stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leo (vuoden 2023 elokuva)

| Leo |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Robert Marianetti  Robert Smigel  David Wachtenheim 
Käsikirjoittaja:   Robert Smigel  Adam Sandler  Paul Sado 
Tuottaja:   Adam Sandler  Mireille Soria 
Säveltäjä:  Geoff Zanelli
Leikkaaja:   Patrick Voetberg  Joseph Titone 
Pääosat:   Adam Sandler  Bill Burr  Cecily Strong  Jason Alexander 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Netflix Animation  Happy Madison Productions  Animal Logic  Screen NSW 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  21. marraskuuta 2023 (Yhdysvallat ja Suomi)
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leo on vuonna 2023 ensi-iltansa saava yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva, jonka ohjaa Robert Marianetti, Robert Smigel ja David Wachtenheim. Elokuvan ääninäyttelijöihin kuuluvat Adam Sandler, Bill Burr, Cecily Strong ja Jason Alexander.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Adam Sandler | Antti Pääkkönen | Leo |
| Bill Burr | Markus Niemi | Squirtle |
| Cecily Strong | Hanna Kaila | Neiti Malkin |
| Allison Strong | Emilia Nyman | Signora Salinas |
| Sunny Sandler | Viola Käki | Summer |
| Sadie Sandler | Helmi Kallio | Jayda |
| Reese Lores | Ilona Sinkko | Mia |
| Ethan Smigel | Livari Luomala | Anthony |
| Roey Smigel | Kosmo Salminen | Eli |
| Tienya Safko | Seera Alexander | Skyler |
| Rob Schneider | Peter Kanerva | Rehtori Spahn |
| Jason Alexander | Paavo Kerosuo | Herra Wenger |
| Jo Koy | Jay Kortehisto | Herra Kimura |
Muissa äänissä on mm. Aleksi Johansson, Antti Lang, Ella Tarvonen, Henri Piispanen, Jeremy Kiberu, Julius Nuora, Liisa Ahonen, Alissa Kovalainen, Ella Jaakkola, Heljä Heikkinen, Joonathan Kettunen, Julia Shepstone, Kuura Rossi, Markus Degerman, Mikko Renfors, Osku Ärilä, Otava Rossi, Otso Törmälä, Panu Kangas, Petri Hanttu, Pinja Hanski, Remi Sirkiä, Saara Lehtonen, Tuomas Laukkanen ja Tuomas Uusitalo.
Ääninäyttelijät > Suomenkielinen versio

| --- | --- |
Dubbausstudio:: Eurotroll
Ohjaus:: Mikko Renfors
Äänitys:: Mikko Renfors
Käännös:: Kaisa Nuora
Miksaus:: Sam Wuori
Projektipäällikö:: Pinja Rautio
Dubbausassistentti:: Liisa Ahonen
Linus Sandgren

| Linus Sandgren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. joulukuuta 1972 (ikä 51) Spånga, Ruotsi
Ammatti:  elokuvaaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät teokset:  Storm  Promised Land  American Hustle  Joy  La La Land  Ensimmäisenä kuussa  007 No Time to Die 
Tunnustukset:  Oscar (2017)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Linus Sandgren, ASC (s. 5. joulukuuta 1972 Spånga) on ruotsalainen Oscar-palkittu elokuvaaja. Hänet tunnetaan yhteistyöstään Damien Chazellen, David O. Russellin ja Gus Van Santin kanssa.
Sandgren palkittiin parhaan kuvauksen Oscar-palkinnolla elokuvasta La La Land (2016), jonka hän kuvasi klassisella CinemaScope-kuvaformaatilla. Hän myös kuvasi Cary Joji Fukunagan ohjaaman James Bond -elokuvan 007 No Time to Die (2021).
Aiheesta muualla

Linus Sandgren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Linus Thörnblad

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Linus Thörnblad |  Linus Thörnblad |  Linus Thörnblad |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Moskova 2006 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2007 | korkeushyppy |  |
Linus Thörnblad (s. 6. maaliskuuta 1985 Lund) on ruotsalainen korkeushyppääjä.
Thörnblad voitti 2002 Ruotsin lukioiden mestaruuden, mutta karsiutui samana vuonna Kingstonin nuorten MM-kisoissa tuloksella 215. Vuonna 2003 hän voitti pronssia Tampereen nuorten EM-kisoissa tuloksella 223. Vuotta myöhemmin hän sijoittui Grosseton nuorten MM-kisoissa neljänneksi hypättyään 221, mutta karsiutui samana vuonna Ateenan olympialaisissa. Vuonna 2005 hän voitti Ruotsin sisäratojen mestaruuden ja karsiutui Madridin sisäratojen EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti Ruotsin sisäratojen mestaruuden ja pronssia Moskovan sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 233. Samana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan ja hyppäsi neljänneksi Göteborgin EM-kisoissa tuloksella 234. Kauden lopuksi hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin.
Vuonna 2007 Thörnblad voitti hopeaa Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 232. Lisäksi hän oli viidestoista Osakan MM-kisoissa ja kolmas IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa 2008 ja Torinon EM-hallikisoissa 2009. Saman vuoden Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 223. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli neljäs hypättyään 229.
Thörnblad ilmoitti huhtikuussa 2012 lopettavansa uransa. Kesällä 2018 hän kuitenkin kilpaili Ruotsin-mestaruuskisoissa voittaen Ruotsin mestaruuden. Sisäradoilla hän voitti Ruotsin mestaruuden vuosina 2005 ja 2009.
Henkilökohtaiset ennätykset

Korkeushyppy: 234 (2006, Göteborg), hallissa 238 (2007, Göteborg)
Josef Lechthaler

Josef Lechthaler
Josef Lechthaler (31. joulukuuta 1891 Rattenberg – 21. elokuuta 1948 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.
Lechthaler opiskeli filologiaa Innsbruckissa ennen muuttoaan Wieniin. Hän sai Guido Adlerilta opetusta Wienin yliopistossa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1919 väitöskirjallaan Die kirchenmusikalischen Werke von Alexander Utendal. Lechthaler opiskeli myös Max Springerin ja Vinzenz Gollerin johdolla Wienin musiikkiakatemiassa. Vuonna 1924 hän aloitti musiikin teorian opettamisen musiikkiakatemiassa, jonka kirkko- ja koulumusiikin laitosta hän johti vuosina 1933–1938 ja 1945–1948.
Lechthalerin tuotantoon kuuluu monia kirkkomusiikkiteoksia, kuten seitsemän messua (1914–1937) ja Stabat Mater laulusolisteille, kuorolle, uruille ja orkesterille (1928). Lechthaler sävelsi myös lauluja, kamarimusiikkia ja urkuteoksia.
Jyrki Laaksonen

Jyrki Laaksonen (s. 28. huhtikuuta 1965 Espoo) on suomalainen televisiojuontaja. Hän on tehnyt televisiouransa Yle TV2:n lastenohjelma Pikku Kakkosessa, jossa aloitti 1990-luvun puolivälissä, aluksi määräaikaisena työntekijänä. Vakituiseksi hän pääsi vuonna 2000. Laaksonen on juontanut ohjelmaa pitkään käsinukkejänishahmo Neposen (äänenä Anu Tuomi-Nikula) kanssa.
Laaksonen opiskeli 1990-luvulla nuorisotyötä ja kasvatustieteitä Tampereen yliopistossa. Opiskelujen ohessa hän alkoi harrastaa salibandyä, jossa nousi pääsarja- ja maajoukkuetason pelaajaksi. Hän pelasi vuosina 1992–1999 puolustajana Salibandyliigan seuroissa Manse United, Gunners ja HIFK. Lisäksi hän pelasi kauden 1999–2000 I-divisioonan Classicissa, jota oli nostamassa liigaan. Suomen maajoukkueessa Laaksonen pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1995 ja oli voittamassa heti Euroopan-mestaruutta. Hän pelasi myös lajin ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1996, joissa Suomi voitti hopeaa. Hän pelasi maajoukkueessa yhteensä 14 ottelua ja teki niissä viisi tehopistettä (1+4).
Laaksonen on naimisissa liikunnanopettaja Katja Laaksosen (o.s. Kerttula) kanssa, jolla on takanaan urheilu-ura aerobicissa ja joukkuevoimistelussa. Katja tunnettiin myöhemmin Jumppa -televisio-ohjelman ohjaajana. Heillä on kaksi poikaa, joista vanhempi on jääkiekkopuolustaja Oskari Laaksonen. Oskari esiintyi lapsena yhdessä pikkuveljensä Konstan kanssa heidän vanhempiensa televisio-ohjelmissa.
Johannes Alanen

| Johannes Alanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 1978 (ikä 46) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2011
Seurat:  Tappara (SML)   JYP (SML)   Blues (SML)   TPS (SML)   Alba Volán Székesfehérvár (EBEL)   Ilves (SML)   LeKi (Mestis)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Venäjä 1996 | jääkiekko |  |
Johannes Alanen (s. 5. helmikuuta 1978) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi laitahyökkääjänä. Alanen pelasi urallaan 587 SM-liigaottelua. Ura päättyi kauteen 2011–2012 LeKissä.
Alanen on toisen polven huippu-urheilija, sillä hänen isänsä on entinen 110 ja 400 metrin aitajuoksija Raimo Alanen.
Ura

Alanen aloitti jääkiekkoilun Pietarsaaressa Centersissä ja Jeppiksessä. Tapparaan hän siirtyi vuonna 1994. Tapparan liigajoukkueessa Alanen pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 1996–1997. Tapparassa Alanen pelasi lopulta yhdeksän kautta. SM-liigahopeaa hän sai kausina 2000–2001 ja 2001–2002. Kaudella 2002–2003 Tappara voittikin kahden hopean jatkoksi SM-kultaa. Parhaan Tappara-kautensa Alanen pelasi mestaruuden jälkeen 2003–2004, kun hän teki 23 pistettä.
Alanen siirtyi Tapparasta JYPiin kaudeksi 2005–2006. JYPissä Alanen pelasi kahdella kaudella. Hän siirtyi Bluesiin kesken kauden 2006–2007. TPS teki Alasen kanssa koesopimuksen ennen kauden 2007–2008 alkua. Alanen sai syyskuussa TPS:n kanssa loppukauden kattavan sopimuksen koeajan jälkeen.
Kaudeksi 2008–2009 Alanen lähti unkarilaisjoukkue Alba Volán Székesfehérvár, joka pelasi Itävallan pääsarjassa. Alba Volánissa Alanen pelasi 12 ottelua, minkä jälkeen hänen koeaikaansa ei enää jatkettu. Alanen palasi Alba Volánista Suomeen, kun hän siirtyi Mestiksen LeKiin. Alanen jatkoi LeKissä myös kaudella 2009–2010. Alkukaudesta hän pelasi kaksi ottelua vuokralla Ilveksessä SM-liigassa. Tammikuussa 2010 hän siirtyi LeKistä loppukaudeksi Ilvekseen. Kauden 2010–2011 Alanen pelasi kokonaan LeKissä ja teki 47 ottelussa 34 tehopistettä. Hän teki kauden jälkeen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Alanen on edustanut kahdesti Suomea junioreiden arvokisoissa. Hän pelasi ensimmäisen arvoturnauksensa 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1996, jolloin Suomi sijoittui turnauksessa hopealle. Alanen pelasi nuorten MM-kilpailussa 1998. Suomi voitti turnauksessa maailmanmestaruuden.
Josef Lefko

Josef Lefko alkujaan Josef Leffkowitsch (17. tammikuuta 1904 – 28. syyskuuta 2001) oli suomalainen jääpallomaalivahti ja Suomen juutalaisyhteisön vaikuttaja.
Bandyn finaaliottelu Sudet - Kiffen Helsingissä 6.3.1932. Sudet voitti mestaruuden 4 - 1. Tilanne Kiffenin maalin edessä, jossa Kiffen-maalia vartioi Josef Leffkowitsch.
Lefko pelasi jääpalloa helsinkiläisseura Kiffenissä, jonka edustusjoukkueen maalivahtina hän aloitti vuonna 1926 oltuaan sitä ennen seuran juniori. Hän pelasi kahdentoista kauden ajan lajin SM-sarjassa ja oli voittamassa neljää SM-hopeaa, vuosina 1922, 1926, 1930 ja 1932 sekä yhtä SM-pronssia, vuonna 1931. Lefko edusti Suomen jääpallomaajoukkuetta seitsemässä ottelussa aikana, jolloin maaotteluita pelattiin harvoin. Häntä on pidetty myöhemmin yhtenä Suomen kaikkien aikojen parhaista jääpallomaalivahdeista.
Lefko toimi lähes kuudenkymmenen vuoden ajan Helsingin juutalaisen seurakunnan luottamus- ja johtotehtävissä, muun muassa seurakunnan puheenjohtajana. Hän oli mukana myös sotaveteraanitoiminnassa. Hän oli perustamassa toisen maailmansodan aikana juutalaisten aseveliyhdistystä ja myöhemmin, 1970-luvulla, hän oli yksi Suomen juutalaiset sotaveteraanit -yhdistyksen perustajista.
Lefko oli koulutukseltaan diplomi-insinööri ja hän työskenteli turkisteollisuuden parissa. Hän toimi Helsingin Turkisteollisuus -yrityksen toiminnanjohtajana ja vaikutti alan etujärjestöissä.
Lefkon puoliso oli näyttelijä Hanna Taini, jonka kanssa hänellä oli kolme tytärtä.
Jeffrey Scott

| Jeffrey Scott> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. toukokuuta 1952 (ikä 72)  Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  käsikirjoittaja
Vanhemmat:  Norman Maurer Joan Howard
Siviilisääty:  Naimisissa
Lapset:  Moe
Jeffrey Scott (s. 7. toukokuuta 1952 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kolme kertaa Daytime Emmyllä palkittu televisiokäsikirjoittaja.
Elämäkerta

Scott syntyi Los Angelesissa Norman Maurerille, joka loi ensimmäisen 3D-sarjakuvan ja Joan Howardille vuonna 1952. Hänen isänsä ja isoisänsä ollessa kuuluisia käsikirjoittajia, tuottajia ja ohjaajia Scott pääsi jo nuorella iällä muun muassa Columbia Picturesin elokuviin The Three Stooges Go Around the World in a Daze ja The Outlaws Is Coming. Tuolloin hän ei ajatellut tulevansa kirjoittajaksi vaan pikemminkin näyttelijäksi, arkkitehdiksi tai lakimieheksi.
Elämäkerta > Ura

Opiskeltuaan collegessa Scottilla oli osa-aika työnä sarjakuvien tussaaminen. Myöhemmin hänen isänsä, joka työskenteli Hanna-Barberan tuottamassa Superystävissä käsikirjoitusten editorina, pyysi poikaansa tulemaan erään työntekijän tilalle, joka lopetti työnsä kesken kaiken. Oltuaan apulaistarina editori Scott pian huomasi olevansa puolen vuoden sisällä Superystävät-animaation pääeditori ja käsikirjoitti myös sarjan jaksoja. Vuosia myöhemmin hän saavutti menestystä Pikkumuppetit-animaatiosarjan myötä, josta Scott saavutti kolmen Daytime Emmyn lisäksi Humanitas Prizen vuonna 1985. Sarjan kautta hän pääsi työskentelemään Turtles – mutanttikilpikonniin sen ollessa myös CBS:n televisio-ohjelmistossa. Lisäksi Scott oli työskennellyt sarjan luoneen Fred Wolfin kanssa James Bond Juniorissa vuonna 1991. Päästyään mukaan Turtleseihin hän sai käsikirjoittaa 10. tuotantokauden kaikki kahdeksan jaksoa.
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Juho Vanhala

Juho Vanhala (s. 26. maaliskuuta 1994 Pori) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Harjavallan Jymyä ja hänen valmentajanaan toimii Jaakko Erkinheimo.
Kalevan kisoista Vanhala on saavuttanut pronssia 400 metrin juoksusta vuonna 2017. Ennätyksikseen hän on juossut 100 metrillä ajan 11,00, 200 metrillä 22,12, 400 metrillä 48,08, 800 metrillä 2.15,05	ja 400 metrin aidoissa 53,14.
Vanhala on pelannut jääkiekkoa juniorina Harjavallan Kuparikiekossa ja Porin Ässissä. Hän on pelannut myös kymmenen jääkiekkomaaottelua eri juniori-ikäluokissa.
Jyrki Laakkonen

Jyrki Tuomas Laakkonen (6. heinäkuuta 1966 Joensuu – 12. elokuuta 2016 Joensuu) oli suomalainen liikemies. Hän oli Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj:n sekä Laakkonen-yhtiöihin kuuluvien autojen vähittäismyyntiketjujen Veljekset Laakkonen Oy:n ja Autotalo Laakkonen Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Jyrki Laakkosen kuolinpesä omistaa Veljekset Laakkonen Oy:n ja Autotalo Laakkonen Oy:n yhdessä isänsä Yrjö Laakkosen ja siskonsa Reetta Laakkosen kanssa. Jyrki Laakkonen oli myös Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj:n ja Kytäjän kartanon omistajia.
Vuoden 2005 verotilastojen mukaan hänen omaisuutensa on 15,9 miljoonaa euroa. Hän oli Pohjois-Karjalan toiseksi rikkain henkilö.
Hänen harrastuksiinsa kuuluivat ravihevoset.
Laakkonen kuoli syöpään 12.8.2016 oltuaan viimeiset 9 kuukautta sairaalassa. Hän oli naimisissa yrittäjä Päivi Turtiainen-Laakkosen kanssa.
Lovebug Starski

Starski 1970-luvulla.
Lovebug Starski (oik. Kevin Smith) (16. toukokuuta 1960 Bronx, New York – 8. helmikuuta 2018 Las Vegas) oli yhdysvaltalainen räppäri ja DJ. Häntä pidetään yhtenä hip hop -musiikin pioneereista.
Diskografia

Studioalbumit
House Rocker (1986)
Singlet
"Gangster Rock" (1979) (nimellä Little Starsky)
"Dancin' Party People" (1981) (nimellä Little Starsky)
"Positive Life" (1981) (Harlem World Crew'n kanssa)
"Live At The Fever" (1983)
"Live At The Fever Pt.2" (1983)
"You've Gotta Believe" (1983)
"Do The Right Thing" (1984)
"House Rocker" (1985)
"Rappin'" (1985)
"Amityville (The House on the Hill)" (1986)
"Saturday Night" (1986)
Lotta Nevalainen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten uinti.EM-kilpailut (lyhyt rata)  | Maa:   Suomi> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Chartres 2012 | 4 × 50 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Eindhoven 2010 | 4 × 50 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Chartres 2012 | 4 × 50 m vapaauinnin sekaviesti |  |
Lotta Nevalainen (s. 1994) on suomalainen uimari. Hän edustaa Vuoksen Uimaseuraa.
Nevalainen ui Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 kolmannen osuuden Suomen 4 × 50 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sai pronssia suomenennätysajalla 1.39,02. Hän voitti kahden eri juniori-ikäluokan Pohjoismaiden-mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa 2008. Nuorten kesäolympialaisissa 2010 hän oli 50 metrin selkäuinnissa kahdeksas. Marraskuussa 2012 hän oli Suomen hopeaa voittaneessa 4 × 50 metrin vapaauinnin ja pronssia voittaneessa 4 × 50 metrin vapaauinnin sekakilpailun viestijoukkueissa uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa.
Ennätykset > 50 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 metrin vapaauinti | 26,22 | Espoo | 2. heinäkuuta 2011 |
| 100 metrin vapaauinti | 57,48 | Tampere | 7. toukokuuta 2011 |
| 50 metrin selkäuinti | 29,65 | Tukholma | 26. maaliskuuta 2011 |
| 100 metrin selkäuinti | 1.04,07 | Espoo | 2. heinäkuuta 2011 |
Ennätykset > 25 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 metrin vapaauinti | 25,28 | Espoo | 29. lokakuuta 2011 |
| 100 metrin vapaauinti | 55,15 | Espoo | 30. lokakuuta 2011 |
| 50 metrin selkäuinti | 28,06 | Espoo | 30. lokakuuta 2011 |
| 100 metrin selkäuinti | 1.00,77 | Vaasa | 1. helmikuuta 2011 |
Livewire

Livewire (oikealta nimeltään Leslie Willis) on superroisto, joka esiintyy DC Entertainmentin tuottamassa multimediassa ja DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran maaliskuussa 1997 Superman: The Animated Series sarjan jaksossa "Livewire", jossa häntä ääninäytteli Lori Petty. Livewire on Harley Quinnin ohella yksi harvoista DC Universumin hahmoista, joka on tehnyt ensiesiintymisensä animaatiosarjassa sarjakuvien sijaan. Hahmon loivat Bruce Timm, Sarah Dyer ja Evan Dorkin. Hahmon ensimmäinen sarjakuvaesiintyminen tapahtui Action Comics #835 numerossa maaliskuussa 2006.
Kyvyt

Livewire on puhdasta sähköä oleva olento, joka pystyy imemään suuria määriä sähköenergiaa ulkoisista lähteistä. Hän voi myös manipuloida sähköä, mukaan lukien sähkö- ja magneettikenttiä, ionisoida ympärillään olevaa ilmaa, jota DCAU-inkarnaatio käytti pukunsa luomiseen, ja synnyttää eri voimakkuuksilla olevia salamoita, joista vahvin pystyy heikentämään tai tainnuttamaan Teräsmiestä. Hän voi muuttaa kehonsa eläväksi sähkökaareksi kulkeakseen läpi kaiken, joka pystyy johtamaan sähkövirtaa, pitää hallussaan/ohjata elektronisia laitteita, kuten tietokoneita, tietoliikenneverkkoja ja koko sähköverkkoa. Sarjakuvissa, kuten Action Comics #843:ssa Teräsmies totesi, Livewire pystyy lähettämään tallentamansa energian koherentin signaalin muodossa (radioaalto jne.) ohjaamatta energiaa kohteeseen.
Voimiensa vuoksi hänen ensisijainen heikkoutensa on vesi, sillä pienikin määrä saa hänen varastoidun energiansa menemään hukkaan, ellei hän ole varannut tarpeeksi voimaa. Tässä tai missä tahansa vaiheessa Livewiren on oltava täysin kasteltu veteen, jotta hänen energiansa tyhjenee kokonaan. Lisäksi piipöly voi myös tehdä sen voimattomaksi sähkövastuksensa vuoksi. Kun hän tyhjentää sähkönsä, hän palaa kiinteään muotoonsa eikä voi käyttää suurinta osaa kyvyistään ennen kuin hän imee minimaalisen määrän sähköä sopivasta lähteestä. Kuitenkin, vaikka se olisi poistettu, hän voi ohjata vapaan sähkön virtauksen altistuneesta energialähteestä saadakseen virtaa takaisin.
Muussa mediassa

Livewire nähtiin Smallville televisiosarjan jaksossa "Injustice", jossa häntä esitti Anna Mae Routledge. Tämä versio hahmosta oli pikkurikollinen, jonka Tess Mercer värväsi etsimään Davis Bloomea Parasiitin, Neutronin, Plastiquen ja Mercerin avustajan Eva Greerin rinnalla. Livewire tapettiin myöhemmin räjähteellä, joka istutettiin hänen päähänsä näytön ulkopuolella.
Televisiosarjassa Supergirl Livewirea esitti Brit Morgan. Tämä versio on itsevarma mutta hankaava CatCo-shokkijokki, joka saa voimansa salaman iskettyä Terästyttöön tämän pelastaessa hänet mahdollisesta helikopterionnettomuudesta. Jaksossa "Fort Rozz", Livewire suostuu auttamaan Terästyttöä ja Psiä matkalla nimelliseen vankilaan keräämään tietoa Reignistä ja kuolee myöhemmin pelastaessaan Terästytön.
Animaatioelokuvassa Justice League: Gods and Monsters Livewirea ääninäytteli Kari Wahlgren. Tämä versio hahmosta oli ei-meta-ihmisterroristi, joka on aseistettu sähköpistoolilla.
Animaatiosarjassa Young Justice Livewirea ääninäytteli Britt Baron.
Teini-ikäinen versio Livewiresta esiintyy vuoden 2019 DC Super Hero Girls sarjassa, jossa häntä ääninäyttelee Mallory Low. Sarjassa Livewire on Metropolisin lukion ilkein oppilas ja nettitrolli ja kuuluu Kissanaisen johtamaan pahisryhmään. Livewire esiintyi myös animaatioelokuvassa Teen Titans Go! & DC Super Hero Girls: Mayhem in the Multiverse, jossa hänellä ei ollut puheroolia.
Livewire esiintyi Harley Quinn animaatiosarjassa Tuomion Legioonan jäsenenä.
Videopeleissä

Livewire esiintyy pomovastuksena pelissä DC Super Hero Girls: Teen Power, jossa häntä ääninäyttelee Mallory Low.
Livewire esiintyy pomovastuksena pelissä Superman: Shadow of Apokolips, jossa häntä ääninäyttelee Lori Petty.
Livewire esiintyy pomovastuksena pelissä Superman: Countdown to Apokolips.
Livewire esiintyy ei-pelattavana hahmona DC Universe Online -pelissä.
Livewire esiintyy pelattavana hahmona pelissä DC Legends.
Livewire esiintyy pelissä Lego DC Super-Villains, jossa häntä ääninäyttelee Cree Summer.
Livewire esiintyy ladattavana bonushahmona Scribblenauts Unmasked: A DC Comics Adventure -pelissä.
Juho Viitasaari

Juho (Jukka) Theodor Viitasaari (30. tammikuuta 1891 Orivesi – 31. elokuuta 1920 Pietari) oli suomalainen kommunisti joka oli yksi Kuusisen klubin murhien uhreista.
Helsinkiläinen leipuri Jukka Viitasaari oli ollut mukana perustamassa Suomen kommunistista puoluetta vuonna 1918. Hän toimi vuonna 1920 punaupseerina Pietarissa.
Viitasaari kuoli SKP:n ns. revolveriopposition suorittamien Kuusisen klubin murhien uhrina 31. elokuuta 1920 Pietarissa. Hänet on haudattu yhdessä muitten uhrien kanssa Pietarin Mars-kentälle ja hänen nimensä löytyy kentällä sijaitsevasta Elokuun kommunardien hautakivestä.
Jože Plečnik

Jože Plečnik vuonna 1943.
Jože Plečnik (23. tammikuuta 1872  Ljubljana, Krain, Itävalta-Unkari – 7. tammikuuta 1957 Ljubljana, Jugoslavia) oli sloveeniarkkitehti. Hän on suunnitellut erityisesti synnyin- ja kotikaupunkinsa Ljubljanan kouluja, kirkkoja ja puistoja sekä myös hautausmaan, jolle hänet on haudattu. Hän on  Slovenian tunnetuimpiin kuuluva arkkitehti ja yleensäkin tunnetuimpia slovenialaisia.
Plečnikin kotitalo on muutettu museoksi. Erikoinen rakennus on kehittynyt pitkän ajan kuluessa vuodesta 1915, jolloin Plečnik hankki sen omistukseensa. Hän rakensi siihen parvekkeita ja puutarhoja. Sen soikea torni oli hänen työhuoneensa. Rakennuksessa on runsaasti yksityiskohtia, jotka ovat usein peräisin hänen suunnitteluprojekteistaan. Osa museon irtaimistosta on suunniteltu siirrettäväksi Ljubljanan kaupunginmuseoon.
Plečnik opiskeli Grazin taidekoulussa ja arkkitehti Otto Wagnerin oppilaana Wienissä. Hän asui 1911–1921 Prahassa ja opetti siellä ja osallistui Prahan Hradčanyn linnan entistämiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jože Plečnik Wikimedia Commonsissa
Ljubljana, Plečnik’s house, (Arkistoitu – Internet Archive) The Institute for the Protection of Cultural Heritage of Slovenia (englanniksi)
Plečnik’s house with a Permanent Plečnik Exhibition, The Museum and Galleries of Ljubljana (englanniksi)
The works of Jože Plečnik in Ljubljana, Unesco (englanniksi)