stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amagne
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amagne Wikimedia Commonsissa
Alberto Aquilani

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. heinäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Rooma, Italia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Lempinimi: Aquaman
Junioriseurat
1999–2002:  Roma
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2009 2003–2004 2009–2012 2010–2011 2011–2012 2012–2015 2015–2016 2016–2017 2017 2017–2018 |  Roma  →  Triestina (laina)  Liverpool  →  Juventus (laina) →  Milan (laina)  Fiorentina  Sporting  Pescara →  Sassuolo (laina)  Las Palmas | 102 (9) 41 (4) 18 (1)  33 (2) 23 (1) 81 (13) 19 (3) 9 (1) 16 (0) 12 (0) |
Maajoukkue
| 2006–2014 |  Italia | 38 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. helmikuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. helmikuuta 2018.
Alberto Aquilani (s. 7. heinäkuuta 1984 Rooma, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura

Aquilani on AS Roman kasvatti. AS Roman edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2002. Kaudella 2003–2004 Aquilani oli lainassa Triestinassa. Hän saavutti AS Roman riveissä Italian cupin ja Italian supercupin voiton vuonna 2007.
Kesällä 2009 Aquilani siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavan Liverpoolin riveihin noin 25 miljoonan euron siirtosummalla. Loukkaantumisista kärsinyt Aquilani debytoi ensi kertaa Liverpoolin paidassa Arsenalia vastaan Carling cupin neljännellä kierroksella, jonka Liverpool hävisi 2–1. Valioliigadebyytin Aquilani teki Birmingham Cityä vastaan lokakuun 9. päivä. Peli päättyi 2–2 tasatulokseen. Ensimmäisen Valioliigamaalinsa Aquilani teki Portsmouthia vastaan 15. maaliskuuta, samassa pelissä hän myös syötti Fernando Torresin tekemän maalin. Aquilani valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi Liverpool fanien keskuudessa.
21. elokuuta 2010 Aquilani siirtyi takaisin kotimaahansa Italiaan Torinon jättiläiseen Juventukseen. Kyseessä oli kauden 2010–2011 mittainen laina, johon kuului 16 miljoonan euron osto-optio, minkä Juventus olisi voinut halutessaan lunastaa kauden päätteeksi.
25. elokuuta 2011 Aquilani lainattiin Serie A:ssa pelaavaan AC Milaniin. Elokuussa 2012 Aquilani siirtyi Italian Serie A-liigan Fiorentinaan.
Aquilani pelasi Fiorentinassa kolmen kauden ajan, kunnes siirtyi Portugalin pääsarjaan Primeira Ligaan ja Sportingiin.
26. elokuuta 2016 Serie A:ssa pelaava Pescara kiinnitti Aquilanin riveihinsä. Pescarassa hän ehti pelata puolen kauden verran ennen kuin Sassuolo teki italialaisen kanssa loppukauden kestävän sopimuksen. Tuolla kaudella Aquilani teki 25 ottelussa yhden maalin.
25. elokuuta 2017 Aquilani siirtyi La Ligassa pelaavaan Las Palmasiin.
Ura > Maajoukkueura

Aquilani debytoi Italian maajoukkueessa ystävyysottelussa Turkkia vastaan marraskuussa 2006. Vuonna 2008 Italian silloinen päävalmentaja Roberto Donadoni valitsi Aquilanin Italian EM-joukkueeseen vuoden 2008 kisoihin. Aquilani ei päässyt Marcello Lippin MM-joukkueeseen 2010 eikä Cesare Prandellin EM-joukkueeseen 2012. Aquilani esiintyi viimeisen kerran maajoukkuepaidassa marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Albaniaa vastaan.
Aiheesta muualla

Profiili Roman sivuilla (italiaksi)
Profiili FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Buffon |
2 Panucci |
3 Grosso |
4 Chiellini |
5 Gamberini |
6 Barzagli |
7 Del Piero |
8 Gattuso |
9 Toni |
10 De Rossi |
11 Di Natale |
12 Borriello |
13 Ambrosini |
14 Amelia |
15 Quagliarella |
16 Camoranesi |
17 De Sanctis |
18 Cassano |
19 Zambrotta |
20 Perrotta |
21 Pirlo |
22 Aquilani |
23 Materazzi |
Valmentaja Donadoni
Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Chiellini |
4 Astori |
5 De Sciglio |
6 Candreva |
7 Aquilani |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Giovinco |
11 Gilardino |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 El Shaarawy |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Cerci |
18 Montolivo |
19 Bonucci |
20 Abate |
21 Pirlo |
22 Giaccherini |
23 Diamanti |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Motta |
6 Candreva |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Cerci |
12 Sirigu |
13 Perin |
14 Aquilani |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Immobile |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Paletta |
21 Pirlo |
22 Insigne |
23 Verratti |
Valmentaja Prandelli
Aleksis Kiven katu (Helsinki)

| Aleksis Kiven katu> Aleksis Kivis gata |
| --- | --- |
 Aleksis Kiven katu vuoden 2009 ilmakuvassa. Vasemmalla rakenteilla olevaa Konepajan aluetta.
Kaupunki:  Helsinki
Tieluokka:  alueellinen kokoojakatu
Alkupiste:  Hämeentie (idässä)
Päätepiste:  Savonkatu (lännessä)
Katso myös:  Aleksis Kiven katu (Helsinki) Commonsissa
Aleksis Kiven kadun länsiosaa. Vasemmalla uusia asuinrakennuksia Konepajan alueella, oikealla Alppilaa.
Aleksis Kiven kadun länsipää Savonkadulta nähtynä. Vasemmalla kaksi VR:n henkilökunnan vanhaa asuinrakennusta Konepajan alueen länsipäässä.
Aleksis Kiven katu (ruots. Aleksis Kivis gata) on itä–länsi-suuntainen katu Helsingin kantakaupungissa. Se on alueellinen kokoojakatu, joka muodostaa rajan Alppiharjun ja Vallilan välillä. Aleksis Kiven katu alkaa idässä Hämeentieltä ja päättyy lännessä Savonkatuun Pasilan rajalle. Raitiovaunulinja 9 kulkee Aleksis Kiven katua Fleminginkadun ja Traverssikujan välisellä osuudella.
Historia

Katu on nimetty Suomen kansalliskirjailija Aleksis Kiven mukaan. Nykyinen nimi vahvistettiin vuonna 1928. Aikaisemmin, vuodesta 1901, kadun nimi oli Fredriksbergsgatan, jonka suomalaiseksi vastineeksi tuli vuonna 1909 Fredriksperinkatu. Fredriksberg oli tuolloin nykyisen Pasilan nimi. Kadun ruotsinkielisenä nimenä oli vuosina 1928–1954 Aleksis Kivi gatan.
Jo vuonna 1906 vahvistettiin nimi Aleksis Kivi gatan – Aleksis Kiven katu eräälle kadulle 14. kaupunginosaan (Taka-Töölö), mutta tämä katu poistettiin asemakaavasta vuonna 1917, jolloin nimi siirrettiin nykyiseltä Rajasaarentieltä pohjoiseen lähteväksi suunnitellulle tielle. Myös tämä rakentamatta jäänyt katu poistettiin asemakaavasta vuonna 1930. Kadunnimi oli täten kahden vuoden ajan virallinen sekä 12. että 14. kaupunginosissa (Alppiharju ja Taka-Töölö). Helsingin kadunnimien tarkistusehdotuksessa vuonna 1927 esitettiin Kolmannen linjan nimen muuttamista Aleksis Kiven kaduksi.
Aleksis Kiven kadun eteläpuoli on vanhaa asuntoaluetta, mutta sen pohjoispuolella oleva alue Sörnäisten satamaradan molemmin puolin on viime aikoihin saakka ollut teollisuusaluetta. Suurin kadun varrella sijainnut teollisuuslaitos on ollut Pasilan konepaja. Se kuitenkin lopetti toimintansa vuonna 2001, minkä jälkeen sen entinen alue on muutettu Konepaja-nimiseksi asuinalueeksi.
Aleksis Kiven katu tunnettiin 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa prostituutiosta. Sittemmin ilmiö on vähentynyt, joskin kadulla on yhä useita hieronta- ja striptease-paikkoja.
Puistot

Aleksis Kiven kadun varrella on kolme puistoa. Sen itäpäässä sijaitsevat Kinaporinpuisto, kadun eteläpuolella ja Dallapénpuisto kadun pohjoispuolella, sekä Saimaanpuistikko kadun länsipäässä, sen eteläpuolella. Dallapénpuistossa sijaitsee Harjun nuorisotalo (1986–), entinen Harjun ruumishuone (1922–1978), osoitteessa Aleksis Kiven katu 1–3.
Poikkikadut idästä länteen

Kinaporinkatu (etelään)
Harjukatu (etelään)
Kustaankatu
Fleminginkatu
Sturenkatu
Kajaaninkatu (etelään)
Kotkankatu (etelään)
Siuntionkatu (etelään), Traverssikuja (pohjoiseen)
Rullalaakerikuja (pohjoiseen)
Inkoonkatu (etelään)
Karjalankatu (etelään), Venttiilikuja (pohjoiseen)
Sipoonkatu (etelään), Liukulaakerikuja (pohjoiseen)
Sahamäenkuja (pohjoiseen)
Saimaankatu (etelään)
Sähköttäjänsilta (jalankulkusilta, pohjoiseen)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksis Kiven katu (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Vanhoja puutaloja Aleksis Kiven kadun varrella
Pasilan konepajan entinen toimistorakennus Aleksis Kiven kadun varrella
Amppeli

Amppeli
Amppeli on katosta roikkuva kokonaisuus, jossa on kukkaruukku erinäisten nauhojen varassa. Amppeleita on erilaisia, kuten makramee-amppeli. Amppeliruukut voivat olla muovia, lasia tai kuitua, esimerkiksi juuttia. Amppeli voi koostua ruukusta ja naruista tai laudasta ja naruista. Amppeli voi olla paitsi narujen varassa, myös köysien tai metallisten ketjujen varassa.
Amppeleihin istutetaan paitsi kukkia, myös amppelitomaatteja ja amppelimansikkaa. 25 cm halkaisijaltaan olevaan amppeliruukkuun mahtuu 3 amppelitomaatin tainta. Amppelimansikat kukkivat koko kesän ja myös tuottavat satoa koko kesän.
Al-Salt

| Al-Salt |
| --- | --- |
 Näkymä kaupungin keskustaan
 Al-Salt
 Koordinaatit: 32°02′N, 35°44′E 
Valtio:  Jordania
Kuvernoraatti:  Al Balqa'
Korkeus:  840 m
Väkiluku (2018):  107 874
 
 http://www.salt.gov.jo 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Al-Salt tai As-Salt on kaupunki Jordaniassa Al Balqa'n kuvernoraatissa pääkaupunki Ammanin länsipuolella. Sen asukasluku oli vuonna 2018 107 874 ja sen asukkaista noin 35 % on kristittyjä.
Maantiede

Al-Salt sijaitsee noin 28 kilometriä Jordanian pääkaupunki Ammanista länteen noin 840 metrin korkeudella merenpinnasta. Alue on vuoristoista ja metsäistä. Lähistöllä on useita lähteitä, jotka tekevät mahdolliseksi maatalouden harjoittamisen paikallisissa laaksoissa.
Historia

Hellenistisellä kaudella ja Rooman valtakunnan aikana nykyinen al-Salt tunnettiin nimellä Gadara. Nykyinen nimi al-Salt lienee johdettu roomalaisaikana käytetystä nimestä Regis Saltus, joka viittasi kruununmaihin Palaestina Priman provinssissa. Ensimmäinen maininta al-Saltista historiallisissa lähteissä on vuodelta 1118. Maininta liittyi Jerusalemin kuningas Baudouin II:n ja Damaskoksen atabegin Zahir al-Din Tughtiginin neuvotteluihin aselevosta. Muslimihallitsijat rakennuttivat al-Saltin linnoituksen Ra's al-Amir -kukkulalle vuonna 1220 ja Egyptin mamelukkihallitsija Baibars laajensi linnoitusta valtakaudellaan. Kaupunki kukoisti mamelukkien valtakaudella ja kaupungista oli kotoisin useita al-Salti-nimellä tunnettuja oppineita. Kaupunki taantui Osmanien valtakunnan alkuaikoina ja Egyptin hallitsija Ibrahim paššan sanotaan tuhonneen kaupungin linnoituksen hänen hallitessaan Syyriaa vuosien 1831 ja 1840 välillä. Linnoituksen rauniot ovat säilyneet nykypäiviin saakka. Osmaniviranomaiset pyrkivät elvyttämään al-Saltin aluetta 1800-luvun lopulla. Sen merkitys kasvoi ja kaupunkiin saapui muuttajia esimerkiksi Damaskoksesta, Hamasta, Nabluksesta ja muualta Palestiinasta. Monet etenkin Palestiinasta muuttaneet olivat kristittyjä useista kirkkokunnista. Valtio ja lähetyssaarnaajat perustivat kaupunkiin kouluja, mikä teki al-Saltista alueellisen koulutuksen keskuksen. Jordanian ensimmäinen toisen asteen oppilaitos perustettiin al-Saltiin vuonna 1925. Al-Salt oli myös paikka, jossa brittiläinen Transjordanian ja Palestiinan valtuutettu sir Herbert Samuel julkaisi Transjordanian šeikeille suunnitelman Transjordanian itsehallinnosta.
Al-Salt lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2021.
Väestö

Al-Saltin asukasluku vuonna 2018 oli 107 874. Vuonna 1993 sen asukasluku oli arviolta 60 740. Muslimit muodostavat al-Saltin asukkaiden valtaosan, mutta noin 35 % sen asukkaista on kristittyjä. Kristittyjen suhteellinen osuus al-Saltissa on huomattavasti suurempi, kuin koko Jordaniassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Al-Salt Wikimedia Commonsissa
Al-Saltin kukkuloita.
Amurin Komsomolsk

| Amurin Komsomolsk Комсомо́льск-на-Аму́ре |
| --- | --- |
 Katukuva Komsomolskista
 Vaakuna
 fiAmurin Komsomolsk 
 50°33′N, 137°00′E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Habarovskin aluepiiri
Kaupunginjohtaja:  Vladimir Petrovitš Mihaljov
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  325 km² km2
Väestö
Väkiluku (2021):  238 505
 Kotisivut 
Amurin Komsomolsk (ven. Комсомо́льск-на-Аму́ре, Komsomolsk-na-Amure) on noin 260 000 asukkaan kaupunki (2010) Amurin varrella Habarovskin aluepiirin eteläosassa Venäjän Kaukoidässä 356 kilometriä pohjoiseen Habarovskista.
Kaupungissa on metalli-, koneenrakennus-, öljynjalostus- ja laivarakennusteollisuutta sekä lentokoneteollisuutta. 
Kaupungissa on vuonna 1936 perustettu telakka Amurski sudostroitelnyi zavod ja lentokonetehdas KnAAPO, joka on rakentanut Suhoin Su-27, Su-30, Su-33, Su-35 -hävittäjiä. Uusi matkustajakone Suhoi Superjet 100 esiteltiin kaupungin lentokentällä.
Lentokoneteollisuuden ansiosta kaupungin eteläpuolella on KnAAPO:n Hurban lentokenttä ja lentotukikohta ja pohjoispuolella Dzembin lentotukikohta, joista on yhteydet Vladivostokiin ja Moskovaan.
Kaupungista on rautatieyhteys BAM-rataa pitkin länteen Krasnojarskiin ja Moskovaan asti ja itään Sovetskaja Gavaniin Japaninmeren rannalle sekä etelään Habarovskiin.
Kaupungissa on valtiollinen teknillinen ja humanistis-pedagodinen yliopisto,  kaksi teatteria ja museota. Kaupungissa ilmestyy seitsemän lehteä, mukaan lukien KnAAPOn, telakan ja Amurmetallin lehdet.
Historia

Amurin Komsomolskin alue kuului 1200-luvulta mongolien valloittamana Kiinaan. Alue liitettiin Venäjään 1858 solmitun Aigunin sopimuksen perusteella. Amurin Komsomolsk perustettiin 1860 ja kaupunki siitä tuli 1932. Kaupungista kehittyi merkittävä teollisuuskeskus kommunistisen nuorisojärjestön Komsomolin myötä, josta myös kaupungin nykyinen nimi on peräisin. Alkuperäinen nimi oli Permskoje.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amurin Komsomolsk Wikimedia Commonsissa
Andreas Henrisusanta

Andreas Henrisusanta (7. kesäkuuta 1935 – 10. maaliskuuta 2016) oli indonesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin dehoniaanien papiksi 2. heinäkuuta 1961 ja nimitettiin Tanjungkarangin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ubaban titulaaripiispaksi 29. elokuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Justinus Darmojuwono, jota avustivat Vincenzo Maria Farano ja Albert Hermelink Gentiaras.
Henrisusanta sai 18. huhtikuuta 1979 nimityksen Tanjungkarangin piispaksi.
Anni Rautiainen

Anni-Kirsti Rautiainen (7. syyskuuta 1884 Nurmes – 13. kesäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen opettaja, päätoimittaja ja Suomen Opettajain Raittiusliiton sihteeri.
Rautiainen valmistui opettajaksi suomalaisesta jatko-opistosta. Hän toimi maantieteen ja luonnontieteen opettajana ensin Parikkalan yhteiskoulussa ja sitten Salmin keskikoulussa. Suomen Opettajain Raittiusliiton sihteerinä Rautiainen oli vuodesta 1921 alkaen aina kuolemaansa saakka. Hän toimitti koulujen raittiuskirjoituskilpailujen palkintokirjoja ja toivonliittojen joululehtiä, johti raittiuspedagogisia kursseja ja piti esitelmiä. Hän kokosi toivonliittotyössä saavuttamansa kokemukset Toivonliittotyön Käsikirjaksi.
Rautiaisen aloitteesta perustettiin raittiuspedagoginen Raittiuskasvatus-lehti, jonka toimittajana Rautiainen oli kuolemaansa asti. Rautiainen oli lisäksi useita vuosia Naisten raittiuskeskuksen johtokunnan jäsenenä ja jonkin aikaa myös Naisten raittiuskeskuksen sihteerinä. Rautiainen oli useita vuosia Suomalaisen Naisliiton keskushallituksen jäsenenä, liiton Helsingin osaston johtokunnan jäsenenä ja hän oli 1931–1932 Naisten Ääni-lehden päätoimittajana.
Julkaisuja

Toivonliittotyön käsikirja: kansa- ja jatkokouluikäisen nuorison raittiustyön johtajille. Suomen opettajain raittiusliitto, Helsinki 1936, 2. täyd. painos 1946
Ally MacLeod

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alistair Reid MacLeod
Syntymäaika: 26. helmikuuta 1931
Syntymäpaikka: Glasgow, Skotlanti
Kuolinaika: 1. helmikuuta 2004 (72 vuotta)
Kuolinpaikka: Glasgow, Skotlanti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1949–1955 1955–1956 1956–1961 1961–1963 1963–1964 1964–1965 |  Third Lanark FC  St. Mirren FC  Blackburn Rovers  Hibernian FC  Third Lanark FC  Ayr United FC | 112 (17) 22 (3) 193 (47) 52 (6) 24 (1) 17 (0) |
Valmennusura
1966–1975 1975–1977 1977–1978 1978 1979–1981 1984–1985 1986–1989 1991–1992:  Ayr United FC  Aberdeen FC  Skotlannin maajoukkue  Ayr United FC  Motherwell FC  Airdrieonians FC  Ayr United FC  Queen of the South FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ally MacLeod (26. helmikuuta 1931 Glasgow – 1. helmikuuta 2004 Glasgow) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän teki pitkän uran valmentajana ja johdatti mm. Skotlannin maajoukkueen MM-kisoihin 1978.
Ura pelaajana

MacLeod aloitti peliuransa Third Lanarkin joukkueessa 16-vuotiaana koulupoikana 1947. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki marraskuussa 1949. Hän edusti seuraa kaikkiaan 112 ottelussa ja teki niissä 17 maalia. Hän siirtyi vuonna 1955 St. Mirreniin, jossa kerkesi pelata vain kuusi viikkoa kunnes siirtyi 1956 englantilaisseura Blackburn Roversiin. Kaudella 1959/60 MacLeod oli mukana johdattamassa Roversin FA Cupin finaaliin, jossa hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi vaikka Wolverhampton voittikin ottelun 3–0.
Vuonna 1961 MacLeod jätti Roversin palkkakiistan jälkeen ja siirtyi Hibernianiin. Hän edusti seuraa kaksi kautta ja siirtyi sitten takaisin Third Lanarkiin. Uransa viimeiseksi jääneen kauden 1964/65 hän pelasi Ayr Unitedissa.
Ura valmentajana

Valmennusuransa MacLeod aloitti Ayr Unitedissa 1966. Hän luotsasi seuran Skotlannin pääsarjaan kauden 1968/69 päätteeksi. Lisäksi hän johdatti Ayrin liigacupissa parhaillaan välieriin. Vuonna 1973 hänet valittiin Ayrin vuoden asukkaaksi. Yhdeksän kauden jälkeen MacLeod siirtyi 1975 Aberdeenin peräsimeen ja johdatti seuran liigacupin mestariksi 1976/77. Menestyksen täydensi liigan kakkossija.
Toukokuussa 1977 MacLeodista tuli Skotlannin maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan Skotlanti varmisti paikkansa MM-kisoissa 1978 ja MacLeod lähti turnaukseen kovin tavoittein huudellen jopa mitalin perään. Kaikki meni kuitenkin alusta alkaen pieleen. Peru kaatoi Skotit avausottelussa 3–1 ja Irania vastaankin tuli vain 1–1 tasapeli. Jatkopaikkaan olisi tarvittu murskavoitto Alankomaista, mutta upean taistelun jälkeen 3–2 voitto ei riittänyt ja Skotlanti putosi jatkopeleistä maalierolla.  MacLeod erosi tehtävistään kisojen jälkeen.
Maajoukkuepestinsä jälkeen hän palasi Ayr Unitediin, jota valmensi lyhyen aikaa 1978. Tämän jälkeen hän toimi Motherwellin ja Airdrieoniansin päävalmentajana, mutta menestys jäi vaisuksi. Hän palasi vielä kerran Ayriin ja luotsasi vielä 1991–92 Queen of the Southia. MM-kisojen 1978 jättämä leima pysyi  kuitenkin MacLeodissa koko hänen uransa lopun ajan. "Allyn armeija" ja suuret puheet meenestyksestä säilyivät ihmisten mielissä.
MacLeod kuoli 1. helmikuuta 2004 vajaa kuukausi ennen 73-vuotissyntymäpäiväänsä sairastettuaan pitkään Alzheimerin tautia.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Skotlannin liigacup: 1977
MM-1.kierros: 1978
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Willie Ormond | Skotlannin maajoukkueen päävalmentaja 1977–1978 | Seuraaja: Jock Stein |
Antti Lang

Antti Lang (s. 1980) on suomalainen näyttelijä.
Lang on valmistunut Teatterikorkeakoulusta 2004. Lang valittiin keväällä 2011 Vuoden nuoreksi näyttelijäksi roolityöstään näytelmässä Angels in America (ohj. Johanna Freundlich). Saman vuoden syksyllä Lang ja Jenni Banerjee esittivät pääosia Espoon kaupunginteatterin tuotannossa Bertolt Brechtin näytelmästä Pikkuporvarihäät. Vuonna 2014–2015 Lang esitti pääosaa, ikkunanpesijästä hallituksen puheenjohtajaksi etenevää nuorta miestä, Markku Nenosen Helsingin Kaupunginteatterille ohjaamassa musikaalissa Miten menestyä vaivatta liike-elämässä. Vuosina 2016–2017 Lang näytteli Tampereen Työväen Teatterissa Seremoniamestarin roolin Cabaret-musikaalissa.
Langin muita teatteritöitä ovat olleet mm. Vaasan kaupunginteatterin Muistojani rannikolta (ohj. Markus Packalén), Helsingin Kaupunginteatterin Spring Awakening (ohj. Neil Hardwick) ja Katto-Kassinen (ohj. Kurt Nuotio), Kapsäkki-teatterin Risto Räppääjä (ohj. Milko Lehto), Tampereen Komediateatterin Vaahteramäen Eemeli (ohj. Ola Tuominen) ja Vartiovuoren kesäteatterin Peter Pan (ohj. Maarit Pyökäri).
Lang näytteli lyhyen ajan tv-sarjassa Kotikatu Janne Mäkimaan armeijakaveria Mäkistä, sekä parin jakson verran Carl Magnus Lindhofia Hovimäki-televisiosarjassa. Antti Lang nähdään myös Matti Ijäksen elokuvassa Katve (2007).
Antti Lang on ollut perustajajäsenenä suomalais-ruotsalaisessa Polar Illusions -tuotantoyhtiössä, jonka tarkoituksena on tuottaa musiikkiteatteriesityksiä.
Aiheesta muualla

Antti Lang Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ketohopeatäplä

| Ketohopeatäplä |
| --- | --- |
 Naaras
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Kaposiivet ja hopeatäplät Heliconiinae
Suku::  Argynnis
Laji::  adippe
Kaksiosainen nimi
 Argynnis adippe  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Synonyymit
 Fabriciana adippe 
Katso myös
   Ketohopeatäplä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ketohopeatäplä (Argynnis adippe) on ruskehtavan hopeatäpläinen perhoslaji. Samannäköinen lähisukulainen on esimerkiksi yleisempi orvokkihopeatäplä (Argynnis aglaja).
Koko ja ulkonäkö

Ketohopeatäplä on noin viiden sentin kokoinen oranssin ja mustan kirjava päiväperhonen. Se muistuttaa suuresti muita hopeatäpliä, mutta koiraalla voimakkaan oranssien etusiipien yläpinnalla toiseksi ja kolmanneksi takimmaisen siipisuonen ympärillä on selvä, musta varjostuma. Naaraalla sävy on himmeämpi ja siipien tyviosassa on ruskeaa kehnää. Etusiiven alapinnalla, siiven kärjessä on kolme vaaleaa täplää ja siiven ulkoreuna on hivenen sisäänpäinkaartunut. Paras tuntomerkki on kuitenkin takasiipien alapinta, jossa laajojen vaaleiden täplien lisäksi näkyy neljän punaruskean, rengasmaisen silmätäplän muodostama rivi. Värimuodolla f. cleodoxa takasiipien vaalet täplät ovat vaaleankeltaiset. Lisäksi takasiiven alapinnan reunajuova on himmeä.
Ketohopeatäplä
△ Ketohopeatäplä
Levinneisyys ja lentoaika

Ketohopeatäplää tavataan lähes koko Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa ja Turkissa. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on yleinen ja levinneisyyden pohjoisraja kulkee suunnilleen Vaasa-Lieksa-linjalla. Perhoset ovat lennossa heinäkuun alusta elokuun puoleen väliin.
Elinympäristö ja elintavat

Ketohopeatäplä elää kedoilla ja niityillä, teiden pientareilla sekä metsänreunoilla. Lämpiminä ja aurinkoisina päivinä molemmat sukupuolet vierailevat kukilla ja koiraat lentelevät etsimässä naaraita. Pilvisellä tai viileällä säällä perhoset oleskelevat enimmäkseen maassa tai kasveilla lähellä maanpintaa, eivätkä juuri liiku. Yöksi tai sateella ne lentävät ylös puihin tai pensaisiin. Naaras munii puiden kuorenrakoihin lähelle orvokkikasvustoja. Talvehtii kuoriutumisvalmiina toukkana munan sisällä. Toukat ovat aktiivisia päivisin piilotellen ruokailukertojen välillä lehtien alapinnoilla. Kotelo on yhteenkiedottujen lehtien välissä.
Ravintokasvit

Toukka elää orvokeilla, etenkin aho-orvokilla (Viola canina).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Ketohopeatäplä
UK Butterflies (englanniksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Iltalehti: Ketohopeatäplä (Argynnis adippe)
UniProt, Taxonomy: Fabriciana adippe (englanniksi)