stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diane Kruger
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Muuta | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Point de lendemain | Agnes | lyhytelokuva |  |
| 2002 | Duelles | Sabine | televisioelokuva |  |
| 2002 | The Target - tähtäimessä | Erika Nile |  |  |
| 2002 | Not for or Against | puhelintyttö |  |  |
| 2002 | Mon Idole | Clara Broustal |  |  |
| 2003 | 24 hours | Julie Wood |  |  |
| 2004 | Troija | Helena |  |  |
| 2004 | Wicker Park | Lisa |  |  |
| 2004 | Narco | tyttö yökerhossa |  |  |
| 2004 | National Treasure – kansallisaarre | Abigail Chase |  |  |
| 2005 | Päivä ilman sotaa | Anna Sørensen |  |  |
| 2005 | Frankie | Frankie |  |  |
| 2006 | Tiikeriprikaati | Constance Radetsky |  |  |
| 2006 | Copying Beethoven | Anna Holtz |  |  |
| 2007 | Hyvästi Bafana | Gloria Gregory |  |  |
| 2007 | Days of Darkness | Véronica Star |  |  |
| 2007 | The Hunting Party | Mirjana |  |  |
| 2007 | National Treasure: Salaisuuksien kirja | Abigail Chase |  |  |
| 2008 | Kaiken se kestää | Lisa |  |  |
| 2009 | Lascars | Cleménce Santiepi |  |  |
| 2009 | Kunniattomat paskiaiset | Bridget von Hammersmark |  |  |
| 2010 | Mr. Nobody | Anna |  |  |
| 2010 | Inhale | Diane Stanton |  |  |
| 2010 | Fringe | Miranda Green |  |  |
| 2011 | Unknown | Gina |  |  |
| 2013 | Vieras | The Seeker / Lacey |  |  |
| 2017 | In the Fade – kuin tyhjästä | Katja Sekerci |  |  |
| 2017 | All That Divides Us | Julia Keller |  |  |
| 2018 | JT LeRoy | Eva |  |  |
| 2018 | Welcome to Marwen | Deja Thoris |  |  |
| 2019 | The Operative | Rachel |  |  |
| 2019 | QT8: The First Eight | oma itsensä | dokumenttielokuva |  |
| 2021 | Agentit 355 | Marie Schidt |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diane Kruger Wikimedia Commonsissa
Diane Kruger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Diane Kruger NNDB:ssä
Osastoiva seinä

Osastoiva seinä
Osastoivalla seinällä tarkoitetaan rakennuksen palo-osastojen välistä rakennusosaa: seinää, jonka tarkoitus on estää tulipalon leviämistä rakennuksen toiseen palo-osastoon.
Suomen rakentamismääräyskokoelmassa käytetään termejä osastoiva rakennusosa ja palomuuri. Osastoivan rakennusosan on tulipalossa kestettävä säädöksessä mainittu aika sille asetetut vaatimukset.
Palo-osastojen määrittely

Palo-osastointi perustuu joko käyttötarkoitukseen tai maksimipinta-alaan. Eri käyttötarkoituksiin tarkoitetut huonetilat osastoidaan omiksi osastoikseen. Vastaavasti jaetaan yli maksimialan olevat tilat, vaikka käyttötarkoitus olisikin sama. Tyypillisesti oma palo-osastonsa on esimerkiksi yksi asunto, yksi liikehuoneisto, kerrostalon porrashuone, autotalli tai kattilahuone.
Osastoivien seinien materiaalit

Materiaaliltaan tyypillisiä paloseiniä ovat teräsbetoniseinät, palamattomista levyrakenteista ja eristeistä tehdyt seinät sekä muuratut harkko- ja tiilirakenteet. Valmistajat ovat tyyppihyväksyttäneet eri rakennetyyppejä käytettäviksi eri osastointimääräysten mukaisina. Vanhojen rakennusten paloseinien materiaalit ovat vaihtelevia: Esimerkiksi 1940–1970-luvuilla eristyksessä käytettiin muun muassa asbestia.
Palotekniset luokat ja määräykset

Palotekniset vaatimukset erityyppisille rakennuksille ja rakennusosille on esitetty Suomen rakentamismääräyskokoelman osissa E1 ja E2. Ympäristöoppaassa nro 39 on esitetty havainnollistavia ohjeita. Rakennukset jaetaan paloluokkiin P1, P2, P3 ja P0 rakennuksen koon ja henkilömäärän perusteella. Rakennusosien vaatimukset kuvataan merkinnöillä R (Kantavuus), E (Tiiviys), I (Eristävyys), M (Iskunkestävyys palotilanteessa). Palonkestävyysaika ilmoitetaan minuutteina. Rakennustarvikkeiden luokat kuvataan merkinnöillä A1, A2, B, C, D, E ja F, joista A1 on palamaton.
Palomuuri

Mikäli rakennetaan kiinni naapuritontilla sijaitsevaan rakennukseen tai niin lähelle tätä, että palon leviämisen vaara on ilmeinen, on käytettävä palomuuria. Palomuuri on seinä, jonka on kyettävä säädöksessä määrätty aika estämään palon leviäminen toiselle puolelleen ja myös kestettävä siihen liittyvän rakennuksen tai tämän osan sortuminen ja sortumisesta aiheutuvat iskut.
Doriot Anthony Dwyer

Doriot Anthony Dwyer (6. maaliskuuta 1922 Streator, Illinois – 14. maaliskuuta 2020 Lawrence, Kansas) oli yhdysvaltalainen huilisti.
Dwyer opiskeli ensin äitinsä johdolla ja sitten Eastman School of Musicissa. Hän liittyi Bostonin sinfoniaorkesteriin ensihuilistina vuonna 1952. Näin hänestä tuli toinen nainen, joka sai ensimmäisen soittajan paikan suuressa yhdysvaltalaisorkesterissa; ennen häntä oli Helen Kotas tullut valituksi Chicagon sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi käyrätorvensoittajaksi (1941).
Kylmän sodan kehittyessä intensiivisemmäksi 1950-luvun lopussa Dwyer matkusti Bostonin sinfoniaorkesterin mukana Neuvostoliittoon ja esitti Faunin iltapäivän Moskovassa järjestetyssä konsertissa. Hän jäi orkesterista eläkkeelle vuonna 1990, mutta jatkoi esiintymistä solistina orkesterien sekä kvartettien kanssa ja opetti. Dwyer oli merkittävä vaikuttaja huiluohjelmiston laajentamisessa; hänelle teoksia tehneisiin merkittäviin säveltäjiin kuului Leonard Bernstein. Hän sai ensimmäisenä orkesterisoittajana Yalen yliopiston Sanford Medalin, ja hän sai paikan Rochester Music Hall of Famesta vuonna 2012.
Diana Hayden

| Diana Hayden |
| --- | --- |
 Diana Hayden kirjansa julkaisutilaisuudessa vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1973 (ikä 51) Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia
Puoliso:  Collin Dick (vih. 2013)
Lapset:  3
Aiheesta muualla
www.DianaHayden.com
IMDb
Diana Hayden (s. 1. toukokuuta 1973 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, malli ja vuoden 1997 Miss Maailma. Voitettuaan Miss Maailma -kilpailun, anglointialaistaustainen Hayden muutti Britanniaan opiskelemaan näyttelemistä. Hän on näytellyt muun muassa eteläafrikkalaisessa elokuvaversiossa Shakespearen Othellosta. Hän on tehnyt paljon hyväntekeväisyystyötä.
Hayden julkaisi elokuussa 2012 kirjan The Beautiful Truth: The Art of Grooming for Women.
Filmografia

Holby Cityn sairaala (televisiosarja, 2003)
Tehzeeb (2003)
Ab Bas! (2004)
Othello: A South African Tale (2006)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diana Hayden Wikimedia Commonsissa
Diana Hayden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Denzel Washingtonin filmografia

Denzel Washington Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2000.
Tämä on Denzel Washingtonin filmografia.
Televisiosarjat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982–1988 | Sairaalan syke | St. Elsewhere | tri. Philip Chandler | 118 jaksoa |
| 1992 | Great Performances | Great Performances | kertoja | Jakso: ”Jammin': Jelly Roll Morton on Broadway” |
| 1995, 1997 | Velhot, jätit ja susihukkaset | Happily Ever After: Fairy Tales for Every Child | kuningas Omar / Tyyris tyllerö / kiero mies (ääni) | 2 jaksoa |
| 2016 | Greyn anatomia | Grey's Anatomy | — | ohjaajana; Jakso: ”The Sound of Silence” |
Otto Hotakainen

Otto Hotakainen.
Otto Hotakainen (5. huhtikuuta 1908 Halsua – 22. lokakuuta 1990 Halsua) oli halsualainen mestaripelimanni. Muusikkona hän oli itseoppinut.
Hotakaisen esityksiä vuosilta 1969–1980 on koottu CD-kokoelmalle Polkka-Otto.
Otto Hotakaiselle myönnettiin mestaripelimannin arvonimi vuonna 1970. Myös hänen poikansa Risto Hotakainen on saanut mestaripelimannin arvon.
Diskografia

Polkka-Otto, KICD 57, 1998 Kansanmusiikki-instituutti.
Otto Hotakainen: Mestaripelimanni, OMK 17 1989, Olarin musiikki.
Aiheesta muualla

Suomalaiset kansanmusiikkilevyt
Muistokirjoitus[vanhentunut linkki]
Kansanmusiikki-instituutti[vanhentunut linkki]
Doris Betts

Doris Betts (4. kesäkuuta 1932 Pohjois-Carolina – 21. huhtikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka julkaisi niin romaaneja, novellikokoelmia kuin esseitäkin.
Betts syntyi William Elmoren ja Mary Ellen Waughin ainoaksi lapseksi. Hän valmistui vuonna 1950 Statesville High Schoolista ja opiskeli sen jälkeen Pohjois-Carolinan yliopistossa Greensborossa. Hän meni naimisiin lainopiskelija Lowry Bettsin kanssa ja sai kolme lasta.
Bettsin kirjalliseen tuotantoon kuuluu muun muassa vaikeasta munuaistaudista kärsivästä tytöstä kertova romaani Souls Raised from the Dead, joka palkittiin Southern Book Awardilla vuonna 1995.
Didier Rimaud

Didier Rimaud (6. elokuuta 1922, Carnac, Morbihan, Brittany, Ranska - 24. joulukuuta 2002,  Lyon, Ranska) oli ranskalainen jesuiitta, säveltäjä ja runoilija.
Rimaud aloitti opiskelunsa Lyonissa ja liittyi Jesuiittajärjestöön 1941. Hän jatkoi klassisten tieteiden ja filosofian opintojaan ja vihittiin papiksi 1955. Hän opetti korkeakouluissa Ranskassa ennen kuin hänet nimitettiin "Centre National de Pastorale Liturgiqueen" (Katolisen kirkon Ranskalssa liturgisen elämän kehittämiskeskus) vuonna 1950. Siellä hän osallistui uusien ranskankielisen messun tekstien kääntämiseen ja liturgisen elämän kehittämiseen etenkin Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeen.
Yksi hänen kirjoittamansa teksti "Ouvrez vos cœurs au Souffle de Dieu" (Avatkaa sydämenne Jumalan kuiskaukselle) joka sisältyi vihkoon nimeltä ”Au Souffle de Dieu”, on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 476 "Gud, när du andas över vår jord". Virren on Rimaudin laulun pohjalta muokannut Anders  Frostenson 1974. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on Anna-Maija Raittilan 1999 kääntämä "Herra, kun hiljaa henkäät yli maan."
Virren sävelmä on ranskalaisen jesuiitan Joseph Gelineaun sävellys. Hän oli psalmilaulun ja hengellisen laulun uudistaja Ranskassa.
Christian Lönegren

| Christian Lönegren> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Taiteilijanimi:  Cride Lönegren
Aktiivisena:  1992–
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  Kitara
Yhtyeet:  Kanuuna
Levy-yhtiöt:  AMT
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jan-Christian Fredrik Lönegren on suomalainen muusikko, jota on myös kuultu piirretyissä ääninäyttelijänä. Hän työskentelee myös musiikin ohella Porvoon koulumusiikin tuki ry:ssä, jossa Lönegren oli vuoden 2008 hallituksessa sihteerinä.
Diskografia

Kanuuna (1992)
Aiheesta muualla

Christian Lönegren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Kosketin.org (Arkistoitu – Internet Archive)
Die Allerbesten von Heino

| Die Allerbesten von Heino Heino |
| --- | --- | --- |

Die Allerbesten von Heino
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: schlager
 Levy-yhtiö: EMI
Heino muut julkaisut
| 20 Super-Hits 1976 | Die Allerbesten von Heino 1976 | Das Suedwester Lied 1976 |
Die Allerbesten von Heino on saksalaisen laulajan Heinon studioalbumi vuodelta 1976.
Kappaleet > LP: 1

In einer Bar in Mexico
Heute an Bord
Der Fremdenlegionär
Treue Bergvagabunden
Hey Capello (Es lebt eine Frau in Spanien)
Mandolinen und Gitarren
Der Mond ist aufgegangen
Karamba, Karacho, ein Whisky
Zu der Ponderosa reiten wir
Auf einem Seemannsgrab
Heute geht die Sehnsucht zu dir auf die Reise
Die Sonne von Mexico
Wenn die Kraniche zieh'n
Ade zur guten Nacht
Kappaleet > LP: 2

Blau blüht der Enzian
Vaya con dios
La Paloma
So ein Tag, so wunderschön wie heute
Überall
Irgendwann sind alle gleich
Viva Espana
Teure Heimat
Mohikana Shalali
Muß i denn ...
Carneval in Rio
O sole mio
Pansio-luokan miinalautta

| Pansio-luokan miinalautta |
| --- | --- |
 Miinalautta Pyhäranta

Tekniset tiedot
Uppouma:  608 t
Pituus:  43 m (kokonaispituus) 39,2 m (vesiraja)
Leveys:  10 m
Syväys:  2 m
Nopeus:  11 solmua
Miehistöä:  12
Aseistus
Meritorjunta:  Miinat 1 × 40mm kranaattikonekivääri 1 × 7.62mm konekivääri PKM
Ilmatorjunta:  12.7mm laivakonekivääri
Pansio-luokka on Suomen merivoimien kolmen miinalautan muodostama alusluokka: Pansio, Porkkala ja Pyhäranta. Niiden päätehtävinä ovat merimiinoitus sekä rannikkojoukkojen ja huollon kuljetustukitehtävät. Alusten kuljetuskyky on 100 tonnia ja niissä on 15 tonnin nosturi. Luokan alukset peruskorjattiin 2015-2017, jolloin käyttöikä jatkuu 2030-luvulle. Samalla alusten kykyä merimiinoitukseen, raskaisiin merikuljetuksiin ja emäalustoimintaan päivitettiin. Peruskorjauksen toteuttaa Uudenkaupungin Työvene Oy ja Atlas Elektronik Finland Oy.
Alukset

Alukset tilattiin toukokuussa 1990.
| Nimi | Telakka | Runkonumero | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pansio | Olkiluodon telakka | 90 (ex-876, ex-576) | - | - | 25. syyskuuta 1991 | Peruskorjaus valmistunut 3.10.2016 |
| Pyhäranta | Olkiluodon telakka | 92 (ex-875, 575 ja 475) | - | - | 26. toukokuuta 1992 | Peruskorjattu 2017 |
| Porkkala | Olkiluodon telakka | 91 (ex-777) | - | - | 29. lokakuuta 1992 | Peruskorjattu 2017 |
Palvelus

Miinalautta Pansio on sijoitettu Rannikkolaivaston 6. Pintatorjuntalaivueeseen ja miinalautat Porkkala ja Pyhäranta 7. Pintatorjuntalaivueeseen.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2012

| Nyrkkeily  kesäolympialaisissa 2012 > Tapahtumat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kevyt kärpässarja |   | Miehet |   |  |
| Kärpässarja |   | Miehet |   | Naiset |
| Kääpiösarja |   | Miehet |   |  |
| Kevytsarja |   | Miehet |   | Naiset |
| Kevyt välisarja |   | Miehet |   |  |
| Välisarja |   | Miehet |   |  |
| Keskisarja |   | Miehet |   | Naiset |
| Raskas keskisarja |   | Miehet |   |  |
| Raskassarja |   | Miehet |   |  |
| Superraskassarja |   | Miehet |   |  |
Nyrkkeilyareena
Miesten kevyt kärpässarjaa
Hesham Abdelaal – Benson Gicharu
Nyrkkeilyssä kilpailtiin Lontoon 2012 kesäolympialaisissa 28. heinäkuuta – 12. elokuuta. Tapahtumia oli 13, joista miehille oli kymmenen ja naisille kolme. Kilpailijoita oli 286, joista miehiä 250 ja naisia 36. Nyrkkeilyottelut käytiin Exhibition Centre Londonissa.
Tapahtumat

Miehet kilpailivat kymmenessä eri sarjassa:
Kevyt kärpässarja (−49 kg)
Kärpässarja (49–52 kg)
Kääpiösarja (52–56 kg)
Kevytsarja (56–60 kg)
Kevyt välisarja (60–64 kg)
Välisarja (64–69 kg)
Keskisarja (69–75 kg)
Raskas keskisarja (75–81 kg)
Raskassarja (81–91 kg)
Superraskassarja (+91 kg)
Lisäksi naiset pääsivät kilpailemaan ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa nyrkkeilyssä. He kilpailivat kolmessa eri sarjassa:
Kärpässarja (−51 kg)
Kevytsarja (51–60 kg)
Keskisarja (60–75 kg)
Karsinta

Jokainen maa sai lähettää korkeintaan yhden kilpailijan tapahtumaa kohden. Yhdeksän paikkaa varattiin isäntämaalle Yhdistyneelle kuningaskunnalle, joista sai valita kuusi (viisi miehille ja yksi naisille). Isäntämaa menetti yhden paikan jokaista Yhdistyneestä kuningaskunnasta kotoisin olevaa kilpailijaa kohden, joka lunasti paikan AIBAn maailmanmestaruuskilpailuista. Kolmiosaiselle komissiolle varattiin kahdeksan miesten paikkaa ja 11 naisten paikkaa. Loput paikoista menivät karsintaan.
Jokaiselle mantereelle oli varattu tietyn verran kilpailupaikkoja:
Aasia: 56 paikkaa miehille ja 8 paikkaa naisille.
Afrikka: 52 paikkaa miehille ja 5 paikkaa naisille.
Amerikka: 54 paikkaa miehille ja 8 paikkaa naisille.
Eurooppa: 78 paikkaa miehille ja 12 paikkaa naisille.
Oseania: 10 paikkaa miehille ja 3 paikkaa naisille.
Karsinta > Karsintojen aikataulut

| Tapahtuma | Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- | --- |
| Miesten World Series of Boxing Championships | 27.–28. toukokuuta 2011 |  Guizhou |
| Nyrkkeilyn miesten maailmanmestaruuskilpailut 2011 | 16. syyskuuta – 1. lokakuuta 2011 |  Baku |
| Miesten olympiakarsintatapahtuma – Osenia | 23.–29. maaliskuuta 2012 |  Darwin |
| Miesten olympiakarsintatapahtuma – Aasia | 1.–8. huhtikuuta 2012 |  Astana |
| Miesten olympiakarsintatapahtuma – Amerikka | 11.–20. huhtikuuta 2012 |  Rio de Janeiro |
| Miesten olympiakarsintatapahtuma – Eurooppa | 14.–22. huhtikuuta 2012 |  Istanbul |
| Miesten olympiakarsintatapahtuma – Afrikka | 29. huhtikuuta – 7. toukokuuta 2012 |  Casablanca |
| Nyrkkeilyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2012 | 21. toukokuuta – 10. kesäkuuta 2012 |  Chongqing |
Karsinta > Kisapaikan lunastaneet kilpailijat

Viisi kilpailijaa lunasti oman kisapaikkansa miesten World Series of Boxing Championshipsissa:
Kanat Abutalipov (kääpiösarja 52–56 kg)
Wang Zhimin (kevytsarja 56–60 kg)
Sergi Derevianšenko (keskisarja 69–75 kg)
Abdelhafid Benchabla (raskas keskisarja 75–81 kg)
Clemente Russo (raskassarja 81–91 kg)
Aiheesta muualla

Nyrkkeily Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla (englanniksi)
Kesäolympialaisten 2012 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Nyrkkeily olympialaisissa
1896–1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Die Alive

| ”Die Alive” Tarja Turunen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: My Winter Storm
 Julkaistu: 7. maaliskuuta 2008
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): Daniel Presley
 Tyylilaji: sinfoninen rock, hard rock, oopperametalli
 Kesto: 04.06
 Levy-yhtiö: Universal Music
Tarja Turusen muut singlet
| ”I Walk Alone” 2007 | ”Die Alive” 2008 | ”Enough” 2009 |
Die Alive on Tarja Turusen single, joka julkaistiin 7. maaliskuuta 2008.
Kappaleet

Die Alive – 4.02  (Album Version)
Die Alive – 4.08  (Alternative Version)
Lost Northern Star – 4.56  (Ambience Sublow Mix)
Calling Grace – 3.18  (Full Version)
Die Alive (Video)
Aiheesta muualla

Die Alive Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Die Alive Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Oslon postitalo

| Oslon postitalo> Hovedpostkontoret |
| --- | --- |

Osoite:  Dronningens gate 15
Sijainti:  Oslo, Norja
Valmistumisvuosi:  1924
Suunnittelija:  Rudolf E. Jacobsen
Tyylisuunta:  uusbarokki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oslon postitalo (norj. Hovedpostkontoret) on Oslossa Dronningens gatella sijaitseva entinen pääposti. Se valmistui vuonna 1924 ja edustaa uusbarokkia. Posti muutti pois rakennuksesta vuonna 2004 ja nykyisin talossa on asuntoja, liiketiloja sekä näyttelytiloina toimiva suojeltu postihalli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oslon postitalo Wikimedia Commonsissa
Greg Clarke

Greg Clarke vuonna 2018
Greg Clarke (s. 1957) on englantilainen jalkapallovaikuttaja, joka on toiminut Englannin jalkapalloliiton The Football Associationin puheenjohtajana vuodesta 2016 lähtien.
Aiemmin Clarke on toiminut The Football Leaguen puheenjohtajana. Hän on toiminut myös Leicester Cityn johtotehtävissä.
Didier Paquignon

| Didier Paquignon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1958 Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Didier Paquignon (s. 1958 Pariisi, Ranska) on ranskalainen taidemaalari. Hän asuu ja työskentelee Pariisissa ja Madridissa. Pariisissa sijaitseva taidemuseo Musée de l'Orangerie on esitellyt hänen töitään vuonna 2009.[lähde? ]
Paquignon on opiskellut École Nationale Supérieure des Beaux-arts -taidekoulussa Pariisissa, opettajanaan Leonardo Cremonini.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Virallinen internetsivusto
Ottilie Roederstein

Ottilie Roederstein: Omakuva valkoisessa hatussa, maalattu vuonna 1904.
Ottilie Wilhelmine Roederstein (22. huhtikuuta 1859 Enge, Sveitsi - 26. marraskuuta 1937 Hofheim am Taunus , Saksa) oli sveitsiläis-saksalainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntansa vaihteli perinteisen ja modernin välillä.
1880-luvulta alkaen Roederstein piti säännöllisesti näyttelyitä ja vuonna 1912 hän oli ainoa sveitsiläinen naistaiteilija jonka töitä oli esillä Kölnin kansainvälisessä taidenäyttelyssä. Hänen poismenonsa jälkeen hänen työnsä unohdettiin vuosikymmeniksi.
Elämänvaiheita

Ottilie Roedersteinin isä oli Reininmaalta kotoisin oleva liikemies, joka oli asettunut Sveitsiin, Zürichiin. Tytär halusi jo nuoresta pitäen taiteilijaksi, mitä vanhemmat vastustivat. Kun Roederstein täytti 17, hänen sallittiin ottaa yksityistunteja sveitsiläiseltä taidemaalari Eduard Pfyfferiltä.  Vähän myöhemmin matkusti Berliiniin muotokuvamaalari Karl Gussowin oppilaaksi.
Lopullinen suuntautuminen taiteilijuuteen tapahtui vuonna 1882, kun Roederstein muutti Pariisiin. Siellä häntä opettivat tuolloin muodikas taiteilija Carolus-Duran sekä Jean-Jacques Henner. Roederstein keskittyi heidän opetuksessaan muotokuvamaalaukseen ja alastonmallin tutkimiseen, joista jälkimmäistä pidettiin tuolloin naisille sopimattomana toimintana. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti jo vuonna 1883.
Pariisissa Roederstein solmi ystävyyssuhteita muihin taiteilijoihin. Hänen ystäviinsä kuului Käthe Kollwitz. Louise Breslau ja Maurice de Vlaminck. Hän jätti Pariisin vuonna 1887 ja muutti takaisin Zürichiin. Hänellä oli ateljee Pariisissa aina ensimmäisen maailmansodan alkuun, vuoteen 1914 asti.
Vuosina 1889 ja 1900 Pariisissa järjestettiin maailmannäyttelyt. Roedersteinin teoksia oli tuolloin niissä esillä ja hänet palkittiin hopeamitalilla.
Vuonna 1891 Roederstein asettui asumaan Frankfurtiin yhdessä elämänkumppaninsa, lääkäri Elisabeth Winterhalterin kanssa. Hänen onnistui saavuttaa konservatiivisen kaupungin taidemaailmassa hyvä asema. Hän maalasi muotokuvien ohella uskonnollisia ja vertauskuvallisia maalauksia. Frankfurtissa pariskunnan ystäviin kuului kirjailija Hermann Hesse. Yhteydet Sveitsin taide-elämään eivät katkenneet, ja Roederstein teoksia oli vuosittain esillä sveitsiläisissä näyttelyissä.
Myöskään opinto- ja maalausmatkojen tekemistä Roederstein ei lopettanut. Hän kävi Espanjassa, Belgiassa, Italiassa ja vuonna 1913 Afrikassa. Vuodesta 1907 alkaen hän otti oppilaita ateljeeseensa.Hänen kuuluisimpiin oppilaisiinsa kuului Hanna Bekker vom Rath. Ensimmäisen maailmansodan aikaan,vuosina 1914-1918 hän maalasi paljon sotaleskien muotokuvia. Viimeisen näyttelynsä hän piti vuonna 1931.
Valikoituja teoksia

Helene Roederstein, taiteilijan sisar, maalattu vuonna 1890.
Voittaja, maalattu vuonna 1898.
Sisarukset, maalattu vuonna 1900.
Jacob Nussbaumin muotokuva, maalattu vuonna 1909.
Pieni alaston, maalattu vuonna 1913.
Ruusuja violetilla taustalla,maalattu vuonna 1934.
Omakuva avainten kanssa, maalattu vuonna 1936.
Elämäntyön arviointia

Läpi taiteilijauransa Roederstein maalasi useita omakuvia. Niitä on löydetty yli 80 kappaletta. Niissä kaikissa hän katsoo itsevarmasti kohti katselijaa, usein asennoissa, jotka tuolloin kuvattiin maskuliinisiksi. Nykyään niitä pidetään emansipatorisina.
1890-luvulla Roederstein tutki renassanssitaidetta. Hän alkoi maalata temperaväreillä ja hänen tyylinsä alkoi muuttua. Hänen estetiikkansa alkoi muuttua suoraviivaisemmaksi ja yksinkertaistetummaksi. Myös hänen muotokuvansa muuttuivat abstraktimmiksi. Uran alkupuolella hänen työnsä olivat olleet tummasävyisempiä kuin loppupuolella. Monet hänen töistään on maalattu tarkoituksena miellyttää ostavaa yleisöä, sillä hän halusi elää vapaana taiteilijana.
Roedersteinin maalauksia on näytteillä Frankfurt am Mainin, Bernin, Baselin ja Firenzen taidemuseoissa.
Aiheesta muualla

http://sammlung.staedelmuseum.de/en/person/roederstein-ottilie-w
Greg Berlanti

| Greg Berlanti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1972 (ikä 52) Suffern, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja
Puoliso:  Robbie Rogers
Ohjaaja
Aktiivisena:  1998-
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Greg Berlanti (s. 24. toukokuuta 1972) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan työstään televisiosarjoissa kuten Dawson's Creek, Brothers & Sisters, Everwood, Political Animals, Riverdale ja Sabrina: Pimeyden puolella.
Vuonna 2000 hän perusti tuotantoyhtiön Berlanti Productionsin. Berlanti nimettiin vuonna 2020 Timen sadan vaikutusvaltaisimman henkilön listalle.