stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fulham FC
Historia > 2001–2003: Valioliiga-debyytti > Kausi 2002–03

Seuraavalla kaudella Fulham ajautui vaarallisen lähelle putoamista ja puheenjohtaja Mohamed Al-Fayed kertoi Jean Tiganalle, että tämän sopimusta ei enää jatkettaisi kauden päätyttyä. Surkeat esitykset, jotka kulminoituivat 4–0-kotitappioon Blackburn Roversille, johtivat kuitenkin siihen, että Tigana sai lähteä jo ennen kauden päätöstä. Tigana teki seuran ennätysoston, kun hän osti Steve Marletin Olympique Lyonnaisista 11,5 miljoonalla punnalla. Hän ei kuitenkaan vastannut odotuksiin ja pelasi vain 54 ottelua kolmessa vuodessa, tehden niissä vain 11 maalia. Hänet lainattiin Olympique de Marseilleen 18 kuukaudeksi, kun Coleman otti ohjat, ja oli siellä sopimuksensa loppuun saakka.
Historia > 2003–2007: Chris Coleman

Chris Coleman otti ohjat kauden 2002–2003 viiden viimeisen ottelun ajaksi, joista Fulham otti 10 pistettä 15 mahdollisesta. Colemanille tarjottiin pysyvä sopimus kesällä 2003 siitäkin huolimatta, että arveltiin kokemattoman Colemanin palkkaamisen johtavan Fulhamin tippumiseen sarjasta. Coleman kuitenkin vastasi epäilijöille hienosti nostamalla Fulhamin kaudella 2003–2004 yhdeksännelle sijalla Valioliigassa, joka oli samalla Fulhamin kaikkien aikojen paras sijoitus sarjassa. Tämä olisi saattanut olla parempikin sijoitus ellei joukkueelle olisi tullut kovia taloudellisia paineita myydä Louis Saha Manchester Unitediin, mistä he saivat seuran ennätyksellisen summan 13 miljoonaa puntaa. Kauden viimeisessä ottelussa Fulham voitti Boltonin 2–0 vieraissa – kolmas maali olisi nostanut joukkueen sarjassa kahdeksanneksi. Coleman onnistui kaudella 2004–2005 myös varsin mallikkaasti ja joukkue sijoittui sarjassa sijalle 13. Kausi 2005–2006 oli kuitenkin huomattavasti vaikeampi, mutta onnistui kauden kolmanneksi viimeisessä ottelussa voittamaan Wigan Athleticin 1–0 ja varmisti paikkansa sarjassa jo tässä vaiheessa. Kaudella nähtiin muun muassa voitot Chelseasta, 2–0 voitto vuoden 2005 Euroopan mestarista Liverpoolista ja 6–1 voitto West Bromwich Albionista. Fulhamin kotivire oli sarjan 6 parhaan joukkueen ulkopuolelta paras koko sarjassa, 12 voittoa 18 mahdollisesta, kun taas vieraissa joukkue oli sarjan huonoin 1 voitolla ja neljällä tasapelillä 18 ottelusta. Kauden vaikeuksista huolimatta joukkue saavutti sarjassa 12 sijan.
Historia > 2007: Lawrie Sanchez

Lawrie Sanchezin ensimmäinen ottelu oli vierastappio Readingille. Kolmannessa ottelussa näytti jo siltä, että hän saisi kauan kaivattuja pisteitä Arsenalia vastaan, kun Simon Davies tasoitti ottelun 78 minuutilla, mutta Arsenal teki vielä aivan loppuhetkillä kaksi maalia ja voitti ottelun 3–1. Sanchezin seuraava ottelu oli Liverpoolia vastaan, joka lepuutti avainpelaajiaan mestareiden liigan ottelun jäljiltä. Clint Dempseyn maali toikin Sanchezille ensimmäisen voiton Fulhamin peräsimessä. Voitto yhdistettynä muihin otteluihin kierroksella pelasti Fulhamin putoamiselta. Perjantaina 11. maaliskuuta 2007 Sanchez lopetti työnsä Pohjois-Irlannin maajoukkueen valmentajan ja aloitti pysyvästi Fulhamissa. 9. kesäkuuta 2007 Sanchez teki ensimmäisen ostonsa Fulhamille, kun hän osti Diomansy Kamaran West Bromwichistä kuudella miljoonalla punnalla.
Sanchez ei saanut Fulhamia iskuun kaudella 2007–08. Joukkue ei onnistunut kääntämään otteluitaan voitoksi ja putosi sarjan häntäpäähän. Sanchez sai potkut 21. joulukuuta 2007 kun Fulham oli liigassa sijalla 18 voitettuaan vain kaksi pelaamastaan 17 ottelusta.
Historia > 2007–2010: Roy Hodgson

Roy Hodgsonin ensimmäiseksi otteluksi osui FA Cupin ottelu Bristol Roversia vastaan, joka päättyi tasan 2–2. Hodgson ymmärsi nopeasti mitä joukkueesta puuttui ja aloitti täsmähankintojen tekemisen. Ensimmäinen joukkueeseen hankittu pelaaja oli kolossimainen puolustaja Brede Hangeland joka tuli FC Kööpenhaminasta 3,5 miljoonalla punnalla. Seuraavat hankinnat olivat Leon Andreasen Werder Bremenistä, Eddie Johnson Kansas City Wizardsista, Erik Nevland FC Groningenista ja viimeisimmät hankinnat ovat Suomen maajoukkueen pitkäaikainen kapteeni Jari Litmanen sekä Toni Kallio BSC Young Boysista.
Kaudella 2008-2009 hieman yllättäenkin Fulham onnistui nappaamaan kautta aikojen parhaan pääsarjasijoituksensa ja sijoittui seitsemänneksi. Samalla aukeni paikka kauden 2009-2010 Euroopan Liigaan. Hodgson johdatti joukkueensa komeaan suoritukseen ja tyylilleen uskollisena joukkue oli yksi sarjan vähiten maaleja päästäneistä joukkueista. Toisaalta taas maalinteko kangerteli välillä pahemmastikin, mutta silti joukkue onnistui napsimaan arvokkaita pisteitä lähes ottelusta, kuin ottelusta. Kovimpina saavutuksina kaudella voidaan pitää voittoja Arsenalista ja Manchester Unitedista. Kotonaan Hodgsonin suojatit hävisivät vain neljä ottelua. Saavutuksen ehkä suurimmat tekijät olivat onnistuneet hankinnat. Edellis kauden lopun täsmähankinnat saivat jatkoa keesällä 2008, kun Hodgson hankki ilmaisella siirrolla Middlesbroughista Mark Schwarzerin, joka osoittautui kaudella ehkä jopa koko sarjan kovimmaksi hankinnaksi. West Hamista tuli kaksikko Bobby Zamora ja John Paintsil 6,3 miljoonaan punnan yhteissummalla. Fredrik Stoor saapui joukkueeseen Rosenborgista, Dickson Etuhu taas Sunderlandista noin 1,5 miljoonan punnan hinnalla. Kallein hankinta oli Andrew Johnson Evertonista arvioiden mukaan 10,5 miljoonan punnan siirtosummalla.
Kaudella 2009–2010 Fulhan sijoittui Valioliigassa 12:nneksi. Uudessa Eurooppa-liigassa seura eteni loppuotteluun. Sijoituttuaan alkulohkossaan AS Roman jälkeen toiseksi se kukisti pudotuspeleissä FK Šah’tar Donetskin, Juventuksen, VfL Wolfsburgin ja Hamburger SV:n. Loppuottelussa Fulham hävisi Atletico Madridille jatkoajan jälkeen 1–2. Hodgson allekirjoitti Liverpool FC:n kanssa kolmivuotisen sopimuksen 1.7.2010.
Historia > 2010−2011 Mark Hughes

Elokuun alussa 2010 Fulham nimesi lopulta Hodgsonille seuraajan tehtyään sopimuksen walesilaisen Mark Hughesin kanssa. Hughesin johdolla Fulham jatkoi edellisvuosien positiivisia esityksiään ja sijoittui lopulta Valioliigan kahdeksanneksi. Sijoitus oli seuran historian toiseksi paras. Lisäksi Fulham selvisi UEFA:n fair play -joukkueena Eurooppa-liigaan kaudelle 2011−2012. Menestyksestä huolimatta Hughes erosi tehtävistään kesäkuun alussa. Hän perusteli lähtöään halulla kehittyä ja edetä omalla valmennusurallaan.
Fulham Euroopassa

| Kausi | Kilpailu | Kierros | Maa | Seura | Koti | Vieras | Yht>  | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002–03 | Intertoto Cup | 2. kierros |  | Haka | 0–0 | 1–1 | 1–1 (vm.) |  |
| 2002–03 | Intertoto Cup | 3. kierros |  | Egaleo | 1–0 | 1–1 | 2–1 |  |
| 2002–03 | Intertoto Cup | Välierä |  | Sochaux | 1–0 | 2–0 | 3–0 |  |
| 2002–03 | Intertoto Cup | Loppuottelu |  | Bologna | 3–1 | 2–2 | 5–3 |  |
| 2002–03 | UEFA Cup | 1. kierros |  | Hajduk Split | 2–2 | 1–0 | 3–2 |  |
| 2002–03 | UEFA Cup | 2. kierros |  | Dinamo Zagreb | 2–1 | 3–0 | 5–1 |  |
| 2002–03 | UEFA Cup | 3. kierros |  | Hertha BSC | 0–0 | 1–2 | 1–2 |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | 3. karsintakierros |  | Vėtra | 3–0 | 3–0 | 6–0 |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Play-off-kierros |  | Amkar Perm | 3–1 | 0–1 | 3–2 |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Lohko E |  | Basel | 1–0 | 3–2 | Toinen |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Lohko E |  | CSKA Sofia | 1–0 | 1–1 | Toinen |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Lohko E |  | Roma | 1–1 | 1–2 | Toinen |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | 1. kierros |  | Shakhtar Donetsk | 2–1 | 1–1 | 3–2 |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Neljännesvälierä |  | Juventus | 4–1 | 1–3 | 5–4 |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Puolivälierä |  | VfL Wolfsburg | 2–1 | 1–0 | 3–1 |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Välierä |  | Hamburger SV | 2–1 | 0–0 | 2–1 |  |
| 2009–10 | UEFA Europa League | Loppuottelu |  | Atlético Madrid | 1–2 (ja.) | 1–2 (ja.) | 1–2 (ja.) |  |
| 2011–12 | UEFA Europa League | 1. karsintakierros |  | NSÍ Runavík | 3–0 | 0–0 | 3–0 |  |
| 2011–12 | UEFA Europa League | 2. karsintakierros |  | Crusaders | 4–0 | 3–1 | 7–1 |  |
| 2011–12 | UEFA Europa League | 3. karsintakierros |  | RNK Split | 2–0 | 0–0 | 2–0 |  |
| 2011–12 | UEFA Europa League | Play-off-kierros |  | Dnipro Dnipropetrovsk | 3–0 | 0–1 | 3–1 |  |
| 2011–12 | UEFA Europa League | Lohko K |  | Twente | 1–1 | 0–1 | Kolmas |  |
| 2011–12 | UEFA Europa League | Lohko K |  | Odense | 2–2 | 2–0 | Kolmas |  |
| 2011–12 | UEFA Europa League | Lohko K |  | Wisła Kraków | 4–1 | 0–1 | Kolmas |  |
Merkittäviä pelaajia

The Times julkaisi 2009 listan Fulhamin historian 50 merkittävimmästä pelaajasta:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  50 – Arthur Rowley (1948–1949)  49 – Len Oliver (1924–1935)  48 – Ray Lewington (1979–1990)  47 – Gerry Peyton (1976–1986)  46 – Tosh Chamberlain (1954–1965)  45 – Bob Thomas (1947–1951)  44 – Frank Penn (1919–1934)  43 – Danny Murphy (2007–2012)  42 – Pat Beasley (1945–1950)  41 – Steve Earle (1963–1974)  40 – Lee Clark (1999–2005)  39 – Len Quested (1946–1951)  38 – Jimmy Conway (1966–1976)  37 – Les Barrett (1965–1977)  36 – Brede Hangeland (2008–2014)  35 – Jimmy Hill (1951–1961)  34 – Tony Gale (1977–1984)  |  33 – Joe Bacuzzi (1936–1956)  32 – Paul Parker (1980–1987, 1997)  31 – Frank Newton (1931–1933)  30 – Roy Bentley (1956–1961)  29 – Steve Finnan (1998–2003)  28 – Louis Saha (2000–2004)  27 – George Best (1976–1977)  26 – Bobby Moore (1973–1977)  25 – Ray Houghton (1982–1986)  24 – Luis Boa Morte (2000–2007)  23 – Steed Malbranque (2001–2006)  22 – Stan Brown (1960–1973)  21 – Allan Clarke (1965–1968)  20 – Roger Brown (1979–1984)  19 – Eddie Lowe (1950–1963)  18 – Jim Hammond (1928–1938)  17 – Sean Davis (1996–2004)  |  16 – Chris Coleman (1997–2001)  15 – Jim Langley (1956–1965)  14 – Simon Morgan (1990–2001)  13 – Charlie Mitten (1951–1956)  12 – Edwin van der Sar (2001–2005)  11 – Tony Macedo (1957–1968)  10 – Brian McBride (2004–2008)  09 – Bobby Robson (1950–1967)  08 – Gordon Davies (1977–1991)  07 – Alan Mullery (1958–1976)  06 – Arthur Stevens (1946–1959)  05 – Bedford Jezzard (1948–1956)  04 – Graham Leggatt (1958–1967)  03 – Ronnie Rooke (1936–1947)  02 – George Cohen (1956–1969)  01 – Johnny Haynes (1952–1970)  |
Vuonna 2012 valittiin Fulhamin Valioliigan ajan tähdistökentällinen. Siihen valittiin maalivahtina Edwin van der Sar, puolustajina Steve Finnan, Aaron Hughes, Brede Hangeland ja Rufus Brevett, keskikenttäpelaajina Clint Dempsey, Danny Murphy, Mousa Dembélé ja Luis Boa Morte sekä hyökkääjinä Brian McBride ja Louis Saha.
Merkittäviä pelaajia > Eniten otteluita

Seuraa edelleen edustavat pelaajat lihavoitu.
| # | Nimi | Vuodet | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Johnny Haynes | 1952–1970 | 658 | 157 |
| 2 |  Eddie Lowe | 1950–1963 | 511 | 8 |
| 3 |  Les Barrett | 1965–1977 | 491 | 90 |
| 4 |  Frank Penn | 1915–1934 | 479 | 55 |
| 5 |  George Cohen | 1956–1969 | 459 | 6 |
Merkittäviä pelaajia > Eniten maaleja

| # | Nimi | Vuodet | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Gordon Davies | 1977–1985, 1986–1991 | 247 | 178 |
| 2 |  Johnny Haynes | 1952–1970 | 658 | 157 |
| 3 |  Bedford Jezzard | 1948–1957 | 306 | 154 |
| 4 |  Jim Hammond | 1928–1938 | 342 | 150 |
| 5 |  Graham Leggat | 1958–1966 | 280 | 134 |
Managerit 1904–

| Nimi | Vuodet |
| --- | --- |
 Harry Bradshaw: 1904–1909
 Phil Kelso: 1909–1924
 Andy Ducat: 1924–1926
 Joe Bradshaw: 1926–1929
 Ned Liddell: 1929–1931
 James McIntyre: 1931–1934
 Jimmy Hogan: 1933–1935
 Jack Peart: 1935–1948
 Frank Osborne: 1948–1949
 Bill Dodgin, Sr.: 1949–1953
 Frank Osborne: 1953–1956
 Doug Livingstone: 1956–1958
 Bedford Jezzard: 1958–1964
 Vic Buckingham: 1965–1968
 Bobby Robson: 1968–1968
 Bill Dodgin, Jr.: 1969–1972
 Alec Stock: 1972–1976
 Bobby Campbell: 1976–1980
 Malcolm MacDonald: 1980–1984
 Ray Harford: 1984–1986
 Ray Lewington: 1986–1990
 Alan Dicks: 1990–1991
 Don Mackay: 1991–1994
 Ian Branfoot: 1994–1996
 Micky Adams: 1996–1997
 Ray Wilkins: 1997–1998
 Kevin Keegan: 1998–1999
 Paul Bracewell: 1999–2000
 Jean Tigana: 2000–2003
 Chris Coleman: 2003–2007
 Lawrie Sanchez: 4/2007–12/2007
 Roy Hodgson: 12/2007–2010
 Mark Hughes: 2010–2011
 Martin Jol: 2011-2013
 René Meulensteen: 2013–2014
 Felix Magath: 2014
 Kit Symons: 2014–2015
 Slaviša Jokanović: 2015–2018
 Claudio Ranieri: 2018–2019
 Scott Parker: 2019–2021
 Marco Silva: 2021–
Kapteenit

| Vuodet | Nimi | Huom>  |
| --- | --- | --- |
| ??–?? |  Johnny Haynes |  |
| ??–?? |  Alan Mullery |  |
|  ??–?? |  Simon Morgan |  |
|  ??–2001 |  Chris Coleman |  |
| 2001–2002 |  Alain Goma |  |
| 2002 |  Andy Melville |  |
| 2003–2005 |  Lee Clark |  |
| 2005–2006 |  Luís Boa Morte |  |
| 2006–2007 |  Michael Brown |  |
| 2007–2008 |  Brian McBride |  |
| 2008–2012 |  Danny Murphy |  |
| 2012-2014 |  Brede Hangeland |  |
| 2014-2017 |  Scott Parker |  |
| 2017- |  Tom Cairney |  |
Saavutuksia

2. sarjatason mestaruus
2022 (Mestaruussarja)
2001 (1. divisioona)
1949 (2. divisioona)
3. sarjatason mestaruus
1999 (3. divisioona)
1932 (4. divisioona)
Southern League First Division
1905–06, 1906–07
Southern League Second Division
1902, 1903
Saavutuksia > Kansalliset cupit

FA Cup
Toinen – 1975
Välierät – 1908, 1936, 1958, 1962, 2002
Liigacup
Paras suoritus (puolivälierät) 1968, 1971, 2000, 2001, 2005
Saavutuksia > Euroopan cupit

Anglo-Scottish Cup
Toinen – 1975
Intertoto Cup
2002
Eurooppa-liiga
Toinen – 2010
Saavutuksia > Muut

West London Cup
1886
West London Observer Cup
1891
London Challenge Cup
1910
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran virallinen sivusto (englanniksi)
Fulham News – Sky Sports (englanniksi)
Supporters' Trust (englanniksi)
Epävirallinen sivusto (englanniksi)
vitalfootball.co.uk – Fulham FC (englanniksi)
Premierleague.com – Fulham FC (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Seuralegenda Johnny Haynes patsas Craven Cottagen edessä.
Van der Sar ja Malbranque Fulhamissa.
Fulham vaaleansinisissä Boltonia vastaan FA Cupissa 2005.
IC50

IC50 kuvaa kemiallisen yhdisteen potentiaalia estää reaktioita, usein entsyymien tai lääkeaineiden aiheuttamia, myös minkä tahansa yhdisteen kemiallisen reaktion estämisen tehoa. IC50 kertoo pitoisuuden, jossa puolet reaktioista estyy. Eli mitä pienempi IC50, sitä tehokkaampi yhdiste on estämään reaktiota. IC50 ilmoitetaan usein mooleina.
Hybridihaapa

| Hybridihaapa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Poppelit Populus
Laji::  × wettsteinii
Kaksiosainen nimi
 Populus × wettsteinii  Hämet-Ahti 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hybridihaapa (Populus × wettsteinii eli Populus tremula × tremuloides) on Euroopassa esiintyvän metsä­haavan (Populus tremula) ja pohjoisamerikkalaisen amerikan­haavan (Populus tremuloides) risteymä, jota viljellään koristepuuna. Se on ulkonäöltään kuin metsähaapa, kuori on harmaa ja lyhythaarojen lehtilavan kärki suippo ja tyvi herttamainen (metsähaavalla pyöreä tyvi ja kärki).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hybridihaapa – Populus ×wettsteinii
Hybrid Theory EP

| Hybrid Theory EP Linkin Park |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: Toukokuu 1999
 Tuottaja(t): Mike Shinoda
 Tyylilaji: nu metal, alternative rock, rapcore, hip-hop
 Kesto: 22.50
 Levy-yhtiö: Mix Media
Linkin Parkin muut julkaisut
| Xero Sampler Tape 1997 | Hybrid Theory EP 1999 | Hybrid Theory 2000 |
Hybrid Theory EP on Linkin Parkin vuonna 1999 tehty omakustanne-EP. Yhtyeen nimi EP:n aikoihin oli vielä Hybrid Theory, jonka huomaa jo EP:n nimestä. EP:n uusintapainosversion saivat vain viisisataa ensimmäistä Linkin Parkin viralliseen faniklubiin, Linkin Park Undergroundiin liittynyttä jäsentä. EP sisältää seitsemän kappaletta yhtyeen alkuajoilta, mm. instrumentaaliset Techniquen ja Ambientin sekä myöhemmin 2000-luvulla uudelleen äänitetyn High Voltagen alkuperäisversion.
Kappaleet

Carousel – 3.00
Technique (Short – 0.40
Step Up – 3.55
And One – 4.33
High Voltage – 3.30 (Alkuperäinen; myöhemmin uudelleen nauhoitettu)
Part Of Me/Ambient – 12.41 (Piilotettu kappale "Ambient" alkaa ajassa 9:58)
Hirooki Arai

Hirooki Arai vuonna 2017.
| Mitalit> Maa:  Japani.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Japani.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Japani.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:  Japani> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio 2016 | 50 km kävely |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2017 | 50 km kävely |  |
Hirooki Arai (jap. 荒井 広宙, s. 18. toukokuuta 1988 Naganon prefektuuri) on japanilainen kilpakävelijä. Arai on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 62 kilogrammaa. Hän kilpailee pääosin 50 kilometrin kävelyssä.
Arai sijoittui kolmanneksi 50 kilometrin kävelyssä vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa ajalla 3.41.24. Hänet hylättiin kertaalleen kilpailun jälkeen hänen tönäistyä Kanadan Evan Dunfeeta noin kilometri ennen maalia, mutta hylkäys kuitenkin peruttiin myöhemmin. MM-kilpailuihin hän on osallistunut neljästi, ollen yhdeksäs vuonna 2011 Daegussa, yhdestoista vuonna 2013 Moskovassa, neljäs vuonna 2015 Pekingissä sekä hopealla Lontoossa 2017 ajalla 3.41.17.
Henkilökohtaiset ennätykset

20 kilometrin kävely: 1.19.54 (Kōbe 2016)
50 kilometrin kävely: 3.40.20 (Wajima 2015)
Hélène Defrance

| Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Naisten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio 2016 | 470 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | San Isidro 2016 | 470 |  |
|  Pronssia | Haifa 2015 | 470 |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Istanbul 2010 | 470 |  |
Hélène Marie Defrance (s. 11. elokuuta 1986 Clamart) on ranskalainen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympiapronssimitalisti ja maailmanmestari.
Defrance saavutti olympialaisten 470-luokassa pronssia Rio de Janeirossa 2016 Camille Lecointren parina. He voittivat neljänneksi jääneen alankomaalaisen parin Afrodite Zegers ja Anneloes van Veen yhdellä pisteellä.
Defrance ylsi MM-kilpailuissa ensi kertaa kymmenen parhaan joukkoon vuonna 2014, jolloin hän sijoittui neljännneksi. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 2015 ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 2016. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2010.
Humppatyttö Berit

| Humppatyttö Berit Berit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1972
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: vinyyli
 Tyylilaji: humppa, jenkka
 Kesto: 31.03
 Levy-yhtiö: PSO
 Levymerkki: Blue Master
Beritin muut studioalbumit
| Berit 1971 | Humppatyttö Berit 1972 | Sattuma kuljettaa 1974 |
Singlet albumilta Humppatyttö Berit
 ”Hämärän lapsi” Julkaistu: 1972
Humppatyttö Berit on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1972. Se on esittäjänsä toinen. Humppatyttö Berit koostuu pääosin vanhoista suomalaisista sävellyksistä, joita on levytetty myös ennen ja jälkeen 1970-luvun. Beritiä säesti Dallapé-orkesteri.
Humppatytön kappaleet sovitti Eero Lauresalo. Hän myös johti orkesteria. Suuri osa albumin sävellyksistä on Martti Jäppilän käsialaa.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Alkuperäissävellyksen nimi | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Hämärän lapsi | Lennart Dahl, Martti Jäppilä |  | 2.10 |  |  |  |  |  |
| 2. | Pikkukosken tarina | Martti Jäppilä |  | 2.09 |  |  |  |  |  |
| 3. | Myrsky-yö Petsamossa | Martti Jäppilä |  | 2.26 |  |  |  |  |  |
| 4. | Kulkuri | Martti Jäppilä, Valto Tynnilä |  | 2.29 |  |  |  |  |  |
| 5. | Aavikon lapsi | Elbe Häkkinen, Martti Piha |  | 2.22 |  |  |  |  |  |
| 6. | Tahiti | Valto Tynnilä, Dagmar Parmas |  | 2.08 |  |  |  |  |  |
| 7. | En tiedä | Martti Piha, Sauvo Puhtila |  | 2.06 |  |  |  |  |  |
| 8. | Kohdatessa | Martti Jäppilä |  | 2.12 |  |  |  |  |  |
| 9. | Yksinäisen muisto | Martti Jäppilä |  | 2.20 |  |  |  |  |  |
| 10. | Tunturien tyttö | Martti Jäppilä, Valto Tynnilä |  | 2.26 |  |  |  |  |  |
| 11. | Muistoja Kuusamosta | Reino Toivonen, Martti Jäppilä |  | 2.30 |  |  |  |  |  |
| 12. | Muistojen päivä | A. Mäkelä |  | 2.05 |  |  |  |  |  |
| 13. | Pohjoisnapa | Aarne Halme, O. Kanto |  | 2.23 |  |  |  |  |  |
| 14. | Salomaan kukka | Kauko Käyhkö |  | 2.10 |  |  |  |  |  |
Muuta

Humppatyttö Berit -albumilta julkaistiin seitsentuumaisena singlenä (45 RPM) "Hämärän lapsi" b-puolenaan "Pikkukosken tarina".
Aiheesta muualla

Fenno-levytietokanta (Teoshaku)
Fono.fi: Äänitteen tiedot : Humppatyttö Berit
Pomus: Berit
Hälvälän kaivos

Hälvälän nikkeli-kuparikaivos sijaitsi Kerimäellä ja se oli toiminnassa 1988–1992. Malmia louhittiin toiminta-aikana 0,25 miljoonaa tonnia. Malmin pitoisuudet olivat 1,41 % nikkeliä ja 0,35 % kuparia. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy.
Hälvälän nikkeli-kupariesiintymä löytyi vuonna 1970 ja siitä muodostettiin 1980-luvulla perustetun Enonkosken Laukunkankaan kaivoksen sivukaivos. Malmia louhittiin aluksi avolouhoksesta ja sen jälkeen maanalaisesta kaivoksesta. Malmi kuljettiin rikastettavaksi Laukunkankaan kaivokselle, jonne malmin käsittelyssä syntynyt rikastushiekka myös sijoitettiin. Hälvälän kaivoksen sivukivi sijoitettiin avolouhoksen pohjoispuolella sijainneelle 1.5 hehtaarin jätekivialueelle tai käytettiin kaivoksen täyttämiseen.
Hälvälän vedellä täyttyneen louhoksen veden pH on noin 4–4,1. Tulva-aikoina louhoksen vettä vuotaa louhoksen kaakkoispuolella sijaitsevaan metsäojaan, josta vesi laskee edelleen Kulkkujokeen. Kaivoksen sivukivialueita ei ole peitetty eikä maisemoitu.
Hälyjen taide

| Hälyjen taide> L’arte dei rumori |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Luigi Russolo
Kieli:  italia
Julkaistu:  1916
Suomennos
Suomentaja:  Tanja Tiekso
Kustantaja:  Tutkijaliitto
Julkaistu:  2018
Sivumäärä:  99
ISBN:  978-952-7093-12-2
Sarja: Paradeigma
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hälyjen taide (ital. L’arte dei rumori) on italialaisen Luigi Russolon (1885–1947) futuristinen manifesti, jonka hän kirjoitti vuonna 1913 ystävälleen säveltäjä Francesco Balilla Pratellalle. Manifesti julkaistiin kirjan muodossa vuonna 1916, ja suomennos ilmestyi vuonna 2018.
Häkki

Kanahäkki tehotuotantotilalla.
Jyrsijänhäkki.
Lintuhäkki.
Häkki on verkosta tai pinnoista tai tangoista rakennettu tila, jossa pidetään eläimiä. Verkon silmäkoko tai tankojen väli valitaan sopivaksi, että eläimet eivät pääse sieltä ulos, mutta rakenteet eivät estä ilmavirtausta ja valoa. Tavallisimpia häkkejä ovat kotona pidettävät häkit, joissa pidetään lintuja, jyrsijöitä ja kaneja, kanahäkit eli kanalat sekä eläintarhoissa käytettävät häkit.
Eläintarhojen alkuaikoina häkit olivat ahtaita, ankeita virikkeettömiä betonikoppeja [lähde? ], joissa oli kalterit, eikä siellä elävillä eläimillä ollut lainkaan tilaa liikkua. Siitä huolimatta niissä pidettiin esimerkiksi karhuja ja suuria kissaeläimiä. Tällaisia häkkejä on vielä nykyäänkin esimerkiksi Viron, Venäjän, Romanian, Bulgarian, Pohjois-Afrikan, Lähi-idän ja Itä-Aasian ynnä muiden köyhien maiden eläintarhoissa. Nykyään eläintarhoissa panostetaan enemmän eläinten hyvinvointiin. Niillä on paljon piilopaikkoja, virikkeitä ja enemmän tilaa liikkua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Häkki Wikimedia Commonsissa