stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Almirante Latorre (1913)

| Almirante Latorre |
| --- | --- |
 Almirante Latorre 1930

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth
Kölinlasku:  27. marraskuuta 1911
Laskettu vesille:  27. marraskuuta 1913
Palveluskäyttöön:  Britannian kuninkaallisessa laivastossa 15. lokakuuta 1915 Chilen laivastossa 1. elokuuta 1920
Poistui palveluskäytöstä:  Britannian kuninkaallisesta laivastosta maaliskuu 1919 Chilen laivastosta lokakuu 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  25 401 t (standardi) 32 514 t (kuormattu)
Pituus:  191 m
Leveys:  28,2 m
Syväys:  10 m
Koneteho:  37 000 shp (28 MW)
Nopeus:  22,75 solmua
Miehistöä:  834
Aseistus
Aseistus:  10 × BL 14"/L45 -tykkiä 12 × 6" tykkiä 2 × 3" ilmatorjuntatykkiä 4 × kolmen naulan tykkiä 4 × 21" torpedoputkea
Almirante Latorre oli Chilen laivaston Almirante Latorre -luokan taistelulaiva, joka oli ensimmäisessä maailmansodassa Britannian Kuninkaallisessa laivastossa nimellä HMS Canada.
Valmistus

Marraskuussa 1911 alus tilattiin Britanniasta Armstrong Whitworthilta, missä köli laskettiin 27. marraskuuta. Britannia lunasti 9. syyskuuta 1914 lähes valmiin aluksen ja liitti sen laivastoonsa HMS Canadaksi nimettynä.
Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 15. lokakuuta 1915 Suuren laivaston 4. taistelulaivaviirikköön, jossa se oli koko sodan ajan. Se  osallistui toukokuussa 1916 laivaston mukana Skagerrakin taisteluun, jossa alus ampui 42 laukausta pääaseillaan eikä kärsinyt itse vaurioita.
Alus myytiin huhtikuussa 1920 takaisin Chilelle, joka lunasti aluksen toukokuussa. Sen nimeksi palautettiin 20. elokuuta 1920 palvelukseen otettaessa Almirante Latorre.
Taistelulaiva saapui 20. helmikuuta Valparaísoon, jossa seuraavana päivänä maan presidentti tutustui alukseen. Seuraavat kahdeksan vuotta se oli Chilen aluevesillä ennen suunniteltua modernisointia Britteinsaarilla. Alus lähti 15. toukokuuta 1929 Balboaan ja läpäisi Panaman kanavan 24. toukokuuta. Alus tankattiin 28. toukokuuta Trinidadissa Port of Spainissa, mistä se jatkoi matkaansa Azoreille. Alus saapui 24. kesäkuuta Plymouthiin, josta se siirrettiin Devonportin telakalle modernisoitavaksi.
Modernisointi valmistui 5. maaliskuuta 1931. Alus saapui 12. huhtikuuta Valparaísoon. Aluksen kansirahtina oli kuljetettu kaksi 33 tonnin satamahinaajaa Intrepido ja Montezuma, jotka sijoitettiin Punta Arenasiin ja Valparaísoon. Alus jatkoi palvelustaan rauhan ajan kadettien koululaivana.
Aluksen miehistö nousi 1. syyskuuta 1931 maan heikon taloustilanteen seurauksena kapinaan vangiten aluksen upseerit. Chilen ilmavoimat teki 6. syyskuuta tehottoman iskun alusta vastaan, minkä jälkeen kapinallisten rivit hajosivat keskinäiseen kahakointiin ja hallitus sai laivaston alukset jälleen hallintaansa.
Japanilaisten hyökättyä Pearl Harboriin Yhdysvallat teki epävirallisen tarjouksen Almirante Latorresta sekä muutamasta hävittäjästä. Chilen hallitus oli kuitenkin haluton myymään aluksiaan. Almirante Latorre oli laivastossa vuoteen 1951, jolloin sen kunto oli jo heikko. Aluksen konehuoneessa tapahtui vakava onnettomuus, kun syöpyneet höyryputket repesivät surmaten kolme miehistön jäsentä.
Alus oli 1950-luvun puolivälissä Talcahuanossa kelluvana polttoainevarastona, kunnes se virallisesti poistettiin palveluksesta 1. elokuuta 1958. Vanhentunut taistelulaiva myytiin 25. elokuuta romutettavaksi Mitsubishi Heavy Industriesille Jokohamaan Japaniin. Hinaaja Cambrian Salvor vei aluksen 29. toukokuuta 1959 Talcahuanosta Callaon ja Havaijin kautta Jokohamaan, jonne ne saapuivat 30. elokuuta.
Hakunilan terveysasema

| Hakunilan terveysasema |
| --- | --- |
 Hakunilan terveysaseman sisäänkäynti on Hakunilan ostoskeskuksen 2. kerroksessa.
Osoite:  Laukkarinne 4, 01200 Vantaa
Sijainti:  Hakunila, Vantaa
Koordinaatit:  60.2784°N, 25.1052°E
Hakunilan terveysasema
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hakunilan terveysasema on Vantaan Hakunilan kaupunginosassa, Hakunilan ostoskeskuksen toisessa kerroksessa toimiva kaupungin terveysasema.
Aiheesta muualla

Terveysasemat (vantaa.fi)
Yhteispäivystys (Vantaa): Peijaksen sairaala (Arkistoitu – Internet Archive) (hus.fi)
Hancockin piirikunta (Ohio)

Hancockin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajan John Hancockin mukaan. Sen suurin kaupunki on Findlay.
Maantiede

Hancockin naapuripiirikuntia ovat Wood pohjoisessa, Seneca koillisessa, Wyandot kaakossa, Hardin etelässä, Allen lounaassa, Putnam lännessä ja Henry luoteiskulmassa.
Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 74 782 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 94,7%, mustiin (1,8%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (1,7%).
Kotitalouden mediaanitulo on 49 888 ja köyhyysrajan alapuolella oli 11,9% väestöstä vuosina 2007–2011.
Hattie Jacques

| Hattie Jacques> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Josephine Edwina Jaques
Syntynyt: 7. helmikuuta 1922 Sandgate, Kent, Iso-Britannia
Kuollut: 6. lokakuuta 1980 (58 vuotta) Kensington, Lontoo
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  John Le Mesurier
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hattie Jacques, oik. Josephine Edwina Jaques (7. helmikuuta 1922 Sandgate, Kent – 6. lokakuuta 1980 Kensington, Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä.
Teatterissa Jacques esiintyi vuodesta 1944 alkaen. Radiossa hän näytteli muun muassa komediasarjoissa It's That Man Again (1948–1949) ja Educating Archie (1950–1954). Jacques kuului Carry On -komediaelokuvasarjan vakionäyttelijöihin. Jacquesin puoliso oli näyttelijä John Le Mesurier.
Armas Siitonen

Armas Aleksanteri Siitonen (16. joulukuuta 1883 Pietari – 22. kesäkuuta 1952 Loppi) oli suomalainen arkkitehti.
Siitonen pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1906 ja suoritti diploomiarkkitehtitutkinnon vuonna 1911 Teknillisessä korkeakoulussa. Aluksi hän työskenteli professori Gustaf Nyströmin ja Usko Nyströmin arkkitehtitoimistoissa. Vuodesta 1912 alkaen hän oli arkkitehtinä yleisten rakennusten ylihallituksessa. Tässä toimessaan hän valvoi ja johti muun muassa useita valtion uudis- ja muita rakennustöitä. Siitonen jatkoi arkkitehtinä vuonna 1936 uudelleen järjestetyn rakennushallituksen suunnitteluosastolla. Yksityistöinään Siitonen suunnitteli useita uudisrakennuksia Helsinkiin ja maaseudulle.
Armas Siitosen vanhemmat olivat nuohooja Kaarlo Siitonen ja Viktoria (o.s. Kuhlberg). Siitosen puoliso oli Olga (o.s. Wentz). Heidän poikansa oli arkkitehti Maunu Siitonen.
Suunnittelutöitä

Konsuli Wladimir Sofronoffin perheen asuintalon julkisivut, Valtakatu 7, Rauma (1912)
Edelfeltintie 1 – Armfeltintie 18, Eira, Helsinki (1916)
Edelfeltintie 11 – Hornintie 4, Eira, Helsinki (1918)
Hornintie 4 – Tehtaankatu 34 a, Eira, Helsinki (1918)
Tehtaankatu 34 b, Eira, Helsinki (1920)
Edelfeltintie 13, Eira, Helsinki (1920)
Kasarmikatu 23, Julkisivun muutos ja korotus, Helsinki (1920)
Albertinkatu 9 – Merimiehenkatu 25, Punavuori, Helsinki (1928)
Valtion maanviljelyskemiallinen laboratorio, Mariankatu 28, Helsinki 1931
Arroios (Lissabon)

| Arroios |
| --- | --- |

Kaupunki:  Lissabon
Koordinaatit:  38°43′44″N, 9°08′17″W
Pinta-ala:  2,13 km2
Väkiluku:  33 055  (2021)
Lähialueet:   
 fiArroios 
Arroios on portugalilainen freguesia, joka kuuluu pääkaupungin Lissabonin keskusta-alueeseen. Sen pinta-ala on 2,13 km² ja siellä asuu 31 653 asukasta. Asukastiheys on 14 860,6 asukasta neliökilometrillä.
Se perustettiin vuoden 2012 Lissabonin hallinnollisen uudelleenjärjestelyn yhteydessä, joka tuli voimaan vuoden 2013 paikallisvaalien jälkeen. Freguesia muodostui São Jorge de Arroiosin ja Penan entisten freguesioiden yhdistämisestä lähes koko entisen Anjosin freguesian alueeseen, sen pienen osan alueen lisäksi, joka aiemmin kuului entiseen São Josén freguesiaan.
Arroiosin freguesian päämaja ja valtuuskunnat

Pääkonttori - Largo do Intendente Pina Manique, 40-42
Polo dos Anjos - Rua Maria da Fonte - Mercado Forno do Tijolo
Polo da Pena - Rua do Saco, 1
Polo de São Jorge de Arroios - Rua Passos Manuel, 3-A
Kulttuuriperintö

Portugalin kapein talo, tällä hetkellä raunioina
Neptunuksen suihkulähde Dona Estefânia -aukiolla, sijaitsi aikaisemmin Chile-aukiolla.
Cinema Império
Cruzeiro de Arroios
Rakennus Avenida Almirante Reis, 1 a 1C
Rakennus Avenida Almirante Reis, 2 a 2K (arkkitehti Arnaldo R. Adães Bermudes. Valmor-palkinto.)
Rakennus Avenida Almirante Reis, 74B
Rakennus Praça Duque de Saldanha, 12
Camõesin lukio, entinen Liceu Camões
Viúva Lamegon keramiikkatehdas
Dona Estefânia -sairaala
Igreja Paroquial de Nossa Senhora dos Anjos ou Igreja dos Anjos
Talo Avenida Fontes Pereira de Melolla, johon kuuluu vanhan puutarhan, asuinrakennuksen ja autotallin alueet, Lissabonin metron nykyinen pääkonttori.
Estefânian palatsi, nykyinen perinteisen kiinalaisen lääketieteen koulu (ESMTC)
Palácio Sotto Mayor, rakennukset ja patio
Kadut

Arroiosin alueella on 223 katua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arroios (Lissabon) Wikimedia Commonsissa
Arroios Coat of Arms
Hancockin piirikunta (Mississippi)

Hancockin piirikunta (engl. Hancock County) on Yhdysvaltojen Mississippin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 46 053 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Bay St. Louisin kaupunki, joka on myös piirikunnan suurin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1812. Piirikunta sijaitsee Meksikonlahden rannalla.
Väestö

Vuonna 2020 Hancockin piirikunnan 46 053 asukkaasta valkoisia oli 87,2 %, mustia 8,7 %, aasialaisia 1,0 % ja alkuperäisasukkaita 0,7 %. Asukkaista 3,1 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,5 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hancockin piirikunta (Mississippi) Wikimedia Commonsissa
Anton Reichenow

Anton Reichenow 1905.
Anton Reichenow (1. elokuuta 1847, Charlottenburg – 6. heinäkuuta 1941, Hampuri) oli saksalainen lintutieteilijä.
Reichenow oli Jean Cabanisin vävy. Hän työskenteli Berliinin luonnonhistoriallisessa museossa (Museum für Naturkunde). Hänen erityisalaansa olivat Afrikan linnut. Hän teki keräysmatkan Länsi-Afrikkaan, 1872 ja 1873. Hän kirjoitti Afrikan linnuista kirjan Die Vögel Africas (1900–05). Hän kirjoitti myös teoksen Die Vögel der Bismarckinseln (1899). Hän toimitti Journal für Ornithologieta, lintutieteellistä aikauslehteä, vuosina 1894–1921.
Hän nimesi linnuista puutarhamedestäjien suvun (Anabathmis).
Ainakin 5 lintulajia on nimetty hänen kunniakseen: somalianturturikyyhky (Streptopelia reichenowi), kongonpitta (Pitta reichenowi), sininaamamedestäjä (Anthreptes reichenowi), kultasiipimedestäjä (Drepanorhynchus reichenowi) ja pikkuvuorimedestäjä (Cinnyris reichenowi).
Teoksia

Die Negervölker in Kamerun (Berlin, 1873).
Die deutsche Kolonie Kamerun (Berlin, 1884).
Die Vogelwelt von Kamerun (1890–1892).
Die Vogelfauna der Umgegend von Bismarckburg (1893).
Die Vögel Deutsch-Ostafrikas (Berlin, 1894).
Vögel des Weltmeeres (1908).
Die Vögelfauna des mittelafrikanischen Seengebiets (Leipzig, 1911).
Die ornithologischen Sammlungen der zoologischbotanischen Kamerunexpedition (Berlin, 1911).
Die Vögel. Handbuch der systematischen Ornithologie (Stuttgart, 1913)
Albert Claude

| Albert Claude |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1899 Longlier, Belgia
Kuollut: 22. toukokuuta 1983 Bryssel, Belgia
Koulutus ja ura
Instituutti:  Leuvenin katolinen yliopisto
Tutkimusalue:  biologia
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto
Albert Claude (24. elokuuta 1899 Longlier, Belgia – 22. toukokuuta 1983 Bryssel, Belgia) oli belgialainen  biologi, joka sai vuonna 1974 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä kanssa Christian de Duven ja George Emil Paladen kanssa solujen rakenteeseen ja toimintaan liittyvästä tutkimuksesta.
Apartamento

| Apartamento |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  sisustus
Päätoimittaja:  Marco Velardi
Kotimaa:  Espanja
Kieli:  englanti
Apartamento on espanjalainen, mutta englanninkielinen sisustusalan aikakauslehti. Lehden linjaa on luonnehdittu "jälkimaterialistiseksi". Lehden päätoimittaja on Marco Velardi.
Aiheesta muualla

Apartamento-lehden kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
HMS Windsor Castle

HMS Windsor Castle voi tarkoittaa seuraavia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia:
HMS Windsor Castle (1678), 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva
HMS Windsor Castle (1702), 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva (ex-HMS Duchess ja ex-HMS Princess Anne), vuodesta 1706 HMS Blenheim
HMS Windsor Castle (1790), 98-tykkinen London-luokan toisen luokan linjalaiva
HMS Windsor Castle (1852), 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva, nimettu kuukausi vesillelaskun jälkeen HMS Duke of Wellingtoniksi
HMS Windsor Castle (1858), 116-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
HMS Windsor Castle (1918), apuristeilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Windsor Castle”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hancock (elokuva)

| Hancock |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Berg
Käsikirjoittaja:  Vince Gilligan   Vincent Ngo
Tuottaja:  Akiva Goldsman   James Lassiter   Michael Mann   Will Smith
Säveltäjä:  John Powell
Kuvaaja:  Tobias A. Schliessler
Leikkaaja:  Paul Rubell   Colby Parker Jr.
Pääosat:  Will Smith   Charlize Theron   Jason Bateman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  93 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 miljoonaa $
Tuotto:  624 386 746 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hancock on yhdysvaltalainen supersankarielokuva, jonka ensi-ilta Suomessa oli 11. heinäkuuta 2008. Elokuva kertoo John Hancockista, joka on resuinen, väärinymmärretty supersankari. Hän pelastaa, mutta jättää jälkeensä tuhoa, kunnes tapaa Ray-nimisen PR-miehen, joka ehdottaa häntä lähtemään vankilaan, jotta ihmiset jäisivät kaipaamaan Hancockia. Lopulta hän pääsee vapaaksi, kun pankissa on panttivankitilanne päällä. Hancock hoitaa asian ja nousee kuuluisuuteen. Pian Rayn vaimo kuitenkin kertoo Hancockille heidän yhteisestä synkästä menneisyydestään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Will Smith  | … |  John Hancock   |
|  Jason Bateman  | … |  Ray Embrey   |
|  Charlize Theron  | … |  Mary Embrey   |
|  Eddie Marsan  | … |  Kenneth Parker Jr.   |
Aiheesta muualla

Elokuvan virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Arvostelut: FilmGoer, Moviesite
Haavantuhooja

| Haavantuhooja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Puuntuhoojamaiset Cossoidea
Heimo::  Puuntuhoojat Cossidae
Alaheimo::  Cossinae
Suku::  Acossus
Laji::  terebra
Kaksiosainen nimi
 Acossus terebra  (Schiffermüller & Denis, 1776) 
Synonyymit
 Lamellocossus terebra 
Katso myös
   Haavantuhooja Wikispeciesissä   Haavantuhooja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haavantuhooja (Acossus terebra) on jokseenkin harvinainen, puuntuhoojiin kuuluva yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Haavantuhooja on melko kookas, selvästi harmaa perhonen, jonka pohjaväriltään harmaissa, melko pitkänomaisissa etusiivissä on selvä tumma, verkkomainen kuvio. Siipien ulkoreuna on selvästi viisto. Takasiivet ovat ruskeat, etusiipiä vaaleammat, ja kuvio erottuu niissä hieman heikommin. Keskiruumiin takaosa on tummanharmaa ja takaruumis tasaisen harmaa ilman vaaleita poikkijuovia. Naaraat ovat selvästi koiraita kookkaampia. Siipiväli on koiraalla 55–64 mm ja naaraalla 68–85 mm.
Lajin voi helposti sekoittaa paljon yleisempään puuntuhoojaan (Cossus cossus). Lajien keskeinen erottava tuntomerkki liittyy haavantuhoojan pienemmän koon ja pitkulaisempien siipien lisäksi tuntosarviin, joiden jaokkeet ovat haavantuhoojalla syvään kaksihaaraiset.
Toukka on kookas ja mustaa päätä lukuun ottamatta valkoinen, vain hivenen punertavansävyinen. Toukka ei tuoksu puuntuhoojan tapaan etikkaiselta.
Levinneisyys ja lentoaika

Haavantuhoojaa esiintyy Pohjois-Espanjasta Keski- ja Etelä-Euroopan kautta Skandinaviaan, Baltiaan, Lähi-itään ja aina Itä-Siperiaan saakka. Suomessa lajia tavataan paikoittain Etelä- ja Keski-Suomessa. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Haavantuhooja elää runsaasti haapaa kasvavilla paikoilla. Laji suosii hyvin vahvasti suorassa auringonpaisteessa kasvavia, kookkaita puuyksilöitä. Hyvällä paikalla kasvavaan puuhun naaraat munivat usein, ja puun rungolle voi rungon sisällä elävien toukkien toiminnan seurauksena muodostua tummia kasvannaisia. Aikuiset perhoset ovat yöaktiivisia ja tulevat valolle yön pimeimpään aikaan, mutta lentävät ilmeisesti ainoastaan riittävän lämpiminä öinä. Lisäksi koiras lentää luultavasti vain haistaessaan paritteluvalmiin naaraan tuottaman feromonin, kun naaraan arvellaan lentävän vasta alkaessaan munimaan. Ennen hyönteisten valopyynnin yleistymistä, elintavoiltaan piilottelevaa lajia pidettiin yleisesti suurena harvinaisuutena.
Naaras munii haavan kuoren koloihin ja vahingoittuneisiin kohtiin. Nuoret toukat elävät usein pareittain heti kuoren alla. Toukan kehitys kestää ainakin tavallisesti neljä vuotta, ja laji talvehtii toukkana. Ennen viimeistä talvea toukka tekee koteloitumista varten noin 20 cm pitkän käytävän, joka ulottuu miltei kuoreen saakka. Toisin kuin lähisukulaisensa puuntuhooja, haavantuhoojan toukat eivät poistu puusta etsimään koteloitumispaikkaa vaan koteloituvat pitkulaisen kotelokopan sisään toukkakäytävään. Toukka koteloituu varhain keväällä. Se on kotelovaiheessakin hyvin liikkumiskykyinen ja valmiina pakenemaan häiriöstä syvemmälle puuhun. Aikuiset perhoset kuoriutuvat luultavasti iltapäivän lopulla, jolloin kotelo työntyy osittain ulos toukan kovertamasta tunnelista. Kuoriutunut perhonen pakenee nopeasti kotelon luota ja naamioituu suojavärinsä turvin ylemmäs puun rungolle. Vastakuoriutunut perhonen on arka ja lähtee häirittynä helposti lentoon jopa valoisaan aikaan. Kotelokoppia voi löytyä maasta kuoriutumisaukon luota, mutta terveessä puussa kuoriutumisaukko umpeutuu myöhemmin kesän aikana.
Suomen lajien uhanalaiskartoituksen 2010 perusteella haavantuhooja on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Ravintokasvi

Toukka on ainoastaan metsähaavalla (Populus tremula) elävä monofagi.
Aiheesta muualla

Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
lepidoptera.pl[vanhentunut linkki] (puolaksi)
Apassikanjoni

| Apassikanjoni> Canyon Apache |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Morris
Genre:  sarjakuva
Julkaistu:  1971
Suomennos
Suomentaja:  Jouni Tihma
Kansitaiteilija:  Morris
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1972
Ulkoasu:  pehmeäkantinen
Sivumäärä:  48
ISBN:  951-1-01363-7
Sarja: Lucky Luke
Edeltävä:  Lännen sirkus
Seuraava:  Billy the Kid, pikku nappula
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Apassikanjoni on kuudes Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin käsikirjoittaja on René Goscinny ja suomentaja Juoni Tihma. Kannen on tehnyt Morris. Kirjasta on tehty myös animaatielokuva.
Juoni

Intiaaniasiain toimisto on lähettänyt Lucky Luken ottamaan selvää miksi sota ei ota loppuakseen apassien mailla. Kun Lucky Luke huolehtii ratsuväkirykmentin muonavankkureiden saatosta, Apassikanjonin kohdalla vaunujen kimppuun hyökätään. Komppanian ylimielinen eversti lähettää välittömästi saattueen polttamaan apassien intiaanikylän. Kun rykmentti saapuu Fort Canyon -linnoitukseensa, he huomaavat, että apassit ovat kostoksi kylänsä poltosta hävittäneet linnakkeen maan tasalle. Kun Lucky Luke raivostuu ja ehdottaa everstille rauhan solmimista apassien kanssa, tämä pidättää Lucky Luken, joka onnistuu kuitenkin pakenemaan. Luke liittyy apassien seuraan aikeenaan lopettaa sota, mutta lopulta suunnitelma epäonnistuu, ja Lucky Luke ja eversti ollaan vähällä polttaa elävältä, kunnes selviää, että everstin kadonnut poika onkin oikeasti apassien naamioitunut poppamies. Rauha solmitaan ja sota päättyy.
Apassipensaat

| Apassipensaat |
| --- | --- |
 Apassipensas (Fallugia paradoxa)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Apassipensaat Fallugia  Endl.
Katso myös
   Apassipensaat Wikispeciesissä   Apassipensaat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apassipensaat (Fallugia) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain yksi laji: apassipensas (Fallugia paradoxa). Sukuun on aikojen kuluessa kuvattu muutamia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu samaksi kuin apassipensas (Fallugia paradoxa) tai niiden taksonominen on toistaiseksi selvittämättä.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Apassipensaat (Fallugia)
ITIS: Fallugia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Fallugia (englanniksi)
Hakuninmaa

| Hakuninmaa> Håkansåker |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Hakuninmaa korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Läntinen suurpiiri
Koordinaatit:  60°15′6″N, 24°53′31″E
Kaupunginosa nro:  334
Pinta-ala:  2,62 km² 
Väkiluku:  2 708  (2013)
Väestötiheys:  1100 as./km²
Osa-alueet:  on itse Kaarelan peruspiirin osa-alue
Postinumero(t):  00420, 00430, 00431
Lähialueet:  Malminkartano, Vantaa, Haltiala, Maununneva, Kannelmäki, Kuninkaantammi
Hakuninmaa (ruots. Håkansåker) on Helsingin Kaarelan kaupunginosaan kuuluva asuinalue. Hakuninmaan itä- ja pohjoispuolella on Keskuspuisto, eteläpuolella Maununneva, lounaassa Kannelmäki ja lännessä Mätäjoki ja sen takana Malminkartano.
Hakuninmaan muodostavat Kalannintien ympäristö, joka on alun perin 1950-luvulla rakennettua rintamamiestaloaluetta, sekä toisaalta Perhekunnantien seutu, jossa on valtaosin 1980-luvulla rakennettuja puurakenteisia, arava-rahoitteisia yksi- ja kaksikerroksisia rivi- ja paritaloja. Hämeenlinnanväylän länsipuolella Hakuninmaahan kuuluu Runonlaulajantien ympäristö sekä muusta Hakuninmaasta erillään Sorolantien ja Laitilantien ympäristöt. Hakuninmaahan luettiin aiemmin myös erillinen, Vantaaseen rajoittuva Hakuninmaantien alue, joka oli pieni teollisuusalue. Nykyisin Kuninkaantammen kaupunginosaksi kutsuttavalle alueelle on rakenteilla usean tuhannen asukkaan kaupunginosa.
Perhekunnantiellä toimii päiväkoti ja vuoteen 2015 aktiivisessa toiminnassa ollut kioski sekä läntisellä Hakuninmaalla Kannelmäen peruskoulun yläaste ja ruotsinkielinen ala-aste Kårböle lågstadieskola. Lähin ala-aste sijaitsee Kanneltiellä Kannelmäessä. Muuten lähimmät palvelut sijaitsevat Kannelmäessä sekä Vantaan Kaivokselassa ja Myyrmäessä.
Hakuninmaan asuinalueet ovat sijaintinsa puolesta hyvin rauhallisia, muun muassa läpikulkuliikenteen puuttuessa kokonaan. Alueelta pääsee myös helposti Keskuspuiston ulkoilumaastoihin, muun muassa Haltialan alueelle ja Vantaanjoen varteen Pitkäkoskelle, jossa on myös suojeltu rinnelehto. Paloheinän ulkoilukeskus ja Pitkäkosken maja palvelevat samoin lähistöllä.
Hakuninmaalle pääsee keskustasta ja Kannelmäestä kulkevilla linjoilla runkolinjalla 40 ja 42 . Myös Hämeenlinnanväylää kulkevilla busseilla on pysäkkejä Hakuninmaan kohdalla.
Perhekunnantie
Serkustentie
Hakuninmaan päiväkoti
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hakuninmaa satelliitista. Hakuninmaa sijaitsee Malminkartanon itäpuolella, Vantaan eteläpuolella ja rajoittuu idässä Keskuspuistoon.