stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saatananpalvonta
Aiheesta muualla

Jegorow, Sirpa: Saako saatanaa palvoa? Ylen Elävä arkisto 26.1.2015.
Lindfors, Jukka: Ex-saatananpalvoja Päivi Niemi. Ylen Elävä arkisto.
Paha kiehtoo aina. Hämeen Sanomat 7.4.2006.
Vainio, Janne: Irti jumalanpalvonnasta. Vapaa ajattelija 4/2003.
Elina Koskimies

Elina Koskimies (s. 1996) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 24 maaottelua. Hänen kasvattajaseuransa on helsinkiläinen Wartti Basket ja hän on edustanut Korisliigassa Tapiolan Honkaa kausina 2013–2015. Tämän jälkeen hän on pelannut kausina 2015–2019 Yhdysvaltain yliopistosarjoissa, kausina 2019–2021 Espanjassa ja kaudesta 2021–2022 alkaen Saksassa. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen.
Koskimies voitti Wartti Basketin ykkösjoukkueessa 16-vuotiaiden Suomen-mestaruuden kausina 2010–2011 ja 2011–2012. Jälkimmäisellä kaudella hänet valittiin sarjassa vuoden pelaajaksi. Hän voitti Wartti Basketin Capitals-joukkueessa 19-vuotiaiden Suomen-mestaruuden kaudella 2012–2013. Koskimies teki debyyttinsä naisten I-divisioonassa kaudella 2010–2011. Hän nousi Tapiolan Hongan korisliigajoukkueeseen kaudella 2013–2014. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän pelasi 24 runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliä ja sai niissä kaikissa peliaikaa noin 27,5 minuuttia ottelua kohden. Kaudella 2014–2015 hän pelasi 27 runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliä, ja runkosarjassa hänen ottelukohtainen peliaikansa nousi lähes 32 minuuttiin. Hän teki tuon kauden runkosarjassa 10,5 pistettä ja otti 5,3 levypalloa per ottelu.
Koskimies siirtyi vuonna 2015 Yhdysvaltoihin Washingtonissa sijaitsevan American Universityn Eagles-joukkueeseen. Hän pelasi NCAA:ssa neljän kauden aikana 127 ottelua yli 24 minuutin keskimääräisellä peliajalla, ja viimeisellä kaudella hän pelasi ottelua kohden 32,5 minuuttia. Viimeisellä kaudella hän teki 10,7 pistettä ottelua kohden, ja toiseksi viimeisellä kaudella hänen levypallokeskiarvonsa oli 3,9, jonka lähelle hän pääsi myös päätöskaudellaan. Vuonna 2019 Koskimies siirtyi Espanjan toisella sarjatasolla pelaavaan GDKO Bizkaia Ibaizabaliin. Kesällä 2020 hän solmi seuran kanssa jatkosopimuksen.
Koskimies edusti kaudet 2021–2023 saksalaista Angels Nördlingeniä. Kesällä 2023 hän siirtyi Saksan hallitsevaan mestariin Kelterniin.
Koskimies on pelannut alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa 26 ottelua, alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa 32 ottelua ja haastajamaajoukkueessa kuusi ottelua. Naisten maajoukkueessa hän on pelannut 24 maaottelua, joista ensimmäisen toukokuussa 2014 Ruotsia vastaan ja viimeksi helmikuussa 2021 Ukrainaa vastaan. Napolissa vuonna 2019 järjestetyissä universiadeissa Koskimies oli yhdeksänneksi sijoittuneen Suomen haastajamaajoukkueen kapteeni.
Koskimies kuuluu vuonna 2022 urheilun ja liikunnan tukemiseksi perustetun Läpimurtosäätiön hallitukseen, jossa istuu myös hänen veljensä Antti. Heidän isänsä, eQ-varainhoitoyhtiön toimitusjohtaja Mikko Koskimies lahjoitti vuonna 2023 perheensä sijoitusyhtiön Teamet Oy:n kautta säätiölle 100 000 kappaletta St1 Nordic Oy:n osakkeita.
Matenrou Opera

Matenrou Opera (摩天楼オペラ?) on japanilainen Visual kei rock -yhtye. Sen perustivat vuoden 2006 lokakuussa Jenivasta tutut vokalisti Sono ja rumpali Yuu. Muutaman kuukauden jälkeen yhtyeeseen liittyivät basistiksi You, kitaristiksi Mika ja koskettimiin naispuolinen Karen, joista Mika ja Karen lähtivät yhtyeestä vuonna 2007.
Matenrou Operan ensimmäinen virallinen keikka oli vuoden 2007 toukokuussa, mutta heillä oli huhtikuussa salainen etukäteen mainostamaton keikka. Yhtye julkaisi toukokuun keikalla ensimmäisen singlensä, alkaloid showcasen, ja sinkun painos rajoittui 1000 kappaleeseen.
Ensimmäisen singlen jälkeen yhtye piti itseään kiireisenä keikkojen ja monien tapahtumien merkissä. Eräänä lokakuussa pidetyn keikan jälkeen yhtye joutui ilmoittamaan, että kosketinsoittaja Karen ja kitaristi Mika eroaisivat yhtyeestä marraskuun 16. päivän keikan jälkeen. Uudet jäsenet oli jo valmiiksi päätetty ja joulukuussa yhtye julkaisi uusien jäsenten nimet. Kitaristiksi tuli Anzi ja koskettimiin tuli Ry:dia nimisestä tuttu Ayame. Samoihin aikoihin yhtye ilmoitti tekevänsä sopimuksen Kamijon levy-yhtiön Sherow Artist Societyn kanssa.
Helmikuussa 2008 Matenrou Opera ilmoitti, että he olivat liittyneet eurooppalaiseen levy-yhtiöön Rock Identity. Maalis- ja huhtikuussa oli yhtyeen Euroopan kiertue Versailles Philharmonic Quintetin kanssa. Suomessa Maternou Opera nähtiin 31.3.2008.
Yhtyeen jäsenet

Laulaja: Sono
Rummut: Yuu
Basso: You
Koskettimet: Ayame
Kitara: Anzi
Ex-jäsenet

Mika (Kitara)
Karen (Koskettimet)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Bothered About Dungeons and Dragons

Bothered About Dungeons and Dragons (B.A.D.D., ”Dungeons & Dragonsista huolestuneet”) oli 1980-luvulla perustettu yhdysvaltalainen järjestö, jonka tavoitteena oli Dungeons & Dragons-roolipelin kieltäminen. B.A.D.D. harjoitti tiedotustoimintaa ja lobbausta ja saavutti laajaa näkyvyyttä. Järjestön mukaan roolipelit kannustivat teinejä saatananpalvontaan, hämärsivät todellisuudentajua ja opettivat väkivaltaisia ja rikollisia toimintatapoja. Osa Yhdysvaltain kouluista kielsi roolipelien pelaamisen, mutta on epäselvää, kuinka laajalle roolipelipaniikki lopulta levisi.
Järjestön perustajan Patricia Pullingin mukaan Dungeons & Dragons altisti nuoret homoseksuaalisuudelle, sadismille ja kannibalismille.
Hänen mukaansa roolipeli sisälsi demonologiaa, noituutta ja voodoota. Pelin lopullinen tavoite oli ajaa nuoret tekemään satanistisia rituaalimurhia. Pulling kertoi vuonna 1985 60 Minutes -ohjelmassa, että erään nuoren vanhemmat oliat nähneet, miten nuori oli kutsunut Dungeons & Dragons -demonin huoneeseensa, minkä jälkeen tämä oli tehnyt itsemurhan. Pullingin mukaan paras apu saatananpalvontaan sekaantuneelle nuorelle on löytää evankelikaalinen pappi, joka uskoo voimakkaasti Raamattuun.
David Waldronin mukaan roolipelejä koskevalla moraalipaniikilla oli kolme vaihetta. Ensimmäisessä vaiheessa väitettiin, että nuoret käyttivät roolipelien okkulttista kuvastoa ja tarpeistoa muiden oppilaiden, vanhempien ja opettajien kiroamiseen. Toinen vaihe alkoi 1980-luvun puolivälissä ja väitti, että roolipelien yliluonnollinen ja väkivaltainen maailma kannusti pelaajia veritöihin ja rikoksiin. Viimeinen vaihe alkoi 1980–1990-lukujen taitteessa, jolloin väitettiin, että roolipelit toimivat porttina saatananpalvontaan ja pakanuuteen. Paniikki väistyi 1990-luvun alkupuolella. Tähän oli Waldronin mukaan useita syitä: B.A.D.D. epäonnistui edistämään tavoitteitaan oikeusteitse, eikä tieteellinen tutkimus tukenut roolipelien vastustajien väitteitä, jotka olivat vuosien saatossa muuttuneet yhä epäuskottavammiksi. Samaan aikaan roolipelaajat puolustivat harrastustaan yhä aktiivisemmin ja johdonmukaisemmin.
Suomessa herätyskristillinen Kuva ja Sana -kustantamo julkaisi Pat Pullingin vuonna 1989 ilmestyneen Noidankehässä-kirjan. Vuonna 1993 julkaistuun suomennokseen lisättiin tilannekatsaus Suomen saatananpalvontailmiöön. Keijo Ahorinta julkaisi kirjan Saatananpalvonnan monet kasvot. Käsikirja auttamistyöhön (1997). Hän koulutti nuorten kanssa työskenteleviä siitä, että D&D:ssä käytettävät symbolit ovat saatananpalvonnan kuvastoa ja rituaaleja.
Michelle Remembers

| Michelle Remembers |
| --- | --- |
 Taskukirjapainoksen kansikuva.
Kirjailija:  Lawrence Pazder Michelle Smith
Kieli:  englanti
Kustantaja:  St. Martin’s Press
ISBN:  978-0-671-69433-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Michelle Remembers on vuonna 1980 ilmestynyt kanadalaisen psykiatrin Lawrence Pazderin kirja. Teos on tositarinana markkinoitu kertomus nuoresta naisesta, joka lapsena oli joutunut saatananpalvojien hyväksikäyttämäksi.
Michelle Smith (salanimi) oli 27-vuotias yhdysvaltalainen, joka hakeutui psykiatriseen hoitoon masennuksen ja keskenmenon aiheuttaman surun vuoksi. Smithillä oli myös epämääräinen mielikuva siitä, että hänen täytyi muistaa jotakin tärkeää. Psykiatrinsa Lawrence Pazderin kanssa Smith piti jopa kuusituntisia istuntoja, joiden myötä hän vakuuttui olleensa mustan messun vastentahtoinen osallinen. 81 päivää kestäneen piinan päätteeksi Neitsyt Maria pelasti Smithin, poisti merkit kidutuksesta ja antoi hänen unohtaa kokemansa kauhut todeten, että muistot palaisivat, kun aika ja paikka olisivat oikeat.
Pazder oli 1960-luvulla työskennellyt Länsi-Afrikassa, missä hän oli kuullut tarinoita mustasta magiasta ja lapsia kiduttavista kulteista. Pazder uskoi Smithin kokeneen jotain samankaltaista. Smith epäili, että hänen kiduttajansa olivat noitia, mutta Pazder syytti tapahtuneesta ”Saatanan kirkkoa”, joka oli ”kristillistä kirkkoa vanhempi maailmanlaajuinen organisaatio”. ”Asiantuntijat uskovat, että [Brittiläisen Kolumbian] Victoria ja Sveitsin Geneve ovat Saatanan kirkon viralliset päämajat”, mutta järjestö oli aktiivinen myös Yhdysvalloissa. Näennäisesti sen jäsenet elivät tavallista elämää, mutta kulissien takana he suorittivat saatanallisia rituaaleja.
Michelle Remembers oli myyntimenestys ja teki Pazderista ja Smithistä rikkaita. Heihin alettiin suhtautua saatananpalvonnan asiantuntijoina, ja monet lehdet kirjoittivat heidän tarinastaan kyseenalaistamatta sen aitoutta. Pazder ja Smith esiintyivät radiossa ja televisiossa ja kouluttivat poliiseja ja sosiaalityöntekijöitä eri puolilla Yhdysvaltoja ja Kanadaa. American Psychiatric Associationin kokouksessa 1981 Pazder käytti ensimmäisen kerran termiä ritual abuse (suom. rituaalinen hyväksikäyttö). Pian tämän jälkeen eri puolilla Yhdysvaltoja alkoi esiintyä Satanic ritual abuse -epäilyjä (SRA). Useimmiten syytökset kohdistuivat päiväkotien ja esikoulujen henkilökuntaan. Ilmestyi myös suuri joukko samankaltaisia selviytymistarinoita.
Kun Michelle Remembersin väitteitä alettiin tutkia tarkemmin, huomattiin, ettei sen tarina voinut pitää paikkaansa. Smith esimerkiksi kävi normaalisti koulua aikana, jona hän väittää olleensa saatananpalvojien vankina. Afrikkalaisen kidutuskultin olemassaolosta ei ole näyttöä, vaikka valkoisten lähetyssaarnaajien parissa tällaista huhuttiinkin 1960-luvun alussa. Kalifornialaisen Saatanan kirkon johtaja Anton LaVey haastoi Pazderin oikeuteen. Tämä joutui julkisesti tunnustamaan, ettei Saatanan kirkko ollut vastuussa Smithin pahoinpitelemisestä..
Aiheesta muualla

Sword, Autumn: Michelle Misremembers: How a Psychiatrist and His Patient Created the Blueprint for Satanic Ritual Abuse. Skeptical Inquirer 11.12.2023. (englanniksi)
Bayer 04 Leverkusen

Bayer 04 Leverkusen on saksalainen Bayerin lääketehtaan vuonna 1904 perustama jalkapalloseura Leverkusenin kaupungista. Joukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa, ja sitä pidetään yleisesti maan parhaimpiin kuuluvana, vaikkakaan se ei ollut kyennyt ennen vuotta 2024 voittamaan muita merkittäviä titteleitä kuin UEFA-cupin vuonna 1988 ja Saksan cupin vuonna 1993. Vuonna 2024 joukkue voitti Bundesliigamestaruuden, Saksan cupin, DFL-Supercupin sekä pelasi Eurooppa-liigan loppuottelussa.
Leverkusenin paikallisvastustaja on FC Köln.
Historia > Sarjasijoitukset

Sarjasijoitukset (1979– )
Seura > Imago

Erityisesti perinteikkäämpien saksalaisten jalkapalloseurojen edustajat ovat kritisoineet Leverkusenia seuraksi, jolta puuttuvat perinteet, ja siitä, että se olisi huipulla ainoastaan sen takia, että seuran talous riippuu pitkälti Bayer AG:sta . Tästä syystä Leverkusen on alkanut nostamaan esiin seuran juuria työläisten joukkueena, ja joukkue on saanut lempinimen Werkself (suom. Tehtaan joukkue).
Muihin työväenjoukkueisiin verrattuna Saksassa, Leverkusen kantaa mainetta puhtaana ja perheystävällisenä joukkueena. Ironisesti Leverkusen oli ensimmäinen Bundesligajoukkue, jonka kannattajat omaksuivat itsensä ns. Ultriksi.
Seura > Stadion

Leverkusen pelaa kotiottelunsa vuonna 1958 valmistuneella BayArenalla, jolle mahtuu 30 210 katsojaa. Alun perin stadionin nimi oli ''Ulrich-Haberland-Stadion Bayer Leverkusenin perustajan ja Bayer AG:n entisen puheenjohtajan mukaan. Alun perin stadionille mahtui 20 000 katsojaa. Stadionin uudelleenrakennusprojekti alkoi 1986 ja valmistui 1997. Tällöin yleisökapasiteetti nousi 22500:een. Seuraavana vuonna stadion sai nimekseen BayArena. Viimeisin uudistustyö stadionille tehtiin vuoden 2007 lopusta kesään 2009 saakka. Tällöin muun muassa yleisökapasiteettia kasvatettiin sekä parannettiin sponsoritiloja. BayArenalla on oheispalveluina muun muassa hotelli (vuodesta 1999), ravintola ja kongressitiloja.
Leverkusenin kotiotteluiden katsojakeskiarvo on hyvin lähellä BayArenan katsojakapasiteettia.
Seura > Muut joukkueet

Edustusjoukkueen ohella Leverkusenilla on reservijoukkue, joka pelaa Regionalligassa. Seuran alle 19- ja alle 17-vuotiaiden joukkueet pelaavat ikäluokkansa Bundesliigassa ja lisäksi juniorijoukkueita on 9-vuotiaisiin asti.
Leverkusenilla on myös naisten joukkue, joka pelaa naisten bundesliigassa .
Pelaajat ja valmentajat > Muita maineikkaita entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  René Adler  Sergej Barbarez  Tranquillo Barnetta  Yıldıray Baştürk  Dimităr Berbatov  Thomas Brdarić  Hans-Jörg Butt  Eren Derdiyok  Landon Donovan  Clemens Fritz  |  Theofanis Gekas  Falko Götz  Jan Heintze  Heiko Herrlich  Roque Júnior  Niko Kovač  Robert Kovač  Martin Kree  Toni Kroos  Jacek Krzynówek  |  Udo Lattek  Oliver Neuville  Diego Placente  Carsten Ramelow  Bernd Schuster  Paulo Sérgio  Andreas Thom  Arturo Vidal  Christian Wörns  Sami Hyypiä  |
Pelaajat ja valmentajat > Valmentajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1957 – 1959 Edmund Conen  1959 – 1960 Theo Kirchberg  1960 – 1962 Erich Garske  1962 – 1965 Fritz Pliska  1965 – 1971 Theo Kirchberg  1971 – 1973 Gero Bisanz  1973 – 1974 Friedhelm Renno  1974 – 1975 Manfred Rummel  1976 – 1976 Radoslav Momirski  07.01.1976 – 11.22.1981 Willibert Kremer  11.23.1981 – 06.30.1982 Gerhard Kentschke  07.01.1982 – 06.30.1985 Dettmar Cramer  07.01.1985 – 06.30.1988 Erich Ribbeck  07.01.1988 – 04.13.1989 Rinus Michels  04.13.1989 – 05.30.1991 Jürgen Gelsdorf  |  05.31.1991 – 06.30.1991 Peter Hermann  07.01.1991 – 05.04.1993 Reinhard Saftig  05.04.1993 – 04.07.1995 Dragoslav Stepanović  04.10.1995 – 04.27.1996 Erich Ribbeck  04.28.1996 – 06.30.1996 Peter Hermann  07.01.1996 – 10.21.2000 Christoph Daum  10.21.2000 – 11.11.2000 Rudi Völler  11.12.2000 – 05.20.2001 Berti Vogts  07.01.2001 – 02.15.2003 Klaus Toppmöller  02.16.2003 – 05.10.2003 Thomas Hörster  05.13.2003 – 09.16.2005 Klaus Augenthaler  09.16.2005 – 10.09.2005 Rudi Völler  10.09.2005 – 05.21.2008 Michael Skibbe  07.01.2008 – 30.06.2009 Bruno Labbadia  01.07.2009 – 30.06.2011           Jupp Heynckes  |  01.07.2011 – 01.04.2012 Robin Dutt  01.04.2012 – 13.06.2013 Sami Hyypiä & Sascha Lewandowski  01.07.2013 – 05.04.2014 Sami Hyypiä  05.04.2014 – 01.07.2014 Sascha Lewandowski  01.07.2014 – 05.03.2017 Roger Schmidt  06.03.2017 – 30.06.2017 Tayfun Korkut  01.07.2017 – 23.12.2018 Heiko Herrlich  23.12.2018 – 23.03.2021 Peter Bosz  23.03.2021 – 30.06.2021 Hannes Wolf  01.07.2021 – 05.10.2022 Gerardo Seoane  05.10.2022 – Xabi Alonso  |
Saavutukset > Liiga

Bundesliiga
Mestaruus (1): 2023–24
Hopeaa (5): 1996–97, 1998–99, 1999–2000, 2001–02, 2010–11
2. Bundesliiga Pohjoinen
Mestaruus (1): 1978–79
Saavutukset > Cup

DFB-Pokal
Mestaruus (2): 1992–93, 2023–24
Hopeaa (3): 2001–02, 2008–09, 2019–20
DFL-Supercup
Mestaruus (1): 2024
Hopeaa (1): 1993
Saavutukset > Eurooppa

Mestarien liiga
Hopeaa (1): 2001–02
Eurooppa-liiga
Mestaruus (1): 1987–88
Hopeaa (1): 2023–24
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran virallinen sivusto (saksaksi), (englanniksi), (espanjaksi)
Lentokone joukkueen väreissä.
Lippu UEFA Cupin finaaliotteluun vuodelta 1988.
Leverkusenin kotistadion BayArena
Lukáš Hrádecký toimii joukkueen kapteenina, ja johti joukkueen Bundesliigan ja Saksan cupin mestaruuteen kaudella 2023–24.
Ulf Kirsten, Leverkusenin kaikkien aikojen maalintekijä Bundesliigassa 182 maalillaan.
Sami Hyypiä toimi päävalmentajana 2012–2014.
Alfa (nimi)

| Alfa |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  31. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Alpha 
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  pohjoismainen nimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alfa on pohjoismainen naisen etunimi, joka voi olla Alf-nimen feminiininen vastine tai lyhentymä Alf-alkuisista naisennimistä, kuten Alfhildista. Alfalla ja Alfhildilla on suomenruotsalaisessa almanakassa yhteinen nimipäivä (31. tammikuuta). Saamelaiseen nimipäiväkalenteriin sisältyvä Álfa on sen sijaan miehennimi.
Alfa-nimeen saatetaan yhdistää myös alfa eli kreikkalaisen aakkoston ensimmäinen kirjain. Sanana alfa viittaa johonkin ensimmäiseen ja ensiluokkaiseen (esim. ilmauksissa alfauros ja alfanaaras).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Alfa on joulukuun 2024 loppuun mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 110–140 naisella ja lisäksi noin 10–40 miehellä.
Aleksiina

| Aleksiina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Siina 
Vastineita eri kielissä:  Aleksina 
Nimen alkuperä:  Aleksi, Aleksis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aleksiina on suomalainen naisen etunimi. Se on johdettu miehennimestä Aleksi tai Aleksis.
Aleksiina-nimeä on käytetty Suomessa jo 1800-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on joulukuun 2024 loppuun mennessä kirjattu noin 540–550 tämännimistä naista.
Aleksiinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Tunnettuja Aleksiinoja

Aleksiina Laura Matilda Bogdanoff (s. 1990), aitajuoksija ja pituushyppääjä
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Aleksiina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
MM-rallikausi 1992

Lancia Delta HF Integrale vuodelta 1992.
MM-rallikausi 1992 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 20. kausi. Kaudella ajettiin 14 osakilpailua ja se sisälti samat kilpailut kuin edellisenä vuonna.
Kärkikolmikko oli sama kuin vuonna 1991, mutta nyt espanjalainen Carlos Sainz voitti toisen maailmanmestaruutensa ennen toiseksi tullutta Juha Kankkusta. Didier Auriol oli jälleen kolmas. Valmistajien mestaruuden voitti Martini Racing, joka varmisti mestaruuden jo Suomen rallissa, Auriolin voitettua ja Kankkusen oltua toinen. Toyota Team Europe sijoittui toiseksi ja Ford Motor Company kolmanneksi. Kaudelle 1992 mm. Bastos BMW, Volkswagen Motorsport ja Mazda luopuivat tehdastalleistaan. Myös Lancia lopetti virallisen tehdastallinsa, mutta jatkoi hieman pienemmällä panostuksella  ajattamista Jolly Clubin nimissä. Nissan luovutti pelin kesken kauden koska Sunny GTI-R oli osoittautunut kilpailukyvyttömäksi. Mitsubishi Ralliartilla oli rajoitettu ohjelma ja voimavaroja ohjattiin uuden auton kehittelyyn. Toyota esitteli uuden autonsa, joka nyt kantoi nimeä Toyota Celica Turbo 4WD. Kaudesta tuli Toyotalle tuskien taival autossa ilmenneiden vikojen vuoksi. Huolimatta vähentyneestä panostuksesta, Lancia esitteli Deltasta neljännen ja samalla viimeisen kehitysversion, joka virallisesti tunnettiin nimellä Lancia Delta HF Integrale, epävirallisesti nimellä Super Delta.
Teknisiin sääntöihin FIA rajoitti turbon kuristimia entisestään. Aiemmin 40mm:n suuruiseksi määrätty kuristin oli nyt N-ryhmän autoille 36 millimetriä ja A-ryhmän autoille 38 millimetriä.
Jolly Club voitti kahdeksan valmistajien mestaruudessa mukana ollutta kilpailua ja toi Lancialle sen viimeisen valmistajien mestaruuden.
Kilpailukalenteri

| Nro | Päivä | Kilpailu | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 23.–29. tammikuuta |  Monte Carlo -ralli | Raportti |
| 2 | 13.–16. helmikuuta |  Ruotsin ralli | Raportti |
| 3 | 3.–7. maaliskuuta |  Portugalin ralli | Raportti |
| 4 | 27. maaliskuuta–1. huhtikuuta |  Safari-ralli | Raportti |
| 5 | 3.–6. toukokuuta |  Korsikan ralli | Raportti |
| 6 | 31. toukokuuta–3. kesäkuuta |  Akropolis-ralli | Raportti |
| 7 | 25.–28. kesäkuuta |  Uuden-Seelannin ralli | Raportti |
| 8 | 22.–25. heinäkuuta |  Argentiinan ralli | Raportti |
| 9 | 27.–30. elokuuta |  Suomen ralli | Raportti |
| 10 | 19.–22. syyskuuta |  Australian ralli | Raportti |
| 11 | 12.–14. lokakuuta |  Sanremon ralli | Raportti |
| 12 | 31. lokakuuta–2. marraskuuta |  Norsunluurannikon ralli | Raportti |
| 13 | 9.–11. marraskuuta |  Katalonian ralli | Raportti |
| 14 | 22.–25. marraskuuta |  RAC-ralli | Raportti |
Lähde:
Tehdastallit ja kuljettajat

| Talli | Auto | Nro | Kuljettaja | Kartanlukija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Jolly Club | Lancia Delta HF Integrale |  |  Juha Kankkunen |  Juha Piironen |
|  Jolly Club | Lancia Delta HF Integrale |  |  Didier Auriol |  Bernard Occelli |
|  Jolly Club | Lancia Delta HF Integrale |  |  Philippe Bugalski |  Denis Giraudet |
|  Jolly Club | Lancia Delta HF Integrale |  |  Andrea Aghini |  Sauro Farnocchia |
|  Jolly Club | Lancia Delta HF Integrale |  |  Jorge Recalde |  Martin Christie |
|  Toyota Team Europe | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) |  |  Carlos Sainz |  Luis Moya |
|  Toyota Team Europe | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) |  |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki |
|  Toyota Team Europe | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) |  |  Armin Schwarz |  Arne Hertz |
|  Ford Motor Company | Ford Sierra Cosworth 4x4 |  |  François Delecour |  Daniel Grataloup |
|  Ford Motor Company | Ford Sierra Cosworth 4x4 |  |  Massimo Biasion |  Tiziano Siviero |
|  Mitsubishi Ralliart Europe | Mitsubishi Galant VR-4 |  |  Kenneth Eriksson |  Staffan Parmander |
|  Mitsubishi Ralliart Europe | Mitsubishi Galant VR-4 |  |  Timo Salonen |  Voitto Silander |
|  Nissan Motorsports Europe | Nissan Sunny GTI-R |  |  Stig Blomqvist |  Benny Melander |
|  Nissan Motorsports Europe | Nissan Sunny GTI-R |  |  Tommi Mäkinen |  Seppo Harjanne |
|  Nissan Motorsports Europe | Nissan Sunny GTI-R |  |  François Chatriot |  Michel Périn |
|  Subaru Rally Team Europe | Subaru Legacy RS |  |  Ari Vatanen |  Bruno Berglund |
|  Subaru Rally Team Europe | Subaru Legacy RS |  |  Colin McRae |  Derek Ringer |
Tulokset > Pistejärjestelmä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Pisteet | 20 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |
Tulokset > Valmistajien mestaruus

| Sija | Talli | MON  | SWE  | POR  | KEN  | FRA  | GRE  | NZL  | ARG  | FIN  | AUS  | ITA  | CIV  | ESP  | GBR  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Lancia | 20 |  | 20 | (17) | 20 | 20 |  | 20 | 20 | 20 | (20) |  |  | (14) | 140 |
| 2 |  Toyota | 17 |  | 14 | 20 | (12) | (4) |  | 17 | 14 | 14 |  |  |  | 20 | 116 |
| 3 |  Ford | 12 |  | 17 |  | 17 | 14 |  |  | 10 |  | 14 |  |  | 10 | 94 |
| 4 |  Subaru |  |  |  | 11 |  | 12 |  |  | 12 | 8 |  |  |  | 17 | 60 |
| 5 |  Mitsubishi | 8 |  | 10 | 2 |  |  |  |  | 8 | 10 |  |  |  | 6 | 44 |
| 6 |  Nissan | 6 |  | 8 |  |  | 10 |  | 9 |  |  |  |  |  | 4 | 37 |
| 7 |  Audi |  |  |  |  |  |  |  | 10 |  |  |  |  |  |  | 10 |
| 8 |  Renault |  |  |  |  | 2 |  |  | 7 |  |  |  |  |  |  | 9 |
| 9 |  Opel |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |  |  |  | 2 |
Lähde:
Taina Sipilä

Taina Sylvia Sipilä (s. 1978 tai 1979) on Lahdesta kotoisin oleva ohjelmisto- ja tietoalan yrittäjä ja suomalaisen ohjelmistoalan edelläkävijä. Hän on Dear Lucyn ja Sympan perustaja, sekä Dear Lucyn toimitusjohtaja. Hän on ollut myös QPR Softwaren hallituksen jäsen vuosina 2017–2019.
Sipilän veli on Sympan toinen perustaja ja tämänhetkinen toimitusjohtaja Keijo Karjalainen. Sipilä on kahden lapsen äiti.
Koululiikunta

Voimistelutunti menossa helsinkiläisessä koulussa 1952.
Koululiikuntaa Kamerunissa 2017.
Koululiikunta on kouluaine, johon kuuluu erilaista urheilua. Opetushallituksen mukaan koululiikunnan päämääränä on vaikuttaa myönteisesti oppilaan fyysiseen, psyykkiseen ja sosiaaliseen toimintakykyyn ja hyvinvointiin sekä ohjata oppilasta ymmärtämään liikunnan terveydellinen merkitys.
Liikunta on Suomen koulujen pakollisia oppiaineita.