stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malinen (sarjakuvahahmo)

Malinen ja hänen helsinkiläinen opiskelutoverinsa Seepra.
Malinen on käsikirjoittaja Markus Miettisen ja piirtäjä Jaakko Seppälän luoma sarjakuvahahmo. Sarjakuvaa julkaistiin Ylioppilaslehdessä kahden viikon välein vuosina 2004–2012. Malinen oli myös Ilta-Sanomien Kuukauden kotimainen -sarjakuva syyskuussa 2005. Toukokuussa 2007 Malinen sai ensimmäisen oman sarjakuva-albuminsa Ee se oo tääsin poessulettua (Ylioppilaslehden kustannus oy).
Malinen on savolainen, vahvaa murretta puhuva jänis, joka opiskelee Helsingin yliopistossa.lähde? Muita hahmoja sarjakuvassa ovat Malisen mukanaan kantama kaappi Kuappi, opiskelukaveri Seepra, tyttöystävä Kettunen sekä Malisen perhe Äet, Isu ja Pienj.
Malinen voitti 2007 järjestetyssä Kemin sarjakuvakilpailussa strippisarjan ja sijoittui sprinttistrippi-kilpailussa toiseksi.
Albumit

Malinen: Ee se oo tääsin poessulettua.  (Osa sarjoista on ilmestynyt aiemmin Ylioppilaslehdessä vuosina 2002–2004)  Helsinki:  Ylioppilaslehden kustannus, 2007.  ISBN 978-952-92-2070-0
Malinen: Oo omissas!.  (Osa sarjoista on ilmestynyt aiemmin Ylioppilaslehdessä vuosina 2006–2008)  Helsinki:  Ylioppilaslehden kustannus, 2008.  ISBN 978-952-92-2932-1
Malinen: Tämä myö otettaan.  (Banaanipokkari. Sisältää albumin Malinen: Ee se oo tääsin poissulettua sekä ennen julkaisemattomia sarjoja)  Helsinki:  Arktinen banaani, 2008.  ISBN 978-952-5602-93-7
Malinen: Pistähän rähinä piälle.  (Osa sarjoista on ilmestynyt aiemmin Ylioppilaslehdessä vuosina 2008–2010)  Helsinki:  Ylioppilaslehden kustannus, 2010.  ISBN 978-952-92-7051-4
Aiheesta muualla

Malisen kotisivut
Tero Mielonen: Malinen, tuas[vanhentunut linkki] Kvaak.fi 12.6.2008.
Jukka Laine: Malinen, mittee?[vanhentunut linkki] Kvaak.fi 5.5.2010.
Caj Malmberg

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1973 | 90 kg |  |
Caj Johannes Malmberg (s. 24. tammikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen painija. Parhaimmillaan hän nousi EM-pronssille kreikkalais-roomalaisessa painissa.
Malmberg oli mukana Méxicon olympiakisoissa 1968 ja paini siellä 97 kilon sarjassa kuudenneksi. MM-kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi. Uransa ainoaan arvokisamitaliin hän ylsi Helsingin EM-kisoissa 1973, jossa hän paini 90 kilon sarjassa pronssia. Suomen mestaruuksia Viipurin Voimailijain mies keräsi kuusi kappaletta.
Saavutukset

Olympiakisoissa kuudes Méxicossa 1968 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 97 kg)
MM-kisoissa seitsemäs Bukarestissa 1967
EM-pronssia Helsingissä 1973 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 90 kg)
Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1967 (sarja yli 97 kg), 1968 (sarja 97 kg) sekä 1974 ja 1976 (sarja 100 kg)
Suomen mestari vapaapainissa 1967 (sarja 97 kg) ja 1969 (sarja 100 kg)
Malesian intialaiset

Malesian intialaiset ovat Malesiassa asuvia intialaisia. He kuuluvat useampiin eri etnisiin ryhmiin, kuten tamileihin, malajalameihin, teluguihin ja punjabeihin. Tamilit muodostavat heistä suurimman yksittäisen ryhmän. Kielenään Malesian intialaiset puhuvat tamilia sekä muita intialaisia kieliä. Suurin osa heistä on hinduja. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan intialaiset muodostivat 7,3 % Malesian väestöstä.
Asuinalue ja määrä

|  Intialaisten osuus väestöstä osavaltioittain>  .Osavaltio |  Intialaisten osuus väestöstä osavaltioittain>  .Väkiluku (2010) |  Intialaisten osuus väestöstä osavaltioittain>  .Intialaisia % väestöstä |  Intialaisten osuus väestöstä osavaltioittain>  . |  Intialaisten osuus väestöstä osavaltioittain>  . |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Johor | 3 348 283 | 7.1 |  |  |
|  Kedah | 1 947 651 | 7.3 |  |  |
|  Kelantan | 1 539 601 | 0.3 |  |  |
|  Malakka | 821 110 | 6.2 |  |  |
|  Negeri Sembilan | 1 021 064 | 15.2 |  |  |
|  Pahang | 1 500 817 | 4.4 |  |  |
|  Penang | 1 561 393 | 10.4 |  |  |
|  Perak | 2 352 743 | 12.2 |  |  |
|  Perlis | 231 541 | 1.2 |  |  |
|  Sabah | 3 206 742 | 0.3 |  |  |
|  Sarawak | 2 471 140 | 0.3 |  |  |
|  Selangor | 5 462 141 | 13.5 |  |  |
|  Terengganu | 1 034 977 | 0.2 |  |  |
|  LT Kuala Lumpur | 1 627 172 | 10.3 |  |  |
|  LT Labuan | 85 272 | 0.9 |  |  |
|  LT Putrajaya | 67 964 | 0.1 |  |  |
Vuoden 2010 väestönlaskennassa intialaiset muodostivat 7,3 % Malesian kansalaisista. Historiansa takia suurin osa Malesian intialaisista asuu Malesian osavaltioissa, joissa oli aikanaan brittien plantaaseja, kuten Selangorissa, Negri Sembilanissa ja Johorissa. Heitä löytyy kuitenkin myös muista osavaltioista. Plantaasit säilyttivät tärkeän taloudellisen aseman intialaisten keskuudessa pitkään, mutta etenkin 1980-luvulta alkaen suuri osa heistä on muuttanut kaupunkeihin. Maaseutuväestön osuus tippui vuoden 1970 lukemasta 65 % lukemaan 30 % vuoteen 2000 mennessä.
Vuonna 2000 eri intialaisia etnisiä ryhmiä oli Malesiassa seuraavasti: Intian tamilit 1 396 480 (87,6 %), malajalamit 35 809 (2,3 %), telugut 38 993 (2,4 %), sikhit 33 231 (2,1 %), punjabit 23 147 (1,5 %), muita intialaisia 41 477 (2,6 %), pakistanilaisia 11 313 (0,7 %), bangladeshilaisia 2 951 (0,2 %), Sri Lankan tamilit 8 735 (0,5 %) ja sinhalit 1 641 (0,1 %).
Historia

Intialaisia kauppiaita tuli nykyisen Malesian alueelle jo 1300-luvulla. Heidän mukanaan alueelle tuli myös islam. Osa varhaisista muuttajista avioitui paikallisiin hallitsijasukuihin ja saavutti merkittävän aseman. Suuremmissa määrin intialaisia tuli kuitenkin vasta 1800-luvulta lähtien ja etenkin 1900-luvun alussa. Heitä toivat alueelle tuolloiset siirtomaaisännät britit työskentelemään kumiplantaaseille. Vuosina 1911-1930 Malesiaan tuli vuosittain noin 90 000 intialaista. plantaasityöntekijöiden ohella maahan tuli intialaisia asiantuntijoita, lääkäreitä ja opettajia. Vaikka intialaisia on huomattavasti vähemmän kuin malaijeja ja kiinalaisia, heillä on huomattava asema maan politiikassa. Malaysian Indian Congress eli MIC on intialaisten asioita ajava poliittinen puolue.
Kulttuuri

Tamilin kielen ja muiden intialaisten kielten ohella miltei kaikki Malesian intialaiset osaavat puhua ja kirjoittaa myös malaijia. Huomattava osa osaa myös kiinaa. Suurin osa intialaisista on hindulaisuus, mutta osa kuuluu muihin uskonnollisiin ryhmiin, kuten sikheihin, buddhalaisiin, muslimeihin ja kristittyihin. Kaksi merkittävää intialaisten Malesiassa viettämää juhlapäivää ovat Diwali ja Thaipusam.
Batu-luolat, hindujen pyhä paikka.
Malmön synagoga

Malmön synagoga.
Malmön synagoga (ruots. Malmö synagoga) on synagoga Malmössä, Ruotsin Skånessa. Se on Malmön ainoa synagoga. Synagoga rakennettiin vuonna 1903 ja vihittiin saman vuoden syyskuun 20. päivänä. Sen rakennustyöt maksoivat noin 65 600 sen aikaista Ruotsin kruunua, ja tuohon aikaan se oli myös Malmön ainoa ei-kristillinen uskonnollinen rakennus. Synagogan on suunnitellut maurilaiseen tyyliin malmöläinen arkkitehti John Smedberg.
Kirjallisuutta

Fürstenberg, Claes; Mark, Jan; Dìaz, Merja: Templets sten föll på Föreningsgatan : Malmö synagoga 100 år.  Malmö museers förlag, 2003.  ISBN 91-87336-57-X
Pirkkalan vaakuna

Pirkkalan vaakuna
Pirkkalan vaakuna on Pirkkalan kunnan tunnus. Vaakunan aiheen turkiskoro viittaa turkiksiin, jotka olivat perusta pirkkalaisten maineeseen ja mahtiin.
Vaakunan selitys kuuluu ”kilpi halkoinen ja turkiskorokatkoinen hopea-punainen.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pirkkalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 26. syyskuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 28. marraskuuta samana vuonna.
Malojaroslavets

Malojaroslavetsin vaakuna.
Malojaroslavets (ven. Малояросла́вец) on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Protvaan laskevan Lužajoen rannalla 61 kilometriä Kalugasta koilliseen. Kaupunki on Malojaroslavetsin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Brjanskin välinen rautatie (Malojaroslavetsin asema) sekä M3-valtatie. Asukkaita on 31 100 henkeä (vuonna 2008).
Kaupungin on perustanut 1300-luvun lopussa Serpuhovin ruhtinas Vladimir Andrejevitš, joka nimesi sen poikansa mukaan Jaroslavetsiksi. Vuonna 1485 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, minkä jälkeen sitä alettiin nimittää Malojaroslavetsiksi erotuksena Jaroslavlista. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodassa seudulla käytiin ankaria taisteluja Napoleonin ja Venäjän armeijan välillä. Toisen maailmansodan aikana lokakuusta 1941 tammikuuhun 1942 kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyisin Malojaroslavetsissa on mm. metalliteollisuutta, kumitehdas ja elintarviketeollisuutta.
Nähtävyyksiä ovat mm. 1800-luvun alussa rakennettu Tšernoostrovin Nikolaoksen luostari, hallinto- ja asuinrakennukset sekä postiasema. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo, vuoden 1812 taisteluille omistettu museo sekä taidegalleria.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Malojaroslavletsin kaupungille omistettu sivusto (venäjäksi)
HMS Mallard (1896)

| HMS Mallard |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Chiswick
Kölinlasku:  13. syyskuuta 1895
Laskettu vesille:  19. marraskuuta 1896
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1897
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  310 t (standardi) 350 t (kuormattu)
Pituus:  64,01 m
Leveys:  5,94 m
Syväys:  2,13 m
Koneteho:  5 700 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Mallard oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 valmistunut Desperate-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 10. toukokuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1894-1895 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 13. syyskuuta 1895 telakkanumerolla 308. Alus laskettiin vesille 19. marraskuuta 1896 ja se valmistui lokakuussa 1897.
Palvelus

HMS Mallard palveli 1902-1913 Välimerellä. Alus myytiin 10. helmikuuta 1920 romutettavaksi South Alloa Ship Breaking Companylle.
Pirttikylän vaakuna

Pirttikylän vaakuna (1963–1972)
Pirttikylän vaakuna oli Pirttikylän kunnan tunnus. Vaakunan aiheen viisikulmiot lipukkeineen, jotka esitetään vuorovärisinä, antavat kuvan pirtin päädystä, jonka kuvajainen heijastuu veden pinnasta. Tämä puolestaan voidaan yhdistää suoraan kunnan nimeen.
Vaakunan selitys on ”sini-hopeakatkoisessa kentässä kaksi tasakylkistä viisikulmiota, joista kumpikin yhdellä sivullaan koskettaa pitkin toista erottavaa koroa; kuviossa lipuke; kaikki vuorovärisiä.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pirttikylän kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 6. elokuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. marraskuuta samana vuonna.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Pirttikylä liitettiin Närpiön kuntaan.
Malin postimerkit

Ylä-Senegalin ja Nigerin kamelimerkki Ranskan Sudanin lisäpainamalla vuodelta 1921.
Ranskan Sudanin postimerkki vuodelta 1931.
Malin postimerkit julkaisee Malin kansallinen postilaitos Poste du Mali. Postimerkkien historia ulottuu maassa Ranskan siirtomaa-aikaan 1890-luvulle.
Siirtomaa-aika

Postilaitos syntyi nykyisen Malin alueella Ranskan siirtomaavalloituksen myötä 1800-luvun lopussa. Ensimmäiset paikalliset postimerkit olivat Ranskan siirtomaiden merkkejä, jotka varustettiin lisäpainamalla Soudan français vuonna 1894. Alueen nimenmuutoksen vuoksi siirtomaasarjan merkit varustettiin nimellä Sénégambie et Niger vuonna 1903. Seuraavan nimenmuutoksen myötä otettiin vuonna 1906 käyttöön Ranskan Länsi-Afrikan postimerkkisarja nimellä Haut-Sénégal et Niger. Vuodesta 1914 lähtien julkaistu kameliratsastajasarja varustettiin vuonna 1921 lisäpainamalla Soudan français sen jälkeen kun siirtomaa oli saanut takaisin alkuperäisen nimensä.
Ranskan Sudanin ensimmäinen oma postimerkkisarja ilmestyi vuosina 1931–1938. Niiden julkaisua jatkettiin toiseen maailmansotaan saakka. Tavallisten merkkien rinnalla ilmestyi lentopostimerkkejä, juhlamerkkejä, lisämaksulla varustettuja hyväntekeväisyysmerkkejä ja veromerkkejä. Vuodesta 1944 lähtien Ranskan Sudanissa käytettiin Ranskan Länsi-Afrikan postimerkkejä, joissa esiintyi myös sudanilaisia kuva-aiheita.
Itsenäisyyden aika

Vuonna 1958 perustettu autonominen Sudanin tasavalta ei julkaissut postimerkkejä, mutta Sudanin ja Senegalin muodostamalla Malin liittovaltiolla oli omat merkkinsä vuosina 1959–1960. Vuonna 1961 julkaistut Malin tasavallan ensimmäiset postimerkit juhlistivat presidentti Modibo Keïtaa ja hänen edeltäjäänsä Mamadou Konatéa, maan hyväksymistä Yhdistyneiden kansakuntien jäseneksi sekä itsenäisyyden ensimmäistä vuosipäivää. 1960-luvun postimerkit esittivät muiden Afrikan valtioiden tavoin perinteisiä elinkeinoja ja maan nykyaikaistamista, kasvi- ja eläinkuntaa, kansainvälisiä merkkihenkilöitä, suuria keksintöjä ja tärkeitä urheilutapahtumia. Entisen siirtomaavallan vaikutus näkyi eri maissa samaan aikaan julkaistuina postimerkkisarjoina.
Malin postilaitoksen julkaisupolitiikka oli 1960-luvulla melko konservatiivista verrattuna esimerkiksi Ranskaan ja Alankomaihin. Vuoteen 1969 mennessä ilmestyi 215 erilaista postimerkkiä, joista 83 oli lentopostimerkkejä. Jälkimmäisten suuri osuus kertoo kansainvälisen postiliikenteen tärkeydestä. Postimerkkien keräilijöitä tavoiteltiin muiden maiden tapaan ensipäiväkuorilla ja poikkeuksellisen korkea-arvoisilla merkeillä.
Vuosina 1970–1984 Malissa julkaistiin 377 pintaposti- ja 318 lentopostimerkkiä. Julkaisutahti laski 1980-luvun puolessavälissä. Vuosina 1985–1993 ilmestyi alle sata pintaposti- ja alle 60 lentopostimerkkiä, joista osa oli lisäpainamalla varustettuja vanhoja merkkejä. Huomiota herättää, että presidentti Moussa Traorén kuvalla varustettiin vain yksi postimerkki, joka sekin juhlistaa Malin itsenäisyyttä ja Bamakossa avattua uutta Nigerjoen siltaa.
Malin julkaisupolitiikka muuttui dramaattisesti vuonna 1994 ilmeisesti ulkomaisten postimerkkiliikkeiden vaikutuksesta. Seuraavien vuosien aikana maassa ilmestyi yli tuhat suurikokoista merkkiä, jotka kuvaavat elokuva- ja rock-tähtiä, kukkia, sieniä, perhosia ja dinosauruksia, paavi Johannes Paavali II:sta ja Lady Dianaa, olympialaisia, partiotoimintaa, shakkia, avaruustutkimusta, taidemaalareita, sarjakuvia ja monia muita aiheita. Näiden aihekeräilijöille suunnattujen julkaisujen myyntiin käytettiin epävirallisia kanavia eivätkä ne aina olleet Kansainvälisen filatelistiliiton hyväksymiä.
Malin postimerkkitulva loppui vuonna 2000. Vuosina 2001–2005 maassa ilmestyi vain 35 uutta postimerkkiä. Uusia keräilymerkkejä myydään kuitenkin yhä eBayn kaltaisilla alustoilla. Malin postilaitos varoitti Maailman postiliittoa laittomista julkaisuista vuonna 2019 ja ilmoitti, että viimeisin laillinen postimerkki oli ilmestynyt maassa vuonna 2015. Postimerkeillä on Malissa enää vähän käyttöä, mutta niillä on yhä merkityksensä maan kulttuurisen ja poliittisen identiteetin ilmaisumuotona.
Pirunsarvi-käsimerkki

Pirunsarvi-käsimerkki
Pirunsarvi-käsimerkki on muun muassa rock- sekä heavymusiikin kuuntelijoiden suosima tervehdys ja Texasin yliopiston jalkapallojoukkueen kannatusmerkki. Ensimmäiset käsimerkin käytön jäljet voidaan jäljittää antiikin Kreikkaan saakka. Käsimerkki tarkoittaa alkujaan kateuden pirun torjumista. Nykyinen tapa on perua italialaisilta, jotka torjuvat merkin avulla pahaa silmää. Välimeren maissa käsimerkillä on myös monia alatyylisiä merkityksiä.
Heavytervehdyksessä merkki osoitetaan kämmen kohteeseen päin. Kämmenselkä kohteeseen päin osoitettuna merkkiä pidetään usein loukkaavana, etenkin Etelä-Euroopassa ja Etelä-Amerikassa merkityksessä "aisankannattaja" eli mies, jota vaimo pettää, koska aisankannattaja on italiaksi cornuto, kreikaksi κερατάς (keratas) ja espanjaksi cornudo, jotka kaikki viittaavat sarviin.
Käsimerkistä tuli vakiintunut heavytervehdys sen jälkeen, kun Ronnie James Dio alkoi käyttää merkkiä vuodesta 1979 alkaen liityttyään Black Sabbathiin. Dio kertoi, että hän oli oppinut merkin italialaiselta isoäidiltään, joka vanhan kansan tapojen mukaan käytti sitä pahan silmän poismanaamiseen.
Toisinaan käsimerkillä viitataan pirunsarviin, ja viimeistään 1960-luvulta lähtien sillä on ollut myös yhteyksiä satanismiin. Varsinkin Saatanan Kirkon perustaja Anton LaVey käytti sitä usein, mikä on johtanut väärinkäsityksiin heavytervehdyksen merkityksestä.
Sähköisessä tekstipohjaisessa viestinnässä pirunsarvi-käsimerkki kuvataan merkein: \,,/ tai \m/ ja myös \µ/.
Kiss-yhtyeen basisti Gene Simmons ilmoitti kesäkuussa 2017 aikovansa patentoida käsimerkin. Myöhemmin hän kuitenkin luopui aikomuksesta.
Malspiikki

Malspiikki
Malspiikki (maalspiikki, pujontapuikko, pujotin
) on työkalu, jota käytetään nykyään teräsköysien (vaijerien) pleissauksessa, aikaisemmin kuituköysien pujonnassa. 
Bryyla on kourumalspiikki, jota käytetään kuituköysien pujonnassa. Erään malspiikkityypin vanha nimitys on prikkali.
Aiheesta muualla

Merenkulun slangia Satakunnan ammattikorkeakoulu. Arkistoitu 2.6.2013. (suomeksi)
Pippuripurkkipistooli

Pippuripurkkipistooli
Pippuripurkkipistooli on yksi versio pippuripurkkiaseesta, jonka keksi massachusettsilainen aseseppä Ethan Allen (1806–1871) 1830-luvulla. Aseessa on 4–6 pyörivää piippua. Aseen nimen kerrotaan syntyneen siitä, että se laukesi joskus vahingossa kaikki piiput yhtä aikaa "pippuroiden" kaiken edestään.
Kaksitoimisen laukaisukoneiston ansiosta sillä voitiin ampua useita laukauksia nopeasti. Aseen laukaisemiseen ja seuraavan piipun kääntämiseen tarvittiin vain yksi liipasimen veto. Pippuripurkkipistoolit eivät kuitenkaan olleet erityisen tarkkoja.
Pippuripurkkipistoolin syrjäytti jo pian teknisesti huomattavasti kehittyneempi revolveri, minkä vuoksi sen valmistus lopetettiin melkein kokonaan jo 1860-luvulla.
Ase kirjallisuudessa

Pippuripurkkipistooli on suhteellisen harvinainen kertomakirjallisuudessa; eräs harvoja - jossa se onkin sitten olennaisessa osassa - on Clive Cusslerin kirjassa Jäävirta, jossa päähenkilöt löytävät tällaisia brittiläisen purjetutkimusaluksen hylystä pohjoisnapajäätiköltä ja taistelevat menestyksellisesti hyökkääviä rikollisia vastaan, kunnes SEAL-joukot ehtivät apuun.
Pisan katedraali

Pisan katedraali auringonlaskussa.
Pisan katedraali (ital. Duomo Santa Maria Assunta) on Pisan kaupungin katedraali Italiassa. Se sijaitsee kaupungin Piazza dei Miracolilla eli Piazza del Duomolla. Tuomiokirkon rakennutti arkkitehti Buscheto, ja rakentaminen aloitettiin vuonna 1063 heti saraseenien laivastosta saavutetun voiton jälkeen. Kirkko vihittiin vuonna 1118, minkä jälkeen sen runkohuonetta vielä pidennettiin.
Rakennuksessa yhdistyy itämainen rakennustaide kreikkalais-bysanttilaisiin elementteihin sekä itämaisiin ja lombardialaisiin koristeluihin. Marmorisen katedraalin pohjakaava on latinalaisen ristin mallinen, sen runkohuoneessa on viisi ja poikkilaivassa kolme laivaa, ja sen kupoli on ovaalinmuotoinen. Katedraali tunnetaan erityisesti sen kallistuneesta kellotornista, Pisan tornista.
Kirkossa on kolme portaalia, joiden yläpuolella on tiheä pienoispylväsgalleria. Alkuperäiset pronssiovet sulivat tulipalossa 1595; uusissa ovissa on kohtauksia Neitsyt Marian elämästä.
Kirkon sisätiloille antaa leimansa eri tyylien sekoitus ja värillisestä marmorista muodostuvat kontrastiset raidat. Kirkon taiteellinen pääteos on Giovanni Pisanon marmorinen saarnatuoli.
Maho Neitsyt

| Maho Neitsyt> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1980–1991 - tämän jälkeen yhtye on harjoittanut pelkkää keikkailua
Tyylilaji:  punk rock
Kotipaikka:  Kouvola, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Pexi, laulu  
Levy-yhtiö:   Alternative Action Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maho Neitsyt on punk-yhtye Kaakkois-Suomesta, jonka jäsenet olivat alun perin Kuusankoskelta, perustajajäsen Pexi Kouvolasta. Pitkäaikainen basisti Örkky löytyi Vantaan Koivukylästä.
Mahon Neitsyen solisti on Pexi. Lisäksi Mahossa Neitsyessä ovat soittaneet muun muassa Arska ja Örkky. Mahon Neitsyen tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Ne ei myyneet mulle viinaa", "Mikä mun päässä nykii?", "Punk, punk, punk",  "Ydinaseeton hautausmaa" ja "Aku Ankka raskaana".
Bändin nimi syntyi, kun Pexi lähetti Hilse-lehden lukijakyselyyn suomalaisista paikallisista punkbändeistä vastaukseksi bändinsä (jota silloin ei ollut vielä olemassa) nimen olevan "mahd. Neitsyt" (mahdollisesti Neitsyt). Hilse-lehden toimitus luki vastauksen väärin, ja nimeksi tuli Maho Neitsyt.
Vaasalainen punk-orkesteri Klamydia teki vuonna 2007 kunniaa Maholle Neitsyelle julkaisemalla kaksi omaa versiotaan "Punk punk punk"-kappaleesta. Ne jää jotka jää -ep:llä kappaleen laulaa bändin solisti Vesku ja Klamydia-pitkäsoitolla rumpali Riku. Itäsuomalainen Murskahumppa versioi Maho Neitsyt -biisin "Mikä mun päässä nykii" albumilleen Murskapunkkia vuonna 2009. Erinäisten suomalaisbändien muusikoista koottu Kiukku levytti "Ne ei myyneet mulle viinaa" vuonna 2013. Kotiteollisuus teki version samasta kappaleesta 2014 covereista koostuvalle albumille Sotakoira 3.
Yhtyeen filosofia

"Siinä bändin taustaa kelatessamme ARSKA kiteytti paljon yhteen lauseeseen: Alkoholi on ollut aika tärkeä tekijä yhtyeen historiassa." Rumba-lehden haastattelu vuonna 1985.
Jäsenet > Vokalistit

Pexi (Petri Valapuro): Laulu jokaisella äänitteellä.
Jäsenet > Kitaristit

Arska (Ari Laakso): Jokaisella äänitteellä, paitsi Ottaa päähän
Rakke (Petteri Rautiainen): Fuck Party
Veke (Vesa Keppo): Ottaa päähän
Kligge: Jne... ja Maanalainen Vuosikerta 1989
Muke: Ottaa päähän
Tommi "Pentti Gram" Kanerva (Rämlord, Vaasankatu SS, Terveyskeskus, Murheen Laakso, Kostajat, Raivopäät)
Jäsenet > Basistit

Örkky (Jyrki Mattila): Tehdaskaupungin lapset, Kymijokibeats II 1965-1991, Fuck Party, Vitustakos näistä tietää?, 10 Vuotta Myöhemmin ja Fuck Hits Vol. 1
Rakke (Petteri Rautiainen): Mitä on punk?
Veke (Vesa Keppo): Jne... ja Maanalainen vuosikerta 1989
Sir Jyce (Jyrki) Laine: Pultti ja Propaganda - Russia Bombs Finland
Rapa: Propaganda Live
Jäsenet > Rumpalit

Teppo Vilenius: Mitä on punk?, Pultti, Propaganda - Russia Bombs Finland, Propaganda Live, Tehdaskaupungin lapset ja Kymijokibeats II 1965-1991
Jori Hellsten: Vitustakos näistä tietää, Fuck Party, 10 Vuotta myöhemmin ja Fuck Hits Vol. 1
Riksa: Jne... ja Maanalainen Vuosikerta 1989
Jussi Sipilä: Ottaa päähän
Vesa "Vesku" Jokinen keikkarumpali vuosina 1985 ja 1986
Julkaisut > 7" EP

Mitä on Punk? - omakustanne MAHO 01, 1981
Tehdaskaupungin lapset - omakustanne MAHO 02, 1983
Vitustakos näitä tietää? - Dekadenz FUCK 1, 1985
JNE... - Boring Records NO POLICY 1, 1989
Fuck Party - Live in Ämy-Rock 1985 - Alternative Action Records AA 08, 1990
Ottaa päähän - Alternative Action Records AA 012, 1991
Näiden EP julkaisujen lisäksi Maho Neitsyt on esiintynyt lukuisilla punk-kokoelmilla.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tietoa Maho Neitsyt -julkaisuista (Arkistoitu – Internet Archive)
Maho+Neitsyen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kirjallisuutta

Mika Saastamoinen: Parasta Lapsille Suomipunk 1977–1984.  Johnny Kniga, 2007.  ISBN 978-951-0-32379-3