä asiaan liity enää avointa tutkimusta.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Smaragdiboa

| Smaragdiboa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Jättiläiskäärmeet Boidae
Alaheimo::  Boat Boinae
Suku::  Corallus
Laji::  caninus
Kaksiosainen nimi
 Corallus caninus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Smaragdiboa Wikispeciesissä   Smaragdiboa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Smaragdiboalähde?, smaragdipuuboa eli vihreä puuboalähde? (Corallus caninus) on jättiläiskäärmeiden heimoon kuuluva myrkytön kuristajakäärme. Lajia pidetään yleisesti lemmikkinä ja eläintarhoissa.
Koko ja ulkonäkö

Smaragdiboa kasvaa enintään noin 2,2 m pitkäksi. Vartalo on rakenteeltaan hento ja litteä, häntä on pitkä.
Selän väritys vaihtelee smaragdinvihreästä vaaleanvihreään. Kyljissä on keltaista väriä ja vatsapuolella hieman valkoista, myös selässä on valkoisia kuvioita. Nuorten väritys on aluksi oranssinpunainen ja siinä on valkoisia laikkuja, mutta väri muuttuu vihreäksi yhdeksän kuukauden iässä. Aikuisten vanhetessa vihreä väri tummuu. Smaragdiboan ominaisuudet vaihtuvat elinalueesta riippuen, esimerkiksi Amazon-joen yksilöt kasvavat suurimmiksi, ja Perun eteläosan yksilöt ovat muita tummempia. Lajin voi sekoittaa helposti vihreään puupytoniin (Morelia viridis), joka elää kuitenkin eri mantereella. Vihreän puupytonin erottaa smaragdiboasta esimerkiksi siten, että puupytonilla pään päällä on turkoosinsinisiä laikkuja. Tällainen samankaltaisuus johtuu konvergentistä evoluutiosta.
Levinneisyys

Smaragdiboaa tavataan Etelä-Amerikassa Amazonin valuma-alueella Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa, Pohjois-Boliviassa, Brasiliassa, Venezuelassa, Guyanassa, Surinamessa ja Ranskan Guyanassa.
Elinympäristö

Smaragdiboan elinympäristöä ovat sademetsät 1 000–2 000 metrin korkeudessa. Laji on yöeläin, ja se on taitava kiipeilijä joka saalistaa puissa.
Ravinto

Smaragdipuuboa tappaa saaliinsa kuristamalla. Smaragdiboa syö pääasiassa pieniä nisäkkäitä, mutta myös pieniä lintuja, liskoja ja sammakoita. Nuorten yksilöiden ja poikasten tiedetään syövän pieniä liskoja ja sammakoita.
Lisääntyminen ja kasvu

Smaragdiboa on ovovivipaarinen, naaraat tekevät yleensä 6–14 poikasta, joskus enemmänkin. Vastasyntyneet ovat 40–50 cm pitkiä, ja painavat 20–50 grammaa. Ne ovat väriltään punaruskeita, mutta muuttuvat aikuisen värisiksi 12 kuukauden kuluessa. Koiraat saavuttavat sukukypsyyden 3–4-vuotiaina, naaraat 4–5-vuotiaina. Lisääntymisaika on pääasiassa huhti-heinäkuussa, mutta pariutuminen on mahdollista ympäri vuodenkin.
Laji elää vankeudessa enintään 15 vuoden ikäiseksi.
Viholliset

Smaragdiboan suurin vihollinen ihmisen ohella on pikkuharpyija (Morphnus guianensis). Smaragdiboat pystyvät kuitenkin piiloutumaan hyvin puiden lehvästöön vihreän värinsä avulla.
Baftan televisiopalkinnot

Baftan televisiopalkinnot (engl. British Academy Television Awards) ovat brittiläisiä televisioalan palkintoja, jotka jakaa vuosittain British Academy of Film and Television Arts (BAFTA). Jakajatahon mukaan sekä televisiopalkinnot että akatemian niin ikään jakamat elokuvapalkinnot tunnetaan BAFTA-palkintoina. Televisiopalkinnot vastaavat yhdysvaltalaisia Emmy-palkintoja.
Tausta

Ensimmäisen kerran palkinnot jaettiin 24. lokakuuta 1954 kuudessa kategoriassa. Vuoteen 1958 asti palkinnot myönsi Guild of Television Producers and Directors, joka yhdistyi sitten British Film Academyn kanssa. Nykyisin palkinnot myöntää British Academy of Film and Television Arts.
Vuosina 1968–1997 elokuva- ja televisiopalkinnot jaettiin samassa tilaisuudessa, mutta seremonioiden nopeuttamiseksi palkinnot on vuodesta 1998 lähtien jaettu kahdessa erillisessä palkintogaalassa.
Kilpailuun voivat osallistua vain brittiläiset ohjelmat. Kaikki Britanniassa näkyvät televisiokanavat voivat asettaa ehdokkaita ja myös itsenäiset tuotantoyhtiöt voivat ehdottaa tv-ohjelmia palkittavaksi.
Ehdokkaiden asettamisen jälkeen äänestäminen tapahtuu verkossa kaikkien Akatemian äänivaltaisten jäsenten kesken. Yleensä neljä eniten ääniä saanutta ohjelmaa valitaan jatkoon ja yhdeksänjäseninen palkintolautakunta valitsee lopullisen voittajan.
Äänestysten lisäksi myönnetään myös kunniapalkintoja, joita ovat Dennis Potter -palkinto parhaasta käsikirjoituksesta, Alan Clarke -palkinto parhaasta luovasta työstä ja Richard Dimbleby -palkinto parhaasta työstä asiaohjelmassa.
Palkintogaala lähetetään Britannian televisiossa yleensä tilaisuutta seuraavana päivänä. Tilaisuuden televisioinnista vastaa vuoroittain BBC One ja ITV1.
Aiheesta muualla

BAFTA.org järjestön virallinen sivusto
BAFTA-palkintotietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:British Academy Television  Awards
Käännös suomeksi
Willy Fog 2

| Matka maailman keskipisteeseen Matka kapteeni Nemon kanssa> Willy Fog 2 |
| --- | --- |

Tyyli:  piirrossarja
Alkuperämaa:  Espanja, Taiwan
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:  Espanja: TVE1 Suomi: Yle TV1,  Yle TV2
Esitetty:  Espanja: 16. tammikuuta 1993 – 10. heinäkuuta 1994
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  26 Suomen televisiossa:  osat 1–13: Matka maailman keskipisteeseen osat 14–26: Matka kapteeni Nemon kanssa
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:   
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Claudio Biern Boyd
Ohjaaja(t):  Luis Ballester
Käsikirjoittaja(t):  Jules Verne Claudio Biern Boyd
Säveltäjä(t):  Guido ja Maurizio De Angelis
Tuotantoyhtiö(t):  BRB Internacional Televisión Española Wang Film Productions
Edeltäjä:  Matka maailman ympäri
Aiheesta muualla
IMDb 
Willy Fog 2 on vuonna 1993 valmistunut espanjalais-taiwanilainen 26-osainen piirrossarja. Piirrossarja perustuu Jules Vernen kirjoihin. Sarjan osat 1–13 perustuvat kirjaan Matka maan keskipisteeseen, ja osat 14–26 kirjaan Sukelluslaivalla maapallon ympäri‎. Sarja on jatkoa vuonna 1983 valmistuneelle Matka maailman ympäri -piirrossarjalle. Edelliseen sarjaan poiketen sarjan piirsi taiwanilainen Wang Film Productions.
Sarja Suomessa

Suomen televisiossa Willy Fog 2 -sarja esitettiin kahdessa osassa: osat 1–13 on esitetty  nimellä Matka maailman keskipisteeseen ja osat 14–26 nimellä Matka kapteeni Nemon kanssa. Matka maailman keskipisteeseen ensiesitettiin syys-joulukuussa 1995. Ensimmäinen osa esitettiin 10. syyskuuta 1995. Matka kapteeni Nemon kanssa ensiesitettiin joulukuun 1995 ja maaliskuun 1996 välillä. Ensimmäisen Matka kapteeni Nemon kanssa -osan ensiesitys oli jouluaattona 24. joulukuuta 1995. Molemmat osat esitettiin uusintana, Veturi kesällä 2001 Yle TV2-kanavalla. Sarja esitettiin Yleisradion tuottamalla suomenkielisellä jälkiäänityksellä.
Suomenkielisen version tunnusmusiikin esittävät Ami Aspelund ja Matti Laitinen.
Matka maailman keskipisteeseen > Alkujuoni

Tarina sijoittuu vuoteen 1873, puoli vuotta Maailman ympäri -sarjan jälkeen, jolloin Lontoossa asuvan herrasmiehen Phileas Foggin luo tulee Hampurista kotoisin oleva Professori Lidenbrock. Lidenbrock on saanut haltuunsa salakirjoitetun viestin, joka paljastuu vihjeeksi edesmenneen islantilaisen alkemisti Arne Saknussemmin kertomuksesta koskien matkaa maan keskipisteeseen. Tarina kertoo, että eräänä yönä Saknussemin kotiin tunkeudutaan, ja hänet pidätetään koska hän on väittänyt ihmisille käyneensä maan keskipisteessä, jota pidetään valheena. Lisäksi häntä syytetään noituudesta. Saknussem piilottaa salaviestin kirjan väliin, jotta tuleva sukupolvi joskus voisi sen löytää, ja todistaa hänen seikkailunsa todeksi. Fogg alkaa selvittää Saknussemin kirjoittamaa salakirjoitusta, josta hän ei aluksi saa tolkkua. Foggin palvelija herra Passepartout tuo parranajotarvikkeet, ja Fogg katsoo peilistä itseään jolloin hän tajuaa kuinka salakirjoitus luetaan, ja pyytää Passepartout'n apua. Lopulta hän saa selville mitä salakirjoituksessa lukee.
Reformi-klubilla Phileas Fogg kertoo aikomuksesta tehdä saman teon kuin Arne Saknussem, josta varsinkaan asemansa Englannin pankin pääjohtajana menettänyt ja vedonlyöntitoimiston avannut Sullivan ei ole innostunut. Sullivan aikoo lyödä 20 000 puntaa vetoa siitä, ettei Fogg onnistu todistamaan Saknussemin aiempaa matkaa maan keskipisteeseen. Niin Phileas Fogg, Passepartout ja Professori Lidenbrock lähtevät matkaan.
Herra Sullivan palkkaa taas Transferin pilamaan Herra Foggin matkan maan keskipisteeseen. Alussa he unohtavat junalippunsa, jota konduktööriksi pukeutunut Transfer kyselee, ja uhkaa jättää heidät seuraavalla asemalla kyydistä, kunnes Phileas Foggin vaimo prinsessa Romy ja Tico ilmestyvät samaan junaan ja antavat heidän unohtamansa junaliput. Näin he kaikki jatkavat matkaansa kohti määränpäätä. Herra Foggin seurue saapuu Islannin pääkaupunkiin Reykjavíkiin, josta Fogg, professori, Passepartout sekä opas Hans lähtevät kohti Snæfellsjökull-tulivuorta. Tico ja Romy jäävät Reykjavíkiin tarkoituksenaan odottaa tutkimusryhmän paluuta. Samaan aikaan Transfer ja kaksi hänen apulaistaan saapuvat Reykjavíkiin, ja murtautuvat ikkunasta asuntoon johon Tico ja Romy ovat majoittuneet. Romy huomaa oudon hatun ja ihmettelee sen alkuperää, huomatakseen takaa hyökkäävän Transferin. Transfer onnistuu kaappaamaan prinsessa Romyn ja Ticon, ja kehittää juonen jonka tarkoituksena on estää tutkimusretkeläisten matkan juuri ennen tulivuoren sisään laskeutumista. Tulivuoren juurella käydyn taistelun tuloksena Transfer ja hänen apulaisensa on voitettu, ja jännittävä matka maan keskipisteeseen voi alkaa.
Matka maailman keskipisteeseen > Jaksot

| # | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Ensiesitys Suomessa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Uusi seikkailu | The Coded Message | 10. syyskuuta 1995 |
| 2. | Kohti Islantia | Off to Iceland | 17. syyskuuta 1995 |
| 3. | Valitelias opas | A Silent Guide | 24. syyskuuta 1995 |
| 4. | Uinuva tulivuori | The Sleeping Volcano | 1. lokakuuta 1995 |
| 5. | Romy vaarassa | Romy in Danger | 8. lokakuuta 1995 |
| 6. | Maan uumeniin | Towards the Centre of the Earth | 15. lokakuuta 1995 |
| 7. | Transferin kosto | Transfer's Vengeance | 22. lokakuuta 1995 |
| 8. | Maanalainen virta | An Unexpected River | 29. lokakuuta 1995 |
| 9. | Eksyksissä | Lost in the Dark | 5. marraskuuta 1995 |
| 10. | Maanalainen meri | The Underwater Sea | 12. marraskuuta 1995 |
| 11. | Hirviöiden taistelu | The Battle of the Monsters | 19. marraskuuta 1995 |
| 12. | Myrsky | The Storm | 26. joulukuuta 1995 |
| 13. | Paluu | The Trip Back | 3. joulukuuta 1995 |
Matka maailman keskipisteeseen > Elokuva

| Suomenkielinen nimi | Espanjankielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| Willy Fog: Matka maapallon keskipisteeseen | Willy Fog: Viaje al centro de la tierra el largometraje | Willy Fog - Journey to the Center of the Earth: The TV Movie | 1995 |
Matka maailman keskipisteeseen > Suomenkieliset ääninäyttelijät (Yleisradion jälkiäänitys)

Oheisessa listassa on vain osa ääninäyttelijöiden esittämistä roolihahmoista.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Risto Aaltonen  | … |  Hans   |
|  Jarmo Heikkinen  | … |  Arne Saknussem, Professori Otto Fredrikson, Wesson   |
|  Harri Hyttinen  | … |  Tico   |
|  Kaija Kiiski  | … |  Prinsessa Romy   |
|  Jarmo Koski  | … |  Kertoja, Passepartout, Herra Sullivan   |
|  Matti Laitinen  | … |  Alex, Reformi-klubi, sivuäänet   |
|  Heikki Määttänen  | … |  kertoja, Transfer, Lord Guinness, Farrel, sivuäänet  |
|  Seppo Pääkkönen  | … |  Professori Lidenbrock   |
|  Eero Saarinen  | … |  Phileas Fogg, Ralph, Johnson   |