stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Silmien välliin
Sota-ajan iskelmä

Pallen sanoittama ”Silmien välliin” julkaistiin äänilevyllä jatkosodan aikaan vuonna 1942 Korsukuoron ja Columbia-orkesterin esityksenä. Yleisradion Fono.fi-äänitetietokannan mukaan kyseessä on kansansävelmä, jonka sovitti A. Salo (Herman Sjöblomin salanimi); äänitearkistossa itse Sjöblom on merkitty kappaleen säveltäjäksi. Sanoitus oli kuitenkin syntynyt jo huomattavasti tätä aiemmin. Oman kertomuksensa mukaan Palle oli kirjoittanut sen talvisodan päättäneen Moskovan rauhan tullessa voimaan 13. maaliskuuta 1940: ”Sinä päivänä sydän ja sappi olivat niin pakahtumaisillaan, että annoin mennä.” On kerrottu, että Palle olisi jopa esittänyt kappaleensa tuona päivänä Yleisradion radiolähetyksessä heti ulkoasiainministeri Väinö Tannerin puheen jälkeen. Todellisuudessa juuri rauhan tultua pilkkalaulua äskeisestä vihollisesta ei esitetty ja tämä seikka on selvästi todennettavissa Yleisradion tallenteesta.
Sota-ajan viihdettä tutkineen toimittaja Maarit Niiniluodon mukaan kappale kuuluu talvisodan ja jatkosodan välisen rauhan sekä ja jatkosodan hyökkäysvaiheen tunnelmiin 1940–1942, jolloin yritettiin yhdistää populaarimusiikin muoto propagandistiseen sisältöön. Pekka Jalkasen mukaan kappale oli talvisodan ajan synnyttämä pilkkalaulu ja Pallen radiopropagandan tunnuskuvia.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Sen, joka sivistystä tyrkyttääpi  äkkiä nikkeli myrkyttääpi.  Silmien välliin, silmien välliin,  silmien välliin ryssää, juu! | ” |

Kappaleen valmistumisen aikaan Palle oli komennettu johtamaan päämajan sisäpropagandatoimistoa (tunnettiin myös nimellä propagandaosasto ja propagandatoimisto) sekä valvomaan sodan ajan muun muassa radion ohjelmatoimintaa. [Radion ohjelmatoiminnan valvontaa suoritti jatkosodan syttymiseen saakka myös Valtioneuvoston tiedoituskeskus, myöhemmin Valtion tiedoituslaitos, mutta sodan sytyttyä puolustusvoimien sensuuritoiminta keskitettiin Päämajan sensuuritoimistolle.
Laulu oli mukana Propaganda-Aseveljet r.y:n  vuonna 1943 julkaisemassa Aseveikko 2 -lauluvihkosessa ja Palle teki kappaleesta myös juomalauluversion nimellä ”Leukojen välliin”, joka julkaistiin hänen vuoden 1943 juomalaulukokoelmassaan Laulu kiertää pöytää. Juomalaulukokoelman laulut löytyvät myös monien tuon ajan opiskelijakirjojen sivuilta.
Propagandistinen laulu

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Silmien välliin nikkelirautaa,  kyllä ne itte kaivaa hautaa.  Silmien välliin, silmien välliin,  silmien välliin ryssää, juu! | ” |

Kappaleen jokaisen säkeistön lopussa toistuvat säkeet ”silmien välliin, silmien välliin, silmien välliin ryssää, juu!” ja säkeistöissä lauletaan muun muassa ”iivanat täältä ei löydä kottiin, kaikki ne mätänee Karjalan mottiin” ja ”puukolla puhki se Aasian paise, Suomessa ryssä ei kauvoja haise”.
Sensuuria ja propagandaa tutkineen Jari Sedergrenin mukaan Pallen ja Pekka Tiilikaisen perustama ”henkisen maanpuolustuksen liittona” toiminut Propaganda-Aseveljet vastasi ratkaisevalla tavalla talvisodan tiedotustoiminnasta. Se vastasi suurimmasta kieltoryppäästä vastustaessaan päämajan kehotuksesta pasifistisia ja mielialaa heikentäviä tendenssejä, minkä lisäksi sen omistama Uutistoimisto Finlandia toimi puolivirallisena propagandaelimenä.
Pekka Jalkasen mukaan laulun ryssittely oli ristiriidassa sekä armeijan että Yleisradion virallisen ohjeistuksen kanssa, jonka mukaan vihollisen halventamista on vältettävä, mutta vaikuttaa siltä, että asiaa katsottiin sormien läpi. Jalkasen mukaan Pallen tehtäväksi jäi kansanomaistaa AKS:n liian yleväksi osoittautunut propaganda ja purkaa paineita sanomalla sitä, mitä ei olisi saanut sanoa.
Kaikkein propagandistisimpia lauluja vieroksuttiin jo sota-aikanakin ja Maarit Niiniluodon mukaan jatkosodan aikana kappaleen levyjä myös rikottiin rintamaradioissa ja Karhumäellä Maaselän radiossa levyjä soittanut Tapio Rautavaara löi sen polveaan vasten rikki, koska kappaletta ei kukaan toivonut.
Sotien jälkeen laulu joutui Yleisradiossa soittokieltoon kuten monet muutkin sota-ajan propagandalaulut. ”Silmien välliin” ja muut soittokiellossa olevat kappaleet lueteltiin 1960-luvulla Yleisradion hallintoneuvoston laatimassa ”luettelossa esitysrajoituksen alaisista äänilevyistä”. Kappale tuli myös Pallelle kalliiksi ja hänet potkittiin sodan jälkeen sen vuoksi sekä armeijasta että Yleisradiosta, vaikka hän tekikin kappaleen kirjoittaessaan vain työtä käskettyä. Maarit Niiniluodon mukaan sodan jälkeen kappaleeseen tarttui kielletyn hedelmän maku.
Myöhemmät julkaisut ja esitykset

Myöhemmin kappale on julkaistu sota-ajan propagandalauluista kootulla kokoelma-albumilla Molotohvin koktaili, joka ilmestyi vuonna 2002. Kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden levyjen uustuotantoon keskittyneen Artie Musicin julkaisemalle albumille kappale on taltioitu Asemieskuoron esittämänä.
Kappale aiheutti kuohuntaa vielä vuonna 1996, kun se eksyi puolivahingossa Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan vuosijuhlissa laulumonisteeseen. Toisaalta laulua on laulettu melko yleisesti osakuntien vuosijuhlissa. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja Pia Majonen ei tuominnut laulun esittämistä, vaan piti sitä tavallaan osana suomalaista kansanperinnettä ja piti kohua myrskynä vesilasissa, vaikka olikin sitä mieltä, että ylioppilaskunnan virallisissa tilaisuuksissa on jatkossa ehkä syytä noudattaa varovaisempaa linjaa. Kappale löytyy edelleen monista opiskelijoiden laulukirjoista sekä alkuperäisellä nimellä ”Silmien välliin” että juomalauluversiona ”Leukojen välliin”.
Oman versionsa kappaleesta on levyttänyt myös RAC-yhtye Mistreat vuonna 2003 ja ryssä-sanaa käyttävä kansanmusiikkiyhtye Folkswagen on esittänyt kappaleen konsertissaan, mutta ei pitänyt erityisemmin kappaleen esittämisestä ja piti sitä jonkinlaisena ”ääriesimerkkinä”. Siitä huolimatta kappale kuuluu edelleen yhtyeen keikkaohjelmistoon.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Leukojen välliin ryyppi  nyt joka ainut tyyppi!  Leukojen välliin, leukojen välliin,  leukojen välliin viinaa juu! | ” |
– Juomalauluversion säkeitä
Aiheesta muualla

Sota-ajan propagandalauluja – Korsukuoro: Silmien välliin. Ylen Elävä arkisto.
Päämajan propagandatoimiston päällikkö ja Propaganda-Aseveljet -yhdistyksen kantava voima majuri Reino Palmroth eli Palle
Ester Ellqvist

Taiteilijan omakuva (1910).
Ruth Ester Elisabet Ellqvist  (4. lokakuuta 1880 Ausås – 20. marraskuuta 1918 Vättern) oli ruotsalainen taidemaalari. Hänen aviomiehensä oli taidemaalari John Bauer. Hän kuoli aviomiehineen ja poikansa kanssa sisävesionnettomuudessa.
Espinho

| Espinho |
| --- | --- |
 Espinhon katukuvaa
 lippu:  vaakuna
 Espinhon sijainti Portugalissa
Valtio:  Portugali
Alue:  Norte
Ala-alue:  Grande Porto
Piiri:  Aveiro
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Maria Manuel Cruz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21 km²
Väkiluku (2022):  31 662
 – Väestötiheys:  1 503,4 as./km²
 
 www.cm-espinho.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Espinho on Portugalin kaupunki Aveiron piirissä Norten hallintoalueella. Se kuuluu Porton metropolialueeseen. Kaupungin pinta-ala on noin 21 neliökilometriä ja asukasluku 31 662 (vuonna 2022). Sen väestötiheys on siten 1 503,4 asukasta neliökilometrillä.
Espinhon pormestari on sosialistisen puolueen Maria Manuel Cruz.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espinho Wikimedia Commonsissa
Viralliset internetsivut (portugaliksi)
Aveiron piirin kunnat
Águeda
Albergaria-a-Velha
Anadia
Arouca
Aveiro
Castelo de Paiva
Espinho
Estarreja
Ílhavo
Mealhada
Murtosa
Oliveira de Azeméis
Oliveira do Bairro
Ovar
Santa Maria da Feira
São João da Madeira
Sever do Vouga
Vagos
Vale de Cambra
Souvenirs

| Souvenirs The Gathering |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002–2003
 Julkaistu: helmikuu 2003
 Tuottaja(t): Zlaya Hadzich
 Tyylilaji: alternative rock, trip rock
 Kesto: 59.52
 Levy-yhtiö: Psychonaut Records
The Gatheringin muut julkaisut
| Black Light District 2002 | Souvenirs 2003 | Sleepy Buildings – A Semi Acoustic Evening 2004 |
Souvenirs on alankomaalaisen The Gathering -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Sen julkaisi vuonna 2003 yhtyeen oma Psychonaut-levy-yhtiö. Yhtye perusti itsenäisen Psychonauts-levy-yhtiön vuonna 1999 lopetettuaan yhteistyön Century Median kanssa. Souveniers on samalla levy-yhtiön ensimmäinen täyspitkä julkaisu. Albumi on viimeinen, jossa basisti Hugo Prinsen Geerligs on mukana soittamassa. Kristoffer "Garm" Rygg norjalaisesta metalliyhtye Ulverista on vierailevana toisena laulajana kappaleessa A Life All Mine.
Albumilla on myös 2:08 minuutin mittainen piilotettu kappale Telson, joka on sijoitettu ennen kappaletta These Good People olevaan taukoon (engl. pregap).
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | These Good People | 5.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Even the Spirits are Afraid | 5.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Broken Glass | 4.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | You Learn About It | 5.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Souvenirs | 6.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | We Just Stopped Breathing | 6.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Monsters | 5.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Golden Grounds | 4.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Jelena | 10.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | A Life All Mine | 5.08 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Anneke van Giersbergen – laulu, kitara
René Rutten – kitarat, theremin, didgeridoo
Frank Boeijen – koskettimet
Hugo Prinsen Geerligs – basso
Hans Rutten – rummut
Vierailevat muusikot
Kristoffer Rygg (Ulver) – sanoitukset ja laulu ("A Life All Mine")
Kristin Fjellseth – kuoro ("You Learn About It")
Wouter Planteijdt – sähkö- ja akustinen kitara ("These Good People" ja "You Learn About It")
Mathias Eick – trumpetti ("We Just Stopped Breathing")
Kid Sublime – biitit ("We Just Stopped Breathing")
Michael Buyens – basso ("You Learn About It" ja "Monsters")
Zlaya Hadzich – sanoitukset ("Monsters" ja "We Just Stopped Breathing")
Arvostelut

Allmusic:
Chronicles of Chaos:
Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Souvenirs Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Souvenirs Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
The Gathering
| --- | --- |
Studioalbumit:   Always...  Almost a Dance  Mandylion  Nighttime Birds  How to Measure a Planet?  if_then_else  Souvenirs  Home  The West Pole  Disclosure  Afterwords  Beautiful Distortion 
Kokoelmat:   Downfall – The Early Years  Accessories – Rarities and B-Sides  Sand and Mercury  TG25: Diving Into the Unknown
Eric Milazar

Éric Milazar (s. 1. kesäkuuta 1975 Rodrigues, Mauritius) on mauritiuslainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun.
Milazar karsiutui alkuerissä Sevillan MM-kilpailuissa 1999 ja Sydneyn olympialaisissa 2000. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän juoksi loppukilpailussa ajan 45,13 sijoittuen alun perin viidenneksi, mutta nousi Antonio Pettigrew'n hylkäyksen jälkeen neljänneksi. Madridin maailmancupissa 2002 hän sijoittui neljänneksi.
Milazar oli Pariisin MM-kilpailuissa 2003 alun perin seitsemäs ajalla 45,17, mutta nousi Calvin Harrisonin ja Jerome Youngin hylkäysten jälkeen viidenneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui samana vuonna kolmanneksi.
Milazar karsiutui vuonna 2004 välierissä Ateenan olympialaisissa ja sijoittui kahdeksanneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Helsingin 2005 ja Osakan MM-kilpailuissa 2007, Pekingin olympialaisissa 2008 sekä Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä.
Milazar on voittanut 400 metrin Afrikan-mestaruuden Algerissa 2000, Tunisissa 2002 ja Brazzavillessä 2004. Lisäksi hän juoksi ankkuriosuudet Mauritiuksen saadessa hopeaa 4 × 400 metrin ja pronssia 4 × 100 metrin viesteissä Tunisissa 2002.
Ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 20,66 | La Chaux-de-Fonds | 8. elokuuta 2004 |
| 300 m | 32,57 | Villeneuve-d'Ascq | 12. kesäkuuta 2005 |
| 400 m | 44,69 | Madrid | 7. heinäkuuta 2001 |
Ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 21,24 | Eaubonne | 27. tammikuuta 2006 |
| 400 m | 46,28 | Aubière | 26. helmikuuta 2006 |
Espoon työväentalo Rannikko

| työväentalo Rannikko |
| --- | --- |
Osoite:  Rannikontie 11, 12
Sijainti:  Kauklahti
Valmistumisvuosi:  1800-luku/1909
Suunnittelija:  laajennusosa Willehard Soisalo
Rakennuttaja:  TY Rannikko
Urakoitsija:  laajennusosa Willehard Soisalo
Omistaja:  yksityisomistuksessa
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1 ½
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Työväentalo Rannikko on Espoon Kauklahdessa sijaitseva työväentalo. Työväentalolla on rakennushistoriallista ja maisemallista arvoa, ja sillä on tärkeä asema työväenliikkeen historiassa Espoossa.
Historiaa

Työväenyhdistys Rannikko perustettiin marraskuussa 1905 suurlakon innoittamana. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen joulukuussa ja vuoden lopussa yhdistykseen oli liittynyt 110 jäsentä. Yhdistyksen jäsenistä suurin osa oli Kauklahden alueen monien tiilitehtaiden työntekijöitä. Seuraavana kesänä yhdistys osti neiti Wilhelmiina Jäppilältä huvilan, jota yhdistys ryhtyi käyttämään työväentalona. Suomenkielinen neiti Jäppilä suhtautui myötämielisesti työväen toimintaan. Yhdistys maksoi kauppahinnasta vain 2000 markkaa ja koko kauppahinta oli tiettävästi maksettu vasta 1916. Ikuisiksi ajoiksi luovutetusta tontista yhdistys maksoi vuokraa markan vuodessa. Tontille rakennettiin myös tanssilava, joka kuitenkin purettiin pian. Yhdistys erosi sosialidemokraattisesta puolueesta elokuussa 1947 ja liittyi Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon.
Rakennus

Neiti Jäppilältä ostetussa huvilassa oli kuusi huonetta, veranta ja kaksi vinttihuonetta. Pihassa olivat puuvaja, navetta, pesutupa ja hiilikellari. Talo ei kuitenkaan vastannut yhdistyksen tarpeita ja yhdistyksen jäsen Willehard Soisalo laati piirustukset rakennuksen laajentamiseksi. Hän myös johti rakennustöitä. 10 m x 10 m suuruinen laajennusosa valmistui 1909.
Työväentalo on osin yksi-, osin kaksikerroksinen hirsirakennus. Talo on vuorattu pystyrimoin ja maalattu punamullalla. Vanha huvilarakennus erottuu selvästi latomaisesta laajennusosasta. Kivijalka on säännöllistä lohkokiveä ja talon katteena on huopa. Työväentaloa peruskorjattiin vuonna 1945, jolloin mm. näyttämöä ja eteistä uusittiin. 1990-luvun lopulla rakennus oli huonossa kunnossa. Rakennuksella on erityistä kulttuurihistoriallista ja paikallista arvoa, sillä se on vanhin säilynyt työväentalo Espoossa. Rakennusta ei ole suojeltu, koska se ei sijaitse kaava-alueella.
Toimintaa työväentalolla

Talon laajennuksen valmistuttua alkoi vilkas kokous ja iltamatoiminta. Esimerkiksi vuonna 1911 talolla järjestettiin kolme perheiltamaa ja 22 yleistä iltamaa. Varallisuuden kertyessä yhdistys osti 1910-luvun alussa Steinbergin pianon, jota käytettiin laulukuoron säestyksessä ja näytelmissä. Näytelmäseura perustettiin vuonna 1924. 1920-luvulla yhdistyksessä äänestettiin useita kertoja sosialidemokraattisessa puolueessa pysymisestä. Lapuanliikkeen voimakkaimman vaikutuksen aikaan vuonna 1930 näytelmäseura valitsi esitettäväksi näytelmän ”Isontalon Antin”. Työväentalolla toimi myös urheiluseura Kauklahden Pyrintö, joka järjesti hiihtokilpailuja työväentalon ympäristössä 1950-luvulla.
Skinny Puppy

| Skinny Puppy |
| --- | --- |
 Skinny Puppy Lontoossa 2005.
Tiedot
Toiminnassa:  1982–1995, 2000–
Tyylilaji:  Industrial
Kotipaikka:  Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Nivek Ogre   cEvin Key  
Levy-yhtiö:  Synthetic Symphony   SubConscious Communications  
Aiheesta muualla
skinnypuppy.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skinny Puppy on merkittävimpiä ja vaikutusvaltaisimpia yhtyeitä industrial-musiikin saralla. Yhtye on tunnettu rajuista ja teatraalisista lavaesiintymisistään sekä tunnistettavasta ja omaperäisestä tyylistään. Yhtyeen sivuprojekteja ovat Download, The Tear Garden sekä ohGr.
Historia

Rumpali/kosketinsoittaja Kevin Crompton (cEvin Key) ja laulaja Kevin Ogilvie (Nivek Ogre) perustivat Skinny Puppyn Vancouverissa vuonna 1982. Ensimmäinen, omakustanteena julkaistu, seitsemän kappaleen mittainen kasetti Back and Forth, valmistui kaksi vuotta myöhemmin. Kasetti kiinnitti levy-yhtiö Nettwerkin mielenkiinnon ja se julkaisi Skinny Puppyn Remission EP:n samana vuonna. Ensimmäinen pitkäsoitto Bites ilmeistyi vuonna 1985. Kyseisen levyn avausraidasta Assimilatesta muodostui pienimuotoinen klubihitti ja on yhä yksi tunnetuimmista Skinny Puppy -biiseistä. Vuonna 1986 yhtyeeseen liittyi klassisesti koulutettu pianisti ja lahjakas kosketinsoittaja Dwayne R. Goettel. 1980-luvun jälkipuoliskolla ja 1990-luvun alussa Skinny Puppy julkaisi useita menestyneitä albumeita (Mind: The Perpetual Intercourse, Cleanse Fold And Manipulate, VIVIsectVI, Rabies, Too Dark Park) ja keikkaili ahkerasti Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Vuonna 1992 julkaistu Last Rights oli jäädä yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi, sillä seuraavan albumin (The Process) studiosessioita vaikeuttivat muun muassa levy-yhtiön painostus muuttaa Skinny Puppyn tyyliä kaupallisemmaksi, pitkäaikaisen tuottajan Dave ”Rave” Ogilvien korvaaminen ja yhtyeen sisäiset ristiriidat. Ogre ilmoitti julkisesti eroavansa yhtyeestä kesäkuussa 1995 ja viimeisen naulan arkkuun löi Dwayne Goettelin kuolemaan johtanut heroiiniyliannostus saman vuoden elokuussa. cEvin Key ja Dave Ogilvie kuitenkin tuottivat The Processin loppuun ja levy julkaistiin postuumisti vuonna 1996. Seuraavina vuosina cEvin Key keskittyi muihin musiikkiprojekteihinsa (mm. Download, The Tear Garden, platEAU) ja Ogre puolestaan kiersi esiintymislavoja Pigfacen ja KMFDM:n kanssa. cEvin ja Ogre yhdistivät jälleen voimansa vuonna 2000 soittaessaan keikan Doomsday-festivaaleilla Dresdenissä. Vuonna 2004 yhtye julkaisi paluualbumin The Greater Wrong Of The Right ja teki mittavan maailmankiertueen; kaksi kiertueen esiintymisistä taltioitiin ja julkaistiin The Greater Wrong Of The Right LIVE -nimisenä DVD:nä. Tammikuussa 2007 Skinny Puppy julkaisi viimeisimmän studioalbuminsa Mythmaker. Tuottajana toimi Mark Walk. Toukokuussa ilmestyi myös vuosina 1992–1995 nauhoitetusta mutta ennenjulkaisemattomasta materiaalista koottu levy Back & Forth vol 7. Se julkaistiin osana cEvin Keyn pyörittämän levy-yhtiön Subconscious Communicationsin From The Vault II -sarjaa.
Diskografia > Albumit

Back And Forth (1984)
Remission (1984)
Bites (1985)
Mind: The Perpetual Intercourse (1986)
Cleanse Fold And Manipulate (1987)
VIVIsectVI (1988)
Rabies (1989)
Too Dark Park (1990)
Last Rights (1992)
The Process (1995)
The Greater Wrong Of The Right (2004)
Mythmaker (2007)
HanDover (2011)
Weapon (2013)
Diskografia > Singlet

Dig It (1986)
Chainsaw (1986)
Addiction (1987)
Censor (1988)
Testure (1989)
Tin Omen (1989)
Worlock (1990)
Tormentor (1990)
Spasmolytic (1991)
Inquisition (1992)
Candle (promo) (1996)
Track 10 (Left Handshake) (2000)
politikiL (promo) (2007)
Salvo (2013)
Illisit (2013)
Diskografia > Kokoelmat

Twelve Inch Anthology (1990)
Ain't It Dead Yet? (1991)
Back And Forth Series 2 (1992)
Brap: Back And Forth vol. 3 & 4 (1996)
Remix DysTemper (1998)
Singles Collect (1999)
B-Sides Collect (1999)
Doomsday: Back And Forth Vol. 5 - Live In Dresden (2001)
Puppy Gristle (2002)
Back And Forth 06Six (2002)
Back And Forth Vol. 7 (2007)
Diskografia > Videojulkaisut

Ain't It Dead Yet? (VHS 1989 / DVD 2001)
A Video Collection (DVD 2001)
The Greater Wrong Of The Right LIVE (DVD 2005)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
SPV
SubConscious Communications (Arkistoitu – Internet Archive)
Skinny Puppy Myspacessa (englanniksi)
Litany fanbase (Arkistoitu – Internet Archive)
Espionage Act

| Espionage Act of 1917 |
| --- | --- |
Oikea nimi:  An Act to punish acts of interference with the foreign relations, and the foreign commerce of the United States, to punish espionage, and better to enforce the criminal laws of the United States, and for other purposes.
Vaikutusalue:   Yhdysvallat
Hyväksytty:  14. toukokuuta 1917
Voimassa:  15. kesäkuuta 1917
Espionage Act of 1917 on Yhdysvaltojen liittovaltion laki, joka astui voimaan 15. kesäkuuta 1917, hieman sen jälkeen kun Yhdysvallat liittyi ensimmäiseen maailmansotaan. Se kielsi kaikenlaisen sotilasoperaatioihin sekaantumisen ja vaikuttamisen ja Yhdysvaltojen vihollisten tukemisen sodan aikana, sotavoimien käskyvallan ja sotilaskäskyjen vastustamisen sekä värväykseen puuttumisen.
Yhdysvaltain sosialistipuolueen Eugene V. Debs tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen hänen vastustettuaan Yhdysvaltain liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan.
Lakia vastaan sananvapauden puolesta kamppaillut sosialistipuolueen sihteeri Charles Schenck nosti kanteen Yhdysvaltoja vastaan, koska hänen mielestään Espionage Act rikkoi perustuslain 1. lisäystä. Vuonna 1919 Yhdysvaltojen korkein oikeus kuitenkin päätti oikeudenkäynnissä Schenck vastaan Yhdysvallat yksimielisesti, ettei Espionage Act loukannut niiden sananvapautta, joita oli rangaistu säädetyn lain mukaan.
Niin sanotut Pentagonin paperit vuotanutta Daniel Ellsbergia syytettiin tämän lain nojalla.
Arvostelua herätti se, että presidentti Barack Obaman hallinto ja oikeusministeri Eric Holder sovelsivat lakia ennennäkemättömän useasti jahdatessaan tietovuotajia.
Yhdysvaltain entistä presidenttiä Donald Trumpia syytetään 31 kertaan Espionage Act -lain rikkomisesta liittyen salaisiin asiakirjoihin, joita löydettiin hänen kotoaan. FBI ratsasi Trumpin asunnon Mar-a-Lagossa Palm Peachilla Floridassa 8. elokuuta 2022.
Aiheesta muualla

Excerpt from the original (1917) US Espionage Act
The United States v. Rose Pastor Stokes (1918)[vanhentunut linkki]
Schenck v. United States, 249 US 47 - Supreme Court 1919
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Espionage Act of 1917
Käännös suomeksi
Espoon viimeinen neitsyt

| Espoon viimeinen neitsyt |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hanna Maylett
Käsikirjoittaja:  Selma Vilhunen
Tuottaja:  Nina Koljonen
Säveltäjä:  Olli Kykkänen
Kuvaaja:  Jyri Hakala
Leikkaaja:  Kimmo Kohtamäki
Pääosat:   Saila Laakkonen  Hennariikka Laaksola 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fantasiafilmi
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:  24. elokuuta 2003
Kesto:  63 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Espoon viimeinen neitsyt on Selma Vilhusen käsikirjoittama ja Hanna Maylettin ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2003. Sen pääosissa esiintyvät Saila Laakkonen ja Hennariikka Laaksola.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hennariikka Laaksola  | … |  Minna   |
|  Saila Laakkonen  | … |  Emma   |
|  Lauri Kontula  | … |  Jone   |
|  Maria Krestjanoff  | … |  Mari   |
|  Outi Haaranen  | … |  Minnan äiti   |
|  Heikki Rantanen  | … |  Minnan isä   |
|  Leena Rapola  | … |  Emman äiti   |
|  Sami Lanki  | … |  Emman isäpuoli   |
|  Kari Hevossaari  | … |  Telttapoika   |
|  Juha Hippi  | … |  Telttapoika   |
|  Mikko Mäkinen  | … |  Telttapoika   |
|  Miikka Tuominen  | … |  Telttapoika   |
|  Veini Nupponen  | … |  Uskovainen   |
|  Teuvo Elo  | … |  Pakettiauton kuljettaja   |
|  Mikko Erä-Esko  | … |  Äijä   |
Juoni

16-vuotias Minna on kyllästynyt kiltin tytön elämään. Kaikki kaverit elävät Minnan mielestä vauhdikasta ja mielenkiintoista elämää, johon kuuluvat niin seurustelut kuin sekoilutkin. Päästäkseen kokemaan kaiken tämän saman Minna raahaa parhaan ystävänsä Emman kesäiselle liftireissulle todistaakseen, että hänkin osaa olla villi, vapaa ja rohkea. Minnan ja Emman reissusta tulee seikkailu, tosin vähän eri tavalla kuin Minna etukäteen kuvitteli.
Lopulta he päätyvät festareille, joilla Minnan villeys, vapaus ja rohkeus todella punnitaan. Samalla Minnan ja Emman kaveruus joutuu koetukselle ja Minna tajuaa mitä on tosi ystävyys.
Aiheesta muualla

Espoon viimeinen neitsyt Internet Movie Databasessa (englanniksi)