stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Narkissos
Vaihtoehtoinen versio

Pausanias kertoo myös toisenlaisen version, jonka hän itse toteaa olevan vähemmän suosittu. Siinä Narkissoksella on kaksoissisar, joka oli tarkalleen hänen näköisensä – he käyttivät samanlaisia vaatteita, laittoivat hiukset samalla lailla ja metsästivät yhdessä. Narkissos rakastui sisareensa, mutta tämän kuollessa hän kaipasi tätä niin kovasti, että meni lähteelle katsomaan kuvajaistaan kuvitellen sen olevan hänen sisarensa. Pausanias jatkaa, että narsissit oli vanhemmassa tarinassa luotu jo aiemmin houkuttelemaan Demeterin tytär Persefone pois ystäviensä luota niin, että niitä poimiessaan Haades voisi siepata hänet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Narkissos Wikimedia Commonsissa
Obidoksiimi

| --- | --- |

Obidoksiimi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
1,1'-[oksibis(metyleeni)]bis{4-[(E)-(hydroksi-imino)metyyli]pyridinium}
Tunnisteet
CAS-numero: 114-90-9
ATC-koodi: V03AB13
PubChem CID: 5359290
Kemialliset tiedot
Kaava: C14H16N4O3 
Moolimassa: 288,302 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 220 °C (kloridi)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Obidoksiimi on oksiimi, jota käytetään organofosfaattien aiheuttaman kolinergisen oireyhtymän hoitoon atropiinin lisäaineeksi. Obidoksiimi aktivoi asetyylikoliinia hajottavaa asetyylikoliiniesteraasia, jonka lamaamiseen organofosfaattimyrkytys perustuu. Teho on parhaimmillaan, kun lääke annetaan nopeasti myrkytyksen jälkeen. Karbamaattirakenteisiin hyönteismyrkkyihin (butoksikarboksiimi, furatiokarbi ja metiokarbi) obidoksiimi on vasta-aiheinen. Suomessa obidoksiimi on erityisluvalla saatava valmiste.
Obidoksiimin CAS-numero on  7683-36-5, kemiallinen kaava C14H16N4O3+2 ja moolimassa 288,302 g/mol. Obidoksiimikloridin CAS-numero on 114-90-9, kemiallinen kaava C14H16Cl2N4O3 ja moolimassa 359,207 g/mol.
Aiheesta muualla

PubChem: Obidoxime (englanniksi)
PubChem: Obidoxime chloride (englanniksi)
ChemSpider: Obidoxime (4588647) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nate Schmidt

| Nate Schmidt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1991 (ikä 33) St. Cloud, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Florida Panthers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  88
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Washington Capitals (NHL) Hershey Bears (AHL)   Vegas Golden Knights (NHL)   Vancouver Canucks (NHL)   Winnipeg Jets (NHL)
Nate Schmidt (s. 16. heinäkuuta 1991 St. Cloud, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Florida Panthersissa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Ura

Schmidt teki vapaana agenttina sopimuksen Washington Capitalsin kanssa huhtikuussa 2013. Hän ehti pelata kauden 2012–2013 aikana vielä kahdeksan runkosarjaottelua Hershey Bearsissa.
Schmidt aloitti kauden 2013–2014 Bearsissa, mutta hänet kutsuttiin heti ensimmäisen pelin jälkeen Capitalsiin. Hän teki debyyttinsä 12. lokakuuta 2013 Colorado Avalanchea vastaan.
Ensimmäisen maalinsa Schmidt teki 7. joulukuuta 2013 Nashville Predatorsia vastaan. 15. joulukuuta hänet lähetettiin takaisin Bearsiin.
Vegas Golden Knights valitsi Schmidtin vuoden 2017 laajennusvaraustilaisuudessa. Syksyllä 2018 Schmidt sai 20 ottelun pelikiellon NHL:n dopingsääntöjen rikkomisesta.
Lokakuussa 2020 Golden Knights kauppasi Schmidtin Vancouver Canucksiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2021 Canucks kauppasi Schmidtin Winnipeg Jetsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Jetsin ostettua Schmidtin jäljellä olevan sopimuksen ulos, hän siirtyi vuoden mittaisella ja 800 000 dollarin arvoisella sopimuksella Florida Panthersiin.
Tilastot

Käännös suomeksi
Mozzarella

Mozzarella.
Mozzarella on italialainen juusto, jota voidaan valmistaa joko vesipuhvelin tai lehmän maidosta. Se on pasta filata eli kehrätty juustomassa -tyyppinen miedon makuinen puolipehmeä tuorejuusto. Nykyisen tyyppistä mozzarellaa on valmistettu Italiassa jo 1500-luvulta. Mozzarella di Bufala Campana -termi on nimisuojattu EU:ssa ja sitä saa valmistaa vain tietyillä alueilla Italiassa.
Ruoanvalmistuksessa

Mozzarella-juustoa käytetään muun muassa salaateissa, pizzassa ja lasagnessa, tai sitä tarjoillaan usein siivutettujen tomaattien ja basilikan kanssa tomaatti–mozzarella-salaattina (insalata caprese). Mozzarella sopii kuorruttamiseen ja se ruskistuu kypsennettäessa tasaisesti. [lähde? ]
Ruoanvalmistuksessa > Ravintoarvot

Mozzarella-juustossa on rasvaa noin 20 prosenttia ja valkuaista suunnilleen yhtä paljon. Energiaa on 100 grammassa 1 091 kJ (261 kcal). [lähde? ]
Mozzarellan eri tyypit

Mozzarellaa valmistetaan joko isona pallomozzarellana tai pienempinä juustopalleroina (bocconcini). Ne pakataan tavallisesti suolaveteen. Mozzarellaa on saatavilla myös valmiiksi siivutettuna ja raasteena.
Puhvelinmaidosta valmistettu Mozzarella di Bufala Campana on alkuperäisnimisuojattu tuote, jota valmistetaan Campanian alueella Etelä-Italiassa sekä pienissä osissa ympäröiviä alueita. Tärkeimpiä tuotantoalueita ovat Battipaglia Salernon maakunnassa ja Aversa Casertan maakunnassa. Perinteiseen tapaan valmistettu puhvelinmaitomozzarella säilyy huonosti, ja se tulisi syödä muutaman päivän sisällä valmistuksesta, mieluimmin jo samana päivänä. [lähde? ]
Takaisinvedot

Napolin seuduilla valmistettua mozzarellaa on jouduttu aika ajoin vetämään pois myynnistä liian korkeiden myrkkypitoisuuksien takia, sillä mafia on haudannut maaperään suuria määriä ympäri Eurooppaa tuotuja myrkkyjätteitä, muun muassa Saksasta tuotua ydinjätettä, esimerkiksi puhveleiden laidunalueille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mozzarella Wikimedia Commonsissa
Oineus

Oineus päällään viitta ja kädessään valtikka, attikalainen valkopohjalekyytti, noin 500 eaa.
Oineus (m.kreik. Οἰνεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kalydonin kuningas ja Porthaonin poika. Hänellä oli ensimmäisen vaimonsa Althaian kanssa lapset Deianeira, Meleagros sekä meleagridit, Meleagrosin sisaret, joista nimetään Melanippe. Toisen vaimonsa Periboian kanssa hänellä oli poika nimeltä Tydeus, joka myöhemmin karkotettiin Aitoliasta ja esiintyy Argokseen liittyvissä myyteissä.
Oineus toi viininvalmistuksen, jonka hän oppi Dionysokselta, Aitoliaan. Hän uhrasi joka vuosi jumalille, mutta eräänä vuonna hän unohti tehdä tämän Artemiin kunniaksi, jolloin tämä lähetti Kalydonin metsäkarjun tuhoamaan hänen valtakuntaansa. Päästäkseen eroon vitsauksestaan Oineus lähetti poikansa Meleagrosin keräämään kasaan Kreikan sankarit ja tappamaan karjun.
Hänet syrjäyttivät välillä vallasta Agrioksen pojat, mutta Diomedes nosti hänet takaisin Kalydonin kuninkaaksi ja myös hautasi kuninkaan Argokseen tämän kuoltua.
Oingt

Trayne-Cul-katu Oingtin kylässä
Oingt [wɛ̃] on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 523 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Oingtin pinta-ala on neljä neliökilometriä.
Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Nikolai Sidelnikov

Nikolai Nikolajevitš Sidelnikov (ven. Никола́й Никола́евич Сиде́льников; 5. kesäkuuta 1930 Tver – 20. kesäkuuta 1992 Moskova) oli venäläinen säveltäjä.
Sidelnikov syntyi muusikkoperheeseen. Hänen isänsä oli kapellimestari Nikolai Mihailovitš Sidelnikov. Sidelnikov pääsi Moskovan konservatorioon vuonna 1950. Häntä opettivat Vissarion Šebalin, Jevgeni Messner, Anatoli Aleksandrov ja Juri Šaporin. Sidelnikov itse työskenteli Moskovan konservatoriossa ensin Aram Hatšaturjanin avustajana, myöhemmin opettajana ja sitten professorina. Sidelnikovin teoksia esitettiin muun muassa Pariisissa ja New Yorkissa. Hänen teoksensa eivät kuitenkaan usein saaneet aikalaisiltaan ymmärrystä. Hänen tyylinsä oli omintakeinen, ja hän omaksui muun muassa jazz- ja rockvaikutteita.
Sidelnikov sävelsi muun muassa oopperoita, lauluja ja ohjelmallisia sinfonioita. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös elokuvamusiikkia. Sidelnikov sai Venäjän kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1992.
Nikolai Saarnio

Hallitusneuvos Niilo Saarnio (oik.) onnittelemassa Helsingin kauppakamaria sen 50-vuotispäivänä vuonna 1967.
Nikolai (Niilo) Saarnio (vuoteen 1911 Lundén; 11. toukokuuta 1901 Turku – 26. lokakuuta 1985) oli suomalainen virkamies.
Saarnio kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1921, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1926 ja sai varatuomarin arvon 1929. Hän työskenteli hallitussihteerinä sisäasianministeriössä 1936–1945 ja oli lyhyen aikaa Valtiollisen poliisin päällikkönä 1944–1945.  Vuosina 1945–1951 Saarnio oli valtiovarainministeriön osastopäällikkönä ja 1951–1968 Tullihallituksen pääjohtajana.
Saarnio oli myös tullitariffilautakunnan jäsen 1954–1957 ja puheenjohtaja vuodesta 1958 sekä ulkomaankaupan neuvottelukunnan jäsen vuodesta 1960. Hän kuului Uuden Suomen hallintoneuvostoon.
Nikolai Severtsov

Nikolai Severtsov
Nikolai Aleksejevitš Severtsov (ven. Никола́й Алексе́евич Се́верцов; 5. marraskuuta (J: 24. lokakuuta) 1827 Voronežin alue − 7. helmikuuta (J: 26. tammikuuta) 1885 Don) oli venäläinen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä.
Severtsov opiskeli luonnontieteitä Moskovan yliopistossa. Hän teki tutkimusmatkat Tienšaniin ja Issyk Kulille 1865–1868, Amudarjalle 1874 ja Pamirvuoristoon 1877–1878. Syrdarjalla rosvot sieppasivat hänet ja vapauttivat vasta kuukauden päästä.
Severtsov ja Mihail Menzbier julkaisivat teoksen Turkestanin eläimistöstä 1873, jossa he kuvailivat joukon uusia eläinlajeja, linnuista ainakin minervanpöllön alalajin Athene noctua orientalis ja rakkavuoripeipon alalajin Leucosticte brandti pamirensis. Hänen kunniakseen on nimetty kiinanpyy Tetrastes sewerzowi  ja argaalin  alalaji  Ovis ammon severtzovi.
Severtsov hukkui Doniin pudottuaan avantoon.
Novokomponovana narodna muzika

Novokomponovana narodna muzika on eräs itäeurooppalaisen musiikin tyylilaji. Se kehittyi 1900-luvulla. Siinä on vaikutteita alueen jo olemassa olleista musiikin tyylilajeista, kuten sevdalinkasta.
Ylä-Palojärvi

| Ylä-Palojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°12′32″N, 26°27′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Ala-Palojärveen 
Järvinumero:  14.947.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,8 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  310 m  
Rantaviiva:  2,721 km  
Pinta-ala:  11,901 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYlä-Palojärvi 
Ylä-Palojärvi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Ansalahden lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 310 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11,9 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Vääräjärven–Kelesjärven valuma-alueeseen (14.947) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,8 metriä mpy.
Wim Wenders

| Wim Wenders |
| --- | --- |
 Wim Wenders vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ernst Wilhelm Wenders
Syntynyt: 14. elokuuta 1945 (ikä 79) Düsseldorf, Saksa
Ammatti:  elokuvaohjaaja, dokumentaristi
Ohjaaja
Aktiivisena:  1971–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Amerikkalainen ystävä,   Paris, Texas,   Berliinin taivaan alla,   Buena Vista Social Club,   Pina
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Ernst Wilhelm ”Wim” Wenders (s. 14. elokuuta 1945 Düsseldorf) on saksalainen elokuvaohjaaja, joka on ohjannut sekä näytelmä- että dokumenttielokuvia. Hänen ensimmäinen arvostelumenestyksensä oli road movie Alice in den Städten, mutta kansainvälisesti hän löi läpi vuoden 1977 elokuvalla Amerikkalainen ystävä. Wendersin menestynein elokuva on Paris, Texas, josta Wenders voitti Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun. Cannesin parhaan ohjaajan palkinnon hän sai puolestaan elokuvasta Berliinin taivaan alla. Hänen musiikkidokumenttinsa Buena Vista Social Club ja Pina Bauschin urasta kertonut Pina ovat olleet ehdolla parhaan dokumentin Oscar-palkintoon.
Nuoruus ja opiskelu

Wim Werners syntyi Düsseldorfissa vuonna 1945. Hänen isänsä oli katolilaisen sairaalan lääkäri. Hänen virallinen nimensä on Ernst Wilhelm, sillä Wim-nimi hylättiin epäsaksalaisena.
Ennen elokuvauraansa Wenders opiskeli useita eri aloja. Hän jätti lääketieteellisen kahden lukukauden jälkeen, opiskeli sen jälkeen Freibergissä filosofiaa ja tämän jälkeen sosiologiaa Düsseldorfissa, kunnes hän keskeytti kokonaan yliopisto-opintonsa. Wenders oli tässä vaiheessa kiinnostuneempi vesivärimaalauksesta kuin akateemisesta urasta. Düsseldorfissa Wenders tutustui kuitenkin itävaltalaiskirjailija Peter Handkeen, josta tuli myöhemmin hänen monivuotinen yhteistyökumppaninsa. Wenders pyrki jatkamaan opintojaan Pariisissa, mutta tällä kertaa taidekouluissa. Hän haki École des Beaux-Artsiin ja Institut des hautes études cinématographiquesiin mutta ei päässyt kumpaankaan. Tämän jälkeen hän aloitti oppisopimuskoulutuksen kaivertaja Johnny Friedlanderin alaisuudessa.
Pariisissa Wenders tutki elokuvaa itsenäisesti ja kävi usein Cinémathèque françaisessa katsomassa maailman merkittävimpiä elokuvia. Oman arvionsa mukaan hän katsoi Pariisin-aikanaan yli tuhat elokuvaa. Hän palasi Saksaan 1967, kun hänet hyväksyttiin Münchenin televisio- ja elokuvakorkeakouluun. Ennen kirjautumistaan kouluun Wenders suoritti kolme kuukautta kestäneen harjoittelujakson United Artistsin Saksan-toimistossa. Tuona aikana hän vakuuttui siitä, että kaupallinen elokuva ei ollut häntä varten. Opiskeluaikanaan Wenders ohjasi joitakin lyhytelokuvia, ja hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli koulun lopputyö, vuonna 1971 valmistunut Summer in the City.
Ura > Uran alusta kansainväliseen läpimurtoon

Wenders perusti 12 elokuvantekijän kanssa Filmverlag der Autorenin, jonka tarkoituksena oli levittää ja tuottaa uusia saksalaisia elokuvia. Samana vuonna valmistui elokuva Die Angst des Tormanns beim Elfmeter, joka perustui Handken romaaniin. Kaksi vuotta myöhemmin valmistui Wendersin uran ensimmäinen arvostelumenestys, road movie Alice in den Städten. Siinä elokuvan protagonisti, kuten monissa myöhemmissäkin Wendersin elokuvissa, oli eskapisti. Alice in den Städtenin jälkeen Wenders teki elokuvan Väärä liike. Se oli Handken kanssa yhteistyössä tehty modernisointi Johann Wolfgang von Goethen romaanista Wilhelm Meisters Lehrjahre. Ajan mittaan puolestaan oli Walker Evansin valokuvista inspiraationsa saanut road movie. Alice in den Städten, Väärä liike ja Ajan mittaan muodostavat niin sanotun road movie -trilogian.
Amerikkalainen ystävä (1977) oli Wendersin kansainvälinen läpilyöntielokuva. Jännityselokuvan pääosissa olivat Dennis Hopper ja Bruno Ganz. Se kiinnitti myös Francis Ford Coppolan huomion. Coppola oli hiljattain ollut perustamassa American Zoetrope -elokuvayhtiötä ja kutsui Wendersin Yhdysvaltoihin tekemään elokuvaa. Wendersin Yhdysvalloissa tekemä elokuva Hammett – tehtävä Chinatownissa sai ensi-iltansa vuonna 1982. Sen tuotanto venyi, kun pääosaan ei löydetty oikeaa näyttelijää ja elokuvan lopusta syntyi erimielisyyksiä. Coppola ei ollut tyytyväinen lopputulokseen ja kuvasi uudelleen monia elokuvan osia. Elokuva ei menestynyt, mutta Wenders käytti pitkittyneet Yhdysvaltain-vierailunsa uusien ystävien ja uuden materiaalin keräämiseen.
Ura > Palkitut Paris, Texas ja Berliinin taivaan alla

Hammettin tuotantotauolla Wenders teki elokuvan Der Stand der Dinge, joka kertoi ongelmia kohdanneesta elokuvatuotannosta. Wenders voitti elokuvasta Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan. Elokuva oli syntynyt sattumien kautta. Wenders oli vieraillut Raúl Ruizin elokuvatuotannossa Portugalissa. Ruizin kuvaukset ajautuivat vaikeuksiin, kun ryhmältä loppui elokuvafilmi. Wenders auttoi ryhmää ja pyysi kuvausten jälkeen Ruizilta lupaa käyttää täysin samaa portugalilaista elokuvaryhmää oman elokuvansa tekemiseen. Toinen Hammettin tuotannon aikana kehittyneistä elokuvista oli Paris, Texas. Se syntyi Wendersin ja Sam Shepardin yhteistyöstä. He olivat tavanneet Hammettin kuvausten aikana, ja Paris, Texas perustui heidän tekemään käsikirjoitukseen. Paris, Texas tehtiin kokonaan studiojärjestelmän ulkopuolella, ja sen kuvausryhmä koostui vain noin 20 henkilöstä. Siitä muodostui yksi Wendersin taiteellisesti ja taloudellisesti menestyneimmistä teoksista, ja elokuva palkittiin Cannesin elokuvajuhlien Kultaisella palmulla.
Paris, Texas oli Wendersin Yhdysvaltain-kauden viimeinen elokuva. Hänen seuraava elokuvansa Tokyo-ga tehtiin Japanissa. Dokumenttielokuvan aiheena oli japanilainen ohjaaja Yasujirō Ozu. Tämän jälkeen hän palasi Saksaan, missä ohjasi seuraavaksi elokuvan Berliinin taivaan alla (1987). Se oli allegorinen tarina enkeleistä ja ihmisistä jaetussa Berliinissä. Wenders sai elokuvasta Cannesin parhaan ohjaajan palkinnon. Elokuvan suosion ansiosta Wenders tuotti oman tieteisrunonsa elokuvaksi Maailman ääriin (1991), jota hän oli suunnittelut jo vuosikymmenen ajan. Ylipitkä elokuva ei aivan pystynyt täyttämään Wendersin odotuksia.
Monet Wendersin 1990-luvun elokuvista ei menestynyt aivan samanlaisesti kuin hänet aiemmat elokuvansa. In weiter Ferne, so nah! oli elokuvan Berliinin taivaan alla jatko-osa. Wendersiä kritisoitiin, koska hän oli käyttänyt elokuvassa saksalaista veteraaninäyttelijä Heinz Rühmannia, joka oli pysynyt maassa natsi-Saksan kaudella. Cameoroolin elokuvassa teki Mihail Gorbatšov, joka lupautui näyttäytymään elokuvassa Wendersin ohjattua Gorbatšovin sukulaiselle Toyotan mainoksen. Wendersin seuraava elokuva oli Portugalissa kuvattu road movie Lisbon Story (1994). Tämän jälkeen hänet palkattiin viimeistelemään Michelangelo Antonionin elokuvan Pilvien takana, joka perustui Antonionin päiväkirjoihin ja novelleihin. Wenders palasi seuraavaksi vanhaan kouluunsa Müncheniin ja teki mahdollisesti Lisbon Storyn sisällä olleen elokuvan inspiroimana koulun oppilaiden kanssa elokuvan Die Gebrüder Skladanowsky (1995).
Ura > Oscar-ehdokkaana olleet musiikki- ja tanssielokuvat

Los Angelesiin Wenders palasi vuonna 1997 kuvaamaan elokuvaa Väkivallan loppu. Wenders teki yhteistyötä monien aiempien kumppaniensa kanssa. Heihin kuului muun muassa muusikko Ry Cooder, jonka kautta hän tutustui havannalaiseen Buena Vista Social Club -klubiin. Hän teki sen jäsenistä samannimisen elokuvan, joka menestyi maailmanlaajuisesti ja avitti kuubalaisen son-musiikin uutta heräämistä. Elokuva oli ehdolla parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkintoon. Wendersin seuraavalla Los Angelesissa kuvatulla elokuvalla oli myös vanhat musiikkitaustat, sillä The Million Dollar Hotelin käsikirjoittaja oli Bono U2-yhtyeestä, jonka musiikkivideon coverkappaleesta ”Night and Day” Wenders oli aiemmin ohjannut. Vaikka The Million Dollar Hotel saikin Hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla, se sai ristiriitaisen vastaanoton sekä kriitikoilta että elokuvayleisöltä.
The Million Dollar Hotelin jälkeen Wenders teki dokumentin Viel passiert – Der BAP-Film ja osan televisiodokumentista The Blues (2003). Ensimmäinen dokumenteista oli kunnianosoitus saksalaiselle rockyhtyeelle BAP:lle. The Blues oli puolestaan lyhytdokumenttisarja, johon osia ohjasivat myös muun muassa Martin Scorsese, Clint Eastwood ja Mike Figgis.
Pitkien elokuvien pariin Wenders palasi elokuvassa Runsauden maa (2004), joka kritisoi yhdysvaltalaista mediaa. Seuraavana vuonna Cannesissa ensi-iltansa saanut road movie Don’t Come Knocking oli jälleen arvostelumenestys. Vuonna 2008 ensi-iltaan tullut Palermo Shooting oli puolestaan eksistentialistinen draama. Pina (2011) oli dokumenttielokuva tanssitaiteilija Pina Bauschista, jonka Wenders oli tuntenut henkilökohtaisest parin vuosikymmenen ajan. Sitä on sanottu ensimmäiseksi taide-elokuvaksi, joka on toteutettu 3D-tekniikalla. Bausch kuoli heinäkuussa 2009 kesken tuotannon, mutta Wenders ja Bauschin johtaman Tanztheater Wuppertalin jäsenet päättivät viedä silti elokuvan loppuun. Pina toi Wendersille toisen Oscar-ehdokkuuden parhaasta dokumentista. Hän jatkoi sen jälkeen 3D-elokuvan parissa, sillä vuonna 2013 hänen ilmoitettiin tekevän 3D-tekniikaa hyödyntävää draamaelokuvaa Every Thing Will Be Fine.
Yksityiselämä

Wim Wenders on ollut kuudesti naimisissa. Hänen nykyisen vaimonsa Donata Wendersin kanssa hän meni naimisiin 1993. Hänen ensimmäinen liittonsa oli Edda Köchlin kanssa, ja he olivat naimisissa 1968–1974. Wendersin toinen vaimo oli saksalainen näyttelijä Lisa Kreuzer, joka esiintyi muutamissa Wendersin elokuvissa ja jonka kanssa hän oli naimisissa 1974–1978. Heidän liittonsa päättyi, kun Wenders muutti Yhdysvaltoihin tekemään elokuvaa Hammett – tehtävä Chinatownissa. Yhdysvalloissa hän meni naimisiin laulaja Ronee Blakleyn kanssa, mutta heidän liittonsa kesti vain kolme vuotta. Wendersin neljäs liitto oli vielä lyhyempi; hän oli 1981–1982 naimisissa Isabelle Weingartenin kanssa. Vuonna 1993 hänellä oli lyhyt liitto ranskalaisen näyttelijän Solveig Dommartinin kanssa, joka näytteli Wendersin elokuvassa Berliinin taivaan alla.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wenders, Wim: [E]motion pictures. Kuvien logiikka.  (Suomentanut Kaisa Isto)  Helsinki:  Like Kustannus, 1989.  ISBN 951-8929-17-3.
Wim Wenders ja Carrie Fisher vuonna 1978.
Wim Wenders haastattelussa vuonna 2005.
Dennis Hopper, Giovanna Mezzogiorno, Wim Wenders ja Milla Jovovich elokuvan Palermo Shooting ensi-illassa Cannesissa.
Novokosinon metroasema

| Novokosino (Новокосино) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Kalininsko-Solntsevskaja
Sijainti:  55.7451°N, 37.8638°E
Paikkakunta:  Moskova/Reutov, Venäjä
Avattu:  30. elokuuta 2012
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Novokosino (ven. Новокосино) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2012.
Yyteri

| Yyteri |
| --- | --- |
 Yyterin hiekkarantaa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Meri-Pori
Kaupunginosa nro:  60
Väkiluku:  108 (Yyteri) + 608 (Yyterin yksinäistalo) (2013)
Postinumero(t):  28840
Yyteri (ruots. Ytterö ) on Porin 60. kaupunginosa . Se sijaitsee Meri-Porin alueella Yyterinniemen länsiosassa. Yyteri tunnetaan myös Yyterin hiekkarannasta, joka on yksi Suomen pisimpiä[lähde? ].
Kaupunginosa

Yyteri kuuluu Meri-Porin alueeseen ja sen viereisiä kaupunginosia ovat Kaanaa (61. kaupunginosa) ja Herrainpäivät (64). Kaanaan ja Yyterin välinen raja seuraa Kangastietä ja Herrainpäivillä on rajana Kesätielle ulottuva kapea metsäpalsta. Fatijärven ympäristössä on asuinalue, jonne tulee tie Levon kautta Kirrinsannalta. Toinen asuinalue sijaitsee Ruutujärven kaakkoispuolella Santalassa ja sinne tulee tie Kaanaan suunnalta. Yyterissä on runsaasti vapaa-ajan asuntoja, jotka sijaitsevat pääosin asuinalueiden välisellä alueella Fatijärvenmaalla. Yyterin kylpylähotelli ja muiden yrittäjien kiinteistöt sijaitsevat pääasiassa hiekkarannikon äärellä. Kaupunginosan koko ranta on avointa hiekkarantaa, jota on yli kaksi kilometriä ja joka on luonnonsuojelualuetta.
Hiekkarannat

Koko niemimaa Kyläsaaresta Mäntyluotoon koostuu hiekasta ja sorasta. Niemellä on hiekkarantaa avomeren suunnalla noin kuusi kilometriä ja lisää rantaa löytyy Preiviikinlahden puolella ja Herrainpäivillä . Avointa hiekka-aluetta on puolet noin 15 neliökilometrisestä hiekka-alueesta. Ranta tunnetaan laajasta dyynialueesta. Vanhin ja kaikkein korkein dyynivalli Keisarinpankki on heti sannoille tultaessa. Yyterissä voi harrastaa monenlaista liikuntaa, muun muassa golfia, ratsastusta, rantalentopalloa ja surffausta. Yyterissä on yli 30 kilometriä retkeilyreittejä, luontopolkuja ja yli kymmenen lintutornia. Yyterin hiekkarantojen omaleimaiseen luontoon voi tutustua esimerkiksi paikoitusalueelta alkavalla 1,8 kilometrin pituisella luontopolkulenkillä. Yyteriin rakennettiin 1970-luvulla Yyterin kylpylähotelli, joka on edelleen toiminnassa.
Yyterin mäntyjen hyvinvointia uhkaa tähtikudospistiäinen, jonka torjunnassa kokeillaan sukkulamatoja.