stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha Pursiainen (jääkiekkoilija)

| Juha Pursiainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. tammikuuta 1982 (ikä 42) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2004
Seurat:  SaiPa (SML)
Juha Pursiainen (s. 15. tammikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko uransa kasvattajaseurassaan Saimaan Pallossa, jossa Pursiainen pelasi yhteensä SM-liigaa 171 runkosarjaottelua tehopistein 2+5=7 ja keräten 102 jäähyminuuttia. Hänet tunnettiin pelityyliltään lähinnä puolustavana puolustajana. Jatkoaika.com -verkkolehden mukaan Pursiainen oli hieman taiteellisen vaikutelman itsestään antava pelaaja, joka omasi valtavan potentiaalin ja oli parhaimmillaan hyödyllinen pelaaja joukkueelleen jokaisella osa-alueella. Hänen tasonsa kuitenkin ailahteli uran aikana. Lopulta Pursiainen lopetti pelaajauransa omasta tahdostaan yllättäen vain 22-vuotiaana kauden 2003–2004 päätteeksi. Hän laukoi oikealta.
Ura > Seuraura

Pursiainen on Saimaan Pallon kasvatti. Hän oli nostamassa kauden 1999–2000 päätteeksi seuran A-nuoria A-nuorten I-divisioonasta A-nuorten SM-liigaan. Vain 17-vuotias Pursiainen debytoi samalla kaudella myös SaiPan SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Myös kauden 2000–2001 Pursiainen vietti pääasiassa seuran A-nuorissa. Hän pelasi kauden aikana neljä SM-liigaottelua. Huhtikuussa 2001 Pursiainen teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2001–2002 Pursiainen teki 44 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Hän vahvisti myös SaiPan A-nuoria, jossa Pursiainen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Huhtikuussa 2002 hän teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2002–2003 Pursiainen teki runkosarjassa kaksi tehopistettä. Hän teki liigauransa ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen maalinsa 3. joulukuuta 2002 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Maaliskuussa 2003 Pursiainen teki SaiPan kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Myös kaudella 2003–2004 Pursiainen teki runkosarjassa kaksi tehopistettä. Viimeisen runkosarjaottelun päätteeksi hän ilmoitti vain 22-vuotiaana lopettavansa jääkiekkoilun ja keskittyvänsä muihin asioihin.
Ura > Maajoukkueura

Pursiainen pelasi kymmenen nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Ura > Opinnot

Jääkiekkouran jälkeen Pursiainen opiskeli Turun yliopistossa filosofiaa ja laati pro gradu -tutkielmansa Jacques Lacanin ajattelusta.
Yksityiselämä

Pursiaisen avopuoliso on kansanedustaja Li Andersson. Heidän ensimmäinen lapsensa syntyi tammikuun alussa 2021.
Kaksin aina kaunihimpi

Kaksin aina kaunihimpi on sanonta ja se voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Kaksin aina kaunihimpi, Aku Ankan taskukirja
Kaksin aina kaunihimpi, (engl. Love Is Better Than Ever), Stanley Donenin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1952
Kaksin aina kaunihimpi, Andy Tennantin vuoden 1995 elokuvan It takes two videolevitysnimi Suomessa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaksin aina kaunihimpi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaijanlampi (Joutsa)

| Kaijanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°59′34″N, 26°04′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rutajoen valuma-alue (14.236)
Laskupuro:  Kaijanpuro Rutajärveen 
Järvinumero:  14.236.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,3 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  2,985 km  
Pinta-ala:  13,34 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaijanlampi 
Kaijanlampi on Keski-Suomessa Joutsassa Rutalahden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 13,3 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 153,3 metriä mpy.
Kari Lehtonen (jääkiekkovalmentaja)

| Kari Lehtonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1966 (ikä 58) Hämeenlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Leke
Seura
Seura:  KooKoo
Sarja:  SM-liiga
Tehtävä:  maalivahtivalmentaja
Kari Lehtonen (s. 13. kesäkuuta 1966 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka siirtyi kaudeksi 2016–2017 SM-liigajoukkue KooKoon maalivahtivalmentajaksi.
Ura > Valmennusuran alku ja Ässät 2008–2012

Lehtonen aloitti maalivahtivalmentajan uransa Hämeenlinnan Pallokerhon junioreissa 1980-luvulla. Hän on sittemmin valmentanut myös Lieksan Hurtissa ja Jokipojissa. Kaudella 2002–2003 Lehtonen toimi Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen maalivahtivalmentajana. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi samaan rooliin alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen. Syksyn 2004 U-18 Junior World Cup päättyi seitsemänteen sijaan, kuten myös kevään 2005 MM-kilpailut.
Kauden 2007–2008 Lehtonen valmensi Norjan GET-ligaenin Stavanger Oilersissa valmennettavanaan mm. Norjan A-maajoukkueeseen kauden aikana noussut André Lysenstøen. Neljä seuraavaa kautta Lehtonen toimi Porin Ässien SM-liigajoukkueen maalivahtivalmentajana. Tuolloin hänen valmennettavistaan NHL:ään ja A-maajoukkueeseen sittemmin etenivät Eero Kilpeläinen, Jussi Rynnäs ja Antti Raanta. Ässät ei edennyt Lehtosen aikakaudella puolivälieriä pidemmälle, mutta Antti Raanta onnistui nousemaan hänen opissaan joukkueen ykkösmaalivahdiksi kaudella 2011–2012. Seuraavalla kaudella 2012–2013 Raanta torjui Ässät Suomen-mestaruuteen, saavutti useita henkilökohtaisia palkintoja, valittiin MM-joukkueeseen sekä sai kauden jälkeen NHL-sopimuksen. Lehtosen sopimusneuvottelut Ässien kanssa eivät edenneet toivotunlaisesti hänen saatuaan sopimustarjouksia KHL:stä asti, joita vastaan Ässien seurajohto oli.
Ura > HPK 2012–2016

KHL-tarjouksista huolimatta Lehtonen palasi useiden kotoisten seikkojen vuoksi kaudeksi 2012–2013 Hämeenlinnan Pallokerhon maalivahtivalmennukseen. Hän valmensi ensimmäisellä sopimuskaudellaan mm. Mika Järvistä, joka debytoi kauden aikana A-maajoukkueessa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi KHL:ään. Kaudella 2013–2014 Lehtonen valmensi Frans Tuohimaata ja tulokaskauttaan pelannutta Juuse Sarosta, joista jälkimmäinen nousi HPK:n ykkösmaalivahdiksi. Saros voitti kauden aikana alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja vuoden tulokkaalle myönnettävän Jarmo Wasaman muistopalkinnon sekä hänet valittiin myös miesten MM-joukkueeseen. HPK varmisti pudotuspelipaikkansa aivan runkosarjan viimeisellä kierroksella kymmenen ottelun voittoputken päätteeksi ja eteni Lomarengas-kierrokselta puolivälieriin saakka. Kesäkuussa 2014 Lehtonen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Saman vuoden joulukuussa hän teki päävalmentaja Pasi Arvosen ja apuvalmentaja Vesa Viitakosken ohella 2+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. HPK sijoittui kauden 2014–2015 päätteeksi 11:nneksi. Samalla kaudella Lehtonen aloitti Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Kausi 2015–2016 HPK:lla osoittautui vaikeaksi. Joulukuussa 2014 seura tiedotti, että apuvalmentaja Vesa Viitakosken ja Lehtosen sopimuksessa olleita optioita ei käytetä. Kuukautta aiemmin HPK tiedotti, että päävalmentaja Pasi Arvosen korvaa kauden jälkeen Antti Pennanen. Arvonen ja Viitakoski lopulta erotettiin jo kesken kauden tammikuun 2016 lopulla, mutta Lehtonen sai jatkaa HPK:ssa loppukauden Olli Salon johtamassa valmennustiimissä. Joukkue sijoittui SM-liigan runkosarjassa sijalle 13. Maalivahtiongelmistakin kärsineen HPK:n maalilla esiintyi kauden aikana peräti viisi eri maalivahtia. Jere Myllyniemi aloitti joukkueen ykkösmaalivahtina, mutta hän kärsi syyskaudella loukkaantumisista. Myllyniemen loukkaantumista paikannut Eetu Laurikainen palasi NHL-organisaatioonsa. Lopulta HPK:n ykkösmaalivahdin paikan Myllyniemeltä itselleen nappasi Kalevan Pallon lainapelaaja Samu Perhonen. Lehtonen valmensi kauden aikana myös Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, jotka päättyivät maailmanmestaruuteen. Hänen valmennettavanaan joukkueessa olivat Kaapo Kähkönen, Veini Vehviläinen ja Emil Larmi.
Ura > KooKoo 2016–

Kaudeksi 2016–2017 Lehtonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KooKoon maalivahtivalmentajaksi. Hän sai valmennettavakseen Ässistä tutun Juha Järvenpään ja HPK:sta tutun Samu Perhosen.
Kaksimielisyys

| --- | --- |
:  Määritelmä: puheessa tai tekstissä oleva kohta, jolla on tahallinen tai tahaton lisämerkitys 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Kaksimielisyys. Katso kaksimielisyys Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Kaijanlampi (Mäntyharju, Uusikorpi)

| Kaijanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°17′55″N, 26°43′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  metsäoja Pikijärveen 
Järvinumero:  14.915.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,8 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,284 km  
Pinta-ala:  4,837 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaijanlampi 
Kaijanlampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Uusikorven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 490 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Nurmaanjärven valuma-alueeseen (14.915) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 95,8 metriä mpy.
Kalahuuhkajat

| Kalahuuhkajat |
| --- | --- |
 Kalahuuhkaja (Ketupa zeylonensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Kalahuuhkajat Ketupa  Lesson, 1830
Katso myös
   Kalahuuhkajat Wikispeciesissä   Kalahuuhkajat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalahuuhkajat (Ketupa) on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Kalahuuhkajiin (Ketupa) kuuluvia lajeja

Kalahuuhkaja (Ketupa zeylonensis)
Sundankalahuuhkaja (Ketupa ketupu)
Vuorikalahuuhkaja (Ketupa flavipes)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaksiliitto

Kaksiliitto vuonna 1914   Saksa   Itävalta-Unkari
Kaksiliitto oli vuonna 1879 solmittu puolustusliitto Saksan keisarikunnan ja Itävalta-Unkarin välillä. Se laajeni Italian mukaantulon myötä vuonna 1882 kolmiliitoksi. Vuoden 1879 sopimus muodosti kuitenkin sekä Saksan että Itävalta-Unkarin ulkopolitiikan pohjan aina vuoteen 1918 asti.
Kaksiliiton solmimisen taustalla oli Saksan, Itävalta-Unkarin ja Venäjän yhteisen kolmen keisarin liiton hajoaminen vuonna 1878 Venäjän ja Itävalta-Unkarin etujen jouduttua vastakkain Balkanin kriisissä. Saksa joutui tällöin valitsemaan toisen liittolaisistaan ja valtakunnankansleri Otto von Bismarck piti Itävalta-Unkaria Venäjää luotettavampana, tehokkaampana ja läheisempänä. Saksan keisari Vilhelm I vastusti yhteistyön rikkomista Venäjän kanssa ja varsinkin Venäjää vastaan suunnattua liittoa, mutta Bismarck taivutti hänet uhkaamalla erota. Liittosopimus Itävalta-Unkarin kanssa allekirjoitettiin 7. lokakuuta 1879.
Sopimuksessa osapuolet sitoutuivat antamaan toisilleen sotilaallista apua, jos toinen joutuisi Venäjän hyökkäyksen kohteeksi, sekä pysymään puolueettomina, jos hyökkääjä olisi jokin muu valtio. Bismarck uskoi sopimuksen turvaavan rauhan säilymisen, sillä Venäjä ei uskaltaisi käydä sotaan, jos tietäisi saavansa vastaansa kaksi suurta valtakuntaa yhdellä kertaa. Ensisijaisesti Venäjää ja toissijaisesti Ranskaa vastaan suunnattuna liitto vastasi nimenomaan Itävalta-Unkarin etuja, mutta täytti myös Bismarckin perustavoitteen Ranskan eristämisestä. Bismarck pyrki myös palauttamaan yhteistyön Venäjän kanssa ja onnistui Itävalta-Unkarin vastutuksesta huolimatta palauttamaan kolmen keisarin liiton vuonna 1881. Se ei kuitenkaan korvannut kaksiliittoa, joka säilyi edelleen voimassa.
Kaksiliitto laajeni kolmiliitoksi 20. toukokuuta 1882, kun myös Italia liittyi siihen.
Keijo Kajantie

Keijo Olavi Kajantie (s. 31. tammikuuta 1940 Hämeenlinna) on suomalainen fyysikko. Hän oli Helsingin yliopiston fysiikan professori 1972–1977, teoreettisen fysiikan professori vuodesta 1977–2008. Vuosina 1985–1990 hän oli Suomen Akatemian tutkijaprofessori. Hänen tutkimusalaansa on alkeishiukkasaine eli
atomin ytimien rakenneosasten muodostamat systeemit.
Kajantie on saanut Suomalaisen tiedeakatemian kunniapalkinnon vuonna 2008 ja Suomen Leijonan komentajamerkin 2012.
Kalaja (Reisjärvi)

Iso-Kalaja (myös Kalaja tai Kalajankylä) on Reisjärven kylä. Kylä on saanut nimensä 1860-luvulla kuivatun, sitä ennen hyvin kalaisan Kalajanjärven (myös "Kalajärvi") mukaan. Kylään voidaan laskea kuuluvaksi myös Köyhänperän ja Jäppiperän asutukset.
Kalajan kylällä on vuonna 1916 perustettu Kalajan ala-asteen koulu. Se on 1–6-luokkainen, kolmiopettajainen koulu, jossa oli 43 oppilasta vuonna 2013. Kylällä on myös Museoviraston suojelema, vuonna 1918 rakennettu työväentalo.
Historia

Ensimmäiset tunnetut asukkaat saapuivat Kalajanjärven rantamaisemiin 1550-luvun alkupuoliskolla. Nimet Köyhäinperä ja Köyhäinjärvi mainitaan Pohjois-Pohjanmaan historiassa viittaamassa seudun varattomuuteen. Uudisasukkaat Lauri Loustinen sekä Antti ja Lauri Lukkinen (tai Lokkinen) asuttivat pieniä tilojaan Köyhänjärven rannoilla vuoden 1566 tienoilla. Tilat olivat jo silloin liian pieniä, ja niitä yritettiin yhdistää ilman menestystä. Tilojen autioitumisen jälkeen "Köyhä"-nimi sai alkunsa alueeseen viitaten.
Juho Laurinpoika Jäppinen asutti nykyistä Maliniemen seutua ja perusti Jäppilän tilan vuonna 1605. Tilan neva- ja metsäpalstat sijaitsivat nykyisen Jäppiperän alueilla, ja nimet Jäppiperä ja Jäppineva saivat alkunsa.
Aiheesta muualla

Kalajan kylän sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kassandra (yhdistys)

| Kassandra ry |
| --- | --- |
Perustettu:  2000
Perustaja:  Ritva Siikala, Teatteri Raivoisat Ruusut
Tyyppi:  rekisteröity yhdistys
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Interkult Kassandra on vuonna 2000 perustettu yhdistys. Sen tarkoituksena on edistää kulttuurien vuorovaikutusta taiteen keinoin.
Interkult järjestää taidetyöpajoja ja kerran vuodessa järjestettävän nuorille suunnatun INTERKULTfest -festivaalin ohjelmisto koostuu tanssi-, teatteri-, sirkus- ja musiikkiesityksistä.
Taustaa

Kassandra ry perustettiin vuonna 2000 teatteriohjaaja Ritva Siikalan, Teatteri Raivoisien Ruusujen ja sen monikulttuurisen tutkimushanke Kassandra 2000:n innoittamana. Kassandrateatteri tuotti vuosina 2000–2012 kolme kantaesitystä; Aina jonkun tytär (Siikala, 2004), Zambezi (Siikala-Ahlfors, 2008), Antigone (Siikala, 2010) ja Mikä elämä! (Hahtola, 2012). Kesällä 2011 ensimmäisen kerran järjestetty pohjoismaista kulttuurista moninaisuutta käsittelevä International in Nordic Countries (INC) -teatterifestivaali sai jatkoa vuonna 2014, kun ensimmäinen kansainvälinen interkulttuurisuutta käsitellyt INTERKULTfest -festivaali järjestettiin.
Kassandra järjesti vuosina 2004-2012 maahanmuuttajataustaisille naisille suunnattuja kotouttamishankkeita, kuten MONITA - monikulttuuriset taidetoimijat (2005), Naisia maailmalta (2007), Koivu ja tähti (2009-2011) ja Kotisuomi (2012-2013).
Ritva Siikalan siirryttyä vapaaksi taiteilijaksi vuonna 2012 työtä jatkoivat Venla Martikainen ja Cátia Suomalainen Pedrosa. Termin monikulttuurisuus sijaan otettiin käyttöön interkulttuurisuus. Syksyllä 2016 Catiá Suomalainen Pedrosan tilalle toiminnanjohtajaksi siirtyi Andreas af Enehielm. [lähde? ]
Palkinnot ja tunnustukset

Suomi-palkinto 2008
Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinto 2008
Suomen Sadankomitean rauhanpalkinto  2011
Kalatalousalue

Kalatalousalue on kalastuslain (10.4.2015/379) mukainen julkisoikeudellinen yhdistys, jonka tarkoituksena on kehittää alueensa kalataloutta sekä edistää jäsentensä yhteistoimintaa kalavarojen kestävän käytön ja hoidon järjestämiseksi. Kalatalousalueen jäseniä ovat alueen kalastusoikeuden haltijat sekä valtakunnalliset kalastusalan järjestöt.[lähde? ]
Kalatalousalueeseen voi kuulua yhden tai useamman kunnan alueella olevia vesiä, jotka muodostavat kalataloudellisesti yhtenäisen alueen ja joiden kalastusoloja järjestettäessä on asianmukaista soveltaa yhtenäisiä toimenpiteitä. Kalatalousalueen jäseniä ovat alueen kalastusoikeuden haltijat, joka yhteisen vesialueen tapauksessa on osakaskunta, sekä MMM:n päätöksellään vahvistamat valtakunnalliset kalastusalan järjestöt. Kalastusoikeuden omistajien jäsenyys on pakollinen. Kalastuslaissa kalatalousalueelle osoitetut tehtävät ovat luonteeltaan julkisoikeudellisia, minkä takia mm. kalatalousalueen toimihenkilö toimii virkavastuulla. Ely-keskus voi tulosohjata kalatalousaluetta. Kalatalousalueen toimihenkilöitä sitovat hallintolain määräykset.  Erityisesti julkisoikeudellista toimintaa sitovat hyvän hallinnon periaatteet. Juoksevien asioiden hoitamista varten kalatalousalueella voi olla isännöitsijä.[lähde? ] On syytä huomata ettei kalatalousalue ole kalastusoikeuden omistaja, vaan julkisoikeudellinen yhdistys.
Kalatalousalueen tärkein instrumentti käytännön asioiden linjaamisessa on käyttö- ja hoitosuunnitelma. Tässä asiakirjassa määrätään ne pääperiaatteet, joiden mukaan kalavesiä käytetään ja hoidetaan. Asiakirja on pakottava. Kalavesien osakaskuntien on otettava huomioon nämä linjaukset omia päätöksiä tehdessään. Käyttö- ja hoitosuunnitelma on vahva asiakirja; sen linjauksia ottavat huomioon myös oikeusistuimet sekä myös hallinto-oikeudet. Käyttö- ja hoitosuunnitelman karttoihin merkityille alueille voidaan Ely-keskuksen toimesta antaa pakkolupia vesialueenomistus ohittaen. Ely-keskuksella on oikeus hyväksyä tai hylätä käyttö- ja hoitosuunnitelman sisältö. Kalatalousalue harjoittaa siis ”lain nojalla tapahtuvaa päätöksentekoa toisen edusta, oikeudesta tai velvollisuudesta ja velvoittavan määräyksen antamista. Lain nojalla tapahtuva tosiasiallinen puuttuminen toisen etuun tai oikeuteen on julkisen vallan käyttöä.”
Aiheesta muualla

Kalatalousalueet Helsinki:  MMM. Viitattu 17.3.2020.
Kalatalousalueiden ensimmäiset kokoukset Helsinki:  Ely. Viitattu 17.3.2020.[vanhentunut linkki]
Kalatalousalueet Kalatalouden keskusliitto.
Kajakki

Kahden melojan kajakki suojaisille vesille.
Kajakki on melontaan käytettävä pitkä (tyypillisesti 3–5 metriä), kapea ja matala vesikulkuneuvo, jota liikutetaan melomalla kaksilapaisella melalla. Umpikantinen rakenne, istuma-asento ja mela erottavat kajakin avokanootista, mutta sanaa "kanootti" käytetään myös yleisnimenä molemmista.
Rakenne

Melojan istuimen kohdalla on istuinaukko, joka yleensä suljetaan vesitiiviillä aukkopeitteellä, kun meloja on istunut kajakkiin, jotta kannelle roiskuva vesi ei pääse kajakin sisään. Toisin kuin soutuveneessä, kajakissa meloja istuu kasvot menosuuntaan päin. Kahden melojan kajakkia kutsutaan kaksikoksi.
Historia

Alkujaan kajakkeja käyttivät eskimot, jotka valmistivat kajakkinsa pingottamalla hylkeennahkaa puukehikon päälle. Esimerkiksi Grönlannissa kajakit valmistetaan melojan mittojen mukaan - 3 x pituus, leveys lantion leveys + kämmenen leveys + 2 cm kummallekin puolelle. Näin pituus on saatu hallittavaksi kantavuudesta tinkimättä.
Mallit ja materiaalit

Nykyaikana kajakkimelonnasta on tullut suosittu liikunta- ja urheilumuoto. Kajakkeja valmistetaan erilaisia eri tarkoituksiin useista eri materiaaleista.
Tärkeimmät kajakkityypit ovat:
Retkikajakki on suunniteltu pitkille melontamatkoille, jolloin tarvitaan kompromissi kajakin nopeuden ja kajakkiin mahtuvien retkeilyvarusteiden välillä. Pituus noin 5 m, leveys 54–60 cm.
Merikajakki on retkikajakki, joka on suunniteltu käyttäytymään hyvin meren aallokossa ja pitämään suuntansa. Pituus noin 5,0–5,8 m, leveys 52–60 cm. Merikajakissa on usein peräsin tai nostoevä.
Kuntokajakki on kevyt ja nopea kajakki, johon ei mahdu paljon kuormaa. Siinä on tyypillisesti peräsin.
Koskikajakki on nimenomaan koskissa melontaan suunniteltu lyhyt kajakki.
Slalomkajakki on koskipujotteluun tarkoitettu kajakki.
Poolokajakki on kanoottipoolon pelaamiseen tarkoitettu lyhyt tylppäpäinen kajakki.
Freestylekajakki on lyhyt koskikajakki, joka on tarkoitettu kosken kuohuissa temppuilemiseen.
Ratakajakki on mahdollisimman nopea, jolloin esimerkiksi vakaudesta on tingitty. Kansainvälisistä ratamelonnan kilpasäädöksistä on poistettu minimileveyssäädös, minkä jälkeen ne ovat entisestään kaventuneet.
Avokajakki on lyhyt ja leveä, ja sen istuma-aukko on tavallista kajakkia huomattavasti suurempi.
SOT-kajakki (sit-on-top) on kerrosrakenteinen, usein kalastukseen tarkoitettu ns. päällä istuttava kajakki.
Kokoonpantava kajakki voi olla joko ilmatäytteinen tai kokoontaitettava, eskimokajakkien tapaan kehikon päälle pingotetusta vesitiiviistä kankaasta koostuva kajakki.
Tärkeimmät kajakkien valmistusmateriaalit ovat polyeteeni, lasikuitu, diolen, kevlar ja hiilikuitu. Polyeteeni eli muovi on edullista ja kestää hyvin kolhuja. Muovikajakit ovat kuitenkin raskaita, eikä niiden pinta ole yhtä ”liukas” eli nopea kuin kuituisten kajakkien pinta. Muovi myös pehmenee korkeassa lämpötilassa, ja koko kajakki voi helteellä vääntyä kieroksi, jos sen esimerkiksi kiinnittää auton kattotelineelle liian tiukasti.
Lasikuitu ja Diolen ovat keveitä, jäykkiä ja ”liukkaita” materiaaleja. Lasikuidun ongelmana on sen heikko iskunkesto. Pinta naarmuuntuu helposti, ja kolhut kiviin voivat etenkin koskissa johtaa kajakin hajoamiseen. Diolen on kestävämpää, mutta lasikuitua kalliimpaa.
Kajakkeja valmistetaan myös puusta. Nykyaikaiset puukajakit valmistetaan liimaamalla rimoista runko ja päällystämällä se lasikuitukankaalla, joka laminodaan epoksihartsilla.
Meri- ja kuntokajakkeja ohjataan tavallisesti nostoevällä tai peräsimellä. Näille pitemmille kajakeille on tyypillistä suuntavakavuus, suoraan kulkeminen. Koskikajakkien ominaisuus on oiva kääntyvyys ja niitä ohjataan pelkästään melalla ja melojan painon siirroilla.
Taidot

Melontaseurat ja yritykset järjestävät melontakursseja. Melonnan peruskurssin pituus on kymmenen tuntia, ja hyvä kurssi sisältää perustaitojen lisäksi tietoa turvallisesta vesilläliikkumisesta sekä  pelastusharjoittelua.
Turvallisuuden takia on tärkeää kehittää taitoja, joilla riskitilanteet voidaan ennalta välttää ja harjoitella pelastautumista ja toveripelastusta. Eskimokäännöksen osaaminen ei ole välttämätöntä retkimelojalle, mutta on hyvä lisätaito. Myös kaikkia turvavälineitä on syytä käyttää harjoitusmielessä ennen kuin lähtee tositoimiin. Ennen vesille lähtöä on syytä tehdä välineille turvatarkastus: onko kaikki tarpeellinen mukana, ovatko luukut kiinnitetty huolella, onko kajakki ehjä ja toimiiko peräsin tai nostoevä ja lopuksi: ovatko olosuhteet sellaiset, että suunnitellulle melonnalle voi lähteä vai onko syytä tarkistaa suunnitelmaa?