stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuusijuhla
Historiaa

Ennen kansakoulujen aikaa koulujen syyslukukausi loppui Lucian päivän 13. joulukuuta tienoilla. 1700-luvun loppupuolen triviaali- eli alkeiskoulun joulujuhla oli samalla myös tentti, jossa oppilaita kuulusteltiin arvovaltaisen yleisön läsnä ollessa. Lopuksi koulun oppilaat, kaikki tuohon aikaan poikia, esittivät vanteita pyöritellen vanhan kaaritanssin laulaen samalla latinankielistä jouluaiheista ylistysvirttä. Tanssileikin lisäksi juhlan aineksina olivat kynttilät, lattialle levitetyistä kuusenhavuista tuleva kuusentuoksu, joululaulut ja joululeivonnaiset.
Merkittävä joulukuusi- ja kuusijuhlaperinteen aloittaja ja levittäjä Suomessa oli 1863 perustettu, suomenkielisiä kansakoulunopettajia kouluttanut Jyväskylän seminaari, jossa alettiin pitää joulun alla omia kuusijuhlia. Kunniapaikalle seminaarin juhlasaliin tuotiin suurikokoinen joulukuusi, jonka ympärillä pidettiin puheita, esitettiin kuvaelmia ja laulettiin joululauluja. Tämä tapa levisi sitten seminaarista valmistuneiden opettajien mukana ympäri maata. Joulukuusi levisi suomalaisten koteihin juuri kansakoulujen kuusijuhlien myötä.
Jo alusta saakka Jyväskylän seminaarin kuusijuhlaan kuuluivat kädentaitoja korostavat, itse tehdyt joulukoristeet sekä joulukuusi. Musiikki oli toinen tärkeä elementti kuusijuhlaperinnettä luotaessa. Seminaarin musiikinlehtori P. J. Hannikainen sävelsi monia yhä tutuimpien joukkoon kuuluvia joululauluja, kuten ”Joulupukki, joulupukki”, ”Tuikkikaa, oi joulun tähtöset” ja ”No onkos tullut kesä”.
Koulujen kuusijuhlilla on 1800-luvun loppupuolelta alkaen ollut suuri vaikutus kotien juhlatapoihin. Menneinä vuosikymmeninä joulupukki saattoi jaella köyhimmille lapsille makeisten lisäksi kenkiä ja vaatteita.
Koulujen kuusijuhlaperinne on levinnyt myös muiden yhteisöjen käyttöön päiväkodeista aina aikuisten pikkujouluperinteeksi.
Uskonnolliset aiheet koulujen joulujuhlassa

Koulujen joulujuhlissa on vanhastaan ollut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon aseman vuoksi kristillistä ohjelmaa. Näitä ovat esimerkiksi jouluevankeliumi, seimikuvaelma sekä Enkeli taivaan ja muut virret. Opetushallitus sanoo, että kaikkien oppilaiden tulee voida osallistua juhlaan. Nykyisin koulut voivat järjestää juhlan ilman uskonnollisia elementtejä. Monet koulut toimivat niin, että kaikille yhteisen, uskonnollisesti neutraalin joulujuhlan jälkeen kirkkoon kuuluvat lapset menevät joulukirkkoon Tällöin uskonnollinen juhla on erillinen kokonaisuus ja joulukirkon aikana koululla on vaihtoehtoista ohjelmaa.
Aiheesta muualla

Yle.fi/kuusijuhla – Yleisradion joulu.
Porkkana Ryhmä

| Porkkana Ryhmä Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1991
Toimitusjohtaja:  Timo Kahilainen
Puheenjohtaja:  Heikki Silvennoinen
Avainhenkilöt:  Olli Keskinen, Heikki Hela
Kotipaikka:  Tampere
Toimiala:  elokuvat, televisiosarjat
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porkkana Ryhmä Oy (aiemmin kommandiittiyhtiö) on Olli Keskisen vuonna 1991 perustama suomalainen tuotantoyhtiö. Yrityksen toimenkuvaan kuuluu TV-sarjojen, elokuvien ja tallennusvälineiden (CD:t, VHS:t, DVD:t) tuotanto. Yrityksen toimitusjohtaja on Timo Kahilainen, puheenjohtaja Heikki Silvennoinen ja jäsen Heikki Hela. Yhtiö on pääasiassa tuottanut Kummeli-tuotantoja Jackpot Films -yhtiön ohella.
Porkkana Ryhmän tuotannot > Kokoillan elokuvat

Kummeli V (elokuva, tuotanto Nummela Filmin kanssa, 2014)
Kummeli Alivuokralainen (elokuva, yhteistuotanto Solar Filmsin kanssa, 2008)
Kummeli Kultakuume (elokuva, yhteistuotanto Solar Filmsin ja FantasiaFilmin kanssa, 1997)
Kummeli Stories (elokuva, yhteistuotanto Kinotuotannon kanssa, 1995)
Porkkana Ryhmän tuotannot > Lyhytelokuvat

Kymmenen ihmisen kansa (dokumentti, 1995)
Jokivarsien kansa (dokumentti, 2000)
Porkkana Ryhmän tuotannot > TV-sarjat

Kummeli (televisiosarja, 1991–2004, 2021)
Kummeli Stories (televisiosarja, yhteistuotanto Kinotuotannon kanssa, 1996)
Lihaksia ja luoteja (televisiosarja, 1996)
Kummeli V (televisiosarja, tuotanto Nummela Filmin kanssa, 2016)
Aiheesta muualla

Porkkana Ryhmä Elonetissä
Porkkana Ryhmä IMDb:ssa
Porkkana Ryhmä YTJ - Yritys- ja yhteisötietojärjestelmässä.
Australian kansallispuolue

| Australian kansallispuolue> National Party of Australia |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  20. tammikuuta 1920
Johto:   Michael McCormack (pj.) 
Ideologia:  konservatismi agrarismi
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Edustajainhuone:  16 / 150
Senaatti:  5 / 76
Nuorisojärjestö:  Young Nationals
Kotisivu:  www.nationals.org.au
Infobox OKNimi-testi OK: 
Australian kansallispuolue (engl. National Party of Australia) on australialainen keskusta-oikeistolainen puolue, joka edustaa perinteisesti lähinnä maanviljelijöitä. Se perustettiin 1920 nimellä Country Party (maaseudun puolue), ja se otti nimen National Country Party vuonna 1975 ja nykyisen nimensä vuonna 1982.
Kansallispuolue on perinteisesti tehnyt yhteistyötä sekä muodostanut porvarihallituksen Australian liberaalipuolueen kanssa 1940-luvulta eteenpäin.  Se piti tosin johtopaikkaa Queenslandissa 1957–1989.
Vuodesta 2018 puoluetta on johtanut Michael McCormack. Häntä edelsi Warren Truss.
Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa kansallispuolue sai yhdeksän paikkaa ja kuuluu konservatiivipuolueiden hallituskoalitioon. Senaatissa puolueella on kuusi edustajaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Australian kansallispuolueen verkkosivu
Samu Bau

| Samu Bau> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. huhtikuuta 2004 (ikä 20) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Bauski, Sam
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  195 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Ilves
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  KOOVEE (Mestis)
NHL-varaus:  162. varaus, 2023 Arizona Coyotes
Samu Petteri Bau (s. 20. huhtikuuta 2004 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Bau on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Vuosaaren Viikinkeihin. Kaudella 2018–2019 Bau oli C-nuorten SM-sarjassa joukkueensa paras syöttäjä 13 syöttöpisteellään. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi Helsingin IFK:n organisaatioon.
Kaudeksi 2022–2023 Bau siirtyi 2+1-vuotisella SM-liigasopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hän aloitti kautensa seuran U20-joukkueessa. Bau teki Ilveksessä liigadebyyttinsä 2. joulukuuta 2022 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Eetu Tuulola oli sivussa käyttäytymisrangaistusten kertymän eli ns. kymppitilin täyttymisen vuoksi. Bau merkittiin Ilveksen nelossentteriksi laidoilleen Eetu Päkkilä ja Miro Ruokonen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.21 minuuttia. Bau sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. Liigauransa avausmaalin hän teki yhdeksännessä ottelussaan 17. tammikuuta 2023 Turun Palloseuraa vastaan. Baun osuma jäi Ilveksen 3–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hannu Soro ja Pekka Rindell valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Bau pelasi SM-liigassa kauden aikana kaikkiaan 25 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2 ja kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Bau pelasi osan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue Kooveessa, jossa hän pelasi 15 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9.
Arizona Coyotes varasi Baun kuudennella kierroksella 162. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2023. Kaudella 2023–2024 hän pelasi SM-liigassa 43 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia. Mestarien liigassa Bau pelasi seitsemän ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Pudotuspeleissä hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Maaliskuussa 2024 Ilves tiedotti solmineensa Baun kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Saksa 2022 | jääkiekko |  |
Bau pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hänet valittiin Saksaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Bau pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Bau pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2021. Yhteensä hän on pelannut 22 nuorten ja 30 poikien maaottelua.
Muuta

Baun isä Pekka on pelannut jääkiekkoa puolustajana alemmissa sarjoissa. Hän toimi kaudella 2018–2019 Vuosaaren Viikinkien C-nuorten joukkueenjohtajana Samun pelatessa joukkueessa.
Las Vegasin Grand Prix 2025

|  Las Vegasin Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 22. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  22. marraskuuta 2025
Rata:  Las Vegas Strip Circuit
Sijainti:  Paradise, Nevada, Yhdysvallat
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  6,201 km
Kilpailun pituus:  50 kierrosta, 309,958 km
Las Vegasin Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Las Vegas Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 22. osakilpailu, joka ajetaan 22. marraskuuta Las Vegas Strip Circuitin katuradalla Paradisessa Nevadassa Yhdysvalloissa.
Lill-Babs

| Barbro Margareta Svensson |
| --- | --- |
 Lill-Babs Cannesissa 1961.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1938 Järvsö, Ruotsi
Kuollut: 3. huhtikuuta 2018 (80 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lill-Babs
Aktiivisena:  1954–2018
Tyylilajit:  soul, pop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Polydor Records, Philips Records ja CBS Records AB 
Aiheesta muualla
www.lill-babs.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Barbro Margareta ”Lill-Babs” Svensson (9. maaliskuuta 1938 Järvsö – 3. huhtikuuta 2018 Tukholma) oli ruotsalainen laulaja ja näyttelijä. Hän edusti Ruotsia Eurovision laulukilpailussa 1961 kappaleella ”April, april”, sai kaksi pistettä ja sijoittui 14:nneksi. Lill-Babs osallistui Ruotsin euroviisukarsintana toimivaan Melodifestivaleniin myös vuonna 1960 kappaleella ”En kyss”, joka karsiutui kilpailun semifinaalissa sekä vuonna 1973 kappaleella ”Avsked från en vän”, joka sijoittui kilpailussa neljänneksi.
Lill-Babs levytti uransa alkupuolella 78-kierroksen levyjä eli savikiekkoja kahdeksan kappaletta, niiden jälkeen noin sata singleä ja 20 LP-levyä. Lisäksi hän levytti Saksan markkinoita varten vielä yhteensä 25 muuta levyä.
Lill-Babs esiintyi myös noin 15 elokuvassa ensin 1960-luvulla ja sitten 1980-luvun lopulta alkaen.
Yksityiselämä

Lill-Babs oli naimisissa laulaja Lasse Berghagenin kanssa vuosina 1965–1968 ja norjalaisen jalkapalloilija Kjell Kaspersenin kanssa 1969–1973.
Lill-Babs seurusteli vuodesta 1998 lähtien itseään 22 vuotta nuoremman Peter Gardermurin kanssa. Lill-Babs tuli ensimmäisen kerran äidiksi 16-vuotiaana, ja hänen ollessaan 57-vuotias syntyi ensimmäinen lapsenlapsenlapsi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lill-Babs Wikimedia Commonsissa
Lill-Babsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Yle 
Muut:  Europeana
Yhdysvaltain Grand Prix 2025

|  Yhdysvaltain Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 19. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  19. lokakuuta 2025
Rata:  Circuit of the Americas
Sijainti:  Austin, Texas, Yhdysvallat
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,513 km
Kilpailun pituus:  56 kierrosta, 308,405 km
Yhdysvaltain Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 United States Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 19. osakilpailu, joka ajetaan 19. lokakuuta Circuit of the Americasin moottoriradalla Texasissa Yhdysvalloissa.
Méxicon Grand Prix 2025

|  Méxicon Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 20. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  26. lokakuuta 2025
Rata:  Autódromo Hermanos Rodríguez
Sijainti:  México, Meksiko
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,304 km
Kilpailun pituus:  71 kierrosta, 305,354 km
Meksikon Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Gran Premio de la Ciudad de México 2025 eli Méxicon Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 20. osakilpailu, joka ajetaan 26. lokakuuta Autódromo Hermanos Rodríguezin moottoriradalla Méxicossa Meksikossa.
Patty Hearst

| Patty Hearst> Patricia ”Patty” Campbell Hearst |
| --- | --- |
 Patty Hearst
Henkilötiedot
Syntynyt: 20.2.1954 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  Näyttelijä, rikollinen, mediapersoona
Vanhemmat:  Randolph Apperson Hearst, Catherine Wood Campbell Hearst
Sukulaiset:  William Randolph Hearst
Patricia ”Patty” Campbell Hearst (s. 20. helmikuuta 1954 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on 
yhdysvaltalainen mediapersoona, näyttelijä ja rikollinen. Patty Hearst joutui vuonna 1974 kidnappauksen uhriksi, mutta pian tämän jälkeen hänestä itsestäänkin tuli rikollinen. Hän teki pankkiryöstön ja joutui vankilaan.
Hän on kolmas Randolph Apperson Hearstin viidestä tyttärestä. Hänen isoisänsä oli lehtikeisari William Randolph Hearst.
Varhainen elämä

Patty Hearst syntyi 20. helmikuuta 1954 San Franciscossa, Kaliforniassa, kolmantena Randolph Apperson Hearstin ja Catherine Wood Campbellin viidestä tyttärestä.
Hearstin isoisä William Randolph Hearst loi maailman suurimman sanomalehti-, aikakauslehti-, uutiskatsaus- ja elokuvabisneksen. Hearstin perheellä oli valtava omaisuus, sekä poliittinen vaikutusvalta Yhdysvalloissa Hearstit olivat vastustaneet järjestäytynyttä työväkeä, esimerkiksi kaivostyöläisten oikeuksia. Äärivasemmisto piti Hearstin perhettä vihollisenaan. Patricia Hearst oli opiskelemassa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, kun hänet kidnapattiin.
Patty Hearstin kidnappaus

Sissiryhmänä esiintynyt rikollisjoukkio Symbioottinen vapautusarmeija (Symbionese Liberation Army, SLA) kidnappasi 19-vuotiaan Hearstin 4. helmikuuta 1974 Berkeleyssä Kaliforniassa sijainneesta asunnosta, jossa hän asui sulhasensa Steven Weedin kanssa.
Patty Hearstin kidnappaus > Liittyminen rikollisjoukkoon

Kun yritys vaihtaa Hearst vangittuihin SLA:n jäseniin epäonnistui, SLA esitti vaatimuksen, jonka seurauksena Hearstin perhe lahjoitti kuuden miljoonan dollarin arvosta ruokaa San Franciscon Bay Arean köyhille. Hearstia ei kuitenkaan vapautettu ruoan jakamisen jälkeen.
Pian lahjoituksen jälkeen Hearst ilmoitti liittyvänsä SLA:n jäseneksi ja hän kertoi vaihtaneensa nimensä Taniaksi ja ilmoitti sitoutuneensa kaikkiin SLA:n päämääriin. 15. huhtikuuta 1974 Hearst kuvattiin rynnäkkökiväärin kanssa Hibernia Bankin Sunsetin konttorin ryöstössä. Hänet etsintäkuulutettiin, ja syyskuussa 1975 hänet pidätettiin yhdessä toisen SLA:n jäsenen kanssa.
Patty Hearstin kidnappaus > Oikeudenkäynti

Oikeudenkäynnissä, joka alkoi 15. tammikuuta 1976, Hearst kertoi että hänet lukittiin silmät sidottuna komeroon ja häntä pahoinpideltiin fyysisesti ja seksuaalisesti. Hearstin puolustuksen mukaan hän liittyi SLA:han pahoinpitelyn takia. Puolustuksen mukaan tämä oli äärimmäinen tapaus Tukholma-syndroomasta, jossa kaapatut alkavat myötäillä kaappaajiaan. Puolustus kertoi myös, että Hearst pakotettiin osallistumaan pankkiryöstöön.
Syyttäjän mukaan Patty Hearstilla oli useita mahdollisuuksia paeta kidnappaajia, mutta hän päätti jäädä heidän luokse. Tapahtumien kulku oli kiistanalainen ja se jakaa yhä mielipiteitä. Puolustus ei onnistunut vakuuttamaan tuomaria ja Hearst tuomittiin pankkiryöstöstä vankilaan 20. maaliskuuta 1976.
Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter lyhensi Hearstin vankilatuomiota, ja Hearst vapautettiin vankilasta 1. helmikuuta 1979. Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton armahti Hearstin lopullisesti 20. tammikuuta 2001, viimeisenä päivänään presidenttinä.
Myöhempi elämä

Vankilasta vapautumisen jälkeen Hearst avioitui entisen henkivartijansa, Bernard Shaw'n, kanssa. He saivat kaksi tytärtä. Mies kuoli vuonna 2013. Heidän toinen tyttärensä Lydia Hearst on menestynyt malli. Hearst julkaisi omaelämäkertansa "Every Secret Thing", jonka hän kirjoitti yhdessä Alvin Moskovin kanssa, vuonna 1981. Hearst kertoo oman versionsa kidnappaamiseen liittyvistä tapahtumista muistelmateoksessaan. Hänen kertomustensa seurauksena viranomaiset harkitsivat uusien syytteiden nostamista häntä vastaan.
Hän teki yhteistyötä toimittaja Cordelia Frances Biddlen kanssa kirjoittaen romaanin "Murder at San Simeon" (Scribner, 1996), joka perustuu Thomas H. Incen kuolemaan hänen isoisänsä huvipurrella.
Myöhempi elämä > Ura näyttelijänä

Hän on esiintynyt ohjaaja John Watersin elokuvissa, kuten "Cry-Baby" (1990), "Serial Mom" (1994), "Pecker" (1998), "Cecil B. DeMented" (2000). Hearst teki myös cameon Pauly Shoren elokuvassa "Bio-Dome" (1996).
Hänen televisiorooleihinsa kuuluu jaksoja sarjoista "The Adventures of Pete & Pete", "Boston Common", "Son of the Beach" ja "Tripping the Rift". Hän oli myös vierailevana tähtenä TV-sarjoissa "Frasier" ja "Veronica Mars"
Populaarikulttuurissa

Hearstin kidnappauksesta on tehty useita kirjoja ja myös dokumenttielokuva "Neverland: The Rise and Fall of the Symbionese Liberation Army", joka tunnetaan myös nimellä "Guerrilla: The Taking of Patty Hearst".
Vuonna 1988 elokuvaohjaaja Paul Schrader teki dramatisoidun elämäkertaelokuvan Patty Hearst. Elokuvassa näyttelijä Natasha Richardson esittää Patty Hearstia.
Amerikkalainen kirjailija Stephen King toteaa tietokirjassaan "Danse Macabre" (1981), että Hearstin kidnappaus oli hänen romaaninsa "The Stand" (1978) inspiraation lähde.
Vuonna 1974 amerikkalainen laulaja-lauluntekijä Patti Smith teki cover version Jimi Hendrixin kappaleesta "Hey Joe" johonka Smith oli kirjoittanut uudet Patty Hearstista kertovat sanat.
Punk yhtye The Misfitsin kappale "She" kertoo Patty Hearstista.
Aiheesta muualla

CNN:n tekemä Patty Hearstin haastattelu (teksti)
Who2?-palvelun biografia
Patty Hearst Kidnapping CrimeMuseum.org
Neverland: The Rise and Fall of the Symbionese Liberation Army Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Patty Hearst pankkiryöstön aikana otetussa kuvassa
Patty Hearst pidätettynä
Farah Pahlavi

| Farah Pahlavi |
| --- | --- |
 Shahbanu Lähi-idän Jacqueline Kennedy
 Farah 1970-luvulla
 Iranin šaahitar
Virkakausi:  21.12.1959 – 11.2.1979
Edeltäjä:  Soraya Esfandiary Bakhtiary
Seuraaja:  monarkia lakkautettu

Syntynyt:  14. lokakuuta 1938 (ikä 86)  Teheran, Iran
Puoliso:  Mohammed Reza Pahlavi  (vih. 1959; k. 1980)
Lapset:  Kruunuprinssi Reza Prinsessa Farahnaz Prinssi Ali Reza Prinsessa Leila
Suku:  Pahlavi (avioliiton kautta)
Isä:  Sohrab Diba
Äiti:  Farideh Ghotbi
Uskonto:  šiialaisuus
Nimikirjoitus:  
Farah Pahlavi (azer. Fərəh Pəhləvi, pers. ‏فرح پهلوی‎, Farah Pahlavi, o.s. Diba, s. 14. lokakuuta 1938 Teheran) on Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavin kolmas vaimo. Farah Pahlavi oli Iranin kuningatar vuosina 1959–1967 ja Iranin keisarinna vuodesta 1967 islamilaiseen vallankumoukseen asti. Hän oli ensimmäinen Iranin keisarinna, joka kruunattiin nykyaikana.
Nuoruus ja yksityiselämä

Farah Pahlavi syntyi azerivanhempiensa Sohrab Diban ja Farideh Diban ainoana lapsena. Hänen isänsä oli Iranin kuninkaallisen kaartin upseeri. Farah Pahlavin isän suku on kotoisin Iranin Azerbaidžanista, joka sijaitsee Luoteis-Iranissa aivan Azerbaidžanin rajan tuntumassa.
Farah Diba on opiskeklut Teheranin ranskalaisessa lukiossa ja arkkitehtuuria École Spéciale d'Architecturessa Pariisissa. Opiskeluaikana Farah tapasi tulevan miehensä suurlähetystön järjestämissä juhlissa.
Farah puhuu sujuvasti englantia, ranskaa sekä azeria.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Farah on šiialainen.
Avioliitto ja lapset

Mohammad Reza oli eronnut toisesta vaimostaan Soraya Esfandiary Bakhtiarysta vuonna 1958, koska pari ei kyennyt saamaan lapsia avioliitosta. Farah ja Mohammad Reza menivät naimisiin vuonna 1959.
Farah ja Mohammed Reza Pahlaville syntyi neljä lasta:
Reza Pahlavi II (s. 31. lokakuuta 1960)
Farahnaz Pahlavi (s. 12. maaliskuuta 1963)
Ali Reza Pahlavi (28. huhtikuuta 1966 – 4. tammikuuta 2011)
Leila Pahlavi (27. maaliskuuta 1970 – 10. kesäkuuta 2001)
Šaahin puolisona

Vuonna 1967 Mohammad Reza kruunasi vaimonsa Iranin keisarinnaksi ja teki hänestä mahdollisen sijaishallitsijan, mikäli šaahi kuolisi ennenaikaisesti.
Šaahin puolisona Farahia verrattiin usein Yhdysvaltain ensimmäiseen naiseen Jacqueline Kennedyyn, ja Farahia onkin kutsuttu Lähi-idän Jacqueline Kennedyksi.
Farah teki valtiovierailun miehensä kanssa Suomeen vuonna 1970. He vierailivat Urho Kekkosen isännöimänä Espoossa ja Kuopiossa. Šaahipariskunta sai osakseen myös vihaa, kun näitä syytettiin lännen tukemiksi diktaattoreiksi. Helsingissä šaahiparin vierailua vastusti muun muassa Erkki Tuomioja, jonka poliisi sittemmin pidätti.
Šaahittaren 20-vuotisen kauden aikana Iraniin perustettiin useita museoita (muun muassa iranilaisten mattojen museo) ja oppilaitoksia (muun muassa sokeiden koulu) hänen aloitteestaan. Šaahittarena Farah pysytteli poissa politiikasta, ja keskittyi taiteen, kirjallisuuden ja arkkitehtuurin edistämiseen. Tämän johdosta Farah säilytti suosionsa iranilaisten keskuudessa jopa vallankumouksen jälkeen. Farah kuitenkin puolusti Iranin 2500-vuotisjuhlan järjestämistä, mikä oli monien iranilaisten silmissä vain osoitus kuilusta rikkaiden ja köyhien välillä. Farahin mielestä 2500-vuotisjuhlien tuli edustaa sitä, että Pahlavien dynastia oli "iranilaisen siviilisaation renessanssikausi". Juhlissa tarjottiin myös 33-kiloinen kakku, koska šaahitar oli viikkoa aikaisemmin täyttänyt 33.
Vallankumouksen jälkeen

Iranin islamilaisen vallankumouksen jälkeen 1979 Farah on asunut maanpaossa. Ensin šaahi ja Farah matkustivat Assuaniin, Egyptiin, jossa presidentti Anwar Sadat otti heidät vastaan lämpimästi. Egyptistä he muuttivat Rabatiin Marokkoon, jossa kuningas Hassan II otti heidät vieraakseen. Šaahin syövän takia sairaalahoito oli järjestettävä, joten he saivat hoitopaikan Sveitsistä, mutta Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter antoi šaahin tulla New Yorkiin hoitoon. Yhdysvalloista he muuttivat Bahamalle ja sieltä edelleen Panamaan, jossa he asuivat eräällä saarella. Lopulta he muuttivat Egyptiin, jossa šaahi kuoli 27. heinäkuuta vuonna 1980.
Presidentti Sadat järjesti šaahille valtiolliset hautajaiset. Farah asui šaahin kuoleman jälkeen kaksi vuotta Kairossa. Kun presidentti Anwar Sadat salamurhattiin vuonna 1981, Farah lähti Egyptistä.
Presidentti Ronald Reagan antoi Farahille luvan tulla Yhdysvaltoihin. Farah asui ensin Williamstownissa, Massachusettsissa, jonka jälkeen hän muutti Greenwichiin, Connecticutiin. Leilan kuoleman jälkeen vuonna 2001 Farah muutti Potomaciin, Marylandiin Washington D.C:n lähelle. Farah asuu Washington D.C:ssa ja Pariisissa, ja osallistui vuonna 2018 Ranskan entisen presidentin Jacques Chiracin hautajaisiin.
Farah on kertonut taiteen olevan yksi tapa lievittää koti-ikäväänsä. Hän on myös ilmaissut olleensa huolissaan iranilaisten naisten asemasta maassa, ja kuvannut nykytilannetta "kammottavaksi". Hän on kertonut seuraavansa Iranin tapahtumia tarkkaan ja uskoo, että maan nykyinen hallitus kaatuu vielä jonakin päivänä.
Farah on kertonut muistelmissaan, ettei hänellä ollut aavistustakaan Iranissa kyteneestä vallankumouksesta. Hän on myös vähätellyt Iranin salaisen poliisin tekemiä ihmisoikeusloukkauksia sanoen, että SAVAK oli turvallisuuden ja vakauden tae.
Farah Pahlavi oli suomalaisen kuvanveistäjä Eila Hiltusen hyvä ystävä.
Kunnianosoituksia > Iranilaiset

Seulasten ritarikunta (suurmestari)
Arjalaisten valon ritarikunnan I luokka (1967)
Iranin kruunun ritarikunnan I luokka (1967)
Persian valtakunnan 2500-vuotisjuhlan mitali (1971)
Lähde: