Kevyt osasto 8 (talvisota)
Äyräpään taistelu

Varsinainen koettelemus oli 5. maaliskuuta alkanut Äyräpään taistelu. Everstiluutnantti Matti Laurilan komentama Jalkaväkirykmentti 23 oli kärsinyt kovia tappioita, joten reservissä ollut Kevyt osasto 8 alistettiin suoraan Laurilan alaisuuteen aamulla 4. maaliskuuta 1940. Aamupäivällä kaatui JR 23:n 2. pataljoonan komentaja majuri Kustaa Sihvo. Lopulta iltakymmeneen mennessä menetettiin Äyräpään kirkkomäki, jonka 8. divisioonan johto määräsi tuntia myöhemmin takaisin vallattavaksi, koska menetyksen myötä koko suomalaisjoukkojen hallussa ollut Vuoksen pohjoisranta oli jäänyt neuvostotykistön ampuma-alan piiriin.
Vastaisku- ja valtaustehtävän sai Kevyt osasto 8:n eskadroonan kolme joukkuetta ja vänrikki Mauno Vehkaojan johtama konekiväärijoukkue, yhteensä noin 120 miestä.  Osaston polkupyöräkomppania komennettiin JR 23:n 2. pataljoonan vahvistukseksi komentopaikkana toimineelle Äyräpään kirkonharjanteelle. Eskadroona marssi Ventelästä etelään Vuosalmen lossille, josta Vuoksi ylitettiin 3–4 aikaan aamuyöstä. Tämän jälkeen se siirtyi rautatietä myöten 300 metrin päähän Putkiojan notkoon hyökkäysasemiin. Kornetti Koivusalon johtama eskadroonan II joukkue sijoittui hyökkäyssuunnassa vasemmalle olevalle harjanteelle ja konekiväärien tukema I joukkue oikealle kummulle. III joukkue jäi hyökkäämään 50 metriä jäljessä toisessa linjassa.
Kello 5:50 suomalaisten tykistö ampui hyökkäyksen lähtölaukaukset. Kranaatteja ammuttiin vain 10-12 kappaletta, vaikka vahvemmasta tykistökeskityksestä oli ollut aiemmin puhetta. Kun kranaattituli loppui, komensi luutnantti Peltola eskadroonan hyökkäykseen. Kukkulalla olleen I joukkueen edessä olikin hyökkäysmaastona aukea, jota ei oltu yön pimeydessä huomattu. Heti hyökkäyksen alettu yhteydet menivät poikki. Venäläisten tykistö- ja tuliasetulitus oli raivoisaa ja klo 8 tuli komentopaikalle tieto, että koko eskadroona tuhoutuu, jos hyökkäystä vielä jatketaan. Komentajan antamaa vetäytymiskäskyä ei saatu kuitenkaan vietyä eteenpäin.
Suomalaiset onnistuivat valtaamaan osia ensimmäisen puolustuslinjan pesäkkeistä ja arviolta 19 suomalaissotilasta pääsi lähelle tavoitetta eli kirkon raunioiden läheisyyteen. Suomalaisilla ei ollut kuitenkaan tarpeeksi voimia pitää haltuun otettuja alueita ja pian neuvostojoukkojen vastahyökkäys pakotti suomalaiset vetäytymään. Takaisin omien lähtöasemaan palasi vain kymmenen miestä. Kevyt osasto 8:n tappiot olivat olleet 44 miestä (joukossa 39 nurmolaista) ja 30–50 haavoittunutta. Kadonneiden eli kaatuneiden joukossa oli eskadroonan päällikkö ratsuväenluutnantti Olavi Peltola. Koko päivän aikana kaatui yli 80 eteläpohjalaista.
Heti vastahyökkäyksen jälkeen 5. maaliskuuta Kevyt osasto 8 liitettiin JR 23:n II pataljoonaan kokonaisuudessaan. Pataljoonan komentajaksi tuli osaston päällikkö Leo Lämsä. Samoin JR 23 siirrettiin 8. divisioonan alaisuudesta 2. divisioonalle.
Nurmolaiselle eskadroonalle ja ylistarolaiselle konekiväärijoukkueelle Äyräpään taistelu oli vasta ensimmäinen taistelukosketus viholliseen talvisodan aikana. Jatkosodan alkuvaiheissa syyskuussa 1941 Äyräpäästä löydettiin yhteensä 82 talvisodan sankarivainajaa, jotka oli haudattu mataliin kuoppiin. Heistä vain noin puolet tunnistettiin, ja tunnistamattomat vainajat haudattiin Äyräpään sankarihautausmaan yhteyteen perustetulle kenttähautausmaalle jatkosodan aikana. Arvion mukaan viisi nurmolaista talvisodan sankarivainajaa olisi haudattu kotipitäjänsä multiin syksyllä 1941.