stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valonkesto
Kemialliset prosessit > Foto-oksidaatio

Foto-oksidaatiossa eli valokemiallisessa hapettumisessa virittynyt väriainemolekyyli käy läpi hapettumisprosessin. Prosessissa väriaineen kromoforinen järjestelmä reagoi ilmakehän sisältämän hapen kanssa muodostaen epäkromoforisen järjestelmän, minkä vaikutuksesta väri haalistuu. Eritoten väriaineet, joiden kromoforisena osana on karbonyyliryhmä, ovat alttiita karbonyyliryhmän purkautumiselle hapettumisen vaikutuksesta.
Kemialliset prosessit > Fotoreduktio

Fotoreduktiossa eli valokemiallisessa pelkistymisessä väriainemolekyyli, jossa kromoforina toimii alkeenille tyypillinen kaksois- tai alkyynille tyypillinen kolmoissidoksia sisältävä tyydyttymätön hiiliketju, altistuu vedylle ja pelkistyessään muodostaa tyydyttyneen yhdisteen. Tyydyttymisen seurauksena kromoforinen järjestelmä lyhenee, minkä vaikutuksesta väri haalistuu.
Kemialliset prosessit > Fotosensitisaatio

Kun selluloosapohjainen värjätty materiaali altistetaan auringonvalolle, väriaineet erottavat selluloosasta vetyä, mikä aiheuttaa selluloosapohjaisen materiaalin pelkistymisen. Tällöin tapahtuu fotosensitisaatio eli valokemiallinen herkistyminen. Samanaikaisesti väriaineet käyvät läpi hapettumisreaktion ilmakehän sisältämän hapen vaikutuksesta, mistä seuraa väriaineen foto-oksidaatio. Tällaisesta reaktiosta seuraa niin värin haalistuminen kuin materiaalin lujuuden heikkeneminen.
Kemialliset prosessit > Fototenderöinti

Fototenderöinnissä eli valokemiallisessa kilpailutuksessa materiaalista siirtyy UV-valon vaikutuksesta vetyä väriainemolekyylille, mikä aiheuttaa väriainemolekyylin pelkistymisen. Vedyn erottaminen materiaalista altistaa materiaalin hapettumiselle.
Standardit ja mitta-asteikot

Valonkeston määrittelemiseen käytetään Blue Wool -asteikkoa tai ASTM:n (engl. American Standard Test Measure) määrittelemää asteikkoa. Blue Wool -asteikolla valonkesto ilmoitetaan numeerisena arvona välillä 1–8. 1 on erittäin heikko ja 8 maksimaalinen valonkesto.  ASTM-asteikolla valonkesto määritellään välillä I–V. I on erinomainen valonkesto ja vastaa Blue Wool -asteikon arvoja 7–8. V on erittäin heikko valonkesto ja vastaa Blue Wool -asteikon arvoa 1.
Konkreettinen valonkesto riippuu auringon säteilyn voimakkuudesta, joten valonkestoon vaikuttaa myös maantieteellinen sijainti, vuodenaika ja altistussuunta. Seuraavassa taulukossa esitetään viitteelliset suhteet mitta-asteikoiden valonkestoarvojen ja valonkeston ajallisesta suhteesta suorassa altistuksessa sekä tavanomaisissa näyttelyolosuhteissa: etäällä ikkunoiden välittömästä läheisyydestä, epäsuorassa auringonvalossa, asianmukaisesti kehystettynä.
| Sanallinen määritelmä>  | Vertailuasteikot> Blue Wool -arvo | Vertailuasteikot> ASTM-arvo | Suora altistus> Kesä | Suora altistus> Talvi | Tavanomaiset näyttelyolosuhteet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| erittäin heikko valonkesto | 1 | V |  |  | alle 2 vuotta |
| heikko valonkesto | 2 | IV |  |  | 2–15 vuotta |
| vaihteleva valonkesto | 3 | IV | 4–8 päivää | 2–4 viikkoa | 2–15 vuotta |
| tyydyttävä valonkesto | 4 | III | 2–3 viikkoa | 2–3 kuukautta | 15–50 vuotta |
| hyvä valonkesto | 5 | III | 3–5 viikkoa | 4–5 kuukautta | 15–50 vuotta |
| erittäin hyvä valonkesto | 6 | II | 6–8 viikkoa | 5–6 kuukautta | 50–100 vuotta |
| erinomainen valonkesto | 7 | I | 3–4 kuukautta | 7–9 kuukautta | yli 100 vuotta |
| maksimaalinen valonkesto | 8 | I | yli 1,5 vuotta | yli 1,5 vuotta | yli 100 vuotta |
Testimenettely

Suhteellista haalistumisen määrä voidaan mitata ja tarkastella standarditestiliuskoilla. Blue Wool -testin työnkulussa yhtä esimerkkiliuskasarjaa säilytetään valolta suojattuna. Toinen vastaava testiliuskasarja altistetaan testattavien näytteiden kanssa samanaikaisesti standardissa määritellyn valonlähteen vaikutukselle. Esimerkiksi jos väriaineen valonkestoksi ilmoitetaan Blue Wool -asteikolla 5, sen voidaan odottaa haalistuvan saman verran kuin testiliuskasarjan liuska numero 5. Testin onnistuminen varmistetaan vertaamalla testiliuskasarjaa valolta suojattuna säilytettyyn esimerkkiliuskasarjaan.
Painoteollisuudessa

Painoväreissä käytetään pääasiassa orgaanisia pigmenttejä, joten painotuotteen värien muuttuminen ja haalistuminen auringon UV-säteilyn vaikutuksesta on usein vain ajan kysymys. Syynä käytölle on muun muassa epäorgaanisiin pigmentteihin verrattuna edullinen hinta. Epäorgaanisten pigmenttien hiukkaskoko on myös usein orgaanisia pigmenttejä suurempi, eivätkä kaikki epäorgaaniset pigmentit näin ollen sovellu käytettäväksi offset-painatuksessa.
Silkkipainossa pigmentin hiukkaskoko ei ole rajoittava tekijä. Niinpä se onkin suosittu painomenetelmä erinomaista valonkestoa vaativiin painotöihin. Myös värikerroksen paksuus vaikuttaa pigmentin määrän kautta värin valonkestoon. Silkkipainolla painettu värikerros on offset-menetelmällä painettua kerrosta paksumpi, eli se sisältää enemmän pigmenttiä alaa kohti. Tämä johtaa parempaan valonkestoon, vaikka kussakin menetelmässä käytettävä painoväri perustuisi samaan pigmenttiin.
Värejä sekoitettaessa valonkestoltaan heikomman värin valonkestotaso määrittelee koko värin valonkeston. Toisen pigmentin häviäminen johtaa sävyn muuttumiseen kohti kestävämmän pigmentin sävyä. Toisaalta jos halutaan varmistaa, että väristä jää näkyviin edes jotain, vaikka sen pääasiallinen pigmentti haalistuisi, voidaan väriin sekoittaa valonkestoltaan hyvää pigmenttiä.
Aiheesta muualla

Pupulandia: Onko taide ikuista – tai kuuluuko sen olla?
Ammattikorkeakoulun opasteen kaakkoon suunnattu puoli, jossa aamunkoitteesta iltapäivään vaikuttava suora auringonvalo on haalistanut värit oppilaitoksen liikemerkistä.
Opasteen luoteeseen suunnattu puoli, jossa liikemerkin värit erottuvat yhä selkeästi.
Seychellien kansalliskokous

| National Assembly   Assemblée nationale |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Historia
Perustettu:  1993
Johto
Puhemies:  Roger Mancienne (LDS)
Kokoonpano
Edustajia:  35
 
Puolueet:       LDS (25)       USP (10)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  22.–24. lokakuuta 2020
Seuraavat vaalit:  viimeistään 2024
Kokouspaikka
 Parlamenttitalo sisältä vuonna 2016.
 Kansan talo, Victoria
Kotisivut
 http://nationalassembly.sc
Seychellien kansalliskokous (kreoliksi Lasanble Nasyonal sesel, ransk. Assemblée nationale des Seychelles, engl. National Assembly of Seychelles) on Seychellien lainsäädännöllinen elin. Sen edustajat valitaan viiden vuoden välein pidettävissä vaaleissa.
Maan perustuslaki (kpl. VI, art. 78) ei määrittele mitään kiinteää määrä edustajille. Vuoden 2016 vaaleissa tarjolla oli 33 paikkaa.
Nykyisellään parlamentti on perustettu uudelleen vuonna 1993. Tuolloin päättyi Seychellien kansan progressiivisen rintaman (USP:n edeltäjä) johtama yksipuoluejärjestelmä ja uusin perustuslaki astui voimaan.
Seychellien puoluekenttää ovat hallinneet vuodesta 1993 asti USP ja Seychellien kansanpuolue (SNP). SNP muodosti yhdessä muiden oppositiopuolueiden kanssa vaaliliiton Linyon Demokratik Seselwa (LDS), joka rekisteröityi myöhemmin puolueeksi.
Lokakuussa 2020 parlamentin puhemieheksi valittiin Roger Mancienne.
Vanhankaupunginselkä

| Vanhankaupunginselkä |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Helsinki 
Koordinaatit:  60°12′N, 25°00′E
Mittaustietoja
 fiVanhankaupunginselkä 
Vanhankaupunginselkä (ruots. Gammelstadsfjärden) on Helsingin kantakaupungin itäpuolella sijaitseva merenlahti, jota ympäröivät Hermannin, Toukolan (Arabianrannan alue), Viikin, Herttoniemen ja Kulosaaren kaupunginosat. Lahden pohjoisosaan laskee Vantaanjoki, jonka suulle Vanhankaupunginkosken kupeeseen, nykyisen Vanhankaupungin alueelle Helsinki alun perin vuonna 1550 perustettiin.
Vanhankaupunginselän pohjoisosasta 316 hehtaarin kokoinen alue kuuluu EU:n Natura 2000 -luonnonsuojeluohjelmaan. Tästä 254 hehtaaria on luonnonsuojelualuetta. Luonnonsuojelualueen läheisyydessä sijaitsee myös tärkeitä Helsingin kaupungin ulkoilu- ja liikuntakohteita sekä Viikin Arboretum.
Nimitys

Lahdesta käytettiin 1600-luvulla nimeä Helsingfors fjärden (Helsingin selkä). Nimi Gammelstadsfjärden tuli käyttöön 1700-luvulla, joskin ajoittain käytettiin myös nimeä Gumtäkts fjärden (Kumpulan selkä). Suomalainen nimi Vanhankaupunginselkä tuli käyttöön 1800-luvun lopulla ja virallistettiin vuonna 1909. Lahden pohjoisosasta on käytetty myös nimeä Latokartanonlahti (ruots. Ladugårdsviken).
Linnut ja kalat

Alueella on havaittu kaikkiaan 285 lintulajia, joista 114 on pesinyt alueella viimeisten kymmenen vuoden aikanamilloin?. Pesivien parien määrä on lähes 2 500.
Lahdella esiintyy sekä makean veden kalalajeja että merilajeja. Lahden pohjukkaan laskeva Vantaanjoki on monille kalalajeille tärkeä kutupaikka, ja muun muassa lohi, taimen ja siika pyrkivät koskea pitkin ylävirtaan kutupaikoille. Kalastetettavia saalislajeja ovat erityisesti hauki ja kuha.
Vanhankaupunginlahden kaloissa on kuitenkin todettu merkittäviä pitoisuuksia PFAS-yhdisteitä, joilla voi olla terveyttä ja kehitystä heikentäviä vaikutuksia sikiöihin ja pieniin lapsiin. Sen vuoksi Helsingin kaupunki suosittelee, että erityisesti riskiryhmät eli raskaana ja hedelmällisessä iässä olevat sekä lapset ja nuoret eivät syö alueelta kalastettuja haukia ja isoja ahvenia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanhankaupunginselkä Wikimedia Commonsissa
Viikin luonto -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ympäristöministeriön Vanhankaupunginlahti-sivu
Helsingin kaupungin ympäristökeskuksen sivu Vanhankaupunginlahden ja Laajalahden kosteikoista (Arkistoitu – Internet Archive)
Tietoa Vanhankaupunginlahdesta Viikin kampuksen sivuilla
Kirjallisuutta

Lehtonen, Leo: Lintuparatiisi pääkaupungin liepeillä: Vanhankaupunginlahti ja sen linnusto.  Porvoo:  WSOY, 1945.
Lehtonen, Leo: Helsingin lintuparatiisi: Vanhankaupunginlahti-Viikki.  Porvoo:  [omakustanne], 1998.  ISBN 952-91-0326-3
Mikkola-Roos, Markku & Yrjölä, Rauno (toim.): Viikki: Helsingin Vanhankaupunginlahden historiaa ja luontoa.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1714-6
Vantaanjoen suistoalue Vanhankaupunginselällä kuvattuna Matinkaaren sillalta.
Vanha Uppsala

Vanhan Uppsalan kirkko.
Kuningaskummut.
Vanha Uppsala (ruots.    [- ɵpːˈsɑːla] (ohje), Gamla Uppsala, vanh. ja aik. suom. -Upsala) on pitäjä, entinen kunta ja entinen taajama sekä Uppsalan kaupungin entinen keskusta Uplannissa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee viisi kilometriä Uppsalan nykyisestä keskustasta pohjoiseen.
Vanhassa Uppsalassa on laaja tasanko, jossa on vanha kivikirkko ja kolme valtavaa hautakumpua kansainvaellusajalta (400–500-luvulta), jotka kuuluvat Ruotsin tunnetuimpiin muinaisjäännöksiin. Alueella sijaitsivat myös Moran kivet, jotka toimivat Ruotsin kuninkaiden kruunauspaikkana ainakin keskiajalla.
Vanha Uppsala oli etenkin ennen kristinuskoa merkittävä keskus, jonka kuuluisia pakanallisia juhlia Adam Bremeniläinen kuvasi vuonna 1070. Vanha Uppsala oli Ruotsin arkkipiispanistuimena vuodesta 1164 vuoteen 1273, jolloin arkkipiispainistuin siirrettiin Östra Arosiin, josta myöhemmin tuli nykyinen Uppsala.
Kuningaskummut

Kolmea Vanhan Uppsalan suurta 400–500-luvuille ajoitettua vierekkäistä hautakumpua kutsutaan kuningaskummuiksi. Niitä pidetään Ruotsin vanhimpana kansallisena symbolina, ja niillä on jopa kuvitettu Ruotsin kansallisidentiteetistä kertovien kirjojen kansia.
Kumpujen uskottiin pitkään sisältävän myyttisten ensimmäisten Ynglinga-kuninkaiden jäännökset, kuten Yngligatal-runon perusteella on päätelty. Tulkintaa ei nykyisin pidetä uskottavana, ja uudemman tutkimuksen mukaan ainakin yhteen kumpuun onkin haudattu nainen tai nainen ja nuori mies.
Kirkko

Ruotsin arkkipiispanistuimena vuoteen 1273 asti toiminutta vanhan Uppsalan kirkkoa alettiin rakentaa luultavasti jo 1000-luvulla, mutta se saatiin valmiiksi 1100-luvulla. Kivikirkkoa saattaa olla edeltänyt puukirkko ja mahdollisesti paikalla on aiemmin sijainnut pakanallinen temppeli. Vuoden 1240 tulipalon jälkeen osa kirkosta hävitettiin, mutta kuisti ja sakaristo lisättiin. Holvi ja liitumaalaukset tehtiin 1400-luvulla. Kirkon puuveistoksiin kuuluvat krusifiksit 1100-, 1200- ja 1400-luvuilta.
Pitäjä ja taajama

Gamla Uppsalan maalaiskunta liitettiin Uppsalan kaupunkiin vuonna 1947. Gamla Uppsala on myös entinen taajama, joka on sittemmin kasvanut yhteen muun Uppsalan taajaman kanssa.
Väestönkehitys

| Gamla Uppsalan taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 244 | 1 244 |
| 1965 | 1965 |    | 1 180 | 1 180 |
| 1970 | 1970 |    | 1 562 | 1 562 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Gamla Uppsala kasvoi yhteen Uppsalan kanssa vuonna 1975.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Riksantikvarieämbetet: Gamla Uppsalas historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Kosketuksissa

| Kosketuksissa> Testről és lélekről |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ildikó Enyedi
Käsikirjoittaja:  Ildikó Enyedi
Tuottaja:   Ernő Mesterházy  András Muhi  Mónika Mécs 
Säveltäjä:  Ádám Balázs
Kuvaaja:  Máté Herbai
Leikkaaja:  Károly Szalai
Tuotantosuunnittelija:  Imola Láng (käännä suomeksi)
Pääosat:  Géza Morcsányi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Unkari
Tuotantoyhtiö:  Inforg-M&M Film (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Mozinet Netflix
Ensi-ilta:   2017-02-1010. helmikuuta 2017 (Berliini)  2017-03-022. maaliskuuta 2017 (Unkari)  2017-12-2929. joulukuuta 2017 (Suomi)  
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  unkari
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kosketuksissa (unk. Testről és lélekről) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut unkarilainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Ildikó Enyedi.
Kosketuksissa sai ensi-iltansa 10. helmikuuta 2017 Berliinin elokuvajuhlilla, jossa se palkittiin Kultaisella karhulla. Elokuva on Unkarin ehdokas parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 2018 gaalassa.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Pertti Avola: 
Hufvudstadsbladet Sara Ehnholm Hielm:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kosketuksissa Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Kosketuksissa Metacriticissä. (englanniksi)
Islantilaiset

| Íslendingar Islantilaiset |
| --- | --- |
 1. rivi: Jóhanna Guðrún Jónsdóttir • Jón Sigurðsson • Egill Skallagrímsson • Davíð Oddsson 2. rivi: Jónas Hallgrímsson • Björk • Arngrímur Jónsson • Erik Punainen  3. rivi: Jóhanna Vala Jónsdóttir • Alexandra Ívarsdóttir • Ólafur Ragnar Grímsson • Jóhanna Sigurðardóttir
Väkiluku:  450 000
Asuinalueet:   Islanti 295 672   Kanada 88 875  Yhdysvallat 	42 716   Norja 8 982  Tanska 8 725
Kielet:  islannin kieli
Uskonnot:  luterilaisuus,uuspakanuus
Islantilaiset on pääasiallisesti Islannissa asuva kansa. Islantilaiset polveutuvat viikingeistä. Heitä arvioidaan olevan suunnilleen 450 000. Islannin ohella heitä asuu Pohjois-Amerikassa ja noin 15 000 henkeä Tanskassa. Islantilaisten äidinkieli on islanti, joka on pohjoisgermaaninen kieli. Uskonnoltaan islantilaiset ovat pääosin luterilaisia.
Islannista

Islantilaisilla on ollut myrskyisä menneisyys. Islannin saaren kehittyminen on ollut sen historian aikana hidasta johtuen saarta hallinneiden valtioiden vähäisestä kiinnostuksesta sitä kohtaan. Islantia ovat hallinneet 1200-luvun jälkeen vuoron perään Norja, Tanska-Norja ja Tanska. Näiden valtakautena Islannin yhteydet ulkomaailmaan olivat hyvin vähäiset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Islantilaiset Wikimedia Commonsissa
To the Bone (elokuva)

| To the Bone |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Marti Noxon
Käsikirjoittaja:  Marti Noxon
Tuottaja:   Julie Lynn  Bonnie Curtis  Karina Miller  Andrea Iervolino  Monika Bacardi 
Säveltäjä:  Fil Eisler
Kuvaaja:  Richard Wong
Leikkaaja:  Elliot Greenberg
Pääosat:   Lily Collins  Keanu Reeves  Carrie Preston  Lili Taylor  Alex Sharp  Liana Liberato 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   2017-01-2222. tammikuuta 2017 (Sundance)  
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
To the Bone on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Marti Noxon. Sen pääosia esittävät Lily Collins ja Keanu Reeves. Elokuva kertoo anoreksiaa sairastavasta naisesta (Collins), joka tapaa nuorisoryhmää johtavan epätavanomaisen lääkärin (Reeves).
To the Bone sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 22. tammikuuta 2017.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lily Collins   | … |  Ellen   |
|  Keanu Reeves   | … |  Dr. William Beckham   |
|  Carrie Preston   | … |  Susan   |
|  Lily Taylor   | … |  Judy   |
|  Alex Sharp   | … |  Luke   |
|  Liana Liberato   | … |  Kelly   |
Aiheesta muualla

To the Bone (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Valtatie 2

Valtatie 2 on Vihdin Palojärveltä Forssan kautta Porin Mäntyluotoon johtava valtatie. Tien pituus on 227 kilometriä. Tie on lyhyitä nelikaistaisia osuuksia lukuun ottamatta kaksikaistainen ja liikennemääriinsä nähden kapea. Tietä parannettiin useasta kohdasta vuosien 2006–2009 välisenä aikana. Tien eteläisin kilometri Palojärvellä on moottoritietä (aikaisemmin moottoriliikennetietä), joka liittyy valtatie 1:een.
Reitti

Tie kulkee sulkuihin merkittyjen kuntien alueella, mutta ei kuntakeskuksen kautta.
Vihti
Palojärvi
Nummela
Kirkonkylä
Karkkila
Karkkila
(Lohja)
Loukku
(Somero)
(Tammela)
Forssa
(Jokioinen)
Humppila
Humppila
(Loimaa)
(Punkalaidun)
Kanteenmaa
Huittinen
Huittinen
Kokemäki
Peipohja
Harjavalta
Harjavalta
Nakkila
Ulvila
Pori
Pori
Mäntyluoto
Perusparannus

Vuosina 2006–2009 tietä parannettiin useassa kohteessa. Perusparannushankkeen urakoitsijana oli Skanska Infra Oy. Korjauspaketissa parannettiin joitain risteyksiä ja rakennettiin ohituskaistoja sekä joitain nelikaistaisia osuuksia. Suurimmat muutokset tehtiin Paavolan eritasoliittymässä Forssassa, jonka vanha silta uusittiin kokonaan ja Harjavallan Torttilassa sekä Kokemäen Peipohjassa rakennettiin kokonaan uusi eritasoliittymä. Jokioisten kohdalle rakennettiin lentokoneiden varalaskupaikka.
Vuoden 2012 aikana tieosuutta Karkkilasta Loukkuun (Lohja) levennettiin. Levennyksen myötä tieosuuden nopeusrajoitus voidaan nostaa 100 km/h:een aiemmasta 80 km/h:sta. Levennystyötä on jatkettu myös 2013.
Tiehankkeita > Porin Keskusta

Valtatie 2 on tarkoitus muuttaa nelikaistaiseksi Tiilimäen ja Korven eritasoliittymien välillä vuoteen 2030 mennessä. Työt on tarkoitus aloittaa 2026.
Tiehankkeita > Pori - Huittinen

Valtatie 2 on tarkoitus muuttaa nelikaistaiseksi välillä Friitala - Harjavalta. Samalla rakennetaan Haistilan ja Ruskilan eritasoliittymät. Työt on tarkoitus saada valmiiksi vuonna 2030.
Historiaa > Vanha reitti

Helsingin ja Porin välinen reitti sai numeron 2 vuoden 1938 tienumeroinnissa. Tuolloin reitti kulki aluksi valtatien 1 yhteydessä Nummen Saukkolaan, josta edelleen nykyisten teiden 1253, 125 ja 280 kautta Somerolle. Sieltä kakkostie jatkoi nykyisiä teitä 52 ja 213 pitkin Loimaalle sekä teiden 213, 2101 ja 41 vanhaa reittiä Huittisiin. Huittisten Lauttakylästä tie eteni osin nykyistä valtatie 2:n linjausta pitkin Huittisten Ronkankulmaan, ja sieltä Ronkantien kautta Kokemäen Risteelle. Kokemäen ja Porin välisen osuuden vanha kakkostie kulki aluksi nykyisiä yhdysteitä 2470, 2463 ja 2453 pitkin Nakkilaan, josta edelleen Haistilan ja Friitalan kautta Poriin.
Forssan yhteydet Helsingin suuntaan kulkivat ennen tien uudelleenrakentamista kantatietä 54 (Loppi–Forssa–Jokioinen) pitkin.
Historiaa > Nykyinen valtatie 2

Uuden valtatien alkuosa Helsingistä Karkkilaan rakennettiin vuosien 1942 ja 1957 välisenä aikana, ja osuus Karkkilasta Poriin valmistui 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Helsingin ja Karkkilan välinen tieosuus jouduttiin rakentamaan varsin epätasaiseen maastoon, minkä vuoksi sille tuli runsaasti kallioleikkauksia. Sosialidemokraattien johtava poliitikko Väinö Tanner omisti maatilan Espoon pohjoisosassa ja hänen kerrottiin vaikuttaneen tien linjaukseen, minkä vuoksi tieosuutta kutsuttiin aikoinaan yleisesti "Tannerin tieksi".
Tie rakennettiin sen ajan normien mukaisesti noin kahdeksan metrin levyiseksi ja se on näin ollen uudempia valtateitä kapeampi. Tien valmistumisen jälkeen todettiin, että alkupää Kehä III:lta Vihdin Olkkalaan oli ongelmainen sen mutkaisuuden ja mäkisyyden takia. Siksi rakennettiin 1970-luvun puolivälissä tielle uusi, hieman pidempi mutta sujuvampi linjaus Turunväylältä Vihdin Palojärveltä Olkkalaan. Vanha tien alkuosa, nimeltään Vihdintie, muutettiin seututieksi 120. Jäljelle jäänyt ongelmallinen osuus Olkkalasta Karkkilaan valmistui vuonna 1997 ohituskaistatieksi. Myös Porin ja Friitalan välinen seitsemän kilometrin pituinen osuus levennettiin 1990-luvun loppupuolella nelikaistaiseksi ohituskaistatieksi.
Tieosuus Porista Mäntyluotoon numeroitiin valtatieksi vasta vuonna 1996. Tien entinen numero oli 265. Kyseinen tieosuus on suora mutta muuhun valtatiehen verrattuna kapea. Nopeusrajoitus Pori–Mäntyluoto-välillä on enimmillään 80 km/h.
Joukkoliikenne

Valtatie 2:lla on tiheä linja-autoliikenne: pikavuoroliikenne on päiväaikaan tunneittaista. Liikennettä hoisivat vuosikymmenien ajan porilainen Satakunnan Liikenne ja Huittisista liikennöinyt Lauttakylän Auto. Vuonna 2008 Lauttakylän Auto fuusioitiin Satakunnan Liikenteeseen. Vuonna 2013 Helsinki–Pori-pikavuoroliikenteen aloitti silloinen Onnibus Oy, jonka toimintaa jatkavat vuonna 2014 OnniBus.com Oy ja PoriExpress. Nykyään suurimman osan liikeenteestä ajaa Koiviston Auto Onnibus-brändin alla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtatie 2 Wikimedia Commonsissa
Liittymät Palojärveltä Mäntyluotoon
Suunnitellut liittymät osuudella Nummela–Karkkila
Suunnitellut liittymät osuudella Kokemäki–Ulvila
Välimatkataulukko
| (km) | Helsinki    |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Palojärvi | 38 | Palojärvi |  |  |  |  |  |  |
| Nummela | 46 | 8 | Nummela |  |  |  |  |  |
| Forssa | 116 | 78 | 70 | Forssa |  |  |  |  |
| Humppila | 136 | 98 | 90 | 20 | Humppila |  |  |  |
| Huittinen | 180 | 142 | 134 | 64 | 44 | Huittinen |  |  |
| Pori | 242 | 204 | 196 | 126 | 106 | 62 | Pori |  |
| Mäntyluoto | 265 | 227 | 219 | 149 | 129 | 85 | 23 | Mäntyluoto |
Valtatiet 1–29
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   
   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Valtatie 2:n liittymä Vihdissä Nummelan kohdalla. Maisemaa hallitsee Jorma Valkaman suunnittelema maisemapylväs vuodelta 2003.
Valtatien 2 nelikaistaista osuutta Porin Honkaluodossa.
Jimmy Van Heusen

| Jimmy Van Heusen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1913 Syracuse, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 6. helmikuuta 1990 (77 vuotta) Rancho Mirage, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  James Van Heusen, Ada Kurtz, Jimmy Van Heusen, Arthur Williams ja Kurt Adams 
Tyylilajit:  popmusiikki 
Soittimet:  piano 
Aiheesta muualla
www.jimmyvanheusen.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
James ”Jimmy” Van Heusen, alun perin Edward Chester Babcock (26. tammikuuta 1913 Syracuse, New York, Yhdysvallat – 6. helmikuuta 1990), oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sävelsi musiikkia Broadway-näytelmiin ja Hollywood-elokuviin ja voitti urallaan parhaan laulun Oscar-palkinnon neljä kertaa. 
Van Heusenin kanssa toimineista sanoittajista pitkäaikaisimmat olivat Johnny Burke ja Sammy Cahn.
Frank Sinatra käytti repertuaarissaan paljon Van Heusenin materiaalia ja nauhoitti uransa aikana yli 70 tämän sävellystä. Sinatran nauhoittamiin Van Heusenin menestyskappaleisiin kuuluvat muun muassa ”Polka Dots and Moonbeams”, ”Love and Marriage”, ”Come Fly with Me” ja ”Pocketful of Miracles”. Myös Bing Crosby käytti elokuvissaan runsaasti Van Heusenin musiikkia.