stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moulaa!
Kokoonpano

Mikki Kauste – laulu
Knipi – laulu, kitara
Skele – kitara
Mikko Mäkelä – bassokitara
Sampo Haapaniemi – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Knipi – layout, design
Pauli Saastamoinen – masteroija
Lasse Kurki – valokuvat
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Soundi:
Aiheesta muualla

Moulaa! discogs.com -sivustolla
Mount Redoubt

Mount Redoubt
Näkymä etelään Mount Redoubtia kohti vuodelta 1980 ennen myöhempiä purkauksia
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:  Lake Clarkin kansallispuisto, Alaska, Yhdysvallat
Vuoristo:  Alaskavuoristo
Korkeus merenpinnasta:  3 108 m
Prominenssi:  2 788 m
Suojelualue:  Lake Clarkin kansallispuisto 
Ikä:  Pleistoseeni 
Purkautunut viimeksi:  2009
Ensimmäinen nousu huipulle:  1959: C Deehr, J Gardey, F Kennell, G Wescott
| --- | --- |
Luokitus:  National Natural Landmark (en) 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Redoubtin purkauksen sienimäinen tefrapilvi 21.4.1990
Alaskan tulivuoria
Mount Redoubt on Lake Clarkin kansallispuistossa Aleuttivuoristossa, Alaskassa sijaitseva 3 109 metriä korkea kerrostulivuori 180 km lounaaseen Alaskan suurimmasta kaupungista Anchoragesta. Mount Redoubt on aktiivi tulivuori ja viimeksi se on purkautunut 2009. Mount Redoubt  kohoaa 2 700 m sitä ympäröivien laaksojen yläpuolelle 8 km:n matkalla. Tulivuoren halkaisija on noin 10 km tilavuuden ollessa arviolta 30–35 miljardia kuutiometriä.
Oltuaan tuhat vuotta aktiivisena Mount Redoubt on purkautunut viisi kertaa vuoden 1900 jälkeen: vuosina 1902, 1922, 1966, 1989 ja 2009.
Vuosien 1989–1990 purkaus

Vuoden 1989 purkaus on ensimmäinen onnistuneesti ennustettu tulivuorenpurkaus. Sveitsiläis-amerikkalainen tulivuoritutkija Bernard Chouetin oli löytänyt pitkän aikavälin seismisten mittausten ja alkavan tulivuorenpurkauksen välisen yhteyden.
Tulivuori purkautui 14. joulukuuta 1989 ja purkaukset jatkuivat yli kuusi kuukautta. Pyroklastinen tuhkapilvi aiheutti vuorenhuipun jään ja lumen sulamista ja mutavyöryjä.
Vuoden 1989 purkaus syöksi vulkaanista tuhkaa 14 km:n korkeuteen. 15. joulukuuta 1989 KLM:n lento 867:n Boeing 747 lentokone osui purkauksen tuhkapilveen. Koneen kaikki moottorit sammuivat 25 000 jalassa (7620 m) mutta lentokoneen miehistö sai toistuvien yritysten jälkeen moottorit uudelleenkäynnistettyä kahdeksan minuutin jälkeen 12 000 jalan (3658 m) korkeudessa ja laskeutumaan turvallisesti Anchorageen.  Tuhkasta koitui 80 miljoonan dollarin menetykset koneelle.Tuhka peitti noin 7 700 km² alueen. 
Purkauksesta aiheutuneet vahingot arvioitiin 160 miljoonaksi dollariksi, toiseksi eniten kustannuksia aihettaneeksi tulivuorenpurkaukseksi Yhdysvaltain historiassa.
Vuoden 2009 purkaus

Mount Redoubt purkautui viisi kertaa maanantain 23. maaliskuuta vastaisena yönä. Tuhkapilvi levisi yhdeksän kilometrin päähän tulivuoresta. Sunnuntaina alkaneissa purkauksissa tuhkaa nousi yli 14 kilometrin korkeuteen. Tutkijat varoittivat jo tammikuussa 2009 tulossa olevasta purkauksesta. Purkaus kesti heinäkuulle asti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alaska Volcano Observatory (to follow 2009 volcanic activity by geologists reports)
Live updates from the AVO Twitter page
Webkameroita:
Redoubt Volcano Webcam, USGS (intermittently available).  View of north flank of Redoubt from AVO's Redoubt Hut, approximately 7.5 mi (12 km) from Redoubt's summit crater.
Redoubt-CI webcam, Chevron via Alaska Volcano Observatory.  Öljynporauslautta Annalla 60°58′36″N, 151°18′54″W noin 100 km koilliseen vuoresta.
Daily Time-lapse animation of the Mount Redoubt Hut Web Cam
Mount Redoubt Seismic Webicorders (near-real time seismic record from station near peak)
Photos of Mount Redoubt and Alaska Volcano Observatory scientists studying the peak in 1999
Satellite imagery of the 23-24 March 2009 eruption (CIMSS Satellite Blog)
BBC page with footage and links to other pages on the volcano
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mount Redoubt (Alaska)
Fumaroleja 21. maaliskuuta 2009, päivää ennen purkausta
Käännös suomeksi
Mitsuo Tsukahara

Mitsuo Tsukahara
Mitsuo Tsukahara (jap. 塚原 光男, Tsukahara Mitsuo; s. 22. joulukuuta 1947) on japanilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Tsukahara voitti telinevoimistelun olympiakultaa kahdesti rekillä ja kolmasti joukkuekilpailussa vuosina 1968–1976. Hänellä on nimikkohyppy, jota käytetään edelleenkin ahkerasti voimistelun arvokisoissa.
Saavutukset > Olympialaiset

México 1968
Kultaa joukkuekilpailussa
Neljäs renkailla ja permannolla
München 1972
Kultaa rekillä ja joukkuekilpailussa
Pronssia renkailla
Kahdeksas moniottelussa
Montreal 1976
Kultaa rekillä ja joukkuekilpailussa
Hopeaa hypyssä
Pronssia moniottelussa ja nojapuilla
Saavutukset > MM-kilpailut

1970
Kultaa hypyssä ja joukkuekilpailussa
Hopeaa moniottelussa ja renkailla
1974
Kultaa joukkuekilpailussa
Mireia Boya

Mireia Boya
Mireia Boya e Busquet (s. 1979 Sent Gaudenç) on Val d'Aranista kotoisin oleva katalonialainen poliitikko. Hän nousi Katalonian alueparlamenttiin varasijalta vuonna 2016 Ramon Usallin luovuttua paikastaan henkilökohtaisista syistä. Boya edusti parlamentissa vasemmistolaista Candidatura d’Unitat Popular (lyh. CUP) -puoluetta, joka tuki Katalonian hallituksen järjestämää kansanäänestystä Katalonian itsenäisyydestä hallituksen ulkopuolelta.
Kansanäänestyksen järjestämisen seurauksena Espanja nosti Katalonian hallituksen ja parlamentin puhemiehistön lisäksi CUP:inkin kansanedustajia Boyaa ja Anna Gabrielia vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomarin Pablo Llarenan yksilöidessä tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa, Boyan ja Gabrielin osalta kapinasyytteet lievennettiin syytteiksi "kansalaistottelemattomuudesta".
Mireia Gutiérrez

Mireia Gutiérrez Cabanes (s. 9. lokakuuta 1988 Andorra la Vella) on andorralainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ordino Arcalis -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Gutiérrez kilpaili ensimmäisen kerran La Molinan pujottelussa joulukuussa 2008. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2015 oltuaan 20:s. Se on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Gutiérrez sijoittui superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja supersuurpujottelussa 29:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin myös Garmisch-Partenkirchenissä 2011 ja Schladmingissa 2013, mutta ei saanut niissä tulosta. Vancouverin olympialaisissa 2010 Gutiérrez oli superalppiyhdistetyssä 24:s ja syöksylaskussa 28:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli superalppiyhdistetyssä 18:s. Gutiérrez on saavuttanut 12 Andorran mestaruutta pujottelussa ja suurpujottelussa.
Mustjõe

| Mustjõe |
| --- | --- |
 Asuinalueen kartta.
 Asuinalueen sijainti Tallinnassa.
Valtio:  Viro
Maakunta:  Harjumaa
Kunta:  Tallinna
Kaupunginosa:  Haabersti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  asuinalue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,79 km²
Väkiluku (1.1.2018):  3 174
 – Väestötiheys:  1 773,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mustjõe on asuinalue (vir. asum) Haaberstin kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 179 hehtaaria ja väkiluku 3 174 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 70 prosenttia oli virolaisia.
Alue on nimetty samannimisen joen (Mustjõgi) mukaan.
Mustjõgi
Mustjõe Gümnaasium
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mustjõe Wikimedia Commonsissa
Munkkiniemen kirjasto

| Munkkiniemen kirjasto |
| --- | --- |
 Munkkiniemen kirjasto (1989) on arkkitehtien Kirsti ja Egil Nordin suunnittelema kirjastorakennus.
Sijainti:  Riihitie 22, 00330 Helsinki
Koordinaatit:  60.19685°N, 24.87577°E
Tyyppi:  Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1931
Kotisivut
Munkkiniemen kirjasto on Helsingin Munkkiniemen kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Munkkiniemen kirjasto on perustettu vuonna 1931. Nykyinen kirjastorakennus (1989) on arkkitehtien Kirsti ja Egil Nordin suunnittelema. Kirjastorakennus sijaitsee Riihitiellä Alvar Aallon kotitalon vieressä.
Aiheesta muualla

Munkkiniemen kirjaston sijainti (Helsingin karttapalvelussa) (hel.fi)
Ilmari Huhtala: Unisex-vessat hivuttautuvat kaupunkeihin  25.6.2012. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 30.6.2021.
Helsingin kirjastot nostattavat taisteluhenkeä  14.1.2010. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 30.6.2021.
Musiikkivuosi 1984

Musiikkivuosi 1984 käsittelee vuoden 1984 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Yhdysvaltalainen hip hop -yhtye Mantronix perustettiin
Julkaisuja

Cherrellen esikoisalbumi Fragile julkaistiin
Dingon esikoisalbumi Nimeni on Dingo julkaistiin
Lizzy Mercier Descloux’n kolmas albumi Zulu Rock julkaistiin
Egyptian Loverin esikoisalbumi On the Nile julkaistiin
Heaven 17 -yhtyeen kolmas albumi How Men Are julkaistiin
Metallican toinen albumi Ride the Lightning julkaistiin
Missing Personsin toinen albumi Rhyme & Reason julkaistiin
Naked Eyesin toinen albumi Fuel for the Fire julkaistiin
Nenan toinen albumi ? julkaistiin
Red Hot Chili Peppers -yhtyeen esikoisalbumi The Red Hot Chili Peppers julkaistiin
Run–D.M.C.-yhtyeen esikoisalbumi Run–D.M.C. julkaistiin
The Smiths -yhtyeen kokoelma-albumi Hatful of Hollow julkaistiin
W.A.S.P.-yhtyeen esikoisalbumi albumi W.A.S.P. julkaistiin
Kilpailuja

Eurovision laulukilpailu 1984
Kansainvälinen Mirjam Helin -laulukilpailu
Muumipeli

| Muumipeli |
| --- | --- |
Pelaajia:  2–6
Ikäsuositus:  4+
Pelin kesto:  n. 30 min
 BoardGameGeek 
Muumipeli (ruots. Muminspelet) on Tove Janssonin Muumi-maailmaan perustuva lautapeli. Muumipelin suunnitteli alun perin Lars Jansson 1950-luvun lopulla, ja Tove Jansson piirsi alkuperäisen pelilaudan. Koska alkuperäinen piirros katosi myöhemmin, Lars Jansson piirsi pelilaudan uudelleen 1970-luvun lopulla julkaistuun toiseen versioon. Kolmas versio ilmestyi 1980-luvun lopussa. Muumipelistä julkaistiin vuonna 1998 uusi versio.
Pelin tarkoitus on löytää Muumitalon hillokellarin avain, jonka Muumimamma on kadottanut. Pelin mukaan ”voittajan tulisi saada oikeudenmukaisuuden nimissä hillovoileipä”.
Aiheesta muualla

Martinexin kuvaus Muumipelistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Muumipelin kuvaus Boardgamegeekissä (englanniksi)
Muumit
| --- | --- |
Hahmot:   Muumipeikko  Muumimamma  Muumipappa  Nuuskamuikkunen  Pikku Myy  Nipsu  Niiskuneiti  Niisku  Haisuli  Hattivatit  Mörkö  Hemuli  Vilijonkka  Mymmeli  Noita  Aliisa  Tuu-tikki  Surku  Poliisimestari  Tiuhti ja Viuhti  Piisamirotta  Hosuli  Juksu  Fredrikson 
Paikat:   Muumilaakso  Muumitalo 
Kirjat:   Muumit ja suuri tuhotulva  Muumipeikko ja pyrstötähti  Taikurin hattu  Muumipapan urotyöt  Vaarallinen juhannus  Taikatalvi  Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia  Muumipappa ja meri  Muumilaakson marraskuu 
Kuvakirjat:   Kuinkas sitten kävikään?  Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Vaarallinen matka  Outo vieras Muumitalossa 
Televisiosarjat:   Die Muminfamilie (1959) jaksot  Muumipeikko (1969) jaksot  Mūmin (1969) jaksot  Shin Mūmin (1972) jaksot  Mumindalen (1973) jaksot  Muumien maailma (1978) jaksot  Muumilaakson tarinoita (1990) hahmot  jaksot  Muumilaakso (2019) hahmot  jaksot 
Elokuvat:   Muumipeikko ja pyrstötähti (1992)  Muumi ja vaarallinen juhannus (2008)  Muumi ja punainen pyrstötähti (2010)  Muumit Rivieralla (2014)  Muumien taikatalvi (2017)  Muumipeikko ja pyrstötähti (2021)  Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut (2021) 
Lyhytelokuvat:   Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Kuinkas sitten kävikään? 
Sarjakuva:  Muumipeikko (sarjakuva)
Videopelit:   Muumit piilosilla  Muumit meren aalloilla  Suuri Muumijuhla  Muumit ja Taikurin hattu  Muumit ja Näkymätön lapsi  Moomin’s Tale  Muumit ja Taikatalvi  Muumit ja Taikalamppu  Muumipappa kalassa  Muumit ja Salaperäiset huudot  Muumit ja Suuri syysjuhla  Nuuskamuikkunen – Muumilaakson melodia 
Lautapelit:   Muumien hillojahti  Muumien purnukkajahti  Muumipeli 
Muuta:   Muumimaailma  Muumimuseo  muumimuki  Luettelo Muumimukeista
Munkkiniemen pensionaatti

| Munkkiniemen pensionaatti |
| --- | --- |
 Munkkiniemen pensionaatti
Osoite:  Hollantilaisentie 11
Sijainti:  Munkkiniemi, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′44″N, 24°52′26″E
Valmistumisvuosi:  1918
Suunnittelija:  Eliel Saarinen
Käyttäjä:  AALTO Ympäristökehitys Oy
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Munkkiniemen pensionaatti (nyk. Munkkiniemen koulutustalo) on vuonna 1918 valmistunut Eliel Saarisen suunnittelema jugendrakennus Helsingin Munkkiniemessä osoitteessa Hollantilaisentie 11. Saarinen on suunnitellut myös rakennuksen sisustuksen. Kyseessä on yksi viimeisistä Saarisen Suomessa toteutuneista hankkeista. Yhdessä saman kadun varrella olevien rivitalojen kanssa kyseessä oli ainoa konkreettinen toimeksianto, joka seurasi Saarisen 1915 valmistuneesta Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmasta.
Rakennus toimi pensionaattina vain vuoteen 1923 asti. Vuonna 1924 rakennuksessa aloitti toimintansa Kadettikoulu, joka siirtyi Santahaminaan vuonna 1940. Sen tilalle tuli Ilmavoimien esikunta, joka toimi talossa vuosina 1940–1973. Rakennuksessa toteutettiin seuraavaksi peruskunnostus, jonka jälkeen vuonna 1976 talo siirtyi Valtion koulutuskeskuksen käyttöön. Vuonna 2002 koulutuskeskus yhtiöitettiin HAUS kehittämiskeskus Oy:ksi. Rakennuksen päävuokralaiseksi tuli vuonna 2004 tullihallitus ja siellä aloitti Suomen tullin koulutuskeskus, sittemmin Tullikoulu. Tullin koulutuskeskuksen siirryttyä Pasilaan myös tiloissa toiminut HAUS kehittämiskeskus muutti keskustaan tammikuussa 2018 jättäen talon suurimmaksi osaksi tyhjilleen.
Helsingin kaupunginhallitus on vuonna 2019 hyväksynyt omalta osaltaan kaavaehdotuksen, jonka tarkoituksena on rakennuksen muuttaminen asuinkäyttöön. Rakennukseen tulisi 45 asuntoa. Koulutuskeskuksen ravintola Kadetin käytössä olleet ravintolatilat säilyisivät toimistokäytössä. Rakennuksen ulkonäkö ja sisätilat tulisivat muuttumaan jonkin verran. Talon tornisalonki tulisi asuinkäyttöön ja uusia parvekkeita rakennettaisiin. Rakennus on suojeltu.
Marraskuussa 2019 Senaatti-kiinteistöt myi rakennuksen AALTO Ympäristönkehitys Oy:lle, joka aloittaa rakennuksen saneerauksen asunnoiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Munkkiniemen pensionaatti Wikimedia Commonsissa
Munkkiniemen pensionaatti, Suomen Kuvalehti 22.02.1919, nro 8, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Johanna Luhtala, Markus Manninen, Kerttu Loukusa, Pyry Vihanninjoki: Rakennushistoriaselvitys - Munkkiniemen koulutustalo, Arkkitehtitoimisto Schulman, 2012, 123 sivua
Medialiitto

| Medialiitto |
| --- | --- |
Perustettu:  2002
Kotipaikka:  Helsinki
Toimitusjohtaja:  Jukka Holmberg
Puheenjohtaja:  Pia Kalsta
Aiheesta muualla
www.medialiitto.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Medialiiton toimisto on Helsingin Etelärannassa.
Medialiitto (aiemmin Viestinnän Keskusliitto) on media-alan ja graafisen teollisuuden yritysten edunvalvontajärjestö. Sen tärkeimmät toimialueet ovat elinkeinopoliittinen edunvalvonta ja työmarkkinaedunvalvonta. Lisäksi liitto edistää media-alan uutta kasvua. Medialiitto edustaa alan työnantajia työmarkkinoilla neuvottelemalla kuutta eri henkilöstöryhmää koskevat työehtosopimukset, joista muun muassa kirjatyöntekijöitä ja lehdistön toimituksellista henkilöstöä koskevat työehtosopimukset ovat yleissitovia. Elinkeinopolitiikassa liitto vaikuttaa alan lainsäädäntöön tuomalla jäsenten äänen kuuluviin jo lainvalmistelussa. Medialiitto on Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n jäsen.
Viestinnän Keskusliitto perustettiin vuonna 2002, ja 1.4.2006 se yhdistyi Suomen vanhimman työnantajaliiton Viestintätyönantajat VTA:n kanssa. Liitto vaihtoi nimensä Viestinnän Keskusliitosta Medialiitoksi 1.1.2017. Medialiiton jäsenjärjestöt ovat Aikakausmedia, Graafinen Teollisuus, RadioMedia, Suomen Kustannusyhdistys ja Uutismedian liitto. Yhdessä järjestöt edustavat 650:tä yritystä uutismedian, aikakausmedian, kirjojen ja oppimateriaalin kustantamisen sekä painamisen, radio- ja tv-toiminnan ja jakelun alueilla.[lähde? ]
Puheenjohtajat

2002–2007 Hannu Syrjänen, SanomaWSOY Oyj
2007–2011 Kai Telanne, Alma Media Oyj
2012–2015 Pekka Soini, Sanoma Media Finland Oy
2016–2023 Vesa-Pekka Kangaskorpi, Keskisuomalainen Oyj
2024– Pia Kalsta, Sanoma Media Finland Oy
Lähde
Toimitusjohtajat

2016– Jukka Holmberg
Jäsenet > Nykyiset

Aikakausmedia
Graafinen teollisuus
RadioMedia
Suomen Kustannusyhdistys
Uutismedian liitto
Lähde
Jäsenet > Entiset

Viestintätyönantajat VTA (lopetti toimintansa ja yhdistyi keskusliittoon 1.4.2006)
Aiheesta muualla

Medialiiton kotisivut
Toyota JZ -moottori

Toyota 2JZ-GTE moottori
Toyota JZ-moottorit ovat Japanilaisen Toyotan valmistamia bensiinikäyttöisiä 24-venttiilisiä I6-moottoreita. JZ-sarja korvasi M-sarjan moottorit. Iskutilavuudet ovat 2,5 ja 3,0 litraa ja koneissa käytetään DOHC venttiilikoneistoja.
1JZ

1JZ on 2,5l (2492 cc) versio moottorista ja oli tuotannossa vuosina 1990-2007. Sylinterin halkaisija oli 86 mm ja iskunpituus 71,5 mm.
1JZ > 1JZ-GE

(1990–1995) 1JZ-GE: teho 170 PS (125 kW; 168 hp) @6000 rpm ja vääntö 235 Nm @4800 rpm. 

(1995->) 1JZ-GE: teho 200 PS (147 kW; 197 hp) @6000 rpm ja vääntö 251 Nm @4000 rpm.
1JZ > 1JZ-GTE

Käyttökohteet:
Toyota Chaser/Cresta/Mark II Tourer V (JZX81, JZX90, JZX100, JZX110)
Toyota Soarer (JZZ30)
Toyota Supra MK III (JZA70)
Toyota Verossa
Toyota Crown (JZS170)
Toyota Mark II Blit
1JZ > 1JZ-FSE

Moottoria myytiin ainoastaan Japanin markkinoilla. Moottori on pitkälti sama kuin GE, mutta sen joka versiossa on VVT-i ym. parannuksia. Moottoria käytettiin hybridiautoissa eli sähkömoottorin parina.
2JZ

2JZ on 3,0l (2997 cc) versio moottorista ja on ollut tuotannossa vuodesta 1991. Sylinterin halkaisija on 86 mm ja iskunpituus 86 mm.
2JZ > 2JZ-GE

Käyttökohteet:
Toyota Altezza AS300/Lexus IS300
Toyota Aristo/Lexus GS300
Toyota Crown/Toyota Crown Majesta
Toyota Mark II
Toyota Chaser
Toyota Cresta
Toyota Progres
Toyota Soarer / Lexus SC 300
Toyota Supra
2JZ > 2JZ-GTE

Käyttökohteet:
Toyota Aristo 3.0V
Toyota Aristo V300
Toyota Supra RZ/Turbo
2JZ > 2JZ-FSE

Käyttökohteet:
Toyota Brevis
Toyota Progres
Toyota Crown (S170)
Toyota Crown Majesta (S170)
Käännös suomeksi
Muumit ja Taikatalvi

| Muumit ja Taikatalvi |
| --- | --- |

Julkaisija:  eWSOY, myöhemmin Nordic Softsales
Julkaistu:  2000
Pelimuoto:  yksin- ja kaksinpeli
Alusta:  Windows / Macintosh
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Muumit ja Taikatalvi on viides Muumi-tietokonepeli. Se ilmestyi vuonna 2000. Pelin juoni on samantapainen kuin Taikatalvi-kirjassa, mutta eroavaisuuksia on jonkin verran. Pikku Myy, Muumipeikko ja Muumipappa ovat ainoat hahmot, jotka puhuvat pelissä, mutta ainoastaan Muumipeikolla on Muumilaakson tarinoista tuttu ääni.
Pelissä tehtävänä on saada  Muumitalon talviunta nukkuvat asukkaat hereille viettämällä aikaa erilaisissa tehtävissä Pikku Myyn ja myöhemmin Muumipeikon kanssa. Erilaisia tehtäviä pelissä on seitsemän:
Taulupalapeli (kuvia aikaisemmin ilmestyneistä peleistä)
Pilkkiminen (peliä voi pelata myös kaksi pelaajaa, kun on saanut Muumipeikon hereille)
Mäenlasku (helppo tai vaikea)
Muistipeli lumihangessa
Lumilinnan rakentaminen
Tavaroiden löytäminen ennen toista
"Ei saa koskea lattiaan" -leikki.
Pelissä voi lisäksi myös soittaa jääpuikoilla luolassa, mikä ei ole varsinainen "tehtävä". Kaikkiin tehtäviin pääsee Muumilaakson yleiskuvasta, ja herätyskello soi aina silloin, kun on aika herättää joku nukkujista. Herääjien järjestys vaihtelee, lukuun ottamatta Muumipeikkoa, joka herää aina ensimmäisenä.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Outi Alanen  | … |  Pikku Myy   |
|  Rabbe Smedlund  | … |  Muumipeikko   |
|  Petteri Summanen  | … |  Muumipappa   |
Muumit
| --- | --- |
Hahmot:   Muumipeikko  Muumimamma  Muumipappa  Nuuskamuikkunen  Pikku Myy  Nipsu  Niiskuneiti  Niisku  Haisuli  Hattivatit  Mörkö  Hemuli  Vilijonkka  Mymmeli  Noita  Aliisa  Tuu-tikki  Surku  Poliisimestari  Tiuhti ja Viuhti  Piisamirotta  Hosuli  Juksu  Fredrikson 
Paikat:   Muumilaakso  Muumitalo 
Kirjat:   Muumit ja suuri tuhotulva  Muumipeikko ja pyrstötähti  Taikurin hattu  Muumipapan urotyöt  Vaarallinen juhannus  Taikatalvi  Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia  Muumipappa ja meri  Muumilaakson marraskuu 
Kuvakirjat:   Kuinkas sitten kävikään?  Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Vaarallinen matka  Outo vieras Muumitalossa 
Televisiosarjat:   Die Muminfamilie (1959) jaksot  Muumipeikko (1969) jaksot  Mūmin (1969) jaksot  Shin Mūmin (1972) jaksot  Mumindalen (1973) jaksot  Muumien maailma (1978) jaksot  Muumilaakson tarinoita (1990) hahmot  jaksot  Muumilaakso (2019) hahmot  jaksot 
Elokuvat:   Muumipeikko ja pyrstötähti (1992)  Muumi ja vaarallinen juhannus (2008)  Muumi ja punainen pyrstötähti (2010)  Muumit Rivieralla (2014)  Muumien taikatalvi (2017)  Muumipeikko ja pyrstötähti (2021)  Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut (2021) 
Lyhytelokuvat:   Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Kuinkas sitten kävikään? 
Sarjakuva:  Muumipeikko (sarjakuva)
Videopelit:   Muumit piilosilla  Muumit meren aalloilla  Suuri Muumijuhla  Muumit ja Taikurin hattu  Muumit ja Näkymätön lapsi  Moomin’s Tale  Muumit ja Taikatalvi  Muumit ja Taikalamppu  Muumipappa kalassa  Muumit ja Salaperäiset huudot  Muumit ja Suuri syysjuhla  Nuuskamuikkunen – Muumilaakson melodia 
Lautapelit:   Muumien hillojahti  Muumien purnukkajahti  Muumipeli 
Muuta:   Muumimaailma  Muumimuseo  muumimuki  Luettelo Muumimukeista
Mustasara

| Mustasara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Alasuku::  Carex
Laji::  atrata
Kaksiosainen nimi
 Carex atrata  L. 
Katso myös
   Mustasara Wikispeciesissä   Mustasara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustasara (Carex atrata) on monivuotinen, ruohovartinen, löyhästi mätästävä saralaji. Suomen uhanalaisuusluokituksessa laji on silmälläpidettävä.
Ulkonäkö

Mustasara kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty, paksu, jäykkä, yläosastaan kaareva, sileä ja täyteinen. Tyvitupet ovat punaruskeat tai viininpunaiset. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset ja lähes varren pituiset. Lehtilapa on 3–6 millimetriä leveä, litteä ja kellanvihreä. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on yleensä kukintoa pitempi, tukilehden tuppi on lyhyt ja vihreä. Kukinto on monitähkäinen, emi- ja hedekukat ovat yleensä eri tähkissä (valeyhtäläistähkäinen sara). Kukinto on 3–6-tähkäinen, tähkät ovat 10–25 mm pitkiä ja liereitä, lähekkäin, aluksi pystyjä, kypsinä nuokkuvia. Latvatähkä on kärjestä emikukkainen, tyvestä hedekukkainen, muut tähkät emikukkaisia. Latvatähkä on lähes perätön, emitähkät ovat perällisiä, alimpien perä tähkän pituinen. Hedekukka on kolmiheteinen, emikukka kolmiluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat puikeita ja lähes mustia, pullakon pituisia. Pullakot ovat 3–4 mm pitkiä, luumunmuotoisia, tylppiä, suonettomia, vaalean kellanvihreitä, kypsinä ruskeita, pullakon suuota on hyvin lyhyt. Hedelmä on pähkylä pullakon sisällä.
Mustasara risteytyy harvoin kerosaran (Carex norvegica) kanssa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Suomessa mustasaraa esiintyy harvinaisena Itä- ja Pohjois-Lapissa.
Se kasvaa tunturinrinteillä, puronvarsilla, niityillä, vyörysoraikoilla, usein polkujen varsilla. Metsävyöhykkeessä kallioseinämillä. Laji viihtyy runsaskalkkisella, soistuvalla alustalla.