stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hindukalenteri

Historia
Jumalat
Suuntaukset
Mytologia
Uskomukset ja tavat
Dharma
Artha
Kaama
Mokša
Karma
Samsara
Jooga
Bhakti
Mayasura
Puja
Mandir
Suuntaukset
Shaivismi
Vaishnavismi
Veerashaivismi
Smartismi
Reformihindulaisuus
muut suuntaukset
Tekstit
Veda-kirjat
Upanishad
Ramayana
Mahabharata
Bhagavad Gita
Purana
muut tekstit
Katso myös
Krishna-liike
Kastilaitos
Kalenteri
Hindulaisuuden kritiikki
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Hindukalenteri on hindulaisuudessa käytetty kalenteri. Sen perusyksikkö on kuukausi, jossa on 29,5 vuorokautta. Vuodessa on 12 kuukautta eli 354 päivää. Juhlapäivät siirtyvät siis aurinkovuoteen nähden 11 päivää joka vuosi. Siksi noin joka kolmas vuosi kalenteriin lisätään karkauskuukausi, jotta vuodenajat pysyisivät edes jotakuinkin paikoillaan.
Vuosi vaihtuu yleensä Diwali-juhlan jälkeisestä uudestakuusta. Maallisessa käytössä vuosien numerointi aloitetaan yleensä vuodesta 57 eaa. tai 78. Niinpä vuosi 2010 on joko 2067 tai 1932, laskutavasta riippuen.  Rituaalitarkoituksiin on vielä kolmas vuosien numerointitapa.
Intialainen ajanlasku on erotettu hindukalenterista vuoden 1957 kalenteriuudistuksessa.
Hindukalenteriin kuuluu lukuisia vuosittaisia juhlia. Taulukossa on kaksitoista tärkeintä ja niiden summittainen ajoittuminen  gregoriaanisessa kalenterissa.
| Juhla | Kuukausi | Jumala |
| --- | --- | --- |
| Sarasvati puja | tammikuu | Sarasvati |
| Maha Shiva Ratri | helmi-maaliskuu | Shiva |
| Holi | maaliskuu | Vishnu |
| Rama Navami | maalis-huhtikuu | Rama |
| Hanuman Jayanti | huhtikuu | Hanuman |
| Ratha Yatra | kesä-heinäkuu | Jagannatha |
| Raksha Bandhana | elokuu | - |
| Janmashtami | elo-syyskuu | Krishna |
| Ganesh Chaturthi | elo-syyskuu | Ganesh |
| Navaratri Durga Puja | syys-lokakuu | Shakti,  Parvati |
| Dussehra | lokakuu | Rama |
| Diwali | loka-marraskuu | Lakshmi, Rama |
Torvikielot

| Torvikielot |
| --- | --- |
 Kalliokielo (Polygonatum odoratum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Nolinoideae
Suku::  Torvikielot Polygonatum  Mill.
Katso myös
   Torvikielot Wikispeciesissä   Torvikielot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Torvikielot eli kalliokielot (Polygonatum) on viidenkymmenen kasvilajin suku. Joitakin sen jäseniä käytetään koristekasveina, toisia perinteisinä rohdoskasveina kiinalaisessa lääketieteessä. Luonnonvaraisia lajeja Suomessa ovat lehtokielo ja kalliokielo.
Torvikielolajeja

kaarikielo tai lännenkalliokielo (Polygonatum biflorum)
pikkukalliokielo (Polygonatum humile)
lehtokielo (Polygonatum multiflorum)
kalliokielo (Polygonatum odoratum)
viherkielo (Polygonatum pubescens)
kiehkurakielo (Polygonatum verticillatum)
Koristekasveina käytettyjä lajeja:
kirjavalehtinen kalliokielo (Polygonatum odoratum 'Variegatum')
lännenkalliokielo (Polygonatum biflorum, syn. P. commutatum)
lehtokielo (Polygonatum multiflorum)
tarhakielo eli tarhakalliokielo (Polygonatum × hybridum, kalliokielon ja lehtokielon risteymä)
kiehkurakielo (Polygonatum verticillatum)
Rohtokasveina käytettyjä lajeja:
Polygonatum sibiricum
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Polygonatum
Kalliokielot (Polygonatum)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161152  Wikispecies: Polygonatum  APDB: 193931  APNI: 136651  BOLD: 121263  CoL: 8W2LK  EoL: 33609  EPPO: 1PGTG  FNA: 126394  FoC: 126394  GBIF: 2769995  GRIN: 9709  iNaturalist: 51056  IPNI: 24672-1  IRMNG: 1033369  ITIS: 43005  NBN: NHMSYS0000461836  NCBI: 16195  NZOR: 08cc3376-f7b1-412f-a438-5f721d4eaeee  Open Tree of Life: 20731  PLANTS: POLYG2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:24672-1  Tropicos: 40014007  VASCAN: 1575  VicFlora: 71c48742-4d9a-4a78-a59d-c9ed9b3be840  WFO: wfo-4000030741  WoRMS: 426045
Krisztina Tóth

Krisztina Tóth
Krisztina Tóth (5. joulukuuta 1967 Budapest) on unkarilainen runoilija ja prosaisti ja kääntää ranskalaista runoutta unkariksi. Hän on koulutukseltaan kuvanveistäjä.
Tóth kuuluu Unkarin arvostetuimpiin runoilijoihin ja on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa József Attila -palkinnon vuonna 2000. Hänen runojaan on käännetty monille kielille.
Runoilijana 1990-luvulla aloittanut Tóth on novellikokoelmassaan Viivakoodi (2006) käsitellyt reaalisosialismin viimeisiä vuosia Unkarissa. Hän sanoo, ettei kuitenkaan ole sisällyttänyt teksteihinsä poliittista sanomaa, vaan tuo asioita esille pienten yksityiskohtien kautta.
Suomennetut teokset

(2006) Vonalkód: tizenöt történet; suom. Viivakoodi: 15 novellia (2009, Avain; suom. Juhani Huotari; ISBN 978-952-5524-72-7)
Tosinimi

Tosinimi on kohteensa nimi, joka ilmaisee sen todellista luonnetta. Magiassa, uskonnollisessa invokaatiossa ja mystiikan mantroissa kohteisiin viittaaminen pyhän kielen sanoilla tai muuten voimallisilla sanoilla on ollut keskeistä ainakin antiikista ajoista asti.
Kansantarut

Kansanperinteessä henkilön tai olennon (ehkä jopa jumalan) tosinimen tunteminen antaa voiman vaikuttaa tähän maagisesti.
Skandinaavisissa myyteissä maagisia petoja kuten Nix saatettiin kukistaa kutsumalla niitä tosinimillään.
Renessanssin demonologia (jota katolinen kirkko yhä harjoittaa Suomessakin) perustuu ajatukseen, että demoniin saadaan valtaa tietämällä sen tosinimi (ks. manaus).
Muinaiset juutalaiset uskoivat Jumalan nimen olevan niin voimallinen, että sen lausuminen kiellettiin. Myös nykykristittyjen fraasia "Isän, Pojan ja Pyhän hengen nimeen" käytetään taikasanojen tavoin.
Kryptografiassa

Kryptografiassa termi "tosinimi" ("true name") voi tarkoittaa nimeä, joka identifioi kohteensa yksikäsitteisesti globaalissa nimiavaruudessa.
Juhani Toukola

Juhani Antero Toukola (s. 19. marraskuuta 1956, Turku) on Suomen valtakunnanvouti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Aurajoen yhteiskoulusta 1975 ja valmistui 1982 oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta.
Työuransa Toukola aloitti Loviisan virkaa toimittavana kaupunginvoutina 1982–1984 ja hän siirtyi sieltä Haminan viransijaiseksi kaupunginvoudiksi vuosiksi 1984–1985. Vuodet 1986–1988 Toukola toimi oikeusministeriössä viransijaisena suunnittelijana, viransijaisena nuorempana hallitussihteerinä, virkaa toimittavana nuorempana hallitussihteerinä ja viransijaisena ulosoton ylitarkastajana. Hän jatkoi työtään Helsingin ulosottoviraston virkaa toimittavana kaupunginvoutina 1988–1990, kaupunginvoutina 1991–1996 ja kihlakunnanvoutina 1996–2004. Helsingistä Toukola siirtyi Vantaan kihlakunnanviraston ulosotto-osaston johtavaksi kihlakunnanvoudiksi 2004. Vantaalta Toukola palasi oikeusministeriöön määräaikaiseksi ulosottojohtajaksi vuosiksi 2006–2009 ja sieltä Itä- ja Keski-Uudenmaan ulosottoviraston johtavaksi kihlakunnanvoudiksi 2008. Vuodesta 2010 lähtien Juhani Toukola on toiminut Turussa valtakunnanvoudinviraston valtakunnanvoutina.
Virkatyönsä ohella Toukola on toiminut muun muassa Suomen kaupunginvoutien yhdistyksen (sittemmin Suomen kihlakunnanvoudit ry:n) hallituksen jäsenenä 1991, sihteerinä 1992–1998 ja puheenjohtajana 1998–2007. Kansainväliseen järjestötoimintaan hän on osallistunut International Association of Sheriff Officers and Judicial Officers -järjestön Suomen edustajana 1995–2007. Toukola on osallistunut myös muiden järjestöjen toimintaan sekä työskennellyt valiokunnissa ja toimikunnissa. Vapaa-ajallaan hän osallistuu innokkaasti lintujen tarkkailuun ja bongaukseen.
Karl Kling

| Karl Kling |
| --- | --- |
 Karl Kling ja Mercedes W196 näytösajossa Nürburgringillä vuonna 1976.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1910  Gießen 
Kansalaisuus:   Saksa
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1954–1955
Talli(t):  Mercedes-Benz
Kilpailuja:  11
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  2
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  17
Ensimmäinen kilpailu:  Ranskan Grand Prix 1954
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1955
Karl Kling (16. syyskuuta 1910 Gießen, Hessen, Saksa– 18. maaliskuuta 2003 Gaienhofen, Baden-Württemberg, Saksa) oli saksalainen autourheilija. -kuljettaja. Hän osallistui yhteensä yhteentoista Formula 1:n MM-osakilpailuun voittamatta niistä yhtään. Hän kuitenkin sijoittui heti ensimmäisessä kilpailussaan toiseksi. MM-pisteitä hän saavutti 17.
Formula 1 > 1954

Formula 1 -kausi 1954 oli ensimmäinen F1:n MM-kausi, jolla Kling oli mukana. Hän ajoi Daimler-Benz AG -tallissa Mercedes-Benzin W196-autoa.
Ranskan Grand Prix oli ensimmäinen kilpailu, johon Kling osallistui. Aika-ajoissa hän selviytyi toiseen lähtöruutuun. Kilpailussa maaliin tullessa hän onnistui pitämään tuon sijoituksen. Eroa voittaneeseen Juan Manuel Fangioon oli vain 0,1 sekuntia. Kling sai toisesta sijastaan kuusi MM-pistettä.
Britannian Grand Prix'hin hän lähti kuudennesta lähtöruudusta. Maaliin hän ajoi yhden sijan hävinneenä, seitsemäntenä. Eroa voittoon ajaneeseen José Froilán Gonzálezin oli kolme kierrosta.
Saksan Grand Prix'ssa Kling teki suurimman nousunsa. Lähtöruutu oli kaikkein viimeinen, 23:s. Maaliin hän kuitenkin onnistui ajamaan neljäntenä. Neljännestä sijasta saadun kolmen pisteen lisäksi hän ajoi nopeimman kierroksen, josta hän sai vielä yhden pisteen. Pisteitä hän sai kilpailusta siten yhteensä neljä. Klingin nousua joukon hänniltä pisteille avusti kymmenen auton keskeytys. Kilpailua tosin varjosti Onofre Marimónin kuolema edellisen päivän harjoituksissa.
Sveitsin ja Italian Grand Prix't päätyivät Klingin osalta keskeytyksiin. Sveitsin kilpailuun hän lähti ruudusta viisi ja Italian kilpailuun ruudusta neljä. Kauden päättäneessä Espanjan Grand Prix'ssa Kling onnistui nousemaan lähtöruudusta 12 pisteille viidenneksi. Kilpailusta hän sai kaksi MM-pistettä.
Kauden loputtua Klingillä oli pisteitä yhteensä 12 ja hän sijoittui kuljettajien MM-pistetaulukossa sijalle viisi.
Formula 1 > 1955

Kaudella 1955 Kling jatkoi samassa tallissa kuin edelliselläkin kaudella.
Kauden ensimmäisessä kilpailussa, Argentiinan Grand Prix'ssa, Kling sijoittui neljänneksi, mutta hän jakoi sijoituksen Hans Herrmannin ja Stirling Mossin kanssa. Jokainen heistä sai sijoituksesta yhden MM-pisteen.
Belgiassa ja Hollannissa Kling joutui keskeyttämään, kuten myös kauden päättäneessä Italian Grand Prix'ssa. Hollannin ja Italian GP:ihin Kling lähti ruudusta kolme. Britannian Grand Prix oli Klingille tulosten perusteella kauden kohokohta. Neljännestä ruudusta kilpailuun lähtenyt Kling onnistui sijoittumaan kolmanneksi. Sijoituksestaan hän sai neljä MM-pistettä.
Kauden päätteeksi Klingille oli kertynyt pisteitä viisi ja hän sijoittui kuljettajien MM-pistetaulukossa sijalle 11.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1954 | Daimler-Benz AG | Mercedes | ARG  | IND  | BEL  | FRA 2 | GBR 7 | GER 4 | SWI Kesk. | ITA Kesk. | ESP 5 | 5. | 12 |
| 1955 | Daimler-Benz AG | Mercedes | ARG 4 | MON  | IND  | BEL Kesk. | DUT Kesk. | GBR 3 | ITA Kesk. |  |  | 11. | 5 |
↑  Jaettu auto yhdessä Hans Herrmannin ja Stirling Mossin kanssa.
Aiheesta muualla

StatsF1.com – Karl Kling
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Maalaispoika oon

| Maalaispoika oon Mikko Alatalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1974
 Studio : Finnvox-studiot, Helsinki
 Julkaistu: tammikuussa 1975   1993 (CD)
 Formaatti: LP-levy (LRLP 122)   C-kasetti (LRC 122)  CD-levy (LRCD 122)
 Tuottaja(t): Otto Donner
 Tyylilaji: iskelmä, poprock
 Kesto: 37.25   42.07 (CD)
 Levy-yhtiö: Love Records
 Levymerkki: Love Records
Listasijoitukset
  Suomi: 39. (albumilista)    Suomi: 2. (fyysinen albumilista)
Mikko Alatalon muut julkaisut
|   | Maalaispoika oon 1975 | Hasardi 1976 |
Maalaispoika oon on suomalaislaulaja Mikko Alatalon soolouran tammikuussa 1975 julkaistu esikoisalbumi. Albumin musiikki oli pääasiassa huumoria ja vakavia yhteiskunnallisia asioita sekoittavaa poprockia ja siinä näkyivät artistin koko tulevan tuotannon lähtökohdat.
Tyyli, kappalemateriaali ja arvioita

Albumi ilmestyi aikana, jolloin iskelmätähdet levyttivät lähinnä ulkomaisia käännöskappaleita. Alatalo oli yksi harvoista suomenkielisistä lauluntekijöistä Hectorin, Juice Leskisen, Irwin Goodmanin ja Dave Lindholmin ohella, jotka itse sävelsivät omat kappaleensa. Levyn tunnetuin kappale on sen nimiraita, jonka Alatalo teki muutaman Leskisen valmiin rivin innoittamana. Nimikappaleesta Alatalo kertoo lisäksi, että siinä hänen kanssaan taustoja laulaa Donner ja hän itse soittaa slide-kitaraa. Muita levyn tärkeimpiä kappaleita ovat historian kehitystä, sortoa ja muutoksen väistämättömyyttä vasemmistolaisesti käsittelevä ”Comedienne”, rakkauslaulut ”Ruskaa” ja ”Babyface”, sekä saunaa ylistävä ”Kotisaunan lauteilla”. Albumin ydinkokoonpanossa soittavat pianisti Olli Ahvenlahti, kitaristit Eero Lupari ja Hasse Walli, basisti Paavo ”Pave” Maijanen sekä rumpali Esko Rosnell. Albumin CD-versiolla on bonuksina Alatalon vanhat singlehitit ”Hän hymyilee kuin lapsi” ja ”Syli”.
Alatalo kommentoi albuminsa saamaa vastaanottoa Peter von Baghin ja Ilpo Hakasalon Iskelmän kultaisessa kirjassa vuonna 1986:
» Oli oikeastaan aika hauska tunne, kun ihmiset tulivat tuolla jossain Helsingissä nykäisemään hihasta ja sanomaan, että hei, mäkin oon maalaispoika. Rinteen Harri onkin sanonut, että sillä laululla on sosiaalinen tilaus. Maalta on lähtenyt vaikka kuinka monia maalaispoikia kaupunkiin töihin, mutta tätä tiedossa olevaa asiaa ei oltu vielä pistetty laulun muotoon, ja se juuri tapahtui nyt ensimmäistä kertaa.»
Kappaleet

Kaikki sovitukset Mikko Alatalo & Otto Donner, ellei toisin mainita.
| --- | --- |
 A-puoli Maalaispoika oon – 2.40 (säv. & san. Alatalo – Juice Leskinen)  Comediénne – 3.56 (säv. & san. Alatalo)  Paluu eiliseen – 2.45 (säv. & san. Alatalo)  Turtuneet kasvot – 2.40 (säv. & san. Alatalo)  Ruska – 4.03 (säv. & san. Alatalo)  Kasetti loppuu – 3.09 (säv. & san. Alatalo) :  B-puoli Kaupungin yöt – 3.06 (säv. Alatalo, san. Leskinen)  Naamari – 2.53 (säv. & san. Alatalo)  Vieraat kadut – 2.16 (säv. & san. Alatalo)  Kotisaunan lauteilla – 3.05 (säv. & san. Alatalo)  Babyface – 2.53 (säv. Alatalo, san. Leskinen)  Kaikki me tarvitaan äitiä – 2.53 (säv. & san. Alatalo) 
Hän hymyilee kuin lapsi – 2.41 (singleltä LRS 2064 (1974), säv. & san. Alatalo, sov. Alatalo – Erkki Hyvönen – Leskinen)
Syli – 2.58 (singleltä LRS 2112 (1975), säv. & san. Alatalo)
Tekijät > Muusikot

Mikko Alatalo – laulu, teräskielinen akustinen kitara, steel-kitara, huuliharppu, piano (”Naamari”), viulu, harmonikka
Hasse Walli – nylonkielinen akustinen kitara, sähkökitara (1, 5)
Eero Lupari – banjo (ei: ”Kaupungin yöt”), sähkökitarat (7, 9)
Nono Söderberg – sähkökitarat (3, 7, 9)
Juhani Aaltonen – alttohuilu (ei: ”Kaupungin yöt”), tenorisaksofoni
Olli Ahvenlahti – pianot; sähköpiano (”Kaupungin yöt”)
Esko Rosnell – rummut
Pave (Paavo) Maijanen – basso
Risto Fredriksson – sello
Mikko Alatalo, Otto Donner ja Paavo Maijanen – taustalaulut
+
Jarno Sinisalo – sähköcembalo, urut (”Hän hymyilee kuin lapsi”)
Juuso Nordlund – basso (”Hän hymyilee kuin lapsi”)
Juke Aronen – rummut (”Hän hymyilee kuin lapsi”)
Sami Hurmerinta – kitarat (”Syli”)
Seppo Hovi – piano (”Syli”)
Pekka Pohjola – basso (”Syli”)
Tekijät > Tuotanto

Otto Donner – tuottaja
Erkki Hyvönen, Finnvox-studiot, Helsinki, 1974 – äänittäjä
Risto Vuorimies / SAFTRA – kansi
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Maalaispoika oon discogs.com -sivustolla (englanniksi)
| n k Mikko Alatalo |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Maalaispoika oon  Hasardi  Rokkilaulaja  Viimeinen lehmipoika  Yhdentoista virran maa  Onnenpoika  Iso joki tulvii  Eläimiä suomalaismetsissä  III tasavallan vieraana  Sielun miljonääri  Ikävän karkoitus  Känkkäränkkä ja Artturi Robotti  En lantis är jag  Syntynyt lähiössä  Kaikilla mausteilla  Lapsi on terve, kun se heiluu  Känkkäränkkä-hiihtokoulu  Kuule kuinka kulkee  Joulun laulut  Yö alkaa yhdeltätoista  Känkkäränkän uudet kujeet  Puutarha  Herraksi synnytään  Yökynttilä  Taksimiehen poika  Suosituimmat yhteislaulut  Kantri  Kaikki sitä tekevät mielellään! – Kantri 2  Maailma tarvii duunaria – Kantri 3  Viimeinen juna  Lapsenusko - Surun, toivon ja rakkauden laulut 
Kokoelmat:  Mikon parhaat  Maalaispojan rallit  Pelkkää kurjuutta  Mikko Alatalo  Mikon parhaat  Loveklassikot  21 suosittua lastenlaulua  Känkkäränkkä: parhaat lastenlaulut  20 vuoden laulut  Viivy vielä hetki  Suurimmat hitit  Naurunappula – suosituimmat lastenlaulut  Mikon parhaat  20 suosikkia – Ihmisen ikävä toisen luo  20 suosikkia  Juhlalevy – 50 laulua  Kyllä sitä ny ollaan niin Alataloa – Moukarirallit  Suomalainen reissupoika  Elämä olla voi valoisampaa  Yhdentoista virran maa – Siirtomaa-Suomen laulut  Juhlalevy – 60 laulua  22 suosikkia  Suomalaisten tunteiden tulkki  Parhaat -52 suosikkia  Parhaat  -  vinyylituplakokoelma  Suomalainen reissupoika -  10 CD:n boksi 
Livealbumit:  Elävänä Pispalassa (ja vähän muuallakin)  Napapiirin huumaa 
Muiden artistien kanssa:  Juice ja Mikko: Juice ja Mikko  Välikausitakki: Välikausitakki  Suti & Alatalo: Hevosmiesten resepti  Juice & Mikko: Senaattori ja boheemi  Juice & Mikko: Klassikoiden ilta – Senaattori ja boheemi konserttilavalla  Suti & Alatalo: Harmaa Ferguson 
Tribuuttialbumit:  Maalaispojan laulut
WebAuthn

Kaavio tyypillisestä Web Authentication -tunnistautumisesta, jossa käyttäjä syöttää PIN-numeron varmistautumiseksi.
Web Authentication (WebAuthn) on World Wide Web Consortiumin (W3C) standardi verkossa tapahtuvalle käyttäjän tunnistautumiselle. WebAuthn ei käytä salasanaa vaan antaa pääsyn laitteistotason tunnistautumiseen (esimerkiksi USB-, Bluetooth tai NFC-laite).
WebAuthn on FIDO2-projektin määrittely, jossa on määritelty myös CTAP-protokolla (Client-to-Authenticator Protocol). FIDO- ja WebAuthn-standardien tavoitteena on edullinen ja luotettava tunnistautuminen, sekä toimivuus ilman tarvetta sirukortille. Älypuhelinta voi käyttää tunnistatutumisessa, mutta myös se voi olla altis verkkourkinnalle. Jotkin yritykset kutsuvat FIDO-tunnuksia nimityksellä "passkey" (erotuksena salasanaa tarkoittavalle "password" nimitykselle). "Passkey"-tekniikan ongelmaksi on muodostunut, että eri tahot haluavat käyttää omia tallennusmenetelmiään ja tietojen synkronointi paikasta toiseen ei ole tuettu, joka vaikeuttaa käyttöä.
Taimi Torvinen

Taimi Siviä Torvinen (15. joulukuuta 1911 Helsinki – 1. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja historiantutkija. Hän työskenteli 1940-luvun lopulta lähtien parinkymmenen vuoden ajan journalistina ja teki sen jälkeen vielä pitkän akateemisen uran Helsingin yliopistossa.
Ura

Torvinen syntyi Helsingissä kauppias Karl Viktor Torvisen ja hieroja anna Augusta Salakarin perheeseen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1933 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1938. Opintojensa jälkeen Torvinen työskenteli 1938–1941 sosiaaliministeriön kanslistina, 1941–1943 Työväen arkiston arkistonhoitajana, 1943–1945 Turun Sanomien toimittajana, 1945–1946 Yleisradion tiedottajana sekä vielä Kansaneläkelaitoksen palveluksessa ennen siirtymistään Helsingin Sanomiin vuonna 1947. 1930-luvun jälkipuoliskolla hän liikkui myös vasemmistolaisten kulttuurivaikuttajien piireissä. Vuodet 1938–1941 Torvinen oli toimitsijana SDP:n ja SAK:n perustamassa pakolaistoimikunnassa, jonka tehtävä oli avustaa natsi-Saksasta saapuneita pakolaisia.
Torvinen keskittyi 1960-luvun puoliväliin saakka journalistin työhönsä, harrastaen samalla vapaa-ajallaan historiantutkimusta. Hänen J. R. Danielson-Kalmaria käsittelevä väitöskirjansa ilmestyi lopulta vuonna 1965. Väitöksensä jälkeen Torvista pyydettiin eroamaan Helsingin Sanomista, koska työnantaja piti häntä nyt ylikoulutettuna toimittajan tehtäviin. Seuraavana vuonna Torvinen aloitti Helsingin yliopiston poliittisen historian dosenttina, jota virkaa hän hoiti 12 vuoden ajan. Vuonna 1968 Helsingin yliopistoon perustettiin tiedotusopin laitos, jonka ensimmäiseksi lehtoriksi Torvinen valittiin. Väitöskirjansa ohella hän ehti 1960-luvun jälkipuoliskolta lähtien julkaisemaan toistakymmentä teosta. Niistä tunnetuimmat ovat natsi-Saksasta Suomeen saapuneita pakolaisia käsittelevä kirja vuodelta 1984 sekä 1989 julkaistu Suomen juutalaisten historia.
Teokset

J. R. Danielson-Kalmari Suomen autonomian puolustajana, WSOY, Porvoo – Helsinki, 1965.
Nuorsuomalainen sanomalehtimiesyhdistys liberaalisessa toimintakentässä: yhdistyksen 60-vuotisjulkaisu 1906-1966, Nuorsuomalainen sanomalehtimiesyhdistys, Helsinki, 1966.
Suomen puolustusta Kööpenhaminassa: Ina Langen salainen toiminta Danielson-Kalmarin asiamiehenä 1890-luvun alussa, WSOY, Porvoo – Helsinki, 1967.
Ministeristöjen historia 1917-1939, teoksessa Valtioneuvoston historia 1917-1966 osa 1, Valtioneuvosto, Helsinki, 1977. ISBN 951-46249-5-5.
HSY-HJF 60: Helsingin sanomalehtimiesyhdistys - Helsingfors journalistförening 1920-1980, Helsingin sanomalehtimiesyhdistys, Helsinki, 1980.
Ulkomaisen sanomalehdistön historia, Weilin & Göös, Espoo, 1982. ISBN 951-35276-0-3.
Pakolaiset Suomessa Hitlerin valtakaudella, Otava, Helsinki, 1984. ISBN 951-10779-0-2.
Sven Palme ja Suomi, Suomen historiallinen seura, Helsinki, 1986. ISBN 951-92548-5-4.
Kadimah: Suomen juutalaisten historia, Otava, Helsinki, 1989. ISBN 951-11095-1-0.
Pakolaisia Jäämeren tiellä 1940-1941, Suomen historiallinen seura, Helsinki, 1993. ISBN 951-89157-3-3.
Eläviäkuvia Helsingistä, Ajatus, Helsinki, 1999. ISBN 951-94408-3-6.
Kirjallisuutta

Eskola, Seikko: ”Taimi Torvinen 1911-1996”, julkaisussa Historiallinen aikakauskirja 94, Suomen historiallinen seura & Historian ystäväin liitto, 1996.
Jouni Tossavainen

Jouni Tossavainen Jyväskylän kirjamessuilla 2013.
Jouni Antero Tossavainen (s. 10. lokakuuta 1958 Tervo) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Tossavainen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän työskenteli kulttuuritoimittajana ja toimitussihteerinä Savon Sanomissa vuoteen 2000.
Tossavainen sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1985 eikoisteoksellaan Juoksijan testamentti, Kuopion kaupungin Martti Merenmaa -stipendin 1986 ja Minna-palkinnon 1989. Vuonna 2015 juoksija Hannes Kolehmaisesta kertovalle romaanille New Yorkin Lentävä suomalainen myönnettiin Savonia-kirjallisuuspalkinto. Runoteos "Metsännenä" oli Savonia-palkintoehdokkaana vuonna 1990 ja romaanit "Koulu" 2009, Kesäpäivä 2013 ja "Taistelevat metsot" 2020.