stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naantalin maalaiskunta

| Naantalin maalaiskunta Nådendals landskommun> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Naantali |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Lääni:  Turun ja Porin lääni
Kuntanumero:  530
Perustettu:  1577
Liitetty:  1964
– liitoskunnat:  Naantali Naantalin maalaiskunta
– syntynyt kunta:  Naantali
Pinta-ala:   km²   (1.1.1963)
– maa:  45,8 km²
Väkiluku:  3 139   (31.12.1963)
– väestötiheys:  68,45 as./km²
Naantalin maalaiskunta (lyh. Naantalin mlk, ruots. Nådendals landskommun) oli Varsinais-Suomessa sijainnut Suomen kunta. Nykyisin maalaiskunta on osa Naantalin kaupunkia. Kuntaan kuuluivat kaupunkia ympäröivät alueet, pääasiassa Luonnonmaan saari ja kaupungin pohjoispuoliset alueet.
Naantalin maalaiskunnan naapurikunnat olivat Naantalin kaupungin lisäksi Masku, Merimasku, Raisio, Rymättylä ja Turku.
1960-luvulle tultaessa kaupunkimainen asutus oli levinnyt kauas maalaiskunnan rajojen sisäpuolelle, ja maalaiskunnan väkiluku oli ylittänyt kaupungin väkiluvun. Vuonna 1964 talousvaikeuksista kärsinyt Naantalin maalaiskunta ja huomattavasti väkimäärältään ja pinta-alaltaan pienempi kaupunki yhdistyivät Naantalin kaupungiksi.
Luonnonmaan ja Merimaskun väliseen liikenteeseen Särkänsalmeen saatiin moottorilossi vuonna 1935. Lossiliikenne jatkui aina Särkänsalmen sillan valmistumiseen asti ja loppuaikoina kahdella lossilla. Virallisesti silta avattiin 14. heinäkuuta 1970.
Kylät

Ajonpää, Asikko, Haijainen, Herttula, Immanen, Inttilä, Isokylä, Jaakkola, Kaivola, Karvetti, Keitilä, Kirstilä, Kuivalahti, Kultaranta, Kunnainen, Kuostano, Käkölä, Ladvo, Lapila, Latonpää, Lietsala, Luikkio, Luolala, Löytäne, Metsä-Jukola, Miekkula, Nuhjala, Porhonkallio, Pyöli, Ruona, Ruuhimäki, Saksila, Sammalkallio, Soikallio, Soininen, Taimo, Tammisto, Tupavuori, Vadjo, Viiala, Villa, Vähäkallio
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Naantalin maalaiskunnassa oli kolme taajamaa: Kultaranta (501 asukasta 2,5 neliökilometrillä), Lietsala (701 asukasta 2,0 neliökilometrillä, osa Raision puolella) ja Taimo (629 asukasta 1,9 neliökilometrillä). Lisäksi osa Naantalin keskustasta sekä Satama – Imatran Voima -nimisestä taajamasta sijaitsi maalaiskunnan puolella.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Naantalin maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
| Naantalin väestönkehitys 1880–1960 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 807 | 807 |
| 1890 | 1890 |    | 817 | 817 |
| 1900 | 1900 |    | 929 | 929 |
| 1910 | 1910 |    | 1 019 | 1 019 |
| 1920 | 1920 |    | 966 | 966 |
| 1930 | 1930 |    | 1 097 | 1 097 |
| 1940 | 1940 |    | 1 049 | 1 049 |
| 1950 | 1950 |    | 1 687 | 1 687 |
| 1960 | 1960 |    | 2 991 | 2 991 |
Lähde: Tilastokeskus.
Nikomedes

Nikomedes (m.kreik. Νικομήδης, Nikomēdēs, lat. Nicomedes) voi viitata seuraaviin:
Nikomedes (n. 280–210 eaa.), antiikin kreikkalainen matemaatikko
Nikomedes I, Bithynian kuningas n. 279–255 eaa.
Nikomedes II, Bithynian kuningas n. 149–128 eaa.
Nikomedes III, Bithynian kuningas n. 128–94 eaa.
Nikomedes IV, Bithynian kuningas n. 94–75 eaa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nikomedes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nelijalkakrotti

| Nelijalkakrotti> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes
Heimo::  Nelijalkakrotit  Lophichthyidae  Boeseman, 1964
Suku::  Lophichthys  Boeseman, 1964
Laji::  boschmai
Kaksiosainen nimi
 Lophichthys boschmai  Boeseman, 1964 
Katso myös
   Nelijalkakrotti Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nelijalkakrotti (Lophichthys boschmai) on krottikaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan Tyynestämerestä. Se on ainoa laji nelijalkakrottien (Lophichthyidae) heimossa.
Koko ja ulkonäkö

Nelijalkakrotti on pienehkö kala, joka saavuttaa korkeintaan 5–7,5 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkulainen ja ensimmäinen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoa tuottava elin. Myös toinen ja kolmas selkäruoto ovat pitkähköt ja piikkimäiset. Nelijalkakrotin rintaevät ovat raajamaisten varsien päässä. Lajin silmät ovat pienikokoiset ja suu suuri. Nelijalkakrotti on pohjaväriltään valkoinen tai vaaleanpunainen ja ruumiissa on tummempi ruskea verkkokuvio. Evät ovat ruskeat.
Levinneisyys ja elintavat

Nelijalkakrottia tavataan lämpimistä vesistä Tyyneenmereen kuuluvasta Arafuranmerestä. Se elää meren pohjalla ja houkuttelee saaliskaloja lähelleen valoelimensä avulla.
Olli Pekkala

Olli Pekkala (s. 5. helmikuuta 1987 Kärkölä) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Nuorten MM-kisoista Pekkalalla on pronssia normaalikilpailusta 2004 ja joukkuekilpailuista vuosilta 2003 ja 2005.
Mäkihypyn Continental Cupissa Pekkala on sijoittunut parhaimmillaan toiseksi ja yhdeksän kertaa kymmenen joukkoon. Mäkihypyn maailmancupissa hän on kilpaillut kaksi kertaa, molemmat kerrat Kuopiossa.
Hän aloitti harrastuksen Kärkölän kisaveikoissa ja siirtyi Lahden Hiihtoseuraan 1999.
Aiheesta muualla

Pekkala Suomen Hiihtoliiton sivuilla
YLE Hiki (Arkistoitu – Internet Archive)
Nicola Canino

Nicola Canino (7. huhtikuuta 1896 Albi – 15. toukokuuta 1962) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Catanzaron hiippakuntaan 13. toukokuuta 1920 ja nimitettiin Oppido Mamertinan hiippakunnan johtoon 30. joulukuuta 1936. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. maaliskuuta 1937. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Fiorentini, jota avustivat Eugenio Giambro ja Paolo Albera.
Canino erosi tehtävistään Oppido Mamertinan piispana 11. huhtikuuta 1951, jolloin hän sai nimityksen Aureliopolis in Asian titulaaripiispaksi.
Olga Voskonjan

Olga Vladimirovna Voskonjan (ven. Ольга Владимировна Восконьян; s. 21. syyskuuta 1970) on venäläinen laulaja ja säveltäjä. Voskonjanin musiikkiura alkoi vuonna 1987, kun hän lähti Neuvostoliiton kiertueelle Aleksandr Jakovlevin Biokonstruktor-yhtyeen kanssa. Myöhemmin he työskentelivät yhdessä Bio-yhtyeessä.
Vuonna 2018 levy-yhtiö Maschina Records julkaisi Voskonjanin äänittämiä kappaleita albumilla Avtomobili.
Aiheesta muualla

Spotify
Youtube
Musta jää (elokuva)

| Musta jää |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Petri Kotwica
Käsikirjoittaja:  Petri Kotwica
Tuottaja:  Kai Nordberg, Kaarle Aho
Säveltäjä:  Eicca Toppinen
Kuvaaja:  Harri Räty
Leikkaaja:  Jukka Nykänen
Pääosat:  Outi Mäenpää  Martti Suosalo  Ria Kataja   Ville Virtanen  Sara Paavolainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Making Movies Oy
Levittäjä:  Sandrew Metronome
Ensi-ilta:  19. lokakuuta 2007
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 800 000 € (SES 500 000 €)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta jää on 19. lokakuuta 2007 ensi-iltaan tullut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Petri Kotwica. Kyseessä on Kotwican toinen pitkä elokuva. Elokuva suunnattiin myös kansainvälisille markkinoille. Ennen varsinaista ensi-iltaa se esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla saman vuoden syyskuun 26. päivänä.
Mustan jään on tuottanut Kai Nordberg (Making Movies), ja se on suomalais-saksalainen yhteistuotanto. Kotwica käsikirjoitti ja suunnitteli elokuvaa vuosikausia, ja hankkeen välissä ehti valmistua syksyllä 2005 ensi-iltansa saanut Koti-ikävä. Elokuvan alkuperäismusiikin on säveltänyt Apocalyptica-yhtyeen Eicca Toppinen, ja tunnuskappaleen ”Black Ice” laulaa Hanna Pakarinen.
Musta jää sai kaikkiaan kuusi Jussi-palkintoa, muun muassa sarjoissa paras elokuva, ohjaus (Kotwica), naispääosa (Mäenpää) ja käsikirjoitus (Kotwica).
Juoni

Elokuvan juoni käsittelee mustasukkaisuutta. Saara (Outi Mäenpää) saa selville, että hänen arkkitehtimiehellään Leolla (Martti Suosalo) on suhde nuoren opiskelijan Tuulin (Ria Kataja) kanssa. Asian suoran kohtaamisen sijaan Saara alkaa suunnitella monimutkaista kostoa ja tutustuu Tuuliin ystävänä.
Arviot

Elokuvan ensi-illan yhteydessä kriitikot olivat yksimielisiä sen ansioista. Esimerkiksi Markus Määttänen (Aamulehti) totesi: ”Petri Kotwica pelasti juuri suomalaisen elokuvan”.
Televisioesityksen yhteydessä Tv-maailman kriitikko pitää elokuvaa ”lähes täysosumana”. Trillerin alku on hänen mukaansa nautittavan hillittyä, pidätellyn väkivallan uhalla leikittelyä. Elokuvassa on sopivasti melodraamaa, realismia ja pelottavuutta, joskin juonessa on liikaa uskomattomia käänteitä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Outi Mäenpää  | … |  Saara   |
|  Ria Kataja  | … |  Tuuli   |
|  Martti Suosalo  | … |  Leo   |
|  Ville Virtanen  | … |  Ilkka   |
|  Sara Paavolainen  | … |  Lea   |
|  Philipp Danne  | … |  Uwe   |
|  Matti Laine  | … |  Komu   |
|  Väinö Heiskanen  | … |  Joonas   |
|  Christian Hagman  | … |  Hade   |
|  Netta Heikkilä  | … |  Krista   |
|  Kirsi Ylijoki  | … |  naispoliisi   |
|  Kai Nordberg  | … |  poliisi   |
|  Jukka-Pekka Huuskonen  | … |  poliisi   |
|  Hanna Bergholm  | … |  tyttö ovella   |
|  Marjut Maristo  | … |  tyttö naamiaisissa   |
|  Sara Norberg  | … |  baarimikko   |
|  Nicole Torday  | … |  baarityöntekijä   |
|  Camilla O'Connor  | … |  tarjoilija ravintolassa   |
|  Pipsa Penttinen  | … |  vaalea nainen baarissa   |
|  Arttu Eloranta  | … |  kaveri jatkoilla   |
|  Aulikki Mattila  | … |  kaveri jatkoilla   |
|  Katja-Maria Taavitsainen  | … |  kaveri jatkoilla   |
|  Emilia Sinisalo  | … |  vastaanottovirkailija   |
|  Anne von Keller  | … |  hoitaja   |
|  Satu Lipponen  | … |  leikkaussalihoitaja   |
|  Kristiina Morelius  | … |  leikkaussalihoitaja   |
|  Maija Tuominen  | … |  leikkaussalihoitaja   |
|  Arja-Liisa Koivisto  | … |  leikkaussalihoitaja   |
|  Jyrki Ruotsalainen  | … |  leikkaussalihoitaja   |
|  Kirsti Kosonen  | … |  pahoinpidelty potilas   |
|  Pauliina Marjasalo  | … |  sektiopotilas   |
|  Petra Hilkkola  | … |  keskosvauva   |
|  Selma Vilhunen  | … |  siivooja   |
|  Cleaning Women  | … |  yhtye naamiaisissa   |
|  Tulikansa  | … |  tulitaiteilijat   |
Uudelleenfilmatisointi

Mustasta jäästä tehtiin Etelä-Koreassa uudelleenfilmatisointi, mikä on harvinaista suomalaisessa elokuvassa. Kolmiodraaman korealaisversio on kansainvälisessä jakelussa nimellä Love, In Between (”Rakkauden välissä”). Kotwica myi tarinansa oikeudet korealaisille keväällä 2010. Puoli vuotta myöhemmin valmistunut elokuva keräsi elokuvateattereissa yli 100 000 korealaiskatsojaa.
Aiheesta muualla

Elokuvan kotisivut
Suomen elokuvasäätiö: Musta jää
N (kana)

ん hiraganalla tai ン katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Kanat ovat aakkostojensa viimeisellä sijalla. Ne ovat myös ainoat konsonanttiin päättyvät kanat.
Alkuperä

Hiragana ん ja katakana ン on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 无.
Lausuminen

Hiragana ん ja katakana ン voidaan lausua usealla eri tavalla, jotka kaikki muistuttavat nasaalikonsonanttia. Kanat eivät voi lähes koskaan esiintyä sanan alussa tai yksinään. Poikkeuksia ovat esimerkiksi jotkin lainasanat, kuten Ngorongoron japanilainen kirjoitusasu "ンゴロンゴロ", ja hymähdys "ん!".
Sanan lopussa ん lausutaan [ɴ̩].
Bilabiaalien [p], [b], [ɸ] ja [m] edessä ん lausutaan [m̩].
Dentaalien [t], [d], [s], [z] ja [n] sekä niiden allofonien ja konsonanttien [h] (ja sen allofonien lukuun ottamatta äännettä [ɸ]), [ɺ] ja [j] edessä ん lausutaan [n̩].
Velaarien [k] ja [g] edessä ん lausutaan [ŋ̩].
Vokaalien [i], [ɯ] ja [e] edessä ん lausutaan seuraavan konsonantin mukaan.
Vokaalien [a] ja [o] edessä vokaalit nasalisoituvat ja ん lausutaan seuraavan konsonantin mukaan.
Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « n ». Usein vokaalin tai y:n edessä olevan kanan perään laitetaan latinisoidussa tekstissä heittomerkki, ettei n-kana sekoittuisi n:llä alkavaan tavuun.
Kirjoitus

Hiragana ん kirjoitetaan yhdellä vedolla:
Viistoveto ylhäältä alas, käännös takaisin ja aaltomainen viiva oikealle.
Katakana ン kirjoitetaan kahdella vedolla:
Lyhyt diagonaalinen veto vasemmalta oikealle.
Pitkä diagonaalinen veto vasemmalta oikealle ja alhaalta ylös.
Katakanat ン ja ソ ovat lähes samanlaisia, eikä niitä pidä sekoittaa toisiinsa.
Tietotekniikassa

Unicode-merkinnät:
ん: U+3093
ン: U+30F3
Vetojen järjestys merkille ん.
Vetojen järjestys merkille ン.
Olli Parviainen (metsäneuvos)

Yrjö Olavi (Olli) Parviainen  (2. helmikuuta 1904 Joensuu – 26. tammikuuta 1966 Kajaani) oli suomalainen metsänhoitaja, ekonomi ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Parviaisen vanhemmat olivat kauppias Paul Petter Parviainen, kauppaneuvos Petter Parviaisen poika, ja Aina Augusta Söderholm. Hänen puolisonsa vuodesta 1937 oli filosofian maisteri Aili Jouttimäki, aiemmin Mäkinen. Parviainen tuli ylioppilaaksi  Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1922 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta  1927 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1929. Hän oli Enso-Gutzeit -yhtiön palveluksessa eri tehtävissä Kotkan sahalla, laivauksessa ja metsäosastolla, apulaismetsänhoitaja vuodesta 1928 ja piiriesimies Suojärvellä 1930–1931. Kajaanin Puutavara Oy:llä, vuodesta 1945 Kajaani Oy, Parviainen oli apulaismetsänhoitaja vuodesta 1931, metsänhoitaja vuodesta 1934 ja metsäpäällikkö vuodesta 1958. Parviainen toimi myös Ab Uleå Oy:n metsänhoitajana ja oli puutavaran kuljetuspäällikkö Kainuussa 1941–1942, Kajaanin uittopiirin päällikkö 1942 ja puutavaran kuljetustarkastaja Kajaanissa 1942–1945. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Parviainen sai 1963.
Aiheesta muualla

Annastiina Henttinen: Olli Parviainen Biografiasampo.
Nicola Colangelo

Nicola Colangelo (18. marraskuuta 1879 Schiavi di Abruzzo – 27. kesäkuuta 1937) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet nimitettiin Oppido Mamertinan hiippakunnan johtoon 4. huhtikuuta 1932, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 26. kesäkuuta Nicola Maria di Girolamo.
Colangelo sai 16. joulukuuta 1935 nimityksen Nardòn piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 57-vuotiaana virassa.
Näsinneula näkyy

| Näsinneula näkyy Klamydia |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 13. toukokuuta 2022
 Kesto: 14.13
 Levy-yhtiö: Backstage Rock Shop Oy
Klamydian muut julkaisut
| Hiljainen pöytä läheltä orkesteria 2021 | Näsinneula näkyy 2022 |   |
Näsinneula näkyy on Klamydian 13. toukokuuta 2022 julkaisema EP-albumi. EP.stä julkaistaan rajoitettu 500 kappaleen vinyylipainos 17. kesäkuuta 2022. Albumin kansitaiteesta vastasi Juho Juntunen.
Kappaleet

Näsinneula näkyy – 3.51
Voimaa! – 3.29
Aviafobia – 3.41
Valmis encoreen – 3.11
Näsinpuisto

Näsinpuisto Näsinneulasta nähtynä.
Näsinpuiston laululava.
Näsinpuisto on Tampereella Finlaysonin kaupunginosassa sijaitseva noin 6,2 hehtaarin laajuinen puisto, jonka on suunnitellut kaupunginpuutarhuri Onni Karsten ruotsalaisen puutarhuri Svante Olssonin konsultoimana.
Näsinpuiston alue oli alun perin lähes paljasta kalliota, jonne 1900-luvun alussa tuotiin läheisestä Mustalahden satamasta ruopattua täytemaata. Kallion korkeimmalla kohdalla sijaitsee vuonna 1898 rakennettu Näsilinnan palatsi, jossa nykyään toimii Museo Milavida. Puistossa on myös Yrjö Liipolan tekemä HL Kurun muistomerkki (1940) sekä Birger Federleyn ja Emil Wikströmin Näsikallion suihkukaivo (1913). Puiston itäosassa Tammerkosken rannalla on Mältinrannan uimapaikka. Näsinpuiston kaakkoisosa rajoittuu Tallipihan ja Finlaysonin kirkon alueeseen. Vuonna 2013 Näsinpuiston entisen leikkikentän paikalle valmistui Kirsi Kunnaksen Tiitiäisen satupuun runoihin perustuva teemaleikkipaikka Tiitiäisen satupuisto. Puistossa on myös laululava, jossa on mahdollisuus järjestää pienimuotoisia tilaisuuksia.
Vuonna 2016 avattu Tampereen rantatunneli kulkee Näsinpuiston alla, ja suunnitelmissa on myös maanalainen liikenneympyrä, jonka kautta olisi yhteys Näsilinnankadun alla sijaitsevaan pysäköintihalliin.
Puiston nimestä on tamperelaisten keskuudessa ollut erimielisyyksiä. Kaupungin kartoissa on käytetty vuodesta 1953 lähtien muotoa Näsinpuisto, mutta myös Näsipuistolla on vankka kannattajakuntansa. Tampereen kadunnimitoimikunta käsitteli asiaa vuonna 2008, mutta ei saanut siihen selvyyttä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Näsinpuisto Wikimedia Commonsissa
Eila Siitarinen (toim.): Tampereen puistot 125 v; sivu 14; Tampereen kaupungin puistoyksikkö, 1999
Nanya

| Nanya Technology |
| --- | --- |
Osake:  TSE: 2408
Perustettu:  1995
Toimiala:  puolijohdeteollisuus
Emoyhtiö:  Nan Ya Plastics
Kotisivu:  www.nanya.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nanya Technology taiwanilainen DRAM-piirien valmistaja. Yritys on perustettu vuonna 1995 ja sen toimintaa ohjaa Nan Ya Plastics -yhtiö.
Nanya perusti yhdessä Infineonin kanssa Inotera Memories -yhtiön, joka päätyi myöhemmin Micron Technologylle.
Yhtiö on ilmoittanut saaneensa valmiiksi oman tutkimuksena 10 nanometrin DRAM-piirien teknologiaan ja aloittavansa tuotannon vuoden 2020 toisella puoliskolla.
Nanyan valmistama muistipiiri.
Orusjärvi

| Orusjärvi Орусъярви |
| --- | --- |
 Orusjärven kirkko.
 Orusjärvi
 Koordinaatit: 61°27′53″N, 32°4′37″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkärannan piiri
Kunta:  Salmi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  15
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orusjärvi (ven. Орусъярви) on kylä Venäjällä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirin Salmin kunnassa. Se sijaitsee Tulemajoen itäpuolella 23 kilometriä Salmin taajamasta koilliseen. Kylässä on 15 asukasta (vuonna 2011).
Ennen talvi- ja jatkosotaa Orusjärvi oli osa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaa Salmin kuntaa.
Orusjärvelle johtaa päällystämätön soratie. Kylässä toimii kalanviljelylaitos. Sen lähistöllä hyödynnetään hiekka-, sora- ja sapropeeliesiintymiä.
Kylällä on historiallisen asutuksen status. Siellä sijaitsee vuonna 1910 rakennettu kirkko sekä kolme suojeltua 1800–1900-luvun vaihteen asuintaloa.
Aiheesta muualla

Orusjärvi Salmi-säätiön sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nanumea

| Nanumea |
| --- | --- |
 Nanumean atolli avaruudesta kuvattuna
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  5
Suurin saari:  Nanumea
Pinta-ala:  3,87 km²
Valtio
Valtio:  Tuvalu
Väestö
Väkiluku:  556
Nanumea on atolli Tuvalussa Tyynellämerellä ja yksi maan kahdeksasta hallintoalueesta.. Nanumea on maan pohjoisin atolli, ja se koostuu viidestä saaresta, joista suurin on Nanumea. Muita saaria ovat Lakena, Lefogaki, Teatua a Taepoa ja Temotufoliki. Atollin pinta-ala on noin 3,9 neliökilometriä. Saarta johtaa saarineuvosto.
Nanumean kaksi pääsaarta, Nanumean ja Lakenan erottaa kaksi laguunia. Lakenalla on myös pieni järvi.
Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan Nanumealla on 556 asukasta. Pääsaarella on Yhdysvaltain armeijan toisen maailmansodan aikana rakentama Nanumean lentokenttä.  Nanumealaiset siirrettiin sodan ajaksi Lakenalle.
Neliapilaliittymä

Neliapilaliittymä kokoojateineen
Neliapilaliittymä Turussa
Neliapilaliittymä (engl. cloverleaf interchange) on neliapilan muotoinen eritasoliittymä, jossa on neljä silmukkaramppia ja neljä suoraa ramppia. Liittymä muistuttaa rakenteeltaan nelilehtistä apilakasvia. Neliapilaliittymä on rakennuttajalle edullinen, koska yksinkertaisimpaan sellaiseen tarvitaan vain yksi silta. Suomessa täydellisiä neliapilaliittymiä on vain kaksi. Ne sijaitsevat Tampereella Hervannan valtaväylän ja Tampereen kehätien liittymäkohdassa sekä Turussa Turun kehätien ja valtatien 9 liittymäkohdassa.
Historia

Neliapilaliittymän kehitti ja vuonna 1916 patentoi yhdysvaltalainen insinööri Arthur Hale. Suunnittelun aikana ei tunnettu moottoritien käsitettä ja siksi alkuperäinen suunnitelma on mittasuhteiltaan nykyisestä poikkeava.
Ensimmäinen neliapilaliittymä rakennettiin Avenelissa, New Jerseyssä vuonna 1929. Moottoriteiden ensimmäisinä vuosina liittymää pidettiin nerokkaana. Sen silmukan muotoisten ramppien kokoja voitiin tarvittaessa muokata, eikä liittymä  vaikuttanut suuresti kaupunkimaisemaan tai projektin budjettiin.
Neliapilaliittymän ongelmat

Neliapilaliittymän merkittävin ongelma on silmukoiden vaatima suuri tila. Lisäksi liian suurella nopeudella ajettaessa silmukoissa on vaara ajaa ulos. Tätä on korjattu ramppien halkaisijan kasvattamisella, joka vuorostaan vaatii entistä enemmän tilaa. Euroopassa liittymää on käytetty ongelmien takia harvemmin, ja sen pohjalta on kehitetty erilaisia hybridimalleja, joissa on säädelty ramppien määrää ja tyyppiä. Esimerkiksi pääliikennesuuntien rampit on saatettu toteuttaa loivasti päätien yli kaartuvina siltoina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neliapilaliittymä Wikimedia Commonsissa
Moscow Country Club

Moscow Country Club (nykyään pidemmin Le Méridien Moscow Country Club) on Venäjän federaation ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan palveluhallinnon rakennuttama virkistysalue Nahabinoon Moskovan alueella, joka sisältää Venäjän toistaiseksi ainoan kansainväliset vaatimukset täyttävän täysimittaisen 18-reikäisen golfkentän lisäksi vartioidulle alueelle golfkentän eteläpuolelle Honkarakenteen hirsitaloista rakennetun alueen.
Historiaa

Ajatus Neuvostoliiton ensimmäisestä kansainväliset mitat täyttävästä golfkentästä syntyi jo 1960-luvun lopulla, mutta sitä ei toteutettu Neuvostoliiton olemassa olon aikana. Vasta 1990-luvun alussa perustettiin Ivan Sergejevin aloitteesta yhdysvaltalais-neuvostoliittolainen yhteisyritys, jonka tarkoituksena oli rakennuttaa ja ylläpitää golfkenttä, mutta parissa vuodessa hanke ajautui rahoitusvaikeuksiin. Yhdysvaltalainen osapuoli, James Anderson, oli teetätyttänyt yhdysvaltalaisella golfarkkitehti Robert Trent Jones II:lla, Robert Trent Jones nuoremmalla suunnitelman golfkentästä, jota toteuttamaan ryhtyi pääurakoitsijana Antti Peltoniemen toimitusjohtama Seicon-Rakennus, maanrakentajanaan Ab Tallqvist Oy, talotoimittajanaan Honkarakenne, jonka toteuttajana oli lahtelainen Mittarakentajat.
Moscow Country Clubilla ennen rakentamisen aloittamista oli lomahotelli, betonilohkoin ympäröity vartioitu alue sekä hallintorakennus ja keskellä metsää olevan alueen hallinnointiin hallintorakennus sekä autotallit, lämpölaitos ja palokunta.
Golfkenttä

Golfkenttä on 6 390 m pitkä. Sen ihannelyöntimäärä, par, on 72, mikä tarkoittaa kentän pelaamista läpi keskimäärin neljällä reikää kohden. Ruotsalainen Per-Ulrik Johansson selvitti kentän sadesäällä 63 lyönnillä The Russian Open Golf Championship 2007 -kilpailussa.
Golfkentän avajaiset pidettiin 2. syyskuuta 1994. Kuitenkin puolivalmiin golfkentän yhdeksällä ensimmäisellä reiällä järjestettiin jo 1993 Russian Open -golfkilpailu. Alueelle valmistui myös Ilmo Valjakan suunnittelema golfklubirakennus.
Hotelli

Alueen 131-paikkainen hotelli on rakennettu jo Neuvostoliiton aikana, mutta se kunnostettiin 1994 ja 1999 sekä kerroslukua korotettiin kaksikerroksisesta kuusikerroksiseksi.
Asuinalue

Alueella on hotellin ja golfkentän lisäksi myös pysyviksi asunnoiksi vuokrattuja, myös jopa miltei 400 m2 laajoja kaksikerroksisia hirsihuviloita, joista ensimmäiset rakennettiin 1993–1994, joita on vuokrattu ensiksi länsimaisten, pääasiassa yhdysvaltalaisten ja brittiläisten yritysten Venäjän toimintojen johtohenkilöille ja sittemmin myös venäläisten liikepankkien.
Alueen tekee soveltuvaksi asumiskäyttöön se, ettei Nahabinossa ole juuri ilmaa saastuttavaa teollisuutta sekä se, että Nahabinon lomakeskus oli ja on vartioitu betonilohkoin ympäröity alue, jonka tieliittymässä oli maantiemiliisin tarkastuspiste.
1990-luvulla tällä oli erityistä merkitystä varakkaiksi tunnettujen ulkomaalaisten asumiselle.
Muuta

Alueelle on rakennettu urheilutalo, jonka toteutti turkkilainen rakennusyritys. 
1997 golfklubin yhteyteen perustettiin Lasten golfakatemia tukemaan lasten golfin peluuta.