stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Köyliönjärvi
Maantiede > Saaret

Köyliönjärvessä on viisi saarta, Kirkkosaari, Kaukosaari, Heinisaari, Kirkkokari ja Härkikari. Niiden pinta-ala on yhteensä 146 hehtaaria ja rantaviiva 9,7 km. Saarten lisäksi järvessä on muutama pieni luoto. Kolme kilometriä pitkä ja jopa kilometrin leveä Kirkkosaari, eli Luoto, on suurin saarista. Kirkkosaaren muodostaa järven pohjassa kulkeva harju, joka jatkuu pohjoisempana vielä Kaukosaarena. Kaukosaari on 760 metriä pitkä ja 130 metriä leveä. Saarten pohjoispuolella ja näiden kanssa suorassa linjassa on vielä pieni Kirkkokari, jonka 60 metriä leveällä moreenitasanteella on ollut muinoin pieni kirkkorakennus.
Maantiede > Geologia

Köyliönjärvi on geologisesti vajoama-allas, jolle ovat tyypillisiä lahdettomat, niemettömät rannat. Järvi jää kahden hiekkaisen harjualueen väliin. Pohjoisessa aukeavat Koomankankaan hiekkaiset tasangot, ja etelässä nousee korkealle Säkylän Huovinrinne ja Säkylänharju.lähde? Järven keskellä veden alla kulkee terävähuippuinen harju, joka nousee paikoin veden pinnalle muodostaen järvelle kaksi suurta ja yhden pienen saaren. Vuosisatainen maanviljely ja karjatalous on muovannut Köyliönjärven rannat alaviksi ja puuttomiksi viljelymaiksi ja niityiksi.
Jääkauden jälkeisen maankohoamisen seurauksena Säkylän Pyhäjärvi ja Köyliönjärvi muodostivat yhdessä laajan merenlahden, jonka suuta vartioi suuri ja nykyään Linturin kallioylänkönä tunnettu muinainen saari. Lahden suut saaren molemmin puolin alkoivat kaventua, ja kun merenpinta aaltoili korkeudella, joka on nykyään alle 50 metriä merenpinnan yläpuolella, alkoi järvialtaan kuroutuminen irti merestä. Samalla järvet erkaantuivat toisistaan lopullisesti, kun järvien välinen kapea salmi maatui lähes kokonaan. Lopullinen kuroutuminen ja Köyliönjärven muodostuminen tapahtui noin 5 600–5 500 vuotta sitten.
Aluksi järvi oli nykyistä suurempi. Köyliönjärven ja Pyhäjärven välinen kapea kangas, jolla sijaitsevat nykyiset Iso-Säkylä ja Vähä-Säkylä, oli hyvin kapea. Kaakossa sitä rajasivat Säkylänharju ja pohjoisessa Ehtamon ja Tuiskulan kapeikot. Järvi oli tuolloin yli viisi kilometriä leveä ja mataluutensa vuoksi ruovikkoinen. Keskellä lähes saaretonta järviallasta oli yli 20-metrinen syvänne, jonne nykyinen järvi sijoittuu. Kun maa kohosi edelleen, Ehtamon ja Tuiskulan savikot kuluivat virtaavan joen alta. Järven pinta aleni jokipohjan kuluessa ja lopulta siitä paljastui kallioinen ja kivikkoinen kynnys. Tähän kohtaan, eli Tuiskulaan, syntyi lyhyen Köyliönjoen ensimmäinen koski. Tuiskulan kynnyksen korkeus on määrännyt Köyliönjärven pinnankorkeuden. Kynnys on vuosituhansien aikana toki kulunut hieman, mutta suurimman muutoksen siihen teki ihminen 1800- ja 1900-luvuilla. Ennen näitä järvenlaskuja Köyliönjärven vedenpinta oli yli metrin korkeammalla kuin nykyään.
Valuma-alue

Köyliönjärven valuma-alue on noin 170 km². Siitä peltomaata on 31,6 %, metsää 41,9 % ja suota 15,7 %. Säkylän puolella siitä on 21 % ja Köyliön puolella 79 %. Järveen on johdettu 26 ojaa, joista suurimpien ojien osuus valuma-alueesta on Ketelinojalla 22 % ja Mustaojalla 17 %.
Useimmat ojat valuvat ympäröiviltä pelloilta ja niiden kautta kulkeutuu järveen runsaasti ravinteita ja kiintoainetta. Ympäröivien metsien ja soiden ojia on yhdistetty näihin pelto-ojiin.
Alueella on kaksi suurempaa pohjavesialuetta. Yttilän Otassa on pohjavesialue, jonka anto on 2 000 m³ vuorokaudessa ja Kirkkosaari, jonka annon arvellaan olevan 250 m³ vuorokaudessa. Vain Yttilän Otassa on vedenottamo.
Suurin laskuoja on pohjoisrantaan laskeva Mustaoja, joka on 6,7 kilometriä pitkä ja jonka valuma-alue on pinta-alaltaan 28 km². Siihen yhtyy pohjoisesta Ruotananoja, joka on Ruotanan laskuoja. Ruotana on suojärvi Ruotanansuon keskellä.
Köyliönjärven eteläpäässä Kankaanpään kylässä on Kuninkaanlähde, joka laskee vetensä järveen lyhyen ojan kautta. Se saa vetensä hiekkaharjun pohjavedestä. Ylempänä Säkylänharjun rinteessä sijaitsee Metsäjärvi, jonka laskuoja päättyy ennen järveä. Sen vedet suotuvat harjun pohjaveteen ja nousevat taas pinnalle virtaamaan esimerkiksi Kuninkaanlähteessä. Metsäjärven vieressä on toinen nimetön lampi.
Luontoarvot > Järven tila

Köyliönjärvi on erittäin rehevöitynyt maatalousalueen järvi. Tässä järviluokassa Köyliönjärvi luokitellaan laadultaan huonoksi järveksi. Järven käyttökelpoisuusluokitus on myös huono. Tilanne on syntynyt pääasiassa maanviljelyn kuormituksesta, sillä pellot ovat hyvin ravinnepitoisia. Myös kotitalouksien ja loma-asukkaiden hajakuormitus on suuri, sillä vain kolmasosa asukkaista kuuluu viemärijärjestelmän piiriin. Kankaanpäässä puhdistetut jätevedet lasketaan Köyliönjärveen, mutta sitten kun jätevedet pumpataan siirtoviemärillä Säkylään, poistuu tämäkin järven kuormittaja. Runsas ravinnekuormitus ei Köyliönjärvessä näy vesikasvillisuuden vaan leväkasvuston runsautena. Vesi on saven ja leväpopulaation vuoksi niin sameaa, ettei järvessä kasva pohjakasveja. Rantojen ruovikot, kellulehtiset kasvustot ja sarakasvustot ovat sen sijaan valtavat. Järven tilanne on siinä mielessä toivoton, että järven sedimenteistä kumpuaa veteen jatkuva sisäinen kuormitus. Siinä vaikuttaa sekin historiallinen kuormitus, joka on syntynyt esimerkiksi kalanviljelyn ja Säkylän Sokerijuurikastehtaitten päästöistä.
Luontoarvot > Veden laatu

Järven savikkoalueelta valuu ojia myöten järveen peltojen ravinteet. Fosforia mitattiin aikaisemmin noin 50 mikrogrammaa (μg) litrassa, mutta sen määrä vedessä on kasvanut kaiken aikaa. Nykyään sen taso on noin 150 μg litrassa, vaikka sen arvo vaihtelee voimakkaasti. Typen määrä on kasvanut 1960-luvun 800 μg:sta nykyiseen 1 200–1 600 μg:aan litraa kohti. Veden happamuusaste (pH) vaihtelee voimakkaasti, mikä johtuu levien yhteyttämisestä. Vielä 1960-luvulla happamuusaste oli seitsemän, mutta nykyään se on noussut kahdeksaan. Veden happipitoisuus vaihtelee järven eri syvyyksissä ja eri tilanteiden mukaan. Kerrostuneessa vedessä pohjavesien happi vähenee tai katoaa kokonaan kasvinosien ja planktonin mädäntymisen takia. Kun tuulet sekoittavat järven vedet helposti, paranee happitilanne väliaikaisesti. Hapeton pohjamuta muodostaa metaania, joka kuplii mudan joukossa ja pöyhii sitä noustessaan pinnalle. Tällöin vapautuu mudan joukosta lisää ravinteita veteen.
Köyliön kunta ottaa kaiken käyttövetensä Yttilänotassa olevasta vedenottamosta, joka pumppaa verkostoon harjun sisältämää pohjavettä. Harjujakson sisältä pulppuaa lähdevettä myös järven pohjasta ja lähteiden osuus järven kokonaisvirtaamassa on noin sata litraa sekunnissa.
Luontoarvot > Linnusto

Järven rehevöityminen on tehnyt Köyliönjärvestä linnustollisesti merkittävän. Järvien pohjois- ja keskiosat kuuluvat valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan ja ovat Natura 2000 -aluetta. Köyliönjärvi muodostaa yhdessä Pyhäjärven kanssa kansainvälisesti tärkeän lintualueen (IBA-alue).
Köyliönjärvellä pesii ainakin seuraavia lintuja: haapana, hernekerttu, isokoskelo, kalalokki, kalatiira, kanadanhanhi, kaulushaikara, keltasirkku, kirjosieppo, kottarainen, kultarinta, kurki, lapasorsa, laulujoutsen, lehtokerttu, luhtahuitti, merihanhi, mustapääkerttu, nokikana, pajulintu, pajusirkku, peippo, pensaskerttu, pensastasku, pikkuvarpunen, punakylkirastas, punarinta, punasotka, punavarpunen, rantasipi, ruokokerttunen, ruskosuohaukka, räkättirastas, satakieli, silkkiuikku, sinisorsa, sinitiainen, taivaanvuohi, talitiainen, tavi, telkkä, tukkasotka, varis ja västäräkki. Päiväpetolinnuista sääksi ja merikotka käyvät kalastamassa järvellä.
Luontoarvot > Kalasto

1980-luvulla järvestä on tavattu seuraavia kalalajeja: ahven, ankerias, hauki, järvitaimen, karppi, kiiski, kirjolohi, kolmipiikki, kuha, kuore, lahna, made, pasuri, puronieriä, ruutana, salakka, siika, suutari, särki ja särkikalojen erilaisia risteymiä. Yleisimmät kalalajit ovat särki ja ahven, joiden osuus on hälyttävän suuri. Särjet ovat alimittaisia ja kasvavat hitaasti. Runsas leväkasvusto ruokkii niitä kuitenkin hyvin, mikä näkyy runsaana lisääntymisenä. Kesäaikana kalojen biomassan kasvu on noin 60 %. Järvessä ja Köyliönjoessa on myös elinvoimainen jokirapukanta, jota kuitenkin vaivaa rapurutto.
1990-luvulla ja 2000-luvulla on harjoitettu poistokalastusta. Sen vaikutuksesta kalabiomassa on alentunut 170–250 kilogrammasta hehtaarilta (1991–92) 40–90 kilogrammaan hehtaarilta (1996–98). Poistokalastuksen vaikutus on jäänyt lyhytaikaiseksi, koska tämän jälkeen biomassa on kasvanut tasolle 300 kg hehtaarilta (2006).
Järveen on istutettu haukea ja vuonna 2009 järveen istutettiin 250 000 kuhanpoikasta. Köyliönjärven suojeluyhdistys r.y. julkaisee kuukausittain Järvijuttuja-nimistä lehteä.
Historia > Järven nimityksiä

Vuoden 1707 J.S. Östringin Kankaanpään kylän kartassa järven nimi kirjoitettiin "Kjuchlo Träsck". Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kjulo träsk". Vuoden 1884 Senaatin kartaston venäjänkielisessä laitoksessa järven nimi kirjoitettiin "Ozero Keylio".
Historia > Kulttuurimaisema ja historia

Järvi on tunnettu legendasta, jonka mukaan talonpoika Lalli surmasi piispa Henrikin järven jäällä. Useimmat Köyliön kylistä sijaitsevat Köyliönjärven ympärillä ja Köyliön kirkko sekä Köyliönkartano on rakennettu Kirkkosaareen. Köyliönjärven kulttuurimaisema on valtioneuvoston periaatepäätöksellä luokiteltu valtakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi.
Ympäristöministeriön mukaan Köyliönjärven kansallismaisema on Ala-Satakunnalle tyypillistä kulttuurimaisemaa, ja lisäksi alueella on erittäin korkeat historialliset arvot.
Panoraamakuva Köyliönjärvestä
Historia > Järven vedenpinnan nosto

Pääasiassa maanviljelyn ja järvenlaskun yhteisvaikutuksesta järven ravintotasapaino häiriintyi vakavasti. Eräs ongelma on liian pieni keskisyvyys. Syvyyden kasvattamiseksi vedenpinnan nostamiseen haettiin lupaa vuonna 2006. Se saatiinkin, mutta päätöksestä on valitettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Köyliönjärvi Wikimedia Commonsissa
Köyliönjärvi.fi[vanhentunut linkki]
ymparisto.fi
Eurajoen vesistö
Kuninkaanlähde Köyliön Kankaanpäässä.
Matad

| Matad (Матад) |
| --- | --- |
 Matad
 Koordinaatit: 46°57′07″N, 115°17′34″E 
Valtio:  Mongolia
Provinssi:  Dornod
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22 831,3 km²
Väkiluku (2015):  3 463
 – Väestötiheys:  0,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Matad on sum Mongolian Dornodin provinssissa. Siellä on 3 463 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 22 831,3 neliökilometriä. Sum sijaitsee provinssin eteläosassa pääkaupunki Tšoibalsanin kaakkoispuolella ja rajautuu Kiinaan.
Vuonna 2000 Matadin alueella oli noin 54 000 päätä karjaa.
Matam

| Matam |
| --- | --- |
 Matam
 Koordinaatit: 15°39′34″N, 13°15′22″W 
Valtio:  Senegal
Alue:  Matamin alue
Departementti:  Matamin departementti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2013):  17 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Matam on kaupunkikunta sekä Matamin alueen ja departementin hallinnollinen keskus Senegalissa. Se sijaitsee Senegaljoen varrella 530 kilometriä Dakarista itään. Kunnassa on 17 200 asukasta (vuonna 2013).
Kunnan pinta-ala on 3,75 neliökilometriä. Se on pinnanmuodostukseltaan alavaa jokilaaksoa. Kaupungin ympärillä levittäytyvät laajat tulvatasangot. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Senegaljoen vastarannalla sijaitsee Mauritaniaan kuuluva Matam Réo.
1500-luvulla perustettu Matam oli aikoinaan tärkeä kappapaikka. Ranskalaiset rakensivat sinne linnakkeen vuonna 1857. Siirtomaa-aikana Matam oli hallintopiirin keskus. Se sai täysivaltaisen kunnan statuksen vuonna 1955. Matamin departementti on perustettu vuonna 1964 ja alue vuonna 2002.
Asukkaista 88 prosenttia on tukuloreja, 6,7 prosenttia soninkeja ja 3,9 prosenttia wolofeja. Muutamia katolisia lukuun ottamatta kaikki ovat muslimeja.
Matam on Dakarista tulevan maantie N3:n päätepiste. Sen ohi kulkee Saint-Louisista Malin rajalle johtava maantie N2. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, bataatti, vesimeloni ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, hevoset, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Matamin alueella ei ole käytännössä lainkaan teollisuutta. Kaupunki on hyvin maaseutumainen ja sen palvelutaso on vaatimaton. Sen ohitse on kasvamassa seitsemän kilometrin päässä sijaitseva liikennekeskus Ourossogui.
Maximiliano Hernández Martínez

| Maximiliano Hernández Martínez |
| --- | --- |

El Salvadorin presidentti
 4. joulukuuta 1931 – 28. syyskuuta 1934  
Edeltäjä:  Arturo Araujo
Seuraaja:  Andrés Ignacio Menéndez
 1. maaliskuuta 1935 – 9. toukokuuta 1944  
Edeltäjä:  Andrés Ignacio Menéndez
Seuraaja:  Andrés Ignacio Menéndez
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. lokakuuta 1882 San Matías, El Salvador
Kuollut: 15. toukokuuta 1966 (83 vuotta) Danlí, Honduras
Ammatti:  kenraali
Tiedot
Uskonto:  teosofia
Maximiliano Hernández Martínez (21. lokakuuta 1882 San Matías, El Salvador – 15. toukokuuta 1966 Danlí, Honduras) oli elsalvadorilainen kenraali ja poliitikko, joka hallitsi maata itsevaltaisesti 1931–1944.
Nuoruus ja uran alku

Martínez syntyi 1882, ja hänen vanhempansa olivat Raymundo Hernández ja Petronila Martínez. Hän opiskeli sotakoulussa Guatemalassa ja palasi sen jälkeen El Salvadoriin opiskelemaan lakia El Salvadorin yliopistoon, mutta ei valmistunut sieltä. Martínez jatkoi sotilasuraansa ja yleni prikaatikenraaliksi 1919. Hänestä tuli Arturo Araujon varapresidentti.
Presidenttinä

Martínez nousi valtaan sotilasvallankaappauksen jälkeen. Sotilaat syöksivät Araujon vallasta joulukuussa 1931. Maassa syttyi kapinoita vallankaappauksen jälkeen. Ensimmäistä kapinaa johti Farabundo Martín johdolla kaupunkien kommunistit. Armeija oli saanut kuitenkin tästä tietoa etukäteen, joten kapina tyrehdytettiin nopeasti ja Martí vangittiin. Talonpojat nousivat kapinaan tammikuun lopulla 1932. Tuhannet, pääosin intiaanikapinalliset hyökkäsivät maan länsiosissa machetein ja seipäin maanomistajien armeijan ja virkamiesten kimppuun. Armeija murskasi siviilipartioiden tukemana kapinan parissa päivässä. Lähiviikkoja seurasi useat kostoiskut, jotka kohdistettiin kapina-alueen talonpoikiin. Kapinassa ja kosto-iskuissa kuoli vähintään 10 000 ja jopa 40 000 ihmistä.
Martínez hallitsi diktaattorina lopulta vuoteen 1944. Se ei periaatteessa ollut sotilashallitus, sillä Martínez säilytti liberaalin lainsäädännön ja järjesti näennäisesti vapaita vaaleja. Niissä ei kuitenkaan ollut varteenotettavia vastaehdokkaita. Martínez tunnettiin omalaatuisena henkilönä ja harrasti teosofiaa ja salatieteitä, mistä tuli hänen lempinimensä El Bruho (suom. Velho).
Keskiluokka alkoi murentaa Martínezin valtaa 1940-luvulla. Lisäksi armeijan sisällä Martínezin suosikkijärjestelmä ja kansalliskaartin vahva asema aiheuttivat ristiriitoja. Samaan aikaan Yhdysvaltain suhtautuminen fasismia ihainnoivaan Martíneziin alkoi viiletä. Martínez esitti 1944 parlamentille lakimuutosta, joka olisi mahdollistanut jatkokauden presidenttinä. Ehdotusta seurasi armeijan kapina ja lääkärien ja opiskelijoiden lakko. Kansalliskaarti pystyi vaivoin pystämään kapinan, mutta armeijan johto suostutteli tämän jälkeen Martínezin eroamaan. Tilalle nimitettiin Martínezille uskollinen kenraali Andrés Ignacio Menéndez. Martínez julkisti eronsa 9. toukokuuta 1944.
Martínez tapettiin Hondurasissa vuonna 1966.
Jorge Martínez

Jorge Martinez vuoden 1989 Japanin GP:ssä.
Jorge Martínez Salvadores, "Aspar" (s. 29. elokuuta 1962 Alzira, Espanja) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti uransa aikana kaikkiaan neljä maailmanmestaruutta ja 37 osakilpailua kaikki luokat mukaan lukien. Maailmanmestaruuksistaan kolme ja osakilpailuvoitoistaan 22 hän voitti 80-kuutioisissa ja loput 125-kuutioisissa. Hänen 80 ksm:n saavutuksensa ovat myös luokan ennätykset. Martínez on historian viimeinen kuljettaja, joka on pystynyt voittamaan kaksi ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruutta samana vuonna. Hän teki sen 1988, jolloin hän voitti kolmannen kerran 80-kuutioisten ja ainoan kerran 125-kuutioisten maailmanmestaruuden.
Nykyisin Martínez pyörittää 125-kuutioisissa ja 250-kuutioisissa olevaa itse perustamaansa Master Aspar -tallia, jossa se ajaa Aprilian tehdaspyörillä.
Saavutukset

Maailmanmestaruus 80 ksm:n luokassa 1986, 1987, 1988
Maailmanmestaruus 125 ksm:n luokassa 1988
Aiheesta muualla

Martínezin tiedot MotoGP:n virallisilla sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
125cc-luokan kuljettajien maailmanmestarit
50cc ja 80cc-luokkien kuljettajien maailmanmestarit (80cc-luokka 1984-89)
Marsupilami

Marsupilami Piko ja Fantasio -albumin kannessa.
Marsupilami on belgialaisen André Franquinin luoma eläinsarjakuvahahmo, joka seikkailee omassa albumisarjassaan ja aluksi Piko ja Fantasio -sarjakuvassa Pikon ja Fantasion lemmikkinä. Suomennetuista Pikon ja Fantasion seikkailuja -sarjakuvista ensimmäisenä Marsupilami esiintyy albumissa Taistelu perinnöstä (1951–1952), jossa Piko ja Fantasio löytävät Marsupilamin Etelä-Amerikan sademetsästä. Sarjakuvien lisäksi Marsupilami on esiintynyt myös animaatioissa.
Marsupilami-sarjakuvahahmosta on saatavilla oheistuotteita, kuten sen kuvalla varustetuja mukeja ja paitoja sekä pehmoleluja.
Hahmo

Marsupilami on keltainen mustapilkkuinen tai kokonaan musta apinankaltainen sympaattinen hahmo. Sillä on pitkä, täysikasvuisena noin 8-metrinen häntä, jota se käyttää lonkeromaisena tarttumavälineenä. Naarailla häntä on lyhyempi. Marsupilami kuuluu harvinaiseen munivien nisäkkäiden lahkoon, josta muina esimerkkeinä ovat esimerkiksi vesinokkaeläin ja nokkasiili. Naaras munii 2–3 päärynänmuotoista munaa kerran elämässään. Marsupilamien luontainen elinympäristö on sademetsässä Palombia-nimisessä kuvitteellisessa Etelä-Amerikan valtiossa. Marsupilamiperhe asuu puuhun rakentamassaan simpukkamaisessa kodissa. Marsupilami on älyltään nokkela ja toimiltaan yllättävä. Marsupilami pystyy hengittämään ilmassa ja vedessä ja sen ruuansulatuskanavasta on yhteys nenään. Marsupilamin luontaiseen ruokavalioon kuuluvat esimerkiksi piraijat ja vaeltajamuurahaiset (albumissa Tembo Tabu).
Marsupilami osaa satunnaisesti puhua yksittäisiä sanoja. Se toistelee varsinkin sanaa ”huba”.
Aiheesta muualla

http://www.marsupilami.com/
Suomessa julkaistut Marsupilami-albumit
Matematiikan miehiä

| Matematiikan miehiä> Men of Mathematics –  The Lives and Achievements of the Great Mathematicians from Zeno to Poincare |
| --- | --- |
 Kuva vuoden 1953 painoksen etulehdestä
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Eric T. Bell
Kieli:  englanti
Genre:  matematiikan historia
Kustantaja:  Simon & Schuster (1986 kirjassa)
Julkaistu:  1937, 1953, 1965, 1986
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  590 (1986 kirjassa)
ISBN:  0-671-62818-6
Suomennos
Suomentaja:  Helka Vala ja Klaus Vala
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1963
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Matematiikan miehiä (engl. Men of Mathematics – The Lives and Achievements of the Great Mathematicians from Zeno to Poincare) on vuonna 1937 ilmestynyt Eric T. Bellin kirja. Se esittelee kuuluisien matemaatikkojen elämäkertoja.
Kirjan ovat suomentaneet Helka ja Klaus Vala, ja se on ilmestynyt suomeksi WSOY:n kustantamana vuonna 1963.
Marsala

| Marsala |
| --- | --- |
 Kaupungin keskusaukio.
 vaakuna
 Marsala
Valtio:  Italia
Alue:  Sisilia
Maakunta:  Trapani
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  243,26 km²
Korkeus:  0–262 m
Väkiluku (31.12.2015):  83 194
 – Väestötiheys:  342 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  91025
Suuntanumero(t):  0923
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marsala on satamakaupunki Italiassa Sisilian länsiosassa Trapanin maakunnassa. Kaupungissa on runsaat 80 000 asukasta ja sen pinta-ala on noin 243 neliökilometriä.
Historia > Antiikki

Antiikin aikana kaupunki tunnettiin kreikaksi nimellä Lilybaion ja roomalaisella kaudella latinaksi nimimuodossa Lilybaeum. Sen perustivat karthagolaiset vuonna 397/396 eaa. Motyen kaupungin korvaajaksi sen tuhouduttua. Lilybaion oli Karthagon tärkeimpiä ja viimeinen tukikohta saarella. Se hellenisoitui eli kreikkalaistui ajan kuluessa, vaikka ei koskaan ollutkaan kreikkalaisten hallussa. Roomalaiset valtasivat sen vuonna 241 eaa. Kaupunki kukoisti edelleen roomalaisella kaudella ollen yksi saaren keskuksista, ja nyt puolestaan roomalaisten tukikohtana näiden Afrikan sotaretkillä. Se oli myös tärkeä kauppa- ja satamapaikka lyhimmällä Italian ja Afrikan välisellä reitillä.
Historia > Myöhempi historia

Rooman kukistuttua Lilybaion säilyi yhtenä Sisilian tärkeimmistä kaupungeista. Se esiintyy sellaisena goottien ja vandaalien valtakausilla sekä edelleen sen jälkeen, kun arabit olivat vallanneet saaren. Nämä pitivät kaupunkia ja sen satamaa niin tärkeinä, että antoivat sille nimen Marsah Allah, ”Jumalan satama”, mistä kaupungin nykyinen nimi on peräisin. Toisaalta nimen alkuperäksi on selitetty myös Marsah Ali, ”Alin satama”.
Marsala tunnetaan paikkana, jossa Giuseppe Garibaldi nousi maihin Sisiliassa vuoden 1860 toukokuussa syrjäyttääkseen Bourbon-suvun vallasta. Marsala on ollut Sisilian viininviennin ja -kaupan keskuksia. Kaupunki on tunnettu väkevästä viinistä nimeltään marsala, jolla on Denominazione di origine controllata -status ja jota tuotetaan vain tietyllä alueella kaupungin ympäristössä.
Nähtävyydet

Kaupungin keskusta sijaitsee Piazza della Repubblica -aukion ympärillä. 1700-luvulla valmistunut katedraali ja Palazzo Senatorio sijaitsevat sen äärellä. Antiikin ajan jäänteisiin kuuluvat muun muassa roomalaisen kauden talojen jäänteet lattiamosaiikkeineen. Aukiolta lähtevä pääkatu Corso XI Maggio noudattaa roomalaisaikaisen kaupungin decumanus maximusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marsala Wikimedia Commonsissa
Trapanin maakunta
Alcamo | Buseto Palizzolo | Calatafimi Segesta | Campobello di Mazara | Castellammare del Golfo | Castelvetrano | Custonaci | Erice | Favignana | Gibellina | Marsala | Mazara del Vallo | Paceco | Pantelleria | Partanna | Petrosino | Poggioreale | Salaparuta | Salemi | San Vito Lo Capo | Santa Ninfa | Trapani | Valderice | Vita
Antiikin Lilybaionin roomalaisaikaisia mosaiikkeja.
La Chiesa del Purgatorio -kirkko.
Marsalan sijainti.
Mateus (jalkapalloilija)

Mateus Galiano da Costa (s. 19. kesäkuuta 1984 Luanda), taiteilijanimeltään Mateus, on angolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Saksassa ja pelasi avauskokoonpanossa Angolan kaikissa otteluissa, joista kaksi päättyi tasapeliin ja yksi Angolan tappioon. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2008, 2012, 2013 ja 2019. Hän on pelannut kaikkiaan 63 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia vuodesta 2006 alkaen.
Mateus on pelannut suurimman osan uraansa Portugalissa, jossa hän on edustanut Desportivo Bejaa, Sportingin kakkosjoukkuetta, Casa Piaa, Lixaa, Gil Vicentea, Boavistaa, kuusi kautta Nacionalia, Aroucaa ja vuodesta 2017 uudelleen Boavistaa. Vuosina 2014–2015 hän pelasi Angolassa Primeiro de Agoston joukkueessa.