stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nikita Pivtsakin
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pivtsakin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. |  Pivtsakin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. |  Pivtsakin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. |  |
Maa:   Venäjä
Miesten jääkiekko
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2011 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2009 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Hopeaa | Piešťany 2008 | jääkiekko |  |
Pivtsakin pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin Pivtsakin voitti hopeaa. Hän jakoi Venäjän sisäisen tehotilaston voiton Andrei Sergejevin kanssa lukemalla +8. Pivtsakin valittiin Norjaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Pivtsakin pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2008, jolloin hän voitti hopeaa. Pivtsakin pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa ja World Junior A Challengessa.
Venäjän A-maajoukkueessa Pivtsakin on pelannut kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 19-vuotiaana Euro Hockey Challengessa 1. huhtikuuta 2011 Smolenskissa Valko-Venäjää vastaan. Pivtsakin merkittiin Venäjän nelospuolustajapariin Jakov Rylovin viereen.
Niviaq Korneliussen

| Niviaq Korneliussen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1990 (ikä 34) Nanortalik, Grönlanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: grönlanti
Tuotannon kieli: grönlanti, tanska
Esikoisteos:  HOMO Sapienne (romaani, 2014)
Pääteokset:  HOMO Sapienne (2014)   Naasuliardarpi (2021)
Palkinnot
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto (2021) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Niviaq Korneliussen (s. 27. tammikuuta 1990 Nanortalik, Grönlanti) on grönlantilainen kirjailija, joka sai ensimmäisenä grönlantilaisena Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. Hänet palkittiin 2021 teoksesta Naasuliardarpi. Se oli hänen toinen romaaninsa; ensimmäinen teos HOMO Sapienne oli ollut jo ehdolla samaan palkintoon. Korneliussen on kirjoittanut urallansa romaanien lisäksi myös novelleja, esseitä ja näytelmän.
Nuoruus ja perhe

Korneliussen syntyi Nanortalikissa 1990. Hänen äitinsä työskenteli verovirastossa ja isänsä oli rehtori. Korneliussen on kertonut tukehtuneensa nuorena pienen kaupungin hiljaisuuteen, ja hän muun muassa spreijasi anarkistimerkkejä asuintaloihin. Pop-punkilla oli tärkeä vaikutus Korneliusseniin, sillä se antoi mahdollisuuden heijastaa ulkopuolisuuden tunnetta. Korneliussen koki nuorena myös sivullisuutta homoutensa takia. Hän tuli vanhemmilleen kaapista noin vuonna 2009.
Ura

Korneliussen haaveili nuorena kirjailijan urasta, mutta hänellä ei ollut tietoa, miten kirjan saisi kustannettua. Hän osallistui vuonna 2012 nuorille tarkoitettuun novellikilpailuun, jonka järjestäjissä olivat muun muassa Grönlannin kansalliskirjasto ja Milik-kustantamo. Korneliussen oli yksi kilpailun voittajista novellillaan ”San Francisco”. Hän sai kustannussopimuksen ja keskeytti sen seurauksena myös yhteiskuntatieteiden opintonsa Grönlannin yliopistossa.
Korneliussen kirjoitti 2014 esikoisromaaninsa HOMO Sapienne Grönlannin hallituksen apurahan turvin. Grönlanninkielinen teos julkaistiin vielä samana vuonna, ja Korneliussen itse käänsi sen myös tanskaksi. Romaani on sen jälkeen myyty useaan maahan. Teos on kirjoitettu tajunnanvirtatyylillä, ja siinä viisi queer-henkilöä käsittelee identiteettiään 2000-luvun Grönlannissa. Se sai hyvän vastaanoton sekä Grönlannissa että Tanskassa, vaikka osa lukijoista onkin kritisoinut sitä ”säädyttömänä”. Korneliussen sai teoksesta ehdokkuuden Politikenin sekä Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoon.
Korneliussen kirjoitti 2016 tekstin Nina Kreutzmann Jørgensenin toimittamaan novellikokoelmaan ja esseen ”I vintermørket ser man intet”. Korneliussenin ensimmäinen näytelmä oli vuonna 2018 julkaistu Den grønlandske mand. Sen kantaesitys oli Grönlannin kansallisteatterissa. Näytelmä muodostuu useasta monologista, jotka luovat muotokuvan modernista grönlantilaisesta miesidentiteetistä.
Korneliussenin toinen romaani Naasuliardarpi julkaistiin 2021. Se kuvaa Grönlannin yhteiskuntaa uhkaavaa itsemurhaepidemiaa, ja sen päähenkilö käy läpi identiteettikriisiä ja läpitunkevaa kodittomuuden tunnetta. Kumpikin tekijä kumpuaa Grönlannin postkolonialistisen kulttuurin ja tanskalaisen kulttuurin välisestä ristiriidasta. Korneliussen palkittiin romaanista ensimmäisenä grönlantilaisena Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnolla.
Skjomtinden

Skjomtinden
Skjomtinden nähtynä Skjomenin vuonon koillisrannikolta toukokuussa 2009.
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 575 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Skjomtinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin kunnassa Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 575 metriä. Sen eteläpuolella sijaitseva Kongsbakktinden (1 558 m) kuuluu samaan vuorimassiiviin.
Skjomtinden nähtynä Skjombrua-sillan itäpäästä toukokuussa 2009.
Skaar

Skaar on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Johannes Nilsson Skaar (1828–1904), piispa
Pia Skaar (1938–1996), laulaja.
Osmo Vesikansa

Osmo Olavi Vesikansa (ent. Sjöstedt; 13. toukokuuta 1917 Tampere – 27. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen sosiaalipäällikkö, kaupunginvaltuutettu ja partioliikkeen vaikuttaja. Hän oli Partio- ja Partionjohtaja-lehden toimittaja 1938–1945 sekä Suomen Partiopoikajärjestön toiminnanjohtaja 1945–1947 Lauri Vuolasvirran jälkeen. Vuosina 1947–1964 Vesikansa oli Kone Oy:n sosiaali- ja henkilöstöpäällikkönä sekä vuodesta 1964 kuolemaansa asti suhdetoimintapäällikkönä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuutettu Kokoomuksen ryhmässä vajaat kaksi kautta 1961–1966 ja lyhyesti kaupunginhallituksen jäsen vuonna 1966, jolloin hän kuoli kesken kautensa.
Vesikansa oli reservin kapteeni ja osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hän oli Herttoniemen kansallisseuran puheenjohtaja vuodesta 1960.
Osmo Vesikansan puoliso oli Sirkka o.s. Clemént, joka myös oli aktiivisesti mukana partiotoiminnassa. Heidän poikansa on päätoimittaja Jyrki Vesikansa.
Teokset

Kolkkajohtajan opas, Osmo Vesikansa. Helsinki: Suomen partiopoikajärjestö, 1943. (Suomen partiopoikajärjestön käsikirjoja 1)
Suuri leikkikirja: tuhat ja yksi erilaista leikkiä vanhoille ja nuorille, toim. Osmo Vesikansa. Helsinki: kustantaja tuntematon, 1949 – 3. p. Porvoo; Hki: WSOY, 1967; 4. p. 1986 nimellä Suuri suomalainen leikkikirja
Kolkkapojan kirja, Osmo Vesikansa; kuv. Heikki Castrén. Hämeenlinna: Karisto, 1952. (Suomen partiopoikajärjestön käsikirja; 10)– 2. korjattu p. Karisto 1957 (Suomen partiopoikajärjestön käsikirja; 10.). – 3., korj. p Karisto 1969 toim. Sirkka Vesikansa. Suomen partiopoikajärjestön käsikirja 10
Hopearanta = Silversand = Silverstrand: 1958, toim. Osmo Vesikansa, Åke Romantschuk, Tapio Koivula. Helsinki: Suomen partiopoikajärjestö, 1958
Suomen partioliike 1910–1960, historiaosan kirj. Osmo Vesikansa; toimituskunta: Mirja Huuhka ym., kääntänyt Paula Koho. WSOY, 1960
Numeroituvuusaksiooma

Numeroituvuusaksioomat ovat eräiden topologisen avaruuksien ominaisuuksia, joihin liittyy käsite numeroituvuus. Aksioomia on neljä kappaletta:
Olkoon X topologinen avaruus. Tällöin X on
N1, jos jokaisella X:n alkiolla x on numeroituva ympäristökanta.
N2, jos X:llä on numeroituva kanta.
Lindelöfin avaruus, jos X:n jokaisella avoimella peitteellä on numeroituva osapeite.
Separoituva, jos se sisältää numeroituvan tiheän pistejoukon.
Ominaisuuksia

Jokainen N2-avaruus on N1.
N1 ja N2 ovat perinnöllisiä ominaisuuksia, eli jos avaruudella on jompikumpi näistä ominaisuuksista, se on myös niiden kaikilla osajoukoilla. Lisäksi ne säilyvät numeroituvissa tuloissa.
Jokainen N2-avaruus on Lindelöf-avaruus.
Jokainen N2-avaruus on separoituva.
Metrisellä avaruudella X N1, N2, Lindelöf ja separoituvuus ovat yhtäpitäviä ominaisuuksia. Säännöllinen Lindelöf-avaruus on aina normaali.
Yleisemmin aksioomien välillä siis pätee alla olevat riippuvuudet eikä niiden välillä ole muita relaatioita.[lähde? ]
{\begin{aligned}N_{1}\Leftarrow \ &N_{2}\Rightarrow separoituva\\&\Downarrow &\ \\Li&ndel{\ddot {o}}f\end{aligned}}
Kirjallisuutta

Lipschutz, Seymour: General Topology.  McGraw-Hill, 1965.  ISBN 0-07-037988-2.
Skjomen-silta

Skjomen-silta
Skjomen-silta (kirjanorjaksi Skjombrua, norj. Skjomen bru) on Pohjois-Norjassa Nordlandin läänissä sijaitseva riippusilta, joka ylittää Skjomenin vuonon. Silta avattiin vuonna 1972 ja sen pituus on 711 metriä. Sillalla kulkeva tie on E6.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skjomen-silta Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Siméon Oualli

Siméon Oualli (18. helmikuuta 1928 – 17. maaliskuuta 2002) oli guadeloupelainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Basse-Terren (et Pointe-à-Pitren) hiippakuntaan 25. helmikuuta 1957 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 29. kesäkuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henri-Marie-François Varin de la Brunelière, jota avustivat Gordon Anthony Pantin ja Patrick Webster.
Oualli erosi hiippakuntansa johdosta 2. heinäkuuta 1984.
Slovakian–Unkarin sota

Slovakian–Unkarin sota tai Pikkusota oli ennen toista maailmansotaa Slovakian tasavallan ja Unkarin kuningaskunnan käymä rajasota. Sota alkoi ilman sodanjulistusta Unkarin yllätyshyökkäyksellä Slovakian itäosiin 23. maaliskuuta 1939 ja päättyi Unkarin voittoon 4. huhtikuuta. Sodan jälkeen Slovakia joutui luovuttamaan Unkarille alueita itäosasta. Slovakia menetti 22 sotilasta ja 36 siviiliä. Unkari menetti 8 sotilasta ja 15 siviiliä. Sodan jälkeen Slovakia myönsi mitalin sotilaille, jotka taistelivat sodassa.
Mitali Slovakian puolustamisesta, joka myönnettiin slovakialaisille sotilaille, jotka taistelivat Unkaria vastaan maalis-huhtikuussa ja myöhemmin Puolaa vastaan syyskuussa.
Merkinnän syy: kuvaus sotatoimista ja niihin osallistuneista joukoista puuttuu
Nueva Gerona

| Nueva Gerona |
| --- | --- |

 Nueva Gerona
 Koordinaatit: 21°53′0″N, 82°48′20″W 
Valtio:   Kuuba
Erityishallintoalue:  Isla de la Juventud
Väkiluku:  69 976
Aikavyöhyke:  UTC-5
 
 www.gerona.inf.cu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nueva Gerona on Kuubaan kuuluvan Isla de la Juventudin alueen pääkaupunki.
Maantiede

Nueva Gerona sijaitsee Isla de la Juventudin saarella Las Casas -joen länsirannalla noin kymmenen kilometrin päässä joen suulta.
Se sijaitsee Caballosin ja Casasin rinteiden välissä noin 3 kilometriä korkeammalla kuin Rio Casas,selvennä mikä mahdollistaa purjehduskelpoisen vesireitin Karibianmerelle.
Historia

Nueva Gerona on ollut useamman vuosisadan ajan monien merirosvojen vakiopiilopaikka.
Yhdysvaltalaiset pioneerit perustivat kaupungin vuonna 1830. Siellä onkin yhdysvaltalaisten hautuumaa, joka on säilynyt näihin päiviin saakka.
Kaupungin nimi on Nueva Gerona eli Uusi Gerona viitaten Geronan eli Gironan kaupunkiin Espanjassa.
Aivan kaupungin eteläpuolella sijaitsevat museo ja planetaario esittelevät Isla de la Juventudin saaren historiaa.
Elinkeinot ja talous

Nueva Gerona on Isla de la Juventudin saarella tuotettujen maataloustuotteiden tuonnin ja kaupan pääasiallinen keskus. Näitä maataloustuotteita ovat erityisesti erilaiset hedelmät, kuten greipit, appelsiinit, tangeriinit, mangot, melonit sekä muut trooppiset hedelmät.
Maataloustuotteiden lisäksi alueella louhitaan marmoria sekä kaoliinia posliinin valmistukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nueva Gerona Wikimedia Commonsissa
Skjåkin kirkko

| Skjåkin kirkko Skjåk kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2021.
Sijainti:  Skjåk, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1752
Suunnittelija:  Ola Rasmussen Hole
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  270
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skjåkin kirkko (norj. Skjåk kyrkje) on Skjåkin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1752.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skjåkin kirkko Wikimedia Commonsissa
Nikita Sošnikov

| Nikita Sošnikov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1993 (ikä 30) Nižni Tagil, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Admiral Vladivostok
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Buran Voronež (VHL) Atlant (KHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Toronto Marlies (AHL) St. Louis Blues (NHL) San Antonio Rampage (AHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) TsSKA Moskova (KHL) Avangard Omsk (KHL) New York Islanders (NHL) Bridgeport Islanders (AHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL)
KHL-varaus:  123. varaus, 2010 Atlant
Nikita Dmitrijevitš Sošnikov (ven. Никита Дмитриевич Сошников; s. 14. lokakuuta 1993 Nižni Tagil, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Admiral Vladivostokissa. Sošnikov on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Sošnikov on Sputnik Nižni Tagilin kasvatti. Atlant varasi hänet 130. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2010. Sošnikov pelasi kolme seuraavaa kautta MHL-junioriliigan Atlantyssa. Kaudella 2012–2013 hän voitti koko liigan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi tehoilla 38+34=72. Sošnikov oli kevään 2013 pudotuspeleissä Atlantyn paras maalintekijä viidellä osumallaan. Hän pelasi kauden aikana myös MHL:n tähdistöottelussa ja Sošnikov valittiin liigan joulukuun 2012 kuukauden hyökkääjäksi.
Kaudella 2013–2014 Sošnikov debytoi KHL:ssä, jossa hän pelasi 33 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5 sekä kolmessa Nadežda Cupin ottelussa yhden maalin. Sošnikov pelasi miesten pelejä myös neljä ottelua farmijoukkue Buran Voronežissa, VHL:ssä. Ensimmäisellä kokonaisella KHL-kaudellaan 2014–2015 hän teki 57 runkosarjaottelussa tehot 14+18=32, joilla Sošnikov oli Atlantin toiseksi paras maalintekijä Andreas Engqvistin kanssa sekä neljänneksi paras pistemies.
Maaliskuussa 2015 NHL-varaamaton Sošnikov teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hän aloitti kauden 2015–2016 AHL-joukkue Toronto Marliesin vahvuudessa. Sošnikov debytoi Maple Leafsin NHL-joukkueessa siirtotakarajan aikaan 29. helmikuuta 2016 Tampa Bay Lightningia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.12 minuuttia. Seuraavassa ottelussa 2. maaliskuuta 2016 Sošnikov teki NHL-uransa avausmaalin vieraissa Washington Capitalsia vastaan.
Ura > Maajoukkueura

Sošnikov on pelannut kahdeksan ottelua Venäjän A-maajoukkueessa. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 5. helmikuuta 2015 Karlovy Varyssa Tšekkiä vastaan.
Muuta

Sošnikovin pikkuveli Artjom pelaa MHL B:n Altai Ust-Kamenogorskissa.
Skjærhalden

| Skjærhalden |
| --- | --- |
 Skjærhalden vuonna 2017.
 Skjærhalden
 Koordinaatit: 59°01′31″N, 11°02′13″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Østfold
Kunta:  Hvaler
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,9 km²
Väkiluku (2023):  923
 – Väestötiheys:  1 025,6 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skjærhalden on taajama Kirkøyn saarella Hvalerin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 923 vuonna 2023. Skjærhaldenista on lauttayhteyksiä moneen suuntaan ja vuonna 1989 valmistuneen tunnelin kautta myös maantieyhteys Fredrikstadiin. Skjærhalden on suosittu lomanviettokohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skjærhalden Wikimedia Commonsissa
Naislääkärin päiväkirja

| Naislääkärin päiväkirja> Docteur Françoise Gailland |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jean-Louis Bertuccelli
Käsikirjoittaja:   Jean-Louis Bertuccelli  André-Georges Brunelin 
Perustuu:  Noëlle Loriotin romaaniin Un cri (1974)
Tuottaja:   Lise Fayolle  Yves Gasser  Yves Peyrot 
Säveltäjä:  Catherine Lara
Kuvaaja:  Claude Renoir
Leikkaaja:   Catherine Bernard  François Ceppi 
Lavastaja:   Yves Demarseille  Gérard Dubois 
Pääosat:   Annie Girardot  Jean-Pierre Cassel  François Périer 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Action Films  Filmédis  SFP 
Ensi-ilta:   1976-1-1414. tammikuuta 1976 (Ranska)  1977-4-2929. huhtikuuta 1977 (Suomi)  
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naislääkärin päiväkirja (ransk. Docteur Françoise Gailland) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut Jean-Louis Bertuccellin ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Annie Girardot, Jean-Pierre Cassel ja François Périer.
Naislääkärin päiväkirja perustuu Noëlle Loriotin romaaniin Un cri (1974), jonka pohjalta Jean-Louis Bertuccelli ja André-Georges Brunelin sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Lise Fayolle, Yves Gasser ja Yves Peyrot. Elokuva voitti yhden César-palkinnon kahdesta ehdokkuudestaan; Annie Girardot palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Césarilla. Claude Renoir sai parhaan kuvauksen César-ehdokkuuden.
Juoni

Arvostetulla lääkärillä Françoise Gaillandilla (Annie Girardot) on kiireinen aikataulu, jonka takia hänellä on vain vähän aikaa aviomiehelleen Gérardille (François Périer), raskaana olevalle teini-ikäiselle tyttärelleen Élisabethille (Isabelle Huppert) ja jurolle pojalleen Julienille (William Coryn). Françoise kuitenkin aina löytää aikaa rakastajalleen Danielille (Jean-Pierre Cassel). Françoisen valmiiksi kaoottista elämää kohtaa vastoinkäyminen, sillä hän saa tietää sairastavansa syöpää. Hän päättää kohdata sairautensa rohkeasti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Annie Girardot  | … |  tohtori Françoise Gailland   |
|  Jean-Pierre Cassel  | … |  Daniel Letessier   |
|  François Périer  | … |  Gérard Gailland   |
|  Isabelle Huppert  | … |  Élisabeth Gailland   |
|  William Coryn  | … |  Julien Gailland   |
|  Suzanne Flon  | … |  Geneviève Liénard   |
|  Anouk Ferjac  | … |  Fabienne Cristelle   |
|  Michel Subor  | … |  Régis Cabret   |
|  Josephine Chaplin  | … |  Hélène Varèse   |
|  André Falcon  | … |  Jean Rimevale   |
|  Jacqueline Doyen  | … |  Raymonde   |
|  Margo Lion  | … |  Mammy   |
|  Jacques Richard  | … |  tohtori Lesoux   |
|  Jenny Clève  | … |  Denise Fourcade   |
Tuotanto

Naislääkärin päiväkirja kuvattiin 16. arrondissementissa Pariisissa ja Honfleurin kaupungissa Calvadosin departementissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Action Films, Filmédis ja SFP.
Julkaisu

Naislääkärin päiväkirja sai ensi-iltansa Ranskassa 14. tammikuuta 1976 ja Suomessa 29. huhtikuuta 1977. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa CCFC ja Suomessa ABC-Kinot Oy. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 2 634 933 katsojaa ja oli 10. katsotuin elokuva vuonna 1976. Elokuva oli Suomessa 54. katsotuin elokuva 31 037 hengen katsojamäärällään vuonna 1977.
Aiheesta muualla

Naislääkärin päiväkirja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Naislääkärin päiväkirja Elonet.
Naislääkärin päiväkirja AllMoviessa. (englanniksi)
Naislääkärin päiväkirja AlloCinéssä (ranskaksi)
Naislääkärin päiväkirja UniFrancessa (ranskaksi)
Sinkkonen

Sinkkonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aleksi Sinkkonen (s. 2002), jääkiekkoilija
Jari Sinkkonen
Jari Sinkkonen (s. 1951), psykiatri
Jari Sinkkonen (s. 1970), Kotiteollisuus-yhtyeen rumpali ja perustajajäsen
Janne Sinkkonen
Janne Sinkkonen (s. 1977), ralliautoilija
Janne Sinkkonen (s. 1978), jääkiekkoilija
Johanna Sinkkonen (s. 1983), kuvataiteilija
Karl Sinkkonen, säveltäjä
Lassi Sinkkonen (1937–1976), kirjailija
Mandi Sinkkonen (1894–1966), Suomen nuorten kristillisen liiton matkasihteeri
Pekka Sinkkonen (s. 1998), aitajuoksija
Sami Sinkkonen (s. 1975), jalkapalloilija
Sauli Sinkkonen (s. 1989), lentopalloilija
Sirkka Sinkkonen (s. 1935), terveyshallintotieteen professori
Yrjö Sinkkonen (1909–1972), kansanedustaja (Maalaisliitto, Keskusta).
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Osmo Valtonen

| Osmo Valtonen |
| --- | --- |
 Osmo Valtonen (vas.) ja yleisöä Amos Andersonin taidemuseossa vuonna 1969, näyttelyssä Valo ja liike 2.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Osmo Kalervo Valtonen
Syntynyt: 30. tammikuuta 1929 Kuusankoski
Kuollut: 3. toukokuuta 2002 (73 vuotta) Espoo
Taiteilija
Taidesuuntaus:  kineettinen taide
Palkinnot
 Valtion taidepalkinto 1969, 1970, 1982 Prinssi Eugenin mitali 1998 
Osmo Kalervo Valtonen (30. tammikuuta 1929 Kuusankoski – 3. toukokuuta 2002 Espoo) oli suomalainen taiteilija, joka tunnetaan parhaiten kineettisistä taiteesta eli liikkuvista taideteoksistaan.
Valtonen opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1946–1948 ja 1951–1955 sekä Taideteollisessa ammattikoulussa 1955–1958 ja toimi samalla mainosmiehenä. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa julkisesti näytteillä vuonna 1968. Vuodesta 1972 Valtonen toimi Dimensio-ryhmässä, jota hän oli myös perustamassa. Valtonen oli sen puheenjohtaja vuosina 1976–1979. Ryhmä keskittyi kineettiseen taiteeseen, jonka keskiössä on liikkeen tutkiminen optisesti ja mekaanisesti.
Valtosen ensimmäinen julkinen teos oli Puotilan vanhainkotiin 1972 valmistunut akryylisauvoista tehty valoreliefi Elämä. Valtosen tuotannosta suosittuja ovat olleet myös hiekkapiirturiteokset, jollainen oli esillä muun muassa Tiedekeskus Heurekan ulkopuistossa vuonna 2007. Hän on tehnyt myös laservaloteoksia. EMMA-taidemuseossa on varsin laaja taidekokoelma Valtosen teoksia, ja Oulun taidemuseossa sijaitsee taiteilijan valoteos Tuli-maa-ilma (1988). Helsingissä Valtiokonttorin toimitalon aulassa on Valtosen suurikokoinen mobile-teos.
Valtonen sai Valtion taidepalkinnon 1969, 1970 ja 1982, Espoon kaupungin taidepalkinnon 1973 sekä pohjoismaisen Prinssi Eugenin mitalin vuonna 1998.
Teoksia

Avaruusseikkailu Lahdessa.
Valo-kineettinen teos Papyrus, Hyvinkää, 1984.
Tuli – maa – ilma, Oulu, 1988.
Aiheesta muualla

Valtonen, Osmo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Nobody (vuoden 2021 elokuva)

| Nobody |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ilja Naishuller
Käsikirjoittaja:  Derek Kolstad
Tuottaja:   David Leitch  Kelly McCormick  Braden Aftergood  Bob Odenkirk  Marc Provissiero 
Säveltäjä:  David Buckley
Kuvaaja:  Pawel Pogorzelski
Leikkaaja:   William Yeh  Evan Schiff 
Pääosat:   Bob Odenkirk  Connie Nielsen  RZA  Christopher Lloyd  Aleksei Serebrjakov 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Perfect World Pictures  87North Productions  Eighty Two Films  Odenkirk Provissiero Entertainment 
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   2021-3-1818. maaliskuuta 2021 (Venäjä)  2021-3-2626. maaliskuuta 2021 (Yhdysvallat)  2021-6-1111. kesäkuuta 2021 (Suomi)  
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  16 miljoonaa dollaria
Tuotto:  56,7 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nobody on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Ilja Naishuller ja käsikirjoittanut Derek Kolstad. Sen pääosia esittävät Bob Odenkirk, Connie Nielsen, RZA, Christopher Lloyd ja Aleksei Serebrjakov.
Nobody sai Suomen ensi-iltansa 11. kesäkuuta 2021. Elokuva tuotti yli 56 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti ja sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka ylistivät sen toimintaa sekä Odenkirkin roolisuoritusta.