stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakko Numminen
Tärkeimpiä valtion komiteoita

Korkeakoululaitoksen suunnittelukomitean jäsen 1963–1968.
Tasavallan presidentin asettaman tieteellisen työryhmän (Ketosen työryhmän) sihteeri 1965.
Korkeakouluneuvoston sihteeri 1966–1970.
Kuopion korkeakoulun valmistelutoimikunnan ja Joensuun korkeakoulun valmistelutoimikunnan jäsen 1966–1969, sihteeri 1966–1967.
Kieli-instituuttien valvontalautakunnan puheenjohtaja 1966–1972.
Oulun yliopiston, Hervannan korkeakoulualueen, Jyväskylän yliopiston ja Kuopion korkeakoulun arkkitehtuurikilpailujen palkintolautakuntien jäsen 1967–1972.
Korkeakoulujen sisäisen hallinnon kehittämiskomitean puheenjohtaja 1968–1969.
Valtion opintotukikeskuksen johtokunnan puheenjohtaja 1969–1995.
Teknillisen ja kaupallisen korkeakouluopetuksen neuvottelukunnan puheenjohtaja 1971–1974.
Vuoden 1973 kirjastokomitean puheenjohtaja 1973–1975.
Kirjailijoiden ja kääntäjien kirjastokorvausapurahojen lautakunnan puheenjohtaja 1973–1994.
Kouluasiainneuvoston puheenjohtaja 1973–1980.
Keskiasteen koulunuudistuksen johtoryhmän puheenjohtaja 1975–1978.
Suomen ja Unkarin sekakomitean Suomen alakomitean puheenjohtaja 1975–1990.
Kieliohjelmakomitean puheenjohtaja 1976–1979.
Koululainsäädännön valmistelutoimikunnan puheenjohtaja 1979–1981.
Pohjoismaisen Kulttuurirahaston hallituksen jäsen 1973–1992.
Suomen Kansallisoopperan hallintoneuvoston puheenjohtaja 1974–1995.
Helsingin Kauppakorkeakoulun tukisäätiön valtuuskunnan puheenjohtaja 1974–1992.
Suomenlinnan hoitokunnan puheenjohtaja 1976–1994.
Suomen rakennustaiteen museon edustajiston puheenjohtaja 1980–1994.
J.V. Snellmanin juhlavuoden 1981 toimikunnan puheenjohtaja 1980–1982.
J.V. Snellmanin Koottujen teosten toimituskunnan puheenjohtaja 1981–1998.
Kalevalan juhlavuoden 1985 toimikunnan puheenjohtaja 1983–1986.
Hallintohistoriakomitean puheenjohtaja 1984–1998.
Arktisen keskuksen suunnittelutoimikunnan puheenjohtaja 1988–1992.
Kirkko ja valtio -komitean puheenjohtaja 1981–1982.
Euroopan ulkopuolisten kulttuurien ja kielten toimikunnan puheenjohtaja 1984–1986.
Viestintäkulttuuritoimikunnan puheenjohtaja 1987–1991.
Euroopan kansalliskielten toimikunnan puheenjohtaja 1991–1992.
Sotavainaja-asiain neuvottelukunnan puheenjohtaja 1992–1997.
Merkkivuoden 2009 toimikunnan jäsen 2007–2010.
Tärkeimmät yhteiskunnalliset luottamustoimet

Helsingin yliopiston Etelä-Pohjalaisen Osakunnan kuraattori 1951–1954, kunniajäsen 2003.
Vapauden Akateeminen Liitto ry:n puheenjohtaja 1953–1957.
Maaseudun Sivistysliiton puheenjohtaja 1967–1982, kunniapuheenjohtaja 1998.
Talonpoikaiskulttuurisäätiön puheenjohtaja 1978–1985.
Suomen Paikallisradioliiton puheenjohtaja 1983–1987.
Suomen Kirjasäätiön hallituksen varapuheenjohtaja 1983–1995.
Pietari-säätiön hallituksen puheenjohtaja 1992–1995, valtuuskunnan puheenjohtaja 1995–2004.
Sotavainajien muiston vaalimisyhdistyksen puheenjohtaja 1998–2002, kunniapuheenjohtaja 2002.
Topelius-seuran hallituksen puheenjohtaja 2000–2005, kunniajäsen 2007.
Numminen puhujana ja kirjoittajana

Jaakko Numminen piti kansliapäällikkövuosinaan ja myös eläkkeelle siirtymisensä jälkeen suuren joukon puheita erilaisissa tilaisuuksissa. Puheiden konseptit ovat lähes kokonaisuudessaan säilyneet, ja niiden määrä on noin 2000. Puheet antavat kuvan koulutus- ja kulttuuripolitiikan kehityksestä sekä sisältävät lukuisia omakohtaisia ehdotuksia. Puheista koottiin vuonna 2012 teos Pohjalaispuheita – Österbottniskt tal.
Numminen osallistui J. V. Snellmanin koottujen teosten toimitustyöhön, ja hän laati muun muassa Suomen nuorisoseuraliikkeen historian ja Keskustapuolueen historiikin. Vuonna 2020 Numminen julkaisi kaksiosaisen muistelmateoksen Sivistys-Suomen synty, jonka laajuus on yli 950 sivua.
Julkaisuja

Suomen nuorisoseuraliikkeen historia I.  Helsinki:  Otava, 1961.
Valikoima Suomen paikallishistoriallista kirjallisuutta.  Helsinki:  Maalaiskuntien liitto, 1961.
Suomen kulttuurihallinnon kehittäminen.  Helsinki:  Aalto, 1964.
Numminen, Jaakko & Hulkko, Jouko (toim.): Maakuntaitsehallinto.  Helsinki:  Suomalaisuuden liitto, 1965.
Numminen, Jaakko & Hulkko, Jouko (toim.): Maakuntapolitiikka.  Helsinki:  Suomalaisuuden liitto, 1965.
Paavilainen, Väinö & Niinisalo, Kauko V. & Numminen, Jaakko: Suomen matkailun nykytilasta ja kehittämistehtävistä.  Helsinki:  Valtakunnansuunnittelutoimisto, 1965.
Keskiasteen koulutuksen uudistaminen.  Helsinki:  Otava, 1977, 2. painos 1980.  ISBN 951-1-04506-7
Koululainsäädännön uudistus.  Helsinki:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-06825-3
Valtioneuvoston ongelmia.  Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08173-X
Yliopistokysymys.  Helsinki:  Otava, 1987.  ISBN 951-1-09488-2
Malja isänmaalle.  Helsinki:  J. Numminen, 1988.  ISBN 952-90-0067-7
Koulutuspolitiikan vaihtoehdot.  J. Numminen, 1994.  ISBN 952-90-6088-2
Kalan torppa ja Toivolan yliopisto.  Sivistysliitto kansalaisfoorumi, 2007.  ISBN 978-951-9461-37-3
Yhteisön voima: Nuorisoseuraliikkeen historia 1: 1881–1905. Synty ja kasvu.  Helsinki:  Julkaisija Suomen Nuorisoseurojen Liitto, kustantaja Edita, 2011.  ISBN 978-951-37-6029-8
Yhteisön voima: Nuorisoseuraliikkeen historia 2: 1906–1944. Järjestö.  Helsinki:  Julkaisija Suomen Nuorisoseurojen Liitto, kustantaja Edita, 2011.  ISBN 978-951-37-6030-4
Yhteisön voima: Nuorisoseuraliikkeen historia 3: 1906–1944. Seuratoiminta.  Helsinki:  Julkaisija Suomen Nuorisoseurojen Liitto, kustantaja Edita, 2011.  ISBN 978-951-37-6031-1
Yhteisön voima: Nuorisoseuraliikkeen historia 4: 1906–1944. Kansalaiskasvatus.  Helsinki:  Julkaisija Suomen Nuorisoseurojen Liitto, kustantaja Edita, 2011.  ISBN 978-951-37-6032-8
Yhteisön voima: Nuorisoseuraliikkeen historia 5: 1945–2006. Kansanliike elää.  Helsinki:  Julkaisija Suomen Nuorisoseurojen Liitto, kustantaja Edita, 2011.  ISBN 978-951-37-6033-5
Kun kansanliike syntyi: Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseura 1880- ja 1890-luvuilla.  Ilmajoki:  Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseura, 2012.  ISBN 978-952-93-0743-2
Pohjalaispuheita 1951–2010 – Österbottniskt tal 1951–2010.  Seinäjoki:  Etelä-Pohjanmaan liitto, 2012.  ISSN 1238-822X  ISBN 978-951-766-179-9
Sivistys-Suomen synty: Opetusministeriön kansliapäällikkö muistelee 1–2.  Helsinki:  Edita, 2020.  ISBN 978-951-37-7368-7
Lukuisia artikkeleita aikakaus- ja sanomalehdissä, tietosanakirjoissa ja muissa kokoomateoksissa.
Aiheesta muualla

Jaakko Numminen Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Numminen, Jaakko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Jaakko Nummisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Johannes Virolainen | Suomen opetusministeri 1970 | Seuraaja: Jaakko Itälä |
50 Centin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 50 Cent vuonna 2015.
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 5 |  |
| ↙Singlet | 60 |  |
| ↙Soundtrackit | 2 |  |
50 Cent, oikealta nimeltään Curtis James Jackson III (s. 6. heinäkuuta 1975 Queens, New York, New York), on yhdysvaltalainen rap-artisti, näyttelijä ja liikemies.
Studioalbumit

Get Rich or Die Tryin' (2003)
The Massacre (2005)
Curtis (2007) (Julkaistiin 11. syyskuuta, kunnialevynä)
Before I Self Destruct (2009)
Animal Ambition (2014)
Soundtrack-albumit

Get Rich or Die Tryin' (2005)
Southpaw (Music from and Inspired by the Motion Picture) (2015)
Muita julkaisuja

Power of the Dollar (2000)
Guess Who's Back? (2002, kokoelma)
Mixtapet

Guess Who's Back? (2002)
50 Cent Is the Future (G-Unitin kanssa) (2002)
No Mercy, No Fear (G-Unitin kanssa) (2002)
God's Plan (G-Unitin kanssa) (2002)
Bullet Proof (DJ Whoo Kidin) (2005)
War Angel LP (2009)
Forever King (2009)
The Big 10 (2011)
The Lost Tape (DJ Draman kanssa) (2012)
The Kanan Tape (2015)
Singlet

| --- | --- |
 ”How to Rob” - 1999  ”Rowdy Rowdy” - 1999  ”Thug Love” (feat. Destiny’s Child) – 1999  ”Your Life's on the Line” - 1999  ”Wanksta” - 2002  ”Rotten Apple” - 2002  ”In Da Club” - 2003  ”21 Questions”(feat. Nate Dogg) – 2003  ”P.I.M.P.” (Remix) (feat. Snoop Dogg, Lloyd Banks & Young Buck)  - 2003  ”If I Can't” – 2003  ”Disco Inferno” – 2004  ”Candy Shop” (feat. Olivia) - 2005  ”Just a Lil Bit” - 2005  ”Outta Control” (Remix) (feat. Mobb Deep) - 2005  ”Hustlers Ambition” - 2005  ”Window Shopper” - 2005  ”Animal Doctor” - 2006  ”I'll Whip Ya Head Boy” (feat. Young Buck & M.O.P.) - 2006  ”You Don't Know” (Eminemin, Lloyd Banksin & Cashisin kanssa) - 2006  ”Jimmy Crack Corn” (Eminemin kanssa) - 2007  ”Straight to the Bank” - 2007  ”Amusement Park” - 2007  ”I Get Money” - 2007  ”Ayo Technology” (feat. Justin Timberlake &Timbaland) - 2007  ”Get Up” - 2008  ”I Get It In” - 2009  ”Ok, You're Right” - 2009  ”Baby by Me” (feat. Ne-Yo) - 2009  ”Do you think about me” – 2010  ”Outlaw” – 2011 :  ”Wait Until Tonight” – 2011  ”I Just Wanna” (feat. Tony Yayo) – 2012  ”New Day” (feat. Dr. Dre & Alicia Keys) – 2012  ”First Date” (feat. Too Short) – 2012  ”My Life” (feat. Eminem & Adam Levine) – 2012  ”Major Distribution” (feat. Snoop Dogg & Young Jeezy) – 2013  ”We Up” (feat. Kendrick Lamar) – 2013  ”Hold On” – 2014  ”Don't Worry 'Bout It” (feat. Yo Gotti) – 2014  ”Pilot” – 2014  ”Smoke” (feat. Trey Songz) – 2014  ”Hustler” – 2014  ”Chase the Paper” (feat. Prodigy, Kidd Kidd & Styles P) – 2014  ”Everytime I Come Around” (feat. Kidd Kidd) – 2014  ”Irregular Heartbeat” (feat. Jadakiss & Kidd Kidd) – 2014  ”Winners Circle” (feat. Guordan Banks) – 2014  ”Big Rich Town” (feat. Joe) – 2014  ”Twisted” (feat. Mr Probz) – 2014  ”Animal Ambition” – 2014  ”Get Low” (feat. Jeremih, 2 Chainz & T.I.) – 2015  ”9 Shots” – 2015  ”Too Rich for the Bitch” – 2015  ”I'm the Man” (Remix) (feat. Chris Brown) – 2016  ”No Romeo No Juliet” (feat. Chris Brown) – 2016  ”Still Think I'm Nothing” (feat. Jeremih) – 2017  ”Crazy” (feat. PnB Rock) – 2018  ”Big Rich Town” (Power Remix) (feat. Trey Songz & A Boogie Wit da Hoodie) – 2019  ”Part of the Game” (feat. NLE Choppa & Rileyy Lanez) – 2020  "Wish Me Luck" (feat. Snoop Dogg, Moneybagg Yo & Charlie Wilson) - 2021  "Power Powder Respect" (feat. Jeremih & Lil Durk) - 2022
Singlet > Vierailevana artistina

| --- | --- |
 ”React” (Onyx feat. 50 Cent, Bonifucco, Still Livin' & X-1) - 1998  ”Magic Stick” (Lil' Kim feat. 50 Cent) - 2003  ”Let Me In” (Young Buck feat. 50 Cent) - 2004  ”Encore” (Eminem feat. Dr. Dre & 50 Cent) - 2004  ”Westside Story” (The Game feat. 50 Cent) - 2004  ”How We Do” (The Game feat. 50 Cent) - 2004  ”Hate It or Love It” (The Game feat. 50 Cent) - 2005  ”MJB da MVP” (Mary J. Blige feat. 50 Cent) - 2005  ”So Seductive” (Tony Yayo feat. 50 Cent) - 2005  ”Have a Party” (Mobb Deep feat. 50 Cent & Nate Dogg) - 2005  ”Hands Up” (Lloyd Banks feat. 50 Cent) - 2006  ”Cake” (Lloyd Banks feat. 50 Cent) - 2006  ”Creep” (Mobb Deep feat. 50 Cent) - 2006  ”Can't Leave 'em Alone” (Ciara feat. 50 Cent) - 2007  ”Crack a Bottle” (Eminem feat. Dr. Dre & 50 Cent) - 2009  ”Mujeres in the Club” (Wisin & Yandel feat. 50 Cent) - 2009 :  ”Pass the Patron” (Tony Yayo feat. 50 Cent) - 2010  ”Let's Get It In” (Lloyd feat. 50 Cent) - 2010  ”Down on Me” (Jeremih feat. 50 Cent) - 2010  ”Buzzin'” (Mann feat. 50 Cent) - 2010  ”No Dejemos Que se Apague” (Wisin & Yandel feat. 50 Cent & T-Pain) - 2010  ”Here We Go Again” (Governor feat. 50 Cent) - 2010  ”Haters” (Tony Yayo feat. 50 Cent, Shawty Lo & Roscoe Dash) - 2011  ”Right There” (Nicole Scherzinger feat. 50 Cent) - 2011  ”UP!” (LoveRance feat. 50 Cent) - 2011  ”Everything OK” (Precious Paris feat. 50 Cent) - 2012  ”Hate Bein' Sober” (Chief Keef feat. 50 Cent & Wiz Khalifa) - 2012  ”Wait a Minute” (Remix) (Phresher feat. Remy Ma & 50 Cent) - 2016  ”Nobody” (Rotimi feat. 50 Cent & T.I.) - 2017  ”Petty” (Fre$h feat. 50 Cent & 2 Chainz) - 2017  ”Get the Strap” (Uncle Murda feat. Casanova, 6ix9ine & 50 Cent) - 2018  ”The Woo” (Pop Smoke feat. 50 Cent & Roddy Ricch) - 2020
DVD:t

50 Cent: The New Breed (DVD/CD) (2003)
Refuse To Die (DVD)
Axel Emil Nyberg

Axel Emil Nyberg 1890-luvun alussa
Axel Emil Nyberg, syntynyt 11. maaliskuuta 1851 Helsingissä, kuollut 23. huhtikuuta 1894 Helsingissä, oli suomalainen muotokuvamaalari. Hänen vanhempansa olivat kuvernementinsihteeri Carl Otto Nyberg ja Fredrika Petrell.
Nyberg aloittia toimistoassistenttina Helsingfors Dagbladin toimituksessa ja myöhemmin hänet hyväksyttiin opiskelijaksi teatterikouluun. Hänestä tuli myös taideyhdistyksen piirustuskoulun opiskelija. Jonkin ajan kuluttua hän työskenteli piirtäjänä rautatien piirustustoimistossa. Sen jälkeen hän oleskeli osan aikaa Tukholmassa ja osan aikaa Pietarissa ja teki muotokuvia mustalla liidulla ja akvarelliväreillä. Hän jatkoi muotokuvamaalausta myös Helsinkiin palattuaan. Monet hänen teoksistaan olivat huomattavan samanlaisia kuin alkuperäiset. Nyberg toimi myös riimiseppänä ja runoilijana. Monet näistä, yleensä humoristisista runoista, sisältyivät vitsilehtiin "Kurre" ja "Spets" salanimellä "Pelle".
Nybergin mainos Wasa Tidningissä 28.11.1893 kuvaa hänen muotokuvatuotantoaan: "Sopiva joululahja. Pastelli- ja öljyväriset muotokuvat suurennetaan ja maalataan valokuvien perusteella. Näytteet ovat esillä Mr. V. Heynon ja Montinin kirjakaupoissa, joissa myös tilauksia otetaan vastaan. AE Nyberg" Sama ilmoitus julkaistiin myös 30.11. ja 1.12.1893. Turun Underrättelserissä 30.12.1894 ja Hufvudstadsbladetissa 1.1.1895 Axel Emil Nyberg on mainittu otsikon Kuolema korjaa alla. Kuolinilmoitus Hufvudstadsbladetissa 23.4.1894: "Että rakas mieheni insinööri Axel Emil Nyberg kuoli hiljaa ja rauhallisesti 23. huhtikuuta 43-vuotiaana aiheuttaen katkeraa surua minulle, sijaispojalleni, äidin siskolle, veljelle, sukulaisille ja monille ystäville, Saan vain tällä tavalla ilmoittaa. Selma Nyberg."
Helsingissä Axel Emil Nyberg asui seuraavissa osoitteissa: Kulmakatu 3, konekirjoittaja (1879-83), Yrjönkatu 29, taiteilija (1891-92), Esplanadinkatu 35, taiteilija (1892-93). 31. joulukuuta 1882 Nyberg avioitui Helsingissä Selma Adolfina Karlssonin kanssa, joka oli  Arbogasta Ruotsista.
Nybergin hautajaiset pidettiin 26. huhtikuuta 1894 Helsingin Hietaniemen hausmaalla, jossa hänen hautansa sijaitsee.
Galleria

Nybergin piirustuskoulussa maalaama kopio, R.W. Ekmanin Kinkeripäivän aamuna.
Muotokuva, öljy 1888.
Muotokuva, öljy 1889.
Laura Sofia Jäderholm, öljy.
Gustav Wilhelm, öljy.
Julia Hellqvist

Julia Hellqvist (12. marraskuuta 1874 – 6. toukokuuta 1947) oli suomalainen Pelastusarmeijan brigadööri, toimittaja, hengellinen runoilija, laulujen tekijä ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkiä H-kynä.
Hellqvist toimi lähes 30 vuotta Pelastusarmeijan lehtien, etupäässä Sotahuuto-lehden, toimittajana ja tästä ajasta suurimman osan lehden päätoimittajana. Viiden vuoden ajan hän oli sosiaalisen naistyön sihteerinä. Hellqvist toimitti Pelastusarmeijan julkaisuja ja kirjoitti niihin kuvauksia, kertomuksia ja runoja. Hän suomensi paljon lauluja ja runoja, joita esitettiin sekä Pelastusarmeijan piirissä että muissakin kristillisissä piireissä. Hellqvist siirtyi eläkkeelle 1934. Eläkkeellä ollessaan hän keräsi ja merkitsi muistiin tietoja Pelastusarmeijan historiaa varten.
Suomennoksia

Pelastusarmeijan laulukirja. Pelastusarmeijan päämaja, Hämeenlinna 1903
Sven Lidman : Elävä tie ; tekijän luvalla suomentanut Julia Hellqvist. Ristin voitto, Helsinki 1939 (alkuteos Guds eviga nu)
Kennewickin mies

Kennewickin mies oli Columbiajoen varrelta Washingtonin osavaltiosta Yhdysvalloista vuonna 1998 löytynyt luuranko. Noin 9 000 vuotta sitten kuolleen miehen luuranko kuuluu Amerikkojen vanhimpiin luurankolöydöksiin. Luurangon katsottiin jakavan fyysisiä piirteitä esimerkiksi ainujen ja polynesialaisten kanssa, mutta DNA-tutkimusten mukaan miehen lähimpiä nykysukulaisia ovat intiaanit.
Kennewickin miehen löytymisen jälkeen alkoi pitkä oikeustaistelu luurankoa vaatineiden intiaaniheimojen ja tieteilijöiden välillä. Luuranko luovutettiin lopulta heimojen haudattavaksi vuonna 2017.
Löytyminen

Kennewickin mies löytyi Columbiajoen varrelta Kennewickistä Washingtonin osavaltiosta 28. heinäkuuta 1998. Kaksi alueella liikkunutta miestä huomasivat veden alla lähellä joen rantaa pääkallon ja he ilmoittivat löydöstään paikalliselle poliisilaitokselle. Bentonin piirikunnan kuolemansyyntutkija Floyd Johnson pyysi apua arkeologi James Chattersilta ja Chatters kaivoi esiin lähes kokonaisena ja hyvässä kunnossa säilyneen luurangon.
Tutkimukset

Chattersin mukaan luurangolla oli eurooppalaisia piirteitä ja hän uskoi aluksi luurangon kuuluneen suhteellisen hiljattain kuolleelle eurooppalaistaustaiselle siirtolaiselle. Luuranko saattoi olla esimerkiksi alueen varhainen uudisasuttaja tai turkistenmetsästäjä. Luurangon rodun määrittelemiseksi Chatters käytti esimerkiksi nenän, leuan ja kallon muotoa. Hieman myöhemmin Chatters joutui kyseenalaistamaan omia päätelmiään, kun luurangon ylälonkasta löytyi niin sanottu kaskadikärki, jollaiset olivat tyypillisiä eteläisellä ylänköalueella 8 500–4 500 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Lisäksi osa luurangon piirteistä ei sopinut täysin ajatukseen eurooppalaisen taustan kanssa. Eroja oli esimerkiksi silmäkuopissa. Eroavat piirteet eivät olleet tyypillisiä niin eurooppalaisille, kuin intiaaneillekaan. Luurangon hampaissa ei ollut reikiä, mutta ne olivat kuluneet lähes juureen asti. Piirre on tyypillinen esihistoriallisille ihmisille, joiden ravinto oli vähäsokerista.
Chattersin tutkimusten jälkeen Floyd Johnson määräsi luurangolle radiohiiliajoituksen ja DNA-tutkimuksen. Radiohiiliajoitus tehtiin luurangon pikkusormesta ja sen tuloksena luurangon iäksi saatiin 8 410 +/– 60 vuotta. Kennewickin mies oli näin yksi vanhimmista koskaan Amerikoista löydetyistä luurangoista. Suoritetun DNA-testin tulosten perusteella ei voitu tehdä johtopäätöksiä. Luurangon perusteella ei voitu myöskään arvioida silmien tai ihonväriä, tai tietoja kuolleen miehen kulttuurista tai kielestä.
Vuonna 2014 julkaistun Smithsonian-instituutin fyysisen antropologian professori Douglas Owsleyn tutkimuksen mukaan Kennewickin miehen luuranko ei ollut tyypillinen intiaanin luuranko, vaan se jakoi piirteitä etenkin ainujen ja polynesialaisten kanssa. Toisaalta vuonna 2015 julkaistun Kööpenhaminan yliopiston genetiikan professori Eske Willerslevin DNA-tutkimuksen mukaan Kennewickin miehen lähimpiä nykysukulaisia ovat intiaanit.
Kristinusko Gambiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Gambiassa. Suurin osa Gambian väestöstä on muslimeja ja ainoastaan pieni vähemmistö, 3,5 prosenttia väestöstä, kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Historia

Gambia-joen varsi on useiden eri heimojen alkuperäisaluetta. Alueesta tuli 1500-lopulla Portugalin valtaus, minkä jälkeen alueella seurasivat britit ja ranskalaiset. Gambia-joen alue julistettiin brittiläiseksi protektoraatiksi vuonna 1894 ja Gambia itsenäistyi 1965. Roomalaiskatolisuus tuli maahan portugalilaisväestön mukana, mutta varsinainen evankeliointi alkoi varsinaisesti vasta 1800-luvulla. Gambian kristillinen neuvosto perustettiin vuonna 1963.
Kirkkojenväliset järjestöt

Gambiassa toimii roomalaiskatolisten, anglikaanien ja metodistien ekumeeninen kristillinen neuvosto. Monet kirkkokunnat käyvät vuoropuhelua myös muslimien kanssa.
Alana Boden

| Alana Boden> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Alana Evie Boden
Syntynyt: 14. tammikuuta 1997 (ikä 27) Surrey, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Merkittävät roolit:   Ride  The Invitation  Flowers in the Attic: The Origin 
Aiheesta muualla
IMDb 
Alana Evie Boden (s. 14. tammikuuta 1997 Surrey) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan Elaine Wiltshirenä kanadalaisessa draamasarjassa Ride ja Lucy amerikkalaisessa kauhutrillerissä The Invitation.
Elämäkerta

Boden syntyi 14. tammikuuta 1997 Surreyssa ja varttui Hampshiressa. Hän suoritti varhaisen koulunsa paikallisessa lukiossa Englannissa ja hän meni paikalliseen korkeakouluun Kaakkois-Englannissa, josta hän valmistui.lähde?
Filmografia > Elokuvat

Spiritual Contact: The Movie (2014)
Brash Young Turks (2015)
I Am Elizabeth Smart (2017)
Hostage Radio (2019)
Infamous Six (2020)
Uncharted (2022)
The Invitation (2022)
Filmografia > Televisio

Mr Selfridge (2014–2015)
Tohtorit (Doctors) (2015)
Humans (2015)
Sudenverinen (Wolfblood) (2016)
Ride (2016)
Havaiji 5-0 (Hawaii Five-0) (2018)
Origin (2018)
Alex Rider (2020)
Domina (2021)
Flowers in the Attic: The Origin (2022)
Aiheesta muualla

Alana Boden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alana Boden Instagramissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Erkki Toivanen

| Erkki Toivanen |
| --- | --- |
 Erkki Toivanen eurovaalitapahtumassa Turussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. toukokuuta 1938 Kuopio, Suomi
Kuollut: 21. heinäkuuta 2011 (73 vuotta) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja
Erkki Matti Toivanen (18. toukokuuta 1938 Kuopio – 21. heinäkuuta 2011 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli Yleisradion toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja sekä kulttuurikeskustelija. Hän asui vuosikymmeniä Pariisissa ja Lontoossa. TV- ja radioraporttiensa ja -dokumenttiensa lisäksi hän kirjoitti kirjoja eurooppalaisuudesta ja runsaasti artikkeleita ja kolumneja aikakaus- ja ammattilehtiin.  Hän luonnehti itseään ”eurosaurukseksi” Otto von Habsburgin esikuvan mukaan.
Perhetausta

Äitinsä puolelta Erkki Toivanen oli virolainen: taiteilija Adele Toivanen, o.s. Konga, oli syntyisin Itä-Virumaan Narva-Jõesuusta. Erkki Toivasen isä oli toimitusjohtaja Paavo Toivanen.
Adele Toivanen puhui lapselleen viroa, ja narvalaiselta kodinhoitajalta Toivanen oppi venäjää. Osa sukulaisista asui eri puolilla Eurooppaa, ja heiltä Toivanen oppi saksaa. Suuri osa äidin puolen sukulaisista kuitenkin joutui Siperiaan, jossa he myös kuolivat.
Koulutus

Toivanen opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianon soittoa ja Helsingin yliopistossa poliittista historiaa. “Pianonsoitto kuului yleissivistykseen, kuten kielitaito”, Toivanen kertoi eräässä haastattelussa. Iltaisin hän näytteli rouva Tuderuksen amatööriteatterissa. Tuderus vihki Toivasen ranskalaisen kirjallisuuden, musiikin ja keittiön salaisuuksiin. Eurooppalaisuuteen hän sai viimeisen silauksen kurssilla Salzburgissa. Useimmat siellä halusivat Brysseliin, ja ilmassa oli vahva Eurooppa-aate. Toivanen valmistui yliopistosta valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1962.
Ura

Toivasesta piti tulla diplomaatti, mutta ulkoministeriön kehno alkupalkka kuitenkin säikäytti hänet, ja hän päätyi sitten toimittajaksi BBC World Servicen suomenkieliselle osastolle vuonna 1963. Eräs hänen tehtävistään BBC:ssä oli tuottaa musiikki Anselm Hollon ja Matti Rossin kirjoittamiin suomenkielisiin radiodraamoihin.
Vuonna 1968 hän siirtyi Yleisradioon televisiouutisiin ja työskenteli tv-uutisten ulkomaantoimittajana vuosina 1969–1972. Vuonna 1972 hän muutti Lontooseen Ylen kirjeenvaihtajaksi ja sieltä vuonna 1982 Pariisiin. Tämän jälkeen Toivanen toimi TV1:n erikoistoimittajana vuosina 1987–1994 ja uutistoimituksen erikoiskirjeenvaihtajana vuosina 1995–2001. Hän jäi eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 2001.
Näkemyksiä politiikasta ja poliitikoista

Eurosta Toivanen sanoi, että se luotiin surkealla kurssilla, koska sekä Ranskan että Saksan taloudet tarvitsivat devalvaatiota. Euro ja devalvaatio lanseerattiin idealismin kaavussa, mikä oli väärin. François Mitterrandia ja hänen hallintoaan Toivanen nimitti ”šamppanjasosialisteiksi, joilla ei ollut mitään kosketusta todellisuuteen”. John Major oli henkilönä ”hailakka”, ja 18 vuoden hallitsemisen jälkeen konservatiivinen puolue oli ”aivan umpikujassa”. Tilalle tuli Tony Blair, joka oli vain ”puolisivistynyt” ja jonka puolue oli täynnä nousukkaita. Margaret Thatcheristä hänellä sentään oli jotain hyvääkin sanottavaa: Oli hänen ”ansiotaan, että old boys networkit, hyvä veli -verkostot purettiin. Hän rikkoi kaikki vanhat luutuneet valtakeskittymät, ei vain ay-liikettä.”
Luottamustehtäviä

Lokakuussa 2006 Erkki Toivanen nimitettiin Suomen ensimmäiseksi Reilun kaupan lähettilääksi. Vuodesta 2008 Erkki Toivanen toimi Suomen Kulttuuriperinnön Tuki -yhdistyksen puheenjohtajana. Hän toimi Suomessa myös Puu kulttuurissa ry:n puhemiehenä.