Laozi
Daodejing

Laozin pääteos Daodejing on yksi tärkeimmistä kiinalaista kosmogoniaa käsittelevistä tutkielmista. Kuten suurin osa muista muinaisen Kiinan filosofeista, Laozi selittää usein ajatuksensa paradoksien, analogioiden, muinaisten sanontojen, toiston, symmetrian, riimien ja rytmin kautta.
Daodejing, jota kutsutaan usein tekijänsä mukaan yksinkertaisesti nimellä Laozi, kertoo Daon (tai Taon) olevan kaiken olemassaolon mystinen lähde ja ideaali: sitä ei voi nähdä, mutta se ei ole yliaistillinen, se on äärimmäisen voimakas mutta nöyrä kaikkien asioiden alkulähde. Daodejingin mukaan ihmisillä ei ole Daossa erikoisasemaa, sillä he ovat vain yksi sen lukuisista (”kymmenestätuhannesta”) ilmenemismuodoista. Ihmisillä on haluja ja vapaa tahto (joten he kykenevät muuttamaan omaa luontoaan). Monet toimivat ”luonnottomasti” ja rikkovat Daon luonnollisen tasapainon. Daodejingin tavoite on johdattaa sitä opiskelevat ”palaamaan” luonnolliseen tilaansa harmoniassa Daon kanssa. Kieltä ja konventionaalista viisautta käsitellään kriittisesti. Taolaisuus näkee ne luontaisesti puolueellisina ja keinotekoisina rakennelmina.
Livia Kohn antaa esimerkin siitä, miten Laozi kehotti muutokseen lähestymistavoissa tai ”palamaan luontoon” toiminnan sijaan. Teknologia voi tuoda väärän tunteen edistyksestä. Laozin antama vastaus ei ole teknologian hylkääminen, vaan rauhallisen, haluista vapaan wu wei -tilan etsiminen. Tämä liittyy Laozin useisiin lausumiin, joissa hallitsijoita kehotetaan pitämään alamaisensa ”tietämättömyydessä” tai ”yksinkertaisina”. Jotkut tutkijat väittävät, että selitys jättää uskonnollisen kontekstin huomiotta, ja muut ovat kyseenalaistaneet sen apologetiikaksi tekstin filosofisen johdonmukaisuuden puolesta. Jos Laozi kirjaimellisesti kehotti hallitsijoita pitämään kansansa tietämättöminä, hänen neuvonsa eivät olleet mitenkään epätavallisia. Tekstin tietyillä termeillä, kuten ”laaksonhenki” (gushen) ja ”sielu” (po), on kuitenkin uskonnollinen konteksti eikä niitä voida helposti sovittaa teoksen puhtaasti eettiseen lukutyyliin.
Wu wei, kirjaimellisesti ”toimimattomuus”, on Daodejingin keskeinen käsite. Wu wei on käsitteenä erittäin monimutkainen ja sanoilla on useita eri merkityksiä, jopa suomenkielisessä käännöksessä; se voi tarkoittaa ”ei-tekemistä”, ”ei-pakottamista”, ”ei-näyttelemistä”, ”tyhjyyden luomista”, ”spontaania toimimista” ja ”hetkessä virtaamista”.
Käsitettä käytetään selittämään ziran eli harmonia Daon kanssa. Siihen kuuluvat ajatukset, että erot arvoissa ovat ideologisia ja että kaikentyyppinen kunnianhimo on peräisin samasta lähteestä. Laozi käytti termiä laveasti ja nimesi keskeisiksi hyveikseen yksinkertaisuuden ja nöyryyden verraten niitä usein itsekkäisiin toimiin. Poliittisella tasolla se tarkoittaa sodan, ankarien lakien ja korkeiden verojen kaltaisten olosuhteiden välttämistä. Jotkut taolaiset näkevät yhteyden wu wein ja esoteeristen käytäntöjen välillä, joihin kuuluu Zhuangzin kuvaama ”istuminen unohduksessa” (mielen tyhjentäminen ruumiintietoisuudesta ja ajatuksista).
Esoteerisen taolaisuuden harjoittajien mukaan kirjassa on erityisiä qigong-mietiskelyyn liittyviä neuvoja taolaisille mestareille ja siinä on selitetty verhottuna tapa palata alkuperäiseen olemassaolon tilaan. Tämä tulkinta tukee näkemystä, jonka mukaan taolaisuus on kuolemattomuuden tavoittelua käsittelevä uskonto.