stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreikan maantiede
Merialueet ja saaristo > Saaret

Kreikan saaristoon kuuluu laskutavasta riippuen noin 2 000–6 000 saarta. Niistä suurempia asuttuja saaria on 168. Saariston maapinta-ala on 24 796 neliökilometriä, mikä tekee noin 20 % koko maan pinta-alasta.
Saariston pääsaariryhmät ovat Egeanmeren saaret Egeanmerellä sekä Jooniansaaret Joonianmerellä. Egeanmeren saaret jaetaan edelleen Pohjoisen Egean saariin, (Pohjoisiin) Sporadeihin, Argo-Saronisiin saariin, Kykladeihin ja Dodekanesiaan, ja niihin luetaan joskus myös Kreikan suurimmat saaret Kreeta ja Euboia pienempine lähisaarineen. Monet saarista ovat suosittuja turistikohteita. Tunnetuimpiin lukeutuvat Kreetan lisäksi muun muassa Korfu, Kos, Ródos ja Santoríni.
Kreikan kymmenen suurinta saarta ovat:
| Saari | Saariryhmä | Väkiluku (2011) | Pinta-ala (km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Kreeta (Kríti) |  | 622 913 | 8 303,00 |
| Euboia (Évia) |  | 200 000 | 3 580,00 |
| Lesbos (Lésvos) | Pohjoisen Egean saaret | 86 436 | 1 636,00 |
| Ródos | Dodekanesia | 115 490 | 1 401,46 |
| Chíos | Pohjoisen Egean saaret | 51 390 | 842,80 |
| Kefaloniá | Jooniansaaret | 35 801 | 781,48 |
| Korfu (Kérkyra) | Jooniansaaret | 100 853 | 592,08 |
| Sámos | Pohjoisen Egean saaret | 32 973 | 477,94 |
| Límnos | Pohjoisen Egean saaret | 16 992 | 476,29 |
| Náxos | Kykladit | 17 930 | 429,79 |
Näytä kaikki saaret...
Sisävesistöt > Joet

Kreikan joet ovat suhteellisen pieniä. Ne saavat alkunsa Kreikan tai sen naapurimaiden vuoristoista, ja virtaavat laaksoissa ja tasangoilla laskien joko Egeanmereen tai Joonianmereen.
Maan pisimmät joet ovat Évros eli Maritsa ja Strymónas eli Struma, jotka saavat alkunsa Bulgariasta, sekä Axiós eli Vardar, joka saa alkunsa Pohjois-Makedoniasta. Niistä kuitenkin vain pienempi osuus virtaa Kreikan alueella. Pisin joki, joka virtaa kokonaan Kreikan alueella, on Aliákmonas. Se saa alkunsa Píndos-vuoristosta, samoin kuin monet muut Manner-Kreikan joet, muun muassa Pineiós, Achelóos, Thýamis eli Kalamás sekä Árachthos. Peloponnesoksen niemimaalla suurimmat joet ovat Alfeiós ja Evrótas, jotka saavat alkunsa Taÿ́getos-vuorelta. Axiós-joki muodostaa laajan suiston eli deltan laskiessaan Thermaïkóslahteen.
Kreikan kymmenen pisintä jokea Kreikan alueella virtaavan osuuden mukaan ovat:
| Joki | Maantieteellinenalue | Pituus (km)> Kreikassa | Pituus (km)> Kokonais- |
| --- | --- | --- | --- |
| Aliákmonas | Makedonia | 297 | 297 |
| Achelóos | Epeiros | 220 | 220 |
| Pineiós | Thessalia | 205 | 205 |
| Évros | Traakia | 204 | 550 |
| Néstos (Mesta) | Makedonia | 130 | 256 |
| Strymónas (Struma) | Makedonia | 118 | 400 |
| Kalamás (Thýamis) | Epeiros | 115 | 115 |
| Alfeiós | Peloponnesos | 110 | 110 |
| Árachthos | Epeiros | 110 | 110 |
| Axiós (Vardar) | Makedonia | 87 | 388 |
Näytä kaikki joet...
Sisävesistöt > Järvet

Kreikan suurimpiin järviin lukeutuu sekä luonnonjärviä että jokia patoamalla luotuja tekojärviä. Suurin kokonaan Kreikan alueella oleva järvi on Trichonída ja suurin tekojärvi Kremastá. Suurin järvi, joka sijaitsee osittain Kreikan alueella, on Albanian, Kreikan ja Pohjois-Makedonian rajalla sijaitseva Megáli Préspa eli Suuri Préspajärvi.
Kymmenen suurinta järveä sekä luonnon- että tekojärvet mukaan lukien ovat:
| Järvi | Tyyppi | Maantieteellinenalue | Pinta-ala Kreikassa (km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Trichonída | luonnon | Keski-Kreikka | 95,840 |
| Vólvi | luonnon | Makedonia | 75,456 |
| Kremastá | teko | Keski-Kreikka | 68,532 |
| Polýfytos | teko | Makedonia | 56,793 |
| Vegorítida | luonnon | Makedonia | 54,310 |
| Vistonída | luonnon | Traakia | 45,030 |
| Koróneia | luonnon | Makedonia | 42,823 |
| Mikrí Préspa | luonnon | Makedonia | 42,541 |
| Megáli Préspa | luonnon | Makedonia | 39,400 |
| Kerkíni | teko | Makedonia | 37,688 |
Näytä kaikki järvet...
Hallinnollinen maantiede

Hallinnollisesti Kreikan alue on jaettu ylimmällä tasolla hajautetun hallinnon alueisiin (apokentroméni dioíkisi), joita on seitsemän, ja ne alueisiin (periféreia), joita on 13. Alueet on jaettu edelleen alueyksiköihin (perifereiakí enótita), joita on 74, ja alueyksiköt kuntiin (dímos), joita on 332. Athos eli Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio muodostaa näihin jakoihin kuulumattoman itsehallintoalueen. Vanhoja jo lakkautettuja hallintoalueita ovat muun muassa prefektuurit (nomós) ja provinssit (eparchía).
Kreikan 13 aluetta sekä itsehallintoalueet ovat:
| Alue | Pääkaupunki | Pinta-ala (km2) | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- |
| Attika | Ateena | 3 808 | 3 827 624 |
| Keski-Kreikka | Lamía | 15 549 | 547 390 |
| Keski-Makedonia | Thessaloniki | 18 811 | 1 880 058 |
| Kreeta | Iraklion | 8 336 | 623 065 |
| Itä-Makedonia ja Traakia | Komotiní | 14 157 | 608 182 |
| Epeiros | Ioánnina | 9 203 | 336 856 |
| Jooniansaaret | Korfu | 2 307 | 207 855 |
| Pohjois-Egean saaret | Mytilíni | 3 836 | 199 231 |
| Peloponnesos | Trípoli | 15 490 | 577 903 |
| Etelä-Egean saaret | Ermoúpoli | 5 286 | 308 975 |
| Thessalia | Lárisa | 14 037 | 732 762 |
| Länsi-Kreikka | Patras | 11 350 | 679 796 |
| Länsi-Makedonia | Kozáni | 9 451 | 283 689 |
| Athos (autonominen) | Karyés | 390 | 1 811 |
| Väkiluku yhteensä | Väkiluku yhteensä | Väkiluku yhteensä | 10 815 197 |
Asutukset > Kaupungit

Varsinaisiksi kaupungeiksi luetaan Kreikassa asutukset, joissa on yli 10 000 asukasta. Pieniksi kaupungeiksi voidaan lukea asutukset, joiden koko on 2 000–10 000 asukasta. Tätä pienemmät väestötilastoidut asutukset ovat yleensä kyliä, mutta niihin kuuluu myös esimerkiksi luostareita. Suurimmat kaupunkialueet ovat Ateenan ja Thessalonikin metropolialueet. 78 % kreikkalaisista asuu kaupungeissa ja kaupunkiväestöstä vajaa puolet Ateenan metropolialueella.
Kreikan kaikki kaupungit on luetteloitu Luettelossa Kreikan kaupungeista. Maan kaikki kaupungit, kylät ja muut asutukset on luetteloitu kunnittain kunkin kunnan (Luettelo Kreikan kunnista) omassa artikkelissa. Kymmenen suurinta kaupunkia koko kaupunkialueen mukaan laskettuna ovat:
| Kaupunki | Alue | Väkiluku> Varsinainen kunta tai asutus | Väkiluku> Koko kaupunkialue |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ateena | Attika | 664 046 | 3 074 160 |  |
| Thessaloniki | Keski-Makedonia | 315 196 | 790 824 |  |
| Patras | Länsi-Kreikka | 168 034 | 214 580 |  |
| Iraklion | Kreeta | 140 730 | 173 450 |  |
| Lárisa | Thessalia | 144 651 | 163 380 |  |
| Vólos | Thessalia | 86 046 | 144 420 |  |
| Ioánnina | Epeiros | 65 574 | 111 740 |  |
| Chaniá | Kreeta | 53 910 | 108 310 |  |
| Chalkída | Keski-Kreikka | 59 125 | 102 420 |  |
| Agrínio | Länsi-Kreikka | 46 899 | 93 930 |  |
Näytä kaikki kaupungit...
Ilmasto

Kreikan ilmasto on leuto. Rannikolla ja saarilla vallitsee välimerenilmasto ja sisämaan vuoristoisilla alueilla mannerilmasto. Kesät ovat kuumat ja kuivat ja talvet viileät ja kosteat. Kesä on sateeton ja lähes pilvetön kausi kestää noin kolme kuukautta. Heinä-elokuussa lämpötila kohoaa yleensä noin 30–35 °C ja jopa yli 40 °C. Maan itäosassa ja erityisesti saaristossa puhaltaa kesässä vilvoittava Meltemi-tuuli, mutta suurkaupungeissa kuten Ateenassa helle voi käydä pakahduttavaksi. Tuuli voi olla välillä hyvinkin voimakas, mikä vaikeuttaa merenkäyntiä.
Kreikan sään erityispiirre on auringonpaisteen suuri määrä. Sitä saadaan talvellakin viitisen tuntia, kesällä jopa 12–14 tuntia päivässä. Sateet ajoittuvat lähinnä talveen. Lunta voidaan saada kaikkialla Kreikassa, mutta saaristossa se on harvinaista. Alavilla alueilla lumi ei jää maahan juuri koskaan. Korkeimpien vuorten huipuilla lumi säilyy pitkälle kesään. Kevät ja syksy ovat lyhyitä välivuodenaikoja jolloin sää on vaihtelevaa.
Laajat metsäpalot aiheuttavat lähes vuosittain ongelmia loppukesästä. Joskus ne johtavat laajoihin evakuointeihin ja myös kuolemantapauksiin.
| Mittauspiste | T | H | M | H | T | K | H | E | S | L | M | J |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ateena (kuiva itä) | 13 °C 6 °C 62 mm | 14 °C 7 °C 37 mm | 16 °C 8 °C 37 mm | 20 °C 11 °C 23 mm | 25 °C 16 °C 23 mm | 30 °C 20 °C 14 mm | 33 °C 23 °C 6 mm | 33 °C 23 °C 7 mm | 29 °C 19 °C 15 mm | 24 °C 15 °C 51 mm | 19 °C 12 °C 56 mm | 15 °C 8 °C 71 mm |
| Náxos (saaristo) | 15 °C 10 °C 91 mm | 15 °C 10 °C 73 mm | 16 °C 11 °C 69 mm | 20 °C 13 °C 19 mm | 23 °C 16 °C 12 mm | 26 °C 20 °C 11 mm | 27 °C 22 °C 2 mm | 28 °C 22 °C 1 mm | 24 °C 18 °C 11 mm | 20 °C 15 °C 45 mm | 17 °C 12 °C 48 mm | 15 °C 8 °C 93 mm |
Luonnonvarat

Kreikan luonnonvaroihin kuuluvat ruskohiili, maaöljy, rautamalmi, bauksiitti, sinkki, nikkeli, magnesiitti, marmori ja suola sekä vesivoima.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan maantiede Wikimedia Commonsissa
Píndos-vuoristoa.
Thessalian tasankoa ja Pineiós-joki.
Néa Kaménin tulivuorisaari Santorínilla.
Ólympos, Kreikan korkein vuori.
Kreetan Ída-vuori.
Kykladeihin kuuluva Sífnoksen saari Sérifokselta nähtynä.
Pohjoisen Egean saariin kuuluvat Foúrnoi-saaret ja Sámos ilmasta nähtynä.
Jooniansaariin kuuluvan Zákynthoksen saaren rannikkoa Laganáksenlahdella ja pieni Kalonísin saari.
Aliákmonas, Kreikan pisin joki.
Néstos-joki.
Trichonída, Kreikan suurin järvi.
Kremastá, Kreikan suurin tekojärvi.
Kreikan alueet, alueyksiköt ja kunnat vuoden 2011 Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Attikan tasanko ja Ateenan metropolialue ilmasta.
Skópeloksen kaupunki Sporadeilla.
Kreikan ilmastoalueet Köppenin ilmastoluokituksen mukaan.
Laskimo

Piirros laskimosta ja laskimoläpästä
Laskimo eli veena (lat. vena) on verisuoni, joka kuljettaa verta sydämeen. Vähähappista verta kudoksista sydämeen tuovat ylä- ja alaonttolaskimot, jotka päättyvät oikeaan eteiseen, ja hapekasta verta keuhkoista neljä keuhkolaskimoa, jotka laskevat vasempaan eteiseen.
Rakenne

Laskimoiden seinämän kerroksia ovat litteiden endoteelisolujen muodostama yksinkertainen endoteelikerros, löyhä sidekudoskerros, ohut sileälihaskerros ja sidekudoksinen ulkokerros. Laskimot ovat ohutseinäisiä ja niiden läpimitta on paljon suurempi kuin vastaavien valtimoiden. Osaltaan siitä johtuen veri virtaakin laskimoissa suhteellisen hitaasti. Toisaalta läpimitan suuruus pienentää verenvirtauksen vastusta, joten se edistää veren paluuta sydämeen.
Laskimoiden seinämässä on ohut sileälihaskerros. Autonominen hermosto säätelee sileiden lihassolujen toimintaa ja tietyn laskimon tilavuus ja verimäärä riippuukin lihassolujen jännitystilasta eli laskimotonuksesta.
Laskimoissa on laskimoläppiä, joiden rakenne auttaa sydäntä pitämään yllä yksisuuntaista verivirtaa verenkiertojärjestelmässä. Kun luustolihakset supistuvat ja lisäävät laskimossa olevaa painetta, laskimoläpät päästävät veren virtaamaan vain yhteen suuntaan eli sydäntä kohti.
Valtimoiden veri on kirkkaanpunaista, sillä punasolujen sisältämä rauta on hapettunut. Laskimoveri sen sijaan on vähähappisuutensa vuoksi tummempaa. Ihon läpi näkyvät siniset verisuonet ovatkin laskimoita. Näitä pinnallisia laskimoita eivät vastaa mitkään valtimot, kun taas esimerkiksi kyynärvaltimon vieressä kulkee kyynärlaskimo.
Toiminta ja tehtävät

Kaikki veren ja solujen välinen ravinnon, kaasujen ja kuona-aineiden vaihto tapahtuu hiusverisuoniston seinämien läpi. Hiussuonista veri siirtyy pikkulaskimoihin eli venuleihin. Laskimot ovat aluksi pieniä, mutta sydäntä lähestyttäessä ne liittyvät toisiinsa suuremmiksi ja harvalukuisemmiksi laskimoiksi. Lopulta sydämeen johtaa ison verenkierron puolelta kaksi laskimoa eli ylä- ja alaonttolaskimot.
Ylä- ja alaonttolaskimoiden tuoma veri, jonka happi on siirtynyt hiussuonistosta kudosten käyttöön, kulkeutuu sydämen ja keuhkovaltimoiden kautta keuhkoihin keräämään uutta happea sekä poistamaan kudosten tuottama hiilidioksidi. Keuhkolaskimot taas laskevat hapekkaan veren takaisin sydämeen, josta veri lähtee valtimoita pitkin kudoksiin.
Laskimoissa ei ole juurikaan verenpainetta jäljellä, joten veren eteneminen alaruumiista takaisin ylös on supistelevien lihasten, viereisten sykkivien valtimoiden ja laskimoläppien varassa. Lisäksi hengitysliikkeiden yhteydessä syntyy rintakehään alipaine, joka imee verta kohti sydäntä. Lähellä sydäntä laskimoon yhtyy imusuonten imuneste.
Pinnalliset iholaskimot osallistuvat lämmönsäätelyyn siten, että lämpimällä ilmalla niiden verimäärä on suuri ja veri luovuttaa lämpöenergiaa ympäröivään ilmaan. Kylmällä ilmalla puolestaan iholaskimot ovat supistuneina, jolloin niiden verimäärä pienenee ja veri palaa sydämeen syviä laskimoita pitkin.
Laskimoon annettu injektio (ruiske) eli intravenoosinen anto on nopea keino saada lääke vaikuttamaan.
Laskimosairaudet

Suonikohjutauti on pinnallisten laskimoiden tauti, jossa laskimon seinämä on menettänyt kimmoisuutensa ja laskimoläpät kykynsä estää verta valumasta takaisin, jolloin verenkierron hydrostaattinen paine pullistaa laskimoa. Suonikohjuista on lähinnä kosmeettista haittaa, mutta oireina voi olla myös turvotusta, paineen ja puristuksen tunnetta jaloissa sekä suonenvetoja. Suonikohjuihin voi myös tulla verihyytymiä. Pinnallinen laskimotukos ei välttämättä ole vaarallinen. Syvistä laskimotukoksista voi lähteä liikkeelle hyytymiä, jotka voivat mennä sydämen läpi ja joutua keuhkoihin aiheuttaen keuhkoinfarktin.
Peräpukamat ovat peräaukkokanavan suonikohjuja eli laskimolaajentumia. Vatsalihasten voimakas jännittäminen ulostamisen yhteydessä lisää peräaukon ympäristön laskimopainetta ja sen seurauksena laskimot laajenevat. Peräpukamia voi syntyä myös raskauden aikana kohdun painaessa lantion alueen laskimoita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laskimo Wikimedia Commonsissa
Verenkierto
Veri  |  Sydän → Aortta → Valtimot → Hiussuonet → Laskimot → Onttolaskimot → Sydän → Keuhkovaltimorunko → Keuhkot → Keuhkolaskimo → Sydän
Laskimoläpät estävät veren takaisinvirtauksen.
Nauhahuiskut

| Nauhahuiskut |
| --- | --- |
 Punanauhahuisku (Prenanthes purpurea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Nauhahuiskut Prenanthes  L.
Katso myös
   Nauhahuiskut Wikispeciesissä   Nauhahuiskut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nauhahuiskut (Prenanthes) on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu yhdeksän lajia, joita esiintyy Euroopassa, Aasiassa ja Keski-Afrikassa.
Euroopassa esiintyy yksi nauhahuiskulaji, punanauhahuisku (Prenanthes purpurea), joka kasvaa luonnonvaraisena Länsi-Euroopasta Kaukasiaan. Punanauhahuisku on monivuotinen ruoho, joka muistuttaa ulkonäöltään läheisen Lactuca-suvun salaatteja, mutta on (violetin-)punakukkainen.
Lajeja

punanauhahuisku eli punahuisku (Prenanthes purpurea)
valkonauhahuisku (Prenanthes alba tai Nabalus albus)
terttunauhahuisku (Prenanthes racemosa tai Nabalus racemosus)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Prenanthes
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2061392  Wikispecies: Prenanthes  APDB: 193994  BioLib: 41440  CoL: 6VJZ  EoL: 38105  EPPO: 1PNNG  FNA: 126693  FoC: 126693  GBIF: 3090720  GRIN: 9825  iNaturalist: 62252  IPNI: 10671-1  IRMNG: 1032437  ITIS: 38268  NBN: NHMSYS0000462059  NCBI: 43201  Open Tree of Life: 475557  PLANTS: PRENA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:10671-1  Tropicos: 40015815  WFO: wfo-4000031103  WoRMS: 1075715
Suomalaisten muuttoliike Etelä-Afrikkaan

Suomalaisten muuttoliike Etelä-Afrikkaan oli suurimmillaan 1890-luvun Witwatersrandin kultakuumeen ja buurisotaa seuranneiden vuosien välillä. Eero Kuparisen tutkimusten mukaan noin 1200 suomalaista muutti tuolloin Etelä-Afrikan eri valtioihin. Siirtolaiset muuttivat maahan pääasiassa tilapäisesti töihin. Suomalaisia osallistui buurisotaan Transvaalin joukoissa. Ensimmäinen maailmansota keskeytti muuttoliikkeen lähes kokonaan.
Historia

Siirtolaisuuden voimistuminen 1890-luvun lopulla johtui osittain Yhdysvalloissa 1890-luvulla vallinneesta talouslamasta, joka oli vähentänyt työvoiman kysyntää siellä. Etelä-Afrikan unionin vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan maassa asui 102 suomalaissyntyistä henkilöä. Suurimmillaan 1890-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Johannesburgissa asui samanaikaisesti noin 500 suomalaista. Kaupunki oli hyvin maahanmuuttajavaltainen: vuonna 1896 sen valkoisista asukkaista 88 prosenttia oli syntynyt Transvaalin ulkopuolella. Suomalaiset Etelä-Afrikkaan muuttaneet olivat pääasiassa ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta kotoisin ollutta maaseutuväestöä. Suurin osa siirtolaisista tuli Munsalasta, Pedersörestä ja Uudenkaarlepyyn maalaiskunnasta. Joitakin suomenkielisiä maahanmuuttajia lähti naapurikunnista, muun muassa Evijärveltä. Monet muuttajista olivat naimisissa, mutta naisten maastamuutto oli vähäistä.
Suomalaiset työskentelivät nopeasti kasvavan Johannesburgin kaupungin rakennustyömailla kirvesmiehinä ja kaivoksissa kaivoskirvesmiehinä, räjäyttäjinä, koneenkäyttäjinä ja työnjohtajina. Toisin kuin Pohjois-Amerikassa, Etelä-Afrikassa ei ollut kysyntää ammattitaidottomalle eurooppalaiselle työvoimalle. Ammattimiesten päiväpalkka saattoi olla jopa 40-kertainen Suomessa maksettuun palkkaan verrattuna, mutta elinkustannukset Johannesburgissa olivat toisaalta erittäin korkeat. Työn löytäminen saattoi olla vaikeaa, ja työttömyyden uhka oli jatkuva. Alkoholinkäyttö oli yleistä siirtolaisten keskuudessa. Vuonna 1898 suomalaiset olivat mukana perustamassa Johannesburgiin yhteispohjoismaista luterilaista seurakuntaa, joka kuitenkin hajosi ruotsalaisten ja norjalaisten välisen unionikiistan vuoksi. Myöhemmin suomalaiset olivat mukana Den Svenska Gustaf Adolf Försämling -seurakunnassa. Buurisodan jälkeen kaupunkiin perustettiin myös Den Finska Klubben. Siirtolaiset lähettivät rahaa kotiseuduilleen tukeakseen nuorisoseuroja. Rahoilla ostettiin myös alttaritaulu Jepuan kirkkoon.
Ersigen

| Ersigen |
| --- | --- |
 Ersigen on kumpuilevaa Mittellandia.
 vaakuna

 Ersigen
 Koordinaatit: 47°6′N, 7°36′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Bernin kantoni
Hallintoalue (Verwaltungskreis):   Emmental
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,46 km²
Korkeus:  480–618 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  2 068
 – Väestötiheys:  134 as./km²
 
 www.ersigen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ersigen on kunta Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 asukasta.
Sijainti

Ersigen sijaitsee Emmejoen laaksossa, Emmentalissa, Burgdorfin pohjoispuolella, parikymmentä kilometriä Bernistä koilliseen ja kymmenisen kilometriä Solothurnista etelään.
Liikenne

Kunnan länsipuolitse kulkee moottoritie A1 Bernistä Zürichiin.
Urheilu

Salibandyseura SV Wiler-Ersigen toimii Ersigenin seudulla ja on saanut nimensä ersigeniläisen UHC Ersigenin ja wileriläisen Sportvereins Wilerin yhdistyttyä vuonna 1989.
Poliittinen komissaari

”Politrukki on pahempi kuin vihollinen. Hän ampuu sinua selkään!” Neuvostoliittolaisille sotilaille suunnattu suomalainen sotapropagandajuliste talvisodan ajalta.
Poliittinen komissaari eli komissaari (myös politrukki (ven. политрук), lyhenne sanoista политический руководитель, polititšeski rukovoditel ’poliittinen ohjaaja’) oli Neuvostoliiton ja muiden sosialististen maiden armeijoissa poliittinen upseeri, joka valvoi kommunistisen puolueen määräysten ja ohjeiden toimeenpanoa armeijan eri yksiköiden johtajien, päälliköiden ja komentajien rinnalla. Puna-armeijassa komissaarit vastasivat yhdessä varsinaisten komentajien kanssa armeijan poliittisesta ryhdistä ja taistelukyvystä.
Neuvostoliiton kuuluisimpia poliittisia upseereita olivat toisen maailmansodan aikana kenraaliluutnantin arvoisina palvelleet Nikita Hruštšov ja Leonid Brežnev, jotka molemmat nousivat myöhemmin NKP:n pääsihteeriksi eli Neuvostoliiton johtoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poliittinen komissaari Wikimedia Commonsissa
Vuoden yleisurheilija

Usain Bolt pitelee käsissään vuoden miesyleisurheilijan palkintoa Monacossa marraskuussa 2011.
Vuoden yleisurheilija (engl. World Athlete of the Year, aik. engl. IAAF Athlete of the Year) on Kansainvälisen yleisurheiluliiton (WA, ent. IAAF) jakama palkinto, joka myönnetään vuosittain vuoden mies- ja naisyleisurheilijalle. Se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988.
Yleisöäänestys otettiin mukaan WA:n vuoden yleisurheilijan valintamenettelyyn vuonna 2004. Vuonna 2016 miesten ja naisten sarjan kolme finalistia valittiin kolmiosaisella äänestyksellä, jossa WA:n neuvoston antamat äänet vastasivat 50 prosenttia ja sosiaalisessa mediassa toteutettu yleisöäänestys 25 prosenttia kokonaistuloksesta. Loput 25 prosenttia tuloksesta muodostui äänistä, jotka tulivat esimerkiksi WA:n jäsenliitoilta, WA:n kilpailujen johtajilta, huipputason yleisurheilijoilta, urheilijoiden agenteilta, kansainvälisen lehdistön edustajilta sekä WA:n henkilökunnan jäseniltä ja virallisilta yhteistyökumppaneilta. Vuonna 2015 kolmivaiheisen valintaprosessin viimeisessä vaiheessa ehdokkaat oli karsittu kolmeen miesurheilijaan ja kolmeen naisurheilijaan, joista Kansainvälinen yleisurheilusäätiö (IAF) valitsi vuoden mies- ja naisyleisurheilijan. Vuonna 2023 äänestyksessä oli viisi miesurheilijaa ja viisi naisurheilijaa, ja lopulta WA jakoi palkinnon kolmeen osaan ja valitsi vuoden rataurheilijan, vuoden kenttäurheilijan ja vuoden urheilijan stadionin ulkopuolisille lajeille.
Vuonna 2015 WA teki palkinnon sääntöihin muutoksen, jonka seurauksena ketään vakavasta dopingrikkomuksesta rangaistua yleisurheilijaa ei voida hyväksyä lyhyelle listalle, josta vuoden yleisurheilija valitaan. Edellisenä vuonna Justin Gatlinin valinta kymmenen nimeä käsittäneelle miesten sarjan ehdokaslistalle oli saanut Robert Hartingin pyytämään oman nimensä poistamista ehdokasluettelosta.
Vuonna 2016 Usain Bolt valittiin ennätyksellisesti kuudennen kerran vuoden miesyleisurheilijaksi.
Voittajat

| Vuosi | Vuoden miesyleisurheilija | Vuoden naisyleisurheilija |
| --- | --- | --- |
| 1988 |  Carl Lewis |  Florence Griffith-Joyner |
| 1989 |  Roger Kingdom |  Ana Fidelia Quirot |
| 1990 |  Steve Backley |  Merlene Ottey |
| 1991 |  Carl Lewis (2) |  Katrin Krabbe |
| 1992 |  Kevin Young |  Heike Henkel |
| 1993 |  Colin Jackson |  Sally Gunnell |
| 1994 |  Noureddine Morceli |  Jackie Joyner-Kersee |
| 1995 |  Jonathan Edwards |  Gwen Torrence |
| 1996 |  Michael Johnson |  Svetlana Masterkova |
| 1997 |  Wilson Kipketer |  Marion Jones |
| 1998 |  Haile Gebrselassie |  Marion Jones (2) |
| 1999 |  Michael Johnson (2) |  Gabriela Szabo |
| 2000 |  Jan Železný |  |
| 2001 |  Hicham el-Guerrouj |  Stacy Dragila |
| 2002 |  Hicham el-Guerrouj (2) |  Paula Radcliffe |
| 2003 |  Hicham el-Guerrouj (3) |  Hestrie Cloete |
| 2004 |  Kenenisa Bekele |  Jelena Isinbajeva |
| 2005 |  Kenenisa Bekele (2) |  Jelena Isinbajeva (2) |
| 2006 |  Asafa Powell |  Sanya Richards |
| 2007 |  Tyson Gay |  Meseret Defar |
| 2008 |  Usain Bolt |  Jelena Isinbajeva (3) |
| 2009 |  Usain Bolt (2) |  Sanya Richards (2) |
| 2010 |  David Rudisha |  Blanka Vlašić |
| 2011 |  Usain Bolt (3) |  Sally Pearson |
| 2012 |  Usain Bolt (4) |  Allyson Felix |
| 2013 |  Usain Bolt (5) |  Shelly-Ann Fraser-Pryce |
| 2014 |  Renaud Lavillenie |  Valerie Adams |
| 2015 |  Ashton Eaton |  Genzebe Dibaba |
| 2016 |  Usain Bolt (6) |  Almaz Ayana |
| 2017 |  Mutaz Essa Barshim |  Nafissatou Thiam |
| 2018 |  Eliud Kipchoge |  Caterine Ibargüen |
| 2019 |  Eliud Kipchoge (2) |  Dalilah Muhammad |
| 2020 |  Armand Duplantis |  Yulimar Rojas |
| 2021 |  Karsten Warholm |  Elaine Thompson-Herah |
| 2022 |  Armand Duplantis (2) |  Sydney McLaughlin |
| 2023 |  Noah Lyles    Armand Duplantis (3)    Kelvin Kiptum |  Faith Kipyegon    Yulimar Rojas (2)    Tigist Assefa |
| 2024 |  Letsile Tebogo |  Sifan Hassan |

Sally Pearson ja vuoden naisyleisurheilijan  palkinto Monacossa 2011.