stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metyylietyyliketoni
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metyylietyyliketoni Wikimedia Commonsissa
Metyylietyyliketonin kansainvälinen kemikaalikortti
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): 2-butanoni eli metyylietyyliketoni (pdf)
PubChem: Methylethyl ketone (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Butanone (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methyl ethyl ketone (englanniksi)
ChemBlink: 2-Butanone (englanniksi)
James Martin Hayes

James Martin Hayes (27. toukokuuta 1924 Halifax – 2. elokuuta 2016) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. kesäkuuta 1947 ja nimitettiin Halifaxin vihkipiispaksi sekä Reperin titulaaripiispaksi 5. helmikuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sergio Pignedoli, jota avustivat Alfred Bertram Leverman ja Albert Leménager.
Hayes nimitettiin 22. kesäkuuta 1967 Halifaxin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 6. marraskuuta 1990. Hayes osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Paolo Romeo

Romeo vuonna 2006.
Paolo Romeo (s. 20. helmikuuta 1938 Acireale) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet ylennettiin 20. marraskuuta 2010 yhdeksi katolisen kirkon kardinaaleista.
Romeon vihki papiksi Acirealen hiippakuntaan Angelo Calabretta 18. maaliskuuta 1961, ja hänet nimitettiin Vulturian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Haitille 17. joulukuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
Romeo nimitettiin 24. huhtikuuta 1990 apostoliseksi nuntiukseksi Kolumbiaan, 5. helmikuuta 1999 Kanadaan ja 17. huhtikuuta 2001 Italiaan ja San Marinoon. Hän sai 19. joulukuuta 2006 nimityksen Palermon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 10. helmikuuta 2007.
Romeo asetettiin 22. tammikuuta 2011 Santa Maria Odigitria dei Sicilianin kardinaalipapiksi.
Metyyliglyoksaali

| Metyyliglyoksaali |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-oksopropanaali
CAS-numero:  78-98-8
PubChem CID:  880
SMILES:  CC(=O)C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H4O2
Moolimassa:  72,062 g/mol
Ulkomuoto:  keltaista nestettä
Sulamispiste:  25 °C
Kiehumispiste:  72 °C
Tiheys:  1,046 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
    
Metyyliglyoksaali eli pyruvaldehydi on yksinkertaisin ketoaldehydi eli se sisältää sekä aldehydien että ketonien funktionaalisen ryhmän. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet

Metyyliglyoksaali on huoneenlämpötilassa väriltään keltaista nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Metyyliglyoksaali muodostaa helposti polymeerejä. Metyyliglyoksaalille tapahtuu sekä aldehydeille että ketoneille tyypillisiä reaktioita.
Valmistus ja käyttö

Metyyliglyoksaalin synteesiin on useita tapoja. Teollisuudessa käytetty menetelmä on propyleeniglykolin hapetus ilman avulla katalyyttien läsnä ollessa. Muita tapoja ovat asetonin hapetus seleenidioksidin avulla ja isonitrosoasetonin happohydrolyysi. Metyyliglyoksaalia käytetään valmistettaessa lääkkeitä, väriaineita ja hyönteismyrkkyjä ja siitä saadaan muun muassa imidatsolijohdannaisia. Metyyliglyoksaalia voidaan käyttää pelkistimenä.
Metyyliglyoksaalin biokemiaa

Eliöt tuottavat metyyliglyoksaalia muodostuu trioosifosfaattien glykolyysin sivutuotteena. Yhdiste on eliöille haitallista, koska se muodostaa additiotuotteita proteiinien arginiini-, lysiini-, ja metioniiniaminohappojen kanssa johtaen toimimattomiin proteiineihin. Lisäksi se muodostaa stabiileja additiotuotteita DNA:n kanssa muodostaen niin kutsuttuja kehittyneitä glykaation lopputuotteita. Näillä yhdisteillä on rooli diabeteksen, verisuonitautien ja hermodegeneraation syntymekanismeissa. Eliöt tekevät metyyliglyoksaalin vaarattomaksi kahden entsyymin avulla, jotka ovat laktoyyliglutationilyaasi eli glyoksalaasi I ja glyoksalaasi II.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metyyliglyoksaali Wikimedia Commonsissa
Human Metabolome Database (HMDB): Pyruvaldehyde (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methylglyoxal (englanniksi)
ChemBlink: Methylglyoxal (englanniksi)
Mesityylioksidi

| Mesityylioksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-metyylipent-3-en-2-oni
CAS-numero:  141-79-7
PubChem CID:  8858
SMILES:  CC(=CC(=O)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H10O
Moolimassa:  98,14 g/mol
Sulamispiste:  -52,9 °C (tai -41,5 °C)
Kiehumispiste:  129,8 °C
Tiheys:  0,865 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 33 g/l (20 °C)
Mesityylioksidi (C6H10O) on tyydyttymättömiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Mesityylioksidi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Hajultaan yhdiste on makeahko ja muistuttaa piparmintun tai hunajan tuoksua. Mesityylioksidi liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Mesityylioksidin reaktiot ovat tyypillisiä tyydyttymättömille karbonyyliyhdisteille ja esimerkiksi Michael-additiot eli konjugaattiadditiot ovat tyypillisiä. Yhdisteen kaksoissidos voidaan pelkistää selektiivisesti vedyttämällä, jolloin muodostuu metyyli-isobutyyliketonia. Hapen vaikutuksesta mesityylioksidin joukkoon muodostuu orgaanisia peroksideja. Mesityylioksidi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Yhdiste on tyydyttyneitä ketoneja myrkyllisempi ja voi vaurioittaa keuhkoja, maksaa ja munuaisia.
Valmistus ja käyttö

Mesityylioksidia valmistetaan asetonista emäs- tai happokatalysoidulla reaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu diasetonialkoholia, josta eliminoituu vettä ja muodostuu mesityylioksidia. Reaktio on tyypiltään aldolikondensaatio. Mesityylioksidin lisäksi reaktiossa muodostuu sivutuotteina muun muassa foronia, isoforonia ja mesityleeniä. Tuote puhdistetaan tislaamalla.
Tärkein mesityylioksidin käyttökohde on metyyli-isobutyyliketonin valmistus. Siitä valmistetaan myös muita kemikaaleja. Yhdiste liuottaa muun muassa nitroselluloosaa, selluloosaestereitä, luonnonkumia, vinyylikumeja ja hartseja ja sitä on käytetty näiden liuottimena. Mesityylioksidin suhteellisen suuren myrkyllisyyden ja kemiallisen reaktiivisuuden vuoksi nykyään käytetään näihin tarkoituksiin pääasiassa muita liuottimia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mesityylioksidi Wikimedia Commonsissa
Francesco Monterisi

Francesco Monterisi (s. 28. toukokuuta 1934 Barletta) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 16. maaliskuuta 1957 ja nimitettiin Alba Maritiman titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Koreaan 24. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II.
Vuosina 1993–1998 Monterisi toimi apostolisena nuntiuksena Bosnia-Hertsegovinaan. Vuonna 1998 hänestä tuli Piispojen kongregaation sihteeri ja vuonna 2009 San Paolo fuori le muran arkkipappi. 20. marraskuuta 2010 hänestä tehtiin kardinaali, ja hänet nimitettiin San Paolo alla Regolan kardinaalidiakoniksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. helmikuuta 2011.
Crescenzio Sepe

Crescenzio Sepe

Crescenzio Sepe (s. 2. kesäkuuta 1943) on italialainen pappi. Hänestä tehtiin yksi katolisen kirkon kardinaaleista vuonna 2001.
Carinarossa, Casertan maakunnassa syntynyt Sepe on toiminut Congregatio pro Gentium Evangelisatione -kongregaation prefektinä vuosina 2001–2006 ja Napolin arkkipiispana vuodesta 2006.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Muut:  IdRef
Douains

| Douains |
| --- | --- |
 Château de Brécourt
 vaakuna
 Douains
 Koordinaatit: 49°02′24″N, 1°25′42″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Normandia
Departementti:  Eure
Arrondissementti:  Évreux
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,3 km²
Väkiluku (2015):  506 
 – Väestötiheys:  44 as./km²
Kunnan numero:  27203
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Douains on kunta Pohjois-Ranskassa Euren departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee 80 kilometriä Pariisista länteen. Kunta on entiseltä nimeltään Brécourt.
Nähtävyydet

Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulla rakennettu linna Château de Brécourt. Linna ryöstettiin 13. heinäkuuta 1793 Ranskan suureen vallankumoukseen kuuluneessa Brécourtin taistelussa, jota kutsutaan myös nimellä ”taistelu ilman kyyneleitä”. Linna myytiin tämän jälkeen Vallankumouskalenterin mukaan 16. Fructidor-kuuta vuonna VII (2. syyskuuta 1799). Linna vaihtoi 1900-luvulla useasti omistajaa. Viimeiset vuodet se on toiminut hotellina. Linna on myytävänä 4 200 000 € hintaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douains Wikimedia Commonsissa
Sergio Pignedoli

Sergio Pignedoli

Sergio Pignedoli (4. kesäkuuta 1910 – 15. kesäkuuta 1980) oli italialainen kirkonmies, joka sai katolisen vihkimyksensä papiksi 1. huhtikuuta 1933 ja piispaksi 11. helmikuuta 1951. Hänestä tehtiin vuonna 1973 kardinaali, ja hän osallistui vuoden 1978 kahteen konklaaviin.
Pignedoli syntyi Reggio Emiliassa ja opiskeli seminaarissa siellä. Muita opintojaan hän suoritti Milanossa Katolisessa yliopistossa sekä Roomassa Paavillisessa lateraaniyliopistossa ja Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa. Pappisuransa aikana hän toimi muun muassa sotilaskappalaisena toisessa maailmansodassa.
Pignedoli pääsi vuonna 1955 Milanon apulaispiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen vuosina 1962–1965. Hän toimi myös kirkon diplomaattisissa tehtävissä Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja Kanadassa. Hänestä tuli vuonna 1967 Kansojen evankelisaation kongregaation sihteeri. Vuonna 1973 hän nousi Uskontojen välisen dialogin paavillisen neuvoston puheenjohtajaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Sergio Cardinal Pignedoli (englanniksi)
The Cardinals of the Holy Roman Church - P (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Portugali  Vatikaani 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani 
Muut:  IdRef
Belchior Joaquim da Silva Neto

Belchior Joaquim da Silva Neto (7. marraskuuta 1918 Araújos – 24. toukokuuta 2000) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 8. joulukuuta 1945 ja nimitettiin Aterradon koadjuuttoripiispaksi sekä Cremnan titulaaripiispaksi 13. helmikuuta 1960. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. huhtikuuta João Resende Costa, jota avustivat João Batista Cavati ja José Lázaro Neves.
Aterradon hiippakunnan nimi vaihdettiin Luziksi 5. joulukuuta 1960, ja da Silva Netosta tuli 9. heinäkuuta 1967 sen piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. toukokuuta 1994. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Finncon

| Finncon |
| --- | --- |

Paikkakunta:  vuorotellen Helsinki, Tampere, Turku ja Jyväskylä
Ensimmäisen kerran:  1986
Kävijöitä:  3 000–15 000
Kotisivut
Finncon on suurin Suomessa järjestettävä science fiction- ja fantasiatapahtuma eli ”con”. Finncon erottuu useimmista muista maailmalla järjestettävistä coneista siinä, että se on osallistujille täysin ilmainen. Kävijöiden määrä on noussut parhaimmillaan noin 5 000:een päivässä.
Ensimmäinen Finncon vuonna 1986 oli myös Suomen ensimmäinen valtakunnallinen scifi-tapahtuma. Vuodesta 1999 lähtien tapahtuma on ollut melkein jokavuotinen, ja se järjestetään vuorotellen Helsingissä, Turussa, Jyväskylässä (Jyväskylän kesä -tapahtuman osana) ja vuodesta 2008 alkaen myös Tampereella. Tapahtuman toiminnan tueksi perustettiin vuonna 2006 Finncon-yhdistys ry, jonka tarkoituksena on auttaa osaamisen säilymisessä.
Finnconin kävijämäärät ovat vuosien mittaan kasvaneet huomattavasti, erityisesti kun mukaan otettiin anime- ja manga-harrastajien tapahtuma Animeconin nimellä. Finnconin yhteydessä järjestettiin Animecon ensimmäisen kerran vuonna 1999 Turussa. Vuoden 2011 Finncon-Animecon Turussa oli viimeinen kerta, jona Finncon ja Animecon pidettiin yhdessä.
Tapahtuman yhteydessä on 2000-luvulla yleensä järjestetty sitä edeltävät science fiction -tutkijoiden seminaari sekä tiedeaiheinen päivä.
Kuvia

Vuoden 2011 Finncon-Animeconin iltabileet Kårenilla, Turussa.
Iron Sky -natsi vuoden 2011 Finncon-Animeconissa.
Haamujengi-aiheisia cosplayaajia vuoden 2011 Finncon-Animeconissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Finncon Wikimedia Commonsissa
Finnconin verkkosivut
Concordia-yliopisto (Irvine)

| Concordia-yliopisto Irvine |
| --- | --- |

 engl. Concordia University Irvine 
Motto:  Developing Wise, Honorable and Cultivated Citizens
Perustettu:  1976
Tyyppi:  yksityinen, Missouri-synodin yhteydessä
Sijainti:  Irvine, Kalifornia  Yhdysvallat
Yhteistyö:  Council for Christian Colleges and Universities
Sivusto:  https://www.cui.edu/
Concordia-yliopisto (engl. Concordia University Irvine, lyh. CUI) on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1976 ja se sijaitsee Irvinen kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii luterilaisen Missouri-synodin työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Ilmajoen musiikkijuhlat

| Ilmajoen musiikkijuhlat |
| --- | --- |

Tyyppi:  musiikkifestivaali
Ajankohta:  kesäkuun alkupuoli
Tapahtumapaikka:  Ilkanranta
Paikkakunta:  Ilmajoki
Ensimmäisen kerran:  3. kesäkuuta 1975
Järjestäjä:  Ilmajoen musiikkijuhlat (yhdistys)
Kotisivut
Ilmajoen musiikkijuhlat on vuosittain Ilmajoella, Etelä-Pohjanmaalla pääosin kesäkuun alkupuolella järjestettävä ooppera- ja musiikkifestivaali. Ensimmäistä kertaa Musiikkijuhlat olivat vuonna 1975 ja ideoijana oli perustajiin kuulunut Lasse Lintala. Tapahtumaa ei voitu järjestää 2020 ja 2021 koronaviruspandemian takia.
Musiikkijuhlien sekä muiden kulttuuritapahtumien tarpeita palvelee vuonna 2003 rakennettu Kyrönjoen Ilkanrannan ooppera-areena, jonka katsomoon mahtuu noin 1 300 henkilöä.
Ilmajoen musiikkijuhlien konserttien ohjelmistossa on vuosien saatossa valittu painopisteiksi viihde- ja hengellisen musiikin konsertit. Suosikkeja ovat olleet eväskorikonsertit, joissa oopperalaulajat esityksen jälkeen irrottelevat mielimusiikkinsa parissa. Monet kuuluisat suomalaiset oopperalaulajat, kuten Jyrki Anttila, Pentti Hietanen,  Karita Mattila ja Juha Uusitalo ovatkin vierailleet uransa alkuaikoina Musiikkijuhlilla.
Jaakko Ilkka -oopperan harjoitukset 1978
Oopperat

| ooppera | esitysvuodet | sävellys | libretto | ohjaaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Pohjalaisia | 1975–1977 2005, 2008–2009 | Madetoja, LeeviLeevi Madetoja | Järviluoma, ArtturiArtturi Järviluoma | Bäckman, IlkkaIlkka Bäckman Kupiainen, KeijoKeijo Kupiainen |
| Jaakko Ilkka | 1978–1981 1996–1997 | Panula, JormaJorma Panula | Krohn, AarniAarni Krohn | Laine, EdvinEdvin Laine Tapola, JussiJussi Tapola |
| Jokiooppera | 1982–1985 | Panula, JormaJorma Panula | Parkkinen, TapioTapio Parkkinen | Parkkinen, TapioTapio Parkkinen |
| Kolmekymmentä hopearahaa | 1988–1990 | Almila, AtsoAtso Almila | Ylikangas, HeikkiHeikki Ylikangas | Laine, EdvinEdvin Laine |
| Ameriikka | 1992–1993 | Almila, AtsoAtso Almila | Tuuri, AnttiAntti Tuuri | Tapola, JussiJussi Tapola |
| Jääkäri Ståhl | 1994–1995 | Kuusisto, IlkkaIlkka Kuusisto | Parviainen, JussiJussi Parviainen | Tapola, JussiJussi Tapola |
| Isänmaan tyttäret | 1998–1999 | Kuusisto, IlkkaIlkka Kuusisto | Perkiö, PiaPia Perkiö | Tapola, JussiJussi Tapola |
| Isontaloon Antti | 2000–2001 | Almila, AtsoAtso Almila | Tuuri, AnttiAntti Tuuri | Puumalainen, TiinaTiina Puumalainen |
| Pohjanmaan kautta | 2002–2004 | Almila, AtsoAtso Almila | Puumalainen, TiinaTiina Puumalainen | Hardwick, NeilNeil Hardwick |
| Lakeuksien lukko | 2006–2007 | Kostiainen, PekkaPekka Kostiainen | Keinonen, HeikkiHeikki Keinonen Kupiainen, KeijoKeijo Kupiainen | Kupiainen, KeijoKeijo Kupiainen |
| Taipaleenjoki | 2010–2012 | Kuusisto, IlkkaIlkka Kuusisto | Rajala, PanuPanu Rajala | Parkkinen, TuomasTuomas Parkkinen |
| Kekkonen | 2013–2014 | Pulkkis, UljasUljas Pulkkis | Lehtinen, LasseLasse Lehtinen | Kiljunen, VilppuVilppu Kiljunen |
| Elämälle | 2015–2016 | Kuusisto, JaakkoJaakko Kuusisto | Koivisto, JuhaniJuhani Koivisto | Kelo, AnnaAnna Kelo |
| Mannerheim | 2017–2019 | Kantelinen, TuomasTuomas Kantelinen | Hietamies, EveEve Hietamies Hirvisaari, LailaLaila Hirvisaari | Parkkinen, TuomasTuomas Parkkinen |
| Hiljaiset perivät maan | 2022 | Linkola, JukkaJukka Linkola | Parkkinen, TuomasTuomas Parkkinen | Parkkinen, TuomasTuomas Parkkinen |
| Armi | 2023–2024 | Kontu, EevaEeva Kontu | Haanperä, HetaHeta Haanperä | Haanperä, HetaHeta Haanperä |
Aiheesta muualla

Ilmajoen musiikkijuhlat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  MusicBrainz series
João Resende Costa

João Resende (tai Rezende) Costa (19. lokakuuta 1910 Borda da Mata – 21. heinäkuuta 2007) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 28. heinäkuuta 1935 ja nimitettiin Ilhéusin hiippakunnan johtoon 23. helmikuuta 1953. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos Carmelo de Vasconcelos Motta, jota avustivat Orlando Chaves ja Antônio Campelo de Aragão.
19. heinäkuuta 1957 Resende Costa sai nimitykset Belo Horizonten koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Martyropoliin titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli Belo Horizonten arkkipiispa 15. marraskuuta 1957, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 1986. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1957

Ensimmäiset jääpallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1957. MM-kilpailut pidettiin Suomessa SPL:n 50-vuotisjuhlien kunniaksi. Ottelut pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Osallistuneita maajoukkeita oli kolme, Neuvostoliitto, Ruotsi ja isäntä Suomi. Norja ei osallistunut ensimmäisiin MM-kilpailuihin protestina Neuvostoliiton suorittamaan Unkarin kansannousun raakaan kukistamiseen marraskuussa 1956. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen oli kisojen suojelija. Kisojen järjestämisestä päätettiin helmikuussa 1955.
Mestari ratkaistiin yksinkertaisena sarjana siten, että kaikki pelasivat kaikkia vastaan. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, Suomi sijoittui hopealle ja Ruotsi oli kolmas. Etenkin isäntämaa Suomen ottelut herättivät kotiyleisössä suurta kiinnostusta ja avausottelua seurasi paikan päällä yli 9 000 katsojaa. Kisojen avausottelussa tehtiin myös suomalaista TV-historiaa, sillä avausottelu Suomen ja Ruotsin välillä oli ensimmäinen Suomessa toteutettu suora TV-lähetys.
Sarjataulukko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto  | 2 | 1 | 1 | 0 | 8 | 3 | +5 | 3 |
|  Suomi  | 2 | 1 | 0 | 1 | 5 | 9 | -4 | 2 |
|  Ruotsi  | 2 | 0 | 1 | 1 | 5 | 6 | -1 | 1 |
Ottelut

MM-kilpailujen ottelut pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Järjestelytoimikunta oli suunnitellut otteluita pelattavaksi myös pääkaupunkiseudun ulkopuolella, mutta Norjan poisjäänti vesitti nämä aikeet ja koko turnaus vietiin lopulta läpi Stadionilla.
Avausottelua Suomen ja Ruotsin välillä seurasi yli 9 000 katsojaa, joista 8 942 oli lunastanut pääsylipun.  Määrä oli suuri, sillä peli käynnistyi torstaina iltapäivällä jo klo 16. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen kunnioitti ottelua läsnäolollaan ja juhlalliset avajaissanat lausui Suomen Palloliiton puheenjohtaja, vuorineuvos Juuso Walden. Suomi voitti ottelun maalein 4-3 ja Tauno Timoska jäi historiaan MM-kilpailujen ensimmäisen maalin tekijänä. Aivan kommelluksitta avaus ei sujunut, sillä katsojien ärtymykseksi Stadionin itäkatsomon penkit olivat puhdistamatta lumesta ja Neuvostoliiton joukkueen harjoituksiin valot sytytettiin vasta pienen nokkapokan jälkeen.
Turnauksen toisessa ottelussa lauantaina Ruotsi ja Neuvostoliitto päätyivät 2-2 tasatulokseen, jolloin maailmanmestaruus jäi ratkaistavaksi viimeisessä ottelussa Suomen ja Neuvostoliiton välillä.  Neuvostoliitto voitti ottelun maalein 6-1. Helsingin Sanomien ennakoimaa 20 000 ihmisen yleisöryntäystä ei syntynyt, mutta ratkaiseva ottelu houkutteli paikalle jääpallon silloisen yleisöennätyksen 14 369 katsojaa.  Ennätys meni rikki kaksi vuotta myöhemmin, kun Suomen ja Neuvostoliiton välistä maaottelua seurasi Oulussa - tarkistuslaskennan jälkeen - 14 384 maksanutta katsojaa. Alkuperäinen lukema oli 14 341. Koska tuohon aikaan yleisömääräksi ilmoitettiin ainoastaan pääsylipun lunastaneet, jää ikuiseksi arvoitukseksi, kummassa ottelussa loppujen lopuksi oli enemmän katsojia huomioiden maksaneiden lisäksi vapaalippulaiset ja kutsuvieraat.
MM-kisojen otteluiden yksi silmiinpistävä piirre oli se, että maajoukkueista vain Suomi käytti kypärää. Ruotsin ja Neuvostoliiton pelaajat esiintyivät otteluissa pelkissä talvipäähineissä.
Parhaat pelaajat

Paras maalivahti: Anatoli Melnikov (Neuvostoliitto)
Paras puolustaja: Tore Wikner (Ruotsi)
Paras keskikenttäpelaaja: Nikolai Durakov (Neuvostoliitto)
Paras hyökkääjä: Tauno Timoska (Suomi)
Maalintekijät

Alpo Aho
Valentin Atamanitšev
Jevgeni Papugin
Tauno Timoska
Tore Wikner
Nils Wikman
Leif Fredblad
Gunnar Jansson
Olle Sääw
Leo Šunin
Joukkueet

| --- | --- |
Kultaa::  Neuvostoliitto  Anatoli Melnikov,  Jevgeni Klimanov, Nikolai Durakov, Lev Šunin, Nikolai Nazarov, Aleksander Izmodenov, Mihail Osintsev, Valentin Atamanitšev, Aleksander Zaitsev, Anatoli Panin, Jevgeni Papugin, Anatoli Filatov, Viktor Tšigirin, Gennadi Vodjanov, Mihail Turkin
Hopeaa::  Suomi  Alpo Aho, Seppo Alatalo, Veikko Allinen, Pauli Heiskanen, Pentti Jokinen, Pekka Kettunen, Martti Kinnunen, Kauko Korpela, Lauri Martti, Kullervo Muurinen, Stig-Göran Myntti, Risto Ovaska, Jonni Pajukari, Veikko Partanen, Arvo Raitavuo, Matti Serenius, Tauno Timoska, Juhani Turpeenniemi
Pronssia::  Ruotsi  Yngve Palmqvist, Orvar Bergmark, Thorvald Åkerlöf, Tore Wikner, Inge Cahlman, Sven-Åke Erixon, Roy Berglöf, Nils Wikman, Leif Fredblad, Olle Sääw, Gösta Kihlgård, Ove Eidhagen, Kjell Jakobsson, Sune Edling, Jörgen Forslund, Gunnar Jansson, Ivar Kruse, Gunnar Ring
Aiheesta muualla

Jääpallon ensimmäinen MM-turnaus Ylen Eläva Arkisto.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut
1957
1961
1963
1965
1967
1969
1971
1973
1975
1977
1979
1981
1983
1985
1987
1989
1991
1993
1995
1997
1999
2001
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2022
2023
2025
Jalkaväkirykmentti 8 (jatkosota)

| Jalkaväkirykmentti 8 |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1941–1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Lempinimi:  Ukko
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  eversti Pietari Autti, everstiluutnantti Viljo Laakso
Jalkaväkirykmentti 8 (JR 8) oli jatkosodan aikana toiminut Suomen armeijan rykmentti. Se muodostettiin Joensuun seudulla välirauhanaikaisesta 8. prikaatista liikekannallepanossa 17. kesäkuuta 1941. Rykmentti kuului 11. divisioonaan, kunnes siitä tuli 7. divisioonan osa 16. kesäkuuta 1944 muun 11. divisioonan siirtyessä Karjalankannakselle.
Rykmenttiä kutsuttiin sen komentopaikan mukaan peitenimellä Ukko-rykmentti. Rykmentin vaiheita jatkosodan aikana on kutsuttu nimityksellä Ukon tie. Jalkaväkirykmentti 8 on tunnettu siitä, että Väinö Linna käytti rykmentin vaiheita romaanissaan Tuntematon sotilas. Romaanissa kuvatun yksikön esikuva on rykmentin I pataljoonan konekiväärikomppania.