stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jules Hardouin-Mansart

Hyacinthe Rigaud'n maalaus Jules Hardouin-Mansartista
Jules Hardouin-Mansart (16. huhtikuuta 1646 Pariisi, Ranska – 11. toukokuuta 1708 Marly-le-Roi, Ranska) oli ranskalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija, jota pidetään ranskalaisen barokkiarkkitehtuurin johtavana edustajana. Hardouin-Mansart oli Ludvig XIV:n hoviarkkitehti, ja Mansartin tunnetuimpia töitä on Versaillesin palatsin viimeistely.
Nuorena hän käytti vielä sukunimeä Hardouin ja opiskeli isosetänsä François Mansartin alaisuudessa. Mansartilta Hardouin-Mansart peri kokoelman suunnitelmia ja piirroksia sekä otti vuonna 1668 käyttöönsä tämän tunnetun sukunimen. Hardouin-Mansart alkoi menestyä arkkitehtina, ja vuonna 1674 kuningas Ludvig XIV:n rakastajatar Madame de Montespan pyysi Mansartia suunnittelemaan Clagnyn linnan korjaus- ja laajennustyöt. Mansart suunnitteli uransa alkuvaiheessa useita yksityistaloja, mukaan lukien oman talonsa Hôtel de Lorgesin (sittemmin Hôtel de Conti).
Vuonna 1675 Hardouin-Mansartista tuli Ludvig XIV:n hoviarkkitehti. Vuodesta 1678 Hardouin-Mansartin päätyöksi tuli Versaillesin palatsin laajennus ja uudelleensuunnittelu. Hardouin-Mansart rakennutti Louis Le Vaun alkuperäisten suunnitelmien pohjalta uuden Peilisalin, kasvihuoneen ja Grand Trianonin sekä palatsin pohjois- ja eteläsiivet. Ennen kuolemaansa Hardouin-Mansart ehti myös aloittaa palatsin kuninkaallisen kappelin suunnittelun. Hardouin-Mansartin virkanimike oli Surintendant des Bâtiments du Roi (Kuninkaallisten töiden ylivalvoja). Mittavassa hankkeessa Hardouin-Mansartilla oli apunaan suuri joukko yhteistyökumppaneita, joista tuli sittemmin merkittäviä arkkitehteja. Heitä olivat muun muassa Robert de Cotte, joka suunnitteli Mansartin kanssa kuninkaallisen kappelin, ja Charles Le Brun, joka osallistui Peilisalin suunnitteluun ja koristeluun. Versailles’n palatsin puutarhan suunnitteli André Le Nôtre, ja puutarhasta tuli esikuva Euroopan muiden kuninkaanlinnojen puistoille.
Lisäksi Hardouin-Mansart laajensi linnaa Saint-Germain-en-Layessa. Hardouin-Mansartin tunnetuimpia töitä Pariisissa ovat muun muassa Pont Royal -silta, Saint-Rochin kirkko, Hôtel des Invalidesin kappeli Église du Dome, Victoires-aukio ja Vendôme-aukio. Useimmat näistä antavat oman leimansa Pariisin luonteella ja ovat turistien nähtävissä.
John Loder

| John Loder |
| --- | --- |
 Hedy Lamarr ja John Loder.
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Muir Lowe
Syntynyt: 3. tammikuuta 1898 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 26. joulukuuta 1988 (90 vuotta) Selbourne, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Sophie Kabel Micheline Cheirel (1936−1941) Hedy Lamarr (1943−1947) Evelyn Auff Mordt (1949−1955) Alba Julia Lagomarsino (1958−1988)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
John Loder (oik. John Muir Lowe 3. tammikuuta 1898 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 26. joulukuuta 1988 Selbourne, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläis-yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvista Kuningas Salomon kaivokset (1937) ja Sabotaasi (1936).
Ura

Loder aloitti elokuvauransa Saksassa 1926 (Rouva ei halua lapsia). Sieltä hän siirtyi Hollywoodiin, jossa hän esiintyi muun muassa Paramountin ensimmäisessä äänielokuvassa The Doctor's Secret (1929). 1930-luvulla hän palasi Britanniaan, jossa hänestä tuli suosittu elokuvatähti. Kun toinen maailmansota syttyi Loder palasi Yhdysvaltoihin, mutta hän sai pääosia vain B-elokuvissa ja pikkurooleja muissa elokuvissa. Hän esiintyi Broadwayllä ennen kuin palasi Britanniaan 1950-luvun alussa. Parin elokuvan jälkeen hän vetäytyi vaimonsa kanssa ranchilleen Argentiinaan. Hän teki vielä kaksi elokuvaa (1965 ja 1970).
Yksityiselämä

Loder oli naimisissa neljä kertaa:
Sophie Kabel, avioero, 1 lapsi
näyttelijä Micheline Cheirel (1936−1941), avioero, 1 lapsi
näyttelijä Hedy Lamarr (1943−1947), avioero, 2 lasta
Evelyn Auff Mordt (1949−1955), avioero
Alba Julia Lagomarsino (1958−1988), liitto kesti Loderin kuolemaan asti.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1933 | The Private Life of Henry VIII | Henrik VIII:n yksityiselämä |
| 1936 | The Man Who Cahnged his Mind |  |
| 1936 | Sabotage | Sabotaasi |
| 1937 | King Solomon's Mines | Kuningas Salomonin kaivokset |
| 1941 | How Green Was My Valley | Vihreä oli laaksoni |
| 1942 | Now, Voyager | Uusien tähtien alla |
| 1943 | Old Acquaintance | Ystävättäriä |
| 1946 | The Wife of Monte Cristo | Monte Criston vaimo |
| 1947 | Dishonored Lady | Häväisty nainen |
Kairuku

| Kairuku |
| --- | --- |

 Oligoseeni 27–26 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pingviinilinnut Sphenisciformes
Suku::  †Kairuku  Ksepka, Fordyce, Ando & Jones, 2012
Lajit
 †K. grebneffi Ksepka, Fordyce, Ando & Jones, 2012  †K. waitaki Ksepka, Fordyce, Ando & Jones, 2012 (tyyppilaji) 
Katso myös
   Kairuku Wikispeciesissä   Kairuku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kairuku on sukupuuttoon kuollut pingviinilintusuku. Se sisältää kaksi lajia, K. grebneffi ja K. waitaki. Löydetyt luut on ajoitettu 27–26 miljoonan vuoden taakse, myöhäiselle oligoseenille, ja ne tulevat Uudesta-Seelannista Kokoamu Greensandin muodostumasta.
Aiheesta muualla

First Full Look at Prehistoric New Zealand Penguin (englanniksi)
Jokin on muuttumassa

| Jokin on muuttumassa Stella |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. toukokuuta 2011
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Heikki Marttila & Janne Sivonen
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 43.35
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5.
Stellan muut julkaisut
| Löytäjä saa pitää 2006 | Jokin on muuttumassa 2011 | Siinä kaikki 2013 |
Jokin on muuttumassa on Stella-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2011.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Kappaleet

Sunnuntai ja hidas sää – 3.49
Kadun suurin talo – 4.07
Vaaran päällä – 4.23
Kesän heinä on hiljaa hetken – 6.15
Keskipäivän demoni – 3.30
Tästä syksy vasta alkaa – 4.41
Kutsumattomat vieraat jääkää kotiin – 4.15
Lintupoika ja minä – 3.25
Hän ei ole täällä – 5.12
Karhu – 3.58
Kokoonpano

Marja Tahvanainen – laulu, taustalaulu, kuoro
Heikki Marttila – kitara, taustalaulu, syntetisaattori, piano, lyömäsoittimet
Janne Sivonen – kitara, taustalaulu, syntetisaattori, piano, lyömäsoittimet
Tuomas Tahvanainen – basso, lyömäsoittimet
Matti Virkkunen – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Tuotanto

Heikki Marttila – tuottaja, äänittäjä
Janne Sivonen – tuottaja, äänittäjä
Tommi Vainikainen – miksaaja
Svante Forsbäck – masteroija
Rami Mursula – kansikuva
Rauni Eskelinen – grafiikka, maalaukset
Stefan De Batselier – valokuvat
Petri Ahvenainen – teknikko, miksausassistantti
Pietari Pihlainen – teknikko, miksausassistantti
Hannu Sormunen – A&R
Arvostelut

Desibeli.net:
Keskisuomalainen: positiivinen
Me Naiset:
Nyt.fi:
Rumba:
Soundi:
Aiheesta muualla

Jokin on muuttumassa discogs.com -sivustolla
Kaarina Alsta

Kaarina Alsta (s. 6. huhtikuuta 1944 Heinola) on suomalainen taidemaalari. Hän on näyttelyissään lähes aina pyrkinyt antamaan jotain niin aikuisille kuin lapsillekin.
Alsta opiskeli Taideteollisessa koulutuskeskuksessa vuosina 1972–1975, osallistui saman vuosikymmenen aikana taideleireille muun muassa Hailuodossa ja sai teoksiaan ensimmäisen kerran näytteille Helsingissä vuonna 1974. Hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä Suomessa ja Virossa; yhteisnäyttelyissä hän on ollut edustettuna myös Puolassa ja Brasiliassa. Julkista taidetta Alstalla on esillä Lastenklinikalla, Kempeleen kirjastossa, Aalto-yliopistolla ja Cygnaeuksen koulussa.
Elokuussa 1985 Alsta aloitti kymmenosaisen artikkelisarjan Helsingin Sanomissa. Hän nimeää erääksi harrastuksekseen lukemisen ohella matkailun; hän laatikin myös matkaraportteja suomalaisiin sanomalehtiin vuonna 1966 Meksikosta.
Joey ja Dee Dee

| ”Joey ja Dee Dee” Häiriköt |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Jotain johon voi luottaa
 Julkaistu: helmikuu 2003
 Formaatti: CDR
 Tuottaja(t): Häiriköt
 Tyylilaji: ramopunk
 Kesto: 03.54
 Levy-yhtiö: Woimasointu
Häiriköiden muut singlet
| ”J.A.G.” 2002 | ”Joey ja Dee Dee” 2003 | ”Elämä on kovaa (promo)” 2006 |
Joey ja Dee Dee on ramopunk-yhtye Häiriköiden single, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Woimasointu.
Kappaleet

Joey ja Dee Dee – 3.54
Avohoitoo – 2.12
Lähetään kiitämään – 2.41
Kokoonpano

Erkko – laulu, kitara
Janne – bassokitara
Artsi – rummut
Aiheesta muualla

Joey & Dee Dee finnmusic.net -sivustolla
Kairouan

| Kairouan (al-Qairawān, Kirwan) القيروان |
| --- | --- |

 Kairouan
 Koordinaatit: 35°40′N, 10°06′E 
Valtio:  Tunisia
Kuvernoraatti:  Kairouan
Väkiluku (2004):  117 903
 
 commune-kairouan.gov.tn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kairouan (arab. القيروان‎, al-Qairawân) on kaupunki Tunisian pohjoisosassa Pohjois-Afrikassa. Kaupungissa oli 119 794 asukasta vuonna 2020.
Arabivalloittajat perustivat Kariouanin 670-luvulla sisämaahan kahden päivämatkan päähän rannikolta. He hylkäsivät samalla Karthagon, jota ei kyetty puolustamaan Bysantin laivaston hyökkäyksiä vastaan. Kairouan on islamin neljänneksi pyhin kaupunki. Siellä on lukuisia luostareita ja moskeijoita, joista kuuluisin on Kairouanin suuri moskeija.  Kaupunki on pyhiinvaelluspaikka, ja tunnetaan nahkatuotteistaan ja matoista.
Kairouan oli ajoittain aghlabidien dynastian pääkaupunki 800-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kairouan Wikimedia Commonsissa
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1921

| Viron-mestaruus 1921 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  2
Sarjajärjestelmä:  1 ottelu
Mestari:  Tallinna Sport
Toinen sija:  Tallinna Kalev
  ← 1920 :  1922 → 
Jääpallon Viron-mestaruudestaa 1921 pelasi vain kaksi joukkuetta. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin virallisesti ensimmäisen kerran. Neljä kertaa aiemmin pelattuja mestaruuskilpailuja pidetään epävirallisina.
Loppuottelu

|  | Tulos |  |
| --- | --- | --- |
| Tallinna Sport | 5-0 | Tallinna Kalev |
Loppuottelu > Mestarijoukkue

Sportin joukkue: Paul Bersing, Christfried Burmeister, Edgar Klumberg (Kolmpere), Heinrich Paal, Rudolf Paal, Otto Saulep, Reinhold Saulmann, Harald Stunde, Vladimir Tell, Georg Turgan, Oskar Üpraus.
Josef Posipal

Josef Posipal vuonna 1953
Josef Posipalin hauta.
Josef Posipal (20. kesäkuuta 1927 Lugoj, Romania – 21. helmikuuta 1997 Hampuri) oli saksalainen jalkapalloilija.
Posipal voitti maailmanmestaruuden vuoden 1954 MM-kilpailuissa; hän pelasi turnauksessa viidessä Saksan kuudesta ottelusta. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa yhteensä 32 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1951–1956. Uransa aikana hän edusti Linden 07:ää, Hamburger Sport-Vereinia ja Arminia Hannoveria.
Josef Plaseller

Josef Plaseller (22. helmikuuta 1812 Brixen – 23. huhtikuuta 1877 Innsbruck) oli itävaltalainen lääkäri ja pikakirjoittaja.
Plaseller opiskeli lääketiedettä Wienissä, Prahassa, Padovassa ja Paviassa. Hän toimi lääkärinä Rattenbergissä, Weißenbachissa, Imstissä sekä Innsbruckissa, jossa hän oli vuodesta 1857 sairaalan johtajana.
Plaseller toimi vuodesta 1861 kuolemaansa saakka Tirolin pikakirjoitusyhdistyksen johtajana, ja hän vaikutti merkittävästi pikakirjoituksen leviämiseen Tirolissa. Hän laati Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä latinankielisen version, joka julkaistiin vuonna 1868 (Compendium stenographiae latinae). Se oli tarkoitettu käytettäväksi Vatikaanin kirkolliskokouksessa, mutta sitä ei kuitenkaan otettu siellä käyttöön.
Jouy-en-Josas

| Jouy-en-Josas |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Jouy-en-Josas
 Koordinaatit: 48°46′08″N, 2°10′04″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Yvelines
Arrondissementti:  Versailles
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,1 km²
Väkiluku (2016):  8 257 
 – Väestötiheys:  814 as./km²
Kunnan numero:  78322
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jouy-en-Josas on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 21 km Pariisista lounaaseen.
HEC Paris
Kunnassa sijaitsee Pariisin kauppakorkeakoulu, HEC Paris École des hautes études commerciales de Paris (HEC Paris). Jouy-en-Josas teollistui 1700-luvun puolivälissä, kun teollisuusjohtaja Christophe-Philippe Oberkampf perusti pellavatehtaan. Vuodesta 1964 lähtien kunnassa on sijainnut Pariisin kauppakorkeakoulu École des hautes études commerciales de Paris (HEC Paris).
Tunnettuja kuntalaisia

Léon Blum (1872-1950), poliitikko ja Ranskan pääministeri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jouy-en-Josas Wikimedia Commonsissa
Jurgen Themen

Jurgen Themen (s. 26. lokakuuta 1985) on surinamelainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Themen osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Osakassa 2007. Hän oli tuolloin 100 metrillä alkueränsä kuudes ajallaan 10,96 sekuntia eikä päässyt jatkoon. Themen kilpaili samalla matkalla myös Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän juoksi ajan 10,61, mutta karsiutui jälleen. Themen ei päässyt 100 metrillä toiselle kierrokselle saakka myöskään vuosien 2009 ja 2011 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän juoksi ennätyksensä 10,38 Port-of-Spainissa 29. huhtikuuta 2012. Lontoon olympialaisissa 2012 hän selviytyi jatkoon 100 metrin karsintaeristä ajalla 10,55, mutta putosi alkuerissä.
John Van Reenen

John Van Reenen (s. 26. joulukuuta 1965) on brittiläinen taloustieteilijä ja soveltavan taloustieteen professori Sloan School of Managementissa Massachusetts Institute of Technologyssa. Aiemmin hän toimi professorina London School of Economicsissa vuosina 2003-2016. Van Reenen on erikoistunut innovaatioiden taloustieteeseen sekä työmarkkinoiden ja tuottavuuden tutkimukseen. Hänelle myönnettiin Yrjö Jahnsson Award vuonna 2009.
Aiheesta muualla

John Van Reenenin tutkimukset IDEASissa
Jurga Ivanauskaitė

Jurga Ivanauskaitė
Jurga Ivanauskaitě (14. marraskuuta 1961 Vilna – 17. helmikuuta 2007 Vilna) oli liettualainen runoilija ja kuvataiteilija.
Aluksi Ivanauskaitě opiskeli kuvataiteita ja valmistui graafikoksi Vilnan taideakatemiasta vuonna 1985. Samana vuonna ilmestyi myös hänen ensimmäinen kirjansa, novellikokoelma.
Ivanauskaitěn ensimmäinen novellikokoelma herätti ilmestyessään huomiota. Siitä piti erityisesti nuoriso, sillä se oli jotain aivan erilaista kuin mitä tuolloin vielä voimissaan ollut neuvostokirjallisuus. Novellien henkilöt kuuntelevat Beatlesia, pukeutuvat nahkatakkeihin, intoilevat surrealismista, tuntevat itsensä väärinymmärretyiksi ja ovat pettyneitä elämäänsä.
Vuonna 1993 ilmestyi hänen toinen romaaninsa joka aiheutti skandaalin. Se kertoo kolmen naisen, keskiaikaisen noidan, Maria Magdalenan ja nykyaikaisen boheemin ulkopuolisen, rakkaustarinoista. Kirjaa pidettiin yleisesti pornona ja siitä keskusteltiin kiukkuisesti maan yleisradiossa. Kirjakaupat eivät ottaneet sitä myyntiin ja sen saattoi ostaa ainoastaan erotiikkaliikkeistä. Kohu auttoi myyntiä ja kirjan koko 20 000 kappaletta käsittänyt painos myytiin loppuun parissa viikossa. Se käännettiin saksaksi ja kroatiaksi.
Tiibet kiehtoi Ivanauskaitěa ja vuonna 1996 ilmestyi ensimmäinen osa hänen maata käsittäneestä trilogiastaan. Seuraavat osat ilmestyivät vuonna 1997 ja 1999. Hän ryhtyi myös puolustamaan Tiibetin irtautumista Kiinasta. Myös hänen seuraava, vuonna 2000 ilmestynyt teoksensa käsittelee Tiibetiä, mutta mukana on myös itseironiaa ja hän kritisoi eurooppalaista ihmistä, joka pitää Aasiaa henkisenä supermarkettina.
Uransa varrella Ivanauskaitě kirjoitti myös esseitä ja lastenkirjoja. Hän menehtyi pehmytkudossarkoomaan.
Juuso Toivonen

Juuso Valtteri Toivonen (s. 9. maaliskuuta 2000 Peräseinäjoki) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Ähtärin Urheilijoita ja hänen valmentajinaan toimivat Erkki Toivonen, Mikko Latvala ja Jesse Jokinen. Lajivalmentajina mukana ovat olleet myös Ahti Arokallio ja Antti Haapakoski.
Kalevan kisoista Toivonen on saavuttanut kymmenottelun hopeaa vuonna 2022 sekä ollut neljäs 2021, 2023 ja 2024. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut seitsenottelussa kultaa vuosina 2022 ja 2023 ja saanut hopeaa 2024. Toivonen on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2018 ollen kymmenes ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2019 ollen 15:s.
Myös Juuso Toivosen pikkuveli Ville on kymmenottelija.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metriä: 11,04 (2022)
400 metriä: 50,46 (2022)
1500 metriä: 4.30,33 (2016)
110 metrin aidat: 15,36 (2023)
Korkeushyppy: 1,98 (2018)
Seiväshyppy: 5,12 (2021)
Pituushyppy: 7,18 (2021)
Kuulantyöntö: 12,43 (2024)
Kiekonheitto: 37,24 (2021)
Keihäänheitto: 56,79 (2018)
Kymmenottelu: 7408 (2021)
Jääpallon Venäjän Superliiga 2015–2016

| Jääpallon Venäjän Superliiga 2015–2016 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  13
Mestari:  Jenisei
Toinen sija:  Baikal-Energija
Kolmas sija:  SKA-Neftjanik Dynamo Moskova
Maalit:  Jevgeni Ivanuškin, Dynamo Moskova (80)
Alempi sarjataso:  Pervaja liga
  ← 2015 :  2017 → 
Venäjän jääpallon Superliiga kaudella 2015-2016 pelattiin kolmentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta eteni pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei. Mestaruus oli seuran kolmas perättäinen Venäjän mestaruus.
Sarjataulukko

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Jenisei Krasnojarsk  | 24 | 22	 | 0	 | 2	 | 220 | 54	 | +166 | 66 |
| 2 | Baikal-Energija Irkutsk  | 24 | 20	 | 1	 | 3	 | 129 | 72	 | +57 | 61 |
| 3 | SKA-Neftjanik Habarovsk  | 24 | 19	 | 2	 | 3	 | 197 | 84	 | +113 | 59 |
| 4 | Dynamo Moskova  | 24 | 17	 | 2	 | 5	 | 166 | 101	 | +65 | 53 |
| 5 | Vodnik Arkangeli  | 24 | 10	 | 3	 | 11	 | 113 | 113	 | 0 | 33 |
| 6 | Kuzbass Kemerovo  | 24 | 10	 | 3	 | 11	 | 129 | 143	 | -14 | 33 |
| 7 | Start Nizni Novgorod  | 24 | 9	 | 5	 | 10	 | 84 | 123	 | -39 | 32 |
| 8 | Rodina Kirov  | 24 | 8	 | 5	 | 11	 | 88 | 115	 | -27 | 29 |
| 9 | Volga Uljanovsk  | 24 | 8	 | 1	 | 15	 | 105 | 141	 | -36 | 25 |
| 10 | Sibselmash Novosibirsk  | 24 | 6	 | 3	 | 15	 | 99 | 181	 | -82 | 21 |
| 11 | Zorki Krasnogorsk  | 24 | 6	 | 2	 | 16	 | 75 | 124	 | -49 | 20 |
| 12 | Uralski Trubnik Pervouralsk  | 24 | 5	 | 3	 | 16	 | 74 | 126	 | -52 | 18 |
| 13 | Dynamo-Kazan   | 24 | 0	 | 2	 | 22	 | 64 | 166	 | -102 | 2 |
Lähde:
Pudotuspelit

Pudotuspeleissä puolivälierät pelattiin paras kolmesta ja välierät paras viidestä järjestelmällä. Loppuottelu oli yksiosainen ja se pelattiin Irkutskissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Rodina |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Rodina |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Jenisei |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Jenisei |  2 |   |   |  Jenisei |  3 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  Jenisei |  3 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  Dynamo Moskova |  0 |   |   |  |  |
|  |  Vodnik |  0 |   |   |  Dynamo Moskova |  0 |   |   |  |  |
|  |  Vodnik |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Dynamo Moskova |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Dynamo Moskova |  2 |   |   |  |  |   |   |  Jenisei |  5 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  Jenisei |  5 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  Baikal-Energija |  1 |
|  |  Kuzbass |  0 |   |   |  |  |   |   |  Baikal-Energija |  1 |
|  |  Kuzbass |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  SKA-Neftjanik |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  SKA-Neftjanik |  2 |   |   |  SKA-Neftjanik |  2 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  SKA-Neftjanik |  2 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  Baikal-Energija |  2 |   |   |  |  |
|  |  Start |  0 |   |   |  Baikal-Energija |  2 |   |   |  |  |
|  |  Start |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Baikal-Energija |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Baikal-Energija |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
Jules Gailhabaud

Jules Gailhabaud (1810 Lille, Ranska – 1888 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen taidekirjailija, alkuun kauppias, mutta hän työskenteli myöhemmin yksinomaan arkeologisten ja taidehistoriallisten tutkimusten parissa.
Gailhabaud julkaisi laajan teoksen Monuments anciens et modernes (1839–1850), joka on arkkitehtuurin historia kuvin ja tekstein. Tähän liittyivät jatkona L’architecture du V au XVII siècle (1850–1859) ja L’art dans ses diverses branches (1862–1865). Gailhabaud perusti myös aikakauskirjat Revue archéologique ja Bibliothèque archéologique.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jules Gailhabaud Wikimedia Commonsissa
Juotin

Harraste- ja keikkakäyttöön soveltuva suoraan verkkojännitteellä toimiva juotin
Juotospistooli eli pikajuotin
Nestekaasukäyttöinen juotin
Juotinteline
Juotin, juotoskolvi eli kolvi on elektroniikka- ja sähkötöissä käytettävä käsityökalu, jolla juottamalla liitetään elektroniikan komponentteja sähköisesti ja mekaanisesti toisiinsa tai piirilevylle.
Elektroniikan juottamiseen tarkoitetuissa juottimissa on yleensä termostaatti, joka määrittää juottimen terän lämpötilan. Yksinkertaisimmissa kolveissa ei useinkaan voi säätää lämpötilaa. Juottimen pidikkeessä on yleensä paikka vedellä kostutettavalle selluloosasienelle, johon liika juotostina ja epäpuhtaudet juottimen kärjestä voidaan pyyhkiä. Satunnaisiin juotoksiin elektroniikassa voidaan käyttää pikajuotinta eli juotospistoolia, joka on kevyt kuljettaa mukana ja lämpenee käyttölämpötilaan muutamassa sekunnissa.
Juotosasema

Elektroniikkatöihin soveltuva termostaattiohjattu juotosasema
Juotosasema, on elektroniikka- ja sähkötöissä käytettävä työkalu, jolla juottamalla liitetään elektroniikan komponentteja sähköisesti ja mekaanisesti toisiinsa tai piirilevylle.
Elektroniikkatöissä käytetty juotosasema koostuu pienoisjännitteellä toimivasta termostaattiohjatusta juottimesta, muuntajasta ja juotintelineestä. Muuntajaosassa on verkkoliitäntäjohto, muuntaja, virtakytkin, sulake, maadoitusliitin ja mahdollisesti lämpötilan valitsin. Juottimessa voidaan käyttää eri käyttötarkoituksiin soveltuvia vaihtokärkiä. Joissakin laitteissa lämpötila määräytyy kärkeen sisältyvän termostaatin mukaan. Juotosasemassa on yleensä paikka vedellä kostutettavalle selluloosasienelle, johon liika juotostina ja epäpuhtaudet juottimen kärjestä voidaan pyyhkiä.
Jukka-Pekka Puro

Jukka-Pekka Puro (s. 1968) on suomalainen tietokirjailija, viestintätutkija ja kolumnisti. Puro väitteli vuonna 1996 Jyväskylän yliopistosta ja on toiminut tutkimus- ja opetustehtävissä Helsingin, Tampereen ja Turun yliopistoissa, Maanpuolustuskorkeakoulussa sekä Turun kauppakorkeakoulussa. Puro on viestinnän dosentti Jyväskylän ja Turun yliopistoissa.
Teoksia

Minä viestii. Tutkielma viestivän ihmisen teoriasta ja tulkinnasta.  Turku:  Eetos, 2007.
Retoriikan historia.  Helsinki:  WSOY, 2006.
Kuunteleva organisaatio.  Helsinki:  Infor, 2010.
Onnistu viestinnässä.  Helsinki:  WSOY, 2004.
Työviestinnän kipupisteet.  Helsinki:  Infor, 2003.
Aiheesta muualla

Jukka-Pekka Puron Turun yliopiston henkilösivu
https://mediaviestinta.fi/blogi/video-jukka-pekka-puro/
Joan Mir

| Joan Mir |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Espanja
Uratiedot
Pyörän numero:  36
Nykyinen talli:  Repsol Honda (2023–)
Nykyinen pyörä:  Suzuki GSX-RR
Entiset tallit:  Leopard Racing (2015–2017) Marc VDS (2018) Team Suzuki (2019–2022)
Tilastot
MotoGP
Kilpailuja:  73
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Qatar 2019
Moto2
Kilpailuja:  18
Palkintosijoja:  4
Nopeimpia kierroksia:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Qatar 2018
Joan Mir Mayrata (s. 1. syyskuuta 1997 Palma de Mallorca) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä ja kauden 2020 MotoGP:n maailmanmestari. Kaudella 2020 hän ajaa MotoGP-luokassa Suzukin tehdastallissa. Mir on voittanut myös Moto3-luokan maailmanmestaruuden kaudella 2017.