stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moncton Wildcats
Joukkue

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 25 |  | Rudy Guimond | L | 2005 | Montreal, Québec, Kanada |
|   |  | Mathis Rousseau | L | 2004 | Boisbriand, Québec, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 5 |  | Étienne Morin | L | 2005 | Salaberry-de-Valleyfield, Québec, Kanada |
| 12 |  | Aiden Diamond | L | 2006 | Stratford, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
| 21 |  | Natan Grenier | R | 2005 | Boischatel, Québec, Kanada |
| 24 |  | Adam Fortier-Gendron | L | 2006 | Terrebonne, Québec, Kanada |
| 33 |  | Loke Johansson | L | 2005 | Tukholma, Ruotsi |
|   |  | Dyllan Gill | R | 2004 | Riverview, New Brunswick, Kanada |
|   |  | Dylan MacKinnon | R | 2005 | Riverview, New Brunswick, Kanada |
|   |  | Simon Mullen | L | 2005 | Truro, Nova Scotia, Kanada |
|   |  | Madden Steen | R | 2004 | Guelph, Ontario, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
|  6 |  | Markus Vidicek | L | KH | 2004 | Kirkland, Québec, Kanada |
| 9 |  | Gabe Smith | L | KH | 2006 | Saint John, New Brunswick, Kanada |
| 10 |  | Alex Mercier | R | OLH | 2005 | Sainte-Foy, Québec, Kanada |
| 20 |  | Preston Lounsbury | L | KH | 2005 | Moncton, New Brunswick, Kanada |
| 22 |  | Thomas Auger | R | OLH | 2004 | L'Ancienne-Lorette, Québec, Kanada |
| 77 |  | Cole Bishop | L | VLH | 2005 | Franklin, Tennessee, Yhdysvallat |
| 90 |  | Pier-Étienne Cloutier | L | VLH | 2005 | Métabetchouan, Québec, Kanada |
|   |  | Simon Binkley | L | KH | 2006 | Fairbanks, Alaska, Yhdysvallat |
|   |  | Vincent Collard | R | KH | 2005 | Chicoutimi, Québec, Kanada |
|   |  | Maxime Côté | L | VLH | 2005 | Sherbrooke, Québec, Kanada |
|   |  | Logan Crosby | R | VLH | 2005 | Salt Springs, Nova Scotia, Kanada |
|   |  | Juraj Pekarčík | L | H | 2005 | Trstená, Slovakia |
|   |  | Julius Sumpf | L | H | 2005 | München, Saksa |
Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Dan Lacroix
Apuvalmentaja: Josh Hepditch
Apuvalmentaja: Éric Labrosse
Maalivahti- & Videovalmentaja: Antoine Samuel
Huoltopäällikkö: Chris MacDonald
Toimitusjohtaja: Ritchie Thibeau
Apulaistoimitusjohtaja: Rick Melanson
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Länsi-Telus | Itä-Telus | Rannikko-Telus |
| Blainville-Boisbriand Armada | Baie-Comeau Drakkar | Acadie–Bathurst Titan |
| Drummondville Voltigeurs | Chicoutimi Saguenéens | Cape Breton Screaming Eagles |
| Gatineau Olympiques | Quebec Remparts | Charlottetown Islanders |
| Rouyn-Noranda Huskies | Rimouski Océanic | Halifax Mooseheads |
| Sherbrooke Phoenix | Shawinigan Cataractes | Moncton Wildcats |
| Rouyn-Noranda Huskies | Victoriaville Tigres | Saint John Sea Dogs |
Kallieís

| Kallieís Καλλιείς |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kallieís
 Koordinaatit: 38°43′N, 22°13′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Fokis
Kunta:  Delfoí
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  310107
Väkiluku (2011):  1 673
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  AM
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kallieís (kreik. Καλλιείς; virallisesti Δημοτική Ενότητα Καλλιέων, Dimotikí Enótita Kalliéon) on yksi Delfoín kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Fokiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 673 (vuonna 2011).
Kallieísin kunnallisyksikkö käsittää Delfoín kunnan luoteisosan. Sen suurin asutus on Athanásios Diákoksen kylä. Kallieís oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Delfoín kuntaan yhdessä Ámfissan, Desfínan, Galaxídin, Gravián, Itéan ja Parnassóksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kallieíin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Athanásios Diákos | Athanásios Diákos | 518 |
| Kastriótissa | Kastriótissa | 118 |
| Mavrolithári | Mavrolithári | 491 |
| Mousounítsa | Mousounítsa | 165 |
| Panourgiás | Panourgiás | 196 |
| Pyrá | Pyrá | 65 |
| Strómi | Strómi | 120 |
Yhteensä: 1 673
John Stonehouse

| John Stonehouse |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1925 Southampton, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 15. huhtikuuta 1988 (62 vuotta) Totton, Hampshire, Yhdistynyt kuningaskunta
Poliitikko
Puolue:  Labour and Co-operative Party
Asema:  useita eri alivaltiosihteerin, valtioministerin ja ministerin tehtäviä 1964–1970
Tutkinnot:  London School of Economics
John Thomson Stonehouse (28. heinäkuuta 1925 Southampton, Yhdistynyt kuningaskunta – 15. huhtikuuta 1988 Totton, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen poliitikko, huijari ja kirjailija, joka toimi ministerinä Harold Wilsonin hallituksessa 1960-luvulla. Hän ajautui taloudellisiin vaikeuksiin 1970-luvulla ja lavasti kuolemansa vuonna 1974. Hänen piti aloittaa identiteettivarkauden turvin uusi elämä Australiassa rakastajansa kanssa. Stonehouse jäi kuitenkin pian kiinni, ja hänet palautettiin Britanniaan, missä hän sai seitsemän vuoden vankeustuomion. Stonehouse vapautettiin kolmen vuoden jälkeen terveyssyiden takia, ja hän teki 1980-luvulla uraa jännityskirjailijana.
Nuoruus ja uran alkua

John Stonehouse syntyi Southamptonissa vuonna 1925. Hän oli William Mitchellin ja Rosina Marie Stonehousen neljälapsisen perheen nuorimmainen. Johnin vanhemmat olivat aktiivisia työväenliikkeessä, William-isä toimi ammattiliiton virkailijana ja Rosina-äiti oli vuodet 1936–1970 Southamptonin kunnanvaltuustossa sekä vuonna 1959 pormestarina.
Stonehouse kävi vuoteen 1941 asti Tauntons Schoolia, mutta hän jätti sen kesken ja siirtyi Southamptonin ehdonalaisosaston konttoristiksi ja konekirjoittajaksi. Siellä hän työskenteli vuoteen 1944, jolloin hän aloitti lentäjänkoulutuksen Britannian ilmavoimissa. Stonehouse aloitti korkeakouluopinnot 1947 London School of Economicsissa ja suoritti 1951 alemman korkeakoulututkinnon taloustieteestä.
Stonehouse työskenteli 1950-luvulla osuustoimintaliikkeessä. Hän järjesteli 1952–1954 Ugandassa afrikkalaista osuustoimintaa. Hän kertoi myöhemmin tehneensä Afrikassa uraauurtavaa työtä, mutta hänen aikalaisensa eivät pitäneet Stonehousea aivan niin edelläkävijänä kuin hän itse. Stonehouse piti kuitenkin Britanniassa esillä siirtomaavallan purkamista.
Politiikkona: alahuoneesta ministeriksi

Stonehouse valittiin vuoden 1957 täytevaaleissa alahuoneeseen työväenpuolueen ja osuuskuntapuolueen edustajana. Stonehouse toimi myös vuosina 1956–1962 London Co-operative Societyn johtajana ja 1962–1964 puheenjohtajana. Järjestö oli yksi Britannian osuustoimintaliikkeen keskeisimpiä toimijoita ja piti Stonehousea näkyvästi esillä julkisuudessa.
Kun työväenpuolue voitti vuoden 1964 parlamenttivaalit, pääministeriksi noussut Harold Wilson otti Stonehousen mukaan hallitukseensa. Stonehouse toimi ensin vuodesta 1964 ilmailuministeriön alivaltiosihteerinä ja vuosina 1966–1967 siirtomaiden alivaltiosihteerinä. Sitten hän nousi ilmailuministeriksi ja myöhemmin vielä vuonna 1967 teknologian valtioministeriksi. Hän oli Britannian ylipostimestari 1968–1969 sekä posti- ja viestintäministeri 1969–1970. Työväenpuolueen hävittyä vuoden 1970 parlamenttivaalit Stonehouse menetti paikkansa hallituksesta.
Petos ja identiteettivarkaus

Stonehouse keskittyi 1970-luvulla erilaisiin rahankeräyksiin ja sijoituksiin, joista monet kohdistuivat juuri itsenäistyneeseen Bangladeshiin. Hän loi yritysverkon, jonka turvin hän yritti piilottaa taloudelliset väärinkäytökset ja petokset.
Stonehouse ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, ja hänellä oli samaan aikaan myös salasuhde sihteerinsä Sheila Buckleyn kanssa. Stonehouse päätti lavastaa oman kuolemansa, varasti kahden kuolleen henkilön identiteetin ja lähti Miamiin Yhdysvaltoihin. Siellä hän asetteli rannalle vaatteensa ja lähti uimaan. Hän katosi 21. maaliskuuta 1974, ja hänen oletettiin hukkuneen.
Stonehouse pakeni uuden nimen turvin Australiaan, mistä hänet löydettiin viisi viikkoa myöhemmin. Australian poliisi kiinnitti huomiota englantilaiseen, joka teki Melbournessa useita epäilyttäviä pankkisiirtoja. Poliisi epäili alkujaan miehen olevan lastenhoitajansa murhasta epäilty John Bingham, Lucanin 7. jaarli.
Stonehouse tunnusti Australiassa poliiseille, ja hänet karkotettiin Britanniaan. Britanniaan hän saapui heinäkuussa 1975, ja hänet sijoitettiin hetkeksi Brixtonin vankilaan. Hänet vapautettiin takuita vastaan, mutta hän ei vielä eronnut parlamentista. Hän piti lokakuussa 1975 parlamentin alahuoneessa puheen, jossa selitteli ”outoa käytöstään ja psykiatrista itsemurhaa”.
Vankilaan

Stonehouse joutui Britanniassa oikeuteen ja toimi omana puolustusasianajajanaan. Hänet tuomittiin Old Baileyssä vuonna 1976 seitsemäksi vuodeksi vankeuteen petoksesta, varkaudesta ja vilpistä. Hän erosi tämän jälkeen sekä Privy Councilista että parlamentista.
Stonehouse kärsi tuomiostaan lopulta kolme vuotta, ja hänet vapautettiin terveyssyistä 1979. Hän oli saanut vankilassa sydäninfarktien sarjan ja joutunut sydänleikkaukseen.
Viimeiset vuodet

Vapauduttuaan Stonehouse teki hetken hyväntekeväisyystöitä, mutta siirtyi sitten romaanikirjailijaksi. Hän julkaisi kolme romaania: Ralph (1982), The Baring Fault (1986) ja Oil on the Rift (1987). Neljäs teos Who Sold Australia? julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1989. Romaanit olivat jännityskertomuksia. Hän esiintyi 1980-luvulla useasti myös televisiossa. Sekä kirjat että televisioesiintymiset liittyivät useasti Stonehousen katoamiseen.
Stonehouse lyyhistyä kotonaan huhtikuussa 1988. Saapuessaan Southamptonin sairaalaan hän oli jo kuollut.
Kallifóni

| Kallifóni Καλλιφώνι |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kallifóni
 Koordinaatit: 39°16′37″N, 21°57′41″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Kardítsa
Kunta:  Kardítsa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  230103
Väkiluku (2011):  2 501
 – Kylä­yhdys­kunta:  1 032
 – Kylä:  1 017
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kallifóni (kreik. Καλλιφώνι; myös Kallífono, Καλλίφωνο; Kallifónio, Καλλιφώνιο; kath.kreik. Καλλιφώνιον, Kallifónion) on Kreikan kylä sekä samanniminen Kardítsan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καλλιφώνου/Καλλιφωνίου, Dimotikí Enótita Kallifónou/Kallifoníou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kardítsan alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 501 ja varsinaisen Kallifónin kylän väkiluku 1 017 (vuonna 2011).
Kallifónin kylä sijaitsee linnuntietä noin 10 kilometriä eteläkaakkoon Kardítsan kaupungista. Kallifónin kunnallisyksikkö käsittää Kardítsan kunnan kaakkoisosan. Kallifóni oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kardítsan kuntaan yhdessä Itamóksen, Kámpoksen ja Mitrópolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kallifónin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Apidéa | Ampelákia | 14 |
| Apidéa | Apidéa | 332 |
| Dafnospiliá | Dafnospiliá | 225 |
| Kallifóni | Kallifóni | 1 017 |
| Kallifóni | Mavronéri | 15 |
| Molócha | Molócha | 203 |
| Palioúri | Palioúri | 369 |
| Zaḯmi | Zaḯmi | 326 |
Yhteensä: 2 501
Kallithéa (Attika)

| Kallithéa Kallithéan kunta Καλλιθέα Δήμος Καλλιθέας |
| --- | --- |
 Kallithéan Vapahtajan kirkastumisen (Metamórfosi Sotíros) kirkko.
 Kunnan sijainti
 Kallithéa
 Koordinaatit: 37°57′09″N, 23°41′48″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Etelä-Ateena
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  4801
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,749 km²
Väkiluku (2011):  100 641
 – Väestötiheys:  21 192,04 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  176 xx
Suuntanumero(t):  210
 
 www.kallithea.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kallithéa (kreik. Καλλιθέα) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καλλιθέας, Dímos Kallithéas), joka sijaitsee Etelä-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 4,749 neliökilometriä ja väkiluku 100 641 (vuonna 2011).
Kallithéan metroasemaa.
Kallithéa on Kreikan kahdeksanneksi suurin kaupunki. Se kuuluu Ateenan metropolialueeseen, ja sen keskusta sijaitsee vain muutamia kilometrejä Ateenan keskustasta. Kaupungissa sijaitsee Kallithéan metroasema.
Kunnan alueella on sekä vuoden 1896 että vuoden 2004 olympialaisten suorituspaikkoja. Vuoden 1896 kisoissa ammunta järjestettiin Kallithéassa. Vanhaan kivilouhokseen tehty jalkapallostadion "Grigóris Lamprákis" on Kallithea FC:n kotikenttä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kallithéa Wikimedia Commonsissa
Δήμος Καλλιθέας. Kallithéan kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Attikan alue
| --- | --- |
Keski-Ateenan alueyksikkö:  Ateena  Dáfni-Ymittós  Filadélfeia-Chalkidóna  Galátsi  Ilioúpoli  Kaisarianí  Výronas  Zográfou 
Pohjois-Ateenan alueyksikkö:  Agía Paraskeví  Amaroúsio  Chalándri  Filothéi-Psychikó  Irákleio  Kifisiá  Lykóvrysi-Péfki  Metamórfosi  Néa Ionía  Papágou-Cholargós  Pentéli  Vrilíssia 
Länsi-Ateenan alueyksikkö:  Agía Varvára  Ágioi Anárgyroi-Kamateró  Aigáleo  Chaïdári  Ílio  Peristéri  Petroúpoli 
Etelä-Ateenan alueyksikkö:  Ágios Dimítrios  Álimos  Ellinikó-Argyroúpoli  Glyfáda  Kallithéa  Moscháto-Távros  Néa Smýrni  Palaió Fáliro 
Pireuksen alueyksikkö:  Keratsíni-Drapetsóna  Korydallós  Níkaia-Ágios Ioánnis Rénti  Pérama  Pireus 
Itä-Attikan alueyksikkö:  Acharnés  Diónysos  Kropía  Lavreotikí  Marathónas  Markópoulo Mesogaías  Oropós  Paianía  Pallíni  Rafína-Pikérmi  Saronikós  Spáta-Artémida  Vári-Voúla-Vouliagméni 
Länsi-Attikan alueyksikkö:  Asprópyrgos  Elefsína  Fylí  Mándra-Eidyllía  Mégara 
Saarten alueyksikkö:  Agkístri  Aígina  Hydra  Kythera  Póros  Salamis  Spétses  Troizinía-Méthana
Kallokibotion

| Kallokibotion |
| --- | --- |
 Kilven palanen
 Myöhäisliitukausi Santonum-vaihe–Maastricht-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Alaluokka::  Diapsidit Diapsida
Kladi::  Testudinata
Kladi::  Perichelydia
Suku::  †Kallokibotion  Nopcsa, 1923
Synonyymit
 Kallokibotium Nopcsa, 1923 
Lajit
 †K. bajazidi Nopcsa, 1923 
Katso myös
   Kallokibotion Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kallokibotion (nimen merkitys: ”kaunis laatikko”) on sukupuuttoon kuollut kilpikonnamaisten matelijoiden suku, joka eli myöhäisliitukauden Santonum-vaiheelta Maastricht-vaiheelle. Suvun ainoa kuvattu laji on Kallokibotion bajazidi, jonka fossiileja on löydetty Romaniasta, mutta määrittämättömälle lajille kuuluvia fossiileja on löydetty myös Itävallasta ja Unkarista. Kallokibotion ei ollut varsinainen kilpikonna (Testudines), mutta se edusti läheistä kehityshaaraa, jonka uskotaan eronneen kilpikonnista varhaisjurakaudella. Kallokibotioniin johtanut kehityshaara on kuitenkin hämärän peitossa, eikä yhtäkään Kallokibotionin lähisukulaista ei ole löydetty.
Kallokibotionin kilpi oli pitkänomainen ja hieman kupumainen, noin 50 senttiä pitkä ja 40 senttiä leveä. Sen kallo oli lähes yhtä leveä kuin se oli pitkä, ja nykyisten kilpikonnien tavoin se oli hampaaton ja sillä oli luinen nokka. Vaikka Kallokibotion ei luultavasti kyennyt vetämään päätänsä kilven sisään samalla tavalla kuin nykyiset kilpikonnat, on se silti saattanut pystyä jonkinlaiseen päänsä suojaamiseen taivuttamalla kaulaansa sivusuunnassa. Kallokibotion eli luultavasti enimmäkseen maalla, ja sen kilven tietyt piirteet muistuttavat nykyisten kaivavien maakilpikonnien kilpeä.
Fylogenia

Joyce (2017):
Isyyshuijaus

Isyyshuijaus (engl. paternity fraud) tarkoittaa tilannetta, jossa mies määritellään äidin toimesta lapsen vanhemmaksi, vaikka hän ei ole lapsen biologinen isä, ja tilanteeseen liittyy tarkoituksellista harhaanjohtamista. Termi on kiistanalainen, sillä tilanteet voivat olla monimutkaisia ja niihin voi liittyä erilaisia näkökulmia isyyden määrittelystä.
Yleisyys

Yleisessä keskustelussa ja kaupunkitarinoissa on esiintynyt väitteitä, joiden mukaan isyyshuijauksien määrä olisi 10–30 prosenttia kaikista lapsista. Nämä luvut ovat vaikuttaneet isyyttä koskevaan lainsäädäntöön ja asenteisiin. Tutkimuksissa isyyshuijausten vaihteluväli on kuitenkin suuri, ja tuloksiin vaikuttaa tutkimuksiin osallistuneiden henkilöiden taustat. Isyyshuijaukset ovat yleisempiä suhteissa, joissa mies ei ole paljoa kotona; esimerkiksi jos miehellä on armeijaura, suorittaa vankeusrangaistusta tai tekee keikkatyötä. Eräässä useita tutkimuksia käsittäneessä meta-analyysissa todettiin, että isyyshuijausten mediaani on 3,7 prosenttia. Korkeimmat isyyshuijauksen määrät ovat Jamaikalla ja Nigeriassa, jossa isyyshuijauksien osuus on jopa 30 prosenttia.
Suomessa isyyshuijauksen kohteeksi joutuu vuosittain noin 500 henkilöä, mikä perustuu laskennalliseen oletukseen, että isyyshuijauksia tapahtuu Suomessa noin 1–2 prosenttia.
Vaikutukset

Isyyshuijaus voi aiheuttaa miehelle sosiaalisia, taloudellisia ja juridisia seurauksia, kuten esimerkiksi alaikäisen lapsen elatusvelvollisuuden. Se voi vaikuttaa negatiivisesti ihmissuhteisiin, ja isyyshuijauksen kohteeksi joutuneet saattavat usein myös kärsiä sosiaalisista ja mielenterveyden ongelmista.
Suomessa Sexpo pitää isyyshuijauksia vakavana epäkohtana ja eettisenä ongelmana. Sexpo on esittänyt, että isyyshuijauksen tekijän tulee joutua teostaan rikosvastuuseen, ja huijatun tulee olla oikeutettu vahingonkorvauksiin. Lisäksi Sexpon mukaan isäksi huijatun tulee voida kumota isyys ja siihen liittyvät velvoitteet ilman aikarajaa isyystestin perusteella.
Isyyden määrittelyn teoria

Oikeudellisesta näkökulmasta isyyden määrittely on monimutkainen kysymys. Oikeustieteilijät Gary Spitko ja June Carbone ovat esittäneet "labor-with-consent" -teorian, jonka mukaan isyys tulisi määritellä biologian sijaan sen perusteella, kuka on äidin suostumuksella ottanut isän roolin ja muodostanut emotionaalisen siteen lapseen. Teoria korostaa, että pelkkä biologinen isyys ei riitä, vaan isyyteen kuuluu aktiivinen osallistuminen lapsen elämään.
Operaatio Gladio

Operaatio Gladio on kylmän sodan aikainen koodinimi, joka tarkoittaa Naton niin sanottua ”stay behind” -verkostoa ja maanalaista armeijaa, joka perustettiin Italiaan mahdollisen Neuvostoliiton johtaman Varsovan liiton hyökkäyksen tai kommunistien vallankaappauksen varalta. Termin merkitys on kuitenkin laajentunut, ja ”Gladiolla” tarkoitetaan yleensä Naton maanalaisia armeijoita, joita perustettiin ympäri läntistä Eurooppaa kylmän sodan aikana.
Varautuminen Varsovan liiton hyökkäykseen

Päämääränä oli luoda toimintakykyinen salainen verkosto, joka voisi operoida vastarintaverkostona neuvostomiehityksen aikana. Gladion organisoi vuonna 1948 Clandestine Committee of the Western Union (CCWU), ja Naton perustamisen jälkeen vuonna 1949 CCWU integroitiin Clandestine Planning Committeehin (CPC), jonka valvonnasta vastasi Naton Euroopan joukkojen päämaja (engl. Supreme Headquarters Allied Powers Europe, SHAPE).
Gladio-ryhmittymiä toimi useimmissa Nato-maissa, mutta myös puolueettomissa maissa. Salaisten joukkojen koulutuksesta vastasivat pääosin Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA ja brittien MI6. Joukkoihin värvättiin muun muassa entisiä sotilaita, vakaumuksellisia antikommunisteja ja jopa natsien yhteistyökumppaneita.
Gladio-verkoston paljastuminen

Koska Gladion operaatiot olivat salaisia, ne jäivät normaalin parlamentaarisen valvonnan ulkopuolelle. Verkosto alkoi paljastua italialaisen tuomari Felice Cassonin avattua vuonna 1981 uudelleen tutkimukset vuonna 1972 tehdystä autopommi-iskusta, jossa kolme karabinieeriä sai surmansa. Selvittämättä jääneestä iskusta oli epäilty vasemmistoa, mutta Cassonin tutkimusten myötä siitä tuomittiin lopulta kaksi uusfasistia. Käytetty sotilasluokan räjähde jäljittyi Gladio-verkoston käyttämään asevarastoon. Tutkimusten kuluessa paljastui useita satoja Gladion jäseniä, joihin lukeutui kaksi korkea-arvoista poliitikkoa.
Näiden paljastusten myötä Gladion olemassaoloa ei voitu enää kiistää. Italian pääministeri Giulio Andreotti myönsi Gladio-verkoston olemassaolon syksyllä 1990, ja maan presidenttinäkin toiminut Francesco Cossiga yhdistettiin verkostoon. Cossiga oli ollut mukana organisoimassa Gladiota 1960-luvulla.
Kysymys Gladion syyllistymisestä terrorismiin

Paljastusten myötä alkoivat jatkotutkimukset, spekulaatiot ja salaliittoteoriat salaisten ryhmien tai niiden jäsenten mahdollisesta osallisuudesta terrorismiin.
Tuomitessaan Gladion vuonna 1990 Euroopan parlamentti totesi, että "tietyissä jäsenvaltioissa sotilaalliset salaiset palvelut (tai niiden kontrolloimattomat haarat) olivat sekaantuneet vakaviin terrorismi- ja rikostapauksiin, minkä eri juridiset selvitykset ovat osoittaneet". Parlamentti vaati perinpohjaista selvitystä näiden toimijoiden osallisuudesta "terrorismin ongelmaan Euroopassa". Italiassa, Sveitsissä ja Belgiassa kansalliset parlamentit ovat tutkineet salaisia armeijoita.
Kenties laajimmin aiheesta on kirjoittanut sveitsiläinen historioitsija Daniele Ganser, muun muassa kirjassaan Naton salaiset armeijat: operaatio Gladio ja terrorismi Länsi-Euroopassa. Kirjassaan Ganser muun muassa väittää, että vuonna 1967 tapahtuneen Kreikan sotilasvallankaappauksen tekivät Kreikan salaiseen armeijaan kuuluneet upseerit, ja katsoo eri maissa toimineiden salaisten armeijoiden syyllistyneen poliittisiin terroritekoihin pyrittäessä vasemmiston syyllistämiseen iskuista. Vaikka Ganser suhtautuu kriittisesti salaisiin armeijoihin ja näkee niiden toiminnan demokraattisissa maissa ongelmallisena, hän myöntää kirjansa lopulla asiakirjojen ja todistajalausuntojen osoittavan, että ”stay behind” -verkostojen luonti sinänsä oli ”järkevä varotoimi” Neuvostoliiton muodostamaa sotilaallista uhkaa vastaan. Neuvostoliiton mahdollisen miehityksen aikana verkostot olisivat vastarintatoiminnallaan näytelleet keskeistä osaa valloitettujen alueiden vapauttamisessa ja valaneet siviiliväestöön vastarintahenkeä.