stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
August Rei
Aiheesta muualla

Eesti Diplomaatide Kool (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jaan Tõnisson | Viron riigivanem 1928–1929 | Seuraaja: Otto Strandman |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jüri Uluots | Viron pakolaishallituksen presidentti 1945–1963 | Seuraaja: Aleksander Warma |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef
Rebl Group

| Rebl Group Oyj |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Huolehdimme vastuullisesti brändistäsi!
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: REBL
Perustettu:  1899
Toimitusjohtaja:  Arttu Sallinen
Puheenjohtaja:  Harri Suutari
Kotipaikka:  Joensuu
Toimiala:  markkinointiviestinnän palvelut, vuoteen 2024 asti myös lehtikustantaminen
Tuotteet:  mainospainotuotteet, teippaukset, somisteet, tulosteet, digitaaliset palvelut
Liikevaihto:   133,9 milj. € (2023)
Henkilöstö:  759 (31.12.2023)
Kotisivu:  www.reblgroup.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rebl Group Oyj (vuoteen 2024 PunaMusta Media Oyj ja sitä ennen Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj) on suomalainen mediakonserni, jonka päätoimipaikkana on Joensuu. Yhtiön osake noteerataan Helsingin pörssissä. Tammikuussa 2024 Keskisuomalainen-konserni ilmoitti ostavansa PunaMusta Median lehdet ja radioaseman, minkä jälkeen PunaMusta Media keskittyy markkinointiviestinnän graafisiin ja digitaalisiin palveluihin.
Liiketoiminta

Konserniin kuuluvat kirjapaino PunaMusta Oy, jolla on painot Tampereella, Joensuussa ja Forssassa. Konsernin muut osat ovat PunaMusta PixMill Oy (suurkuvatulosteet). PunaMusta Profilight (valaistus, digitaalinäytöt), PunaMusta Coloro (teippaukset ja somistukset), RockOn (tuotetiedon hallinta) ja Exove (digitaaliset palvelut).
PunaMusta Media -konsernilla on toimipisteet Joensuussa, Tampereella, Espoossa, Helsingissä, Vantaalla, Jyväskylässä, Lahdessa, Forssassa, Oulussa ja Tallinnassa. Henkilöstömäärä on noin 810.
Pääosa yhtiön osakkeista on ollut Laakkosen suvulla henkilökohtaisesti ja Laakkonen-yhtiöiden kautta.
Vuoteen 2024 saakka PunaMustaan kuuluivat Pohjois-Karjalan maakuntalehti Karjalaista kustantava Sanomalehti Karjalainen Oy sekä paikallislehtiä julkaisevat tytäryhtiöt Pohjois-Karjalan Paikallislehdet Oy ja Karelia Viestintä Oy. Tammikuussa 2024 Keskisuomalainen-konserni ilmoitti ostavansa kaikki Punamusta Median lehdet (Karjalaisen lisäksi Outokummun Seutu, Pielisjokiseutu, Pogostan Sanomat, Ylä-Karjala, Lieksan Lehti, Parikkalan-Rautjärven Sanomat, Karjalan Heili) ja Karjalainen Syke -paikallisradion yhteensä 8,5 miljoonalla eurolla.
Kirjallisuutta

Jääskeläinen, Aatto: Painoksia Pohjois-Karjalasta. Karjalatar - Karjalainen 1874–1999. Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj 1899–1999. Joensuu 1999. ISBN 951-96777-1-2.
Aiheesta muualla

Rebl Group
PunaMusta Oy
PunaMusta Coloro
Gredi
Exove
PunaMusta Profilight
RockOn
PunaMusta PixMill Oy
Karjalainen
Pohjois-Karjalan Kirjapainon osake- ja pörssihistoriaa (porssitieto.fi)
Reggiane Re.2001

| Reggiane Re> 2001 Falco II |
| --- | --- |
 Reggiane Re.2001 koneen pienoismalli.
Tyyppi:  hävittäjä
Valmistaja:  Reggiane
Suunnittelija:  Roberto Longhi ja Antonio Alessi
Ensilento:  heinäkuu 1940
Poistettu käytöstä:  1945
Pääkäyttäjät:  Regia Aeronautica Aeronautica Nazionale Repubblicana
Valmistusmäärä:  252 
Kehitetty mallista:  Reggiane Re.2000
Muunnelmat:  Reggiane Re.2002, Reggiane Re.2005
Reggiane Re.2001 Falco II (it. suom. Haukka) oli italialaisen Reggianen valmistama hävittäjä, joka teki ensilentonsa heinäkuussa 1940. Lentokone palveli toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen Italian ilmavoimissa. Se hävisi Macchi MC.202 -hävittäjälle kilpailussa, minkä vuoksi sen valmistusmäärät jäivät pienehköiksi. Kone oli erittäin ketterä, joten se kykeni taistelemaan voimakkaampia vastustajia kuten Supermarine Spitfireä vastaan.
Valmistus

Re.2001 kehitettiin Re.2000-mallista, joka poistettiin palveluksesta lähinnä epäluotettavan moottorinsa vuoksi. Koneeseen asennettiin ongelman poistamiseksi 1175 hevosvoiman Alfa Romeo -rivimoottori, joka oli paranneltu ja tehokkaampi versio saksalaisesta lisenssivalmisteisesta DB601-moottorista.
Tekniikkaa

Pituus 8,63 m
Kärkiväli 11,00 m
Korkeus 3,15 m
Tyhjäpaino 2 460 kg
MTOW 3240 kg
Lakikorkeus 11 000 m
Suurin nopeus 545 km/h
Voimalaite  Alfa-Romeo RA.1000 RC.41-1a Monsonie, 1 175 hv
Kantama 1 100 km
Aseistus: 2 kpl 12,7-mm-MG Breda-SAFAT moottorin yläpuolella, 2 kpl 7,7-mm-MG Breda-SAFAT siivissä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pienoismallikuva Re.2001 Delta (Arkistoitu – Internet Archive)
Reggiane Re.2001
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Reggiane Re.2001
Käännös suomeksi
Michael Wittmann

| Michael Wittmann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1914 Vogelthal, Saksa
Kuollut: 8. elokuuta 1944 (30 vuotta) Cintheaux’n läheisyydessä Ranskassa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa
Palvelusvuodet:  1934–1944
Komentajuudet:  LSSAH 1. Panssarirykmentin 13. raskas panssarivaunukomppania 1943–1944 101. raskaan SS-panssarivaunupataljoonan 2. komppania 1944
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  SS-Hauptsturmführer
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin
Michael Wittmann (s. 22. huhtikuuta 1914 Vogelthal, Saksa – 8. elokuuta 1944 Cintheaux’n läheisyydessä Ranskassa) oli saksalainen toisen maailmansodan kuuluisin panssarivaunun johtaja. Sotilasarvoltaan hän oli SS-Hauptsturmführer (kapteeni).
Wittmanin sotahistoria > Puola ja Ranska 1939-1940

Wittmann kuului 1. SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriin ja aloitti sodan SS-Unterscharführerin (alikersantin) arvoisena panssariauton johtajana Puolan sotaretkellä syksyllä 1939. Wittmann otti osaa myös Ranskan sotaretkeen keväällä 1940, ja seuraavan vuoden keväällä Kreikan valtaukseen, jossa sai 2. luokan Rautaristin.
Wittmanin sotahistoria > Itärintama 1941-1944

Operaatio Barbarossan alussa hän toimi menestyksekkäästi Sturmgeschütz III -rynnäkkötykin johtajana, tuhoten lukuisia neuvostopanssareita, ja ansaitsi 1. luokan Rautaristin. Wittmann kävi upseerikoulun vuoden 1942 lopulla ja ylennettiin SS-Untersturmführeriksi (vänrikiksi) joulukuussa 1942. Vuoden 1943 alussa Wittmann siirtyi Leibstandarten 1. SS-panssarirykmentin 13. raskaaseen panssarivaunukomppaniaan, joka oli varustettu raskailla Tiger-panssarivaunuilla. Hän toimi komppaniassaan panssarivaunujoukkueen johtajana, ottaen osaa muun muassa Kurskin suurtaisteluun heinäkuussa 1943. Wittmann saavutti miehistöineen suurta menestystä taistelukentällä; vuoden 1944 tammikuussa hänet ylennettiin SS-Obersturmführeriksi (luutnantiksi) ja palkittiin Rautaristin ritariristillä, Wittmannin tuhottua 66 vihollisen vaunua. Hieman myöhemmin hän sai tammenlehvät Ritariristiinsä 88 tuhotun panssarin jälkeen.
Wittmanin sotahistoria > Normandia 1944

Vuoden 1944 alkupuolella Leibstandarten Tiger-komppania lakkautettiin ja suuri osa komppanian miehistöstä, Wittmann mukaan lukien, siirtyi perustettavaan 101. raskaaseen SS-panssarivaunupataljoonaan, jossa hän toimi 2. komppanian päällikkönä. 
Wittmann otti pataljoonansa mukana osaa Normandian maihinnousurintaman taisteluihin kesällä 1944.
Wittmanin sotahistoria > Normandia 1944 > 22. panssariprikaatin marssirivistön tuhoaminen yhdellä Tiger-vaunulla

Hänen uransa huipentui 13. kesäkuuta 1944 Villers-Bocagen kylässä brittiläiseen 7. panssaridivisioonaan kuuluneen 22. panssariprikaatin marssirivistön tuhoamiseen. Wittmann hyökkäsi ainoastaan yhdellä vaunulla marssirivistön kimppuun, tuhoten 14 brittien taisteluvaunua, 15 miehistönkuljetusvaunua ja kaksi panssarintorjuntatykkiä 15 minuutissa. Tästä saavutuksesta hän sai ylennyksen SS-Hauptsturmführeriksi (kapteeniksi) ja miekat Ritariristiinsä.
Wittmanin sotahistoria > Normandia 1944 > Kaatuminen

Viimeiseen taisteluunsa Wittmann lähti Cintheaux’n suunnalla Normandian rintamalla 8. elokuuta 1944. Wittmann otti osaa vastahyökkäykseen useampaa liittoutuneiden panssaridivisioonaa vastaan, tuhoten muutamia vihollisen vaunuja. Wittmann kuitenkin kaatui miehistöineen kun Sherman Firefly -panssari sai osuman Wittmannin vaunuun. Osuma sytytti Wittmannin vaunun ammusvaraston ja seurannut räjähdys lennätti vaunun tornin irti.  Ennen tätä taistelua hän oli tuhonnut 138 panssaria, joten vaikka tarkkaa lukua ei tiedetäkään, lienee Wittmann, viimeinen taistelunsa mukaan lukien, tuhonnut hieman yli 140 panssarivaunua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Wittmann Wikimedia Commonsissa
Tietoa Wittmanista ja hänen miehistöstä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Wittmann Pohjois-Ranskassa kuukausi ennen Normandian maihinnousua.
Michael Wittmannin tuhoama Brittien Cromwell tankki
Osa Wittmannin tuhoamasta 22. panssariprikaatin marssirivistöstä
Matti Reinikainen

| Matti Reinikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1970 (ikä 54–55) Turku
Ammatti:  anesteologian ja tehohoidon professori ja ylilääkäri
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kuopion yliopisto (LL 1996), Itä-Suomen yliopisto (LT 2012)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto ja Kuopion yliopistollinen sairaala
Aiheesta muualla
Kotisivu
Matti T. Reinikainen (s. 1970 Turku) on suomalainen anestesiologi, joka on vuodesta 2019 toiminut Itä-Suomen yliopiston anestesiologian ja tehohoidon professorina ja Kuopion yliopistollisen sairaalan ylilääkärinä. Häntä on haastatekltu joukkotiedotusvälineissä muun muassa koronapandemian aikana suomalaiseen tehohoitoon ja tehohoitopaikkojen riittävyyteen liittyvissä kysymyksissä.
Reinikainen valmistui vuonna 1996 lääketieteen lisensiaatiksi ja vuonna 2002 anestesiologian erikoislääkäriksi Kuopion yliopistosta. Vuonna 2012 hän valmistui lääketieteen tohtoriksi Itä-Suomen yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjatutkimuksensa (2012) käsitteli tehohoitopoitilaiden kuolleisuutta Suomessa. Työ oli otsikoitu Hospital mortality of intensive care patients in Finland : insights into prognostic factors and measuring outcomes. Vuonna 2013 Reinikainen nimitettiin Itä-Suomen yliopiston anestesiologian ja tehohoidon dosentiksi. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin European Diploma in Intensive Care.
Reinikaisesta tuli 1. elokuuta 2019 Itä-Suomen yliopiston anestesiologian ja tehohoidon professori. Samana vuonna hänestä tuli Kuopion yliopistollisen sairaalan Anestesiologian ja tehohoidon osaamiskeskuksen ylilääkäri. Aiemmin hän oli työskennellyt muun muassa osastonylilääkärinä ja ylilääkärinä Pohjois-Karjalan keskussairaalassa (2006–2018).
Koronaviruspandemian aikana Reinikaisesta tuli kansallisen tehohoidon covid-koordinaatioryhmän puheenjohtaja, jota Sanna Marinin hallitus konsultoi tehohoidon riittävyyttä arvioidessaan. Esimerkiksi helmikuussa 2021 Reinikainen vaati tiukempia toimia pandemian hillitsemiseksi ja perusteli tätä sen kiihtymiseen Suomessa viitanneilla merkeillä.
Aiheesta muualla

17.12.2021 (19.12.2021) Tehohoidon professori on huolissaan omikronin leviämisestä – "Meille on tulossa hyvin hankala epidemia-aalto"(tilaajille)  (savonsanomat.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  ORCID  Scopus
Leena Reiman

Leena Marjatta Reiman on suomalainen kustantaja. Hän on perustanut lastenkirjallisuuteen erikoistuneen Pieni Karhu -kirjankustantamon vuonna 1996. Sitä ennen hän oli mukana perustamassa Kääntöpiiri-kustantamoa, joka julkaisi myös lehteä Kääntöpiiri. Kääntöpiiri yhdistettiin Likeen, ja sen lehden nimeksi tuli samalla Magia. Reiman on toiminut Kepan tiedotussihteerinä.
Reiman asuu Kärkölässä, jossa myös kustantamo toimii. Hän on naimisissa Yleisradion ulkomaantoimittajan Jarkko Juseliuksen kanssa. Juseliuksen kirjeenvaihtajantyön vuoksi he asuivat Afrikassa kuusi vuotta 1980-luvulla.
Julkaisut

(toim.) Äiti meitä hyvin ruokki: muistoja ja reseptejä. Kääntöpiiri, 1994. ISBN 951-8989-40-0.
C. C. Collinin Huovila, julk. Leena Reiman, 2005. ISBN 952-91-8351-8.
Palkinnot

1994 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto yhdessä Anita von Wrightin kanssa ”naisten muista maanosissa ja kulttuureissa kirjoittaman tieto- ja kaunokirjallisuuden tuottamisesta ja toimittamisesta suomalaisille lukijoille”
2009 Seesam-palkinto tunnustuksena selkokielisen kirjallisuuden edistämisestä.
Marja Rehn

Marja Rehn, o.s. Reini, ent. Holm (3. huhtikuuta 1953 Lahti – 15. elokuuta 2014 Kirkkonummi) oli suomalainen kirjailija ja kuvataiteilija, joka tuli tunnetuksi Muurahais-kirjoistaan. Sukunimien käyttövuodet: Reini (1953 - 1975), Holm (1975 - 2009), Rehn (2009 - 2014).
Teokset > Kirjallinen tuotanto

Häkkilintu, runokokoelma, omakustanne, 1991
Elämälläsi on vain yksi tarkoitus, Painatuskeskus (Edita), 1995. ISBN 951-37-1763-1
Ystävyys on muutoksen sietämistä toisessa, personoitu aforismikirja Lastenklinikan tukemiseksi. Rank Xerox ja Edita, 1996. ISBN 951-37-2023-3
Ystävyys on muutoksen sietämistä toisessa, Edita, 1996. ISBN 951-37-2046-2
Matkalla Maailmassa, Edita, 1996. ISBN 951-37-2022-5
Organisaatioelämää, Edita, 1997. ISBN 951-37-2250-3
Muurahainen Ajopuulla - tuuliajolla tulevaisuuteen, Edita, 1998. ISBN 951-37-2511-1
Olet haasteellinen johdettava, Johtaja Muurahainen, Edita, 1999. ISBN 951-37-2793-9
Jaksaa, ei jaksa, jaksaa... Kirja uupumuksesta, Edita, 2000. ISBN 951-37-3209-6
Ystävyys on muutoksen sietämistä toisessa, laajennettu painos, Edita, 2001. ISBN 951-37-3303-3
MuurahaisTohtorin Henkilökohtainen Reseptikirja, Ant Hill, 2002. ISBN 951-9335-03-X
MuurahaisTohtorin Reseptikirja, Ant Hill, 2002. ISBN 951-9335-00-5
Muurahaistohtorin Nikamakirja Pikku-Muurahainen, 2002. ISBN 951-9335-01-3
MuurahaisTohtorin Testikanisteri, 2002. ISBN 951-9335-02-1
Marja Holm & Jukka Korhonen: ANTiRadio, Ant Hill, 2003. ISBN 951-9335-04-8
Ajattele Itsellesi Terve Keho, osat 1-3 (MuurahaisTohtorin Nikamakirjan versio), Ant Hill, 2003. Osa 1: ISBN 951-9335-06-4 Osa 2 ISBN 951-9335-07-2 Osa 3: ISBN 951-9335-08-0
Ajattele, ajattelet hyvinvointisi aivan itse, osat 1-2 (MuurahaisTohtorin Reseptikirjan versio), Ant Hill, 2003. Osa 1: ISBN 951-9335-09-9 Osa 2: ISBN 951-9335-10-2
HYSS - hiljentyjän kirja, Ant Hill, 2003. ISBN 951-9335-05-6
Miten uupuu, miten toipuu.Testaa uupumismallisi, Ant Hill, 2003. ISBN 951-9335-11-0
Muurahainen Matkalla Maailmassa, Ant Hill, 2003. ISBN 951-9335-12-9
Elämälläsi on vain yksi tarkoitus, muurahainen,  Ant Hill, 2003. ISBN 951-9335-13-7
Muurahainen ja Sininen Lintu -ystävyys, Ant Hill, 2003. ISBN 951-9335-14-5
Kaiken Maailman Vaivat, Ant Hill, 2004. ISBN 951-9335-18-8
Muurahaisten Organisaatioelämää, Ant Hill, 2004. ISBN 951-9335-16-1
Muurahainen Ajopuulla, Ant Hill, 2004. ISBN 951-9335-17-X
Muurahainen ryhtyy Luojaksi, Kustannus Oy Aamulehti, 2005. ISBN 951-96715-9-5
Luovuuskoulu muurahaisille ja kusiaisille, Ant Hill, 2005. ISBN 951-9335-15-3
Värit elämässämme, Studio Muurahaiskeko Oy, 2008. ISBN 978-951-9335-33-9
Monta syytäolla kiitollinen syövälle, 2009 (sähköinen ISBN 978 951 9335 38-4) ISBN 978-951-9335-37-7
Syöpä paransi minut, 2010. ISBN 978-952-92-7535-9
Teokset > Kuvitustyöt

Syöpätaudit ja sädehoito, WSOY, 1976. Kansien suunnittelu.
Englannin kirjeenvaihto, WSOY, 1976. Kansien suunnittelu
Kielen mitta - Ohjeita äidinkielen käyttäjälle, 1976. Kansien suunnittelu.
Mikrobiologian perusteet terveydenhuoltohenkilökunnalle, 1976. Kansien suunnittelu.
Koulusta työhön ja yhteiskuntaan / Kansalaistieto / Opettajan opas, WSOY, 1976. Kansien suunnittelu.
Kansalaistieto, WSOY, 1975. Kansien suunnittelu.
Tilasto-oppi, WSOY, 1976. Kansien suunnittelu.
Tilasto-oppi Suppea kurssi, 1975. Kansien suunnittelu.
Sihteerin työ, WSOY, 1975. Kansien suunnittelu.
Hoitoryhmä työyhteisössä, WSOY, 1976. Kansien suunnittelu.
ratko-matematiikka 1, WSOY, 1975. Kuvitus ja kansien suunnittelu.
ratko-matematiikka 1, WSOY, 1976. Kuvitus ja kansien suunnittelu.
ratko-matematiikka 2, WSOY, 1977. Kuvitus ja kansien suunnittelu.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Refaktorointi

Refaktorointi tarkoittaa prosessia, jossa tietokoneohjelman lähdekoodia muutetaan siten, että sen toiminnallisuus säilyy, mutta sen sisäinen rakenne muuttuu. Muutokset voivat koskea esimerkiksi luettavuutta tai ohjelmakomponenttien työnjaon selkeyttämistä. Uusia ominaisuuksia ei pyritä lisäämään tai ohjelmointivirheitä korjaamaan refaktoroinnin yhteydessä.
Tyypillisiä refaktorointeja

Yleisimmät refaktoroinnin menetelmät ovat rename ja extract method, joista rename tarkoittaa muuttujan, metodin tai luokan uudelleennimeämistä paremmin merkitystään kuvaavaksi, kun taas extract methodissa pitkä metodi pilkotaan pienempiin osiin.
Perustelut

Refaktoroinnin hyödyllisyyttä perustellaan sen koodin laatua parantavalla vaikutuksella. Koodista tulee myös luettavampaa, ja sitä kautta helpommin ylläpidettävää. Kustannussäästöt tulevat siis sitä kautta.
Refaktorointia tarvitaan, kun ohjelmaa pitää laajentaa sellaisiin tapauksiin, joita ei ole huomioitu alkuperäisessä suunnittelussa. Joissakin ohjelmistotuotantomenetelmissä (esimerkiksi Extreme Programming) refaktorointi on oleellisessa osassa kokonaisprosessia.
Oikeaoppiseen refaktorointiin kuuluu vain pienten muutosten tekeminen kerrallaan ja niiden välitön testaaminen. Testivetoinen kehitys edellyttää, että refaktoroitavalla koodilla on olemassa yksikkötestit joiden avulla voidaan varmistaa, että refaktorointi ei muuta sovelluksen toimintaa.
Kirjallisuutta

Fowler, Martin (1999). Refactoring. Improving the Design of Existing Code. Addison-Wesley. ISBN 0-201-48567-2.
Aiheesta muualla

http://www.refactoring.com/catalog/index.html (englanniksi)
Martti Rautanen

| Martti Rautanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. marraskuuta 1845 Tikanpesä, Inkerinmaa
Kuollut: 19. lokakuuta 1926 (80 vuotta) Olukonda, Ambomaa, Lounais-Afrikka
Ammatti:  lähetyssaarnaaja, kirjailija
Vanhemmat:  Pietari Yrjönpoika Rautanen ja Annika Matintytär Katajainen
Puoliso:  Anna Friederike Kleinschmidt
Lapset:  Heinrich Bernhard Waldemar, Karl Christian Reinhold, Anna Matilde, Johanna Emilia ja Frieda Katharina
Uskonnollinen kanta:  evankelis-luterilainen
Kirjailija
Aikakausi:  1889-1926
Aiheet:  ondongankielinen raamatunkäännös, uskonnolliset tavat
Esikoisteos:  Omahistori go mo Bibeli Moshindonga (1889)
Muuta tietoa
 Teologian kunniatohtori (Helsinki), Lempinimi Nakambale ("Se joka pitää hattua") 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Martti (Martin) Rautanen (10. marraskuuta 1845 Tikanpesä, Inkerinmaa – 19. lokakuuta 1926 Olukonda, Lounais-Afrikka) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lähetystyön pioneeri.
Lapsuus ja nuoruus

Rautanen syntyi köyhään perheeseen Inkerinmaalla, jonne suku oli siirtynyt Savosta. Silti hän piti itseään venäläisenä. Vuoden 1863 kesäkuussa hän lähti äidin ja rippi-isän rohkaisemana Helsinkiin, Suomen Lähetysseuran vuotta aikaisemmin toimintansa aloittaneeseen lähetyskouluun.
Lähetyssaarnaaja

Rautanen lähti 24. kesäkuuta 1868 neljän työtoverinsa kanssa lähetyssaarnaajaksi Lounais-Afrikkaan Ambomaalle, nykyiseen Namibiaan. Matka tehtiin Hereromaan kautta, jonne tultiin huhtikuussa 1869 ja jossa vietettiin yli vuosi. Ambomaalle miehet pääsivät vasta heinäkuussa 1870. Siellä suomalaiset saivat vakiinnutettua toimintaansa erityisesti kaakkoisen Ondongan heimon alueella.
Rautanen toimi Ambomaalla yli viisikymmentä vuotta Olukondaan vuonna 1880 perustamansa lähetysaseman johtajana, raamatunkääntäjänä sekä pitkäjänteisessä opetus- ja kasvatustyössä: ensimmäiset ambomaalaiset papit vihittiin 1925. Rautasen käännöstyö käsitti erityisesti vuonna 1892 ilmestyneen ndongan-kielisen virsikirjan. Rautanen oli myös tunnustettu virsirunoilija ja kansatieteilijä, joka antoi arvoa ambomaalaisten omalle kulttuurille. Hän keräsi kasveja, teki säähavaintoja ja toimitti esineistöä muun muassa Suomen kansallismuseoon.
Nakambale

Vähän ennen kuolemaansa Rautanen vihittiin Helsingin yliopistossa teologisen tiedekunnan kunniatohtoriksi. Rautanen sai paikallisilta lempinimen Nakambale, joka tarkoittaa "sitä joka pitää hattua". Hän piti usein kalottia, jonka ambomaalaiset käsittivät palmukoriksi. Nakambale-sana tulee okambale-sanasta, joka merkitsee pientä koria. Rautanen tunnettiin Nakambalena niin hyvin, että nimi kirjoitettiin jopa hänen hautakiveensä. Häntä kunnioitetaan Namibiassa erittäin paljon vielä nykyisinkin, vaikka hänen kuolemastaan on kulunut jo 90 vuotta. Rautanen meni vuonna 1872 naimisiin saksalaisen lähetyssaarnaajan Franz Kleinschmidtin tyttären Friedan kanssa. Rautaset saivat yhdeksän lasta, mutta moni lapsista kuoli jo pienenä malariaan.
Teoksia > Kirjat

Omahistori go mo Bibeli Moshindonga. No ku T. Reijonen, Aahongi. Moshinjoliso sh'Ehangeno lja Literatur ja Suomi, 1889.
Ein Märchen der Aandonga aufgezeichnet und gedeutet. Kustantaja tuntematon, 1893.
Ondongan uskonnollisista tavoista. Suomen lähetysseura, 1904.
Omahokololo go metestamenti epe pašindonga. Ga ńoolua tango komulongi guoohapu za Kalunga T. Reijonen ; no ge endululua ku M. Rautanen. Kustantaja tuntematon, 1908.
Omahistori nenge Omakololo go mo Bibeli pasindonga : ge endelulua lutijaali : enanangizo etijaali. Finska Missionssällskapet, 1908.
Omalongo giili na giili : ongaka gaakuaevangeli na ngoka gaakuakatoliki : the differences between evangelical and catholic doctrines. Ehangano lja missioni jomu, Suomi 1924.
Ontsilanzimbo : 1, Omanongeko gokunongeka oohapu za kalunga ku kehe esiku. Suomen lähetysseura. 1934.
Teoksia > Laulut

Katso meitä nyt : Lauluja Martti Rautasen teksteihin. Sävelmät: Jaakko Löytty, Sakari Löytty, Pekka Simojoki; Suomenkieliset tekstit: Kaija Pispa. Nuotit:  Warner/Chappell Music Finland,1997. CD-levy: Rainmaker, Suomen Lähetysseura, 1997.
Siionin virret : 1. Seisomme ovellasi, Martti Rautanen (ndongan kielellä) 1921, suom. K. Pispa 2005. 
98. Oi Herra, Jumalani, Martti Rautanen (ndongan kielellä) 1921, suom. K. Pispa 2000.
Aiheesta muualla

Matti Peltola: ”Rautanen, Martti (1845 - 1926)”, Suomen kansallisbiografia, osa 8, s. 143–146.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-449-5  / Teoksen verkkoversio.
Neekerikulttuuria Suomessa, Kansan kuvalehti, 01.07.1932, nro 27, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Martti Rautasen perhe ensimmäisen Suomen-lomansa aikaan 1891-1892
Martti Rautanen (keskellä) Olukondassa vuonna 1899