stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Louhekkaat
Elinkierto

Louhekkaiden elinkierto vaihtelee suuresti. Joillakin lajeilla on yli kaksi sukupolvea vuodessa, toisilla taas yhden sukupolven kehittyminen voi kestää kaksikin vuotta. Sukupolvien vuotuinen määrä voi vaihdella myös saman lajin sisällä riippuen ilmastosta: jos kasvukausi on pitkä, sukupolvi kehittyy saman vuoden sisällä, mutta jos se on lyhyt eivätkä toukat ehdi kehittyä ennen myöhäissyksyä, ne voivat talvehtia toukkina ja kehittyä valmiiksi seuraavana keväänä. Tällaista vaihtelua esiintyy lajeilla, joita tavataan useilla eri korkeuksilla tai leveysasteilla.
Toukka käy läpi viisi kehitysvaihetta. Viimeisen vaiheen lopulla se lopettaa syömisen ja alkaa rakentaa kotelosuojusta. Suojus on yleensä kupolimainen, väljä rakennelma, jonka materiaalina ovat karkeat hiekanjyvät ja pikkukivet tai kasviaines, esimerkiksi sammal. Toukka kiinnittää suojuksen silkillä vakaaseen alustaan, kuten kiveen tai kasvimateriaaliin. Suojuksen sisälle toukka kutoo vielä silkistä erillisen munanmuotoisen kotelokopan, joka on ohutseinäinen mutta erittäin sitkeä. Kotelo kehittyy liikkumattomana kotelokopan sisällä.
Kotelo on kidukseton, ja se muistuttaa hieman aikuista louhekasta. Toukan kutoma kotelokopan kalvo on puoliläpäisevä, mikä mahdollistaa kotelon hapensaannin. Kun toukka alkaa koteloitua, se erittää hemolymfastaan hypertonista nestettä, joka jää kotelokopan sisään ja värjää sen tummanruskeaksi. Kotelosuojus on väljä, joten vesi pääsee huuhtomaan kotelokoppaa. Hypertoninen neste aiheuttaa kotelokopan ja sitä huuhtovan veden välille osmoottisen gradientin eli eron, joka saa kotelokopan turpoamaan veden tihkuessa sinne ulkopuolelta. Diffuusion ansiosta happi siirtyy vedestä kotelokopan kalvon läpi kopan sisällä olevaan nesteeseen ja lopulta myös kotelon integumentin läpi eikä aktiivista hengitystä tarvita.
Kotelovaihe voi kestää muutamasta viikosta muutamaan kuukauteen; kehitys on hitaampaa viileämmässä lämpötilassa. Valmiiksi kehittynyt kotelo rikkoo kotelokoppansa ja -suojansa vahvoilla, sahalaitaisilla mandibeleillaan. Se poistuu vedestä uiden tai kiiveten, minkä jälkeen se vapautuu kotelonahastaan ja jatkaa matkaansa lentäen. Louhekas menettää kotelovaiheen mandibelinsa samalla kun se luo kotelonahkansa.
Aikuisten louhekkaiden lentokausi sijoittuu kevään ja syksyn välille; Suomessa se kestää kesäkuusta lokakuuhun. Täysikasvuiset louhekkaat elävät muutamia viikkoja, joiden aikana ne parittelevat ja munivat. Naaraat voivat munia kiville ja kosteaan puuainekseen veden lähelle tai vedenpinnan alle; jotkin naaraat siirtyvät itsekin veden alle munimaan. Munien kuoriutumisen on havaittu kestävän 4–6 viikkoa.
Fossiilit ja evoluutio

Venäjältä, Tanskasta ja Saksasta löytyneessä meripihkassa on säilynyt sukupuuttoon kuolleita louhekaslajeja. Taimyrin niemimaalta Siperiasta löydetty Rhyacophila antiquissima on suvun vanhin tunnettu laji; se on peräisin myöhäisliitukaudelta noin 85 miljoonan vuoden takaa. Lisäksi Baltian ja Bitterfeldin meripihkasta on löydetty kymmenen lajia, jotka on ajoitettu eoseenille.
Vaikka louhekkaiden lajimäärä on nykyään hyvin suuri, Baltian meripihkasta niitä on löydetty muihin vesiperhosiin verrattuna erittäin vähän. Tästä päätellen suvun suurin radiaatio tapahtui vasta eoseenin jälkeen. Asiasta kertovat myös ilmasto-olosuhteet: eoseenilla vallitsi subtrooppinen tai trooppinen ilmasto, mutta nykyiset louhekkaat ovat sopeutuneita lauhkeaan ilmastoon.
Luokittelu ja lajit

Louhekkaiden suku kuuluu koskisirvikkäiden heimoon (Rhyacophilidae), ja se on heimonsa suurin suku; siihen kuuluu yli 700 lajia. Se on myös yksi vesiperhosten suurimmista suvuista. Monella lajeista on hyvin rajoittunut levinneisyysalue, esimerkiksi yksi ainoa vuori.
Louhekkaiden lajien luokittelemiseen on aikojen saatossa käytetty erilaisia järjestelmiä. Döhler (1950) jakoi suvun alasukuihin toukkien morfologian perusteella. Jaolla ei ole kuitenkaan fylogeneettistä pohjaa, ja siksi nykyään suositaan Rossin (1956) ja Schmidin (1970) järjestelmiä, jotka perustuvat pääasiassa koiraiden genitaaleihin. Schmid jakoi suvun neljään päähaaraan, jotka jakautuvat edelleen seitsemään haaraan ja 77 lajiryhmään. Tätä luokittelua on kehitetty edelleen modernien fylogeneettisten menetelmien avulla.
Suomessa elää kolme louhekaslajia, ja niitä on vaikea erottaa toisistaan. Virtalouhekas (Rhyacophila nubila) on Suomen yleisin laji, mutta myös purolouhekas (Rhyacophila fasciata) on yleinen, ja molempia tavataan ympäri maata. Harvinaista pohjanlouhekasta (Rhyacophila obliterata) löydettiin alun perin Utsjoelta, mutta myöhemmin havaintoja on tehty myös muualta Pohjois-Suomesta. Lajit viihtyvät nopeasti virtaavissa vesissä, kuten koskissa.
Virtalouhekkaan toukka
Rhyacophila fusculan kotelokoppa ilman kotelosuojusta
Rhyacophila quadrata Baltian meripihkassa
M/S Ambal

| M/S Ambal |
| --- | --- |
 Runner on lähtenyt Travemündesta kohti Turkua. Kuva otettu M/S Finnmaidin kannelta.
Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Venäjä
IMO-numero:  8807416
MMSI-numero:  230971000
Tunnuskirjaimet:  UBVG7
Aiemmat nimet:  1990–2002: Railship III 2002–2004: Finnrunner 2004–2010 Runner
Omistaja:  Ugtrans Terminal CO LTD
Aiemmat omistajat:  1990–2003: Partenreederei m.s. "Railship III" 2003–2010 Finland RoRo K/S
Rakennustelakka:  Schichau Seebeckwerft GmbH Fischereihafen, Bremerhaven, Saksa
Rakennusnumero:  1069
Vesillelasku:  6. marraskuuta 1989
Luovutettu:  27. helmikuuta 1990
Tekniset tiedot
Pituus:  189,7 m
Leveys:  22 m
Syväys:  6,5 m
Bruttovetoisuus (GT):  20 729
Koneisto:  2 × Wärtsilä 9R46 diesel
Koneteho:  16 290 kW
Nopeus:  35 km/h
Nopeus:  18,9 kn
Hyttejä:  12
Lastikapasiteetti:  1 989 m
Lähteet:  
M/S Ambal (IMO 8807416) on venäläisen Ugtrans Terminal CO LTDn omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1990 Schichau Seebeckwerft GmbH Fischereihafenin telakalla Bremerhavenissa, Saksassa. Nykyään Ambal on rekisteröitynä Venäjän lipun alle.
Ambalin sisaralus on venäläinen M/S Baltijsk.
Tekniset tiedot

Pituutta Ambalilla on 189,7 metriä, leveyttä 22 metriä ja syväys on 6,5 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 20 729 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 6 378a. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 10 160 tonnia. Aluksen  lastikapasiteetti on 1 989 kaistametriä. Laivan huippunopeus on 18,9 solmua ja jääluokitus 1A Super.
Laivan pääkoneina on kaksi Wärtsilä 9R46 dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 16 290 kilowatin tehon.
Käyttöhistoria

Marraskuussa 1989 alus laskettiin vesille. 27. helmikuuta 1990 alus luovutettiin Partenreederein omistukseen, joka rekisteröi aluksen    Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lyypekki. Tuolloin alus oli nimeltään M/S Railship III. Saman vuoden maaliskuussa alus aloitti liikennöinnin Hangon ja Travemünden välillä. 1. kesäkuuta 1998 reitiksi vaihtui Turku–Travemünde.
Syyskuussa 2002 alus kastettiin Finnrunneriksi. 12. kesäkuuta 2003 alus törmäsi laituriin Travemündessa. Nykyisen omistajan, norjalaisen Finland RoRo K/S:än haltuun alus päätyi 19. marraskuuta 2003. Finland RoRo K/S osti tuolloin myös neljä muuta alusta: M/S Transfinlandian, M/S Astrean, M/S Transbaltican ja M/S Finnriderin. Uusi omistaja vuokrasi aluksen Finnlinesille. 25. maaliskuuta 2004 alus sai nimen Runner.
Maaliskuussa 2005 Runnerin ja sisaralus Riderin puolalaiset miehistön jäsenet menivät lakkoon norjalaisen työnantajan alettua maksamaan heille Puolan työehtosopimuksen mukaista palkkaa. Tämän seurauksena heidän ansionsa putosivat yli 60 prosentilla. Aluksen 17-henkinen miehistö muodostui 14 puolalaisesta sekä kolmesta saksalaisesta. Runnerin norjalainen päällystö ei lakkoillut. Lakon aikana miehistö asui ja söi aluksessa. Saksalainen tuomioistuin totesi miehistön mukaan lakon lailliseksi. Lakko päättyi, kun alus siirrettiin Suomen lipun alle ja sinne tuli suomalainen miehistö. Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ja Suomen Merimies-Unioni eivät vastustaneet lipunvaihtoa. Simo Zitting Suomen Merimies-Unionista kertoi olleensa yllättynyt, koska suomalaiset merimiehet saivat töitä.
Aiheesta muualla

Runnerista Finnlinesin sivuilla[vanhentunut linkki]
Fakta om Fartyg – M/S Railship III (ruotsiksi)
Maiduguri

| Maiduguri |
| --- | --- |
 Maiduguri
 Koordinaatit: 11°50′N, 13°9′E 
Valtio:  Nigeria
Osavaltio:  Borno
Väkiluku (2006):  1 200 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maiduguri on Nigerian liittovaltion Borno-osavaltion pääkaupunki. Se sijaitsee Ngadda-joen pohjoisrannalla Nigerian koillisosassa. Kaupunki, jota kutsutaan myös nimellä Yerwa-Maiduguri, koostuu kahdesta osasta, Yerwasta ja Maidugurista.
Siellä on kaksi toria, museo ja lentokenttä sekä yksi Nigerian parhaiten varustetuista yliopistoista ja sairaaloista Maidugurin yliopistossa.[lähde? ] Kaupungista johtaa rautatie Port Harcourtin satamaan. Kaupungissa on kuuluisa jalkapallojoukkue El-Kanemi Warriors.
Vuonna 1991 Maiduguri oli Nigerian seitsemänneksi suurin kaupunki. Siellä oli vajaat 620 000 asukasta. Vuonna 2006 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 1,2 miljoonaa, väestönkasvu on jatkunut sen jälkeen ja Boko Haramia paenneiden sisäisten pakolaisten myötä kaupungissa arveltiin vuoden 2015 alussa asuvan noin kolme miljoonaa henkeä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maidugurin yliopisto
Maia Tšiburdanidze

| Maia Tšiburdanidze |
| --- | --- |
 Maia Tšiburdanidze
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1961  Kutaisi 
Kansalaisuus:   georgialainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari (1984)
Naisten maailmanmestari:  1978–1991
Korkein Elo:  2550 (2000-luvun korkein Elo-luku lokakuussa 2000)
Maia Grigolis asuli Tšiburdanidze (georg. მაია გრიგოლის ასული ჩიბურდანიძე, s. 1961) on georgialainen shakin suurmestari ja naisten maailmanmestari vuosina 1978–1991. Tšiburdanidze aloitti shakinpeluun kahdeksanvuotiaana, voitti Neuvostoliiton naisten mestaruuden 1977 ja nousi maailman kärkipelaajaksi 1978. Vielä vuonna 1987 hän oli toinen kahdesta ainoasta naisesta, jotka kantoivat "miesten" (yleisen) suurmestarin arvoa. Haastattelussaan noilta ajoilta Tšiburdanidze ei ollut kovinkaan innostunut shakin jaosta miehiin ja naisiin, vaan ennusti aikaa, jolloin moinen jaottelu tulisi tarpeettomaksi. Mielenkiinnon kohteikseen hän kertoi kirjoittamisen, musiikin, uimisen ja baletin seuraamisen.
Vuoden 2009 lokakuussa Tšiburdanidze oli Elo-luvullaan 2506 yhä naisten listan 12. Hänen korkein Elo-lukunsa 2000-luvulla on ollut 2550, vuodelta 2000.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maia Tšiburdanidze Wikimedia Commonsissa
Maija Kovaļevska

Maija Kovaļevska (s. 21. syyskuuta 1979 Riika) on latvialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän valmistui Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiasta ja debytoi Don Giovannin esityksessä Donna Elviran roolissa Latvian kansallisoopperassa Riiassa vuonna 2003. Myöhemmin samana vuonna Kovaļevska esiintyi myös Siguldan kansainvälisillä oopperajuhlilla. Hän pääsi stipendin turvin Italiaan opiskelemaan Mirella Frenin johdolla. Vuonna 2004 hän voitti Latvian suuren musiikkipalkinnon.
Sopraanon kansainvälinen ura käynnistyi vuonna 2006 Donna Elviran roolin esityksellä Veronassa ja Reggio Emiliassa. Samana vuonna hän esiintyi myös Mimìn roolissa La bohèmessa Palau de les Arts Reina Sofiassa ja voitti ensimmäisen palkinnon Plácido Domingon perustamassa Operalia-kilpailussa. Joulukuussa 2006 Kovaļevska esiintyi ensi kertaa Metropolitan-oopperassa jälleen Mimìn roolissa. Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa San Franciscon oopperassa, Glyndebournen festivaalilla, Washingtonin kansallisoopperassa, Baijerin valtionoopperassa, Royal Opera Housessa, La Scalassa ja Wienin valtionoopperassa.
Aiemmin mainittujen roolien lisäksi Kovaļevskan ohjelmistoon on kuulunut osia esimerkiksi oopperoissa Figaron häät, Carmen, Turandot ja Jevgeni Onegin.
Maiana

Maiana
Satelliittikuva atollista
| --- | --- |
Sijainti:  Gilbertsaaret Kiribati
Korkein kohta:  3  m 
Pinta-ala:  15,9 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  1 982
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Maiana on Kiribatin Gilbertsaariin kuuluva atolli Tyynellämerellä. Se sijaitsee 28 kilometriä Tarawasta etelään.
Maianan pituus on 14 kilometriä ja leveys 9,5 kilometriä. Atollin länsiosia reunustaa riutta. Asutus on keskittynyt saaren itä- ja pohjoisosiin 15,9 neliökilometrin alueelle. Asukkaita oli 1 982 vuonna 2015.
Aiheesta muualla

http://www.janeresture.com/maiana/index.htm
Kiribatin saaret
Gilbertsaaret: Abaiang | Abemama | Aranuka | Arorae | Beru | Butaritari | Kuria | Maiana | Makin | Marakei | Nikunau | Nonouti | Onotoa | Tabiteuea | Tamana | Tarawa
Phoenixsaaret: Abariringa | Birnie | Enderbury | Manra | McKean | Nikumaroro | Orona | Rawaki
Linesaaret: Kiritimati | Tabuaeran | Teraina | Malden | Starbuck | Flint | Vostok | Caroline
Banaba
Maija Kristalinskaja

Maija Vladimirovna Kristalinskaja (ven. Ма́йя Влади́мировна Кристали́нская; 23./24. helmikuuta 1932 Moskova – 18./19. kesäkuuta 1985 Moskova) oli neuvostoliittolainen viihdemusiikin laulaja.
Kristalinskaja syntyi Moskovassa juutalaiseen perheeseen ja valmistui vuonna 1956 Moskovan ilmailuinstituutista. Hän ei saanut ammattimaista musiikkikoulutusta, mutta työskenteli kulttuurin parissa jo opiskeluaikanaan. Vuonna 1957 hänet palkittiin Moskovan Nuorisofestivaalissa osana Juri Saulskin jazzkokoonpanoa. Kristalinskajan alle vuoden kestänyt avioliitto kirjailija Arkadi Arkanovin kanssa päättyi eroon maaliskuussa 1958. Kristalinskaja tuli Neuvostoliitossa kuuluisaksi laulusta ”Dva berega”, joka kuului Jevgeni Taškovin elokuvaan Žažda. Laulun tekivät Andrei Ešpai ja Grigori Poženjan. Kristalinskajan ohjelmistoon kuului lauluja myös muiden muassa Aleksandra Pahmutovalta ja Nikolai Dobronravovilta.
Kristalinskajalla todettiin 29-vuotiaana Hodgkinin tauti (”lymfogranulomatoosi”). Hän jatkoi uraansa, jonka aikana hän teki yhteistyötä muiden muassa Eddie Rosnerin ja Oleg Lundstremin orkesterien kanssa. Kristalinskaja esiintyi muun muassa televisioidulla musiikkifestivaalilla Pesnja goda. Kun Sergei Lapin nousi vuonna 1970 valtiollisen radio- ja televisiokomitean johtoon, monet laulajat, kuten Kristalinskaja vajosivat Neuvostoliitossa epäsuosioon. Epäsuosiossa olivat varsinkin juutalaiset. Kristalinskaja sai Venäjän ansioituneen taiteilijan arvonimen 15. elokuuta 1974. Häntä ei enää kutsuttu televisioon eikä suuriin konsertteihin, mutta hän kiersi jatkossakin Venäjän alueita.
Kristalinskajan toinen avioliitto päättyi miehen kuolemaan vuonna 1984. Kristalinskajan oma terveys oli merkittävästi heikentynyt; hänen puhekykynsä ja koordinaationsa olivat heikentyneet, ja hän joutui sairaalahoitoon. Keväällä 1985 hänet kirjattiin ulos sairaalasta, mutta hän ei enää kyennyt puhumaan. Hän kuoli kesäkuussa 1985 ja tuli haudatuksi Donskoje-hautausmaalle Moskovaan.
Michael Franks

Michael Franks voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Michael Franks (s. 1944), yhdysvaltalainen jazzlaulaja ja -lauluntekijä
Michael ”Mike” Franks (s. 1963), yhdysvaltalainen juoksija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Michael Franks”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Love Hate

| Love Hate The-Dream |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 11. joulukuuta 2007 (katso julkaisuhistoria)
 Tuottaja(t): Carlos "LOS Da Maestro" McKinney & Christopher "Tricky" Stewart
 Tyylilaji: R&B, pop, hip hop
 Kesto: 53.09
 Levy-yhtiö: Radio Killa, Def Jam
The-Dreamin muut julkaisut
|   | Love Hate 2007 | Love vs. Money 2009 |
Singlet albumilta Love Hate
 ”Shawty Is a 10” Julkaistu: 10. heinäkuuta 2007  ”Falsetto” Julkaistu: 28. syyskuuta 2007  ”I Luv Your Girl” Julkaistu: 15. huhtikuuta 2008
Love Hate (koko nimeltään Love Me All Summer, Hate Me All Winter) on R&B-artisti The-Dreamin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 11. joulukuuta 2007. Albumin tuottivat Def Jam Recordings ja Radio Killa.
Taustatietoa

Albumia työstettiin kahdeksan päivää ja siihen laitettiin kyseiset 12 kappaletta. Jotkin kappaleet käsittelevät The-Dreamin yksityiselämää. Esim. kappale Nikki käsittelee Dreamin ex-vaimoa R&B -laulaja Niveaa ja hänen lähtöään avioeron jälkeen. The-Dream sanoi: "Albumin nimi Love Me All Summer, Hate Me All Winter tulee siitä, että sinua rakastetaan kun olet kuuma ja vihataan, kun olet kylmä. Tällä hetkellä olen kuuma ja minua rakastetaan, mutta olin joskus kylmä ja minusta ei pidetty".
Kappaleet

| # | Kappale | Vierailija(t) | Tuottaja(t) | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Shawty Is a 10" | Fabolous | L.O.S./McKinney, C./Nash, T. | 4:22 |
| 2 | "I Luv Your Girl" |  | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 4:27 |
| 3 | "Fast Car" |  | L.O.S./McKinney, C./Nash, T. | 4:50 |
| 4 | "Nikki" |  | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 4:05 |
| 5 | "She Needs My Love" |  | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 4:29 |
| 6 | "Falsetto" |  | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 4:31 |
| 7 | "Playin' in Her Hair" |  | L.O.S./McKinney, C./Nash, T. | 3:14 |
| 8 | "Purple Kisses" |  | L.O.S./McKinney, C./Nash, T. | 5:13 |
| 9 | "Ditch That..." |  | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 5:00 |
| 10 | "Luv Songs" |  | L.O.S./McKinney, C./Nash, T. | 4:42 |
| 11 | "Livin' a Lie" | Rihanna | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 4:16 |
| 12 | "Mama" |  | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 4:01 |
| 13 | "Shawty Is Da Shit! (remix)"(Circuit bonus track) | R. Kelly | Nash, T./Stewart, Chris "Tricky" | 4:42 |
Julkaisuhistoria

| Maa | Päiväys |
| --- | --- |
 Yhdysvallat: 11. joulukuuta 2007
 Britannia: 12. joulukuuta 2007
 Kanada: 12. joulukuuta 2007
 Saksa: 5. elokuuta 2008
 Italia: 5. elokuuta 2008
 Kreikka: 5. elokuuta 2008
 Jamaika: 4. lokakuuta 2007
 Haiti: 23. syyskuuta 2008
 Japani: 7. lokakuuta 2008
Listasijoitukset

| Lista (2008) | Sija |
| --- | --- |
U.S. Billboard 200: 30 
U.S. Billboard Top R&B/Hip-Hop Albums: 5
Maanantai EP

| Maanantai Apulanta |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 28. heinäkuuta 2000
 Tyylilaji: alternative rock
 Levy-yhtiö: Levy-yhtiö
Apulannan EP- muut singlet
| Torremolinos 2000 1999 | Maanantai 2000 | Pudota 2004 |
Maanantai on Apulannan Single/EP. Vaikka Maanantai oli virallinen singlekappale, video kuvattiin levyn kappaleesta "Amerika".
Kappaleet

Maanantai
Tuhka ja veri
Amerika
Käännä se pois (live)
Yhtyeen kokoonpano

Toni Wirtanen: laulu ja kitara
Simo "Sipe" Santapukki: rummut
Tuukka Temonen: bassokitara
Maidstone (Samae Koskisen albumi)

| Maidstone Samae Koskinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. elokuuta 2019
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tuottaja(t): Samae Koskinen, Riku Mattila, Jonas Olsson
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 30.12
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Samae Koskisen muut julkaisut
| Hillitön elämä 2017 | Maidstone 2019 | Viima vie 2022 |
Maidstone on Samae Koskisen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019. Samae juhlii teksteissään elämän yllätyksellisyyttä sekä monipuolisuutta. Albumin nimi pohjautuu siihen, että suurin osa kappaleista on kirjoitettu Englannin Kentissä vuonna 2017.
Albumin kappaleista ”Kukaan meistä ei oo täällä liian pitkään”, ”Mummu”, Ylen Saunapäivä-kampanjassa mukana ollut ”Tää on se hetki” ja ”Läpi routaisen maan” on julkaistu singleinä. Lisäksi albumi sisältää akustisen version Riku Mattilan tuottamasta singlestä ”Kaikki on perseestä (paitsi sä)”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Kasvissyöjän lapsi | Samae Koskinen | 2.49 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Mummu | Samae Koskinen | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Tää on se hetki | Samae Koskinen | 3.42 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Isä pidä kii | Samae Koskinen | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kaikki on perseestä (paitsi sä) | Samae Koskinen | 2.17 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Vie mut himaan | Samae Koskinen | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Mittumaari | Samae Koskinen | 3.14 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Läpi routaisen maan | Samae Koskinen | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kukaan meistä ei oo täällä liian pitkään | Samae Koskinen | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Nähdään taas | Samae Koskinen | 2.29 |  |  |  |  |  |  |
Michael Freedman

| Michael Freedman |
| --- | --- |
 Freedman vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1951 (ikä 73) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Princetonin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  William Browder
Instituutti:  Kalifornian yliopisto, San Diego Institute for Advanced Study Kalifornian yliopisto, Berkeley
Oppilaat:  Ian Agol
Tutkimusalue:  Matematiikka, topologia ja geometria
Tunnetut työt:  Poincarén otaksuma
Palkinnot:  Fieldsin mitali (1986) National Medal of Science (1987)
Michael Freedman (s. 21. huhtikuuta 1951) on yhdysvaltalainen matemaatikko, jolle myönnettiin Fieldsin mitali vuonna 1986 työstään Poincarén otaksuman parissa. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Princetonin yliopistosta vuonna 1973.
Freedman työskentelee nykyään Microsoftilla, jossa hänen tutkimusryhmänsä kehittää kvanttitietokonetta.
1936: Ahlfors • Douglas | 1950: Schwartz • Selberg | 1954: Kodaira • Serre | 1958: Roth • Thom | 1962: Hörmander • Milnor | 1966: Atiyah • Cohen • Grothendieck • Smale | 1970: Baker • Hironaka • Novikov • Thompson | 1974: Bombieri • Mumford | 1978: Deligne • Fefferman • Margulis • Quillen | 1982: Connes • Thurston • Yau | 1986: Donaldson • Faltings • Freedman | 1990: Drinfeld • Jones • Mori • Witten | 1994: Zelmanov • Lions • Bourgain • Yoccoz | 1998: Borcherds • Gowers • Kontsevitš • McMullen | 2002: Lafforgue • Vojevodski | 2006: Okounkov • Perelman • Tao • Werner | 2010: Lindenstrauss • Châu • Smirnov • Villani | 2014: Avila • Bhargava • Hairer •  Mirzakhani | 2018: Birkar • Figalli • Scholze • Venkatesh | 2022: Duminil-Copin • Huh • Maynard • Vjazovska
Monna

Monna on Rauman kaupunginosa noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta kaakon suunnassa. Monnassa sijaitsevat muun muassa Marttilanmäen vanhainkoti, Monnan hautausmaa ja Suomisen Lihaherkku Oy.
Monmouthin hiippakunta

| Monmouthin hiippakunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Wales, Iso-Britannia
Uskontokunta:  Walesin kirkko
Piispanistuin:  Newport
Tuomiokirkko:  Newportin tuomiokirkko
Piispa:  Richard Pain
Perustettu:  
 
 Monmouthin hiippakunta 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Monmouthin hiippakunta on Walesin kirkon hiippakunta Etelä-Walesissa. Huolimatta hiippakunnan nimestä sen piispanistuin ei sijaitse Monmouthissa vaan Newportissa. Vuonna 1921, kun hiippakunta perustettiin Llandaffin hiippakunnan itäosista oli epäselvää mihin piispanistuin sijoitettaisiin. Lopulta päätettiin tehdä pyhälle Woolosille (englantilainen muoto pyhimyksen nimestä Gwynllyw) omistettu kirkko muuttaa tuomiokirkoksi. Newportissa oli kuitenkin jo vuodesta 1916 sijainnut katolinen piispanistuin. Uusi hiippakunta sijaitsi pääosin Monmouthshiren alueella, mistä johtuen hiippakunta päätettiin nimetä Monmouthin hiippakunnaksi.
Luther-kirkko (Helsinki)

| Luther-kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Fredrikinkatu 42, Helsinki
Koordinaatit:  60°10′02.5″N, 24°55′57.2″E
Seurakunta:  Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys
Suunnittelija:  K. A. Wrede Hilding Ekelund Maria Ailio
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  yli 600
Tyylisuunta:  funktionalismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Luther-kirkko Helsingissä on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY) käyttöön rakennettu kirkko Fredrikinkatu 42:ssa. SLEY vuokraa kiinteistöä sen nykyiseltä omistajalta, Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varmalta. Tila tuli toukokuussa 2016 takaisin kirkkokäyttöön oltuaan parikymmentä vuotta yökerho- ja ravintolatilana.
Nykyisin kirkko on aktiivisessa käytössä, ja siellä järjestetään englannin- ja suomenkielisten messujen lisäksi toimintaa eri ikä- ja kohderyhmille sekä konsertteja. Kirkko on erityisesti nuorten, opiskelijoiden ja lapsiperheiden suosiossa. SLEY:n keskustoimisto muutti Luther-kirkon tiloihin toukokuussa 2019 Malminkatu 12:n viidennestä kerroksesta.