stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Samuli Kivelä
Muuta

Kivelä on ainoa kemijärveläissyntyinen SM-liigassa pelannut jääkiekkoilija.
Nekau I

Nekau I oli muinaisen Egyptin 26. dynastian hallitsija 672 eaa.–664 eaa. Hän oli prinssi Bokchoriksen poika ja Saisin kaupungin hallitsija. Niilin suiston prinssit olivat lojaaleja Assyrialle,  ja Nekau jopa antoi pojalleen assyrialaisen nimen, Psametik. Nekau nousi koko Niilin läntisen suistoalueen hallitsijaksi noin 672 eaa. Vuonna 666 eaa. hänet nimitettiin Memfisin ja Saisin varakuninkaaksi. Nekau sai surmansa vuonna 664 eaa. Memfisin lähellä faarao Tantamania vastaan käydyssä taistelussa.
Nikare

Nikare oli muinaisen Egyptin 7. dynastian faarao. Hänen valtaistuinnimensä merkitsee ”Re joka kuuluu Ka:lle”. Nikare mainitaan ainoastaan Abydoksen kuningasluettelossa.
Giro dell’Emilia

| Giro dell'Emilia |
| --- | --- |

Tiedot
Ajankohta:  lokakuu
Alue:  Emilia-Romagna,  Italia
Laji:  maantie
Tyyppi:  yksipäiväinen
Historia
Ensimmäinen:  1909
Kilpailuja yht.:  106 (2023)
Ensimmäinen voittaja:   Eberardo Pavesi
Eniten voittoja:   Costante Girardengo (5)
Viimeisin voittaja:   Primož Roglič
Giro dell'Emilia on yhden päivän mittainen maantiepyöräilykilpailu. Se järjestetään Emilia-Romagnan alueella Italiassa lokakuussa. Kilpailu kuuluu UCI ProSeries -sarjaan ja on kategorialuokitukseltaan 1. Pro, eli sen yläpuolella ovat vain UCI World Tour -tason kilpailut.
Giro dell'Emilian  on voittanut useimmin Costante Girardengo, kaikkiaan viisi kertaa.
Voittajat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1909  Eberardo Pavesi  1910  Luigi Ganna  1911  Clemente Canepari  1912  Ugo Agostoni  1913  Alfonso Calzolari  1914  Ezio Corlaita  1915–1916 ei järjestetty  1917  Angelo Gremo  1918  Costante Girardengo  1919  Costante Girardengo  1920  Giovanni Brunero  1921  Costante Girardengo  1922  Costante Girardengo  1923  Michele Gordini  1924  Pietro Linari  1925  Costante Girardengo  1926 ei järjestetty  1927  Domenico Piemontesi  1928  Alfonso Piccin  1929  Allegro Grandi  1930  Mario Bonetti  1931  Glauco Servadei  1932–1933 ei järjestetty  1934  Marco Cimatti  1935  Aldo Bini  1936  Giuseppe Olmo  1937  Cesare Del Cancia  1938  Corrado Ardizzoni  |  1939  Serafino Biagioni  1940  Osvaldo Bailo  1941  Fausto Coppi  1942  Adolfo Leoni  1943  Nedo Logli  1944–1945 ei järjestetty  1946  Adolfo Leoni  1947  Fausto Coppi  1948  Fausto Coppi  1949  Virgilio Salimbeni  1950  Luciano Maggini  1951  Luciano Maggini  1952  Gino Bartali  1953  Gino Bartali  1954  Nino Defilippis  1955  Nino Defilippis  1956  Bruno Monti  1957  Bruno Monti  1958  Diego Ronchini  1959  Ercole Baldini  1960  Pierino Baffi  1961  Diego Ronchini  1962  Bruno Mealli  1963  Italo Zilioli  1964 ei järjestetty  1965  Michele Dancelli  1966  Carmine Preziosi  1967  Michele Dancelli  |  1968  Gianni Motta  1969  Gianni Motta  1970  Franco Bitossi  1971  Gianni Motta  1972  Eddy Merckx  1973  Franco Bitossi  1974  Francesco Moser  1975  Enrico Paolini  1976  Roger De Vlaeminck  1977  Mario Beccia  1978  Bernt Johansson  1979  Francesco Moser  1980  Gianbattista Baronchelli  1981  Pierino Gavazzi  1982  Pierino Gavazzi  1983  Cesare Cipollini  1984  Ezio Moroni  1985  Acacio Da Silva  1986  Hubert Seiz  1987  Jean-François Bernard  1988  Tony Rominger  1989  Dmitri Konyšev  1990  Davide Cassani  1991  Davide Cassani  1992  Gianni Bugno  1993  Maurizio Fondriest  1994  Francesco Casagrande  1995  Davide Cassani  |  1996  Michele Bartoli  1997  Aleksandr Gontšenkov  1998  Mirko Celestino  1999  Michael Boogerd  2000  Gilberto Simoni  2001  Jan Ullrich  2002  Michele Bartoli  2003  José Iván Gutiérrez  2004  Ivan Basso  2005  Gilberto Simoni  2006  Davide Rebellin  2007  Fränk Schleck  2008  Danilo Di Luca  2009  Robert Gesink  2010  Robert Gesink  2011  Carlos Betancur  2012  Nairo Quintana  2013  Diego Ulissi  2014  Davide Rebellin  2015  Jan Bakelants  2016  Esteban Chaves  2017  Giovanni Visconti  2018  Alessandro De Marchi  2019  Primož Roglič  2020  Aleksandr Vlasov  2021  Primož Roglič  2022  Enric Mas  2023  Primož Roglič  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Netjerkare Siptah

Netjerkare Siptah oli muinaisen Egyptin faarao, joka johti maata kuudennen dynastian viimeisenä ja seitsemännen dynastian ensimmäisenä faaraona. Koska Siptah oli kuudennen dynastian viimeinen faarao, osa egyptologeista pitää häntä vanhan valtakunnan viimeisenä faaraona. Netjerkare johti maata lyhyen ajan 2184 eaa. – 2181 eaa., jolloin faaraon valta oli murenemassa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Merenre Nemtyemsaf II | Egyptin faarao 7. dynastia | Seuraaja: Menkare |
Porton yliopisto

| Porton yliopisto> Universidade do Porto |
| --- | --- |

 lat. Universitas Portucalensis 
Perustettu:  1911
Tyyppi:  Julkinen yliopisto
Rehtori:  José Carlos D. Marques dos Santos
Henkilökunta:  3 200
Opiskelijoita:  28 000
Jatko-opiskelijoita:  3 500
Sijainti:  Porto,  Portugali
Osoite:  Universidade do Porto, Praça Gomes Teixeira, 4099-002 Porto, Portugal
Sivusto:  http://www.up.pt
Academia Politécnican vanha rakennus, joka on nykyään yliopiston päärakennus.
Porton yliopisto (port. Universidade do Porto) on julkinen yliopisto Portossa Portugalissa. Se perustettiin 22. maaliskuuta 1911 ja on nykyisin yksi maan suurimmista yliopistoista.
Porton yliopistossa opiskelee noin 28 000 opiskelijaa, joista 3 500 on jatko-opiskelijoita. Yliopistossa on viisitoista tiedekuntaa tai laitosta, joissa voi opiskella yli 60:tä maisterin tutkintoon (port. licenciatura) johtavaa pääainetta ja 120:tä lisensiaatin tutkintoon (port. mestrado) johtavaa kurssia. Opetushenkilökuntaa yliopistossa on noin 2 000 ja muuta henkilökuntaa 1 200 henkeä. Yliopiston nykyinen rehtori on José Carlos Marques dos Santos.
Historia

Porton yliopisto syntyi kahden 1800-luvulla perustetun portugalilaisen korkeakoulun, Academia Politécnican ja Escola Médico-Cirúrgican, pohjalta. Porton ja Lissabonin yliopistot perustettiin vuoden 1910 vallankumouksen jälkeen Portugalin ensimmäisen tasavallan aikana. Porton yliopisto koostui tuolloin kolmesta tiedekunnasta: Faculdade de Ciências Matemáticas, Físico-Químicas e Histórico-Naturais, Faculdade de Medicina ja Faculdade de Comércio, joista viimeksi mainittu ei koskaan ollut käytännössä toiminnassa. Yliopisto avattiin 16. heinäkuuta 1911, ja samana päivänä valittiin ensimmäinen rehtori, matemaatikko Gomes Teixeira.
Seuraavina vuosikymmeninä Porton yliopisto laajeni kahdesta alkuperäisestä – luonnontieteellisestä ja lääketieteellisestä – tiedekunnasta. Yliopistoon perustettiin teknillinen tiedekunta vuonna 1915, humanistinen tiedekunta vuonna 1919 ja farmasian tiedekunta vuonna 1925. Humanistinen tiedekunta lakkautettiin kuitenkin jo 1928 ja luotiin uudestaan vasta vuonna 1961. Sillä välillä Porton yliopisto laajeni vain yhdellä tiedekunnalla, kun kauppatieteellinen tiedekunta avattiin vuonna 1953.
Huhtikuun 1974 neilikkavallankumous Portugalissa merkitsi Porton yliopistolle kasvukauden alkua. Seuraavina vuosina perustettiin kahdeksan uutta tiedekuntaa: ICBAS (1975), liikuntatiede (1975), psykologia (1977), arkkitehtuuri (1979), hammaslääketiede (1989), ravitsemustiede (1992), taiteet (1992) ja oikeustiede (1994).
Sijainti

Yliopiston rakennukset sijaitsevat pääosin kolmella kampusalueella (port. pólos). Pólo I on Porton kaupungin keskustassa, ja siellä sijaitsevat muun muassa hallintorakennus (port. Reitoria), oikeustieteen, farmasian ja taiteiden tiedekunnat ja ICBAS. Porton pohjoisosassa Asprelassa olevan Pólo II:n alueella ovat lääketieteen, hammaslääketieteen, teknillisten tieteiden, liikuntatieteen, kauppatieteen ja psykologian tiedekunnat. Pólo III sijaitsee keskustasta länteen Campo Alegressa, ja siellä ovat luonnontieteiden, arkkitehtuurin ja humanististen aineiden tiedekunnat.
Kansainvälinen yhteistyö

Porton yliopisto tekee kansainvälistä yhteistyötä Euroopan unionin vaihto- ja tutkimusohjelmien kautta. Yliopisto osallistuu muun muassa Socrates/Erasmus-, Lingua-, Grundtvig, Leonardo da Vinci-, Tempus- ja Alfa-ohjelmiin. Lisäksi Porton yliopisto tekee yhteistyötä muiden portugalinkielisten maiden kanssa, joista tärkeimpiä ovat Brasilia, Angola ja Mosambik. Vähäisemmässä määrin yhteistyökumppaneita ovat São Tomé ja Príncipe, Kap Verde, Itä-Timor ja Macao.
Tiedekunnat

Faculdade de Arquitectura (FAUP) – arkkitehtuuri
Faculdade de Belas Artes (FBAUP) – taiteet
Faculdade de Ciências (FCUP) – luonnontieteet
Faculdade de Ciências da Nutrição e Alimentação (FCNAUP) – ravitsemustiede
Faculdade de Desporto (FADEUP) – liikuntatiede
Faculdade de Direito (FDUP) – oikeustiede
Faculdade de Economia (FEP) – kauppatiede
Faculdade de Engenharia (FEUP) – teknilliset tieteet
Faculdade de Farmácia (FFUP) – farmasia
Faculdade de Letras (FLUP) – humanistiset tieteet
Faculdade de Medicina (FMUP) – lääketiede
Faculdade de Medicina Dentária (FMDUP) – hammaslääketiede
Faculdade de Psicologia e Ciências da Educação (FPCEUP) – psykologia ja pedagogiset tieteet
Instituto de Ciências Biomédicas Abel Salazar (ICBAS) – biotieteet ja lääketiede
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Porton yliopiston viralliset sivut (portugaliksi)
Farmasian tiedekunta.
Kauppatieteellinen tiedekunta, Faculdade de Economia.
Teknilliset tieteet
Osorkon III

Patsas, jossa Osorkon III työntää polvillaan venettä.
Osorkon III oli muinaisen Egyptin faarao ja Amonin ylipappi, jonka koko hallitsijanimi oli Usermaatre Setepenamun, Osorkon Si-Ese Meryamun, Netjer-Heqa-waset. Hänen tarkkaa hallintoaikaansa ei tunneta, mutta hänen on arvioitu nousseen hallitsijaksi 790-luvulla eaa. Hän hallitsi viisi viimeistä vuottaan yhdessä poikansa Takelot III:n kanssa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sesonq IV | Egyptin faarao 23. dynastia | Seuraaja: Takelot III |
August Hagborg

| August Hagborg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Vilhelm Nikolaus August Hagborg
Syntynyt: 26. toukokuuta 1852 Göteborg, Ruotsi
Kuollut: 30. huhtikuuta 1921 (68 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  taidemaalari
    
Vilhelm Nikolaus August Hagborg (26. toukokuuta 1852 Göteborg – 30. huhtikuuta 1921 Pariisi) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän opiskeli Göteborgin museon piirustuskoulussa ja Kuninkaallisessa taidekatemiassa. Vuosina 1875–1909 hän asui Ranskassa. Hagborgin maisemamaalaukset ovat saaneet innoitusta Düsseldorfin koulukunnasta.
Teoksia

Sjömän vid räddningsbåt
Ostronplockerska på stranden
Kyrkogården i Tourville (1883, Göteborgin taidemuseo)
Enterrement dans un village de la Manche (1911, Rouenin taidemuseo)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta August Hagborg Wikimedia Commonsissa
Piye

Piye (k. 721 eaa.) oli yksi muinaisen Egyptin faaraoista nubialaisdynastian aikana. Piye ei ollut egyptiläissyntyinen vaan kotoisin Nubiasta. Hän hallitsi Egyptiä vuodet 752–721 eaa. Hänen seuraajansa oli Sabako. Kuningatar Arty oli Piyen tytär.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kashta | Egyptin faarao 25. dynastia | Seuraaja: Sabako |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB
Psametik III

Ankhkaenre Psammetikos III (Psametik III) oli Egyptin 26. dynastian viimeinen faarao, joka hallitsi vuosina 526–525 eaa. Hän ei kyennyt estämään persialaisten tunkeutumista Egyptiin ja hävisi Persian kuningas Kambyses II:lle. Psametik III joutui vangiksi ja aluksi häntä kohdeltiin hyvin, mutta teloitettiin myöhemmin syytettynä petoksesta.
Herodotoksen mukaan Psametik III:n tytär orjuutettiin, hänen poikansa tuomittiin kuolemaan ja kannattajat muutettiin kerjäläisiksi. Heidät tuotiin entisen faaraonsa luokse testatakseen hänen reaktiotaan, mutta hän oli ainoastaan surullinen nähdessään heidän tilansa. Faarao säästettiin, mutta hänen poikansa pilkottiin palasiksi hänen silmiensä edessä. Kun Psametik III alkoi suunnitella vallankumousta, hänet pakotettiin juomaan "härän verenä" tunnettua myrkyllistä realgaarimineraalista valmistettua liuosta, minkä johdosta hän kuoli.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Amasis II | Egyptin faarao 26. dynastia | Seuraaja: Kambyses II |
Ptolemaios Filadelfos

Ptolemaios Filadelfos (36 eaa. – ehkä 29 eaa.) oli Ptolemaiosten hallitsijasukuun kuulunut prinssi. Hänen vanhempansa olivat roomalainen triumviri Marcus Antonius ja Egyptin kuningatar Kleopatra VII. Ptolemaios syntyi Antiokiassa. Ptolemaios nimettiin aikaisemman faaraon Ptolemaios II Filadelfoksen mukaan. Vuonna 34 eaa. niin sanotun Aleksandrian donaatioiden yhteydessä Ptolemaioksesta tehtiin Syyria, Foinikian ja Kilikian kuningas.
Antoniuksen ja Kleopatran hävisivät Octavianusta vastaan käydyn sodan vuonna 31 eaa. ja tekivät itsemurhan seuraavana vuonna. Octavianus vei Ptolemaioksen ja hänen sisarensa Kleopatra Selenen ja Aleksanterin Helioksen Roomaan, jossa he joutuivat osallistumaan Octavianuksen triumfiin. Roomalaiset säälivät kuitenkin lapsia ja he joutuivat pian Octavianuksen siskon Octavia minorin huostaan. Ptolemaioksen kohtalosta ei tämän jälkeen tiedetä mitään. Epäillään että hän kuoli sairauteen seuraavana talvena.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Psametik II

Psametik II
Psametik II eli Psammetikos II oli faarao Egyptin 26. dynastiassa kuuden vuoden ajan vuosina 595–589 eaa. Hänen valtaistuinnimensä oli Neferibre, jonka merkitys on "Ren sydän on kaunis".
Psametik II oli edellisen faaraon Nekau II:n poika. Hänet muistetaan pääasiassa Kušiin tekemästään voitokkaasta sotaretkestä, joka ulottui kolmannelle kataraktille asti. Retken mainitsee myös Herodotos. Psametik II saattoi uskoa Kušin muodostavan uhan Egyptille, minkä vuoksi hän lähetti sitä vastaan myöhemmin faaraoksi tulleen Amasisin johtaman armeijan. Armeija koostui egyptiläisistä sekä kreikkalaisista, foinikialaisista ja juutalaisista palkkasotureista. Kyseessä oli ensimmäinen Egyptin ja Nubian välinen yhteenotto faarao Tantamanin ajan jälkeen. Seuraavana vuonna Psametik II teki sotaretken Etelä-Palestiinaan. Kušin-sotaretken jälkeen vuonna 1591 eaa. hän teki myös rauhanomaisen vierailun Foinikiaan.
Psametik II aloitti Egyptin 25. eli kuušilaisen dynastian muiston tuhoamisen hakkauttamalla heidän nimensä patsaista ja reliefeistä. Yksi tunnetuimmista hänen pystyttämistään muistomerkeistä on Heliopoliissa sijainnut obeliski, jonka keisari Augustus vei Roomaan ja jonka Pius VI siirrätti vuonna 1789 Piazza di Montecitorioon Antonius Piuksen pystyttämän pylvään jatkeeksi.
Psametik II:n puoliso oli kuningatar Takhut. Faarao kuoli helmikuussa 589 eaa., minkä jälkeen häntä seurasi valtaistuimella hänen poikansa Apries.
Psammuthis

Psammuthisia esittävä patsas
Psammuthis eli Pasherienmut ("Jumalatar Mutin poika") oli Egyptin 29. dynastian hallitsija eli faarao 392–-391 eaa.
Faarao Neferites I:n kuoltua Egyptissä puhkesi vallanperimyssota. Vallasta kamppailivat Neferitesin sukulaiset Hakor ja Psammuthis. Ei tiedetä, olivatko he hänen poikiaan, veljiään tai muuta sukua. Hakor kruunattiin, mutta Ylä-Egyptiä hallinnut Psammuthis onnistui syrjäyttämään Hakoriksen. Hakor puolestaan syrjäytti Psammuthisin noin vuoden kuluttua ja yhdisti sen jälkeen koko Egyptin valtansa alle.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Neferites I | Egyptin faarao 29. dynastia | Seuraaja: Hakor |
Polystratos

Polystratos (200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Diogenes Laertioksen mukaan hän toimi epikurolaisen koulun johtajana Hermarkhoksen jälkeen ja häntä seurasi Dionysios Lamptrailainen.
Polystratos katsoi, että itsensä tiedostaminen on välttämätöntä onnellisuudelle. Hän katsoi skeptikkojen olevan väärässä väittäessään, ettei arvostelmilla ole totuutta tai epätotuutta, koska arvostelmat vaihtelevat eri aikoina ja paikoissa. Polystratoksen mukaan suhteellisetkin arvostelmat voivat olla tosia, koska esimerkiksi tietyt ruoat ovat tosiasiallisesti hyödyllisiä toisille ja haitallisia toisille. Hänen mukaansa sellaiset käsitteet kuin "kohtuullinen" tai "typerä" tulisi käsittää samalla tavalla kuin käsitteet "suurempi" tai "terveellinen" — mikään ei voi olla "suurempaa" sinällään vaan suhteessa johonkin muuhun, mutta tällaiset suhteelliset ilmaisut ovat silti yhtä lailla tosia.
Basso

Naiset
sopraano
mezzosopraano
altto
kontra-altto
Miehet
sopranista
kontratenori
tenori
baritoni
bassobaritoni
basso
Basso (lat. bassus, matala) on matalin miesääni. Tyypillisesti bassolaulajan ääniala on välillä suuri E-e1, mutta jotkut bassot pääsevät korkeammalle ja matalammalle. Basso on harvinainen miesten äänityyppi, ja ns. aitoja bassoja on miehistä vain noin viisi prosenttialähde?. Basso on erityisen tarpeellinen äänityyppi kuorossa ja oopperassa. Kuorossa baritonit laulavat usein basson äänialan osuuksia. Hieman bassoa korkeampaa äänialaa kutsutaan bassobaritoniksi.
Bassolla on suuri ääni ja laaja ääniala. Monet bassolaulajat pystyvät laulamaan yhtä korkealle kuin baritonit tai jopa tenorit, mutta eivät pysty pysyttelemään niin korkealla.
Bassojen äänityypit

Etenkin oopperamaailmassa käytetään tarkempaa luokitusta äänityypeistä. Myös bassot voidaan luokitella äänenvärin perusteella eri äänityyppeihin.
Basso buffo (Spielbass)
Bassobaritoni (Charakterbass, Basso cantante)
Basso profondo (Seriöser Bass)
Tunnettuja bassolaulajia > Klassinen musiikki

Ain Anger
Kim Borg
Paata Burchuladze
Boris Christoff
Nicolai Ghiaurov
Yrjö Ikonen
Jyrki Korhonen
Kurt Moll
Jevgeni Nesterenko
René Pape
Ezio Pinza
Thomas Quasthoff
Samuel Ramey
Jaakko Ryhänen
Fjodor Šaljapin
Matti Salminen
Cesare Siepi
Martti Talvela
Johann Tilli
John Tomlinson
Rene Romppanen
Juho Tiirola
Tunnettuja bassolaulajia > Rytmimusiikki / a cappella -yhtyeet

Paul Robeson
Barry White
Lee Gaines
Kauko Käyhkö
Tuukka Haapaniemi
Jussi Chydenius
Juha Suomalainen
Avi Kaplan
Tim Foust
Geoff Castellucci
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bassolaulajia Wikimedia Commonsissa
Matti Salminen
Sepseskaf

Sepseskaf hallitsi Egyptiä vuosina 2503–2498 eaa. Hän saattoi olla Egyptin neljännen dynastian viimeinen faarao, ellei hänen seuraajanaan sitten ollut eräs Djedefptah, jonka olemassaolosta on viitteitä kirjallisuudessa.
Sepseskaf poikkesi perinteistä ja rakennutti hautapaikakseen tasakattoisen mastaban Saggaraan, eikä pyramidia kuten esi-isänsä. Mastaba oli suuri, lähes sata kertaa 75 metriä, ja pohjois-etelä-suunnassa.
Saurmag I

Saurmag I (georg. საურმაგი) oli Kartlin (antiikin lähteiden nimellä Iberia tunteman muinaisen georgialaisen kuningaskunnan) hallitsija. Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden perinteisissä kuningaslistoissa häntä pidetään Iberian toisena kuninkaana. Professori Cyril Toumanoff ehdottaa vuosia 234–159 eaa. Saurmagin hallinnon ajankohdaksi.
Noin vuonna 800 kirjoitettu "Kuninkaiden elämä" pitää Saurmagia kuningas Parnavaz I:n, Parnavaziani-dynastian perustajan, poikana ja seuraajana. Siinä vahvistetaan Iberian kuninkaiden primogenituuriin perustuva valtaannousujärjestys. Kertomuksen mukaan valtakunnan aateliset yhdistivät voimansa surmatakseen Saurmagin. Saatuaan tietää juonesta Saurmag pakeni dzurdzukien maahan (mahdollisesti nykyisten vainahien esi-isiä), joka oli hänen äitinsä kotimaa. Dzurdzukien avulla Saurmag murskasi kapinan ja loi uuden aatelisten luokan, joka oli suoraan riippuvainen kruunusta.
Kronikassa kerrotaan myös, että Saurmag noudatti isänsä omaksumaa seleukideja kannattavaa politiikkaa. Iberian siteet ajan iranilaiseen maailmaan korostuvat myös itse nimessä "Saurmag", joka perustuu skyyttiläis–sarmaattilaisten kielten juureen. Saurmagin kerrotaan kuolleen ilman miespuolista perillistä, joten häntä seurasi hänen adoptiopoikansa ja vävynsä Mirian I.
Nefertari

Haudan seinään maalattu kuva Nefertarista.
Nefertari (1300–1250 eaa.) oli Ramses II:n ylin kuninkaallinen vaimo ja yksi tunnetuimmista Egyptin kuningattarista. Hänen runsaasti koristeltu hautansa on QV66, ja se sijaitsee Kuningattarien laaksossa.
Nefertarin alkuperä ei ole tiedossa, mutta hänen uskotaan olleen ylimysten tytär. Hän avioitui Ramseksen kanssa 13-vuotiaana, ja hänestä tuli Ramseksen kahdeksasta päävaimosta korkein seuraavaksi 20 vuodeksi. Nefertarin ollessa kuningatar hänen veljensä Amenmose toimi Theban pormestarina.
Nefertari kuoli Ramseksen 25. hallintovuoden paikkeilla, ja Isetnofretista tuli tämän uusi päävaimo.
Nefertarin lapset

Nefertarilla oli ainakin neljä poikaa ja kaksi tytärtä, tosin kukaan näistä ei saanut kruunua. Ramseksen perijä oli prinssi Merenptah, hänen 13. poikansa, jonka hän sai yhdessä Isetnofretin kanssa.
Prinssi Amun-her-khepeshef, kruununprinssi, joukkojen komentaja
Prinssi Pareherwenemef
Prinssi Meriatum, Heliopoliin ylipappi
Prinssi Meryre
Prinsessa Meritamen, Amonin laulajatar ja Hathorin papitar
Prinsessa Henuttawy
Prinsessa Beketmut (?)
Prinsessa Nefertari (?)
Prinsessa Nebettawy (?)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Neaira (hetaira)

| Neaira> Νέαιρα.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 300-luku eaa.
Kuollut: 300-luku eaa.
Ammatti:  hetaira
Lapset:  Fano
Muut tiedot
Aktiivisena:  300-luku eaa.
Neaira (m.kreik. Νέαιρα, lat. Neaera) oli antiikin Kreikassa 300-luvulla eaa. elänyt hetaira eli kurtisaani tai prostituoitu. Neaira tunnetaan nykyaikaan säilyneestä oikeuspuheesta Pseudo-Demosthenes 59, joka käsitteli oikeudenkäyntiä liittyen Neairaan, tämän tyttäreen ja antiikin Ateenan kansalaisoikeuksiin.