stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blokkipuolue

Blokkipuolueiksi kutsutaan diktatorisesti johdetuissa maissa hallitsevan puolueen ohella sallittuja muita puolueita, jotka käytännössä tukevat hallitsevan puolueen valtaa eivätkä muodosta todellista oppositiota. Ilmiö liittyi varsinkin kylmän sodan aikaisiin kansandemokratioihin, joista useissa kommunistisen puolueen tosiasiallista yksinvaltaa tuki nimellisesti ei-kommunistisiin ideologioihin sitoutuneiden puolueiden muodostama blokki.
Neuvostoliitossa samoin kuin suurimmassa osassa kansandemokratioista oli yksipuoluejärjestelmä eli kommunistinen puolue oli ainoa laillinen puolue. Itäisen Euroopan kansandemokratiosta blokkipuolueista muodostunut monipuoluejärjestelmä oli käytössä Saksan demokraattisessa tasavallassa, Puolassa, Tšekkoslovakiassa ja Bulgariassa. Nykyisistä kommunistivaltioista blokkipuolejärjestelmä on käytössä Kiinan kansantasavallassa, Korean demokraattisessa kansantasavallassa ja Vietnamissa. Myös Syyriassa on käytössä vastaavanlainen järjestelmä.
Bulgaria

Bulgarian kansantasavallassa oli Bulgarian kommunistisen puolueen (vuonna 1978 noin 817 000 jäsentä) lisäksi myös Bulgarian maanviljelijöiden kansanliitto (noin 120 000 jäsentä). Jälkimmäisen, jo sotien välisellä ajalla perustetun puolueen tehtävänä oli sitouttaa maaseudun väestö sosialismin rakentamiseen ja edesauttaa maatalouden kollektivisointia. Yhdessä eräiden joukkojärjestöjen kanssa Bulgarian kommunistinen puolue ja Bulgarian maanviljelijöiden kansanliitto olivat yhdistyneet Isänmaalliseksi rintamaksi.
Tšekkoslovakia

Tšekkoslovakian sosialistisessa tasavallassa oli Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen (vuonna 1976 noin 1,3 miljoonaa jäsentä) lisäksi erillinen Slovakian kommunistinen puolue (Slovakialla oli siis oma kommunistinen puolueensa, tšekeillä taas ei). Tämän lisäksi maassa toimi Tšekkoslovakian kansanpuolue (joka oli suunnattu lähinnä kristityille) ja Tšekkoslovakian sosialistinen puolue (joka edusti lähinnä kaupunkien keskiluokkaa). Slovakiassa toimivat Slovakian kommunistisen puolueen lisäksi Slovakian vapauspuolue ja Slovakian uudistamisen puolue. Kaikki nämä puolueet tunnustivat Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen roolin kansankunnan poliittisena johtajana ja suunnannäyttäjänä sekä työväenluokan etujoukon edustajana. Ne myös tukivat varauksetta sosialismin rakentamista Tšekkoslovakiassa. Niillä ei siis ollut omaa, vapaasti muodostettua poliittista agendaa, eivätkä ne pystyneet päättämään itse poliittisesta linjastaan. Puolueet olivat yhdistyneet Tšekkoslovakian kansalliseksi rintamaksi DDR:n tapaan.
Puola

Puolan kansantasavallan hallitseva puolue oli Puolan yhdistynyt työväenpuolue PVAP, joka syntyi 1948 kommunistisen Puolan työväenpuolueen (Polska Partia Robotnicza, PPR) ja sosiaalidemokraattisen Puolan sosialistisen puolueen PPS:n yhdistyessä. Puolan yhdistyneen työväenpuolueen lisäksi maassa oli vuoden 1948 jälkeen kaksi laillista "porvarillista" puoluetta, jotka kuitenkin tukivat sosialistisen yhteiskunnan rakentamista ja Puolan yhdistyneen työväenpuolueen roolia kansankunnan poliittisena suunnannäyttäjänä. Nämä kaksi sallittua porvaripuoluetta olivat Yhdistynyt talonpoikaispuolue ZSL ja Demokraattinen liitto SD. Yhdistynyt talonpoikaispuolue katsoi olevansa ennen muuta Puolan maaseutuväestön (joka koostui itsenäisistä talonpojista, Puolan maataloutta ei muiden kansandemokratioiden tapaan ollut kollektivisoitu) etujen ajaja, Demokraattinen liitto taas kaupunkien keskiluokan. Vuonna 1976 Yhdistyneellä sosialistipuolueella oli 2 450 jäsentä, Yhdistyneellä talonpoikaispuolueella 420 000 ja Demokraattisella liitolla 90 000. Näiden puolueiden lisäksi Puolan parlamentissa sejmissä oli edustettuina myös pieniä katolisia ryhmittymiä, kuten Kristillis-sosiaalinen unioni (Unia Chrzescijansko-Spoleczna, UChS), PAX-liike ja Puolan katolis-sosiaalinen liitto PZKS. Yhdistyneellä sosialistipuolueella oli maan vaalilain mukaan aina ehdoton enemmistö sejmissä (toisin kuin DDR:n SED:llä).
Kiinan kansantasavalta

Kiinan kansantasavallassa toimii Kiinan kommunistisen puolueen lisäksi kahdeksan "demokraattista" puoluetta, joiden katsotaan edustavan niiden kiinalaisten etua, jotka eivät tue kommunistista puoluetta. Yhdessä kommunistisen puolueen ja eräiden joukkojärjestöjen kanssa nämä muodostavat Kiinan yhdistyneen rintaman. Sallitut puolueet ovat:
Kuomintangin vallankumouskomitea (Zhongguo Guomindang Geming Weiyuanhui)
Kiinan demokraattinen liiga (Zhongguo Minzhu Tongmeng)
Kiinan kansallisen demokraattisen jälleenrakennuksen yhdistys (Zhongguo Minzhu Jianguo Hui)
Kiinan järjestö demokratian edistämiseksi (Zhongguo Minzhu Cujin Hui)
Kiinan talonpoikien ja työläisten demokraattinen puolue (Zhongguo Nonggong Minzhu Dang)
Kiinan yhteishyvän puolue (Zhongguo Zhi Gong Dang)
Syyskuun 3. päivän seura (Jiu San Xueshe)
Taiwanin demokraattisen itsehallinnon liiga (Taiwan Minzhu Zizhi Tongmeng)
Korean demokraattinen kansantasavalta

Korean demokraattista kansantasavaltaa hallitsee Korean työväenpuolue, minkä lisäksi maassa on kaksi muuta sallittua poliittista puoluetta, Korean sosiaalidemokraattinen puolue ja Chondoist Ch'ôngu -puolue. Yhdessä nämä muodostavat Demokraattisen isänmaan yhdistämisen rintaman, johon kuuluu myös esimerkiksi Korean pioneerijärjestö, Korean työväenpuolueen nuorisojärjestö Kim Il-Sungin sosialistinen nuorisoliitto, Korean demokraattinen naisjärjestö ja Korean Punainen risti.
Pensastuhkasirkku

| Pensastuhkasirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Xenospingus
Laji::  concolor
Kaksiosainen nimi
 Xenospingus concolor  (d'Orbigny & Lafresnaye, 1837) 
Katso myös
   Pensastuhkasirkku Wikispeciesissä   Pensastuhkasirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pensastuhkasirkku (Xenospingus concolor) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Pensastuhkasirkku kasvaa 15–17 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat harmaat ja siivet ja pitkä pyrstö hieman ruskeammat. Otsa on musta. Pensastuhkasirkun rinta ja vatsa ovat päätä ja selkää vaaleammat. Linnun nokka on pitkähkö, kapea ja keltainen.
Levinneisyys ja elintavat

Pensastuhkasirkkua tavataan Perun länsiosista ja Chilen pohjoisosista. Lajin elinympäristöä ovat kuivahkojen metsien tiheät pensaikot, jotka kasvavat usein vesistöjen lähellä. Se liikuu yksin tai pareittain ja syö enimmäkseen hyönteisiä, mutta myös siemeniä ja hedelmiä.
Pensastuhkasirkku luokitellaan silmälläpidettäväksi, ja kannan kooksi arvioidaan 1 000–2 500 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
P53

Ihmisen p53-proteiini kiinnittyneenä DNA:han
p53 on solusykliä säätelevä proteiini, jolla on keskeinen osa syöpäkasvainten synnyn ehkäisyssä. Se estää solujen lisääntymistä, jos niiden DNA on vaurioitunut eli p53 on kasvurajoitegeeni. p53:n mutaatioita havaitaankin jopa puolessa syöpätapauksista ihmisillä. Proteiinin nimi tulee sen massasta, joka on 53 kilodaltonia. p53 on myös proteiinia koodaavan geenin nimi. (Tässä artikkelissa noudatetaan biokemiallisen kirjallisuuden käytäntöä erottaa geenituote geenistä merkitsemällä geenin nimi kursiivilla.)
Sairaudet ja hoidot

p53:n mutaatiot ja deleetiot liittyvät yli puoleen ihmisissä havaittuihin kasvaimiin. Li–Fraumenin oireyhtymä on perinnöllinen sairaus, joka johtuu toisen alleelin mutaatiosta ja josta kärsivät henkilöt sairastuvat syöpään jo varhaisella iällä.
Koska p53:lla on keskeinen rooli syövän synnyn ehkäisyssä, siitä on yritetty kehittää myös vastausta syöpään. In vitro on onnistuttu saamaan syöpäsolut käynnistämään apoptoosi tai lakkaamaan lisääntymästä, kun niihin lisätty p53:a. On myös löydetty molekyylejä, jotka in vitro voivat palauttaa p53-proteiinin aktiiviseen muotoon. Vastaavaa vaikutusta ei ole vielä havaittu in vivo.
Toiminta ja rakenne

p53 toiminta perustuu sen kykyyn tunnistaa vaurioitunutta DNA:ta, ja se voi vastata tilanteeseen useilla tavoilla:
Se aktivoi DNA:ta korjaavan GADD45-proteiinin
Se aktivoi p21-proteiinin, joka estää solua siirtymästä solusyklin G1-vaiheesta S-vaiheeseen ja estää siten solun lisääntymisen.
Jos solu on jo siirtynyt S-vaiheeseen, p53 käynnistää apoptoosin eli solun itsetuhon.
p53 koostuu 393 aminohaposta, ja siinä on neljä toiminnallista domeenia:
Transkriptiota aktivoiva domeeni N-päässä
Spesifisiä 10 emäsparin DNA-sekvenssejä tunnistava domeeni ketjun keskellä
Proteiinin tetramerisaatiosta vastaava domeeni
C-pään domeeni, joka tunnistaa vaurioitunutta DNA:ta kuten emästen virheellistä pariutumista ja yksijuosteista DNA:ta.
Proteiini esiintyy soluissa tetrameerinä. Tämän takia p53:n mutaatiot ovat dominoivia negatiivisia mutaatioita: yhden alleelin haitallisen mutaation tuottama aminohappoketju estää koko tetrameerin toiminnan.
Toiminta ja rakenne > Transkription aktivointi

p53 aktivoi useiden proteiinien transkriptiota. Se tunnistaa kaksi 10 emäsparin palindromista DNA-sekvenssiä ja N-pään domeeni vuorovaikuttaa transkriptioihin yleisesti osallistuvan TBP-proteiinin kanssa. Toimiakseen transkriptiofaktorina p53 tarvitsee koaktivaattori p300/CBP:n, joka kiinnittyy proteiinin N-päähän.
Toiminta ja rakenne > Säätely

Tärkeä p53:n aktiivisuuden säätelijä on Mdm2-proteiini, joka inhiboi p53:a ja altistaa sen hajottamiselle. p53 taas aktivoi Mdm2:n transkriptiota, mikä muodostaa takaisinkytkentäsilmukan, joka pitää p53:n konsentraation vakaana. Normaalisti p53:n puoliintumisaika onkin vain 20 minuuttia, mutta kiinnittyminen vaurioituneeseen DNA:han stabiloi sen. Mdm2:n säätelyn edellytyksenä on p300/CBP:n kiinnittyminen p53:een.
Karsinogeeniset ympäristötekijät aktivoivat p53:a eri reaktioteiden kautta joko fosforyloimalla proteiinin seriini-tähteitä tai asetyloimalla lysiini-tähteitä. Fosforylointi on asetylointia tyypillisempää.
Toiminta ja rakenne > Vaurioituneen DNA:n tunnistaminen

Proteiinin C-pää tunnistaa lyhyitä, alle 40 emäksen yksijuosteisia DNA-jaksoja ja virheellisiä emäspareja. Vaurioituneen DNA:n tunnistaminen aiheuttaa p53:ssa konformationaalisen muutoksen, jonka jälkeen se irtoaa vaurioituneesta DNA:sta ja kiinnittyy kohde-DNA:han, jonka se aktivoi (ks. transkription aktivointi).
Geenin sijainti

Ihmisen p53-geeni sijaitsee 17. kromosomissa (17p13.1).
Sen sijainti on paikallistettu myös muissa eläimissä:
Hiiri: kromosomi 11
Rotta: kromosomi 10
Koira: kromosomi 5
Sika: kromosomi 12
Historia

p53 löydettiin vuonna 1979. Sen huomattiin liittyvän syöpäsoluihin, joten sitä pidettiin alun perin onkogeeninä. Nämä tutkijoiden käyttämät geenit olivat kuitenkin mutantteja ja vasta vuonna 1989 huomattiin, että villityypin geenit itse asiassa ehkäisevät kasvainten syntyä, minkä takia p53 luokitellaan nykyään kasvurajoitegeeniksi.
Science-lehti valitsi p53:n vuoden molekyyliksi vuonna 1993.
Parentaalinen investointi

Parentaalinen investointi (engl. Parental investment, lyhenne PI) on Robert Triversin vuonna 1972 esittelemä käsite, joka tarkoittaa sellaista vanhemman lapseensa tekemää sijoitusta, joka parantaa lapsen mahdollisuuksia jäädä eloon vanhemman toisiin jälkeläisiinsä sijoittamisen kustannuksella. Esimerkiksi jos äidillä on kaksi lasta, X ja Y, ja X:lle annetaan kilogramma hedelmiä, suurin osa tämän kilogramman hedelmiä edustamasta PI:stä mitataan Y:n todennäköisyytenä kuolla, koska se ei saanut syödäkseen kyseisiä hedelmiä. PI mittaa muiden, joko syntyneiden tai syntymättömien lasten odotettavissa olevaa elinaikaa. Geneettisesti ei ole kuitenkaan syytä pitää suosikkeja, koska sukulaisuus kaikkiin jälkeläisiin on sama. Optimaalisena strategiana voidaan pitää investointia tasapuolisesti suurimpaan lapsimäärään, joka voidaan kasvattaa siihen ikään saakka, kunnes ne saavat omia jälkeläisiä. Kuitenkin voidaan olettaa että eräs jälkeläinen on ns. rääpäle, jolla ei ole odotettavissa yhtä pitkää elinikää kuin muilla, joten sen osuus PI:stä kannattaakin joissain olosuhteissa kohdistaa muihin jälkeläisiin, jotta saavutetaan optimaalinen lopputulos.
Robert Triversin parentaalisen investoinnin teoria ennustaa, että sukupuolista se, joka investoi jälkeläisiinsä enemmän (maidontuotanto, kasvatus, suojelu), myös valitsee puolison (Triversin sääntö).
Camille Lemonnier

| Camille Lemonnier |
| --- | --- |
 Camille Lemonnier
Henkilötiedot
Syntynyt: 1841
Kuollut: 1913 (71–72 vuotta)
Kansalaisuus:  Belgia
Ammatti:  kirjailija, kriitikko
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Camille Lemonnier (1841–1913) oli belgialainen kirjailija. Hän ihaili nuorena Charles Baudelairea. Isänsä kuoltua hän vuokrasi syrjäisen Namurin tienoilla olevan linnan, missä hän vietti vuoteen 1869 vapaata luonnonelämää, ja tuloksena syntyi teos Nos Flamands, jossa hän Rubensin ja Rousseaun ihailijana ylistää terveen luonnon uskontoa.
Yleistä huomiota herätti Sedan (Les Charniers) (1871), jossa hän taistelukentällä käytyään tulkitsi vastenmielisyyttään sotaa kohtaan. Vuonna 1875 ilmestyi Contes flamands et wallons ja 1881 Lemonnierin pääteos Un Màle, joka on salametsästäjän ja talonpoikaistytön traaginen lemmentarina. Taiteellisesti yhtä korkealla on murhatarina Le Mort (1882). Kun Lemonnier ei saanut valtion viisivuotispalkintoa, piti belgialainen runoilijaryhmä La Jeune Belgique Lemonnierin kunniaksi Brysselissä loistavan juhlan, joka muodostui belgialaisen kirjallisuuden todelliseksi passah-juhlaksi. Romaanissa Happe-Chair (1886) Lemonnier loi ennen Zolan Germinalia liikuttavan kuvan kaivostyöläisten elämästä. Vuonna 1888 ilmestyi Lemonnierin suuri kuvailuteos La Belgique, josta hän vihdoin sai viisivuotispalkinnon.s
Lemonnierin muut tärkeimmät teokset ovat L’Arche, journal d’une maman (1894), L’Ile vierge (1894), Adam et Ève (1899). Teos L’Homme en amour (1897), joka oli naturalistinen seksuaaliaiheinen kirja, aiheutti oikeudenkäynnin, joka kuitenkin päättyi Lemonnierin vapauttamiseen. Vakavia uskonnollisia ja yhteiskunnallisia kysymyksiä pohtivat romaanit Le vent dans les moulins (1901), Les deux consciences (1902), Le petit homme de Dieu (1902) ja Comme va le Ruisseau (1903). Romaanissaan Le droit au bonheur (1905) Lemonnier puolustaa avioeroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camille Lemonnier Wikimedia Commonsissa
Caló

Caló on pääasiassa Espanjassa asuvien romanien käyttämä kieli. Sillä on puhujia myös Ranskassa, Portugalissa ja Brasiliassa.
Calóa puhuu kaikkiaan noin 76 580 ihmistä . Sanasto tulee pääasiassa espanjan ja romanin kielistä.
Paraksantiini

| Paraksantiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,7-dimetyyli-3H-puriini-2,6-dioni
CAS-numero:  611-59-6
PubChem CID:  4687
SMILES:  CN1C=NC2=C1C(=O)N(C(=O)N2)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H8N4O2
Moolimassa:  180,174 g/mol
Sulamispiste:  351–352 °C
Paraksantiini (1,7-dimetyyliksantiini) on ksantiinin johdannainen. Ainetta tavataan luonnossa kilpiliaanissa (Sinomenium acutum) . Paraksantiini muistuttaa rakenteeltaan huomattavasti kofeiinia ja on sen pääaineenvaihduntatuote , jopa 80–90 prosenttia kofeiinista muuttuu ihmiskehossa paraksantiiniksi .
Paraksantiinia voidaan valmistaa synteettisesti joko suoraan ksantiinista tai kokonaissynteesillä isopropyylihydratsiinista ja 2-syano-3-etoksi-akryylihapon etyyliesteristä .
Paraksantiinilla on monia biologisia vaikutuksia, joista useat ovat kofeiinin kaltaisia . Paraksantiinin on todettu muun muassa nostavan verenpainetta, lisäävän veriplasman adrenaliinipitoisuutta, lisäävän vapaiden rasvahappojen määrää, lisäävän Ca2+-ionien määrää luustolihaksissa ja salpaavan adenosiinireseptoreja . Lisäksi eläinkokeissa on todettu paraksantiinilla olevan rauhoittava vaikutus hiiriin . Teofylliini ja teobromiini ovat paraksantiinin isomeerejä.
Aiheesta muualla

PubChem: Paraxanthine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Paraxanthine (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Paraxanthine (englanniksi)
KEGG: Paraxanthine (englanniksi)
Parenkyymi

Parenkyymi tarkoittaa biologiassa perussolukkoa tai -kudosta. Kasvitieteessä parenkyymi tarkoittaa tylppysoluista muodostuvaa parenkyymisolukkoa ja eläintieteessä tarkasteltavan elimen peruskudosta.
Pauli Reunamäki

Pauli Reunamäki vuonna 1967.
Pauli Tapani Reunamäki (24. helmikuuta 1944 Tampere – 7. marraskuuta 2003 Tampere) oli suomalainen suunnistaja. Reunamäki oli 1960-luvun huippusuunnistaja, ja hän voittikin urallaan useita juniorien ja aikuisten SM-mitaleja sekä vuonna 1966 myös Jukolan viestin. Lukuisten maaotteluiden lisäksi hän edusti Suomea kolmissa PM-kilpailuissa ja yksissä MM-kilpailuissa. Seuratasolla Reunamäki edusti koko uransa ajan Tampereen Kilpa-Veljiä.
Saavutukset

Jukolan viestin voitto 1966, ankkuriosuus
SM-kultaa normaalimatkalla 1967 ja viestissä 1966
SM-hopeaa pitkällä matkalla 1967
SM-pronssia yömatkalla 1967
Suomen cupin voitto 1966, 1969 ja 1971
PM-hopeaa viestissä 1967
PM-pronssia nuorten viestissä 1963
7 SM-kultaa, 3 SM-hopeaa ja 1 SM-pronssi nuorten sarjoissa 1960-1964
Puolustusvoimien mestaruus varusmiesten sarjassa 1962
Saavutukset > Kunnianosoitukset

Vuoden suunnistaja 1967
Hämeen piirin vuoden suunnistaja 1966 ja 1967
Tampereen Kilpa-Veljien vuoden urheilija 1966 ja 1967
Työ ja perhe

Pauli Reunamäki työskenteli urheilu-uransa aikaan piirtäjänä metallitehdas Valmet Oy:ssä Tampereella ja myöhemmin kehitysjohtajana lasiteollisuusyhtiö Tamglass Oy:ssä. Hänen nimissään on useita Tamglassin patentteja lasin kuumennuksesta sen käsittelyä varten. Reunamäen vanhempi veli oli jääkiekkoilija Matti Reunamäki, TK-V:n ja Suomen jääkiekkomaajoukkueen kapteeni, joka on nimetty Suomen Jääkiekkoleijonaksi.
TK-V:n Jukolan viestin voittajajoukkue 1966: Esko Rantanen, Pertti Heikkonen, Tarmo Vilén, Into Sandström, Taisto Moilanen, Reijo Kujansuu ja Pauli Reunamäki.
Bessy

Bessy voi tarkoittaa:
BESSY, synkrotronisätelyä tuottavaa laitosta Berliinissä
Bessy, kuntaa Auben departementissa Ranskassa
Bessy, sukunimeä
Bessy, Elisabeth-nimestä johdettua naisen lempinimeä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bessy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Cagiva

| Cagiva |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Power to the People
Perustettu:  1978
Perustaja:  Giovanni Castiglioni
Kotipaikka:   Varese, Italia
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  ajoneuvot
Tuotteet:  moottoripyörät
Omistaja:  MV Agusta Motor S.p.A
Kotisivu:  cagiva.it
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cagiva Mito Evo
Cagiva oli italialainen moottoripyörävalmistaja. Se valmisti kaikennäköisiä ja -kokoisia moottoripyöriä. Cagiva tunnettiin myös kevytmoottoripyörien valmistajana (Freccia, Mito, Planet, Raptor) mutta siltä löytyy myös City-pyöriä, joilla on hyvin erikoinen ulkomuoto.
Merkit

Cagiva osti paljon osia muilta valmistajilta, muun muassa sekä 1000-kuutioisen että 650-kuutioisen Cagiva Raptorin moottorit ovat Suzukin alun perin SV-malleihinsa suunnittelemat ja valmistamat.
2000-luvulla Cagiva alkoi yhdessä Husqvarnan kanssa valmistaa 50- ja 125-kuutioisia kaksipyöräisiä, joille merkiksi annettiin CH Racing.
Cagiva group - MV Agusta motorcycles S.p.A -yhtiöön kuuluvat merkit Cagiva sekä MV Agusta. Aikojen saatossa siihen on kuulunut Cagiva, Husqvarna, Mv-Agusta, Moto-Morini sekä Ducati.
Historiaa

Cagivan perusti vuonna 1978 Claudio Castiglioni. 1980-luvulla tuli muun muassa motocrossin maailmanmestaruuksia, 1990-luvulla Cagiva oli RR 500 -luokan voittajatalleja, mm. sijoittuen vuonna 1993 kolmanneksi. Cagiva on myös Sport Production 125 -sarjan "all-time" kuningas, muun muassa Valentino Rossi voitti 1994 Italian kansallisen SP 125 -mestaruuden Mito Racing 1994 -mallilla.
2008 Harley-Davidson osti MV Agustan ja samalla Cagivan. Lokakuussa 2009 Harley-Davidson ilmoitti myyvänsä MV Agustan ja Cagivan
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.cagivaclub.tk (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.chracing.it (italiaksi)
Italialaisia moottoripyörävalmistajia
Aprilia
Benelli
Beta
Bimota
Cagiva
Ducati
Fantic
Garelli
Gilera
Innocenti
Italjet
Laverda
Malaguti
Minarelli
Mondial
Morbidelli
Motobi
Moto Guzzi
Moto Morini
MV Agusta
Piaggio
Vespa
Vyrus
Parempuyre

| Parempuyre |
| --- | --- |
 Pichonin linna Parempuyressä.
 Parempuyre on Bordeaux’n metropolialueen pohjoisimpia kuntia.
Valtio:  Ranska
Alue:  Akvitania
Departementti:  Gironde
Arrondissementti:  Bordeaux
Hallinto:  
 – Pormestari:  Béatrice de François
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,8 km²
Väkiluku (2012):  7 942
 – Väestötiheys:  364 as./km²
Postinumero:  33290
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Parempuyre [paʁɑ̃pɥiʁ] on Ranskan kunta ja Bordeaux’n pohjoinen esikaupunki Garonne-joen länsirannalla. Se kuuluu Akvitanian hallintoalueen Gironden departementin Bordeaux’n arrondissementtiin. Vuoden 2012 väestölaskennan mukaan Parempuyressa oli vajaat 8 000 asukasta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: fr:Parempuyre & en:Parempuyre
Peneplaani

Peneplaani eli puolitasanko on pitkäaikaisen kulutuksen tuloksena syntynyt suurissa piirteissään tasainen mutta pienissä piirteissään loivasti kumpuileva alue. Sen kohoumien laet ovat yleensä samalla korkeudella. Esimerkkinä peneplaanista on Fennoskandian keski- ja itäosat.[lähde? ]
Big Bill Broonzy

| William Lee Conley Broonzy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1893
Kuollut: 14. elokuuta 1958 (65 vuotta)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Big Bill Broonzy   Big Bill Broomsley
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1927–1958
Tyylilajit:  blues
Soittimet:  laulu, kitara, viulu
Levy-yhtiöt:  Paramount   A.R.C.   Bluebird   Vocalion   Folkways Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
William Lee Conley Broonzy eli Big Bill Broonzy (26. kesäkuuta 1893 – 14. elokuuta 1958) oli yhdysvaltalainen tuottelias bluesmuusikko, lauluntekijä ja kitaristi. Hänen aloitti uransa 1920-luvulla soittamalla country bluesia enimmäkseen mustalle yleisölle.
Big Bill Broonzy loi elämänsä aikana yli 300 kappaleen verran folkmusiikkia ja bluesia. Bluesmusiikin tekijänä hän on sanoittanut kappaleita sekä maaseudun että kaupunkien näkökulmasta.
Nuoruus

William Lee Conley Broonzy oli yksi Frank Broonzyn ja Mittie Belcherin 17 lapsesta. Hän aloitti musiikin tekemisen jo nuorena. Kymmenvuotiaana hän teki tupakkalaatikosta itselleen viulun ja oppi setänsä johdolla soittamaan negrospirituaaleja ja folkmusiikkia. Broonzy ja hänen kotitekoista kitaraa soittava ystävänsä Louis Carter esiintyivät kaikenlaisissa tapahtumissa .
Vuonna 1915 17-vuotias Broonzy avioitui ja alkoi viljellä omaa maataan.
Ura > 1920-luku

Chicagoon saapumisen jälkeen Broonzy alkoi soittaa kitaraa. Kitaransoittoa hän oppi Papa Charlie Jacksonilta. 1920-luvulla Broonzy työskenteli muun muassa kokkina, lasinpuhaltajana ja vartijana, mutta muusikonura oli edelleen hänen  tavoitteensa.
Jacksonin kanssa tehdyn yhteistyön ansiosta Broonzy sai mahdollisuuden tavata Paramount-levy-yhtiön tuottajan Jay Mayo "Ink" Williamsin. Broonzyn ja hänen ystävänsä John Thomasin tekemä koeäänitys hylättiin, mutta hänen toinen yrityksensä pari kuukautta myöhemmin onnistui. Broonzyn tekemiä levytyksiä ei kuitenkaan otettu hyvin vastaan, ja levymyynti takkusi.