stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helenan ylistys
Tausta

Helena edusti kreikkalaisille sekä seksuaalista halua että äärimmäistä kauneutta. Hän oli Zeuksen ja Ledan tytär, Spartan kuningatar, ja hänen kauneutensa oli välittömänä syynä Troijan sotaan. Sota alkoi, kun jumalattaret Hera, Athene ja Afrodite pyysivät Troijan prinssiä Parista valitsemaan, kuka kolmesta oli kaikkein kaunein (niin kutsuttu Pariksen tuomio). Jokainen pyrki vaikuttamaan Pariksen tekemään valintaan, mutta lopulta tämä valitsi Afroditen, joka lupasi valinnan vuoksi Parikselle puolisoksi kaikkein kauneimman naisen. Paris matkusti tämän jälkeen Kreikkaan, missä hän tapasi Helenan ja tämän puolison Menelaoksen. Helena salli Afroditen vaikutuksesta Pariksen houkutella itsensä Troijaan. He matkustivat Troijaan yhdessä, mikä sai aikaan paitsi sodan, myös suositun kirjallisen tradition, joka syytti Helenaa väärintekijäksi. Gorgias pyrki ylistyksellään vastaamaan tähän perinteeseen.
Gorgias ja muut sofistit käsittelivät kielen rakennetta ja toimintaa keinona ilmaista tekojen seuraamuksia sekä tapoja, joilla päätökset teoista oli tehty. Tämä on myös Gorgiaan kirjoittaman ylistyksen tarkoituksena. Aristoteleen retoristen puheiden kolmijaon mukaan Gorgiaan puhe on selvästi epideiktinen eli esittävä puhe.
Sisältö

»Saman miehen on sekä sanottava oikein se, mikä täytyy sanoa, että oikaistava se, mikä on sanottu väärin. Hänen kuuluu myös oikaista niitä, jotka moittivat Helenaa.»
Gorgias käsittelee kirjoituksessaan mahdollisia syitä sille, miksi Helena lähti Troijaan. Hän selittää, että Helena saatiin ehkä taivuteltua neljällä eri tavalla: jumalten avulla, fyysistä voimaa käyttämällä, puheella (logos) tai rakkauden vallassa.
Jos kyseessä oli todellakin jumalten suunnitelma, joka sai aikaan Helenan lähdön Troijaan, tällöin häntä ei voida moittia, koska kukaan ihminen ei voi vastustaa jumalten tahtoa. Gorgias selittää, että luonnon mukaisesti heikot ovat vahvojen hallitsemia, ja koska jumalat ovat ihmisiä vahvempia kaikessa suhteessa, Helena tulisi vapauttaa huonosta maineesta. Jos hänet sen sijaan kaapattiin mukaan väkivalloin, on selvää, että hänen viejänsä teki tällöin rikoksen. Tällöin viejää tulisi syyttää, ei Helenaa.
Gorgias tarjoaa pisimmän käsittelyn kolmannesta vaihtoehdosta: jos puhe taivutteli Helenan, hänet on vapautettava syytteistä, sillä puhe on mahtava hallitsija, joka saa aikaan jumalaisia tekoja. Hän käsittelee erilaisia puheen lajeja, jotka saavat tällaista aikaan: näitä ovat esimerkiksi runous, innoittuneet loitsut ja valheet. Gorgiaan mukaan puheella taivuttelu saattoi näin viedä nuorelta Helenalta järjen. Näin ollen puheella taivuttelija teki väärin, ja häntä tulisi tällöin syyttää, ei Helenaa.
Jos taas Helena taivuteltiin rakkauden avulla, hänet tulisi myös vapauttaa syytteistä, koska jos rakkaus on jumala ja sillä on jumalan voimat, kukaan ihminen ei voi vastustaa sitä. Jos rakkaudessa sen sijaan on kyse inhimillisestä sairaudesta ja mielen ymmärtämättömyydestä, sitä ei tule pitää virheenä vaan onnettomuutena.
Kirjallisuutta > Suomennos

Gorgias: Helenan ylistys. Teoksessa Kaljuuden ylistys ja muita ylistyksiä.  (Suomennos ja selitykset Vesa Vahtikari, Pekka Tuomisto, Laura Lahdensuu ja Arto Kivimäki)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3452-0
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Gorgias; MacDowell, Douglas Maurice (toim.): Encomium of Helen.  (Greek Texts Series)  Bristol Classical Press, 1982.  ISBN 0862920531
Aiheesta muualla

Γοργίας: Ελένης Εγκώμιον (muinaiskreikaksi)
Gorgias: Encomium of Helen (englanniksi)
Gorgias: Encomium of Helen (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pierre Savorgnan de Brazza

| Pierre Savorgnan de Brazza |
| --- | --- |
 Pierre Savorgnan de Brazza Paul Nadarin ottamassa valokuvassa noin vuodelta 1890.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1852 Rooma, Kirkkovaltio
Kuollut: 1905 Dakar,Ylä-Senegal ja Niger, Ranskan Länsi-Afrikka
Ammatti:  tutkimusmatkailija Ranskan Kongon kenraalikomissaari
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Pierre Paul François Camille Savorgnan de Brazza (ital. Pietro di Brazza Savorgnani; 1852–1905) oli italialais-ranskalainen tutkimusmatkailija. Alun perin italialainen de Brazza hankki Ranskan kansalaisuuden ja auttoi Ranskaa varmistamaan itselleen Ranskan Kongon siirtomaan. Hänen mukaansa on nimetty nykyisen Kongon tasavallan pääkaupunki Brazzaville.
Elämäkerta

De Brazza syntyi alkujaan nimellä Pietro di Brazza Savorgnani Italiassa paikalliseen yläluokkaan kuuluneille vanhemmille. Hän haaveili nuorena urasta laivastossa, mutta Italian laivasto ei häntä houkutellut. Niinpä hän aloitti opiskelut Ranskan laivastoakatemiassa vuonna 1870. 21-vuotiaana de Brazzasta tuli Ranskan kansalainen ja hän vaihtoi nimensä ranskalaiseen muotoon.
Palveltuaan Saksan–Ranskan sodassa de Brazza osallistui ranskalaisten orjuudenvastaiseen retkikuntaan nykyisen Gabonin alueella. Siellä hän alkoi kiinnostua Afrikan sisäosien tutkimisesta. Alue oli vielä tuolloin eurooppalaisille paljolti tuntematon. De Brazza palasi läntiseen Keski-Afrikkaan vuonna 1875 ja teki ensimmäisen tutkimusmatkansa mantereen sisäosiin. Tutkimusmatkojensa takia hän sai työtarjouksen Belgian kuningas Leopold II:lta, joka yritti tuolloin turvata Kongojoen aluetta oman valtansa alle. De Brazza teki kuitenkin seuraavan tutkimusmatkansa taas Ranskan alaisuudessa kilpaillen nyt Kongon varmistamisesta Leopod II:lle työskennelleen Henry Morton Stanleyn kanssa. De Brazza saavutti Kongojoen vuonna 1880 ja neuvotteli sopimuksen paikallisten tekejen kuningas Makokon kanssa muodostaen Ranskan Kongon protektoraatin edeltäjän. Samana vuonna de Brazza perusti myös ranskalaisen siirtokunnan Malebon altaan rannalle. Paikasta tuli myöhemmin de Brazzan mukaan nimetty Brazzavillen kaupunki.
Vuoden 1884 Berlinin konferenssin jälkeen de Brazza nimettiin Ranskan Kongon kenraalikomissaariksi. Hän jatkoi Ranskan vaikutusvallan kasvattamista alueella, josta tuli lopulta kolme kertaa itse Manner-Ranskan kokoinen. De Brazza tuki reiluja palkkoja afrikkalaisille työläisille ja rakennutti kouluja ja sairaaloita. Hän oli saavuttanut sankarin maineen Ranskassa, mutta hänen nimeään alettiin mustamaalata, koska hän ei ollut valmis luovuttamaan maata yksityisille intresseille. Hän menetti lopulta virkansa vuonna 1898. Virkansa menetyksen jälkeen olot Ranskan kongossa alkoivat nopeasti muistuttaa oloja Belgian kuninkaan Kongon vapaavaltiossa, joka tuli tunnetuksi paikallista väestöä vastaan tehdyistä hirmutöistä. De Brazza suostui vastenhakoisesti lähtemään tutkimaan Ranskan Kongon olosuhteita. Sairas ja heikkokuntoinen de Brazza kuoli vuonna 1905 ollessaan palaamassa Ranskaan Dakarissa, nykyisessä Senegalissa vuonna 1905.
De Brazza valokuvassa noin vuodelta 1880.
de Brazzan mausoleumi Brazzavillessa.
Hellespontus (provinssi)

| Hellespontus Provincia Hellespontus> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku–)
Diokeesi:  Asiana
Nykyinen valtio/alue:  Turkki (Dardanellien rannikko Aasian puolella)
Perustettu:  n. 293
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kyzikos (Cyzicus)
Hellespontus (lat. Provincia Hellespontus) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Hellespontoksen eli nykyisten Dardanellien Vähän-Aasian puoleisen rannikon nykyisen Turkin alueella.
Maantiede

Hellespontuksen provinssi käsitti sille nimen antaneen Hellespontoksen salmen (lat. Hellespontus, nyk. Dardanellit) etelärannan sekä suuren osan Propontiin (nyk. Marmaranmeri) etelärantaa. Provinssia rajasi lännessä Aigeianmeren ranta ja pohjoisessa Hellespontoksen salmi ja Propontiin ranta. Provinssin länsipuolella sijaitsi Bithynian provinssi, kaakkoispuolella Phrygia Prima (myöhemmin Phrygia Pacatiana), ja eteläpuolella Lydia ja Asia. Provinssin hallinnollinen keskus oli Kyzikos (lat. Cyzicus).
Maantiede > Kaupunkeja

Hellespontuksen provinssin kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Akhilleion (Achilleum)
Aleksandreia Troas (Alexandria Troas)
Abydos (Abydus)
Daskyleion (Dascylium)
Ilion (Ilium)
Kyzikos (Cyzicus)
Lampsakos (Lampsacus)
Parion (Parium)
Priapos (Priapus)
Poimanenos (Poemanenus)
Prokonnesos (Proconnesus)
Zeleia
Historia

Hellespontuksen provinssin alue oli alun perin osa Troasta ja Fryygiaa, ja roomalaisaikana Asian provinssia. Hellespontuksen provinssi perustettiin suunnilleen keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin erottamalla se Asian provinssista. Viimeistään se on ollut oma provinssinsa Veronan luettelon aikaan 300-luvun alkupuolella. Se kuului Asianan diokeesiin.
300-luvulta lähtien provinssi kuului Oriensin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Oriensin prefektuuriin ja Asianan diokeesiin. Notitia dignitatumin aikaan 400-luvun alussa provinssia hallitsi consularis.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia | Asia | (Turkin Egeanmeren puoleinen rannikko) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Hellespontus | Hellespontus | (Dardanellit Aasian puolella) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Lydia | Lydia | (Turkki läntinen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Caria | Caria | (Turkki lounainen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Phrygia prima | Phrygia Pacatiana | (Turkki läntinen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Phrygia secunda | Phrygia salutaris | (Turkki läntinen) |
| Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Asia vuodesta 127 eaa. (Rooman valtaan 133 eaa.) | Insulae | Insulae | (Egeanmeren saaret) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Bremen-luokka (risteilijä)

| Bremen-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  3 756 t
Pituus:  110,6 m (vesiraja) 111,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  13,3 m
Syväys:  5,61 m
Koneteho:  11 750 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  288
Aseistus
Meritorjunta:  10 x 10,5 cm tykkiä 10 x konekivääriä 2 x 45 cm torpedoputkea
Bremen-luokka oli Saksan keisarikunnan laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut kevyt risteilijäluokka, johon kuului seitsemän alusta. Sodan aikana aluksista tuhoutui kaksi.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| SMS Bremen | AG Weser, Bremen | 1902 | 9. heinäkuuta 1903 | 19. toukokuuta 1905 | uponnut osuttuaan miinaan 17. helmikuuta 1915 |
| SMS Berlin | Kaiserliche Werft Danzig | 1902 | 22. syyskuuta 1903 | 4. huhtikuuta 1905 | miehistönsä upottama 1947 |
| SMS Lübeck | AG Vulcan Stettin | 26. maaliskuuta 1903 | 26. maaliskuuta 1904 | 26. huhtikuuta 1905 | romutettu 1922 |
| SMS Hamburg | AG Vulcan Stettin | 1902 | 25. heinäkuuta 1903 | 8. maaliskuuta 1904 | romutettu 1947 |
| SMS München | AG Weser, Bremen | 1903 | 30. huhtikuuta 1904 | 10. tammikuuta 1905 | romutettu 1919 |
| SMS Leipzig | AG Weser, Bremen | heinäkuu 1904 | 21. maaliskuuta 1905 | 20. huhtikuuta 1906 | uponnut 8. joulukuuta 1914 Falklandin taistelussa |
| SMS Danzig | Kaiserliche Werft Danzig | 1904 | 23. syyskuuta 1905 | 1. helmikuuta 1907 | romutettavaksi 1922 |
Braunschweig (F225)

| Braunschweig |
| --- | --- |
 Braunschweigin kansi kuvattuna komentosillalta.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Stülcken-Werft, Hampuri
Kölinlasku:  28. heinäkuuta 1960
Laskettu vesille:  3. helmikuuta 1962
Palveluskäyttöön:  16. kesäkuuta 1964
Poistui palveluskäytöstä:  4. heinäkuuta 1989
Loppuvaihe:  myyty Turkille nimellä Gemlik
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 090 t (standardi) 2 750 t (kuormattu)
Pituus:  105 m (vesiraja) 109,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,0 m
Syväys:  4,6 m
Koneteho:  2 × Brown Boveri & Cie -kaasuturbiinia, á 24 000 hv (8 832 kW)
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  238
Aseistus
Aseistus:  2 × 100 mm tykkiä 4 × Breda 40 mm/70 Mod 58 II MDL -ilmatorjuntatykkiä 2 × Bofors 40 mm/L70 Mod 58 -ilmatorjuntatykkiä 2 × Bofors 375 mm sukellusveneentorjuntaheitintä (neliputkinen) 4 × 533 mm torpedoputkea syvyyspommit ja merimiinat
Braunschweig (runkonumero F225) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä, missä köli laskettiin 28. heinäkuuta 1960. Alus laskettiin vesille 3. helmikuuta 1962 ja otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1964.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 4. heinäkuuta 1989. Se myytiin Turkille korvaamaan aiemmin myyty Emden. Turkin laivasto nimesi aluksen Gemlikiksi.
Susanna Helke

| Susanna Helke> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1967 (ikä 56–57)
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Palkinnot
 Kritiikin kannukset (1996)  Nuoren taiteen Suomi-palkinto (1997)  Parhaan dokumentin Jussi (2002) Joutilaat 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Susanna Kristiina Helke (s. 1. maaliskuuta 1967 Tampere) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä ja Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professori. Hän on saanut Jussi-palkinnon elokuvasta Joutilaat ja useita muita palkintoja.
Ura

Susanna Helke valmistui Taideteollisessa korkeakoulun valokuvataiteen osastolta taiteen maistereiksi vuonna 1996. Helken ja Virpi Suutarin yhteistyö alkoi yhteisestä lopputyöstä, elokuvasta Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista (1996). Se oli lakonisen toteava katsaus seitsemän kuolemansynnin teemoihin.
Helke ja Suutari ovat ohjanneet yhdessä seitsemän elokuvaa. Vuonna 1998 julkaistu Valkoinen taivas dokumentoi perheen arkea nikkelikombinaatin saastuttamassa kaupungissa Kuolan niemimaalla. Saippuakauppiaan sunnuntai (1999) kuvaa työttömän lähiöperheen arkea, jota työ ja vapaa-aika ei enää jaa kahtia.
Helke ja Suutari saivat vuoden 2001 Parhaan dokumentin Jussin elokuvasta Joutilaat vuonna 2001 ja heidän elokuviaan on palkittu muun muassa kolmesti parhaan pohjoismaisen dokumenttielokuvan palkinnolla Nordisk Panoramassa. Joutilaat oli myös ehdolla Euroopan elokuva-akatemian parhaan dokumenttielokuvan palkinnon saajaksi.
Helke väitteli tohtoriksi vuonna 2006. Helken taiteen tohtorinväitös Nanookin jälki – tyyli ja metodi dokumentaarisen ja fiktiivisen elokuvan rajalla (Taik-julkaisut 2006) käsittelee laajasti dokumenttielokuvan ja fiktiivisen elokuvan rajankäyntiä. Helke hoiti dokumentaarisen elokuvan professuuria Aalto-yliopistossa 2010–2015. Sen jälkeen hän on toiminut Aalto-yliopiston taiteellisen suunnittelun professorina.
Helken yksin ohjaama, vuonna 2013 valmistunut ja Yhdysvalloissa kuvattu elokuva American Vagabond on esitetty lukuisilla kansainvälisillä ja kotimaisilla festivaaleilla. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa Chicagon kansainvälisillä elokuvajuhlilla, jossa elokuva palkittiin Q Hugo juryn erikoispalkinnolla 2013. Elokuva esitettiin myös Amsterdamin kansainvälisen dokumenttielokuvafestivaalin (IDFA) arvostettujen ohjaajien elokuvia esittelevässä Masters-sarjassa 2013. Rochesterin hlbt-festivaali ImageOut palkitsi elokuvan parhaan dokumenttielokuvan palkinnolla 2013. Yhdysvaltalainen Filmmaker Magazine ylisti elokuvaa arviossaan: ”Finnish filmmaker shattered the illusion of the American Dream”. Helke asui Yhdysvalloissa vuosina 2006–2010 ja toimi vierailevana elokuvantekijä-tutkijana Kalifornian yliopiston Santa Cruzin elokuvaosastolla.
Filmografia > Ohjaajana ja käsikirjoittajana

Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista (1996)
Valkoinen taivas (1998)
Joutilaat (2001)
Pitkin tietä pieni lapsi (2005)
Sota (2006)
Kevät (2006)
Leikkipuisto (2010)
American Vagabond (2013)
Armotonta menoa – Hoivatyön lauluja (2022)
Filmografia > Ohjaajana

Saippuakauppiaan sunnuntai (1999)
Aiheesta muualla

Susanna Helke Elonetissä.
Susanna Helke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Kritiikin Kannusten saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962 Jorma Panula  1963 Ralf Långbacka  1964 Kari Rydman  1965 Eino Säisä  1966 Risto Jarva  1967 Kalle Holmberg & Kari Liila  1968 Kimmo Pyykkö  1969 Timo Bergholm 
1970-luku:  1970 Jouko Turkka  1971 Iso mies ja keijukainen -levytyöryhmä  1972 Lasse Naukkarinen  1973 Ilpo Saastamoinen  1974 Riitta Nelimarkka  1975 Pekka Milonoff  1976 Ulrika Hallberg  1977 Timo Linnasalo  1978 Arto af Hällström  1979 Eurooppalainen Odysseia -kuunnelmatyöryhmä 
1980-luku:  1980  Pentti Sammallahti  1981 Marjatta Tapiola  1982 Jouni Kaipainen  1983 Kari Väänänen  1984 Olli Jalonen  1985 Maaria Wirkkala  1986 Kari Kriikku  1987 Juhani Liimatainen  1988 Mox Mäkelä  1989 Sami Toivonen 
1990-luku:  1990 Rahkonen-radioteostyöryhmä  1991 Marjatta Oja  1992 Julia Vuori  1993 tanssiryhmä Suomussalmi  1994 Martti Suosalo  1995 Juha Lehtola  1996 Susanna Helke &  Virpi Suutari  1997 Jukka-Pekka Pajunen  1998 Håkan Wikman  1999 Tuomas Kantelinen 
2000-luku:  2000 Sándor Vály  2001 Johanna Venho  2002 Salla Tykkä  2003 U-Street All Stars  2004 Ville Tietäväinen  2005 Taito Hoffrén  2006 Anna Krogerus  2007 Pauliina Feodoroff  2008 Eeva Muilu  2009 Jukka-Pekka Valkeapää 
2010-luku:  2010 Timo Harju  2011 Merja Pöyhönen  2012 Selina Anttinen & Vesa Oiva  2013 Linda Fredriksson  2014 Elina Pirinen  2015 Ima Iduozee  2016 Suohpanterror  2017 Maija Kauhanen  2018 Honkasalo–Niemi–Virtanen  2019 Ilja Lehtinen 
2020-luku:  2020 Juliana Hyrri  2021 Emilia Hoving  2022 Hanna Bergholm & Ilja Rautsi  2023 Jonnakaisa Risto 
| n k Susanna Helke |
| --- | --- |
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Joskus jopa hävytön (1993)  Rakastaja - Olisi tragedia jos sinulle kävisi huonosti (1994)  Tervaskanto (1995)  Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista (1996)  Valkoinen taivas (1998)  Saippuakauppiaan sunnuntai (1999)  Joutilaat (2001)  Pitkin tietä pieni lapsi (2005)  Kevät (2006)  Sota (2006)  Leikkipuisto (2010)  American Vagabond (2013)  Armotonta menoa – Hoivatyön lauluja (2022) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Eläimen käsi - rajallisia luontosuhteita (1994) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet
SMS Braunschweig

| SMS Braunschweig |
| --- | --- |
 SMS Braunschweig

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  24. lokakuuta 1901
Laskettu vesille:  20. joulukuuta 1902
Palveluskäyttöön:  15. lokakuuta 1904
Poistui palveluskäytöstä:  31. maaliskuuta 1931
Loppuvaihe:  romutettu Bremerhavenissa noin 1935
Tekniset tiedot
Uppouma:  14 394 t
Pituus:  127,7 m
Leveys:  22,2 m
Syväys:  8,1 m
Koneteho:  17 000 ihp (13 MW)
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  743
Aseistus
Aseistus:  4 × 8 cm SK L/40 -tykkiä kaksoistorneissa 14 × 17 cm tykkiä 18 × 8,8 cm tykkiä 6 × 450 mm torpedoputkea
SMS Braunschweig oli Saksan keisarikunnan laivaston Braunschweig-luokan taistelulaiva ensimmäisessä maailmansodassa ja sodan jälkeen Reichsmarinessa. Alus romutettiin 1935.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1900 laivastolain hankinnoissa Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 24. lokakuuta 1901. Se laskettiin vesille 20. joulukuuta 1902 ja valmistui 15. lokakuuta 1904.
Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus oli laivaston 4. laivueessa, joka oli Itämerellä vuonna 1915. Miehistövajeen takia laivue siirrettiin satamapalvelukseen ja sen henkilöstö sijoitettiin muille aluksille. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta 1931.
Hans-Peter Briegel

Briegel vuonna 2012
Hans-Peter Briegel (s. 11. lokakuuta 1955 Rodenbach, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jalkapalloilija ja myöhempi valmentaja ja manageri. Puolustajana pelannut Briegel saavutti maajoukkueessa Euroopan mestaruuden sekä kaksi MM-hopeaa. Hän pelasi Länsi-Saksan maajoukkueessa 72 maaottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 1979–1986.
Briegel aloitti yleisurheilun parissa. Pituushypyssä hänen ennätyksekseen jäi 750 cm ja hän menestyi myös kolmiloikassa. Hans-Peter pyrki kymmenottelijaksi, mutta heikkous keihäänheitossa ja korkeushypyssä ajoi hänet lajivaihtoon. 17-vuotiaana hän  liittyi lähellä Kaiserslauternia sijaitsevan kotikaupunkinsa joukkueeseen SV Rodenbachiin.
Briegel toimi viimeksi turkkilaisen pääsarjajoukkue Ankaragücün valmentajana ennen kuin jätti paikkansa.
Saavutuksia ja palkintoja

EM-kisoissa 1980 (kultaa) ja 1984
MM-kisoissa 1982 (hopeaa) ja 1986 (hopeaa)
Serie A -mestaruus (1984-85)
Saksan vuoden jalkapalloilija 1985
Eddie Brigati

| Eddie Brigati |
| --- | --- |
 Eddie Brigati vuonna 1984.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1946 (ikä 78)
Muusikko
Tyylilajit:  Pop, rock
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Edward ”Eddie” Brigati (s. 22. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan etenkin popyhtye The Young Rascalsin laulajana ja toisena yhtyeen pääasiallisista lauluntekijöistä. Brigati valittiin vuonna 1997 Rock and Roll Hall of Fameen ja vuonna 2009 Songwriters Hall of Fameen.
Elämä ja ura

Edward Brigati syntyi Garfieldin kaupungissa New Jerseyssä 22. lokakuuta 1946. Hänen isoveljensä David Brigati oli myös muusikko. Eddie oli kiinnostunut soulista ja R&B-musiikista ja esiintyi laulajana useiden yhtyeiden kanssa New Jerseyssä ja New Yorkissa ennen pääsyään Joey Dee & The Starliters -ryhmään veljensä Davidin tilalle. Yhtyeessä soittivat myös muun muassa laulaja-urkuri David Cavaliere ja kitaristi Gene Cornish.
Vuonna 1964 Brigati, Cavaliere ja Cornish lähtivät The Starlitersistä perustaakseen oman yhtyeensä. Kokoonpanoon liittyi Lionel Hamptonin ja Little Willie Johnin yhtyeissä soittanut rumpali Dino Danelli, ja yhtyeen nimeksi otettiin The Young Rascals (suom. Nuoret riiviöt). Pääasiallisiksi lauluntekijöiksi tulivat Brigati ja Cavaliere. Ahmet Ertegün hankki yhtyeelle levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta.
The Young Rascalsin ”Good Lovin’” nousi listaykköseksi vuonna 1966. Seuraavana vuonna julkaistiin ”A Girl like You” sekä Brigatin ja Cavalieren yhteistyösävellykset ”Groovin’” ja ”How Can I Be Sure?”. Jälkimmäinen kappale nousi Ison-Britannian singlelistan kärkeen vuonna 1972. Vuonna 1968 yhtye lyhensi nimensä muotoon The Rascals. He saavuttivat menestystä singleillä ”A Beautiful Morning”, ”People Got to Be Free”, ”See” ja ”Carry Me Back”, mutta alkoivat sitten menettää suosiotaan. Brigati jätti yhtyeen vuonna 1970.
The Rascalsin jälkeen Brigati on nauhoittanut sooloalbumin Lost in the Wilderness. Hän ei ole yhtyeestä lähtemisen jälkeen esiintynyt Cavalieren kanssa, mutta on tehnyt yhteistyötä Cornishin ja Danellin kanssa The Rascalsin hajoamisen jälkeen. Eddie ja David Brigati ovat nauhoittaneet yhdessä nimellä Brigati.
The Rascals valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1997. Yhtyeen lauluntekijät Brigati ja Cavaliere valittiin vuonna 2009 Songwriters Hall of Fameen.