Huawei
Historia > Verkkolaitteiden valmistaja

Huawei aloitti vuonna 1994 valokuitutekniikkaan perustuvien SHD-laitteiden valmistuksen. Vuonna 1996 yhtiö toimitti valtameren ylittävän tietoliikenneverkon hongkongilaiselle Hutchison-Whampoa-teleoperaattorille. Vuonna 1997 Huawei julkaisi oman GSM-tukiaseman ja vuonna 1998 yritys teki konsultointisopimuksen IBM:n kanssa. Huawei solmi yhteisyrityksen Siemensin kanssa, jonka tavoitteena oli kehittää Kiinaan oma, länsimaista riippumaton matkapuhelinstandardi, TD-SCDMA. Huawei osti 16,5 % osuuden operaattoriliiketoimintansa myyneestä ja tappiollisesta 3Comsta vuonna 2003 noin 230 miljoonalla eurolla. 3Com oli ostanut aiemmin osan H3C-yrityksestä. Huawei nousi läntisten kilpailijoidensa (Ericsson, Nokia Telecommunications, Ericsson, Alcatel-Lucent) tietoisuuteen ja merkittäväksi kilpailijaksi vuonna 2004, kun se nappasi 3G-verkon tilauksen eurooppalaisten kotikentältä Hollannista.
Huawein kasvu jatkui, kun se tuplasi myyntinsä vuonna 2007 Euroopassa 1,3 miljardiin euroon ja sai Euroopasta tilauksia monilta merkittäviltä operaattoreilta kuten Vodafonelta ja France Telecomilta. Yhtiö toimitti T-Mobile-operaattorille GSM- ja 3G-verkkojen ydintekniikkaa Saksaan, Isoon-Britanniaan, Itävaltaan, Hollantiin ja Tšekkiin. Huawein koko liikevaihto oli vuonna 2007 runsaat kahdeksan miljardia euroa.
Vuonna 2008 Huawei teki eniten kansainvälisiä pct-patenttihakemuksia ja ohitti vuonna 2008 ruotsalaisen kilpailijansa Ericssonin langattomien tukiasemien myynnissä kivuten maailman suurimmaksi toimittajaksi. Yhdessä kiinalaiset Huawei ja ZTE hallitsivat 40 prosenttia maailmanlaajuisista markkinoista Joulukuussa 2008 BusinessWeek-lehti asetti Huawein kolmannelle sijalle Applen ja Googlen jälkeen listalla vaikutusvaltaisimmista yrityksistä.
Telia ilmoitti maailman ensimmäisenä operaattorina kaupallisten 4G-verkon rakentamisesta Osloon vuonna 2010 ja valitsi Huawein tukiasemaverkon laitetoimittajaksi.
Huawei teki ensimmäisen radioverkkosopimuksen Suomessa vuonna 2009, kun se ilmoitti toimittavansa Soneralle suuren osan 900 megahertsin alueella toimivaa 3G-verkkoa yhdessä Nokia Siemens Networksin kanssa. Kaupan jälkeen Huaweilla oli toimitussopimuksia kaikissa Pohjoismaissa. Oslossa oli jo kaupallisessa käytössä sen TeliaSoneralle toimittama LTE-verkko. Aikaisemmin Huawein valmistamia GSM-modeemeja eli ns. ”mokkuloita” sekä matkapuhelimia oli jo ollut Suomen markkinoilla.
Tutkimusyhtiö Dell’Oron mukaan Huawei ohitti Nokia Siemens Networksin toiseksi suurimpana verkkovalmistajana kolmannella vuosineljänneksellä vuonna 2009, jolloin Huawei lähes tuplasi markkinaosuutensa heinä-syyskuussa. Tutkimusyhtiön mukaan Huawein markkinaosuus nousi 20 prosenttiin aikaisemmasta 11 prosentista. Tammikuussa 2010 Trading Markets uutisoi kiinalaislähteisiin perustuen Huawein kirineen langattomien tukiasemien toimituksissa myös ruotsalaisen markkinajohtaja Ericssonin edelle. Huawein mukaan sen langattomia ratkaisuja tarjoavan yksikön liikevaihto oli vuonna 2009 10 miljardia dollaria. Toisaalta ABI Research ja myöhemmin Dell’Oro arvioivat varovaisemmin, että Huawein markkinaosuus vuonna olisi ollut 16.5 % tai 20 %, joka tarkoittaisi kolmatta sijaa, mutta Huawei nousisi kakkossijalle vuoden 2010 loppuun mennessä.
Huawein 14.1 % liikevoitto vuonna 2009 oli noin viisinkertainen Ericssoniin verrattuna. Toisaalta viranomaiset muun muassa Intiassa ja USA:ssa ovat ilmoittaneet pelkäävänsä, että kiinalaiset käyttävät mobiiliverkkoa vakoiluun. Tämä on johtanut telelaitteiden tuonnin vähenemiseen Kiinasta. Edelleen Motorola syytti Huaweita teollisuusvakoilusta ja yrityssalaisuuksien varastamisesta.
Huawei neuvotteli vuonna 2010 Motorolan verkkoliiketoiminnan ostamisesta muun muassa kilpailijansa Nokia Siemens Networksin ohella. Kaupan voitti NSN. Myöhemmin selvisi, että NSN ei tarjonnut eniten Motorolan kannattavimmasta osasta vaan Huawei tarjosi sata miljoonaa enemmän. Yhdysvaltain viranomaiset eivät kuitenkaan hyväksyneet Huawein korkeampaa tarjousta, koska Huawein perustaja Ren Zhengfei työskenteli aikanaan Kiinan armeijassa. Samasta syystä Huawein ei annettu ostaa ohjelmistotalo 2Wireä, jonka osti lopulta Pace Make 475 miljoonalla dollarilla. Tiettävästi Huawein tarjous 2Wirestä oli merkittävästi suurempi. Yhtiö vastasi kritiikkiin palkkaamalla yhdysvaltalaisen yhtiön tarkastamaan ohjelmansa ja lisäksi kertoi avaavansa asiakkailleen telelaitteidensa ohjelmistokoodin. Huawei kertoi joulukuussa 2010 käyttävänsä avointa Linuxia verkkokehitystyökaluissaan ja laitteissaan.
Huawein eurooppalainen kilpailija NSN väitti tammikuussa 2011, että Huawei saa halpoja valtion lainoja, jotka vääristävät kilpailua. NSN:n mukaan tukiaisista ei ole kuitenkaan helppo lähteä kiistelemään esimerkiksi EU-tasolla. Huawein arveltiin tuottavan yli 60 miljoonaa puhelinta vuonna 2011 ja Huawein viiden vuoden liikevaihtokasvu on ollut keskimäärin 33 prosenttia vuodessa.