stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
UN Peacemaker
Aiheesta muualla

UN Peacemaker (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
YK:n rauhanturvasivusto (englanniksi)
UNU-MERIT

UNU-MERIT:in tutkimuslaitoksen talo Maastrichtissä.
UNU-MERIT (Maastricht Economic and Social Research Institute on Innovation and Technology) on YK-yliopiston ja Maastrichtin yliopiston yhteistutkimuslaitos, joka sijaitsee Maastrichtissa, Hollannin eteläosassa.
UNU-MERIT keskittyy tutkimaan sosiaalisia, poliittisia ja taloudellisia tekijöitä, jotka vaikuttavat teknologisten innovaatioiden syntyyn. Erityisesti tutkitaan tiedon luontia, tiedon leviämistä sekä tiedon saatavuuteen vaikuttavia tekijöitä. Tutkimuslaitoksen tohtorikoulussa työskentelee n. 100 tohtorikoulutettavaa ja sen maisteriohjelmissa opiskelee n. 100 maisteriopiskelijaa.
UNU-MERIT toimii myös YK:n ajatushautomona etsien ratkaisuja tieteeseen, innovaatioihin ja hallintotapoihin liittyviin politiikkakysymyksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta UNU-MERIT Wikimedia Commonsissa
UNU-MERIT virallinen kotisivu
Cetinje

| Cetinje Цетиње |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 fiCetinje 
 42°23′35″N, 18°55′19″E 
 www.cetinje.me 
Cetinje (Цетиње) on kaupunki ja kunta Montenegron eteläosassa. Se on myös Montenegron entinen pääkaupunki ja sijaitsee lähellä Lovćen-vuorta, josta Montenegro on saanut nimensä.
Väestö

Vuonna 2003 Cetinjen alueella oli 33 619 asukasta, joista asui kaupungissa 15 137 ja kunnassa 18 482. Cetinjen asukkaista oli samana vuonna montenegrolaisia 90,67 prosenttia ja serbejä 4,61 prosenttia.
Väestö > Cetinjen kaupungin väkiluvun kehitys

14 088 (3. maaliskuuta 1981)
15 946 (3. maaliskuuta 1991)
15 137 (1. marraskuuta 2003)
Historia

Cetinjen perustaminen liittyy 1400-luvun historialliseen, poliittiseen ja taloudelliseen taustaan. Ottomaanien valloitussodat pakottivat Zetan (Montenegron historiallinen edeltäjävaltio) hallitsijan Ivan Crnojevićin siirtämään maansa pääkaupungin linnoitetusta Žabljakista turvallisempaan paikkaan, ensin Obodiin vuonna 1475 ja pian sen jälkeen Lovćen-vuoren rinteelle. Cetinjen kentälle, jonne hän rakensi vuonna 1482 hovinsa ja pari vuotta tämän jälkeen luostarin. Nimen tämä uusi pääkaupunki sai kaupungin läpi virtaavasta Cetina -joesta. Cetinjen luostarista tuli Zetan metropoliitan asuipaikka. Tämän myötä Cetinjestä tuli sekä maallisen että hengellisen hallinnon keskus. Kaupungin perustajan Ivan Crnojevićin poika Đurađ Crnojević perusti kaupunkiin eteläisen slaavialueen ensimmäisen kirjapainon, joka toimi vuosina 1493–1496. Ensimmäinen kirja valmistui sieltä vuonna 1494.
Cetinjen nopea kehitys Crnojevićin dynastian alaisuudessa katkesi aivan 1400-luvun lopulla. Vuonna 1499 Ottomaanien valtakunta valloitti suurimman osan Zetan valtiosta. Vain vuoristoalue Crnojevićjoen ja Kotorinlahden välillä jäi itsenäiseksi ja sitä alettiin kutsua tämän jälkeen Montenegroksi.
Seuraavien kahden vuosisadan aikana Cetinjen kehitys pysähtyi. Kaupunki oli usein Venetsian ja Ottomaanien valtakunnan hyökkäysten alaiseksi. Tuona aikana muun muassa Cetinjen hallitsijan palatsi ja luostari tuhoutuivat. Kaupungin uusi kukoistus alkoi vuonna 1697, jolloin Danilo Petrović perusti Petrovićin dynastian.
Danilonin ja hänen seuraajiensa aika kului kuitenkin vapautussodissa ja maan yhtenäisyyden lujittamisessa, joten pääkaupungin aikaa pääkaupungin kehittämiselle ei juuri jäänyt. Vasta Petar I Petrović Njegošin valtakaudella alettiin pääkaupungin infrastuktuuria kehittää. Vuonna 1838 valmistui uusi kuninkaallinen palatsi nimeltään Biljarda. Kaupungin kasvaessa myös paljon muita uusia rakennuksia rakennettiin.
Montenegron itsenäisyys tunnustettiin virallisesti Berliinin kongressissa vuonna 1878, jonka jälkeen pääkaupunkiin rakennettiin useita lähetystörakennuksia Euroopan valtiolle, muun muassa Ranskalle, Venäjälle, Englannille, Italialle ja Itävalta-Unkarille. Ruhtinas (myöhemmin kuningas) Nikola I Petrovićin valtakaudella pääkaupungin rakentaminen jatkui muun muassa rakentamalla useita julkisia rakennuksia, kuten kaupungin ensimmäinen hotelli Lokanda, uusi kuninkaallinen palatsi, tyttökoulu ja sairaala. Vuoden 1910, jolloin Montenegrosta tuli kuningaskunta, jälkeen rakennettiin valtiovallan symboli hallitusrakennus.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Montenegro liitettiin Jugoslavian kuningaskuntaan ja Cetinje ei ollut enää valtiollinen pääkaupunki. Tosin siitä tuli Zeta-nimisen hallintoalueen pääkaupunki. Kun toisen maailmansodan jälkeen Jugoslaviasta tuli sosialistinen valtio, perustettiin Montenegron sosialistinen tasavalta, jonka pääkaupungiksi tuli Josip Broz Titon mukaan Titograd (Podgorican tuolloinen nimi).
Turismi

Toisen maailmansodan jälkeen Cetinje ei noussut turistien suosioon pitkään aikaan. Kaupunkia kehitettiinkin tuolloin teollisuuskaupungin suuntaan, perustamalla muun muassa kenkä ja makeisteollisuutta. Nämä tehtaat lopettivat toimintansa kommunismin romahduksen myötä. Tämän jälkeen Cetinjeä alettiin markkinoida taas turistikaupunkina. Turisteja kaupunkiin houkuttelevat ennen kaikkea Montenegron vaiheikas historia.
Turistikohteita ovat muun muassa Cetinjen luostari, Vlaškan kirkko (1450), entinen kuninkaallinen palatsi Biljarda, useat museot, Zetskin kuninkaallinen teatteri sekä useat upeat entiset ulkomaiden lähetystöt. Montenegron kansalliskirjasto toimii vuonna 1910 rakennetuissa, Ranskan ja Italian aiemmissa lähetystörakennuksissa.
Yksityistämisen ja joidenkin hallinnonosien siirtäminen Podgoricasta Cetinjeen odotetaan vaikuttavan Cetinjen toipumiseen ja nousemiseen Montenegron merkittävien turistikohteiden joukkoon.
Liikenne

Cetinje sijaitsee Budvasta Podgoricaan johtavan kaksikaistaisen moottoritien varrella. Kumpaankin kaupunkiin on noin 30 kilometrin matka. Cetinjestä johtaa myös vanha tie Kotoriin. Tivatin lentokentälle on matkaa 50 kilometriä ja Podgorican lentokentälle puolestaan 55 kilometriä.
UPA

UPA, Upa tai upa voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
upa, malmin rikastuttamistulos
Upa, Oka-joen sivujoki Venäjällä
Úpa, Elbe-joen sivujoki Tšekissä
Upa, kylä Kaarman kunnassa Virossa
Lyhenteenä

urokinaasi eli urokinaasi-tyyppinen plasminogeeniaktivaattori (uPA), entsyymi
United Productions of America (UPA), Yhdysvalloissa toiminut animaatiostudio
Ultra Port Architecture (UPA), Sun Microsystemsin kehittämä 64-bittinen väylä
United Progressive Alliance (UPA), puolue Intiassa
Ukrainan kansannousuarmeija (UPA), Ukrainassa toisen maailmansodan aikana toiminut vastarinta-armeija
Ulster Protestant Action (UPA), Pohjois-Irlannissa toiminut ääriliike
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”UPA”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Christian Hansen (arkkitehti)

Christian Hansen noin 1875.
Hans Christian Hansen (1803–1883) oli tanskalainen arkkitehti. Hän matkusti 1831 Kreikkaan, jossa hän yhdessä Ludwig Rossin ja Eduard Schaubertin kanssa kaivoi turkkilaisaikaisista valleista Ateenan Akropoliilla Nike Apteroksen temppelin hajanaiset jäännökset ja pystytti niistä temppelin entiselle paikalleen. Kreikan valtion palvelukseen tultuaan hän rakensi Ateenan yliopiston valkoisesta marmorista. Hänet kutsuttiin Triesteen rakentamaan laivastoarsenaalia (1854–1857). Hän sai kutsun Kööpenhaminaan, jossa hänestä 1857 tuli taideakatemian professori, ja hän uudisti aluksi Roskilden tuomiokirkon, Sorøn ja Maribon luostarikirkot, suunnitteli muun muassa observatorion (1859–1861), Kööpenhaminan kunnan sairaalan (1859–1863), luonnontieteellisen museon ja eläintieteellisen museon (1863–1869).
Christian Hansenin veli oli arkkitehti Theofilus Hansen.
Ateenan yliopisto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Hansen (arkkitehti) Wikimedia Commonsissa
Claes Oldenburg

Claes Oldenburg, 2012
Claes Oldenburg (28. tammikuuta 1929 Tukholma – 18. heinäkuuta 2022 New York) oli amerikanruotsalainen pop-taiteilija. Oldenburg tunnettiin parhaiten töistään, joissa jokapäiväiset esineet oli suurennettu mittakaavaltaan valtaviksi. Toinen toistuva teema hänen töissään oli pehmeät, esimerkiksi vaahtomuovista valmistetut, versiot normaalisti kovista esineistä.
Oldenburg syntyi Ruotsissa, mutta muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1936 isänsä diplomaatintyön takia. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja Art Institute of Chicagossa. Vuonna 1959 hän löysi omintakeisen tyylinsä, johon kuuluivat tavalliset arkipäivän esineet mittakaavaltaan ja kooltaan muutettuina. Kulutustavaroita esittäessään hän näytti palvovan kulutusyhteiskuntaa, mutta itse asiassa hän pilaili sen kustannuksella. Hänen teoksiaan alkoi näkyä esimerkiksi yhdysvaltalaisissa puistoissa. Yksi Oldenburgin ensimmäisistä suurista töistä oli valtava huulipunapuikko, Lipstick (Ascending) on Caterpillar Tracks, Yalen pihassa.
Vuodesta 1976 lähtien Oldenburg teki yhteistyötä aviovaimonsa, hollantilaisen Coosje van Bruggenin kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Claes Oldenburgin ja Coosje van Bruggenin sivut (englanniksi)
Claes Oldenburg Valtion taidemuseon kokoelmissa[vanhentunut linkki]
UPIC

UPIC (Unité Polyagogique Informatique du CEMAMu) on Iannis Xenakisin suunnittelema laite, joka muuttaa piirustuslaudalle piirretyn kuvan äänimuotoon. Se kehitettiin Pariisin matemaattisen ja automaattisen musiikin tutkimuskeskuksessa (Centre d'Etudes de Mathématique et Automatique Musicales).
Xenakis käytti laitetta muun muassa teoksessaan Mycènes Alpha (1978). Sitä on käyttänyt myös muut elektronimusiikin säveltäjät, kuten Jean-Claude Risset (Saxatile, 1992), Takehito Shimazu (Illusions in Desolate Fields, 1994) ja Curtis Roads.
UPIC:ssa on vektorinäyttöiseen tietokoneeseen yhdistetty piirustuslauta. Se on toiminnaltaan samankaltainen myöhemmin kehitetyn Fairlight CMI -syntetisaattorin kanssa, sillä molemmissa käyttäjä piirtää aaltomuodot sekä äänenvoimakkuuden, jotka tietokone tulkitsee. Aaltomuotojen lisäksi käyttäjä piirtää myös sävellyksen. Laudalla x-akseli kuvaa sävellyksen pituutta ja y-akseli sävelkorkeutta. Sävellyksiä voi myös venyttää, transponoida sekä kääntää päinvastaisiksi, ja niitä voi editoida erilaisin algoritmein. Systeemin avulla voi esittää myös elävää musiikkia reaaliajassa liikuttamalla piirrintä laudalla.
UPIC on myöhemmin päivitetty hyödyntämään myös digitaalisesti samplattua äänimateriaalia puhtaasti syntetisoitujen äänten ohella.
Aiheesta muualla

Laitteen kuvausta ja kuvia.
Xenakisin alkuperäinen lohkokaavio laitteesta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdeksän UPIC:lla vuonna 2003 sävellettyä teosta. (Arkistoitu – Internet Archive)
HighC, UPIC-tyylinen ohjelmisto kotitietokoneelle.
Cristiano Felício

| Cristiano Felício |
| --- | --- |
 Felício vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Cristiano Silva Felício
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1992 (ikä 32) Pouso Alegre, Brasilia
Kansalaisuus:   Brasilia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
Paino:  128 kg
Nyk. joukkue:  Chicago Bulls
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  ei varattu 2014
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2009–2012 2013–2015 2015– 2015–2016 2015:  Minas Tênis Clube Flamengo Chicago Bulls → Canton Charge → Windy City Bulls
Maajoukkueet
:   Brasilia
Aiheesta muualla
FIBA
Cristiano Silva Felício (s. 7. heinäkuuta 1992 Pouso Alegre) on brasilialainen koripalloilija.
Sentterinä tai isona laitahyökkääjänä pelaava Felício aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan. Vuonna 2015 hän siirtyi kesäliigassa pelattuaan NBA:han Chicago Bullsiin. Felício ja Bulls tekivät jatkosopimuksen heinäkuussa 2017.
Felício on edustanut myös Brasilian miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului muun muassa Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016, missä Brasilia sijoittui yhdeksänneksi.
Christian Hauschild

Eberhard Christian Hauschild (16. syyskuuta 1939 Leipzig, Saksa – 13. huhtikuuta 2010 Dresden, Saksa) oli saksalainen kuoronjohtaja. Hän toimi suomalaisen Cantores Minores -poikakuoron johtajana vuosina 1987–2004.
Laulettuaan itse Dresdenin maineikkaassa Kreuzkuorossa hän jatkoi opintoja Dresdenin Carl Maria von Weber -musiikkikorkeakoulussa sekä Berliinin Humboldt-yliopistossa. Jo opiskeluaikanaan vuonna 1969 Hauschild valittiin Dresdenin Beethoven-kuoron johtajaksi. Hänen johtajuutensa aikana kuorosta tuli yksi Itä-Saksan parhaita. Vuosina 1985–1990 Hauschild toimi myös uudelleen perustetun Dresdenin Singakademien johtajana. Vuonna 1988 hänelle myönnettiin kuoronjohdon professorin arvonimi.
Vuonna 1987 Christian Hauschild kutsuttiin johtamaan Helsinkiin Cantores Minores -poikakuoroa. Hän toimi kuoronjohtajana ja myöhemmin myös Cantores Minores -musiikkiopiston rehtorina vuoden 2004 loppuun asti. Hauschildin kaudella Cantores Minores -kuoron ohjelmisto painottui suurteoksiin ja laulajiston arvostus varsinkin ulkomailla kasvoi entisestään eri maanosiin suuntautuneiden pitkien konserttikiertueiden myötä. Hyvänä esimerkkinä suurteosten osuudesta oli vuosi 2004, jolloin Cantores Minores esitti 5 mestariteosta: J. S. Bachin Johannes-passion, Matteus-passion ja Jouluoratorion, Mozartin Requiemin sekä Brahmsin Ein deutsches Requiemin. Professori Hauschild jäi tehtävistään eläkkeelle vuoden 2004 lopussa, ja hän vietti eläkepäivänsä kotiseudullaan Dresdenissä.
Maaliskuussa 2000 tasavallan presidentti myönsi professori Hauschildille Suomen Leijonan ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkin.
Hauschild jatkoi kuoronjohtotyötään elämänsä viimeisiin päiviin asti Saksassa, Dresdenissä hänen vanhan kuoronsa Chorus 116:n kanssa.
Aiheesta muualla

Christian Hauschildin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Valkorennokki

| Valkorennokki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Viuhkorennokit Lepyrodiclis
Laji::  holosteoides
Kaksiosainen nimi
 Lepyrodiclis holosteoides  (C.A.Mey.) Fenzl ex Fisch. & C.A.Mey. 
Katso myös
   Valkorennokki Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkorennokki eli rennokki (Lepyrodiclis holosteoides) on kohokkikasveihin kuuluva laji. Se on rikkakasvina kasvava yksivuotinen ruoho. Rennokkia esiintyy alkuperäisenä Aasiassa Turkista Keski-Aasian kautta Kiinaan ja Myanmariin ulottuvalla alueella sekä tulokkaana Japanissa ja Yhdysvalloissa Idahon ja Washingtonin osavaltioissa. Suomessa valkorennokkia on tavattu hyvin harvinaisena satunnaistulokkaana.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Valkorennokki (Lepyrodiclis holosteoides)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rennokki (Lepyrodiclis holosteoides)
ITIS: Lepyrodiclis holosteoides (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lepyrodiclis holosteoides (englanniksi)
Flora of China: Lepyrodiclis holosteoides (englanniksi)
Christian Heinrich Friedrich Peters

Christian Heinrich Friedrich Peters
Christian Heinrich Friedrich Peters (19. syyskuuta 1813 - 18. heinäkuuta 1890) oli saksalais-tanskalais-yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän oli ensimmäisiä asteroidien löytäjiä.
Peters syntyi Schleswig-Holsteinissa silloisessa Tanskassa, myöhemmin  Saksan osa. Hän opiskeli Carl Friedrich Gaussin johdolla ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1854. Hän puhui useita kieliä ja asui jonkin aikaa Italiassa ja Osmanien valtakunnan aikaisessa Turkissa.
Peters työskenteli Hamilton Collegessa Clintonissa, Oneidan piirikunnassa, New Yorkin osavaltiossa. Hän oli tunnettu asteroidien löytäjänä, joita hän löysi yhteensä 48. Hän löysi  myös säännöllisen komeetan  80P/Peters-Hartley, useita kaasusumuja ja galakseja.
Peters ei ollut naimisissa. Hän oli tunnettu kiivaasta luonteestaan ja useista oikeuksiaan puolustavista oikeusjutuista.
| --- | --- |
72 Feronia: 29. toukokuuta 1861
75 Eurydike: 22. syyskuuta 1862
77 Frigga: 12. marraskuuta 1862
85 Io: 19. syyskuuta 1865
88 Thisbe: 15. kesäkuuta 1866
92 Undina: 7. heinäkuuta 1867
98 Ianthe: 18. huhtikuuta 1868
102 Miriam: 22. elokuuta 1868
109 Felicitas: 9. lokakuuta 1869
111 Ate: 14. elokuuta 1870
112 Iphigenia: 19. syyskuuta 1870
114 Kassandra: 23. heinäkuuta 1871
116 Sirona: 8. syyskuuta 1871
122 Gerda: 31. heinäkuuta 1872
123 Brunhild: 31. heinäkuuta 1872
124 Alkeste: 23. elokuuta 1872
129 Antigone: 5. helmikuuta 1873
130 Elektra: 17. helmikuuta 1873
131 Vala: 24. toukokuuta 1873
135 Hertha: 18. helmikuuta 1874
144 Vibilia: 3. kesäkuuta 1875
145 Adeona: 3. kesäkuuta 1875
160 Una: 20. helmikuuta 1876
165 Loreley: 9. elokuuta 1876
166 Rhodope: 15. elokuuta 1876
167 Urda: 28. elokuuta 1876
176 Iduna: 14. lokakuuta 1877
185 Eunike: 1. maaliskuuta 1878
188 Menippe: 18. kesäkuuta 1878
189 Phthia: 9. syyskuuta 1878
190 Ismene: 22. syyskuuta 1878
191 Kolga: 30. syyskuuta 1878
194 Prokne: 21. maaliskuuta 1879
196 Philomela: 14. toukokuuta 1879
199 Byblis: 9. heinäkuuta 1879
200 Dynamene: 27. heinäkuuta 1879
202 Chryseïs: 11. syyskuuta 1879
203 Pompeja: 25. syyskuuta 1879
206 Hersilia: 13. lokakuuta 1879
209 Dido: 22. lokakuuta 1879
213 Lilaea: 16. helmikuuta 1880
234 Barbara: 12. elokuuta 1883
249 Ilse: 16. elokuuta 1885
259 Aletheia: 28. kesäkuuta 1886
261 Prymno: 31. lokakuuta 1886
264 Libussa: 22. joulukuuta 1886
270 Anahita: 8. lokakuuta 1887
287 Nephthys: 25. elokuuta 1889
Aiheesta muualla

Elämäkerta (englanniksi)
Cristiane

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Cristiane |  Cristiane |  Cristiane |  |
Maa: Brasilia 
Naisten jalkapallo
| Kesäolympialaiset  | Kesäolympialaiset  | Kesäolympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | Jalkapallo |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kiina 2007 |  |  |
Cristiane Rozeira de Souza Silva (s. 15. maaliskuuta 1985 São Paulo, Brasilia), paremmin tunnettu taiteilijanimellä Cristiane, on brasilialainen jalkapalloilija.
Cristianen ura alkoi São Paulon paikallisjoukkueissa São Bernardossa ja Juventusissa. Hänet valittiin alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen jo 15-vuotiaana. Naisten maajoukkueeseen Cristiane nousi vuonna 2003. Hänet valittiin mukaan myös 2003 MM-kilpailuihin, joissa hän pääsi jokaisessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle. Varsinaisen läpimurtonsa kansainvälisillä kentillä Cristiane teki Ateenan olympialaisissa seuraavana kesänä. Brasilia eteni finaaliin ja Cristiane oli turnauksen paras maalintekijä yhdessä Birgit Prinzin kanssa.
Helmikuussa 2005 Cristiane siirtyi saksalaiseen 1. FFC Turbine Potsdamin. Turbine Potsdam voitti seuraavalla kaudella Bundesliigan mestaruuden, mutta Cristianella oli vaikeuksia sopeutua saksalaiseen pelityyliin. Kesällä 2006 hän siirtyi kilpailevaan VfL Wolfsburgiin, mutta ei yhden kauden jälkeen enää jatkanut seurassa. Cristiane palasi Brasiliaan ja liittyi São Joséen.
Vuoden 2007 MM-kilpailuissa Cristiane oli Brasilian toiseksi paras maalintekijä ja hänet valittiin kisojen kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi. Brasilia sijoittui kisoissa toiseksi. Helmikuussa 2008 Cristiane palasi Eurooppaan, Ruotsin Damallsvenskanin Linköpings FC:hen viideksi kuukaudeksi. Pekingin olympialaisissa Brasilia sijoittui jälleen toiseksi, ja Cristiane oli jälleen kisojen paras maalintekijä. Olympialaisten jälkeen hän palasi takaisin Brasiliaan Corinthiansiin.
Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Cristiane teki alkulohkossa kolme maalia Jamaikaa vastaan ja yhden Australiaa vastaan. Hän oli Brasilian paras maalintekijä ja pelasi Brasilian kaikissa neljässä ottelussa avauskokoonpanossa.
Cristiane on sijoittunut Fifan vuoden pelaaja -äänestyksessä kolmanneksi 2007 ja 2008.
Charles W. Nash

| Charles W>  Nash |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1864 Cortland, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 6. kesäkuuta 1948 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Charles Williams Nash oli yhdysvaltalainen, vahvasti ajoneuvoteollisuuteen vaikuttanut henkilö. Hänet muistetaan autoteollisuuden pioneerina, joka osaamisellaan ja ahkeruudellaan nousi sananmukaisesti ryysyistä rikkauksiin. Hänen ansiostaan General Motors pääsi läpi vaikean alkutaipaleensa ja pystyi jatkamaan kasvuaan maailman suurten yhtiöiden joukkoon. Lisäksi hän perusti omaa nimeään kantavan automerkin ja nosti sen yhdeksi Pohjois-Amerikan merkittävistä autonvalmistajista.
Lapsuus ja nuoruus

Nash syntyi maanviljelijäperheeseen tammikuun 28. päivänä vuonna 1864, DeKalbin piirikunnassa Illinois:ssa. Nashin ollessa kuusivuotias hänen vanhempansa erosivat ja oikeusistuin tulisi määrittämään hänen tulevaisuutensa. Oikeuden holhouspäätöksellä hänet lähetettiin asumaan ja työskentelemään Robert Lapworth -nimisen maanviljelijän tilalle, Michiganin Flushingiin. Nashin oli määrä työskennellä Lapworthin maatilalla 21 ikävuoteensa asti, palkkana oli majoitus, ruoka ja nimellinen taskuraha. Kuudessa vuodessa Nash sai orjatyöstä tarpeekseen ja 12-vuotiaana hän lähti Lapworthin maatilalta, uuden alun toivossa.
Charles Nash oli ahkera ja yritteliäs nuori mies. Hän työskenteli eri maatiloilla ja kykeni elämiseen menevien kulujen lisäksi laittamaan rahaa myös säästöön. Säästöillään Nash hankki lammaskatraan, jota hän edelleen kykeni kasvattamaan, tämä antoi hieman taloudellista vakautta. Vuonna 1884 Nash avioitui Jessie Halleckin kanssa ja nuoripari muutti Michiganin Flintiin vuonna 1890, jotta he olisivat lähempänä lääkäripalveluja, koska Jessie sairasteli paljon. Flintissä Nashin elämä tulisi kietoutumaan William C. Durantin ja orastavan autoteollisuuden kiemuroihin.
Durant-Dort Carriage Co.

Flintiin muutettuaan Charles Nash etsi pikaisesti varman työpaikan. Hän aloitti kauppa-apulaisena W.C. Piercen sekatavara- ja rautakaupassa sekä teki sunnuntaisin apulaisen töitä vaunutehtailija J. Dallas Dortin maatilalla. Billy Durant kiinnitti huomionsa tähän ahkeraan nuoreen mieheen ja pyysi Nashia töihin hänen ja Dortin omistamaan Flint Road Cart Companyyn, yhtiöön josta oli pian tuleva Amerikan suurin vaunujen valmistaja Durant-Dort Carriage Company. Nash aloitti tehtaan istuimia valmistavalla osastolla vuonna 1891, täyttämällä istuimiin pehmustemateriaalia mutta jo puolessa vuodessa hän oli kohonnut työnjohtajaksi. Vuonna 1898 hän oli jo tehtaanjohtaja ja vuonna 1900 hänet nimitettiin Durant-Dortin johtokuntaan ja siinä toimessa hän oli vuoteen 1913 asti. Hän suunnitteli vaunujen valmistukseen jatkuvan tuotannon linjan, paljon ennen kuin liukuhihnatuotannon kehittäjänä pidetty Ford otti sellaisen käyttöön. Nashin osaaminen ja menestys vaunuteollisuudessa tulisi nostamaan hänet General Motorsin johtoon.