Fjodor Dostojevski
Elämäkerta > Lapsuus- ja nuoruusvuodet > Lapsuus

Dostojevskin vanhemmat
Mihail Andrejevitš Dostojevski
Maria Fjodorovna Netšajeva
Fjodor Dostojevski syntyi köyhtyneeseen aatelisperheeseen, joka kuului Moskovan alempaan keskiluokkaan. Hän oli toinen kahdeksasta sisaruksesta. Hänen sisaruksiaan olivat Mihail (1820–1864), Varvara (1822–1892), Andrei (1825–1897), Ljubov (1829-1829), Vera (1829–1896), Nikolai (1831–1883) ja Aleksandra (1835–1889).
Isä Mihail Andrejevitš Dostojevski (1789–1839), joka polveutui vanhasta aatelissuvusta ja liettualaisista esivanhemmista, opiskeli pappisseminaarisssa vuodesta 1802 lähtien ja pääsi vuonna 1809 Aleksanteri I:n antamalla asetuksella opiskelemaan Keisarilliseen lääketieteelliseen ja kirurgiseen akatemiaan. Hän toimi armeijan kirurgina Napoleonin sotien aikana vuodesta 1812 ja eteni ylilääkäriksi vuonna 1816. Vuonna hänet 1818 siirrettiin apulaislääkäriksi moskovalaiseen sotasairaalaan. Hän meni vuonna 1820 naimisiin sairaalassa tapaamansa Maria Fjodorovna Netšajevna (n. 1800–1837) kanssa, joka oli köyhtyneestä Moskovan 3. killan Kalugasta peräisin olevasta kangaskauppiasperheestä. Seuraavana vuonna Mihail Andrejevitš Dostojevski erosi armeijan palveluksesta ja aloitti lääkärinä Mariinskin köyhien sairaalassa ja piti samalla yksityisvastaanottoa.
Mihail Andrejevitšin kerrotaan olleen perheelleen omistautunut, mutta ankara ja ahdasmielinen isä. Äiti Maria Fjodorovna Netšajeva taas oli lempeä ja hyväntahtoinen. Marian vanhempi sisar Aleksandra, joka oli naimisissa 1. killan rikkaan ensimmäisen luokan kauppiaan Aleksandr Kumaninin kanssa, liittyi myöhemmin tulevan kirjailijan elämään.
Koti sijaitsi Mariinskin köyhien sairaalan alueella, alemman yhteiskuntaluokan asuinalueella Moskovan laitamilla. Fjodor kohtasi leikkiessään sairaalan puutarhassa potilaita, jotka olivat Venäjän sosiaalisen asteikon alapäässä. Alueella sijaitsi myös muun muassa mielisairaala, orpokoti ja rikollisten hautausmaa. Tämän urbaanin marginaalimiljöön vaikutus näkyy Dostojevskin tuotannon aihepiireissä.
Dostojevski omaksui vanhemmiltaan hartaan, ortodoksisen uskonnollisuuden. Perheessä ei kulttuuria juurikaan harrastettu, vaikka Fjodor Dostojevskin nuoruudessa Venäjällä elettiin vielä kotimaisen runouden kulta-aikaa, ja ulkomaiset romantiikan virtaukset vaikuttivat keisarikunnassa vahvoina. Nuorena poikana Dostojevski luki varsin vähän, ja hänen lukemistaan kirjoistakin suurin osa oli isä Mihail Andrejevitšin vaatimuksesta uskonnollisia kirjoja, mutta mukana oli myös romanttista kirjallisuutta.
Uudemman kirjallisuushistoriallisen tutkimuksen mukaan Dostojevski tutustui kirjallisuuteen jo varhaisessa iässä. Kolmevuotiaasta lähtien hänelle luki sankaritarinoita, satuja ja legendoja lastenhoitaja Alena Frolovna, joka vaikutti voimakkaasti pojan kasvatukseen ja rakkauteen kaunokirjallisuutta kohtaan. Kun Fjodor oli neljävuotias, äiti opetti hänet lukemaan ja kirjoittamaan Raamatusta. Vanhemmat tutustuttivat hänet useisiin kirjailijoihin: Nikolai Karamzin, Aleksandr Puškin ja Gavrila Deržavin, Ann Radcliffen goottilaiset romaanit, Schillerin ja Goethen romanttiset teokset, Miguel de Cervantesin ja Walter Scottin seikkailutarinat ja Homeroksen eepokset. Nikolai Gogolin tuotanto vaikutti Dostojevskiin suuresti. Vaikka isän tapaa kasvattaa on kuvailtu tiukaksi ja ankaraksi, Dostojevski on itse kertonut, että hänen mielikuvitustaan elävöitettiin vanhempien iltaisin ääneen lukemien kirjojen avulla.
Vuonna 1828 Mihail Andrejevitš Dostojevski korotettiin kollegiasessorin virka-arvoon, joka nosti hänet aatelisluokkaan. Tällainen oli mahdollista Pietari I:n runsaat sata vuotta aiemmin toteuttamien uudistusten kautta. Mihail Andrejevitš osti vuonna 1831 maalaiskartanon Darovojesta noin 150 km Moskovasta, jossa nuori Fjodor vietti lapsuutensa kesät. Vuoteen 1833 asti Fjodor sai alkeiskoulutuksensa kotona, kunnes hänet lähetettiin ensin ranskalaiseen ja sitten Tšermakin sisäoppilaitokseen Moskovassa. Pojan koulutus kustannettiin lainarahalla ja isän lisätöillä yksityispraktiikassaan. Fjodor tunsi itsensä ulkopuoliseksi aristokraattiperheitten poikien parissa, jota kuvataan hänen teoksessaan Keskenkasvuinen (Podrostok, 1875).
Dostojevskin äiti Maria Fjodorovna kuoli vuonna 1837 tuberkuloosiin pojan ollessa 15-vuotias. Perheen maalaiskartanossa asunut isä Mihail Andrejevitš alkoholisoitui vaimonsa menetyksen vuoksi. Mihail Andrejevitš kuoli vuonna 1839 äkillisesti ja naapuri Pavel Hotiaintsev väitti, että hänet surmasivat omat maaorjat. Naapurin taka-ajatuksena oli saada maa-alue haltuunsa. Jos maaorjat olisi todettu syyllisiksi ja lähetetty Siperiaan, Hotiaintsev olisi voinut ostaa vapautuneen maan. Maaorjat vapautettiin  oikeudenkäynnissä Tulassa, mutta Dostojevskin veli Andrei piti tarinaa yllä. Nykyisin tätä tarinaa pidetään myyttinä ja Mihail Andrejevitš Dostojevskin todellinen kuolinsyy oli infarkti.
Dostojevskin traumaattinen isäsuhde ilmeni monin tavoin hänen elämässään ja tuotannossaan. Sen klassikkotulkinta on Sigmund Freudin Dostojevski ja isänmurha (1928, suom. teoksessa Uni ja isänmurha).