stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Noora Suomilammi
Pelaajaura

Suomilammi aloitti koripallon Naantalin Koripalloilijoissa mutta on Turun Riennon kasvatti. Hän pelasi Riennossa A-tyttöjen SM-sarjaa kaudella 2007–2008 ja nousi seuran naisten edustusjoukkueeseen, jossa hän pelasi I-divisioonassa vuodet 2006–2009. Suomilammi pelasi myös viisi A-tyttöjen maaottelua 1,6 pisteen keskiarvolla. Lukion loppumisen jälkeen Suomilammi lopetti koripallon pelaamisen 2-3 vuodeksi. Hän aloitti lajin uudestaan opiskellessaan Irlannissa ja palasi Suomen koripallokentille II-divisioonassa. Vuodet 2012–2014 Suomilammi pelasi I-divisioonaa Tampereen Pyrinnössä. Jälkimmäisellä kaudellaan hän kirjautti runkosarjassa tilastolukemikseen 9,8 pistettä, 4,7 levypalloa ja 1,6 syöttöä ottelua kohden.
Pyrintö nousi Naisten Korisliigaan kaudeksi 2014–2015, mutta Suomilammi siirtyi pitkän harkinnan jälkeen pelaamaan saman sarjan Forssan Alkuun, jossa hän pystyi pelaamaan puoliammattilaisena ja harjoittelemaan hyvin. Alku sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja selviytyi pudotuspeleihin, joissa se hävisi heti puolivälierissä lopulta pronssia voittaneelle Torpan Pojille 3–1-otteluvoitoin. Suomilammi sai Alussa runkosarjassa peliaikaa 13 minuuttia ottelua kohden tehden keskimäärin 2,3 pistettä ja ottaen 1,3 levypalloa. Pääsarjan piste-ennätyksekseen Suomilammi heitti tulokaskaudellaan 13 pistettä 18. lokakuuta 2014 Hyvinkään Pontevaa vastaan.
Syyskuussa 2015 Suomilammi palasi Pyrintöön.
Pelityyli ja ominaisuudet

Alun seuratoimija kuvaili Suomilammia kentällä paljon työtä tekeväksi, urheilulliseksi ja lujatahtoiseksi pelaajaksi. Pyrinnön valmentaja Roope Tähkän mukaan Suomilammi on urheilullisuutensa lisäksi kova harjoittelija.
Yksityiselämä

Tampereen yliopistossa opiskellut Suomilammi on koulutukseltaan psykologi.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 | Forssan Alku | Korisliiga | 24 | 28,1 % | 30,3 % | 63,6 % | 0,4 | 0,9 | 1,3 | 0,5 | 0,8 | 0,3 | 0,1 | 2,3 | 55 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 | Forssan Alku | Korisliiga | 4 | 33,3 % | 50,0 % | 100,0 % | 0,8 | 0,8 | 1,5 | 0,5 | 0,5 | 0,3 | 0,3 | 2,5 | 10 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Newfoundland ja Labrador

Newfoundland ja Labrador (engl. Newfoundland and Labrador, ransk. Terre-Neuve-et-Labrador) on Kanadan kronologisesti kymmenes provinssi. Tämän aseman se saavutti vuonna 1949, jolloin nimeksi tuli Atlantin valtamerellä sijaitsevan saaren mukaan Newfoundland. Se lähisaarineen muodostaakin provinssin toisen osan. Toinen osa puolestaan on valtaosin Labradorin niemimaan koillisosassa sijaitseva Labradorin alue, joka liitettiinkin provinssin nimen loppuosaksi vuonna 2001.
Maantiede

Newfoundlandin ja Labradorin välissä on Belle Islen salmi. Ranskalle kuuluva Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmä kalasatamineen sijaitsee aivan Newfoundlandin saaren eteläpuolella.
Alueella vaikuttaa kylmä merivirta, ja elinolosuhteet ovat ankarat. Kalastus on tärkein elinkeino. Aiemmin harjoitettiin huomattavassa määrin myös valaanpyyntiä. Metsätaloudella on niin ikään suuri taloudellinen merkitys.
Ankarien elinolosuhteiden vuoksi maasta on joskus käytetty nimitystä Kainin maa (engl. "The Land God Gave to Cain").
Historia

Newfoundlandin saarella sijaitsi viikinkiajalla L’Anse aux Meadows, joka on ainoa tunnettu eurooppalaisperäinen asutuskohde Amerikan mantereella ajalta ennen vuotta 1492.
Sekä englantilaiset että ranskalaiset yrittivät 1600-luvulla perustaa siirtokuntia Newfoundlandin saarelle, merkittävimpänä John Guyn johdolla vuonna 1610 perustettu Cupids. Siirtokuntia oli kuitenkin vaikea saada tuottamaan voittoa, sillä alueella ei ollut arvometalleja, maanviljely oli vaikeaa, ilmasto oli epäsuotuisa ja merirosvot haittasivat kalastusta. Kalastuksella saattoi kuitenkin tuottaa voittoa, mutta ainoastaan käyttämällä Englantia sen tukikohtana. Pitemmän aikaa Newfoundland toimikin lähinnä kalastuksen tukiasemana.
1700-luvulla brittiläinen siirtomaavalta vahvistui Newfoundlandissa, kun Espanjan perimyssodan vuoksi ranskalaiset hylkäsivät siirtokuntansa Plaisancessa (nyk. Placentia). Vuodesta 1749 lähtien Newfoundlandin siirtomaasta on saatavilla sen työntekijöiden arkistomateriaalia.
Pysyvän asutuksen muodostaminen Newfoundlandiin sallittiin 1820-luvulla. Vuonna 1832 Newfoundland sai vaaleilla valittavan hallituksen, ja vuonna 1855 siirtokunnan hallitus sai kaiken vastuun siirtokunnan hallitsemisesta.
Newfoundland lähetti vuonna 1864 delegaation Quebecin konferenssiin, jossa nämä allekirjoittivat Kanadan dominion perustamisasiakirjat. Newfoundlandin asukkaat äänestivät vuonna 1869 Kanadan dominioon liittymistä vastaan. Ehdotus Kanadaan liittymisestä nousi esille uudelleen vuonna 1895, mutta tuolloinkaan neuvottelut eivät tuottaneet tulosta.
Vuonna 1934 Newfoundlandin dominio luopui vapaaehtoisesti oman hallituksensa vastuusta ja siirtyi Yhdistyneen kuningaskunnan hallittavaksi. Dominiota hallitsi tästä lähtien kuusihenkinen komissio, jonka johtaja oli brittiläinen kuvernööri. Toisen maailmansodan jälkeen Kanadassa alettiin nähdä Newfoundlandin Kanadaan liittämisen edut, samoin kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kansanäänestys Newfoundlandin dominion tulevaisuudesta järjestettiin 3. kesäkuuta ja 22. heinäkuuta 1948, ja jälkimmäisellä kierroksella Kanadaan liittyminen sai 52,3 prosentin kannatuksen.
Newfoundland liittyi Kanadaan 31. maaliskuuta 1949. Liittymistä voimakkaasti ajanut poliitikko ja mediapersoona Joseph Smallwood valittiin uuden provinssin ensimmäiseksi pääministeriksi. Hän säilytti paikkansa seuraavat 22 vuotta.
1950-luvulla kalastus alkoi nopeasti menettää merkitystään Newfoundlandin talouden kannalta, mutta sen tilalle nousi muita aloja. Provinssi alkoi myös sähköistyä nopeasti, kun hallitus otti sähköistämisessä aloitteen yksityisten yritysten sijasta.
L’Anse aux Meadowsin viikinkiasutus löydettiin uudelleen 1960-luvulla, ja 1970-luvulta alkaen se on ollut säännöllisesti arkeologisten kaivausten kohteena.
Liikenne

Newfoundland Railway -rautatieyhtiö perustettiin vuonna 1926 aiemman Reid Newfoundland Companyn rakennuttaman 1 067 millimetrin levyisen kapearaiderataverkon pohjalle. Viimeinen saaren rannalta toiselle kulkeva juna ajettiin 2. heinäkuuta 1969, ja rautatieliikenne Newfoundlandin saarella loppui kokonaan 30. syyskuuta 1988.
Newfoundlandin osuus Trans-Kanadan valtatiestä valmistui vuonna 1965.
1930-luvun lopulla Yhdistyneen kuningaskunnan ja Newfoundlandin hallitukset rakennuttivat lentoaseman Ganderiin.
Hallinnollinen jako

Provinssin alueella on inuittien itsehallintoalue Nunatsiavut. Newfoundland ja Labrador jakautui ennen piirikuntiin. Piirikuntia tuli ajan myötä lisää ja niiden merkitys muuttui. Nykyisin piirikunnat ovat muuttuneet vaalipiireiksi, joita käytetään vaaleissa ja väestönlaskennassa. Provinssi ei jakaudu pienempiin hallintoalueisiin, mutta jokainen väestökeskus muodostaa oman kuntansa. Paikallishallinto ei täten kata koko provinssia. Kuntia Newfoundland ja Labradorissa on yhteensä 280.
Väestö

Provinssin asukasluku on 519 716 (vuonna 2016), josta noin 90 prosenttia Newfoundlandin saarella. Siellä on myös vajaan 100 000 asukkaan pääkaupunki St. John’s. Saarella on omat englannin ja ranskan murteensa. Puhutaan lisäksi newfoundlandiniirin murteesta, joka on kelttiläisen iirin kielen murre, ja jonka ovat säilyttäneet alueelle runsain mitoin muuttaneet irlantilaiset. Erityisesti Labradorin puolella käytetään eskimokieliä kuten inuktitutia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Newfoundland ja Labrador Wikimedia Commonsissa
Kanadan provinssit ja territoriot
| --- | --- |
Provinssit:   Alberta  Brittiläinen Kolumbia  Manitoba  New Brunswick  Newfoundland ja Labrador  Nova Scotia  Ontario  Prinssi Edwardin saari  Quebec  Saskatchewan 
Territoriot:   Luoteisterritoriot  Nunavut  Yukon 
Gros Mornen kansallispuisto.
Stephenvillen lentoasema vuonna 1963
Gustav Klimt

Gustav Klimt vuonna 1914.
Gustav Klimt (14. heinäkuuta 1862 Baumgarten lähellä Wieniä, myöhemmin osa Wieniä – 6. helmikuuta 1918 Wien) oli itävaltalainen symbolistinen taidemaalari ja yksi Wienin art nouveau -taidesuuntauksen kärkihahmoja.
Symbolismi
Fernand Khnopff, , 1911.
Symbolismi
Fin de siècle | Romantiikka | Dekadenssi |  Symbolismi kirjallisuudessa | Venäläinen symbolismi
Symbolisteja
Léon Bakst | Charles Baudelaire | Aubrey Beardsley | Arnold Böcklin | Magnus Enckell | Gustav Klimt | Max Klinger | Stéphane Mallarmé | Gustave Moreau | Mihail Nesterov | Edgar Allan Poe |  Sully Prudhomme | Arthur Rimbaud | Konstantin Somov | Émile Verhaeren | Paul Verlaine
Symbolismia
Pahan kukat | Ad Astra | Haavoittunut enkeli | Halla | Kuoleman puutarha | Köynnöksenkantajat | Lemminkäisen äiti | Symposion | Terror Antiquus
Hänen töilleen ovat tunnusomaisia kullanväriset taustat sekä mosaiikkimainen pinnan täyttö. Hän sai vaikutteita egyptiläisestä, minolaisesta, antiikin Kreikan ja Bysantin maalaus- ja mosaiikkitaiteista. Aikanaan hänen eroottiset ja symbolistiset maalauksensa aiheuttivat myös paljon kohua ja kritiikkiä. Hän kuului myös kuuluisan wieniläisen Sesessionistit-taideryhmän perustajiin.
Klimtin tunnetuimpia töitä ovat Suudelma ja Kultainen Adele, muita ovat muun muassa Omenapuu I, Adele Bloch-Bauerin muotokuva II, Pyökkimetsä ja Unterachin taloja Atterjärven rannalla.
Maalausten ohella hän teki myös seinämaalauksia muun muassa Wienin taidehistorialliseen museoon vuosina 1890–1891 ja seinämaalauksia ja Beethoven-friisin (1902) sesessionistien talon seinille sekä Brysseliin Stoclet-palatsin seinämaalaukset vuosilta 1909–1911.
Hän teki myös seinämaalaukset yliopistolle 1890-luvun puolivälissä. Niistä syntyi kuitenkin skandaali. Maalaukset Klimt kiinnitti niin, että ne saattoi irrottaa. Hän osti ne myöhemmin ja siirrätti pois, ja ne tuhoutuivat toisessa maailmansodassa.
Klimt sairastui syfilikseen (kuppa), sillä hänellä oli suhteita paitsi muusaansa Emilie Flögeen, myös useisiin muihin naisiin, joiden kanssa hän sai lapsia. Hänellä oli paljon naismalleja, joihin hänellä oli läheinen suhde. Sairaus ei kuitenkaan koitunut Klimtin kuolemaksi mutta saattoi heikentää hänen kuntoaan. Hänen poikansa on elokuvaohjaaja Gustav Ucicky.
Teoksia

Ludwig Wittgensteinin sisaren Margarethe Stonborough-Wittgensteinin muotokuva, 1905.
Kultainen Adele, 1907
Suudelma, 1907.
Omenapuu I, 1912
Adele Bloch-Bauerin muotokuva II, 1912
Unterachin taloja Atterjärven rannalla, 1916
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustav Klimt Wikimedia Commonsissa
Gustav Klimtin töitä
Nimikirjaimet

| Nimikirjaimet Scandinavian Music Group |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003–2004
 Julkaistu: 29. maaliskuuta 2004
 Tuottaja(t): Scandinavian Music Group
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 49.18
 Levy-yhtiö: BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 11.
Scandinavian Music Groupin muut julkaisut
| Onnelliset kohtaa 2002 | Nimikirjaimet 2004 | Hölmö rakkaus ylpeä sydän 2006 |
Singlet albumilta Nimikirjaimet
 ”100 km Ouluun” Julkaistu: 2004  ”Säälittävä syksy” Julkaistu: 2004  ”Huomisen sää” Julkaistu: 2004
Nimikirjaimet on Scandinavian Music Groupin 29. maaliskuuta 2004 julkaistu toinen studioalbumi.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 11. sijalle, joka on myös sen paras sijoitus listalla. Yhteensä Nimikirjaimet oli listalla kuusi viikkoa. Albumi on myynyt kultaa yli 15 000 kappaleen myynnillään.
Albumilta julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista ensimmäinen "100 km Ouluun" nousi yhdeksi viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle. Kaksi seuraavaa singleä "Säälittävä syksy" ja "Huomisen sää" julkaistiin vain promootiosingleinä, joten ne eivät sijoittuneet lainkaan listalle.
Arvostelut

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Helsingin Sanomat: 
Soundi: 
Helsingin Sanomien Nyt-liitteen arviossa Tero Valkonen sanoo albumin olevan musiikillisesti niin vahva, että Terhi Kokkosen sanoitusten ”helppous on helppo kestää”. Valkonen nostaa albumin huippuhetkeksi sen nimikappaleen "Nimikirjaimet", jonka tempon ja tunnelman muutoksia kehutaan.
Soundi nostaa Helsingin Sanomien tavoin albumin suurimmaksi heikkoudeksi Kokkosen tekemät sanoitukset, joiden sanotaan olevan ”teknisesti kömpelöitä”. Joel Melasniemen tekemien sävellysten kertosäkeitä kehutaan, mutta säkeistöjen melodioiden ”rakenteissa on paljon toivomisen varaa”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | 100 km Ouluun | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 03.44 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Helsinkiin | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 04.27 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Tiistai | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 03.44 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Huomisen sää | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 04.03 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Talvipuutarhaan | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 03.33 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nimikirjaimet | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 06.10 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Onnellinen nainen | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 03.44 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kaikkeen kyllästyy | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 03.11 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Elena | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 04.40 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Säälittävä syksy | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 03.58 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Kun kuolen | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 04.24 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Juokseva mies | Joel Melasniemi, Terhi Kokkonen | 03.25 |  |  |  |  |  |  |
Singlet

| Vuosi | Kappale | Latauslista | Singlelista |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | "100 km Ouluun" | – | 14  |
| 2004 | "Säälittävä syksy" (Promosingle) | – | – |
| 2004 | "Huomisen sää" (Promosingle) | – | – |
Nicolas Petan

| Nicolas Petan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Delta, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada  Italia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nic
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Ak Bars Kazan
Sarja:  KHL
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Portland Winterhawks (WHL) Winnipeg Jets (NHL) Manitoba Moose (AHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Toronto Marlies (AHL) Abbotsford Canucks (AHL) Vancouver Canucks (NHL) Iowa Wild (AHL) Minnesota Wild (NHL) Hartford Wolf Pack (AHL)
NHL-varaus:  43. varaus, 2013 Winnipeg Jets
Nicolas Petan (s. 22. maaliskuuta 1995 Delta, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalais-italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Ak Bars Kazania. Petan on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Petanin vahvuuksiin kuuluu pelintekeminen, luovuus ja vastustajien haastaminen. Hänen heikkouksiinsa kuuluu pieni koko ja voiman puute, mutta Petan korvaa puutteensa usein liikkuvuudellaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2015 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Piešťany 2012 | jääkiekko |  |
Petan pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hän jakoi koko vuoden 2015 turnauksen pistepörssin voiton joukkuetovereidensa Sam Reinhartin ja Connor McDavidin kanssa tehoilla 4+7=11. Petan pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012 voittaen kultaa. Hän edusti myös Canada Pacificin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012.
Muuta

Petanin isoveli Alex pelaa kaudella 2023-2024 ICEHL:ssa Pustertalin joukkueessa.
Oikku ja vapaus

| Oikku ja vapaus Petri Pettersson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Takomo
 Tuottaja(t): Jaakko Salo Pekka Aarnio
 Tyylilaji: laulelma
 Levymerkki: Rondo
Petri Petterssonin muut julkaisut
| Ehkä meille vielä jää aikaa 1979 | Oikku ja vapaus 1981 | Luonas sun 1987 |
Oikku ja vapaus on Petri Petterssonin kolmas sooloalbumi vuodelta 1981. Yhtä lukuun ottamatta kaikki sävellykset ovat Petterssonin omia, ja kahta lukuun ottamatta kaikki kappaleet perustuvat Aaro Hellaakosken runoihin. Albumin tuottivat Finndiscin Rondo-levymerkille Jaakko Salo ja Pekka Aarnio, ja kaikki sovitukset on tehnyt Pekka Tegelman.
Kappaleet

Viatonten valssi – 3.23
Ne puhuvat – 3.07
Rakastaja – 3.40
Lumipyryssä – 2.49
Kuu ja minä – 3.18
Kappaleet > B-puoli

Katsastus – 2.40
Veljeilyä – 2.22
Iltapäivän tango – 2.58 (san. Leena Laakkonen)
Pyhät päät – 2.00
Kysymys – 2.35
Muuan ero – 3.49 (säv. Pekka Tegelman, san. Ilkka Pettersson)
Muusikot

Petri Pettersson – laulu
Elina Hurme, Liisa Tavi – taustalaulu (A1, B1)
Raimo Salmiheimo – basso
Heikki Virtanen – kontrabasso (A1)
Köyhät Ritarit – taustalaulu (B4)
Jussi Tegelman – rummut
Seppo Rauteva – rummut (A1, A2)
Pekka Tegelman – kitarat
Jarmo Savolainen – kosketinsoittimet
Martti Kuittinen – kosketinsoittimet (A1, B1)
Pentti Lahti – puhaltimet
Heikki Keskinen – sopraanosaksofoni (B5)
Tom Bildo – pasuuna (B4)
Jörgen Petersen – trumpetti (B4)
Jaakko Salo – harmonikka (B3)
Seppo Hovi – harmonikka (A1)
Hellevi Tuomainen, Seppo Tukiainen, Sirpa Tukiainen – viulu
Jarmo Ahvenainen – alttoviulu
Kari Lindstedt – sello
Muut tekijät

Dan Tigerstedt – miksaus
Ilmari Kostiainen – etukannen valokuva
Hugo Simberg – takakannen maalaus
Night on Earth (Dawn of Relicin albumi)

| Night on Earth Dawn of Relic |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. elokuuta 2005
 Tyylilaji: black metal, dark metal
 Kesto: 29.50
 Levy-yhtiö: Season of Mist
Dawn of Relicin muut julkaisut
| Lovecraftian Dark 2003 | Night on Earth 2005 |   |
Night on Earth on suomalaisen black/dark metal -yhtyeen Dawn of Relicin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Season of Mist.
Kappaleet

Evenfall (Intro) – 1.07 (instrumentaali)
Serpent Tongues – 3.58
September & The One – 3.22
Birth – 4.04
Sinbred City – 3.13
Night On Earth – 4.08
Nemesis – 3.57
The Room Of Paintings – 6.01
Kokoonpano

Zann Path – rummut
Teemu Luukinen – kitara
Rauli Roininen – kitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Ilkka Lassila – taustalaulu
Jarno Juntunen – taustalaulu
Toni Laine – bassokitara
Jukka Juntunen – rummut
Kai Jaakola – laulu
Sampo Heikkinen – syntetisaattori
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 7–
Aiheesta muualla

Night on Earth (Dawn of Relicin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Night on Earth (Dawn of Relicin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Nightcall

| Nightcall Kavinsky |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 26. syyskuuta 2010 10. syyskuuta 2010 (digitaalinen lataus)
 Tuottaja(t): Vincent Belorgey
 Tyylilaji: elektroninen musiikki
 Levy-yhtiö: Record Makers
Kavinskyn muut julkaisut
| Blazer 2008 | Nightcall 2010 | ProtoVision 2013 |
Singlet albumilta Nightcall
 ”Nightcall” Julkaistu: 2. huhtikuuta 2010
Nightcall on ranskalaisen elektronisen musiikin artistin Kavinskyn EP-levy, joka julkaistiin 10. syyskuuta 2010. Albumin single ”Nightcall” esiintyi Nicolas Winding Refnin ohjaamassa vuoden 2011 elokuvassa Drive, joka sai suosionsa johdosta myös enemmän kuuluisuutta Kavinskylle. Kyseinen kappale sijoittui Ranskan SNEP-musiikkilistan sijalle 10.
Kappaleet > Vinyylilevy

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Nightcall | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pacific Coast Highway | 5.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Nightcall (Dustin N’Guyen Remix) | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Pacific Coast Highway (Jackson Remix) | 8.25 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Digitaalinen albumi

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Nightcall | 4.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pacific Coast Highway | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Nightcall (Dustin N’Guyen Remix) | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Pacific Coast Highway (Jackson Remix) | 8.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Nightcall (Breakbot Remix) | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nightcall (Robotaki Remix) | 4.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Nightcall (SAWAGii Remix) | 4.49 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Lähde:
Kokoonpano > Musiikki

Kavinsky – sävellys ja tuotanto kappaleessa ”Nightcall”, tuotanto kappaleessa ”Pacific Coast Highway”
Lovefoxxx – laulu kappaleessa ”Nightcall”
Guy-Manuel de Homem-Christo – tuotanto kappaleessa ”Nightcall”
Dustin N’Guyen – remiksaus ja tuotanto kappaleessa ”Nightcall (Dustin N’Guyen Remix)”
Jackson – tuotanto kappaleessa ”Pacific Coast Highway (Jackson Remix)”
Kokoonpano > Muut tekijät

Arthur Peltzer, Clement Desnos Niak – kansikuvan kuvitus
Graphame – kuvitus
Alexandre Courtès – logojen suunnittelu
Minttu Mustakallio

| Minttu Mustakallio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1973 (ikä 51) Ylivieska
Ammatti:  näyttelijä
Vanhemmat:  Mimmi Mustakallio
Puoliso:  Tuomas Rinta-Panttila (vih. 2001)
Sukulaiset:  Arja Mustakallio (täti)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Klikkaa mua   Risto Räppääjä -elokuvat
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Minttu Mustakallio (s. 23. heinäkuuta 1973 Ylivieska) on suomalainen näyttelijä. Musta­kallio valmistui teatteri­taiteen maisteriksi vuonna 2000.
Ura

Musta­kallio on esiintynyt muun muassa elo­kuvissa Lapsia ja aikuisia, Varasto, Viikossa aikuiseksi ja kolmessa Risto Räppääjä -elo­kuvassa (2014–2016). Televisiossa yksi hänen tunnetuimmista rooleistaan on pää­osa Klikkaa mua -draama­sarjassa. Lisäksi Musta­kallio on työskennellyt näyttelijänä Suomen kansallisteatterissa sekä Ryhmäteatterissa.
Musta­kallio voitti vuonna 2005 parhaan nais­sivu­osan Jussi-palkinnon elo­kuvasta Lapsia ja aikuisia. Vuonna 2012 hänet palkittiin Klikkaa mua -sarjan ensimmäisen tuotantokauden myötä parhaan televisioesiintyjän Kultaisella Venlalla.
Yksityiselämä

Musta­kallion yksin­huoltajaäiti oli aikanaan tunnettu trubaduuri Mimmi Mustakallio ja hänen isänsä on kreikkalainen. Musta­kallio on ollut vuodesta 1998 lähtien yhdessä näyttelijä Tuomas Rinta-Panttilan kanssa, he menivät naimisiin vuonna 2001 ja heillä on kolme lasta. Musta­kallio harrastaa koripalloa.
Nicolas Oudinot

Marsalkka Nicolas Oudinot, Robert Lefèvren maalaama muotokuva vuodelta 1811.
Nicolas-Charles Oudinot, Reggion herttua (25. huhtikuuta 1767 Bar-le-Duc – 13. syyskuuta 1847 Pariisi) oli ranskalainen sotilas ja Ranskan marsalkka, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa sekä Napoleonin sodissa. Hänen sanottiin olleen Napoleonin komentajista useimmin taisteluissa haavoittunut.