stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Krakovan vapaakaupunki
Historia > Krakovan kansannousu

Marraskuun kansannousu epäonnistui, mutta puolalaisten kapinahenki jatkoi kasvuaan 1830-luvulla. Krakova toimi linkkinä Puolan ja tuolloin paljolti Pariisissa asuneiden puolalaisten johtajien välillä. Poliittisen tilanteen takia Itävalta ja Venäjä pitivät armeijansa lähellä vapaakaupungin rajoja ja vuonna 1836 poliisin murha toimi syynä Itävallan joukkojen toteuttamalle miehitykselle. 500 paikallista karkotettiin Triesten sataman kautta Yhdysvaltoihin ja toinen vastaava tapaus toimi jälleen syynä uusille sortotoimenpiteille vuonna 1838. Itävalta vetäytyi vapaakaupungista vuonna 1841, mutta armeijan joukot pidettiin edelleen sen lähettyvillä. Presidentin virkaan valittiin itävaltalaisia mielistellyt Jan Schindler. Vallankumoukselliset alkoivat puolestaan suunnitella uutta kapinaa. Odotettu kapina käynnistyikin 20. helmikuuta 1846, jolloin väkijoukot alkoivat pystyttää barrikadeja kaupungin kaduille. 22. helmikuuta annettiin julistus kansallisen hallituksen perustamisesta ja kaksi päivää myöhemmin yksi sen kolmesta jäsenestä, Jan Tyssowski, julisti itsensä diktaattoriksi. 26. päivä noin 6 000 miehen vapaaehtoisista koottu kansalliskaarti hyökkäsi Galitsian, jossa Itävallan armeija voitti sen Gdówin taistelussa. 27. päivä Michał Wiszniewski johti epäonnistunutta oikeistolaista vallankaappausta ja vasemmistolainen Edward Dembowski johti uskonnollista menoa Itävaltaan johtavalla Podgórzen sillalla. Dembowski sai surmansa sillalla itävaltalaisten luodeista ja 4. marraskuuta Tyssowski antautui jäljellä olevine kannattajineen Preussille. Samana päivänä vapaakaupunkiin etenevät Venäjän ja Itävallan joukot kohtasivat Krakovan torilla.
Kapinan seurauksensa vapaakaupunki lakkautettiin. Marraskuussa 1846 Itävalta ja Venäjä solmivat sopimuksen, jolla Krakova liitettiin Itävallan hallitsemaan Galitsiaan. Itävallan keisari lisäsi Krakovan suuriruhtinaan arvon pitkään arvonimien listaansa. 1 200 puolalaista pidettiin ja satoja pidettiin sittemmin vankeina Kufsteinin linnoituksessa. Preussille antautuneen Tyssowskiin sallittiin sittemmin muuttaa Yhdysvaltoihin. Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska esittivät turhaan protestinsa Wienin sopimuksen rikkomisesta.
Maantiede ja väestö

Krakovan vapaakaupungin alue käsitti noin 50 kilometriä leveän alueen Veikselin varrella. Pinta-alaa vapaakaupungilla oli kokonaisuudessaan 1 164 km² ja siihen kuului itse Krakovan kaupungin lisäksi Chrzanówin, Trzebinian ja Nowa Góran pikkukaupungit ja 224 kylää. Alue rajautui lännessä Preussin hallitsemaan Sleesiaan, Venäjän Kongressi-Puolaan pohjoisessa ja Itävallan Galitsiaan Veikselin etelärannan puolella. Vuonna 1843 alueella asui yhteensä noin 145 000 asukasta, joista noin 80 % oli katolilaisia ja 20 % juutalaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krakovan vapaakaupunki Wikimedia Commonsissa
Vapaakaupungin perustuslain luovutus, maalannut Józef Brodowski.
Puolalaisten hyökkäys venäläisiä vastaan Proszowicessä, maalannut Juliusz Kossak.
Koutokeinon kansannousu

| Koutokeinon kansannousu |
| --- | --- |
 Koutokeino 1800-luvulla
Paikka:   Norja, Koutokeino
Ajankohta:  7.–8. marraskuuta 1852
Kuolleita:  4
Epäilty/epäillyt:  Koutokeinon hurmos Aslak Hætta  Mons Somby
Tekoväline:  Nuijat ja halot
Koutokeinon kansannousu oli Pohjois-Norjan Koutokeinossa (norjaksi Kautokeino, pohjoissaameksi Guovdageaidnu) 8. marraskuuta 1852 tapahtunut saamelaisten kansannousu. Kansannousu alkoi, kun joukko saamelaisia tappoi paikallisen kauppiaan ja nimismiehen, ja loppui toisen saamelaisjoukon vangittua kapinoitsijat.
Kansannousun päätekijät Aslak Hætta ja Mons Somby tuomittiin kuolemaan kansannousun aikana tapahtuneista kahdesta taposta, tuhotöistä ja pahoinpitelystä. Näkemykset kapinasta vaihtelevat: jotkut väittävät sitä yksinomaan radikaalin uskonnollisen liikkeen aiheuttamaksi, mutta jotkut pitävät sitä osana suurempaa saamelaisten kansallista heräämistä.
Saamelainen Nils Gaup ohjasi vuonna 2008 ensi-iltaan tulleen elokuvan Kautokeinon kapina, joka kuvaa kansannousua kapinoitsijoiden näkökulmasta.
Kansannousun tausta

Kapinan taustalla oli useita tekijöitä. Saamelaisten olot Koutokeinossa olivat vaikeat. Poronhoito oli vaikeutunut huomattavasti norjalaisten uudisasukkaiden tultua alueelle.  Perinteiset talvilaidunnusalueet jäivät monien ulottumattomiin, kun Suomen ja Norjan raja suljettiin vuonna 1852. Venäjä lakkautti syksyllä 1852 Norjan saamelaisten oikeudet talvilaiduntamiseen ja kalastukseen Suomen puolella. Norjassa jokivarsille muuttaneet talonpojat estivät saamelaisia kalastamasta Jäämereen laskevien jokien parhailla kalapaikoilla. Porvarien ja talonpoikien harjoittama viinakauppa aiheutti sosiaalisia ongelmia ja saamelaisten yhteisöt kärsivät pahasta alkoholismista. Tilanne herätti ja provosoi Koutokeinon saamelaisissa hurmahenkisyyttä ja aggressiota.
Lestadiolaisuus sai jo vuonna 1847 paljon saamelaisia kannattajia myös Koutokeinossa. Keväällä 1849 Laestadius muutti Ruotsin Kaaresuvannosta Pajalaan, joka oli paljon kauempana Koutokeinosta. Koutokeinolaiset lestadiolaiset alkoivat käydä kuuntelemassa juuri lestadiolaistuneen Muonion kirkkoherran J. F. Liljebladin saarnoja. Jo talvella 1849–1850 Koutokeinon saamelaisten lestadiolaisten käytöksessä ja uskonelämässä alkoi näkyä huolestuttavaa hurmahenkisyyttä, röyhkeyttä ja aggressiivisuutta. Ilmiötä esiintyi myös Kuttasen kylässä. Saamelaisten keskuudessa alkoi esiintyä kolmen kyynärän jumalan oppia, jonka mukaisesti osa piti itseään kristuksena ja jumalana sekä niin pyhinä, etteivät he tarvinneet enää synninpäästöä.
1850-luvun alussa syntyi lestadiolainen äärilahko Koutokeinon hurmos, joka asettui vastustamaan Norjan hallitusta ja paikallista kirkkoa. Ensimmäiset levottomuudet alkoivat jo kesällä 1851, kun joukko Koutokeinon hurmoksen jäseniä kävi Kieruassa ja Koutokeinossa jumalanpalvelukseen osallistuneiden kimppuun. 22 saamelaista tuomittiin rangaistuksiin, jotka vaihtelivat kahden vuoden pakkotyöstä viiden päivän arestiin sekä sakkoihin. Pidätettyjen joukossa olivat tulevan kapinan johtajat Aslak Jakobsen Hætta (1825–1854)selvennä ja Mons Somby (1825–1854). Raskaimmat tuomiot saaneita pidettiin selleissä kuukausia ennen tuomioita.selvennä Erityisesti katkeruutta herätti se, että tuomittujen piti maksaa sakkojen lisäksi kaikki oikeudenkäynnin kustannukset, mikä ajoi monet perheet vararikkoon.
Kapina

Vuonna 1852 Hætta, Somby ja joukko Koutokeinon hurmosliikkeeseen kuuluneita saamelaisia kokoontui paikalliseen siidaan aiemmissa levottomuuksissa pidätettyjen perheiden kanssa. Sunnuntaina 7. marraskuuta 35 aikuisen ja 22 lapsen joukko lähti kohti Koutokeinoa. He pysähtyivät Mortasin kylässä, jonka asukkaita he yrittivät saada mukaan kapinaan.
Seuraavana aamuna maanantaina 8. marraskuuta 1852 saamelaisten hurmahenkisyys ja vihamielisyys kärjistyivät, kun kapinalliset saapuivat Koutokeinon kirkonkylään. Hyökkääjät surmasivat viinakauppias Carl Johan Ruthin (1818–1852). Kun nimismies Lars Johan Buchtin (1813–1852) tuli apuun, hänetkin tapettiin. Väkijoukko sytytti Ruthin talon tuleen. Talon muut asukkaat vietiin paikalliseen pappilaan, jossa myös pastori Fredrik Waldemar Hvoslef ja pappilan henkilökunta otettiin kiinni. Vangit piestiin lukuun ottamatta pastorin vaimoa.
Koutokeinon asukkaita oli sillä välin paennut läheiseen kylään, josta 19–20 hengen saamelaisjoukko lähti torjumaan kapinallisten hyökkäystä. Joukko kokoontui Koutokeinon läheiselle myllylle ja jatkoi opettaja Klemet Gundersenin johtamana kukistamaan kapinallisia. Aslak Hætta yritti saada joukkojaan osallistumaan taisteluun, mutta lopulta vain 15 lähti mukaan. Nuijin ja haloin käydyssä tappelussa kuoli kaksi kapinallista. Loput otettiin kiinni ja sidottiin.
Lopputulos

Kapinallisista saamelaistyttö Maarit Spein kuoli hyökkäyksessä ja Ole Somby pakoyritystensä yhteydessä saamiinsa vammoihin. Suuri osa hyökkäykseen osallistujista oli käytännössä pakotettu mukaan väkivallalla ja uhkauksilla johtajien taholta.
Korkein oikeus tuomitsi 14. helmikuuta 1854 viisi kapinallista kuolemaan. Lisäksi kahdeksan kapinallista tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön ja viisitoista sai lyhyemmät pakkotyötuomiot, joiden pituus vaihteli alle vuodesta kahteentoista vuoteen. Tuomituista 17 oli naisia ja 11 miehiä. Neljä syytettyä vapautettiin, ja yksi kuoli kesken oikeudenkäynnin.
Aslak Hætta ja Mons Somby mestattiin 14. lokakuuta 1854 Alattiossa. Heidän päänsä lähetettiin tutkittaviksi Osloon, mistä ne palautettiin haudattaviksi vasta 1990-luvulla. Kolmen muun kuolemaantuomitun rangaistukset muutettiin elinkautiseksi pakkotyövankeudeksi. Elinkautisvangeista Henrik Skum kuoli vankeudessa vuonna 1858. Ellen Skum ja Lars Hætta armahdettiin vuonna 1867. Lievemmän tuomion saaneista kolme kuoli vankeudessa, mutta muut vapautuivat tai armahdettiin viimeistään vuonna 1865.
Kapinan jälkeen saamelaisiin kohdistetut norjalaistamistoimet kovenivat. Myöhemmin yksi hyökkääjistä, 15 vuotta vankilassa istunut Aslakin veli Lars Hætta (1834–1896) käänsi Uuden testamentin pohjoissaamen kielelle.
Lestadiolaisuuden osuus kansannousuun

Tapauksesta syytettiin yleisesti Lars Levi Laestadiusta ja hänen levittämiään oppeja, vaikka on ilmeistä, etteivät Koutokeinon tapahtumiin johtaneet mitkään Laestadiuksen antamat opetukset. Laestadiusta syyttivät tapauksesta muun muassa Tromssan piispa Daniel Bremer Juell ja Norbottens-Posten-lehti.
Aslak Hættan johtama hurmahenkinen saamelaisryhmä oli ennen Koutokeinon murhatöitä selvästi erkaantunut Laestadiuksen opista ja myös lestadiolaisesta seurakuntayhteydestä omaksi uskonnolliseksi ryhmäkseen, jolla oli lähemmät suhteet kirkkoherra Liljebladiin kuin Laestadiukseen. Aslak Hætta oli jopa suunnitellut Lars Levi Laestadiuksen surmaamista, mikä on yksi todiste siitä, että hänen johtamansa lestadiolaissuuntaus oli erkaantunut muusta lestadiolaisuudesta erilliseksi hurmahenkiseksi lahkokseen, vaikka osa sen kannattajista arvostikin yhä Laestadiusta ja jopa vetosi häneen oikeudenkäynnissä. Laestadius puolestaan syytti Koutokeinon ristiriidoista muun muassa välinpitämättömiä pappeja, viranomaisia ja Norjan kielipolitiikkaa saamelaisalueilla.
Aiheesta muualla

Antakaa meille luurankomme! Dokumenttielokuvan esittely.
The Kautokeino Rebellion 1852 Sami Culture U. Texas
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä – S
S

S. V. Linden  (Veikko Viirtomaa)
S. Helminen (Sakari Järvenpää)
S. Ylämaa (Veikko Antero Samuli)
S. Takkinen (Pauli Aatos Hanhiniemi)
Sailo Lari (Markku Ilari Salonen)
Sakari Kukkonen (Veli-Sakari Kukkonen)
Sakari Wirta (Henry Haapalainen)
Sakke Andersson (Sakari Hannu Andersson)
Sakke Järvenpää (Sakari Järvenpää)
Salamanteri (Juhani Pohjanmies)
Sally Flesh (Ari Hirvonen)
Sam Eagle (Sami Jukka Piiparinen)
Sam Kaindof (Kari Auvinen)
Sam Yaffa (Sami Takamäki)
Sami Kukka (Esa Santonen)
Sam Linden (Karl Robert Samuel Linden)
Sammy Babitzin / Babitsin (Aleksandr Babitzin)
Sammy Black (Sami Saarela)
Satu Jormas (Vilho Jylhä)
Satu Waltari (Satu Elstelä)
Sepi Kumpulainen (Seppo Kumpulainen)
Signmark (Marko Vuoriheimo)
Siiri Albrecht (Aino Veijola)
Sika Helander (Kari Juhani Salmi)
Simeoni Viikate (Simo Kairistola)
Simo Ralli (Kari Komsi)
Sipi Castrén (Ilkka Vainio)
Sir Christus (Jukka Mikkonen)
Sirkka-Liisa Krapinoja (Sirkka-Liisa Sass)
Sirkka-Liisa Krapinoja-Sass (Sirkka-Liisa Sass)
Sirkka Laine (Sirkka Valkola-Laine)
Skele (Niklas Varisto)  ks. Egotrippi
Sointu Karikas (Harry Bergström)
Sole Kallioniemi-Garam (Soile Kallioniemi-Haukilahti)
Solja Tuuli (Sauvo Niilo Pellervo Puhtila)
Sonny Heinilä (Kari Juhani Heinilä)
Sotta (Pasi Hiihtola)
Splendid (Pekka Laine)
Steen Christensen (Seppo Lampela)
Steen1 (Seppo Lampela)
Sulo Sala (Antti Koskinen)
Sulo Sointu (Toivo Kärki)
Susanna Savela (Kalervo Osmo Väinö Halonen)
Susi-Kalle Andersson (Heimo Holopainen)lähde?
Kreatiniini

| Kreatiniini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-amino-3-metyyli-4H-imidatsol-5-oni
CAS-numero:  60-27-5
PubChem CID:  26009888
SMILES:  CN1CC(=O)N=C1N 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H7N3O
Moolimassa:  113,126 g/mol
Sulamispiste:  300 °C
Tiheys:  1,09 g/cm3
Liukoisuus veteen:  8,01 g/l (16 °C) 
Kreatiniini (C4H7N3O) on imidatsolijohdannainen, jota syntyy lihasten aineenvaihdunnassa kreatiinista ja fosfokreatiinista. Veren kreatiniinipitoisuutta voidaan käyttää hyväksi munuaisten toiminnan tutkimisessa.
Muodostuminen

Kreatiniinia muodostuu lihasten käyttäessä energianlähteenään fosfokreatiinia tai kreatiinia. Ihmisen tuottaman kreatiniinin määrä pysyy suurin piirtein vakiona päivästä toiseen. Arvioiden mukaan noin kaksi prosenttia ihmiskehon kreatiinista poistuu vuorokauden aikana kreatiniinina. Kreatiinin eritys riippuu lihasmassasta, joten miesten veren kreatiinipitoisuus on korkeampi kuin naisten. Munuaiset suodattavat kreatiniinin pois verestä hiussuonikeräsessä.
Hyödyntäminen diagnostiikassa

Jos munuaiset eivät toimi kunnolla, kreatiniinin suodattuminen heikentyy, mikä ilmenee veren koholla olevina kreatiniinipitoisuuksina. Kun kreatiinipitoisuuden lisäksi otetaan huomioon potilaan paino, sukupuoli ja ikä, voidaan määrittää munuaiskerästen suodattumisnopeus eli niin sanottu GFR-arvo. GFR-arvo on erittäin hyödyllinen väline munuaisten kuntoa arvioitaessa.
Aikuisilla veren seerumin kreatiniinin viitearvot ovat miehillä 60–100 μmol/l ja naisilla 50–90 μmol/l. Liharuokien syöminen saattaa nostaa kreatiniinipitoisuuksia lyhytaikaisesti. Viitearvojen ylitys ei ole välttämättä merkki munuaissairaudesta, sillä terveilläkin lihaksikkailla miehillä kreatiniinipitoisuus voi olla viitearvoa korkeampi.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Creatinine (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Creatinine
DrugBank: Creatinine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG):  Creatinine (englanniksi)
ChemBlink: Creatinine (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Creatinine (englanniksi)
Kourallinen dollareita

| Kourallinen dollareita> Per un pugno di dollari A Fistful of Dollars |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sergio Leone
Käsikirjoittaja:  Sergio Leone A. Bonzzoni Victor Andrès Catena Jaime Golas Gil
Tuottaja:  Arrigo Colombo Giorgio Papi
Säveltäjä:  Ennio Morricone (salanimellä Dan Savio)
Kuvaaja:  Jack Dalmas Federico G. Larraya
Leikkaaja:  Bob Quintle Alfonso Santacana
Tuotantosuunnittelija:  Carlo Simi
Pukusuunnittelija:  Carlo Simi
Pääosat:  Clint Eastwood Marianne Koch Gian Maria Volontè Wolfgang Lukschy Mario Brega
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Espanja ja Länsi-Saksa
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  Mokép
Ensi-ilta:   12. syyskuuta 1964  19. tammikuuta 1968
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  italia
Budjetti:  200 000–225 000 dollaria
Seuraaja:  Vain muutaman dollarin tähden
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kourallinen dollareita (Per un pugno di dollari) on italialainen spagettiwestern vuodelta 1964. Se on Sergio Leonen ohjaaman dollaritrilogian ensimmäinen elokuva, joka nosti ohjaajan lisäksi pääosan esittäjän Clint Eastwoodin ja elokuvaan musiikin säveltäneen Ennio Morriconen maailmanmaineeseen.
Juoni

Tuntematon mies saapuu ratsain San Miguel -nimiseen meksikolaiskaupunkiin, joka sijaitsee lähellä Yhdysvaltojen rajaa. Kaupunkia riivavat kaksi vallasta kilpailevaa sukua, seriffi Baxterin perhe ja Rojon veljekset. Mies päättää hyötyä tilanteesta ja käynnistää vaarallisen pelin, jonka avulla hän pyrkii hävittämään molemmat osapuolet ajamalla nämä keskinäiseen sotaan.
Uudentyyppinen lännenelokuva

Elokuva loi lännenelokuvaan uudenlaisen päähenkilötyypin, antisankarin, joka poikkesi täysin perinteisestä amerikkalaisen lännenelokuvan ihanteellisesta sankarityypistä.  Leone halusi luoda uudenlaisen lännenelokuvan ja palkkasi sen pääosaan Clint Eastwoodin, joka oli aiemmin esittänyt cowboyta televisiosarjassa Lännen tie. Eastwood sai melko vapaat kädet luoda roolihahmonsa, joka tunnetaan "Miehenä ilman nimeä". Eastwood kuvasi hahmoaan seuraavasti:
»Loin hahmon käsikirjoituksen pohjalta. Siinä oli paljon mukana turhautumista, jonka Lännen tien tekeminen vuodesta toiseen aiheutti. Lännen tiessä näyttelin tyypiltään perinteistä sankaria, kilttiä kaveria. Tein hahmosta enemmän antisankarin - miehen, joka oli pyssymies lähinnä omaa etuaan ajaakseen, joka asetti itsensä ensimmäiseksi ja joka ei sekaantunut muiden ongelmiin, ellei siitä ollut hänelle itselleen hyötyä.» 
(Clint Eastwood Stuart Kaminskyn kirjassa Clint Eastwood (1974))
Elokuvan ulkokohtaukset on kuvattu Madridin ja Almerían kaupunkien alueilla Espanjassa. Sisäkohtaukset kuvattiin Cinecittàn studioilla Italiassa.
Oikeusjuttu

Kourallinen dollareita seuraa juoneltaan Akira Kurosawan ja Ryuzo Kikushiman käsikirjoittamaa samurai-elokuvaa Yojimbo – onnensoturi, jonka ensi-ilta oli vuonna 1961. Ohjaaja Sergio Corbucci kertoi Leonen käsikirjoittaneen elokuvansa katsoen samalla Onnensoturia Moviola-leikkauslaitteesta ja tehneen muutoksia vain tapahtumapaikkojen ja dialogin suhteen, mutta elokuvan ei mainittu perustuvan Onnensoturiin. Myös Kurosawa näki elokuvan ja piti siitä kovasti, mutta huomasi tarinan samankaltaisuudet. Hän kirjoitti Leonelle kirjeen, jossa nimitti Kourallista dollareita "omaksi elokuvakseen" ja kertoi olevansa mielestään oikeutettu korvaukseen. Tuottajat eivät kuitenkaan suostuneet maksamaan korvausta suoraan, vaan asiasta nousi pitkällinen oikeusjuttu, jota puitiin samaan aikaan kun Kurosawa kuvasi elokuvaansa Punaparta (1965). Oikeusistuin ratkaisi jutun lopulta kantajan hyväksi, ja Kurosawa ja hänen studionsa saivat prosenttiosuuden elokuvan tuotosta. Ohjaajat eivät koskaan tavanneet toisiaan kasvokkain, mutta Kurosawa tapasi Eastwoodin Cannesin elokuvajuhlilla 1990, missä he keskustelivat huvittuneeseen sävyyn tapauksen aikanaan nostamasta mediakohusta.
Myös Walter Hillin ohjaama Last Man Standing (1996) perustuu samaan Kurosawan ja Kikushiman alkuperäiskäsikirjoitukseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clint Eastwood  | … |  Joe / Mies ilman nimeä   |
|  Marianne Koch  | … |  Marisol   |
|  Gian Maria Volonté  | … |  Ramón Rojo (Johnny Wels)   |
|  Wolfgang Lukschy  | … |  John Baxter (W. Lukschy)   |
|  Sieghardt Rupp  | … |  Esteban Rojo (S. Rupp)   |
|  Joseph Egger  | … |  Piripero (Joe Edger)   |
|  Antonio Prieto  | … |  Don Miguel Benito Rojo   |
|  José Calvo  | … |  Silvanito (Jose Calvo)   |
|  Margarita Lozano  | … |  Consuelo Baxter (Margherita Lozano)   |
|  Daniel Martín  | … |  Julián (Daniel Martin)   |
|  Benito Stefanelli  | … |  Rubio (Benny Reeves)   |
|  Mario Brega  | … |  Chico (Richard Stuyvesant)   |
|  Bruno Carotenuto  | … |  Antonio Baxter (Carol Brown)   |
|  Aldo Sambrell  | … |  Rojon jengin jäsen (Aldo Sambreli)   |
|  Harry Dean Stanton  | … |  vanginvartija, versio 1977   |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kourallinen dollareita Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Arvosteluja elokuvasta
Guardian: A Fistful of Dollars review – punk-rock western as fabulous as ever
Sergio Leonen ohjaamat elokuvat
Hanno rubato un tram (1954) (nimeä ei mainittu)
Pompeijin viimeiset päivät (1959) (nimeä ei mainittu)
Taistelu Rhodoksesta (1961)
Kourallinen dollareita (1964)
Vain muutaman dollarin tähden (1965)
Hyvät, pahat ja rumat (1966)
Huuliharppukostaja (1968)
Maahan, senkin hölmö! (1971)
Un genio, due compari, un pollo (1975) (nimeä ei mainittu)
Suuri gangsterisota (1984)
Clint Easwood roolihahmossaan "Man with No Name".
Kraftwerke Oberhasli

| Kraftwerke Oberhasli |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö  (Aktiengesellschaft, AG)
Perustettu:  1925
Kotipaikka:  Innertkirchen, Sveitsi
Toimiala:  energia
Tuotteet:  sähkö
Liikevaihto:  159 milj. Sfr (2015)
Liikevoitto:  7 milj. Sfr (2015)
Henkilöstö:  340 (2015)
Omistaja:  BKW Energie AG (50 %), Energie Wasser Bern (17 %), Industrielle Werke Basel (17 %), Zürichin kaupunki (17 %)
Kotisivu:  www.grimselstrom.ch
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kraftwerke Oberhasli AG (KWO) on sveitsiläinen sähköntuotantoyhtiö, jonka voimalaitokset ja tekojärvet sijaitsevat Aarejoen latvoilla Bernin kantonissa. Yhtiön kotipaikka on Innertkirchen. KWO:n omistajia ovat Bernin kaupungin energiayhtiö BKW, Bernin vesi- ja sähkölaitos, Baselin kaupungin tekninen laitos ja Zürichin kaupunki. Yhtiön liikevaihto on vuosittain noin 160 milj. Sfr ja tuotetun sähkön määrä noin 2,2 TWh. Osa KWO:n voimalaitoksista on pumppuvoimalaitoksia, jotka kuluttavat sähköä vuosittain noin 0,6 TWh, joten nettosähkötuotanto on noin 1,6 TWh vuodessa.
Tekojärvet

Kraftwerke Oberhaslin voimalaitokset ja niihin liittyvä vesistöjärjestelmä tekojärvineen ja vesitunneleineen sijaitsevat Guttannenin ja Innertkirchenin kunnissa, Haslitalin laaksossa. Tekojärviä käytetään jäätiköiden sulamisvesien keräämiseen ja toisaalta pumpatun veden varastoaltaana. Isoimmat tekojärvet ovat Grimselsee, Oberaarsee, Räterichsbodensee ja Gelmersee, jotka sijaitsevat 1 800–2 300 metrin korkeudessa Bernin ja Urin Alpeilla.
Voimalaitokset

KWO:n voimalaitosten nimellinen sähköntuotantoteho on yhteensä 1 368 MW ja pumppausteho 424 MW. Voimalaitoksia on yhteensä 12 kappaletta.
| Voimalaitos | Turbiiniteho MW | Pumppausteho MW | Vuosienergia GWh | Sijainti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Innertkirchen 1 | 409 | - | 780 | 46°42′4″N, 8°14′21″E |
| Innertkirchen 2 | 62 | - | 160 | 46°42′31″N, 8°13′34″E |
| Innertkirchen 3 | 3 | - | 12 | 46°41′47″N, 8°13′52″E |
| Hopflauenen | 100 | - | 260 | 46°42′55″N, 8°16′39″E |
| Fuhren | 10 | 5 | 20 | 46°43′38″N, 8°20′2″E |
| Handeck 1 | 50 | - | 120 | 46°37′0″N, 8°18′28″E |
| Handeck 2 | 227 | - | 360 | 46°36′53″N, 8°18′13″E |
| Handeck 3 | 55 | 49 | 30 | 46°36′58″N, 8°18′14″E |
| Grimsel 1 | 35 | 32 | 120 | 46°34′31″N, 8°20′1″E |
| Grimsel 2 | 392 | 400 | 550 | 46°34′5″N, 8°19′10″E |
Junaliikenne

KWO harjoittaa junaliikennettä omistamallaan rautatiellä välillä Meiringen–Aareschlucht–Innertkirchen (Meiringen–Innertkirchen-Bahn, MIB). Radan pituus on viisi kilometriä. Se on kapearaiteinen (1 000 mm) ja sähköistetty (1 200 Vdc). Juna kulkee noin 30 minuutin välein ympäri vuoden. Matka-aika on 10–12 minuuttia.
Köysiradat

Osa voimalaitosyhtiön köysiradoista on julkisessa käytössä lähinnä kesäkaudella. Radat on rakennettu voimalaitosten ja patolaitteistojen rakentamisen yhteydessä. Ratoja on useita Haslitalissa ja Gadmentalissa.
| Köysirata | Reitti | Tyyppi | Käytössä |
| --- | --- | --- | --- |
| Gelmerbahn | Handegg–Gelmersee | funikulaari | kesä-lokakuu |
|  | Handegg–Gerstenegg | köysirata | tammi-huhtikuu |
| Sidelhornbahn | Grimsel Hospiz–Grimselsola | köysirata | touko-lokakuu |
| Triftbahn | Schwendeli–Underi Trift | köysirata | kesä-lokakuu |
| Tällibahn | Gadmen–Tällihütte | köysirata | touko-lokakuu |
Grimsel 2 -voimalaitoksen turbiinihalli.
KWO:n suurimmat tekojärvet Grimselsolan lähistöllä.
MIB:n juna pääteasemallaan Innertkirchenissä.
Triftbahnin köysirata.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kraftwerke Oberhasli Wikimedia Commonsissa
KWO:n vesistöjärjestelmä.
KWO:n voimalaitokset, tekojärvet, vesitunnelit ja köysiradat sijaitsevat Guttannenin ja Innertkirchenin kunnissa.
Jarmila Kratochvílová
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,09 NR | Bratislava | 6. kesäkuuta 1981 |
| 200 m | 21,97 NR | Bratislava | 6. kesäkuuta 1981 |
| 400 m | 47,99 NR | Helsinki | 10. elokuuta 1983 |
| 800 m | 1.53,28 WR | München | 26. heinäkuuta 1983 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 22,76 NR | Wien | 28. tammikuuta 1981 |
| 400 m | 49,59 NR | Milano | 7. maaliskuuta 1982 |
WR= maailmanennätys, NR = maan ennätys