stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oiva Turunen

Oiva Antero Turunen (19. marraskuuta 1910 Ilomantsi – 23. syyskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja Turo Oy:n perustajia ja yhtiön pitkäaikainen toimitusjohtaja 1938–1962.
Turusen vanhemmat olivat kauppias Antti Turunen ja Hanna Vappu Tahvanainen. Hän kävi kauppakoulun Joensuussa 1928 ja pääsi vain 17-vuotiaana Lassila & Tikanojan myyntimieheksi, ensin Helsingissä ja sitten koko Lounais-Suomessa. 1936 hänestä tuli Birger Hallmanin tukkuliikkeen vaatetustehtaan johtaja Kuopiossa ja 1938 hän perusti Veikko Räsäsen ja Veijo Taskisen kanssa Turo Oy:n. Toimitusjohtajan työnsä ohella Turunen toimi silti myös yhtiönsä myyntiedustajana. Talvisodassa Turunen palveli komppanianpäällikkönä Kollaalla, mutta jatkosodan aikana hän johti välillä yritystään ja samalla opiskeli. Ylioppilaaksi Turunen valmistui 1944 ja ekonomiksi 1947. Sota-ajan jälkeen Turo Oy kasvoi niin, että 1950 sen tuotanto oli nelinkertaistunut sotia edeltävään aikaan verrattuna, ja Korean sota lisäsi yhä Turon pukineiden kysyntää 1950-luvulla. 1960-luvun alussa tehtiin tärkeä päätös miesten pukujen valmistamisesta. Vuotta ennen Turusen eläköitymistä eli 1961 Turon liikevaihto oli lähes 2 miljardia tuolloista markkaa ja yhtiössä oli yli 500 työntekijää. Vuonna 1962 teollisuusneuvoksen arvon saanut Turunen jatkoi yhtiön johtokunnan päätoimisena puheenjohtajana. Hän oli myös toisen kauden Kokoomuksen kansanedustajana 1962–1966, ensimmäinen kausi oli ollut 1948–1951. Turunen toimi lisäksi Kuopion kaupunginvaltuutettuna sekä useiden eri yhtiöiden johtokunnissa.
Turusen puoliso vuodesta 1934 oli Kerttu Lammervuo (1911–1993).
Aiheesta muualla

.aspx Oiva Turunen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1948–1951 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (33):  Ahmavaara  Ala-Mäyry  Antila  Borg-Sundman  Hakala  Hamara  Heikkilä  Heitto  Hetemäki  Honka  Honkala  Jalas  Kaukamaa  Koivisto  Koski  Kölli  Lappi-Seppälä  Lehtonen  Leikola  Mäkinen  Nuorsaari  Oksala (1948–1949†)  Paavolainen  Pohjala  Pusa  Saariaho  Saukkonen (1949–1951)  Seppälä  Turja  Turunen  Tuurna  Wiherheimo  Virkki  Wirtanen 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1962–1966 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (32):  Airo  Ala-Kulju  Asunta  Aulanko (1962–1964†)  Borg-Sundman  Forsius  Hallberg  Hara  Hietala  Huurtamo  Häikiö  Ilaskivi  Kemppainen  Koivisto  Koppanen  Kosola  Kuoppala (1962–1963†)  Linkola  Lähteenmäki  Mäki (1964–1966)  Nieminen  Raipala  Rautkallio  Rihtniemi  Saariaho  Saukkonen  Saura  Seppälä  Sillantaus  Turunen  Tuuli  Valkama (1963–1966)  Wiherheimo 
1 2  Olli Aulanko kuoli kesken vaalikauden 30. huhtikuuta 1964.  1 2  Väinö Kuoppala kuoli kesken vaalikauden 2. syyskuuta 1963.  
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Chipotle Mexican Grill

Chipotle Mexican Grill on yhdysvaltalainen meksikolaiseen ruokaan keskittynyt pikaruokaravintolaketju.
Chipotle Mexican Grill sai alkunsa yksittäisestä burritomyymälästä, jonka Steve Ells avasi heinäkuussa 1993 Denverissä Coloradossa. Sen laajennuttua ketjuksi McDonald's aloitti sijoittamisen Chipotle Mexican Grilliin vuonna 1998. Vuoteen 2001 mennessä McDonald'sista oli tullut sen suurin osakkeenomistaja. McDonald's kuitenkin divestoi vuonna 2006 osana ydintoimintojensa ulkopuolisten toimintojen supistamista. Chipotle Mexican Grill listautui New Yorkin pörssiin tammikuussa 2006. Ells oli Chipotle Mexican Grillin toimitusjohtaja vuoteen 2017 saakka. Tuolloin ketjuun kuului jo lähes 2 300 ravintolaa.
Vuonna 2020 Chipotle Mexican Grillille määrättiin 25 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sakot, koska sen ravintoloiden Los Angelesin alueella, Bostonissa, Virginiassa ja Ohiossa katsottiin kytkeytyneen vähintään viiteen ruokaperäiseen tautiepidemiaan vuosina 2015–2018. Tapausten pääasialliseksi syyksi määritettiin myymälätason työntekijöiden epäonnistuminen ruokaturvallisuusprotokollan noudattamisessa.
Eeva Turunen

Eeva Annikki Turunen (o.s. Viljanen, 22. kesäkuuta 1933 Valkjärvi – 20. joulukuuta 2015 Joensuu) oli suomalainen poliitikko. Turunen toimi kokoomuksen kansanedustajana kolmen vaalikauden ajan vuosina 1983–1995. Hän edusti Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä. Turunen oli jäsenenä laki- ja talousvaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa.
Elämä

Turunen syntyi maanviljelijäperheeseen Karjalan kannaksen Valkjärvellä, josta hänen perheensä joutui lähtemään sotien aikana kahdesti evakkoon. Turunen kirjoitti ylioppilaaksi Naantalissa vuonna 1953 ja kouluttautui myöhemmin opettajaksi. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Turun opettajakorkeakoulusta 1955 ja yleisaineiden opettajaksi sekä ammatinvalinnan yhdysopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1962. Turunen työskenteli opettajana Joensuussa vuosina 1955–1988.
Turunen oli kokoomuksen jäsen vuodesta 1972, ja samana vuonna hän oli ensimmäisen kerran kunnallisvaaliehdokkaana Joensuussa päästen kolmannelle varasijalle. Kunnallisvaaleissa 1976 Turunen valittiin Joensuun kaupunginvaltuustoon ja hän oli kaupunginvaltuutettuna vuosina 1977–2000 ja 2005–2008. Vuonna 1999 Turuselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Hänen muistelmateoksensa Sikatarhan enkeli ilmestyi 2004.
Perhe

Turunen oli naimisissa vuodesta 1955, ja hänellä on vuosina 1957 ja 1959 syntyneet pojat.
Jouhilevät

Jouhilevät (Chordaceae) on ruskolevien luokkaan kuuluva heimo. Heimoon kuuluvia lajeja esiintyy Itämerellä kaksi, jotka ovat jouhilevä eli vaskijouhilevä (Chorda filum) ja kultajouhi eli kultajouhilevä (Halosiphon tomentosus). Molempia esiintyy Itämeren pääalueella, Suomenlahdella ja Merenkurkussa. Ne ovat suolaisen veden olosuhteisiin sopeutuneita ja viihtyvät paremmin valtameren olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa kuin vähäsuolaisen veden olosuhteissa. Jouhilevä on haaraton, muodoltaan rihmamainen. Kultajouhilevä muistuttaa jouhilevää, mutta eroaa siitä yläosassa olevien karvamaisten hapsujen myötä. Molemmat lajit lisääntyvät suvuttomasti.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Chordaceae
Pekka Tarjanne

| Pekka Tarjanne |
| --- | --- |
 Pekka Tarjanne vuonna 1970.
Suomen liikenneministeri
 Sorsan I hallitus 4.9.1972–13.6.1975  
Edeltäjä:  Valde Nevalainen
Seuraaja:  Esa Timonen
Kansanedustaja
 23.3.1970–20.9.1977  
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1937 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 24. helmikuuta 2010 (72 vuotta) Hattula
Puoliso:  Aino Tarjanne (1962–2010)
Tiedot
Puolue:  Liberaalinen Kansanpuolue
Pekka Johannes Tarjanne (19. syyskuuta 1937 Tukholma, Ruotsi – 24. helmikuuta 2010 Hattula) oli suomalainen tekniikan tohtori, teoreettisen fysiikan professori, Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtaja, kansanedustaja, liikenneministeri, Posti- ja lennätinlaitoksen, myöhemmin Posti- ja telelaitoksen pääjohtaja sekä Kansainvälisen televiestintäliiton pääsihteeri.
Elämänvaiheet

Pekka Tarjanteen vanhemmat olivat suurlähettiläs Päivö Tarjanne ja fil. maist. Kerttu Tarjanne, joka oli vuonna 1922 murhatun sisäministeri Heikki Ritavuoren (ed.) tytär.
Pekka Tarjanne suoritti ylioppilastutkinnon 17-vuotiaana keväällä 1955 Helsingin normaalilyseosta. Hän opiskeli teknillistä fysiikkaa Teknillisessä korkeakoulussa ja suoritti diplomi-insinööritutkinnon 1960, tekniikan lisensiaatin tutkinnon heti seuraavana vuonna ja väitteli tohtoriksi 1962, ollessaan 24-vuotias. Hän jatkoi tutkijanuralla, ja 28-vuotiaana hänet nimitettiin Oulun yliopiston professoriksi 1965. Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan professoriksi hänet nimitettiin 1967, ja hän hoiti professuuria vuoteen 1977 asti. 1960-luvulla hän työskenteli useaan otteeseen vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa.
Pekka Tarjanne liittyi Vapaamielisten Liittoon ja kuului 1960-luvun alkupuoliskolla Edistyspiiri-nimiseen poliittiseen ideariiheen. Palattuaan Yhdysvalloista professori Tarjanne valittiin kesällä 1968 täpärästi, arvan ratkaistessa (vastaehdokas oli Seppo Westerlund), Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtajaksi professori Mikko Juvan seuraajaksi. Hän oli 30-vuotiaana Suomen nuorin eduskuntapuolueen puoluejohtaja. Vuonna 1970 hänet valittiin eduskuntaan Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuutettu.
Vuonna 1972 liberaalit lähtivät mukaan Kalevi Sorsan I hallitukseen (1972–1975), ja puolueen puheenjohtaja Tarjanne nousi ministeriksi. Hänen salkkuunsa oli yhdistetty liikenneministeriön päällikkyyden lisäksi osa sisäasiainministeriötä sekä pohjoismaisen yhteistyöministerin tehtävät.
Tarjanne nimitettiin 1977 Posti- ja lennätinlaitoksen (vuodesta 1981 Posti- ja telelaitos) pääjohtajaksi, jolloin hän luopui – nimittäjänsä tasavallan presidentti Urho Kekkosen kehotuksesta – eduskuntapaikastaan sekä kesällä 1978 puolueen puheenjohtajuudesta. Espoon kaupunginvaltuutettuna hän kuitenkin toimi. Tarjanne oli vielä vuonna 1978 presidentin valitsijamiehenä Uudenmaan vaalipiiristä.
Tarjanne luopui vuonna 1989 pääjohtajan virasta ottaessaan vastaan Kansainvälisen televiestintäliiton pääsihteerin tehtävän Genevessä, jossa hän työskenteli vuoteen 1999. Kofi Annan kutsui hänet kahdeksi vuodeksi YK:n tietotekniikka ja kehitys -ryhmän käynnistäjäksi. Ryhmä pyrki edistämään teknologian käyttöä kehitysmaissa. Hän johti myös Millennium-palkintolautakuntaa.
Vuonna 2001 Pekka Tarjanne valittiin Teekkaritoiminnan edistämisyhdistyksen johtokunnan jäseneksi.
Vuonna 1962 Pekka Tarjanne meni naimisiin Kari Kairamon sisaren Ainon kanssa. Lapsia he saivat neljä: Ari Tarjanne (s. 1965), Maarit Tarjanne (s. 1967), Eero Tarjanne (s. 1972) ja Pia Tarjanne (s. ja k. 1975). Eläkeläisinä pariskunta asui Espoon Espoonlahdessa.
Tarjanne kuoli sairauskohtaukseen vuonna 2010.
Kirjallisuutta

Elovainio, Mauri K.: ”Tarjanne, Pekka (1937–2010)”, Suomen kansallisbiografia, osa 9, s. 653–654.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-450-5  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Tarjanne, Pekka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Valde Nevalainen | Suomen liikenneministeri 1972−1975 | Seuraaja: Esa Timonen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikko Juva | Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtaja 1968–1978 | Seuraaja: Jaakko Itälä |
Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1970–1972 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (8):  Aro  Berner  Hemmi  Landström  Orrenmaa  Tarjanne  Toivanen  Westerlund 
| n k Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (7):  Aro  Borg  Hemmi  Laitinen  Tarjanne  Toivanen  Westerlund 
| n k Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Hemmi  Kivitie  Nieminen  Orrenmaa  Sipiläinen  Tarjanne (1975–1977)  Toivanen  Westerlund  Wiio 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  zbMATH 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Pekka Tarjanne (1968)
Jalkaväkirykmentti 45 (jatkosota)

| Jalkaväkirykmentti 45 |
| --- | --- |
 Jalkaväkirykmentti 45 ylittämässä Muurmannin rataa vuonna 1941
Toiminnassa:  17. kesäkuuta 1941 - 30. marraskuuta 1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  jalkaväki
Koko:  rykmentti
Lempinimi:  Kolmen Kannaksen Koukkaajat
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Bertel Ikonen
Jalkaväkirykmentti 45 (JR 45) eli niin sanotut Kolmen Kannaksen Koukkaajat oli Suomen maavoimien 8. divisioonan yksikkö jatkosodassa. Se oli yksi divisioonan kolmesta jalkaväkirykmentistä eli JR 4:n ja JR 24:n lisäksi. Kyseessä oli Suomenlahden Sotilasläänin perustama joukko, johon pääosa asevelvollisista tuli Etelä-Kymenlaakson, Etelä-Uudenmaan ja Helsingin suojeluskuntapiireistä.
Jalkaväkirykmentti 45:n sotatie kulki Suomenlahden rannikolta Viipurinlahden ylitse ja osallistui Viipurin vapauttamiseen ja Porlammin motin syntyyn. Se jatkoi hyökkäystä Koivistolle, jonka vapautuksen jälkeen oli hetken aikaa ylipäällikön reservinä. Lokakuun alussa divisioona siirrettiin Maaselän kannaksen länsipuolelle osaksi II armeijakuntaa. Se hyökkäsi Seesjärven molemmin puolin ottaen haltuun Maaselän kannaksen pohjoisosan ja ryhmittyi sitten sinne puolustukseen. Divisioona siirrettiin toukokuussa 1942 Laatokan Karjalaan osaksi VI armeijakuntaa. Kesällä 1944 se viivytti Syvärinvarren puolustusasemistaan Laatokan koillispuoliseen U-asemaan asti, jossa se osallistui Neuvostoliiton hyökkäyksen pysäyttämiseen Nietjärven taistelussa.
Kutsumanimekseen divisioona sai ”Kolmen Kannaksen Koukkaajat”. Rykmentin määrävahvuus oli noin 3 600 sotilasta. Tiedossamme ei ole, montako miestä JR 45:n riveissä kaikkiaan palveli, mutta sodan aikana heistä kaatui tai katosi 554.
Jalkaväkirykmentti 45:n muistopatsas paljastettiin Kotkassa vuonna 1971.
Perustaminen

Rykmentinkomentajina olivat:
everstiluutnantti Bertel Ikonen 17. kesäkuuta 1941 – 28. toukokuuta 1942
everstiluutnantti Kaarle Kari 5. toukokuuta 1942 – 19. tammikuuta 1944
eversti Torsti Kotilainen 27. tammikuuta - 20.  marraskuuta 1944
E/JR 45, esikuntapäällikkö jääkärimajuri Armas Ylinen (25.6.1941-31.12.1942), everstiluutnantti Aarne Pietarinen (6.-16.1.1943), everstiluutnantti Aarne Pietarinen (15.-29.4.1943),
I/JR 45, komentajana kapteeni Tauno Kontula (15.6.-28.10.1941, kaatui Uunitsassa), majuri Lauri Ruokonen (7.10.1941-7.2.1942, kaatui Maaselässä Krivillä)
II/JR 45, komentajana majuri Lunnas (17.6.-20.8.1941), majuri Lauri Ruokonen (20.8.-6.10.1941), majuri Eino Pokkinen (23.3.-14.8.1942), majuri Eino Pokkinen (26.11.1942-18.1.1944),majuri Eino Pokkinen (4.2.-30.5.1944), majuri Eino Pokkinen (14.7.-26.11.1944)
III/JR 45 kapteeni/majuri Kalle Karttunen (1.1.1943-19.9.1944)
13.K/JR 45 eli Kranaatinheitinkomppania
14.K/JR 45 eli (Panssarintorjunta)Tykkikomppania
Kolonna/JR 45.
Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen ns. varusmiesrykmenttinä, joten sen varustus oli pääosin parempi kuin divisioonan muiden rykmenttien.
III/JR 45 koottiin Helsingissä Vallilassa, ja joukot siirtyivät 19.6. junakuljetuksella Oulunkylästä Haminaan.
Kotkaan pystytetty muistomerkki JR 45:n sotilaille eli Kolmen kannaksen koukkaajille. Muistomerkki on Ruotsinsalmenkadun ja Papinkadun kulmauksessa. Muistomerkin on suunnitellut kaupunginarkkitehti Lauri Heinänen vuonna 1971.
Katja Taimela

| Katja Taimela |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1974 (ikä 50) Vampula
Poliitikko
Puolue:  SDP
Asema:  kansanedustaja (2007–2023), kaupunginvaltuutettu (2001–)
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Katja Alli Maarit Taimela (o.s. Kuusisto, s. 23. marraskuuta 1974 Vampula) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana Varsinais-Suomen vaalipiiristä vuosina 2007–2023. Vuodesta 2001 Taimela on ollut myös Salon kaupunginvaltuuston jäsen.
Ura

Taimela valmistui suurtalouskokiksi Loimaan ammattikoulusta vuonna 1993. Hän on työskennellyt keittiöapulaisena Huittisten ammatti- ja yrittäjäopistossa (1993–1994) ja Salon keskuskeittiössä (1998–2005) sekä ruokapalveluvastaavana Salon lukiossa (2005). Hän on toiminut myös SMD-operaattorina Nokian Salon tehtaalla (1994–1998) ja kansanedustaja Jukka Roosin eduskunta-avustajana (2005–2007).
Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Taimela valittiin ensimmäisen kerran Salon kaupunginvaltuustoon. Hän on toiminut kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001 ja kaupunginhallituksessa vuosina 2005–2007. Tammikuussa 2012 hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Hän on ollut myös SDP:n puoluevaltuuston jäsen (2005–2008), SDP:n Varsinais-Suomen piirihallituksen jäsen (2006–2007), Salon Demarinuorten puheenjohtaja (2004–2005) ja Salon Sosialidemokraattisen Työväenyhdistyksen varapuheenjohtaja (2005–2011).
Eduskuntavaaleissa 2007 Taimela nousi eduskuntaan saatuaan 5 984 ääntä, kolmanneksi eniten neljästä Varsinais-Suomesta valitusta SDP:n edustajasta. Eduskuntavaaleissa 2011 Taimela uusi paikkansa saatuaan 8 498 ääntä, mikä oli toiseksi eniten SDP:n ehdokkaista ja kuudenneksi eniten Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Eduskuntavaaleissa 2015 Taimela valittiin kolmannelle kaudelle 6 017 äänellä. Vaalien jälkeen hänet valittiin tarkastusvaliokunnan puheenjohtajaksi. Aiemmin hän on ollut jäsen maa- ja metsätalousvaliokunnassa (2007–2015) ja työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa (2007–2015)
Eduskuntavaaleissa 2019 Taimela sai 5 734 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle eduskuntaan.
Yksityiselämä

Taimela on ollut naimisissa ja hänellä on vuonna 2002 syntynyt poika.
Pentti Tiusanen

| Pentti Tiusanen |
| --- | --- |
 Pentti Tiusanen vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1949 Kotka
Kuollut: 8. joulukuuta 2018 (69 vuotta) Kotka
Poliitikko
Puolue:  Vasemmistoliitto
Asema:  Kansanedustaja (1995–2011)
Vaalipiiri:  Kymen vaalipiiri
Pentti Uolevi Tiusanen (6. maaliskuuta 1949 Kotka – 8. joulukuuta 2018 Kotka) oli suomalainen poliitikko. Vuosina 1995–2011 hän oli Vasemmistoliiton kansanedustajana Kymen vaalipiiristä. Koulutukseltaan Tiusanen oli kirurgian erikoislääkäri.
Tiusanen oli ehdokkaana myös vuosien 1987 (Deva) ja 1991 eduskuntavaaleissa mutta jäi valitsematta. Eduskunnassa vuonna 2007 alkaneella vaalikaudella Tiusanen siirtyi ympäristövaliokunnan varapuheenjohtajaksi yli kymmenen vuotta kestäneen puheenjohtajuuskautensa jälkeen. Tämän lisäksi hän toimi Yleisradio Oy:n hallintoneuvostossa sekä varajäsenenä liikenne- ja viestintävaliokunnassa, työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa sekä Kansaneläkelaitoksen valtuutetuissa.
Tiusanen on kaikkien aikojen viidenneksi useimmin täysistunnoissa puhunut kansanedustaja.
Kunnallispolitiikassa Tiusanen toimi Kotkan kaupunginvaltuutettuna vuodesta 1980 lähtien ja kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 1993–2003. Muita luottamustehtäviä olivat muun muassa Kotkan ympäristöseuran puheenjohtajuus vuodesta 1981.
Stasin ilmiantaja

Yleisradion MOT-ohjelma paljasti tammikuussa 2001, että Tiusanen oli ainakin vuosina 1974–1975 vakoillut Itä-Saksan salaiselle poliisille Stasille. Hän piti kirjaa tuttaviensa ja itäsaksalaisen tyttöystävänsä poliittisista kannoista ja muun muassa arvioi, olivatko nämä aikeissa paeta Itä-Saksasta.
Tiusanen oli aloittanut opintonsa Itä-Saksassa sosiaalidemokraattina vuonna 1970 mutta kääntynyt vähitellen kovan linjan Moskova-mieliseksi vähemmistökommunistiksi. Vuonna 1973 hän oli esittänyt Stasin edustajalle toistuvasti kiinnostuksensa tehdä yhteistyötä Stasin kanssa. Tiusasen koodinimi oli Max. Hän ei suostunut allekirjoittamaan ilmiantajasopimusta, vaan se vahvistettiin suullisesti ja kädenpuristuksella. Tiusanen kirjoitti Stasille 90 raporttia, aina siihen asti kun hän palasi Suomeen opintojen päättyessä. Tällöin Stasi arvioi, että Tiusasen palveluita voisi Suomessa hyödyntää "toinen yhteistyöorganisaatio", joka MOT:n mukaan tarkoitti Neuvostoliiton KGB:tä.
Stasin mukaan Tiusanen tuotti arvokasta tietoa palestiinalaisista opiskelijoista, ulkomaalaisten rakkaussuhteista itäsaksalaisiin, ulkomaalaisopiskelijoiden poliittisista näkemyksistä ja muista suomalaisista – myös langettavia lausuntoja. Tiusanen puolustautui MOT-ohjelmassa toimineensa "yleisen hyvän edistämiseksi" mutta myönsi tehneensä väärin. Vasemmistoliiton puoluesihteeri Ralf Sundin mukaan Tiusasen toiminta oli "iljettävää ja tuomittavaa".
Rikosepäilyt

Tiusasta epäiltiin pakottamisesta sukupuoliyhteyteen elokuussa 2007 Tampereella vasemmistoliiton kesäkokouksen yhteydessä. Toukokuussa 2009 vasemmistoliiton Anna Kontula kertoi kirjassaan miespoliitikosta, joka raiskasi tutun naisen (tämän kieltäydyttyä seksistä ilman kondomia). Ilta-Sanomat paljasti Kontulan kuvaaman poliitikon olevan istuva kansanedustaja. Tiusanen oli aiemmin myöntänyt olleensa tuolloin kiinniotettuna mutta väitti kirjan ilmestyttyä ensin, että oli tehnyt erehdyksen muttei rikosta, ja Nelosen uutisten paljastettua hänet epäillyksi hän kieltäytyi kokonaan kommentoimasta. Poliisi lopetti tutkimukset naisen vedettyä tutkintapyynnön pois. Myöskään Kontulalta ei saatu kommenttia. Vasemmistoliitto kuuli Tiusasta mutta antoi tämän jatkaa eurovaaliehdokkaana.
Tiusasta vastaan nostettiin syyte seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja asiaa käsiteltiin Kymenlaakson käräjäoikeudessa marraskuussa 2018. Tuomio piti antaa 19. joulukuuta 2018, mutta Tiusasen kuoltua 8. joulukuuta asian käsittely raukesi.
Aiheesta muualla

.aspx Pentti Tiusanen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Pentti Tiusasen kotisivu
Pentti Tiusasen blogi
Pentti Tiusasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Vasemmistoliiton kansanedustajat
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 1995–1999 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Andersson  Apukka (1995–1998)  Helle  Huotari  Huttu-Juntunen  Huutola (1998–1999)  Immonen  Korhonen  Laakso  Laine (1996–1999)  Laaksonen  Lapintie  Leppänen  Ojala (1995)  Polvi  Puhjo  Rimmi  Saarnio (1996–1999)  Seppänen (1995)  Tiusanen  Uotila  Wahlström  Vokkolainen 
Vasemmistoryhmä (2):  Kuoppa  Tennilä 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 1999–2003 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Helle  Huotari  Huutola  Immonen  Kangas  Korhonen  Kuoppa  Laakso  Lapintie  Ojala  Polvi (2001–2003)  Puhjo  Siimes  Stenius-Kaukonen  Syvärinen  Tennilä  Tiusanen  Uotila  Valpas  Vokkolainen (1999–2001†) 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (19):  Huotari  Immonen  Kangas  Kauppila  Korhonen  Kuoppa  Laakso  Lapintie  Mustajärvi  Ojala  Polvi  Puhjo  Siimes  Sirnö  Tennilä  Tiusanen  Uotila  Valpas  Virtanen 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (17):  Andersson (2007–2008)  Arhinmäki  Kangas  Kauppila  Korhonen  Kuoppa  Kyllönen  Laakso  Lapintie  Mustajärvi  Puhjo  Sirnö  Tennilä  Tiusanen  Uotila (2008–)  Valpas  Virtanen  Yrttiaho 
1 2  Claes Andersson erosi eduskunnasta syyskuussa 2008 terveydellisten syiden vuoksi, jolloin hänen tilalleen nousi Kari Uotila.   
Kymen vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Sinikka Hurskainen
Jyri Häkämies
Anneli Kiljunen
Valto Koski
Jari Larikka
Markku Laukkanen
Reijo Paajanen
Sirpa Paatero
Markku Pakkanen
Sari Palm
Kimmo Tiilikainen
Pentti Tiusanen
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Kultasammal

| Kultasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Väkäsammalet Campyliaceae
Suku::  Kultasammalet Tomentypnum
Laji::  nitens
Kaksiosainen nimi
 Tomentypnum nitens  (Hedw.) Loeske 
Katso myös
   Kultasammal Wikispeciesissä   Kultasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultasammal eli lettokultasammal (Tomentypnum nitens) on aika kookas ja melko säännöllisesti sulkahaarainen lehtisammal. Se on väriltään kellan-kullanvihreä. Sen alapinnalla on ruskeaa juurtumahapsihuovastoa. Kultasammalen lehdet ovat selvästi pitkittäispoimuisia, kapean kolmiomaisia ja suoria. Se viihtyy lettojen kuivahkoilla mätäspinnoilla ja lähteiköissä.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kultasammal (Tomentypnum nitens)[vanhentunut linkki]
ITIS: Tomentypnum nitens (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Tomentypnum nitens (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4354537  Wikispecies: Tomentypnum nitens  BioLib: 91090  CoL: 57CVC  CNPS: 3852  EoL: 856016  EUNIS: 6068  FNA: 250099404  GBIF: 2680053  iNaturalist: 169786  IRMNG: 10342645  ITIS: 548133  NatureServe: 2.122500  NBN: NBNSYS0000158083  NCBI: 90276  NZOR: bad1cfc6-21bb-4a99-81b4-327e865ffe60  Observation.org: 17649  Open Tree of Life: 127335  Plant List: tro-35106192  PLANTS: TONI70  Tropicos: 35106192  WFO: wfo-0001150036  Laji.fi: MX.44102