Keskiajan tiede
Arabimaailma > Kultakauden alku

Lähi-itään syntyi 600-luvun alkupuolella uusi, kooltaan jättiläismäinen valtio, kun sassanidien Persia oli romahtanut Itä-Roomaa vastaan käymässään sodassa ja Itä-Rooman eli Bysantin voimavarat eivät toisaalta riittäneet palauttamaan sen valtaan edes Bysantin vanhoja omistuksia Lähi-idässä. Valtatyhjiön täyttivät molempien suurvaltojen apujoukkoina sotakokemusta hankkineet arabiheimot, joiden keskinäisen välienselvittelyn jälkeen valtakeskus vakiintui entiselle Bysantin alueelle Damaskokseen, missä vahvaksi mieheksi nousi Muawija. Hänen jälkeensä valtaan nousi Persian Mervistä tullut Abd al-Malik ibn Marwanin arabisuku. Tässä vaiheessa arabi-imperiumin vaikutuspiiriin kuuluivat entiset Itä-Rooman valtakunnan alueet Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä sekä sassanidien valtakunnan alueet nykyistä Pakistania myöten. Umaijadikalifien dynastia hallitsi sitä vuoteen 750 asti, jolloin jälleen Persian Mervistä tulleet haastajat, abbasidit kukistivat umaijadien vallan.
Abbasidien valtaannousua seurasi 800-luvulla yhteiskuntatieteiden, filosofian, matematiikan, lääketieteen ja luonnontieteiden eräiden alojen voimakas kehitys Lähi-idän arabikalifaatissa. Arabimaailma nousi sadoiksi vuosiksi koko maailman eturintamaan monilla tieteenaloilla. Tieteen historiassa se tunnetaan islamin kultakautena tai islamilaisena renessanssina, vaikka Ernst Renan suositteli ilmaisua persialainen renessanssi sen alkuvaiheelle. Kultakauden ajoitus vaihtelee. Suppeimmillaan se kattaa vuodet 900–1000  ja ulottuu laajimmillaan vuosiin 750–1500, minkä jälkeen eurooppalainen tiede ohitti arabimaailman.
Tieteellinen toiminta alkoi kreikkalaisen kirjallisuuden kääntämisestä arabian kielelle. Abbasidikalifit osoittautuivat intohimoisiksi tieteen ystäviksi. Tulevien 250 vuoden aikana eli vuosituhannen loppuun mennessä he olivat käännättäneet melkein kaiken käsiinsä saaman kreikkalaisen luonnontieteellisen ja filosofisen kirjallisuuden arabiaksi. Filosofeista eniten käännettiin Aristoteleen teoksia ja luonnontieteen aloista eli "luonnonfilosofiasta" edustettuna olivat astrologia, alkemia, fysiikka, matematiikka ja lääketiede.  Käännöstyön määrä oli valtava. Aineellisesti sen teki mahdolliseksi Kiinasta tulleen uuden keksinnön, paperin, saaminen käyttöön 760-luvulta alkaen.
Kreikankielisten lähteiden lisäksi käännettiin intialaisia tekstejä, joiden merkitys on ollut huomattava matemaattisten tieteiden osalta.  Muslimit tunsivat Galenoksen ja Hippokrateen kaikista 150 teoksesta 129. Sen sijaan Euroopassa oli tässä vaiheessa käännetty vasta kolme Galenoksen kirjoitusta.
Kreikkalaisen kirjallisuuden käännösliike oli alun perin ollut Iranin sassanidikuninkaiden hanke. Sen oli määrä olla keino, jolla kootaan uudelleen maailmalle hajonneen Zarathustran kirjoittaman Avestan koko viisaus. Iranin viimeisen hallitsijadynastian sassanidien (226–651) valtionideologiassa korostettiin yhteyttä Persian muinaiseen suuruuden aikaan eli akhaimenidien dynastiaan, jonka Aleksanteri Suuri oli kukistanut. 300-luvulta saakka sassanidikuninkaat katsoivat, että valtionuskonnon perustaja Zarathustra oli kirjoittanut kaiken tieteellisen tiedon sisältäneen kirjan nimeltä Avesta. Aleksanteri Suuri oli antanut jäljentää siitä osia ja sen jälkeen hävitti Avestan. Šaahien tehtäväksi tuli koota Avesta uudelleen niitä katkelmista, joita oli liikkeellä. Myös kreikkalaisten filosofien teokset olivat olleet osa Avestaa, ja sen takia ne piti kääntää pahlaviksi ja koota kuninkaan aarrekammioon. Sassanidikuninkaiden käskystä kreikkalaisten tieteellisiä teoksia käännettiin arameaksi ja pahlaviksi. Jossain määrin käännettiin myös intialaista kirjallisuutta. Rinnastus kaiken tiedon sisältävään Koraaniin on ilmeinen. Tarinan mukaan sekin jouduttiin kokoamaan maailmalta pienissä osissa kalifi Uthmanin käskystä.
Kun al-Mansur (754–775) ryhtyi jatkamaan sassanidikuninkaiden zarathustralaista käännösprojektia, sen tarkoitus oli heikentää vastarintaa, joka häneen kohdistui Iranin valtauskonnon kannattajien keskuudessa. Arabian yleistyminen Iranin hallintokielenä alkoi tehdä pahlavinkieliset käännökset vanhentuneiksi, joten käännöstyö arabiaan muuttui ajankohtaiseksi. Käännösliikkeen yhdeksi keskukseksi muodostui Khorasanin maakunnan keskus Merv koillisessa Persiassa. Käännöstoiminnan tärkein keskus oli kalifaatin uusi pääkaupunki Bagdad. Merkillepantavaa oli toiminnan pitkäjänteisyys, sillä käännöstyö kesti satoja vuosia,  ja tapahtui paitsi kalifien myös Bagdadin persialaisen eliitin suojeluksessa. Enimmäkseen käännöstyöstä vastasivat kreikan kieltä taitaneet kristityt oppineet. He joutuivat tällöin myös luomaan arabian kieleen sen tarvitseman tieteellisen sanaston.
Arabiaksi 800- ja 900-luvuilla käännetty tieteellinen kirjallisuus oli jokseenkin sama, joka kaksi sataa vuotta myöhemmin eli 1000- ja 1100-luvuilla käännettiin Euroopassa arabiasta ja kreikasta latinaksi. Lisänä olivat vain arabien kommentaarit ja muutamat  keksinnöt. Sen takia on kiinnostavaa, että Euroopassa tämän kirjallisuuden pohjalta alkoi tieteellis-tekninen vallankumous 1600-luvulla, mutta vastaavaa ei tapahtunut islamilaisessa maailmassa.
Roomalaista poiketen islamilaisen maailman tiedemiehet osasivat arvostaa käytännöllisten tietojen ohella myös matematiikkaa ja tähtitiedettä, joskin näidenkin tieteiden harjoittamisessa on nähtävissä selvää käytännönhakuisuutta. Astrologia ja lukumystiikka olivat kalifien suosiossa, mikä selittää kiinnostuksen matemaattisia tieteitä kohtaan. Viisauden talossa oli myös matemaatikkoja, joista etevin oli algebran isä al-Khwarizmi. Islamin valtakunta oli mahtava ja monikulttuurinen. Sen itärajoilta oli hyvin lyhyt matka matematiikastaan tunnettuun Intiaan. On jopa sanottu, että kalifien valtakunta oli maailman ensimmäinen kansainvälinen tiedeyhteisö. Intialaisilta muslimit omaksuivat numerojärjestelmän, joka tuli myös Eurooppaan keskiajan lopulla. Hindulaisen numerojärjestelmän etuna oli sen numeropaikkajärjestelmä ja luku nolla, mikä teki laskemisesta helpompaa. Monet kansainväliset tieteelliset termit ovat peräisin arabian kielestä, esimerkkeinä kemia, algebra ja algoritmi.
Muuan tieteellinen keskus sijaitsi Andalusiassa eli Espanjassa. Córdoban emiiri al-Hakam II perusti suuren kirjaston, jonka on väitetty sisältäneen  yli 400 000–500 000 nidettä ja Viisauden talossa olisi ollut lähes kaksi miljoonaa nidettä. Nämä arabilähteiden luvut sisältävät kuitenkin liioittelua, ja todellinen nidemäärä liikkui luultavimmin korkeintaan tuhansissa. Alfonso VI valloitti Toledon vuonna 1085. Valloittajien käsiin jäi runsaasti arabiaksi kirjoitettua tieteellistä kirjallisuutta, jota alettiin kääntää latinaksi.
al-Khazini ja Abu Rayhan Biruni hyödynsivät 1000-luvun alussa mekaniikan tutkimuksissaan myös kokeellisuutta ja matematiikkaa ilmiöiden kuvaamisessa. Tällainen kehitys jäi kuitenkin satunnaiseksi ja lopulta unohtui.