Esikoisten kirkko
Historia

Vuonna 1857 Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon kuulunut englantilainen käännynnäinen Joseph Morris kertoi saaneensa Jumalalta ilmestyksiä, joissa häntä kutsuttiin Ilmestyskirjan seitsemänneksi enkeliksi. Hän kirjoitti kirkon presidentti Brigham Youngille ja kysyi profeetan neuvoa näkyjen suhteen, mutta tämä ei vastannut Morrisin kirjeisiin.
1860 Morris alkoi koota ympärilleen seuraajia, joista myöhemmin muodostui Esikoisten kirkon ydinjoukko. Helmikuussa 1861 MAP-kirkon apostolit John Taylor ja Wilford Woodruff erottivat Morrisin kirkosta. 6. huhtikuuta 1861 Morris seuraajineen järjesti Esikoisten kirkon. Morris kutsui kaikkia seuraajiaan kokoontumaan Kingston Fortin hylättyyn linnakkeeseen Weber River -joen varrella. Syksyllä 1861 jo useita satoja Morrisin seuraajia oli kokoontunut linnakkeeseen.
Morris kertoi seuraajilleen, että Jeesuksen Kristuksen toinen tuleminen oli välittömästi käsillä, minkä takia ei enää ollut mieltä kylvää satoja tai edes valmistautua talven tuloon. Osa ryhmän jäsenistä lienee jopa tuhonnut siemenviljaansa osoittaakseen uskollisuuttaan pian saapuvalle Messiaalle.
Keväällä 1862 yhteisön vilja ja elintarvikkeet olivat jo vähissä, ja osa Morrisin kannattajista alkoi käydä tyytymättömiksi. Morris nimesi useitakin päivämääriä, jolloin Jeesuksen Kristuksen piti palata, mutta jokainen niistä osoittautui pettymykseksi. Joka kerta yhteisön jäsenmäärä kuitenkin väheni, koska osa Morrisin seuraajista jätti yhteisön pettyneenä. Yleensä lähtijät myös ottivat mukaansa yhteisöön tuomaansa omaisuutta, jonka he sinne saapuessaan olivat lahjoittaneet yhteisölle.
Väkimäärän tasaisesti vähetessä yhteisöön jääneet alkoivat syyttää lähtijöitä yhteisön omaisuuden varastamisesta. Jokainen yhteisöön saapujahan oli lahjoittanut omaisuutensa yhteisölle. Sitä paitsi syntyi epäselvyyksiä siitä, mikä osa yhteisestä omaisuudesta kuuluisi kenellekin. Yhteisöön jääneet valittivat lähtijöiden vievän parhaat päältä. Lopulta tilanne kiristyi niin pahaksi, että kolme yhteisöstä lähtijää — William Jones, eräs Morrisin ensimmäisistä seuraajista, John Jensen ja Louis C. Gurston — vangittiin pieneen majaan. Heidät haluttiin pitää siellä, jotta "Herra voisi tuomita heidät saapuessaan".
Tilanteen kiristyttyä tähän pisteeseen Utahin territorion johdon oli pakko puuttua asiaan. Se lähetti territorion miliisin vangitsemaan Morrisin ja muut liikkeen johtajat (nk. Morrisin sota). Yhteisön jäsenet yrittivät kuitenkin puolustautua asevoimalla. Kesäkuun 15. päivänä 1862 syntyneessä tulitaistelussa Morris sai surmansa. Muut liikket johtajat joutuivat vangeiksi.
Pidätystä seuranneissa oikeudenkäynneissä seitsemän liikkeen johtajaa tuomittiin murhasta ja 66 muuta saivat tuomion viranomaisten väkivaltaisesta vastustamisesta. Aluekuvernööri Stephen S. Harding kuitenkin armahti kaikki tuomitut jo kolmen päivän kuluttua tuomiosta. Vangitsemista pelänneet yhteisön jäsenet hajaantuivat kaikkialle Yhdysvaltojen Keskilänteen. Lopulta jäsenet alkoivat kokoontua uudelleen Montanaan, Deer Lodge Countyyn. Täällä George Williams -niminen mies otti joukon johtoonsa. Hän kutsui itseään "profeetta Keenaniksi" ja Morrisin seuraajaksi.
Williams oli usein pitkiäkin aikoja poissa Montanasta, eläen Salt Lake Cityssä ja Englannissa. Williams lähetti seuraajilleen useita kirjallisia ilmoituksia, jotka hän sanoi saaneensa Jumalalta. Samoin hän kirjoitti St. Ann's Hill Record -nimisen kirjan, joka hänen mukaansa oli ilmoituksen kautta saatu muinainen aikakirja.
Williamsin kuoltua 1882 Esikoisten kirkko jakautui useaan ryhmään, jotka kaikki väittivät olevansa Morrisin perustaman kirkon laillisia seuraajia. Suurin näin syntyneistä ryhmistä oli Montanassa toiminut, John R. Eardleyn johtama ryhmä, joka muutti nimensä "Jeesuksen Kristuksen ja Korkeimman pyhien kirkoksi". 1950-luvulla tultaessa suurin osa kirkon jäsenistä oli joko jättänyt kirkon tai kuollut. Virallisesti kirkko todettiin hajonneeksi 1969.