stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin olympiastadionin Super Match 2013

Super Matchin pelipaikka Helsingin olympiastadion.
Super Match oli Helsingin olympiastadionilla 10. elokuuta 2013 järjestetty jalkapalloharjoitusottelu, jossa kohtasivat Englannin valioliigan joukkueet Arsenal FC ja Manchester City FC. Ottelu oli joukkueiden viimeinen ottelu ennen Valioliigakautta 2013-2014, joka päättyi lopulta Manchester Cityn mestaruuteen. Super Matchin Suomeen järjesti Hjallis Harkimo. Paikalle ottelua oli saapunut katsomaan 39 216 katsojaa. Arsenal voitti ottelun 3-1.
Taustaa

Edeltävällä kaudella Manchester City oli sijoittunut Valioliigassa toiseksi ja Arsenal neljänneksi. Manchester Cityn päävalmentaja oli tuolloin juuri seuraan saapunut Manuel Pellegrini ja Arsenalissa samaa virkaa hoiti Arsène Wenger. Joukkueissa oli yksi suomalainen, Arsenalin Carl Jenkinson, joka kiersikin ottelun jälkeen stadionin kiitellen.
Yle televisioi ottelun ja se oli mahdollista nähdä yli sadassa maassa. Erotuomarina ottelussa toimi suomalainen Mattias Gestranius.
Ottelu

Arsenal sai otteluun hyvän alun, kun englantilaispelaaja Theo Walcott nosti pallon maaliin yhdeksän minuutin kohdalla. Arsenal siirtyi 2-0 -johtoon, kun toista puoliaikaa oli takana 14 minuuttia, nyt maalintekijänä oli walesilainen Aaron Ramsey. 3-0 syntyi vain kolmen minuutin päästä edellisestä maalista, nyt maalin teki ranskalaispelaaja Olivier Giroud hienolla nostolla yli Manchester Cityn maalivahdin Joe Hartin. Kymmenen minuuttia ennen loppua Manchester Cityn espanjalaishyökkääjä Álvaro Negredo kavensi loppulukemiksi 3-1.
Urheilugaala

Super Match oli ehdolla Suomen Urheilugaalassa 2014 vuoden urheilutapahtuma-palkintoon. Se ei kuitenkaan saanut palkintoa, vaan palkinnon vei suunnistuksen MM-kilpailut Vuokatissa.
Dubai Tennis Championships

| Dubai Duty Free Tennis Championships |
| --- | --- |

Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus / WTA-turnaus
Sijainti:  Dubai  Yhdistyneet arabiemiraatit
Kilpailupaikka:  Aviation Club Tennis Centre
Kilpailuluokka:  ATP World Tour 500 WTA Premier 5
Kenttätyyppi:  Kova / ulkokentät
Kaavio:  Miehet: 32S / 16Q / 16D Naiset: 56S / 32Q / 28D
Palkintorahaa:  Miehet: 2 736 845 $ Naiset: 2 828 000 $
Virallinen sivusto
Dubai Tennis Championships on Dubaissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa pelattava tennisturnaus. Turnaus kuuluu miesten ATP World Tour 500 -turnauksiin ja naisten WTA-kiertueen Premier 5 -turnauksiin. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1993.
Tulokset > Miesten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 |  Karel Nováček |  Fabrice Santoro | 6–4, 7–5 |
| 1994 |  Magnus Gustafsson |  Sergi Bruguera | 6–4, 6–2 |
| 1995 |  Wayne Ferreira |  Andrea Gaudenzi | 6–3, 6–3 |
| 1996 |  Goran Ivanišević |  Albert Costa | 6–4, 6–3 |
| 1997 |  Thomas Muster |  Goran Ivanišević | 7–5, 7–6(3) |
| 1998 |  Àlex Corretja |  Félix Mantilla | 7–6(0), 6–1 |
| 1999 |  Jérôme Golmard |  Nicolas Kiefer | 6–4, 6–2 |
| 2000 |  Nicolas Kiefer |  Juan Carlos Ferrero | 7–5, 4–6, 6–3 |
| 2001 |  Juan Carlos Ferrero |  Marat Safin | 6–2, 3–1, luov. |
| 2002 |  Fabrice Santoro |  Younès El Aynaoui | 6–4, 3–6, 6–3 |
| 2003 |  Roger Federer |  Jiří Novák | 6–1, 7–6(2) |
| 2004 |  Roger Federer (2) |  Feliciano López | 4–6, 6–1, 6–2 |
| 2005 |  Roger Federer (3) |  Ivan Ljubičić | 6–1, 6–7(6), 6–3 |
| 2006 |  Rafael Nadal |  Roger Federer | 2–6, 6–4, 6–4 |
| 2007 |  Roger Federer (4) |  Mihail Južnyi | 6–4, 6–3 |
| 2008 |  Andy Roddick |  Feliciano López | 6–7(8), 6–4, 6–2 |
| 2009 |  Novak Đoković |  David Ferrer | 7–5, 6–3 |
| 2010 |  Novak Đoković (2) |  Mihail Južnyi | 7–5, 5–7, 6–3 |
| 2011 |  Novak Đoković (3) |  Roger Federer | 6–3, 6–3 |
| 2012 |  Roger Federer (5) |  Andy Murray | 7–5, 6–4 |
| 2013 |  Novak Đoković (4) |  Tomáš Berdych | 7–5, 6–3 |
| 2014 |  Roger Federer (6) |  Tomáš Berdych | 3–6, 6–4, 6–3 |
| 2015 |  Roger Federer (7) |  Novak Đoković | 6–3, 7–5 |
| 2016 |  Stanislas Wawrinka |  Márkos Pagdatís | 6–4, 7–6(13) |
| 2017 |  Andy Murray |  Fernando Verdasco | 6–3, 6–2 |
| 2018 |  Roberto Bautista Agut |  Lucas Pouille | 6–3, 6–4 |
| 2019 |  Roger Federer (8) |  Stéfanos Tsitsipás | 6–4, 6–4 |
Tulokset > Miesten nelinpeli

| Vuosi | Voittajat | Loppuotteluvastustajat | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 |  John Fitzgerald    Anders Järryd  |  Grant Connell    Patrick Galbraith | 6–2, 6–1 |
| 1994 |  Todd Woodbridge    Mark Woodforde  |  Darren Cahill    John Fitzgerald | 6–7, 6–4, 6–2 |
| 1995 |  Grant Connell    Patrick Galbraith  |  Tomás Carbonell    Francisco Roig | 6–2, 4–6, 6–3 |
| 1996 |  Grant Connell    Byron Black  |  Karel Nováček    Jiří Novák | 6–0, 6–1 |
| 1997 |  Sander Groen    Goran Ivanišević  |  Sandon Stolle    Cyril Suk | 7–6, 6–3 |
| 1998 |  Mahesh Bhupathi    Leander Paes  |  Donald Johnson    Francisco Montana | 6–2, 7–5 |
| 1999 |  Wayne Black    Sandon Stolle  |  David Adams    John-Laffnie de Jager | 4–6, 6–1, 6–4 |
| 2000 |  Jiří Novák    David Rikl  |  Robbie Koenig    Peter Tramacchi | 6–2, 7–5 |
| 2001 |  Joshua Eagle    Sandon Stolle  |  Daniel Nestor    Nenad Zimonjić | 6–4, 6–4 |
| 2002 |  Mark Knowles    Daniel Nestor  |  Joshua Eagle    Sandon Stolle | 3–6, 6–3, [13–11] |
| 2003 |  Leander Paes    David Rikl  |  Wayne Black    Kevin Ullyett | 6–3, 6–0 |
| 2004 |  Mahesh Bhupathi    Fabrice Santoro  |  Jonas Björkman    Leander Paes | 6–2, 4–6, 6–4 |
| 2005 |  Martin Damm    Radek Štěpánek  |  Jonas Björkman    Fabrice Santoro | 6–2, 6–4 |
| 2006 |  Paul Hanley    Kevin Ullyett  |  Mark Knowles    Daniel Nestor | 1–6, 6–2, [10–1] |
| 2007 |  Fabrice Santoro    Nenad Zimonjić  |  Mahesh Bhupathi    Radek Štěpánek | 7–5, 6–7(3), [10–7] |
| 2008 |  Mahesh Bhupathi    Mark Knowles  |  Martin Damm    Pavel Vízner | 7–5, 7–6(7) |
| 2009 |  Rik de Voest    Dmitri Tursunov  |  Martin Damm    Robert Lindstedt | 4–6, 6–3, [10–5] |
| 2010 |  Simon Aspelin    Paul Hanley  |  Lukáš Dlouhý    Leander Paes | 6–2, 6–3 |
| 2011 |  Mihail Južnyi    Serhi Stah’ovskyi  |  Jérémy Chardy    Feliciano López | 4–6, 6–3, [10–3] |
| 2012 |  Mahesh Bhupathi    Rohan Bopanna  |  Mariusz Fyrstenberg    Marcin Matkowski | 6–4, 3–6, [10–5] |
| 2013 |  Mahesh Bhupathi    Michaël Llodra  |  Robert Lindstedt    Nenad Zimonjić | 7–6(6), 7–6(6) |
| 2014 |  Rohan Bopanna    Aisam-ul-Haq Qureshi  |  Daniel Nestor    Nenad Zimonjić | 6–4, 6–3 |
| 2015 |  Rohan Bopanna    Daniel Nestor  |  Aisam-ul-Haq Qureshi    Nenad Zimonjić | 6–4, 6–1 |
| 2016 |  Simone Bolelli    Andreas Seppi  |  Feliciano López    Marc López | 6–2, 3–6, [14–12] |
| 2017 |  Jean-Julien Rojer    Horia Tecău  |  Rohan Bopanna    Marcin Matkowski | 4–6, 6–3, [10–3] |
| 2018 |  Jean-Julien Rojer    Horia Tecău  |  James Cerretani    Leander Paes | 6–2, 7–6(2) |
| 2019 |  Rajeev Ram    Joe Salisbury  |  Ben McLachlan    Jan-Lennard Struff | 7–6(4), 6–3 |
Tulokset > Naisten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
↓  WTA Premier   ↓
| 2001 |  Martina Hingis |  Nathalie Tauziat | 6–4, 6–4 |  |  |  |  |
| 2002 |  Amélie Mauresmo |  Sandrine Testud | 6–4, 7–6(3) |  |  |  |  |
| 2003 |  Justine Henin-Hardenne |  Monica Seles | 4–6, 7–6(4), 7–5 |  |  |  |  |
| 2004 |  Justine Henin-Hardenne (2) |  Svetlana Kuznetsova | 7–6(3), 6–3 |  |  |  |  |
| 2005 |  Lindsay Davenport |  Jelena Janković | 6–4, 3–6, 6–4 |  |  |  |  |
| 2006 |  Justine Henin-Hardenne (3) |  Marija Šarapova | 7–5, 6–2 |  |  |  |  |
| 2007 |  Justine Henin (4) |  Amélie Mauresmo | 6–4, 7–5 |  |  |  |  |
| 2008 |  Jelena Dementjeva |  Svetlana Kuznetsova | 4–6, 6–3, 6–2 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2009 |  Venus Williams |  Virginie Razzano | 6–4, 6–2 |  |  |  |  |
| 2010 |  Venus Williams (2) |  Viktoryja Azarenka | 6–3, 7–5 |  |  |  |  |
| 2011 |  Caroline Wozniacki |  Svetlana Kuznetsova | 6–1, 6–3 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier   ↓
| 2012 |  Agnieszka Radwańska |  Julia Görges | 7–5, 6–4 |  |  |  |  |
| 2013 |  Petra Kvitová |  Sara Errani | 6–2, 1–6, 6–1 |  |  |  |  |
| 2014 |  Venus Williams (3) |  Alizé Cornet | 6–3, 6–0 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2015 |  Simona Halep |  Karolína Plíšková | 6–4, 7–6(4) |  |  |  |  |
↓  WTA Premier   ↓
| 2016 |  Sara Errani |  Barbora Strýcová | 6–0, 6–2 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2017 |  Elina Svitolina |  Caroline Wozniacki | 6–4, 6–2 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier   ↓
| 2018 |  Elina Svitolina (2) |  Darja Kasatkina | 6–4, 6–0 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2019 |  Belinda Bencic |  Petra Kvitová | 6–3, 1–6, 6–2 |  |  |  |  |
Tulokset > Naisten nelinpeli

| Vuosi | Voittajat | Loppuotteluvastustajat | Tulos |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
↓  WTA Premier   ↓
| 2001 |  Yayuk Basuki    Caroline Vis  |  Åsa Svensson    Karina Habšudová | 6–0, 4–6, 6–2 |  |  |  |  |
| 2002 |  Barbara Rittner    María Vento-Kabchi  |  Sandrine Testud    Roberta Vinci | 6–3, 6–2 |  |  |  |  |
| 2003 |  Svetlana Kuznetsova    Martina Navrátilová  |  Cara Black    Jelena Lihovtseva | 6–3, 7–6(7) |  |  |  |  |
| 2004 |  Janette Husárová    Conchita Martínez  |  Svetlana Kuznetsova    Jelena Lihovtseva | 6–0, 1–6, 6–3 |  |  |  |  |
| 2005 |  Virginia Ruano Pascual    Paola Suárez  |  Svetlana Kuznetsova    Alicia Molik | 6–7(7), 6–2, 6–1 |  |  |  |  |
| 2006 |  Květa Peschke    Francesca Schiavone  |  Svetlana Kuznetsova    Nadja Petrova | 3–6, 7–6(1), 6–3 |  |  |  |  |
| 2007 |  Cara Black    Liezel Huber  |  Svetlana Kuznetsova    Alicia Molik | 7–6(6), 6–4 |  |  |  |  |
| 2008 |  Cara Black (2)    Liezel Huber (2) |  Yan Zi    Zheng Jie | 7–5, 6–2 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2009 |  Cara Black (3)    Liezel Huber (3) |  Marija Kirilenko    Agnieszka Radwańska | 6–3, 6–3 |  |  |  |  |
| 2010 |  Nuria Llagostera Vives    María José Martínez Sánchez  |  Květa Peschke    Katarina Srebotnik | 7–6(5), 6–4 |  |  |  |  |
| 2011 |  Liezel Huber (4)    María José Martínez Sánchez (2) |  Květa Peschke    Katarina Srebotnik | 7–6(5), 6–3 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier   ↓
| 2012 |  Liezel Huber (5)    Lisa Raymond |  Sania Mirza    Jelena Vesnina | 6–2, 6–1 |  |  |  |  |
| 2013 |  Bethanie Mattek-Sands    Sania Mirza  |  Nadja Petrova    Katarina Srebotnik | 6–4, 2–6, [10–7] |  |  |  |  |
| 2014 |  Alla Kudrjavtseva    Anastasija Rodionova  |  Raquel Kops-Jones    Abigail Spears | 6–2, 5–7, [10–8] |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2015 |  Tímea Babos    Kristina Mladenovic  |  Garbiñe Muguruza    Carla Suárez Navarro | 6–3, 6–2 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier   ↓
| 2016 |  Chuang Chia-jung    Darija Jurak  |  Caroline Garcia    Kristina Mladenovic | 6–4, 6–4 |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2017 |  Jekaterina Makarova    Jelena Vesnina |  Andrea Hlaváčková    Peng Shuai | 6–2, 4–6, [10–7] |  |  |  |  |
↓  WTA Premier   ↓
| 2018 |  Chan Hao-ching    Yang Zhaoxuan |  Hsieh Su-wei    Peng Shuai | 4–6, 6–2, [10–6] |  |  |  |  |
↓  WTA Premier 5   ↓
| 2019 |  Hsieh Su-wei    Barbora Strýcová |  Lucie Hradecká    Jekaterina Makarova | 6–4, 6–4 |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dubai Tennis Championships Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Rotterdam Rio de Janeiro Acapulco Dubai Barcelona Halle Lontoo Hampuri Washington Peking Tokio Basel Wien
Hilkka Merikallio

Hilkka Tellervo Tuomenkukka Merikallio (1. marraskuuta 1908 Haapavesi – 15. huhtikuuta 1980 Oulainen) oli suomalainen kirjailija.
Hilkka Merikallion isä Otto Leopold Merikallio (alun perin Hellman, 1875–1954) toimi saksan ja ruotsin kielten sekä kirjanpidon opettajana Haapaveden yhteiskoulussa vuosina 1925–1942.
Teoksia

Perintökannel; romaani. Pellervo-seura, Helsinki 1947
Viina-Matin veisuja; toim. Hilkka Merikallio. Pohjoinen, Oulu 1968, 2. täyd. painos 1969, 3. täyd. painos 1983
Jätkän jurinoita; toim. Hilkka Merikallio. Pohjoinen, Oulu 1969
Haapavesi ennen ja nyt 3; toim. Rauno Malviniemi ja Hilkka Merikallio; toimituskunta Anja Pöyhönen ym. Haapavesi-seura, Haapavesi 1974
Herøy (Møre ja Romsdal)

Herøy on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on maapinta-alaa 118 neliökilometriä, ja asukkaita oli 8 842 vuoden 2023 alussa.
Sanden kunta erotettiin Herøystä vuonna 1867. Viimeisimmät muutokset kunnan rajoihin tehtiin vuonna 1964, jolloin kaksi aluetta liitettiin naapurikuntiin Sandeen ja Ulsteiniin.
Herøyn hallinnollinen keskus on Fosnavåg. Muita taaamia ovat Moltustranda, Tjørvåg, Dragsund, Leikong, Remøy ja Kvalsund.
Media

Paikallislehti Vestlandsnytt ilmestyy kahdesti viikossa.
Kuvia

Runden saari tunnetaan jyrkänteestään, jossa pesii paljon lintuja.
Runden majakka
Herøyn väestökehitys vuosina 1951–2010.
Tunnettuja henkilöitä

May-Britt Moser (s. 1963), Nobel-palkittu neurotieteilijä
Bjarne Rabben (1907–2003), paikallishistorioitsija, kirjailija ja raittiusmies
Trude Teige (s. 1960), toimittaja, kirjailija ja juontaja
Aiheesta muualla

Kunnan kotisivu (norjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herøy Wikimedia Commonsissa
Møren ja Romsdalin läänin kunnat
Aukra
Aure
Averøy
Fjord
Giske
Gjemnes
Hareid
Herøy
Hustadvika
Kristiansund
Molde
Rauma
Sande
Smøla
Stranda
Sula
Sunndal
Surnadal
Sykkylven
Tingvoll
Ulstein
Vanylven
Vestnes
Volda
Ørsta
Ålesund
Norjan läänit | Norja
CONCACAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2014

| FIFA World cup 2014 > MM-karsinnat 2014 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maanosaliitto | MM-karsinnat |  |  |  |
| Aasia | AFC |  |  |  |
| Afrikka | CAF |  |  |  |
| Eurooppa | UEFA |  |  |  |
| Etelä-Amerikka | CONMEBOL |  |  |  |
| Pohjois- ja Keski-Amerikka | CONCACAF |  |  |  |
| Oseania | OFC |  |  |  |
|   ← 2010 |  2018 → |  |  |  |
Vuoden 2014 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Pohjois- ja Väli-Amerikan sekä Karibian maanosaliitosta CONCACAF:sta 35 joukkuetta, jotka kilpailivat 3,5 paikasta Brasiliassa pelattavaan lopputurnaukseen. Karsinnat alkoivat 15. kesäkuuta 2011 ja päättyivät CONCACAF:n osalta 20. marraskuuta 2013. Suoran turnauspaikan sai karsintojen kolme parasta joukkuetta ja karsintojen neljäs pelasi jatkokarsinnan Oseanian karsintojen voittajan kanssa.
Karsintasysteemi

CONCACAFin karsinnat jaettiin neljään kierrokseen. Ensimmäiselle kierrokselle osallistui alueen 10 huonoiten sijoitettua valtiota FIFA-rankingin perusteella. Näistä joukkueista arvottiin viisi otteluparia, jotka pelasivat kaksiosaisen ottelusarjan, joiden voittajat etenivät toiselle kierrokselle. Toiselle kierrokselle osallistuivat viisi ensimmäisen kierroksen voittajaa sekä 19 seuraavaksi sijoitettua valtiota. Nämä jaettiin neljään arvontakoriin FIFA-rankingin perusteella, ja jokaisesta arvontakorista valittiin yksi valtio yhteen karsintalohkoon, joita toisella kierroksella oli yhteensä kuusi. Kolmannelle kierrokselle pääsivät toisen kierroksen lohkovoittajat. Kolmannelle kierrokselle osallistuivat myös kuusi parhaiten sijoitettua valtiota. Kolmannelle kierrokselle osallistuneet valtiot sijoitettiin kolmeen arvontakoriin, joista muodostettiin kolme karsintalohkoa. Kolmannen kierroksen lohkojen voittajat ja toiset etenivät neljännelle kierrokselle, joka pelattiin sarjamuotoisesti. Tämän karsintasarjan kolme parasta etenivät suoraan Brasiliassa pelattavaan lopputurnaukseen, ja neljäs pelasi kaksoisottelun Oseanian karsintojen voittajan kanssa pääsystä MM-lopputurnaukseen.
Karsintasysteemi > Sijoitusten määrittäminen

FIFA on päättänyt kaikille maanosille yhteisestä tavasta ratkaista sijoitukset joukkueitten kesken:
kaikkien otteluiden pisteet
kaikkien otteluitten maaliero
kaikkien otteluitten tehdyt maalit
keskinäiset ottelut
keskinäisten otteluitten maaliero
keskinäisten otteluitten tehdyt maalit
keskinäisten otteluitten vierasotteluissa tehdyt maalit
arpa tai uusintaottelu
Ensimmäinen kierros

Ensimmäiselle kierrokselle osallistuivat kymmenen huonointen FIFA-rankattua valtiota, jotka pelasivat kaksiosaisen ottelusarjan. Ottelut pelattiin 15. kesäkuuta ja 17. heinäkuuta 2011 välisenä aikana. Ottelujen voittajat etenivät toiselle kierrokselle.
Ensimmäinen kierros > Ottelut

| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Montserrat  | 3-8 |  Belize | 2-5 | 1-3   |
| Anguilla  | 0-6 |  Dominikaaninen tasavalta | 0-2 | 0-4   |
| Yhdysvaltain Neitsytsaaret  | 4-1 |  Brittiläiset Neitsytsaaret | 2-0 | 2-1   |
| Aruba  | 6-6 (4-5 rp.) |  Saint Lucia | 4-2 | 2-4   |
| Bahama  | 10-0 |  Turks- ja Caicossaaret | 4-0 | 6-0   |
Ensimmäisen kierroksen ottelut
Ensimmäinen osaottelu jouduttiin pelaamaan Trinidad ja Tobagossa, koska Montserratissa ei ole sopivaa jalkapallostadionia. Toinen osaottelu pelattiin Hondurasissa, koska FIFA epäili, että ottelua ei voitu pelata turvallisesti Belizessä.
Koska Anguillassa ei ollut sopivaa jalkapallostadionia, pelattiin kummatkin ottelut Dominikaanisessa tasavallassa.
Toinen kierros

Toiselle kierrokselle osallistuivat viisi ensimmäisen kierroksen voittajaa, sekä CONCACAF:n alueen sijoille 7. – 25. FIFA-rankingissa sijoitetut joukkueet.
Toinen kierros > Arvontakorit

Toiselle kierrokselle osallistuvat joukkueet jaettiin neljään arvontakoriin, joista jokaisesta otettiin yksi joukkue jokaiseen lohkoon. Valtiot sijoitettiin koreihin FIFA-rankingin perusteella. Arvonta suoritettiin Rio de Janeirossa 30. heinäkuuta 2011.
| 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Panama    Kanada    El Salvador    Grenada    Trinidad ja Tobago    Haiti |  Antigua ja Barbuda    Guyana    Suriname    Saint Kitts ja Nevis    Guatemala    Dominica |  Puerto Rico    Barbados    Curaçao    Saint Vincent ja Grenadiinit    Caymansaaret    Nicaragua |  Bermuda    Belize *    Dominikaaninen tasavalta *    Yhdysvaltain Neitsytsaaret *    Saint Lucia *    Bahama * |
* ensimmäisen kierroksen voittajia
Toinen kierros > Lohkot > Lohko A

Ottelut
Toinen kierros > Lohkot > Lohko B

Ottelut
Toinen kierros > Lohkot > Lohko C

Bahama vetäytyi karsinnoista. Syyksi se ilmoitti Thomas Robinson Stadiumin keskeneräisyyden.
Ottelut
Toinen kierros > Lohkot > Lohko D

Ottelut
Toinen kierros > Lohkot > Lohko E

Ottelut
Toinen kierros > Lohkot > Lohko F

Ottelut
Kolmas kierros

Kolmannelle kierrokselle osallistuivat FIFA-rankingissa kuusi parhaiten sijoitettua joukkuetta, sekä toisen kierroksen lohkojen voittajat.
Kolmas kierros > Arvontakorit

Kolmannelle kierrokselle osallistuvat joukkueet jaettiin kolmeen arvontakoriin. Kahdesta ensimmäisestä korista otettiin yksi joukkue jokaiseen lohkoon ja kolmannesta korista kaksi. Valtiot sijoitettiin koreihin FIFA-rankingin perusteella. Arvonta suoritettiin Rio de Janeirossa 30. heinäkuuta 2011.
| 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat    Meksiko    Honduras |  Jamaika    Costa Rica    Kuuba |  El Salvador    Guyana    Panama    Kanada    Guatemala    Antigua ja Barbuda |
Neljäs kierros

Neljännelle kierrokselle osallistuivat kolmannen kierroksen lohkojen kaksi parasta valtiota.
Jatkokarsintaottelut

| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Meksiko | 9–3 |  Uusi-Seelanti | 5–1 | 4–2   |
Huckleberry Finn

Huckleberry Finn voi tarkoittaa seuraavia:
Huckleberry Finn, henkilöhahmo Mark Twainin romaaneissa Tom Sawyerin seikkailut ja Huckleberry Finnin seikkailut
M/S Huckleberry Finn, Trelleborgin ja Rostockin välillä liikennöivä TT-Line Nr 1063 Eigentums Gmbh:n autolautta
Huckleberry Finn, suomalainen yhtye
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Huckleberry Finnin seikkailut”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hong Xiuquan

Hong Xiuquan
Hong Xiuquan (kiin.: 洪秀全; pinyin: Hóng Xiùquán; Wade–Giles: Hung Hsiu-ch’üan; 1. tammikuuta 1814 – 1. kesäkuuta 1864) oli Kiinan taiping-kapinan johtaja 1850- ja 1860-luvulla.
Hong syntyi Kantonin lähistöllä asuneeseen hakka-kansaan kuuluneesen köyhään perheeseen. Hän tutustui kristinuskoon alueen lähetyssaarnaajien kautta, ja tämä vaikutti suuresti hänen ajatuksiinsa. Hong toimi opettajana, mutta ei onnistunut suorittamaan alan virkatutkintoa. Vuonna 1836 hän alkoi nähdä näkyjä, joissa vanhahko mies puhui hänelle. Tämä hahmo kehotti Hongia hyökkäämään kungfutselaisuutta, buddhalaisuutta ja Kiinan keisaria vastaan. Hong tulkitsi kehottajan Jeesukseksi. Näkyjensä innoittamana Hong perusti ryhmän, jolle annettiin nimi Jumalanpalvojien yhdistys. Sen oppi oli suurelta osin kristillistä, mutta osin myös šamanismia ja kiinalaista luonnonuskontoa.
Vuonna 1850 ryhmä oli saanut laajaa kannatusta Etelä-Kiinassa, ja se alkoi toimia kapinaliikkeenä. 1851 Hong perusti alueelle Täydellisen rauhan taivaallisen valtion (kiin.: 太平天國; pinyin: tàipíng tiānguó) ja julisti itsensä sen itsevaltiaaksi. Liike voimistui ja levisi pohjoiseen. Vuonna 1853 se sai haltuunsa Nanjingin kaupungin ja teki siitä valtion pääkaupungin. Ryhmä sai kannatusta varattomien kiinalaisten keskuudessa, ja monia miellytti sen vastarinta mantšu-dynastiaa kohtaan. Keisarilliset joukot alkoivat ahdistaa taiping-valtiota sotilaallisesti yhä voimakkaammin. Ne valloittivat 19. heinäkuuta 1864 Nanjingin. Tappion häämöttäessä Hong teki itsemurhan 1. kesäkuuta 1864.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hong Xiuquan Wikimedia Commonsissa
Lee Nathan Feigon: Hong Xiuquan (englanniksi) Encyclopædia Britannica Online Academic Edition.
Hilda Gurney

| Mitalit> Kouluratsastus.Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset  | Mitalit> Kouluratsastus.Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset  | Mitalit> Kouluratsastus.Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset  | Kouluratsastus> Maa:   Yhdysvallat. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montreal 1976 | joukkuekilpailu |  |
Hilda Carolyn Gurney (s. 10. syyskuuta 1943 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kouluratsastaja. Hän saavutti olympiapronssia joukkuekilpailussa vuonna 1976. Pan-Amerikan kisoissa hän voitti henkilökohtaisen mestaruuden ja joukkuemestaruuksia.
Gurney osallistui kaksiin olympialaisiin. Montrealissa 1976 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia Dorothy Morkisin ja Edith Masterin kanssa sekä sijoittui Keen-ratsullaan henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenenneksi. Los Angelesissa 1984 hän oli samalla ratsulla joukkuekilpailussa kuudes ja henkilökohtaisessa kilpailussa neljästoista.
Gurney voitti Pan-Amerikan kisoissa henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa San Josessa 1979. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa Méxicossa 1975 ja Caracasissa 1983 sekä kuului ensimmäiseksi sijoittuneeseen joukkueeseen myös San Josessa 1979 mutta tuolloin mitaleja ei jaettu liian vähäisen joukkuemäärän vuoksi. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui toiseksi Méxicossa 1975 ja Caracasissa 1983.