stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georg Henrik von Wright
Filosofia > Aikalaiskritiikki ja analyyttinen hermeneutiikka

Von Wrightin filosofisen persoonan toinen puoli oli toimiminen kulttuurikriitikkona. Tähän puoleen liittyvät muun muassa sellaiset teokset kuin Ajatus ja julistus, Humanismi elämänasenteena ja Tiede ja ihmisjärki. Niissä hän tutkiskeli tieteen ja teknologian vaikutusta ihmiseen ja yhteiskuntaan. Von Wrightin omien sanojen mukaan tällaiset teokset olivat lähinnä hänen oman aikansa ymmärtämisyrityksiä.
Tässä suhteessa von Wright sai vaikutteita Oswald Spengleriltä, jonka pessimistisiin äänensävyihin läntisen sivilisaation tilasta hän osittain yhtyi. Von Wright varoitti ”niistä moraalisista vaaroista, joihin ihminen antautuu, kun hän alkaa luottaa järkensä ratkaisuihin”. Kirjassaan The Myth of Progress (Edistyksen myytti) hän kyseenalaisti taloudellisen ja teknisen kehityksen todellista edistyksellisyyttä. Hän kuului myös Vietnamin sodan arvostelijoihin.
Teoksensa Tieto ja ymmärrys esipuheessa von Wright arvioi kaksoisrooliaan seuraavasti:
”Minulle on ollut kauan – ja on osaksi edelleenkin – ongelma, mikä on kahden kirjailijaminän, tiedemiehen ja esseistin, suhde toisiinsa. Ne eivät ole kaksi tykkänään eri minää. Olen aina ollut sitä mieltä, että molemmissa rooleissani esiinnyn filosofina. Mutta onko ammattifilosofin edustama filosofia samaa henkistä substanssia kuin esseisti-filosofin lukijoilleen tarjoama?”
Tieteenfilosofiassa von Wright kannattikin kaksijakoista käsitystä, jossa käytännöllinen syllogismi on ihmistieteille samaa, mitä peittävän lain malli on luonnontieteille.
Näin von Wright korosti ihmistieteiden menetelmän omaleimaisuutta, ja katsoi näin olevansa ”analyyttinen hermeneutikko”. Tällainen näkemys ilmenee muun muassa vuonna 1971 ilmestyneessä tieteenfilosofisessa teoksessa Explanation and Understanding, joka perustuu Cambridgen yliopistossa pidettyihin Tarner-luentoihin. Von Wrightin mukaan ihmistä intentionaalisesti toimivana kulttuuriolentona tutkivat tieteet eli ihmistieteet voivat vaatia itsenäisen aseman suhteessa luonnontieteisiin. Tämä johtuu siitä, että ihmistieteet pyrkivät ymmärtämään, luonnontieteet puolestaan selittämään. Tämä analyyttinen hermeneutiikka voidaan nähdä sillanrakennusyrityksenä analyyttisen ja hermeneuttisen perinteen välillä.
Teoksia

Tärkeimmät teokset:
The Logical Problem of Induction (väitöskirja, 1941)
Den logiska empirismen (1943, suom. Looginen empirismi, 1945)
Über Wahrscheinlichkeit (1945)
A Treatise on Induction and Probability (1951)
An Essay in Modal Logic (1951)
Tanke och förkunnelse (1955, suom. Ajatus ja julistus, 1961)
Norm and Action (1963)
Logik, filosofi och språk (1957, suom. Logiikka, filosofia ja kieli, 1958)
Varieties of Goodness (1963, suom. Hyvän muunnelmat, 2001)
An Essay in Deontic Logic and the General Theory of Action (1968)
Tieteen filosofian kaksi perinnettä (1970)
Explanation and Understanding (1971)
Handlung, Norm und Intention (1977)
Humanismen som livshållning och andra essayer (1978, suom. Humanismi elämänasenteena, 1981)
Wittgenstein (1982)
Philosophical writings
Part I: ”Practical Reason” (1983)
Part II: ”Philosophical Logic” (1983)
Part III: ”Truth, Knowledge and Modality” (1984)
Vetenskapen och förnuftet (1986, suom. Tiede ja ihmisjärki, 1987)
Minervan pöllö: Esseitä vuosilta 1987–1991 (1992)
Att förstå sin samtid (1994)
Six Essays in Philosophical Logic (1996)
Ihminen kulttuurin murroksessa (1996)
Mitt liv som jag minns det (2001, suom. Elämäni niin kuin sen muistan, 2002)
Kokoomateoksia:
Tieto ja ymmärrys.  (Sisältö: Tiede ja ihmisjärki (Vetenskapen och förnuftet, 1986). Suomentanut Anto Leikola. Minervan pöllö (1992). Ihminen kulttuurin murroksessa (1996). Suomentaneet Risto Hannula, Jussi T. Aro ja Heikki Nyman)  Helsinki:  Otava, 1999.
Logiikka ja humanismi.  (Sisältö: Looginen empirismi. Suomentanut Hilppa Kinos. Alkuteos: Den logiska empirismen, 1943. – Logiikka, filosofia ja kieli. Suomentaneet Jaakko Hintikka ja Tauno Nyberg. Alkuteos: Logik, filosofi och språk, 1957. – Humanismi elämänasenteena. Suomentanut Kai Kaila. – Alkuteos: Humanismen som livshållning, 1978)  Otava, 1998.
Muita teoksia:
Filosofisia tutkielmia.  (Kirjoitusten alkukielet englanti, ruotsi ja suomi. Suomentaneet Heikki Nyman, Tauno Nyberg ja Jyrki Uusitalo. Logos)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1985.  ISBN 951-26-2817-1
Artikkeleita:
”Von Wright's 1964 Dyadic Deontic Logic System”, Mind LX, nro 237, s. 1–15, 1951.
”Sota Vietnamia vastaan”, Praha 21.8.1968. Toimittanut Jaakko Okker, 1968.
”Intellectual autobiography of Georg Henrik von Wright”, The Philosophy of Georg Henrik von Wright. Toimittaneet P. A. Schilpp ja L. E. Hahn, 1989.
Palkintoja ja kunnianosoituksia

Von Wright vihittiin kunniatohtoriksi seuraavissa yliopistoissa: Helsinki 1966, Liverpool (Englanti) 1967, Lund (Ruotsi) 1968, Turku 1970, Saint Olof College (Yhdysvallat) 1983, Tampere 1985, Buenos Aires 1987, Salta (Argentiina) 1987, Bologna (Italia) 1989, Tromssa (Norja) 1993, Tukholma 1993, Leipzig (Saksa) 1996.
Von Wright sai seuraavat mitalit ja kunniamerkit
Talvisodan muistomitali
Jatkosodan muistomitali
Suomen Leijonan Komentaja 1953, Komentaja I 1964, suurristi 1979
Ison-Britannian Victorian suurristi
Itävallan Tieteen ja Taiteen kultainen kunniaristi 1
Ruotsin Pohjantähden Kunniaristi 1.
Von Wright sai uransa aikana lukuisia palkintoja.
Wihurin kansainvälinen palkinto 1976
Svenska kulturfondenin palkinto 1982
Ruotsin Akatemian suuri palkinto 1986
Tollanderin palkinto 1987
Saksalainen Alexander von Humboldt -palkinto 1986
Teoston Luovan työn mitali 1988
Selma Lagerlöfin kirjallisuuspalkinto 1993
Logonomit ry:n Vuoden puhuja 1994
Suomen luonnonsuojeluliiton ympäristöpalkinto 1995
Tage Danielsson-palkinto 1998
Critical European -palkinto 2002
Lokakuussa 2016 julkaistiin kahden euron kolikko, jonka kuvapuolella aiheena oli von Wright. Erikoiseurossa tunnuspuolella on kuvattuna antiikin ajan doorilainen pylväs ja tammen oksa. Kolikon on suunnitellut Nora Tapper.
Kirjallisuutta

”Skriv så ofta du kan”: Brevväxlingen mellan Georg Henrik von Wright och Eino Kaila 1937–1958, Helsinki, 2020 (ISBN 978-951-583-522-2, ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Ahmavaara, Yrjö: ”Kun filosofia hylkää tieteen ja palaa myyttiin”, Esseitä tästä ajasta, s. 328–331.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14679-X
Jakola, Lassi: The Philosophy of The Varieties of Goodness (1963): Essays on G. H. von Wright’s Theory of Value and Moral Philosophy.  (Diss. Philosophical Studies from the University of Helsinki, 54)  Helsingin yliopisto, 2023.  ISSN 1458-8331  ISBN 978-951-51-8883-0  Teoksen verkkoversio.
Lahtinen, Mikko & Pihlström, Sami & Tuusvuori, Jarkko S.: ”Uuden etsiminen vain intellektuaalisesti ei johda mihinkään.” Georg Henrik von Wright haastattelussa. Niin & näin, 1995, nro 2, s. 4–14.  Artikkelin verkkoversio.
Lahtinen, Mikko – Pihlström, Sami – Kuusela, Oskari: Akateemikko Georg Henrik von Wrightin haastattelu: filosofiassa Russell on voittanut Wittgensteinin. Niin & näin 3/1998, s. 6–12.
Meggle, Georg & Vilkko, Risto (toim.): Georg Henrik von Wright’s Book of Friends.  (Acta philosophica Fennica, 92)  Helsinki:  Societas philosophica Fennica, 2016.  ISSN 0355-1792  ISBN 978-951-9264-83-7
Niiniluoto, Ilkka & Nyman, Heikki (toim.): Tulevaisuus: Juhlakirja akateemikko Georg Henrik von Wrightin 70-vuotispäivän 14.6.1986 kunniaksi.  Helsingissä:  Otava, 1986.  ISBN 951-1-08975-7
Salmela, Mikko: Suomalaisen kulttuurifilosofian vuosisata.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15356-0
Sintonen, Matti: Von Wrightin tuotannosta. Niin & näin, 1995, nro 2, s. 15–16.  Artikkelin verkkoversio.
Strang, Johan – Wallgren, Thomas (toim.): Georg Henrik von Wright: Modernin ajan ajattelija.  ((Tankens utåtvändhet: Georg Henrik von Wright som intellektuell, 2016.) Suomentanut Timo Soukola)  Helsinki:  Gaudeamus, 2020.  ISBN 978-952-345-069-1
Tontti, Jarkko: Vain sisällyksetöntä leikkiä kaavoilla ja keinotekoisilla merkeillä? Georg Henrik von Wrightin teoksesta Elämäni niin kuin sen muistan. Niin & näin, 2004, nro 2, s. 158–159.  Artikkelin verkkoversio.
Vilkko, Risto: Georg Henrik von Wright – analyyttinen filosofi ja provokatiivinen pessimisti. Humanistilehti, 2003, nro 4.  Artikkelin verkkoversio.[vanhentunut linkki]
Wright, Georg Henrik von: Humanismi – taisteleva elämänasenne. Kanava, 1976, nro 4, s. 453–461.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Georg Henrik von Wright, Om Wittgenstein: Skrifter 1936–2001, Helsinki, 2022 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Österman, Bernt & Vilkko, Risto (toim.): Georg Henrik von Wright: Filosofin elämä.  (Kansalliskirjaston gallerian julkaisuja, 15)  Helsinki:  Into, 2016.  ISSN 1459-0735  ISBN 978-952-264-636-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georg Henrik von Wright Wikimedia Commonsissa
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
The Georg Henrik von Wright Online Collection. (Arkistoitu – Internet Archive) Filosofia.fi
Vilkko, Risto: Georg Henrik von Wright Logos-ensyklopedia. Filosofia.fi.
Georg Henrik von Wright. 375 humanistia 15.5.2015. Helsingin yliopisto.
Wright, Georg Henrik von hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
Georg Henrik von Wright Daphne-veneellä (1948)
Cambridgessä vuonna 1950
Von Wrightin pitkäaikainen kotitalo Laivurinkadulla Helsingin Eirassa. Talon muuriin kiinnitettiin muistolaatta vuonna 2006.
G. H. von Wright työn ääressä kesä­mökillään Inkoon Vålössä vuonna 1961.
RN Baleno (1860)

| Baleno |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Millwall, Lontoo
Laskettu vesille:  1860
Palveluskäyttöön:  1861
Poistui palveluskäytöstä:  1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  198 t
Pituus:  45,6 m
Leveys:  5,6 m
Syväys:  1,7 m
Koneteho:  207 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  37
Aseistus
Aseistus:  2 × 200 mm tykkiä
RN Baleno (ital. Regia Nave Baleno) oli valmistui brittiläisenä S/S Fairy Queenina. Giuseppe Garibaldin johtama Sisilian laivasto lunasti aluksen liittäen sen laivastoonsa, mistä se siirtyi Italian yhdistyessa edelleen Italian kuninkaalliseen laivastoon yhteysalukseksi  (ital. Avvisi a ruote) nimellä Baleno.
Valmistus

Alus laskettiin vesille Millwallissa Lontoossa S/S Fairy Queeninä. Se liitettiin Sisilian laivastoon ja edelleen 1961 Italian kuninkaalliseen laivastoon.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1863 2. luokan kuljetusaluksi ja se modernisoitiin 1865-1866, jolloin sen koneisto vaihdettiin 340 hevosvoiman höyrykoneeseen. Alus luokiteltiin paikallispuolustusalukseksi 1877 ja seuraavana vuonna sen aseistukseksi vaihdettiin kaksi 80 millimetrin tykkiä ja edelleen vuonna 1890 kaksi 37 millimetrin tykkiä.
Isänpäivä

Isänpäivä on juhlapäivä, jota vietetään isien kunniaksi ja muistoksi. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa Tanskaa lukuun ottamatta sekä Virossa päivää vietetään marraskuun toisena sunnuntaina, puoli vuotta äitienpäivän jälkeen. Yhdysvalloissa ja monissa muissa maissa isänpäivää vietetään kesäkuun kolmantena sunnuntaina. Muualla maailmassa ajankohta vaihtelee. Isänpäivä on ollut Suomessa virallinen liputuspäivä vuodesta 2019, sitä aiemmin se oli vakiintunut liputuspäivä vuosina 1987–2018. Myös isoisiä usein juhlistetaan isänpäivänä.
Vuonna 2024 isänpäivää vietetään Suomessa sunnuntaina 10. marraskuuta.
Isänpäivän historia

Isänpäivän idea kehittyi Yhdysvalloissa pian äitienpäivän vanavedessä. 1940-luvun lopulla pohjoismaiset kauppiaat ehdottivat päivän viettämistä marraskuun toisena sunnuntaina, jolloin kaupoissa on vielä hiljaista ennen joulusesonkia.
Suomessa isänpäivä oli merkitty Yliopiston almanakkaan ilman Helsingin yliopiston päätöstä jo vuosina 1970–1972. Se poistettiin, kun asia huomattiin, mutta vuonna 1987 yliopisto viimein katsoi päivän niin vakiintuneeksi, että se hyväksyttiin pysyvästi kalenteriin ja merkittiin myös liputuspäiväksi.
Suomessa isänpäivästä tuli 14. maaliskuuta 2019 virallinen liputuspäivä valtioneuvoston muutettua liputusasetusta.
Isänpäivän perinteitä

Isää on isänpäivänä tapana muistaa kortilla, lahjoilla ja hemmottelulla, kuten aamukahvilla ja aamupalalla sänkyyn. Isän kanssa voidaan myös viettää yhteistä aikaa käyden jossain tai harrastaen jotain pientä yhdessä. Lapset joskus askartelevat isälle jotain päiväkodissa tai alakoulussa. Vuonna 2019 isänpäivän viettoon ei vielä ollut muotoutunut äitienpäivän kaltaisia perinteitä, vaan sen aikana oli olennaista isän ja lasten yhteinen aika.
Isänpäivä Suomessa tulevina vuosina

2024: 10. marraskuuta
2025: 9. marraskuuta
2026: 8. marraskuuta
2027: 14. marraskuuta
2028: 12. marraskuuta
2029: 11. marraskuuta
2030: 10. marraskuuta
2031: 9. marraskuuta
Isänpäivän päivämäärät eri maissa

| Päivä | Maa |
| --- | --- |
Maaliskuun 19. päivä:  Espanja,  Italia,  Portugali
Helatorstai:  Saksa
Kesäkuun ensimmäinen sunnuntai:  Sveitsi,   Liettua
Kesäkuun toinen sunnuntai:  Belgia,  Itävalta
Kesäkuun kolmas sunnuntai:  Alankomaat,  Argentiina,  Bangladesh,  Bulgaria,  Chile,  Costa Rica,  Etelä-Afrikka,  Filippiinit,  Hongkong,  Intia,  Irlanti,  Jamaika,  Japani,  Kanada,  Kiina,  Kolumbia,  Kreikka,  Kuuba,  Kypros,  Malesia,  Malta,  Mauritius,  Meksiko,  Pakistan,  Panama,  Peru,  Puerto Rico,  Ranska,  Singapore,  Slovakia,  Sri Lanka,  Trinidad ja Tobago,  Turkki,  Unkari,  Venezuela,  Yhdistynyt kuningaskunta,  Yhdysvallat,  Zimbabwe
Kesäkuun 5. päivä:  Tanska
Kesäkuun 23. päivä:  Nicaragua,  Puola, Uganda
Heinäkuun 7. päivä:  Vietnam
Heinäkuun kolmas sunnuntai:  Uruguay
Heinäkuun viimeinen sunnuntai:  Dominikaaninen tasavalta
Mordadin 23. päivä:  Iran
Elokuun toinen sunnuntai:  Brasilia
Elokuun 8. päivä:  Taiwan
Syyskuun ensimmäinen sunnuntai:  Australia,  Uusi-Seelanti
Syyskuun toinen sunnuntai:  Latvia
Marraskuun toinen sunnuntai:  Islanti,  Norja,  Ruotsi,  Suomi,  Viro
Joulukuun 5. päivä:  Thaimaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isänpäivä Wikimedia Commonsissa
Matti Vilppula: Yksi isä ja monta äitiä (Arkistoitu – Internet Archive). Kieli-ikkuna 7.5.2002.
Suomen liputuspäivät
| --- | --- |
Viralliset:   suomalaisen kulttuurin päivä  suomalaisen työn päivä  äitienpäivä  puolustusvoimain lippujuhlan päivä  Suomen lipun päivä  isänpäivä  itsenäisyyspäivä  vaalipäivä  tasavallan presidentin toimeenastumispäivä 
Vakiintuneet:   J. L. Runebergin päivä  Miina Sillanpään päivä, kansalaisvaikuttamisen päivä  tasa-arvon päivä  suomen kielen päivä  kansallinen veteraanipäivä  Eurooppa-päivä  suomalaisuuden päivä  kaatuneitten muistopäivä  runon ja suven päivä  Aleksis Kiven päivä, suomalaisen kirjallisuuden päivä  Yhdistyneiden kansakuntien päivä  ruotsalaisuuden päivä  suomalaisen musiikin päivä
Keltasukasnokka

| Keltasukasnokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Sukasnokat Bleda
Laji::  eximius
Kaksiosainen nimi
 Bleda eximius  (Hartlaub, 1855) 

Katso myös
   Keltasukasnokka Wikispeciesissä   Keltasukasnokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltasukasnokka (Bleda eximius) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltasukasnokkaa tavataan Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa ja Sierra Leonessa. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Vuonna 2008 laji luokiteltiin vaarantuneeksi, mutta tutkimusten mukaan keltasukasnokka ei ole niin altis elinympäristömuutoksille kuin ennen luultiin, joten sen uhanalaisuusluokka laskettiin silmälläpidettäväksi uusimmassa uhanalaisuusarvioinnissa.
Balilla-luokka

| Balilla-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 427 t (pinnalla) 1 874 t (sukellus)
Pituus:  86,50 m
Leveys:  7,80 m
Syväys:  4,70 m
Koneteho:  2 Fiat-dieselmoottoria 4 900 bhp 2 Savigliano-sähkömoottoria 2 200 bhp
Nopeus:  16 solmua (pinnalla) 17 solmua (sukellus)
Miehistöä:  77
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 120 mm/27 kansitykki 6 × 533 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  1 × kaksiputkinen 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääri
Balilla-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän avomerikelpoisen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistuivat 1920-luvun lopulla.
Suunnittelu

Laivasto asetti uudelle risteilijäsukellusveneelle vaatimuksen toimimisesta Italian Afrikan siirtomaihin sijoitetuista tukikohdista Punaisellamerellä ja Intian valtamerellä, minkä vuoksi aluksilla tuli olla riittävä toimintasäde ja nopeus pinta-ajossa. OTO-telakan suunnittelijoiden lähtökohtana oli Italiaan ensimmäisen maailmansodan loputtua siirretty Saksan keisarikunnan laivaston U-120.
Suunnittelun tuloksena syntyi kaksoisrungolla varustettu alus, jonka maksimisukellussyvyys oli 106,68 metriä. Koeajoissa toukokuussa 1930 alusluokkaan kuulunut Millelire saavutti jopa 121,92 metriä. Aluksilla oli apumoottorina Fiatin valmistama 425 hevosvoiman dieselmoottori, jolla toteutettiin seitsemän solmun taloudellinen nopeus ja 13 000 merimailin toimintamatka. Lisäksi apumoottoria voitiin käyttää akkujen lataamiseen. Alusten vakaus oli huono eikä pinta-ajossa 17,5 ja sukelluksissa 8,9 solmun suunniteltuja nopeuksia saavutettu.
Alusten aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä kaksi 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli kymmenen torpedoa aluksen varastoissa. Lisäksi Sciesaa lukuun ottamatta kullakin aluksella oli neljä miinaa. Alukset oli varustettu 120 millimetrin 27 pituuskaliiperin tykillä, joka oli alun perin varustettu kilvellä ja sijoitettu tornin etuosaan. Vuonna 1934 tykit korvattiin 120 millimetrin 45 pituuskaliiperin kannelle sijoitetulla tykillä. Ilmatorjunta-aseistuksena aluksilla oli kaksiputkinen 13,2 millimetrin konekivääri.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| R.Smg. Balilla | Odero-Terni-Orlando, Muggiano | 12. tammikuuta 1925 | 20. helmikuuta 1927 | 20. heinäkuuta 1928 | poistettu alusluettelosta 28. huhtikuuta 1941 |
| R.Smg. Domenico Millelire | Odero-Terni-Orlando, Muggiano | 20. lokakuuta 1925 | 19. syyskuuta 1927 | 11. elokuuta 1928 | poistettu palveluksesta 15. toukokuuta 1941 |
| R.Smg. Antonio Sciesa | Odero-Terni-Orlando, Muggiano | 20. lokakuuta 1925 | 18. elokuuta 1928 | 12. huhtikuuta 1929 | miehistönsä upottama 6. marraskuuta 1942 |
| R.Smg. Enrico Toti | Odero-Terni-Orlando, Muggiano | 26. tammikuuta 1925 | 20. helmikuuta 1927 | 20. syyskuuta 1928 | poistettu alusluettelosta 2. huhtikuuta 1943 |
Phill Jupitus

| Phill Jupitus |
| --- | --- |
 Phill Jupitus Edinburghissa vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1962 Newport, Wightsaari
Kansalaisuus:  britti
Ammatti:  koomikko
Siviilisääty:  naimisissa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Phillip Christopher ”Phill” Jupitus (synt. Swan; s. 25. kesäkuuta 1962 Newport, Wightsaari) on brittiläinen koomikko ja näyttelijä. Jupitus on ollut toisena kapteenina BBC:n televisiovisailussa Never Mind the Buzzcocks vuodesta 1996 alkaen, jonka lisäksi hän on esiintynyt vierailevana kilpailijana muun muassa visailuissa QI ja I'm Sorry I Haven't a Clue.
Aiheesta muualla

Phill Jupitus Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Leontyne Price

Leontyne Price Porgy ja Bessin roolissaan vuonna 1953.
Mary Violet Leontyne Price (s. 10. helmikuuta 1927) on yhdysvaltalainen, afroamerikkalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen roolejaan ovat esimerkiksi Giuseppe Verdin oopperoissa, varsinkin Aidassa, jonka nimiroolin hän on hallinnut vuosikymmeniä.lähde?
Price syntyi Laurelissa, Mississippissä, ja opiskeli Juilliard School of Musicissa. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1952. Saman vuosikymmenen aikana hän nousi maineeseen Bessin roolissa George Gershwinin oopperassa Porgy ja Bess sekä yhdysvaltalaisten nykysäveltäjien teosten kantaesittäjänä.lähde?
Price teki debyyttinsä Metropolitan-oopperassa 27. tammikuuta 1961. Hän on tulkinnut Verdin lisäksi muun muassa Samuel Barberin, Giacomo Puccinin, Georges Bizet’n, Richard Straussin ja Wolfgang Amadeus Mozartin tuotantoa. Hän pääsi esiintymään esimerkiksi Covent Gardeniin ja La Scalaan.lähde?
Price omaksui viimeisen uuden roolinsa vuonna 1977 Richard Straussin oopperassa. Hän piti viimeisimmän resitaalinsa Pohjois-Carolinan Chapel Hillissä 19. marraskuuta 1997. lähde?
Price on saanut lukuisia Grammy-palkintoja, National Medal of Artsin (1985) sekä Lifetime Achievement Grammyn elinikäisistä saavutuksista musiikin alalla. Vuonna 2011 hänen albuminsa A Program of Song (1959) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leontyne Price Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef
Astrojax

Astrojax on lelu, joka koostuu kolmesta pallosta ja narusta. Narun kummassakin päässä on kaksi kiinnitettyä palloa ja keskimmäinen pallo liukuu vapaasti näiden välillä. Jokaisessa pallossa on metallipaino sisällä. Astrojaxilla voi tehdä monenlaisia liikkeitä ja temppuja.
Astrojaxin kehitti vuonna 1986 cornellin yliopiston teoreettisen fysiikan opiskelija Larry Shawn, hänen temppuillessaan kuusiomuttereilla ja hammaslangalla. Ensimmäisen kerran astrojax tuli markkinoille vuonna 1994.
Astrojaxia on käytetty fysiikan opettamisessa ja Nasa on vienyt sen avaruuteen osana Lelut avaruudessa-ohjelmaansa.
Balsamietikka

Balsamicoa Reggio Emiliasta (vasemmalla) ja Modenasta (oikealla)
Balsamietikka (myös balsamico ja balsamiviinietikka) on keitetystä rypälemehusta valmistettu etikkalaatu. Aito balsamietikka on hyvin kallista ja siirappimaista. Useimmiten balsamietikkana myydään väärennöksiä.
Aitoa balsamietikkaa valmistetaan vain Modenassa ja Reggio Emiliassa Italiassa, ja sitä kutsutaan erotuksena väärennöksistä italiankielisellä nimellä aceto balsamico tradizionale, ”perinteinen balsamietikka”. Balsamietikan valmistus aloitetaan keittämällä tuoretta rypälemehua hitaasti, kunnes sen tilavuus on pienentynyt puoleen tai kolmannekseen alkuperäisestä. Tiivistetty mehukeite käy puutynnyreissä tai metallitankeissa kahdesta neljään vuotta, minkä jälkeen sitä varastoidaan vielä vuosia. Varastoinnin aikana balsamietikka tiivistyy ja väkevöityy entisestään. Vähintään 12 vuotta vanha aito balsamietikka maksaa 750 euroa litralta tai enemmän.
Väärennökset

Suurin osa balsamietikkana myytävistä etikoista koostuu lähinnä tavallisesta viinietikasta, johon on lisätty ruskeaa elintarvikeväriä ja rypälemehua.