stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Onni Fredrikson

Onni Anton Fredrikson (6. heinäkuuta 1885 Jyväskylä – 20. toukokuuta 1953 Jyväskylä) oli suomalainen kauppaneuvos ja lakkeja valmistaneen jyväskyläläisen A. Fredrikson Oy:n toimitusjohtaja.
Fredriksonin vanhemmat olivat pankinjohtaja, kauppaneuvos Anton Henrik Fredrikson ja Ilma Maria Forsblom. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1906 ja kävi Suomen liikemiesten kauppaopiston kurssin 1908.
Onni Fredrikson oli isänsä perustaman A. Fredrikson Oy:n toimitusjohtajana 1913–1953. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1947. Fredrikson toimi myös Ruotsin varakonsulina. Fredriksonin yrityksen palveluksessa oli 1900-luvun alussa noin 80 henkilöä, 1920-luvulla yli 100 henkilöä ja 1950-luvulla yli 200 henkilöä. Enimmillään Fredriksonilla oli työntekijöitä 485 vuonna 1970.  Yhtiöllä oli myös omat vähittäismyymälät Helsingissä, Viipurissa ja Oulussa mutta ne lakkautettiin jo 1930-luvulla. Solmioiden valmistus päättyi 1940 ja tämän jälkeen yritys valmisti turkis- ja nahkavaatteita sekä lakkeja. A. Fredrikson Oy:n valmistustoiminta päättyi 1977 jolloin sen seuraajaksi perustettu Fredriksonin Lakkitehdas Oy aloitti valmistustoiminnan.
Onni Fredrikson oli naimisissa vuodesta 1913 Signe Elvira Fagerholmin kanssa. Heidän poikansa Eero Fredrikson oli A. Fredrikson Oy:n toimitusjohtajana isänsä jälkeen 1953–1975.
Onni Aslak Rauhamaa

Onni Aslak Rauhamaa, vuoteen 1906 Nykopp (19. marraskuuta 1901 Oulu – 7. syyskuuta 1984 Jokioinen) oli suomalainen opettaja ja koulun- ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Rauhamaan vanhemmat olivat kouluneuvos Onni Rauhamaa, aiemmin Nykopp, ja Signe Bucht ja puoliso vuodesta 1927 maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Kaisu Inkeri Hirvensalo, maanviljelysneuvos Gabriel Hirvensalon tytär. Rauhamaa tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta vuonna 1921 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1926. Hän oli toiminut assistenttina Suomen Suoviljelysyhdistyksessä, mutta meni valmistuttuaan maamieskoulun opettajaksi Peltosalmelle. Uudenmaan maamieskoulun opettajana, johtajana ja koulutilan hoitajana Rauhamaa toimi 1927–1929 ja sitten Jokioisten pienviljelijäkoulun opettajana vuoteen 1937, jolloin hän siirtyi Harjun maanviljelyskoulun johtajaksi, opettajaksi ja koulun harjoittelutilan johtajaksi. Vuonna 1954 Rauhamaasta tuli Jokioisten kartanoitten toimitusjohtaja ja samalla sen käytännöllis-tietopuolisen karjanhoitokoulun johtaja. Eläkkeelle vuonna 1969 jääneellä Rauhamaalla oli myös Jokioisissa useita luottamustehtäviä, kuten kunnanvaltuuston jäsenyys. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Rauhamaa sai vuonna 1966.
Pihamittari

| Pihamittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Kenttämittarit Larentiinae
Suku::  Scotopteryx
Laji::  chenopodiata
Kaksiosainen nimi
 Scotopteryx chenopodiata  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Pihamittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihamittari (Scotopteryx chenopodiata) on niittymäisten alueiden ja pihojen yleinen mittariperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Pihamittarin koiras on väritykseltään lämpimänruskea, kun taas naaraiden ruskeaan väritykseen liittyy kuluneen harmaa vivahde. Molemmilla sukupuolilla etusiiven poikki kulkee leveä, tumma, harmaanruskea vyö, jonka molemmin puolin on kapeammat, tummanruskeat kaistaleet. Harmaanruskean vyön sisällä on musta siipitäplä. Kuluneet yksilöt voivat olla lähes tasaisen ruskeita. Pihamittarin etusiiven kärki on terävä ja tätä vaikutelmaa vielä korostaa siiven kärjen vinottainen tumma täplä. Takasiivet ovat harmaanruskeat. Siipiväli on 29–33 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Pihamittari on koko Euroopan alueella hyvin yleinen laji, ja sitä esiintyy Suomessa Etelä-Lappiin asti. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat

Pihamittari on nimensä mukaisesti pihapiireissä viihtyvä laji, jonka varsinaista elinympäristöä ovat erilaiset avoimet maastot. Perhonen on aktiivinen hämärässä, mutta voi häirittynä lentää päivälläkin. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi

Toukka elää hernekasveilla, erityisesti niittynätkelmällä (Lathyrus pratensis) ja hiirenvirnalla (Vicia cracca).
Aiheesta muualla

The Moths of Suffolk: Shaded Broad-bar (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Phyllis Bennis

Phyllis Bennis
Phyllis Bennis toimii tutkijana Institute for Policy Studiesissa, Washington (DC):ssä. Hänen kiinnostuksen kohteinaan ovat Lähi-idän politiikka, Irakille määrätyt pakotteet Persianlahden sodan jälkeen, Yhdysvaltain ulkopolitiikka ja Yhdistyneiden kansakuntien tulevaisuus. YK:n historiaa ja tulevaisuutta Bennis pohtii kirjassaan "Tulilinjalla YK" (engl. "Calling the Shots. How Washington Dominates Today's UN"). Hän luo tarkan katsauksen historiaan ja analysoi kuinka suuret maat (lähinnä USA) ovat manipuloineet, uhkailleet, kiristäneet, lahjoneet pienempiä maita saadakseen ne tukemansa päätöslauselman taakse. Hän myös kritisoi voimakkaasti Turvallisuusneuvoston valtaa ja sen epädemokraattisuutta sekä suurilla mailla olevaa veto-oikeutta. Hänen mielestään YK:lla on tulevaisuutta vain jos turvallisuusneuvosto lakkautetaan ja päätökset siirretään yleiskokouksen päätettäviksi, joissa kaikilla YK:n jäsenillä on vain yksi ääni eikä veto-oikeutta. 
Bennis kritisoi myös voimakkaasti George W. Bushin politiikkaa.
Benniksen kirjat

"Challenging Empire: People, Governments and the UN Defy U.S. Power" (2005)
"Before And After: US Foreign Policy and the September 11th Crisis" (2002)
"Calling the Shots. How Washington Dominates Today's UN" (1996)
"From Stones to Statehood. The Palestinian Uprising" (1990)
Aiheesta muualla

Tietoa Benniksen työstä, kirjoista ja artikkeleista
Tietoa ja kirjoituksia (Arkistoitu – Internet Archive)
Olavi Kortealho

Olavi Aleksander Kortealho (8. lokakuuta 1920 Helsinki – 12. lokakuuta 2009 Vihti) oli suomalainen poliitikko. Hän vaikutti etenkin Suomen kommunistisen puolueen talousasioiden johdossa 1950-luvulta 1980-luvulle.
Ennen sotia Kortealho työskenteli peltiseppänä. Jatkosodassa hän oli korpraalina. Sotien jälkeen Kortealho aikoi poliisikonstaapeliksi, mutta hänet värvättiin pian niin sanotun punaisen Valtiollisen poliisin palvelukseen.
Valpon lakkauttamisen jälkeen Kortealho siirtyi puoluetoimintaan. Hän oli aluksi SKDL:n talousvastaava ja vuodesta 1955 SKP:n 2. taloudenhoitaja. Vuoden 1966 edustajakokouksessa Kortealho nousi SKP:n talouspäälliköksi. Hän toimi talousasioiden johdossa vuoteen 1985. Kortealho ei ollut näkyvästi esillä julkisuudessa, mutta hänellä oli huomattavasti vaikutusvaltaa. Hänellä oli myös kunnolliset idänsuhteet, vaikka hän lukeutui puolueen Aarne Saarista tukeneeseen enemmistöön. Viimeisinä työvuosinaan Kortealho oli Kulttuuritalon kirjoilla. Sen jälkeen hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi.
Hänen viimeinen leposijansa on Maunulan uurnalehdossa Helsingissä.
Polar (satelliitti)

GGS Wind on Polarin sisaralus
Polar oli Maan magnetosfääriä tutkinut Nasan satelliitti, joka laukaistiin 24. helmikuuta 1996 Delta II-raketilla Vandenberg Air Force Base-tukikohdasta. Sen oli valmistanut Lockheed Martin Astro Space Division. Polarin toiminta päättyi 28. huhtikuuta 2008.
Oulun yliopisto suunnitteli ja valmisti satelliitin sähkökenttiä mittaavat instrumentit ja niiden lankapuomit.
Polar-satelliitin instrumentit
Aiheesta muualla

NASA's Polar Satellite Webpage
Polar site on ISTP
Onni Ermala

Onni Johannes Ermala (entinen Enroth 9. toukokuuta 1904 Sääksmäki – 29. syyskuuta 1958 Kemi) oli suomalainen arkkitehti. Hän opiskeli Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulussa vuosina 1920–1924 ja toimi Rakennushallituksen piirtäjänä 1929–1943, Rakennushallituksen suunnitteluosaston ylimääräisenä arkkitehtina 1943–1950 ja Kemin kaupunginarkkitehtina 1950–1958.
Ermala ei ollut saanut arkkitehdin koulutusta, mutta siitä huolimatta hänet nimitettiin arkkitehdin virkoihin. Hän myös menestyi arkkitehtikilpailuissa. Näistä saavutuksista merkittävin oli ensimmäinen palkinto Helsingin olympiastadionin suunnittelukilpailussa (1930), lunastettu suunnitelma stadionin toisessa kilpailussa (1933) ja kutsu kolmanteen kilpailuun.
Ermalan suunnittelema Suomussalmen kirkko.
Rakennushallituksen arkkitehtina toiminut Salme Setälä luonnehtii muistelmissaan "Lykkyä", Ermalaa, "piirtäjäksi Jumalan armosta". Setälän mukaan suunnittelukilpailujen säännöt muutettiin Ermalan voittojen seurauksena siten, että niihin saivat osallistua vain koulutetut arkkitehdit. Ermala sai kuitenkin tasavallan presidentiltä vuonna 1948 erioikeuden käyttää arkkitehdin titteliä, minkä Setälä arvelee olevan ainoa taiteilijalle myönnetty vastaava arvonimi Suomessa. Ermalalle tarjottiin arkkitehdin virkoja, Johannesburgista, Ottawasta ja Limasta, mutta Setälän mukaan hän "katosi" Kemiin.
Ermalan osuus Malmin lentokentän suunnitteluun on merkittävä, vaikkakin arvio vaihtelee eri lähteissä. Museoviraston mukaan käytännön suunnittelun hoitivat arkkitehdit Dag Englund, Ermala ja Vera Rosendal. Salme Setälän muistelmien mukaan suunnittelun hoiti pääasiassa Ermala. Aino Niskasen väitöstutkimuksen Väinö Vähäkangas ja hänen toimintansa mukaan ei voida pitävästi määritellä, mikä oli kunkin osuus suunnittelussa. Malmin lentokentän historiassa Hannu-Matti Wahl esittää Ermalan suunnittelun koskeneen erityisesti lentokonehallia. Wahlin esityksen mukaan viimeiset suunnitelmat ovat Yrjö Waskisen allekirjoittamat. Rosendal puolestaan tuli Rakennushallitukseen töihin vaiheessa, jossa rakennustyöt oli jo aloitettu.  Lisäksi Ermala suunnitteli sodan jälkeen ainoan valvontakomission käyttöön arkkitehdin suunnitteleman rakennuksen, teatteriparakin. Rakennus oli noin 30 metriä pitkä L-muotoinen tyyppirakennus, jossa oli mm. elokuvateatteri noin 300 hengelle.
Ermalan suunnittelemia julkisia rakennuksia ovat mm. Kemin työväentalo, Lapin lääninhallitus, Suomussalmen kirkko, Kemin tyttölyseo, Rovaniemen Valistustalo eli Valsa, Raision Viljasiilo, Keminmaalla sijaitseva Pohjanranta sekä Puijon maja.
Kuvataiteilija Anita Ermala on Onni Ermalan tytär.
Peräseinäjoen pesäpallostadion

| Peräseinäjoen Pesäpallostadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Saarentie 2 61100 Peräseinäjoki
Koordinaatit:  62°33′26″N, 23°04′07″E
Avattu:  1996
Omistaja:  Seinäjoen kaupunki
Kenttä:  hiekkatekonurmi
Käyttäjät
 Pesäpallo:   Peräseinäjoen Toive (1996-)   PeTo-Jussit (2005-) 
Katsojakapasiteetti
 500 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Peräseinäjoen Pesäpallostadion on Seinäjoen Peräseinäjoella sijaitseva pesäpallostadion. Stadionia käyttävät Naisten Superpesiksessä pelaava Petojussit sekä miesten maakuntasarjassa pelaava Peräseinäjoen Toive.
Historia

Peräseinäjoen pesäpallokenttää laajennettiin vuonna 1994 miesten kentän viralliset mitat täyttäväksi ja tarvittaessa kentälle voitiin laajennuksen jälkeen merkitä kaksi lasten kenttää poikkipäin. Vuonna 1996 PeTon pesäpallojaosto teki kunnalle esityksen hiekkatekonurmesta jonka kunnanvaltuusto hyväksyi syksyllä 1996.
Yleisöennätys

Kentän yleisöennätys syntyi 18. elokuuta 2007 Petojussien jatkosarjan ottelussa Tyrnävän Tempausta vastaan, jolloin ottelua oli seuraamassa 951 katsojaa.
Galleria

Peräseinäjoen pesäpallostadion.
Kuva Petojussien ja Feran välisestä ottelusta.
Peräseinäjoen Toiveen naisten Superpesisottelu.
Ove Blomfelt

Ove E. Blomfelt (s. 10. tammikuuta 1957 Pernaja) on suomalainen entinen aitajuoksija. Seuratasolla hän edusti Loviisan Toria ja Helsingin Kisa-Veikkoja.
Blomfelt voitti 400 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden vuonna 1983 tuloksella 50,97 sekuntia, joka jäi myös hänen ennätyksekseen. Vuosina 1979 ja 1980 hän sijoittui 400 metrin aidoissa SM-pronssille. 110 metrin aitajuoksussa hän juoksi ennätyksekseen 14,70 sekuntia vuonna 1984.
Perusmäki

| Perusmäki> Grundbacka |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Perusmäki korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Pohjois-Espoo
Kaupunginosa nro:  82
Pinta-ala:  6,8 km² 
Väkiluku:  2 685 (31.12.2023)
Postinumero(t):  02920
Lähialueet:  Kalajärvi, Niipperi, Vanhakartano, Bodom, Röylä
Perusmäki (ruots. Grundbacka) on pientalovaltainen kaupunginosa Espoossa. Suurin osa alueen rakennuksista on valmistunut 1960-luvun jälkeen aktiivisimpien rakennuskausien ollessa 1960-, 2000-, 2010-luku ja meneillään oleva 2020-luku. Alueen kaikki asunnot olivat erillisiä pientaloja tai rivitaloja. Seudun asemakaavan tehtävänä on kehittää vanhaa omakotitaloaluetta tiivistämällä yhdyskuntarakennetta säilyttäen samalla nykyisen asuinalueen luonteen.
Perusmäen alueella toimii vuonna 1971 perustettu Röylän ja Bodomin Seudun omakotiyhdistys ry.
Nimi

Perusmäen nimen taustalla on Neppersin tilaan kuulunut Grundbackan torppa. Ennen torppaa nimi on ollut maastonnimi, sillä Grundbacka Rå esiintyy asiakirjoissa vuonna 1700 ennen torpa perustamista. Nimellä on mahdollisesti viitattu maaperän laatuun. Suomenkielinen vastine Perusmäki kehitettiin 1960-luvulla. Kaupunginosan nimi siitä tuli vuonna 1982.
Historia

Perusmäen eteläpuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Perusmäen väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 832 | 832 |
| 1980 | 1980 |    | 776 | 776 |
| 1985 | 1985 |    | 761 | 761 |
| 1990 | 1990 |    | 762 | 762 |
| 1995 | 1995 |    | 820 | 820 |
| 2000 | 2000 |    | 959 | 959 |
| 2005 | 2005 |    | 1 218 | 1 218 |
| 2010 | 2010 |    | 1 331 | 1 331 |
| 2015 | 2015 |    | 1 611 | 1 611 |
| 2020 | 2020 |    | 2 329 | 2 329 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Etäisyydet

Helsingin keskustaan 25 kilometriä
Kalajärvelle noin 4 kilometriä
Leppävaaraan noin 15 kilometriä
Myyrmäkeen noin 12 kilometriä
Espoon keskukseen 14,6 kilometriä
Kulkuyhteydet

Perusmäen aluetta palvelee kolme bussilinjaa:
• 239 Kalajärvi - Leppävaara
• 349 Lepsämänjoki - Röylä
• 583(K) Perusmäki - Aviapolis
Aiheesta muualla

Röyläntupa / Röylän ja Bodomin seudun omakotiyhdistys
Pioltello

| Pioltello |
| --- | --- |
 Pioltellon rautatieasema.
 vaakuna
 Koordinaatit: 45°30′N, 9°20′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Metropolikaupunki:  Milano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,1 km²
Korkeus:  122 m
Väkiluku (31.12.2019):  37 226
 – Väestötiheys:  2 843 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  20096
Suuntanumero(t):  02
 
 http://www.comune.pioltello.mi.it/PortaleNet/portale/CadmoDriver_s_51 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pioltello on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 12 kilometriä koilliseen. Pioltellon väkiluku kasvoi nopeasti toisen maailmansodan jälkeen, ja paikkakunnan yleisilme on moderni.
Maantiede

Pioltello sijaitsee tasankomaalla Milanon itäisellä esikaupunkivyöhykkeellä Lombardian länsiosassa. Sen frazionet ovat Limito, Rugacesio ja Seggiano. Pioltello kuuluu historialliseen Martesanan alueeseen.
Historia

Pioltellon historian suuret linjat ovat samat kuin Milanon. Ensimmäinen kirjallinen maininta Pioltellosta on vuodelta 1020 muodossa Plautellum; nimi saattaa viitata alueen tasaiseen maastoon. Alueella on asuttu jo huomattavasti aiemmin: Seggianosta on löydetty nekropoli, joka on ajoitettu 300-luvulle. Napoleonin aikakaudella Pioltello toimi Martesanan alueen pääpaikkana. Vuonna 1869 Pioltelloon suunniteltiin liitettäväksi laajoja alueita, kuten Rodano idästä. Suunnitelma kaatui ja lopulta Pioltelloon liitettiin vain Limito. Ennen toista maailmansotaa Limito ja Pioltello olivat vähäisiä maalaiskyliä, joissa elettiin vuosisataisten agraariperinteiden mukaan. Paikkakunta kaupungistui vinhaa vauhtia 1950-luvulta alkaen. Väkiluku kuusinkertaistui 1950-luvun alusta 2010-luvulle. Pioltellon rakennuskanta on verraten modernia, vanhimmat rakennukset - Sant'Andrean kirkko ja Palazzo della Pesa - ovat 1700-luvulta.
Talous ja liikenne

Pioltellon teollisuus on monipuolista (elintarvikkeita, kemianteollisuutta, mekaniikkaa). Vähittäiskauppaketju Esselungan pääkonttori sijaitsee Pioltellossa.
Pioltellon rautatieasema, Stazione di Pioltello-Limito, sijaitsee rataosuudella Milano–Venetsia. Asema on Milanon paikallisjunaliikenteen piirissä. Pioltellon kautta kulkevat maantiet SP 14 ja SP 103, jotka yhdistävät paikkakunnan Milanon seudun moottoriteihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pioltello, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Pioltello
Milanon metropolikaupunki
Abbiategrasso | Albairate | Arconate | Arese | Arluno | Assago | Baranzate | Bareggio | Basiano | Basiglio | Bellinzago Lombardo | Bernate Ticino | Besate | Binasco | Boffalora sopra Ticino | Bollate | Bresso | Bubbiano | Buccinasco | Buscate | Bussero | Busto Garolfo | Calvignasco | Cambiago | Canegrate | Carpiano | Carugate | Casarile | Casorezzo | Cassano d’Adda | Cassina de’ Pecchi | Cassinetta di Lugagnano | Castano Primo | Cernusco sul Naviglio | Cerro Maggiore | Cerro al Lambro | Cesano Boscone | Cesate | Cinisello Balsamo | Cisliano | Cologno Monzese | Colturano | Corbetta | Cormano | Cornaredo | Corsico | Cuggiono | Cusago | Cusano Milanino | Dairago | Dresano | Gaggiano | Garbagnate Milanese | Gessate | Gorgonzola | Grezzago | Gudo Visconti | Inveruno | Inzago | Lacchiarella | Lainate | Legnano | Liscate | Locate di Triulzi | Magenta | Magnago | Marcallo con Casone | Masate | Mediglia | Melegnano | Melzo | Mesero | Milano | Morimondo | Motta Visconti | Nerviano | Nosate | Novate Milanese | Noviglio | Opera | Ossona | Ozzero | Paderno Dugnano | Pantigliate | Parabiago | Paullo | Pero | Peschiera Borromeo | Pessano con Bornago | Pieve Emanuele | Pioltello | Pogliano Milanese | Pozzo d’Adda | Pozzuolo Martesana | Pregnana Milanese | Rescaldina | Rho | Robecchetto con Induno | Robecco sul Naviglio | Rodano | Rosate | Rozzano | San Colombano al Lambro | San Donato Milanese | San Giorgio su Legnano | San Giuliano Milanese | San Vittore Olona | San Zenone al Lambro | Santo Stefano Ticino | Sedriano | Segrate | Senago | Sesto San Giovanni | Settala | Settimo Milanese | Solaro | Trezzano Rosa | Trezzano sul Naviglio | Trezzo sull’Adda | Tribiano | Truccazzano | Turbigo | Vanzaghello | Vanzago | Vaprio d’Adda | Vermezzo | Vernate | Vignate | Villa Cortese | Vimodrone | Vittuone | Vizzolo Predabissi | Zelo Surrigone | Zibido San Giacomo
Käännös suomeksi
Pierre Vergniaud

Pierre Vergniaud.
Pierre Victurnien Vergniaud (31. toukokuuta 1753 Limoges – 31. lokakuuta 1793 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, yksi girondistien tunnetuimmista johtajista Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Hänet tunnettiin puhujanlahjoistaan. Vergniaud teloitettiin niin sanottuna terrorin aikana.
Muuta

Sanonnan ”vallankumous syö omat lapsensa” kerrotaan olevan peräisin Vergniaud’lta. Matkalla giljotiiniin hänen kerrotaan sanoneen ”Kansalaiset, on syytä pelätä, että vallankumous, kuten Saturnus, ahmii peräjälkeen kaikki lapsensa ja synnyttää lopuksi despotismin siitä seuraavine kauheuksineen”. Sanonta tuli kuuluisaksi saksalaisen Georg Büchnerin näytelmästä Dantonin kuolema (1835), jossa se on tosin pantu Georges Dantonin suuhun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Vergniaud Wikimedia Commonsissa
Pierre, Victurnien Vergniaud (ranskaksi) Ranskan kansalliskokous
Oulun 10 metrin väylä

Oulun 10 metrin väylä on Perämereltä Oulun satamaan johtava vesiväylä. Väylän nimelliskulkusyvyys on 10,0 metriä. Sen alkupiste on Hailuodon Marjaniemen majakan pohjoispuolella. Väylän alkupisteessä sijaitsee kolme pohjamajakkaa, Oulu 1, Oulu 2 ja Oulu 3. Väylä sijaitsee Hailuodon pohjoispuolella ja johtaa Kattilankallan ja Hiukeen eteläpuolitse Vihreäsaaren, Nuottasaaren ja Oritkarin satamiin.
Väylä risteää Raahen–Oulun–Kemin rannikkoväylän kanssa Oulu 1:n majakan luona, sekä Oulun–Kemin 10 metrin väylän kanssa Hiukeen saaren eteläpuolella.
Aiheesta muualla

Merenkulkulaitos: Väyläkortti (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive)
Overkill Software

| Overkill Software |
| --- | --- |

Perustettu:  2009
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Omistaja:  Starbreeze Studios
Kotisivu:  www.overkillsoftware.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Overkill Software on ruotsalainen videopelien kehittäjä.
Yhtiö on tullut tunnetuksi Payday: The Heist ja Payday 2 -pelien kehittäjänä.
Starbreeze Studios osti yhtiön vuonna 2012.
Helmikuussa 2019 Skybound Entertainment kertoi pysäyttäneensä Overkill's The Walking Dead -pelin kehityksen viitaten odotuksiin ja laatuvaatimuksiin.
Käännös suomeksi
Pirttijärvi (Kuhmoinen, Pirttikulma)

| Pirttijärvi |
| --- | --- |
 Maanmittauslaitoksen ortoilmakuva Pirttijärvestä. Kuvan vasemmassa laidassa näkyy Tannijärvi. Pirttijärven oikealla puolella näkyy siihen laskevat Alinen ja Ylinen.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°32′41″N, 25°00′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Tannijärveen 
Järvinumero:  35.784.1.040
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,7 m  
Rantaviiva:  6,598 km  
Pinta-ala:  44,743 ha  
Saaria:  3 
 fiPirttijärvi 
Pirttijärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 45 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme pientä saarta, jotka sijaitsevat järven luoteisosassa. Järven rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä ja rannat ovat pääosin metsämaata. Järvellä on noin 20 vapaa-ajan asuntoa ja hieman kauempana järven luoteispuolella on kolme taloa. Järven luoteispuolelta kulkee lisäksi Hahmajärven ja Myllykylän kylien välinen tie.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,7 metriä mpy. Siihen laskevat Alinen ja Kotajärvi. Pirttijärven laskuoja lähtee järven luoteispäästä ja laskee 150 metrin päässä Tannijärveen, joka puolestaan laskee Höllijärven kautta Kukasjärveen. Pirttijärven ja Tannijärven välinen pudotus on 0,3 metriä ja Pirttijärven ja Kukasjärven välinen pudotus 18,6 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nykyisellä nimellään.
Vuoden 1965 peruskartassa järven ympäristössä oli muutama talo, joiden yhteydessä oli peltoja. Vuoteen 1985 mennessä suurin osa pelloista oli metsittynyt ja etenkin järven luoteisrannalle oli rakennettu lisää taloja.