stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laura Voutilainen
Ura > 1993–1994: Esikoisalbumi Laura Voutilainen

Talvella 1993 Laura osallistui Lahdessa koelaulutilaisuuteen ja solmi sen myötä kymmenvuotisen artistisopimuksen sekä teki myös samalla kolmevuotisen managerisopimuksen lahtelaisen manageri Hannele Laurilan kanssa. Ensimmäinen single ”Muuttanut oot maailmain” julkaistiin syyskuussa 1993. lähde?
Suuren yleisön tietoisuuteen Voutilainen tuli pari kuukautta myöhemmin julkaistulla singlellä ”Kerran”, jonka alkuperäinen sävellys ja sanoitus on Hannele Laurilan miehen  Ari Laurilan (taiteilijanimi Ossi Nieminen). Näkyvyyttä toi myös esiintyminen Finluxin televisiomainoksissa. Esikoisalbumi Laura Voutilainen julkaistiin 7. tammikuuta 1994 ja se nousi 34 viikoksi Suomen viralliselle albumilistalle, parhaimmillaan listan kuudenneksi. Albumista tuli vuoden 1994 myydyin suomalainen äänite. Albumia on myyty yli 117 000 kappaletta.
Alkuvuodesta 1995 Voutilainen palkittiin vuoden 1994 naissolistin Emma-palkinnolla.
Ura > 1995–1999: Kolme uutta studioalbumia

Elokuussa 1996 Voutilainen julkaisi toisen studioalbuminsa, Kaksi karttaa. Albumia myytiin kolmessa päivässä kultalevyn verran ja lopulta se platinalevyn. Albumin myötä Voutilainen palkittiin toistamiseen vuoden naissolistiksi.
Vuonna 1997 Voutilainen julkaisi joululevyn Lumikuningatar, mutta albumi ei noussut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle. Vuonna 1998 julkaistu Etelän yössä-albumi nosti Voutilaisen jälleen listoille. Itse albumia myytiin kultaa ja albumilta hiteiksi nousivat kappaleet ”Etelän yössä” ja ”Vuoksi sun”.
Ura > 2000–2006: Uusi tyyli

Voutilainen julkaisi lokakuussa 2002 albumin Puolet sun auringosta, joka esitteli uudistuneen Laura Voutilaisen. Aiemmin iskelmää esittänyt Laura Voutilainen -nimellä esittänyt artisti esiintyi uudella albumilla vain Laura nimellä, esittäen uudella albumilla entistä pophenkisempiä kappaleita. Vaikka ennakkoon julkaistut singlet ”Neonvalot” ja ”En mielestäin sua saa” nousivat radiohiteiksi, eivät ne kuitenkaan auttaneet nostamaan itse albumia kuin albumilistan 14:nneksi.
Voutilainen edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa Tallinnassa vuonna 2002 Maki Kolehmaisen säveltämällä kappaleella ”Addicted to You”. Kappale sijoittui loppukilpailussa vasta sijalle 20, vaikka se oli ollut yksi kilpailun ennakkosuosikeista. Kilpailun jälkeen järjestetyssä euroviisufanien äänestyksessä Suomen edustuskappale ja edustaja äänestettiin koko kilpailun parhaiksi.
Euroviisujen jälkeen Voutilainen julkaisi vielä kaksi albumia Laura -nimellä, mutta Päiväkirja ja Tässä hetkessä -albumit jäivät melko vähäiselle huomiolle. lähde?
Kesällä 2006 Voutilaisen siihen astinen ura koottiin hänen ensimmäiseksi kokoelmalevyksi, Lauran päiväkirja – Kaikki parhaat. lähde?
Ura > 2007–2010

Huhtikuussa 2007 Voutilainen julkaisi albumin Kosketa mua ja palasi samalla käyttämään jälleen Laura Voutilainen -nimeä. Hän sai albumista lähes kymmenen vuoden tauon jälkeen kultalevyn. Syksyllä 2007 Voutilainen kiersi konserttisaleja Lauran Parhaat -kiertueella, joka sisälsi läpileikkauksen hänen 15-vuotiseen uraansa. Kiertueen televisiotaltiointi esitettiin YLE TV2:lla toukokuussa 2009. Vuosi 2007 päättyi Voutilainen osalta YLE TV2:n Sirkus-ohjelman voittoon.
Voutilaiselle vuosi 2008 oli menestyksekäs. Hänet palkittiin Iskelmän Vuosi -gaalassa vuoden 2008 naisartistiksi. Vuonna 2010 samaisessa gaalassa hänet palkittiin jälleen vuoden naisartistiksi. Valinta perustui kuuntelijaäänestyksen tulokseen. Vuonna 2008 hän sai myös kutsun Linnan juhliin.
Voutilainen kilpaili syksyllä 2010 Tanssii tähtien kanssa -ohjelman viidennellä tuotantokaudella parinaan tanssija Marko Keränen. Pari sijoittui kisassa toiseksi häviten finaalissa Antti Tuiskulle, joka sai parinsa kanssa finaalissa kaikkiaan 78 prosenttia yleisöäänistä. Keskimääräisten tuomaripisteiden perusteella Voutilainen oli kuitenkin Keräsen kanssa kauden paras pari.lähde?
Ura > 2011–

Nykyisin Voutilainen tekee myös itse sävellyksiä ja sanoituksia albumeilleen, kun ne aiemmin ovat sisältäneet muiden tekemiä kappaleita. Useat Voutilaisen julkaisemat kappaleet ovat kuitenkin myös alkuperältään venäläisiä, kuten ”Timanttinen tähti”, ”Rakkautta ei piiloon saa”, ”Vaarallinen yllätys”, ”Tunnet sen”, ”Villiviini”, ”Vastaa” ja ”Monta monta” -kappaleet.
Voutilainen toimi kevään 2012 Idols-laulukilpailun tuomarina yhdessä Jone Nikulan ja Tommi Liimataisen kanssa.
Vuonna 2012 hän osallistui toistamiseen Tasavallan Presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle.
Vuonna 2017 hän osallistui Vain elämää -ohjelman kuudennelle tuotantokaudelle.
Ura > Mediaesiintymiset

Voutilainen on itse tuottanut useita konsertti- ja show-kiertueita. Muun muassa Kaksi karttaa (1995), Hei me tanssitaan (1997), Lumikuningatar (1997), Laura wou! (2000), Ilta Lauran kanssa (2001), Puolet sun auringosta (2002), Päiväkirja (2003) ja Kaikki Parhaat 1994–2007 (2007). Hän on esiintynyt myös Helsinki Grand Casinolla revyyssä Let's Go Casino (2005) ja omassa revyyssään Diva Dive (2006) ja (2007). Lumikuningatar-joulushow nähtiin myös Nelosella jouluna 1997 ja Laura Wou! esitettiin kuusiosaisena sarjana MTV3-kanavalla vuonna 2000. Voutilainen näytteli vuonna 2018 Syke-sarjassa potilas Paula Grebea.
Musikaalinäyttelijänä Voutilainen on esiintynyt UIT:n revyyssä Haloolla päähän (1996) ja revyyssä Lisää Letkua (2006). Hän oli englantilaisen musikaalin What a Feeling tähtenä niin Englannissa kuin Helsingin Savoy-teatterissakin syksyllä 1997. Hän näytteli myös pääosaa Lahden Kaupunginteatterissa hänen itse ideoimassaan ja Lealiisa Kantolan kirjoittamassa musikaalissa Yön sisar (2002–2003). Voutilainen on toiminut myös ääninäyttelijänä Disneyn animaatioelokuvassa Herkules (1997) ja Prinsessa ja sammakko (2009) sekä DreamWorksin animaatioelokuvissa Madagascar (2005), Mehiläisen elokuva (2007), Madagascar 2 (2008) ja Madagascar 3 (2012).
Voutilainen on kiinnitetty Killer Queenin rooliin Helsingin Messukeskuksessa vuonna 2020 ensi-iltansa saavaan Queenin musiikkiin pohjautuvaan We Will Rock You -musikaaliin.
Ura > Sopimuskiista Hannele Laurilan kanssa

Syksyllä 1994 Voutilainen irtisanoi Uniartist Oy:n kanssa tekemänsä managerisopimuksen. Kyseessä oli Suomessa uudenlainen sopimus, jonka nojalla artisti oli manageritoimiston palkkalistoilla ja taustavoimien muokkaama ”tuote”. Syntynyttä sopimuskiistaa käräjöitiin kahdessa oikeusasteessa ja sitä käsiteltiin laajalti lehdissä ja televisiossa. Uniartistin omistaja Hannele Laurila vaati Voutilaiselta yli neljän miljoonan markan korvauksia sopimusrikkomuksesta, Voutilainen puolestaan vaati Uniartist Oy:ltä puoli miljoonaa markkaa saamatta jääneitä tuloja. Kesällä 1995 Lahden käräjäoikeus katsoi sopimuksen kohtuuttomaksi ja sen purkamisen Voutilaisen taholta perustelluksi muuttuneessa tilanteessa. Tammikuussa 1996 Kouvolan hovioikeus ratkaisi riidan siten, että Laura Voutilainen joutui palauttamaan Uniartist Oy:lle 300 000 markkaa sulkutililtä, jonka käräjäoikeus oli kiinnittänyt artistin hyväksi. Hovioikeuden mielestä Voutilaisella oli oikeus irtisanoa sopimus. Iltalehden mukaan Laurilan ja Voutilaisen välit ovat sittemmin parantuneet.
Voutilainen ja Laurila maksoivat omat oikeudenkäyntikulunsa hovioikeuden päätöksellä. Ari Laurila omisti Unirecords levy-yhtiön, joka tuotti Laura Voutilaisen ensialbumin. Unirecrds päästi Laura Voutilaisen pois sopimuksesta ilman oikeudenkäyntiä ja levy-yhtiö ei saanut korvauksia sopimuksen purusta, koska se ei niitä edes hakenut. lähde?
Voutilainen kertoi Vain elämää -ohjelmassa vuonna 2017 allekirjoittaneensa sopimuksen Hannele Laurilan kanssa nuoruuden innostuksessaan ja ymmärtämättä sen ehtoja, joissa puututtiin laajasti myös hänen yksityiselämäänsä. Voutilaisen mukaan oikeudenkäynnillä oli ollut hänen kannaltaan negatiivisia seurauksia: suuri osa hänen yleisöstään oli tuntenut tulleensa petetyksi ja alkanut pitää häntä rahanahneena.
Yksityiselämä

Voutilainen asui vuonna 2016 Heinolassa. Voutilainen oli naimisissa muusikko Juha Heikkilän kanssa vuodesta 1998 vuoteen 2016 ja heillä on kaksi poikaa. Pari jätti helmikuussa 2016 avioerohakemuksen.
Laura Voutilainen on Yasmine Yamajakon täti.
Voutilainen valmistui neljän vuoden opiskelun jälkeen terapeutiksi keväällä 2023.
Palkinnot

Vuoden viihdyttäjä (Dean Martin Boozing Society, 1994)
Vuoden naissolisti (Emma-gaala, 1994)
Vuoden naissolisti (Emma-gaala, 1996)
Vuoden naisartisti (Iskelmä Gaala, 2008)
Iskelmä-Finlandia (Tapsan Tahdit, 2010)
Diskografia

Laura Voutilainen (1994)
Kaksi karttaa (1996)
Lumikuningatar (1997)
Etelän yössä (1998)
Puolet sun auringosta (2001)
Päiväkirja (2003)
Tässä hetkessä (2005)
Kosketa mua (2007)
Palaa (2008)
Sydänjää (2009)
Ihmeitä (2011)
KokoNainen (2013)
Miks ei (2017)
Minun tähteni (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut
Laura Voutilainen. Pomus. Arkistoitu 24.6.2018.
Laura Voutilainen. Yle Elävä arkisto. Arkistoitu 2.5.2009.
| n k Laura Voutilainen |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Laura Voutilainen  Kaksi karttaa  Lumikuningatar  Etelän yössä  Puolet sun auringosta  Päiväkirja  Tässä hetkessä  Kosketa mua  Palaa  Sydänjää  Ihmeitä  KokoNainen  Miks ei  Minun tähteni 
Kokoelmat:  Lauran päiväkirja – Kaikki parhaat  Suurimmat hitit 
Singlet:  ”Kerran”  ”Kyynelvirta”  ”Muuttanut oot maailmain”  ”Lupaa siihen en saa”  ”Teethän sen”  ”Kesäsade”  ”Prinsessa”  ”Etelän yössä”  ”Vuoksi sun”  ”Sinuun painaudun”  ”Neonvalot”  ”En mielestäin sua saa”  ”Katala kaipuu”  ”Addicted to You”  ”Tee niin”  ”Uudelleen”  ”Päiväkirja”  ”Odotan niin”  ”Lennä”  ”Padot aukeaa”  ”Pidä huolta”  ”Tyhjää puolillaan”  ”Eksynyt”  ”Ensivaikutelmaa”  ”Rakkautta ei piiloon saa”  ”Take a Chance / Kosketa mua”  ”Timanttinen tähti”  ”Vaarallinen yllätys”  ”Palaa”  ”Monta monta”  ”Roomaan tai Pariisiin”  ”Tuhlaaja”  ”Kuulta kyselen”  ”Kiitos”  ”Salamataivas”  ”Rakkauden soturi”  ”Pois”  ”Rakkaudesta”  ”Kokonainen nainen”  ”Äiti tähtipuutarhan”  ”Karun maan kukka”  ”Olet mulle enemmän”  ”Miks ei”  ”Mä en kestä”  ”Särkynyt enkeli”  ”Tänä yönä taivaaseen”  ”Milloin nään sut uudestaan”  ”Ettei nyt vaan sattuis mitään”  ”Forever Yours”  ”Laura hoitaa”  ”Liljankukka”  ”Koska mä voin”  ”Silmät kiinni”  ”Janottaa”  ”Kesäkuun 4.”  ”Ei hävetä enää”  ”Mitähän seuraavaks”  ”Pidä musta kii”  ”Me”  ”Vihreetä valoo” 
DVD:t:  Lauran joulu 
Muuta:  diskografia 
| n k Suomen euroviisuedustajat |
| --- | --- | --- |
| 1960-luku | Laila Kinnunen Marion Rung Laila Halme Lasse Mårtenson Viktor Klimenko Ann-Christine Fredi Kristina Hautala Jarkko ja Laura |  |
| 1970-luku | 1970 Markku Aro & Koivistolaiset Päivi Paunu & Kim Floor Marion Rung Carita Holmström Pihasoittajat Fredi & The Friends Monica Aspelund Seija Simola Katri Helena |  |
| 1980-luku | Vesa-Matti Loiri Riki Sorsa Kojo Ami Aspelund Kirka Sonja Lumme Kari Kuivalainen Vicky Rosti & Boulevard Boulevard Anneli Saaristo |  |
| 1990-luku | Beat Kaija Kärkinen Pave Maijanen Katri Helena CatCat 1995 Jasmine 1997 Edea 1999 |  |
| 2000-luku | Nina Åström 2001 Laura Voutilainen 2003 Jari Sillanpää Geir Rönning Lordi Hanna Pakarinen Teräsbetoni Waldo’s People |  |
| 2010-luku | Kuunkuiskaajat Paradise Oskar Pernilla Karlsson Krista Siegfrids Softengine Pertti Kurikan Nimipäivät Sandhja Norma John Saara Aalto Darude feat. Sebastian Rejman |  |
| 2020-luku | Aksel Kankaanranta Blind Channel The Rasmus Käärijä Windows95man feat. Henri Piispanen Erika Vikman |  |
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana 
Laura Voutilainen musiikkitapahtumassa Vihreät Niityt vuonna 2007.
Yrjö Väinönheimo

Mäntän pataljoonan esikunta, pöydän päässä istuu pataljoonan komentaja Väinönheimo.
Gerhard Yrjö Väinönheimo (käytti Saksassa peitenimeä Lindén), (17. huhtikuuta 1892 Tampere – 15. tammikuuta 1937) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat pastori Hjalmar Gerhard Väinönheimo ja Mathilda Vilhelmina Salin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Lyyli Irene Lautelan kanssa.
Opinnot

Väinönheimo kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1911 ja liittyi Varsinais-Suomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1911–1915. Hän suoritti Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1924–1926.
Jääkärikausi

Väinönheimo liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 11. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan ja  osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (Sprengkommando Polangen|pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Väinönheimo saapui takaisin Suomeen 8. joulukuuta 1917 aselaiva S/S Equityn toisella retkellä Aspuskäriin Merikarvialle, missä hän sai Uuden metsätoimiston johtajalta määräyksen, jonka mukaan hänen piti lähteä Mänttään järjestämään ja kouluttamaan paikallisia suojeluskuntajoukkoja. Myöhemmin hänet määrättiin Jyväskylän suojeluskuntapiirin Keuruun alueen päälliköksi. Väinönheimo kiersi yhdessä opettaja Martti Pihkalan kanssa suojeluskuntapiirin pitäjät ja järjesteli suojeluskuntien ja paikallisesikuntien toimintaa sekä hankki joukoille niiden kaipaamia aseita.
Väinönheimon pääpaino suojeluskuntakouluttajana keskittyi Keuruulle, Pihlajavedelle ja Mänttään. Sisällissodan puhjettua hän hälytti Keuruun ja Pihlajaveden suojeluskunnat toimintaan yhdessä luutnantti Carl Lennart Nordensvanin ja nimismies Aaltion kanssa. Hän johdatti pienen suojeluskuntaosaston aamulla 30. tammikuuta 1918 Haapamäen rautatieasemalle ja varmisti seudun, kunnes paikalle saapui pohjalaisosasto luutnantti Paul Walleniuksen johdolla. Haapamäeltä Väinönheimo palasi takaisin Keuruulle ja kokosi 40 miehen vahvuisen suojeluskuntaosaston ja siirtyi osastoineen Mänttään, minne hän saapui Kivimäen talon tienoilla käydyn kahakan jälkeen 1. helmikuuta 1918 aamuvarhaisella. Väinönheimo toimi Mäntän-Kuoreveden rintamalohkon päällikkönä aina sen perustamisesta saakka. Hänet määrättiin aluksi 14. maaliskuuta 1918 niin sanotun Mäntän kolonnan ja 22. maaliskuuta 1918 alkaen Hämeen ryhmän V Mäntän pataljoonan komentajaksi, minkä joukon hän johdatti taisteluihin Riihiniemessä, Lylyssä, Juupajoella, Hirsilässä, Aitolahdessa, Takahuhdissa, Messukylässä, Uudessakylässä, Tampereella ja Lempäälässä. Myöhemmin hänet määrättiin Vaasan rykmentin 2. pataljoonan komentajaksi, jonka hän johdatti taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Väinönheimo siirrettiin 3. heinäkuuta 1918 alkaen 8. komppanian päälliköksi Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een, joka nimettiin myöhemmin Porin rykmentiksi. Porin rykmentistä hänet siirrettiin 16. kesäkuuta 1921 alkaen Pohjois-Savon rykmentin 3. pataljoonan komentajaksi ja edelleen 29. marraskuuta 1922 Sotaväen esikuntaan, missä hänet sijoitettiin komento- ja koulutustoimiston päälliköksi. Viipurin rykmenttiin hänet siirrettiin 12. elokuuta 1926 ja edelleen 2. maaliskuuta 1934 Turunmaan sotilasläänin komentajaksi. Väinönheimo kuoli Tilkan sotilassairaalassa tammikuussa 1937. Väinönheimo haudattiin Turkuun.
Luottamustoimet

Väinönheimo toimi 3. Divisioonan kunniatuomioistuinten puheenjohtajana vuosina 1933–1934.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Luutnantti 3. maaliskuuta 1918  Kapteeni 6. huhtikuuta 1918  Majuri 16. toukokuuta 1921  Everstiluutnantti 6. joulukuuta 1925  Eversti 6. joulukuuta 1928  Yleisesikuntaupseerin arvonimi 16. toukokuuta 1935 |    |  Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkki  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Havainnekuva M.G.K:n miehistä (Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania) Riianlahdelta vuoden 1916 rintamaoloista.
Juha Vuorinen

| Juha Vuorinen |
| --- | --- |
 Juha Vuorinen elokuussa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1967 (ikä 57) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, kustantaja, radiotoimittaja
Kirjailija
Aikakausi:  1998–
Esikoisteos:  Juoppohullun päiväkirja (1998)
Aiheesta muualla
www.diktaattori.fi
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juha Tapio Vuorinen (s. 31. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten Juoppohullun päiväkirja -kirjasarjastaan. Kirjasarjan ensimmäisestä osasta julkaistiin samanniminen elokuva 28. joulukuuta 2012. Tammikuun alussa 2013 elokuva sai ensi-iltansa myös Virossa.
Vuorinen on työskennellyt vuodesta 1983 radio- ja televisiotoimittajana, ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana. Hän teki ensimmäisen radio-ohjelmansa 16-vuotiaana Tapani Ripatin isännöimään Ocsid-ohjelmaan. Vuoden 2013 alussa Vuorinen palasi Radio Suomipopin Aamulypsy-ohjelmaan. Lisäksi hän tekee ”Vuorissaarna” ja "Annos Andalusiasta" -radiokolumneja Radio Suomipopiin. Vuorinen aloitti keväällä 2017 Nelosen Hyvät ja huonot uutiset -ohjelman panelistina.
Kirjoittaminen

Keväällä 1998 Vuorista pyydettiin kirjoittamaan huumoria keskus.net-portaaliin. Vuorinen oli juuri tehnyt radio-ohjelman Tarmo Mannista, jonka silloisen Mielipuolen päiväkirja -näytelmän kautta syntyi idea Juoppohullun päiväkirjasta. Aluksi Vuorinen kirjoitti päiväkirjaa vain nettiin, mutta lukijoiden toivomuksesta se julkaistaisiin lopulta myös kirjana. Kirjoituksia julkaistiin myös Myrkky-lehdessä .
Ensimmäisen painotalon kieltäydyttyä painamasta ”tällaista paskaa” Vuorinen alkoi tehdä omakustanteita keravalaisessa kopioliikkeessä. Vuonna 2002 Like kiinnostui kirjan pokkariversion julkaisemisesta ja otti sen kustannettavaksi. Like ehti painaa kirjaa 36 000 kappaletta, kunnes Vuorinen otti oikeudet takaisin Diktaattori-kustantamolleen. Tammikuun 2013 loppuun mennessä ensimmäistä Juoppohullun päiväkirjaa oli myyty 200 000 kappaletta.
Juoppohullun päiväkirja -sarjan viides osa Dokumentti julkaistiin marraskuussa 2014. Sarjaa myydään myös Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Norjassa, Ruotsissa ja Virossa, jossa kirja on julkaistu nimellä Joomahullu päevaraamat. Virossa on toistaiseksi julkaistu yhdeksän Vuorisen teosta. Vaippaihottuma nousi Viron myydyimmäksi kirjaksi heti ilmestyttyään ja on Vuorisen neljäs Viron top 10 -listalle noussut teos.
Vuorisen kirjat ovat lähes poikkeuksetta nousseet taskukirjalistojen kärkeen, ja hänen kaikki pokkarinsa ovat ylittäneet Kultapokkari-rajan, joka on Suomessa 20 000 myytyä kirjaa. Vuorinen julkaisee kirjansa yrityksensä Diktaattori Oy:n kautta. Vuorisen kirjoja on myyty Suomessa yhteensä yli kaksi miljoonaa kappaletta.
Toukokuussa 2008 Vuorinen alkoi kirjoittaa kolumneja Sanomaan kuuluvan Metro Live -lehden verkkosivuille. Tammikuussa 2011 Vuorisen kolumnit siirtyivät Iltalehden sivuille. Huhtikuussa 2016 Vuorinen aloitti Apu-lehden kolumnistina. Vuorisen kirjoituksissa kommentoidaan usein julkkisten toilailuja humoristiseen sävyyn. Toinen aihe on kirjoittajan oma elämä, erityisesti vuodet radiotoimittajan työssä ja sittemmin kirjailijana. Vuorinen käyttää varsin roisia kirjoitustyyliä, jossa ruumiintoiminnot ovat näkyvässä osassa. Hänellä on tapana keksiä teksteihinsä loppukaneetti, jolla hän tavoittelee lukijalta naurunpurskahdusta.
Vuorinen on julkaissut vuodesta 2009 lähtien kerran vuodessa hyväntekeväisyyspokkarin, joiden tuottoa on ohjattu muun muassa ensi- ja turvakodeille.
Teokset

Tuupovaaran tuijottaja.  Tuusula:  Diktaattori, 2000.  ISBN 951-98009-2-1
Viimeinen suuri seikkailu.  Tuusula:  Diktaattori, 2001.  ISBN 951-98009-6-4
Vuorinen, Juha (toim.): Suomalaiset legendat jääkiekon MM-kisoissa.  Helsinki:  Like, 2003.  ISBN 952-471-153-2
No, velli.  Tuusula:  Diktaattori, 2004.  ISBN 952-5474-03-8
Puuta ja tupsu tuoretta ruohoa.  Tuusula:  Diktaattori, 2005.  ISBN 952-5474-12-7
Vuorinen unblogged. Piuhat poikki päiväkirjaan.  Tuusula:  Diktaattori, 2009.  ISBN 978-952-5474-19-0
Helmiä hanurista.  Tuusula:  Diktaattori, 2010.  ISBN 978-952-5474-23-7
Pilven reunalla.  Tuusula:  Diktaattori, 2010.  ISBN 978-952-5474-21-3
Vuorisen raksapäiväkirja.  Tuusula:  Diktaattori, 2010.  ISBN 978-952-5474-22-0
Romaanikerjäläinen.  Tuusula:  Diktaattori, 2011.  ISBN 978-952-5474-25-1
Ahdistus.  Tuusula:  Diktaattori, 2012.  ISBN 978-952-5474-26-8
Kaksipäisen vekaran varjossa.  Tuusula:  Diktaattori, 2012.  ISBN 978-952-5474-27-5
Yhden tähden vessapaperia.  Tuusula:  Diktaattori, 2013.  ISBN 978-952-5474-30-5
Kädestä suuhun -keitto-opas. Tuusula: Diktaattori, 2014. ISBN 978-952-5474-34-3.
Poikittaisella kynällä. Tuusula: Diktaattori, 2014. ISBN 978-952-5474-33-6.
Maltan mieleni.  Tuusula:  Diktaattori, 2015.  ISBN 978-952-5474-37-4
Maastamuuttajan Päiväkirja.  Tuusula:  Diktaattori, 2015.  ISBN 978-952-5474-36-7
Dali-Ihantala.  Tuusula:  Diktaattori, 2016.  ISBN 978-952-5474-68-8
Holan takaa.  Tuusula:  Diktaattori, 2017.  ISBN 978-952-5474-72-5
Buenos Dias kirvesvartta. Tuusula: Diktaattori, 2018 ISBN 978-952-5474-76-3
Kaunokirjallisuuden karvakuonot.  Tuusula:  Diktaattori, 2019.  ISBN 978-952-5474-79-4
After Sun - Sinun perääsi.  Tuusula:  Diktaattori, 2019.  ISBN 978-952-5474-86-2
Marpellan miljartööri-iskä.  Tuusula:  Diktaattori, 2020.  ISBN 978-952-7393-00-0
Mitäs me paluumuuttajat.  Tuusula:  Diktaattori, 2021.  ISBN 978-952-7393-09-3
Toisenlaiset Tempparit.  Helsinki:  Bazar, 2021.  ISBN 9789523766372
Ennenkuulumaton matkapäiväkirja 2011 – 2023. Helsinki: Bazar, 2023. ISBN 9789524032223
Teokset > Juoppohullun päiväkirja -sarja

Juoppohullun päiväkirja.  Tuusula:  Diktaattori, 1998.  ISBN 951-98009-0-5
Juoppiksen Myrkkyvuodet 1998-2000.  Tuusula:  Diktaattori, 2001.  ISBN 951-98009-5-6
Juoppohullun päiväkirja. Osa 2, Tolppa-apina.  Tuusula:  Diktaattori, 2002.  ISBN 951-98009-8-0
Juoppohullun päiväkirja. Osa 3, Raskausarpia.  Helsinki:  Like, 2003.  ISBN 952-471-154-0
Juoppohullun päiväkirja. Osa 4, Vaippaihottuma.  Tuusula:  Diktaattori, 2005.  ISBN 952-5474-08-9
The Sound of Juoppohullu.  (Äänikirja)  Tuusula:  Diktaattori, 2010.
Juoppohullun päiväkirja -leffapokkari.  Tuusula:  Diktaattori, 2012.  ISBN 978-952-5474-28-2
Juoppohullun päiväkirja. Osa 5, Dokumentti.  Tuusula:  Diktaattori, 2014.  ISBN 978-952-5474-35-0
Teokset > Kristian -sarja

Kristianin nuoruusvuodet.  Tuusula:  Diktaattori, 2004.  ISBN 952-5474-05-4
Kristianin teinivuodet.  Tuusula:  Diktaattori, 2007.  ISBN 978-952-5474-15-2
Kristian siviilipalvelusmiehenä.  Tuusula:  Diktaattori, 2008.  ISBN 978-952-5474-20-6
Teokset > DikDek-sarja

Nokimusta seikkailu.  Tuusula:  Diktaattori, 2006.  ISBN 952-5474-13-5
Veljekset Vaselin.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32495-0
Kakkonen.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-33970-1
Painajainen piparitalossa.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-34599-3
Puerto Anús. Helsinki: Bazar, 2023. ISBN 9789523768024
Andalusialainen mäyräkoira. Helsinki. Bazar, 2024. ISBN 9789523768055
Käännökset

Dilledagboken.  Tukholma:  Bazar, 2003.  ISBN 91-7028-011-8
Joomahullu päevaraamat.  Tallinna:  Hotger, 2004.  ISBN 9789985952634
En finsk fyllefants dagbok.  Oslo:  Bazar, 2004.  ISBN 9788280870209
Tulba-ahv.  Tallinna:  Hotger, 2005.  ISBN 9789985963234
Punane Vänt Ltd.  Tallinna:  Hotger, 2006.  ISBN 9789985970737
Rasedusarmid.  Tallinna:  Hotger, 2008.  ISBN 9789985985069
Kristiani noorusaastad.  Tallinna:  Hotger, 2009.  ISBN 9789949457120
Mähkelööve.  Tallinna:  Hotger, 2009.  ISBN 9789949457083
Kristiani teismeaastad.  Tallinna:  Hotger, 2010.  ISBN 9789949457021
Kristiani asendusteenistuses.  Tallinna:  Hotger, 2011.  ISBN 9789949457052
Pigimust seiklus.  Tallinna:  Hotger, 2012.  ISBN 9789949457144
Göttlich versumpft.  Köln:  Bastei Lübbe AG, 2014.  ISBN 9783847905608
Doku-mentaal.  Tallinna:  Hotger, 2015.  ISBN 9789949457175
Totally Smashed!  Diktaattori, 2017.  ISBN 9789525474756