stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taikahuilu
Oopperan synty > Libreton synty

Vuonna 1790 teatterissa kantaesitettiin Schikanederin librettoon sävelletty Der Stein der Weisen; oder, die Zauberinsel (suom. Viisasten kivi; tai, Taikasaari), jonka säveltämiseen osallistuivat Schikanederin, Schackin ja Gerlin lisäksi teatterin uusi kapellimestari Johann Baptist Henneberg sekä Mozart. Alkaessaan kirjoittaa Taikahuilun librettoa Schikaneder hyödynsi Viisasten kiven materiaalia sekä Liebeskindin kirjoittamaa, Dschinnistanissa ilmestynyttä tarinaa Lulu oder die Zauberflöte (suom. Lulu eli Taikahuilu). Eräs selitys libreton juonen kääntymiseen päälaelleen toisessa näytöksessä on se, että Schikaneder oli saanut valmiiksi vain ensimmäisen näytöksen tekstin, kun kilpailevassa Leopoldstheaterissa tuli ensi-iltaan Wenzel Müllerin sävellys, Luluun pohjautuva Kaspar, der Fagottist, oder: Die Zauberzither. Koska Kaspar saavutti suuren menestyksen, ei Schikaneder uskaltanut heti tuottaa toista oopperaa, joka pohjautuisi yhtä suoraan Luluun.
Oopperan synty > Toisen näytöksen kuperkeikka ja Giesecken osuus

Karl Ludwig Giesecken osuus Taikahuilun libreton luomisessa on kiistelty. Giesecke oli Mozartin tapaan vapaamuurari. Sarastron esikuvana pidetään Wienin loošien presidenttiä Ignaz von Bornia, joka kuoli Taikahuilun syntyaikoihin. Hildesheimer (1983) esittää, että Sarastron hahmon lisäksi myös Pamina olisi Giesecken käsialaa. Lisäksi Hildesheimer pitää Gieseckeä, joka oli tunnettu naisvihaaja, päävastuullisena libreton naisvihamielisyyteen. Kerbielin (1909) mukaan Giesecke toi oopperan toiseen näytökseen aineksia vapaamuurarien salamenoista, mutta peitellyssä muodossa, sillä keisari Leopold II:n johdolla Itävallan hallinto oli alkanut suitsia vapaamuurareiden vaikutusvaltaa peläten muurariaatteiden levittävän vallankumouksellisia ajatuksia.
Toisessa näytöksessä paha velho Sarastro muuttuu hyveelliseksi tietäjäksi, ja sen sijaan että yrittäisi estää Taminon aikeet vapauttaa ryöstetty Pamina ja tuoda hänet takaisin äitinsä luo, Sarastro ottaa Taminon johtamaansa viisauden temppeliin ja vihkii tämän Isiksen mysteereihin. Kolme poikaa, jotka ensimmäisessä näytöksessä vaikuttavat olevan Yön kuningattaren palveluksessa, ovat toisessa näytöksessä edelleen hyvyyden puolella, vaikka heidän emäntänsä paljastuukin pahaksi. Nämä ja muut samankaltaiset epäloogisuudet ovat antaneet aihetta kritisoida juonta.lähde?
Oopperan synty > Sävellystyö

Mozart aloitti Taikahuilun säveltämisen keväällä 1791 ja sävelsi sitä kesällä 1791 samaan aikaan La clemenza di Titon ja Requiemin kanssa. Hänen vaimonsa Constanze oli Wienin lähellä Badenissa terveyskylpylässä Mozartin oppilaan Franz Xaver Süßmayrin kanssa, ja partituuria lähetettiin edestakaisin Wienin ja Badenin välillä Süßmayrin tehdessä partituurin puhtaaksikirjoitusta. Mozart sai Taikahuilun sävellystyön valmiiksi heinäkuussa lukuun ottamatta alkusoittoa ja toisen näytöksen aloittavaa pappien marssia, jotka valmistuivat 28. syyskuuta, vain kaksi päivää ennen ensiesitystä.lähde?
Oopperan synty > Oopperan vastaanotto

Taikahuilun ensi-ilta Freihaus-teatterissa 30. syyskuuta 1791 oli menestys, vaikka muutamia soraääniäkin kuultiin. Yksi wieniläisen musiikkielämän julkisista makutuomareista, kreivi Karl Zinzendorf, kirjoitti päiväkirjaansa: ”Musiikki ja lavastus ovat sieviä, muu uskomatonta farssia”. Suuri yleisö kuitenkin piti teoksesta, ja kuukauden sisällä ensi-illasta sitä oli esitetty jo 20 kertaa. Schikaneder toi Taikahuilun näyttämölle sadannen kerran jo vuoden 1792 marraskuussa, ja 6. toukokuuta 1801 mennessä teosta oli esitetty Wienissä 223 kertaa.lähde?
Johann Wolfgang von Goethe arvosti Taikahuilua suuresti ja tuotti sen näyttämölle lähes sata kertaa ollessaan Weimarissa teatterinjohtajana. Neljä vuotta Mozartin kuoleman jälkeen (1795) Goethe alkoi kirjoittaa Taikahuilun jatko-osaa, mutta työ ei edistynyt toisen näytöksen alkua pidemmälle. Myös Ludwig van Beethoven, G. W. F. Hegel ja Johann Gottfried von Herder kuuluivat Taikahuilun ihailijoihin.lähde? Taikahuilu on yksi kaikkien aikojen esitetyimmistä oopperoista ja kuuluu edelleen oopperatalojen vakio-ohjelmistoon.lähde?
Musiikki

Ääninäytteet
Alkusoitto. Äänitetty vuonna 2006 Bangkokissa, esittäjä Siam Philharmonic Orchestra.
Pappien marssi. Äänitetty vuonna 2006 Bangkokissa, esittäjä Siam Philharmonic Orchestra.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Taikahuilu on ensimmäinen suuri saksankielinen ooppera. Henry Baconin mukaan teos kuuluu singspielin perinteeseen, mutta on sellaisena poikkeuksellinen, kuten oopperana ylipäätään. Singspielin tapaan Taikahuilussa on lauletun tekstin lisäksi paljon puhuttua dialogia. Ilmestyessään teos tosin liitettiin wieniläisen taikaoopperan (Wiener Zauberoper) traditioon.lähde?
Vapaamuurariteemat toistuvat libreton lisäksi myös musiikissa. Teoksen alkusoitto alkaa kolmella koko orkesterin akordilla, ja vapaamuurareiden pyhänä pitämä luku kolme toistuu järjestelmällisesti läpi oopperan: kolme naista, kolme poikaa, kolme temppeliä, Yön kuningatar näyttäytyy kolme kertaa, Tamino soittaa huiluaan kolme kertaa. Lisäksi oopperassa käytetään runsaasti juhlallista Es-duuria ja vaikuttavia matalia puhaltimia. Es-duurin liittää vapaamuurareihin paitsi juhlallisuus, myös sen etumerkintä, jossa on kolme alennusmerkkiä.lähde?
Taikahuilun musiikki sisältää monenlaisia aineksia. Yön kuningattaren ja Sarastron roolit edustavat enemmänkin eräänlaisia periaatteitakenen mukaan? – Yön kuningatar pimeyttä, luonnon voimaa, feminiinisyyttä ja Sarastro valoa, järjen voimaa ja maskuliinisuutta – kuin todellisia eläviä henkilöitä. Tällaiset roolit ovat tyypillisiä opera serian piirissä. Papageno ja Papagena ovat opera buffan hahmoja, Taminon ja Paminan roolit puolestaan saksalaisen singspielin hahmoja. Tällaiset luokitukset eivät kuitenkaan ole ehdottomia, sillä esimerkiksi Sarastron rooliin sisältyy myös tragédie lyriquen ja opera buffan piirteitä.lähde?
Libretisti ja teatterinjohtaja Schikanederille sävelletyn Papagenon roolin ääniala on vain desimi eli oktaavi ja terssi, mutta rooliin kuuluu kolme pitkää säkeistöaariaa. Papagenon roolia, joka on partituuriin merkitty bassorooliksi, laulaa usein lyyrinen baritoni tai buffobasso. Yön kuningattaren molemmat aariat vaativat laulajaltaan taituruutta ja dramaattista koloratuuriääntä. Taminon rooliin sopii parhaiten lyyrinen tenori tai kevyt dramaattinen tenori (saks. Jugendlicher Heldentenor, nuorekas sankaritenori). Sarastron ääniala ulottuu matalammalle kuin mikään muu Mozartin bassorooli Ryöstö seraljista -oopperan Osminia lukuun ottamatta, ja se on malliesimerkki vakavasta ja matalasta basso profondo -roolistakenen mukaan?lähde?.
Musiikki > Orkesteri

Orkesterin kokoonpanoon kuuluu:
2 huilua / piccoloa
2 oboeta
2 klarinettia / basettitorvea
2 fagottia
2 käyrätorvea
2 trumpettia
patarummut
3 pasuunaa
kellopeli
jouset (1. ja 2. viulut, alttoviulut, sellot ja kontrabasso)
Lisäksi Papageno soittaa omaa huiluaan, joka on useimmiten panhuilu.
Musiikki > Kuuluisia aarioita

Nro 2 ”Der Vogerfänger bin ich ja” (Papageno)
Nro 3 ”Dies Bildniss ist bezaubernd schön” (Tamino)
Nro 12 ”O Isis und Osiris” (Sarastro)
Nro 14 ”Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen” (Yön kuningatar)
Nro 15 ”In diesen heil'gen Hallen” (Sarastro)
Nro 17 ”Ach, ich fühl's, es ist verschwunden” (Pamina)
Henkilöt

Sarastro – basso (kantaesityksessä Franz Xaver Gerl)
Tamino – tenori (Benedikt Schack)
Kaitsijapappi – basso (hra Winter)
ensimmäinen pappi – tenori (Urban Schikaneder)
toinen pappi – basso (Johann Michael Kistler)
kolmas pappi – puherooli (hra Moll)
Yön kuningatar – sopraano (Mozartin käly Josepha Hofer)
Pamina, hänen tyttärensä – sopraano (Anna Gottlieb)
ensimmäinen nainen – sopraano (nti Klöpfer)
toinen nainen – sopraano (nti Hofmann)
kolmas nainen – sopraano (Elisabth Schack)
Papageno – basso (Emanuel Schikaneder)
Papagena (partituurissa vanha nainen) – sopraano (Barbara Gerl)
Monostatos, mauri – tenori (Johann Joseph Nouseul)
ensimmäinen haarniskoitu mies – tenori (Johann Michael Kistler)
toinen haarniskoitu mies – basso (hra Moll)
ensimmäinen poika – sopraano (Anna Schikaneder)
toinen poika – sopraano (Anselm Handelgruber)
kolmas poika – sopraano (Franz Anton Maurer)
ensimmäinen orja – puherooli (Karl Ludwig Gieseke)
toinen orja – puherooli (Wilhelm Frasel)
kolmas orja – puherooli (hra Starke)
pappeja, orjia, Sarastron seuruetta – kuoro
Synopsis > Tapahtumapaikka ja -aika

Taikahuilun tapahtumat sijoittuvat myyttiselle, sadunomaiselle tasolle. Tapahtumapaikkoina ovat Yön kuningattaren hallitsema metsä ja Sarastron hallitsema Viisauden temppeli.
Synopsis > Ensimmäinen näytös

Prinssi Tamino pakenee valtavaa lohikäärmettä ja huutaa paetessaan apua. Lopulta hän eksyneenä uupuu ja menettää tajuntansa. Kolme salaperäistä ja kaunista naista pelastaa hänet tappamalla lohikäärmeen. Taminon tultua tajuihinsa hän kohtaa linnustaja Papagenon, joka väittää Taminolle kuristaneensa lohikäärmeen.
Kolme naista ilmestyy uudelleen ja rankaisee Papagenoa valehtelusta asettamalla lukon hänen suulleen. Taminolle kolme naista kertovat palvelevansa Yön kuningatarta, jonka valtakuntaan Tamino on eksynyt. Kuningattaren tytär Pamina on ryöstetty. Kolme naista antaa Taminolle Paminan kuvan ja Tamino rakastuu välittömästi kuvan esittämään naiseen.
Yön kuningatar ilmestyy ja kertoo että paha demoni Sarastro on ryöstänyt Paminan. Hän lupaa tyttärensä käden Taminolle jos tämä onnistuu vapauttamaan Paminan. Tamino suostuu ja Papageno määrätään hänen seurakseen. Tamino saa naisilta taikahuilun ja Papageno taikakellopelin, joilla nämä voivat puolustautua vaaroilta. Lukko otetaan pois Papagenon suulta ja kolmen pojan opastamana Tamino ja Papageno lähtevät matkaan.
Sarastron palatsissa orjien päällikkö Monostatos yrittää pakottaa Paminan rakastamaan itseään. Papageno eksyy Taminosta mutta törmää vahingossa Monostatokseen, ja molemmat kauhistuvat toistensa ulkomuotoa. Papageno pääsee pakenemaan Paminan kanssa. Papageno kertoo Paminalle että Tamino on tulossa pelastamaan hänet.
Samaan aikaan Tamino on saapunut Viisauden temppeliin ja saa kuulla että Sarastro hallitsee siellä, eikä siis voi olla paha. Hän kutsuu Paminaa taikahuilulla ja kuulee vastauksena Papagenon panhuilun soiton. Pamina ja Papageno rientävät Taminoa kohti mutta Monostatos orjineen saa heidät kiinni. Papageno lumoaa orjat taikakellopelinsä soitolla niin että he alkavat tanssia. Pako jatkuu, mutta samassa Sarastro palaa voittokulkueessa metsästysretkeltään. Hän ruoskituttaa Monostatoksen ja antaa pakoyrityksen anteeksi Paminalle. Papit johdattavat Taminon ja Papagenon temppeliin kokeita varten.
Synopsis > Toinen näytös

Sarastro kertoo Viisauden temppelissä Osirista ja Isistä palveleville papeille että jumalat ovat tarkoittaneet Paminan ja Taminon toisilleen ja sen takia hän on ryöstänyt Paminan äidiltään. Sitä ennen Taminon on läpäistävä monia vaikeita kokeita. Tamino suostuu kokeisiin, vaikka ne vaarantaisivat hänen henkensä. Papageno suostuu kokeisiin vastahakoisesti pappien luvattua hänelle vaimon, Papagenan.
Ensimmäinen koe on vaikeneminen. Kolme naista saapuu pelottelemaan kokelaita kuolemanvaarasta ja pappien valheista, mutta he eivät taivu edes naisten viettely-yritysten edessä.  Monostatos hiipii nukkuvan Paminan luokse ja valittaa itsekseen yksinäisyyttään. Monostatos piiloutuu kun Yön kuningatar saapuu Paminan luo ja vaatii häntä tappamaan Sarastron veitsellä ja viemään häneltä auringonkehrän, hänen mahtinsa symbolin. Kuningattaren lähdettyä Monostatos tulee esiin ja ottaa Paminalta veitsen vaatien tätä kuoleman uhalla rakastamaan häntä. Sarastro ajaa Monostatoksen pois ja Pamina anoo häneltä anteeksiantoa äidilleen. Papageno epäonnistuu vaikenemisen kokeessa, mutta Tamino pysyy hiljaa vaikka Pamina pyytää häntä puhumaan.
Pamina aikoo tappaa itsensä koska kuvittelee ettei Tamino rakasta häntä, mutta kolme poikaa johdattaa hänet Taminon luo ja yhdessä he läpäisevät tulen ja veden kokeet. Papagenokin hautoo itsemurhaa kuvitellessaan ettei voi lörpöttelynsä takia saada Papagenaa omakseen, mutta kolmen pojan neuvosta hän soittaa kellopeliään ja pojat tuovat Papagenan hänen luokseen.
Yön kuningatar seurueineen tunkeutuu Viisauden temppeliin Monostatoksen avulla, mutta auringon säteet kukistavat hyökkääjät.
Elokuva

Ingmar Bergman ohjasi 1975 suositun elokuvan Trollflöjten, joka ei ole pelkkä taltiointi oopperan esityksestä, vaan selvästi elokuvallisempi tarina. Elokuvassa oopperan alkuperäistä librettoa on huomattavasti muokattu ja nykyaikaistettu. Pamina on elokuvassa Yön kuningattaren ja Sarastron avioerolapsi.
Taikahuilu Suomessa

Taikahuilun Suomen ensiesitys tapahtui todennäköisesti 1840–1843 Philip Hornicken ja Joseph Reitmeyerin seurueen vieraillessa Helsingissä. Seurueen laajaan ohjelmistoon – yhteensä yli 20 oopperaa – kuului myös Taikahuilu. Ensimmäinen suomalaisin voimin toteutettu Taikahuilu oli Kaarlo Bergbomin Suomalaisen oopperan tuotanto tammikuussa 1877. Paminan osan lauloi Emmy Achté, tšekkiläissyntyinen Josef Navrátil oli Tamino, John Bergholm Sarastro, Naömi Ingman Yön kuningatar ja Papagenon roolin esitti Pesonen-niminen näyttelijä. Suomalainen ooppera esitti historiansa aikana 1873–1879 Taikahuilun 25 kertaa.
Seuraavan kerran Taikahuilu esitettiin suomalaisvoimin ilmeisesti vasta 1921, jolloin se sai ensi-iltansa Suomalaisessa Oopperassa.. Savonlinnan oopperajuhlat otti Taikahuilun ohjelmistoonsa 1973, ja teos on juhlien kaikkien aikojen eniten esitetty ooppera yli sadalla esityskerrallaan. Taikahuilua on esitetty sekä Kansallisoopperassa että Savonlinnan oopperajuhlilla aina suomeksi.lähde?
Kirjallisuutta

Mäkinen, Timo: Mozartin Taikahuilu. Ihminen niinkuin sinäkin.  (Oopperajuhlien esityksen taustaksi kirjoitettu oopperan libreton ja musiikin esittely sekä lyhyt historiikki oopperan vaiheista Savonlinnan juhlilla)  Savonlinna:  Savonlinnan oopperajuhlien kannatusyhdistys, 1978.  ISBN 951-99167-5-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Partituuri Indianan yliopiston musiikkikirjaston sivuilla.
The Magic Flute Project: nuotteja ja midi-karaoketiedostoja.
Libreton kansilehden kuvan analyysi. (englanniksi)
Luettelo Taikahuilun levytyksistä.
| n k Wolfgang Amadeus Mozartin oopperat |
| --- | --- | --- |
| Nuoruudenteokset |  Apollo et Hyacinthus  Bastien und Bastienne  La finta semplice  Mitridate, re di Ponto  Ascanio in Alba  Il sogno di Scipione  Lucio Silla  La finta giardiniera  Il re pastore  | W.A.Mozart |
| Kypsän kauden teokset |  Idomeneo  Ryöstö seraljista  Der Schauspieldirektor  Figaron häät  Don Giovanni  Così fan tutte  Taikahuilu  La clemenza di Tito  | W.A.Mozart |
| Postuumit teokset |  Zaide  L’oca del Cairo  Lo sposo deluso  La Betulia liberata (oratorio)  | W.A.Mozart |
Emanuel Schikaneder Papagenon roolissa.
Doris Stock, Wolfgang Amadeus, Mozart, 1789.
Papagenon ensimmäisen aarian alku. Suom. ”Mä linnustaja olen vain, iloinen ja huoletonna ain!”
Koloratuuri Yön kuningattaren toisesta aariasta.
Max Slevogt, Tamino ja Pamina, noin 1920.
Yön kuningatar ilmestyy. Karl Friedrich Schinkelin näyttämökuva vuodelta 1815.
Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer

| Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer |
| --- | --- |

劇場版 機動戦士ガンダム00 -A wakening of the Trailblazer-1   (Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer)
Genre: toiminta, science fiction 
Elokuva
Ohjaaja: Seiji Mizushima
Studio: Sunrise
Julkaisupäivämäärä: 18.10.2010
Kesto: 120 min 
Gekijōban Kidō senshi Gundam 00 – A Wakening of the Trailblazer (jap. 劇場版 機動戦士ガンダム00 -A wakening of the Trailblazer-) on 18. lokakuuta 2010 ensi-iltansa saanut japanilainen animaatioelokuva. Lisänimi ”A Wakening of the Trailblazer” tarkoittaa ”Edelläkävijän heräämistä”.
Gundam-frachisessa elokuva oli ensimmäinen muu kuin sarjojen jaksoista koottu kokoillan elokuva 19 vuoteen, sitten Kidō senshi Gundam F91:n.
Yleistä

Kidō senshi Gundam 00:n toisen kauden päättyessä vuonna 2010 ilmoitettiin myös tulevasta elokuvasta. Elokuvan traileripätkiä nähtiin myös Special Edition -elokuvien bonusmateriaalina, ja virallisella kotisivulla ilmoitettiin ilmestymisajaksi saman vuoden syyskuu. Tarinan tapahtuma-aikana olisi vuosi jaa. 2314, kaksi vuotta sarjan päättymisajankohdan jälkeen. Elokuva myös päättää 00-jatkumon tarinan.
Vuonna 2006 julkistettiin suunnitelmat Kidō senshi Gundam Seed -elokuvasta, mutta Gundam 00:n toisen kauden päättyessä nämä suunnitelmat olivat yhä jäissä. Niin Gundam 00 -elokuva sai lopulta ensi-iltansa ennen Gundam Seed -elokuvaa.
Elokuva on ensimmäinen Gundam-teos, jossa esiintyy avaruusolentoja, ja julkistuksen yhteydessä tämä seikka herättikin huomiota mm. mediassa. Haastatteluissa ohjaaja Seiji Mizushima myös ilmaisi olevansa tietoinen avaruusolentojen esiintymisen aiheuttamasta elokuvaan kohdistuvasta kritiikistä.
Elokuvaan vierailevaksi ääninäyttelijäksi kiinnitettiin näyttelijä Ryō Katsuji, mikä oli elokuvan ääniohjaaja Masafumi Mimalle läheisen näyttelijä Jun Ogurin suositus.
Elokuvan jakelusta Japanissa vastasi muidenkin Gundam-elokuvien tavoin Sōchiku. Elokuvan ensi-ilta järjestettiin Sōchikun keskusteatteri Marunouchi Piccadilly 2 keskipisteenä. Osa Tōhokun, Hokurikun, Chūgokun, Shikokun ja Kyūshūn elokuvateattereista myöhästyi avauksesta hieman ja aloitti näytökset vasta 30.10.2010, minkä vuoksi maan ensi-ilta jakautui käytännössä kahdelle päivälle. Aiemmista Gundam-elokuvista poiketen tällä kertaa tarjolla ei ollu ennakkolippuja pienemmille, esim. koululaisryhmille.
Seiji Mizushima oli jo tv-sarjaa luonnostellessa ehdottanut, että sarjassa taisteltaisiin ulkoavaruuden olioita vastaan, mutta kun tämä idea hylättiin, päädyttiin sotien hävittämistä varten taisteleviin Gundameihin. Kun tämä tavoite oli sarjassa saavutettu, elokuvan teemaksi otettiin kommunikaatio avaruudesta tulleiden vieraiden kanssa, joilla ei ole ilmeitä, kieltä tai muita yhteisiä keinoja kommunikointiin ihmiskunnan kanssa.
Elokuvan sloganeina olivat ”Viimeinen taistelu (välttämätön keskustelu) alkaa” ja ”Viimeinen taistelu (välttämätön keskustelu) alkaa. Sitten ihmiskunta herää.”
Koska elokuva ei saanut ensi-iltaansa koko Japanissa samaan aikaan ja sitä näytettiin vain 88 teatterissa, mikä on suhteellisen pieni määrä, sen kolmen ensimmäisen päivän lipputulot, 249 628 400 jeniä, ja se keräsi 181 633 katsojaa, mikä oikeutti kolmanteen sijaan ensi-ilta-ranking-listoilla. Pian katsojatyytyväisyyskyselyissä elokuva oli neljäntenä. Elokuvan kokonaistuotto oli 866 miljoonaa jeniä.
Hahmot

| --- | --- |
 Päähahmot Setsuna F. Seiei – Mamoru Miyano  Lockon Stratos – Shin’ichirō Miki  Allelujah Haptism – Hiroyuki Yoshino  Tieria Erde – Hiroshi Kamiya  Descartes Shaman – Ryō Katsuji Celestial Being Sumeraji Li Noriega – Yōko Honna  Lasse Aeon – Hiroki Tōchi  Ian Vashti – Hideyuki Umezu  Feldt Grace – Ayahi Takagaki  Mileina Vashti – Haruka Tomatsu  Linda Vashti – Risa Hayamizu  Soma Peries (Marie Parfacy), Haro – Arisa Ogasawara Maan liittovaltion rauhanturva-armeija Graham Aker – Yūichi Nakamura  Billy Katagiri – Yūji Ueda  Kati Mannequin – Minami Takayama  Patrick Colasour, kenraali Kim – Kenji Hamada  Andrei Smirnov – Tetsu Shiratori  innovadejen tekniikkavastaava – Ryōtarō Okiayu Maan liitovaltio Klaus Grad – Tokuyoshi Kawashima  Shirin Bakhtiar – Michiko Neya  Mina Carmine – Rie Kugimiya  presidentti – Toshiko Fujita  puolustusministeri – Takashi Taniguchi  viestintäpäällikkö – Ryōko Shiraishi  avustaja – Fuminori Komatsu  tekninen vastaava – Kōji Yusa  esikunnan puheenjohtaja – Masayuki Omoro  pääavustaja – Shinsuke Nagashima  apulaisministeri – Mitsuru Ogata :  Azadestanin kuningaskunta Marina Ismail – Ayumi Tsunematsu Siviilit Saji Crossroad – Miyu Irino  Louise Halevy – Chiwa Saitō Muut hahmot Aeolia Schenberg – Tsutomu Isobe  E. A. Ray – Tōru Furuya  Lichtendahl Tsery – Masataka Azuma  Christina Sierra – Arise Satō  Alejandro – Yasunori Matsumoto  Ikeda – Gō Shinomiya Roolinimeä ei mainittu Kiyotaka Furushima  Kōsuke Takaguchi  Yūki Hayashi  Takashi Hikida  Yuka Nishigaki  Tōru Nara  Kensuke Satō  Shion Hirota  Michiko Shimizu  Takanori Hoshino  Nobuya Mine  Kaname Minami
Elokuvassa esiintyvät sotakoneet

GNT-0000 00 Qan[T]
GN-010 Gundam Zabanya
GN-011 Gundam Harute
CB-002 Raphael Gundam
GN-008RE Seravee Gundam II
GN-0000RE + GNR-010 00 Raiser (hiukkasvarastointitankki)
GN-002RE Gundam Dynames Repair
CBNGN-003 Union Flag Celestia Being -malli (Flag kai)
CBS-742 Ptolemaios 2 kai
Kuljetusalus
GNX-609T GN-X III (liittovaltion värit)
GNX-803T GN-X IV / upseeri- GN-X IV
GNX-Y903VS Brave-perusprototyyppi
GNX-Y903VW Brave-upseeriprototyyppi
GNMA-Y0002V Gadelaza
GNZ-004/BW Gaga Cannon
MA-115HT Union Realdo -leijutankki kaksoispiipulla (liittovaltion värit)
VMS-15OP Union Realdo, avaruusmalli (liittovaltion värit)
SVMS-01OA Over Flag, avaruusmalli (liittovaltion värit)
AEU-05OP AEU Hellion, avaruusmalli (liittovaltion värit)
AEU-05OP AEU Enact, avaruusmalli (liittovaltion värit)
MSJ-06II-E Tieren, avaruusmalli (liittovaltion värit)
Baikal-luokan avaruusristeilijä
Volga-luokan avaruusristeilijä
Nile-luokan raskas sota-alus
Ural-luokan raskas kuljetusalus
Virginia-luokan erikoisprototyyppialus ”Artorius”
Virginia-luokan kuljetusalus, vahvistetulla aseistuksella
EDI-402 Laohu-luokan kuljetusalus, vahvistetulla aseistuksella
Siirtokuntaluokan ulkoavaruustukialus ”Celestial Being”
GNX-609T GN-X III (siirtokuntayhtiön värit)
MAJ-S08 Xiaoshou
Jupiterin-tutkimusalus ”Europa”
Ulkoavaruusalus ”Sumeragi”
GNW-100A Sakibure (avaruustutkimus- mobile suit)
Tuotantohenkilöstö

Projekti: Sunrise
Alkuperäisteos: Hajime Yatate, Yoshiyuki Tomino
Ohjaaja: Seiji Mizushima
Apulaisohjaajat: Kazuki Kakuta, Kenji Nagasaki, Takahiro Natori
Käsikirjoitus: Yōsuke Kuroda
Storyboard: Iwao Teraoka, Kazuki Kakuta, Kenji Nagasaki, Takahiro Natori, Seiji Mizushima
Kuvaus: Kazuki Kakuta, Kenji Nagasaki, Takahiro Natori, Shin’ya Watada
Tekninen ohjaus: Yōhei Miyahara
Hahmosuunnittelu: Yun Kōga, Michinori Chiba
Mecha-suunnittelu: Kanetake Ebikawa, Takayuki Yanase, Kenji Teraoka, Hitoshi Fukuchi, Naohiro Washio, Seiichi Nakatani, Kunio Ōkawara
Hahmovalvoja: Michinori Chiba
Hahmoanimaatio-ohjaajat: Michinori Chiba, Takao Maki, Ken’ichi Ōnuki, Hiromitsu Morishita, Tetsuya Matsukawa, Kayo Ikeda
Mecha-animaatio-ohjaajat: Seiichi Nakatani, Ken Ōtsuka, Masanori Sakai, Kunihiro Abe, Hiroshi Arisawa
Graafinen ohjaus: Eiji Wakamatsu
Värit: Akemi Tejima
Kuvausohjaus: Takeshi Kuzuyama
Leikkaus: Yukiko Nojiri
Musiikki: Kenji Kawai
Ääniohjaaja: Masafumi Mima
Äänitehosteet: Shizuo Kurahashi
Vastaavat tuottajat: Kazumi Kawashiro, Takao Miyakawa, Seiji Takeda
Tuottajat: Hiromi Iketani, Shin Sasaki, Yūko Kuwasono, Hiroo Maruyama
Tuotanto: Sunrise, Mainichi hōsō, Bandai visual
Jakelu: Sōchiku
Copyright: Sōtsū/Sunrise/MBS
Kappaleet

Ensimmäistä kertaa Gundam-elokuvassa käytettiin kahta tunnuslaulua.
Kirjallisuus

Kirjat ovat samannimisiä kuin elokuvakin.
Erikoisohjelmat

Ennen elokuvan ensi-iltaa lähetettiin televisiossa Kidō senshi Gundam 00: Special Edition I – Celestial Being -elokuva.
Elokuva oli leikattu televisioon sopivaksi, sen alussa näytettiin teatterielokuvan mainos, ja Special Editionin mainoskatkoilla nähtiin samat eyecatch-ruudut kuin tv-sarjassa.
| Lähetysalue | Asema | Päivämäärä | Kellonaika |
| --- | --- | --- | --- |
| Chūkyōn lähetysalue | Chūbu-Nippon hōsō | 4. syyskuuta 2010 | la 2.30–4.15 |
| Kantōn lähetysalue | TBS terebi | 15. syyskuuta 2010 | ke 1.55–3.40 |
| Kinkin lähetysalue | Mainichi hōsō | 18. syyskuuta 2010 | la 1.55–3.40 |