stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amit Ivri
Ennätyksiä > 25 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin selkäuinti | 58,86 | Wingate | 15. helmikuuta 2014 |
| 50 metrin rintauinti | 30,41 | Netanya | 2. joulukuuta 2015 |
| 100 metrin rintauinti | 1.06,35 | Százhalombatta | 6. marraskuuta 2014 |
| 200 metrin rintauinti | 2.21,67 | Wingate | 13. helmikuuta 2014 |
| 50 metrin perhosuinti | 25,69 | Istanbul | 11. joulukuuta 2009 |
| 100 metrin perhosuinti | 56,75 | Netanya | 24. joulukuuta 2014 |
| 100 metrin sekauinti | 58,66 | Doha | 21. lokakuuta 2013 |
| 200 metrin sekauinti | 2.08,75 | Herning | 12. joulukuuta 2013 |
Antonio Valencia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luis Antonio Valencia Mosquera
Syntymäaika: 4. elokuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Lago Agrio, Ecuador
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja, oikea laitahyökkääjä
Pituus: 181 senttimetriä
Junioriseurat
1999–2001: Caribe Junior
2001–2004: El Nacional
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2005 | El Nacional | 84 | (12) |
| 2005–2008 | Villarreal | 2 | (0) |
| 2005–2006 | → Recreativo | 14 | (1) |
| 2006–2008 | → Wigan Athletic | 37 | (1) |
| 2008–2009 | Wigan Athletic | 47 | (6) |
| 2009–2019 | Manchester United | 241 | (17) |
| 2019–2020 | LDU Quito | 20 | (1) |
| 2021 | Querétaro | 15 | (1) |
Maajoukkue
| 2004–2019 | Ecuador | 99 | (11) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. joulukuuta 2023.
Luis Antonio Valencia Mosquera (s. 4. elokuuta 1985 Lago Agrio, Ecuador) on ecuadorilainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi vuosina 2009–2019 Englannin Valioliigan Manchester Unitedissa. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitapuolustaja. Valencia pelasi aiemmin urallaan myös oikeana laitahyökkääjänä.
Valencia aloitti ammattilaisuransa kotimaansa El Nacionalissa vuonna 2003. Hän voitti Ecuadorin-mestaruuden 2005. Vuonna 2005 hän siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Villarrealiin, mutta pelasi seuran paidassa vain kaksi ottelua. Kevätkauden 2006 Valencia vietti lainassa sarjaporrasta alempana pelanneessa Recreativossa ja kausiksi 2006–2008 hänet lainattiin englantilaiseen Wigan Athleticiin. Tammikuussa 2008 siirrosta Wiganiin tehtiin pysyvä. 30. kesäkuuta 2009 Valencia siirtyi Manchester Unitediin neljän vuoden sopimuksella.
Ensimmäisellä United-kaudellaan Valencia voitti liigacupin mestaruuden ja pelasi 34 valioliigaottelua. 14. syyskuuta 2010 hän loukkaantui vakavasti Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa Rangersia vastaan, ja oli puoli vuotta kentiltä sivussa. Hän ehti pelata kymmenen ottelua Valioliigan mestaruuden voittaneessa Unitedin joukkueessa kaudella 2010–2011. Mestarien liigassa hän pelasi samalla kaudella seitsemän ottelua mukaan lukien tappiollisen loppuottelun FC Barcelonaa vastaan. Seuraavien neljän kauden aikana hän pelasi 27–32 valioliigaottelua, ja voitti mestaruuden Unitedissa toistamiseen 2013. Kaudella 2015–2016 hän oli nilkan nivelsidevamman vuoksi sivussa yli neljä kuukautta, ja pelasi kauden aikana vain 14 valioliigaottelua. Hän ehti pelata FA Cupissa kolme viimeistä ottelua Unitedin voittaessa cupmestaruuden. Hän pelasi kaudella 2016–2017 neljä ottelua Unitedin voittaessa Englannin liigacupin ja yhdeksän ottelua seuran voittaessa Eurooppa-liigan. Hän pelasi kummankin kilpailun finaalissa. Valioliigassa hän pelasi samalla kaudella 28 ottelua ja seuraavalla kaudella 31, mutta kaudella 2018–2019 vain kuusi. Hän voitti United-vuosinaan FA Community Shieldin 2010, 2013 ja 2016.
Valencia siirtyi kotimaansa pääsarjassa pelaavaan LDU Quitoon kesällä 2019. Hän voitti Ecuadorin supercupin 2020. Kevään 2021 Valencia pelasi meksikolaisessa Queretarossa. Hän päätti pelaajauransa toukokuussa 2021.
Maajoukkue

Ecuadorin maajoukkueessa Valencia teki ensiesiintymisensä Hondurasia vastaan 28. huhtikuuta 2004. Ensimmäiset maaottelumaalinsa hän teki 27. maaliskuuta 2005 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. Hän teki ottelussa kaksi maalia ja oli maajoukkueen vakiomiehistöä siitä lähtien. Hän pelasi MM-kilpailuissa neljä ottelua 2006 ja kolme ottelua 2014. Hän kuului Ecuadorin joukkueeseen Copa Américassa 2007, 2011, 2016 ja 2019. Hän pelasi Copa América -turnauksissa kaikkiaan yksitoista ottelua ja teki kaksi maalia.
Aiheesta muualla

Valencian esittely Manchester Unitedin sivustolla (englanniksi)
Valencian tilastot FIFAn alaisissa kilpailuissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ecuadorin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1  Villafuerte |
2 Guagua |
3 Hurtado |
4 de la Cruz |
5 Perlaza |
6 Urrutia |
7 Lara |
8 Méndez |
9 Borja |
10 Kaviedes |
11 Delgado |
12 Mora |
13 Ambrossi |
14 Castillo |
15 Ayoví |
16 Valencia |
17 Espinoza |
18 Reasco |
19 Saritama |
20 E. Tenório |
21 C. Tenório |
22 Lanza |
23 Benítez |
Valmentaja Suárez
Ecuadorin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Banguera
2 Guagua
3 Erazo
4 Paredes
5 Ibarra
6 Noboa
7 Montero
8 Méndez
9 Rojas
10 W. Ayoví
11 Caicedo
12 Bone
13 E. Valencia
14 Minda
15 Arroyo
16 A. Valencia
17 J. Ayoví
18 Bagüí
19 Saritama
20 Martínez
21 Achilier
22 Domínguez
23 Gruezo
Valmentaja Rueda
Aikajana antibiooteista

Aikajana osoittaa, milloin kukin antibioottilääke tuli markkinoille maailmalla. Kaikki listan lääkeaineet eivät välttämättä ole saatavilla kaikkialla.
1900–1949

1910 salvarsaani eli arsfenamiini
1912 neosalvarsaani
1935 prontosiili
1939 sulfasetamidi
1940 sulfametitsoli
1942 bentsyylipenisilliini
1942 sulfadimidiini
1943 sulfameratsiini
1944 streptomysiini
1947 sulfadiatsiini
1948 klooritetrasykliini
1949 kloramfenikoli
1949 neomysiini
1950–1999 > 1950-luku

1950 oksitetrasykliini
1950 bentsyylipenisilliiniprokaiini
1952 erytromysiini
1954 bentsatiinipenisilliini
1955 spiramysiini
1955 tetrasykliini
1955 tiamfenikoli
1955 vankomysiini
1956 fenoksimetyylipenisilliini
1958 kolistiini
1958 demeklosykliini
1959 virginiamysiini
1950–1999 > 1960-luku

1960 metisilliini
1960 metronidatsoli
1961 ampisilliini
1961 spektinomysiini
1961 sulfametoksatsoli
1961 trimetopriimi
1962 kloksasilliini
1962 fusidiinihappo
1963 fusafungiini
1963 lymesykliini
1964 gentamisiini
1966 doksisykliini
1967 karbenisilliini
1967 rifampisiini
1968 klindamysiini
1950–1999 > 1970-luku

1970 kefaleksiini
1971 kefatsoliini
1971 pivampisilliini
1971 tinidatsoli
1972 amoksisilliini
1972 kefradiini
1972 minosykliini
1972 pristinamysiini
1973 fosfomysiini
1974 talampisilliini
1975 tobramysiini
1975 bakampisilliini
1975 tikarsilliini
1976 amikasiini
1977 atslosilliini
1977 kefadroksiili
1977 kefamandoli
1977 kefoksitiini
1977 kefuroksiimi
1977 metslosilliini
1977 pivmesillinaami
1979 kefaklori
1950–1999 > 1980-luku

1980 kefmetatsoli
1980 kefotaksiimi
1980 kefsulodiini
1980 piperasilliini
1981 amoksisilliini/klavulaanihappo
1981 kefoperatsoni
1981 kefotiaami
1981 latamoksefi
1981 netilmisiini
1982 apalsilliini
1982 keftriaksoni
1982 mikronomisiini
1983 kefmenoksiimi
1983 keftatsidiimi
1983 keftitsoksiimi
1983 norfloksasiini
1984 kefonisidi
1984 kefotetaani
1984 temosilliini
1985 kefpiramidi
1985 imipeneemi/silastatiini
1985 ofloksasiini
1986 mupirosiini
1986 atstreonaami
1986 kefoperatsoni/sulbaktaami
1986 tikarsilliini/klavulaanihappo
1987 ampisilliini/sulbaktaami
1987 kefiksiimi
1987 roksitromysiini
1987 sultamisilliini
1987 siprofloksasiini
1987 rifaksimiini
1988 atsitromysiini
1988 flomoksefi
1988 isepamisiini
1988 midekamysiini
1988 rifapentiini
1988 teikoplaniini
1989 kefpodoksiimi
1989 enrofloksasiini
1989 lomefloksasiini
1950–1999 > 1990-luku

1990 arbekasiini
1990 kefoditsiimi
1990 klaritromysiini
1991 kefdiniiri
1992 kefetameetti
1992 kefpiromi
1992 kefprotsiili
1992 keftibuteeni
1992 fleroksasiini
1992 lorakarbefi
1992 piperasilliini/tatsobaktaami
1992 rufloksasiini
1993 brodimopriimi
1993 diritromysiini
1993 levofloksasiini
1993 nadifloksasiini
1993 panipeneemi/beetamiproni
1993 sparfloksasiini
1994 kefepiimi
1999 kinupristiini/dalfopristiini
2000-luku

2000 linetsolidi
2001 telitromysiini
2003 daptomysiini
2005 tigesykliini
2005 doripeneemi
2007 retapamuliini
2009 telavansiini
2010 keftaroliini
2011 fidaksomisiini
2012 bedakiliini
2014 teditsolidi
2014 dalbavansiini
2014 keftolotsaani/tatsobaktaami
2015 keftatsidiimi/avibaktaami
2017 meropeneemi/vaborbaktaami
2018 platsomisiini
2019 kefiderokoli
2019/2020 lefamuliini
Electropedia

| Electropedia |
| --- | --- |
Verkkosivusto:  https://www.electropedia.org
Tyyppi:  Sanakirja
Rekisteröinti:  Ei vaadita
Kielet:  englanti, suomi ja 19 muuta kieltä
Omistaja:  IEC
Avattu:  huhtikuussa 2007
Nykyinen tila:  Aktiivinen
Electropedia on kansainvälisen sähköalan standardointijärjestö IEC:n ylläpitämä palvelu, johon on koottu järjestön laatimien sanastojen sisältöä. Palvelu on maksuton eikä siihen vaadita rekisteröitymistä. Tietokannasta löytyy sähköalan sanastoja 20 eri kielellä, myös suomeksi.
Electropedia sisältää IEC 60050 (kansainvälinen sähkötekninen sanaston IEV:n (International Electrotechnical Vocabylary) -standardisarjassa julkaistujen sanastojen termit ja määritelmät. Suomessa sähkö- ja elektroniikka-alan standardointijärjestö SESKO:n terminologiakomitea SK 1 osallistuu IEC:n komitean TC 1 Terminology toimintaan sekä Electropedian kehittämiseen. Electropedian yli 20 000 termistä on suomennettu noin 10 000.
Electropedia on jaettu osiin, joista kukin käsittelee tiettyä sähkö- ja elektrotekniikan aluetta. Osat numeroidaan ja kullekin luodulle termille muodostetaan osanumerointiin perustuva numerotunnus, joka säilyy muuttumattomana koko termin elinkaaren ajan. Tämä auttaa teknisten tekstien laatijoita viittaamaan yksiselitteisesti tiettyyn Electropedian termiin.
Amerikantelkkä

| Amerikantelkkä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Telkät Bucephala
Laji::  islandica
Kaksiosainen nimi
 Bucephala islandica  (Gmelin, 1789) 
Katso myös
   Amerikantelkkä Wikispeciesissä   Amerikantelkkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bucephala islandica
Amerikantelkkä (Bucephala islandica), aikaisemmalta nimeltään islannintelkkä, on keskikokoinen sorsalintu, joka pesii suurimmiksi osin Pohjois-Amerikassa, paikoin myös Islannissa. Muualla Euroopassa se on erittäin harvinainen harhailija. Se on muuttolintu, joka muuttaa avoveden ääreen.
Ravinto

Amerikantelkkä syö vesihyönteisiä, äyriäisiä ja lampien uposkasveja. Se hakee ruokansa lähinnä veden alta.
Lisääntyminen

Amerikantelkkä tekee pesänsä onttoon puuhun tai maakoloon.
Aiheesta muualla

Amerikantelkkä Lintukuva-verkkopalvelussa
Alias (yhtye)

| Alias> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1988–1991, 2009–
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:   Toronto, Ontario
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Freddy Curci, laulu   Steve DeMarchi, kitara   Roscoe Stewart, kitara   Wolf Hassel, basso   Chris Sutherland, rummut   Denny DeMarchi, kosketinsoittimet  
Levy-yhtiö:  Capitol Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alias on kanadalainen hard rock -yhtye.
Historia

Laulaja Freddy Curci ja kitaristi Steve DeMarchi perustivat Aliaksen 1980-luvun lopulla. He olivat aikaisemmin soittaneet Sheriff-nimisessä yhtyeessä. Sheriffin hajoamisen jälkeen Curci ja DeMarchi päättivät perustaa uuden yhtyeen ja näin syntyi Alias. Heart-yhtyeen entiset jäsenet kitaristi Roger Fisher, basisti Steve Fossen ja Mike DeRosier liittyivät Aliakseen. Capitol Records teki Aliaksen kanssa levytyssopimuksen ja debyyttialbumi Alias julkaistiin vuonna 1990. Albumi myi kultaa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Albumin ykköshitti, balladi ”More than Words Can Say”, nousi Billboardin Hot AC -listalla ykköseksi ja Hot 100 -listalla kakkoseksi. Albumin menestyksen myötä yhtye lähti kiertueelle, mutta sen aikana Fisher, Fossen ja DeRosier lähtivät yhtyeestä. Tämän jälkeen Alias vaipui horrokseen, muttei kuitenkaan lopullisesti hajonnut.
Vuonna 2009 Alias palasi uudella kokoonpanolla, johon kuului Curcin ja DeMarchin lisäksi basisti Marco Mendoza, rumpali Larry Aberman ja kosketinsoittajat Robert O’Hearn ja Denny DeMarchi, Steve DeMarchin veli. Yhtyeen toinen albumi Never Say Never julkaistiin samana vuonna. Albumi oli alun perin nauhoitettu vuonna 1992, mutta koska melodisen rockin saralla tapahtui 1990-luvulla suuri notkahdus, se jätettiin julkaisematta. Julkaisijana toimi jälleen Capitol Records.
Nykyiseen kokoonpanoon, jolla Alias tekee live-esiintymisiä, kuuluvat Curci ja DeMarchin veljekset, kitaristi Roscoe Stewart, basisti Wolf Hassel ja rumpali Chris Sutherland.
Diskografia > Studioalbumit

Alias (1990)
Never Say Never (2009)
Diskografia > Singlet

More than Words Can Say (1990)
Haunted Heart (1990)
Waiting for Love (1991)
Aiheesta muualla

Aliaksen virallinen Facebook
Dillon, Charlotte: Alias Allmusic.com. Arkistoitu 12.7.2023. (englanniksi)
Enrico Dandolo

Gustave Doré, Doge Enrico Dandolo, (1832–1883)
Enrico Dandolo (k. 21. kesäkuuta 1205) oli Venetsian doge vuodesta 1192 kuolemaansa. Hänet muistetaan ensisijaisesti roolistaan neljännessä ristiretkessä.
Dandolo nousi poliittiseksi voimahahmoksi 1170-luvulla. Jo dogeksi tullessaan hän oli sokea ja huomattavan iäkäs, todennäköisesti seitsemänkymmenen. Joidenkin lähteiden mukaan peräti jo 85-vuotias, jolloin dogen syntymävuotena olisi ollut 1106 tai 1107.
Dandolo oli dogevuosinaan ikäänsä nähden hyvässä fyysisessä kunnossa. Hänen sokeutensa syystä ei ole vahvistettua tietoa. Tarinan mukaan bysanttivallanpitäjät olisivat sokeuttaneet hänet tarkoituksellisesti kriisin aikana noin vuonna 1171; dogen henkilökohtaisesti tuntenut historioitsija Geoffrey de Villehardouin kirjoitti myöhemmin sokeuden olleen seurausta pään alueelle kohdistuneesta vammasta.
Andrea Sestini Hlaváčková

| Andrea Hlaváčková |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Tšekki
Tennispelaaja
Pituus:  174 cm
Paino:  62 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2004–
Palkintorahat:  5 261 917 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  58. (10.9.2012)
Voitot/tappiot:  359–317
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2011)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2011, 2013), 2015)
Wimbledon:  2. kierros (2010, 2011, 2012)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2012)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  3. (22.10.2012)
Turnausvoittoja:  25
Voitot/tappiot:  522–246
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2012)
Ranskan avoimet:  voitto (2011)
Wimbledon:  loppuottelu (2012)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (2013)
Aiheesta muualla
www.andreahlavackova.com
ITF
WTA
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Tennis. Olympialaiset  | Maa:   Tšekki> Tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | nelinpeli |  |
Andrea Sestini Hlaváčková (o.s. Hlaváčková, s. 10. elokuuta 1986 Plzeň) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 58 syyskuussa 2012 ja nelinpelissä sijalla kolme lokakuussa 2012. Hän on voittanut urallaan 25 WTA-nelinpeliturnausta.
Hlaváčková on voittanut urallaan kaksi Grand Slam -turnausta nelinpelissä; Ranskan avoimissa 2011 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2013, joissa molemmissa hän pelasi Lucie Hradeckán kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrea Sestini Hlaváčková Wikimedia Commonsissa
Andrea Hlaváčkován kotisivut
Andrea Hlaváčková profiili WTA:n kotisivuilla
Enrico Forcella

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Enrico Forcella ja Peter Kohnke vuonna 1960. |  Enrico Forcella ja Peter Kohnke vuonna 1960. |  Enrico Forcella ja Peter Kohnke vuonna 1960. |  |
Maa:   Venezuela
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 50 m pienoiskivääri, makuu |  |
Enrico Forcella Pelliccioni (18. lokakuuta 1907 Monaco – 25. lokakuuta 1989) oli venezuelalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja sai 50 metrin pienoiskiväärin makuukilpailussa pronssia. Lisäksi hän jäi siinä kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa 15. ja kesäolympialaisissa 1968 Méxicossa 44. sijalle.
Apollonopolis Mikra (Koptites)

| Apollonopolis Mikra> Ἀπολλωνόπολις Μικρά.Sijainti |
| --- | --- |
 Apollonopolis Mikra
Koordinaatit:  25°51′16″N, 32°42′37″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Qus, Qina
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Koptites, Thebais, Egypti
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Apollonopolis Mikra (m.kreik. Ἀπολλωνόπολις Μικρά, Apollōnopolis Mikra tai Ἀπόλλωνος πόλις μικρά, Apollōnos polis mikra; lat. Apollonopolis/Apollinopolis Parva, Apollonos Vicus) eli Ges (egypt. Gs, kopt. Ⲕⲟⲟⲥ, Ⲕⲟⲥ, Ⲕⲱⲥ), myöhemmin Diokletianopolis (m.kreik. Διοκλητιανόπολις, Dioklētianopolis, myös Διοκλητιανοῦ πόλις, Dioklētianū/Dioklētianou polis, lat. Diocletianopolis) ja mahdollisesti myös Konstantine Polis (Κωνσταντίνη πόλις, Kōnstantinē polis), oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Koptiteen nomokseen.
Apollonopolis Mikra, suomeksi ”Pieni Apollonin kaupunki”, sijaitsi Niilin itärannalla Theban eli Diospolis Megalen ja Koptoksen puolivälissä. Se sijoitetaan nykyisin Qusin kaupungin paikalle. Kaupunki kävi paljon kauppaa Punaisellemerelle Berenikeen ja Myos Hormokseen. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Apollōnopolitēs (Ἀπολλωνοπολίτης).
Kaupunkia ei tule sekoittaa toiseen Apollonopolis Mikran kaupunkiin Hypseliteen(?) nomoksessa tai Egyptin lukuisiin muihin Apollonopolis-nimisiin kaupunkeihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollonopolis Mikra Wikimedia Commonsissa
Alex Lynn

Alex Lynn vuonna 2023.
Alexander ”Alex” George Lynn (s. 17. syyskuuta 1993 Lontoo) on brittiläinen moottoriurheilija. Hän kilpailee IMSA SportsCar Championship ja FIA World Endurance Championship -sarjoissa.
Ura

Lynn aloitti kilpauransa Karting-sarjoissa 11-vuotiaana. Vuonna 2008 hän sijoittui kuudenneksi Britannian KF2-luokassa. Vuonna 2009 Lynn ajoi Formula Renault UK Talvisarjassa sijoittuen kymmenenneksi. Vuonna 2010 Lynn kilpaili Formula Renault UK -sarjassa sijoittuen ensimmäisenä vuonna sarjan kymmennenneksi. Samana vuonna hän ajoi jälleen Talvisarjassa onnistuen voittamaan sarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Lynn jatkoi Formula Renault UK -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.
Vuonna 2012 Lynn siirtyi kilpailemaan Britannian Formula 3 -sarjaan voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan loppupisteissä neljänneksi. Samana vuonna hän osallistui Formula 3 Masters -kilpailuun sijoittuen seitsemänneksi ja Macaon Grand Prix -kilpailuun sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2013 Lynn ajoi Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Samana vuonna hän sijoittui Toyota Racing Series -sarjassa toiseksi. Vuoden lopussa hän ajoi voittoon arvostetussa Macaon GP:ssä. Vuonna 2014 Lynn kilpaili GP3-sarjassa ajaen Carlin-tallin autolla. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa, kahdeksan palkintosijaa ja kaksi paalupaikkaa voittaen sarjan mestaruuden.
Vuonna 2015 Lynn siirtyi GP2-sarjaan menestyneeseen DAMS-talliin. Hän otti ensimmäisen GP2-voittonsa Espanjan sprinttikilpailusta. Lynn voitti myös Unkarin pitkän kilpailun startattuaan paalupaikalta. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja neljä palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2016 Lynn jatkoi toisen kauden GP2:ssa. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa ja kaksi kolmossijaa ja oli sarjassa jälleen kuudes.
Formula 1 -ura

Vuodet 2013-2014 Lynn kuului Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Tammikuussa 2015 Lynn kiinnitettiin Williamsin F1-tallin kehityskuljettajaksi.
Formula E -ura

Vuonna 2017 Lynn siirtyi Formula E -sähköautosarjaan DS Virgin Racing -tallin kuljettajaksi. Hän teki debyyttinsä New Yorkin ePrix’ssä, jossa hän ajoi paalupaikalle heti ensimmäiseen kilpailuun. Molemmat kilpailut päättyivät kuitenkin keskeytyksiin. Lynn jatkoi Virgin-tallissa myös kaudella 2017–18. Hän saavutti 17 pistettä ja oli sarjassa 16:s.
Kaudella 2018–19 Lynn aloitti kesken kauden Jaguar Racingin kuljettajana keräten kymmenen pistettä ollen sarjan loppupisteissä 18:s. Lynn jatkoi uraansa Mahindra Racing -tallissa kesken kauden 2019–20. Hän keräsi 16 pistettä ja sijoittui sarjassa 17:nneksi. Kaudella 2020–21 Lynn ajoi täyden kauden Formula E -sarjassa Mahindralla. Hän ajoi Valencian ePrix’n toisessa kilpailussa kolmanneksi ja otti ensimmäisen palkintosijoituksensa sarjassa. Lontoon ePrix’ssä Lynn otti paalupaikan ensimmäiseen kilpailuun ja ajoi kolmanneksi, toisessa kilpailussa Lynn ajoi voittoon joka oli samalla hänen Formula E -uran ensimmäinen ja ainoa voitto. Lopulta hän saavutti 78 pistettä ja sijoittui sarjapisteissä 12:nneksi. Kauden jälkeen Lynn ei jatkanut tallissa ja hänet korvasi Oliver Rowland.
Urheiluautosarjat

Lynn siirtyi urheiluautoihin vuonna 2016 ja ajoi kauden kolme viimeistä kilpailua FIA World Endurance Championship -sarjassa Manorin LMP2-tallissa. Vuonna 2017 Lynn jatkoi FIA WEC -sarjassa G-Drive Racingin LMP2-tallissa ja voitti kauden aikana Span 6 tunnin ajon.
Kaudella 2018–19 Lynn siirtyi LMGTE Pro -luokkaan Aston Martin Racingin kuljettajaksi voittaen jälleen Span 6 tunnin ajon 2019 ja sijoittuen luokassaan kahdeksanneksi. Lynn jatkoi samassa tallissa myös kaudella 2019–20. Hän saavutti kaudella neljä kolmossijaa ja voittivat luokkansa kilpailun Le Mansin 24 tunnin ajossa 2020 sijoittuen sarjassa neljänneksi.
Tauon jälkeen Lynn palasi ajamaan vuonna 2022 FIA World Endurance Championship -sarjaan United Autosportsin LMP2-tallissa. Hän saavutti yhden kakkossijan ja sijoittuivat luokassaan seitsemänneksi. Vuonna 2023 Lynn kilpailee Hypercar-luokassa Cadillac Racing -tallissa tallikavereinaan Earl Bamber ja Richard Westbrook.
Lisäksi Lynn on ajanut vuodesta 2022 lähtien Yhdysvalloissa Cadillac Racing -tallissa IMSA SportsCar Championship -sarjaa.
Vuonna 2023 Lynn voitti European Le Mans Series -sarjan mestaruuden Algarve Pro Racing -tallissa. Hän jatkaa sarjassa myös 2024.
Tulokset > GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Carlin | ESPFEA 1 | ESPSPR 18 | AUTFEA 1 | AUTSPR 20 | GBRFEA 2 | GBRSPR 6 | GERFEA 2 | GERSPR 3 | HUNFEA 4 | HUNSPR 4 | BELFEA 8 | BELSPR 1 | ITAFEA 6 | ITASPR 2 | RUSFEA 7 | RUSSPR 5 | ABUFEA 5 | ABUSPR 2 | 207 | 1. |
Tulokset > GP2-tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | DAMS | BHRFEA 19 | BHRSPR 15 | ESPFEA 5 | ESPSPR 1 | MONFEA 13 | MONSPR 11 | AUTFEA 3 | AUTSPR 20 | GBRFEA 5 | GBRSPR 6 | HUNFEA 1 | HUNSPR 9 | BELFEA 11 | BELSPR 8 | ITAFEA Kesk. | ITASPR 10 | RUSFEA Kesk. | RUSSPR 10 | BHRFEA 8 | BHRSPR 3 | ABUFEA 8 | ABUSPR C | 110 | 6. |
| 2016 | DAMS | ESPFEA 6 | ESPSPR 1 | MONFEA 4 | MONSPR 5 | EURFEA Kesk. | EURSPR 9 | AUTFEA 11 | AUTSPR 3 | GBRFEA 16 | GBRSPR 14 | HUNFEA 12 | HUNSPR Kesk. | GERFEA 7 | GERSPR 1 | BELFEA 3 | BELSPR 10 | ITAFEA 12 | ITASPR 5 | MALFEA 4 | MALSPR 12 | ABUFEA 8 | ABUSPR 1 | 124 | 6. |
Alex Lynn GP3-autossaan Silverstonessa vuonna 2014.
Lynn Mahindra Racing -auton ratissa vuonna 2021.
Lynn Silverstonen 6 tunnin ajossa vuonna 2018.