stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinteäfaasiuutto

Kiinteäfaasiuuttossa käytettävää laitteistoa
Kiinteäfaasiuutto eli SPE (engl. Solid-phase extraction) on  erotusmenetelmä, jolla erotetaan aineseoksen osat toisistaan, tai pääaine epäpuhtauksista. SPE:tä käytetään laboratorioissa puhdistamaan analysoitavia näytteitä esimerkiksi veri- tai vesinäytteitä. Menetelmää voidaan verrata neste-neste uuttoon. SPE:ssä erotettavaa ainetta sitova stationäärifaasi on kiinteä ja se on yleensä pakattu lieriömäiseen injektioruiskua muistuttavaan koteloon tai vaihtoehtoisesti lieriömäiseen kasettiin. Erotettavat aineet tuodaan stationäärifaasiin sopivaan nesteeseen liuotettuina. Menetelmää käytetään selektiivisesti uuttamaan, konsentroimaan ja puhdistamaan kohdeanalyyttejä ennen analysointia HPLC:llä tai GC:llä.
SPE:n etuina ovat:
helppous
suoritusteho
liuottimien vähäinen kulutus
analyytin konsentroituminen ja
epäpuhtauksien poistuminen
Kiinteäfaasiuutossa käytetään pieniä kertakäyttöisiä kolonneja, joissa täytteenä on vastaavanlaisia materiaaleja kuin nestekromatografiassa. Lisäksi on kehitetty erikoismateriaaleja spesifisiin erottamisiin.
Periaate

Kiinteäfaasiuutossa stationäärifaasi on kiinteä ja liikkuva faasi nestemäinen. Kun valitaan sopiva liuotin ja täytemateriaali, saadaan tutkittava yhdiste pidättymään stationäärifaasiin ja matriisin aineet kulkeutumaan kolonnin läpi pidättymättä. Vaihtamalla tämän jälkeen eluenttia ja/tai eluentin pH:ta, saadaan tutkittava(t) yhdiste(et) eluoitumaan ulos kolonnista.
Stationäärifaasi

Kiinteäfaasiuuton tärkein tekijä on stationäärifaasi. Stationäärifaasin fysikaalis-kemialliset ominaisuudet määrittävät uuton tehokkuuden ja yleensäkin erottumisen laadun. Stationäärifaaseja on saatavilla erilaisilla
huokoskoolla
partikkelikoolla
materiaaleilla
Optimaalinen stationäärifaasi valitaan kohdeanalyytin ja näytteen/matriisin koostumuksen mukaan.
Silikapohjaiset stationäärifaasit ovat suosituimpia, koska ne ovat halpoja, helppoja käyttää, vakaita ja niiden koko ei muutu vesiliuoksissa eikä orgaanisilla liuottimilla. Suosituimpia silikastationäärifaaseja ovat kemiallisesti modifioidut silikapartikkelit joissa on pintaan kovalenttisesti sitoutuneita funktionaalisia ryhmiä. Silikan modifiointi muuttaa sen kromatografista selektiivisyyttä. Pelkkä silika on erittäin polaarista, ja se pidättää analyyttejä normaalifaasi- ja kationinvaihtomekanismeissa. Kun kiinnitetään pintaan hiilivetyjä, esimerkiksi C18, pinta muuttuu hydrofobiseksi (poolittomaksi). Pintaan jää kuitenkin edelleen vapaita silanoleja, jolloin silikapohjainen C18-stationäärifaasi toimii erittäin hyvin yhdisteiden, joiden polaarisuus on erilainen, erottamisessa.
Polymeeripohjaiset stationäärifaasit koostuvat tyypillisesti crosslinkatusta polystyreenidivinyylibentseenistä (PSDVB tai SDB). SDB on pooliton ja kykenevä voimakkaisiin hydrofobisiin ja π-π-vuorovaikutuksiin. Kuten silikan, SDB:n pintaa voidaan modifioida lisäämällä funktionaalisia ryhmiä.
Tyypillisen SPE-stationäärifaasin pinta-ala vaihtelee 250-600 m2/g. Suuri osa pinta-alasta muodostuu huokosten sisäpinnasta. Useimmilla SPE-stationäärifaaseilla on pieni huokoskoko, noin 60-70 Å (6-7 nm), ja siitä syystä yli 15 kDa kokoiset makromolekyylit eivät juuri kykene vuorovaikutukseen stationäärifaasin kanssa. Useimpien SPE-stationäärifaasien partikkelikoko on noin 50 µm. Suuresta partikkelikoosta johtuen paine pysyy alhaisena ja voidaan käyttää suurta virtausta ilman, että kolonni tukkeutuu.
Uuttomekanismit > Käänteisfaasi

Käänteisfaasiuuttoa käytetään yleisesti uuttamaan hydrofobisia tai poolittomia orgaanisia analyyttejä vesiliuoksista. Hiilivetyketjut sekä analyytissä että stationäärifaasissa vetävät toisiaan puoleensa van der waalsin voimien ansiosta. Käänteisfaasiuutot ovat suhteellisen epäspesifisiä.
Uuttomekanismit > Normaalifaasi

Normaalifaasiuuttoa käytetään yleensä uuttamaan polaarisia analyyttejä poolittomista orgaanisista liuottimista. Erottumismekanismi perustuu vetysitoutumiseen, dipoli-dipoli- sekä π-π-vuorovaikutuksiin polaarisen analyytin ja polaarisen stationaarifaasin välillä. Normaalifaasiuutosta voidaan saada erittäin spesifinen tasapainotusliuoksen ja näytteessä käytetyn liuottimen polaarisuuden huolellisella optimoinnilla.
Uuttomekanismit > Ioninvaihto

Ioninvaihtomekanismia käytetään uuttamaan varautuneet analyytit vesiliuoksista tai orgaanisista näytteistä, joilla on alhainen ionivahvuus. Varautunut stationäärifaasi pidättää analyyttejä, joilla on vastakkaismerkkinen varaus. Ioninvaihtomekanismi perustuu spesifiseen, korkeaenergiaiseen kulombiseen vuorovaikutukseen stationäärifaasin ja analyytin välillä. Vain näytteet, joilla on sopiva varaus, pidättyvät kolonniin, joten useimmat matriisissa olevat epäpuhtaudet huuhtoutuvat pois näytteen lataus- ja pesuvaiheissa. Tästä syystä kationinvaihto SPE:a käytetään yleisesti uuttamaan emäksisiä yhdisteitä monimutkaisista biologisista näytteistä. Analyytit eluoidaan tyypillisesti suoloilla, puskureilla ja/tai vahvoilla hapoilla, joilla on suuri ionivahvuus.
SPE käytännössä > Uuton suoritus

Kiinteäfaasiuuton suorituksessa on neljä vaihetta:
pylvään aktivointi eli "herätys"
näytteen applikointi pylvääseen
pesut sekä
eluointi.
Aktivointi parantaa uuttojen toistettavuutta ja perustuu kiinteän faasin partikkelien tasaiseen kostumiseen, jolloin sen vuorovaikutus näytemolekyylien kanssa on kerrasta toiseen mahdollisimman samanlainen. Poolittomat faasit tasapainotetaan ensin polaarisilla liuottimilla ja polaariset vastaavasti poolittomilla 2-3 kertaa kolonnin tilavuuden suuruisella määrällä liuotinta. Tämän jälkeen tasapainotetaan vielä samalla liuoksella johon näyte on liuotettu. Tasapainottamisen jälkeen erotusmateriaalia ei saa päästää enää kuivumaan ennen uuton valmistumista.
Seuraavassa vaiheessa lisätään näyte. Näytemäärä riippuu käytetyn kolonnin sisältämästä kiinteän faasin määrästä, eli kolonnin kapasiteetista. Näyte voidaan applikoida käyttäen joko positiivista tai negatiivista painetta tai pelkästään painovoimaa hyväksi käyttäen, joka kuitenkin useimmissa tapauksissa on erittäin hidasta.
Pesuvaiheessa kolonnista poistetaan mahdollisimman paljon sinne jääneitä, mutta kuitenkin uuttomateriaaliin joko kiinnittymättömiä tai heikosti kiinnittyneitä, matriisin aineita. Pesu ei kuitenkaan ole välttämätön vaihe, sillä esimerkiksi analyyttimolekyylin ollessa hyvin polaarinen ja matriisin muiden aineiden ollessa melko poolittomia (tietyssä pH:ssa), on mahdollista että matriisin aineet tulevat ulos jo näytettä applikoitaessa, kun taas analyytti tarttuu erittäin voimakkaasti adsorbenttiin.
Eluointi suoritetaan liuottimella, liuotinseoksella tai puskuriliuoksella jonka analyyttiä liuottavat ominaisuudet ovat mahdollisimman hyvät. Eluointia ei pitäisi suorittaa liian nopeasti, sillä tällöin analyytti saattaa lähteä liikkeelle laajana rintamana, joka etenkin konsentroitaessa näytettä ei ole suotavaa. Hieman toisistaan, joko polaarisuudeltaan tai pH:ltaan, eroavia eluentteja käyttäen on mahdollista saada yhdellä uutolla eroamaan useampia kuin yksi analyytti.
Joseph Wharton

Joseph Wharton
Joseph Wharton (3. maaliskuuta 1826 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 11. tammikuuta 1909 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen teollisuusmies ja liikemies. Wharton oli Bethlehem Steel Companyn perustajia ja aloitti Yhdysvaltojen nikkelin ja koboltin tuotannon.[lähde? ]
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1950

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1950 oli 10. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta.
Liittojen mestaruuskamppailuissa HOK-Veikot voittivat SöNMKY:n 41-25 19. marraskuuta ja viikkoa myöhemmin varmistui liiton mestaruus. Työväen Mailapojat oli TUL:n paras keräten 7 joukkueen kaksinkertaisessa sarjassa 20 pistettä (korit 611-462), johon pistemäärään ylsi myös Kotkan Reipas (516-376). Uusintaottelussa TMP voitti Reippaan 51-44.
Lopullisessa mestaruussarjassa pelasi kaksi parasta joukkuetta Koripalloliitosta ja Työväen Urheiluliitosta. 5. tammikuuta 1951 HOK-Veikot voitti Työväen Maila-Pojat 44-30 ja vei koripallon SM-kultaa. Sörnäisten NMKY voitti samana päivänä Kotkan Reippaan ja sai palkinnokseen pronssia.
Mestaruussarja

|  | O | V | T | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HOK-Veikot | 3 | 3 | 0 | 0 | 123 | 89 | 6 |
| Työväen Maila-Pojat | 3 | 2 | 0 | 1 | 119 | 105 | 4 |
| Sörnäisten NMKY | 3 | 1 | 0 | 2 | 107 | 125 | 2 |
| Kotkan Reipas | 3 | 0 | 0 | 3 | 80 | 112 | 0 |
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | Kiri-Veikot | TMP | SöNMKY | KoRe |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Kiri-Veikot |  | 44–30 | 51–35 | 28–24 |
| Työväen Maila-Pojat | – |  | 39–38 | 50–23 |
| Sörnäisten NMKY | – | – |  | 34–33 |
| Kotkan Reipas | – | – | – |  |
Joseph Willibrord Mähler

Joseph Willibrord Mähler (10. kesäkuuta 1778 – 20. kesäkuuta 1860) oli saksalainen maalari. Hän syntyi Koblenz-Ehrenbreitsteinissa, Franz Josef Mähler ja Anna Johanna, poika Vacano. Hän työskenteli ensin oppisopimuskoulutuksessa Dresdenissä Anton Graffin kanssa maalareina, ja jatkoi myöhemmin opintojaan Wienin Kuvataideakatemiassa. Sitten Mähler päätti aloittaa siviiliuran ja hänestä tuli Wienissä sijaitsevan salapalvelun Geheime Kabinettskanzlei (salainen kanslia) upseeri, joka maalasi vapaa-ajallaan.
Beethovenin koulupäivän ystävä Stephan von Breuning esitteli Mählerin Ludwig van Beethovenille talvella 1803/04. Hän maalasi ensimmäisen Beethoven-muotokuvansa, joka näyttää kolme neljäsosaa säveltäjän ruumista Arkadan maisemassa pitäen lyyrakitaraa kädessään. (Nykyään maalaus sijaitsee Beethovenin muistomerkissä, Wienin Pasqualati-talossa.) 1800-luvulla tämä kuva - yksi vain harvoista Beethovenin kuvauksista, kun hän oli nuori - tuli kuuluisaksi lähinnä Josef Kriehuberin litografian ansiosta. .
Vuodesta 1815 Mähler tuotti sarjan muotokuvia, joissa näytettiin nykyaikaisia ​​Wienin säveltäjiä. Kuten Allgemeine Musikzeitung (Yleinen musiikkilehti) elokuussa 1815 kirjoitti, "kaikki he erottuvat ansiokkaimmalla tavalla tehokkaalla harjahalkaisulla, kuvailevalla samanlaisudella ja heidän sielunsa erityisellä ilmaisulla". Puolipitkä Beethoven-muotokuva oli osa sarjaa. Maalari loi useita muotokuvia muotokuvasta. Hän kuoli 82-vuotiaana Wienissä.
Käännös suomeksi
John Dalberg-Acton

John Dalberg-Acton
John Emerich Edward Dalberg-Acton (10. tammikuuta 1834 – 19. kesäkuuta 1902) — tunnettu nimellä John Dalberg-Acton, kahdeksas vuodesta 1837 vuoteen 1869 pelkästään Lord Acton — oli englantilainen roomalais­katolisen kirkon historiantutkija, poliitikko ja kirjailija. Hän oli sir Ferdinand Dalberg-Actonin, seitsemännen paronin ainoa poika ja amiraali Sir John Actonin pojanpoika.
Dalberg-Actonin vuonna 1887 kirjeeseen kirjoittamansa ajatelmat, "Valta turmelee, ja absoluuttinen valta turmelee absoluuttisesti" ja "Merkittävät miehet ovat melkein aina pahoja miehiä"; ovat yleisesti tunnettuja.
John Dager Stenberg

John Dager Stenberg (31. elokuuta 1883 Helsinki – 14. huhtikuuta 1951) oli suomalainen diplomi-insinööri ja John Stenbergin Konetehdas Oy:n toimitusjohtaja.
John Dager Stenbergin isä oli John Didrik Stenberg (1841–1886), joka perusti John Stenbergin Konetehdas Oy:n vuonna 1882. Stenberg valmistui diplomi-insinööriksi 1897 Polyteknillisestä opistosta. Hän työskenteli sitten piirtäjänä eri tehtaissa Saksassa 1897–1898. Vuonna 1897 hän tuli John Stenbergin Konetehdas Oy:n piirustuskonttorin päälliköksi ja konepajainsinööriksi. John Stenbergin Konetehdas Oy:n toimitusjohtajana Stenberg oli 1907–1943. Yritys harjoitti moottoreiden, höyrykattiloiden ja tavarahissien valmistusta ja toi maahan sähköasennustarvikkeita. Myöhemmin keskityttiin venttiilien, voimansiirtonlaitteiden, tasosiivilöiden ja valutavaran valmistukseen.
Stenberg oli Suomalaisen AGA:n ja Helsingin Silkkikutomo Oy:n johtokuntien jäsenenä 1918–1928. Hän on muun muassa Suomen Metalliteollisuuden Työnantajainliiton, Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen,Suomen Standardikomissionin ja Suomen Vartioimis- ja Sulkemis Oy:n hallitusten jäsenenä ja kuului Liittopankki Oy:n hallintoneuvostoon. Stenberg oli myös Kulosaaren huvilakaupungissa useissa kunnallisissa luottamustoimissa ja kuuluu jäsenenä eri teknillisiin yhdistyksiin.
John Stenberg oli naimisissa vuodesta 1908 Agda Ellida Löfströmin (s.1885) kanssa. Heidän poikansa tekniikan ylioppilas John Darwin Stenberg (1918–1940) kaatui talvisodan aikana Karjalan kannaksella helmikuussa 1940.
João Inácio Müller

João Inácio Müller
João Inácio Müller (s. 15. kesäkuuta 1960 Santa Clara do Sol) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaanien jäsen 14. huhtikuuta 1985, ja hänet vihittiin papiksi 3. joulukuuta 1988. Hänet nimitettiin Lorenan hiippakunnan johtoon 25. syyskuuta 2013, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cláudio Aury Affonso Hummes, jota avustivat Benedito Beni dos Santos ja Jaime Spengler.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1945

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1945 oli 5. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Kauden päättyessä Helsingin Kiri-Veikot vei Suomen mestaruuden.
Koripalloliiton mestaruussarja

|  | O | V | T | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Kiri-Veikot | 7 | 6 | 0 | 1 | 145 | 86 | 10 |
| Karhun Pojat | 7 | 5 | 0 | 2 | 91 | 70 | 10 |
| Eiran Kisaveikot | 7 | 4 | 1 | 2 | 136 | 100 | 9 |
| Työväen Mailapojat | 7 | 4 | 1 | 2 | 122 | 106 | 9 |
| Helsingin NMKY | 7 | 3 | 0 | 4 | 111 | 101 | 6 |
| Turun Toverit | 7 | 2 | 0 | 5 | 76 | 121 | 4 |
| Helsingin Ilves | 7 | 2 | 0 | 5 | 69 | 134 | 4 |
| Helsingin Tarmo | 7 | 1 | 0 | 6 | 87 | 119 | 2 |
TUL:n mestaruus
| Joukkueet |  |
| --- | --- |
Helsingin Visa: 39
Porin Veto: 4
= Viitteet

↑  Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen
Koripallon miesten SM-sarjan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1930-luku |  |  |  |  |  |  |  |  | 1939 | 1940 |
| 1940-luku | 1941 | 1942 |  | 1944 | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949 | 1950 |
| 1950-luku | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 |
| 1960-luku | 1961 | 1962 | 1962–63 | 1963–64 | 1964–65 | 1965–66 | 1966–67 | 1967–68 | 1968–69 | 1969–70 |
| 1970-luku | 1970–71 | 1971–72 | 1972–73 | 1973–74 | 1974–75 | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010-luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
| 2020-luku | 2020–21 | 2021–22 | 2022–23 | 2023–24 |  |  |  |  |  |  |
João Guilherme Daddi

João Guilherme Daddi (1813 Porto – 1887) oli portugalilainen säveltäjä ja pianisti. Hänen teoksiinsa kuuluu useita koomisia oopperoita, joiden lisäksi hän sävelsi esimerkiksi operetin. Hän soitti Franz Lisztin kanssa.
Joseph Muscat

| Joseph Muscat |
| --- | --- |
 Muscat vuonna 2018.
Maltan pääministeri
 2013–2020  
Edeltäjä:  Lawrence Gonzi
Seuraaja:  Robert Abela
Euroopan parlamentin jäsen
 2004–2008  
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1974 (ikä 50)  Pietà, Malta
Tiedot
Puolue:  Maltan työväenpuolue
Joseph Muscat (s. 22. tammikuuta 1974, Pietà) on maltalainen poliitikko, joka toimi Maltan pääministerinä maaliskuusta 2013 tammikuuhun 2020 saakka. Hän edustaa Maltan työväenpuoluetta. Vuosina 2004–2008 Muscat oli Euroopan parlamentin jäsen sosialistien ja demokraattien ryhmässä.
Muscatista tuli ensimmäinen työväenpuolueen pääministeri 15 vuoteen, kun hänen puolueensa sai vaaleissa 55 prosentin ”murskavoiton”. Kampanjassaan Muscat lupasi alentaa sähkön hintaa ja käydä korruption kimppuun.
Muscat on väitellyt tohtoriksi vuonna 2007 Britanniassa Bristolin yliopistossa. Hänen väitöstyönsä nimi oli Fordism, Multinationals and SMEs in the Periphery: The Case of Microstate Malta 1964–2004.
Journalisti Caruana Galizian murha ja ero

Panaman papereiden tutkintaa johtanut tutkiva journalisti Daphne Caruana Galizia murhattiin autopommilla kotinsa lähellä Maltalla. Hänen bloginsa näkyvyys oli suurempi kuin Maltan sanomalehtien leivikki ja hänen paljastuksensa aiheuttivat närkästystä maan hallituksessa. Galizian viimeinen paljastus ennen kuolemaa oli, kuinka maan pääministeri Joseph Muscat oli yhteydessä Maltan passeja Azerbaidžanin hallitukselle myyneeseen hämärään yritykseen. Muscatin perhe on yhdistetty hämäriin liiketoimiin Panamassa ja Azerbaidžanissa. Muscat tuomitsi hyökkäyksen ja maan presidentti kehotti kaikkia rauhoittumaan. Murhaa epäiltiin Maltalla poliittiseksi murhaksi.
Murhasta tuomittiin myöhemmin Vincent Muscat, mikä johti pääministeri Joseph Muscatin eroon 2019 kohun saattelemana. Maan presidentti oli aiemmin armahtanut hänet vankeudesta toisen murhan yhteydessä. Galizian murhan tutkinnan yhteydessä yksi syytetyistä sai presidentiltä armahduksen. Journalisti Galizia oli saanut vähän aikaa ennen murhaa asiakirjoja, jotka liittyivät paikalliseen yritykseen. Poliisi epäili oikeudessa, että murhan tilaaja oli paikallinen yritys, josta oli tulossa paljastuksia.
Muscat ilmoitti 2. joulukuuta 2019 eroavansa tehtävästä vuoden 2020 puolella. Mielenosoittajat ovat vaatineet hänen eroaa toimittaja Daphne Caruana Galizian murhan vuoksi. Galizia kuoli autopommi-iskussa ollessaan tutkimassa Maltan yritysmaailman ja politiikan piirissä rehottavaa korruptiota. Muscat joutui tammikuussa 2020 eroamaan Maltan työväenpuolueen johtajan ja pääministerin tehtävistä, joihin hänen tilalleen nousi Robert Abela.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Muscat Wikimedia Commonsissa
Joseph Muscat Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Lawrence Gonzi | Maltan pääministeri 2013–2020 | Seuraaja: Robert Abela |
Krementšuk

| Krementšuk Кременчук |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 lippu:  vaakuna
 Krementšuk
 Koordinaatit: 49.0631°N, 33.4042°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Pultavan alue
Piiri:  Krementšukin piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  92 km²
Väkiluku (2013):  225 892
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.kremen.gov.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Krementšuk (ukr. Кременчук, ven. Кременчуг, Krementšug) on tärkeä teollisuuskaupunki ja Krementšukin piirin hallintokeskus Pultavan alueella Ukrainassa Dneprin rannalla. Sen asukasluku on noin 225 000 henkilöä.
Kaupunki on mahdollisesti perustettu vuonna 1571. Kaupunki on Ukrainan tärkeimpiä rautateiden risteysasemia ja siellä sijaitsee myös jokisatama.
Talvinen katunäkymä.
Krementšukin rautatieasema.
Krementšukin jokiliikenneterminaali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krementšuk Wikimedia Commonsissa
José Agustín Valbuena Jáuregui

José Agustín Valbuena Jáuregui (20. toukokuuta 1927 – 24. maaliskuuta 2024) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. marraskuuta 1949 ja nimitettiin Valleduparin hiippakunnan johtoon 9. syyskuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. lokakuuta Eduardo Martínez Somalo, jota avustivat José Joaquín Flórez Hernández ja Buenaventura Jáuregui Prieto.
Valbuena Jáuregui jäi eläkkeelle 10. kesäkuuta 2003.
João José Baldi

João José Baldi (1770 Lissabon – 1816) oli portugalilainen säveltäjä.
Baldi pääsi vuonna 1781 oppilaaksi Seminário Patriarcaliin. Hän oppi laulamaan sekä soittamaan urkuja ja pianoa. Kahden hänen säveltämänsä messun partituurit vuodelta 1789 ovat säilyneet Lissabonin katedraalin arkistoissa. Vuonna 1789 Baldi lähti Lissabonista Guardaan, jonka tuomiokirkossa hänestä tuli mestre da capela. Viisi vuotta myöhemmin hän siirtyi Guardan katedraalista Faron katedraaliin. Vuonna 1800 Baldi palasi Lissaboniin, jossa toimi Real Capela da Bempostan toisena musiikillisena johtajana. Ensimmäinen johtaja Luciano Xavier Santos kuoli vuonna 1806, jolloin Baldi peri hänen asemansa.
João Havelange

| João Havelange |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1916 Rio de Janeiro, Brasilia
Kuollut: 16. elokuuta 2016 (100 vuotta) Rio de Janeiro, Brasilia
Kansalaisuus:  brasilialainen
Titteli:  Fifan puheenjohtaja (1974–1998)
Muut tiedot
Järjestö:  Fifa
Edeltäjä:  Stanley Rous
Seuraaja:  Sepp Blatter
 Nimikirjoitus
Jean-Marie Faustin Goedefroid ”João” de Havelange (8. toukokuuta 1916 Rio de Janeiro, Brasilia – 16. elokuuta 2016 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen urheiluvaikuttaja. Hän toimi kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan puheenjohtajana vuodesta 1974 vuoteen 1998. Hän seurasi tehtävässä englantilaista Stanley Rousia. Havelange toimi myös Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä vuosina 1963–2011.
Havelangen isä muutti Brasiliaan Belgiasta. Hän kuoli Joãon ollessa 17-vuotias. Havelange harrasti nuoruudessaan useita urheilulajeja, kuten uintia ja vesipalloa, ja kilpaili lajeissa myös olympiatasolla. Hän kilpaili Berliinin olympialaisissa vuonna 1936 uinnissa ja Helsingin olympialaisissa vuonna 1952 hän kuului Brasilian vesipallojoukkueeseen.
FIFA:n puheenjohtajuuden lisäksi Havelange toimi lukuisissa muissa luottamustehtävissä urheilun parissa. Hän oli muun muassa Brasilian olympiakomitean (Comitê Olímpico Brasileiro) jäsen vuosina 1955–1963 ja Brasilian urheiluliiton (Confederação Brasileira de Desportos) puheenjohtaja vuodet 1958–1973.
Rio de Janeiroon vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoja varten rakennettu uusi stadion sai nimekseen Estádio Olímpico João Havelange.
Havelange sai vuonna 2012 tuomion lahjuksen vastaanotosta International Sport and Leisure -yhtiöltä eli ISL:ltä ollessaan Fifan puheenjohtaja. Tuomion antoi Sveitsin korkein oikeus ja sen mukaan Havelangen saaman lahjuksen suuruus on 1,2 miljoonaa euroa. Fifan johdolla on ollut tiedossa, että lahjuksia on maksettu. Samaan aikaan tuomion sai myös hallituksen jäsen, Havelangen entinen vävy Ricardo Teixeira.
Kukka kaipaa valoa

| ”Kukka kaipaa valoa” Mitra |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 16. tammikuuta 2015
 Tuottaja(t): Jukka Immonen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.33
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Mitran muut singlet
| ”Äkkisyvää” 2013 | ”Kukka kaipaa valoa” 2015 | ”Jotain pysyvää” 2015 |
”Kukka kaipaa valoa” on Suomen Idolsin seitsemännen tuotantokauden voittaneen Mitra Kaislarannan kappale, joka julkaistiin hänen toisena singlenään 16. tammikuuta 2015. Kappale oli hänen ensimmäinen julkaisunsa sitten joulukuussa 2013 julkaistun Idolsin voittokappaleen ”Äkkisyvää”. Kappaleen ovat säveltäneet Jukka Immonen sekä Antti Riihimäki ja sen on sanoittanut Iisa Pykäri.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 9. maaliskuuta 2015.
Kappale nousi kuudeksi viikoksi latauslistalle, jolla sen paras sijoitus oli 13. sija (7/2015). Radiolistalla se saavutti parhaan sijoituksensa listaviikoilla 6–7/2015, jolloin se oli kymmenenneksi soitetuin radiokappale.
Kappaleet

Kukka kaipaa valoa – 3.33
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: 13
Radiolista: 10
Kullervo Linnan Humppa-Veikot solisteineen

| Kullervo Linnan Humppa-Veikot solisteineen Humppa-Veikot |
| --- | --- | --- |

Kullervo Linnan Humppa-Veikot solisteineen
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP-levy
 Kesto: 41.02
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Humppa-Veikkojen muut julkaisut
| Vuodet vierivät 1978 | Kullervo Linnan Humppa-Veikot solisteineen 1984 | Vanhan kartanon kehräävä rukki 2000 |
Kullervo Linnan Humppa-Veikot solisteineen on suomalaisen Humppa-Veikot-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1984.