stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalajuttuja

| Kalajuttuja |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Aarni Heilä  Riku Pasanen 
Käsikirjoittaja:   Aarni Heilä  Riku Pasanen 
Säveltäjä:  Riku Pasanen
Kuvaaja:  Aarni Heilä
Leikkaaja:  Aarni Heilä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  26. maaliskuuta 2011
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalajuttuja on suomalainen Aarni Heilän ja Riku Pasasen ohjaama elokuva vuodelta 2011. Elokuvan kuvauksesta ja leikkauksesta on vastannut Aarni Heilä ja musiikista Riku Pasanen. Musiikillisen lisämausteen antaa Toivo Jaatinen mahtavaa pärinää päästävällä torvirummullaan. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat löyhästi 1800–1900-lukujen vaihteen Suomeen.  
Elokuva saa ensi-iltansa 26. maaliskuuta 2011.
Juoni

Veljekset Kalle ja Jussi menevät lainaamaan kirvestä vaariltansa. Vaari on tunnettu höpisijä ja tarinaniskijä. 
Pojat haluavat vain nopeasti kirveen ja takaisin töihinsä. Vaari teroittaa lainaamansa kirveen ja pojat ovat jo lähdössä, 
mutta sitten Kalle erehtyy kyselemään liikoja. Tästä vaari innostuu kertomaan juttuja vanhoista hyvistä ajoista vähän liiaksikin asti.
Vaari kertoo tarinoitaan polveillen heinätöistä kyläreissujen ja suo-ojien kautta viinanpolttoon 
ja pojat alkavat pikkuhiljaa kiinnostua vanhan vaarin jorinoista. 
Lopulta tarina saa käänteen kun Jussi sattuu löytämään vaarin vanhan piipun kaapin nurkalta. 
Siitä lähtien pojat kuuntelevat korvat höröllään tarinaa vaarin nuoruudesta.
Keskeisissä rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Taito Pasanen  | … |  Vaari   |
|  Ilmo Heilä  | … |  Pikkuveli   |
|  Riku Pasanen  | … |  Isoveli   |
|  Aarni Heilä  | … |  Kalle   |
|  Jouni Silventoinen  | … |  Jussi   |
Kamimura Hikonojō

| Kamimura Hikonojō |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1849 Kagoshiman prefektuuri, tuolloinen Satsuman han Japani
Kuollut: 1916
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Japani
Taistelut ja sodat:  Boshin-sota Ensimmäinen Kiinan–Japanin sota Venäjän–Japanin sota
Sotilasarvo:  amiraali
Joukko-osasto:  Japanin laivasto
Kamimura Hikonojō (jap. 上村 彦之丞; 20. kesäkuuta 1849 – 8. elokuuta 1916)  oli japanilainen amiraali. Hän otti osaa esimerkiksi ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan Jalujoen taisteluun, sekä Venäjän–Japanin sodan Koreansalmen ja Tsushiman meritaisteluihin.
Elämäkerta

Kamimura Hikonojō syntyi Japanin nykyisessä Kagoshiman prefektuurissa silloisen Satsuman hanin alueella vuonna 1849. Meiji-restauraation aikaisen Boshin-sodan aikana Kamimura otti osaa taisteluihin shōgunin joukkoja vastaan.
Vuonna 1871 Kamimura alkoi opiskella Japanin laivastoakatemiassa. Myöhemmin hän liittyi Japanin laivastoon yleten hitaasti urallaan. Vuonna 1891 Kamimurasta tuli tykkivene Mayan komentaja. Ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikana Kamimura komensi puolestaan risteilijä Akitsushimaa. Hän sai mainetta etenkin Jalujoen taistelussa vuonna 1894 ja tuli samana vuonna ylennetyksi kapteeniksi. Sodan jälkeen Kamimura toimi useissa eri tehtävissä Japanin ministeriöillä ja laivastossa. Vuonna 1903 hänet ylennettiin vara-amiraaliksi.
Venäjän–Japanin sodan sytyttyä vuonna 1904 Kamimura johti Japanin 2. laivastoa. Hänen tehtävänään oli saartaa mereltä Venäjän laivastotukikohta Vladivostokissa. Tehtävässään Kamimura sai huomattavaa julkista kritiikkiä hänen epäonnistuttuaan estämään venäläisiä upottamasta japanilaisia kuljetuslaivoja huhtikuussa ja kesäkuussa 1904. Lehdistössä Kamimuraa kehotettiin vihjailleen itsemurhaan ja raivostunut väkijoukko iski hänen kotiasunnolleen Tokiossa.
Kamimuran onnistui lopulta palauttaa kunniansa ottamalla voiton venäläisistä Koreansalmen taistelussa. Kamirakuran lippulaiva Izumo ja kolme muuta japanilaista risteilijää kohtasivat kolme venäläistä risteilijää upottaen niistä yhden ja vahingoittaen muita. Jonkin aikaa myöhemmin Kamimura johti 2. laivaston aluksia Tsushiman meritaistelussa.
Sodan jälkeen vuonna 1905 Kamimurasta tuli Yokosukan laivastotukikohdan komentaja. Vuonna 1909 hänestä tuli 1. laivaston komentaja. Kamimura sai paronin aatelisarvon vuonna 1907 ja ylennyksen amiraaliksi vuonna 1910. Vuonna 1914 hän siirtyi reserviin ja kuoli vuonna 1916.
Kamimura vaimonsa ja tyttärensä kanssa.
Kasper Roug

| Kasper Roug |
| --- | --- |

Kansankäräjien jäsen
 5. kesäkuuta 2019 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1979 (ikä 45) Nakskov, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Kasper Roug (6. kesäkuuta 1979 Nakskov, Tanska) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansankäräjien jäsen kesäkuusta 2019 lähtien. Roug valittiin kansankäräjille Själlannin vaalipiiristä. Roug on koulutukseltaan sosiologian maisteri Roskilden yliopistosta.
Kannur

| Kannur |
| --- | --- |

 Kannur
 Koordinaatit: 11.8689°N, 75.3555°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Kerala
Piirikunta:  Kannur
Väkiluku (2011):  232 486
 – Metropolialue:  1 642 892
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kannur, aiemmin englanniksi Cannanore ja portugaliksi Cananor, on Kannurin piirikunnan pääkaupunki Keralan osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2011 kaupunkialueella asui 232 486 ihmistä ja suurkaupunkialueella 1 642 892 ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kannur Wikimedia Commonsissa
Karjalan kartano

Karjalan kartano
Navetta
Karjalan kartano sijaitsee Rautalammilla Pohjois-Savossa. Karjalan kartanon rakennusaika oli 1873–1874. Kartano edustaa 1800-luvun loppupuolen sveitsiläisvaikutteista nikkarityyliä.  Karjalan kartanon rakennutti kihlakunnan piirilääkäri Johan Vilhelm Roschier, joka tuli Rautalammille piirilääkäriksi vuonna 1862. Roschier osti Toholahden niemessä sijaitsevan maatilan Daniel Karjalaiselta.
Päärakennusta vastapäätä sijaitsee alatalo (1865), jossa Roschier asui ennen päärakennuksen valmistumista. Alatupa jäi väentuvaksi palvelusväelle.  Rakennukset ryhmittyvät Karjalassa miespihaan (päärakennus, alatalo ja kaksikerroksinen aitta) ja karjapihaan (navetta, meijeri-aitta ja uudempi varastorakennus). Navetta on rakennettu 1880-luvun alussa luonnonkivistä. Rakennuksien ulkoasut ovat säilyneet alkuperäisinä. Kartanon sisätiloissa on tehty muutoksia vuosien varrella: uunit purettu, seiniin lisätty lämpöeristeitä ja keittiö uudistettu. Sisäkatoissa on harvinaisia vanhoja kattomaalauksia, jotka restauroitiin 1970-luvulla. Karjalan kartanon puutarhan suunnitteli silloinen lääninagronomi. Pihapiirissä on myös rantasauna, joka sijaitsee Äijäveden rannalla.
Aiheesta muualla

Raitin molemmin puolin
Karl Frans Johan Schauman

Karl Frans Johan Schauman (24. tammikuuta 1839 Helsinki – 6. lokakuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Schaumanin vanhemmat olivat professori, piispa Frans Ludvig Schauman ja Fredrika Kristina Gylich. Schauman tuli ylioppilaaksi 1857 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon 1864. Hän oli tilastollisen päätoimiston sihteeri vuodesta 1876. Schauman myös toimitti Suomen Valtiokalenteria. Hän sai kollegiasessorin arvon 1881. Schauman oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1882.
Schaumanin veli oli pormestari, valtiopäivämies August Michael Schauman.
Karjalan kannaksen rahasto

Karjalan kannaksen rahasto oli aiemmin Suomessa valtion rahasto, jonka tuottoja käytettiin Karjalan kannaksen hyväksi.
Säännökset

Vuonna 1924 annetun lain nojalla
sitten kun niistä on vähennetty lain täytäntöönpanosta Viipurin läänissä valtiolle johtuneet kustannukset, oli rahastosta vuonna 1931 annetulla lailla säädetty muodostettavaksi pysyvä valtion tulo- ja menoarvion ulkopuolella oleva rahasto, jonka vuotuiset korot ja muut tulot käytetään Karjalan kannaksen henkisen ja taloudellisen kehityksen tukemiseksi.
Rahastosta annetun asetuksen mukaan rahastosta vuosittain annetuista avustuksista päätti valtiovarainministeriö saatuaan lausunnon alaiseltaan tarkoitusta varten asetetulta neuvottelukunnalta. Tämän neuvottelukunnan muodostivat valtioneuvoston kolmeksi vuodeksi kerrallaan määräämät puheenjohtaja ja neljä jäsentä, joista yksi määrättiin varapuheenjohtajaksi.
Karl Frans Hjorth

Karl Frans Hjorth
Karl Frans Hjorth (11. kesäkuuta 1857 Tyrväntö – 8. helmikuuta 1919 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut kauppias ja tehtailija. Hjorth perusti 1881 Oy K. Hjorth Ab:n joka toimii edelleen urheilu- ja metsästysaseiden, niihin liittyvien tarvikkeiden ja urheiluvälineiden maahantuojana.
Hjorthin vanhemmat olivat Lahdentaan kartanon pehtori Karl Johan Hjorth (1828–1885) ja Johanna Grönlund. Perhe muutti 1863 Kiskoon ja vuonna 1865 Karl Johan Hjorthista tuli Teijon ruukin pehtori. Vuodesta 1869 Karl Johan Hjorth oli ensin tilanhoitajana ja sitten vuodesta 1880 maanviljelijänä Eurajoella. Karl Frans kävi lyseota Porissa ja oli sitten liikealalla Raumalla ja Uudessakaupungissa. Hän muutti Tampereelle 1880 ja avasi siellä 1. elokuuta 1881 ase- ja patruunamyymälän. Hjorth harjoitti sitten aseiden, ampumatarvikkeiden, dynamiitin ja myöhemmin myös urheiluvälineiden maahantuontia sekä tukku- ja vähittäiskauppaa.
Hjorth oli vuodesta 1895 pääosakkaana Tampereen Haulitehdas Osakeyhtiössä joka oli jo vuodesta 1859 lähtien valmistanut hauleja Pyynikinharjun etelärinteessä sijainnessa haulitehtaassa. Vuonna 1908 yhtiö rakensi uuden haulitehtaan Tampereen Pispalaan lähelle Porin radan varressa olevaa Santalahden seisaketta. Tehtaaseen liittyi 55 metriä korkea teräsrakenteinen haulitorni. Haulitehdas oli toiminnassa vuoteen 1972 saakka. Tampereen kaupunki osti tehtaan haulitornin 1973 ja nykyisin se on suojelukohde.
Hjorth oli naimisissa vuodesta 1882 Eugenia Viktoria Desideria Esperance Helene "Dessi" Vesanderin (1854–1931) kanssa. Perheessä oli kuusi lasta joista tunnetuin oli taidemaalari ja oopperalaulaja Arno Hjorth (1883–1932). Karl Frans Hjorth on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle.
Katja Syvärinen

| Katja Syvärinen> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 24.3.1999–18.3.2003  
Ryhmä/puolue:  vasemmistoliitto
Vaalipiiri:  Satakunta
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1971 (ikä 53) Eura
Tiedot
Koulutus:  filosofian maisteri
Katja Maarika Syvärinen (s. 25. maaliskuuta 1971 Eura) on suomalainen ammattiyhdistysjohtaja, viestinnän asiantuntija ja entinen poliitikko, joka toimi vasemmistoliiton kansanedustajana 1999–2003. Hän toimii SAK:n varapuheenjohtajana. Ennen valintaansa SAK:hon elokuussa 2020 Syvärinen työskenteli vuorovaikutusasiantuntijana viestintätoimisto Kaskas Mediassa.
Syvärinen oli aktiivisesti mukana vasemmistoliiton toiminnassa parinkymmenen vuoden ajan puolueen perustamisesta 1990 lähtien. Hän oli vasemmistoliiton varapuheenjohtaja 1992–1995, Vasemmistonaisten puheenjohtaja 1997–2007 ja vasemmistoliiton puoluevaltuuston puheenjohtaja 1998–2010. Lisäksi Syvärinen oli muun muassa Euran kunnanvaltuuston jäsen 1992–2006.
Ura

Syvärinen kirjoitti ylioppilaaksi Euran lukiosta vuonna 1990 ja opiskeli puheviestintää Jyväskylän yliopistossa. SDPL:ssä toiminut Syvärinen osallistui jo vasemmistoliiton perustavaan kokoukseen keväällä 1990, jolloin hänet valittiin puoluehallitukseen. Vuonna 1992 Syvärinen valittiin Euran kunnavaltuustoon.
Syvärinen oli ehdokkaana vuosien 1991 ja 1995 eduskuntavaaleissa, kunnes nousi kansanedustajaksi 1999 saatuaan Satakunnan vaalipiirissä 4 423 ääntä. Neljä vuotta myöhemmin hän sai kampanjaansa vetoapua puoluejohdolta ollessaan Suvi-Anne Siimeksen ohella toinen vasemmistoliiton edustaja Yleisradion puoluetentissä. Syvärinen nosti äänimääräänsä yli 400:lla mutta putosi silti eduskunnasta. Vasemmistoliitto menetti toisen paikkansa Satakunnassa, koska ei tällä kertaa ollut vaaliliitossa vihreiden kanssa.
Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Syvärinen sai 5 618 ääntä ja oli vasemmistoliiton viidenneksi paras ehdokas. Siimeksen erottua vasemmistoliiton puheenjohtajan tehtävästä keväällä 2006, Syvärinen lähti mukaan puheenjohtajakilpaan, mutta toukokuun ylimääräisessä puoluekokouksessa uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Martti Korhonen. Vuonna 2007 Syvärinen asettui ehdolle Uudellamaalla paikkaamaan Siimeksen jättämää aukkoa. Paluu eduskuntaan ei onnistunut, sillä hän sai vain 677 ääntä. Eduskuntavaaleissa 2011 Syvärinen oli jälleen ehdolla Satakunnassa, mutta jäi varasijalle.
Eduskunnasta putoamisensa jälkeen Syvärinen on työskennellyt Suomen YK-liitossa, ulkoministeriön kehitysyhteistyötiedottajana sekä Vantaan kaupungilla muun muassa asukasdemokratian ja osallisuuden parissa. Vuonna 2020 hän siirtyi Kaskas Median palvelukseen.
Teokset

Syvärinen, Katja ; Tihilä, Venla: Ainutlaatuinen elämäni : aikuisen täyttökirja.  Jyväskylä:  Atena, Atena.  ISBN 978-952-30040-7-8.
Kemeettinen ortodoksisuus

Kemeettinen ortodoksisuus on polyteistinen uskonto, joka syntyi 1980-luvun lopulla Tamara Siudan perustamana.
Uskonnon seuraajien ei oleteta erikseen luopuvan aiemmasta uskonnostaan, mutta uskonnot seuraajat vannovat palvelevansa valitsemaansa yksittäistä jumalaa ennen mitään muuta jumaluutta. Uskonnon harjoittajia kutsutaan nimellä shemsu. Nämä kokoontuvat etupäässä internetissä, koska uskonnon harjoittajia on sen oman ilmoituksen mukaan ympäri maailmaa.
Kemeettisessä ortodoksisuudessa noudatetaan kalenteria, joka jakaa kuukauden merkittävät ajankohdat seuraavasti:
ensimmäinen päivä
kuudes päivä, jolloin kunnioitetaan esi-isiä (akhu)
30. ja viimeinen päivä, jolloin tarjotaan uhrilahjoja Ralle, Wesirille ja Herulle
15. päivänä pidettävä juhla
Karl Fredrik Dahlgren

| Karl Fredrik Dahlgren |
| --- | --- |
 Karl Fredrik Dahlgren
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1791 Stens bruk, Kvillinge, Itä-Göötanmaa, Ruotsi
Kuollut: 1. toukokuuta 1844 (52 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  runoilija, pappi, valtiopäivämies
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Karl (Carl) Fredrik Dahlgren (20. kesäkuuta 1791 Stens bruk, Kvillinge, Itä-Göötanmaa, Ruotsi – 1. toukokuuta 1844 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija, pappi ja valtiopäivämies. Hänen isänsä oli tehtaan inspehtori. Hän kävi Linköpingin koulua ja aloitti 1809 opinnot Uppsalan yliopistossa.
Dahlgrenin ensimmäinen runo ilmestyi Norrköpings tidningarissa vuoden 1809 jälkipuoliskolla. Opinnot keskeytyivät useita kertoja eri syistä. Hän oli 1814 opettajana Tukholmassa Lars Afzeliuksen yksityiskoulussa. Hän sai pappisvihkimyksen 1815 ja aloitti samana vuonna Ladugårdslandin seurakunnassa ja 1829 Tukholman suurkirkossa, jossa hän oli kuolemaansa saakka. Vuonna 1828 hänet valittiin edustajaksi valtiopäiville, jossa hän oli lähellä oppositiota, kuten seuraavillakin valtiopäivillä, mutta läheni 1840 konservatiivista puoluetta.
Runoilijana Dahlgren oli nuorena fosforisteja ja ryhmän ainoa humoristi. Hän viihtyi Tukholman kirjallisissa piireissä, joissa hänen humoristinen puolensa heräsi. Hänen ominaisluonteensa ilmeni erityisesti Bellman-vaikutteisissa Mollbergs epistlar (1819 ja 1820).
A. I. Arwidssonin toimittamat Dahlgrenin kootut teokset ilmestyivät 1847. Niihin sisältyy Arwidssonin kirjoittama elämäkerta.
Keltahuiskukerttu

| Keltahuiskukerttu> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikantöpökerttuset Macrosphenidae
Suku::  Huiskukertut Macrosphenus
Laji::  flavicans
Kaksiosainen nimi
 Macrosphenus flavicans  Cassin, 1859 
Katso myös
   Keltahuiskukerttu Wikispeciesissä   Keltahuiskukerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltahuiskukerttu (Macrosphenus flavicans) on afrikantöpökerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltahuiskukerttua esiintyy Afrikan keskiosissa. Sen kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi monilla alueilla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaminoyama

| Kaminoyama (上山市) |
| --- | --- |
 Näkymä Kaminoyamaan
 lippu:  symboli
 Kaminoyaman sijainti Yamagatan prefektuurissa
 Kaminoyama
 Koordinaatit: 38°08′59″N, 140°16′04″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Tōhoku
Prefektuuri:  Yamagatan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  240,93 km²
Väkiluku (09/2020):  29 653
 – Väestötiheys:  123 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmarjakuusi
 – Kukka:  Chrysanthemum morifolium
 – Lintu:  Silkkihaikara
 
 https://www.city.kaminoyama.yamagata.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaminoyama (jap. 上山市, Kaminoyama-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Yamagatan allaslaakson eteläreunalla. Idässä kaupungin alue nousee Zaōvuorelle ja rajautuu Miyagin prefektuuriin. Kaminoyamassa on 29 653 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 240,93 neliökilometriä.
Kaminoyama on vanha kylpyläpaikkakunta, jonka kuuman lähteen (onsen) arvellaan löytyneen 1400-luvun puolivälissä. Kaminoyaman linna perustettiin vuonna 1535. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kaminoyama kehittyi linnanaluskaupunkina ja yhtenä Ushū-kaidō-tiereitin postiasemista (shukuba) Matsudaira-klaanin hallinnassa. Toisen maailmansodan jälkeen alueelta löydettiin uusia kuumia lähteitä, joiden myötä Kaminoyama saavutti suosiota matkailukohteena. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Kaminoyama sai vuonna 1954, kun Kaminoyaman maaseutukaupunkiin liitettiin viisi kyläkuntaa. Kaupunkiin on sijoittunut elintarvikkeiden, metalliosien ja sähkölaitteiden tuotantoa. Ympäröivillä maaseutualueilla viljellään esimerkiksi kakeja.
Kaminoyama-onsenin kuuman lähteen ja Kaminoyaman linnan jäänteiden lisäksi kaupungin nähtävyyksiä ovat runoilija Mokichi Saitōn muistomuseo, zenmunkki Takuan Sōhōn huvila Harusame-an ja muun muassa kiinalaista käsityötaidetta esittelevä Kaisendō-museo. Kaupungin itäosat kuuluvat Zaōn puolikansallispuistoon. Kaminoyamaa palvelee JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen.
Kuvia

Kaminoyama-onsenin rautatieasema
Kaminoyaman linna
Harusame-an
Näkymä Zaōvuorelta
Kaminoyaman kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaminoyama Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Kemin kihlakunta (1996)

Kemin kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Kemi, Keminmaa, Simo ja Tervola. Kihlakunta sijaitsi Lapin läänissä.
Keltakaulusapali

| Keltakaulusapali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Apalit Apalis
Laji::  nigriceps
Kaksiosainen nimi
 Apalis nigriceps  (Shelley, 1873) 
Katso myös
   Keltakaulusapali Wikispeciesissä   Keltakaulusapali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltakaulusapali (Apalis nigriceps) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltakaulusapalia tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltakarttajäkälä

| Keltakarttajäkälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Rhizocarpales
Heimo::  Karttajäkälät Rhizocarpaceae
Suku::  Karttajäkälät Rhizocarpon
Laji::  geographicum
Kaksiosainen nimi
 Rhizocarpon geographicum  (L.) DC. 
Katso myös
   Keltakarttajäkälä Wikispeciesissä   Keltakarttajäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltakarttajäkälä (Rhizocarpon geographicum) on  keltamustakirjava, kiven pinnassa tiiviisti kasvava jäkälä. Sen keltainen sekovarsi ja mustat kotelomaljat muodostavat karttamaisen kuvion.
Keltakarttajäkälää on käytetty ilmanlaadun indikaattorina sekä määrittämään kivirakennelmien ikää. Iänmääritys perustuu siihen, että oletetaan jäkäläläikkien kasvunopeus vakioksi, ja näin saadaan tietää minimi-ikä, jonka tietty kivipinta on ollut esillä ulkoilmassa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Rhizocarpon geographicum
Luopioisten kasvisto: Keltakarttajäkälä (Rhizocarpon geographicum)
UniProt: Taxonomy - Rhizocarpon geographicum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rhizocarpon geographicum (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Rhizocarpon geographicum (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Rhizocarpon geographicum (englanniksi)
Kemin kihlakunta (Venäjä)

| Kemin kihlakunta Кемский уезд |
| --- | --- |
Kuvernementti:  Arkangelin kuvernementti
Perustettu:  1785
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Vienan Kemi
Pinta-ala:  45 500 km²
Väkiluku (1897):  35 400
Kemin kihlakunta (ven. Ке́мский уе́зд, Kemski ujezd) oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Vienanmeren länsipuolella rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan, pohjoisessa saman kuvernementin Kuolan kihlakuntaan ja etelässä Aunuksen kuvernementin Poventsan kihlakuntaan.
Kihlakunnan hallintokaupunki oli Vienan Kemi, jonka lisäksi kihlakuntaan kuului Suman posaadi, Solovetskin luostari ja 22 kuntaa:
Jyskyjärvi
Kantalahti
Kieretti
Kiestinki
Kontokki
Kouta
Kuolisma
Laapina
Njuhtša
Oulanka
Paanajärvi
Pistojärvi
Ponkama
Sorokka
Suiku
Suikujärvi
Tunkua
Uhtua
Usmana
Vitsataipale
Voijärvi
Vuokkiniemi
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 54,4 % ja venäläisiä 45,0 %.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: ru:Кемский уезд & ru:Архангельская губерния
Karl Leonard Lindeberg

Karl Leonard Lindeberg (9. elokuuta 1834 Pieksämäki – 29. heinäkuuta 1899 Kerimäki) oli suomalainen opettaja, virkamies ja Polyteknillisen opiston johtaja.
Lindebergin vanhemmat olivat henkikirjoittaja Karl Wilhelm Lindeberg ja Katarina Charlotta Roschier ja puolisot vuodesta 1871 Olga Katarina Hallonblad (k. 1880) ja vuodesta 1883 Maria Katarina Johanna Molander. Lindeberg tuli ylioppilaaksi Kuopiossa 1854 ja suoritti fys. mat. -kandidaatintutkinnon 1858. Hän oli Helsingin teknillisen reaalikoulun fysiikan (mekaniikan) opettaja vuodesta 1861 ja sittemmin Polyteknilliseksi kouluksi ja opistoksi muuttuneen oppilaitoksen johtaja 1872–1879. Lindeberg toimi ammattientarkastajana vuodesta 1890. Kanslianeuvoksen arvon hän sai 1880.
Matemaatikko Jarl Waldemar Lindeberg oli Karl Leonard Lindebergin poika ensimmäisestä avioliitosta.