stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carl Alexander Almqvist

Carl Alexander Almqvist (31. joulukuuta 1859 Uusikaupunki – 31. tammikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen hovioikeuden asessori ja senaattori.
Almqvistin vanhemmat olivat kauppias Karl Anton Almqvist ja Alexandra Josefina Laurentz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Turun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1883. Almqvist sai varatuomarin arvon 1885.
Almqvist oli Turun hovioikeudessa suomen kielen kääntäjänä 1889–1895, kanslistina 1889–1890, reistraattorina 1890–1891, notaarina 1891–1896, varakanneviskaalina 1896–1897, sihteerinä 1897–1898 ja asessorina 1898–1903. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1905–1909. Viimeksi Almqvist toimi asianajajana Helsingissä 1909–1913 ja Suomen Yhdyspankin Tampereen konttorin johtajana 1913–1916 sekä vuodesta 1916 pankin asiamiehenä.
Almqvist oli Turun rahatoimikamarin sihterinä 1886–1893 ja puheenjohtajana 1896–1903 sekä Turun kaupunginvaltuuston sihteerinä 1893–1896.
Almqvist oli naimisissa vuodesta 1886 Hanna Lindrothin kanssa.
Carl Alfred Uggla

Carl (Karl) Alfred Uggla (1. syyskuuta 1831 Lapinjärvi – 23. helmikuuta 1912 Turku) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.
Kapteeni Ugglan vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Karl Erik Uggla ja Gustava Amalia Charlotta Jack ja puoliso vuodesta 1876 Hedvig Margareta Emilia Tallqvist (k. 1933). Uggla palveli 1850-luvulla aliluutnanttina Suomen ruotujakoisessa 3. Oulun Tarkk'ampujapataljoonassa. Myöhemmin hän toimi rautateiden palveluksessa, muun muassa Pietarin Suomen aseman päällikkönä, samoin kuin sotakomisariona Turussa.
Uggla oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1897 ja 1899.
Buakaw Banchamek

| Buakaw Banchamek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1982 (ikä 42) Samrong Thap
Kansalaisuus:   Thaimaa
Potkunyrkkeilijä
Lempinimi:  Buakhao, Buakaw
Aktiivisena:  2000–
Pituus:  174cm
Paino:  69.5kg
Kätisyys:  oikea
Seura(t):  Por. Pramuk Gym (1997–2012) Banchamek Gym (2012–)
Tilastot
Ottelut:  260
Voitot:  225
– tyrmäyksellä:  66
– päätöksellä:  159
Tappiot:  23
Ratkaisemattomat:  12
Sombat Banchamek, tunnetaan paremmin nimellä Buakaw Banchamek (thaiksi บัวขาว บัญชาเมฆ, s. 8. toukokuuta 1982 Bansongnong County, Samrong Thap) on thaimaalainen thainyrkkeilijä. Hän on voittanut useita eri thainyrkkeilyn mestaruuksia, kuten WMC:n ylemmän välisarjan ja keskisarjan mestaruudet, sekä kaksi kertaa K-1 mestaruuden. Banchamek on pelannut myös jalkapalloa 2. divisioonassa RBAC FC:ssä.
Thainyrkkeily

Banchamek aloitti thainyrkkeilyn nuorella iällä ja kilpaili ensimmäisen kerran 8-vuotiaana kotiprovinssissaan Surinissa. Myöhemmin 15-vuotiaana hän muutti Chachoengsaoon, jossa hän liittyi Por. Pramuk Gym joukkueeseen. Hän aloitti kilpailemisen aikuisissa 2000, ja voitti aluksi Omnoi Stadiumin höyhensarjan mestaruuden ja myöhemmin 2001 PBA:n Thaimaan höyhensarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Sinchainoi Sor Kittichain tyrmäyksellä neljännessä erässä. Banchamek kilpaili myöhemmin joulukuussa 2001 myös Lumpineen stadionin tilapäisestä höyhensarjan mestaruudesta, mutta hävisi ottelun Charlie Sor Chaitaminille tuomariäänin.
2002 Banchamek kilpaili Toyota Muay Thai Marathon turnauksessa 63-kiloisten sarjassa. Hän voitti turnauksessa kaikki ottelunsa tuomariäänin, myös loppuottelussa Satoshi Kobayashin. Seuraavana vuonna hän otteli Omnoi Stadiumin tilapäisestä kevyensarjan mestaruudesta. Banchamek voitti mestaruuden Khunsuk Petchsupapania vastaan tuomariäänin. Vain kuukautta myöhemmin elokuussa 2003 hän otteli Etelä-Koreassa Timor Daalia vastaan KOMA GP:n kevyensarjan mestaruudesta. Banchamek voitto ottelun tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Thainyrkkeily > K–1

Banchamek osallistui 2004 ensimmäistä kertaa K-1 turnaukseen. Hänen oli määrä aluksi otella karsinnoissa Jordan Taita vastaan ennen kuin pääsisi itse heinäkuussa järjestettävään turnaukseen. Banchamek voitti ottelun tuomariäänin ja eteni turnaukseen. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti John Wayne Parrin hajaäänin lisätuomarin päätöksellä. Toisella kierroksella Banchamek voitti Takayuki Kohiruimakin tyrmäyksellä toisessa erässä. Voiton myötä hän eteni loppuotteluun, jossa Banchamek kohtasi viime vuoden mestarin Masaton. Banchamek voitti neljä erää kestäneen K–1 mestaruuden tuomariäänin.
Berwaldhallen

Berwaldhallenin sisäänkäynti.
Berwaldhallen on konserttitalo Tukholman Östermalmin kaupunginosan itäosassa, Nobelparkenin pohjoispuolella. Konserttitalon rakennutti Sveriges Radio vuosina 1976–1979 sinfoniaorkesterinsa käyttötarpeisiin. Sen suunnittelivat arkkitehdit Erik Ahnborg ja Sune Lindström. Konserttitalo rakennettiin Sveriges Radion pääkonttorin eli Radiotalon viereen osittain kallion sisään. Talon rakennuskustannukset olivat noin 58 miljoonaa Ruotsin kruunua. 1800-luvulla vaikuttaneen ruotsalaissäveltäjä Franz Berwaldin mukaan nimetyn Berwaldhallenin kuusikulmainen konserttisali on 1 300 -paikkainen.
Aiheesta muualla

Berwaldhallen Sveriges Radion Internet-sivuilla
C--

C-- on ohjelmointikielen kääntäjän toteutuksessa käytettävä alhaisen tason kieli, jota kuvataan "siirrettäväksi assembleriksi". Kieli käyttää ajonaikaista rajapintakirjastoa apuna muun muassa roskien keruun ja poikkeuksien käsittelyn toteuttamiseen. C-- ei toteuta näitä itse, vaan tarjoaa rajapinnan jonka kautta itse määriteltyä toteutusta kutsutaan.
Aiheesta muualla

https://www.cs.tufts.edu/~nr/c--/index.html
The C-- Language Reference Manual (englanniksi)
Viimeinen toteutusversio GitHub-palvelussa (englanniksi)
Campo de Gibraltar

| Campo de Gibraltar |
| --- | --- |
 Campo de Gibraltarin sijainti Cádizin maakunnassa.
 Koordinaatit: 36°8′N, 5°27′W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Andalusia
Maakunta:  Cádiz
Kuntia:  7
Hallinto:  
 – Presidentti:  Diego González de la Torre
Pinta-ala:  1 529 km²
Väkiluku (2011):  267 062
 – väestötiheys:  174,7 as./km²
Campo de Gibraltar on comarca Cádizin maakunnassa, Espanjassa. Se sijaitsee Andalusian lounaisosassa, ja siihen kuuluu Euroopan mantereen eteläisimmät osat. Britanniaan kuuluva Gibraltar rajoittuu comarcaan.
Campo de Gibraltariin kuuluu seitsemän kuntaa, Algeciras, Castellar de la Frontera, Jimena de la Frontera, La Línea de la Concepción, Los Barrios, San Roque ja Tarifa. Vuonna 2011 comarcassa oli 267 062 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Campo de Gibraltar Wikimedia Commonsissa
Martin Van Buren

| Martin Van Buren |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 8. presidentti
 1837–1841  
Varapresidentti:  Richard Mentor Johnson
Edeltäjä:  Andrew Jackson
Seuraaja:  William Henry Harrison
Yhdysvaltain 8. varapresidentti
 4. maaliskuuta 1833 – 4. maaliskuuta 1837  
Presidentti:  Andrew Jackson
Edeltäjä:  John C. Calhoun
Seuraaja:  Richard Mentor Johnson
New Yorkin 9. kuvernööri
 1. tammikuuta 1829 – 12. maaliskuuta 1829  
Varakuvernööri:  Enos T. Throop
Edeltäjä:  Nathaniel Pitcher
Seuraaja:  Enos T. Throop
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1782 Kinderhook, New York
Kuollut: 24. heinäkuuta 1862 (79 vuotta) Kinderhook, New York
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  Hannah Hoes VanBuren
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
Uskonto:  Hollannin reformoitu kirkko
 Nimikirjoitus
Martin Van Buren (5. joulukuuta 1782 Kinderhook, New York – 24. heinäkuuta 1862 Kinderhook, New York) oli Yhdysvaltain kahdeksas presidentti vuosina 1837–1841. Ennen presidenttikauttaan Van Buren toimi vähän aikaa New Yorkin osavaltion kuvernöörinä, senaattorina ja varapresidenttinä. Hänen presidenttikaudellaan Yhdysvallat kärsi maan historian pahimmasta finanssikriisistä sekä intiaaneja vastaan käydystä toisesta seminolisodasta.
Elämä > Nuoruus

Martin Van Buren syntyi 5. joulukuuta 1782 Kinderhookissa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat hollantilaista syntyperää, hänen isänsä, Abraham Van Buren, toimi Kinderhookissa ravintolanpitäjänä ja maanviljelijänä. Perheeseen kuului kuusi lasta, joista kolme oli Abrahamin vaimon Marian edellisestä avioliitosta. Vaikka Van Burenit eivät olleet varakkaita, heillä oli kuusi orjaa.
Martin Van Buren sai perusopetuksensa kotikylänsä pienessä koulussa. Van Buren ei mennyt lainkaan collegeen, mutta vuonna 1796 hän pääsi isänsä suhteiden ansiosta lakimiehen oppipojaksi. Van Buren sai vuonna 1803 oikeuden toimia lakimiehenä New Yorkin osavaltiossa ja hän avasi oman asianajotoimistonsa. Neljä vuotta myöhemmin hän meni naimisiin serkkunsa Hannah Hoesin kanssa. Pari asettui asumaan pieneen Hudsonin kylään noin 15 kilometrin päähän Kinderhookista, jossa Van Buren jatkoi opintoja. Pari sai yhteensä neljä lasta. Hannah Hoes kuitenkin kuoli jo vuonna 1819 tuberkuloosiin, eikä Van Buren mennyt koskaan uusiin naimisiin.
Elämä > Viimeiset vuodet ja kuolema

Van Buren asettui ehdolle vielä toiselle kaudelle Yhdysvaltain presidentinvaaleissa vuonna 1840 mutta hävisi Whig-puolueen William Henry Harrisonille. Harrisonin kannattajat pitivät häntä sotasankarina ja antoivat Van Burenille liikanimen Martin Van Ruin (ruin = tuhota). Vaikka Van Buren sai kansanäänestyksessä vain vajaat 150 000 ääntä vähemmän kuin Harrison, hän hävisi valitsijamiesvaaleissa lukemin 234–60. Van Buren yritti demokraattien presidenttiehdokkaaksi vielä vuonna 1844 mutta hävisi ehdokkuuden Texasin ja Oregonin Yhdysvaltoihin liittämistä kannattaneelle James K. Polkille. Vuonna 1848 Van Buren perusti yhdessä muiden orjuutta vastustaneiden poliitikkojen kanssa Free Soil -nimisen puolueen, jonka riveissä hän pyrki presidentiksi vielä samana vuonna. Hän sai kuitenkin vain alle 10 % äänistä ja hävisi vaalit Whig-puolueen Zachary Taylorille.
Vaalit hävittyään Van Buren palasi kotitilalleen Kinderhookiin. Hän liittyi takaisin demokraattiseen puolueeseen vuonna 1852, mutta vastusti edelleen voimakkaasti orjuutta. Eläkepäivillään Van Buren kirjoitti omaelämäkerran, joka on myöhemmin antanut arvokasta tietoa tuon ajan politiikasta. Kesällä 1862 Van Buren alkoi kärsiä pahasta astmasta, joka heikensi hänen terveyttään ratkaisevasti. Van Buren kuoli sydämen vajaatoimintaan aamuyöstä 24. heinäkuuta 1862, noin vuosi Yhdysvaltain sisällissodan alkamisen jälkeen. Hänet on haudattu Kinderhookin hautausmaalle.
Yksityiselämä

Martin Van Burenilla oli neljä sisarusta: Derike (1777–1865), Hannah (1780–tuntematon), Lawrence (1786–1868) ja Abraham (1788–1836). Lisäksi hänellä oli äitinsä edellisestä avioliitosta yksi sisarpuoli sekä kaksi velipuolta. Näistä vain yhden, James Isaac Van Alenin (1776–1870), henkilöllisyys on tiedossa. 21. helmikuuta 1807 Van Buren meni naimisiin vuotta nuoremman Hannah Hoesin kanssa. He saivat yhteensä neljä lasta: Abrahamin (1807–1873), Johnin (1810–1866), Martinin (1812–1855) ja Smith Thompsonin (1817–1876). Van Burenin ja Hoesin avioliitosta ei tiedetä paljoakaan, sillä Van Buren ei juurikaan puhunut yksityiselämästään. Van Bureniin perehtynyt historiantutkija Donald Cole on kuitenkin arvioinut, että heidän liittonsa oli onnellinen.
Martin Van Buren kuului Hollannin reformoituun kirkkoon. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti, joka oli syntynyt Yhdysvaltain kansalaisena.
Van Buren alkoi iän myötä vastustaa yhä enemmän orjatyövoiman lisäämistä Yhdysvalloissa. Tämä oli myös yksi syy siihen, miksi hän vastusti Texasin liittämistä Yhdysvaltoihin: se olisi lisännyt orjuuden sallineiden territorioiden määrää ja samalla lisännyt riskiä joutua sotaan Meksikon kanssa. Van Burenin vastustuksesta huolimatta Texas liitettiin Yhdysvaltoihin muutamaa vuotta myöhemmin. Kuten Van Buren oli ennakoinut, se lisäsi orjuutta kannattaneiden etelävaltioiden määrää ja johti sotaan Yhdysvaltojen ja Meksikon välille.
Van Burenin äidinkieli oli hollanti. Englannin kielen hän oppi koulussa Kinderhookissa. Hän on toistaiseksi ainoa Yhdysvaltain presidentti, jonka äidinkieli ei ollut englanti.
Perintö

Vaikka Van Buren onnistuikin pitämään Yhdysvallat poissa sodasta Ison-Britannian kanssa, hän menetti silti poliittisen uskottavuutensa talouskriisin takia. Talouslaman ravistellessa maata Van Burenin diplomaattinen sovittelevuus lähinnä ärsytti Mainessa ja New Yorkissa asuneita, jotka olisivat toivoneet häneltä tiukempaa asennetta.
Van Buren esiintyi ensimmäisen kerran yhdysvaltalaisessa postimerkissä vuonna 1938, kun häntä esittävä kahdeksan sentin postimerkki julkaistiin. Lisäksi Van Burenin mukaan on nimetty kaksi Yhdysvaltain laivaston alusta: 1800-luvulla toiminut kuunari USS Van Buren sekä toisessa maailmansodassa palvellut, Tacoma-luokan samanniminen fregatti.
Aiheesta muualla

Martin Van Buren Valkoinen talo (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
New Yorkin kuvernöörit
G. Clinton
Jay
G. Clinton
Lewis
Tompkins
Tayler
D. Clinton
Yates
D. Clinton
Pitcher
Van Buren
Throop
Marcy
Seward
Bouck
Wright
Young
Fish
Hunt
Seymour
Clark
King
Morgan
Seymour
Fenton
Hoffman
J. Adams Dix
Tilden
Robinson
Cornell
Cleveland
Hill
Flower
Morton
Black
T. Roosevelt
Odell
Higgins
Hughes
White
J. Alden Dix
Sulzer
Glynn
Whitman
Smith
Miller
Smith
F. Roosevelt
Lehman
Poletti
Dewey
Harriman
Rockefeller
Wilson
Carey
M. Cuomo
Pataki
Spitzer
Paterson
A. Cuomo
Hochul
Van Burenia vastustanut Whig-puolue yritti hyötyä talouslamasta syyttämällä siitä Van Burenia ja muita demokraatteja. Whig-puolueen juliste vuodelta 1837.
Van Burenin vaimo Hannah Hoes.
Martin Van Burenia esittävä postimerkki julkaistiin vuonna 1938
Björn Strandell

Björn Strandell (26. huhtikuuta 1897 Uusikaarlepyy – 30. joulukuuta 1990) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1947. Hän myös kilpaili ratsastuksessa kesäolympialaissa 1936 ja 1948.
Strandellin vanhemmat olivat apteekkari Ivar Hjalmar Strandell ja Aina Rauha Nordfors. Strandellin isä toimi Auran Panimo Oy:n johtokunnan puheenjohtajana 1924–1929, ja yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja oli Strandellin isoisä V. L. B. Strandell. Björn Strandellin puoliso vuodesta 1929 oli Anja Maria Hovilainen. Strandell valmistui farmasian kandidaatiksi 1917, suoritti Ruotsissa farmasian opintoja 1919–1921 ja sai proviisorin arvon 1924. Hän toimi 1925–1927 Helsingin yliopiston farmaseuttisen laitoksen kemian assistenttina ja perusti 1928 korvikekermaa valmistaneen Oy Tarmoke Ab:n Riihimäellä. Auran Panimon johtokunnan jäseneksi hänet nimitettiin 1930 ja toimitusjohtajaksi ja johtokunnan puheenjohtajaksi 1933. Strandell muutti yhtiön nimen suomenkieliseksi, mikä aiheutti Strandellin kauden alussa yhtiön osakkaiden välillä huomattavaa erimielisyyttä. Tehtaiden isännöitsijäksi Strandell nimesi appensa Toivo Hovilaisen. Strandell nimitti johtokuntaan 1937–1959 Ilmari Katajan, jonka avulla yhtiö etabloitui Turun suomenkieliseen liike-elämään. 1971 Strandell myi Auran Panimon osake-enemmistönsä Oy Hartwall Ab:lle.
Strandell kilpaili kansainvälisesti purjehduksen 8mR-luokassa ja ratsastuksessa sekä Berliinin että Lontoon olympiakisoissa. Hän toimi sekä Suomen Ratsastajainliiton että Suomen Kenttäratsastusseuran johtokunnassa ja Helsingin olympiakisojen esteratsastuskilpailujen yliratapäällikkönä.
Camagüey

| Camagüey (Santa Maria del Puerto del Principe) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Camagüey
 Koordinaatit: 21°23′2″N, 77°54′24″W 
Valtio:  Kuuba
Provinssi:  Camagüey
Väkiluku (2015)  (arvio):  304 738
Aikavyöhyke:  UTC-5
Postinumero:  70100
Suuntanumero(t):  +53 322
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Camagüey, alkuperäiseltä nimeltään Santa Maria del Puerto del Principe, on Kuuban samannimisen provinssin pääkaupunki ja maan kolmanneksi väkirikkain kaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 305 000.
Kaupunki perustettiin 2. helmikuuta 1514. Kaupunki siirtyi useita kertoja veristen kapinoiden vuoksi, kunnes se asettui nykyiselle paikalleen vuonna 1528. Englantilaisen merirosvon Henry Morganin joukot polttivat kaupungin vuonna 1668. Sen jälkeen kaupunki rakennettiin sokkelon muotoiseksi, jotta sitä olisi vaikea valloittaa. Nykyisen nimensä kaupunki sai intiaanipäällikön mukaan vuonna 1924. Camagüeyn tunnuksena on saviruukku. Vuonna 2008 Camagüeyn historiallinen keskusta valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kaupungin tuntumassa sijaitsee kansainvälinen lentokenttä, joka on nimetty vallankumouspoliitikko Ignacio Agramonte Loynasin mukaan.
Melodi Grand Prix 1960

| Eurovision laulukilpailu 1960  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 1960 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  4. helmikuuta & 20. helmikuuta 1960
Tapahtumapaikat:  NRK:n studio, Oslo
Juontaja(t):  Odd Grythe Erik Diesen
Kapellimestari:  Øivind Bergh
Valintamenetelmä:  asintuntijaraati
Kappaleiden määrä
Semifinaalissa:  11
Voittaja:  Nora Brockstedt ”Voi Voi”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ -  1961 ► 
Melodi Grand Prix 1960 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1960 Eurovision laulukilpailuun. Norja osallistui tuolloin Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa, joten Melodi Grand Prix järjestettiin myös ensimmäistä kertaa. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 303 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Øivind Bergh, Erik Diesen, Otto Nielsen ja Leif Rustad, valitsi 11 kilpailun semifinaaliin.
Semifinaali lähetettiin radiossa 4. helmikuuta. Semifinaalissa jokaisen kappaleen esitti joko Inger Jacobsen tai Jens Book-Jenssen. Semifinaalista kymmenhenkinen raati äänesti kuusi kappaletta finaaliin. Kukin raadin jäsen antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-5, mutta tuomarikohtaiset äänet eivät ole tiedossa.
Finaali pidettiin 20. helmikuuta ja lähetettiin myös televisiossa. Finaalissa jokainen kappale sai uuden esittäjän. Voittajan valitsi 12-henkinen asiantuntijaraati, jonka jäsenistä kukin antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Kilpailun voitti Nora Brockstedt kappaleella "Voi Voi".
Tulos > Semifinaali

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Jens Book-Jenssen | "Månen tur-retur" | Kristian Hauger, Gunnar Kaspersen | 17 | 11 |
| 2 | Inger Jacobsen | "Den dag du kommer hjem" | Juul Hansen, Andreas Berg | 27 | 7 |
| 3 | Inger Jacobsen | "Et sommereventyr" | Arne Ivar Larsen | 32 | 3 |
| 4 | Jens Book-Jenssen | "Frøken Alfabet" | Ernst Aas, Oddvar Eika | 28 | 4 |
| 5 | Inger Jacobsen | "En drøm er alt" | Ole Braaten, Birger Braaten, Thorleif Holm | 28 | 4 |
| 6 | Inger Jacobsen | "En aften igjen" | ei tiedossa | 25 | 8 |
| 7 | Jens Book-Jenssen | "Det blir sol hvor vi seiler" | Magne Skorgen, Egil Hagen | 21 | 9 |
| 8 | Inger Jacobsen | "Ny smart hatt" | Andreas Berg, Juul Hansen | 35 | 2 |
| 9 | Inger Jacobsen | "Voi Voi" | Georg Elgaaen | 43 | 1 |
| 10 | Jens Book- Jenssen | "En bukett anemoner" | John Lind, Per Gunnar Jensen, Alf Blyverket, Birger Fredrik Madsen | 21 | 9 |
| 11 | Inger Jacobsen | "Lille Lilli-Ann fra Lillesand" | Andreas Berg, Juul Hansen | 28 | 4 |
Tulos > Finaali

| Numero | Artisti | Kappale | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Torhild Lindal | "Ny smart hatt" | 79 | 2 |
| 2 | Egil Ellingsen | "Lille Lilli-Ann fra Lillesand" | 64 | 5 |
| 3 | Siss Hartmann | "En drøm er alt" | 79 | 3 |
| 4 | Elisabeth Granneman | "Et sommereventyr" | 74 | 4 |
| 5 | Per Müller | "Frøken Alfabet" | 59 | 6 |
| 6 | Nora Brockstedt | "Voi Voi" | 94 | 1 |
Finaalissa toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneiden kappaleiden välillä käytiin uusintaäänestys, jossa toiselle sijalle äänestettiin "Ny smart hatt".
Tulos > Finaali > Eritellyt raatiäänet

| Numero | Kappale | Kolbjørn Ofstad | Håkon Tveten | Jacob Dybwad | Thorleif Østereng | Jens Gunderssen | Bjørn Woll | Carl Solberg | Rolf Syversen | Otto Nes | Asbjørn G>  Holmen | Helge Fikstad | Astrid Hanevold | Yht |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Ny smart hatt" | 6 | 7 | 6 | 9 | 7 | 7 | 7 | 6 | 5 | 6 | 5 | 8 | 79 |
| 2 | "Lille Lilli-Ann fra Lillesand" | 4 | 6 | 4 | 8 | 5 | 6 | 5 | 5 | 6 | 4 | 8 | 3 | 64 |
| 3 | "En drøm er alt" | 9 | 3 | 4 | 7 | 9 | 7 | 5 | 6 | 8 | 9 | 7 | 5 | 79 |
| 4 | "Et sommereventyr" | 4 | 6 | 4 | 7 | 8 | 6 | 7 | 5 | 10 | 5 | 8 | 4 | 74 |
| 5 | "Frøken Alfabet" | 3 | 3 | 4 | 5 | 6 | 4 | 4 | 4 | 7 | 6 | 7 | 6 | 59 |
| 6 | "Voi Voi" | 7 | 7 | 6 | 8 | 10 | 9 | 9 | 8 | 9 | 10 | 5 | 6 | 94 |
| Numero | Kappale | Kolbjørn Ofstad | Håkon Tveten | Jacob Dybwad | Thorleif Østereng | Jens Gunderssen | Bjørn Woll | Carl Solberg | Rolf Syversen | Otto Nes | Asbjørn G>  Holmen | Helge Fikstad | Astrid Hanevold | Yht |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Ny smart hatt" | 9 | 7 | 10 | 10 | 6 | 10 | 10 | 10 | 9 | 5 | 4 | 9 | 99 |
| 3 | "En drøm er alt" | 10 | 3 | 5 | 9 | 10 | 9 | 6 | 9 | 10 | 7 | 9 | 5 | 92 |
Brett Kissel

| Brett Kissel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1990 St. Paul, Alberta, Kanada
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  country
Levy-yhtiöt:  Warner Music Canada 
Aiheesta muualla
www.brettkissel.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Brett Kissel (s. 27. toukokuuta 1990) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä.
Kissel on tullut tunnetuksi karismaattisesta persoonallisuudestaan, dynaamisesta lavaesiintymisestään ​​ja ainutlaatuisesta musiikkityylistään. Hän on voittanut Canadian Country Music Associationin (CCMA) palkinnon 22 kertaa, kolme Juno-palkintoa, kaksi kultalevyä sekä lukuisia kulta- ja platinasinglejä.
Kissel julkaisi esikoisalbuminsa Keepin’ It Country 12-vuotiaana. Kolme muuta itsenäisesti julkaistua levyä ilmestyivät vuosina 2004–2008. Vuonna 2013 hän teki artistisopimuksen Warner Music Canadan kanssa.
Albumi Started with a Song (2013) toi hänelle ensimmäisen Juno-ehdokkuuden. Pick Me Up (2015) sijoittui seitsemänneksi Kanadan albumilistalla, voitti Canadian Country Music Associationin palkinnon ja toi hänelle toisen Juno-ehdokkuuden. Vuoden 2017 albumi We Were That Song sisälsi neljä Top Ten -singleä ja voitti vuoden country-albumin Juno-palkinnon.
The Compass Project esittelee erilaisia teemoja neljällä albumilla, jotka julkaistiin vuonna 2023.
Kisselin isoisän isoisä muutti Kanadaan Ukrainasta. Kissel syntyi St. Paulissa ja asuu sukutilalla Flat Laken alueella Albertassa.
Diskografia (valikoima) > Studioalbumit

Started with a Song  (2013)
Pick Me Up (2015)
We Were That Song  (2017)
Now or Never  (2020)
What Is Life (2021)
The Compass Project – South Album (2023)
The Compass Project – East Album (2023)
The Compass Project – West Album (2023)
The Compass Project – North Album (2023)
Benin olympialaisissa

Benin osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Münchenissä 1972, tosin silloin nimellä Dahomey. Seuraavista kesäkisoista se jäi pois, mutta on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa Moskovasta 1980 lähtien. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Benin ei ole saavuttanut olympialaisissa yhtään mitali- eikä pistesijaa.
Aiheesta muualla

Benin Kansainvälisen olympiakomitean sivustolla (englanniksi)
Valtiot olympialaisissa