stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anu Lahtinen
Aiheesta muualla

Anu Lahtisen Vita Historica -blogi
Anu Lahtinen Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Jarl Gallén

Jarl Wilhelm Erik Gallén (23. toukokuuta 1908 Helsinki – 27. maaliskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja Helsingin yliopiston historian professori.
Gallén oli Helsingin yliopiston historian dosenttina 1950–1964 ja ruotsinkielisenä historian professorina 1964–1975.
Gallén erikoistui tutkimuksissaan erityisesti keskiajan historiaan mutta hän kirjoitti myös uudemmasta sotahistoriasta. Hän esitti 1968 oman tulkintansa Pähkinäsaaren rauhan rajan kulusta teoksessa Nöteborgsfreden och Finlands medeltida östgräns. Gallén ja tanskalainen John Lind esittivät, että sopimukseen sisältyi kaksi rajalinjaa, joista itäisempi kulkisikin Vienanmerelle Kantalahden  seudulle. Tämän näkemyksen mukaan vaihtoehtoisten rajalinjojen välinen alue olisi jäänyt valtakuntien yhteisomistukseen molempien hallitsijoiden verotusalueeksi. Novgorodin ja Norjan välillä oli sopimus samanlaisesta yhteisverotusalueesta Finnmarkissa. Gallénin-Lindin teoriaan kohdistettu kiivasta kritiikkiä, mutta se on myös saanut kannatusta tutkijoiden keskuudessa.
Gallénin mukaan ruotsalaisten Birger-jaarlin johdolla Hämeeseen 1249–1250 tekemä ristiretki olisi tapahtunutkin jo 1238 tai 1239 välittömästi hämäläisten kapinan jälkeen.
Jarl Gallén -palkinto on jaettu vuodesta 2004 alkaen ansioituneille keskiajan tutkijoille.
Teoksia

Nations-praktika för nylänningar.   Nylands nation, Helsingfors 1931
Tionde regementet : Karhula-Sommee-Viborgska viken'.   Söderström, Helsingfors 1940, 2. painos 1941
La province de Dacie de l'Ordre des Frères Prêcheurs 1 : Histoire générale jusqu'au grand schisme, väitöskirja.   Söderström, Helsingfors 1946
Tre bataljoner : Infanteriregementet 13 på Karelska näset sommaren 1944.    Söderström, Helsingfors 1949, 2. painos 1950, uusi facsimilepainos 1987, 1988
Sankt Erik konung, kirjoittajat Jarl Gallén, Tryggve Lundén.     Svenska katolska akademie, Stockholm 1960
Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid från vikingatid till reformationstid, bands 10–22.    Akademiska bokhandeln, Helsingfors 1965–1978 (Gallén oli mukana Suomen toimituskunnassa)
Finlands svenska litteratur 1 : Från medeltiden till Åboromantiken, kirjoittajat Lars Huldén, Jarl Gallén, Olof Enckell ja Erik Ekelund.   S. & Co, Helsingfors 1968
Nöteborgsfreden och Finlands medeltida östgräns.    Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1968, uusi painos 1991
Finlands väg mot självständigheten : Bandupptagning av två föredrag hållna vid Arbetets vänner huvudföreningens månadsmöten den 12 november och 10 december 1967.   Helsingfors 1969
Kring franciskanerna i Kökar : bakgrund och sammanhang, teoksessa Historia bland öar och skär : Historicus r.f:s och Historiska föreningens i Stockholm seminarium i Egentliga Finland och på Åland 22.-26.5.1986; redaktör Nina Edgren et al.    Histricus, Helsingfors 1986
Det "Danska itinerariet" : franciskansk expansionsstrategi i Östersjön  ; redigerad och utgiven av John Lind.  Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1993
Finland i medeltidens Europa : valda uppsatser ; utgivna och redigerade av John Lind.  Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1998
Käännöksiä

Karl von Clausewitz : Krig och krigföring : ett urval redigerat, översatt och med inledning av Jarl Gallén.    Söderström, Helsingfors 1942
Aiheesta muualla

Gallénin tulkinta Pähkinäsaaren rauhan rajasta (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 2  Vatikaani 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Lihakarja

Emolehmä ja vasikka laitumella.
Ylämaanrotuinen vasikka laitumella.
Lihakarja on nautakarjaa, jota kasvatetaan lihantuotantoa varten. Parhaiten lihakarjaksi soveltuvat lihakarjarotuiset naudat, jotka on jalostettu lihantuotannon tarpeisiin.
Lihakarjan tuotantovaihtoehtoja on käytännössä kolme: 1) kasvattaa lihakarjaa lypsykarjan ohessa, jolloin lihakarja saadaan omasta lypsykarjasta, pääosin sonnivasikoista, 2) muodostamalla lihakarja ostetuista vasikoista, 3) harjoittamalla itseuudistuvaa lihakarjataloutta, jossa lehmiä pidetään ainoastaan vasikoiden tuottamista varten. Lypsykarjan määrän voimakkaasti vähentyessä on tuotantovaihtoehdoksi käytännössä jäänyt itseuudistuva lihakarjatalous.
Lihakarjarotuja ovat muun muassa Blonde d’Aquitaine, charolais, limousin, simmental, hereford, aberdeen-angus ja ylämaankarja, jonka suosio Suomessa on viime aikoina kasvanut ja joka soveltuu erityisen hyvin lihakarjan kasvatukseen. Ayrshireä ja friisiläisiä lypsykarjarotuja voidaan risteyttää suunnitelmallisesti lihakarjarotujen kanssa.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gunvor Kerkkonen

| Gunvor Kerkkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. elokuuta 1903 Helsinki
Kuollut: 14. tammikuuta 2002 (98 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Suomen keskiajan historia
Gunvor Helena Amalia Kerkkonen, o.s. Holmberg (8. elokuuta 1903 Helsinki – 14. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hänen alaansa oli Suomen keskiajan historia. Hän väitteli Åbo Akademissa vuonna 1945 tutkimuksella Västnyländsk kustbebyggelse under medeltiden.
Henkilöhistoria

Gunvor Kerkkosen vanhemmat olivat Mårten Holmberg ja Helena Josefina Österman ja puoliso vuodesta 1930 valtionarkistonhoitaja Martti Kerkkonen. Gunvor Kerkkonen tuli ylioppilaaksi 1920 ja valmistui diplomiekonomiksi 1922 ja filosofian maisteriksi 1927.
Kerkkonen  oli 1947–1958 Tieteellisten seurain kirjaston hoitaja ja 1959-1969 Svenska handelshögskolanin kirjaston hoitaja. Hän toimi 1954–1964 Åbo Akademissa historian dosenttina ja 1961–1972 Svenska handelshögskolanin taloushistorian dosenttina. Kerkkonen tutki Suomen keskiajan asutushistoriaa ja kirjoitti keskiajasta useisiin kunnanhistoriikkeihin. Hänelle myönnettiin 1968 professorin arvonimi.
Findia ja Hestia

Hän tuo julkaisussa Historisk Tidskrift för Finland (1945) esiin käsityksen, että Suomen ja Viron katsottiin vuonna 1120 olleen Ruotsin maakuntia ja että ruotsalainen lähetystyö oli jo tuolloin ehtinyt vaikuttaa näihin seutuihin. Käsityksen perusteena hän esittää kaksi nimeä "Findia" och "Hestia" tekstissä Nomina insularum de regno sueuorumin merkinnässä katolisen kirkon maakunnista vuodesta 1120. Jöran Sahlgren tulkitsee Hestian Viroksi ja lisää, "jos Hestia on Viro, voi Findia varmaankin olla Finland (Suomi)". Findian ja Hestian on tulkittu myös tarkoittavan Finnvedeniä ja Gästriklandia. Curt Weibull pitää ruotsalaista lähetystyötä tuohon aikaan epäuskottavana, koska Ruotsi itse oli tuolloin lähetyskenttä.
Teokset

Västnyländsk kustbebyggelse under medeltiden. 1. Padis kloster i nyländsk medeltid. 2. Hangethe-Purkal, västnyländskt 1200-tal, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1945, http://www.sls.fi/sv/utgivning/vastnylandsk-kustbebyggelse-under-medeltiden (väitöskirja)
Bondesegel på Finska viken. Kustbors handel och sjöfart under medeltid och äldsta Wasatid, Svenska litteraursällskapet i Finland, Helsingfors 1959, http://www.sls.fi/sv/utgivning/bondesegel-pa-finska-viken
Borgare och bondeseglare : handelssjöfart på Reval genom och i SV-Finlands skärgård under tidigt 1500-tal : kring tvenne skuldböcker notismaterial detaljutredningar och reflexioner, Historiallisia tutkimuksia (Suomen Historiallinen Seura); 106. Helsinki 1977
Farmän från Björkö och Karelska Näset. Handelssjöfart innerst i Finska viken under 1500-talet, Historiallinen arkisto 85. 1985, 164 s.
Geert Hofstede

Geert Hofstede (2. lokakuuta 1928 – 12. helmikuuta 2020) oli alankomaalainen kulttuurintutkija ja sosiaalipsykologi. Hofstede oli kotoisin Haarlemista, Alankomaista.
Hofstede aloitti työskentelyn IBM kansainvälisessä yhtiössä johtamisen kouluttajana ja henkilöstötutkimuksen päällikkönä.  Hän on tehnyt tutkimusta liittyen kansallisten kulttuurien ja organisaatiokulttuurien vuorovaikutuksiin. IBM:llä Hofstede ja hänen työkaverinsa keräsivät ja analysoivat yli 116.000 kyselylomaketta yli kuuden vuoden aikana. Kyselylomakkeita kerättiin 72 maasta. IBM:ltä sapattivapaalla Hofstede opetti IMD:ssä Sveitsissä.
Hofstede oli Maastrichtin yliopiston professori emeritus. Hän kirjoitti poikansa Gert Jan Hofsteden kanssa kirjan "Kulttuurit ja organisaatiot" (Cultures and Organizations).
Kansallisten kulttuurien ulottuvuudet

Hofstede on löytänyt tutkimuksissaan alkujaan neljä, mutta myöhemmin kuusi ulottuvuutta liittyen kansallisiin kulttuureihin:
Valtaetäisyys
Individualismi vs. kollektivismi
Maskuliinisuus vs. feminiinisyys
Epävarmuuden välttäminen
Pitkän vs. lyhyen tähtäimen orientaatio (lisätty myöhemmin edellisten neljän rinnalle)
Nautinnon tavoittelu vs. pidättyväisyys (lisätty myöhemmin edellisten viiden rinnalle)
Aiheesta muualla

http://www.geerthofstede.nl/
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Haaska

Pyssyjä viritetään karhun haaskalle 1894.
Haaska tarkoittaa kuolleen suhteellisen kookkaan eläimen raatoa. Kuolleesta ihmisestä käytetään nimeä vainaja haaskan sijaan pieteettisyistä. Haaska kerää kärpäsiä ja muita hyönteisiä sekä muita haaskansyöjiä kuten varislintuja, jotka käyttävät sitä ravinnokseen. On tunnettua, että maanteille ilmestyy runsaasti haaskoja yliajojen seurauksena. Ihminen käyttää haaskaa erityisesti apuna metsästyksessä ja valokuvauksessa, mutta toisinaan myös luonnonvaraisten eläinten ruokinnassa.
Mevlüt Mert Altıntaş

| Mevlüt Mert Altıntaş> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1994 Söke, Aydınin maakunta, Turkki
Kuollut: 19. joulukuuta 2016 (22 vuotta) Ankara, Turkki
Kansalaisuus:  turkkilainen
Ammatti:  poliisi
Mevlüt Mert Altıntaş (24. kesäkuuta 1994 Söke, Turkki – 19. joulukuuta 2016 Ankara, Turkki) oli turkkilainen poliisi, joka surmasi Venäjän Turkin-suurlähettilään Andrei Karlovin valokuvanäyttelyn avajaisissa Ankarassa.
Elämä

Altıntaş syntyi keskituloiseen perheeseen Söken kaupungissa, Aydınin provinssissa vuonna 1994. Hänen vanhempansa Israfil ja Hamidiye Altıntaş työskentelivät kangastehtaassa ja naapurit kuvailivat perhettä ”aivan tavallisiksi ihmisiksi”. Yksi Altıntaşien naapureista kertoi, ettei heillä koskaan ollut mitään ongelmia keskenään. Kun Mevlüt Altıntaş muutti Ankaraan, hän liittyi paikallisiin poliisivoimiin.
Andrei Karlovin murha

19. joulukuuta 2016 Altıntaş käveli sisään Ankaran nykytaiteen keskukseen, jossa Venäjän Turkin-suurlähettiläs Andrei Karlov oli pitämässä puhetta näyttelyn avajaisten vuoksi. Mustaan pukuun pukeutunut Altıntaş vältti metallinpaljastimet näyttelyn sisäänkäynnillä näyttämällä poliisin virkamerkkinsä. Muutama minuutti myöhemmin Mevlüt Mert Altıntaş ampui Karlovia pistoolilla selkään yhdeksän kertaa. Ampuja huusi samalla: ”Allahu akbar”, ”Älkää unohtako Syyriaa, älkää unohtako Aleppoa!”, ”Kaikki, jotka osallistuvat tähän tyranniaan, pidetään vastuussa”. Altıntaş kuoli tulitaistelussa poliisin luotiin. Hänellä on kerrottu olleen yhteyksiä islamistiseen Al Nusra -järjestöön.
Miguel Muñoz

Miguel Muñoz
Miguel Muñoz Monzún (19. tammikuuta 1922 Madrid, Espanja – 16. heinäkuuta 1990 Madrid, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Muñoz vietti suurimman osan pelaaja- ja valmentajaurastaan Real Madridissa, ja oli joulukuuhun 2024 asti seuran pitkäaikaisin ja menestynein valmentaja.
Pelaajaura

Keskikenttäpelaajana pelannut Muñoz aloitti jalkapalloilun erinäisissä juniorijoukkueissa Madridin ympäristössä, mutta ei onnistunut herättämään Realin mielenkiintoa. Myöhemmin hän pelasi Logroñésissa (1943–1944), Racing Santanderissa (1944–1946) ja Celta Vigossa (1946–1948). Vuonna 1948 Muñoz auttoi omalta osaltaan Celtan neljänneksi liigassa ja cup-kilpailu Copa del Generalísimon loppuotteluun. Hän teki Celtan ainoan maalin 4–1-tappioon päättyneessä cupin loppuottelussa Sevillaa vastaan. Ennen seuraavan kauden alkua Real Madrid hankki sekä Muñozin että tämän maalikuninkuuden voittaneen joukkuetoverin Pahiñon riveihinsä.
Ensimmäinen Euroopan cup pelattiin kaudella 1955–1956 ja Muñoz sai kunnian olla seuransa ensimmäinen maalintekijä kilpailussa Real Madridin kohdatessa sveitsiläisen Servetten syyskuussa 1955. Kauden päätteeksi Real juhli kilpailun voittoa ja toisti saman vuotta myöhemmin. Espanjan-mestaruuden Muñoz voitti Realissa vuosina 1954, 1955, 1957 ja 1958. Vuosina 1948–1958 Muñoz pelasi kaikkiaan 347 ottelua Realissa. Hän pelasi myös seitsemän ottelua Espanjan maajoukkueessa.
Valmentajaura

Pelaajauransa jälkeen Muñoz toimi lyhyen aikaa Real Madridin reservijoukkueen Plus Ultran valmentaja ennen nimitystään edustusjoukkueen valmentajaksi vuonna 1959. Muñozin valmennuksessa Real Madridin hallitsi Primera Divisiónia. Seura voitti mestaruuden yhdeksän kertaa, joista viisi peräkkäin vuosina 1961–1965 ja kolme peräkkäin vuosina 1967–1969. Real voitti myös Euroopan cupin vuosina 1960 ja 1966, ja Muñozista tuli ensimmäinen henkilö, joka on voittanut kilpailun sekä pelaajana että valmentajana. Sittemmin samaan ovat pystyneet Giovanni Trapattoni, Johan Cruijff, Carlo Ancelotti, Frank Rijkaard, Josep Guardiola ja Zinedine Zidane.
Muñoz lähti Real Madridista kesken kauden 1973–1974. Myöhemmin hän valmensi Granadaa (1975–1976), Las Palmasta (1977–1979) ja Sevillaa (1979–1982). Hän valmensi myös Espanjan maajoukkuetta kahteen otteeseen, ensin viransijaisena neljän ottelun ajan vuonna 1969 ja myöhemmin vuosina 1982–1988. Hänen alaisuudessaan Espanja ylsi vuoden 1984 EM-kilpailuiden loppuotteluun ja vuoden 1986 MM-kilpailuiden puolivälieriin.
Saavutukset

Pelaajana
Primera División: 4
1954, 1955, 1957, 1958
Euroopan cup: 2
1956, 1957
Copa Latina: 2
1955, 1957
Valmentajana
Primera División: 9
1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1967, 1968, 1968, 1972
Euroopan cup: 2
1960, 1966
Intercontinental Cup: 1
1960
Copa del Generalísimo: 2
1962, 1970
Aiheesta muualla

Miguel Muñoz Real Madridin virallisen sivuston Jugadores de Leyenda -osiossa (espanjaksi)
Miguel Muñozin tilastot pelaajana Primera divisiónissa (espanjaksi)
Miguel Muñozin tilastot valmentajana Primera divisiónissa (espanjaksi)
Miguel Muñozin tilastot pelaajana Espanjan maajoukkueessa (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Miguel Muñozin tilastot valmentajana Espanjan maajoukkueessa (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Luis Carniglia Helenio Herrera | Euroopan cupin voittanut valmentaja 1960 1966 | Seuraaja: Béla Guttmann Jock Stein |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Luis Carniglia Manuel Fleitas Solich | Real Madridin päävalmentaja 1959 1960–1974 | Seuraaja: Luis Carniglia Luis Molowny |
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1984
1 Arconada |
2 Urquiaga |
3 Camacho |
4 Maceda |
5 Goikoetxea |
6 Gordillo |
7 Señor |
8 Víctor |
9 Santillana |
10 Gallego |
11 Carrasco |
12 Salva |
13 Buyo |
14 Julio Alberto |
15 Roberto |
16 Francisco |
17 Marcos |
18 Butragueño |
19 Sarabia |
20 Zubizarreta |
Valmentaja Muñoz
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1986
1 Zubizarreta |
2 Tomás |
3 Camacho |
4 Maceda |
5 Víctor |
6 Gordillo |
7 Señor |
8 Goikoetxea |
9 Butragueño |
10 Carrasco |
11 Julio Alberto |
12 Setién |
13 Urruti |
14 Gallego |
15 Chendo |
16 Rincón |
17 Francisco |
18 Calderé |
19 Salinas |
20 Eloy |
21 Míchel |
22 Ablanedo |
Valmentaja Muñoz
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1988
1 Zubizarreta |
2 Tomás |
3 Camacho |
4 Andrinua |
5 Víctor |
6 Calderé |
7 Salinas |
8 Sanchís |
9 Butragueño |
10 Eloy |
11 Gordillo |
12 Diego |
13 Buyo |
14 Gallego |
15 Eusebio |
16 Bakero |
17 Begiristain |
18 Soler |
19 Martín Vázquez |
20 Míchel |
Valmentaja Muñoz
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 2 
Kansalliset:  Espanja 2
FileMaker

FileMaker on useassa käyttöjärjestelmässä toimiva relaatiotietokantaohjelmisto ja kevytkehitin.
FileMakeria kehittää Applen tytäryhtiö Claris. Ohjelmiston historia on pitkä: 1980-luvun puolivälissä Nashoba Systems kehitti 'Nutshell'-nimisen kannan DOS-pohjalle. Nashoba siirtyi sittemmin Macintosh-alustalle ja myöhemmin yhtiön osti Claris.
Ensimmäinen nykyisen FileMakerin versio, FileMaker Pro 1.0, syntyi vuonna 1990. Tämä versio oli vielä puhtaasti MacOS-sovellus. Syksyllä 1992 julkistettiin ensimmäinen monikäyttöjärjestelmäversio, FileMaker Pro 2.0. Apple sulautti osan Clariksesta itseensä ja nimesi FileMakerin ympärille keskittyvän yrityksen uudelleen, FileMaker Inc.:iksi.
Uusin versio FileMakerista on 18, joka julkistettiin Toukokuussa 2019. Versio 18 toi mukanaan mm. parannuksia suorituskykyyn ja palautumiseen virhetilanteista.
FileMaker 17 selkeytti lisessointia ja nykyisin lisessointi on yleisesti käyttäjäkohtainen ja sisältää FileMaker Pro, FileMaker webdirect, FileMaker Data API ja FileMaker Go käytön. FileMaker 13 version myötä -ohjelmistoperheeseen lisättiin FileMaker WebDirect, joka mahdollistaa FileMakerin käytön nettiselaimella. iPhone- ja iPad-alustoilta käyttö on mahdollista toteuttaa etäkäyttönä palvelimelta tai "standalone"-kannasta, joka on viety laitteelle.
FileMaker yhdistää tietokantamoottorin graafiseen käyttöliittymään sallien toimintojen muokkaamisen graafisen käyttöliittymän kautta raahaa ja pudota -toiminnoilla. lähde?
FileMaker toimii MacOS-, iOS ja Windows-ympäristöissä. Ohjelmistosta löytyy työasema- ja palvelinversiot. Käyttäjät voivat hyödyntää FileMaker-sovelluksia ja -tietokantoja joko työasemaclientillä tai web-liittymän kautta. FileMaker on ODBC-yhteensopiva ja pystyy liittymään useaan SQL-tietokantaan (mm. MS SQL, Oracle ja MySQL). SQL-kantojen tietoa voidaan käsitellä FileMakerin relaatioiden kautta FileMakerin layouteissa ja skripteillä.
Filemaker-toimijoita Suomessa

FileMaker GmbH - FileMakerin levittäjä
Software Explosion - FileMaker jälleenmyyjä
Tiedonhallinta helpoksi THH Oy - FileMaker hosting, tuki ja kehittäminen
TeraKuu Oy - FileMaker tuki, kehittäminen, ylläpito, hosting
Aiheesta muualla

https://www.filemaker.com/
thh.fi/filemaker (Arkistoitu – Internet Archive)
Apple AppStore - FileMaker Go (Arkistoitu – Internet Archive) mobiiliversio
Tavaralajimenetelmä

Ajouran varteen kourakasoiksi kasattuja puunippuja.
Tavaralajimenetelmä on metsänhakkuumenetelmä, jossa jo metsässä ennen puun kuljettamista metsäautotien päähän puutavara lajitellaan puulajien mukaan. Vuonna 2005 maailmassa myytiin noin 2900 pohjoismaisella puutavaralajimenetelmällä tarkoitettua metsäkonetta, joista 1700 oli valmistettu Suomessa.lähde?
Maailmassa kokonaisuuteen puutavaralajimenetelmä on vähemmistössä oleva puukorjuumenetelmä.
Donald Sutherland

| Donald Sutherland |
| --- | --- |
 Donald Sutherland vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Donald McNichol Sutherland
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1935 Saint John, New Brunswick, Kanada
Kuollut: 20. kesäkuuta 2024 (88 vuotta) Miami, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  Kiefer Sutherland, Roffis Sutherland, Angus Sutherland, Rachel Sutherland,  ja Roeg Sutherland
Näyttelijä
Aktiivisena:  1960–2024
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Donald McNichol Sutherland (17. heinäkuuta 1935 Saint John, New Brunswick – 20. kesäkuuta 2024) oli kanadalainen näyttelijä, joka sai uransa aikana kaksi Golden Globea sekä Emmyn. Hänen läpimurtonsa oli vuonna 1970 ilmestynyt sotakomedia M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala. Tämän jälkeen Sutherland teki monipuolisen uran elokuvissa ja televisiossa. Hänen elokuviaan ovat muun muassa Klute – rikosetsivä, Kauhunkierre, Fellinin Casanova, Delta-jengi, Ihmispaholaiset, JFK – avoin tapaus, Tulimyrsky, Päämääränä Cold Mountain, The Italian Job ja Ylpeys ja ennakkoluulo sekä Nälkäpeli-sarja.
Varhainen elämä

Suther­landin lapsuus 1930–1940-luvun Kanadassa oli monien sairauksien vaivaamaa. Hyvän ulos­antinsa ansiosta hän pääsi jo 14-vuotiaana juontajaksi ja tiski­jukaksi radio­asemalle. Hän oli kouluvuosinaan 1950-luvun alku­puolella nelisen kuukautta vaihto-oppilaana Suomessa ja muisteli asuneensa tuolloin Otan­mäessä, Helsingissä ja Turussa.
Sutherland meni opiskelemaan Toronton yliopistoon insinööritieteitä. Hän sai opiskeluaikanaan opiskelijateatterirooleja ja kiinnostui sitä kautta urasta näyttelijänä. Hän suoritti lopulta insinööritieteiden ja näyttämötaiteen kaksoistutkinnon ja valmistui 1958.
Ura

Sutherland muutti valmistumisensa jälkeen Britanniaan ja sai paikan Skotlannista Perthin repertuaariteatterista. Hän näytteli myös lontoolaisissa teattereissa. Sutherlandin ensimmäinen elokuva oli Britanniassa kuvattu romanttinen draama The World Ten Times Over (1963), mutta hän sai ensimmäisen kerran huomiota sotaelokuvasta Likainen tusina (1967). Hänellä oli siinä pieni mutta merkittävä rooli. Sutherlandin todellinen läpimurto oli satiirinen sotaklassikko M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala (1970), jossa hän näytteli uppiniskaista ja viisastelevaa kirurgia Hawkeye Pierceä.
Sutherlandista tuli M.A.S.H:n jälkeen yhdysvaltalaisten elokuvien vakiokasvo. Hänen seuraavia elokuviaan olivat sotakomedia Kellyn sankarit (1970) sekä Klute – rikosetsivä (1971) ja Kauhunkierre (1973), joissa hän näytteli pakkomielteen valtaan joutuvia hahmoja.
Sutherlandilla oli nimirooli Giacomo Casanovana Federico Fellinin ohjaamassa elokuvassa Fellinin Casanova (1976) ja kaksi vuotta möhemmin hän näytteli kannabista polttavaa professoria John Landisin ohjaamassa komediassa Delta-jengi. Hän oli mukana myös tieteiselokuvassa Ihmispaholaiset (1978).
Sutherland voitti kanadalaisen Genie-palkinnon elokuvasta Threshold – vaaran kynnyksellä (1981). Hän näytteli sen jälkeen natsivakoojaa trillerissä Neulansilmä (1981) sekä elokuvissa Valkoinen kuiva kausi (1989), JFK – avoin tapaus (1991), Tulimyrsky (1991) ja Buffy, vampyyrintappaja (1992).
Sutherland palkittiin sekä Golden Globella että Emmyllä televisioelokuvasta Peto on irti (1995), jossa hän näytteli venäläistä sarjamurhaajaa etsivää upseeria. Sutherlandin toinen Golden Globe tuli televisioelokuvasta Path to War (2002). Sen jälkeen hän teki muun muassa elokuvat Päämääränä Cold Mountain (2003), The Italian Job (2003), Ylpeys ja ennakkoluulo (2005), The Mechanic (2011) ja Kotka (2011).
Sutherland oli vuosina 2012–2015 mukana Nälkäpeli-kirjasarjan filmatisoinneissa. Hän näytteli presidentti Snow’ta neljässä elokuvassa, Nälkäpelissä 2012, Vihan liekeissä 2013 sekä Matkijanärhi osissa 1 ja 2 vuosina 2014 ja 2015.
Sutherland näytteli antologiasarjassa Trust (2018) öljyparoni J. Paul Gettyä. Sarjan ensimmäinen kausi keskittyi Gettyn lapsenlapsen Johnin sieppaustapaukseen. Sutherlandin viimeisiä elokuvia olivat tieteiselokuva Ad Astra (2019), taidevarkaudesta kertova The Burnt Orange Heresy (2020) ja trilleri Alone (2020). Sutherlandin uran yhdeksäs Golden Globe -ehdokkuus tuli minisarjasta The Undoing (2020).
Yksityiselämä

Sutherland oli kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen avioliittonsa Lois Hardwickin kanssa kesti vuodesta 1959 vuoteen 1966. Sutherlandin toinen vaimo vuosina 1966–1970 oli näyttelijä Shirley Douglas. He saivat kaksoset, joista Kiefer Sutherland on tehnyt uraa näyttelijänä ja Rachel-tytär on työskennellyt elokuvien jälkituotannossa. Sutherlandin oli vuodesta 1972 kuolemaansa asti naimisissa näyttelijä Francine Racetten kanssa. He saivat kolme lasta.
Sutherland kuoli Miamissa kesäkuussa 2024 pitkän sairauden jälkeen.