stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christine ja Elisabeth Planström

Christine ja Elisabeth Planström olivat torniolaiset sisarukset, jotka tunnetaan seurustelustaan ranskalaisen matemaatikon Pierre Louis Moreau de Maupertuis’n johtaman geodeettisen retkikunnan jäsenten kanssa. Maupertuis’n retkikunnan palattua Lapista kotimaahansa sisarukset lähtivät heidän peräänsä ja aiheuttivat Pariisin seurapiireissä kohun, johon sekaantuivat myös muun muassa kirjailija Voltaire sekä kuningas Ludvig XV. Planströmin sisarukset ovat myös ensimmäisiä suomalaisnaisia, jotka historiankirjoitus muistaa heidän oman toimintansa kautta eikä esimerkiksi tunnettujen aviomiestensä puolisoina. Sisarukset tunnetaan edelleen Ranskassa nimellä ”les Lapones” eli ”lappilaiset”.
Suhde Maupertuis’n retkikunnan jäseniin

Sisarusten isä oli torniolainen raatimies Jacob Planström, jonka kotitaloon osa Maupertuis’n retkikunnasta oli majoittunut kesällä 1736. Christine Planström oli tuolloin 18-vuotias ja Elisabeth 20-vuotias. Christinellä oli jonkinlainen seurustelusuhde itseään lähes 20 vuotta vanhemman Maupertuis’n kanssa, mutta Elisabethin kumppania ei varmuudella tiedetä. Retkikunnasta väitöskirjan tehneen Osmo Pekosen mukaan hän oli todennäköisimmin 23-vuotias matemaatikko Alexis Clairaut.
Matka Pariisiin

Seuraavana keväänä Maupertuis miehineen palasi Ranskaan, ja Planströmin sisarukset matkustivat heidän mukanaan laivalla Tukholmaan. He asuivat kaupungissa sukulaistensa luona runsaan vuoden verran, kunnes elokuussa 1738 ostivat laivaliput Lyypekkiin ja jatkoivat sieltä edelleen Pariisiin. Sisarukset hakeutuivat kaupungin seurapiireihin etsimään miehiään, mutta eivät saaneet pyrkimyksilleen enää vastakaikua. Christinen tiedetään kyselleen Maupertuis’lta saamansa avioliittolupauksen perään, mutta tämä kuitenkin häipyi väliaikaisesti äitinsä luokse Bretagneen. Tapauksesta uutisoivat myös paikalliset sanomalehdet, jotka ihmettelivät, oliko Maupertuis’n retkikunnan matka Lappiin ollut pelkkä huvimatka.
Planströmin sisaruksille miesten petollisuus oli suuri järkytys, ja kuningas Ludvig XV puolestaan pahastui tärkeän liittolaismaansa Ruotsin kansalaisten tylystä kohtelusta. Myös katoliselle kirkolle sisarusten ilmestyminen Pariisiin oli kiusallinen tapaus, koska retkikuntaa oli rahoittanut pääministerinä toiminut entinen kardinaali André Hercule de Fleury. Hän ei kuitenkaan pystynyt auttamaan Planströmin sisaruksia, koska nämä olivat protestantteja. Asia ratkesi lopulta, kun Christine ja Elisabeth suostuivat kääntymään katolisiksi ja saivat näin kuninkaalta eläkettä, jota tuolloin maksettiin ulkomaalaisille käännynnäisille. Tämä puolestaan suututti Ruotsin Pariisin-lähettilään, koska katolisuuteen kääntymistä pidettiin protestanttisessa Ruotsissa lähes maanpetturuutena. Liittolaismaat onnistuivat kuitenkin sopimaan asian keskenään, koska Ruotsi tarvitsi Ranskan tukea sotaansa Venäjää vastaan, Hattujen sotaan.
Skandaaliin tarttui myös kirjailija Voltaire, joka oli ajautunut Maupertuis’n kanssa riitoihin erään markiisittaren takia. Lisäksi miehet taistelivat samasta paikasta Preussin tiedeakatemian johtajana. Voltaire näki tapauksessa  mahdollisuuden kostaa Maupertuis’lle, ja hän laati erilaisia pilkkarunoja ja paisutteli tapahtunutta paikalliselle lehdistölle. Hän kirjoitti myös Pohjanlahden rannikolle sijoittuvan novellin Mikromegas, jossa viitataan Maupertuis’n retkikuntaan.
Myöhemmät vuodet

Molemmat Planströmin sisarukset jäivät tapauksen aiheuttaman kohun laannuttua loppuelämäkseen Ranskaan. Christine muutti Notre-Dame-du-Trésorin luostariin Normandiaan, jossa hän kuoli 29. heinäkuuta 1790. Ei kuitenkaan ole tiedossa, oliko Christine Palaström virallisesti nunna vai viettikö hän vain muuten aikaansa luostariyhteisössä.
Elisabeth puolestaan asui aluksi herttuatar d'Aguillon luona Pariisissa mutta poti koti-ikävää ja palasi Tornioon vuonna 1742. Juuri ennen matkalle lähtöä hän kuitenkin tapasi markiisi Potier de Pelletot’n, jonka kanssa hän avioitui joulukuussa 1745. Avioliitto päättyi nopeasti eroon, ja sitä seuranneesta oikeudenkäynnistä muodostui jälleen uusi skandaali. Palvelusväen todistettua Elisabethin puolesta juttu päättyi yllätyksellisesti hänen voittoonsa, ja markiisi de Pelletot määrättiin maksamaan Elisabethille kohtuullista elatusta. Myöhemmin Elisabeth asui parikymmentä vuotta pariisilaisessa luostarissa ja vietti sen jälkeen kaupungissa sangen vaatimatonta elämää loppuelämänsä ajan. Elisabeth kuoli 26. joulukuuta 1784.
Ooppera

Christine Planström on yhtenä hahmona Miika Hyytiäisen säveltämässä oopperassa La Figure de la Terre, jonka libreton on kirjoittanut Jaakko Nousiainen. Sen ensi-ilta oli Berliinissä huhtikuussa 2013.
Aiheesta muualla

Planströmin tyttäret. Tarinaa Planströmin tyttärista Maupertuis-säätiön sivuilla
Osmo Pekonen: La rencontre des religions autor du voyage de l'abbé Réginald Outhier en Suède en 1736-1737, Lapin yliopistokustannus 2010
Elisabet Planströmin allekirjoitus.
Danny Guthrie

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Danny Sean Guthrie
Syntymäaika: 18. huhtikuuta 1987
Syntymäpaikka: Shrewsbury, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 senttimetriä
Seura
Seura: Reading
Pelinumero: 20
Junioriseurat
2000–2002 2002–2005: Manchester United Liverpool
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2008 2007 2007–2008 2008–2012 2012– | Liverpool → Southampton (laina) → Bolton Wanderers (laina)  Newcastle United  Reading | 3 (0) 10 (0) 25 (0) 92 (7) 9 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. tammikuuta 2013.
Danny Sean Guthrie (s. 18. huhtikuuta 1987 Shrewsbury) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Readingia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Guthrie siirtyi 15-vuotiaana Manchester Unitedista Liverpooliin. Guthrie valmistui Liverpoolin jalkapalloakatemiasta kesällä 2005 ja pelasi sen jälkeen pääasiassa Liverpoolin reservijoukkueessa, mutta pääsi harjoittelemaan edustusjoukkueen kanssa. Ensiottelunsa Liverpoolissa hän pelasi ystävyysottelussa Wrexhamia vastaan vuonna 2006, jolloin hän pelasi hyvän ottelun. Guthrie kävi vuonna 2007 lainalla Southamptonissa hakemassa peliaikaa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi lainasopimuksella Boltoniin . Kesällä 2008 Guthrie solmi sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi Readingiin.
Aiheesta muualla

Guthrien profiili Liverpoolin sivuilla
Profiili Premierleague:n sivuilla[vanhentunut linkki]
Colin Towns

| Colin Towns> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. toukokuuta 1948 (ikä 76)
Muusikko
Tyylilajit:  jazz 
Soittimet:  piano 
Aiheesta muualla
colintowns.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Colin Towns (s. 13. toukokuuta 1948 Lontoo, Englanti) on englantilainen kosketinsoittaja, säveltäjä ja sovittaja.
Diskografia[lähde? ]

Ian Gillan Band
Clear Air Turbulence
Scarabus
Live at Budokan Vol 1
Live at Budokan Vol 2
Gillan
Gillan(1978)
Mr Universe(1979)
Glory Road(1980)
Future Schock(1981)
Double Trouble(1981)
Magic(1982)
Colin Towns Mask Orchestra
The Orpheus Suite
Another Think Coming
Bolt From the Blue
Nowhere & Heaven
Still Life
Dreaming Man with Blue Suede Shoes
HR Big Band
Meeting of the Spirits (In+Out records)
NDR Big Band
Frank Zappa's Hot Licks (and Funny Smells)
It's Later than You Think (With Norma Winstone)
The Theatre of Kurt Weill
Gerardo Nunez, Chano Dominguez, Michael Brecker
Jazzpana 2
Musiikkia filmeihin

Esimerkkejä:
1977 Full Circle
1979 The Dumb Waiter
1981 Live at Oxford Polytechnic (TV)
1983 The Rocking Horse Winner
1983 Slayground
1983 Shadey
1989 Fifteen Streets
1989–90 Capital City
1990 Hands of a Murderer
1990 Daughter of Darkness
1991 Smack and Thistle
1992 Truckers
1993 City Boy (TV)
1994 Puppet Master
1995 Body Language
1996 The Crow Road
1997 Ivanhoe (TV)
1998 Vig
1999 Tilly Trotter (TV)
2000 The Secret
2001 Nicholas Nickleby
2002 Goodbye Mr.Chips
2003 Sons and Lovers
2004 Not Only but Always
2005 Red Mercury
2006 A Good Murder (TV)
2006 Ghostboat (TV)
Aiheesta muualla

Colin Townsin virallinen kotisivu
Colin Townsin levy-yhtiö Provocateur Records
Colin Towns Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
David Ayres

| David Ayres> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. elokuuta 1977 (ikä 47) Whitby, Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–2020
Aik. seurat:  Carolina Hurricanes (NHL)
David Ayres (s. 12. elokuuta 1977 Whitby, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti ja jääkoneen kuljettaja, joka pelasi NHL-kaudella 2019–2020 Carolina Hurricanesin paidassa puolitoista erää maalivahtina Toronto Maple Leafsia vastaan.
Ottelussa Toronto Maple Leafs vastaan Carolina Hurricanes 22. helmikuuta 2020 Carolinalta loukkaantui ottelussa molemmat maalivahdit ja NHL:n sääntöjen mukaan kotijoukkueen on tässä tilanteessa pystyttävä järjestämään korvaava maalivahti peliin. Ayres oli pelannut aiemmin alasarjoissa jääkiekkoa ja toimii Maple Leafsin farmijoukkueen Toronto Marliesin jääkoneen kuljettajana.
Hän teki Carolinan kanssa yhden ottelun mittaisen tryout-sopimuksen ja tuli kentälle ajassa 31:19.
Ayres päästi kaksi ensimmäistä laukausta maaliin, mutta piti maalinsa puhtaana lopun ajasta ja torjui Carolinalle voiton. Hänen torjuntaprosenttinsa oli 80.
David Axmark

David Axmark pitämässä esitelmää vuoden 2005 MySQL-käyttäjien konferenssissa Kaliforniassa.
David Axmark (s. 28. huhtikuuta 1962) on ruotsalainen tietokanta-asiantuntija.
Hän on suomalaisen Michael Wideniuksen ohella toinen MySQL-tietokantaohjelman alkuperäisistä kirjoittajista ja julkaisijoista. Yhdessä Wideniuksen kanssa hän perusti tietokantaohjelmaa kehittävän yrityksen MySQL AB:n vuonna 1995. Yritys myytiin SUNille vuonna 2007, ja Axmarkista tuli miljonääri.
David Ausubel

David Paul Ausubel (25. lokakuuta 1918 – 7. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tuli tunnetuksi työstään varsinkin oppimispsykologian alalta. Hän esitteli niin sanotun ennakkojäsentäjän idean vuonna 1960.
Ausubel kasvoi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän opiskeli Pennsylvanian, Columbian sekä Middlesexin yliopistoilla ja vetäytyi vuonna 1973 akateemiselta uraltaan omistaakseen aikansa psykiatrian harjoittamiselle.
Ausubel julkaisi uransa aikana useampia kirjoja sekä lukuisia psykologian ja psykiatrian eri erityisaloja käsitteleviä artikkeleita. Hän lopetti psykiatrintyönsä vuonna 1994, mutta jatkoi kirjoittamista sen jälkeenkin.
Demetrios (Filippos V:n poika)

Demetrios (m.kreik. Δημήτριος, k. 180 eaa.) oli makedonialainen kruununprinssi ja Makedonian kuningas Filippos V:n poika. Demetrioksen äiti oli Filippos V:n ensimmäinen vaimo, jonka nimi ei ole tiedossa. Toisen makedonialaissodan tappion jälkeen vuonna 197 eaa., hänet lähetettiin vankeuteen Roomaan sodan päättäneen sopimuksen mukaisesti. Demetrios vapautettiin vuonna 188 eaa. Syyrian sodan jälkeen. Demetrios yritti isänsä valtakauden loppuaikoina nousta valtaan, mutta Filippoksen toinen poika Perseus sai vihiä hänen aikeistaan ja Filippos käski teloittaa Demetrioksen vuonna 180 eaa. Perseuksesta tuli tällöin Makedonian kuningas Filippoksen kuoltua seuraavana vuonna.
Colin White (jääkiekkoilija, 1997)

| Colin White |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1997 (ikä 27) Hanover, MA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  San Jose Barracuda
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Ottawa Senators (NHL)   Binghampton Senators (AHL)   Belleville Senators (AHL)   Florida Panthers (NHL)   Pittsburgh Penguins (NHL)   Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)   Montréal Canadiens (NHL)
NHL-varaus:  21. varaus, 2015 Ottawa Senators
Colin Andrew White (s. 30. tammikuuta 1997 Hanover, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue San Jose Barracudassa. Ottawa Senators varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana kesällä 2015. White on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Pelityyli

The Hockey News -sivuston mukaan White on hyvä luistelija sekä omaa hyvät hyökkäyspään vaistot ja pelikäsityksen. Hän hoitaa kuitenkin myös puolustuspään velvoitteet, voittaa kaksinkamppailuja ja on jonkin verran myös ulottuva. Whiten tulisi kuitenkin lisätä voimaa ja todistaa kykenevänsä tasaiseen maalintekotahtiin huipputasolla. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

White pelasi kaudella 2010–2011 C-nuorten T1EHL-liigaa Boston Advantagessa. Kaksi seuraavaa kautta hän vietti Noble & Greenough Schoolin high school -joukkueessa. Vuodet 2013–2015 White oli mukana Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelmassa pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Hän kuului molempina kausina joukkueidensa kapteenistoon. QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi Whiten 148. pelaajana kesällä 2014, mutta hän jätti kuitenkin siirtymättä CHL:ään pelatakseen Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Kaudella 2014–2015 White pelasi CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Ottawa Senators varasi Whiten ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän sai tilaisuudessa huomiota jätettyään varauksensa yhteydessä kättelemättä NHL:n komissaari Gary Bettmania. White siirtyi kaudeksi 2015–2016 Boston Collegen yliopistojoukkueeseen. Hän oli Freshman -vuotenaan joukkueensa toiseksi paras pistemies Ryan Fitzgeraldin jälkeen tehoilla 19+24=43, joilla White sijoittui koko Hockey Eastin piste- ja syöttöpörssissä viidenneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen, vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Sophomore -vuotenaan 2016–2017 White oli Boston Collegen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+17=33. Yliopistokauden jälkeen, maaliskuussa 2017 hän siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Binghamton Senatorsiin. White pelasi siellä kolme ottelua tehopistein 1+2=3, kunnes hän teki huhtikuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa.  White siirtyi saman tien seuran NHL-vahvuuteen ja hän teki NHL-debyyttinsä runkosarjan viidenneksi viimeisellä kierroksella 3. huhtikuuta 2017 vieraissa Detroit Red Wingsia vastaan. White sai ottelussa jääaikaa 7.19 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana NHL:ssä kaksi runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Tämän jälkeen White pelasi kolme runkosarjaottelua AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa tehopistein 1+2=3.
Syyskuussa 2019 White teki kuuden vuoden jatkosopimuksen Senatorsin kanssa. White kärsi kuitenkin useista loukkaantumisista seuraavan kolmen kauden aikana, joten Senators osti hänen sopimuksensa ulos kesällä 2022. White teki yksivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa samana kesänä.
Syyskuussa 2023 White teki tryout-sopimuksen Pittsburgh Penguinsiin.
Lokakuussa 2023 White teki Penguinsin kanssa virallisen sopimuksen. Yksivuotisen sopimuksen arvo oli 775 000 dollaria. Helmikuussa 2024 Penguins asetti Whiten siirtolistalle, josta Montréal Canadiens poimi hänet joukkueeseeseensa.
Elokuussa 2024 White teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen San Jose Barracudan kanssa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tanska 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 2017 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Helsinki 2016 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2015 | jääkiekko |  |
White pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja ensimmäinen pronssiin. Hän toimi molemmissa turnauksissa Yhdysvaltain varakapteenina. White oli seitsemällä osumallaan koko vuoden 2017 turnauksen toiseksi paras maalintekijä Venäjän Kirill Kaprizovin jälkeen. Valmennus valitsi hänet Yhdysvaltain yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Whitepelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. White onnistui tekemään turnauksen puolivälieräottelussa Kanadaa vastaan kypärätempun. Finaaliottelussa Suomea vastaan hän teki Yhdysvalloille maailmanmestaruuden ratkaisseen voittomaalin jatkoerässä ajassa 72.44.
White pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa ja koko turnauksen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 10+8=18.
David Atherton

David Atherton (s. 3. tammikuuta 1944 Blackpool) on englantilainen kapellimestari. Hän opiskeli musiikkia Cambridgen yliopistossa.
Atherton on johtanut säännöllisesti muiden muassa Covent Gardenissa ja Metropolitan-oopperassa. Hän oli mukana perustamassa London Sinfoniettaa 1967 ja toimi sen ensimmäisenä musiikillisena johtajana vuosina 1968–1973. Atherton on saanut Edison-palkinnon ja Grand Prix du Disquen sekä Michael Tippettin oopperan King Priam levytyksellään International Record Critics' Awardin.
David Atherton toimi vuosina 1980–1987 San Diegon sinfoniaorkesterin, 1989–2000 Hongkongin filharmonisen orkesterin ja vuosina 1980–1983 Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen ylikapellimestarina.
Demetrios II

Demetrios II (m.kreik. Δημήτριος ὁ Αἰτωλικός, Dēmētrios ho Aitōlikos, lat. Demetrius II Aetolicus) oli Makedonian kuningas vuosina 239–229 eaa. Hän oli Antigonos Gonataksen poika ja kuului Antigonidien hallitsijasukuun.
Jo isänsä aikana hän kunnostautui lyömällä Epeiroksen kuninkaan Aleksanteri II:n. Kun hän nousi valtaistuimelle vuonna 239 eaa. häntä vastaan nousivat Akhaian ja Aitolian liitot. Hänen onnistui kuitenkin lyödä kummatkin liitot ja riistää Boiotia niiden hallinnasta.
Demetrios joutui myös puolustamaan Makedoniaa dardaneja vastaan. Hän kuoli pian kärsittyään raskaan tappion heitä vastaan. Hänen ja Khryseisin poika Filippos oli vielä vasta lapsi ja hallitsijaksi tuli Antigonos III.
Demetrioksella oli useampiakin vaimoja: Antiokhos I:n tytär Stratonike, Epeiroksen Aleksanterin tytär Fthia ja serkkunsa Aleksanterin leski Nikaia.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Antigonos II | Makedonian kuningas | Seuraaja: Antigonos III |
Cavlingprisen

Cavlingprisen on tanskalainen journalistipalkinto, jota journalistiliitto Dansk Journalistforbund on jakanut vuodesta 1945. Se on nimetty liiton perustajan Henry Cavlingin mukaan ja koostuu häntä esittävästä pienoispatsaasta sekä 25 000 kruunun rahasummasta.
Saajat

1945 – Henrik V. Ringsted
1946 – Ole Vinding
1947 – Gunnar R. Næsselund
1948 – Nele Topsøe
1949 – Poul Dalgaard ja Anders B. Nørgaard
1950 – Mogens Bostrup
1951 – Niels Blædel
1952 – Aage Hastrup
1953 – Per Arboe Rasmussen
1954 – Robert Kjældgård
1955 – palkintoa ei jaettu
1956 – Punaisen Ristin Unkari-keräys
1957 – Ole Hansen
1958 – palkintoa ei jaettu
1959 – Dan Larsen
1960 – Viggo Duvå
1961 – Willy Reunert
1962 – Jørgen Hartmann-Petersen
1963 – Poul Trier Pedersen
1964 – Knud Poulsen
1965 – Poul Dalgaard
1966 – Herbert Pundik
1967 – Hans V. Bischoff
1968 – Erik Nørgaard
1969 – Thyra Christensen
1970 – Leif Blædel
1971 – Torgny Møller
1972 – Leif Kjeldsen
1973 – Vejle Avisin toimitus
1974 – Anne Wolden-Ræthinge
1975 – Nele Rue
1976 – Harry Rasmussen
1977 – Jakob Andersen ja Søren Jakobsen
1978 – Sven Bedsted ja Jens Otto Kjær Hansen
1979 – Jærgen Flindt Pedersen ja Erik Stephensen
1980 – Hannde Dam
1981 – Henning Thøgersen ja Jan Michaelsen
1982 – J. B. Holmgård
1983 – Hanne Reintoft
1984 – Sten Baadsgaard ja Jørgen Pedersen
1985 – Allan Graubæk, Gunner Nielsen ja Henrik Thomsen
1986 – Alex Frank Larsen
1987 – PRESS-aikakauslehti
1988 – Jens J. Espersen
1989 – Anders Peter Mathiasen ja Jeppe Juhl
1990 – Erik Eisenberg, Ulrik Haagerup ja Martin Uhlenfeldt
1991 – Leif O. Dahl ja Claus G. Theilgaard
1992 – Nils Ufer (postuumisti)
1993 – Mikkel Hertz
1994 – John Mynderup
1995 – Christian Nordkap, Lars Rugaard ja Erik Valeur
1996 – Henrik Grunnet ja Michael Klint
1997 – Poul Brink
1998 – Tonni Vinkel Sørensen
1999 – Erik Eisenberg, Søren Funch ja Jens Christian Hansen
2000 – Kasper D. Borch ja Kim Dahl Nielsen
2001 – Poul Høi
2002 – Morten Pihl ja Jakob Priess-Sørensen
2003 – Charlotte Aagaard, Jørgen Steen Nielsen ja Bo Elkjær
2004 – Miki Mistrati, Thomas Stokholm, Jeppe Facius ja Anders-Peter Mathiasen
2005 – Christian Andersen ja Michael Klint
2006 – Olav Hergel ja Miriam Dalsgaard
2007 – Peter Øvig Knudsen
2008 – Erik Refner, Jesper Woldenhof, Morten Crone ja Morten Frich
2009 – Jesper Tynell
2010 – Asger Westh, Lars Nørgaard Pedersen ja Stine Larsen
2011 – Ulrik Dahlin ja Anton Geist
2012 – Asbjørn With
2013 – Jeppe Gaardboe, Frederik Brun Madsen, Søren Kristensen, Michael Klint ja Steen Jensen
2014 – Morten Pihl
2015 – Puk Damsgård
2016 – Chris Kjær Jessen, Lars Nørgaard Pedersen ja Michael Lund
2017 – Camilla Stockmann ja Janus Køster-Rasmussen
2018 – Eva Jung, Simon Bendtsen ja Michael Lund
2019 – Tea Krogh Sørensen ja Morten Pihl
2020 – Anders Legarth Schmidt
2021 – Nagieb Khaja, Jeppe Findalen, Thomas Fogt ja Magnus Mio
Aiheesta muualla

Dansk Journalistforbund (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Danny Gare

Danny Gare (s. 14. toukokuuta 1954 Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on NHL:ssä pelannut entinen jääkiekkoilija ja Detroit Red Wingsin kapteeni. Gare edusti myös Buffalo Sabresia ja Edmonton Oilersia. Kovaa laukova oikea laitahyökkääjä teki yhdellä Buffalo Sabres -kaudellaan yli 50 maalia.
Saavutuksia ja palkintoja

WCJHL-liigan tähtikentässä 1974
NHL:n kakkostähdistössä 1980
NHL:n tähdistöottelussa 1980 ja 1981
NHL:n paras maalintekijä (56 maalia) yhdessä Blaine Stoughtonin ja Charlie Simmerin kanssa 1980
22. marraskuuta 2005 Buffalo Sabres jäädytti Garen numeron 18
Aiheesta muualla

Danny Gare The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Danny Gare Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mike Bossy | NHL:n maalipörssin voittaja 1980 (yhdessä Blaine Stoughtonin ja Charlie Simmerin kanssa) | Seuraaja: Mike Bossy |
Cavus

| Cavus> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2007– 
Tyylilaji:  Black metal
Kotipaikka:   Porvoo, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  W, laulu   JK, kitara   BP, kitara   ARG, basso   TTT, rummut  
Levy-yhtiö:  Listenable Records, 2010–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cavus on suomalainen black metal -yhtye, joka on perustettu Porvoossa vuonna 2007. Yhtyeen esikoisalbumin Fester and Putrefy julkaisi ranskalainen Listenable Records -levy-yhtiö vuonna 2010, minkä jälkeen Cavus kiersi Eurooppaa norjalaisen Gorgoroth-yhtyeen kanssa.
Cavus on soittanut muun muassa Solstafir, Mayhem ja Behexen -yhtyeiden kanssa.
Diskografia

Cavus (2009,  EP, omakustanne)
Fester and Putrefy (2010,  Listenable Records)
The New Era (2018,  Satanath Records)
With Blood and Steel (2010)
Death Rattle (2011)
Jäsenet

W – laulu (2008–2015)
JK – kitara (2008–)
BP – kitara, laulu (2008–)
ARG – basso (2008–)
TTT – rummut (2008–)
Aiheesta muualla

Cavus virallinen kotisivu (englanniksi)
Chris Byrd

| Chris Byrd> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Chris Cornelius Byrd
Syntynyt: 15. elokuuta 1970 Flint, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Rapid Fire
Pituus:  187  cm
Paino:  88 kg
Painoluokka:  keskisarja
Kätisyys:  vasenkätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  47
Voitot:  41
– tyrmäysvoitot:  22
Tappiot:  4
Ratkaisemattomat:  1
Aiheesta muualla
www.chrisbyrd.com
Chris Byrd (s. 15. elokuuta 1970) on yhdysvaltalainen keskisarjan ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen WBO- ja IBF-liittojen raskaansarjan maailmanmestari. Vuonna 2008 Byrd siirtyi alempaan raskaaseensarjaan kärsittyään sitä ennen tappion nuorelle Alexandr Povetkinille. Alemmassa raskaassasarjassa Byrd kärsi teknisen tyrmäystappion 9. erässä Shaun Georgelle. Byrd palasi kehään vielä vuonna 2009 siirtyen keskisarjaan. Keskisarjassa käymässään ottelussa Byrd on voittanut Matthias Sandowin.