stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annie Girardot

| Annie Girardot |
| --- | --- |
 Annie Girardot César-palkintoseremoniassa vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. lokakuuta 1931 Pariisi, Ranska
Kuollut: 28. helmikuuta 2011 (79 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Renato Salvatori
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Annie Suzanne Girardot (25. lokakuuta 1931 Pariisi, Ranska – 28. helmikuuta 2011 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä, jonka merkittäviä rooleja olivat pääosat muun muassa elokuvissa Rocco ja hänen veljensä (1960), jonka ohjasi Luchino Visconti, ja Elää elääkseen (1967), jonka ohjasi Claude Lelouch, sekä sivuosa Michael Haneken Pianonopettajassa (2001). Hän näytteli yli 120 elokuvassa.
Girardot aloitti uransa 1955 elokuvassa Treize à table. Uransa aikana hänet palkittiin useita kertoja. Hän sai 1956 Prix Suzanne Bianchettin, ja 1977 hän sai parhaan naisnäyttelijän César-palkinnon nimiroolista elokuvassa Naislääkärin päiväkirja. Venetsian elokuvajuhlilla hän sai parhaan naisnäyttelijän Coppa Volpi -palkinnon 1965 elokuvasta Kolme huonetta Manhattanilla. Jälleen 2002 hänet palkittiin Césarilla, nyt parhaan naissivuosan esittäjän palkinnolla roolistaan elokuvassa Pianonopettaja. Jälleen 2005 hän oli yhteistyössä Michael Haneken kanssa elokuvassa Kätketty.
Luchino Viscontin elokuvassa Rocco ja hänen veljensä (1960) Girardot’lla oli Nadian rooli. Rocco ja hänen veljensä Simone (Renato Salvatori) taistelevat hänestä, ja lopulta Simone raiskaa hänet. Tosielämässä Girardot ja Simonen roolissa näytellyt Salvatori avioituivat 1962. Heillä on tytär Giulia. Hän muutti myöhemmin erilleen miehensä väkivaltaisuuden vuoksi mutta he eivät ottaneet virallista avioeroa. Myöhemmin hänen kumppaninsa oli ranskalainen rockmuusikko Bob Decout.
Vahvojen naisten rooliensa vuoksi Girardot’ta on pidetty Ranskan feministisen liikkeen symbolina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Annie Girardot Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Annie Girardot
Käännös suomeksi
Annosekvivalentti

Annosekvivalentti H kuvaa eri säteilylajien absorboituneen annoksen D biologista vaikutusta tietyssä kohdepisteessä ja se määritellään absorboituneen annoksen D arvon ja säteilyn paikallisen laatutekijän Q tulona tässä pisteessä:
H=QD
Annosekvivalentti ja ekvivalenttiannos ovat eri suureita. Annosekvivalentti on määritelty pistemäisessä massa-alkiossa, ekvivalenttiannos puolestaan lasketaan keskimääräisen absorboituneen annoksen avulla äärellisen kokoisessa elimessä tai kudoksessa.
Ardes

| Ardes |
| --- | --- |
 Kunnan sisääntuloväylä
 vaakuna
 Ardes
 Koordinaatit: 45°24′16″N, 2°07′38″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Puy-de-Dôme
Arrondissementti:  Issoire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,6 km²
Väkiluku (2020):  598 
 – Väestötiheys:  36 as./km²
Kunnan numero:  63009
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ardes on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.
Saint-Dizaintin kirkko
Saint-Dizaintin kirkko on rakennettu 1300-luvulla. Se on ollut suojeltujen monumenttien luettelossa vuodesta 1920 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ardes Wikimedia Commonsissa
Apella

Hallinto
Spartan kuningas
Efori
Gerusia
Apella
Luokat
Homoioi
Perioikit
Helootit
Apella oli antiikin Spartan kansankokous, joka vastasi muiden kaupunkien ekklesiaa. Kaikki yli 30-vuotiaat miespuoliset Spartan kansalaiset saivat osallistua apellan kokoukseen. Kokouksen puheenjohtajina toimivat aluksi Spartan kuninkaat, mutta myöhemmin tästä tuli eforien tehtävä. Apella valitsi vanhempien neuvoston jäsenet eliniäksi, nimitti virkamiehiä ja määräsi, kumpi kahdesta kuninkaasta oli sodassa ylipäällikkönä. Apellan jäsenillä ei ollut aloiteoikeutta, ja he eivät myöskään saaneet keskustella ehdotuksista. Apella pystyi joko hyväksymään tai hylkäämään huutoäänestyksellä vanhempien neuvoston sille tekemät esitykset. Vanhempien neuvostolla gerusialla oli kuitenkin veto-oikeus apellan päätöksiin.
Amblyrhynchotes

| Amblyrhynchotes |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Pallokalat Tetraodontidae
Suku::  Amblyrhynchotes  Troschel, 1856
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amblyrhynchotes on pallokalojen suku. Siihen kuuluu ainakin kaksi lajia, joista konnapallokala elää Afrikan rannikolta aina Kiinaan ulottuvalla alueella, kun taas  Amblyrhynchotes rufopunctatus pysyy Tyynenmeren länsiosassa ja Etelä-Kiinan merellä.
Lajeja

Konnapallokala (Amblyrhynchotes honckenii)
Amblyrhynchotes hypselongeneion (syn. A. rufopunctatus, Torquigener hypselogeneion)
Amblyrhynchotes spinosissimus
Amboise

| Amboise |
| --- | --- |
 Näkymä Amboisen linnaan
 vaakuna
 Amboise
 Koordinaatit: 47°24′15″N, 0°58′48″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Indre-et-Loire
Arrondissementti:  Loches
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,7 km²
Väkiluku (2017):  12 610 
 – Väestötiheys:  310 as./km²
Kunnan numero:  37003
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amboise on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 24 kilometriä Toursin kaupungista itään.
Kaupungissa on kolme merkittävää linnaa. Suurin linnoista on kuninkaallinen Amboisen linna. Linnalla on ollut merkittävä rooli Ranskan historiassa yli kahden vuosisadan ajan. Ranskan kuninkaista linnassa ovat asuneet Ludvig XII ja Frans I 1500-luvulla. Tiedenero Leonardo da Vinci on haudattu linnan kappeliin.
Amboisen linnan lähettyvillä oleva Château Gaillard on kuninkaallinen palatsi, jota ympäröi varhaiset ranskalaiset renessanssipuutarhat. Linnan historia liittyy läheisesti kuningas Kaarle VIII:n hallituskauteen. Kuningas lähti sotajoukkoineen Italiaan 1400-luvun lopulla, aloittaen samalla italialaissodat. Palatessaan ensimmäiseltä taisteluretkeltään Amboiseen hän toi mukanaan 22 italialaista taiteilijaa. Tämän seurauksena Ranskan renessanssi sai alkunsa. Yksi hänen mukanaan tuomista henkilöistä oli munkki, puutarhuri ja kasvitieteilijä Dom Pacello de Mercogliano, joka sopeutti appelsiinipuita linnan puutarhaan. Tätä aiemmin appelsiinipuita ei ole kasvatettu Ranskassa.
Toinen lähettyvillä oleva linna Château du Clos Lucé sijaitsee 500 metrin päässä Amboisen kuninkaallisesta linnasta. Se oli Leonardo da Vincin asuinpaikka.
Amboisen linna
Château Gaillard
Château du Clos Lucé
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amboise Wikimedia Commonsissa
Salamanteripleko

| Salamanteripleko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Imumonnit Loricariidae
Alaheimo::  Plekot Ancistrinae
Suku::  Koruplekot Peckoltia
Laji::  compta
Kaksiosainen nimi
 Peckoltia compta  De Oliveira, Zuanon, Rapp Py-Daniel & Rocha, 2010 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Salamanteripleko (Peckoltia compta, L134) on pieni imumonneihin kuuluva kasvinsyöjäpleko.
Koko ja ulkonäkö

Salamanteriplekon pohjaväri on vaalea ja siinä on tummia raitoja tai läikkiä. Salamanteripleko kasvaa noin 10 cm kokoiseksi.
Alkuperä

Salamanteripleko on kotoisin Rio Tapajosilta.
Käyttäytyminen

Salamanteripleko viihtyy niin yksinään kuin pienessä parvessakin, eikä se hätyyttele muita kaloja.
Vesiolot ja ravinto

Veden akvaariossa tulee olla jokiveden kaltaista: lämpötilaltaan 27-30 °C, hyvin pehmeää ja hapanta. Yhdelle kalalle riittää akvaarion kooksi ~150 litraa, useammalle tilaa tulee olla enemmän.
Salamanteripleko on kasvinsyöjä.
Aiheesta muualla

Harrastajan sivu[vanhentunut linkki]
Apeksi

Auringon apeksi.
Apeksi on suunta, jota kohden tietty taivaankappale liikkuu. Aurinko liikkuu suhteessa lähitähtiin. Auringon apeksi sijaitsee Herkuleen tähdistössä lähellä Vegan tähteä. Apeksiliikkeen huomasi ensimmäisenä William Herschel 1783. Friedrich Wilhelm August Argelander määritteli sen sitovastiselvennä. Auringon antiapeksi on vastakkaisessa suunnassa lähellä Zeta Canis Minorista.
Maan apeksi on piste, jota kohti maa liikkuu kulkiessaan oman akselinsa ja Auringon ympäri.
Annie Gorassini

Riccardo Garrone ja Annie Gorassini elokuvassa Due mattacchioni al Moulin Rouge (1964).
Annie (Anna) Gorassini (s. 1941 Milano) on italialainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä.
Gorassini edusti Italiaa vuoden 1957 Miss Maailma -kilpailussa ja työskenteli sen jälkeen viihdealalla ja televisiossa. Hänen esikoiselokuvansa oli ohjaaja Mario Mattolin Tipi da spiaggia vuonna 1959. Gorassinin elokuvauran huippu oli sivuosa Federico Fellinin 8½:ssa (1963). 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa hän esiintyi etupäässä laulajana. Myöhemmin hän on työskennellyt toimittajana.
Elokuvia

Messalina, 1960
Vulcano, figlio di Giove, 1962
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Annie Gorassini (englanniksi)
Ape Rantaniemi

Pekka Aappo (Ape) Rantaniemi (2. joulukuuta 1873 Kemi  – 23. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli opettaja, päätoimittaja, koulunjohtaja ja taidelahjoittaja.
Ape Rantaniemen vanhemmat olivat maanviljelijä, valtiopäivämies Aappo Rantaniemi ja Maria Liisa Herva. Rantaniemi oli naimisissa 1903–1914 taiteilija Hilkka Finnen kanssa. Rantaniemi tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1894 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1900. Hän opiskeli 1905–1906 Lontoossa. Rantaniemi oli luonnonhistorian opettaja Kemin yhteiskoulussa 1901–1905 ja Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa 1906–1918, Oulun suomalaisen reaalilyseon lehtori hän oli vuodesta 1908 ja Oulun työväenopiston johtaja 1907–1908 sekä 1910–1919. Hän oli Nuoren Voiman perustaja ja päätoimittaja 1908–1909 sekä Perä-Pohjolaisen taloudenhoitaja 1902–1905. Vuodesta 1922 Rantaniemi toimi opettajana Turussa ja Tampereella vuosina 1932–1936.
Kemin taidemuseon kokoelmat saivat alkunsa Rantaniemen tekemästä huomattavasta lahjoituksesta.
Apell

Apell on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Armand Apell (1905–1990), ranskalainen nyrkkeilijä
David August von Apell; salanimi Capelli (1754–1832), saksalainen säveltäjä, kirjailija ja teatterinjohtaja
Ismo Apell (s. 1968), suomalainen näyttelijä
Jan Apell (s. 1969), ruotsalainen tenniksenpelaaja
Wilhelm von Apell (1892–1969), toisen maailmansodan aikainen saksalainen sotilas
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ardon

| Ардон, Ӕрыдон Ardon, Ærydon |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 43°10′N, 44°17′E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Pohjois-Ossetia-Alanian tasavalta
Piiri:  Ardonin piiri
Perustettu:  1824
Kaupungiksi:  1964
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14 km²
Korkeus:  98 m
Väkiluku (2007):  16 879
 – Väestötiheys:  1205.6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  363330 - 363333 
Suuntanumero(t):  +7 86732 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ardon (ven. Ардо́н) eli Ærydon (oss. Ӕрыдон) on kaupunki Ardonin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan keskiosassa Venäjällä Kaukasiassa. Ardon sijaitsee Ardonjoen länsipuolella, 39 kilometriä tasavallan pääkaupungista Vladikavkazista länteen. Kaupunki on Ardonin piirin hallinnollinen keskus.
Ardon on tärkeä maa- ja rautatieliikenteen keskus. Kaupungissa on elintarvike- ja maataloustuotteiden jalostukseen liittyvää teollisuutta. Ensimmäiset teollisuuslaitokset perustettiin 1964. Vuonna 2002 kaupungin väestöstä oli osseetteja 76,13 prosenttia ja venäläisiä 20,04 prosenttia.
Asukasluvun kehitys:
4 100 (1939)
6 900 (1959)
11 800 (1970)
12 900 (1979)
13 500 (1989)
17 521 (2002)
16 879 (2007)
Ærydon perustettiin vuonna 1824 ja kaupunginoikeudet se sai vuonna 1964.
Aiheesta muualla

Город Ардон region15.ru. Arkistoitu 18.9.2008. (venäjäksi)
Pääkaupunki: Vladikavkaz  - Dzæudžyqæu

Alagir |
Ardon - Ærydon |
Beslan - Beslæn |
Digora - Digoræ |
Mozdok - Mæzdæg
Pohjois-Ossetia-Alanian lippu
André Schwarz-Bart

| André Schwarz-Bart |
| --- | --- |
 André Schwarz-Bart vastaanottaa vuoden 1967 Jerusalemin kirjallisuuspalkintoa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1928 Metz, Ranska
Kuollut: 30. syyskuuta 2006 (78 vuotta) Pointe-à-Pitre, Guadeloupe
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Pääteokset:  Viimeinen vanhurskas
Palkinnot
 Goncourt-palkinto 1959 Jerusalem-palkinto 1967 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
André Schwarz-Bart (23. toukokuuta 1928 Metz, Ranska – 30. syyskuuta 2006 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe) oli ranskalainen kirjailija. Hän asui Guadeloupessa Karibian alueella.
Schwarz-Bart oli taustaltaan puolanjuutalainen. Hän osallistui toisen maailmansodan aikana Ranskassa vastarintaliikkeen toimintaan. Teoksestaan Viimeinen vanhurskas hän sai 1959 Goncourt-palkinnon. Hän kuvaa siinä Levyn suvun historiaa keskiajalta tuhoutumiseen holokaustiissa. Schwarz-Bartin teoksen alkuperäisestä ranskankielisestä nimestä Le dernier des Justes on väännös Claude Lanzmannin rabbi Benjamin Murmelsteinista tekemän dokumenttielokuvan Le dernier des injustes nimi, jota Murmelstein käytti itsestään..
Schwarz-Bart oli naimisissa kirjailija Simone Schwarz-Bartin kanssa.
Palkinnot ja tunnustukset

Goncourt-palkinto 1959
Jerusalem-palkinto 1967
Suomennetut teokset

Viimeinen vanhurskas (Le dernier des justes), suom. Ulla-Kaarina Jokinen, Helsinki: Otava 1960 Sarja: Moderneja kirjailijoita
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta André Schwarz-Bart Wikimedia Commonsissa
André Schwarz-Bart, Britannica (englanniksi)
Ardon (Loiret)

| Ardon |
| --- | --- |
 Saint-Pierren kirkko
 vaakuna
 Ardon
 Koordinaatit: 47°46′45″N, 1°52′29″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Loiret
Arrondissementti:  Orléans
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  53,7 km²
Väkiluku (2021):  1 165 
 – Väestötiheys:  21 as./km²
Kunnan numero:  45006
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ardon on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Ardouxjoen varrella, noin 15 kilometriä Orléansin kaupungista etelään.
Château de Boisgibault
Château de Boisgibault on kuulunut historiallisten monumenttien luetteloon vuodesta 2001 lähtien. Samalla paikalla on ollut kartano jo 1500-luvulta lähtien. Se kuitenkin rakennettiin uudelleen vuonna 1680. Linnaa laajennettiin vielä 1700-luvun puolivälissä. Linna on yksityisomistuksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ardon (Loiret) Wikimedia Commonsissa
Anny Duperey

| Anny Duperey |
| --- | --- |
 Anny Duperey vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anny Duperey (oik. Annie Ginette Lucienne Legras)
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1947 (ikä 77) Rouen
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä ja kirjailija
Näyttelijä
Aktiivisena:  1967–
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anny Duperey (oik. Annie Ginette Lucienne Legras s. 28. kesäkuuta 1947 Rouen) on ranskalainen näyttelijä ja noin viisitoista teoksia julkaissut kirjailija. Hän on esiintynyt lukuisissa elokuvissa vuodesta 1967 lähtien. Vuonna 1977 hän sai parhaan naissivuosan César-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa Pusu (Un éléphant ça trompe énormément). Duperey kuuluu Kunnialegioonaan.
Valikoitu filmografia

Aviovaimo Pariisissa (Deux ou trois choses que je sais d'elle, 1967)
La Rose écorchée (1969)
L'Oiseau rare (1975)
Pusu (Un éléphant ça trompe énormément, 1976)
Taivas ei tunne suosikkeja (Bobby Deerfield, 1977)
Helvetistä voittoon (De Dunkerque à la victoire, 1979)
Les Compères (1983)
La Triche (1984)
Lähde:
Aiheesta muualla

Anny Duperey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
André Sehmisch

André Sehmisch vuonna 1984.
André Sehmisch (s. 27. syyskuuta 1964) on entinen Itä-Saksaa edustanut ampumahiihtäjä.
Sehmisch saavutti ampumahiihdossa yhteensä 9 MM-mitalia. Ainoat MM-kisojen kultamitalinsa hän sai viesteistä. Olympiakisoissa hän sijoittui pisteille Calgaryn 1988 kisoissa.
Ampumahiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun Sehmisch voitti kaudella 1985/1986.
Saavutukset > Olympialaisissa

1988 Calgary
Viides 10 kilometrillä
Viides 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Seitsemäs 20 kilometrillä
Saavutukset > MM-kisoissa

1985
Hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
1986
Hopeaa 20 kilometrillä
Hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Pronssia 10 kilometrillä
1987
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Pronssia 10 kilometrillä
1989
Kultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Pronssia joukkuekilpailussa
1990
Pronssia 4 x 7,5 kilometrin viestissä
Saavutukset > Maailmancupissa

Kokonaiskilpailun voitto 1985/1986
Sam Smith

| Sam Smith |
| --- | --- |
 Sam Smith vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Samuel Frederick Smith
Syntynyt: 19. toukokuuta 1992 (ikä 32) Lontoo, Englanti
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  pop, soul, R&B
Levy-yhtiöt:  Capitol Records, PMR Records
Aiheesta muualla
www.samsmithworld.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Samuel Frederick ”Sam” Smith (s. 19. toukokuuta 1992 Lontoo, Englanti) on brittiläinen Grammy-palkittu laulaja ja lauluntekijä.
Nuoruus

Samuel Frederick Smith syntyi 19. toukokuuta 1992 Lontoossa  Frederick Smithille ja Kate Cassidylle. Smith on kertonut tulleensa kiusatuksi lapsena sen takia, että hänelle kasvoivat rinnat, jotka poistettiin rasvaimulla, kun hän oli 12-vuotias. Hän oli mukana Youth Music Theatre UK-nimisessä teatteriseuruessa. Vuonna 2007 hän näytteli teatteriseurueen Oh! Carol -esityksissä. Ennen musiikkiteatteria Smith oli esiintynyt eri jazz-yhtyeissä. Smith kävi katolista St. Mary’s Schoolia Bishop's Stortfordissa. Hän opiskeli laulua ja lauluntekoa jazzpianisti Joanna Edenin johdolla.
Ura

Smith nousi ihmisten tietoisuuteen vuonna 2012 laulettuaan vierailevana artistina Disclosuren ”Latch”-kappaleella, joka nousi sijalle 11 Britannian singlelistalla. Helmikuussa 2013 hän julkaisi ensimmäisen soolosinglensä, ”Lay Me Down”. Samana vuonna Smith oli mukana Naughty Boyn ”La La La” -kappaleella, joka sijoittui Britannian singlelistan ykkössijalle toukokuussa 2013. Tämä oli Smithin ensimmäinen ykkössija.
Joulukuussa 2013 hän oli ehdolla 2014 Brit Awardsien ”kriitikoiden valinta” -palkinnon saajaksi ja BBC:n Sound of 2014 -listan voittajaehdokkaana. Hän voitti ”kriitikoiden valinta” -palkinnon, ja hänet valittiin Sound of 2014 -listan ykköseksi.
Vuonna 2014 hän julkaisi toisen soolosinglensä, ”Money on My Mind”, joka sijoittui myös Britannian singlelistan ykkössijalle. Debyyttialbuminsa, In the Lonely Hour, Smith julkaisi toukokuussa 2014.
Vuonna 2015 Smith palkittiin neljällä Grammyllä kategorioissa paras uusi artisti, vuoden levytys (”Stay with Me”), vuoden kappale (”Stay with Me”) ja paras pop-albumi (In the Lonely Hour).
Smith esittää vuoden 2015 lokakuussa ensi-iltansa saaneen James Bond -elokuvan Spectre tunnussävelmän ”Writing’s on the Wall”.
Smithin musiikillisia esikuvia ovat esimerkiksi Lady Gaga, Adele, Beyoncé Knowles, Amy Winehouse, Whitney Houston ja Mariah Carey.
Yksityiselämä

Vuonna 2014 Smith tunnustautui julkisesti homoksi. Hän myönsi suhteensa näyttelijä-malli Jonathan Zeizeliin suhteen jo päätyttyä. Kun ”Stay with Me” voitti vuoden kappaleen Grammyn, Smith sanoi: ”Haluan kiittää miestä josta kappale kertoi, johon rakastuin viime vuonna. Kiitos, että särjit sydämeni, koska annoit minulle neljä Grammya!”
Smith on sittemmin seurustellut näyttelijä Brandon Flynnin kanssa. He erosivat yhdeksän kuukauden seurustelun jälkeen kesäkuussa 2018.
Smith on ollut haastatteluissa avoin ongelmista kehonkuvansa kanssa, joista on kärsinyt koko ikänsä. Maaliskuussa 2019 hän kertoi olevansa muunsukupuolinen.
Smith on etäisesti sukua Lily ja Alfie Allenille.
Diskografia > Albumit

In the Lonely Hour (2014)
The Thrill of It All (2017)
Love Goes (2020)
Gloria (2023)
Diskografia > Singlet

”Lay Me Down” (2013)
”Money on My Mind” (2014)
”Stay with Me” (2014)
”I’m Not the Only One” (2014)
”Like I Can” (2014)
”Have Yourself a Merry Little Christmas” (2014)
”Writing’s on the Wall” (2015)
”Lay Me Down” (uudelleenjulkaisu, 2015)
”Too Good at Goodbyes” (2017)
”One Last Song” (2017)
”Pray” (Logicin kanssa, 2018)
”Baby, You Make Me Crazy” (2018)
”Promises” (Calvin Harrisin kanssa, 2018)
”Fire on Fire” (2018)
”Dancing with a Stranger” (Normanin kanssa, 2019)
”How Do You Sleep?” (2019)
”I Feel Love” (2019)
”To Die For” (2020)
”I'm Ready” (Demi Lovaton kanssa) (2020)
”My Oasis” (feat. Burna Boy) (2020)
”Temptation” (Tiwa Savagen kanssa) (2020)
”Diamonds” (2020)
"Kids Again” (2020)
”The Lighthouse Keeper” (2020)
”You Will Be Found” (Summer Walkerin kanssa) (2021)
”Love Me More” (2022)
”Unholy” (Kim Petrasin kanssa) (2022)
”Night Before Christmas” (2022)
Diskografia > Vierailevana artistina

”Latch” (Disclosure, 2012)
”La La La” (Naughty Boy, 2013)
”Do They Know It’s Christmas?” (Band Aid 30, 2014)
”Omen” (Disclosure, 2015)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Ancyluskotilo

| Ancyluskotilo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Ylälahko::  Vesikeuhkokotilot Hygrophila
Yläheimo::  Lymnaeoidea
Heimo::  Kiekkokotilot Planorbidae
Alaheimo::  Ancylinae
Tribus::  Ancylini
Suku::  Ancylus
Laji::  fluviatilis
Kaksiosainen nimi
 Ancylus fluviatilis  Müller, 1774 
Katso myös
   Ancyluskotilo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ancyluskotilo (Ancylus fluviatilis) on virtavesissä elävä pieni makean veden nilviäislaji.
Koko ja ulkonäkö

Ancyluskotilon kuori on noin 6 mm pitkä ja 5 mm leveä. Se on kierteetön, kupumainen, ja kuoren huippuna on taaksepäin kaartuva, hieman koukkumainen kärki. Kuoren ulkopinnassa voi olla heikkoja pitkittäisuurteita. Väriltään kuori vaihtelee kellanruskeasta tummanharmaaseen.
Levinneisyys

Lajia tavataan laajalti Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Uudempien tutkimusten mukaan se saattaa muodostaa kryptisen lajiryhmän kolmen muun kotilolajin kanssa. Tällöin varsinaisen Ancylus fluviatilis -lajin levinneisyys rajoittuisi Espanjasta Sloveniaan ulottuvan linjan pohjoispuoliseen Eurooppaan. Suomessa ancyluskotiloa tavataan suunnilleen Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö ja elintavat

Laji elää veden alla kiinnittyneenä kivien pintaan. Se on paikoittainen makean veden laji, joka edellyttää elinpaikaltaan voimakkaasti virtaavaa ja hapekasta vettä sekä yleensä kivikkoista pohjaa. Joskus sitä tavataan myös järvien rannoilla, joille kohdistuu riittävän voimakas aallokko. Laji ei siedä veden laadun tai lämpötilan muutoksia ja paikoin vesistöjen saastuminen aiheuttaa vaaran kotilopopulaatioille. Kotilo käyttää ravinnokseen leviä.
Evoluutio ja subfossiilit

Ancyluskotilo tunnetaan fossiiliaineistosta ainakin 2,5–1,7 miljoonaa vuotta sitten vallinneelta varhaiselta pleistoseenikaudelta saakka. Toisaalta se esiintyy subfossiilina Itämeren paikalla noin 10 000 vuotta sitten sijainneen makeavetisen Ancylusjärven aikaisissa sedimenteissä. Ancylusjärvi on nimetty näiden sille tyypillisten kuorilöytöjen mukaan.