stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cornelis Berkhouwer

| Cornelis Berkhouwer |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin puhemies
 1973–1975  
Edeltäjä:  Walter Behrendt
Seuraaja:  Georges Spénale
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1919 Alkmaar
Kuollut: 5. lokakuuta 1992
Tiedot
Puolue:  Vapauden ja demokratian kansanpuolue
Cornelis Berkhouwer  (1919–1992) oli hollantilainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin puhemies 1971–1973. Kotimaassaan hän edusti keskustaoikeistolaista konservatiiviliberalismia edustavaa Vapauden ja demokratian kansanpuoluetta, EU-parlamentissa hän kuului liberaalien ja demokraattien ryhmään.
Berkhouwer edusti tyypillistä synnyinseutunsa Alkmeerin asukasta. Hänen isänsä oli hapankaalikauppias, ja perheen juuret olivat syvällä maaseudussa. Cornelis Berkhouwer opiskeli lakia Amsterdamissa, mutta palasi harjoittamaan lakimiehen ammattia Alkmeerissa. Hän nousi parlamenttiin tukijanaan Pieter Oud, jonka vaalipiiriin Alkmeer kuului.
VVD ei ollut erityisen euromyönteinen puolue, joten eurovaaliehdokkuudesta ei ollut juuri kilpailua. Eurooparlamentin puhemiehinä oli ollut lähinnä kristillisdemokraatteja, kunnes vuoroon nousi kaksi liberaalivasemmiston edustajaa: ensin saksalainen sosialisti Walter Behrendt, sitten Berkhouwer. Kumpikaan heistä ei ollut tehnyt näyttävää uraa kotimaassaan, vaan panosti nimenomaan europarlamentissa toimimiseen. Berkhouwer hankki kannattajia kestitsemällä kotimaakuntansa nimimiehiä, ja medianäkyvyyttä kestitsemällä toimittajia. Hän esiintyi myös maitomainoksessa, mitö pidettiin huvittavana, sillä Berkhouwer tunnettiin pikemminkin alkoholijuomien ystävänä
Diego Rubio

Diego Rubio
Diego Iván Rubio Köstner (s. 15. toukokuuta 1993 Santiago de Chile) on chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa MLS:ssä pelaavaa yhdysvaltalaista Colorado Rapidsia. Hän on kotimaansa ja Yhdysvaltojen lisäksi pelannut Portugalissa, Romaniassa, Norjassa ja Espanjassa.
Rubio edusti juniorivuosinaan Universidad Católicaa ja Colo-Coloa, jossa hänet nostettiin edustusjoukkueeseen tammikuussa 2011. Rubio allekirjoitti 5. heinäkuuta 2011 viisivuotisen sopimuksen portugalilaisseura Sportingin kanssa. Hänestä maksettiin 1,5 miljoonan euron siirtokorvaus.
Chilen A-maajoukkueessa Rubio teki ensiesiintymisensä 23. kesäkuuta 2011 Paraguayta vastaan. Hän on pelannut yhdeksän A-maaottelua, joista kolme vuonna 2011 ja kuusi vuosina 2018–2019.
Rubion isä Hugo ja veljet Eduardo ja Matías ovat kaikki tulleet myös tunnetuiksi jalkapalloilijoina. Lisäksi Chilen kaikkien aikojen menestyineimpiin jalkapalloilijoihin lukeutuva Iván Zamorano on hänen kummisetänsä.
Daniel Casper Lohenstein

| Daniel Casper Lohenstein |
| --- | --- |
 Daniel Casper Lohenstein
Henkilötiedot
Syntynyt: 1635
Kuollut: 1683 (47–48 vuotta)
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Daniel Casper (Caspar, Kaspar) Lohenstein (1635–1683) oli saksalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän oli toisen sleesialaisen runoilijakoulukunnan johtohahmoja. Hänen tyylinsä on pöyhkeäsanaista ja liioittelevaa, hänen kuoroilla varustetut draamansa (Cleopatra, Sophonisbe, Agrippina ynnä muut) täynnä raakuutta ja eläimellisiä kohtauksia. Lohenstein on lisäksi kirjoittanut lyyrisiä runoja ("Blumen") ja suunnattoman laajan ja silti keskeneräiseksi jääneen romaanin Grossmütiger Feldherr Arminius, oder Hermann nebst seiner durchlauchtigsten Thusnelda.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daniel Casper Lohenstein Wikimedia Commonsissa
Daniel Casper von Lohenstein, Projekt Gutenberg.de (saksaksi)
Lohenstein (bis 1670 Casper, Caspari), Daniel von, Deutsche Biographie (saksaksi)
Daniel Chee Tsui

| Daniel Chee Tsui> 崔琦 Cuī Qí |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  崔琦 Cuī Qí
Syntynyt: 28. helmikuuta 1939 (ikä 85) He'nan, Kiina
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Chicagon yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1998) Franklin-mitali (1998)
Daniel Chee Tsui (kiin.: 崔琦; pinyin: Cuī Qí; s. 28. helmikuuta 1939) on kiinalais-yhdysvaltalainen fyysikko, jonka tutkimuskohteisiin mm. kiinteän olomuodon fysiikka. Yhdessä Robert Laughlinin, Horst Störmerin kanssa he löysivät ns. Hallin ilmiön ja saivat löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1998.
Aiheesta muualla

Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
DJ Manian

| Manuel Reuter> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1978
Ammatti:  DJ, musiikkituottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  DJ Manian
Tyylilajit:  Hands Up, House
Levy-yhtiöt:  Zooland Records
Aiheesta muualla
www.manian.de
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
DJ Manian (oikealta nimeltään Manuel Reuter, s. 7. heinäkuuta 1978) on saksalainen musiikkituottaja, DJ ja Zooland Records -levy-yhtiön toinen omistaja.
Hän on palkitun dancetrio Cascadan jäsen, yhdessä Yanoun ja Natalie Horlerin kanssa. Hän on myös monien muiden projektien takana, kuten Spencer & Hill, Tune Up!, Bulldozzer, M.Y.C., Ampire ja Liz Kay.
Diskografia

The Heat Of The Moment (2005)
Rhythm & Drums / Bounce (2006) (DJ Manian Vs. Tune Up!)
Lovesong 2007 (2007)
Welcome to the Club (2009)
Ravers Fantasy (2009)
Ravers In the UK (2009)
Outta My Head (& Darren Styles) (2009)
Loco (2010)
Hands Up Forever (2012)
Don't Stop the Dancing (feat. Carlprit) (2012)
Diskografia > Manian feat. Aila

Turn the Tide (2007)
Heaven (2007)
Hold Me Tonight (2008)
Turn The Tide 2k8 (2008)
Aiheesta muualla

DJ Manianin kotisivut
DJ Manian Myspacessa (englanniksi)
DJ Manian Twitter -sivustolla
Daniel Didavi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Daniel Didavi
Syntymäaika: 21. helmikuuta 1990
Syntymäpaikka: Nürtingen, Itä-Saksa
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Seura
Seura: VfB Stuttgart
Pelinumero: 10
Junioriseurat
: SPV 05 Nürtingen
1997–2002: VfB Stuttgart
2002–2003: SPV 05 Nürtingen
2003–2008: VfB Stuttgart
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2015 | VfB Stuttgart II | 65 | (10) |
| 2009–2016 | VfB Stuttgart | 60 | (18) |
| 2011–2012 | → 1. FC Nürnberg (laina) | 23 | (9) |
| 2016–2018 | VfL Wolfsburg | 48 | (13) |
| 2018– | VfB Stuttgart | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2007 | Saksa U17 | 1 | (0) |
| 2008 | Saksa U18 | 1 | (0) |
| 2010 | Saksa U20 | 1 | (0) |
| 2011 | Saksa U21 | 5 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. maaliskuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. huhtikuuta 2016.
Daniel Didavi (s. 21. helmikuuta 1990 Nürtingen) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfB Stuttgartia. Vasenjalkainen Didavi on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ura > Seurajoukkueura

Didavi on VfB Stuttgartin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Bundesliigassa elokuussa 2010 Borussia Dortmundia vastaan. Kauden 2011–2012 Didavi oli lainassa Bundesliigan 1. FC Nürnbergissä. Hän teki avausmaalinsa Bundesliigassa joulukuussa 2011 Bayer Leverkusenia vastaan. Hän pelasi lainasopimuksensa aikana 23 ottelua tehden niissä yhdeksän maalia. Ensimmäisen Bundesliiga-maalinsa Stuttgartin paidassa Didavi teki huhtikuussa 2014 Borussia Mönchengladbachia vastaan. Maali oli Didavin kauden ainoa seitsemässä ottelussa.
Heinäkuussa 2016 Didavi siirtyy Bundesliigan VfL Wolfsburgiin vuoteen 2021 kattavalla sopimuksella.
Ura > Maajoukkueura

Didavi on pelannut Saksan alle 17-, alle 18-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Celia Jiménez Delgado

Celia Jiménez Delgado vuonna 2014.
Celia Jiménez Delgado (s. 20. kesäkuuta 1995 Alcaudete) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Espanjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 24 maaottelua.
Jiménez on pelannut seuratasolla kotimaansa lisäksi Yhdysvalloissa ja Ruotsissa.
Charme Asserdal

| Charme Asserdal |
| --- | --- |
Syntynyt:  15. maaliskuuta 1973
Kuollut:  9. elokuuta 2002 (29 vuotta)
Sukupuoli:  tamma
Väri:  punaruunikko
Rotu:  lämminverinen
Synnyinmaa:   Ruotsi
Rekisteröintimaa:   Suomi
Isä:  Train Bloc
Emä:  Numancia
Kasvattaja:  Eric Andersson, Göteborg
Omistaja:  Kila-Talli, Nastola
Ohjastaja:  Heikki Korpi
Lähdöt:  168: 82-21-15
Autoennätys:  13,9aly
Tasoitusennätys:  14,3ly
Voittosumma:  475 672,00 €
Charme Asserdal (15. maaliskuuta 1973 – 9. elokuuta 2002) oli suomalainen lämminveritamma, joka 1970-luvun jälkipuoliskolla oli Suomen kansainvälisesti menestynein ravihevonen. Charme Asserdal nousi uransa huipulla koko kansan tietoisuuteen, tamma esiintyi säännöllisesti tiedotusvälineissä ja sillä oli oma ihailijakerho. Se ravasi urallaan muun muassa nelivuotiaiden tammojen Euroopan-ennätyksen vuonna 1977 ja saavutti lukuisia suurkilpailuvoittoja. Charme Asserdalin huippuvuosien omistaja-valmentaja oli Timo Eve ja ohjastaja Heikki Korpi. Tamman kotitalli sijaitsi Nastolan Villähteellä, jossa sen hoitaja oli Irmeli Lehtioksa.
Kilpaura > Varsavuodet

Eric Anderssonin kasvattama Charme Asserdal syntyi keväällä 1973 Göteborgin lähistöllä sijaitsevassa Asserdalin kartanossa. Puolitoistavuotiaana se myytiin Tukholmassa Solvallan raviradan varsahuutokaupassa, josta tamman ostivat kärköläläiset Erkki ja Anne Haapiainen. Hevosen hinnaksi tuli 8 500 kruunua. Varsinainen huutaja oli tuolloin 18-vuotias Anne Haapiainen, mutta Charme Asserdal rekisteröitiin lopulta hänen isälleen Erkille, joka myös ajoi tamman ensimmäiset kilpailut kaksivuotiskaudella 1975.
Syksyllä 1975 Charme Asserdal vaihtoi omistajaa, kun nastolalaisen Timo Even Kila-Talli osti sen vajaalla 14 000 markalla ja antoi vaihdossa suomenhevostamman. Kolmivuotiskaudellaan Charme Asserdal voitti Jukka Ojanperän ohjastamana Käpylän raviradalla ajetun Seppeleajon ja sijoittui kolmanneksi Lahden vanhalla raviradalla Suomi-Derbyssä. Vaikka kolmivuotiskauden 35 starttia tuottivat kaikkiaan 13 voittoa, teki Charme Asserdal varsinaisen läpimurtonsa vasta nelivuotiaana, jolloin sen ohjastajaksi vaihtui 24-vuotias Heikki Korpi. Hän ajoi tammalla ensimmäisen kilpailunsa keväällä 1977 Ylöjärven Teivossa. Pari viikkoa myöhemmin Charme Asserdal voitti Käpylässä lämminveristen Suurmestaruuden. Muita vuoden 1977 suurkilpailuvoittoja olivat muun muassa Tammavaltikka Forssan Pilvenmäellä ja Solvallassa ravattu Jubileumspokalen, jossa Charme Asserdal kukisti Stig H. Johanssonin ohjastaman ruotsalaistähden Duke Iranin.
Kesäkuussa 1977 Charme Asserdal teki Seinäjoella nelivuotiaiden tammojen 2 100 metrin Euroopan-ennätyksen 15,8. Myöhemmin heinäkuussa tamma sai aikaan valtavan yleisöryntäyksen Mikkelin raviradalle, kun omistaja Timo Eve ilmoitti Hevosurheilu-lehdessä Charmen pyyhkivän entiset ennätykset historiaan. Kilpailuihin varatut 7 000 pääsylippua loppuivat kesken, ja aikataulua jouduttiin siirtämään puolella tunnilla, jotta kaikki halukkaat ehtivät paikalle. Lopulta Charme Asserdal ravasi sateen kastelemalla radalla uuden nelivuotiaiden tammojen mailin Euroopan-ennätyksen 13,9. Ennätysjuoksunsa jälkeen Charme sai kutsun Pariisiin, jonne se matkusti rahtikoneen sijasta Finnairin reittilennolla. Koneen matkustamosta otettiin pois penkkejä, jotta erikoisvalmisteinen kuljetuslaatikko saatiin mahtumaan sisään. Vincennesin raviradalla käydyssä kilpailussa Charme Asserdal sijoittui ranskalaisen Hadol du Vivier’n jälkeen toiseksi.
Kilpaura > Nousu huipulle

Charme Asserdal nousi eurooppalaiselle ravihuipulle vuonna 1978, kun se Suomen ja Ruotsin ohella kilpaili muun muassa Alankomaissa, Italiassa ja Länsi-Saksassa. Kotimaisten suurkilpailujen lisäksi Charme saavutti ykkössijat Göteborgin Åby Stora Prisissä ja Milanon San Sirolla juostussa Gran Premio Delle Nazionissa. Åbyssä Charme Asserdal kukisti kärkipaikalla juosseen ruotsalaisen Express Gaxen lähes 30 metrillä. Wienin Krieaussa tamma sijoittui toiseksi kreivi Kalman Hunyadyn muistoajossa, joka on yksi Euroopan vanhimpia ravikilpailuja.
Vuonna 1979 tamma voitti muun muassa Charlottenlundissa ravatun Copenhagen Cupin. Münchenin Grosser Preis von Bayern -kilpailussa Charme kukisti ranskalaisen Hadol du Vivier’n, jolle se oli kaksi vuotta aikaisemmin hävinnyt Pariisissa. Samalla se teki tammojen volttilähetyksen Euroopan-ennätyksen 14,3. Samana vuonna Charme Asserdal sai kutsun New Yorkiin Roosevelt Racewayllä järjestettyyn International Trotiin, jota pidettiin eräänlaisena ravureiden epävirallisena MM-kilpailuna. Tamma sijoittui kilpailussa kolmanneksi amerikkalaisen Doublemintin ja ruotsalaisen Express Gaxen jälkeen. Charmen hoitajana Yhdysvaltojen-matkalla toimi myöhemmin huippuohjastajaksi noussut Antti Teivainen.
Maailman suurimpiin ravikilpailuihin kuuluvaan Elitloppetiin Charme Asserdal osallistui kolmasti peräkkäin vuosina 1978–1980. Tamma voitti oman karsintalähtönsä 1979 ja 1980, mutta ei onnistunut finaaleissa, vaan jäi kummallakin kerralla viidenneksi. Vuoden 1979 finaalissa Charme Asserdal juoksi keulapaikalla ja johti vielä sata metriä ennen maalia, mutta taipui kuitenkin viime metreillä. Ohjastaja Heikki Korven mukaan tämä johtui siitä, ettei hevonen yksinkertaisesti viitsinyt tehdä kahta täyspainoista juoksua saman päivän aikana. Hänen mielestään taipuminen loppukilpailuissa ei johtunut tamman fysiikasta, vaan syy oli henkisellä puolella. Charme Asserdalin kilpailu-ura tuli päätökseensä syksyllä 1980, jolloin hevonen kärsi hankosidevammasta. Samoihin aikoihin tamma oli alkanut kärsiä myös hengitystieongelmista. Hankositeen parannuttua paluuta kilparadoille yritettiin vielä keväällä 1981, mutta lopputuloksena oli vain neljä starttia ilman menestystä. Charme Asserdal oli uransa lopettaessaan eniten palkintorahoja ansainnut Pohjoismaissa syntynyt ravihevonen.
Myöhemmät vuodet

Heti kilpailu-uransa jälkeen Charme Asserdal sai kolme varsaa, joista ei kuitenkaan tullut huippujuoksijoita. Vuonna 1985 Charme siirtyi siitostammaksi Saksaan, josta palasi jälleen Suomeen vuonna 1995. Yhteensä se ehti saada 11 jälkeläistä, joista kahden isä oli Hadol du Vivier. Viimeiset vuotensa Charme Asserdal vietti Lahden seudulla pääosin Timo Even kotitallilla. Vuonna 2002 tamman kohdusta löydettiin pahanlaatuinen kasvain, ja se lopetettiin 29-vuotiaana. Charme Asserdal on haudattu Lahteen Jokimaan raviradan pääportin läheisyyteen, jossa on myös muistomerkki.
Vuonna 1995 Charme Asserdal nimettiin ensimmäisenä hevosena Suomen Hippoksen kunniagalleriaan Tähtien Talliin.
Suurkilpailut

| --- | --- |
 Voittoja 1976  Seppeleajo 1977  Lämminveristen Suurmestaruus   Tammavaltikka   Fyraåringseliten   Jubileumspokalen   Sprintermästaren 1978  Killerin Eliitti   Pohjola Grand Prix   Seinäjoki-ajo   Gran Premio Delle Nazioni   Grote Prijs der Lage Landen   Preis der Besten   Åby Stora Pris 1979  Copenhagen Cup   Grosser Preis von Bayern   Grosser Preis von Mönchengladbach   Lämminveristen Suurmestaruus   Tammavaltikka :  Muita sijoituksia 1977  Criterium Continental – 2.   Gävle Stora Pris – 2. 1978  Graf Kalman Hunyady-Gedenkrennen – 2.   Grote Prijs der Giganten – 3.   Oslo Grand Prix – 3. 1979  C. L. Mullers Memorial – 2.   Grote Prijs der Giganten – 2.   Preis der Besten – 2.   International Trot – 3. 1980  Grote Prijs der Lage Landen – 3.
Aiheesta muualla

Ravuri Charme Asserdal oli suomalainen tähtitamma. Ylen Elävä arkisto.
Charme Asserdal Suomen Hippoksen tietokannassa.
Charme Asserdalin hauta Jokimaan raviradalla.
Celin Bizet Ildhusøy

Celin Bizet Ildhusøy (s. 24. lokakuuta 2001) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa maaliskuun 2024 loppuun mennessä 17 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia: marraskuussa 2021 ensimmäisessä maaottelussaan Armeniaa vastaan, helmikuussa 2022 Italiaa ja Portugalia vastaan, huhtikuussa 2022 Kosovoa vastaan, lokakuussa 2022 Brasiliaa vastaan sekä helmikuussa 2024 Kroatiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa.
Bizet on edustanut kotimaassaan Skedsmota, Vålerengaa ja Greitä. Kesällä 2021 hän siirtyi ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin, jossa hän pelasi kauden 2021–2022 aikana kuusi pääsarjaottelua. Hän siirtyi elokuussa 2022 Englannin Superliigan Tottenhamiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Superliigassa 22 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2034–2024 hän on maaliskuun loppuun mennessä pelannut 17 liigaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Dark Blue

Dark Blue voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Dark Blue, elokuva vuodelta 2002
Lain varjossa (Dark Blue), TNT:n televisiosarja vuosilta 2009–2010
”Dark Blue”, No Doubt -yhtyeen kappale vuoden 2000 albumilta Return of Saturn
”Dark Blue”, Jack’s Mannequin -yhtyeen singlekappale vuoden 2005 albumilta Everything In Transit.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dark Blue”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Cornelis van Cleve

Madonnamaalaus (noin 1550).
Cornelis van Cleve, Cornelis van Cleef, Cornelis van der Beke tai Sotte Cleef (1520–1567), oli alankomaalainen taiteilija. Hän työskenteli lähinnä Englannissa ja oli etevä muotokuvamaalari. Hän kuoli mielisairaana.
Hänestä käytetään joskus virheellisesti nimeä Joos van Cleve nuorempi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cornelis van Cleve Wikimedia Commonsissa
Gregory Jarvis

Gregory Jarvis vuonna 1985.
Gregory Bruce Jarvis (24. elokuuta 1944 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 1986 Cape Canaveral, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen insinööri. Jarvis sai surmansa avaruussukkula Challengerin räjähdyksessä 28. tammikuuta 1986. Onnettomuudessa kuoli kaikkiaan seitsemän ihmistä. Hänen oli määrä toimia lennolla Hughes Aircraftin hyötykuorma-asiantuntijana ja se olisi ollut hänen ensimmäinen avaruuslentonsa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gregory Jarvis
Danton (elokuva)

| Danton |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andrzej Wajda
Käsikirjoittaja:   Jean-Claude Carrière  Andrzej Wajda  Agnieszka Holland  Boleslaw Michalek  Jacek Gasiorowski 
Perustuu:  Stanislawa Przybyszewskan näytelmään Sprawa Dantona
Tuottaja:  Margaret Menegoz (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Jean Prodromidès
Kuvaaja:  Igor Luther
Leikkaaja:  Halina Prugar-Ketling
Tuotantosuunnittelija:  Allan Starski
Lavastaja:  Allan Starski
Pääosat:   Gérard Depardieu  Wojciech Pszoniak  Anne Alvaro 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Puola
Tuotantoyhtiö:  Gaumont ym.
Levittäjä:  Gaumont Netflix
Ensi-ilta:  1982
Kesto:  136 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Danton on ranskalais-puolalainen Andrzej Wajdan ohjaama elokuva 
vuodelta 1982. Se kertoo asianajaja Georges Dantonin vaiheista Ranskan suuren vallankumouksen aikoihin.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Dantonin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| Näyttelijä |   | Rooli |
| --- | --- | --- |
|  Gérard Depardieu  | … |  Georges Danton   |
|  Wojciech Pszoniak  | … |  Maximilien Robespierre   |
|  Anne Alvaro  | … |  Éléonore Duplay   |
|  Patrice Chéreau  | … |  Camille Desmoulins   |
|  Bogusław Linda  | … |  Louis Antoine de Saint-Just   |
|  Lucien Melki  | … |  Fabre d’Églantine   |
|  Angela Winkler  | … |  Lucile Desmoulins   |
|  Roger Planchon  | … |  Antoine Quentin Fouquier-Tinville   |
|  Jacques Villeret  | … |  François-Joseph Westermann   |
Colton Beck

| Colton Beck |
| --- | --- |
 Colton Beck (vasemmalla)
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1990 (ikä 34) Langley, BC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Stavanger Oilers
Sarja:  Fjordkraft-ligaen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  St. John’s IceCaps (AHL) Idaho Steelheads (ECHL) Iowa Wild (AHL) Stockton Heat (AHL) Dornbirner EC (ICEHL) Ilves (SML)
Colton Beck (s. 10. kesäkuuta 1990 Langley, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Norjan Fjordkraft-ligaenin Stavanger Oilersissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Beck osaa pelata myös keskellä.
Ura > Juniori- ja yliopistovuodet

Beck vietti juniorivuotensa kotikaupungissaan Brittiläisen Kolumbian Langleyssa. Hän debytoi Langley Chiefsin joukkueessa BCHL-junioriliigassa kauden 2006–2007 pudotuspeleissä. Kaudella 2008–2009 Beck oli tehoilla 33+25=58 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2009–2010 hän toimi Chiefsin varakapteenina. Beck voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 39+47=86, joilla hän sijoittui koko BCHL:n maalipörssissä viidenneksi ja pistepörssissä kuudenneksi. Pudotuspeleissä Beck oli Chiefsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+10=13.
Vuodet 2010–2014 Beck kävi Alaska-Fairbanksin yliopistoa. Sophomore-vuotenaan 2011–2012 hän oli tehoilla 13+12=25 joukkueensa toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Junior-vuotenaan 2012–2013 Beck nousi AK-Fairbanksin varakapteeniksi. Hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Cody Kunykin kanssa edellään Andy Taranto ja sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Tyler Morleyn kanssa. Senior-vuotenaan 2013–2014 Beck nousi AK-Fairbanksin kapteeniksi. Hän oli tehoilla 14+25=39 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Cody Kunykin jälkeen. Beck jakoi koko WCHA:n syöttöpörssin toisen sijan AK-Anchoragen Blake Tatchellin ja Bowling Greenin Dan DeSalvon kanssa sekä sijoittui pistepörssissä neljänneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Yliopistokautensa jälkeen Beck siirtyi maaliskuussa 2014 amatööritry-out-sopimuksella AHL-joukkue St. John’s IceCapsiin, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua.
Ura > Ammattilaisuran alku Pohjois-Amerikassa

Syyskuussa 2014 Beck teki sopimuksen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa. Hän osallistui samana syksynä myös ammattilaistry-out-sopimuksella AHL-joukkue Texas Starsin harjoitusleirille. Beck pelasi ECHL:ssä tulokaskautenaan 2014–2015 65 runkosarjaottelua tehopistein 18+31=49 ja kuusi playoff-ottelua tehopistein 4+1=5. Hän jakoi pudotuspeleissä Steelheadsin sisäisen pistepörssin voiton Wade MacLeodin kanssa. Elokuussa 2015 Beck teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2015–2016 hän nousi Steelheadsin varakapteeniksi. Marraskuussa 2015 Beck siirtyi ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Iowa Wildiin. Tammikuussa 2016 hän teki seuran kanssa loppukauden kattavan sopimuksen. Beck pelasi AHL:ssä kauden aikana kaikkiaan 52 runkosarjaottelua tehopistein 8+13=21.
Toukokuussa 2016 Beck teki Iowa Wildin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Samana syksynä NHL-varaamaton Beck osallistui ammattilaistry-out-sopimuksella Minnesota Wildin harjoitusleirille. Hän pelasi AHL:ssä ensimmäisen kokonaisen kautensa 2016–2017 aikana 74 runkosarjaottelua tehopistein 5+16=21. Kaudella 2017–2018 Beckin teholukema +7 oli Iowan hyökkääjistä paras. Toukokuussa 2018 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Samana syksynä Beck osallistui jälleen Minnesota Wildin NHL-harjoitusleirille. Marraskuussa hän teki seuran kanssa kaksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen, joka tuo Beckille ensimmäisellä kaudella NHL:n puolella 650 000 dollaria ja farmin puolella 75 000 dollaria. Toisella kaudella hänen kausipalkkansa NHL:ssä on 700 000 dollaria ja farmissa 85 000 dollaria. Beck pelasi loppukauden 2018–2019 kokonaan Iowan puolella. Syyskuussa 2019 Wild lähetti hänet siirtolistan kautta farmiin, jossa Beck pelasi myös kauden 2019–2020.