stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lana Gogoberidze

Lana Gogoberidze Zürichissä vuonna 1921.
Lana Gogoberidze (georg. ლანა ღოღობერიძე, ven. Лана Левановна Гогобери́дзе, Lana Levanovna Gogoberidze; s. 13. lokakuuta 1928 Tbilisi) on georgialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Lana Gogoberidzen äiti Nina (Nutsu) Gogoberidze oli folkloristi, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Äiti pidätettiin vuonna 1937 ja hän vietti kaksikymmentä vuotta Stalinin vankileireillä. Paikalliseen puoluejohtoon kuuluneiden sukulaisten kasvattama Lana valmistui Tbilisin yliopistosta vuonna 1951 ja väitteli filologian kandidaatiksi vuonna 1954. Vuonna 1959 hän valmistui Neuvostoliiton elokuvakoulusta VGIK:istä.
Gogoberdizen esikoisohjaus oli georgialaisista naisista kertova episodielokuva Erti tsis kveš (ven. Pod odnim nebom, 1961). Vuonna 1965 hän ohjasi Nodar Dumbadzen teokseen perustuvan sota-ajan kuvauksen Me vkhedav mzes (Ja vižu solntse). Elokuvat Peristsvaleba (Rubeži, 1970) ja Roktsa akvavda nuši (Kogda zatsvjol mindal, 1973) käsittelevät yksilön ja yhteiskunnan moraalisia ongelmia. Niistä jälkimmäinen sai yleisliittolaisen elokuvafestivaalin palkinnon. Gogoberidzen tunnetuin elokuva on naisen asemaa neuvostoyhteiskunnassa käsittelevä Henkilökohtaisia kysymyksiä (Ramodemine interviu pirad sakitkhebze, ven. Neskolko intervju po litšnim voprosam, 1979). Kriitikoiden ylistämä elokuva sai yleisliittolaisen elokuvafestivaalin pääpalkinnon ja Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1980. Gogoberidzen viimeinen elokuva oli stalinismin kuvaus Valssi Petšorajoella (Valsi Petšoraze, ven. Vals na Petšore, 1992). Hän on ohjannut myös useita dokumenttielokuvia.
Ohjaaja liittyi NKP:hen vuonna 1965. Vuosina 1975–1988 hän työskenteli Rustavelin teatteri-instituutissa elokuvaohjauksen opettajana. Vuonna 1979 hän sai Georgian SNT:n kansantaiteilijan arvonimen. 1990-luvulla Gogoberidze valittiin Georgian parlamenttiin ja vuonna 1999 hänet nimitettiin maan edustajaksi Euroopan neuvostoon.
Marcello Baldi

Marcello Baldi (1. elokuuta 1923 Telve, Trento – 22. heinäkuuta 2008 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Baldi keskeytti yliopisto-opintonsa siirtyäkseen elokuva-alalle ja työskenteli aluksi dokumenttiohjaajien Antonio Covin ja Vincenzo Sorellin sekä Romolo Marcellinin assistenttina. Hän teki Vatikaanin uutiskatsauksia ja lyhytelokuvia sekä työskenteli Alessandro Blasettin ja Lionello De Felicen apuohjaajana. Baldin ensimmäinen pitkä elokuva oli vuoristokiipeilijöistä kertova dokumentti Italia K2 (1955). Myöhemmin hän ohjasi etupäässä vähäpätöisiä tilaustöitä sekä laati käsikirjoitukset kahteen Vittorio Cottafavin ja Antonio Leonviolan peplum-elokuvaan. Uransa loppuvaiheessa Baldi työskenteli televisiossa.
Elokuvia

Herkuleen kosto, 1960 (käsikirjoittaja)
Maciste ja manalan valtiatar, 1961 (käsikirjoittaja)
Marte, dio della guerra, 1962 (ohjaaja ja käsikirjoittaja)
Aiheesta muualla

Elonet: Marcello Baldi
Internet Movie Database: Marcello Baldi (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Korea 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC
Aveyron (joki)

| Aveyron |
| --- | --- |
 Aveyron virtaa Villefranche-de-Rouerguen läpi
Alkulähde:  Causse de Sévérac, Ranskan keskiylänkö  44°18′46″N, 3°16′17″E
Laskupaikka:  Lafrançaise/Villemade, Tarn  44°05′15″N, 1°15′58″E
Maat:  Ranska
Pituus:  290,6 km
Alkulähteen korkeus:  735 m
Virtaama:  56,50 m³/s
Valuma-alue:  5300 km²
 Aveyron kartalla
Aveyron (oksitaaniksi Aveiron) on Garonnen sivujoen Tarnin sivujoki etelä-Ranskassa. Sen mukaan on saanut nimensä myös Aveyronin departementti, mutta joki kulkee myös Tarnin ja Tarn-et-Garonnen departementtien kautta.
Nimen alkuperä

Aveyron-joen nimen alkumuoto on ollut Avario. Myöhemmin nimi on esiintynyt myös muodossa Veronius. Nimen on selitetty johtuvan sanoista awa (vesi) ja aar (joki).
Maantiede

Aveyron on 290,63 kilometrin pituinen. Se alkaa Aveyronin departementista läheltä Sévérac-le-Châteauta ja laskee Tarniin Mountabaun luoteispuolella  Lafrançaisen ja Villemaden välissä.
Aveyron kulkee vaihtelevien maisemien kuten Causse de Sévéracin, Pays ruthénoisin ja  Ségalan kautta. Najacin ja Montrricoux'n välisellä osuudella se kulkee monin paikoin syvän rotkon pohjalla.
Maantiede > Departementit ja tärkeimmät kaupungit

Tärkeimmät Aveyronin varrella sijaitsevat kaupungit ovat:
Aveyronin departementissa:
Sévérac-le-Château
Laissac
Rodez
Villefranche-de-Rouergue
Najac
Tarnin departementissa:
Penne
Tarn-et-Garonnen departementissa:
Laguépie
Varen
Saint-Antonin-Noble-Val
Bruniquel
Montricoux
Nègrepelisse
Albias
Piquecos.
Maantiede > Jokivarren kunnat

Aveyron-joki kulkee Aveyronin, Tarnin ja Tarn-et-Garonnen departementeissa kaikkiaan 60 kunnan alueella. Sen varrella olevista kunnista viiden nimeen sisältyy joen nimi: Agen-d'Aveyron, Clairvaux-d'Aveyron, Gaillac-d-Aveyron, Palmas d'Aveyron ja Sévérac d'Aveyron. Myös sen varrella olevasta Villeneuven kunnasta käytetään toisinaan nimeä Villeneuve-d'Aveyron.
Maantiede > Valuma-alue

Aveyron kulkee 40 hydrografisen vyöhykkeen kautta, ja sen valuma-alue on 15 100 neliökilometrin laajuinen.
Maantiede > Vesihallinto

Joen yläjuoksun vesihallintoa varten on perustettu 83 kunnan ja Rodezin kaupunkialueen yhteistyöelin, Syndicat mixte du bassin versant Aveyron amont (SMBV2A).
Tärkeimmät sivujoet

| --- | --- |
 Viaur (168,4 km)  Cérou (87,4 km)  Vère (53,3 km)  Lère  (45,2 km)  Alzou (44,2 km)  Serène (32,2 km)  Serre (29,4 km)  Bonnette (24,9 km)  Tauge (19,5 km)  Grand Mortarieu (19,3 km)  Seye (18,6 km)  Baye (15 km)  Assou (14 km)  Olip (13,5 km):  Riou Nègre (13,3 km)  Ruisseau de la Brive (13,2 km)  Briane (11,7 km)  Ruisseau de Longues Aygues (11,4 km)  Ruisseau de Frézal (11,3 km)  Ruisseau du Gouyré (10,9 km)  Maresque du Pas eli Favasse (10,8 km)  Maresque de Moyrazès (10,7 km)  Lenne (10.4 km)  Merdans (10 km)  Lugagnacin puro (9,8 km)  Verlenque (9.6 km)  Brienne (9 km)  L'Auterne (8 km)  Trégou (6 km)
Hydrologia

Aveyron on runsasvetinen joki, mutta sen virtaama vaihtelee sangen epäsäännöllisesti, kuten useimpien muidenkin Garonnen valuma-alueella olevien jokien.
Hydrologia > Virtaama Montaubanin kohdalla

Montaubanissa Aveyronin virtaamaa on seurattu 107 vuoden ajan, 1914–2020.
Joen keskimääräinen virtaama Montaubanin kohdalla on 52,6 m3/s}}.
Aveyronin virtaana vaihtelee suuresti vuodenaikojen mukaan. Suurimmillaan se on talvella: joulukuusta maaliskuuhun saakka virtaama on 85 ja 110 kuutiometrin välillä sekunnissa, ja kaikkein suurimmillaan se on helmikuussa. Keväällä ja alkukesällä virtaama vähenee, kunnes se on pienimmillään elokuussa, keskimäärin 7,85 kuutiometriä sekunnissa. Mutta lyhytaikaisesti joen virtaama saattaa suurestikin poiketa näistä vuoden eri kuukausille pitkän ajan kuluessa mitatuista keskiarvoista.
| Aveyronin keskivirtaama Montbaubanissa eri kuukausina |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuukausi |  |  |  | m3/s |
| Tammikuu | Tammikuu |    | 95,8 | 95,8 |
| Helmikuu | Helmikuu |    | 109,0 | 109,0 |
| Maaliskuu | Maaliskuu |    | 86,70 | 86,70 |
| Huhtikuu | Huhtikuu |    | 75,80 | 75,80 |
| Toukokuu | Toukokuu |    | 59,00 | 59,00 |
| Kesäkuu | Kesäkuu |    | 32,30 | 32,30 |
| Heinäkuu | Heinäkuu |    | 12,40 | 12,40 |
| Elokuu | Elokuu |    | 7,850 | 7,850 |
| Syyskuu | Syyskuu |    | 10,20 | 10,20 |
| Lokakuu | Lokakuu |    | 17,80 | 17,80 |
| Marraskuu | Marraskuu |    | 43,20 | 43,20 |
| Joulukuu | Joulukuu |    | 85,30 | 85,30 |
Hydrologia > Pienimmät virtaamat

Keskimäärin joka viides vuosi Aveyronin virtaama pienee joksikin ajaksi 1,7 kuutiometriin eli 1700 litraan sekunnissa. Tällöin kuivuus on jo varsin ankara, mutta kuuluu vielä alueella vallitsevaan normaaliin vaihteluun.
Hydrologia > Tulvat

Aveyronin tulvat voivat olla varsin huomattavia, vaikka otetaankin huomioon sen valuma-alueen laajuus. Keskimäärin joka toinen vuosi sen virtaama Montbaubanin kohdalla nousee tulvan aikana 530 ja joka viides vuosi 770 kuutiometriin sekunnissa. Suurin mitattu virtaama on 4. maaliskuuta 1930, jolloin se oli 900 m3/s.
Hydrologia > Sadanta ja ominaisvirtaama

Suurin osa Aveyronin valuma-alueesta on varsin runsassateista. Siellä vuotuinen sademäärä on keskimäärin 322 millimetriä, mikä vastaa 14,7 litraa sekunnissa neliökilometriä kohti.
Hydrologia > Virtaama joen eri kohdissa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Keskivirtaama : 3,4 m3/s, Palmas (Pont de Manson)  6,7 m3/s, Onet-le-Château  13,5 m3/s, Villefranche-de-Rouergue (Recoules)  19,5 m3/s, Laguépie  42,7 m3/s,  à Montricoux  57 m3/s lähellä Aveyronin ja Tarnin yhtymäkohtaa. |  Kuivuuskausina : 2,4 m3/s, Palmas (Pont de Manson)  5 m3/s, Onet-le-Château  10 m3/s, Villefranche-de-Rouergue (Recoules)  14 m3/s, Laguépie  28 m3/s, Montricoux  40 m3/s lähellä Aveyronin ja Tarnin yhtymäkohtaa. |  Tulvissa : 3. joulukuuta 2003: 113 m3/s Palmasissa (Pont de Manson)  5. marraskuuta 1994: 146 m3/s Onet-le-Châteaussa  9. maaliskuuta 1927: 314 m3/s Villefranche-de-Rouerguessa (Recoules)  2. joulukuuta 1932: 745 m3/s Laguépiessa  4. helmikuuta 2003: 1390 m3/s Montricoux'ssa  4. maaliskuuta 1930: 3000 m3/s Piquecos'ssa lähellä Aveyronin ja Tarnin yhtymäkohtaa (Loubéjac) |  |
Vesiliikenne

Vuonna 1747 Aveyron perattiin Montricoux'hun saakka purjehduskelpoiseksi. Myöhemmin tukkeja on uitettu Aveyronissa Bruniquelista lähtien, jotta voitiin hyödyntää Grésignen seudun metsävaroja.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Aveyron (affluent du Tarn)
Belcastelin vanha silta Aveyronin yli.
Aveyron Villefranche-de-Rouerguessa.
Käännös suomeksi
Marija Golubnitšaja

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 80 metrin aitajuoksu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bern 1954 | 80 metrin aitajuoksu |  |
Marija Golubnitšaja (24. helmikuuta 1924 – 22. elokuuta 2015) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli 80 metrin aitajuoksu.
Golubnitšaja saavutti 80 metrin aitajuoksussa hopeaa Helsingin 1952 olympialaisissa ajalla 11,1 s. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Shirley Stricklandille 0,2 sekuntia. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän voitti kultaa ajalla 11,0 s. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi ajalla 11,3 s.
Bamford–Stevens-reaktio

Yleinen esimerkki Bamford–Stevens-reaktiosta
Bamford–Stevens-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa aldehydistä tai ketonista muodostettu tosyylihydratsoni hajoaa muodostaen alkeenin. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran William Randall Bamford ja Thomas Stevens Stevens  vuonna 1952 ja reaktio on nimetty heidän mukaansa. Bamford–Stevens-reaktio on hyvin yleisesti käytetty menetelmä muun muassa luonnonaineiden kokonaissynteesissä.
Reagenssit ja mekanismi

Bamford–Stevens-reaktion ensimmäisessä vaiheessa aldehydistä tai ketonista valmistetaan tosyylihydratsoni karbonyyliyhdisteen ja tosyylihydratsiinin välisellä reaktiolla. Tämän jälkeen yhdistettä kuumennetaan emäksisissä olosuhteissa. Emäksenä voi toimia esimerkiksi natrium, natriumetoksidi, natriumhydridi tai natriumamidi. Vastaavankaltainen reaktio, jossa emäksenä käytetään organolitiumyhdisteitä, on nimeltään Shapiro-reaktio. Reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa emäs deprotonoi hydratsonin typpiatomin. Tämän seurauksena yhdisteestä eliminoituu p-tolueenisulfinaattiryhmä ja muodostuu diatsoyhdiste.
Tämän vaiheen jälkeen reaktiomekanismin eteneminen riippuu käytetystä liuottimesta. Proottisissa liuottimissa liuotin luovuttaa diatsoyhdisteelle protonin ja yhdiste hajoaa, jolloin eliminoituu typpeä. Välivaiheena muodostuu karbokationi, josta eliminoituu protoni ja muodostuu alkeeni.
Aproottisissa liuottimissa diatsoryhmän eliminoitumisessa muodostuu karbeeni. Tästä karbeenista muodostuu alkeenin protoninsiirtoreaktion jälkeen. Kummassakin tapauksessa muodostuu termodynaamisesti stabiilein eli mahdollisimman substituoitu alkeeni.
Balla

| Balla> Βάλλα.Sijainti |
| --- | --- |
 Balla
Koordinaatit:  40°13′02″N, 22°04′06″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Palaiográtsano, Sérvia-Velventós, Kozáni, Länsi-Makedonia (?)
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pieria, Makedonia
Aiheesta muualla
  Balla Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Balla (m.kreik. Βάλλα, myös Οὐάλλαι, Ūallai; lat. Valla) oli antiikin aikainen kaupunki Pieriassa Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tiedetä.
Maantiede

Balla sijoitetaan yleensä Pierian vuoristoiseen osaan eli lähellä Pierian vuoria. Joskus sen on ehdotettu sijainneen nykyisen Sérvia-Velventóksen kunnan Palaiográtsanossa. Nykyisen Velventóksen nimen on ehdotettu perustuvan kaupungin nimeen. Tabula Peutingerianassa esiintyy kaupunki nimeltä Bala, joka sijaitsi Dionin ja Beroian välillä. Se saattaa olla sama paikka, mutta sen sijainti ei täysin täsmää Ballan oletetun sijainnin kanssa.
Historia

Ballan historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kaupungin mainitsevat muun muassa Klaudios Ptolemaios, Plinius vanhempi ja Stefanos Byzantionlainen. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Ballaios (Βαλλαῖος), latinaksi Vallaeus. Antiikin lähteiden mukaan ballalaiset siirrätettiin Pythioniin, joka sijaitsi Thessalian puolella Perrhaibiassa.
Kun nykyisessä Vergínassa suoritettiin ensimmäisiä arkeologisia tutkimuksia 1800- ja 1900-luvuilla, sieltä löytynyt antiikin aikainen kaupunki oletettiin pitkään Ballaksi. Vasta Makedonian kuningashautojen löytyminen osoitti, että paikka oli antiikin Aigai.
Bakel

| Bakel |
| --- | --- |
 Bakel 1800-luvun lopulla.
 Bakel
 Koordinaatit: 14°54′27″N, 12°27′29″W 
Valtio:  Senegal
Alue:  Tambacoundan alue
Departementti:  Bakelin departementti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 km²
Väkiluku (2013):  16 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bakel on kaupunkikunta ja Bakelin departementin hallinnollinen keskus Tambacoundan alueella Senegalissa. Se sijaitsee Senegaljoen varrella 210 kilometriä Tambacoundasta koilliseen. Kunnassa on 16 600 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus

Kunnan pinta-ala on neljä neliökilometriä. Sen itäpuolella virtaa Senegaljoki, joka toimii Mauritanian vastaisena rajana. Joki synnyttää kaupungin ympärille tulva-altaita. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 500–600 millimetriä.
Kaupungin historiallisen ytimen muodostaa Faidherben linnoituksen ympärille syntynyt Grimpalé Montagne. Muut kaupunginosat ovat Bakel Coura, Dar Es Salam, Modinkané, Ndiayega ja Yaguiné. Asukkaista 52 % on soninkeja, 20 % tukuloreja, 8 % wolofeja ja 5 % fulbeja.
Historia

Jolofista paenneet wolofit perustivat Bakelin soninkejen hallitsemalle  Gajaagan alueelle 1700-luvulla. Ranskalaiset rakensivat vuonna 1820 linnoituksen, josta tuli vuoteen 1850 mennessä tärkeä arabikumin kauppapaikka. Bakel kärsi Umar Tallin johtamien tukulorien hyökkäyksistä, mutta sai vuoden 1860 jälkeen takaisin sotilaallisen ja taloudellisen merkityksensä. Kaupunki taantui 1800-luvun lopulla Médinen linnoituksen rakentamisen ja Kayesin kasvun seurauksena.
Liikenne, talous ja palvelut

Bakelista on päällystetty tieyhteys Sant-Louisin ja Malin rajan väliselle N2-maantielle. Senegaljoella liikennöidään moottoriveneillä.
Kaupunki on laajan maatalousalueen taloudellinen keskus. Yli puolet väestöstä harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Jokivarren keinokastelluilla pelloilla viljellään hirssiä, maissia, vihanneksia ja maapähkinää. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja siipikarja. Kalastuksen merkitys on vähäinen. Kaupankäynti keskittyy maatalous-, keräily- ja teollisuustuotteisiin. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.
Kunnassa toimii kolme alakoulua, lyseo ja kaksi ammattikoulua. Terveyspalvelut käsittävät terveyskeskuksen, kaupungin terveysaseman sekä armeijan ja santarmilaitoksen sairaalat. Bakelissa on sähkö- ja vesijohtoverkko. Viemäriverkkoa tai kunnollista jätehuoltoa ei ole.
Nähtävyydet ja matkailu

Paikallisia nähtävyyksiä ovat Faidherben linnoitus, tutkimusmatkailija René Caillién huvila sekä vuosittain vietettävät Bakelin kulttuuripäivät. Matkailun kehitystä rajoittaa majoituspalvelujen vaatimaton taso.
Gondwanan lapset

| Gondwanan lapset |
| --- | --- |

Kirjailija:  Alexis Kouros
Kuvittaja:  Alexander Reichstein
Kieli:  suomi
Genre:  satu
Kustantaja:  Lasten Keskus
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  120
ISBN:  951-627-157-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Gondwanan lapset on Alexis Kourosin 1997 julkaistu saturomaani. Teos voitti Finlandia Junior -palkinnon vuonna 1997. Palkinto jaettiin tuolloin ensimmäisen kerran.
Teoksen on kuvittanut venäläissyntyinen Alexander Reichstein. Kuvissa yhdistyvät valokuvat ja grafiikka. Kuvien pohjana ovat valokuvat kivistä ja kallioista.
Kirjan päähenkilö on pieni linnunpoika, joka syntyy Gondwanan alkumantereeseen kuuluvalla pienellä saarella. Se on täynnä kysymyksiä ja etsii omaa tietään ja tapaa erilaisia eläimiä tuolla saarella. Jokaisella vastaantulijalla on omalaatuinen filosofiansa, mutta ne eivät tyydytä pientä kyselijää.
Bacha posh

Bacha posh (Darin kielellä "puettu pojaksi") on perinne osassa Afganistania ja Pakistania, jossa jotkut perheet joilla ei ole poikalasta laittavat tyttärensä elämään ja käyttäytymään poikana. Perinteelle on sosiaaliset ja taloudelliset syyt. Tämä sallii lapsen käyttäytyä vapaammin: käydä koulua, saattaa siskojaan julkisesti ja työskennellä. Se myös auttaa perhettä selviytymään siltä sääliltä jonka he saisivat muilta kun heillä ei ole poikalasta.
Alkuperä

Tapa on vuosisatoja vanha ja on pysynyt käytössä nykyaikaan asti. Se saattoi alkaa kun nainen naamioi itsensä mieheksi taistellakseen tai ollakseen turvassa sota-aikana. Historioitsija Nancy Dupree kertoi artikkelissaan The New York Timesissä, että hänellä palautui mieleen valokuva, joka on otettu 1900-luvun alussa Habibullah Khanin valtakauden aikana. Valokuvassa nainen on pukettu mieheksi vartioidakseen kuninkaan haaremia, koska virallisesti haaremin vartijat eivät saa olla miehiä eikä naisia. "Erottelua kutsutaan luovaksi," hän sanoo, "näillä ihmisillä on suuremmoinen kyky selvitä."
Yleiskatsaus käytäntöön

Afganistanissa ja Pakistanissa on sosiaalista painetta perheitä kohtaan joilla ei ole poikaa säilyttämään perheen sukunimi ja perimään isän varallisuus. Pojan puuttuessa perhe voi pukea yhden tyttäristään pojaksi, erään taikauskon mukaan bacha posh perheessä lisää todennäköisyyttä, että äiti synnyttää pojan seuraavassa raskaudessa.
Tyttö joka elää poikana puetaan korostetun poikamaisesti, hänen hiuksensa leikataan lyhyeksi ja hän käyttää pojan nimeä. Käytännön tarkoitus ei ole harhauttaa ja monet ihmiset kuten opettajat tai perhetutut ovat tietoisia, että lapsi on oikeasti tyttö. Perheessään hänen asemansa on sukupuolten välissä, jossa häntä ei kohdella tyttärenä eikä täysin poikanakaan, mutta hänen ei tarvitse laittaa ruokaa tai siivota kuten muitten tyttöjen. Pojaksi naamioituna tytön on helpompi käydä koulua, käydä asioilla, liikkua vapaasti julkisella paikalla, saattaa siskojaan paikoissa joissa he eivät voi olla ilman miespuolista kumppania, urheilla ja etsiä työtä.
Tyttöjen bacha posh asema yleensä loppuu kun hän tulee murrosikään. Bacha posh asemaan laitettuilla naisilla on usein vaikeuksia muuntautua pois pojan elämästä ja sopeutua perinteiseen afgaaniyhteiskunnan rajoitettuun naisen asemaan.
Afganistanin kansalliskokoukseen Badghisin maakunnasta valittulla lainsäätäjä Azita Rafaatilla ei ole poikaa ja hän kasvatti yhden tyttäristään bacha posh asemassa. Hän sanoi tyttärensä ymmärtävän, että "sinun on erittäin vaikea uskoa, miten äiti voi tehdä tätä nuorimmalle tyttärelleen", ja että "länsimaisen ihmisen on vaikea uskoa, että tämä on tapahtunut Afganistanissa".
Vuonna 2003 Afganistanissa tehtiin elokuva nimelta Osama jonka käsikirjoitti ja ohjasi Siddiq Barmak. Elokuva kertoo nuoren tytön tarinan Talibanin hallitsemassa Afganistanissa. Tyttö naamioi itsensä Osama-pojaksi tukeakseen perhettään sillä hänen isänsä ja setänsä ovat kumpikin kaatuneet Afganistanin sodassa ja hän ja hänen äitinsä eivät voisi matkustaa ilman vaadittua miespuolista kumppania.
Yleisyys ja hyväksyttävyys

Bacha posh käytännön on sanottu yleistyvän. Se on laajasti hyväksytty ja se nähdään järkevänä ratkaisuna pojan puuttumiseen perheestä.Asiantuntijat sanovat, että käytäntö on yleinen, mutta väestökirjanpidon luonteen ja kehittymättömyyden vuoksi on epäselvää kuinka monta bacha poshia heillä on. Afganistanissa kaikki tietävät ainakin yhden perheen, jossa on tällainen käytäntö ellei se ole heidän omassa perheessään.
Motiivit ja vaikutukset

Kehitys ja kliininen psykologi Diane Ehrensaft teoretisoi, että käyttäytymällä kuin pojat, bacha posh'it ei tuo ilmi heidän omaa sukupuoli-identiteettiään, vaan yksinkertaisesti myötäilevät vanhempiensa toiveita ja haaveita. Hän viittaa vanhempien tyttärelleen antamiin erioikeuksiin joita tytöt eivät muuten saisi kuten mahdollisuus ajaa polkupyörällä, pelata jalkapalloa ja krikettiä niin kauan kuin bacha posh valittaa, että heillä ei ole mukavaa poikien kanssa ja eläisi mieluummin tyttönä.
Bacha posh vaiheen jälkeen jonkin ajan kuluttua monille on vaikeaa elää jälleen tyttönä, koska heillä oli mukavampi elää poikana, koska he ovat kasvaneet poikina. Elaha oli bacha posh kahdentoista vuoden ajan ja palasi takaisin tytön rooliin kun hän pääsi yliopistoon. Hän kertoo bbc:lle, että hän palasi vain koska se kuuluu yhteiskuntamme perinteeseen.
Syy, miksi se on niin vaikeaa bacha posh-tytöille palata takaisin tytöiksi, on koska he olivat poikia, kun he kehittivät persoonallisuuttaan, joten heille tuli poikamainen persoonallisuus ihan kuten heille opetettiin. Jotkut bacha posh-tytöt tuntevat, että he ovat menettäneet keskeisen osan lapsuuden muistoistaan ja identiteetistään tyttöinä. Loput tuntevat, että heille oli vain hyväksi kokeilla vapauksia, joita heillä ei olisi ollut, jos he olisivat kasvaneet normaaleina tyttöinä Afganistanissa. Itse muutos voi olla hyvin vaikea useimmille jos ei kaikille. Naisen oikeudet ja vapaudet ovat viety muuntautuessa miehestä naiseksi. Monet naiset eivät halua palata tytöiksi, koska ovat kokeilleet vapauksia poikana. Afganistanin naisten oikeuksien liikkeen kannalta kiistan ydin on että onko bacha posh käytäntö voimaannuttamassa naisia ja auttaa heitä menestymään vai onko käytäntö psykologisesti vahingollista. Monet naiset, jotka ovat käyneet prosessin läpi sanovat tuntevansa että kokemus enemmän voimaannuttaa kuin vieraannuttaa. Aktivistit sanovat että todellinen ongelma ei ole itse käytäntö vaan naisten oikeudet yhteiskunnassa.
Paluu yhteiskuntaan

Kun bacha posh tulee naimaikään (noin 17–18, joskus myöhemmin) he ovat yleensä palanneet tytöiksi, joskin joissakin harvinaisissa tapauksissa se voi tapahtua jopa myöhemmin. Yleensä paluu tapahtuu kun hänen vanhempansa pakottavat tytön naimisiin. Monet bacha posh'it eivät halua mennä naimisiin, koska he tuntevat, että avioitumisen myötä mies ja yhteiskunta alistaa ja hyväksikäyttää heitä. Tämä nujertamisen pelko ei ole aiheeton sillä afgaanikulttuuri asettaa miehen naisen yläpuolelle. Sitä paitsi, bacha poshit ovat kasvaneet pojan asemassa, joten he eivät ole oppineet nuorena naisten asioita kuten ruoanlaittoa, ompelua ja muita kotitöitä. Tämä tekee avioelämästä vaikeaa, koska he eivät osaa keskeisimpiä asioita joita heidän pitäisi osata.
Aiheesta muualla

Women's View on News