Qatar
Väestö > Väestörakenne

Qatarin tilastokeskuksen mukaan lokakuussa 2022 maassa asui 3 020 080 asukasta. Vuoden 2015 tilastojen mukaan asukkaista vain 11,6 prosenttia oli Qatarin kansalaisia ja loput 88,4 prosenttia ulkomaalaisia. Intialaisia Qatarissa asui vuoden 2019 raportin mukaan noin 700 000. Seuraavaksi suurimmat ulkomaalaisryhmät ovat bangladeshilaiset (400 000), nepalilaiset (400 000) ja egyptiläiset (300 000).
Qatarin virallinen kieli on arabia. Englantia, farsia ja urdua puhutaan laajasti. Islam on Qatarin valtauskonto. Vuoden 2020 arvion mukaan noin 65,2 prosenttia maan väestöstä oli muslimeja, 15,9 prosenttia hinduja, 13,7 prosenttia kristittyjä, 3,8 prosenttia buddhalaisia ja loput muita uskontovähemmistöjä. Hallitseva suku samoin kuin monet muut qatarilaiset ovat sunnimuslimeita, monet heistä wahhabiitteja. Šiialaisvähemmistö on myös merkittävän kokoinen.
Qatarilaiset asuvat pääosin kaupungeissa, ja alle prosentti väestöstä asuu maaseudulla. Pääkaupungissa Dohassa asuu noin puolet asukkaista, ja toiseksi suurin asutuskeskus on Dohasta länteen sijaitseva Al-Rayyan. Perinteisesti qatarilaiset on voitu jakaa kolmeen ryhmään, beduiineihin, hadareihin ja abdeihin, joilla on kuitenkin kaikilla yhteinen qatarilainen kansallistunne. Beduiinit ovat aavikon paimentolaisten jälkeläisiä. Hadarit ovat kaupunkilaisia, ja vaikka osalla heistä on beduiiniesi-isiä, monien suku on muuttanut nykyisistä Iranista, Pakistanista ja Intiasta. Alabdit eli abdit ovat Itä-Afrikasta tuotujen orjien jälkeläisiä.
Qatarin kansalaiset voidaan jakaa ainakin seitsemään erilaiseen ryhmään, eikä niiden välillä ole juurikaan rajoja ylittäviä avioliittoja. Yhden ryhmän muodostavat hallitsevan Al Thanin suvun jäsenet. Qatarin alkuperäiset beduiiniheimot, Al Murrah ja Bani Hajer, ovat toinen ryhmä ja Qatarin ei-alkperäiset beduiiniheimot ovat kolmas ryhmä. Sitten on kansalaiset, joilla on suku- tai klaaniyhteyksiä Bahrainiin tai klaaniyhteyksiä Jemeniin. Lisäksi on omat ryhmänsä arabeille, joilla on yhteyksiä Iraniin, ja ei-arabeille, joilla on yhteyksiä Iraniin.
Maan väestöstä suurin osa on ulkomaalaisia työntekijöitä tilapäisillä viisumeilla. He eivät saa maan kansalaisuutta. Kansalaisuuden saaminen on tehty hyvin vaikeaksi, ja Dohassa asuu esimerkiksi sukuja, jotka ovat asuneet siellä jo sukupolvien ajan ilman kansalaisuutta. Yhteiskunnallisesti Qatarin kansalaiset ovat huipulla. Heidän jälkeensä tulevat muut arabit, valkoiset länsimaalaiset erityisesti Pohjois-Amerikasta, Länsi-Euroopasta ja Australiasta. Heidän alapuolella on itäeurooppalaiset, eteläafrikkalaiset. Itäaasialaiset tulevat heidän jälkeensä, ja pohjimmaisina ovat itäafrikkalaiset sekä etelä- ja kaakkoisaasialaiset. Eteläaasialaisista suurin osa tekee matakapalkkatöitä, mutta tekniikan ja koulutuksen alalla toimivatkin eteläaasialaiset kohtaavat huomattavasti ennakkoluuloja ja syrjintää.
Siirtotyöläisten suuren määrän takia Qatarin väestön rakenne on melko poikkeuksellinen. Siirtotyöläisistä selvästi suurin osa on miehiä, ja vuonna 2022 koko väestöstä 72 % oli miehiä. Työikäisiä on myös paljon, ja yli 70 prosenttia asukkaista on 15–44-vuotiaita. Vuonna 2020 väestön mediaani-ikä oli 31,9 vuotta. Qatarin syntyvyys- ja kuolleisuusaste ovat matalia, ja luonnollinen lisääntyneisyys on maailman keskiarvoa pienempi. Asukasluku kuitenkin kasvaa selvästi, sillä nettomuuttoaste on yksi maailman suurimpia. Elinajanodote on miehille 77 ja naisille 81 vuotta. Monet miessiirtotyöläiset tulevat maahan ilman perhettään. He eivät yleensä opettele arabiaa, joten heidän kanssaan toimitaan englanniksi.