stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pýlos-Néstoras

| Pýlos-Néstoras Pýlos-Néstoraksen kunta Πύλος-Νέστορας Δήμος Πύλου-Νέστορος |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Pýlos-Néstoras
 Koordinaatit: 36°54′N, 21°41′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Messenia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  4405
 – Kuntakeskus:  Pýlos
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  551,9 km²
Väkiluku (2011):  21 077
 – Väestötiheys:  38,19 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.pylos-nestor.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pýlos-Néstoras (kreik. Πύλος-Νέστορας eli Δήμος Πύλου-Νέστορος, Dímos Pýlou-Néstoros) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Messenian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnan pinta-ala on 551,9 neliökilometriä ja väkiluku 21 077 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Pýlos.
Pýlos-Néstoras sijaitsee Messenian niemellä Peloponnesoksen niemimaan lounaiskulmassa. Kuntaan kuuluvat Chelonísin, Koutsounésin, Pýloksen eli Tsichlí Bampán ja Sfaktirían saaret sekä Oinoússeen saaret Agía Marína, Avgó, Bómpa, Dýo Adélfia, Sapiéntza, Schíza ja Venétiko. Pýlos-Néstoraksen kunta syntyi, kun Chiliochória, Koróni, Methóni, Néstoras, Papafléssas ja Pýlos yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Pýloksen ja Néstoraksen nimet ovat peräisin antiikin aikaisesta Pyloksesta sekä kreikkalaisen mytologian Nestorista, jonka mukaan nimetty Nestorin palatsi sijaitsee kunnan alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pýlos-Néstoras Wikimedia Commonsissa
Δήμος Πύλου-Νέστορος. Pýlos-Néstoraksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Peloponnesoksen alue
| --- | --- |
Arkadian alueyksikkö:   Gortynía  Megalópoli  Nótia Kynouría  Trípoli  Vóreia Kynouría 
Argoliin alueyksikkö:   Árgos-Mykínes  Epídavros  Ermionída  Náfplio 
Korinthian alueyksikkö:   Kórinthos  Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi  Neméa  Sikyóna  Vélo-Vócha  Xylókastro-Evrostína 
Lakonian alueyksikkö:   Anatolikí Máni  Elafónisos  Evrótas  Monemvasiá  Spárti 
Messenian alueyksikkö:   Dytikí Máni  Kalamáta  Messíni  Oichalía  Pýlos-Néstoras  Trifylía
Ludovico Einaudi

| Ludovico Einaudi |
| --- | --- |
 Einaudi vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1955 (ikä 68) Torino, Italia
Ammatti:  säveltäjä, pianisti
Muusikko
Aktiivisena:  1980–
Tyylilajit:  klassinen musiikki, elokuvamusiikki, new age
Soittimet:  piano
Levy-yhtiöt:  Ariston 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Zelt Musik Festival 2016 Freiburg, Saksa
Ludovico Einaudi (s. 23. marraskuuta 1955 Torino, Italia) on italialainen säveltäjä, elokuvasäveltäjä ja konserttipianisti.
Einaudin musiikkia on luonnehdittu lyyriseksi, kirkkaaksi, tunteikkaaksi ja hienostuneeksi, sekä helpoksi ja yksinkertaiseksi. Hän yhdistää new age -tyyliseen klassiseen musiikkiinsa vaikutteita jazzista, kansanmusiikista ja rockista.
Elämä ja ura

Ludovico Einaudi syntyi Torinossa vuonna 1955. Äiti opetti Ludovicon soittamaan pianoa jo lapsena. Einaudin isä oli kustantaja Giulio Einaudi ja isoisä Italian tasavallan toinen presidentti (1948–1955) Luigi Einaudi.
Einaudi opiskeli musiikkia Milanossa arvostetussa Conservatorio Verdissä ja sen jälkeen säveltäjä Luciano Berion johdolla Pariisissa. Valmistuttuaan hän sai stipendin Bostoniin Tanglewoodin musiikkijuhlaan. Einaudin ensimmäisissä sävellystöissä kuuluu Berion vaikutusta tonaalisuuden ja sointuvuuden lisäksi myös siinä, että kumpikin oli laaja-alainen musiikilliselta tyyliltään.
Einaudi sävelsi uransa alkupuolella ISO Dance -tanssiteatterille, ja sävellykset esitettiin New Yorkin Lincoln Centerissä 1991. Stanze (1992) oli meditatiivista harppumusiikkia ja sai hyvän vastaanoton radiokuuntelijoilta. Einaudin menestysalbumi Divenire (2007) nousi Euroopan klassisen musiikin listakärkeen. Se menestyi myös populaarimusiikin listoilla ja oli Brit Awards -ehdokkaana. Albumin menestyksen ansiosta Einaudi konsertoi laajasti Euroopassa ja muualla maailmassa Japanista Yhdysvaltoihin.
Einaudi sävelsi uransa aikana musiikkia useisiin elokuviin, esimerkkinä This is England. Vuonna 2020 hänen musiikkiaan käytettiin elokuvissa Nomadland ja Isä.
Albumit

Time Out (1988)
Stanze (1992)
Salgari (1995)
Le Onde (1996)
Eden Roc (1999)
I Giorni (2001)
Diario Mali (2003)
Una Mattina (2004)
Divenire (2007)
Nightbook (2009)
In a Time Lapse (2013)
Elements (2015)
Seven Days Walking (2019)
12 Songs From Home (2020)
Einaudi Undiscovered (2020)
Cinema (2021)
Aiheesta muualla

Ludovico Einaudin virallinen sivusto
Renaudot-palkinto

Renaudot-palkinto, virallisesti Prix Théophraste Renaudot, on yksi viidestä merkittävästä ranskalaisesta kirjallisuuspalkinnosta Se on perustettu 1926. Sen myöntäjinä on kymmenen ranskalaista kirjallisuuskriitikkoa. Se on nimetty nykyaikaisen ranskalaisen journalismin perustajan Théophraste Renaudot'n mukaan. Palkinto myönnetään samana päivänä kuin Goncourt-palkinto, mutta on riippumaton siitä.
Kaihlamäki

Kaihlamäki on kylä Kangasniemen kunnassa Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Kangasniemen kirkonkylältä länteen Toivakan suuntaan.
Kaihlamäellä on ollut asutusta jo 1600-luvulta asti. Kaihlamäen kylän suurin kartano on Nikkilän kartano. Nikkilässä asutusta on ollut jo 1800-luvulta asti. Hännilä on kirjailija ja Suomen kieliopin kirjoittaja Reinhold von Beckerin (1788–1858) lapsuuden koti. Vuonna 1874 Matti Ikonen perusti Hännilään pitäjän ensimmäisen kaupan. Talo oli edelläkulkija seudullaan; sinne hankittiin pitäjän ensimmäinen puhelin, gramofoni, sähkövalo, polkupyörä, moottoripyörä ja auto. Vanha päärakennus kuitenkin paloi. Tilalle nousi vuonna 1914 kaksikerroksinen jugendtyylinen asuinrakennus. Kivinavetta on vuodelta 1936. Yksityiskäytössä oleva Hännilä on rakennushistoriallisten, historiallisten ja maisemallisten arvojensa vuoksi maakunnallisesti merkittävä rakennetun kulttuuriperinnön kohde ja on suojeltu.
Kangasniemen kunnanvaltuusto päätti lakkauttaa Kaihlamäen kyläkoulun vuonna 1999. Vaaleaksi rapattu klassisisia piirteitä sisältävä kaksikerroksinen koulurakennus on vuodelta 1936. Sittemmin koulu on ollut yksityiskäytössä ja tullut julkisuuteen rakennuksessa asuvan ja työskentelevän, Vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2008 valitun kuvataiteilija Samuli Heimosen kotina. Koulu toimi myös hetken aikaa majatalona, kunnes se myytiin yksityisasunnoksi, joka se on nykyään.
Läheinen Äkryn kyläkoulu lakkautettiin vuonna 2021.
Kauppaneuvos Leevi K. Laitinen on syntynyt Kaihlamäellä.
Leipzig

| Leipzig |
| --- | --- |
 Leipzig ilmasta nähtynä.
 lippu:  vaakuna
 Leipzig
 Koordinaatit: 51°20′0″N, 12°23′0″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Saksi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  297,36 km²
Korkeus:  118 m
Väkiluku (2018):  587,857
 – Väestötiheys:  1 974 as./km²
 
 leipzig.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leipzigin Augustusplatz ja Gewandhaus-konserttitalo
Leipzigin rautatieasema on Euroopan suurin
Leipzig (saks.   [ˈlaɪ̯pts͡ɪç] (ohje)) on kaupunki Saksassa. Se on Saksin osavaltion suurin kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 502 979 asukasta. Joulukuun 2018 lopussa nopeasti kasvavassa kaupungissa oli jo 587 857 asukasta.  Leipzig sijaitsee Pleiße-, Weiße Elster- ja Parthe-jokien yhtymäkohdassa.
Ei ole varmaa tietoa, milloin Leipzig perustettiin, mutta varhaisin maininta siitä on eräässä asiakirjassa vuodelta 1015. Leipzigin saatua kaupunki- ja torikauppaoikeudet vuonna 1165 kaupungista kehittyi nopeasti kaupankäynnin keskus Saksan laajetessa itään päin. Väkiluku ylitti 100 000 noin vuonna 1870, jolloin Leipzigista tuli suurkaupunki. Kaupunki on Leipzigin hallintopiirin keskus. Noin 573 000 asukkaan Leipzig on Saksin osavaltion suurin kaupunki ja entisen Itä-Saksan alueen toiseksi suurin (Berliinin jälkeen).
Leipzigin asema yhtenä merkittävimmistä Keski-Euroopan messupaikkakunnista ja yhtenä maailman vanhimmista messujen järjestäjistä juontaa historiassa vuodesta 1190 asti. Frankfurt am Mainin rinnalla Leipzig on historiallinen kirjapainotaidon ja kirjakaupan keskus. Sen lisäksi Leipzigissa sijaitsee yksi Saksan vanhimmista yliopistoista ja vanhimmat kauppa- ja musiikkikorkeakoulut. Kaupunki on myös merkittävä liikennekeskus ja muodostaa yhden uusien osavaltioiden vahvimmista talousalueista.
Maantiede > Maantieteellinen asema

Leipzig sijaitsee Leipzigin alankoalueen keskellä, joka on osa Pohjois-Saksan alankoa. Idässä alue rajautuu pohjoiseen Elben alueeseen, kaakossa ja etelässä Keski-Saksin mäkiseutuun. Thüringenissä ja Saksi-Anhaltissa alanko ulottuu Saalejoen laakson yli Saale-Unstrutin alueelle.
Leipzigia lähimpiä suurkaupunkeja ovat Halle (Saale) (noin 30 km luoteeseen), Chemnitz (noin 80 km etelään), Dresden (noin 100 km kaakkoon), Erfurt (noin 100 km lounaaseen), Magdeburg (noin 100 km luoteeseen) ja Berliini (noin 145 km pohjoiseen). Leipzig on lähes kolmen naapuriosavaltion pääkaupungin eli Dresdenin, Magdeburgin ja Erfurtin välisessä keskipisteessä.
Kaupungin läpi virtaa Weiße Elster -joki, johon siellä yhdistyvät Pleiße- ja Parthejoet. Kaupungin alueella Weiße Elsteristä haarautuu toinen uoma Luppe. Leipzigin jokiliikenneyhteytenä toimii kuitenkin ennen kaikkea Pleiße, koska se virtaa aivan kaupungin keskustan tuntumassa.
Leipzigin korkeimpia maastonkohtia ovat Monarchenhügel (159 m) ja keinotekoinen täyttömäki Fockeberg (153 m). Aivan kaupungin rajan ulkopuolella sijaitsee Galgenberg (163 m).
Maantiede > Luonto ja ympäristö

Jokien varsilla kaupungin keskustaan asti levittäytyy Leipzigin ns. tulvarämemetsäalue, joka on Euroopan suurin tämäntyyppinen kaupunkialueella sijaitseva yhtenäinen metsäalue. Leipzig ympäristöineen on merkittävä ruskohiiliesiintymien alue, ja jo 1930-luvulla aloitettiin tämän raaka-aineen teollinen kaivaminen avolouhosmenetelmällä. Kaivostoiminta, joka DDR-aikana laajeni entisestään (ruskohiili oli pääasiallinen energianlähde), tuhosi osan tulvarämemetsistä Leipzigin eteläpuolella. Lukuisien tulvapatojen rakentaminen, luonnollisten jokiuomien siirtäminen ja ruskohiilen louhintaan liittyvät pohjavedenpinnan pudottamiset häiritsivät erittäin erikoistunutta ekosysteemiä, joka oli toiminut luonnollisena tulvientasausjärjestelmänä.
Ruskohiiliteollisuuden jätevesien aiheuttaman saastumisen vuoksi 1950-luvulla Leipzigin eteläosissa täytettiin tai suljettiin maanpinnan alle kanaaliputkiin osa jo keskiajalla mm. vesimyllyjä varten kaivetuista Pleißen- ja Elsterjokien keinotekoisista sivuhaaroista (myllykanavista), jolloin Leipzig menetti osan jokikaupunkiluonteestaan. Myrkyllisten jätevesien johtaminen jokiin johti jokien biologiseen kuolemaan. 1990-luvulta lähtien jokien virtausta on vähitellen jatkuvasti vapautettu.
Vesistöjen saastumisen lisäksi ruskohiilen käyttö vanhentuneiden, osittain toista maailmansotaa edeltäneeltä ajalta peräisin olleiden, teollisuuslaitosten ja voimaloiden polttoaineena sekä talojen lämmittäminen uuneilla aiheuttivat voimakasta ilmansaastumista. Rikki- ja fenolipitoinen ilma ja siitä aiheutuneet happosateet vaurioittivat rakennuskantaa, ennen kaikkea hiekkakivestä rakennettua. 1970- ja 1980-luvuilla Leipzig oli yksi Euroopan pahiten ympäristömyrkkyjen kuormittamista suurkaupungeista.
DDR:n lakattua olemasta vanhojen teollisuuslaitosten toiminnan lopettaminen sekä voimaloiden ja talojen lämmitysjärjestelmien varsin nopeasti tehty modernisointi johtivat huomattavaan vesien ja ilman laadun paranemiseen ja silminnähtävään eläin- ja kasvikunnan tervehtymiseen. Lukuisten kaupunkipuistojensa (esim. Clara-Zetkin-Park ja Rosental), asuinalueiden monien uusien puistoistutusten ja perinteisten siirtolapuutarhojen ansiosta Leipzig lukeutuu nykyisin Saksan vihreimpiin kaupunkeihin. Sen pinta-alasta noin 50 % on viheralueita ja 7 % metsiä.
1990-luvun alussa lopetettiin ruskohiilen kaivaminen ja aloitettiin kasviston uudelleenistuttaminen avolouhosalueille ja ympäristön luonnontilan palauttaminen. Osa avolouhoksista on täytetty vedellä, ja niistä on muodostunut vedenlaadultaan hyviä järviä. Muita avolouhoksia on tulva-altaina. Cospudener-järvi on lähinnä Leipzigin keskustaa ja toimii avoimena virkistysalueena. Tätä pinta-alaltaan merkittävän suurta virkistysaluetta markkinoidaan matkailijoille ”Leipzigin uutena järvialueena”. Leipzigin alueen luonnon ja maiseman kehittämiseksi ja sen elinkelpoiseksi tekemiseksi yhdessä ympäröivien kuntien kanssa Leipzig on ollut vuodesta 1996 ”Leipzigin vihreän renkaan” jäsen.
Maantiede > Kaupunginosat ja lähialueet

Leipzig koostuu kymmenestä piirikunnasta, joissa on yhteensä 63 kaupunginosaa (katso Leipzigin poliittinen aluejako ja Leipzigin historiallisesti muodostuneet kaupunginosat).
Seuraavat kunnat ympäröivät Leipzigia:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Delitzsch | Jesewitz |  |
| Schkeuditz | Rackwitz | Taucha |  |
|  |  | Borsdorf | Brandis |
| Markranstädt | Markkleeberg | Naunhof |  |
| Kitzen | Zwenkau | Großpösna |  |
Maantiede > Ilmasto

Leipzig sijaitsee lauhkealla vyöhykkeellä. Vuotuinen keskilämpötila on 8,4 °C ja keskimääräinen sademäärä 556,8 mm (vuosien 1972–2001 ajalta laskettuina). Keskimääräinen pakkasen kesto on 79 päivää.
Leipzig on Harz-vuoriston sadesuojapuolella (se puoli, jolle vuoristo rajaa sadepilviä pääsemästä). Suurin osa sateesta tulee kesällä, kesäkuusta elokuuhun, ja sademäärän maksimi on heinäkuussa, 72 mm. Helmikuussa sataa vähiten, 27 mm, ja muina talvikuukausina noin 30 mm. Harz-vuoriston sateelta suojaavan vaikutuksen voimakkuus vaihtelee kaupungin alueellakin: kuivinta on Leipzigin pohjoisosissa, sateisinta kaupungin eteläosissa, ja vuotuinen ero näiden välillä on noin 100 mm.
Lämpimin päivä on ollut 9. elokuuta 1992, jolloin lämpötila kohosi lukemaan 38,8 °C, ja kylmin päivä 14. tammikuuta 1987, −24,1 °C.
Maantiede > Leipzigin mukaan nimettyjä paikkoja muualla maailmassa

Kanadassa Saskatchewanin provinssissa on pikkukaupunki nimeltä Leipzig.
USA:ssa on useampia Leipzigin mukaan nimettyjä paikkoja. Kahdella paikkakunnalla, toinen Delawaressa (203 asukasta v. 2000) ja toinen Ohiossa (2 236 asukasta v. 2000), on nimenä englannin kieleen mukailtu Leipsic. Näiden lisäksi Pohjois-Dakotassa on sinne muuttaneiden Venäjän saksalaisten vuonna 1901 perustama New Leipzig, jossa nykyisin on runsaat 300 asukasta.
Historia > Uskonnot

Leipzigin väestö kuului uskonpuhdistukseen asti Merseburgin hiippakunnan alaisuuteen. Merseburg oli jo vuodesta 968 ollut hallituspaikkana arkkidiakonaatille, joka oli Merseburgin arkkihiippakunnan tuomiorovastin hallinnassa. 1200-luvulla Leipzigiin perustettiin neljä luostaria: Pyhän Paavalin luostari (dominikaanit), Pyhän Tuomaksen luostari (augustinolaiset kaniikit), Pyhän Hengen luostari (fransiskaanit) ja Pyhän Yrjön luostari (sisterssiläiset ja benediktiinit).
Ensimmäiset luterilaiset saarnat pidettiin jo vuonna 1522, ja vuonna 1539 suoritettiin uskonpuhdistus. Nykyisin kaikki kaupungin seurakunnat kuuluvat Leipzigin evankelis-luterilaiseen tuomiokuntaan, joka kattaa myös kaupungin ympäristön seurakunnat.
Vuodesta 1697 Leipzigissa on pidetty jälleen myös katolisia jumalanpalveluksia. Vuonna 1921 perustettiin uudelleen Meißenin hiippakunta (nykyisin Dresdenin-Meißenin hiippakunta), jonka tuomiorovastin hallituspaikkana on Leipzig. Kaupungin katolinen pääkirkko on Pyhän Kolminaisuuden rovastinkirkko (St. Trinitatis).
Ensimmäinen maininta juutalaisuudesta Leipzigissa on Heinrich Erlauchtilaisen asiakirjoissa vuodelta 1248. 1300-luvulla tapahtui ensimmäistä kertaa juutalaisvainoja, ja kului useita vuosisatoja, joiden aikana juutalaisilta oli kielletty Leipzigiin asumaan asettuminen. Vasta vuodesta 1710 lähtien he saivat jälleen muuttaa Leipzigiin. Vuoden 1800 jälkeen he perustivat ensimmäistä kertaa juutalaisen seurakunnan. Toisaalta kaupunkiin asettui asumaan paljon ortodoksijuutalaisia Itä-Euroopasta, toisaalta vuonna 1820 rakennettiin reformijuutalaisten synagoga, joka tosin oli käytössä vain Leipzigin messujen aikaan. Kansallissosialismin aikaan asti juutalaiset porvarit olivat kaupungille leimaa-antavia yrittäjinä, tiedemiehinä, taiteilijoina ja lahjoittajina. Vuonna 1912 rabbi Ephraim Carlebach perusti Saksin ensimmäisen juutalaisen koulun, joka oli toiminnassa vuoteen 1942. Vuonna 1929 Leipzigin juutalainen seurakunta oli yli 14 000 jäsenellään Saksin suurin juutalaisseurakunta ja yksi koko Saksan suurimmista. Vuodesta 1933 alkoi systemaattinen juutalaisuuden kitkeminen kaupungista, joka päättyi lähes kaikkien kaupungin juutalaisten pakkosiirtämiseen ja murhaamiseen. Sodan jälkeen juutalaisessa seurakunnassa oli jäljellä vain 24 jäsentä. Jäsenmäärä ei kasvanut merkittävästi ennen 1990-luvun alkua. Vuonna 2004 Leipzigin juutalaisseurakunnan jäsenmäärä oli erityisesti venäjänjuutalaisten muuton ansiosta jälleen yli 1 000 henkeä. Nykyisellä Gottschedstraßella, jonka varrella sijaitsi aiemmin Leipzigin suurin, kristalliyönä poltettu synagoga, on vuodesta 2001 alkaen ollut Leipzigin juutalaisen karkottamisen ja murhaamisen muistoksi tehty muistopaikka ja vuonna 1966 pystytetty muistomerkki.
Leipzigissa on noin 5 000 islaminuskoista. Suurin moskeija on nimeltään Ar-Rahman. Sen lisäksi kaupungissa on yksi turkkilainen ja yksi šiialainen moskeija, joiden merkitys on kuitenkin melko vähäinen.
Historia > Nimen historiaa

Leipzig-nimi on peräisin sorbinkielisestä sanasta Lipsk, joka tarkoittaa ”lehmusseutua”. Latinankielinen muoto on Lipsia. Nykyisessä sorbin kielessä muoto Lipsk on edelleen kaupungin virallinen nimi. Tšekkiläinen muoto on Lipsko.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | 600-800-luvuilla | 1015 | 1165 | 1220 | 1232 | 1402 | 1459 | 1494 | 1507 |
| Kaupungin nimen muutokset  vuosien saatossa | Lipsk | Libzi | Lipz | Liptzick | Lipzic | Leiptzgk | Leipczigk | Lips | Leipzig |
Goethe ikuisti opiskelukaupungilleen Leipzigille lisänimen Pikku-Pariisi teoksessaan Faust. Siinä eräs opiskelija sanoo: ”Mein Leipzig lob’ ich mir! Es ist ein klein Paris und bildet seine Leute.” (vapaa suom. ”Tätä Leipzigiani minä kiitän! Se on pieni Pariisi ja sivistää ihmisensä.”). Tämä kuvaus vakiintui puhekieleen suurkaupungiksi pyrkivässä edistyksellisessä 1800-luvun Leipzigissa.
Muuta

Leipzigissa ovat vaikuttaneet useat länsimaisen taidemusiikin suurimmat säveltäjät:
Johann Sebastian Bach asui Leipzigissa vuodesta 1723 kuolemaansa saakka ja loi suuren osan mestariteoksistaan Thomasschulen kanttorina.
Felix Mendelssohn Bartholdy oli maineikkaan Leipzigin Gewandhaus-orkesterin kapellimestari vuodesta 1835 kuolemaansa asti. Hänen aloitteestaan perustettiin myös Leipzigin konservatorio.
Robert Schumann asui suuren osan elämästään Leipzigissa ja toimi jonkin aikaa myös edellä mainitun konservatorion professorina.
Kaupungin pormestarina toimii Burkhard Jung.
Rammsteinin laulaja Till Lindemann syntyi Leipzigissa 4. tammikuuta 1963.
Tokio Hotelin laulaja Bill Kaulitz syntyi Leipzigissa 1. syyskuuta 1989.
Tokio Hotelin kitaristi Tom Kaulitz syntyi Leipzigissa 1. syyskuuta 1989.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Leipzig
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi, englanniksi)
Saksin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Bautzen
Chemnitz
Dresden
Erzgebirgskreis
Görlitz
Leipzig
Leipzig
Meißen
Mittelsachsen
Nordsachsen
Sächsische Schweiz-Osterzgebirge
Vogtlandkreis
Zwickau
Pleiße-jokea eteläisessä tulvarämemetsässä.
Leipzigin eläintarhaa.
Hallintopiirirajat 2005
Leipzigin ilmastodiagrammi
Leipzigin ja sen ympäristön kartta vuodelta 1876.
Uusi oopperatalo Augustusplatzilla noin v. 1900.
Tuomaskirkko
Synagoga Keilstraßella
Venäläinen kirkko
Käännös suomeksi
John Lindroth

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Torino 1934 | seiväshyppy |  |
John Erik ”Joppe” Lindroth (11. helmikuuta 1906 Porvoo – 12. elokuuta 1974) oli suomalainen seiväshyppääjä. Hän voitti EM-kisoissa 1934 seiväshypyssä pronssia tuloksella 390 cm. Kalevan kisat hän voitti viidesti. Lindroth edusti Porvoon Akillesta koko uransa ajan. Suomen Seivästalli ry valitsi Lindrothin postuumisti Suomen seiväshypyn Hall of Fameen vuonna 2014.
Ura

Lindroth paransi Suomen ennätystä uransa aikana neljästi. Ensimmäisen kerran 16. syyskuuta 1928 Tampereella hypättyään 383 cm, joka ylitti Väinö Salon ennätyksen kahdella senttimetrillä. Hänen toinen Suomen ennätys tuli tuloksella 386 cm, jonka hän hyppäsi 31. heinäkuuta 1929 Porvoossa. Lindrothista tuli ensimmäinen suomalainen joka ylitti neljä metriä hypättyään 401 cm 22. syyskuuta 1929 Helsingissä. Neljännen kerran hän paransi Suomen ennätystä hypättyään 403 cm 16. elokuuta 1931 Eläintarhan urheilukentällä Helsingissä. Ennätys säilyi voimassa seitsemän vuotta.
Lindroth voitti seiväshypyn Suomen mestaruuden vuosina 1926, 1929, 1930, 1931 ja 1933 ja oli hopealla 1928 ja 1935.
Maaotteluedustuksia Lindrothille kertyi 14 voittaen niistä kuusi.
Lindrothilla oli pitkä ura jatkaessaan hyppäämistä yli 20 vuoden ajan. Kilpailemisen hän lopetti vasta vuonna 1946.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Laji | Tulos  | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| Seiväshyppy | 403 | Helsinki | 16.8.1931 |
Kristinusko Arkansasissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Arkansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Arkansasin suurin uskonto. 79 prosenttia Arkansasin väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 46 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 16 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu 8 prosenttia väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 8 prosenttia väestöstä.
Ortodoksiseen kirkkoon kuuluu alle prosentti väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin ja Jehovan todistajiin kuuluu molempiin noin 1 prosentti väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Eteläinen baptistikonventio | Evankelikalismi | Baptismi | 1 551 | 607 751 |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 861 | 248 994 |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 129 | 153 358 |
| Yhdistynyt metodistikirkko | Päälinja | Metodismi | 626 | 134 454 |
| National Missionary Baptist Convention of America | Musta protestantismi | Baptismi | 445 | 109 090 |
| Churches of Christ | Evankelikalismi | Restorationismi | 693 | 79 894 |