stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kyläjärvi (Kangasala)

| Kyläjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°25′55″N, 24°06′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  oja Säkkölänjärveen 
Järvinumero:  35.713.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,7 m  
Rantaviiva:  0,973 km  
Pinta-ala:  6,711 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKyläjärvi 
Kyläjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Kangasalan keskustaajaman lähellä Tiihalan kylässä ja osa-alueella sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Tiihalassa peltoaukean keskellä Säkkölänjärven eteläpuolella. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat peltomaiden keskellä olevaa suoja-aluetta, joka on ruohottunutta ja joka kasvaa pensaikkoa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on Virolan maatilaa lukuun ottamatta autio. Yhdystie 13991 kiertää järven sen eteläpuolelta.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,7 metriä mpy. Kyläjärvi laskee lyhyttä ojaa myöten Säkkölänjärveen, joka vuorostaan laskee Roineeseen.
Luontoarvoja

Järvi on voimakkaasti rehevöitynyt. Nykyään järvi on luonnonsuojelualuetta ja se kuuluu Natura 2000-alueeseen (FI0316005), johon sisältyvät myös Ahuli, Taivallammi, Kirkkojärvi ja Säkkölänjärvi.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kilanjärvi”. Sen etelärannalla sijaitsi Tihalan kylä, jonka pellot levittäytyivät järven eteläpuolella itään ja länteen. Säkkölänjärven ja Kyläjärven väli oli raivattu niittymaiksi.
Lamprinós

| --- | --- |
Sijainti:  38°28′21″N, 21°00′18″E, Sámi Kefaloniá, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret, Ekhinadit
Korkein kohta:  61  m 
Pinta-ala:  0,352 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lamprinós (kreik. Λαμπρινός) on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Ekhinadeihin. Se sijaitsee Joonianmeressä Aitolia-Akarnanian rannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,352 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lamprinós kuuluu Sámin kuntaan, Kefalonián alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
La Niña

La Niña on meteorologinen sääilmiö, joka on päinvastainen kuin El Niño -ilmiö. La Niñassa lämpötilat laskevat erityisesti Tyynenmeren tropiikissa vaikuttaen tätä kautta säätiloihin myös muualla maapallolla. Euroopan säähän se kuitenkin vaikuttaa vähäisesti etenkin kesäkuukausina. La Niña kestää kerrallaan vähintään puolen vuoden jakson. La Niñan vaikutukset säähän kuitenkin vaihtelevat alueittain; esimerkiksi Kaakkois-Aasiassa yleistyvät rankkasateet kun taas Itä-Afrikassa kuivuus.
Marjatta Sarasalo

Helena Marjatta Sarasalo (o.s. Rajama 31. elokuuta 1930 Viipuri – 2016) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1945–1947 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1963–1967. Hän oli Taidemaalariliiton varsinainen jäsen.. Sarasalon isä oli viipurilainen taidemaalari Leo Rajama.
Sarasalon näyttelyitä oli vuosina 1971–2005 Strindbergin taidesalongissa, Galleria Katariinassa ja Heinolan taidemuseossa. Yksityisnäyttelyitä on ollut myös Ruotsissa, Tanskassa ja Espanjassa. 
Sarasalolle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 1999.
Marcel Madila Basanguka

Marcel Madila Basanguka (s. 17. toukokuuta 1955 Ndola, Sambia) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Kanangan arkkihiippakuntaan Martin-Léonard Bakole wa Ilunga 30. elokuuta 1981. Hänet nimitettiin Kanangan vihkipiispaksi sekä Gigthin titulaaripiispaksi 27. helmikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Godefroid Mukeng'a Kalond, jota avustivat Gérard Mulumba Kalemba ja Giovanni d'Aniello.
Madila Basanguka sai 9. joulukuuta 2006 nimityksen Kanangan arkkipiispaksi.
Lantmännen Agron koetila

Lantmännen Agron koetila Hauholla tutkii viljelykasvien lajikkeita, torjunta-aineita, lannoitteita sekä viljelytekniikkaa. Se perustettiin vuonna 1963. Tutkimustoiminta oli laajimmillaan 1970- ja 1980-luvuilla.
Koetilalle perustetaan vuosittain tuhansia eri lajien ja lajikkeiden koeruutuja. Niiden kasvua ja eri kasvinsuojelu- ja lannoitetoimenpiteiden toimivuutta havainnoidaan ja tuloksia raportoidaan K-maatalouden kotisivulla sekä Facebookissa ja Twitterissä.
Koetila testaa myös uusia lajikkeita. Esimerkiksi vuonna 2013 tutkittiin rehumaissin soveltuvuutta Suomen kasvuoloihin. Koetila on toiminut vuodesta 1963.
Sertifioitua tutkimustyötä

Tukes myönsi GEP-sertifikaatin K-maatalouden koetilalle tammikuussa 2013. Tämän myötä Koetilan tekemät kasvinsuojeluainekokeet virallistettiin kasvinsuojeluaineiden rekisteröinneissä.  Kasvinsuojeluainekokeissa vertaillaan tauti- ja rikka-aineiden tehoa. Kattava otos koetuloksista on luettavissa vuosittain julkaistussa Viljelyoppaassa.
Lajikekokeet

Koetilalla tutkitaan uusia lajikkeita viljalajeista, rypsistä ja rapsista, herneestä ja nurmikasveista. Koetilan luoma Viljelyohjelma opastaa viljelijää valitsemaan parhaat lajike-, tuote- ja menetelmäkokonaisuudet. Viljelyohjelman suositukset perustuvat vuosien tutkimustyön tuloksiin.
Koeruuduilla kasvavat kasvit

Koeruuduilla kasvaa muun muassa
nurmilajikkeita
rypsejä ja rapseja
hernettä
viljakasveja.
Lajikekokeita tehdään kumppanitilojen yhteishankkeissa myös maan muissa osissa, Ruukissa, Ylistarossa, Maaningalla, Inkoossa ja Pernajassa. Koetila tekee tutkimuksia myös Hauhon ulkopuolella. Kesällä 2012 toteutettiin mansikan harmaahomeen torjuntakoe Lepaalla.
Tutkimus- ja koetoiminta lajeittain > Nurmikasvien tutkimus

Nurmikasvien tutkimuksessa tutkitaan kasvurytmiä, sadontuottoa, rehuarvoa ja talvehtimista.
Lajiketestauksessa vain lupaavimmat uudet lajikkeet otetaan Suomeen kokeisiin. Seoskokeissa tutkitaan mahdollisimman tuottoisaa seosta 3- niiton järjestelmään.
Koetilalla tehdään myös siemen­tuotanto­kokeita ja tutkitaan viljely­tekniikkaa, sillä nurmilajikkeen siementuotantokyvyllä on suuri merkitys lajikkeen elinkaarelle ja kaupalliselle hyödynnettävyydelle.
Viljelyohjelmapäivä

Koetilalla järjestetään vuosittain viljelyohjelmapäivä, jossa koetilan tutkijat esittelevät kuluneen kauden tutkimustuloksia ja vieraat pääsevät itse tutustumaan koeruutuihin asiantuntijoiden opastuksella.
Kasvuasteseuranta

Koetilalla toimii myös Lantmännen Agron siemenkeskus ja viljalaboratorio.
Aiheesta muualla

Lantmannen Agro Facebookissa
Marcel Mahouvé

| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ghana ja Nigeria 2000 | Jalkapallo |  |
Marcel Mahouvé (s. 16. tammikuuta 1973) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.
Mahouvé on pelannut muun muassa Ranskassa Montpellier’ssa 1997–2002 sekä Clermontissa 2002–03. Vuonna 2004 Mahouvé siirtyi Suomen Veikkausliigaan FC Interiin, jossa hän pelasi yhden kauden. Tämän jälkeen hän on pelannut muun muassa Skotlannissa Hamiltonissa sekä Saksassa 1. FC Saarbrückenissa.
Kamerunin maajoukkueessa Mahouvé oli mukana Ranskan MM-turnauksessa 1998, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa. Sen lisäksi hän oli mukana Afrikan mestaruusturnauksessa 2002, jonka Kamerun voitti.
Mahouvé on saksalaisten myös ammatikseen jalkapalloilevien sisarusten Francis, Nicole ja Sylvie Baneckin setä.
Maria Therese Tviberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Maria Therese Tviberg (2017) |  Maria Therese Tviberg (2017) |  Maria Therese Tviberg (2017) |  |
Maa:  Norja
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Courchevel / Méribel 2023 | parisuurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Courchevel / Méribel 2023 | joukkuekilpailu |  |
Maria Therese Tviberg (s. 7. huhtikuuta 1994) on norjalainen alppihiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa Tviberg saavutti hopeaa alppiyhdistetyssä 2013 ja syöksylaskussa 2015. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Tviberg sijoittui supersuurpujottelussa 25:nneksi ja syöksylaskussa 27:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli alppiyhdistetyssä 14:s sekä supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa 25:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui suurpujottelussa 12:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Tviberg voitti kultaa parisuurpujottelussa ja hopeaa joukkuekilpailussa.
Alppihiihdon maailmancupissa Tviberg kilpaili ensimmäisen kerran Sankt Moritzn syöksylaskussa tammikuussa 2015 sijoittuen 16:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2021.
Laituri (elokuva)

| Laituri> Laiturilla (työnimi) |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Eino Ruutsalo
Käsikirjoittaja:  Eino Ruutsalo
Tuottaja:  Eino Ruutsalo
Säveltäjä:  Kaarlo Kaartinen
Kuvaaja:  Eino Ruutsalo
Leikkaaja:  Eino Ruutsalo
Pääosat:  Matti Ruohola Ulla Markkula Yrjö Tähtelä Riitta Larjanko
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Ensi-ilta:   26. marraskuuta 1965
Kesto:  1h 28min 16s
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laituri on Eino Ruutsalon ohjaama komediallinen draamaelokuva vuodelta 1965. Ruutsalo myös käsikirjoitti, tuotti, kuvasi ja leikkasi elokuvan itse. Elokuva oli Ruutsalon neljäs ja toiseksi viimeinen pitkä elokuva. Pääosassa näyttelee Matti Ruohola ensimmäisessä elokuvaroolissaan.
Elokuvassa esiintyvät myös muiden muassa kuvataiteilija Tapio Junno ja sittemmin uutisankkurina tunnettu Kaj Lindén.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matti Ruohola  | … |  kirjailija Ilpo Härkölä   |
|  Ulla Markkula  | … |  Leena, Arton vaimo   |
|  Yrjö Tähtelä  | … |  Arto   |
|  Riitta Larjanko  | … |  Kaija, turistiopas sekä Ilpon tyttöystävä   |
|  Pertti Terho  | … |  Pertti, valokuvaaja   |
|  Leena Valasmo  | … |  Pertin tyttöystävä   |
|  Juha Soisalo  | … |  Jusa, taiteilija   |
|  Tuuli Sahenkari  | … |  Jusan tyttöystävä   |
|  Tapio Junno  | … |  Junnon Tapsa, kuvanveistäjä   |
|  Kirsti Moberg  | … |  Kirsti   |
|  Folke Schauman  | … |  Leenan isä, lääkäri   |
|  Saga Dahlstedt  | … |  Leenan äiti   |
|  Mikko Harjanne  | … |  Mikko, kitaransoittaja   |
|  Aimo Paapio  | … |  kauppaneuvos   |
|  Kari-Juhani Tolonen  | … |  valokuvaaja   |
|  Pekka Haukinen  | … |  Pekka   |
|  Pirkko Nukari  | … |  Maija, kuvanveistäjä   |
|  Tuula Lappalainen  | … |  Ilpon tuttava   |
|  Ensi Hakkarainen  | … |  Ilpon tuttava   |
|  Eeva-Maija Tyhtilä  | … |  boheemityttö   |
|  Juha Ruutsalo  | … |  poika kesähotellissa   |
|  Oiva Tainio  | … |  kustantaja Virve   |
|  Kaj Lindén  | … |  tv-toimittaja   |
Esitykset

Laiturin ensi-ilta oli 26. marraskuuta 1965. Tämän jälkeen se on esitetty televisiossa vuosina 1968, 1978, 1987, 1995, 2004, 2013, 2014 ja 2021.
Laituria esitettiin Ruotsin elokuvateattereissa 40-minuuttiseksi typistettynä nimellä Sexliv är helkul! (suom. Sukupuolielämä on mukavaa!).
Vastaanotto

Laituri herätti paljon ristiriitaisia tunteita. Elokuvan vastaanotto ei ollut kovin hyvä. Edes televisioesitykset vuosikymmenten jälkeen eivät ole parantaneet elokuvan mainetta. Esimerkiksi Helsingin Sanomien Mauri Taviola otsikoi vuoden 1978 tv-esityksen alla juttunsa ”’Laituri’ – huono elokuva”. Hänestä elokuva on filmillisesti heikko, rakenteeltaan epäuskottava ja hajanaisesti näytelty, lukuun ottamatta muutamia kohtauksia ja repliikkejä, jotka onnistuvat tavoittamaan häivähdyksen 1960-luvusta.
Lahjomattomat

| Lahjomattomat> The Untouchables |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Brian De Palma
Käsikirjoittaja:  David Mamet
Tuottaja:  Art Linson
Säveltäjä:  Ennio Morricone
Kuvaaja:  Stephen H. Burum
Leikkaaja:  Gerald B. Greenberg Bill Pankow
Pääosat:  Kevin Costner   Sean Connery   Robert De Niro
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   2. kesäkuuta 1987  30. lokakuuta 1987
Kesto:  119 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lahjomattomat (engl. The Untouchables) on vuonna 1987 ilmestynyt yhdysvaltalainen rikoselokuva, joka perustuu vuosina 1959–1963 tehtyyn samannimiseen televisiosarjaan ja löyhästi myös aiheesta tehtyyn kirjaan. Elokuvakäsikirjoituksen on sovittanut David Mamet ja elokuvan ohjannut Brian De Palma. Lahjomattomien pääosia näyttelevät Kevin Costner, Sean Connery ja Robert De Niro.
Elokuva kertoo Costnerin esittämästä Eliot Nessistä, joka keräsi ympärilleen joukon poliiseja, joita alettiin kutsua nimellä Lahjomattomat, sillä oikeus oli heille tärkeintä. Ryhmän tarkoituksena oli vangita De Niron näyttelemä Al Capone.
Lahjomattomat oli ehdolla neljään Oscar-palkintoon, joista se sai yhden, kun Sean Connery palkittiin parhaasta miessivuosasta. Connery palkittiin lisäksi Golden Globella ja Ennio Morricone parhaasta elokuvamusiikista BAFTAlla ja Grammylla.
Elokuvan erot tositapahtumiin

Vaikka Lahjomattomien pohjalla ovat tositapahtumat, sen kertoma tarina on suurelta osin fiktiivinen. Seuraavassa joitakin yksityiskohtia, jotka eroavat todellisista tapahtumista:
Elokuvassa on vain neljä "Lahjomatonta": Elliot Ness, Jim Malone, Oscar Wallace ja George Stone. Nessin elämäkerran mukaan Lahjomattomia oli todellisuudessa yhdeksän.
Vaikka Ness joukkoineen taisteli Caponen järjestöä vastaan, heillä ei ollut mitään tekemistä veropetosjutussa, josta Capone lopulta joutui vankilaan.
Capone ja Ness tapasivat todellisuudessa vasta Caponen oikeudenkäynnissä
Gangsteri Frank Nitti kuvataan säälimättömänä, uhkaavana ja tunteilemattomana, vaikka hän oikeasti oli läheisilleen niukkasanainen, kohtelias ja ystävällinen. Hän ei myöskään tappanut Jim Malonea.
Kohtaus, jossa Capone nuijii gangsterin baseballmailalla, on osittain kuvitteellinen, sillä samanlainen tapahtuma sattui kirjassa aikaisemmin.
Kaksi neljästä Lahjomattomasta kuolee elokuvassa. Tosielämässä taisteluissa mafiaa vastaan tapettiin neljä ja kolme loukkaantui. Kirjassa ainoastaan yksi kuoli.
Elokuvassa Frank Nitti tappaa Jim Malonen. Todellisuudessa Malone kuoli tulitaistelussa Caponen gangstereita vastaan alkoholiliikkeen ryöstön yhteydessä.
Nessin ja Nittin viimeinen kohtaaminen, jossa jälkimmäinen saa surmansa, on kokonaan keksitty. Nitti johti järjestöä Caponen kukistumisen jälkeen melkein kuusi vuotta ja teki itsemurhan kuullessaan vangitsemisaikeista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Costner   | … |   Eliot Ness   |
|  Sean Connery   | … |   Jim Malone   |
|  Charles Martin Smith   | … |   Agentti Oscar Wallace   |
|  Andy Garcia   | … |   Agentti George Stone/Giuseppe Petri   |
|  Robert De Niro   | … |   Al Capone   |
|  Richard Bradford   | … |   Poliisipäällikkö Mike Dorsett   |
|  Jack Kehoe   | … |   Walter Payne   |
|  Brad Sullivan   | … |   George   |
|  Billy Drago   | … |   Frank Nitti   |
|  Patricia Clarkson   | … |   Catherine Ness   |
Palkintoja > Oscar

Paras miessivuosa: Sean Connery
Ehdokkaana:
Paras lavastus: Patrizia von Brandenstein, William A. Elliott, Hal Gausman
Paras puvustus: Marilyn Vance
Paras musiikki: Ennio Morricone
Palkintoja > BAFTA

Paras musiikki: Ennio Morricone
Ehdokkaana:
Paras miessivuosa: Sean Connery
Paras tuotantosuunnittelu: William A. Elliott
Paras puvustus: Marilyn Vance
Palkintoja > Golden Globe

Paras miessivuosa: Sean Connery
Ehdokkaana:
Paras musiikki: Ennio Morricone
Lamprias (Plutarkhoksen poika)

| Lamprias> Λαμπρίας.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. vuosisata Khaironeia
Kuollut: 100-luku
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  antiikki
Pääteokset:  Plutarkhoksen teosten luettelo
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lamprias (m.kreik. Λαμπρίας) oli filosofi ja elämäkertakirjailija Plutarkhoksen poika. Hänen nimiinsä on pantu hänen isänsä teosten luettelo. Tätä nuorinta Lampriasta ei tule sekoittaa Plutarkhoksen suvun muihin Lamprias-nimisiin henkilöihin.
Lampriaan luettelo

Lamprian nimiin laitetun Plutarkhoksen teosten luettelon otsikko on ”Plutarkhoksen kirjojen luettelo” (Πλουτάρχου βιβλίων πίναξ, Plūtarkhū bibliōn pinaks). Se on säilynyt nykyaikaan, ja tutkimuksessa se tunnetaan nimellä ”Lampriaan luettelo”. Luettelo käsittää 227 teosta, joista vain 83 on säilynyt nykyaikaan. Toisaalta siitä puuttuu 18 säilynyttä teosta sekä 15 teosta, jotka tunnetaan niminä luettelon ulkopuolelta ja joista on säilynyt katkelmia.
Luettelon alussa on kirje, jossa kirjoittaja kutsuu itseään Plutarkhoksen pojaksi. Ajatus siitä, että kyseessä olisi Lamprias, on peräisin Sudasta. Suda on kuitenkin usein epäluotettava lähde, eikä Plutarkhos mainitse teoksissaan Lamprias-nimistä poikaa. Luettelo ei myöskään vaikuta siltä, että se olisi peräisin joltakulta, joka olisi ollut niin lähellä Plutarkhosta sekä sukulaisuudeltaan että ajoitukseltaan, sillä se sisältää myös teoksia, jotka on kirjoitettu vasta paljon, jopa satoja vuosia, myöhemmin (Pseudo-Plutarkhos). On kuitenkin mahdollista, että nämä teokset olisi lisätty luetteloon myöhemmin, ja alkuperäinen luettelo olisi todella peräisin Lampriaalta Plutarkhoksen pojalta.
Lampriaan luettelon varhaisimmat käsikirjoitukset ovat 1100-luvulta. Luettelon ensimmäisen painetun laitoksen (editio princeps) julkaisi David Hoeschelius firenzeläisestä käsikirjoituksesta vuonna 1597. Hänen laitoksensa sisälsi myös latinankielisen käännöksen. Myöhemmin luettelo painettiin uudelleen osana Plutarkhoksen teosten Frankfurt-laitosta. Myöhemmissä versioissa tekstiä on korjattu venetsialaisen käsikirjoituksen perusteella.
Kirjallisuutta

Lamprias: De Scriptis Plutarchi Chaeronensis.  (Et Graecè & Latinè nunc primùm editus. David Hoeschelius)  Augustae Vindelicorum:  Ad insigne pinus, 1597.  Teoksen verkkoversio.
”Lamprias Catalogue”. Teoksessa Plutarch: Moralia, s. 3–29.  (Volume XV: Fragments. Translated by F. H. Sandbach. Loeb Classical Library 429)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1969.
Marina Ekroos

Marina Ekroos (s. 1982 Espoo) on suomalainen startup-yrittäjä ja valokuvaaja.  Vuonna 2017 Ekroos perusti kuvankäsittelyn automatisointiin erikoistuneen Frameright-yrityksen, ja toimii sen toimitusjohtajana.
Ura > Yrittäjänä ja toimitusjohtajana

Vuonna 2017 Ekroos perusti Frameright-yrityksen digitaalisten palveluiden kehittäjän Ilkka Järstän kanssa. Frameright on kustantajille ja valokuvaajille suunnattu sovellus, joka käyttää keinoälyä kuvankäsittelyn, rajauksen ja julkaisun automatisointiin. Vuonna 2017 Frameright voitti jaetun pääpalkinnon Helsingin Sanomain säätiön Uutisraivaaja-mediainnovaatiokilpailussa. Nykyisin Ekroos toimii Framerightin toimitusjohtajana Berliinissä.
Ura > Valokuvaajana

Koulutukseltaan Ekroos on tradenomi, valtiotieteen kandidaatti ja yhteiskuntatieteiden maisteri kuvajournalismista. Vuonna 2012 Ekroos julkaisi Silmänruokaa-kuvareseptikirjan. Ekroosin kuvaresepteissä ruoan aineosat, työvaiheet ja lopputulos ovat esillä samassa kuvassa. Kirja on käännetty ja julkaistu Saksassa ja Taiwanissa. Vuonna 2013 Ekroos oli mukana Taidehallin Nuoret 2013 -näyttelyssä. Myöhemmin Ekroos on toiminut muoti-, ruoka- ja studiovalokuvaajana.
Teokset

Silmänruokaa – Löytöretki makuihin . WSOY, Helsinki, 2012
北歐廚房裡的料理美學 .  I’m Publishing Co, Taiwan, 2016
Look and Cook – 60 mal kochen und backen auf einem blick. ZS Verlag, Saksa, 2018.
Marjatta Taburet

Marjatta Taburet (s. 1931) on suomalaissyntyinen, Ranskassa uransa tehnyt keramiikkataiteilija ja taidemaalari.
Taburet opiskeli Helsingin Ateneumissa ja työskenteli Arabian posliinitehtaassa. Hän lähti 1950-luvulla jatkamaan opintojaan Pariisin L’École Supérieure des Arts Décoratifs -oppilaitokseen. Hän avioitui Bretagnesta kotoisin olevan keraamikon ja kuvanveistäjän Jean-Claude Taburet’n kanssa. Pariskunta asettui asumaan fajanssiperinteestään tunnettuun Quimperin kaupunkiin, jossa Marjatta Taburet toimi Faïencerie HB -yrityksen keraamikkona ja opetti alaa paikallisissa oppilaitoksissa.
Taburet on myös laatinut kirjoja ranskalaisesta keramiikasta. Vuonna 1980 hänen Quimperin fajanssiperinteestä kertova kirjansa valittiin 40 finalistin joukkoon kilpailussa vuoden 1979 parhaasta Ranskassa julkaistusta kirjasta. Vuonna 1987 Taburet oli mukana France Inter -yleisradioyhtiön vuoden parhaan kirjan valintaraadissa, jonka puheenjohtajana toimi Henri Troyat.
Vuonna 2017 valmistui Corinne Fortierin 52-minuuttinen Taburet’stä kertova dokumenttielokuva Marjatta l’éblouie.
Aiheesta muualla

Näyte dokumenttielokuvasta Marjatta l’éblouie (ranskaksi)
La Nouaille

| La Nouaille |
| --- | --- |
 Kunnantalo ja kaatuneiden muistomerkki
 La Nouaille
 Koordinaatit: 45°50′51″N, 2°03′56″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Creuse
Arrondissementti:  Aubusson
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  48,1 km²
Väkiluku (2020):  235 
 – Väestötiheys:  4 as./km²
Kunnan numero:  23144
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Nouaille (oksitaaniksi: La Noalha) on kunta keskisessä Ranskassa Creusen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Aubussonin kaupungista lounaaseen.
Pyhän Pietarin ja Pyhän Paavalin kirkko
Romaaninen Pyhän Pietarin ja Pyhän Paavalin kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Kirkon kappeli on peräisin 1300-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Nouaille Wikimedia Commonsissa
Laittomasti naimisissa

| Laittomasti naimisissa> We're Not Married! |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Edmund Goulding
Käsikirjoittaja:  Nunnally Johnson Dwight Taylor Gina Kaus Jay Dratler
Tuottaja:  Nunnally Johnson
Säveltäjä:  Cyril J. Mockridge
Kuvaaja:  Leo Tover
Leikkaaja:  Louis R. Loeffler
Pääosat:  Ginger Rogers Fred Allen Marilyn Monroe
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  11. heinäkuuta 1952 Yhdysvallat 9. tammikuuta 1953 Suomi
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laittomasti naimisissa (engl. We're Not Married!) on Edmund Gouldingin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1952, jonka pääosia esittävät Ginger Rogers, Fred Allen ja Marilyn Monroe. Muissa rooleissa nähdään muiden muassa Victor Moore, David Wayne, Eve Arden ja Paul Douglas. Laittomasti naimisissa käsikirjoitti Nunnally Johnson, joka myös tuotti elokuvan, Dwight Taylor, Gina Kaus ja Jay Dratler.
Laittomasti naimisissa on mustavalkoinen ja pituudeltaan 86 minuuttia eli tunnin ja 26 minuutin verran. Laittomasti naimisissa sai ensi-iltansa kotimaassaan ensimmäisen kerran New Yorkissa 11. heinäkuuta vuonna 1952 ja toisen kerran Los Angelesissa 23. heinäkuuta. Suomeen Laittomasti naimisissa ilmestyi 9. tammikuuta vuonna 1953. 20th Century Fox tuotti elokuvan.