stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atlantis
Tieteellisiä teorioita > Santoríni

Useimmiten Atlantis on yhdistetty Santorínin tulivuorenpurkaukseen, joka runteli Egeanmeren minolaista kulttuuria pronssikaudella. Muun muassa Theran saaren kaivauksissa on löydetty tulivuorenpurkauksen raunioittama minolainen kaupunki. Arkeologisten löytöjen perusteella oletusta Atlantis-tarun ja Santorínin purkauksen yhteydestä ei kuitenkaan voi sen enempää kumota kuin todistaakaan. Teoria edellyttäisi, että useat Platonin ilmoittamat luvut ovat liian suuria. Tämä koskee sekä saaren kokoa että myös sen tuhosta kuluneen ajan pituutta, sillä Santorínin purkauksesta Solonin aikaan kului vain noin 900, ei 9 000 vuotta.
Myös kreikkalaista Heliken kaupunkia on pidetty Atlantiksen esikuvana.
Tieteellisiä teorioita > Rainer Kühnen teoria

Vuonna 2005 fyysikko Rainer Kühne sai paljon julkisuutta väitteellään, jonka mukaan Atlantiksen ”saari” olisi ollut maa-alue nykyisen Etelä-Espanjan rannikolla, joka olisi tuhoutunut tulvassa 800–500 eaa. Väitteensä tueksi hän on esittänyt satelliittikuvat, joissa näkyy maanalainen kehämäinen rakennelma. Hänen mukaansa kohteen muoto ja koko sopivat hyvin Platonin kuvaukseen Atlantiksen kaupungista.
Tieteellisiä teorioita > Collina-Girardin teoria

Ranskalaisen tutkijan Jacques Collina-Girardin mukaan Atlantis olisi voinut olla Gibraltarin salmessa vuosina 19 000 – 9 000 eaa. sijainnut saari. Hänen mukaansa saaren sijainti ja uppoamisaika täsmäävät Platonin kertomukseen. Muinainen saaristo ei kuitenkaan tuhoutunut luonnonmullistuksessa, vaan jäi hitaasti veden alle merenpinnan noustessa viimeisen jääkauden jälkeen. Löydöstään Collina-Girard kertoi New Scientist -lehdessä vuonna 2001. Sparteliksi nimettyä saarta on tutkinut myös ranskalainen merigeologi Marc-Andrè Gutscher. Sedimenttinäytteiden mukaan aluetta on järisyttänyt luokkaa yhdeksän oleva maanjäristys samoihin aikoihin kuin Platonin tarinan Atlantis upposi. Sedimenteissä on näkynyt myös jälkiä sitä seuranneista tsunameista.
Näennäistieteellisiä teorioita

Atlantis on poikinut paljon teorioita ja kirjallisuutta, joista suurinta osaa pidetään vanhentuneena tai näennäistieteenä. Eri teorioissa Atlantis on Välimeren ohella sijoitettu muun muassa Kanariansaarten ympäristöön, Azoreille, Bermudan kolmioon, Karibianmerelle, Kiinanmerelle ja Grönlantiin. 1600-luvulla elänyt Olof Rudbeck vanhempi piti Ruotsia Atlantiksena. Myös skotlantilainen journalisti ja okkultisti Lewis Spence (1874-1955) on kirjoittanut useita teoksia Atlantiksesta. Muita tunnettuja kirjoittajia ovat yhdysvaltalainen kielitieteilijä Charles Berlitz, joka julkaisi vuonna 1978 kirjan Atlantiksen arvoitus, sekä Otto H. Muck, joka käsitteli aihetta kirjassaan Atlantis, kadonnut manner (1980).
Näennäistieteellisiä teorioita > Ignatius Donnellyn teoria

Yhdysvaltalainen kirjailija, poliitikko ja tiedemies Ignatius Donnelly vaikutti paljon Atlantiksen tutkimiseen. Hän julkaisi vuonna 1882 teoksen Atlantis: The Antediluvian World (Atlantis - Maailma ennen vedenpaisumusta). Teos saavutti valtavaa suosiota Atlantikseen uskovien keskuudessa. Donnelly esitti Atlantiksen ratkaisuna moniin arvoituksiin kuten Amerikan alkuperäiskulttuurien ja muinaisen Egyptin yhtäläisyyksiin, ankeriaiden vaellukseen ja baskien alkuperään.
Näennäistieteellisiä teorioita > Jääkausi ja Golfvirta

Viimeisin jääkausi, niin sanottu Veiksel-jääkausi, päättyi noin 11 600 vuotta sitten, jolloin alkoi ilmaston nopea lämpeneminen. Platonin tarinan mukaan Atlantiksen uppoaminen sijoittuu juuri tähän samaan aikaan. Otto Muck on esittänyt, että jääkauden yhtäkkisen loppumisen olisi aiheuttanut jokin luonnonmullistus, joka olisi muuttanut Golfvirran suuntaa. Jos Atlantilla olisi ollut noin 400 000 neliökilometrin kokoinen manner, se olisi estänyt Golfvirran kulkemisen pohjoiseen ja Skandinaviaan, ja siten ylläpitänyt näillä alueilla huomattavasti nykyistä kylmempää ilmastoa.
Näennäistieteellisiä teorioita > Robert Sarmastin teoria

Yhdysvaltalainen tutkija Robert Sarmast sai vuonna 2004 julkisuutta teoriallaan, jonka mukaan Atlantis olisi sijainnut itäisellä Välimerellä Syyrian ja Kyproksen välissä. Noin 1 500 metrin syvyydestä merenpohjasta otetuissa kaikuluotauskuvissa näkyy muotoja, jotka saattaisivat olla ihmisten tekemiä rakennelmia. Sarmastin mukaan rakennelmat ovat ajalta noin 10 000 eaa. ja ne jäivät veden alle Gibraltarin kannaksen murtuessa ja Atlantin vesimassojen työntyessä Välimereen.
Näennäistieteellisiä teorioita > Moskovan metahistorian instituutin teoria

Vuonna 1997 eräs venäläinen ryhmä uskoi löytäneensä Atlantiksen merestä sadan mailin päästä Englannin Land's Endistä. Ryhmä uskoo Little Sole Bankin merenalaisen kukkulan olleen Atlantiksen pääkaupunki, joka olisi voinut olla myyttisen Lyonnessin esikuva. Aiottuja tutkimuksia alueella ei kuitenkaan tehty.
Okkulttisia ja esoteerisia teorioita > Helena Blavatskyn teoria

Venäläinen Teosofisen seuran perustaja Helena Blavatskyn mukaan atlantislaiset polveutuivat lemurialaisista. Hän väitti, että Lemuria ja sitä seurannut Atlantis muodostivat aikoinaan lukuisten saarten ketjun, joka ulottui eri vaiheissa Afrikan kaakkoispuolelta pohjoiselle Atlantille. Atlantislaiset muodostivat ihmiskunnan neljännen juurirodun. Nykypäivän ihmiset ovat viides juurirotu, joista pian amerikkalaisten avustuksella kehittyy kuudes juurirotu. Eteläamerikkalaisista kehittyy vielä viimeinen eli seitsemäs juurirotu.
Okkulttisia ja esoteerisia teorioita > Edgar Caycen teoria

Amerikkalainen selvänäkijä Edgar Cayce käsitteli ”lukemuksissaan” usein Atlantista. Hänen mukaansa Atlantis oli henkisesti ja teknisesti korkea kulttuuri, jonka asukkaat olivat onnistuneet valjastamaan ydinenergian ja taitaneet lentämisen. Hänen mukaansa Atlantis oli tuhoutunut ydinonnettomuuksissa, joista toinen oli tapahtunut 28 000 eaa. ja viimeinen 10 014 eaa. Aavistaessaan kolmannen olevan tulossa atlantislaiset olisivat paenneet Egyptiin ja Keski-Amerikkaan. Egyptin ja Atlantiksen kanssakäymisestä Cayce mainitsee muun muassa seuraavaa: ”...tuohon aikaan atlantislaisia saapui maahan. He kulkivat edestakaisin, sillä tuona kapinallisena aikana monet yksilöt toimivat aktiivisesti Atlantiksella... Egypti oli valittu yhdeksi niistä paikoista, joihin aikakirjat noista toiminnoista sijoitettaisiin” (275-38).
Cayce ennusti kesäkuussa 1940, että Atlantis nousisi Bahamasaarilla. ”Ensimmäisten osien joukossa nousevat Atlantiksesta Poseidia”. Cayce sanoi: ”Odottakaa sitä vuosina 1968 ja 1969, siihen ei ole pitkä aika!”. Tähän liittyen on mainittu, että eräät lentäjät havaitsivat vuonna 1968 Bahamasaarten Pohjois-Biminin rannikolta rakennuksilta näyttäviä hahmoja. Sukeltaessa löytyi vielä teitä, muureja ja pyramideja muistuttavia muodostelmia. Kuitenkin varsinaista tieteellistä tutkimusta on tehty hyvin vähän ja arkeologista vahvistusta sille, että ”Biminin tiet” olisivat jotakin muuta kuin luonnon muovaamia, ei ole pystytty esittämään.
Okkulttisia ja esoteerisia teorioita > Ior Bockin teoria

Suomalaisen kirjailijan Ior Bockin mukaan sana Atlantis viittaa aikakauteen, ei paikkaan. Hän sijoittaa käsitteen syntytarinan Etelä-Suomeen, jossa hän väittää pienen ihmisyhdyskunnan eläneen jääkaudella Golfvirran ansiosta vihreänä pysyneellä maa-alueella. Taru jääkalotin ajasta (”alltlandis period”) on osa laajempaa Bockin perheen saagaa.
Samankaltaisia tarinoita

Myytti onnellisesta ja vauraasta, mutta myöhemmin mereen hukkuneesta valtakunnasta tulee esiin monissa kulttuureissa (muun muassa kelttien Avalon ja Raamatun vedenpaisumuskertomus). Muun muassa baskit uskoivat olevansa Atlaintikan jälkeläisiä ja atsteekit uskoivat tulleensa idästä Aztlanin saarelta. Mahabharatassa mainitaan Atala-niminen saari, joka upposi läntiseen mereen suuren sodan seurauksena.
Atalan asukkaiden sanottiin olevan valkoisia ihmisiä, jotka eivät koskaan nuku tai syö". Herodotos kuvailee Historiassaan atlantteja hyvin samaan tapaan: ihmisiksi jotka "eivät koskaan uneksi tai syö mitään elävää".
Aaltoihin hukkuneen mantereen taru tunnettiin Keskivaltakunnan ajalla Egyptissä. Vanha tarina kertoi egyptiläisestä, joka oli laivamatkallaan haaksirikkoon jouduttuaan pelastunut oudolle saarelle. Saarella asui hyväntahtoinen kultainen lohikäärme, joka vei tämän kulkijan pesäänsä. Se kertoi, että saarella asui aikaisemmin 75 onnellista lohikäärmettä, joista vain yksi oli selvinnyt hengissä. Taivaasta pudonnut tähti oli polttanut muut yhden ollessa lentelemässä merellä. Lohikäärme ennusti, että pian saapuisi laiva joka pelastaisi kulkijan, mutta se sanoi myös: ”Et ole enää ikinä näkevä tätä saarta, sillä aallot nielevät sen”.
Intian valtameressä on väitetty olleen Lemuria-niminen manner, ja Tyynessämeressä Mu.
Atlantis populaarikulttuurissa

Atlantiksen myyttistä nimeä on käytetty laajalti populaarikulttuurissa, ja siitä on tehty muun muassa televisiosarjat Triangle ja Stargate Atlantis sekä useita elokuvia, kuten animaatio Atlantis – Kadonnut kaupunki (2001). Atlantista ja sen aarretta on etsinyt myös Ihmemies MacGyver vuonna 1994 valmistuneessa televisioelokuvassa Lost Treasure of Atlantis.
Musiikissa Atlantiksen nimeä on käytetty myös ahkerasti muun muassa yhtyeiden ja levyjen nimissä, sekä Atlantis Records -levy-yhtiön nimessä. Helsinkiläinen jalkapalloseura kantaa nimeä Atlantis FC, ja vuonna 1985 lensi ensilentonsa Yhdysvaltain Atlantis-avaruussukkula.
Sarjakuvissa Atlantis esiintyy kotipaikkana kahdelle Yhdysvaltain tunnetuimmista supersankareista: Marvel-kustantamon Prinssi Namorille ja DC Comics -kustantamon Vesimiehelle. Molemmat ovat kotoisin Atlantiksesta ja sen nykyisiä kuninkaita sekä merenelävien herroja.
J. R. R. Tolkien muovaili Silmarillionin Akallabêth-kertomuksessa esiintyvän Númenorin saaren tarinan Atlantis-myytin pohjalta.
Myös Indiana Jones pääsi Atlantiksen jäljille LucasArtsin tietokonepelissä Indiana Jones and the Fate of Atlantis vuonna 1992.
Sierra Entertainmentin tekemän pelin Zeus: Master of Olympus (2001) lisäosassa Poseidon: Master of Atlantis (2002) pystyy hallitsemaan atlantislaisia kaupunkeja.
Ensemble Studiosin tekemän pelin Age of Mythology (2002) lisäosassa Age of Mythology: The Titansissa (2003) on pelattavana atlantislaisten kansakunta.
Irrational Gamesin tekemän pelin BioShock (2007) tapahtumapaikka on Atlantiksesta inspiroitunut vedenalainen kaupunki Rapture, joka on rakennettu Atlantin valtameren pohjaan.
Kirjallisuutta

Platon, Teokset V
Charles Berlitz - Atlantiksen arvoitus, 1978
Charles Berlitz - Atlantis: Kadonnut manner, Gummerus 1984
Selin, Risto: Ihmeellinen maailma: Skeptikon tietosanakirja.  (Ursan julkaisuja 81)  Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2001.  ISBN 952-5329-19-4
N. Zhirov - Atlantis: Atlantology - Basic Problems, Lightning Source Inc, ISBN 0-89875-591-3
Maxine Asher - The Atlantis Conspiracy, Los Angeles: A.M.R.A., 1973
Risto Isomäki: Sarasvatin hiekkaa, Tammi, 2005
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rainer W. Kühne - A location for "Atlantis"? (englanniksi)
Atlantis as the Bahamas (englanniksi)
Helike - The Real Atlantis (englanniksi)
Discovery of Atlantis (englanniksi)
Truth, Lies and History in Plato's Timaeus-Critias (englanniksi)
Panthenon (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Bocksaga (englanniksi)
Timeline of ancient sources (englanniksi)
Evidence of Atlantis by Norman Scherer (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Atlantis 2005 - International Conference (englanniksi)
The Morien Institute - The great Atlantis Debate (englanniksi)
Ihmiskunnan vanhin taru. Atlantis, kadonnut mantere, ihmiskunnan alkukoti, Helsingin Sanomat, 24.07.1939, nro 195, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aiheesta muualla > Nettikirjat

Ignatius Donnelly - Atlantis, the Antediluvian World (englanniksi)
W. Scott-Elliot - Atlantiksen tarina
Platon - Timaios (englanniksi)
Atlantiksen tuho. Monsù Desiderion maalaus 1700-luvun alkupuolelta.
Kartta joka esittää Atlantiksen oletettua sijaintia. Ignatius Donnellyn kirjasta Atlantis: The Antediluvian World, 1882.
Satelliittikuva Santorínin saaresta.
Atlantiksen esitetyt sijaintipaikat Välimeren alueella.
PEPPOL

PEPPOLin logo
PEPPOL (Pan-European Public Procurement Online) on kokoelma teknisiä määrityksiä, jotka pyrkivät vakioimaan rajat ylittäviä sähköisiä hankintaprosesseja. PEPPOLia ylläpitää OpenPEPPOL-yhdistys. Se sisältää mm. verkkolaskutuksen.  Teknisten määrittelyjen lisäksi PEPPOLiin kuuluu myös tietojen toimitukseen käytettävä verkko.
PEPPOL alkoi samannimisenä Euroopan unionin kehitysprojektina toukokuusta 2008 elokuuhun 2012 Competitiveness and Innovation-ohjelmassa. EU rahoitti PEPPOL-ohjelmaa yli 15 miljoonalla Eurolla. Ohjelman päätyttyä sen työtä jatkamaan perustettiin Belgiaan OpenPEPPOL-yhdistys.
Hallinto

PEPPOLia hallinnoi OpenPEPPOL-yhdistys. Sen korkein päättävä elin on yleiskokous, joka valitsee pääsihteerin ja hallituksen, jotka vastaavat käytännön toimista. Muutokset valmistellaan työryhmissä, jotka on jaettu tarkempiin tehtäviin ja joiden omistajana toimii hallituksen jäsen. Työryhmät toimivat vapaaehtoispohjalta, joskin monet niiden jäsenistä on varsinaisesti lähetetty työryhmään joko työnantajansa tai asiakkaansa puolesta.
Käyttö

PEPPOLia käytetään laajasti Euroopan valtioissa. Sitä on harkittu myös Australian ja Uuden-Seelannin sähköisen laskutuksen ratkaisuksi
Tanska: Kaikkien julkisten organisaatioiden on tuettava sähköistä laskutusta PEPPOLin kautta.
Irlanti: Julkisten organisaatioiden on tuettava sähköistä laskutusta, johon Irlanti on valinnut PEPPOLin teknologiaksi.
Norja: Sähköinen laskutus on pakollista julkisille organisaatioille. PEPPOLia suositellaan ja sitä käytetään laajasti.
Itävalta: Sähköinen laskutus on pakollista liittohallinnolle. PEPPOL on yksi tuetuista teknologioista.
Ruotsi: PEPPOLin hyväksyminen on pakollista julkissektorille..
Saksa: Julkisten toimijoiden on hyväksyttävä sähköiset laskut PEPPOLin kautta.
Singapore: Ensimmäinen PEPPOL Authority Euroopan ulkopuolella toukokuussa 2018. Kansallinen sähköisen laskutuksen ohjelma perustuu PEPPOL-teknologiaan.
Aiheesta muualla

PEPPOL.eu
PEPPOL directory
Plotinos

| Plotinos> Πλωτίνος |
| --- | --- |
 Plotinokseksi oletettu veistos, kopio Ostiasta.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 204/205
Kuollut: 270
Ammatti:  filosofi
Koulutus ja ura
Opettaja:  Ammonios Sakkas
Oppilaat:  Porfyrios
Koulukunta:  uusplatonilainen
Tutkimusalue:  Filosofia
Tunnetut työt:  Enneadit
Plotinos (m.kreik. Πλωτίνος, Plōtinos, lat. Plotinus; noin 204/205 – 270) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Häntä pidetään laajalti uusplatonismin oppi-isänä ja perustajana opettajansa Ammonios Sakkaksen ohella. Plotinoksen filosofia on kuvattu hänen kirjoitustensa kokoelmassa Enneadit.
Oppilaita

Amelios
Castricius Firmus
Eustokhios Aleksandrialainen
Marcellus Orontius, senaattori
Porfyrios
Rogantianus
Sabinillus, senaattori
Serapion
Zethos
Zotikos
Kirjallisuutta

Remes, Pauliina: Plotinus on Self. The Philosophy of the ’We’.  Cambridge University Press, 2007.  ISBN 0521867290  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plotinos Wikimedia Commonsissa
Gerson, Lloyd: Plotinus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Moore, Edward: Plotinus The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Remes, Pauliina: Tarvitseeko onnellisuudestaan olla tietoinen voidakseen olla onnellinen? – Plotinos ja sisäinen minä. Tieteessä tapahtuu 6/1999.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Plotinus
Antiikin filosofia  Platonismi
Käännös suomeksi
Didymos Khalkenteros

Didymos Khalkenteros (m.kreik. Δίδυμος Χαλκέντερος, lat. Didymus Chalcenterus) (n. 63 eaa. – 10 jaa.) oli hellenistinen kreikkalainen grammaatikko ja oppinut, joka vaikutti Ciceron ja Augustuksen aikana.
Elämä

Didymos eli ja vaikutti Aleksandriassa sekä Roomassa, jossa hänestä tuli Varron ystävä. Hän oli merkittävässä osassa aleksandrialaisen oppineisuuden välittämisessä roomalaisille. Didymos kuului Aristarkhos Samothrakelaisen koulukuntaan.
Didymos sai lisänimensä Khalkenteros, ”pronssisuolet”, tuotteliaisuutensa vuoksi: hänen sanottiin kirjoittaneen niin monta teosta, ettei hän pystynyt muistamaan, mitä varhaisimpiin oli kirjoitettu — siksi hänen kirjoituksensa olivat usein ristiriidassa keskenään. Athenaioksen mukaan hän kirjoitti 3500 kirjaa, Seneca nuoremman mukaan 4000. Samasta syystä hän sai myös toisen lisänimen Bibliolathēs (Βιβλιολάθης), ”kirjanunohtaja”.
Teokset

Didymos kirjoitti tutkielman Aristarkhoksen Homeros-laitoksesta, nimellä Aristarkhoksen laitoksesta (Περὶ τῆς Ἀριστάρχου διορθωσέως, Peri tēs Aristarkhū diorthōseōs). Siitä on säilynyt katkelmia Iliaan Venetus A -käsikirjoituksessa.
Didymos kirjoitti myös kommentaareja monista muista kreikkalaisista runoilijoista ja proosakirjailijoista, mukaan lukien Bakkhylides, Pindaros, Sofokles, Aristofanes, Euripides, Ion, Frynikhos, Kratinos ja Menandros, sekä puhujista, mukaan lukien Demosthenes, Isaios, Hypereides ja Deinarkhos.
Näiden kommentaarien lisäksi hänen mainitaan kirjoittaneen seuraavat teokset, joista yksikään ei ole säilynyt:
Tragedian fraseologiasta (Περὶ τραγῳδουμένης λεξέως, Peri tragōdūmenēs lekseōs), joka koostui ainakin 28:sta kirjasta
Komiikan fraseologia (Λέξις κωμική, Leksis kōmikē), jota Hesykhios hyödynsi paljon
Kolmas lingvistinen teos sanoista, joilla on moniselitteinen tai epäselvä merkitys; koostui ainakin seitsemästä kirjasta
Neljäs lingvistinen teos vääristä tai turmeltuneista ilmaisuista
Kokoelma kreikkalaisia sananlaskuja (Πρὸς τοὺς περὶ παροιμιῶν συντεταχότας, Pros tūs peri paroimiōn syntetakhotas), joka koostui kolmestatoista kirjasta; suurin osa Zenobioksen kokoelman sananlaskuista on otettu tästä teoksesta
Solonin laeista (Περὶ τῶν ἀξόνων Σόλωνος, Peri tōn aksonōn Solōnos), Plutarkhoksen mainitsema teos
Vastine Ciceron teokseen Valtiosta (De re publica), kuusi kirjaa; teos sai myöhemmin Suetoniuksen kirjoittamaan vastineensa Didymokselle
Lisäksi Didymokselta on säilynyt maanviljelyä ja kasvitiedettä käsitteleviä katkelmia osana teosta Geoponica, maininta Hippokratesta käsitelleestä kommentaarista, sekä kokonaisena säilynyt tutkielma Kaikista marmorin ja puun lajeista (Περὶ μαρμάρων καὶ παντοίων ξύλων, Peri marmarōn kai pantoiōn ksylōn). Koska nämä teokset käsittelevät täysin erilaisia aiheita kuin aiemmin mainitut teokset, on mahdollista, että ne on kirjoittanut joku muu Didymos.
Luettelo Kiinan valtakunnallisista moottoriteistä

G4 Beijing–Hongkong–Macau Expressway Dongguanissa, Guangdongissa.
Valtakunnalliset moottoritiet > Alueelliset kehämoottoritiet

| Numero | Nimi | Nimi kiinaksi | Reitti | Perustettu | Lakkautettu | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  G91 | Central Liaoning Ring Expressway | 辽中环线高速 | Tieling, LN - Fushun, LN - Benxi, LN - Liaoyang, LN - Liaozhong, LN - Xinmin, LN - Tieling, LN | 2007 | nykyinen | 399 km |
|  G9111 | Benji Expressway | 本集高速 | Benxi, LN - Huanren, LN - Ji’an, JL | 2013 | nykyinen |  |
|  G92 | Hangzhou Bay Ring Expressway | 杭州湾环线高速 | Shanghai, SH - Hangzhou, ZJ - Ningbo, ZJ - Shanghai, SH | 2007 | nykyinen | 427 km |
|  G9211 | Yongzhou Expressway | 甬舟高速 | Ningbo, ZJ - Zhoushan, ZJ | 2007 | nykyinen |  |
|  G9221 | Hangyong Expressway | 杭甬高速 | Hangzhou, ZJ - Cixi, ZJ - Ningbo, ZJ | 2017 | nykyinen |  |
|  G93 | Chengyu Ring Expressway | 成渝环线高速 | Chengdu, SC - Mianyang, SC - Suining, SC - Chongqing, CQ - Hejiang, SC - Luzhou, SC - Yibin, SC - Leshan, SC - Ya’an, SC - Chengdu, SC | 2007 | nykyinen | 1 046 km |
|  G94 | Pearl River Delta Ring Expressway | 珠三角环线高速 | Shenzhen, GD - Hongkong, HK  (satama) - Macao, MO ( satama) - Zhuhai, GD - Zhongshan, GD - Jiangmen, GD - Foshan, GD - Huadu, GD - Zengcheng, GD - Dongguan, GD - Shenzhen, GD | 2007 | nykyinen | 463 km |
|  G9411 | Guanfo Expressway | 莞佛高速 | Dongguan, GD - Humen, GD - Foshan, GD | 2007 | nykyinen |  |
|  G95 | Capital Area Loop Expressway | 首都环线高速 | Chengde, HE - Zunhua, HE - Yutian, HE - Jizhou, TJ - Baodi, TJ - Ninghe, TJ - Wuqing, TJ - Langfang, HE - Gu'an, HE - Zhuozhou, HE - Zhuolu, HE - Zhangjiakou, HE - Chongli, HE - Guyuan, HE - Fengning, HE - Chengde, HE | 2013 | nykyinen | 908 km |
|  G9511 | Lailai Expressway | 涞涞高速 | Laishui, HE - Laiyuan, HE | 2013 | nykyinen |  |
|  G98 | Hainan Ring Expressway | 海南环岛高速 | Haikou, HI - Qionghai, HI - Sanya, HI - Dongfang, HI - Haikou, HI | 2007 | nykyinen | 612 km |
|  G9811 | Haile Expressway | 海乐高速 | Haikou, HI - Wuzhishan, HI - Ledong, HI | 2013 | nykyinen | 246 km |
|  G9812 | Haiqiong Expressway | 海琼高速 | Haikou, HI - Wenchang, HI - Qionghai, HI | 2013 | nykyinen | 142 km |
|  G9813 | Wanyang Expressway | 万洋高速 | Wanning, HI - Qiongzhong, HI - Danzhou, HI - Yangpu, HI | 2013 | nykyinen | 164 km |
Valtakunnalliset moottoritiet > Metropolialueen kehämoottoritiet

| Numero | Nimi | Nimi kiinaksi | Reitti | Perustettu | Lakkautettu | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  G9901 | Harbin Metropolitan Ring Expressway | 哈尔滨都市圈环线高速 | Shuangcheng, HL - Songbei, HL - Hulan, HL - Acheng, HL - Shuangcheng, LN | 2022 | nykyinen |  |
|  G9902 | Changchun Metropolitan Ring Expressway | 长春都市圈环线高速 | Dehui, JL - Jiutai, JL - Shuangyang, JL - Yitong, JL - Gongzhuling, JL - Nong’an, JL - Dehui, JL | 2022 | nykyinen |  |
|  G9903 | Hangzhou Metropolitan Ring Expressway | 杭州都市圈环线高速 | Deqing, ZJ - Tongxiang, ZJ - Haining, ZJ - Shaoxing, ZJ - Zhuji, ZJ - Fuyang, ZJ - Deqing, ZJ | 2022 | nykyinen |  |
|  G9904 | Nanjing Metropolitan Ring Expressway | 南京都市圈环线高速 | Lai’an, AH - Tianchang, AH - Yizheng, JS - Jurong, JS - Nanjing, JS - Quanjiao, AH - Chuzhou, AH - Lai’an, AH | 2022 | nykyinen |  |
|  G9905 | Zhengzhou Metropolitan Ring Expressway | 郑州都市圈环线高速 | Xingyang, HA - Zhongmu, HA - Weishi, HA - Xinzheng, HA - Xinmi, HA - Xingyang, HA | 2022 | nykyinen |  |
|  G9906 | Wuhan Metropolitan Ring Expressway | 武汉都市圈环线高速 | Huarong, HB - Liangzihu, HB - Hannan, HB - Hanchuan, HB - Xiaogan, HB - Xinzhou, HB - Huarong, HB | 2022 | nykyinen |  |
|  G9907 | Changzhutan Metropolitan Ring Expressway | 长株潭都市圈环线高速 | Ningxiang, HN - Liuyang, HN - Liling, HN - Xiangxiang, HN - Shaoshan, HN - Ningxiang, HN | 2022 | nykyinen |  |
|  G9908 | Xi’an Metropolitan Ring Expressway | 西安都市圈环线高速 | Lantian, SN - Eyi, SN - Zhouzhi, SN - Wugong, SN - Qianxian, SN - Fuping, SN - Weinan, SN - Lantian, SN | 2022 | nykyinen |  |
|  G9909 | Chongqing Metropolitan Ring Expressway | 重庆都市圈环线高速 | Yongchuan, CQ - Tongliang, CQ - Hechuan, CQ - Changshou, CQ - Fuling, CQ - Nanchuan, CQ - Qijiang, CQ - Yongchuan, CQ | 2022 | nykyinen |  |
|  G9910 | Chengdu Metropolitan Ring Expressway | 成都都市圈环线高速 | Dujiangyan, SC - Shifang, SC - Deyang, SC - Zhongjiang, SC - Pengshan, SC - Pujiang, SC - Dujiangyan, SC | 2022 | nykyinen |  |
|  G9911 | Jinan Metropolitan Ring Expressway | 济南都市圈环线高速 | Changqing, SD - Qihe, SD - Yucheng, SD - Linyi, SD - Jiyang, SD - Zhangqiu, SD - Changqing, SD | 2022 | nykyinen |  |
|  G9912 | Hefei Metropolitan Ring Expressway | 合肥都市圈环线高速 | Feidong, AH - Chaohu, AH - Feixi, AH - Feidong, HI | 2022 | nykyinen |  |