Fengshui
Historiaa > Taustaa

Fengshuin uskotaan olevan kolmestatuhannesta kuuteentuhanteen vuotta vanha, mutta sen teorian muodostumisen tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä. Jo muinaiset kiinalaiset uskoivat, että ympäristö vaikuttaa ihmiseen eri tavoin. Kiinalaisten kivikautisten paimentolaiskansojen uskotaan 3000-luvulla eaa. jakaneen elinalueensa energialtaan hyviin ja huonoihin paikkoihin. Siihen aikaan ihmisille oli elintärkeää löytää riittävästi ravintoa ja turvallinen oleskelu- ja lepopaikka. Ihmiset huomasivat luontoa tarkkaillessaan, että tietyt paikat soveltuivat toisia paremmin viljelyyn, karjankasvatukseen ja elämiseen. He käsittivät ilmiön syyksi sen, että tällaisissa paikoissa näkyvän maailman asiat ja näkymättömän maailman energiavirrat ovat sopusoinnussa. Havainnoissa alettiin ajan myötä nähdä lainalaisuuksia ja järjestelmällisyyttä, joten niistä ryhdyttiin johtamaan sääntöjä. Lainalaisuuksista saatua tietoa kutsuttiin nimellä kanyu, joka oli nykyisen fengshui-järjestelmän edeltäjä. Euroopassa perimätietoa jonkin tietyn paikan energialaadusta kutsutaan geomantiaksi, jolla viitataan joskus myös fengshuihin.
Itämaisessa kulttuurissa uskottiin kuolleiden henkien voivan suojella ja siunata eläviä, minkä vuoksi hautauspaikat olivat tärkeitä. Vainajien ”talojen” tuli sijaita lähellä elävien sukulaisten taloja, jotta elävät saattoivat saada kuolleiden siunauksen. Asuin- ja hautapaikkoja etsivätkin erityisesti valitut viisaat ja ikänsä tehtävään opiskelleet miehet. He tutkivat maastoa tarkasti ja kaikista näkökulmista ja päättivät sen pohjalta, oliko paikka suotuisa asumuksille. Talot rakennettiin huolellisesti niin, ettei luonto joutunut kärsimään. Talon takana tuli olla jotain vakaata kuten kallio, sivuilla mäkiä tai kasvillisuutta, ja eteenpäin avoin näkymä. Merkitystä oli luonnon muotojen lisäksi veden virtaussuunnalla, valolla, kulkemisen helppoudella ja ilmansuunnilla. Luonnon näkyvien voimien lisäksi tärkeänä pidettiin myös maan sisällä ja sen yläpuolella kulkevien energiavirtojen tulkitsemista.
Tarun mukaan fengshuin periaatteet kehitti Kiinan ensimmäinen hallitsija Fu Xi (2953–2838 eaa.) ohjaamaan kansansa elämää, opastamaan heitä luonnon rytmeihin ja varustamaan ihmiset turvallisuuden ja jatkuvuuden tunteella.
Vanhimmalla kiinalaisella kirjalla, 4 500 vuotta vanhalla I-Chingillä eli Muutosten kirjalla on ollut suuri vaikutus fengshuihin. ”Viiden elementin” eli tulen, veden, puun, metallin ja maan teoria tuli käyttöön Han-dynastian aikana.
Vanhimmat säilyneet fengshui-kirjoitukset löytyvät Taiwanista ja Hongkongista neljänneltä vuosisadalta eaa. Vanhin tunnettu lähde, joka sisältää fengshui-käsitteen, on 300-luvulta jaa. peräisin oleva Guo Pun kirjoittama Hautajaiskirja. Nykyään käytetyt fengshuin käsitteet kehittyivät 800-luvulla. Varhaisimman koulukunnan, muotokoulukunnan perustajana pidetään Yang Yun Sungia, joka oli keisari Hi Tsangin neuvonantaja. Sata vuotta hänen jälkeensä Wang Chi kehitti kompassikoulukunnan eli Fujian-koulukunnan. Näiden koulukuntien menetelmät yhdistettiin 1800-luvulla.
Vanhat kirjoitukset ovat hyvin vaikeaselkoisia, ja hallitsevat luokat pitivät hovissaan luvansaaneita ja oppineita tulkitsijoita, joiden palvelukset olivat hyvin kysyttyjä.