stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sixtus Janson

| Johan Sixtus Janson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Sicke
Syntynyt: 31. lokakuuta 1883 Uppsala
Kuollut: 2. lokakuuta 1957 (73 vuotta) Uppsala
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ruotsi
Johan Sixtus "Sicke" Janson (31. lokakuuta 1883 Uppsala – 2. lokakuuta 1957 Uppsala) oli ruotsalainen urheilujohtaja, joka teki pitkän uran erityisesti hiihtourheilun parissa toimiessaan Ruotsin hiihtoliiton pitkäaikaisena puheenjohtajana.
Janson oli nuoruudessaan perustamassa Upsalaan uutta urheiluseuraa IF Thor, jonka puheenjohtaja hän oli vuosina 1908-1933 eli 25 vuoden ajan. Hän opiskeli vuosina 1897-1902 Tukholmassa silloisessa Teknisessä koulussa. Hän perusti kotikaupunkiinsa Uppsalaan vuonna 1906 konttoritarviketehtaan.
Ruotsin urheilun valtakunnanliiton puheenjohtaja prinssi Bertil liiton kokouksessa vuonna 1949. Kokouksen muut osanottajat ovat Tor Wibom, Bo Ekelund, Ernst Bredberg, Sigfrid Edström, Einar Råberg, Gustav Frohm, Gustaf Dyrssen ja Sixtus Janson. Janson oli tässä vaiheessa luopumassa jo urheilun järjestöjohtajan urastaan. Kuvassa mukana hänen järjestötoiminnan aikalaisiaan.
Janson oli aktiivinen urheilun järjestöihminen aivan nuoruudesta alkaen. Hän oli henkilökohtaisesti aktiivinen luodessaan Upsalaa ympäröivän Uplannin maakunnan urheiluyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1912-1917. Ennen Uplannin omaa piiriä Uplanti oli kuulunut osana Tukholman aluetta. Pian Janson oli mukana valtakunnallisessa urheilutoiminnassa. Hänet valittiin Ruotsin yleisurheiluliiton hallituksen jäseneksi vuosiksi 1919-1931, Ruotsin urheilun valtakunnanliiton hallituksen jäseneksi 1919-1948. Ruotsin olympiakomitean jäsen hänestä tuli vuonna 1924.
Merkittävimmän työn Janson teki hiihtourheilussa, jossa hän toimi Ruotsin hiihtoliiton puheenjohtajana vuosina 1922-1948. Tänä aikana hiihtourheilu laajeni. Niinpä hänen puheenjohtaja-aikanaan 440 seuran ja 60 000 hiihtoaktiivin liitto kasvoi 2 500 seuran ja  yli 250 000 hiihtoaktiivin liitoksi. Lisäksi tänä aikana hiihtourheilu kansainvälistyi, ja Ruotsi yhtenä menestyvänä maana otti osaa kansainväliseen kilpailutoimintaan. Ruotsin asemaa kansainvälisessä hiihtoliitossa vahvisti myös se, että ruotsalainen Ivar Holmquist valittiin Kansainvälisen hiihtoliiton puheenjohtajaksi liittoa perustettaessa.
Aiheesta muualla

Sixtus Janson Riksarkivetin sivustolla (ruotsiksi)
Svenska Skidförbundet Nordisk familjeboks-sivustolla (ruotsiksi)
Sinauli

Sinauli, myös Sanauli (Devanagiri: सिनौली) on arkeologinen löytöpaikka Luoteis-Intiassa, josta on löydetty vanhoja hautoja. Joissakin haudoissa on kiekkopyöräisiä vaunuja. Sinauli kuuluu okralla maalatun keramiikan alueeseen.
Sinaulin hautausmaa (Sanauli) sijaitsee Barot tehsil:issä, Baghpatin piirikunnassa, Uttar Pradeshin osavaltiossa, Intiassa. Nykyään se on noin 6 km päässä Jamuna-joesta. Tuon ajan asutuskeskus Alamgirpur sijaitsee noin 20 km tästä paikasta itäkaakkoon. Aiemmin Jamuna-joki saattoi virrata lähempänä. Paikan hautoihin luultavasti liittyvää suurta muinaista asutuskeskusta ei ole löydetty. Jonkinverran uunien jäänteitä esiintyy lähellä. Seudulta on tehty paljon okranvärisen keramiikan ja kupariaarteiden löytöjä.
Haudat

Sinaulin hautausmaa ajoittuu aikaan 2200–1800 eaa Pronssi- ja kupariesineitä on löydetty, muttei rautaa. Hautoja on löydetty ainakin 116. Haudat ovat joko "laajennettuja hautauksia": ruumis kyykyssä, toiseen kertaan hautauksia: vain luunsiruja, eläinhautauksia tai ruumiittomia "symbolisia hautauksia". On haudattu molempia sukupuolia, kaiken ikäisiä, monista yhteiskuntaluokista. Löytökerrostuman keskiosassa on polttetun saven tasanne, joka saattaa kieliä polttohautauksista.. Lisäksi on löydetty arkkuhautauksia joissa kaksi antenniperäistä pronssimiekkaa ja kypäriä. Erään arkun kannessa on härän pää, jonka sarvien keskellä pyhän pipal-viikunapuun lehti. Haudoista on löydetty myös vaunuja, kilpiä, pitkävartinen soihtu, kypärä, Ruumiit on haudattu pää pohjoiseen tai luoteeseen päin. Antenniperäiset miekat ovat tyypillisiä kupariaarrekulttuurille, joka on pääosin myöhäisharappalainen. Niitä ei esiintynyt kypsässä Harappan kulttuurissa. Mutta keramiikka muistuttaa harappalaista.
Saviastioita on ruumiin jalkopäässä ja pään lähellä, Eri haudoissa saviastioiden luku on yleensä pariton. Yhdestä paikasta on löydetty viulun muotoisen kotelon jäänteet, jossa on kupariaarrekulttuurile tyypillisiä "kalaihmisen" muotoisia kuparilevyjä. Kotelo saattaa olla kilpi. Kalaihminen saattaa tarkoittaa jumalaa. Se tuo mielene Kiinan tian-merkin, joka tarkoittaa jumalaa tai taivasta.
Vaunulöydöt

Sinaulista on löydetty hyvin vanhat sotavaunut ehkä ajalta noin 1900-1800 eaa. Varmemmin paikasta on otettu kaksi ajoitusta.
3815 ja 3500 BP, virhemarginaalilla 130 vuotta. Vaunut ovat varhaisen Mesopotamian jne. mallisia kiekkopyöräisiä, ei myöhempää puolapyöräistä tyyppiä. Vaunuhauta lienee ainakin paikallisen mahtimiehen tai sotapäällikön hauta. Löytö saattaa viitata siihen, että Indus-kulttuurin ajan ihmiset eivät olleet ainakaan kulttuurin taantumavaiheessa niin rauhanomaisia kuin on aiemmin ajateltu
Asko Parpolan mukaan Sanaulin hautalöytö kertoo esi-Rigvedan aikaisesta indoiranilaisten muutosta Intiaan, ehkä BMAC-kulttuurin alueelta.
Silvinha

| Mitalit> Maa:   Brasilia.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Brasilia> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 |  |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 |  |  |
Silvia Andrea ”Silvinha” Santos Luz (s. 5. maaliskuuta 1975 Araçatuba) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, olympiamitalisti ja Amerikan mestari. Hän oli kilpaurallaan 173 cm pitkä ja painoi 66 kg.
Silvinha kuului hopeaa voittaneeseen Brasilian maajoukkueeseen Atlantan olympialaisissa, ja neljä vuotta myöhemmin Sydneyn olympiakisoissa hän ylsi joukkueineen pronssille. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli mukana kahdesti vuosina 1998 ja 2002. Saksassa 1998 Brasilia sijoittui neljänneksi ja Kiinassa 2002 seitsemänneksi. Silvinha voitti mitaleita myös Amerikan-mestaruuskilpailuista, Pan-Amerikan kisoista ja Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista. Seuratasolla hän voitti muun muassa Brasilian mestaruuden vuosina 1998 ja 2000 sekä Brasilian cup-mestaruuden vuosina 1994, 1995 ja 1997.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Shogun (albumi)

| Shogun Trivium |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Nashville, Tennessee
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2008
 Tuottaja(t): Nick Raskulinecz
 Tyylilaji: thrash metal, metalcore, heavy metal
 Kesto: 66.41
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Muut kannet
 Special edition
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 17.
Triviumin muut julkaisut
| The Crusade 2006 | Shogun 2008 | In Waves 2011 |
Singlet albumilta Shogun
 ”Kirisute Gomen” Julkaistu: 11 elokuu 2008  ”Into the Mouth of Hell We March” Julkaistu: 21. syyskuuta 2008  ”Down from the Sky” Julkaistu: 1. maaliskuuta 2009  ”Throes of Perdition” Julkaistu: 27. toukokuuta 2009
Shogun on floridalaisen metalliyhtye Triviumin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Kappaleet

Kirisute Gomen – 6.27
Torn Between Scylla and Charybdis – 6.49
Down from the Sky – 5.34
Into the Mouth of Hell We March – 5.52
Throes of Perdition – 5.54
Insurrection – 4.57
The Calamity – 4.58
He Who Spawned the Furies – 4.07
Of Prometheus and the Crucifix – 4.40
Like Callisto to a Star in Heaven – 5.25
Shogun – 11.21
Bonuskappaleet
Poison, The Knife or the Noose – 4.14
Upon the Shores – 5.21
Iron Maiden – 3.43 (Iron Maiden -cover)
Kokoonpano

Matt Heafy – laulu, kitarat
Corey Beaulieu – kitarat, taustalaulu
Paolo Gregoletto – basso, taustalaulu
Travis Smith – rummut
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Alternative Press:
Imperiumi: 7/10
Metacritic: 66/100
MetalSucks:
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Shogun Discogsissa (englanniksi)
Albumi Shogun (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sokoban

Erään Sokobanpulman ratkaisu.
Sokoban (jap. 倉庫番, sōkoban, suom. varastovartija) on lähinnä tietokonepeleissä käytetty pulmanratkontatehtävätyyppi. Sokobanissa pelaajalle annetaan huone, jossa on esineitä, jotka pelaajan tulee siirtää tietyille paikoille ratkaistakseen pulman. Pelaajahahmo voi tyypillisesti siirtää esineitä ainoastaan joko työntämällä tai vetämällä, eivätkä pelaaja ja esineet voi yleensä liikkua toistensa lävitse, joten pelaaja voi epäonnistua siirtämällä esineet muodostelmaan, josta niitä ei enää saa oikealle paikalle tai jäämällä esineiden taakse loukkuun.
Pulmapelityypin kehitti pelisuunnittelija Hiroyuki Imabayashi 1980-luvulla. Japanilainen pelitalo Thinking Rabbit julkaisi vuonna 1982 Imabayashin pelin NEC PC-8801 -tietokoneelle nimellä Sokoban. Pelistä on myöhemmin kehitetty monia eri muunnoksia ja samantyyppisiä pulmanratkontatehtäviä on sisällytetty lukuisiin laajempiin tietokonepeleihin.Esimerkkeinä variaatioista ovat hexoban ja multiban.
Uudempia pelityypin edustajia ovat esimerkiksi Void Stranger.
Skillsters

Skillsters on Riku Pentin ja Okke Komulaisen muodostama big beatia/breakbeatia/instrumentaalia hiphoppia soittava duo. He ovat julkaisseet kaksi EP:tä, ja tehneet lukuisia remixejä mm. Bomfunk MC’sille, Giant Robotille, Palefacelle ja Sere(moniamestari)lle. Sen lisäksi Skillstersistä tuli osa Bomfunk MC'siä, Dj Gismon lähdettyä yhtyeestä vuonna 2003. Skillsters on myös suomalaisen räp-artisti Sere(moniamestari)n pääasiallinen tuottaja.
Diskografia

"Skills? Plenty" (12" EP, 1997)
"Pronto" (12" EP, 1999)
Siikajoenkylä

Näkymä Siikajoenkylän Kauppatielle taajaman Sale-myymälän pihasta.
Siikajoen kirkko.
Siikajoenkylä (tunnetaan myös nimillä Siikajoen kirkonkylä ja Siikajoki, aiemmin nimellä Keskikylä) on kylä ja taajama Siikajoen kunnassa. Se oli vuoden 2006 loppuun asti Siikajoen kunnan kuntakeskus, kunnes Siikajoen ja  Ruukin kunnat yhdistyivät vuoden 2007 alussa, jolloin uudeksi kuntakeskukseksi tuli Ruukin taajama. Vuoden 2022 lopussa Siikajoenkylän taajaman asukasluku oli 402.
Taajama sijaitsee noin 27 kilometrin päässä kuntakeskuksesta Ruukista luoteeseen seututeiden 807 ja 813 risteyskohdassa. Taajamasta lähtee tieyhteydet Raahen Pattijoelle, Lumijoelle ja Revonlahdelle. Kylän halki virtaa Siikajoki.
Taajamassa on muun muassa terveysasema, pankki, huoltoasema, peruskoulu ja paloasema.  Kylässä sijaitsee vuonna 1701 rakennettu Siikajoen kirkko, jonka muutostyön vuonna 1852 suunnitteli Johan Oldenburg. 18. huhtikuuta 1808 Siikajoen kirkonmäen läheisyydessä käytiin Suomen sotaan kuulunut Siikajoen taistelu. Nykyisin kirkon läheisyydessä sijaitsee vuonna 1934 paljastettu, Matti Visannin suunnittelema muistomerkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siikajoenkylä Wikimedia Commonsissa
Satanic Black Devotion

| Satanic Black Devotion Sargeist |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 10. helmikuuta – 2. maaliskuuta, the Boneyard.
 Julkaistu: 22. heinäkuuta 2003
 Tuottaja(t): Shatraug, The Old Goat
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 41.35
 Levy-yhtiö: Moribund Records
Sargeistin muut julkaisut
|   | Satanic Black Devotion 2003 | Funeral Curses (kokoelma) 2005 |
Satanic Black Devotion on suomalaisen black metal -yhtye Sargeistin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Moribund Records.
Kappaleet

Preludium – 1.33
Satanic Black Devotion – 5.41
Obire Pestis (Suicidal Ruin) – 2.47
Frowning, Existing – 5.44
Glorification – 4.10
Panzergod – 4.31
Black Fucking Murder – 6.04
Sargeist – 6.28
Returning to Misery & Comfort – 4.37
Kokoonpano

Hoath Torog – laulu
Shatraug – kitara, bassokitara, laulu (kappale 4)
Horns – rummut
Arvostelut

The Metal Observer: 9.5/10
Aiheesta muualla

Albumi Satanic Black Devotion Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Satanic Black Devotion discogs.com -sivustolla
Sigmund Freudin käsitys uskonnosta

Sigmund Freudin käsitys uskonnosta ilmenee hänen kirjoistaan ja artikkeleistaan. Psykoanalyysin perustaja Sigmund Freud oli ateisti. Freudin näkemyksen mukaan uskonto oli verrattavissa lasten ja vanhempien suhteeseen, eli ihminen hakee korvaajaa, kun häneltä otetaan vanhemmat pois. Freud piti uskonnollisia käsityksiä ”harhoina, ihmiskunnan vanhimpien, voimakkaimpien ja sitkeimpien toiveiden kuviteltuina toteutumina”.
Freudin uskonnollinen tausta

Ateismistaan huolimatta Freud oli ylpeä juutalaisesta syntyperästään eikä koskaan yrittänyt kätkeä sitä: ”Vanhempani olivat juutalaisia, minä myös olen pysynyt juutalaisena”, hän kirjoitti omaelämäkerrassaan vuonna 1925.
Filosofeista nuori Freud mainitsi arvostavansa eniten ateisti Ludwig Feuerbachia. Franz Brentanolla oli voimakas mutta ohimenevä teis­tinen vaikutus. Friedrich Nietzscheä Freud kielsi lukeneensa nuorena, mutta tästä on eriäviä käsityksiä.
Freudin uskontoteoria

Kirjassaan Erään toivekuvitelman tulevaisuus Freud piti uskontoa ihmismielen puolustuskeinona pelottavia luonnonilmiöitä, sairautta ja kuolemaa vastaan. ”Nämä voimat luonto on suurena, julmana ja kiivaana nostattanut vastaamme ja muistuttaa mieliin heikkoutemme ja avuttomuutemme.” Ihmisen mielikuvitus muuntaa luonnonvoimat henkilöllisiksi, yliluonnollisiksi valloiksi, joihin voidaan vedota samalla tavoin kuin lapsi vetosi vanhempiinsa.
»Persoonattomille voimille ja kohtalolle ihminen ei mahda mitään, vaan ne jäävät lopullisesti vieraiksi. Mutta jos luonnon alkuaineissa temmeltävät samanlaiset intohimot kuin omassa sielussa, jos kuolemakaan ei ole satunnainen vaan pahan tahdon aikaansaannosta, jos kaikkialla ympäröivässä luonnossa on samanlaisia olentoja kuin omassa yhteiskunnassakin, silloin voi hengähtää, tuntea olonsa mu­ka­vaksi kaiken epämukavan [unheimlich] keskellä, voi työstää järjetöntä pel­koaan psyykkisesti. Ihminen on kenties yhä aseeton mutta ei enää pelon lamauttama, ainakin hän voi reagoida; ehkä hän ei ole enää täysin aseetonkaan, vaan hän voi vaikuttaa näihin väkivaltaisiin yli-ihmisiin samoilla keinoilla, joita hän käyttää yhteiskunnassa, hän voi koettaa rukoilla, lepyttää, lahjoa heitä, ryöstää tällä keinoin osan heidän mahdistaan.» 
(Erään toivekuvitelman tulevaisuus, s. 23.)
Juutalais-kristillisessä uskonnossa ihmiset heijastavat kaikkeuteen muiston isästä suurena suojelevana voimana. Lapsuudesta tutut kasvot ovat suurentuneet taivaassa äärettömiksi. ”Uskonto olisi siis yleisinhimillinen pakkoneuroosi”, ja lapsuusneuroosin tavoin se juontuisi oidipuskompleksista, isäsuhteesta, ja siitä päästäisiin eroon, kun ihmiset vihdoin luonnontieteellisen tiedon avulla oppivat hahmottamaan todellisuuden ilman harhaluuloja.
Pahat ja kiusalliset henkiolennot – kuten paholainen – puolestaan edustavat Freudin mukaan tukahdutettujen ja torjuttujen viettiyllykkeiden johdannaisia.
Kirjallisuutta

Bingaman, Kirk A.: Freud and Faith. Living in the Tension.  Albany, New York:  State University of New York Press, 2003.  ISBN 978-0-7914-5653-8.  (englanniksi)
Freud, Sigmund: Toteemi ja tabu. Eräitä yhtäläisyyksiä villien ja neuroottisten sielunelämässä.  ((Totem und Tabu, 1913.) Suomentanut Mirja Rutanen)  Helsinki:  Love kirjat, 1989.  ISBN 951-8978-00-X.
Gay, Peter: A Godless Jew. Freud, Atheism, and the Making of Psychoanalysis.  New Haven:  Yale University Press, 1987.  ISBN 0-300-04008-3.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Freud and Religion. Freud Museum. (englanniksi)
Thornton, Stephen: Sigmund Freud: Religion. Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Slotte

Slotte on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alexander Slotte (1861–1927), suomalainen opettaja ja kirjailija
Arvid Slotte (1887–1973), suomalainen taidemaalari, Karl Fredrik Slotten poika
Aslaug Slotte (1923–1997), suomenruotsalainen kirjailija
Birger Slotte (1900–1983), suomalainen laivanrakennusinsinööri
Carl Johan Slotte (1827–1903), suomalainen valtiopäivämies
Carl-Johan Slotte (1933–2017), suomalainen arkkitehti
Carl Slotte (1878–1946), suomalainen koristemaalari
Karl Fredrik Slotte (1848–1914), suomalainen fyysikko
M. A. Slotte (1878–1964), suomalainen kauppaneuvos ja nahka-alan yrittäjä
Per-Håkan Slotte (s. 1942), suomalainen arkkitehti ja poliitikko
Roger Slotte (s. 1944), ahvenanmaalainen poliitikko
Tove Slotte (s. 1957), suomalainen kuvittaja ja graafinen suunnittelija
Ulf-Erik Slotte (1931–2019), suomalainen diplomaatti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sokokenkirvinen

| Sokokenkirvinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Kirviset Anthus
Laji::  sokokensis
Kaksiosainen nimi
 Anthus sokokensis  (Van Someren, 1921) 
Katso myös
   Sokokenkirvinen Wikispeciesissä   Sokokenkirvinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sokokenkirvinen (Anthus sokokensis) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen suppea elinympäristö käsittää mantereen itärannikon metsäisiä alueita Itä-Kenian Arabuko-Sokokessa ja Tansanian koillisosassa. Victor Gurney Logan Van Someren kuvaili lajin holotyypin Sokokesta 1921.
Scandiano

| Scandiano |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Scandiano
Valtio:  Italia
Alue:  Emilia-Romagna
Maakunta:  Reggio Emilian maakunta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boiardon perheen linna Scandianossa.
Scandiano on kaupunki ja kunta Emilia-Romagnassa, Italiassa. Hallinnollisesti se kuuluu Reggio Emilian maakuntaan. Joulukuussa 2015 siellä oli 25 500 asukasta.
1960-luvulta alkaen Scandiano on ollut yhdessä läheisen Sassuolon alueen kanssa merkittävä tiilentuotannon keskus.
Tunnettuja scandianolaisia

Scandianossa ovat syntyneet muiden muassa Italian entinen pääministeri Romano Prodi; runoilija Matteo Maria Boiardo, jonka perhe hallitsi kaupunkia 1400-luvulla; biologi Lazzaro Spallanzani, joka eli 1700-luvulla, ja valokuvaaja Luigi Ghirri.
Ystävyyskaupungit

Blansko, Tšekki, vuodesta 1964
Tubize, Belgia, vuodesta 1975
Almansa, Espanja, vuodesta 1989
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scandiano Wikimedia Commonsissa
Reggio Emilian maakunta
Albinea | Bagnolo in Piano | Baiso | Bibbiano | Boretto | Brescello | Cadelbosco di Sopra | Campagnola Emilia | Campegine | Canossa | Carpineti | Casalgrande | Casina | Castellarano | Castelnovo di Sotto | Castelnovo ne’ Monti | Cavriago | Correggio | Fabbrico | Gattatico | Gualtieri | Guastalla | Luzzara | Montecchio Emilia | Novellara | Poviglio | Quattro Castella | Reggio nell’Emilia | Reggiolo | Rio Saliceto | Rolo | Rubiera | San Martino in Rio | San Polo d’Enza | Sant’Ilario d’Enza | Scandiano | Toano | Ventasso | Vetto | Vezzano sul Crostolo | Viano | Villa Minozzo
Jericho (DC Comics)

Jericho oikealta nimeltään Joseph William Wilson on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa Tales of the Teen Titans #42 kesäkuussa 1984 ja hänet loivat Marv Wolfman ja George Pérez. Jericho on Deathstroken poika ja Teinititaanien entinen jäsen. Jericho toimi alunperin sankarina, mutta hänen ajauduttua hiljalleen hulluuteen hän muuttui superroistoksi.
Muussa mediassa > Animaatiossa

Jericho esiintyi Teen Titans animaatiosarjassa Teinititaanien kunniajäsenenä, jolla ei ole yhteyttä Slade Wilsoniin, auttaen heitä taistelussa Brotherhood of Eviliä vastaan.
Jericho esiintyi animaatioelokuvassa Teen Titans: The Judas Contract, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Elokuvassa hän oli Brother Bloodin koekaniinina koneelle, joka pystyi antamaan ihmisille yli-inhimillisiä voimia. Kokeilun päätyttyä, Mother Mayhem silminnähden tappoi Jerichon, kunnes elokuvan jälkeisessä kohtauksessa hänen paljastettiin olevan yhä elossa.
Jericho esiintyi animaatioelokuvassa Deathstroke: Knights & Dragons. The Movie, jossa häntä ääninäytteli Griffin Puatu teini-ikäisenä ja Asher Bishop lapsena. Elokuvassa ristiriitainen Jericho liittyi sisarensa Rosen ja H.I.V.E.n puolelle vallatakseen maailman kostaakseen poissaolevalle isälleen. Elokuvan lopussa Jericho teki sovinnon vanhempiensa kanssa.
Jericho esiintyi Deathstroke: Knights & Dragons nettisarjassa, jossa häntä ääninäyttelivät Griffin Puatu ja Asher Bishop. Tämä versio on Sladen ja Adelinen ainoa poika, jolla on läheinen suhde entiseen. Lisäksi hänestä tuli mykkä kun H.I.V.E. otti hänet panttivangiksi pakottaakseen Sladen liittymään heihin ja Josephin kurkku viillettiin auki. Tämän jälkeen Slade jätti hänet ja Adelinen, joka lähetti Josephin yksityiseen sisäoppilaitokseen Sveitsiin. Eristäminen ja trauma saivat nyt teini-ikäisen Josephin vihaiseksi ja katkeraksi, kun hän joutui käsittelemään kasvavia ja epävakaita psionisia voimiaan yksin, mikä saa hänet siirtymään transsimaiseen tilaan ja muuttumaan väkivaltaisemmaksi, koska hän ei hallitse niitä.
Muussa mediassa > Televisiossa

Jericho esiintyi Arrow -televisiosarjassa, jossa häntä esittivät Liam Hall aikuisena ja William Franklyn-Miller lapsena. Tällä versiolla on väkivaltaisempi persoonallisuus, hän näyttelee sarjassa veljensä Grant Wilsonin kaltaista ilkeää roolia, on Billy Wintergreenin kummipoika eikä hän ole mykkä.
Jericho esiintyi Titans -televisiosarjan toisella kaudella, jossa häntä esitti Chella Man. Tämä versio on biseksuaali ja Deathstroken vanhin lapsi, joka mykistettiin sen jälkeen, kun Deathstroken viholliset uhkasivat Jerichoa tavoittaakseen hänet, minkä jälkeen Jerichon ylisuojeleva äiti Adeline otti hänet ja jätti Deathstroken.
Videopeleissä

Jericho esiintyi ladattavana bonushahmona ja Teinititaanien apulaisena DC Universe Online -pelissä.
Jericho esiintyi pelattavana hahmona DC Legends -pelissä.
Sisäministeri

Sisäministeri on hallituksen jäsen, joka vastaa tyypillisesti kansallisesta turvallisuudesta, mukaan lukien poliisi, salainen poliisi, rajavartiolaitos ja mahdolliset terrorismin vastaiset erikoisjoukot. Oikeuslaitos on joskus erillisen oikeusministerin vastuulla. Sisäministerillä on merkittävä voima-asema, koska ministerillä on alaisuudessaan aseistettuja joukkoja.
Suomessa virkanimikkeenä oli sisäasiainministeri vuoden 2013 loppuun saakka, ja vuoden 2014 alusta alkaen sisäministeri.
Yhdysvalloissa sisäministeri on vastuussa lähinnä liittovaltion hallituksen omistuksessa olevista maista, luonnonvaroista ja kansallispuistoista, kun taas turvallisuus on kotimaan turvallisuusministerin (Secretary of Homeland Security) vastuulla.
Neuvostoliitossa sisäasiainkomissariaatista käytettiin lyhennettä NKVD vuosina 1934–1946.
Huomattavia sisäministereitä

Robert Peel, Yhdistynyt kuningaskunta (1822–1827, 1828–1830)
Arthur Seyss-Inquart, Itävalta (1938)
Lavrenti Berija, Neuvostoliitto (1938–1953, vuoteen 1946 asti sisäasiain kansankomissaari)
Heinrich Himmler, Saksa (1943–1945) Gestapon johtaja sekä Adolf Hitlerin henkivartiojoukko SS:n päällikkö.
Heikki Ritavuori, edityspuolueen kansanedustaja ja sisäministeri, jonka Ernst Tandefelt murhasi Töölössä 1922. Ritavuoren murha on itsenäisen Suomen tunnetuin poliittinen murha.
Urho Kekkonen, sisäministerikaudellansa Cajanderin punamultahallituksessa (1937-1939) Kekkonen yritti lakkauttaa oikeistoradikaalin IKL:n.
Yrjö Leino, Suomi (1944–1948) itsenäisen Suomen ensimmäinen kommunistitaustainen sisäministeri, "Vaaran vuosina" pelättiin kommunistien vallankaappausta, koska sisäministeriö oli kommunistien hallussa.
Gerhard Schröder, Saksa (1953–1961)
Boriss Pugo, Neuvostoliitto (1990–1991)
Nicolas Sarkozy, Ranska 2002–2004, 2005–2007