stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Avantgardemetalli

| Avantgardemetalli |
| --- | --- |
Alkuperä:  avantgarde, metallimusiikki
Alkuperämaa:  Keski-Eurooppa
Kehittymisen ajankohta:  1980-luku
Tyypillisiä soittimia:  sähkökitara, bassokitara, rummut, kosketinsoitin, syntetisaattori, samplet, erilaiset jousisoittimet ja puhaltimet
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  post-metal, drone metal, mathcore
Avantgardemetalli on yksi metallimusiikin tyylilajeista, jossa rikotaan perinteistä äänimaailmaa ja totuttuja kappalerakenteita. Musiikille on tyypillistä teatraalisuus ja mahtipontisuus, luova uuden ja erilaisen etsiminen. Toisin kuin progressiivisessa metallissa, joka myös on kokeilevaa ja rajoja rikkovaa, avantgardemetallissa käytetään vielä radikaalimpia ratkaisuja, kuten aivan uudenlaisia ääniä, kappalerakenteita, sointukulkuja ja soittimia. Progressiivinen metalli keskittyy pikemminkin luomaan erikoisuutta uudentyyppisillä rytmeillä ja rakenteilla eikä niinkään äänellä.
Yleensä avantgardemetalliin liitetään synkkä tunnelma ja alakuloinen äänimaailma. Moni avantgarde-yhtye onkin aloittanut black metalilla ja siirtynyt myöhemmin kokeilemaan uusia tyylejä. Tällaisia yhtyeitä ovat esimerkiksi Arcturus, Dødheimsgard ja Sigh. Ensimmäisenä  avantgardemetalli-yhtyeenä voidaan pitää sveitsiläistä Celtic Frostia, joka toi etenkin vuoden 1987 Into the Pandemonium -levyllään hyvin kokeellisia elementtejä esiin musiikissaan. Myös tšekkiläinen Master's Hammer on vaikuttanut osaltaan tyylin syntyyn.
Avantgardemetal -yhtyeitä

Avatar (yhtye)
Arcturus
Celtic Frost
Deathspell Omega
Fantômas
Kekal
Mr. Bungle
Ram-Zet
Secret Chiefs 3
Solefald
Sturmgeist
Waltari
iwrestledabearonce
Pinkly Smooth
Dir en grey
Slipknot (albumi Mate. Feed. Kill. Repeat)
Meshuggah
Mastodon
The Dillinger Escape Plan
Aiheesta muualla

Avantgarde-Metal.com
Metallimusiikin tyylilajit
Alternative metal
Avantgardemetalli
Djent
Black metal
Death metal
Doom metal
Extreme metal
Folk metal
Funk metal
Glam metal
Goottimetalli
Grindcore
Hard rock
Heavy metal
Industrial metal
Kristillinen metallimusiikki
Metalcore
Neoklassinen metalli
Power metal
Progressiivinen metalli
Rapcore
Sinfoninen metalli
Stoner rock
Thrash metal
Viikinkimetalli
Bahrainona

Baḥraynunā ("Meidän Bahrainimme") oli Bahrainin kansallislaulu maan itsenäistymisestä 1971 aina vuoteen 2002, jolloin maan hallitsija Hamad bin Isa al-Khalifa julisti itsensä kuninkaaksi ja maansa kuningaskunnaksi. Samalla kansallislaulun sanat muutettiin uutta tilannetta vastaavaksi. Sitä vastoin laulun sävel jäi ennalleen.  Laulun alkuperäiset sanat kirjoitti Mohamed Sudqi Ayyash. Laulun säveltäjä on tuntematon.
Beloje (Tšerjoha)

| Beloje Белое |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Porhovin piiri
Koordinaatit:  57°21′51″N, 29°17′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Tšerjohan valuma-alue
Järvinumero:  01030000211102000027208
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  181,3 m 
Pituus:  1,9 km 
Leveys:  1 km 
Pinta-ala:  108,9 ha  
Tilavuus:  0,0055 km³ 
Keskisyvyys:  5 m 
Suurin syvyys:  9,5 m 
Valuma-alue:  7,4 km² 
 fiBeloje 
Beloje (ven. Белое) tai myös Šgiljovo (Жгилёво) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Porhovin piirissä. Järven nimen alkuosa (ven. бело-, belo-) tarkoittaa valkoista ja Beloje on järven nimenä melko yleinen. Sen voisi vapaasti suomentaa Valkijärvi tai Valkojärvi.
Maantietoa

Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,09 neliökilometriä eli 109 hehtaaria. Se sijaitsee Sudomskajan ylängöllä pienen joen Listvenkan (Лиственка) latva-alueella. Järven pohjoisrannalla sijaitsee kylä Žgiljovo (Жгилёво) ja koillisrannalla kylä Moški (Мошки).
Luontoarvoja

Järven rannat ovat matalia tai jyrkästi syveneviä. Rannoilla esiintyy metsämaata, suomaata, kosteikkoja, niittyjä tai pieniä peltopalstoja. Rannat ovat kivikkoa, soraa, hiekkaa ja silttiä. Syvemmällä on järven pohja hiekkaa, silttiä ja lietettä. Järvessä viihtyy runsaasti kalalajeja: lahna, hauki, ahven, salakka, pasuri, suutari, karppi, made, törö, mutakala, rantanuoliainen ja simppu, sekä joitakin Rutilus- ja Carassius-suvun kalalajeja.
Vesistösuhteita

Beloje sijaitsee Sudomskajan ylängöllä ja se kuuluu ensisijaisesti Listvenkajoen valuma-alueeseen, mutta samalla myös Tšerjohan valuma-alueeseen, sillä Listvenka on Tšerjohan 46 kilometriä pitkä sivujoki. Tšerjoha on puolestaan Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Beloje laskee eteläpuolella sijaitsevaan Tšernojeehen (Черное), josta Listvenka saa alkunsa. Järven valuma-alueen koko on 7,4 neliökilometriä.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6 7 8  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Белое (озеро, Славковская волость Порховского района), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen  järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyydellä.
Käännös suomeksi
Beloje (järvi Polnovskajan pitäjässä, Outovan piiri)

| Beloje Белое |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Outovan piiri
Koordinaatit:  58°16′57″N, 28°04′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Tšorjanan valuma-alue
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  yli 32 m  mpy. 
Pituus:  0,86 km 
Leveys:  0,56 km 
Pinta-ala:  55,9 ha  
Tilavuus:  0,0010062 km³ 
Keskisyvyys:  1,8 m 
Suurin syvyys:  3,2 m 
Valuma-alue:  1,31 km² 
Saaria:  1 
 fiBeloje 
Beloje tai Zaozerje (ven. Белое, Заозерье) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä. Venäjän kielessä sanan alkuosa бело (lausu belo) tarkoittaa valkoista. Järven nimen voisi vapaasti suomentaa Valkijärvi tai Valkojärvi.
Maantietoa

Järvi on 860 metriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen pinta-ala on 56 hehtaaria. Se on suojärvi, joka sijaitsee 2,6 kilometriä pitkällä ja 1,8 kilometriä leveällä suolla. Järven keskisyvyys on 1,8 metriä ja sen syvänteessä on 3,2 metriä vettä. Järvessä on ainakin yksi rannan läheinen puinen saari, mutta sen pinta-ala on pieni. Suolla ei kulje teitä eikä järven rantaan tule tietä. Järvi on autio.
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, kiiski, ruutana ja mutakala. Järvellä on mutapohja. Sen rannat kasvavat turvehetteikköä, mutta osa rannoista on puskoitunutta tai kasvaa kapeana vyöhykkeenä puuta. Rantaan on kaatunut puun runkoja.
Vesistösuhteita

Beloje sijaitsee Tšorjanan valuma-alueella. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 1,3 neliökilometriä . Sillä ei ole karttojen tai ilmakuvien mukaan tulo-ojia eikä laskuojaa. Se sijaitsee yli puoli kilometriä sekä Tšorjanasta että sen sivujoesta Volosnjasta (ven. Волосня).
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven vedenpinnan korkeus on päätelty alavan ja tasaisen maaston perusteella. Tšorjan vedenpinnan korkeus on lähistöllä noin 32 metriä mpy., joten Belojen vedenpinta on suolla yleensä joenpintaa korkeammalla.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
Bugatti Automobiles

| Bugatti Automobiles S> A.S. |
| --- | --- |

Perustettu:  heinäkuussa 1998
Avainhenkilöt:  Wolfgang Dürheimer
Kotipaikka:   Molsheim, Grand Est
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  autot
Omistaja:  Bugatti Rimac
Kotisivu:  www.bugatti.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bugatti Automobiles S.A.S. on ranskalainen urheiluautovalmistaja, jonka omistaa Volkswagen Group. Yrityksen kotipaikka on Molsheimissa, Ranskassa. Nykyisen Bugattin edeltäjä on Automobiles Ettore Bugatti, joka lakkautettiin vuonna 1963. Vuonna 1987 italialainen liikemies ostin Bugattin, ja yritys toimi virallisesti nimellä Bugatti Automobili S.p.A. Volkswagen Group osti Bugatti-nimen oikeudet vuonna 1998.
Historia

Ferdinand Piëchin johtama Volkswagen Group osti Bugatti-nimen oikeudet kesäkuussa 1998. Sitä ennen Volkswagen oli ostanut Lamborghinin ja Bentleyn.
Volkswagen perusti virallisesti uuden Bugattin 22. joulukuuta 2000. Karl-Heinz Neumannista tuli yrityksen johtaja. Seuraavaksi uusi yhtiö osti Ettore Bugattin vieratalona toimineen Château Saint Jean-kartanon Dorlisheimista, Molsheimin läheltä. Rakennus uudistettiin ja siitä tuli Bugatti Automobilesin päämaja. Uusi moderni tehdas rakennettiin kartanon läheisyyteen. Se avattiin 3. syyskuuta 2005.
Bugatti valmisti Veyron-mallia vuoteen 2015. Sen korvasi Bugatti Chiron.
Marraskuussa 2021 yrityksestä tuli osa Bugatti Rimac -yhtiötä, jota hallitsevat Rimac Group ja Porsche. Autojen valmistus jatkuu Molsheimissa Ranskassa. Bugatti Rimac aloittaa 435 työntekijällä, joista 300 työskentelee Zagrebissa ja 135 Molsheimissa. Bugatti Rimaciin kuuluu myös Rimac Automobili.
Tuotteet

Bugatti Automobili SpA valmisti Bugatti EB110 -autoa 1990-luvulla. Volkswagen osti yrityksen myöhemmin.
Tuotteet > Veyron

Bugatti Veyron EB 16.4 -autoa valmistettiin vuosina 2005–2011. Auton Grand Sport -versiota valmistettiin vuosina 2009–2015.
Auton suunnittelu alkoi 1999 nimellä EB 18/4 "Veyron"-nimisellä konseptiautolla.  Autossa oli paljon yhtäläisyyksiä lopullisen tuotantomallin kanssa. Veyronin pääsuunnittelijaksi tuli Hartmut Warkuß ja ulkomuodot suunnitteli Jozef Kabaň.
Giorgetto Giugiaro oli suunnitellut aiemmat Bugatti-autot.
Tuotteet > Chiron

Veyronin seuraaja esiteltiin vuoden 2016 Geneven autonäyttelyssä. Sen nimeksi tuli Bugatti Chiron. Auton hinta on noin 2,4 miljoonaa euroa.
Chironissa on 1500 hevosvoimaa ja sen huippunopeus on noin 420 km/h. Se yltää 100 km/h:n 2.5 sekunnissa. Autoa valmistetaan 500 kappaletta.
Tuotteet > La Voiture Noire

Bugatti La Voiture Noire oli erikoismalli, joka esiteltiin vuoden 2019 Geneven autonäyttelyssä. Ainoa kappale autoa myytiin 11 miljoonalla eurolla.
La Voture Noiressa sama moottori kuin edeltäjässään Chironissa. Siinä on 1500 hevosvoimaa ja sen huippunopeus on noin 420 km/h. Se yltää 100 km/h:n 2,5 sekunnissa. Sen musta kori on hiilikuidusta käsin räätälöity ja siinä on muun muassa 6 pakoputkea, Auton esikuvana on ollut legendaarinen Bugatti Type 57 SC Atlantic.
Tuotteet > Muut mallit

Bugatti Divo on vuonna 2018 esitelty malli, jota valmistettiin 40 kappaletta.
Bugatti Centodieci on esitelty vuonna 2019, jota valmistetaan kymmenen kappaletta.
Bugatti Bolide on vuonna 2020 esitelty ainoastaan ratakäyttöön suunnattu malli, jota valmistetaan 40 kappaletta.
Bugatti Mistral on vuonna 2022 esitelty malli. Auto on avomalli, jota valmistetaan 99 kappaletta, jotka on myyty ennakkoon.
Konseptiautot > Italdesign Giugiaron suunnitelmat

Volkswagen Group palkkasi Italdesign Giugiaron suunnittelemaan sarjan Bugatti-konseptiautoja. Ensimmäinen niistä oli EB118 joka oli kaksiovinen coupe. Se esiteltiin yleisölle Pariisin autonäyttelyssä 1998. Seuraavaksi tuli EB218, joka oli neliovinen sedan. Superauto 18/3 Chiron oli autoista viimeinen.
Bugatti EB118
Bugatti EB112
Bugatti EB218
Bugatti 18/3 Chiron
EB110 GT
Veyron 16.4
Chiron
La Voiture Noire
Bahrainin naisten jalkapallomaajoukkue

Bahrainin naisten jalkapallomaajoukkue on Bahrainin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Bahrainin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Aasian-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 sen sijoitus maailmanrankingissa oli 82. Sen historian paras rankingsijoitus on 72.
Assassin’s Creed III: Liberation

| Assassin’s Creed III: Liberation |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Sofia Ubisoft Milan
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Steam, PlayStation Store ja Amazon Luna
Ohjaaja:  Julian Gollop
Tuottaja:  Martin Capel
Käsikirjoittaja:  Richard Farrese Jill Murray
Säveltäjä:  Winifred Phillips Winnie Waldron
Pelisarja:  Assassin’s Creed
Pelimoottori:  AnvilNext
Julkaistu:   30. lokakuuta 2012
Lajityyppi:  toimintaseikkailu, hiiviskely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18
Alusta:  PlayStation Vita PlayStation 3 Microsoft Windows Xbox 360
Jakelumuoto:  PlayStation Vita ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Assassin’s Creed III: Liberation on Ubisoftin kehittämä ja vuonna 2012 julkaistu Assassin’s Creed -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli suunniteltiin aluksi ainoastaan PlayStation Vitalle. Sony julkisti pelin sen lehdistötilaisuudessa Electronic Entertainment Expo 2012:n aikana. Se julkaistiin 30. lokakuuta 2012 Assassin’s Creed III:n rinnalla, johon se voidaan myös yhdistää. Peli julkaistiin uudelleen Assassin’s Creed: Liberation HD -versiona PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille PlayStation Networkin, Xbox Live Arcaden ja Steamin kautta jaeltavaksi. Myöhemmin se pakattiin osaksi Assassin’s Creed American Collectionia PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle Assassin’s Creed III:n ja Assassin’s Creed IV: Black Flagin kanssa.
Liberationin juoni sijoittuu kuvitteellisen historian reaalimaailman tapahtumiin ja seuraa vuosisatoja vanhaa taistelua rauhaa vapaan tahdon kautta haluavien salamurhaajien ja kontrollin kautta haluavien temppeliritarien välillä. Peli sijoittuu vuosiin 1765 ja 1777, ja siinä esitellään sarjan ensimmäinen naispuolinen päähenkilö, Aveline de Grandpré, afrikkalais-ranskalainen salamurhaaja ranskalaisten ja intiaanien välisen sodan lopussa 1800-luvulla New Orleansissa.
Pelattavuus

Liberation hyödyntää Vitan kosketusnäyttöä ja konsolin takana olevia kosketuslevyjä, kameroita ja gyroskooppia. Yhdistämällä pelin Assassin’s Creed III:een pelaaja saa pelattavan version Connorin tomahawkista, eksklusiivisen hahmon ihon, moninpelihahmon ja täyden parannuksen kaikkiin ammuspusseihin. Peli käyttää samaa pelimoottoria kuin Assassin’s Creed III, mikä mahdollistaa saman pelikokemuksen kuin konsolijulkaisu. Avelinella on myös omia uusia animaatioita sekä kyky käyttää kahta asetta yhtä aikaa, kuten uutta blowpipea sekä tuttuja miekkoja, veitsiä, pistooleita ja piiloterää.
Moninpelissä, joka on saatavilla vain alkuperäiseen Vita-versioon, pelaajat napauttavat solmuja karttaan käyttäen hahmoja (kuvattu seisovilla muotokuvilla) tarkoituksenaan kaapata tukikohtia ja kerätä erilaisia asioita.
Juoni

Nykyajassa Abstergo Entertainment, Abstergon multimediatuotteiden tuottamisesta vastaava tytäryhtiö, julkaisee ensimmäisen päätuotteensa Liberationin, videopelin salamurhaaja Aveline de Grandprén elämästä. Peliä on kuitenkin sensuroitu merkittävästi, eikä siinä ole yksityiskohtia salamurhaajista – temppeliritarisota unohdetaan, ja salamurhaajia kuvaillaan antagonisteina. Kun pelaaja etenee pelissä, hän saa viestejä Erudito-nimiseltä hakkeriryhmältä, joka antaa mahdollisuuden tutustua koko tarinaan, jota Abstergo ei ole sensuroinut.
Aiheesta muualla

Assassin's Creed III: Liberation MobyGamesissa (englanniksi)
Assassin's Creed III: Liberation Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| --- | --- |
Pääsarja:   Assassin’s Creed  Assassin’s Creed II  Brotherhood  Revelations  Assassin’s Creed III  Black Flag  Unity  Rogue  Syndicate  Origins  Odyssey  Valhalla 
Muut pelit:   Altaïr’s Chronicles  Bloodlines  Discovery  Liberation  Identity  Chronicles 
Elokuvat:  Assassin’s Creed
Lyhytelokuvat:  Assassin’s Creed: Lineage
Animaatioelokuvat:   Assassin’s Creed: Ascendance  Assassin’s Creed: Embers 
Hahmot:   Desmond Miles  Altaïr ibn La-Ahad  Ezio Auditore da Firenze
Bela Lugosi
Filmografia (valikoima)

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1920 | Der Januskopf |  |
| 1923 | The Silent Command | Salainen määräys |
| 1924 | The Rejected Woman | Hyljätty nainen |
| 1931 | Dracula | Dracula – vanha vampyyri |
| 1932 | Chandu the Magician | Chandu |
| 1932 | Island of Lost Souls | Kadonneiden sielujen saari |
| 1932 | Murders in Rue Morgue |  |
| 1932 | The Death Kiss | Kuoleman suudelma |
| 1932 | White Zombie | Valkoinen zombi |
| 1934 | The Black Cat | Musta kissa |
| 1935 | The Raven | Korppi |
| 1936 | The Invisible Ray |  |
| 1939 | Dark Eyes of London |  |
1939: Ninotchka
| 1939 | The Phantom Creeps |  |
| 1939 | Son of Frankenstein | Frankensteinin poika |
| 1940 | The Saint's Double Trouble | Pyhimys ja kaksoisolento |
| 1941 | The Wolf Man | Romaani povarimies-Ihmissusi |
| 1942 | Ghost of Frankenstein |  |
| 1943 | Frankenstein Meets the Wolfman |  |
| 1945 | The Body Snatcher | Ruumiinsieppaajat |
| 1947 | Scared to Death |  |
| 1948 | Bud Abbott and Lou Castello Meet Frankenstein |  |
| 1953 | Glen or Glenda | Glen tai Glenda |
| 1955 | Bride of the Monster | Hirviön morsian |
1959: Plan 9 from Outer Space
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bela Lugosi Wikimedia Commonsissa
Bela Lugosi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bela Lugosi filminäytteessä Dracula
Billy Ketkeophomphone

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Vilayphone Ketkeophomphone
Syntymäaika: 24. maaliskuuta 1990
Syntymäpaikka: Champigny-sur-Marne, Ranska
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 180 cm 
Paino: 69 kg 
Seura
Seura: RC Strasbourg
Pelinumero: 22
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007-2009 | RC Strasbourg B |  |  |
| 2009- | RC Strasbourg | 25 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15.4.2011 .
Vilayphone "Billy" Ketkeophomphone (s. 24. maaliskuuta 1990 Champigny-sur-Marne) on ranskalais-laosilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla RC Strasbourgia, jonka joukkueissa hän on pelannut koko ammattilaisuransa. Ketkeophomphone pelasi seuran kakkosjoukkueessa, kunnes nousi ykkösjoukkueeseen vuonna 2009. Hän on pelannut sen jälkeen 25 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Caravan Palace

| Caravan Palace |
| --- | --- |
 Caravan Palace Ottawa Bluesfest -festivaaleilla vuonna 2010
Tiedot
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  electro swing
Kotipaikka:  Pariisi, Ranska
Jäsenet:  Zoé Colotis  Arnaud Vial  Hugues Payen  Camille Chapelière  Charles Delaporte  Antoine Toustou  Paul-Marie Barbier
Levy-yhtiö:  Wagram Music MVKA Le Plan Recordings
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Caravan Palace on Pariisista tuleva ranskalainen electro swing -yhtye. Heidän musiikissaan on vaikutteita muun muassa Django Reinhardtilta, Vitalicilta, Lionel Hamptonilta sekä Daft Punkilta. Yhtye julkaisi esikoisstudioalbuminsa Caravan Palace lokakuussa 2008 levy-yhtiöllä Wagram Music. Albumi pääsi listasijoille Sveitsissä, Belgiassa ja Ranskassa, jossa sen paras sijoitus oli sijalla 11.
Jäsenet

Zoé Colotis – laulu
Arnaud Vial – sähkökitara, laulu
Hugues Payen – viulu, laulu
Camille Chapelière – klarinetti, saksofoni
Charles Delaport – kontrabasso, elektroniset instrumentit
Antoine Toustou – elektroniset instrumentit, pasuuna
Paul-Marie Barbier – lyömäsoitin, vibrafoni
Diskografia > Albumit

Caravan Palace (2008)
Panic (2012)
<|°_°|> (2015)
Chronologic (2019)
Diskografia > EP-levyt

Clash (2011)
Wonderland (2016)
Diskografia > Singlet

”Jolie Coquine” (2008)
”Dragons” (2008)
”Suzy” (2009)
”Clash” (2012)
”Rock It for Me” (2012)
”Dramophone” (2012)
”Comics” (2015)
”Lone Digger” (2015)
"Black Betty" (2017)
”Miracle” (2019)
”About You” (2019)
”Plume” (2019)
”Supersonics” (2019)
Diskografia > Musiikkivideot

Suzy (2009)
Jolie Coquine (2009)
Rock it for Me (2012)
Dramophone (2012)
Comics (2015)
Mighty (2015)
Lone Digger (2015)
Wonderland (2016)
Midnight (2016)
Miracle (2019)
Plume (2019)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caravan Palace Wikimedia Commonsissa
Billy Joe Roper II

Billy Joe Roper II s. 1976 Russellville, Arkansas) oli kahden vuoden ajan yhdysvaltalaisen uusnatsistisen ryhmän National Alliancen näkyvin jäsen.
Collegen jälkeen Billy Joe Roper II:sta tuli High Schoolin opettaja. Hänet erotettiin kansallissosialististen ajatusten esittämisen vuoksi.
Roper antoi useita haastatteluita National Alliancen jäsenenä ja järjesti kokouksia muiden rasistisien ryhmien kanssa. Kun hänet erotettiin ryhmästä vuonna 2002, hän perusti uuden uusnatsistisen rymän, White Revolutionin. White Revolutionissa on mukana noin 30 National Alliancen jäsentä.
Roperin mukaan jokaisen ei-valkoisen ihmisen täytyisi kuolla sukupuuttoon, ja että alempiarvoiset pitäisi pyyhkäistä pois pelistä.
Björkhagen (Kauklahti)

Björkhagen oli Espoon Kauklahdessa Mankinjoen varrella vuosina 1950–1977 sjainnut tanssilava. Se oli aikoinaan pääkaupunkiseudun ja koko silloisen läntisen ja keskisen Uudenmaan suosituin tanssipaikka.  Ruotsinkielin nimi Björkhagen merkitsee "koivuhakaa".
Tanssilava suljettiin 1977, kun talkootyöläisistä ja parkkipaikoista alkoi olla pulaa. Jotkut kauklahtelaiset olivat helpottuneita, kun melu ja liikenne lakkasi, mutta monen mieleen Björkhagen kuitenkin tuo nuoruuden kultaisen ajan. Moni on löytänyt sieltä puolison tai ainakin ihastunut ja ehkä rakastunutkin Mankinjoen rannalla. 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa Björkhagenissa järjestettiin vuosittaiset Kauklahtipäivät, mutta sitten lava jäi käyttämättömäksi ja se purettiin 2000-luvulla.
Björkekindin kihlakunta

Björkekindin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
Björkekindin kihlakunta (ruots. Björkekinds härad) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 220,53 neliökilometriä ja asukasluku 3 290 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Rönö, Östra Ny, Å, Kuddby, Konungsund ja Tåby.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrköpingin kuntaan.
Björkekindin kihlakunnan vaakuna
Björkhagen

Björkhagen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Björkhagen, kaupunginosa Tukholmassa
Björkhagenin metroasema Tukholmassa
Björkhagen, entinen tanssilava Kauklahdessa
Koivuhaka (ruots. Björkhagen), kaupunginosa Vantaalla
Koivuhaka (ruots. Björkhagen), kaupunginosa Kokkolassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Björkhagen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Benoît Tréluyer

Benoît Tréluyer
Benoît Tréluyer (s. 7. joulukuuta, 1976 Alençon) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on voittanut kolmesti Le Mansin 24 tunnin ajon.