stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kullervo Linnan Humppa-Veikot solisteineen
Kappaleet

Vanhat toverit – 2.53
Jazztyttö – 1.50
Sinulle yksin – 2.17
Puolangan vaarat – 3.04
Heili Karjalasta – 1.50
Pustan poika – 2.17
Kankkulan kaivolla – 2.19
Pieni polku – 2.21
Tippavaaran öitä – 2.03
Anna jäädä neuvot mamman – 3.01
Pihapihlaja – 1.55
Muistoja Karjalasta – 2.08
Ellin boksi – 2.19
Villit ruusut – 1.55
Aamu Airistolla – 2.22
Lola pieni – 2.32
Orpo – 2.07
Romantiikkaa Ruusutarhassa – 1.40
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1944

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1944 oli 4. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Kausi pelattiin yksinkertaisena. Kauden päätteeksi Helsingin Kiri-Veikot voitti Suomen mestaruuden.
Runkosarja

|  | O | V | T | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Kiri-Veikot | 6 | 5 | 0 | 1 | 130 | 89 | 10 |
| Maasotakoulu | 6 | 4 | 0 | 2 | 103 | 64 | 8 |
| Helsingin NMKY | 6 | 4 | 0 | 2 | 109 | 92 | 8 |
| Helsingin Ilves | 6 | 3 | 0 | 3 | 105 | 118 | 6 |
| Eiran Kisaveikot | 6 | 2 | 0 | 4 | 75 | 98 | 4 |
| Karhun Pojat | 6 | 2 | 0 | 4 | 53 | 97 | 4 |
| Turun Palokunnan Urheilijat | 6 | 1 | 0 | 5 | 55 | 72 | 2 |
SP41 ja Turun Toverit keskeyttivät sarjan.
Runkosarja > Ottelut

| Joukkue | Kiri-Veikot | Maask>  | HNMKY | Ilves | EKV | KaPo | TuPU |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Kiri-Veikot |  | 22–13 | 21–14 | 36–21 | – | 21–7 | 14–13 |
| Maasotakoulu | – |  | 22–10 | 32–10 | 14–2 | 14–9 | 8–9 |
| Helsingin NMKY | – | – |  | 17–14 | 25–17 | 29–11 | 13–7 |
| Helsingin Ilves | – | – | – |  | 21–20 | 24–16 | 19–13 |
| Eiran Kisaveikot | 21–16 | – | – | – |  | – | 8–5 |
| Karhun Pojat | – | – | – | – | 16–5 |  | 10–8 |
| Turun Palokunnan Urheilijat | – | – | – | – | – | – |  |
José Alberto Moura

José Alberto Moura CSS (s. 23. lokakuuta 1943 Ituiutaba) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 9. tammikuuta 1971 ja nimitettiin Uberlândian hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 18. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Estêvão Cardoso de Avellar, jota avustivat Paulo Sérgio Machado ja Moacyr José Vitti.
Mourasta tuli 23. joulukuuta 1992 Uberlândian piispa. Hänet nimitettiin 7. helmikuuta 2007 Montes Clarosin arkkipiispaksi.
Joulu tulee laulamalla

| Joulu tulee laulamalla Jukka Kuoppamäki, Inka Kuoppamäki ja Eeva-Leena Sariola |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Levy-yhtiö: Discophon
 Levymerkki: Kerberos
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Parhaat – 24 suosikki-iskelmää 1989 | Joulu tulee laulamalla 1990 | Kerran vielä palaan 1992 |
Joulu tulee laulamalla on vuonna 1990 äänitetty ja julkaistu joululevy, jolla esiintyvät Jukka Kuoppamäki, Inka Kuoppamäki ja Eeva-Leena Sariola. Se julkaistiin Discophon-yhtiön Kerberos-levymerkillä. Albumi oli samalla yksi viimeisistä Discophonin julkaisuista, sillä yhtiön toiminta päättyi alkuvuodesta 1992, kun sen katalogi myytiin Fazerille. Joulu tulee laulamalla oli lisäksi Kuoppamäen ensimmäinen CD-levynä julkaistu albumi. Se ilmestyi kuitenkin myös vinyylilevynä.
Kappaleet

A-puoli
Joulu tulee laulamalla – 3.21
Rati riti ralla / Koska luistellaan – 3.01
Tonttupolkka – 2.46
Revontulten leikki – 3.30
Personent hodie – 3.50
Porsaita äidin – 2.17
Kolme yötä jouluun – 3.48
Soihdut sammuu – 3.44
B-puoli
Jouluporojen joiku – 4.08
Hei tonttu-ukot – 2.52
Joulupuu on rakennettu – 3.35
Joulun rauhaa – 4.32
Puer natus in Betlehem – 2.14
Kello löi jo viisi – 2.09
En etsi valtaa loistoa – 3.42
Kilisee, kilisee kulkunen – 2.31
Konstanz

| Konstanz |
| --- | --- |

 vaakuna
 Konstanz
 Koordinaatit: 47°39.5′N, 09°10.6′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Freiburg
Piirikunta:  Konstanz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  54,1 km²
Korkeus:  395–570 m
Väkiluku (30.6.2022):  85 518
 – Väestötiheys:  1 581 as./km²
Postinumero:  78462–78467
Suuntanumero(t):  7533
Rekisterikilpi:  KN
 
 www.konstanz.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rheintorturm Bodenjärven rannalla
Konstanz on yliopistokaupunki Etelä-Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa, Bodenjärven rannalla. Se on samannimisen piirikunnan hallintokeskus. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 85 518 asukasta, ja sen pinta-ala on 54,1 neliökilometriä. Konstanz sijaitsee aivan Sveitsin rajalla Kreuzlingenin kaupungin naapurina Reinin varrella.
Historiaa

Konstanzin kirkolliskokous pidettiin vuosina 1414–1418.
Konstanz ja Kreuzlingen muodostavat käytännössä yhteisen kaupunkialueen. Toisen maailmansodan aikana jätettiin kaupungissa valot päälle yöajaksi. Siksi liittoutuneet luulivat kaupunkia osaksi Sveitsiä, eikä kaupunkia siten pommitettu.
Liikenne

Konstanzista pääsee junalla sekä Saksaan että Sveitsiin. Lähin lentoasema sijaitsee Friedrichshafenissa Saksassa, jonne pääsee nopeimmin Bodenjärven ylittävällä lautalla. Lähimmät kansainväliset lentokentät ovat Stuttgartin, Baselin ja Zürichin lentoasemat.
Muuta

Zeppeliiniin keksijä Ferdinand von Zeppelin syntyi Konstanzissa.
Konstanzen ystävyyskaupungit ovat:
Fontainebleau Ranskassa
Richmond-upon-Thames Englannissa
Lodi Italiassa
Tábor Tšekissä
Suzhou Kiinan kansantasavallassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstanz Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset internetsivut (saksaksi)
José Aguilar

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aguilar (oik.) Moskovan olympiakisoissa 1980. |  Aguilar (oik.) Moskovan olympiakisoissa 1980. |  Aguilar (oik.) Moskovan olympiakisoissa 1980. |  |
Maa:   Kuuba
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 63,5 kg |  |
José Aguilar Pulsán (19. joulukuuta 1959 Guantánamo – 4. huhtikuuta 2014 Guantánamo) oli kuubalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Aguilar voitti sarjan 63,5 kg olympiapronssia Moskovassa 1980. Hän voitti urallaan myös mitaleita Pan-Amerikan kisoista.
Aguilar kuoli 54-vuotiaana 4. huhtikuuta 2014.
José Agustín Ganuza García

José Agustín Ganuza García (s. 28. elokuuta 1931 Artajona, Espanja) on Panamassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin augustinolaisten rekollektien papiksi 27. kesäkuuta 1954 ja nimitettiin Bocas del Toron prelaatiksi 12. maaliskuuta 1970. Lisäksi hän sai 4. helmikuuta 1972 nimityksen Pauzeran titulaaripiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi titulaarihiippakunnan johdosta 18. marraskuuta 1977.
Ganuza Garcían konsekroi piispaksi 27. toukokuuta 1972 Edoardo Rovida, jota avustivat Marcos Gregorio McGrath ja Martin Legarra Tellechea. Ganuza García jäi eläkkeelle prelaatin tehtävistä 1. toukokuuta 2008.
José Agripino Barnet

| José Barnet |
| --- | --- |

Kuuban presidentti
 11. joulukuuta 1935 – 20. toukokuuta 1936  
Edeltäjä:  Carlos Mendieta
Seuraaja:  Miguel Mariano Gómez
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1864 Barcelona, Espanja
Kuollut: 1945 (80–81 vuotta) Barcelona, Espanja
Puoliso:  Marcela Cleard
Tiedot
Puolue:  Kansallinen liitto
José Agripino Barnet y Vinagres (23. kesäkuuta 1864 – 1945) oli kuubalainen poliitikko ja diplomaatti, joka oli yhdestoista Kuuban presidentti 11. joulukuuta 1935 – 20. toukokuuta 1936 välisen ajan.
Barnet oli seitsemäs tilapäinen presidentti Gerardo Machadon luovuttua vallasta.
Barnet syntyi Espanjassa, mutta hänen vanhempansa syntyivät Kuubassa. Hän valmistui Havannan yliopiston lakipuolelta. Vuonna 1887 hän meni Pariisiin, jossa hän asui kunnes Kuuba itsenäistyi vuonna 1902. Hänet nimitettiin Kuuban konsuliksi Pariisissa ja vuonna 1908 hänet siirrettiin Kuuban konsuliksi Liverpooliin. Hän toimi Kuuban konsulina myös Rotterdamissa ja Hampurissa. Hän palveli myös Japanissa, Brasiliassa, Saksassa ja Sveitsissä.
Barnet meni naimisiin Marcela Cleardin kanssa. He saivat tyttären, Geogina Barnet Cleardin, joka meni naimisiin Henri Vas De Briendtin kanssa.
Jouluaatto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jouluaatto Wikimedia Commonsissa
Jordanin matriisihajotelma

Jordanin matriisihajotelma on matriisihajotelma, joka voidaan laskea similaariselle neliömatriisille. Tämä hajotelma on seuraavaa muotoa:  A=PJP^{-1}, missä  A ja  J ovat silmilaarisia ja  P^{-1} on matriisin  P käänteismatriisi. Matriisia  J kutsutaan Jordanin perusmuodoksi.
Korvuan rautatieasema

Korvuan rautatieasema (lyh. Kou) on entinen rautatieasema Suomen rataverkolla Metsäkylässä Taivalkosken kunnassa Koillismaalla. Se sijaitsee liikenteeltä suljetulla Pesiökylän ja Taivalkosken asemien välisellä rataosuudella, noin 27 kilometriä etelään Taivalkoskelta ja noin 54 kilometriä pohjoiseen Pesiökylästä. Liikennepaikka on nimetty kymmenen kilometrin päässä idässä olevan Korvuan kylän ja Korvuanjärven mukaan.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle vuoden 1959 lopulla. Miehitys liikennepaikalla loppui 1967 ja henkilöliikenne lakkautettiin muun radan kanssa 23. toukokuuta 1982. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 9. tammikuuta 2005, käytännössä liikennepaikka on ollut lakkautettuna 4. elokuuta 2004 alkaen, kun Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus suljettiin liikenteeltä liikennöintikelvottomana. Ratapiha kiskoineen on edelleen jäljellä. Vuonna 1958 rakennettu laiturirakennus siirtyi yksityisomistukseen 1989[lähde? ]. Rakennusta muutettiin ja remontoitiin vuonna 2002.
Jo puretun saksalaisten rakentaman kapearaiteisen Hyrynsalmen–Kuusamon kenttäradan linjaus seurasi keskeneräisen Taivalkosken radan linjausta aina Korvuan asemalle saakka. Korvualta kenttäradan linjaus kääntyi kohti koillista ja Kuusamoa, kun taas valtion rataverkon leveäraiteinen rataosuus johtaa pohjoisluoteeseen.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: kuva Korvuan asema-alueesta
Taivalkoski
| --- | --- |
Kyliä:  Inkee – Jokijärvi – Jurmu – Koitila – Kurtti – Loukusa – Metsäkylä – Parviainen – Pisto –  Taivalkosken kirkonkylä – Tyrävaara – Vaarakylä
Järviä, jokia ja muita vesistöjä:  Iijoki – Kostonjoki – Kostonjärvi – Korvuanjärvi – Kurtinjärvi
Nähtävyyksiä:  Kallioniemi – Kylmäluoman retkeilyalue – Päätalopäivät – Taivalkosken kirkko – Syötteen kansallispuisto
Muuta:  Mustavaaran kaivos – Korvuan rautatieasema – Kurtin rautatieasema – Taivalkosken rautatieasema – Taivalniskan seisake – Taivalvaaran rautatieasema
John Danyel

John Danyel tai John Daniel (s. 6. marraskuuta 1564 – k. 1626) oli englantilainen luutunsoittaja ja lauluntekijä. Hän syntyi Wellow`ssa, Somersetissä, ja hän oli runoilija Samuel Danielin nuorempi veli. Hänen säilyneitä teoksiaan ovat mm. Daphne-nymfistä kertova "Coy Daphne Fles"  ja "Like as the lute delights", josta ote alla:
Like as the lute delights, or else dislikes,
As is his art that plays upon the same;
So sounds my muse, according as she strikes
On my heart strings, high-tuned unto her fame.
Aiheesta muualla

John Danyel International Music Score Library Project (englanniksi)
Cambridge Digital Libraryn musiikkikokoelmat: esimerkkejä Danyelin sävellyksistä.
Jordanin lohko

Esimerkki Jordanin normaalimuodosta. Harmaat lohkot ovat Jordanin lohkoja.
Jordanin lohko on matriisi, jossa on nollasta poikkeavia alkioita vain diagonaalilla diagonaalin viereisillä lävistäjillä. Diagonaalin viereisillä lävistäjillä on ykkösiä ja diagonaalilla mitähyvänsä vakioita. Nämä diagonaalilla olevat vakiot ovat matriisin  A, jolle on laskettu Jordanin matriisihajotelma, ominaisarvoja.  Tätä lohkoa merkitään  J_{i}, jossa  i viittaa siihen, monesko lohko se on kyseisessä Jordanin perusmuodossa. Eli  J_{i}={\begin{bmatrix}\lambda _{i}&1&0&\cdots &0\\0&\lambda _{i}&1&\cdots &0\\\vdots &0&\ddots &\ddots &0\\\vdots &0&\ddots &\ddots &1\\0&0&\cdots &0&\lambda _{i}\end{bmatrix}}
Jordanin lemma

Jordanin lemma on kompleksianalyysin lause, joka määritellään seuraavasti: olkoon  m>0 ja  {\frac {P}{Q}} kahden polynomin osamäärä siten, että  aste(Q)\geq 1+aste(P), tällöin  \lim _{\rho \rightarrow +\infty }\int _{C_{\rho }^{+}}e^{imz}{\frac {P(z)}{Q(z)}}dz=0, missä  C_{\rho }^{+} on ylempi puoliympyrä  \rho :n ollessa ympyrän säde.
Joseph Wirth
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Wirth Wikimedia Commonsissa
Jouluelokuva

Vuonna 1946 valmistunut elokuva Ihmeellinen on elämä on yksi esimerkki jouluelokuvista.
Jouluelokuva on elokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat joulun aikaan. Jouluelokuvat ovat yleensä tunnelmaltaan iloisia, joskin poikkeuksiakin löytyy.
Tunnettuja jouluelokuvia

Yksin kotona (1990)
Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992)
The Grinch (2000)
Elf (2003)
Napapiirin pikajuna (2004)
Joulutarina (2007)
Painajainen ennen joulua (1993)
Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli (1988)
Ihmeellinen on elämä (1946)
Saksikäsi Edward (1990)
Gremlins (1984)
Luettelo eniten tuottaneista jouluelokuvista

The Grinch (2018) Tuotto: 526 760 632 $
Yksin kotona (1990) Tuotto: 476 684 675 $
Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992) Tuotto: 358 994 850 $
The Grinch (2000) Tuotto: 345 823 032 $
Saiturin joulu  (2009) Tuotto: 325 286 646 $
Joulubileet Vol 18

| Joulubileet Vol 18 Smurffit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. marraskuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Levy-yhtiö: Capitol
Listasijoitukset
  10. (albumilista)    1. (midprice)
Smurffien muut julkaisut
| Tanssihitit Vol 17 2009 | Joulubileet Vol 18 2010 | Leffaboogie Vol 19 2011 |
Joulubileet Vol 18 on Smurffien 18. studioalbumi. Se julkaistiin 10. marraskuuta 2010 levymerkillä Capitol Records.
Kappaleet

Suluissa alkuperäinen kappale.
Smurffiaatto – 2.41 (We No Speak Americano)
Täältä tulee jouluhauki – 4.02 (Minä)
Jouluyö, smurffiyö – 2.54 (Jouluyö, juhlayö)
Mikä joulu – 3.10 (Mikä boogie)
Tästä syntyy smurffijoulu – 3.16 (Kaikki katujen kuninkaat)
Petteri Punakuono – 2.08 (Petteri Punakuono)
Soihdut smurffaa – 2.18 (Soihdut sammuu)
Luistelemaan – 2.11 (Smurfs in the Snow)
Välkky ja kuusi – 2.50 (Joulupuu on rakennettu)
Smurffimaahan joulun teen – 3.18 (Sydämeeni joulun teen)
Kulkuset – 3.33 (Jingle Bells)
Joulu smurffimaassa – 3.03 (40 Years of Smurfing Fun)
Smurffimaa – 2.57 (The Smurffing World)
Olympialaissmurffi – 3.08 (Smurfland Olympics)
Valkea joulu – 3.13 (White Christmas)
Aiheesta muualla

Joulubileet Vol 18 discogs.com -sivustolla
Juan María Leonardi Villasmil

Juan María Leonardi Villasmil vuonna 2007.
Juan María Leonardi Villasmil (11. helmikuuta 1947 Bocono – 7. kesäkuuta 2014 Maracaibo) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. elokuuta 1979 ja nimitettiin Méridan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Lesvin titulaaripiispaksi 27. tammikuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Baltazar Enrique Porras Cardozo, jota avustivat Miguel Antonio Salas Salas ja Vicente Ramón Hernández Peña.
Leonardi Villasmil sai 12. heinäkuuta 1997 nimityksen Punto Fijon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 30. elokuuta.
Jennifer Hornsby

Jennifer Hornsby (s. 1951) on brittiläinen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan, teonfilosofiaan, kielifilosofiaan ja feministiseen filosofiaan. Hornsby toimii professorina Lontoon yliopiston Birkbeck Collegen filosofian laitoksella.
Hornsby tunnetaan muun muassa monien nykyisen analyyttisen mielenfilosofian "oikeaoppisten" näkemysten vastustamisesta ja J. L. Austinin puheaktien hyödyntämisestä pornografian tarkasteluun.
Julkaisuja > Kirjoja

Actions (1980)
Simple Mindedness: A Defence of Naïve Naturalism in the Philosophy of Mind (1997)
Julkaisuja > Toimitettuja kokoelmia

Ethics: A Feminist Reader (yhdessä Elizabeth Frazerin ja Sabina Lovibondin kanssa) (1992)
The Cambridge Companion to Feminism in Philosophy (yhdessä Miranda Frickerin kanssa) (2000)
Reading Philosophy: Selected Texts with a Method for Beginners (yhdessä Samuel Guttenplanin ja Christopher Janawayn kanssa) (2002)
Reading Philosophy of Language: Selected Texts with Interactive Commentary (yhdessä Guy Longworthin kanssa) (2005)
Aiheesta muualla

Jennifer Hornsby, School of Philosophy, Birkbeck, University of London (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jennifer Hornsby
Käännös suomeksi
Jouko Raivio

Jouko Raivio Turun kirjamessuilla 2008.
Jouko Raivio (s. 22. toukokuuta 1939 Pori) on suomalainen eläkkeellä oleva tutkija ja dekkarikirjailija.
Nykyisin jälleen helsinkiläinen Raivio vietti lapsuutensa Helsingissä. Hän on suorittanut toimittajatutkinnon Tampereen yliopistossa 1980 ja kirjastotieteen ja informatiikan opinnot 1982. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi hän valmistui 1990. Pro gradu -tutkielman hän teki aiheesta G-mies Jerry Cotton -sarjan tuotantosäännöt. Yhteiskuntatieteiden tohtoriksi hän valmistui vuonna 2012 tutkielmallaan Serenadi G-ruudissa: Jerry Cottonin portinvartijat. Hän työskenteli lehtitoimittajana 1963–1974, avusti Kolmiokirjaa 1975–1981. Sen jälkeen hän oli kirjastonhoitajana 1983–2002 eri paikkakunnilla.
Raivio on kirjoittanut puolen tusinaa historiallista dekkaria Kirsti Mannisen kanssa.  Hänet muistetaan erityisesti 1970-luvun lopulta Jerry Cottoneista, joita hän kirjoitti seitsemässä vuodessa kaikkiaan 42 kappaletta. Hänen kirjoittamiaan jännityskirjoja ovat myös Henkiin herätetty (2002) ja Yövuoro (2001).
Jouko Raiviolla on pojat Herman Raivio (s. 1967) ja Markus Raivio (s. 1973).
Teokset

Yövuoro.  Helsinki:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-17303-0.
Henkiin herätetty.  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-18277-3.
Pimeä valo.  Suomussalmi:  Myllylahti, 2006.  ISBN 952-202-055-9.
”Serenadi G-ruudissa”: Jerry Cottonin portinvartijat.  (Väitöskirja)  Tampere:  Tampere University Press, 2012.  ISBN 978-951-44-8750-7.
Teokset > Kirsti Mannisen kanssa

Punavuoren keisarinna. Salapoliisiseikkailu 1860-luvun Helsingissä.  Helsinki:  Otava, 1990.  ISBN 951-1-11552-9.
Jumalan ruoska. Salapoliisiseikkailu suurten nälkävuosien ajoilta.  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-11971-0.
Ruumisvaunut Bulevardilla. Salapoliisiseikkailu vuoden 1869 Suomessa.  Helsinki:  Otava, 1992.  ISBN 951-1-12397-1.
Murha Monrepoossa. Salapoliisiseikkailu Viipurissa heinäkuussa 1871.  Helsinki:  Otava, 1993.  ISBN 951-1-12793-4.
Kuolema ylioppilastalolla. Salapoliisiseikkailu Helsingissä syystalvella 1872.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13409-4.
Stenvallin tapaus. Salapoliisiseikkailu vuoden 1873 Helsingissä.  Helsinki:  Otava, 1995.  ISBN 951-1-13845-6.
Teokset > Muuta

Kultainen peura (suomalaisten dekkaristien ketjuromaani, 2004)
Yövuoro (televisiosarja, 2005)
Aiheesta muualla

Jouko Raivion kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sanojen ajan artikkeli Jouko Raivion teoksista Kirjasampo.
Kreikan kuningaskunta

Kreikan kuningaskunnan kehitys.
Kreikan kuningaskunta (kreik. Βασίλειον τῆς Ἑλλάδος, Vasíleion tīs Elládos) oli vuonna 1832 Lontoon konferenssissa perustettu valtio. Kreikka julistautui itsenäiseksi 7. toukokuuta 1832 käytyään vapaussotaa Turkin Osmanien valtakuntaa vastaan vuodesta 1829. Kreikan kuningaskunnan täysi itsenäisyys tunnustettiin kansainvälisesti Konstantinopolin rauhassa vuonna 1832. Sitä edelsi vapaussodasta seurannut lyhytaikainen tasavalta.
Vuoteen 1843 kuningas hallitsi yksinvaltiaana (absoluuttinen monarkia). Syyskuussa 1843 syntyi levottomuuksia, joiden rauhoittamiseksi kuningas Otto I suostui kutsumaan kaksikamariset valtiopäivät koolle ja hyväksymään maalle perustuslain.
Kuningaskuntana Kreikka oli vuoteen 1924, jolloin monarkia lakkautettiin vuoden 1924 kansanäänestyksellä, ja perustettiin toinen helleenien tasavalta. Kreikka palasi monarkiaan uudella vuoden 1935 kansanäänestyksellä ja uudelleen tasavallaksi sotilasjuntan aikana järjestetyllä vuoden 1974 kansanäänestyksellä.
Kreikan kuninkaat

Kreikan kuningaskuntaa hallitsi vuoteen 1862 baijerisperäinen Wittelsbachin hallitsijasuku ja sen jälkeen aina monarkian lakkauttamiseen saakka tanskalaisperäinen Glücksburgin hallitsijasuku.
Otto I (kuninkaana 6. helmikuuta 1833 – 23. lokakuuta 1862)
Yrjö I (30. maaliskuuta 1863 – 18. maaliskuuta 1913)
Konstantin I (18. maaliskuuta 1913 – 11. kesäkuuta 1917 ja 19. joulukuuta 1920 – 27. syyskuuta 1922)
Aleksanteri I (11. kesäkuuta 1917 – 25. lokakuuta 1920)
Yrjö II (27. syyskuuta 1922 – 25. maaliskuuta 1924 ja 3. marraskuuta 1935 – 1. huhtikuuta 1947)
Paul I (1. huhtikuuta 1947 – 6. maaliskuuta 1964)
Konstantin II (6. maaliskuuta 1964 – 1. kesäkuuta 1973)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kingdom of Greece
Käännös suomeksi
Juan María Uriarte Goiricelaya

Juan Maria Uriarte
Juan María Uriarte Goiricelaya (7. kesäkuuta 1933 Fruiz – 17. helmikuuta 2024) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bilbaon hiippakuntaan 28. heinäkuuta 1957 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Marazanaen titulaaripiispaksi 17. syyskuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Añoveros Ataún, jota avustivat José María Cirarda Lachiondo ja Luis María de Larrea y Legarreta.
Uriarte Goiricelaya sai 17. lokakuuta 1991 nimityksen Zamoran ja 13. tammikuuta 2000 San Sebastiánin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 21. marraskuuta 2009.
Jällivaaran kirkko

Jällivaaran kirkko elokuussa 2018
Jällivaaran kirkko on Jällivaaran kunnassa Ruotsissa sijaitseva kirkko.
Jällivaaran vanha kirkko alkoi 1800-luvun puolessavälissä muuttua kasvavalle väestölle liian pieneksi. 1870-luvun lopussa aloitettiin uuden kirkon rakennustyöt. Uusi Jällivaaran kirkko oli valmis vihittäväksi käyttöön helmikuussa 1882. Rakennuksen arkkitehtinä toimi Emil Viktor Langlet. Kirkkoa entisöitiin ja sen kuorta laajennettiin 1960-luvun puolessavälissä. Siellä käytössä olevat urut rakensi 1971 Grönlunds Orgelbyggeri.
Jorge Manrique Hurtado

Jorge Manrique Hurtado (19. huhtikuuta 1911 La Paz – 15. heinäkuuta 1995) oli bolivialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi La Paziin 23. syyskuuta 1939 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Hadrumetumin titulaaripiispaksi 23. helmikuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sergio Pignedoli, jota avustivat Abel Isidoro Antezana y Rojas ja Berthold Bühl.
Manrique Hurtado sai 28. heinäkuuta 1956 nimityksen Oruron piispaksi ja 27. heinäkuuta 1967 La Pazin arkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 24. helmikuuta 1987.