stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaihto- ja korrelaatiofunktionaali

Vaihto- ja korrelaatiofunktionaali (exchange and correlation functional) on tiheysfunktionaaliteoriassa esiintyvä, kokonaisenergiafunktionaaliin liittyvä tuntematon funktionaali, jota käytännön laskuissa joudutaan approksimoimaan. Erilaisia approksimaatiomenetelmiä on esitetty alla.
Toisin kuin aaltofunktiomenetelmässä, jossa Schrödingerin yhtälöön on olemassa useita, teoreettisesti täsmällisiä ratkaisuja, joilla oikeata ratkaisua voidaan systeemaattisesti lähestyä (esimerkiksi konfiguraatiovuorovaikutus tai häiriöteoria menetelmät) ei tiheysfunktionaaliteoriassa ole olemassa systemaattista menetelmää oikean tai paremman funktionaalin löytämiseksi. Funktionaalille on mahdollista johtaa erilaisia reunaehtoja, joita funktionaalin tulisi toteuttaa, mutta paradoksaalisesti useampia reunaehtoja toteuttava funktionaali ei ole välttämättä parempi funktionaali. Osa olemassa olevista funktionaaleista on kehitetty ilman parametreja, etsien funktionaalia joka toteuttaa tiettyjä reunaehtoja, osa taas on luotu parametrisoimalla, jolloin funktionaali kuvaa paremmin tietynlaista systeemiä (esimerkiksi heikosti vuorovaikuttavia systeemiä tai pinnalla tapahtuvia ilmiöitä).
Taustaa

Hohenbergin ja Kohnin teoreemoihin nojaten, monielektronisysteemin perustilan kokonaisenergia voidaan lausua elektronitiheyden funktionaalina:
missä  T[\rho ] on elektronien kineettinen energia,  E_{ee}[\rho ] on elektronien keskinäinen vuorovaikutus ja  E_{ext}[\rho ] on ulkoiseen potentiaaliin liittyvä potentiaalienergia (esimerkiksi molekyylisysteemissä atomien ydinten muodostama potentiaali). Ulkoinen potentiaali riippuu tutkittavasta systeemistä, mutta kineettinen energia ja elektronien välinen vuorovaikutus ovat universaaleita funktionaaleja. Niiden summaa kutsutaan Hohenberg–Kohn-funktionaaliksi  F_{HK}[\rho ]
missä  T_{S}[\rho ] on Kohn–Sham-menetelmällä määritettävä kineettinen energia,  J[\rho ] on elektronitiheyksien välinen coulombinen repulsio (ns. Hartree-repulsio) ja   E_{XC}[\rho ] on vaihto- ja korrelaatiofunktionaali, jota menetelmässä joudutaan approksimoimaan. Funktionaali sisältää osia kineettisestä energista, jota Kohn–Sham-menetelmässä ei voida kuvata (Kohn–Shamin kineettinen energia on aina pienempi tai yhtäsuuri kuin oikea kineettinen energia).
Adiabaattinen kytkentä

Adiabaattinen kytkentä (adiabatic connection) antaa vaihto- ja korrelaatiofunktionaalille eksaktin muodon ja sitä käytetään monesti lähtökohtana XC-funktionaalia approksimatiivista funktionaalia rakennettaessa. Adiabaattinen kytkentä muistuttaa monessa mielessä häiriöteoriaa. Ideana tuoda elektronien välinen vuorovaikutus Hohenberg--Kohn funktionaaliin asteittain, kirjoittamalla funktionaali muodossa
missä  {\hat {T}} kineettisen energian operaattori ja  {\hat {V}}_{ee} on elektronien välinen vuorovaikutus. Kun   \lambda =0, funktionaali kuvaa Kohn--Sham referenssitilaa, jossa elektronien välillä ei ole vuorovaikutuksia ja kun   \lambda =1 funktionaali vastaa oikeata vuorovaikuttavaa systeemiä. Vuorovaikutus kytketään päälle (eli  \lambda :0\rightarrow 1) hitaasti, siten että systeemin perustilan elektronitiheys   \rho  säilyy muuttumattomana. Tarkastelemalla vuorovaikuttavan ja Kohn--Sham systeemien funktionaaleja (ja hyödyntämällä  integraalin ominaisuuksia) saadaan
Kohn--Sham systeemille  F^{0}[\rho ]=T_{s}[\rho ], joten yhtälön vasemmalla puolella kineettisen energian termit supistuvat pois ja jäljelle jää
Vaihto- ja korrelaatioenergia voidaan kirjoittaa myös elektronitiheyden   \rho ({\textbf {r}}) ja vaihto- ja korrelaatioaukon  h_{xc}({\textbf {r}},{\textbf {r}}') välisenä vuorovaikutuksena
Paikallistiheysapproksimaatio – LDA

Homogeeniselle elektronikaasulle on mahdollista ratkaista vaihto- ja korrelaatiofunktionaali hyvin tarkasti. Paikallistiheysapproksimaatiossa (local density approximation, LDA) tuntematon vaihto- ja korrelaatiofunktionaali korvataan homogeenisen elektronikaasun funktionaalilla. Tasainen elektronikaasu ei luonnollisestikaan kuvaa mitään realistista systeemiä, mutta approksimaatio toimii kohtalaisen hyvin systeemeissä, joissa muutokset elektronitiheydessä ovat kohtalaisen pieniä, kuten esimerkiksi kiinteä metalli. Sen sijaan esimerkiksi kemian kannalta oleellisissa systeemissä, lähinnä molekyyleissä, elektronitiheydessä voi esiintyä rajujakin muutoksia ja LDA:lla määritettävät energiat ovat yleensä kaukana oikeasta.
Paikallistiheysapproksimaatiossa vaihto- ja korrelaatioenergia kirjoitetaan vaihto- ja korrelaatio-osien summana. Homogeenisen elektronikaasun vaihto-osa voidaan ratkaista eksaktisti ja korrelaatio-osaa eri elektronitiheyksissä on arvioitu laskennallisesti [Monte Carlo -simulaatio|Monte Carlo] -simulaatioiden avulla .
Ilmiselvistä puutteistaan huolimatta LDA soveltuu melko hyvin kiinteän olomuodon mallintamiseen ja antaa muun muassa kohtalaisen tarkkoja molekyylirakenteita. LDA epäonnistuu kuitenkin energetiikassa ja esimerkiksi sidosenergiat voivat poiketa todellisista arvoista useita elektronivoltteja (1 eV ≈ 100 kJ mol−1). Moderneissa funktionaaleissa LDA:n puutteita korjataan huomioimalla elektronitiheyden epähomogeenisuus elektronitiheyden gradientilla tai korkeammilla derivaatoilla. Vaikka teoriassa oikea funktionaali ei riipukaan elektronien spinistä, kirjoitetaan elektronitiheys yleensä kahden spintiheyden summana,
Gradienttikorjaus – GGA

Luonteva parannus LDA-malliin, on huomioida elektronitiheyden epähomogeenisuus tekemällä funktionaalista riippuvainen ympäristöstään. Huomioimalla funktionaalissa elektronitiheyden gradientti saadaan niin kutsuttu yleistetty gradienttiapproksimaatio (generalized gradient approximation, GGA). Jos funktionaalissa huomioidaan korkeampia derivaattoja, kutsutaan funktionaalia meta-GGA funktionaaliksi. Kuten LDA-funktionaalitkin, GGA-funktionaalit kirjoitetaan yleensä vaihto- ja korrelaatio-osien summana. Gradientti huomioidaan niin kutsutaan redusoidun gradientin  s_{\sigma }({\vec {r}}) avulla, joka periaatteessa kuvaa elektronitiheyden poikkeavuutta homogeenisuudestä. Gradienttikorjattu funktionaali rakennetaan yleensä paikallistiheysapproksimaation päälle.
Osa gradienttikorjatuista funktionaaleista on rakennettu ab initio eli nojaten teoriaan, osa on parametrisoitu laskuihin tai sovitettu dataan. Yleinen ei-empiirinen yleisfunktionaali on Perdew–Burke–Ernzerhofin PBE-funktionaali , jossa esimerkiksi vaihtoenergian lauseke on muotoa
missä funktion  F(s) parametrit on valittu siten, että  F(s)\leq 1.804 (Lieb–Oxford-raja).
Luettavaa

W. Koch, M. C. Holthausen: A chemist's guide to density functional theory.  Wiley-Vch Weinheim, 2001.  ISBN 978-3-527-30372-4
C. J. Cramer: Essentials of computational chemistry: theories and models.  John Wiley & Sons, Ltd, 2004.  ISBN 978-0-470-09182-1
D. S. Sholl, J. A. Steckel: Density functional theory, a practical introduction.  John Wiley & Sons, Inc, 2009.  ISBN 978-0-470-37317-0
Valetangarat

| Valetangarat |
| --- | --- |
 Valkosilmätangara (Mitrospingus cassinii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Valetangarat Mitrospingidae  Barker et al., 2013
Katso myös
   Valetangarat Wikispeciesissä   Valetangarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valetangarat (Mitrospingidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin heimon lajit on luettu kuuluviksi tangaroihin, mutta molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella on sittemmin erotettu tähän heimoon. Valetangarojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 4 lajia.
Valetangaroita tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta. Niiden elinympäristöä ovat metsät ja ravintoa hedelmät ja selkärangattomat eläimet. Väritys vaihtelee vihreästä mustan ja valkoisen kirjavaan.
Suvut ja lajit > Valkosilmätangarat Mitrospingus

Tepuitangara Mitrospingus oleagineus
Valkosilmätangara Mitrospingus cassinii
Suvut ja lajit > Lajeja, joilla on oma sukunsa

Verinokkatangara Lamprospiza melanoleuca
Viherlörppötangara Orthogonys chloricterus
Val-de-Travers

| Val-de-Travers |
| --- | --- |

 vaakuna

 Val-de-Travers
 Koordinaatit: 46°55′N, 6°35′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Neuchâtelin kantoni
Hallintoalue (région):  Val-de-Traversin alue
9 kunnan yhdistyminen:  1.1.2009
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  124,74 km²
Korkeus:  692–1 469 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  10 558
 – Väestötiheys:  85 as./km²
 
 www.val-de-travers.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Val-de-Travers on kaupunki Luoteis-Sveitsissä Neuchâtelin kantonissa. Siellä on runsaat 10 000 asukasta. Kaupungin keskuspaikka on Travers.
Historia

Kaupunki perustettiin vuoden 2009 alussa, kun yhdeksän Traversin laakson kuntaa ( Boveresse, Buttes, Couvet, Fleurier, Les Bayards, Môtiers, Noiraigue, Saint-Sulpice ja Travers) yhdistettiin.
Sijainti

Val-de-Travers sijaitsee Areusejoen laaksossa Neuchâtelinjärven luoteispuolella Juravuoristossa. Neuchâtel on kaupungin itäpuolella parinkymmenen kilometrin päässä.lähde?
Liikenne

Valtatie 10 Neuchâtelista Ranskan puolelle Pontarlieriin kulkee Val-de-Traversin kautta.lähde?
SBB:n rautatie Neuchâtelista Pontarlieriin kulkee kaupungin kautta. Lisäksi Traversissa haarautuu Transports Régionaux Neuchâtelois -yhtiön (TRN) rautatie Traversin laakson perukkaan Buttesiin.
Aiheesta muualla

Val-de-Travers (Gemeinde) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  14.2.2017. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Klauser, Eric-André: Val-de-Travers (Tal) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  5.3.2014. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Val-de-Travers Wikimedia Commonsissa
| n k Neuchâtelin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (ransk. région) (4 kpl, 1.1.2018–) ja kunnat (31 kpl, 1.1.2018–)
 Littoral: Boudry • Corcelles-Cormondrèche • Cornaux • Cortaillod •  Cressier • Enges • Hauterive • La Grande-Béroche •  La Tène • Le Landeron • Lignières • Milvignes • Neuchâtel • Peseux • Rochefort • Saint-Blaise
 Montagnes: Brot-Plamboz • La Brévine • La Chaux-de-Fonds • La Chaux-du-Milieu • La Sagne • Le Cerneux-Péquignot • Le Locle • Les Brenets  • Les Planchettes • Les Ponts-de-Martel
 Val-de-Ruz : Val-de-Ruz • Valangin
 Val-de-Travers: La Côte-aux-Fées • Les Verrières • Val-de-Travers
Shenzhen

| Shenzhen 深圳 |
| --- | --- |

 Shenzhenin kaupunki Guangdongin maakunnan kartalla
 Shenzhen
 Koordinaatit: 22°33′0″N, 114°06′0″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Guangdong
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 997,5 km²
Väkiluku (2020):  17 560 000
 
 english.sz.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shenzhen (kiin.: 深圳; pinyin: Shēnzhèn; Jyutping: Sam1zan3, pha̍k-fa-sṳ: Chhṳ̂m-chun) on kaupunki Guangdongin maakunnassa eteläisessä Kiinassa. Kaupunki sijaitsee Hongkongin erityishallintoalueen pohjoispuolella. Nykyinen Shenzhen on muodostunut vuonna 1980 perustetusta erikoistalousalueesta, joka on kasvanut räjähdysmäisesti. Vielä vuonna 1979 alueella oli vain noin 30 000 asukasta, mutta vuoden 2020 väestönlaskennassa asukasluku oli jo 17 560 000. Kasvu perustui alun perin paljolti halvalle ja runsaalle työvoimalle, mutta nykyisin teollinen tuotanto painottuu paljolti korkeaan teknologiaan.
Maantiede

Shenzhen sijaitsee Guangdongin maakunnassa Kaakkois-Kiinassa heti Hongkongista pohjoiseen. Shenzhenin hallinnollisen alueen koko on 1 997,5 km². Alue on Etelä-Kiinan meren rannikkoa ja se sijaitsee hieman Kravun kääntöpiirin eteläpuolella. Shenzhenin etelärajalla kaupungin erottaa Hongkongista Shenzhenjoki. Pohjoisessa sen naapurikaupunkeja ovat Dongguan ja Huizhou. Helmijoen suisto sijaitsee Shenzhenin länsipuolella. Idässä sijaitsevat Dayan- ja Dapenginlahdet. Shenzhenin tekojärvi on Shenzhenin ja Hongkongin pääasiallinen veden lähde.
Maantiede > Ilmasto

Shenzhenissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea monsuuni-ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 23 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 960 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 15 °C. Sateisin kuukausi on elokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 330 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 29 millimetriä.
Historia

Nimi Shenzhen viittaa vapaasti käännettynä syviin ojiin. Alue onkin vanhaa maatalousaluetta, ja sen asukkaat saivat perinteisesti elinkeinonsa maanviljelystä ja kalastuksesta. Ensimmäinen maininta Shenzhenistä on Ming-dynastian valtakaudelta vuodelta 1410. Hakka-kiinalaisia muutti alueelle 1700-luvun alussa. Ennen Shenzenin erikoistalousalueen perustamista Shenzhen oli tulliasema brittien hallitseman Hongkongin ja Kiinan rajalla. Sen asukasluku vuonna 1979 oli vain noin 30 000.
Kiinan erikoistalousalueita alettiin suunnitella Deng Xiaopingin taloudellisten uudistusten myötä vuonna 1978. Shenzhenin erikoistalousalue perustettiin toukokuussa vuonna 1980 neljästä entiseen Baoanin piirikuntaan kuuluneesta kaupunkipiiristä (Nanshan, Futian, Luhou, Yantian). Alkuperäisellä alueella oli kokoa 327,5 km², mutta sittemmin siihen on liitetty alueita sen ympäriltä. Erikoistalousalueen paikka valittiin Hongkongin läheisyyden takia. Brittien Hongkongin talous kasvoi tuolloin nopeasti, ja Shenzhen houkutteli sen sijoittajia manner-Kiinan puolelle etenkin halvan työvoiman avulla. Ero Hongkongiin tehtiin kuitenkin selväksi korkealla raja-aidalla.
Shenzhen kasvoi vuodesta 1980 alkaen räjähdysmäisesti. Sen uudet asukkaat muuttivat pääasiassa maaseudulta Kiinan muista osista. 1980- ja 1990-luvuilla alueen teollisuus keskittyi etenkin halpaan ja paljon työvoimaa vaatineeseen alhaisen tason tuotantoon, mutta elintaso Shenzhenissä oli joka tapauksessa selvästi muuta Kiinaa korkeampi. Vuosikymmenessä Shenzhenin asukasluku oli kasvanut 1,5 miljoonaan ja sen kehityksestä tehtiin malli muille Kiinan alueille. Suureen kasvuvauhtiin viitattiin Kiinassa Shenzhenin vauhtina.
Hallinto

Shenzhen on hallinnollisesti maakuntatason hallinnon alainen kaupunki, johon kuuluu kahdeksan piirikuntaa (Luohu, Futian, Nanshan, Yantian, Bao'an, Longgang, Longhua ja Pingshan) ja kaksi ”uutta aluetta” (Guangming ja Dapeng). Shenzhenin erikoistalousalue on kattanut koko kaupungin alueen vuodesta 2010 lähtien.
Talous

Vuonna 2017 Shenzhenin bruttokansantuote oli 2 243,84 miljardia miljardia renminbiä. Asukasta kohden bruttokansantuote, 183 127 renminbiä, on Guangdongin maakunnan suurimpia. Tertiaarisektorin osuus bruttokansantuotteesta oli 58,6 %, ja se ylitti 50 % rajan ensimmäisen kerran vuonna 2008. Sekundaarisektorin osuus oli 41,3 % ja primaarisektorin 0,1 %.
Shenzenin kasvu sen erikoistalousalueen perustamisen jälkeen on ollut räjähdysmäistä. Erikoistalousalueella kokeiltiin markkinatalouden uudistuksia ennen kokemusten hyödyntämistä muualla Kiinassa. Nykyisin kaupunki onkin muun muassa Kiinan innovaatio-, teknologia-, tekoäly-, bioteknologia ja startup-yritysten keskus. Korkean teknologian teollisuus muodostaa yhden Shenzenin teollisuuden kulmakivistä. Korkean teknologian yritysten nettotuotto vuonna 2017 oli 735,9 miljardia renminbiä. Kolme talouden muuta tärkeää osa-aluetta ovat rahoituspalvelut, logistiikka ja kulttuuriala. Vuonna 2017 Shenzenin vienti vastasi 10,8 % koko Kiinan viennistä. Nettotuotossa laskettuna viennistä 46,7 % koostui korkean teknologian tuotteista.
Shenzenissä käy myös turisteja. Vuonna 2017 matkailijoiden lukumäärä oli 60,22 miljoonaa, ja heistä 12,07 miljoonaa saapui ulkomailta tai Hongkongista. Etenkin hongkongilaisia vetää Shenzheniin sen halvemmat hinnat.
Liikenne

Shenzhenistä on rautatieyhteys Kantoniin luoteessa, Pekingiin pohjoisessa ja Fujianin maakuntaan idässä. Kaupungista on bussiliikennettä kaikkiin Guangdongin suuriin asutuskeskuksiin, Hongkongiin ja Macaolle, sekä yli 20 Kiinan maakuntaan. Shenzhenin sisäisessä bussiliikenteessä kulki vuonna 2016 noin 10 miljoonaa matkustajaa päivittäin. Hongkongin ja Shenzhenin välinen liikenne on vilkasta. Vuonna 2016 rajan ylitti 239 miljoonaa henkilöä ja 15,84 miljoonaa ajoneuvoa. Rajalla sijaitsee 15 raja-asemaa. Luohun asema on maaliikenteessä mitattuna Kiinan suurin raja-asema.
Shenzhenin metrossa on kahdeksan linjaa, joiden lisäksi yhden uuden linjan on määrä avautua vuoden 2018 aikana. Rakenteilla on kaikkiaan 12 uutta linjaa ja metroa käyttää päivittäin noin 4,5 miljoonaa matkustajaa.
Kaupunkia palvelee myös Shenzhen Bao’anin kansainvälinen lentoasema, jonka kautta vuonna 2016 kulki 41,98 miljoonaa matkustajaa ja 1,13 miljoonaa tonnia tavaraa. Shenzhenin satama oli vuonna 2015 maailman viidenneksi suurin konttisatama ja Kiinan kolmanneksi suurin satama Hongkongin sataman ja Shanghain sataman jälkeen.
Väestö

Shenzhenin asukasluku oli Kiinan vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 17 560 000.
Kiinassa väestö jaetaan hukou-asumisoikeusjärjestelmän kautta maaseudun ja kaupunkien asukkaisiin. Shenzhenissä noin kolmasosalla (4 347 200 vuonna 2016) on pysyvä asumisoikeus kaupungissa. Valtaosa Shenzhenin asukkaista on muuttanut maaseudulta. Muuttajien asema saattaa vaikeuttaa esimerkiksi kouluun pääsyä, vaikkakin järjestelmään on tehty joitakin helpotuksia. Virallisten lukujen lisäksi Shenzhenissä on suuri joukko kaupungissa laittomasti asuvia. He vaihtavat usein paikkakuntaa kausittain tehden väliaikaisesti tarjolla olevia töitä. Asemansa takia he eivät voi hyödyntää monia julkisia palveluja.
Shenzhenin pääkieli on lähialueiden kantoninkiinan sijaan mandariinikiina. Ero johtuu suuresta määristä muuttajia kaupungin alueella. Etenkin nuorista suuri osa puhuu kuitenkin myös kantoninkiinaa ja englantia.
Koulutus

Shenzhenissä toimii yhteensä 12 korkeamman asteen oppilaitosta, joissa oli vuonna 2016 yhteensä 91 900 opiskelijaa. Kaupungissa toimivia yliopistoja ovat esimerkiksi Shenzhenin yliopisto ja South University of Science and Technology of China. Hongkongin kiinalainen yliopisto avasi vuonna 2014 kampusalueen Shenzhenissä, ja Shenzhenin yliopistokaupungissa toimivat esimerkiksi Tsinghua-yliopisto, Pekingin yliopisto ja Sun Yat-senin yliopisto. Peruskouluja Shenzhenissä oli vuonna 2016 337 ja niissä 911 000 opiskelijaa.
Urheilu

Kaupunki järjesti vuoden 2011 kesäuniversiadit. Kilpailuihin osallistui yli 7 500 urheilijaa 152 maasta. Shenzhenin suurempiin urheilukeskuksiin lukeutuvat Universiade Center ja Shenzhen Bay Sports Center. Shenzhen Football Club on paikallinen jalkapalloseura. Kaupungissa järjestettäviin urheilutapahtumiin lukeutuvat WTA Shenzhen Open, ATP 250 Shenzhen Open ja Shenzhenin kansainvälinen maraton.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shenzhen Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Shenzhen Wikivoyagessa (englanniksi)
Kaupungin verkkosivusto
| n k Megakaupungit |
| --- | --- |
Afrikka (3):  Kairo  Kinshasa  Lagos 
Aasia (29):  Bangalore  Bangkok  Chengdu  Chennai  Chongqing  Delhi  Dhaka  Hangzhou  Hồ Chí Minh  Hyderabad  Istanbul  Jakarta  Kalkutta  Kanton  Karachi  Keihanshin  Lahore  Metro Manila  Mumbai  Nagoya  Peking  Soul  Shanghai  Shenzhen  Teheran  Tianjin  Tokio  Wuhan  Xiamen 
Eurooppa (5):  Istanbul  Lontoo  Moskova  Pariisi  Rein–Ruhr 
Pohjois-Amerikka (3):  Los Angeles  México  New York 
Etelä-Amerikka (5):  Bogotá  Buenos Aires  Lima  Rio de Janeiro  São Paulo 
Shenzheniä Hongkongin rajalla, taustalla Shenzhenjoki.
Näkymää Nanshanissa.
East Pacific Center.
Näkymä Shenzheniin Lianhuashanin puistosta.
Valajaskosken vesivoimalaitos

| Valajaskosken vesivoimalaitos |
| --- | --- |
 Näkymä voimalaitoksesta alavirtaan.
Valtio:  Suomi 
Sijainti:  Rovaniemi 
Koordinaatit:  66°25′26″N, 25°32′24″E
Rakentaminen alkoi:  1957
Valmistunut:  1960
Perustaja:  Kemijoki Oy
Pääurakoitsija:  Hemmo Arponen
Suunnittelija:  Imatran Voima Oy & Kai Blomstedt
Omistaja:  Kemijoki Oy
Pato
Tyyppi:  gravitaatiopato (betoni), maapato
Vesistö:  Kemijoen vesistö
Joki tai koski:  Kemijoki 
Korkeus:  26 m
Juoksutuskanavia:  4
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Valajaskosken voimalan allas
Järvinumero:  65.132.2.001
Pinta-ala:  13,6 km²  
Keskikorkeus:  74,1 m  
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Käyttötarkoitus:  vesivoima
Pudotuskorkeus:  11,5 m
Rakennevirtaama:  1 050 m³/s
Turbiinit:  3 × Kaplan (33,6 MW)
Kapasiteetti:  101 MW
Vuosituotanto:  365 GWh
 fiValajaskosken vesivoimalaitos 
Commons:  luokka
Valajaskosken voimalaitos on Kemijoki Oy:n omistama vesivoimalaitos Kemijoessa Rovaniemellä noin 15 kilometriä kaupungista alavirtaan eli etelään.
Voimala

Voimalan alueella on maapatoa 370 metriä, korkeimmillaan 26 metriä, sekä betonipatoa 158 metriä. Voimalapadossa on neljä tulva-aukkoa. Voimalan putouskorkeus on 11,5 metriä, ja siinä on kolme pystyakselista koneistoa. Niissä on Kaplan-turbiinit, jotka tuottavat tehoa yhteensä 101 MW eli kukin 33,6 MW. Koneistot peruskorjattiin vuosina 2001–2003. Peruskorjauksen ja vuonna 2003 tehdyn perkauksen jälkeen voimalan teho nousi 31 MW. Koneistojen turbiinien juoksupyörän halkaisija on 6,756 metriä ja pyörimisnopeus 75 kierrosta minuutissa. Keskivesiolosuhteissa voimalan vuotuinen energiantuotto on 365 GWh, kun rakennusvirtaama on 1 050 m³ vettä sekunnissa.
Voimalan yläkanava on 150 metriä ja alakanava 330 metriä pitkä. Alakanavan pohjan leveys on 95 metriä.
Valmetin Rautpohjan tehdas Jyväskylästä toimitti voimalaitoksen patoon kolme patoluukua, joiden koko on 16*14,4 metriä ja yhden kooltaan 16*10,4 metriä. Ne olivat kaikkien aikojen suurimmat Rautpohjan tehtaan valmistamat voimalaitoksen patoluukut. Patoluukkujen valmistaminen lopetettiin tämän tilauksen jälkeen ja tehdas keskittyi pelkästään paperikoneiden valmistamiseen.
Patoallas

Valajaskosken voimalan altaan pinta-ala on 1 400 hehtaaria eli 14 km². Se on 13,1 kilometriä pitkä ja 9,8 kilometriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 81 kilometriä. Patoaltaan vedenpinnan korkeus on 74,1 metriä mpy.
Historiaa

Voimalaitos valmistui vuosien 1957 ja 1960 välisenä aikana. Työvoimaa rakennustöissä oli enimmillään noin 1 400 henkeä. Voimalan suunnittelusta vastasi Imatran Voima Oy, arkkitehtina toimi Kai Blomstedt ja rakennustyömaan päällikkönä diplomi-insinööri Hemmo Arponen.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ala-Kemijoen alueella (65.1) Petäjäskosken voimalaitoksen alueeseen (65.13), jonka Niskanperän alueella (65.132) patoallas sijaitsee.
Valajaskosken voimalan altaan alueella on 20 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Salmijärvi (128 ha), Harjulampi (43 ha) ja 
Keinuvuopaja (24 ha), joita erottaa joesta penger tai kannas. Rautiojärvi (22 ha) laskee altaaseen Paavonojaa myöten ja Mäntylampi (10 ha) Povariojaa myöten Illinvuopajaan.
Valegaviaali

| Valegaviaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Krokotiilieläimet Crocodylia
Heimo::  Krokotiilit Crocodylidae
Suku::  Valegaviaalit Tomistoma  Müller, 1846
Laji::  schlegelii
Kaksiosainen nimi
 Tomistoma schlegelii  Müller, 1838 
 Valegaviaalin levinneisyys
Katso myös
   Valegaviaali Wikispeciesissä   Valegaviaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valegaviaali eli sundagaviaali (Tomistoma schlegelii) on kaakkoisaasialainen krokotiili. Se pyytää kaloja ravinnokseen.