stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Horehronie

|  Horehronie> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Kristina
Levy-yhtiö:  H.o.M.E. Production
Kesto:  3:00
Tyylilaji:  pop
Säveltäjä(t):  Martin Kavulič
Sanoittaja(t):  Kamil Peteraj
Euroviisutiedot
Vuosi:  2010
Maa:  Slovakia
Kieli:  slovakia
Sijoitus semifinaalissa:  16.
Pisteet semifinaalissa:  24
Sanat:  sanoitus
Horehronie on Kristinan esittämä kappale, jolla se edusti Slovakiaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Ryppyviherlätkä

| Ryppyviherlätkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Varsinaiset viherlevät Chlorophyta
Luokka::  Trebouxiophyceae
Lahko::  Prasiolales
Heimo::  Prasiolaceae
Suku::  Viherlätkät Prasiola
Laji::  crispa
Kaksiosainen nimi
 Prasiola crispa  (Lightf.) Kütz. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ryppyviherlätkä (Prasiola crispa) on viherlevälaji, jota kasvaa kivi- ja kalliopinnoilla. Se viihtyy kosteilla ja varjoisilla paikoilla, joissa on paljon ravinteita, esimerkiksi ihmisen virtsaa tai lintujen ulosteita. Pienikokoisena nämä levät ovat sileitä ohuita kiekkoja, kasvaessaan niistä tulee epäsäännöllisen muotoisia ja reunoihin tulee aaltomaisia ryppyjä.
Hinn

Hinn voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Innlandetin korkeakoulu (Høgskolen i Innlandet, HINN), norjalainen korkeakoulu
Sukunimenä

Benny Hinn (s. 1952), israelilaissyntyinen yhdysvaltalainen saarnaaja ja uskonjohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hinn”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Horelli

Horelli on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Edvard Johan Horelli (1871–1946), lääkäri, Juho Fredrik Horellin poika
Eero Horelli (vuoteen 1942 Myllymäki, 1914–1972), järjestö- ja yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
Erkki Horelli (1916–1992), maanviljelijä ja järjestöjohtaja, maanviljelysneuvos
Juho Fredrik Horelli (Mäki-Horelli, 1844–1931), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Laura Horelli (s. 1976), kuvataiteilija
Liisa Horelli (Horelli-Kukkonen, o.s. Tähkä, s. 1941), ympäristöpsykologian tutkija ja dosentti
Toivo Horelli (1888–1975), sisäministeri, Juho Fredrik Horellin poika
Väinö Horelli (1882–1973), ylilääkäri ja professori, Juho Fredrik Horellin poika.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Homokysteiini

| Homokysteiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-Amino-4-sulfanyylibutaanihappo
CAS-numero:  6027-13-0 (L-isomeeri) 454-29-5, 6027-13-0 (L-isomeeri)
PubChem CID:  778 ja 49791978
SMILES:  C(CS)C(C(=O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H9NO2S
Moolimassa:  135,18 g/mol
Homokysteiini (C4H9NO2S)  on elimistössä metioniinin aineenvaihduntatuotteena syntyvä aminohappo. Nimi kertoo, että yhdiste on rakenteeltaan kysteiinin homologi, ts. sen molekyylissä on yksi CH2-yksikkö enemmän kuin kysteiinissä.
Homokysteiiniä muodostuu soluissa ravinnossa saadusta rikkipitoisesta aminohaposta metioniinista. Se voi muuttua takaisin metioniiniksi folaatin ja B12-vitamiinin vaikutuksesta. Sen tehtävistä elimistössä ei ole tietoa.
Homokysteiini on viime vuosina ollut laajan kiinnostuksen ja tutkimuksen kohteena, koska kohonnut veren homokysteiinipitoisuus näyttää olevan sydän- ja verisuonitautien riskitekijä ja liittyy yleensä melkein kaikkiin pitkäaikaissairauksiin ja vanhenemismuutoksiin. Tutkimustulokset ovat osin ristiriitaisia.
Toisin kuin Terveyskirjaston artikkelin alaotsikossa sanotaan, veren suuri homokysteiinipitoisuus voi siis olla huolen aihe, sillä se voi olla myös yksi Alzheimerin taudin syy, joskin toiset tutkimustulokset antavat ymmärtää, ettei yhteyttä ole. Esimerkiksi marraskuussa 2014 julkaistujen hollantilaistutkimuksen tulosten mukaan B12-vitamiinilla ja foolihapolla saatu homokysteiinipitoisuuden väheneminen ei estänyt muistin heikkenemistä.
Aiheesta muualla

Homokysteiini, Huslab.fi
PubChem: Homocysteine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Homocysteine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Homocysteine (englanniksi)
Saksan armeija

Saksan armeija voi viitata seuraaviin armeijoihin:
Heer, Saksan keisarikunnan armeija vuosina 1871–1918
Reichswehr, vuosina 1921–1935
Wehrmacht, vuosina 1935–1946
Toisen maailmansodan jälkeen:
Bundeswehr, Saksan liittotasavallassa vuodesta 1955 lähtien
Nationale Volksarmee, Saksan demokraattisessa tasavallassa (DDR) vuosina 1956–1990
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saksan armeija”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sagerin talo

| Sagerin talo> Sagerska huset |
| --- | --- |
 Sagerin talo keskellä, vasemmalla Adelswärdin talo, oikealla ulkoministeriön talo.
Sijainti:  Tukholma
Rakennustyyppi:  virka-asunto
Suunnittelija:  Jean René Pierre Litoux Robert Sager
Omistaja:  Ruotsin valtio
Käyttäjä:  Ruotsin pääministeri
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sagerin talo (ruots. Sagerska huset) on Ruotsin pääministerin virka-asunto, jona se on toiminut vuodesta 1995 lähtien. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Tukholmassa, Norrmalmin kaupunginosassa Norrströmin pohjoisrannalla, osoitteessa Strömgatan 18. Se on Ruotsin ulkoministeriön toimitalon eli Perintöruhtinaan palatsin vieressä. Ruotsin hallituksen kanslia eli Rosenbad on saman kadun varrella viereisessä korttelissa.
Rakennuksen nimi tulee sen vuonna 1883 ostaneista Sagerin veljeksistä. Veljekset tekivät taloon suuria muutoksia, muun muassa lisäämällä siihen edustuskerroksen ja vaihtamalla sen tyylisuunnan ranskalaista rokokoota edustavaksi. Ranskalaisen arkkitehti Jean René Pierre Litouxin sekä Robert Sagerin itsensä suunnittelemat muutokset toteutettiin 1894 ja 1899–1901. Talo pysyi Sagerin suvun omistuksessa vuoteen 1988 asti, jolloin Ruotsin hallitus hankki sen omistukseensa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sagerin talo Wikimedia Commonsissa
Herman Lindqvist (poliitikko)

Herman Lindqvist noin vuonna 1930.
August Herman Lindqvist (9. heinäkuuta 1863 Arboga – 29. toukokuuta 1932 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi LO:n puheenjohtajana vuosina 1900–20 ja Ruotsin sosiaaliministerinä vuosina 1921–23.
Lindqvistin vanhemmat olivat rättäri Johan Eric Lindqvist ja Carolina Jansdotter. Hän kouluttautui puusepäksi ja eteni puutyöläisten ammattiliitossa sihteeristä puheenjohtajaksi. Hän myös liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Vuonna 1898 hänestä tuli vastaperustetun ammattiliittojen keskusjärjestön LO:n varapuheenjohtaja ja vuonna 1900 puheenjohtaja. Vuonna 1921 hänestä tuli sosiaaliministeri Hjalmar Brantingin toiseen hallitukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herman Lindqvist (poliitikko) Wikimedia Commonsissa
Hieronymos Kardialainen

Hieronymos Kardialainen (kuoli 260 eaa.) oli kreikkalainen historioitsija joka eli Aleksanteri Suuren aikaan. Hieronymos oli kotoisin Kardiasta, joka sijaitsi Traakian Khersonesoksella. Hän oli ehkä sukua Eumenes Kardialaiselle.
Hieronymos kirjoitti teoksen diadokkien sodista, mutta siitä on säilynyt ainoastaan 18 katkelmaa nykypäivään. Diodoros Sisilialainen käytti luultavasti Hieronymoksen teosta laatiessaan oman maailmanhistoriansa kirjoja 18–20. Myös Arrianoksen kadonnut diadokkeja käsitellyt kirja perustui luultavasti Hieronymoksen teokseen.
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen Hieronymos seurasi ystävänsä Eumeneen mukana. Hän joutui kuitenkin Eumeneen vihollisen Antigonos I:n vangiksi, mutta tämä armahti hänet. Hieronymos toimi muun muassa neuvottelijana Eumeneen ja Antigonoksen välillä. Eumeneen kuoleman jälkeen hän palveli Antigonosta eri tehtävissä ja myöhemmin myös Antigonoksen poikaa Demetrios I:tä. Hieronymos kuoli Demetrioksen pojan Antigonos II:n hovissa vuonna 260 eaa. 104 vuoden iässä.
Hristo Botev

Hristo Botev
Hristo Botev (6. tammikuuta 1848 Kalofer, Rumelia – 1. kesäkuuta 1876 vuoristo, Bulgaria) oli bulgarialainen kansallismielinen runoilija ja vallankumouksellinen, joka sai surmansa osallistuessaan kansannousuun turkkilaisten valtaa vastaan.
Botev lähetettiin vuonna 1863 opiskelemaan Venäjälle, jossa hän sai vaikutteita nihilistien ajattelusta. Hänet erotettiin vuonna 1865 odessalaisesta lukiosta, minkä jälkeen hän vietti seikkailevaa elämää muiden bulgarialaisten emigranttien kanssa. Hän palasi vuonna 1867 lyhyeksi aikaa Bulgariaan, mutta asui myöhemmin pääasiassa maanpaossa Romaniassa. Botev eli pääosin köyhyydessä ja elätti itsensä sekalaisilla ammateilla omistautuen Bulgarian vapaustaistelua tukevalle kirjalliselle ja järjestötyölle sekä lehtien toimittamiselle. Vuonna 1875 hän julkaisi isänmaallisia runoja sisältäneen kokoelman Pesni u stihove. Osa runoista julkaistiin yhdessä nuoren Stefan Stambolovin kirjoittamien runojen kanssa. Pääosa hänen keskeisistä runoistaan on lyyrisiä sankarirunoja ja usein aiheiltaan isänmaallisia. Proosatekstin puolella Botevin vahvuutena oli sarkasmi ja pistävä satiiri.
Bulgariassa käynnistyneen turkkilaisvastaisen kansannousun aikana Botev lähti toukokuussa 1876 marssimaan Bulgariaan parin sadan muun samanhenkisen miehen kanssa. Retken heppoisesta suunnittelusta huolimatta joukko onnistui pääsemään itävaltaisella jokialuksella 17. toukokuuta Bulgarian maaperälle, mutta paikalliselta väestöltä ei saatu tukea, ja muutaman päivän kuluttua turkkilaiset hyökkäsivät. Botev kaatui taistelussa. Myöhemmin häntä on pidetty Bulgariassa sankarina ja kansallisen vapaustaistelun marttyyrina. Myös hänen poliittisilla kirjoituksillaan oli suuri vaikutus.
Suomeksi julkaistuja teoksia

Runot: bulgarian kielestä suom. ja selityksillä varustanut Tarmo Manelius. Kirjayhtymä, Helsinki 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hristo Botev Wikimedia Commonsissa
Hinkmar

Piispa Hinkmar, tuntemattoman tekijän maalaus.
Hinkmar (ransk. Hincmar; n. 806 – 21. joulukuuta 882 Épernay) oli Reimsin arkkipiispa vuosina 845–882. Hän oli karolingiajan Ranskan vaikutusvaltaisin kirkonmies ja tärkeä poliittinen neuvonantaja. Hän puolusti uhmakkaasti omaa valtaansa sekä alaisiaan piispoja että toisinaan myös paavia vastaan ja tuki uskollisesti frankkien kuningasta.
Elämäkerta

Hinkmar syntyi mahdollisesti vuoden 806 aikoihin jossain nykyisen Pohjois-Ranskan alueella ja opiskeli Saint-Denisin luostarissa. Hän oli 820-luvulla useita vuosia Saint-Denisin apotin Hilduinin seurana keisari Ludvig Hurskaan hovissa Aachenissa. Hän oli myös epäsuosioon joutuneen Hilduinin mukana maanpaossa Corveyn luostarissa Saksissa vuosina 830–833, mutta palasi sitten Saint-Denisiin. Hinkmar nimitettiin vuonna 834 Ludvig Hurskaan kuninkaalliseksi neuvonantajaksi. Hän jatkoi tässä tehtävässä myös Ludvigia seuranneen frankkien kuninkaan, vuonna 840 valtaan nousseen Kaarle Kaljupään aikana.
Hinkmar nimitettiin Reimsin arkkipiispaksi erotetun Ebon tilalle vuonna 845 ja hän aloitti pian arkkihiippakunnassaan merkittävät uudelleenjärjestelyt, muun muassa kumoten edeltäjänsä suorittamat pappisvihkimykset ja nimitykset. Kaarle Kaljupäätä vastustanut keisari Lothar I yritti kyseenalaistaa Hinkmarin toimet, mutta Soissonsissa vuonna 853 kokoontunut konsiili hyväksyi ne ja paavi Benedictus III vahvisti tämän vuonna 855.
Hinkmar kävi pitkään valtakamppailua alaisuudessaan toimineita piispoja vastaan, joista monet olivat hänen edeltäjänsä Ebon tukijoita. Kyseiset piispat käyttivät kiistassa aseenaan väärinä dekretaaleina tunnettua asiakirjakokoelmaa, joka esiintyy tässä yhteydessä ensimmäisen kerran historiassa. Hinkmar oli ensimmäisiä, jotka kyseenalaistivat sen aitouden. Omien valtaoikeuksiensa puolustukseksi hän kirjoitti teoksen Opusculum LV capitulorum, jossa hän ei tosin suoraan julistanut dekretaaleja väärennökseksi. Kun Hinkmar yritti vuonna 863 erottaa Soissonsin piispa Rothadin, joka ei tunnustanut hänen ylivaltaansa, paavi Nikolaus I kumosi eron vedoten dekretaaleihin, jotka saivat näin lisää arvovaltaa. Hinkmar koetteli valtaansa uudelleen erottamalla vuonna 871 oman veljenpoikansa, Laonin piispa Hinkmarin, joka kuitenkin palautettiin virkaansa vuonna 878.
Hinkmar oli kuningas Kaarle Kaljupään uskollinen tukija keisaria vastaan. Kun Lothar I:n seuraaja Lothar II vuonna 860 yritti erota vaimostaan, Hinkmar kirjoitti aiheesta tiukkasävyisen kirjoituksen De divortio Lotharii et Teutbergae (”Lotharin ja Teutbergan avioerosta”). Lothar II:n kuoltua Hinkmar tuki Kaarlea uudeksi keisariksi paavi Hadrianus II:n vastustuksesta huolimatta. Hän ei myöskään hyväksynyt sitä, että paavi nimitti vuonna 876 hänen ohitseen itselleen legaatin Saksan ja Gallian alueelle.
Maallisten valtakiistojen ohella Hinkmar kävi pitkän teologisen kiistan orbaisilaisen munkki Gottschalkin kanssa, ensin predestinaatio-opista ja sitten pyhän kolminaisuuden opista. Ensimmäisessä kiistassa Hinkmar kannatti perinteistä näkemystä, jonka mukaan Jumalan kaikkitietävyys ei tarkoittanut predestinaatiota eikä Jumala siten tuomitse syntisiä etukäteen kadotukseen. Hinkmarin ja Gottschalkin kiistaa puitiin konsiileissa Quiercyssä 853 ja Tuzeyssä 860.
Hinkmar kuoli vuonna 882 ollessaan Épernayssa paossa normannien sotaretkeltä.
Sagfjordin kirkko

| Sagfjordin kirkko Sagfjord kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Hamarøy, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1775
Suunnittelija:  S. Mathisen
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sagfjordin kirkko (norj. Sagfjord kirke) on Hamarøyn kunnassa Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1775. Sen suunnitteli arkkitehti S. Mathisen. Kirkossa on noin 130 istumapaikkaa. Rakennus sijaitsi alun perin eri paikalla ja siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1885. Samalla sen ulkonäkö muuttui hieman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sagfjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Sagenen kirkko

| Sagenen kirkko Sagene kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1891
Suunnittelija:  Christian Fürst
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  n. 800
Tyylisuunta:  uusgoottilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sagenen kirkko (norj. Sagene kirke) on Oslossa Sagenen kaupunginosassa sijaitseva uusgoottilainen tiilikirkko. Se valmistui vuonna 1891 ja sen suunnitteli arkkitehti Christian Fürst.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sagenen kirkko Wikimedia Commonsissa
Herman Ludvig Hellsberg

| Herman Ludvig Hellsberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. lokakuuta 1857 Vaasa
Kuollut: 9. syyskuuta 1891 (33 vuotta) Närpiö
Kansalaisuus:  Suomen suuriruhtinaskunta
Vanhemmat:   Henrik Efraim Hellsberg  Anna Maria Wahlgren 
Puoliso:   Elina Matilda Aspelin 
Ura
Uskontokunta:  Luterilaisuus
Herman Ludvig Hellsberg (6. lokakuuta 1857 Vaasa – 9. syyskuuta 1891 Närpiö) oli suomalainen pappi. Hellsberg toimi Seinäjoen kappalaisena 1882–1891 ja nimitettiin Ylimarkun kirkkoherraksi vuonna 1891, mutta kuoli saman vuoden syyskuussa. Hellsberg valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta ja vihittiin papiksi vuonna 1882. Hellsbergin puoliso oli Elina Matilda Aspelin (k. 1885) ja hänen vanhempansa olivat kauppias ja raatimies Henrik Efraim Hellsberg sekä Anna Maria Wahlgren.
Ura pastorina

Hellsberg nimitettiin Seinäjoen kappelin virkaa tekeväksi kappalaiseksi vuonna 1882 ja hänen toimensa vakinaistettiin vuonna 1884. Edeltäjiinsä nähden Hellsberg oli pitkään virassa. Hellsbergin perhetausta oli ruotsinkielinen, mutta se ei estänyt tätä viihtymästä Seinäjoella. Hellsbergin kerrotaan oppineen käyttäämään suomen kieltä taitavasti sekä saarnoissaan että kirjoituksissaan.
Hellsberg suomensi Lauri Laestadiuksen postillan. Hellsbergin perhepiirin kuolemantapaukset syvensivät hänen suhdettaan keskeisiin hengellisiin kysymyksiin. Lahjakkaasta Hellsbergistä kehkeytyi herännäismielinen "kansanpuhuja" ja erityisesti nuorten ankara opettaja. Hellsbergin kerrotaan "pyörryttäneen" Ilmajoen kirkkoherran tukemana laiskoja rippikoululaisia, joista moni kävi koulunsa toiseen kertaan: Seinäjoelle rakennettu rautatie lisäsi rauhattomuutta seurakunnassa.
Hieronymos

Hieronymos (m.kreik. Ιερώνυμος, ”pyhä nimi”) tai Hieronymus voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Eusebius Sophronius Hieronymus (eli Pyhä Hieronymus, n. 340–420), kirkkoisä
Georg Hans Emmo Wolfgang Hieronymus (1846–1921), saksalainen kasvitieteilijä
Holger Hieronymus (s. 1959), saksalainen jalkapalloilija
Hieronymos Kardialainen (k. 260 eaa.), kreikkalainen sotapäällikkö ja historioitsija
Hieronymos Rhodoslainen (300-luku eaa.), kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi
Hieronymos Syrakusalainen? (k. 215 eaa.), kreikkalainen tyranni
Hieronymus Aleander (1480–1542), italialainen roomalaiskatolinen kardinaali
Hieronymus Bosch (n. 1450–1516), alankomaalainen taidemaalari
Hieronymus Herculanus Bumbun (1937–2024), indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Hieronymus Fabricius (1537–1619), italialainen lääketieteilijä
Hieronymus Francken II (1578–1623), alankomaalainen taidemaalari
Hieronymus Froben (1501–1563), sveitsiläinen kirjanpainaja
Hieronymus Heyerdahl (1773–1847), norjalainen pappi ja poliitikko
Hieronymus Lorm (oik. Heinrich Landesmann, 1821–1902), itävaltalainen runoilija ja kirjailija
Hieronymus von Münchhausen (1720–1797), saksalainen vapaaherra
Hieronymus Prahalainen (1379–1416), tšekkiläinen teologi ja kirkollisen uudistusliikkeen jäsen
Hieronymus Florentinus Quehl (1694–1739), saksalainen urkuri ja säveltäjä
Christian Hieronymus von Schlegel (1757–1842), saksalainen pappi ja folkloristi
Johann Hieronymus Schröter (1745−1816), saksalainen tähtitieteilijä
Ieronymos II (s. 1938), Ateenan ja koko Kreikan ortodoksinen arkkipiispa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hieronymos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hiekka (Viipuri)

Hiekka oli Viipurin kaupunginosa, joka sijaitsi keskustan länsipuolella Linnasaaressa.
Historia

Hiekka ja sen lähellä oleva Pikiruukki olivat viipurilaisten kauppamiesten vanhoja teollisuus- ja varastoalueita. Kaupungin kauppamiehillä oli siellä jo 1740-luvulla ainakin neljä pikikeittämöä, ja myöhemmin niiden lukumäärä lisääntyi. 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla Linnansalmen rannalla oli Hiekan lastauspaikka, johon muutamat yksityiset rakensivat itselleen pienet asuintalot. Maistraatti oli tosin kieltänyt yksityisiä rakentamasta tälle alueelle, mutta kun kaupungilta puuttui asuntotontteja, rakentelu jatkui ja salmen rannalla oli jo 1850-luvulla vähäinen esikaupunki. Uudempi osa Hiekkaa, joka alkuaan tunnettiin samannimisen patterin mukaan Paulovskin nimellä, on asutettu myöhemmin.
Vuonna 1900 Hiekassa oli 111 taloa ja alueen asukasluku oli 2 031. Hiekan kansankoulu oli rakennettu vuonna 1907 (lisärakennus vuonna 1930) ja kappeli vuonna 1911.
Maanomistus saarella kuului suurimmaksi osaksi Monrepos’n kartanolle. Asutuksen kehittyminen oli pääosin riippuvainen kartanosta, koska se omisti melkein kaiken rakennustarkoituksiin soveltuvan maan. Maat oli pakkolunastettu Nicolay-suvulta vuonna 1921. Vuonna 1939 Hiekassa oli 222 taloa ja niissä asui 3 386 ihmistä, joista 93 ulkomaalaisia.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Hiekan Viipurin kaupunkiin kuuluvassa osassa oli 129 asukasta, joista 125 oli suomenkielisiä, yksi ruotsinkielinen ja kolme muunkielisiä. Viipurin maalaiskuntaan kuuluneessa osassa oli 1 914 asukasta, joista 1 851 oli suomenkielisiä, 17 ruotsinkielisiä ja 46 muunkielisiä.
Teollisuus

Hiekan suurin työnantaja oli vuonna 1889 rakennettu ja vuosina 1925 ja 1937 uudistettu Viipurin Sahan Vekrotniemen sahalaitos, jossa oli töissä muutama sata työläistä.
Yhdistyksiä

Monrepoon työväenyhdistys
Hiekan nuorisoseura
Hiekan Sauna-Osuuskunta
Tunnettuja asukkaita

kenraali Woldemar Hägglund
Horezmin kieli

Horezmin kieli (muita nimityksiä horesmi, hvarezmi) on kuollut iranilainen kieli, jota puhuttiin muinaisessa Horezmissa.
Horezmi kuuluu iranilaisten kielten itäiseen ryhmään. Sitä puhuttiin keski-iranilaisella kaudella Horezmin keidasalueella Amudarjan alajuoksulla. 100-luvulta eaa. aina 700-luvulle saakka se oli muinaisen Horezmin valtakunnan virallinen kieli. Varhaisimmat kirjalliset muistomerkit ovat 200–100-luvulta eaa. 800-luvulle saakka käytettiin aramealaista kirjaimistoa. 900-luvulla siirryttiin lisämerkein täydennettyyn arabialaiseen kirjaimistoon. Suurin osa kielenmuistomerkeistä (lähinnä sanastoja ja yksittäisiä sanoja arabialaisissa käsikirjoituksissa) on 1100–1300-luvuilta. 1400–1500-luvulla horezmin kielen syrjäyttivät turkkilaiset kielet (ks. horezminturkki).
Aiheesta muualla

Encyclopaedia Iranica: The Chorasmian language[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Sakkaridit

Sakkaridit, eli sokerit jaotellaan seuraaviin:
Monosakkaridi, kaikkein yksinkertaisin sokeri (sakkaridi). Monosakkaridit = hiilihydraattien perusyksiköitä (mono = yksi). Monosakkaridi on yhden hiiliatomisidoksen omaavien hiilihydraattien perusyksikkö. Yleisimpiä monosakkarideja ovat hedelmäsokeri eli fruktoosi, rypälesokeri eli glukoosi ja galaktoosi.
Disakkaridit, sokerilajeja, jotka koostuvat kahden monosakkaridin osasista kaksin hiiliatomisidoksin. Disakkarideihin kuuluu mm. tavallinen sokeri eli sakkaroosi. Disakkaridi = kahdesta monosakkaridiyksiköstä muodostunut hiilihydraatti (di=kaksi; sakkaridi= sokeri). Disakkarideja ovat sakkaroosi, maltoosi ja laktoosi.
Polysakkaridit, ryhmä erilaisia sokereita, jotka rakentuvat useiden monosakkaridien liittyessä kemiallisesti yhteen. Polysakkarideja ovat esimerkiksi selluloosa ja tärkkelys. Polysakkaridi on yhtä kuin hiilihydraatti, jossa yli 10 sokeriyksikköä sitoutuneena toisiinsa (poly= monta; sakkaridit =sokeriyksikkö). Polysakkaridit jaetaan imeytyviin (tärkkelys ja eläintärkkelys glykogeeni) ja imeytymättömiin (ravintokuitu).
Sokerit ovat hiilihydraatteja. Ravitsemustieteessä hiilihydraatit jaetaan sokereihin, tärkkelykseen ja ravintokuituun.
Saksala (Mikkeli)

Saksala (Saxa) on Mikkelin kaupunginosa Etelä-Savossa. Se on saanut nimensä Mikkeliin saapuneen saksalaisen siirtokunnan mukaan noin 1500-luvun tienoilla.
Kaupunginosassa sijaitsee Saksalan kartano, jonka omisti aikanaan saksalainen hansakauppiasperhe Saxa. Perheen alkuperäksi on Mikkelin hopeaveroluettelossa merkitty flaami Per van Hammerxhuss (Hammershus). He toimivat Kustaa Vaasan palkkaamina sotilaina tai myöhemmin kruunun maatiloille kutsuttuina maanviljelyn asiantuntijoina.
Aiheesta muualla

Karttapalvelu Google Earth (Mikkelin Saksala)
Sakkaraasi

Sakkaraasien toimintaperiaate
Sakkaraasit (latinaksi saccharum=sokeri) ovat sakkaroosia eli ruokosokeria pilkkovia entsyymejä. Sakkaraasi pilkkoo sakkaroosin fruktoosiksi ja glukoosiksi. Sakkaraasi pilkkoo myös maltoosia glukoosiksi. Sakkaraaseihin kuuluvat sakkaraasi-isomaltaasi (EC 3.2.1.10), invertaasi (EC 3.2.1.26) ja sakkaroosiglukosidaasi (EC 3.2.1.48).