stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen mesoliittinen kausi
Suomusjärven kulttuurin piirteitä > Suomusjärven kulttuurin yhtenäisyys

Suomusjärven kulttuurin asuinpaikat ja pääosa esinelöydöistä on tehty mesoliittisen kauden merenrannikolta. Alue alkaa Laatokan seuduilta ja seuraa Etelä-Suomen muinaisia rannikoita länteen ja sitten pohjoiseen Perämerelle saakka. Pohjois-raja vedetään Oulun ja Rovaniemen korkeudelle. Löytöalue on leveä, koska asutus seurasi maan kohoamisen vuoksi vetäytyvää rantaviivaa. Sisämaassa on löytöjä tehty vähän.
Suomusjärven kulttuuria pidetään melko yhtenäisenä, vaikka pieniä alueellisia eroja tunnetaankin. Ainoa käytetty jaottelu on ajallinen: kulttuuri jaetaan Ancylus- ja Litorinamesoliittisiin vaiheisiin.
Eräitä alueellisia piirteitä kuitenkin voidaan havaita. Itä-Suomessa kulttuurikuva oli hieman toisenlainen kuin Etelä- ja Länsi-Suomessa. Esinetyypit, kuten esimerkiksi Ilomantsin kirveet, poikkesivat materiaalinsa ja muotoilunsa puolesta muiden esineistä. Alueen raja kulki lännessä Karjalankannakselta Pohjois-Karjalaan ja sen keskus on sijainnut mahdollisesti Aunuksessa. Karjalan alueen kulttuuria, jonka kiistaton keskus on Äänisjärven ympäristö, ei pidetä osana Suomusjärven kulttuuria.
Länsi-Suomessa voidaan havaita eroja Etelä-Suomen ja Perämeren seudun välillä. Etelän omat esinemuodot ja pohjoisen tapa hyödyntää liuskeita ovat esinekulttuurin eroja. Syy tällaiselle kehitykselle voi olla väestölisän saaminen Kundan kulttuurista Virosta. Pohjoisessa on myös huomioitava Ruotsin kulttuurien vaikutus eräissä esinetyypeissä ja koko pohjoisen alueen väestön vaikutus.
Oulun ja Rovaniemen pohjoispuolen alueet ja Ruotsin alueet eivät kuuluneet Suomusjärven kulttuurin piiriin. Ruotsissa vaikutti toinen kulttuuri ja pohjoisessa sisämaassa varmasti jokin muu kulttuuri. Myös Suomen sisämaassa, josta on tehty vähän esinelöytöjä, oli varmasti jonkinlaista asutusta. Muun orgaanisen esineistön puuttuminen vaikeuttaa sekä kulttuurin alkuperän ja sisäisen eriytymisen havaitsemista. Siksi alueellisia eroja ja niiden maantieteellisiä rajoja ei voida luotettavasti määrittää.
Suomusjärven kulttuurin piirteitä > Asukastiheys ja kielikysymys

Mesoliittisen kauden kielestä ei voida kertoa paljoakaan. Koska Suomea asutettiin useasta suunnasta yhtä aikaa, on myös kieliä voinut olla useita. Christopher Moseley, joka kirjoitti teoksen Atlas of Worlds Languages, on tutkinut luonnonkansojen kielten tiheyttä eri maanosissa. Hänen arvionsa mukaan kielten määrä saavutti huippunsa 15 000 vuotta sitten juuri ennen maanviljelyn keksimistä. Kieliä oli hänen mukaansa arviolta 10 000–15 000, joten kieliryhmän puhujia oli keskimäärin 600 henkeä.
Pohjoismaiden kivikauden väestötiheydeksi on arvioitu vain 0,01–0,02 asukasta neliökilometrille. Suomen alueella, jonka pinta-ala on 338 430 km², tämä tarkoittaisi noin 3 500–7 000 asukasta mesoliittisen kauden lopussa. Onkin mahdollista, että Suomen alueella puhuttiin useita kieliä tai murteita. Näiden keskuksia olisivat voineet olla ne heikosti havaittavat kulttuurikeskukset, joita esinetyyppien levintäkartat esittävät.
Arkeologit ja kielitieteilijät ovat pitkään keskustelleet kysymyksestä, milloin Suomen alueella puhuttiin suomea tai edes suomalais-ugrilaista kieltä. Toiset sijoittavat ensimmäiset suomalais-ugrilaiset puhujat Suomen alueelle jo kampakeraamisella ajalla, mutta yleensä ehdotukset ovat olleet myöhempiä. Suomen alueella puhuttiin siten mesoliittisella kaudella suomalais-ugrilaisille vieraita kieliä.
Suomusjärven kulttuurin piirteitä > Asumukset ja asuinpaikat

Varhaisen mesoliittisen kauden asuinpaikoista on vaikea löytää esimerkkejä. Utsjoen Sujalan asuinpaikalta noin 8200 eaa. on löydetty viitteitä asumuksen sijainnista sekä oviaukon suunnasta iskosten ja nokimaan sijainnin perusteella. Muita merkkejä, kuten pylvään jälkiä tai pohjan painaumaa, asumuksesta ei ole, joten se on todennäköisesti ollut kevytrakenteinen kota. Asuinpaikka on kuitenkin varhaismesoliittinen eikä sitä lueta vielä Suomusjärven kulttuuriin kuuluvaksi.
Mesoliittisen kauden asumusten rakenteita ei ole kaivauksilla pystytty selvittämään. Esimerkiksi Sudenkopinharjun asuinpaikalla Kymenlaakson Pyhtäällä havaittiin 1985 maastossa useita loivia painanteita, joita epäiltiin asumuksen pohjaksi raivatuiksi alueiksi. Paikalla suoritettiin pelastuskaivaukset, jossa neljä asumuksen painannetta seitsemästä tutkittiin ja yksi painanne tutkittiin perusteellisesti. Asumuksen alkuperäinen muoto jäi kaivauksissa epäselväksi, mutta oviaukko löydettiin ja se osoitti itään päin. Alueelta tavattiin vain yksi kivillä reunustettu liesi. Löytömateriaalina saatiin talteen muun muassa kvartsi- ja kivi-iskoksia sekä kvartsi- ja kiviesineitä. Piimateriaalia ei asuinpaikalta löydetty. Löytömateriaalista ei teetetty ajoituksia, mutta asuinpaikka ajoittunee mesoliittiselle kaudelle. Asumuksen arvellaan olleen pohjakuvioltaan pyöreä, mikä viittaa kota- tai majamaiseen rakennelmaan. Myöhemmin havaittiin lisää pyöreähköjä painanteita (10 metriä halkaisijaltaan). Asuinpaikan painanteita on arvioitu olleen vähintään 120 metrin matkalla lähellä muinaista merenrantaa.
Mesoliittisia asuinpaikkoja tunnetaan runsaasti, mutta niillä ei yleensä ole havaittu asumuksien painanteita. Asumukset ovat saattaneet olla kevytrakenteisia ja vaatineet vain vähäisiä tukirakennelmia, jolloin niistä ei ole jäänyt jälkiä. Asumuksen mahdollinen sijainti voidaan joskus havaita kivien ja iskosten hajonnasta sekä kivetyn nuotion sijainnista. Asuinpaikat sijaitsivat järvien tai meren rantahietikoilla. Ranta aukesi eteläiseen suuntaan, jotta auringon lämmöstä saatiin suurin hyöty. Maan kohoamisen vuoksi asuinpaikka saattaa olla nykyään jopa sadan kilometrin päässä rannasta.
Varhaisella mesoliittisella kaudella asuinpaikalla viivyttiin lyhyitä aikoja, koska elämä oli hyvin liikkuvaista. Samaan paikkaan kuitenkin palattiin myöhemmin, kun olosuhteet olivat suotuisat. Myöhemmin matkat mahdollisesti lyhenivät ja asuinpaikalla viivyttiin pidempään.
Suomusjärven kulttuurin piirteitä > Punamultahaudat

Ihmiset haudattiin yleensä asuinpaikan läheisyyteen hiekkamaahan. Vainajat ja hautaan mahdollisesti haudatut antimet ovat maatuneet. Vainajan ylle ripoteltiin punamultaa, jota löytyy luonnosta sellaisista kohdista, missä rautapitoinen vesi värjää hiesumaata punaiseksi. Mesoliittisella kaudella arvokkaita kiviesineitä ei laskettu hautaan vainajan mukana (joskus kyllä luonnonkiviä), joten haudan paikka paljastuu vain punaisen värinsä ansiosta. Mainittakoon, että Vantaan Myyrmäen Jönsaksen asuinpaikan yhteydessä löytyi 23 punamultahautaa, jossa yhdessä oli hauta-antimena kivikirveenterä.
Mesoliittisia hautoja on tutkittu myös Kajaanissa, Kuortaneella, Kuusamossa ja Taipalsaaressa. On huomattu, että joissakin haudoissa on poltettu nuotiota. Taipalsaaren Vaaterannan haudasta ja Kaukolan Kyöstälänharjun (Karjalankannaksella) haudasta on löytynyt palanut ihmisluun palanen. Tämä voi viitata rituaaliseen kannibalismiin..
Aiheesta muualla

Elävä kivikausi: Suomusjärven kulttuuri
Elävä kivikausi: Suomusjärven kulttuurin haudat
Museovirasto: Suomusjärven kulttuuri
Huittisten hirvenpää.
EML Vanemuine

| Vanemuine |
| --- | --- |
 Imperator

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  A. Ahlström Oy, Varkaus
Tekniset tiedot
Uppouma:  182 brt 163 nrt
Pituus:  36,6 m
Leveys:  6,3 m
Syväys:  1,9 m
Koneteho:  300 ihp
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  2 × 75 mm tykkiä 2 × konekivääriä
EML Vanemuine oli Viron merivoimien tykkivene, joka oli Peipsijärven laivaston lippulaiva.
Valmistus

Liivinmaan Höyrylaiva yhtiö tilasi Varkaudesta A. Ahlström Osakeyhtiöltä matkustaja-aluksen Peipsijärvelle. Alus valmistui 1914.
Palvelus

Vuodesta 1914 Imperatoriksi nimetty alus liikennöi järvellä, kunnes Venäjän keisarikunnan laivasto osti sen lokakuussa 1915 ensimmäisessä maailmansodassa tykkiveneeksi Peipsijärven keisarilliseen sotalaivastoon.
Hieman ennen vallankumouksen alkamista alus nimettiin uudelleen Presidentiksi. Punaiset valtasivat aluksen 29. huhtikuuta 1918 ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa. Valkokaarti valtasi 28. lokakuuta aluksen Velikajajoella ja punaiset valtasivat sen takaisin 20. joulukuuta. Neuvostovenäjän joukot hylkäsivät aluksen 14. tammikuuta 1919 Tartoon, jossa valkoiset valtasivat sen. Viron laivastoon se liitettiin 27. tammikuuta 1919 nimellä EML Vanemuine. Alus vaurioitui 13.-20. toukokuuta taistelussa punaisia vastaan, jolloin laivasto luopui siitä.
Alus oli 1922 korjattavana telakalla, josta se palasi Peipsijärvellä matkustaja-rahtialukseksi. Alus palautettiin 1930 Viron laivastolle. Punalaivastoon alus liitettiin 13. elokuuta 1940 koululaivana ja aseistettiin 30. kesäkuuta 1941 tykkiveneeksi nimellä Issa. Saksan aloitettua hyökkäyksensä itään alus vaurioitui pahoin, jolloin noin 50 miehistön jäsentä sai surmansa ja 18 haavoittui. Saksalaiset kunnostivat aluksen ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa nimellä Vanemuine. Sodan lopulla lokakuussa 1944 alus upposi ilmahyökkäyksessä Rannapungerjan edustalle. Hylky kuljetettiin 1953 romutettavaksi.
Lucas Moura

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lucas Rodrigues Moura da Silva
Syntymäaika: 13. elokuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttä, oikea laituri
Pituus: 173 senttimetriä
Paino: 71 kilogrammaa
Junioriseurat
1992-2002: Juventus-SP
2002-2005: Corinthians
2005–2010: São Paulo
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 | São Paulo | 74 | (19) |
| 2013–2018 | Paris Saint-Germain | 153 | (34) |
| 2018–2023 | Tottenham Hotspur | 152 | (20) |
Maajoukkue
| 2011-2012 | Brasilia U20 | 9 | (4) |
| 2012 | Brasilia U23 | 5 | (1) |
| 2011– | Brasilia | 36 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. heinäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. joulukuuta 2019.
Lucas Rodrigues Moura da Silva eli Lucas tai Lucas Moura (s. 13. elokuuta 1992 São Paulo, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edusti kauden 2022–2023 loppuun saakka Englannin Valioliigan joukkuetta Tottenham Hotspuria.
Maajoukkueura

Lucas pelasi yhdeksän ottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän oli mukana, kun Brasilia voitti ikäluokan Etelä-Amerikan mestaruuden, ja teki finaalissa hattutempun Brasilian voittaessa Uruguayn 6-0. Hän pelasi neljä ottelua Brasilian saavuttaessa olympiahopeaa Lontoossa 2012. Loppuottelussa Meksikoa vastaan hän pelasi viisi minuuttia.
Lucas teki debyyttinsä Brasilian A-maajoukkueessa 27. maaliskuuta 2011 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Saman vuoden Copa Américassa hän pelasi Brasilian kaikissa neljässä ottelussa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Argentiinaa vastaan saman vuoden syyskuussa. Hän pelasi kahdessa ottelussa Brasilian voittaessa Maanosaliittojen cupin 2013, ja yhdessä ottelussa vuoden 2016 Copa América Centenariossa. Kaikkiaan hän on pelannut 35 A-maaottelussa, tosin vain kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Viimeksi hän on pelannut maaottelun lokakuussa 2018.
Seurajoukkueura > São Paolo FC

Lucas liittyi São Paulo FC:hen vuonna 2005. Hän teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa 2010. Hän pelasi kaikkiaan 74 Serie A:n ottelua, joissa teki 19 maalia. Copa Sudamericanassa hän teki 12 ottelussa kolme maalia, ja voitti mestaruuden 2012.
Seurajoukkueura > Paris Saint-Germain

Kesällä 2012 sekä Manchester Unitedin että Internazionalen raportoitiin olevan kiinnostunut Lucasista. 8. elokuuta 2012 Paris Saint-Germain voitti taistelun ja ilmoitti että Lucas olisi siirtymässä joukkueeseen tammikuussa 2013. Hän pelasi Paris Saint-Germainissa numerolla 7.
Lucas voitti PSG:ssä Ranskan-mestaruuden 2013−2016 ja 2018, Ranskan cupin 2015−2017, liigacupin 2014−2018 ja supercupin 2013−2017. Pelaamissaan 153 Ligue 1:n ottelussa hän teki 34 maalia ja antoi 33 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän teki 38 ottelussa kolme maalia.
Seurajoukkueura > Tottenham Hotspur

Lucas siirtyi Englannin Valioliigan Tottenhamiin 28,4 miljoonalla punnalla tammikuussa 2018. Hän pelasi Mestarien liigassa kaudella 2018−2019 yhtä vaille kaikissa otteluissa ja teki viisi maalia. Tappiollisessa loppuottelussa Liverpoolia vastaan hän pelasi 24 minuuttia. Hän pelasi Tottenhamissa kauden 2022–2023 loppuun mennessä kaikkiaan 152 valioliigaottelua, joissa hän teki 20 maalia ja antoi 16 maalisyöttöä. Mestarien liigan 22 ottelussa hän viimeisteli kuusi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki neljä maalia. Konferenssiliigan neljässä ottelussa hän teki yhden maalin.
IK Sirius BK

| IK Sirius BK |
| --- | --- |

Perustettu:  1907
Kaupunki:  Uppsala
Kenttä:  Studenternas IP
Värit:           
Sarja:  Elitserien
Päävalmentaja:  Oskar Robertson
Mestaruudet:  5 (1921, 1922, 1961, 1966, 1968)
IK Sirius BK (Idrottsklubben Sirius Bandyklubb) on urheiluseura IK Siriuksen jääpallojaosto Uppsalasta, Ruotsista. Seuran jääpallon miesten edustusjoukkue pelaa maan pääsarjassa Elitserienissä.
Historia

Sirius osallistui jääpallon Ruotsin mestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 1915. Alkuaikoina se jäi paikallisvastustajan IFK Uppsalan varjoon, joka oli 1910-luvulla Ruotsin hallitseva jääpalloseura. Sirius voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa vuonna 1921, jolloin se onnistui vihdoin voittamaan loppuottelussa paikallisvastustaja IFK Uppsalan maalein 5-2. Toinen mestaruus tuli heti seuraavana vuonna 1922. Seuraavaa Siriuksen mestaruutta saatiin odottaa 1960-luvulle, jolloin seura voitti kolmesti mestaruuden. 1960-luvun menestysjakson jälkeen Sirius ei ole saavuttanut mestaruutta.
Saavutukset

Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
5 mestaruutta: 1921, 1922, 1961, 1966, 1968.
5 hopeaa: 1918, 1926, 1928, 1960, 1962
Kansainvälisiä saavutuksia
maailmancupin voitto 1992
Aiheesta muualla

Sirius Bandy, virallinen sivu
Sirius SvenskaFans-sivustolla
Elitserien 2024–2025
Bollnäs GoIF/BF
Broberg/Söderhamn Bandy
Edsbyns IF
Frillesås BK
Gripen Trollhättan
Hammarby IF, Tukholma
Ljusdals BK
Sandvikens AIK
IK Sirius, Uppsala
Vetlanda BK
IFK Vänersborg
Villa Lidköping BK
Västerås SK
Åby/Tjureda IF
Örebro SK Bandy

| Örebro SK Bandy |
| --- | --- |

Koko nimi:  Örebro SK
Perustettu:  1908
Kaupunki:  Örebro
Kenttä:  Vinterstadion
Värit:           
Sarja:  Allsvenskan
Mestaruudet:  5 (1955, 1957, 1958, 1965 ja 1967)
Örebro SK Bandy on ruotsalaisen urheiluseura Örebro SK:n jääpallojaosto. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa.
Historia

Örebro SK Bandy, ÖSK, on perustettu vuonna 1908. Seuran menestyksekkäimmät vuodet sijoittuvat 1950-1960 -luvuille, jolloin seura voitti viisi Ruotsin mestaruutta. SM-finaalissa Örebro SK on pelannut kymmenen kertaa.
Saavutukset

Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
2 kultaa: 1955, 1957, 1958, 1965 ja 1967.
3 hopeaa: 1951, 1954, 1956, 1968 ja 1973.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Allsvenskan 2024-2025
IF Boltic, Karlstad
Djurgårdens IF
Falu BS
Kalix Bandy
Gustavsbergs IF
Katrineholm Bandy
IFK Kungälv
IFK Rättvik
Lidköpings AIK
Mölndal Bandy
Nässjö IF
IK Tellus, Tukholma
Tillberga Västerås
Tranås BoIS
Örebro SK
Soodapuhallus

Veneen soodapuhallusta.
Soodapuhallus on menetelmä, jolla käsiteltävältä pinnalta voidaan poistaa likaa, vanhoja pintakäsittelyaineita sekä lähes mitä tahansa muita kerroksia ja kerrostumia. Soodapuhalluslaitteella ruiskutetaan natriumbikarbonaattikiteitä eli ruokasoodaa, puhdistettavalle pinnalle. Menetelmä on hellävarainen, eikä vahingoita puhdistettavaa pintaa. Tämä perustuu soodakiteen pehmeään rakenteeseen, mm. Mohsin kovuuteen perustuvaan luokitteluun, jossa soodan arvo on 2,4. Tämä mahdollistaa soodapuhalluksen käytön myös pinnoilla, joita hiominen voisi vahingoittaa. Esimerkiksi alumiini, ruostumaton teräs, tiili, kivi, lasi, lasikuitu, puu, muovit, laakerit ja tiivisteet voidaan käsitellä soodapuhaltamalla. Soodapuhalluksella ei ole materiaalista riippuen ollenkaan tai juurikaan vaikutusta metallurgiseen rakenteeseen. Tällöin voidaan puhaltaa ohuitakin kappaleita eikä kappaleessa tapahdu kylmämuovautumista.
Soodakiteet suihkutetaan käsiteltävään pintaan paineilman avulla. Soodakiteet räjähtävät iskeytyessään kappaleen pintaan ja tästä syntyvä energia irrottaa halutut kerrokset.lähde?
Soodapuhalluksessa voidaan käyttää vettä apuaineena. Vesi rajoittaa soodan pölyämistä puhallustapahtumassa. Soodapuhalluksessa käytettävän natriumbikarbonaatin vesiliuos on heikko emäs.
Aamuposti

| Aamuposti |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Keskisuomalainen Oyj
Julkaisija:  Etelä-Suomen Media Oy
ISSN:  ISSN 1459-8663
Perustettu:  2003
Päätoimittaja:  Laura Ääri
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Hyvinkää
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  maanantaista lauantaihin
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Aamuposti on Hyvinkään, Riihimäen, Lopen, Nurmijärven ja Hausjärven alueen paikallislehti. Se perustettiin 3. marraskuuta 2003, jolloin Hyvinkään Sanomat ja Riihimäen Sanomat yhdistyivät. Aamupostia julkaisee Etelä-Suomen Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin.
Lehden päätoimittaja on tammikuusta 2015 alkaen Laura Ääri.
Aamupostin koko muuttui broadsheetistä tabloidiksi 24. helmikuuta 2015.
Aiheesta muualla

Aamuposti.
Annila (täsmennyssivu)

Annila voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Annila, Mikkelin kaupunginosa
Annilan kartano, kartano Mikkelissä
Annila, kylä Siuntiossa
Henkilöitä

Antti-Jussi Annila (s. 1977), elokuvaohjaaja
Arto Annila (s. 1962), fyysikko
Erkki Annila (s. 1937), metsäeläintieteen professori
Kirsi Annila (s. 1973), pesäpalloilija
Markku Annila (1935–2022), arkkitehti ja pilapiirtäjä
Matti Annila (1903–1982), maatalousneuvos.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Annila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Länsi-Uusimaa (sanomalehti)

| Länsi-Uusimaa |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Perustettu:  1915
Päätoimittaja:  Päivi Kallo
Kotikunta:  Lohja
Kotimaa:   Suomi
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
www.lansi-uusimaa.fi
Länsi-Uusimaa on läntisellä Uudellamaalla kuudesti viikossa ilmestyvä sanomalehti. Keskiviikon lehti jaetaan peittojakeluna kaikkiin levikkialueen talouksiin. Lehden päätoimittaja on Päivi Kallo ja sen kotipaikkakunta on Lohja. Alun perin lehden kotipaikkakuntana toimi Hanko. Länsi-Uusimaa on Mediakonserni Keskisuomalaisen omistaman Etelä-Suomen Median tuote, ja sen levikkialue käsittää Lohjan lisäksi Inkoon, Raaseporin, Vihdin, Karkkilan sekä Siuntion kunnat. Lehti alkoi ilmestyä tabloid-koossa maaliskuussa 2015. Vuonna 2019 lehden julkaisupäiviä muutettiin niin, että se ilmestyy kaikkina muina päivinä paitsi maanantaisin.
Aiheesta muualla

Lehden kotisivut
Mercurius

Merkuriuksen patsas 1600-luvulta. Merkuriuksen kädessä on siivekäs caduceus-sauva.
Merkurius (lat. Mercurius) oli roomalaisessa mytologiassa kaupankäynnin ja kauppavoiton jumala. Kaupan lisäksi Merkuriusta pitivät suojelijanaan viestinviejät, matkamiehet ja varkaat. Merkuriuksen nimi on voitu johtaa latinan sanoista merx eli ”kauppatavara” ja mercari eli ”ostaa, käydä kauppaa”. Varhaisimmissa muodoissaan Merkurius muistuttaa etruskien Turms-jumalaa, mutta hahmo on pääasiassa syntyisin kreikkalaisen mytologian Hermeestä. Merkuriuksesta on johdettu planeetta Merkuriuksen nimi ja monta muutakin tieteellistä nimeä.
Taiteessa Merkuriuksen tunnistaa siivekkäästä sauvasta, caduceuksesta, jonka ympäri on kietoutunut kaksi käärmettä, sekä siivitetystä lakista ja kengistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercurius Wikimedia Commonsissa
IFK Vänersborg

| IFK Vänersborg |
| --- | --- |

Koko nimi:  IFK Vänersborg
Perustettu:  1903
Kaupunki:  Vänersborg
Kenttä:  Arena Vänersborg
Värit:           
Sarja:  Elitserien
Päävalmentaja:  Jesper Bryngelson
IFK Vänersborg on Vänersborgissa Ruotsissa toimiva urheiluseura. Seuran päälaji on jääpallo. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä.
Historia

IFK Vänersborg perustettiin 9. maaliskuuta 1903. Ensimmäisinä vuosina seurassa harjoitettiin useita urheilulajeja.
Jääpallossa seura pelasi Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa ensimmäistä kertaa kaudella 1975-76, mutta putosi heti sarjasta. Uudelleen se pelasi Allsvenskanissa kaudella 1986-87.
IFK Vänersborg on ollut jossakin vaiheessa yksi Ruotsin parhaista jääpalloseuroista, mutta loppuotteluun se ei ole selviytynyt.
Entisiä pelaajia

| --- | --- |
  Bengt Eriksson   Per Fosshaug   Pavel Frants   Ari Holopainen   Lars Johansson   Sami Laakkonen :   Tommy Nordenek   Håkan Ohlsson   Andrei Paškin   Mikael "Pluto" Svantesson   Andrei Timušev   Anders Uhlin
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Kannattajaryhmä (Arkistoitu – Internet Archive)
Svenska Fans
Elitserien 2024–2025
Bollnäs GoIF/BF
Broberg/Söderhamn Bandy
Edsbyns IF
Frillesås BK
Gripen Trollhättan
Hammarby IF, Tukholma
Ljusdals BK
Sandvikens AIK
IK Sirius, Uppsala
Vetlanda BK
IFK Vänersborg
Villa Lidköping BK
Västerås SK
Åby/Tjureda IF
Seuran kotihalli Arena Vänersborg
Virén

Virén, Viren tai Wirén on etenkin Suomessa ja Ruotsissa esiintyvä sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Virén, Viren

Anssi Virén (s. 1977), suomalainen jalkapalloilija
Eetu Viren, suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori, tutkija ja kääntäjä
Lasse Virén (s. 1949), suomalainen kestävyysjuoksija, olympiamitalisti ja kansanedustaja
Matti Virén (s. 1948), suomalainen taloustieteilijä
Sulo Vireoja (e. Virén, 1893–1939), suomalainen jääkäriluutnantti
Wirén

Camilla Wirén (s. 1978), suomalainen pikajuoksija.
Dag Wirén (1905–1986), ruotsalainen säveltäjä
Edvin Wirén (1885–1950), suomalainen pappi ja uskonnollinen kirjailija
Mikko Wirén (s. 1972), suomalainen lääkäri ja yritysjohtaja, Pihlajalinnan perustaja
Robert Wirén (1857–1917), suomalaissukuinen Venäjän laivaston amiraali
Ulvi Wirén, virolainen kirjailija
Veijo Wirén (s. 1952), suomalainen tietokirjailija
William von Wirén (1894–1956), virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Heeros

Heeros (m.kreik. ἥρως, hērōs) tarkoitti antiikin Kreikassa sankaria, jota usein saatettiin pitää puolijumalana. Heerokset olivat joko sotataidoillaan tai muilla uroteoilla ansainneet ihmisten kunnioituksen, ja he saattoivat olla jo syntyjään osaksi jumalaista alkuperää. Todellisia henkilöitä saatettiin korottaa heerokseksi, mutta useat heerosmyytit ovat niin vanhoja, ettei voida enää tietää, mistä ne ovat saaneet alkunsa.
Antiikin Kreikassa tunnettuja heeroksia olivat muun muassa Herakles, Kastor ja Polydeukes, Peleus, Pelops, Kadmos, Akhilleus, Aineias, Sarpedon ja Theseus, Roomassa puolestaan esimerkiksi Rooman kaupungin myyttiset perustajat Romulus ja Remus. Jollekin heerokselle omistettua pyhäkköä kutsutaan herooniksi.
Termillä eponyymi heeros tarkoitetaan jollekin paikalle tai muulle asialle nimensä antanutta heerosta. Esimerkiksi najadi Euboian katsottiin antaneen nimensä Euboian saarelle. Attikassa eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneella alueella eponyymeillä heeroksilla viitattiin fyleille eli ”heimoille" nimensä antaneisiin heeroksiin. Esimerkiksi Erekhtheis-fylen eponyymi heeros oli Ateenan myyttinen kuningas Erekhtheus.
Termillä kulttuuriheeros tarkoitetaan usein luojajumalan rinnalla esiintyvää ja ikään kuin hänen työtään jatkavaa olentoa, joka keksii monet kulttuurin yksityiskohdat. Suomalaisessa muinaisuskossa kulttuuriheeroksia ovat esimerkiksi Väinämöinen, joka valmistaa kanteleen, sekä Ilmarinen, joka takoo Sammon. Kulttuuriheerokseen liittyy usein myös ajatus heeroksen kerran tapahtuvasta paluusta kansansa keskuuteen. Kulttuuriheerosta ei useinkaan palvota, koska myytit säilyttävät muiston hänen teoistaan. Jeesus ja pyhimykset esiintyvät usein kulttuuriheeroksen asemassa nimenomaan kansanomaisessa uskonnollisessa elämässä, mikä osoittaa tämän jumalatyypin produktiivisuutta.