stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valhalla (sarjakuva)
Historia

Vuosien 1976–1977 aikana Henning Kure ja Arne Stenby tanskalaisesta Interpresse-kustantamosta suunnittelivat viikinkien aikakauteen sijoittuvaa sarjakuvaa. He tarjosivat sitä piirrettäväksi nuorelle pilapiirtäjälle, Peter Madsenille, ja käsikirjoittajksi he pyysivät Hans Rancke-Madsenia, joka tunnettiin lahjakkaana hahmojen ja dialogin kirjoittajana.
Valhalla alkoi ilmestyä strippinä vuonna 1978 tanskalaisessa Politiken-sanomalehdessä. Ensimmäinen albumi Susi tulee ilmestyi seuraavana vuonna. Sarjakuva sai suosiota, ja se jatkui vielä pitkään. Kuusi ensimmäistä albumia olivat Interpressen julkaisemia, mutta siitä eteenpäin sarjakuvaa julkaisi sarjakuviin erikoistunut Carlsen Comics -kustantamo.
Vuonna 2007 tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten alkoi julkaisemaan sarjakuvan 14. albumia Muren verkkosivuillaan jatkotarinana. Sitä julkaistiin yksi sivu viikossa, ja ne olivat luettavissa Flash-muodossa.
Sarjakuva

Sarjakuva oli yleiseltä luonteeltaan humoristinen, mutta sen hahmot ja suurin osa tarinoista perustuivat suoraan Edda-tarustoon, ja monissa tarinoissa käsiteltiin myös syvällisempiä teemoja. Albumit ovat hyvin korkealaatuisia, ja niiden tekemiseen kului vuosi tai enemmän. Ne on tehty samanlaisella huolellisen piirtämisen ja käsikirjoittamisen perinteellä kuin ranskalais-belgialainen sarjakuva, joka on ollut Valhallan pääasiallinen esikuva.
Valhallasta tuli läpimurto piirtäjä Peter Madsenille, jonka piirrostyyli kehittyi sarjan aikana huomattavasti. Piirtämisen lisäksi hän on ollut mukana käsikirjoittamassa suurinta osaa albumeista. Hans Rancke-Madsen on ollut sarjakuvan pääasiallinen käsikirjoittaja lähes kaikissa albumeissa, lukuun ottamatta osia 11 ja 12. Yhteistyötä hänen kanssaan ovat tehneet Peter Madsen, Henning Kure ja Per Vadmand. Koska Madsenin panos sarjakuvan tekemiseen on niin merkittävä, se listataan usein vain hänen nimensä alaisuuteen, vaikka hän ei ole ainoa tekijä.
Valhalla tunnetaan värikkäästä ilmeestään. Sarjakuvan ensimmäiset kahdeksan albumia väritti Søren Håkonsson. Peter Madsen väritti yhdeksännen osan, ja osat 10-12 väritti Jesper Ejsing. Håkonsson palasi osaan 13, jonka hän väritti puoliksi Madsenin kanssa. Loppuosat väritti Jonas P. Sonne.
Albumit

| Osa | Alkuperäinen nimi | Vuosi | Suomalainen nimi | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Ulven er løs | 1979 | Susi tulee | 1987 |
| 2. | Thors brudefærd | 1980 | Tor kostaa | 1987 |
| 3. | Odins væddemål | 1982 | Odin lyö vetoa | 1988 |
| 4. | Historien om Quark | 1987 | Kvark, pikku tuholainen | 1988 |
| 5. | Rejsen til Udgårdsloke | 1989 | Matka Udgårdiin | 1989 |
| 6. | De gyldne æbler | 1990 | - | - |
| 7. | Ormen i dybet | 1991 | - | - |
| 8. | Frejas smykke | 1992 | - | - |
| 9. | Den store udfordring | 1993 | - | - |
| 10. | Gudernes gaver | 1997 | - | - |
| 11. | Mysteriet om digtermjøden | 1998 | - | - |
| 12. | Gennem ild og vand | 2001 | - | - |
| 13. | Balladen om Balder | 2006 | - | - |
| 14. | Muren | 2007 | - | - |
| 15. | Vølvens syner | 2009 | - | - |
Valhalla-albumeja on myös käännetty muille kielille. Kaikki albumit ovat ilmestyneet ruotsiksi ja norjaksi ja osa albumeista on käännetty hollanniksi, saksaksi, ranskaksi, islanniksi, fääriksi ja indonesiaksi.
Virallisten Valhalla-albumien lisäksi on olemassa myös spin-off-sarjakuva, jossa seikkailee osissa neljä ja viisi esiintynyt Kvark. Sitä ilmestyi kaksitoista albumia piirtäjänään Torben Osted. Lisäksi vuonna 2008 julkaistiin Valhalla-tribuuttialbumi Valhallas venner — Hyldest til Peter Madsen og Henning Kure, jossa julkaistiin lyhyitä Valhalla-sarjakuvia muilta tunnetuilta tanskalaisilta sarjakuvan tekijöiltä.
Elokuvat

Sarjakuvasta tehtiin vuonna 1986 kokoillan animaatioelokuva. Se perustui albumeihin yksi, neljä ja viisi, ja se keskittyi kuvaamaan tarinaa Thjalfin, Röskvan, Thorin, Lokin ja Kvarkin näkökulmasta.
Vaikka elokuvaa pidetään pohjoismaalaisen animaation merkkipaaluna, sen saama vastaanotto oli vaihtelevaa. Tuotantoa häiritsivät vaihdokset tekijäryhmässä ja taloudelliset vaikeudet, ja hanke siirtyi tuotantoyhtiöltä toiselle päätyäkseen Swan Film Productionsille. Lopulta elokuva maksoi 30 miljoonaa Tanskan kruunua, jota se ei mitenkään voinut ansaita takaisin. Elokuvalle ei tehty jatkoa, vaikka kuusi elokuvaan liittyvää lyhytelokuvaa tuotettiin. Lyhytelokuvia piti tulla lisää, mutta nämä suunnitelmat kaatuivat tuotantoyhtiön konkurssiin. Elokuva ilmestyi Tanskassa DVD:nä vuonna 2003.
Sarjakuvasta on tuotettu myös näytelmäelokuva, joka seuraa löyhästi edellisen animaatioelokuvan juonta; elokuvan ohjasi Fenar Ahmad. Uusi Valhalla-elokuva julkaistiin Tanskassa syksyllä 2019, ja Suomen elokuvateattereihin se saapui heinäkuussa 2020.
Oheistuotteet

Peter Madsen on kuvittanut sarjakuvan oheistuotteeksi Valhalla-aiheisen pelikorttipakan. Tanskan posti on julkaissut Valhalla-aiheisen postimerkin postimerkkisarjassa, joka esittelee tunnetuimpia tanskalaisia piirroshahmoja. Postimerkkeihin pääsivät myös Rasmus Nalle, Viidakkovekara Juuso ja Cirkeline.
Palkinnot

Valhalla-albumit ovat saaneet useita palkintoja: Ensimmäinen albumi Susi tulee sai Tanskan koulukirjastonhoitajien liiton lastenkirjapalkinnon vuonna 1982. Seitsemäs osa Ormen i dybet sai parhaan sarjakuva-albumin palkinnon Ballerupissa järjestettävillä Tegneseriemekka -sarjakuvafestivaaleilla vuonna 1992. Kahdeksas albumi Frejas smykke sai parhaan käännössarjakuvan Sproing-palkinnon Norjan sarjakuvaliitolta vuonna 1992. Yhdestoista albumi Mysteriet om digtermjøden voitti parhaan pohjoismaisen sarjakuvan SAS-palkinnon Bergenissä järjesttävillä Raptus-festivaaleilla.
Aiheesta muualla

Valhalla-sarjakuvan virallinen kotisivu. (tanskaksi)
Tietoa sarjakuvasta piirtäjän kotisivulla. (englanniksi)
Valhalla-sivu tanskalaisen kustantamon kotisivulla[vanhentunut linkki]. (tanskaksi)
Jan Wiberg: Valhalla. Kvaak.fi 20.8.2014.
Viljamaa

Viljamaa on Orimattilan kylä, jonka eteläosasta muodostui Orimattilan kirkonkylä. Viljamaan kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1539 maakirjassa. Viljamaan eteläosassa ollut Orimattila oli aluksi Hollolan kappeli, joka itsenäistyi omaksi seurakunnaksi 1636.  Viljamaan kylällä on noin kilometrin pituinen Hakalan luontopolku.
Viljamaalla lähellä Käkelää sijaitsee Orimattilan pullomuseo, jossa on pulloja 1700-luvulta 1900-luvun puoliväliin erilaisista virvoitusjuomapulloista alkoholipulloihin sekä apteekkien myrkky- ja lääkepulloihin.
Vladimir Vohmjanin

| Mitalit>  Olympialaiset .Miesten ammunta.Maa:  Yhdistynyt joukkue | Mitalit>  Olympialaiset .Miesten ammunta.Maa:  Yhdistynyt joukkue | Mitalit>  Olympialaiset .Miesten ammunta.Maa:  Yhdistynyt joukkue | Miesten ammunta> Maa:  Yhdistynyt joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 25 m olympiapistooli |  |
Maa:   Kazakstan
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 25 m olympiapistooli |  |
Vladimir Anatoljevitš Vohmjanin (ven. Владимир Анатольевич Вохмянин, s. 27. tammikuuta 1962 Temirtaw) on kazakstanilainen ampuja. Hän on saavuttanut olympiapronssia 25 metrin olympiapistoolista Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostaman yhdistyneen joukkueen edustajana Barcelonassa 1992 sekä Kazakstanin edustajana Atlantassa 1996. Vohmjanin osallistui 25 metrin olympiapistooliin myös Soulin olympialaisissa 1988 ja Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta ei sijoittunut niissä mitalisijoille.
Vohmjanin edustaa Alma-Atan Dynamoa.
Viljam Kolehmainen

William Kolehmainen
Viljam (August William) Kolehmainen (30. joulukuuta 1887 Kuopio – 26. kesäkuuta 1967 Boynton Beach, Florida) oli amerikansuomalainen ammattilaisena kilpaillut kestävyysjuoksija ja valmentaja. Hänen veljiään olivat suomalaiset kestävyysjuoksijat Hannes Kolehmainen ja Tatu Kolehmainen.
Helsingin Jyryä edustanut Kolehmainen osallistui Suomessa asuessaan aluksi hiihtokilpailuihin ja juoksukilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1907. Hän muutti vuonna 1910 Yhdysvaltoihin ja tutustui siellä amerikkalaisiin valmennusmenetelmiin välittäen niistä tietoa Suomessa asuneille veljilleen. Hänen valmentajanaan toimi Irish American Athletic Clubin Lawson Robertson joka oli Yhdysvaltain olympiajoukkueen valmentajana vuonna 1912.
Kolehmainen voitti 1 500 metrin juoksun Suomen-mestaruuden 1908 ajalla 4.32,8. Hän kilpaili ammattilaisurheilijana Yhdysvalloissa ja Skotlannissa. Hän juoksi maratonin maailmanennätysajan 2.29.39,2 20. lokakuuta 1912 Vailsburgissa Newarkissa ja vuonna 1911 Suomessa vieraillessaan hän juoksi Kuopion Väinölänniemellä 10 000 metrin ennätysajan 31.19,0, joka rikkoi Hannes Kolehmaisen Suomen ennätyksen lähes minuutilla. Koska Viljam Kolehmainen oli ammattilaisurheilija, kumpaakaan ennätystä ei hyväksytty virallisiksi ennätysajoiksi. Kolehmaisen epävirallinen maratonennätys säilyi rikkoutumatta 13 vuoden ajan. Kolehmainen lopetti ammattilaisuransa ensimmäisen maailmansodan aikana ja hankki sitten elantonsa kirvesmiehenä. Vuonna 1928 hän osallistui vielä 40-vuotiaana Amerikan halkijuoksuun mutta joutui keskeyttämään kilpailun neljäntenä päivänä.
Viljam Kolehmainen toimi myös valmentajana valmentaen sekä amerikkalaisia että amerikansuomalaisia urheilijoita. Hänen valmennettaviinsa kuuluivat muun muassa Ville Ritola ja Juho Tuomikoski.
Käännös suomeksi
Viljam Saaristo

Villiam (Viljam) Aleksander Saaristo (16. marraskuuta 1888 Tampere – 18. kesäkuuta 1948 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja asianajaja, joka työskenteli muun muassa Kansan Lehden päätoimittajana. Hän oli keskeisin hahmo, kun sisällissodan lamauttamaa Tampereen työväenliikkeen toimintaa käynnistettiin uudelleen syksyllä 1918.
Saaristo työskenteli nuorena Matti Vuolukan ja Alexander Halosen kustannusliikkeissä, kunnes siirtyi apulaiseksi Kaarlo Salmelan asianajotoimistoon. Vuonna 1917 Saaristo aloitti Kansan Lehteä julkaisseen Tampereen Työväen Sanomalehti Oy:n konttoristina ja toimi myöhemmin konttoripäällikkönä. Sisällissodan jälkeen Saaristo oli organisoimassa uudelleen muun muassa Tampereen työväenyhdistyksen toimintaa, ja vuonna 1919 hän hoiti sodan aikana lakkautetun Kansan Lehden päätoimittajan tehtäviä. Vuosina 1929 Saaristo perusti oman asianajotoimiston.
Saaristo oli 1920-luvulla myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi Tampereen työväenyhdistyksen puheenjohtajana 1920–1926. Lisäksi hän kuului muun muassa Työväen Näyttämöiden Liiton hallitukseen.
Viimeinen keikka (täsmennyssivu)

Viimeinen keikka voi tarkoittaa:
Elokuvia

Viimeinen keikka (El Magnífico Tony Carrera), espanjalainen elokuva vuodelta 1968
Viimeinen keikka (L’Ultima chance), italialainen elokuva vuodelta 1973
Viimeinen keikka (Le choc), ranskalainen elokuva vuodelta 1982
Viimeinen keikka, Matti Ijäksen televisioelokuva vuodelta 1984
Viimeinen keikka (For Queen and Country), brittiläinen elokuva vuodelta 1988
Kirjoja

Viimeinen keikka, Tuija Lehtisen nuortenromaani Katuhaukat-sarjassa, Otava 2005
Viimeinen keikka 1–2, Veikko Tiiton elämäkerta Irwin Goomanista, Valkeakoski Media 2014–2015.
Äänilevyjä

Viimeinen keikka, PMMP:n albumi vuodelta 2014
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viimeinen keikka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Voikola

Voikolamakeisia.
Voikola on karamellimainen makeinen, joka toffeen tavoin perustuu kolmeen ainekseen: voihin, kermaan ja sokeriin. Toffee ja voikola eroavat siinä, että voikola on kovaa, kun taas toffee on pehmeämpää.
Voikolan alkuperää ei täysin tunneta, mutta historialle on useita vaihtoehtoja. Englanninkielisen nimityksen butterscotch kantasanoina ovat butter (voi) ja scotch (skotlantilainen), mistä ehkä voi saada viitteitä sen alkuperästä. Sen keksijöiksi on mainittu myös ainakin yksi historiallinen skotlantilainen, Samuel Parkinson Doncasterista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voikola Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Smörkola
Käännös suomeksi
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2022

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2022 järjestettiin 10.–11. syyskuuta Jyväskylässä Harjun stadionilla. Kilpailujen järjestävänä seurana oli Jyväskylän Kenttäurheilijat.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 40,37 | Santeri Kuusiniemi | Arttu Peltola | Ilari Manninen | Viljami Kaasalainen |
| 2. | Polvijärven Urheilijat | 41,12 | Joonas Liukkonen | Matias Ahtinen | Rasmus Lehikoinen | Santeri Örn |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 41,44 | Matias Linkoaho | Jonathan Hyvärinen | Lassi Kaukonen | Elias Jrad |
4 × 400 m
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.13,12 | Matias Linkoaho | Lassi Kaukonen | Niko Viljola | Elias Jrad |
| 2. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 3.13,17 | Konsta Alatupa | Ilari Manninen | Santeri Kuusiniemi | Viljami Kaasalainen |
| 3. | Porvoon Akilles | 3.16,73 | Max Tallqvist | Severi Mäntylä | Jonathan Brace | Benjamin Stendahl |
4 000 m
| 1. | Lempäälän Kisa Yleisurheilu | 9.55,43 | Aleksi Kivelä | Joona Sointu | Leevi Keronen | Santtu Heikkinen |
| 2. | Joensuun Kataja | 9.55,98 | Samuel Auvinen | Sakari Vallius | Mikko Hirvonen | Mika Kotiranta |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 9.56,48 | Niko Viljola | Matias Linkoaho | Elias Jrad | Eero Saleva |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Espoon Tapiot | 36.37,46 SE | Jere Niemi | Jaakko Määttänen | Joni Hava |  |
| 2. | Esbo IF | 43.40,61 | Pekka Peltola | Mikko Ruokolainen | Jonathan Ekberg |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 45,21 | Maija Jussila | Aino Pulkkinen | Anniina Kortetmaa | Sara Francis |
| 2. | Helsingfors IFK | 45,31 | Henriikka Parpala | Viivi Lehikoinen | Nea Mattila | Nora Lindahl |
| 3. | Joensuun Kataja | 46,07 | Veera Häkkinen | Silja Kempas | Kiia Paanila | Mette Baas |
4 × 400 m
| 1. | Helsingfors IFK | 3.41,99 | Vilma Hakala | Nea Mattila | Mila Heikkonen | Viivi Lehikoinen |
| 2. | Joensuun Kataja | 3.43,24 | Veera Häkkinen | Silja Kempas | Kiia Paanila | Mette Baas |
| 3. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 3.43,69 | Lotta Mäkinen | Aino Pulkkinen | Heini Ikonen | Anniina Kortetmaa |
4 000 m
| 1. | Lahden Ahkera | 11.17,85 | Emilia Jousimaa | Veera Perälä | Helmi Vuorimaa | Ilona Mononen |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 11.21,92 | Lotta-Maria Maine | Olivia Heino | Viola Westling | Janica Rauma |
| 3. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 11.41,85 | Alisa Virtanen | Lotta Mäkinen | Heini Ikonen | Siiri Rainio |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Espoon Tapiot | 42.53,86 | Hele Haapaniemi | Ella Rautawaara | Enni Nurmi |  |
| 2. | Laitilan Jyske | 48.23,80 | Maria Antola | Jonna Voronkoff | Venla Laiho |  |
| 3. | Kalannin Vankka | 52.00,31 | Anni Saarinen | Aino Saarinen | Emilia Ellä |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Sekaviesti (miehet + naiset)

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 1 500 m
| 1. | Turun Urheiluliitto | 16.43,32 | Eero Heinonen | Lotta-Maria Maine | Tuure Haapanen | Viola Westling |
| 2. | Lahden Ahkera | 16.47,18 | Martti Siikaluoma | Emilia Jousimaa | Ossi Kekki | Ilona Mononen |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 17.19,56 | Aki Nummela | Rauha Buchwald | Eero Saleva | Moona Latvala |
Vajaavaltaisuus

Vajaavaltaisuus tarkoittaa Suomessa oikeudellista asemaa, jossa henkilö ei saa itse kokonaan tai osittain päättää itseään koskevista oikeudellisista toimista. Vajaavaltaisella tarkoitetaan alaikäistä eli alle 18-vuotiasta henkilöä sekä sellaista täysi-ikäistä henkilöä, joka on julistettu vajaavaltaiseksi. Vajaavaltaisen taloudellisia ja muita holhoustoimesta annetussa laissa tarkoitettuja asioita hoitaa edunvalvoja. Alaikäisen edunvalvojina ovat hänen huoltajansa, jollei laissa toisin säädetä tai jollei tuomioistuin ole määrännyt toisin.
Vajaavaltaiseksi julistaminen

Vajaavaltaiseksi julistaminen on henkilön toimintakelpoisuuden rajoittamisen äärimmäisin muoto. Vajaavaltaiseksi julistamisesta päättää tuomioistuin. Täysi-ikäisen henkilön toimintakelpoisuuden rajoittaminen edellyttää, että henkilö on kykenemätön huolehtimaan taloudellisista asioistaan ja että hänen etunsa on siksi vaarassa. Pelkkä lääketieteellinen diagnoosi, esimerkiksi psyykkinen sairaus tai dementia ei oikeuta rajoittamaan kenenkään toimintakelpoisuutta. Kun henkilö julistetaan vajaavaltaiseksi, tuomioistuin ei täsmennä toimintakelpoisuuden rajoituksia, vaan rajoitukset määrittelee suoraan holhoustoimilain 23–28 §.[lähde? ]
Vajaavaltaisen asema

Suomessa vajaavaltaisen asema määritellään muiden muassa holhoustoimesta annetussa laissa. Lain mukaan vajaavaltaisella ei ole oikeutta itse vallita omaisuuttaan eikä tehdä sopimuksia tai muita oikeustoimia, mutta hän voi kuitenkin tehdä oikeustoimia, jotka ovat olosuhteisiin nähden tavanomaisia ja merkitykseltään vähäisiä (holhoustoimilaki 23–28 §). Vajaavaltainen ei voi asettua ehdolle eduskuntavaaleissa (perustuslaki 27 §) eikä kunnan luottamustoimeen (kuntalaki 33 §).[lähde? ]
Kirjallisuutta

Roiko-Jokela, Heikki: Suvun vallasta edunvalvontaan: Suomalaisen holhousjärjestelmän kehitys keskiajalta 2000-luvulle.  Helsinki Jyväskylä:  Minerva, 2006.  ISBN 952-5591-21-2.
Tornberg, Johanna & Kuuliala, Matti: Suomen edunvalvontaoikeus.  Helsinki:  Talentum, 2015.  ISBN 978-952-14-1948-5.
Aiheesta muualla

Holhousasiat. (Arkistoitu – Internet Archive) Oikeuslaitos
Yleinen edunvalvonta. (Arkistoitu – Internet Archive) Oikeuslaitos
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2023

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2023 järjestettiin 9.–10. syyskuuta Turussa Paavo Nurmen stadionilla. Kilpailujen järjestävänä seurana oli Turun Urheiluliitto.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 40,07 | Santeri Kuusiniemi | Elmo Lakka | Konsta Alatupa | Viljami Kaasalainen |
| 2. | Polvijärven Urheilijat | 40,57 | Joonas Liukkonen | Matias Ahtinen | Rasmus Lehikoinen | Santeri Örn |
| 3. | Porvoon Akilles | 40,78 | Viktor Thor | William Thor | Jonathan Brace | Elliot Schmidt |
4 × 400 m
| 1. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 3.13,17 | Konsta Alatupa | Valtteri Keskinen | Iiro Surkka | Viljami Kaasalainen |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.13,80 | Matias Linkoaho | Juho Pirskanen | Simeon Vorselman | Benjamin Lee |
| 3. | Liedon Parma | 3.14,73 | Markus Hurri | Kalle Kompuinen | Samuli Raikunen | Tuomas Lehtonen |
4 000 m
| 1. | Lempäälän Kisa Yleisurheilu | 9.55,53 | Aleksi Kivelä | Joona Sointu | Leevi Keronen | Santtu Heikkinen |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 9.55,94 | Niko Viljola | Elias Jrad | Benjamin Lee | Eero Saleva |
| 3. | Lahden Ahkera | 10.04,99 | Niko Putkinen | Lassi Kuva | Olli Ahlgren | Ossi Kekki |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Espoon Tapiot | 37.05,77 | Jere Niemi | Jaakko Määttänen | Joni Hava |  |
| 2. | Esbo IF | 41.22,17 | Jonathan Ekberg | Mikko Ruokolainen | Pekka Peltola |  |
| 3. | Yläneen Kiri | 41.50,67 | Lauri Joukas | Eetu Salmi | Samuel Marku |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Helsingfors IFK | 44,79 | Lotta Kemppinen | Viivi Lehikoinen | Nea Mattila | Nora Lindahl |
| 2. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 44,88 | Sanni Mahonen | Aino Pulkkinen | Anniina Kortetmaa | Heidi Salminen |
| 3. | Joensuun Kataja | 45,82 | Emilia Kiiski | Milla Pirkkalainen | Riika Tirkkonen | Mette Baas |
4 × 400 m
| 1. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 3.40,62 | Siiri Rainio | Anniina Kortetmaa | Heidi Salminen | Aino Pulkkinen |
| 2. | Helsingfors IFK | 3.41,38 | Iina Holopainen | Nea Mattila | Teresa Perttilä | Viivi Lehikoinen |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.47,72 | Laura Kolehmainen | Laura Laukka | Kira Kruuti | Julia Raunio |
4 000 m
| 1. | Lahden Ahkera | 11.33,66 | Sini Rajaniemi | Helmi Vuorimaa | Veera Perälä | Nelli Nordlund |
| 2. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 11.40,81 | Pihla Hokkanen | Aino Pulkkinen | Alisa Virtanen | Siiri Rainio |
| 3. | Turun Urheiluliitto | 11.42,05 | Janica Rauma | Emmi Valtonen | Amanda Virtanen | Lotta-Maria Maine |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Espoon Tapiot | 42.39,46 | Enni Nurmi | Hele Haapaniemi | Ella Rautawaara |  |
| 2. | Laitilan Jyske | 43.46,31 | Maria Antola | Amanda Åström | Venla Laiho |  |
| 3. | Kauhavan Wisa | 48,25,50 | Susanna Kankaanpää | Maija Tauren | Niina Järvinen |  |
Yleisen sarjan mitalistit > Sekaviesti (miehet + naiset)

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 1 500 m
| 1. | Lahden Ahkera | 16.44,16 | Sini Rajaniemi | Niko Putkinen | Nelli Nordlund | Ossi Kekki |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 16.58,73 | Eero Heinonen | Tuure Haapanen | Lotta-Maria Maine | Eero Heinonen |
| 3. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 17.11,74 | Alisa Virtanen | Onni Ikonen | Siiri Rainio | Otto Kaario |
Vidianó

| --- | --- |
Vidianó  Viinirypäle (Vitis)
Marjan väri: Blanc
Laji: Vitis vinifera
Vidiano valkoviini
Viinin nimiä: 'Dafnios' Vidiano PGI, 'Lihnos' Vidiano PGI, Klima Vidiano, Oenops Wines Vidiano, Sole Vidiano, Alexakis Winery: Vidiano PGI, Diamantakis Winery: Vidiano PGI, Domaine Zacharioudakis: Vidiano PGI Heraklion, Douloufakis Winery: Dourakis Winery: Idaia Winery: Vidiano PGI, Karavitakis Winery: 'Klima' Vidiano,  Lyrarakis: 'Ipodromos Vineyard' Vidiano PGI, Ippodromos Vidiano, LVidiano "Hippodrome
Synonyymejä: Abidano, Abidiano, Abudiano, Avidiano, Bidiano
Lajikkeet: Vilána
Alkuperä: Kreikka
Alue: Réthymnon alue, Kreeta


Vidianó (kreik. Βιδιανό, tieteellinen nimi: Vitis vinifera Linné Subsp. Vinifera) on vanha  kreikkalainen valkoinen viinirypälelajike, jota kasvatetaan pääasiassa Kreetalla suositun samannimisen aromaattisen, hapokkaan ja joskus sekä akaasia- että tammikypsytetyn kuivan valkoviinin tuotantoon.
Historia

Viinin valmistuksen perinteet ovat säilyneet Kreetalla 4 000 vuotta ja näistä muinaisista ajoista lähtien kreetalaiset kasvattivat viiniköynnöksiä niin viinintekoon kuin rusinoiden kuivattamiseen. Saarella kasvaa 11 ainutlaatuista paikallista rypälelajiketta, joista Vidianó on yksi vanhimmista valkoisista, suosituimmista ja tunnetuimmista alkuperäislajikkeista. Se on ollut saaren merkittävän tärkeä vientituote venetsialaisvallan ajoilta lähtien. Vidianón viiniviljelytarhoja on jäljellä hyvin rajallisesti ja vähän, mm. Réthymnon seudulla n. 100 ha verran, koska lajike oli kuollut lähes sukupuuttoon n. 25 vuotta sitten. Viimeisen kymmenen vuoden aikana näyttää kasvu kääntyneen ja kreetalainen viini on saanut paikan ravintoloiden viinilistalla ympäri maailmaa. Kreetalla tuotetuista viineistä 70 % myydään saarella, 15 % muualla Kreikassa, pääosin Ateenassa, ja 15 % menee vientiin. Kreetan viininvalmistajien vientitoiminta on keskittynyt niin Euroopan, kuten Saksan, Belgian, Ranskan, Serbian,  Alankomaiden ja Ruotsin kuin myös  Yhdysvaltojen markkinoille.