stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elis Malmeström

Axel Christian Elis Malmeström (6. marraskuuta 1895 Göteborg, Ruotsi – 21. maaliskuuta 1977 Göteborg) oli ruotsalainen luterilainen piispa ja virsirunoilija.
Malmeström tuli ylioppilaaksi Göteborgissa 1914 ja aloitti opintonsa Göteborgin korkeakoulussa 1914 ja jatkoi opintojaan Uppsalan yliopistossa, jossa hän opiskeli teologiaa ja suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1819. Hänet vihittiin papiksi 1920 ja hän suoritti teologian tohtorin tutkinnon 1927. Hän toimi pappina Karlstadin hiippakunnassa, kunnes hänestä tuli Strängnäsin tuomiorovasti 1938 ja Göteborgin tuomiorovasti 1943.
Hän oli ehdolla piispanvaalissa Karlstadin hiippakunnassa 1937, Västeråsin hiippakunnassa 1940 ja hänet valittiin Växjön hiippakunnan piispaksi 1950. Hän oli kirkolliskokousedustaja vuoden 1936, 1941 ja 1948.
Malmeström oli myös kiinnostunut Carl von Linnén elämästä ja työstä ja on kirjoittanut Linnétä käsitteleviä kirjoja. Hän on tohtorinväitöskirjassaan käsitellyt Linnén uskonnollisia näkemyksiä. Hän on myös julkaissut kirkollista, kristillistä elämää ja julistusta sekä ns. Pienkirkkoliikettä käsitteleviä kirjoja.
Malmeström kirjoitti myös virsiä, joista yksi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa. Virsi 217 "Gud för dig är allting klart" on alkuaan vuodelta 1936, mutta hän on muokannut sitä 1960-luvulla. Virren taustalla on hänen kokemansa menetys, kun hänen vaimonsa kuoli ja hän jäi yksin viiden lapsen huoltajaksi. Virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa Niilo Rauhalan 1995 tekemänä suomennoksena "Herra, silmin näkevin". Se on myös Siionin laulut -kirjassa laulu 245.
Malmeströmin julkaisemia teoksia (valikoima)

Linné som kulturpersonlighet: några Linnéstudier. Uppsala Lindblad.1925
Carl von Linnés religiösa åskådning. Stockholm: Svenska kyrkans diakonistyrelses bokförlag.1926
Småkyrkoarbete. Stockholm: Svenska kyrkans diakonistyrelses bokförlag. 1953
Linnæi väg till vetenskaplig klarhet: en studie. Malmö: Allhem.1960
Carl von Linnés personliga utveckling och åskådning. Uppsala: Svenska Linné-sällskapet.1968
Vad krävs av en småkyrka? Småkyrkorörelsens centralråds skriftserie 1. Så byggs en småkyrka,  Stockholm 1957
Sveriges kristenhet genom tiderna.  Stockholm 1958
Delawaren osavaltionyliopisto

| Delawaren osavaltionyliopisto> Delaware State University |
| --- | --- |

Motto:  Making our mark on the world
Perustettu:  1891
Tyyppi:  Julkinen
Sijainti:  Dover, Connecticut  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.desu.edu/
Delawaren osavaltionyliopisto (engl. Delaware State University, lyh. SHU) on Yhdysvaltain Delawaressa sijaitseva julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1891, ja se sijaitsee Doverin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Juha (nimi)

| Juha |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  24. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  7. tammikuuta, 20. joulukuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Johan, Juhan
Nimen alkuperä:  Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juha on suomalainen miehen etunimi.
Juha on lyhentymä suomalaisesta etunimestä Juhani, joka on palautettavissa heprealaisperäiseen nimeen Johannes, joka merkitsee 'Jahve on armollinen'. Juhan, kuten Juhanin ja Johanneksenkin, nimipäivää vietetään vanhana juhannuspäivänä 24. kesäkuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 62 044 miestä ja ainakin kaksi naista on saanut ensimmäiseksi tai muuksi etunimekseen Juhan. Juha on perinteikäs nimi, sillä se on ollut käytössä jo 1800-luvulla, mutta sen suurinta suosiota kesti 1950-luvun lopulta 1980-luvun alkuun. Vuosina 1960–1979 sen sai peräti noin 32 800 henkilöä. Vuosi 2005 oli vuoden 1940 jälkeen ensimmäinen kalenterivuosi, jolloin Suomessa nimen Juha sai alle 100 poikaa. Johanneksen lyhyet muodot Juha ja Juho näyttävät vuorottelevan keskenään suosiossa. Pian sota-ajan jälkeen Juha ohitti Juhon suosiossa ja 1980-luvulla Juho puolestaan Juhan, vaikkakin vielä 2010-luvulla Juha-nimen sai Suomessa 663 henkilöä.
Juha-Matti ja Juha-Pekka kuuluvat Suomen yleisimpiin yhdysnimiin.
Tunnettuja Juha-Matti-nimisiä

Juha-Matti Ahde, valokuvamalli
Juha-Matti Halonen, triathlonisti
Juha Matti Holopainen, toimittaja
Juha-Matti Iivarinen, lentopalloilija
Juha-Matti Jaatinen, pesäpalloilija
Juha-Matti Matilainen, pesäpalloilija
Juha-Matti Mäki-Valtari, lentopalloilija
Juha-Matti Ristiharju, taikuri
Juha-Matti Ruuskanen, mäkihyppääjä
Juha-Matti Savolainen, futsalmaalivahti
Juha-Matti Sirviö, pesäpalloilija.
Tunnettuja Juha-Pekka-nimisiä

Juha-Pekka Alanen, kitaristi ja tuottaja
Juha-Pekka Haataja, jääkiekkoilija
Juha-Pekka Hippi, asianajaja ja Setan puheenjohtaja 2013–2014
Juha-Pekka Hotinen, dramaturgi, ohjaaja, kirjoittaja ja tuottaja
Juha-Pekka Hytönen, jääkiekkoilija
Juha-Pekka Inkeröinen, jalkapalloilija
Juha-Pekka Jalo, urheiluselostaja
Juha-Pekka Keränen, prikaatikenraali
Juha-Pekka Ketola, jääkiekkoilija
Juha-Pekka Koskinen, kirjailija
Juha-Pekka Laine, jalkapalloilija ja jääpalloilija
Juha-Pekka Lammi, urheilutoimittaja
Juha-Pekka Leppäluoto, rockmuusikko, laulaja, kitaristi ja sanoittaja
Juha-Pekka Liikola, kenraalimajuri
Juha-Pekka Loikas, jääkiekkoilija
Juha-Pekka Mikkola, näyttelijä
Juha-Pekka Paananen, koodari ja basisti
Juha-Pekka Pantsu, futsalpelaaja
Juha-Pekka Pietilä, jääkiekkoilija
Juha-Pekka Pirinen, taikuri ja stand up -koomukko
Juha-Pekka Raeste, toimittaja
Juha-Pekka Rusanen, poliitikko
Juha-Pekka Soini, pesäpalloilija
Juha-Pekka Tikka, toimittaja
Juha-Pekka Torvinen, futsalpelaaja
Juha-Pekka Väisänen, kommunistipoliitikko ja käsite- ja performanssitaiteilija
Juha-Pekka Weckström, yritysjohtaja.
Kuvitteellisia Juhia

Juha, Juhani Ahon romaanin Juha (1911) nimihenkilö. Romaanista on tehty myös mm. elokuvia ja ooppera.
Juha, päähenkilö Tiinan paras ystävä Anni Polvan Tiina-kirjoissa.
Lars Linderot

Lars Linderot (7. elokuuta 1761 Jörlanda, Bohuslän, Ruotsi – 23. toukokuuta 1811 Lindome) oli ruotsalainen luterilainen pappi, herätyssaarnaaja ja virsirunoilija.
Elämä ja työ

Linderot oli kotoisin köyhistä oloista. Hän kävi koulua Kungälvissä ja sen jälkeen Göteborgin lukiossa. Jo 17-vuotiaana hän saarnasi Kungälvin kirkossa. Opiskeltuaan teologiaa Lundin yliopistossa hänet vihittiin papiksi 1787. Hän oli komministerin apulaisena Göteborgin tuomiokirkkoseurakunnassa, sai komministerin viran 1800 Tölön seurakunnassa Kungsbackan lähellä ja hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Hän kuoli äkillisesti ruokamyrkytykseen ja on epäilty, että hänen vaimonsa olisi myrkyttänyt hänet.
Linderot sai varhain yhteyksiä herrnhutilaisiin ryhmiin ja koki hengellisen uudistumisen. Hän luopui kuitenkin herrnhutismin ajatuksista ja omaksui jyrkempiä pietistisiä näkemyksiä. Hänestä tuli kuuluisa parannussaarnaaja, joka käytti saarnoissaan kansanomaista, jopa raakaa kieltä ja helposti omaksuttavia kielikuvia. Hänen postuumina ilmestynyt saarnakokoelmansa levisi laajalle. Viimeisin, seitsemäs painos siitä on vuodelta 1913.
Linderot on jäänyt tunnetuksi virsiensä kautta. Ne ilmestyivät pääasiassa arkkiveisuina. Kirjana ne ilmestyivät vasta hänen kuolemansa jälkeen 1815 (Andeliga sånger och Tillfällighets-Verser). Etenkin hänen virtensä "Ingen hinner fram till den eviga ron" oli Ruotsin vanhemmissa herätysliikkeissä hyvin suosittu laulu, vuoteen 1958 mennessä se oli julkaistu 84 laulukirjassa, joista 15 oli eri kirkkojen ja uskonnollisten yhteisöjen julkaisemia laulukirjoja. Hänen laulujaan on suomeksi vain muutama.
Linderotin virsiä

Ruotsin kirkon virsikirjassa on kaksi hänen virttään:
Virsi 265 "Taivaan rauhaan ei kukaan käy" (Ingen hinner fram till den eviga ron) ilmestyi 1798 arkkiveisuna ”Fem Andeliga Visor" lehtisessä sekä 1815 Andeliga sånger och Tillfällighets-Verser kirjassa otsikolla "Sång om själens fråga efter wägen till JEsum". Suomennos on Niilo Rauhalan 1996 tekemä.
Virsi 266 "Neuvo se tie, joka rauhaan" (Säg mig den vägen som drager till livet)  Ilmestyi arkkiveisuna 1811 jonka otsikkona oli ”Twänne Andeliga sånger” ja laulun otsikkona "Sång om eldigt bemödande att winna ewig sällhet". Suom. Niilo Rauhala 1997.
Laulu 233 Hengellisiä lauluja ja virsiä  -kirjassa ”Ikilevon maille jos matkasi on” (Suom. Pauli. Vaalas 1951, sama alkuteksti kuin Ruotsin vk:n virsi 265)
Elis Ask

| Elis Ask |
| --- | --- |
 Ask vuonna 1946
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elis Johan Ask
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1926 Helsinki
Kuollut: 13. maaliskuuta 2003 (76 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Negru
Ammattilaistilastot
Ottelut:  62
Voitot:  40
– tyrmäysvoitot:  16
Tappiot:  17
Ratkaisemattomat:  5
Elis Johan ”Negru” Ask (10. huhtikuuta 1926 Helsinki – 13. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Ura

Elis Ask nyrkkeili amatöörinä vuodet 1942-1946, jolloin hän otteli 76 kertaa ja hävisi 10 ottelua.
Ask on yksi suomalaisen nyrkkeilyn tunnetuimmista nimistä. Hänestä tuli kevyen sarjan Euroopan mestari tyrmättyään Pierre Montanén elokuussa 1951. Seuraavan vuoden tammikuussa hän menetti mestaruuden tanskalaiselle Jørgen Johansenille. Aiemmin hän oli kokeillut uraa Yhdysvalloissa. Siellä hän nousi maailmanmestari Willie Pepin 3. haastajaksi.
Elis Ask ei päässyt vuoden 1951 Euroopan mestaruudestaan huolimatta Vuoden urheilija -äänestyksessä listoille. Urheilutoimittajat vannoivat 1950-luvun loppupuolelle asti ”jalon amatööriurheilun” nimiin.
Nyrkkeilypromoottori

Vuonna 1957 hän perusti ammattilaistallin eli ns. "Askin tallin", joka järjesti kaikkiaan noin 40 ammattinyrkkeilyiltaa vuoteen 1974 asti. Hänen manageroimiaan nyrkkeilijöitä olivat mm. Pekka Kokkonen, Risto Luukkonen ja Olli Mäki. Heistä Luukkonen ja Mäki saavuttivat ammattinyrkkeilyn Euroopan mestaruus-tittelin. Kohokohta oli vuonna 1962 Helsingin olympiastadionilla käyty Olli Mäen ja amerikkalaisen hallitsevan maailmanmestarin Davey Mooren MM-ottelu 23 464 katsojan edessä.
Elis Ask oli myös Ugandan diktaattorin Idi Aminin ystävä. Amin kutsui Askin vuonna 1977 heinäkuussa Ugandaan. Amin kustansi Askin matkan. Sieltä hän toi mukanaan talliinsa Helsinkiin MM-kolmosen Joszef Nsubugan. Hän otteli 50-vuotiaana näytösottelun Melbournen kultamitalistia Terry Spinksiä vastaan Helsingissä.
Elokuvissa

Olli Mäestä kertovassa elokuvassa Hymyilevä mies Elis Ask on keskeinen hahmo ja häntä näyttelee Eero Milonoff.
Saavutukset

Amatöörien SM kärpässarjassa (51 kg) 1944
Amatöörien SM kääpiösarjassa (54 kg) 1945–1946
Euroopan mestaruus kevyessä sarjassa 1951
Kirjallisuutta

Ask, Elis – Lounasheimo, Ilmo: Hyvät nyrkkeilyn ystävät... Muistelmia suomalaisesta ammattinyrkkeilystä.  Helsinki:  Otava, 1974.  ISBN 951-1-01553-2
Kanerva, Juha: ”Ask, Elis (1926–2003)”, Suomen kansallisbiografia, osa 1, s. 413–414.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-442-8  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Elis Askin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Ask ottelee mestaruudesta. Ylen Elävä arkisto.
Boxing.fi – Elis Ask (Arkistoitu – Internet Archive)
Ask, Elis hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Elis Ask (toinen vasemalta) neuvomassa Olli Mäkeä vuoden 1962 MM-ottelussa.
Etelä-Dakotan osavaltionyliopisto

| Etelä-Dakotan osavaltionyliopisto> South Dakota State University |
| --- | --- |
Motto:  You can go anywhere from here
Perustettu:  1881
Tyyppi:  Julkinen
Sijainti:  Brookings, Etelä-Dakota  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.sdstate.edu/
Etelä-Dakotan osavaltionyliopisto (engl. South Dakota State University, lyh. SDSU) on Yhdysvaltain Etelä-Dakotassa sijaitseva julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1881, ja se sijaitsee Brookingsin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
National American University

National American University tai NAU on yhdysvaltalainen yksityisesti omistettu usean kampuksen yliopisto, joka perustettiin vuonna 1941. Sillä on kampukset Etelä-Dakotassa, Minnesotassa, Missourissa, Kansasissa, Coloradossa ja New Mexicossa. NAUlla on myös Internet-kursseja, joilla on kansainvälisiä opiskelijoita.
Aiheesta muualla

National American University (englanniksi)
Etelä-Dakotan yliopisto

| Etelä-Dakotan yliopisto> University of South Dakota |
| --- | --- |
Motto:  Veritas
Perustettu:  1862
Tyyppi:  Julkinen
Sijainti:  Vermillion, Etelä-Dakota  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.usd.edu/
Etelä-Dakotan yliopisto (engl. University of South Dakota, lyh. USD) on Yhdysvaltain Etelä-Dakotassa sijaitseva julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1862, ja se sijaitsee Vermillionin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Väestönkasvu

Arvio ihmisten määrästä 10 000 eaa. - 2000 jaa.
Väestönkasvu tarkoittaa väkiluvun kasvua. Yksinkertaisia väestönkasvun malleja ovat logistinen malli ja malthusilainen kasvumalli. Väestönkasvu lasketaan syntyvyyden, kuolleisuuden ja muuttoliikkeen erotuksena.
The World Factbook arvioi vuoden 2011 väestönkasvuksi 1,092 % koko maailmassa. Tähän vaikuttavat syntyvyys 19,15 syntymää tuhatta asukasta kohti, ja kuolleisuus 8,12 kuollutta tuhatta asukasta kohti. Maailman mittakaavassa muuttoliikkeen vaikutusta ei tarvitse ottaa huomioon. Väestönkasvu on hidastunut kaikissa maanosissa. Väkiluku alkanee pienetä vuoden 2100 jälkeen käytyään 9-11 miljardissa.
Maapallon väestö kasvoi voimakkaimmin 1990-luvun alussa, yli 80 miljoonaa henkeä vuodessa. Teollisuusmaissa väestönkasvu on hidastunut 1950-luvulta asti, ja kehitysmaissakin perheiden lapsiluku pienenee. Tämä ei riitä kuitenkaan pienentämään väkilukua, sillä suuri määrä nykyisiä lapsia ja nuoria on tulossa perheenperustamisikään.
Suomessa syntyvyys oli 49 583, kuolleisuus 57 343 ja nettomaahanmuutto 22 325 henkeä vuonna 2021.
Väestönkasvu prosentteina 1950-2010 (punaisella) ja ennuste 2010-2050 (sinisellä).
Väkiluvun kasvu

Väkiluvun kasvu saadaan selville seuraavasti:
Väkiluvun prosenttimääräinen kasvu saadaan selville seuraavasti:
Tuleva väestönkasvu

YK:n vuoden 2017 ennusteen mukaan vuonna 2100 maailmassa on 11,2 miljardia ihmistä, ja sen jälkeen väkiluku alkaa laskea. Eräs tutkijaryhmä arvioi, että vuonna 2100 ihmisiä olisikin 10,9 miljardia ja kasvu jatkuisi yhä. Eräiden asiantuntijoiden mukaan väkiluku on 9 miljardia vuonna 2050, minkä jälkeen se alkaa laskea.
Tiedetoimittaja Marko Hamilon mukaan hedelmällisyysluku on ongelmallisen korkea enää vain Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, jossa esimerkiksi hiilipäästöt ovat muutenkin vähäisiä, joten väestönkasvu ei ole keskeistä ilmastonmuutokselle. Muualla väestön ikärakenne alkaa olla suurempi ongelma. Vielä 1970-luvulla peloteltiin maailman väkiluvun kasvavan 20-30 miljardiin, vaikka tällaista ei ole näköpiirissä.
Myös Osmo Soininvaara toteaa hedelmällisyyslukujen laskeneen kestävälle tasolle muualla kuin Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, jossa sielläkin ne ovat laskeneet seitsemästä viiteen. Siksi hän puolustaa YK:n väestöohjelman rahoitusta.
Kiinan syntyvyys on jo huolestuttavan alhainen, alle 0,6 %. Tämä uhkaa aiheuttaa vakavan huoltosuhdeongelman. Lisäksi poikia syntyy 18 % enemmän kuin tyttöjä, mikä voi lähivuosikymmeninä aiheuttaa vakavaa epävakautta.
Tuleva väestönkasvu > Aiemmat ennusteet

1900-luvun lopulla ensin väestön väitettiin räjähtävän, sitten ennuste pudotettiin 15 miljardiin, sitten 12 miljardiin, sitten 10 miljardiin. Muissakin tuomiopäivänennusteissa on ensin esitetty aivan perustelemattoman liioiteltuja väitteitä, joita on sittemmin vaivihkaa pienennetty myöntämättä virhettä.
Esimerkiksi väestöguru Paul Ehrlich väitti, että globaalit nälänhädät tappaisivat miljardeja 1970- ja 1980-luvuilla, mutta aliravittujen määrä romahtikin.
Väestönkasvun seuraukset

Vielä vuonna 1962 asiantuntijat kiistelivät YK:ssa siitä, pystytäänkö ikinä tuottamaan ruokaa 3 miljardille ihmiselle (silloinen väkiluku). Puolet maailman väestöstä näki tuolloin nälkää.
Jo pelkän 1960-luvun teknologian avulla maapallo elättäisi Harvardin yliopiston Roger Revellen mukaan 40 miljardia ihmistä, Colin Clarkin mukaan 157 miljardia. Michael Lindin mukaan teknologian kehitys on monesti tehnyt virheellisiksi esitetyt arviot maapallon kantokyvystä. Nälänhädät ovat tyypillisesti johtuneet omavaraisuuteen pyrkivästä politiikasta.
Ruoan- ja energiantuotantoa on pystytty lisäämään nopeammin kuin väestömäärä on kasvanut ja raaka-aineiden niukkuuskin on vähentynyt (reaalihinnoilla mitattuna). Väestön 6-kertaistuessa 1776-1975 maailman reaalinen kansantuote 80-kertaistui.
World Resources Institute arvioi, että maailmassa tarvitaan vuonna 2050 väestönkasvun vuoksi noin puolet enemmän ruokaa nykytilaan verrattuna (2018).
Voimakkaalla väestönkasvulla ja samanaikaisella elintason nousulla on ollut katastrofaaliset ekologiset seuraukset. Esimerkiksi selkärankaislajien populaatioiden yksilömäärät ovat vähentyneet 60 prosenttia vuosina 1970–2014. On alettu puhua ihmisen aiheuttamasta kuudennesta joukkosukupuutosta, jonka taustalla on väestön ja kulutuksen kasvu.
Väestönkasvun vähentäminen

Professori Mikko Myrskylän mukaan väestönkasvun ongelma on tavallaan ratkaistu ja ympäristön pelastaminen ei vaadi syntyvyyden rajoittamista. Kulutuksenkin rajoittaminen on vaikeaa mutta teknologialla ongelmat voidaan ratkaista. Siinä auttaisi kannustinjärjestelmien kansainvälinen koordinointi. Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tosin väestönkasvua vielä on, mutta koulutuksen tukeminen siellä on siihen paras apu.
Professori Hans Roslingin mukaan lapsikuolleisuuden vähentäminen on tehokkain tapa vähentää väestönkasvua. Korkea lapsikuolleisuus saa ihmiset hankkimaan sitäkin enemmän lapsia. Ravinto, rokotteet, perhesuunnittelu, naisten aseman parantaminen ja tyttöjen koulutus vähentävät lapsikuolleisuutta. Punainen Risti ja Väestöliitto tekevät tällaisia projekteja.
Jyrkimmät väestönkasvuennusteet ovat synnyttäneet vaatimuksia yksilönvapauden rajoittamisesta. Paul Ehrlich vaati väestönkasvun rajoittamista pakkokeinoin.. Myös Pentti Linkola on vaatinut syntyvyyden rajoittamista ja kannattanut väkivaltaista väestön vähentämistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Väkiluvun huima kehitys viimeisen 100 000 vuoden aikana (video) (Arkistoitu – Internet Archive) - Tiedetuubi.fi
Väestöjen populaatioiden kehitys mantereittain 1950 – 2050, YK:n mukaan. Pystyakseli on logaritminen per miljoonaa ihmistä.
Väestönkasvu tapahtuu nykyään enimmäkseen kehitysmaissa.
Naisten hedelmällisyyden vaihtelu globaalisti CIA World Factbook:n 2013 tietojen mukaan.

  7–8 lasta
  6–7 lasta
  5–6 lasta
  4–5 lasta

  3–4 lasta
  2–3 lasta
  1–2 lasta
  0–1 lasta
Höyrykattila

Teollisuuslaitoksen höyrykattila.
Vanha puolalainen siirrettävä höyrykattila.
Höyrykattila on suljettu astia, jossa kehitetään vedestä kuumentamalla paineistettua höyryä, jota käytetään höyrykoneen tai höyryturbiinin voimanlähteenä. Lämpöenergian lähteenä voi olla tulipesässä poltettava materiaali kuten hiili, puu tai öljy, tai jokin muu, esimerkiksi aurinko tai geoterminen lämpö. Näistä lämpöenergia pyritään siirtämään mahdollisimman suurelta osaltaan väliaineeseen, veteen. Rakenteellisista ratkaisuista riippuu, kuinka hyvin lämpö saadaan siirrettyä. Höyrykattilan hyötysuhde on yleensä 0,55–0,65. Vesi lämmitetään ja höyrystetään ja erityisesti sähkön tuotantoa varten yleensä myös tulistetaan. Sähköntuotannon lisäksi höyrykattiloita käytetään tuottamaan lämmityshöyryä erilaisiin teollisuusprosesseihin. Höyrykattila on paineastia. Vettä ainoastaan lämmittäviä kattiloita kutsutaan lämpökattiloiksi.lähde?
Historia

Höyrykattiloita on rakennettu höyrykoneisiin 1700-luvulta alkaen. Höyrykattilalla on ollut tekniikan kehittymiseen ratkaiseva vaikutus monella tapaa. Höyrykoneen osana se mahdollisti teollisen kehityksen. Toisaalta se hyvin suurena turvallisuusriskinä pakotti kehittämään valmistus- ja suunnittelumenetelmiä. Kun veden olomuoto muuttuu höyryksi, se vaatii ilmanpaineessa ja 100 °C:n lämpöisenä noin 1 600-kertaisen tilavuuden ja muodostaa silloin suuren paineen suljetussa astiassa. 1800-luvulla höyrykoneiden tehoa pyrittiin jatkuvasti parantamaan, mikä oli mahdollista nostamalla höyrynpainetta. Tämä taas johti toistuviin höyrykattiloiden räjähdyksiin. Vuosina 1870-1910 Yhdysvalloissa rekisteröitiin yli 10 000 höyrykattilaräjähdystä. 1900-luvun alkupuolella höyrykattilaonnettomuuksista tuli harvinaisia terästen lujuuden kasvun, turvatekniikan ja suunnittelumenetelmien kehittymisen vuoksi. Vakuutusyhtiöt alkoivat vaatia jo 1800-luvulla varoventtiilejä höyrykattiloihin.lähde?
Rakenne

Yksinkertaisin höyrykattila jakaantuu seuraaviin osiin.
ekonomaiseri eli eko.
höyrystin
tulistin
palamisilman esilämmitin eli luvo
tulipesä
Toimintaperiaate

Yksinkertaistettu voimalaitoshöyrykattilan toimintaperiaate on seuraava.
Toimintaperiaate > Höyrykattila

Kattilan tulipesässä poltetaan polttoainetta. Vapautunut lämpö siirretään veteen erilaisilla lämmönsiirtimillä. Kattilaan pumpattu syöttövesi lämmitetään ensin syöttöpainetta vastaavaan höyrystymislämpötilaan syöttöveden esilämmittimellä. Sitten kylläinen vesi johdetaan höyrystimeen, jossa se sitten höyrystyy kylläiseksi höyryksi. Voimalaitoskattiloissa kylläinen höyry vielä tulistetaan tulistimessa eli lämmitetään yli paineesta riippuvaisen höyrystymislämpötilan.
Toimintaperiaate > Muu prosessi

Tulistettu höyry johdetaan sitten höyryturbiiniin, joka pyörittää generaattoria, joka tuottaa sähkövirtaa. Turbiinista tuleva viilentynyt ja matalapaineinen höyry lauhdutetaan lauhduttimessa, jäähdytystornissa tai kaukolämmönvaihtimessa. Lauhde pumpataan syöttövesipumpuilla kattilan paineeseen ja syöttövesisäiliöön, josta edelleen syöttövedenesilämmittimeen.
Höyrykattiloiden jaottelu > Vesi-höyrypiirin mukaan

Suurvesitilakattilat
tulitorvi-tuliputkikattila
vesiputkikattilat
luonnonvirtauskattila
pakkokiertokattila
läpivirtauskattila
Höyrykattiloiden jaottelu > Vesi-höyrypiirin mukaan > Tulipesän mukaan

arinakattila
kiertopetikattila
leijupetikattila
Höyrykattilan käyttökohteet

Sähköntuotanto voimalaitoksissa
Lämmityshöyryn tuotanto teollisuusprosesseihin, esimerkiksi soodakattila
Höyrylaiva
Höyrykone
höyryveturi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Höyrykattila Wikimedia Commonsissa
Höyrylaivan kattilan räjähdys Memphisissä, Tennesseessä, vuonna 1830.
Jussi Tiinus

Jussi Tiinus (20. marraskuuta 1883 Vuole, Inkeri – 3. tammikuuta 1961 Helsinki) oli inkerinsuomalainen kapteeni, opettaja, toimittaja ja suomentaja.
Pohjois-Inkerissä Vuoleen pitäjän Ylä-Miikkulaisten kylässä syntynyt Tiinus kävi keskikoulun ja Kolppanan opettajaseminaarin. Hän toimi sitten kansakoulunopettajana Uudessakylässä Inkerissä ja hän osallistui myös inkeriläisten valistusrientoihin. Tiinus joutui pakenemaan Suomen puolelle vuonna 1905 jouduttuaan vaikeuksiin venäläisten viranomaisten kanssa valistustyönsä takia. Suomessa Tiinus oli toimituksen jäsenenä Viipuri-, Mikkelin Sanomat-, Satakunta- ja Suomalainen-lehdissä. Hän oli jonkin aikaa Hartolan kansanopiston johtajana ja hän oli sen jälkeen työssä Turun ja Porin läänin lääninhallituksessa ylimääräisenä lääninkanslistina. Tiinus toimi sittemmin nimismiehenä Jomalassa Ahvenanmaalla, Taivassalossa, Mynämäellä ja Elimäellä. Tiinuksen pääsy nimismieheksi vuonna 1913 herätti huomiota lehdistössä, koska Tiinus joka oli Venäjän kansalainen nimitettiin virkaan erivapaudella. Mynämäellä hän osallistui vuonna 1917 paikallisen suojeluskunnan perustamiseen ja hän oli sitten jatkossakin mukana suojeluskuntien toiminnassa niin kauan kuin järjestö oli olemassa. Tiinus pääsi Suomen armeijaan vänrikiksi vaikka hän oli vielä Neuvosto-Venäjän kansalainen. Hän anoi Suomen kansalaisuutta vuonna 1922. Tiinus oli 1920-luvulla ylimääräisenä komisariona Riihimäen poliisilaitoksella ja vuodesta 1929 komisariona Lahden poliisilaitoksella. Välirauhan aikana Tiinus oli pääesikunnassa toimistoupseerina.