stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nordanå (Staffanstorp)

| Nordanå |
| --- | --- |

 Nordanå
 Koordinaatit: 55°37′25″N, 13°07′28″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Staffanstorp
Väkiluku (31.12.2023):  349
Nordanå on taajama Staffanstorpin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 349 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nordanå (Staffanstorp) Wikimedia Commonsissa
Marguerite Martel

Marguerite Marie Louise Martel (19. heinäkuuta 1924 Confolens – 1. maaliskuuta 2023 Saint-Georges-de-Didonne) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat pituushyppy ja viisiottelu.
Martel kilpaili Lontoon 1948 olympialaisissa pituushyppääjänä mutta jäi loppukilpailun ulkopuolelle karsintatuloksellaan 494 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui viidenneksi viisiottelussa kerättyään silloisen pistetaulukon mukaan 2 918 pistettä. Hänen tuloksensa ottelun osalajeissa olivat 9,66 m kuulantyönnössä, 145 cm korkeushypyssä, 28,0 s 200 metrin juoksussa, 12,4 s 80 metrin aitajuoksussa sekä 532 cm pituushypyssä. Hänen maannaisensa Arlette Ben Hamo voitti samassa kilpailussa kultaa.
Gabrielle Meyer

Gabrielle Morère (o.s. Meyer, 10. toukokuuta 1947 Toulouse, Haute-Garonne – 18. marraskuuta 2018 Lavignac, Haute-Vienne) oli ranskalainen pikajuoksija.
Gabrielle Meyer osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran 19-vuotiaana Budapestin EM-kilpailuissa 1966. Tuolloin hän sijoittui 4 × 100 metrin viestijuoksussa kahdeksanneksi ajalla 45,7 s sekä karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 25,2 s ja 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 12,2 s. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui viestissä kahdeksanneksi ajalla 44,2 s ja karsiutui 100 metrin puolivälierissä ajalla 11,6 s. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän oli viestissä neljäs ajalla 44,6 s ja 200 metrillä viides ajalla 23,7 s. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui viestissä seitsemänneksi ajalla 45,5 s ja karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 24,3 s.
Meyer voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1965, 1966 ja 1967 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1965 ja 1966. Hän sivusi 200 metrin juoksun Ranskan ennätystä 23,7 s lokakuussa 1967 Méxicossa. Hän kuului Ranskan ennätystä 4 × 100 metrin viestijuoksussa parantaneeseen joukkueeseen useita kertoja, viimeksi Méxicon 1968 olympialaisissa.
Kaarina Davis

Kaarina Davis (s. 1970 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sairaanhoitaja ja kirjailija, joka asuu Suomessa ja kirjoittaa suomeksi.
Davis syntyi Yhdysvalloissa suomalaiselle äidille ja amerikkalaiselle isälle. Hän muutti Suomeen seitsemänvuotiaana. Davis työskenteli hoitoalalla vuosina 1987–2004. Hän teki elämänmuutoksen, jätti hoitoalan ja päätyi viettämään yksinkertaista ja kiireettömämpää elämää sukutilallaan Hämeenkyrössä. Kaarina Davis tunnetaan yksinkertaisen ja luonnonläheisen elämän puolestapuhujana ja keskustelunavaajana. Hän toimii kotitilansa töiden lisäksi freelancer-kirjoittajana ja kolumnistina.
Vuonna 2007 ilmestyi hänen esikoisteoksensa Rankka kutsumus - Sairaanhoitajan päiväkirja, joka herätti vilkkaan keskustelun suomalaisesta sairaanhoidosta. Finlandia-raati valitsi Rankan kutsumuksen yhdeksi kuudesta Tieto-Finlandia-ehdokkaasta ennätyksellisen suuresta kilpailijajoukosta. Kirjassa Davis kritisoi Tehyn hampaattomuutta ja vaati hoitajien edunvalvontajärjestelmää olemaan rohkeampi ja ajan tasalla. Davis ehdotti hoitajia kieltätymään perustehtävien ulkopuolelle jäävistä töistä ja kokeilemaan niin sanot­tua italialaista jarrutusta, jossa tehdään vain lain vaatima minimi ja muistutti joukkoirtisanoutumisen voimasta. Lopulta Tehy käytti työtaistelussaan 2007 Suomessa erittäin harvinaista joukkoirtisanoutumisen uhkaa työtaistelunsa painostuskeinona vaatiessaan jäsenilleen 24 prosentin palkankorotusta. Yliopistosairaaloiden kriittisimmistä tehtävistä oli irtisanoutumassa jopa 70–100 prosenttia hoitajista. Palkkasopimus syntyi ennen kuin irtisanoutumiset toteutuivat.
Toisessa kirjassaan Irti oravanpyörästä (2010) Davis kertoo valinnoista miten elämää voi elää vähemmällä. Kirja tarjoaa monia myönteisiä vaihtoehtoja loppuunpalaneille, masentuneille ja kulutusyhteiskuntaan väsyneille.
Davisin kolmas teos Toisinnäkijän päiväkirja ilmestyi heinäkuussa 2013. Se kertoo Alhonlahden sukutilan ”viidentoista minuutin paikasta” eli paikasta, jossa vielä 1990-luvulla ei kuulunut yhtään ihmisen aiheuttamaa ääntä viiteentoista minuuttiin ja kuinka nykyään yhtenäistä hiljaisuutta on jäljellä enää harvoin ja silloinkin vain viitisen minuuttia. Kirjan merkittävässä osassa ovat lintu- ja muut luontohavainnot, huoli luonnon pirstoutumisesta, ihmisten luontosuhteesta ja luonnosta vieraantumisesta sekä kaikkialle laajenevista avohakkuista ja rakennushankkeista.
Davisin neljäs teos Toinen tie - tietokirjailijan elämää ilmestyi vuonna 2019. Se dokumentoi tietokirjailijan työtä ja kertoo miten kirjat syntyvät. Teos käsittelee myös työtä ja sen merkitystä, luonnonsuojelua, herkkyyttä ja mediaa sekä kohtuullisempaa ja luonnonläheisempää elämää.
Viidennessä teoksessaan Linnunlaulua ja varoitushuutoja (2022) Davis dokumentoi luonnonläheistä elämäänsä ja näyttää, kuinka luonnon kanssa voi elää sopusoinnussa.
Tunnustukset

Mielenterveysseuran tunnustuspalkinto 2007. Perustelut: Rankka kutsumus -kirjassa kuvataan sairaanhoitajan arkisen työn todellisuutta rehellisesti ja avoimesti. Kirjassa painotetaan, että kun hoitajien työoloja ei pidetä tärkeänä ja ammatissa on edelleen kutsumustyön kaiku, moni hoitaja uupuu työtaakkansa alle. Kirjan tärkeä viesti on: hoitajien pitää oppia pitämään puolensa ja sanomaan ei."
Tieto-Finlandia-ehdokas 2007. Perustelut: "Rankka raportti äärimmäisen ajankohtaisesta aiheesta. Näyttää työn kaikessa raadollisuudessaan, sairaanhoitajan hoivasodan etulinjalaisena, joka raataa, purnaa, tekee parhaansa ja lopulta väistyy kuluttavasta ammatista."
Vuoden 2012 Toisinnäkijä. Omnian kehittämisyksikkö InnoOmnian tuomariston perustelut: "Kaarina Davis kyseenalaistaa terävästi tämän päivän kulutusyhteiskunnan ja siihen liittyvät trendit. Kirjassaan ’Irti oravanpyörästä’ hän kertoo, kuinka jätti hoitoalan ja vanhan elämän taakseen, hyppäsi pois oravanpyörästä ja muutti maalle. Kirjojen, blogin ja kolumnien kirjoittamisen lisäksi hän kasvattaa ruokansa luonnonmukaisesti ja kerää ruokaa ja polttopuita luonnosta. Hän on suojellut osan metsästään metsien monimuotoisuutta turvaavan Metso-ohjelman kautta. Kilpailutuomariston mielestä Kaarina edustaa ajattelullaan todellista arkipäivän rohkeutta ja kykyä nähdä toisin.
Suomen luonnonsuojeluliiton Kultainen sulka 2021. Perustelut: Kaarina Davis on kirjailija, joka on oman elämäntapamuutoksen ja luonnonsuojelutyön kautta haastanut kuluttamiseen perustuvaa elämäntapaa.
Kirjat

Rankka kutsumus, sairaanhoitajan päiväkirja. 2007. ISBN 978-952-94-1592-2.
Irti oravanpyörästä. 2010. ISBN 978-952-92-9330-8.
Toisinnäkijän päiväkirja. 2013. ISBN 978-952-93-2097-4.
Toinen tie, tietokirjailijan elämää. 2019. ISBN 978-952-94-1812-1.
Linnunlaulua ja varoitushuutoja. 2022. ISBN 978-952-94-6035-9.
Aiheesta muualla

Kaarina Davisin verkkosivut
Rohkeat puhuttelivat raatia, Tieto-Finlandia ehdokkaat julkistettiin.
Maria Mustranta: Sairaskertomuksia hoitoalalta, Helsingin Sanomat 12.8.2007.
Ylen Elävä arkisto, Puoli seitsemän-ohjelma: Kaarina Davis, sairaanhoitajasta luontoyrittäjäksi (21.4.2010)
Yle Areena, Todellisia tarinoita: Yksinkertainen elämäni Julkaistu 25.12.2014
Inhimillinen tekijä 24.6.2017: Miten luonto pelastaa? Kaarina Davis paloi loppuun ja löysi yksinkertaisen elämän.Teologi Pauliina Kainulainen suree avohakattuja mieliä. Professori Kalevi Korpela antaisi luontoa lääkkeeksi.
Artikkeli: Miten luonto pelastaa?  Julkaistu 23.9.2016
Yle Puhe, Syväekologia. Meitä on liikaa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuusela Matti: Yksinkertainen onni on linnunlaulun päässä (Arkistoitu – Internet Archive) Aamulehti 1.5.2010
Mikkonen, Ilkka: Uskallatko hypätä? (Arkistoitu – Internet Archive) Kaleva.fi. 23.4.2010.
Savolainen, Jaana: Kaarina Davis kertoo kolmannessa kirjassaan avohakkuiden tuomasta tuskasta Helsingin Sanomat. 15.8.2013.
Manneri, Tuija: Meidän metsän suojelija (Arkistoitu – Internet Archive) Aarre. 9/2012.
Nokialaiskirjailijat
Jaana Savolainen: Luonto paransi sairaanhoitajan, Helsingin Sanomat, 14.4.2013
Reetta Räty: Ihmisen on muututtava, maailma ei sitä tee, Helsingin Sanomat, 22.7.2010.
Mustavuori Jaana-Mirjam: Elämän täyskäännös ja miten se tehdään.Helsingin Sanomat 19.7.2010
Studio55: Citynainen muutti mummonmökkiin: kuussa kuluu 400 euroa. 9.8.2010
Västilä Tarja: Kalenteri ei rajoita, kelloon ei tarvitse katsoa. Voi hyvin -lehti 1.10.2015
Hirvasnoro Tarja: Entinen sairaanhoitaja Kaarina Davis: "Kaikkien pitäisi leppoistaa". Kodin kuvalehti 11.4.2016
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Jacqueline Mazéas

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jacqueline Mazéas |  Jacqueline Mazéas |  Jacqueline Mazéas |  |
Maa:   Ranska
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | kiekonheitto |  |
Jacqueline Mazéas (o.s. Martin, 10. lokakuuta 1920 Denain, Nord – 9. heinäkuuta 2012 Darnétal) oli ranskalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Mazéas saavutti kiekonheiton olympiapronssia Lontoossa 1948. Hänen tuloksensa oli 40,47 metriä.
Mazéas voitti Ranskan mestaruuden kiekonheitossa vuosina 1946 ja 1947. Hän paransi kolmasti lajin Ranskan ennätystä: vuonna 1946 hän heitti tulokset 38,14 m ja 38,33 m, ja menetettyään hetkeksi ennätyksen Paulette Vestelle hän heitti ensimmäisenä ranskalaisnaisena kiekkoa yli 40 metriä tuloksellaan 40,49 m Amsterdamissa 13. kesäkuuta 1948. Viimeksi mainittu jäi hänen uransa parhaaksi tulokseksi.
Mazéas kuoli 91-vuotiaana 9. heinäkuuta 2012.
David Golder

| David Golder |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Irène Némirovsky
Kieli:  ranska
Kustantaja:  Bernard Grasset
Julkaistu:  1929
Sivumäärä:  241
Suomennos
Suomentaja:  Anna-Maija Viitanen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  163
ISBN:  951-20-7240-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
David Golder on juutalaisen ukrainalais-ranskalaisen kirjailijan Irène Némirovskyn esikoisromaani vuodelta 1929. Kirjan on suomentanut Anna-Maija Viitanen ja julkaissut Gummerus vuonna 2006. Teos on Némirovskyn esikoisteos.
Némirovsky lähetti käsikirjoituksen kustantaja Bernard Grasserille nimettömänä, ja Grasser joutui metsästämään kirjoittajaa lehti-ilmoituksella. Némirovsky löytyi, ja tekstiin ihastunut kustantaja ei ollut uskoa tekstiä nuoren naisen kirjoittamaksi. Kirja sai ilmestyttyään loistavat arvostelut, ja sen kaunista kieltä ylistettiin. Némirovskysta tuli kuuluisuus, mutta hän suhtautui epäluuloisesti kirjan synnyttämään kohuun. Hänestä kyse oli vain "pikku romaanista", joka unohdetaan parissa viikossa.
Juoni

Kirjan nimihenkilö David Golder on Venäjällä syntynyt vaatimattomasta taustasta rikkaaksi liikemieheksi noussut juutalainen. Hän on menettänyt omaisuutensa, mutta runsaaseen rahaan tottunut oikullinen tytär vaatii isältään yhä vain käyttövaroja. Viimeinen yritys palauttaa rikkaus vie häneltä hengen: hän menehtyy laivassa kotimatkalla Venäjältä. Kuolinvuoteella hän lupaa kaikki mukanaan olevat varat samassa laivassa matkustavalle juutalaisemigrantille.
Kritiikki

Putte Wilhelmsson huomauttaa kirja-arviossaan suomennoksen ilmestymisaikaan vuonna 2006, että ellei kirjoittaja olisi ollut juutalainen, kuvaus juutalaisesta finanssikeinottelijasta ja maattomien pääomien tuottamasta tuhosta olisi kelvannut muutaman vuoden kuluttua natsien propagandaksi.
Elokuva

Ranskalainen ohjaaja Julien Duvivier on ohjannut vuonna 1931 kirjaan pohjautuvan elokuvan David Golder, jossa näyttelevät Harry Baur, Jacques Grétillat ja Paule Andral. Tämä Némirovskyn romaanin elokuvasovitus on ensimmäinen Duvivierin ohjaama äänielokuva.
Kuvitettu laitos

Le Cercle lyonnais du livre julkaisi vuonna 1948 David Golderista 160 kappaleen kuvitetun laitoksen, jossa on Jean Auscherin alkuperäiset kuparipiirrokset.
Cathy Belton

| Cathy Belton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1970 (ikä 55)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Cathy Belton (s. 17. tammikuuta 1970) on irlantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterissa, elokuvissa, televisiossa ja radiossa. Belton on saanut tunnustusta voimallisesta näyttelijäntyöstään.
Ura

Belton opiskeli Trinity Collegessa. Hän on näytellyt useissa Abbey Theatren ja Gate Theatren tuotannoissa, kuten The Approach, The Hanging Gardens ja John Gabriel Borkman. Sen ohella Beltonilla on ollut rooleja lukuisissa televisiotuotannoissa, kuten The Woman in White, Nowhere Fast ja Red Rock, jossa hänen roolinaan on Patricia Hennessy. Hän on niin ikään näytellyt monissa elokuvissa, kuten Philomena, A Little Chaos ja Omerta 6/12.
Enos

| Enos> אֱנוֹשׁ |
| --- | --- |
 Ždan Dementʹevin ikoni Enos (1630).
Henkilötiedot
Syntynyt: 235 AM
Kuollut: 1140 AM
Vanhemmat:   Set 
Lapset:  Kenan
Enos (hepr. ‏אֱנוֹשׁ‎, Enosh) on Vanhan testamentin henkilö. Enos syntyi esikoisena Setille, Aadamin pojalle. Kun Enos oli 90-vuotias, hänelle syntyi poika nimeltään Kenan.
Kristillinen hartauskirjallisuus

Kristillinen hartauskirjallisuus on hartauskirjallisuuteen keskittyvä kristillisen kirjallisuuden muoto, jolla vaalitaan yksilön sisäistä ja ulkoista kristillistä elämää Jeesuksen kuoleman, hautaamisen ja ylösnousemuksen valossa. Kristilliselle hartauskirjallisuudelle on erityistä sen yhteys kristinuskon ydinsanomaan, evankeliumiin, ja sen pyrkimys uskovien rohkaisuun Jumalan tahdon mukaiseen elämään.
Kristillisellä hartauskirjallisuudella voi olla myös muotoja, jotka edistävät yksilön uskon kehittymistä, itseapua, itsensä motivointia sekä terveellistä rentoutumista. Yhteistä kaikelle hartauskirjallisuudelle on sen pyrkimys henkilökohtaiseen jumalanpalvelukseen ja hengelliseen opetukseen, mikä erottaa lajityypin teologisesta tai poliittis-uskonnollisesta kirjallisuudesta.
Claude Morinière

Claude Morinière (s. 10. tammikuuta 1960 Saint-Raphaël, Var, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy.
Morinière sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 pituushypyssä yhdeksänneksi tuloksella 751 cm. Karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 780 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui yhdeksänneksi Grenoblessa 1981 tuloksella 757 cm, kahdeksanneksi Pireuksessa 1985 tuloksella 786 cm sekä 11:nneksi Budapestissa 1988 tuloksella 761 cm.
177-senttinen ja 74-kiloinen Morinière voitti pituushypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuonna 1984 sekä hallissa vuosina 1981, 1985 ja 1988. Hän hyppäsi ennätyksensä 800 cm vuonna 1986.
David Allen (kirjailija)

David Allen vuonna 2015
nauhoitettu toukokuussa 2016
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
David Allen (s. 28. joulukuuta 1945) on yhdysvaltalainen tuottavuuskonsultti ja kirjailija, joka tunnetaan parhaiten "Getting Things Done" toiminnanohjausmenetelmän kehittäjänä.
Ura

Allen vietti nuoruutensa Shreveportissa, Louisianassa. Hän opiskeli New Collegessa, (nykyisin New College of Florida), Sarasotassa, Floridassa, ja valmistui pääaineenaan Yhdysvaltain historia Kalifornian Yliopistosta, Berkeleystä. Allen työskenteli mm. taikurina, tarjoilijana, karateopettajana, maisemoijana, vitamiinijakelijana, lasinpuhallussorvin käyttäjänä, matkatoimistovirkailijana, huoltoaseman päällikkönä, muuttopalveluiden myyjänä, mopomyyjänä, kokkina, henkilökohtaisen kasvun valmentaja, puutarhapalveluyrityksen päällikkönä ja matkatoimiston johtajana. Hän sanoo toimineensa 35 ammatissa ennen 35. ikävuottaan. Hän alkoi kehittää omaa näkemystään tuottavuudesta ohjelmaksi 1980-luvulla kun hän sai sopimuksen tuottavuusohjelman kehittämisestä Lockheedin johdolle ja esimiehille.
Yritykset

Allen on perustanut David Allen Companyn, jonka toimialana on tuottavuus- ja toiminnanohjauskoulutus ja johtotason valmennus. Allenin kehittämä Getting Things Done -menetelmä on hänen yrityksensä koulutustoimintojen ydin. Hän oli myös osakkaana Actioneer, Inc:ssä, joka kehitti tuottavuustyökaluja Palm-kämmentietokoneille.
Julkaisut

Allen on kirjoittanut neljä kirjaa, Getting Things Done: The Art of Stress-Free Productivity, joka esittelee hänen toiminnanohjausmenetelmänsä, Ready for Anything: 52 Productivity Principles for Work and Life, kokoelma artikkeleita ja esseitä tuottavuudesta, Making It All Work: Winning at the Game of Work and Business of Life, jatko-osa ensimmäiseen kirjaan ja vuonna 2015 täysin uudelleen kirjoitettu, päivitetty versio kirjasta Getting Things Done: the Art of Stress-Free Productivity. Hän asui Ojaissa, Kaliforniassa vaimonsa, Kathrynin kanssa. Toukokuussa 2014 he muuttivat Amsterdamiin, Alankomaihin.
Tuotanto

Allen, David (2001). Getting Things Done: The Art of Stress-Free Productivity. New York: Penguin Putnam. ISBN 978-0-14-200028-1.
Allen, David (2003). Ready for Anything: 52 Productivity Principles for Work and Life. New York: Viking Books. ISBN 978-0-14-303454-4.
Allen, David (2008). Making It All Work: Winning at the Game of Work and Business of Life. New York: Viking Adult. ISBN 978-0-67-001995-3.
Allen, David (2015). Getting Things Done: The Art of Stress-Free Productivity (päivitetty laitos). New York: Penguin Books. ISBN 978-0-14-312656-0.
Aiheesta muualla

The David Allen Companyn kotisivu (englanniksi)
David Allenin esitys The Do Lectures -tilaisuudessa (Arkistoitu – Internet Archive) (2011) "The mind is for having ideas not holding them"
David Allenin esitys: Google Talk on GTD and the two keys to sustaining a healthy life and work style.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:David Allen (author)
Käännös suomeksi
Norsk Tollerforbund

| Norsk Tollerforbund |
| --- | --- |

Perustettu:  1980
Tyyppi:  ammattiliitto
Päämaja:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 1 600 (2024)
Puheenjohtaja:  Karin Tanderø Schaug
Kattojärjestö:  Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund
Jäsenlehti:  Norsk Tollblad
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norsk Tollerforbund (lyh. NT) on norjalainen tullivirkailijoiden ammattiliitto. Se on perustettu 1980 ja sillä oli noin 1 600 jäsentä vuonna 2024.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
| n k Norjan ammattiliitot |
| --- | --- |
LO:  Arbeiderbevegelsens Presseforbund  Creo – forbundet for kunst og kultur  Dramatikerforbundet  EL og IT Forbundet  Fagforbundet  Fellesforbundet  Fellesorganisasjonen  Forbundet for Ledelse og Teknikk  Forfatterforbundet  Handel og Kontor  Industri Energi  Kabinansattes Forbund  Norges offisers- og spesialistforbund  Norsk Arbeidsmandsforbund  Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund  Norsk Flygerforbund  Norsk Jernbaneforbund  Norsk Lokomotivførerforbund  Norsk Manuellterapeutforening  Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund  Norsk Sjømannsforbund  Norsk Sjøoffisersforbund  Norsk Tjenestemannslag  Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon  Skolenes landsforbund 
Unio:  Akademikerforbundet  Bibliotekarforbundet  Det Norske Diakonforbund  Det norske maskinistforbund  Forskerforbundet  Norsk Ergoterapeutforbund  Norsk Fysioterapeutforbund  Norsk Radiografforbund  Norsk Sykepleierforbund  Politiets Fellesforbund  Presteforeningen  Skatterevisorenes forening  Utdanningsforbundet 
Akademikerne:  Arkitektenes Fagforbund  Den norske legeforening  Den norske tannlegeforening  Den norske veterinærforening  Econa  Krigsskoleutdannede offiserers landsforening  Norges Juristforbund  Norsk Lektorlag  Naturviterne  Norsk Psykologforening  Samfunnsviterne  Samfunnsøkonomene  Tekna 
YS:  AVYO  Befalets Fellesorganisasjon  Delta  Farmasiforbundet  Finansforbundet  Kriminalomsorgens Yrkesforbund  Lærernes Yrkesforbund  Negotia  Norges Politilederlag  Norske Meierifolks Landsforening  Norsk Tollerforbund  Parat  Personellforbundet  SAFE  Skatteetatens landsforbund  Skolelederforbundet  STAFO  Yrkestrafikkforbundet
Curium

Curium on transuraaneihin ja aktinoideihin kuuluva keinotekoisesti valmistettu alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Cm (lat. curium) ja järjestysluku 96. Curium on erittäin radioaktiivinen alkuaine, jolla ei ole pysyviä isotooppeja. Se on hopeanväristä, kovaa metallia, jonka tiheys on 13,5 g/cm3. Sulamispiste on 1 340 °C ja kiehumispiste 3 110 °C, mitkä ovat korkeita arvoja aktinoidille. Pysyvimmän isotoopin 247Cm puoliintumisaika on noin 15,6 miljoonaa vuotta.
Curiumia voidaan tuottaa pommittamalla uraania tai plutoniumia neutroneilla ydinreaktoreissa. Tonni käytettyä ydinpolttoainetta sisältää noin 20 grammaa curiumia. Luonnossa sitä ei tavata. Curiumia voidaan käyttää kannettavana energianlähteenä ydinparistona, koska sen radioaktiivisuus synnyttää lämpöä. Curiumilla toimivia ydinparistoja on käytetty navigaatiopoijuissa ja avaruustutkimuksessa. Curiumin avulla valmistettua plutoniumin 238Pu-isotooppia on käytetty jopa sydämentahdistimien voimanlähteenä.
Curiumia valmistivat ensimmäisenä Glenn T. Seaborg, Ralph A. James, Leon O. Morgan ja Albert Ghiorso vuonna 1944 pommittaessaan plutoniumin 239Pu-isotooppia alfahiukkasilla syklotronissa. Louis B. Werner ja Isadore Perlman valmistivat vuonna 1947 ensimmäisen kerran punnittavissa olevia määriä curiumia (40 µg epäpuhdasta 242Cm-oksidia). Vuonna 1951 onnistuttiin ensimmäisen kerran valmistamaan puhdasta metallista curiumia. Nimen curium sai Marie ja Pierre Curiesta. Vaikka curium löydettiin ennen sitä jaksollisessa järjestelmässä edeltävää amerikiumia, sen ominaisuuksista tiedetään edelleen vähemmän kuin amerikiumista. Curium on järjestysluvultaan suurin alkuaine, jota on voitu valmistaa grammamääriä.
Fysikaaliset ominaisuudet

Curium on kovaa, tiheää, taottavaa, kiiltävää metallia ja väriltään hopeanvalkoista. Se muistuttaa sekä fysikaalisilta että kemiallisilta ominaisuuksiltaan gadoliniumia. Curiumin sulamispiste 1 340 °C on huomattavasti korkeampi kuin sitä edeltävien transuraanien (neptunium 637 °C, plutonium 639 °C ja amerikium 1 173 °C), mutta lähellä gadoliniumin sulamispistettä 1 312 °C. Curiumin kiehumispiste on 3 110 °C. Curiumin tiheys on 13,5 g/cm3, mikä on huomattavasti vähemmän kuin neptuniumilla (20,45 g/cm3) ja plutoniumilla (19,8 g/cm3), mutta suurempi kuin useimmilla muilla metalleilla.
Curiumilla on kolme kiderakennetta, joista α-Cm on vakain huoneenlämpötilassa. Sen alkeiskoppi on heksagonaalinen tiivispakkaus (dhcp, avaruusryhmä P63/mmc, hilavakiot a = 349 pm ja c = 1133 pm), joka on samanlainen kuin α-lantaanilla. Paineen kasvaessa 23 gigapascalin yli, edelleen huoneenlämpötilassa, α-Cm muuttuu β-Cm-muodoksi. Tällä on pintakeskinen kuutiollinen symmetria (fcc, avaruusryhmä Fm3m) ja hilavakio a = 493 pm. Jos paine kasvaa yli 43 GPa, curium muuttuu ortorombiseksi γ-Cm (Im3m) -rakenteeksi, joka on samanlainen kuin α-uraanilla. Muita rakenteenmuutoksia ei ole havaittu 52 GPa paineeseen saakka.
Metallinen curium on paramagneettista ja noudattaa Curien–Weissin lakia 100–550 Kelvinissä, kun magneettinen momentti on 8,07 mB. 244Cm-metallille Néelin lämpötila on 52–65 K. Neutronidiffraktiolla on saatu selville, että α-Cm järjestyy antiferromagneettisesti alle 52 K lämpötiloissa. Toisilla menetelmillä on havaittu 248Cm:n muuttuvan antiferromagneettiseksi 65 K lämpötilassa, mutta kuitenkin niin että β-Cm muuttuu ferrimagneettiseksi lähellä 200 K.
Metallinen curium saa ilmassa nopeasti pinnalleen oksidikerroksen, joka voi olla aluksi CmO-oksidia muuttuen curium(III)oksidiksi Cm2O3 huoneenlämpötilassa ja edelleen CmO2-oksidiksi lämpötilan kasvaessa. Curium-metalli on alttiimpaa korroosiolle kuin sitä edeltävät aktinoidit. Tämä johtuu ainakin osittain sen radioaktiivisuuden aiheuttamasta itselämpeämisestä. Se liukenee useimpiin happoihin. Hienojakoinen curium on pyroforista.
Curiumin resistiivisyys huoneenlämpötilassa on 1,25 µΩ·m, ja se kasvaa nopeasti lämpötilan noustessa.