stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seppo Koskinen (työoikeuden professori)
Julkaisuja

Työtaistelu ja työsopimuksen purkaminen: Työnantajan oikeus purkaa työntekijän työsopimus työtaisteluun osallistumisen vuoksi.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1989.  ISBN 951-640-437-5.
Työtaistelut, yhteistoiminta ja työoikeus.  Turku:  Turun yliopisto, 1992.  ISBN 951-880-776-0.
Koskinen, Seppo; Ullakonoja, Vesa; Vento, Harri: Työrikos.  Rovaniemi:  Lapin yliopisto, 1998.  ISBN 951-634-603-0.
Työsopimuksen päättäminen: Oikeuskäytäntöön perustuva tutkimus työnantajan oikeudesta irtisanoa ja purkaa työsopimus.  Rovaniemi:  Lapin yliopiston oikeustieteiden tiedekunta, 1998.  ISBN 951-634-644-8.
Kilpeläinen, Maija; Koskinen, Seppo; Laakso, Elina: Päihteet: Tupakka, alkoholi ja huumeet palvelussuhteen ongelmina.  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-4832-6.
Uusi yhteistoimintalainsäädäntö: Perusteet ja keskeinen sisältö.  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-4980-4.
Koskinen, Seppo; Nieminen, Kimmo; Valkonen, Mika: Työhönotto ja työsopimuksen ehdot.  Helsinki:  WSOYpro, 2008.  ISBN 978-951-0-32621-3.
Alapuranen, Leena; Arola, Matti; Heino, Anna-Maija; Koskinen, Seppo; Lehtonen, Lasse; Luhtanen, Raimo; Ullakonoja, Vesa; Virta, Lauri: Työkyvytön.  Helsinki:  Edita, 2008.  ISBN 978-951-37-5108-1.
Dahlström, Tuomas; Koskinen, Seppo: Alisuoriutuminen työssä.  Helsinki:  Edita, 2018.  ISBN 978-951-37-7194-2.
Kairinen, Martti; Koskinen, Seppo; Nieminen, Kimmo; Ullakonoja, Vesa; Valkonen, Mika: Työoikeus.  (5. uudistettu painos (1. painos 2002))  Helsinki:  Alma Talent, 2018.  ISBN 978-952-14-3347-4.
Koskinen, Seppo; Valkonen, Mika: Yhdenvertainen kohtelu työsuhteessa.  Helsinki:  Alma Talent, 2018.  ISBN 978-952-14-3651-2.
Koskinen, Seppo; Nieminen, Kimmo; Valkonen, Mika: Työsuhteen päättäminen.  (4. uudistettu painos (1. painos 2003))  Helsinki:  Alma Talent, 2019.  ISBN 978-952-14-3736-6.
Koskinen, Seppo; Kulla, Heikki: Virkamiesoikeuden perusteet.  (8. uudistettu painos (1. painos 1995))  Helsinki:  Alma Talent, 2019.  ISBN 978-952-14-3682-6.
Koskinen, Seppo; Ullakonoja, Vesa: Oikeudet ja velvollisuudet työsuhteessa.  (5. uudistettu painos (1. painos 2005))  Helsinki:  Edita, 2020.  ISBN 978-951-37-7815-6.
Alapuranen, Leena; Koskinen, Seppo; Lehtonen, Lasse; Wiberg, Matti: Henkilötietojen käsittely työelämässä.  (3. uudistettu painos (1. painos 2005))  Helsinki:  Edita, 2020.  ISBN 978-951-37-7156-0.
Savannimehiläissyöjä

| Savannimehiläissyöjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Säihkylinnut Coraciiformes
Heimo::  Mehiläissyöjät Meropidae
Suku::  Mehiläissyöjät Merops
Laji::  variegatus
Kaksiosainen nimi
 Merops variegatus  (Vieillot, 1817) 
Katso myös
   Savannimehiläissyöjä Wikispeciesissä   Savannimehiläissyöjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Savannimehiläissyöjä (Merops variegatus) on mehiläissyöjien heimoon kuuluva säihkylintulaji.
Tuntomerkit

Savannimehiläissyöjällä on mehiläissyöjille tavanomaisia fyysisiä ominaisuuksia. Sillä on suhteellisen suuri pää, lyhyt kaula, kirkas höyhenpeite, pitkä ja terävä nokka ja musta silmäraita. Savannimehiläissyöjä painaa 20–26 g ja on 18–21 cm pitkä. Savannimehiläissyöjiä löytyy kosteilta, avoimilta elinympäristöiltä, kuten savannilta, viljelyalueilta ja metsänreunoilta. Äänet ovat lyhyitä. Hyvin samankaltainen kuin Pikkumehiläissyöjä, mutta erottuu hieman suuremman koon ja keltaisen kurkun ylä- ja takapuolen vaalean laikun perusteella.
Levinneisyys

Savannimehiläissyöjiä elää Etelä-Afrikassa ja Keski-Afrikassa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Savannimehiläissyöjä (Merops variegatus)
ITIS: Merops variegatus (englanniksi)
Sipulireititys

Sipulireititys on tekniikka, jolla voidaan siirtää tietoa verkossa ja salata sen alkuperä. Sen nimi kuvastaa viestin kerroksellista salausta: jokainen viestiä välittävä solmu poistaa yhden kerroksen suojauksesta ja täydentää viestin alkuperäisen pituiseksi.
Sipulireitityksen kehittivät David Goldschlag, Michael Reed ja Paul Syverson. Tunnetuin ohjelmisto, joka hyödyntää sipulireititystä, on BSD-lisenssin alaisuudessa julkaistu Tor.
Sipulirenkaat

Paneroituja sipulirenkaita.
Sipulirenkaat ovat sipulista valmistettu ja tyypillisesti paneroitu ja uppopaistettu ruokalaji. Niitä syödään usein hampurilaisaterioiden lisukkeina ja dipin kera. Paneroidut sipulirenkaat ovat kotoisin Yhdysvalloista.
Scherpenzeel

| Scherpenzeel |
| --- | --- |
 Huis Scherpenzeel.
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 52°04′N, 5°29′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Gelderland
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  J.J.H. Colijn-de Raat
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13.84 km²
 – Maa:  13.81 km²
 – Josta vettä:  0.33 km² 
Väkiluku (31.12.2008):  9 151
 – Väestötiheys:  663 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  3925
Suuntanumero(t):  033
 
 www.scherpenzeel.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scherpenzeel (alasaksaksi Schaarpezeel, Sjaarpezeel) on kunta Alankomaiden itäosassa, Gelderlandin provinssissa. Kunnassa oli 9 151 asukasta 31. joulukuuta 2008. Sen pinta-ala on 13,84 neliökilometriä, josta vettä on 0,03 km². Kunnan pormestari on J.J.H. Colijn-de Raat.
Scherpenzeelin naapurikunnat ovat Barneveld koillisessa, Renswoude idässä ja Woudenberg lännessä. Kaksi jälkimmäisenä mainittua kuuluvat Utrechtin maakuntaan.
Kunnassa sijaitseva Huis Scherpenzeel (eli ”Scherpenzeelin talo”) oli Scherpenzeelin kunnantalo vuoteen 2003. Talo on rakennettu 1300-luvulla.. Nykyisin talossa järjestetään muun muassa häitä.
Väkiluvun kehitys

Scherpenzeelin väkiluvun kehitys vuosina 1950–2009:
| Vuosi | Asukasluku | Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950 | 2 500 | 2000 | 9 090 |
| 1960 | 3 800 | 2006 | 9 044 |
| 1970 | 5 500 | 2007 | 8 926 |
| 1975 | 7 350 | 2008 | 9 035 |
| 1980 | 7 825 | 2009 | 9 144 |
| 1990 | 8 750 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scherpenzeel Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut (hollanniksi)
Kartta (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Kartta Scherpenzeelin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Siipijalkaiset

Siipijalkaiset voi tarkoittaa seuraavia eläinryhmiä:
Lepakot eli siipijalkaiset (Chiroptera), nisäkäslahko
Siipikiduskotilot eli siipijalkaiset (Pteropoda), kotilolahko
Siipijalkaiset (Gymnosomata), siipikiduskotiloiden alalahko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Siipijalkaiset”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sheep in the Big City

| Sheep in the Big City |
| --- | --- |

Tyyli:  Piirrossarja
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Mo Willems
Pääosissa:  Kevin Seal James Godwin Stephanie D'Abruzzo Mo Willems Ken Schatz
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Cartoon Network  Cartoon Network  Boomerang
Esitetty:  17. marraskuuta 2000 – 7. huhtikuuta 2002
Jaksoja:  26
Tuotanto
Tuottaja(t):  Kris Greengrove
Ohjaaja(t):  Mo Willems Tom Warburton Karen Villarreal Sue Perrotto Maurice Joyce
Käsikirjoittaja(t):  Mo Willems Joey Mazzarino David Wain Tom Warburton
Tuotantoyhtiö(t):  Curious Pictures Cartoon Network
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Young Artist (2001)
Aiheesta muualla
IMDb 
Sheep in the Big City on Mo Willemsin luoma ja Curious Picturesin tuottama yhdysvaltalainen piirrossarja. Sitä esitettiin Cartoon Networkilla vuosien 2000–2002 aikana, jossa seurattiin maatilalta karannutta lammasta, joka muuttaa kaupunkiin asumaan. Pian hänen perässään on salainen militari organisaatio, joka yrittää kenraali Specificin johdolla napata lampaan käyttääkseen sitä laser-aseensa.
Päähahmo

Lammas
kenraali Specific
Private Public
Kertoja
leidi Richington
Swanky
maanviljelijä John
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Seal  | … |  Lammas, kenraali Specific   |
|  James Godwin  | … |  Private Public, maanviljelijä John   |
|  Stephanie D'Abruzzo  | … |  leidi Richington, Swanky   |
|  Mo Willems  | … |  Angry Scientist   |
|  Ken Schatz  | … |  kertoja   |
Aiheesta muualla

Sheep in the Big City BCDb.comissa (englanniksi)
Siipikarjaliitto

Siipikarjaliitto, aiemmin (Suomen) Siipikarjanhoitajain Liitto, on vuonna 1918 Hämeenlinnassa perustettu siipikarja-alan järjestö, joka toimii siipikarjatalouden kehittämistyössä ja alan järjestöjen yhdyssiteenä. Sen tehtävänä on neuvonta, alan opetus- ja koetoiminnan johtaminen sekä jalostustoiminnan valvonta. 1926 perustettiin Siipikarjanhoitokoulu, joka toimi vuoteen 1989, ja 1919 Siipikarja-lehti. Jäsenmäärä vuonna 1980 oli 3130.
Liiton toimisto siirtyi Hämeenlinnasta Jokioisiin vuonna 1990. Nykyisin toimisto sijaitsee Loimaalla, jonne se siirtyi Jokioisilta vuonna 2020.
Simon Terodde

Simon Terodde
Simon Terodde (s. 2. maaliskuuta 1988 Bocholt, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Schalke 04:ää.
Terodde on pelannut Bundesliigassa kauden 2019–2020 loppuun mennessä 58 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia Stuttgartin ja Kölnin joukkueissa. Hän on pelannut 2. Bundesliigassa 220 ottelua ja tehnyt niissä 118 maalia Duisburgin, Union Berlinin, Bochumin, Stuttgartin ja Kölnin joukkueissa. Hän voitti 2. Bundesliigan maalikuninkuuden kausina 2015–2016 (25 maalia Bochumille), 2016–2017 (25 maalia Stuttgartille) ja 2018–2019 (29 maalia Kölnille). Hän on edustanut lainasopimuksella myös tuolloin kolmannella sarjatasolla pelannutta Fortuna Düsseldorfia. Saksan cupissa hän on pelannut 21 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia, joista neljä elokuussa 2018 Dynamo Berliniä vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simon Terodde Wikimedia Commonsissa
FC Schalke 04 – Bundesliiga
1 Fährmann |
2 Ouwejan |
3 Greiml |
4 Yoshida |
5 van den Berg |
6 Krauß |
7 Larsson |
8 Latza |
9 Terodde |
10 Zalazar |
11 Bülter |
13 Schwolow |
14 Lee |
17 Flick |
20 Mollet |
22 Cissé |
23 Aydın |
24 Drexler |
27 Brunner |
28 Heekeren |
29 Mohr |
30 Král |
34 Langer |
35 Kamiński |
40 Polter |
41 Matriciani |
42 Çalhanoğlu |
51 Harit |
Valmentaja: Kramer
Siipikiduskotilot

| Siipikiduskotilot |
| --- | --- |
 Pohjansiipijalkainen (Clione limacina)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Heterobranchia
Osaluokka::  Euthyneura
Kladi::  Tectipleura
Lahko::  Siipikiduskotilot Pteropoda  Cuvier, 1804
Alalahkot
 Euthecosomata  Siipijalkaiset Gymnosomata  Pseudothecosomata 
Katso myös
   Siipikiduskotilot Wikispeciesissä   Siipikiduskotilot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siipikiduskotilot eli siipijalkaiset eli eväjalkaiset (Pteropoda) on merten pintavesissä elävien kotiloiden lahko. Useimmista muista nilviäisistä poiketen siipikiduskotilot ovat planktoneliöitä koko elämänsä. Ne käyttävät uimiseen siipi- tai melamaisia vaippaliuskoja. Siipikiduskotiloihin kuuluu sekä kuorellisia että kuorettomia lajeja.
Sergei Leiferkus

Sergei Leiferkus, 2016
Sergei Leiferkus (s. 1946 Leningrad) on venäläinen baritoni. Hän opiskeli Leningradin konservatoriossa ja aloitti uransa Neuvostoliitossa 1970-luvulla. Hän saavutti huomiota myös länsimaissa esiintyessään vuonna 1983 Berliinin filharmonikkojen kanssa. Hän on sittemmin esiintynyt muun muassa Metropolitan-oopperassa, Wienin valtionoopperassa ja La Scalassa. Hän on laulanut myös lukuisilla festivaaleilla.
Leiferkusin ohjelmistoon on kuulunut kymmeniä rooleja sellaisilta säveltäjiltä kuin Mozartilta, Verdiltä, Puccinilta, Wagnerilta, Borodinilta, Tšaikovskilta, Prokofjevilta ja Šostakovitšilta. Leiferkus on työskennellyt johtavien kapellimestarien, kuten Claudio Abbadon, James Levinen, Lorin Maazelin, Zubin Mehtan, Riccardo Mutin, Seiji Ozawan, Kent Naganon ja Georg Soltin kanssa. Oopperan ulkopuolisesta ohjelmistosta hän on esiintynyt esimerkiksi Šostakovitšin 14. sinfoniassa.
Leiferkusin diskografia kattaa kymmeniä levytyksiä. Hän sai kokonaisuudessaan levyttämistään Mussorgskin lauluista Cannes Classical Awardin, Diapason d'Orin ja Grammy-ehdokkuuden.
Shinzō Kōroki

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 31. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Miyazaki, Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seura
Seura: Urawa Red Diamonds
Pelinumero: 30
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005-2012 2013- | Kashima Antlers Urawa Red Diamonds |  |
Maajoukkue
| 2008-2011 | Japani | 12 (0) |
Shinzō Kōroki (jap. 興梠 慎三, Kōroki Shinzō, s. 31. heinäkuuta 1986 Miyazaki, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2008-2011.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2008 | 2 | 0 |
| 2009 | 8 | 0 |
| 2010 | 1 | 0 |
| 2011 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 12 | 0 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016
1 Kushibiki |
2 Muroya |
3 Endō |
4 Fujiharu |
5 Ueda |
6 Shiotani |
7 Harakawa |
8 Ōshima |
9 Yajima |
10 Nakajima |
11 Suzuki |
12 Nakamura |
13 Kōroki |
14 Ideguchi |
15 Kamekawa |
16 Asano |
17 Iwanami |
18 Minamino |
Valmentaja Teguramori
Sergei Lazo

Sergei Lazo.
Sergei Georgijevitš Lazo (ven. Серге́й Гео́ргиевич Лазо́; 7. maaliskuuta (J: 23. helmikuuta) 1894 Bessarabian läänin Orhein kihlakunnan Piatran kylä, nykyinen Moldova – toukokuu 1920 Muravjovo-Amurskajan, nykyinen Lazon asema Primorjen aluepiirissä) oli venäläinen vallankumouksellinen ja yksi Siperian ja Venäjän Kaukoidän neuvostojohtajista Venäjän kansalaissodan aikana.
Sergei Lazo syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli Pietarin teknologisessa instituutissa ja Moskovan yliopistossa. Vuonna 1916 hänet kutsuttiin Venäjän armeijaan. Hän suoritti jalkaväkikoulun Moskovassa, minkä jälkeen hänet lähetettiin aliupseerina jalkaväkirykmenttiin Krasnojarskiin. Siellä hän liittyi sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen.
Helmikuun vallankumouksen aikana Lazo pidätti Jeniseiskin läänin kuvernöörin Jakov Gololobovin. Keväällä 1917 hän saapui Pietariin Krasnojarskin neuvoston edustajana ja tapasi Leninin. Palattuaan Krasnojarskiin hän perusti paikallisen punakaartin ja osallistui Siperian neuvostojen edustajainkokoukseen. Lokakuussa 1917 hän otti vallan Krasnojarskissa, osallistui Omskin junkkerikapinan ja Irkutskin kapinan tukahduttamiseen. Sen jälkeen hänet nimitettiin Irkutskin varuskunnan päälliköksi ja kaupungin komendantiksi.
Vuoden 1918 alusta lähtien Lazo toimi Siperian neuvostojen toimeenpanevan keskuskomitean jäsenenä ja helmi-elokuussa 1918 Taka-Baikalian rintaman komentajana. Hänen johdollaan punaiset löivät atamaani Grigori Semjonovin johtamat joukot. Samaan aikaan Lazo siirtyi eserristä bolševikkipuolueeseen.
Bolševikkien menetettyä vallan Siperiassa syksyllä 1918 Lazo ryhtyi organisoimaan partisaaniliikettä, joka oli suunnattu Siperian väliaikaista hallitusta ja Koltšakin joukkoja vastaan. Syksyllä 1918 hän toimi NKP(b):n Kaukoidän komitean jäsenenä Vladivostokssa ja keväästä 1919 lähtien komensi Primorjen partisaaneja. Joulukuusta 1919 lähtien hän johti Primorjen kapinaa valmistellutta esikuntaa.
Ussurijskiin pystytetty höyryveturi, jonka tulipesässä valkoiset polttivat Sergei Lazon.
Koltšakin käskynhaltija Sergei Rozanov menetti vallan Vladivostokissa 31. tammikuuta 1920 puhjenneen kapinan seurauksena. Bolševikkien johdolla Kaukoitään muodostettiin uusi väliaikainen hallitus. Lazolla, joka onnistui saamaan paikallisen aliupseerikoulun henkilöstön pysymään puolueettomana, oli suuri merkitys kapinan onnistumisessa. Maaliskuussa 1920 hänet nimitettiin Kaukoidän väliaikaisen hallituksen sotaneuvoston varapuheenjohtajaksi ja VKP(b):n Kaukoidän byroon jäseneksi.
Huhtikuussa 1920 japanilaiset maahantunkeutujat pidättivät Lazon. Toukokuussa he luovuttivat hänet yhdessä Aleksei Lutskin ja Vsevolod Sibirtsevin kanssa Venäjän valkoiselle armeijalle. Tarinan mukaan Lazo tovereineen poltettiin kidutuksen jälkeen elävältä höyryveturin tulipesässä. Tapauksesta on olemassa myös muita versioita.
Neuvostoliitossa Lazosta muodostui legendaarinen sankarihahmo, jonka mukaan nimettiin paikkakuntia, katuja ja muita kohteita. Primorjen ja Habarovskin aluepiireissä on Lazolle nimetyt kunnallispiirit.
Simon Wilhelm Nylander

Simon Vilhelm Nylander (13. helmikuuta 1827 Oulu – 28. kesäkuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen tuomari, pormestari ja valtiopäivämies.
Nylanderin vanhemmat olivat oululainen kauppias, raatimies Matts Nylander (k. 1842) ja Beata Hoffrén. Hän kävi Vaasan lukiota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1846. Nylander opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon 1850. Hän sai varatuomarin arvon 1854.
Nylander toimi Kajaanin kihlakunnan henkikirjurina 1858–1861, ja sen jälkeen hän oli Kajaanin vt. pormestarina sekä Piippolan ja sittemmin Oulun tuomiokunnan vt. tuomarina. Nylanderista tuli Raahen pormestari 1866, Oulun kunnallispormestari 1869, Oulun tuomiokunnan tuomari 1872 ja Liperin tuomiokunnan tuomari 1878. Hän osallistui porvarissäädyssä Raahen ja Kajaanin edustajana valtiopäiville 1867.
Nylander oli naimisissa vuodesta 1858 Emma Charlotta Ståhlbergin (k. 1900) kanssa, jonka isä oli Sotkamon kirkkoherra Karl Benjamin Ståhlberg (1795–1867). Heidän poikiaan olivat Kokkolan pormestari Charles Wilhelm Nylander (1858–1903), Savonlinnan vt. kaupunginlääkäri Hugo Werner Nylander (1861–1889) ja pankinkomissaari Matti Ossian Nylander (1869–1929).
Seurojentalon tango

Seurojentalon tango on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2003. Sen on käsikirjoittanut Riitta Nyqvist ja ohjannut Pekka Ruohoranta. Rooleissa nähdään muun muassa Rea Mauranen, Leena Uotila, Tarja Keinänen, Sinikka Sokka, Marja Packalen, Tarja-Tuulikki Tarsala, Kristiina Elstelä ja Marja-Leena Kouki.
Seutu Majakka

SeutuMajakka on  Pohjanmaan Viitosmedia Oy:n kustantama ilmaisjakelulehti, jonka kotipaikkana on Oulainen. Lehti perustettiin vuonna 2010, PookiSanomien lopetettua toimintansa.
Lehden omistavat paikalliset yrittäjät. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin.
Lehden perusjakelualue on Oulainen, Merijärvi ja Vihanti. Kerran kuukaudessa lehti jaetaan megajakeluna seuraaviin kuntiin; Oulainen, Vihanti, Merijärvi, Pyhäjoki, Haapavesi, Raahe ja Ylivieska. Lehden päätoimittajana toimii Matti Kuoppala.
Seitsemän (novellikokoelma)

| Seitsemän Titanic-novelleja |
| --- | --- |

Kirjailija:  Aino Kallas
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1914
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  105 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Seitsemän – Titanic-novelleja on Aino Kallaksen novellikokoelma. Sen on julkaissut vuonna 1914 Otava. Novellien aiheena on vuonna 1912 uponnut Titanic.
Lähes päivälleen Titanicin haaksirikon jälkeen Kallas kirjoitti päiväkirjaansa: "Aloitin tänään novellisarjan Titanic". Vaikka hän lokakuussa 1913 epäili päiväkirjassa, ettei työ valmistu, ensimmäiset versiot olivat valmiina marraskuussa ja painoon novellit lähtivät helmikuussa 1914. Teosta on Kallaksen tuotannosta tutkittu vähän.
Kallaksen elämäkerran kirjoittaja Silja Vuorikuru luonnehtii kokoelmaa dramaattiseksi ja runsaasti symboliikkaa sisältäväksi, Kallaksen teoksista kokeellisimmaksi. Novellien nimet ovat mahtipontisia. Kallas tutki perusteellisesti aihetta käsittelevä lähdemateriaalia, vaikka osasi englantia huonosti.
Vuorikuru muistuttaa, että Kallas oli menettänyt isänsä merelle ja toteaa, että siksi kokoelmaa helposti tulkitaan sen tapahtuman kautta.
Arvostelut

Aikalaiskritiikki suhtautui teokseen nuivasti. Kallas pahastui erityisesti V. A. Koskenniemen suorastaan vihamielisestä kritiikistä, jossa tämä syytti kokoelmaa melodramaattisuudesta ja aiheen turhasta paisuttelusta.
Myös Kallaksen uskovainen sisar Aune Krohn paheksui vielä ilmestymätöntä teosta ja epäili ettei se sovi yhteen kristillisen maailmankatsomuksen kanssa. Aune Krohn oli itse laatinut uuden suomennoksen Titaniciin yhdistetystä virrestä "Nearer my God, to Thee" ("Sua kohti, Herrani").
Novellit

Maailman ajatus
Luomakunnan huuto
Seitsemän
Filemon ja Baukis
Jumalan jalka
Olemattoman odotus
Johannes Sarkan uni
Swift-teleskooppi

| Swift |
| --- | --- |

Alkuperäinen nimi:  Swift Gamma Ray Burst Explorer
COSPAR ID:  2004-047A
SATCAT №:  28485
Organisaatio:  NASA
Tehtävätyyppi:  teleskooppi, tarkkailee gammapurkauksia.
Laukaisu:  20. marraskuuta 2004 Cape Canaveral, Florida, Yhdysvallat
Laukaisualus:  Delta II
Tehtävän kesto:  Päätehtävä kesto oli 2 vuotta jonka jälkeen sitä on käytetty vielä muihin sekalaisiin tehtäviin.
Massa:  1470 kilogrammaa
Teho:  1040 W
Kiertorata
Kiertorata:  LEO 600 kilometriä
Isoakselin puolikas:  6931 kilometriä
Inklinaatio:  20,6 °
Kiertoaika:  95,7 minuuttia
Apoapsis:  568,6 kilometriä
Periapsis:  553,0 kilometriä
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Swift (Swift Gamma Ray Burst Explorer) on maata kiertävä teleskooppi, joka tutkii gammapurkauksia. Swiftin toiminnasta vastaa NASA, mutta sen rakentaminen ja suunnittelu oli monikansallinen projekti, johon Yhdysvaltojen lisäksi ottivat osaa Iso-Britannia ja Italia. NASA nimesi avaruusteleskoopin uudestaan nimellä Neil Gehrels Swift Observatory, helmikuussa 2017 kuolleen Neil Gehrelsin kunniaksi. Neil Gehrels oli projektin alkuperäinen päätutkija.
Yleistä

Swift tarkkailee maailmankaikkeutta usealla eri aallonpituudella, gammasäteilystä aina näkyvän valon alueelle. Sen tehtävänä on pääasiallisesti tarkkailla gammapurkauksia. Se kykenee itsenäisesti kääntymään suuntaan, jossa se on havainnut gammapurkauksen. Tämä on tärkeää, sillä gammapurkaukset ovat erittäin lyhytaikaisia. Luotain lähettää välittömästi mittaamansa datan maahan, jotta astronomit kykenisivät tutkimaan purkauksen jälkihehkua.
Swiftin komentokeskus sijaitsee Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa.
Instrumentit > Gammapurkaushälytin (BAT)

Instrumentilla Swift tarkkailee suuria ~2 steradiaani alueita avaruudesta tehden havaintoja gammapurkauksista ja laskien niiden sijainnin. Se paikallistaa purkausten sijainnin 1-4 kulmaminuutin tarkkuudella. Tiedot sijainnista lähetetään maahan, josta purkausta pysytään sitten joillaikin teleskoopeilla seurata. Tarkkailtava energia-alue 15–150 keV.
Instrumentit > Röntgenteleskooppi (XRT)

Röntgenteleskoopilla Swift kykenee ottamaan kuvia ja tekemään spektrianalyysin gammapurkausten jälkihehkusta. Näköalue (FoV) on 23,6 × 23,6 ja siinä on Wolter I -tyypin optiikka. Instrumenttia käytetään myös pidempiaikaiseen purkauksen jälkihehkun tarkkailuun. Tarkkailtava energia-alue: 0,2–10 keV.
Instrumentit > Ultravioletti/optinen teleskooppi (UVOT)

Tämän teleskoopin aukko on 30 senttimetriä. Sillä tarkkaillaan purkauksen jälkihehkua ultavioletin ja näkyvän valon alueella. Teleskoopilla pystytään tarkkailemaan kohdetta alle kulmasekuntin tarkkuudella. Lisäksi instrumentilla kyetään tarkkailemaan purkausta pidemmän aikaa kuin edellä mainituilla instrumenteilla. Tarkkailtava aallonpituusalue on 170–650 nm.
Projektin tavoitteet

Swift-teleskoopilla on monia tavoitteita:
Saada selville gammapurkausten lähde. On olemassa ainakin kahden tyyppisiä gammapurkauksia, joista vain toinen on selitettävissä hypernovilla.
Gammapurkaukset näyttävät tapahtuvan "kosmologisilla etäisyyksillä" eli niitä voitaneen käyttää suurten etäisyyksien mittaamiseen.
Koko taivaan kattava tarkkailujärjestelmä on tarkempi kuin aiemmin ja se tulee lisäämään huomattavasti tietoamme avaruuden röntgenläheistä.
Swiftiä hyödynnetään yleisesti monen aallonpituusalueen tarkkailuun ja nopean toiminnan teleskooppina.