stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koira
Käyttö > Käyttökoirana

Käyttökoira on koira tai koirarotu, jota ihminen käyttää johonkin työhön tai hyödylliseen tehtävään eikä vain seurakoirana. Koirat soveltuvat monenlaisiin hyötytehtäviin, sillä useat koirarodut ovat tottelevaisia, uskollisia isännälleen ja helppo kouluttaa. Koirat menestyvät hyötytehtävissä esimerkiksi tarkan haju- ja kuuloaistinsa, juoksunopeutensa ja puruvoimansa ansiosta.
Yleisiä käyttökoiria ovat esimerkiksi vahtikoira, suojelukoira, paimenkoira, metsästyskoira, pelastuskoira, rekikoira, poliisikoira, tullikoira, rajakoira, sotakoira, huumekoira, pommikoira, opaskoira, avustajakoira, kuulokoira ja kaverikoira.
Käyttö > Lemmikkinä ja harrastuksena

Koiran tärkein tehtävä nykyisin on ihmisen seuralaisena toimiminen. Koiria kutsutaankin ihmisen parhaaksi ystäväksi. Koiralla on havaittu olevan suuri merkitys esimerkiksi stressin ja verenpaineen vähentäjänä.
Koirarotujen välillä on eroja aktiivisuustasossa. Nyrkkisääntönä voidaan pitää, että mitä leimallisemmin rotu on jalostettu toimimaan yhdessä ihmisen kanssa (esimerkiksi paimenkoirat ja noutajat) sitä enemmän se myös tarvitsee tekemistä ja huomiota omistajaltaan. Koiraa voi aktivoida kotioloissakin, mutta virikettä sekä koiralle että isännälle tarjoavat erilaiset koiran kanssa harrastettavat lajit. Näistä tunnetuimpia ovat:lähde?
Tottelevaisuuskoulutus eli toko
Koirankoulutus
Agility
Palveluskoiratoiminta
Vinttikoirakilpailut
Vesipelastus
Koiranäyttely
Kaverikoiratoiminta
Koiratanssi
Pelastuskoiratoiminta
Metsästys
Luolametsästys
Verijäljestys
Valjakkourheilu
Käyttö > Ruokana

Länsimaissa koiranliha on ruokatabu eli sitä ei ole hyväksyttävää syödä, mutta joissakin Aasian maissa koira on suosittua ruokaa. Kiinassa etenkin tietyissä maakunnissa koiraa syödään yleisesti. Myös Vietnamissa koiranliha on suosittua ruokaa, jonka uskotaan tuovan hyvää onnea. Koiranlihan arvioidaan olevan neljänneksi suosituin lihalaji Etelä-Korean markkinoilla sian, naudan ja kanan jälkeen.
Koiranliha on voimakkaan makuista ja hajuista. Se maustetaan voimakkaasti ja tarjotaan usein alkoholin kanssa. Koreassa suosittua on etenkin koiranlihakeitto. Parasta koira on korkeintaan vuoden ikäisenä. Syötäväksi tarkoitetut koirat kasvatetaan tarhoissa tai kerätään maaseudulta.
Koiran pitäminen

Koiran ostaja joutuu usein tekemään kotiinsa muutoksia hankkiessaan koiran, sillä koira voi yrittää karata, pureskella huonekaluja tai syödä myrkyllisiä aineita. Koiran ihoa ja turkkia pestään ja harjataan säännöllisesti, ja koiran terveydentilaa tarkkaillaan päivittäin. Koira rokotetaan tartuntatauteja vastaan, ja se voidaan leikata suunnittelemattomien pentueiden estämiseksi.
Kouluttamalla koira saadaan sisäsiistiksi ja tottelevaiseksi sekä käyttäytymään halutulla tavalla.
Koiran perustarvikkeita ovat ruokakuppi, juomakuppi, nimilaatta, kaulapanta ja talutin sekä peti. Lelut aktivoivat koiraa henkisesti ja fyysisesti. Koiraan voidaan asentaa tunnistamiskeinoksi mikrosiruistute. Muita yleisiä koiratarvikkeita ovat kuljetushäkki matkustusta varten, koirareppu tavaroiden kantamista varten, koiratakki kylmälle säälle, kelluntaliivit ja tassusuojat.
Ympäristövaikutukset

Ruotsin radion ajankohtaisohjelma Verkligheten tutki, että lemmikkikoira aiheuttaa jopa enemmän hiilidioksidipäästöjä kuin henkilöauto. Syy on koiranruoassa, joka suureksi osaksi koostuu lihasta. Kuivamuonan lihapitoisuus voi olla esimerkiksi 40 prosenttia. Radio-ohjelman selvityksen mukaan jokaista lihakiloa kohti vapautuu vähintään kymmenen kiloa hiilidioksidia.
Vaarallisuus

Koiran purema voi aiheuttaa kudosvaurioita tai bakteeritartunnan. Esimerkiksi Suomessa tapahtuu vuosittain arviolta noin 40 000 koiranpuremaa (1996). Yleisimmin Suomessa purevat saksanpaimenkoira ja rottweiler. Paitsi purema, myös koiran nuolaisu tai limakalvokosketus voi tartuttaa ihmiseen haitallisen bakteerin. Kaikissa vakavissa tapauksissa on ollut kyse capnocytophaga canimorsus -bakteerista. Se tarttuu viidessä prosentissa koiran puremista. Vakavia infektioita ihminen saa koirasta kuitenkin vain harvoin, ja Suomessa tehohoitoa edellyttäviä tai kuolemaan johtavia koiran nuolaisuja tai puremia on noin yksi tai kaksi vuodessa.
Symbolit ja tarut

Koira edustaa valppautta ja uskollisuutta. Sen tehtäväksi jää tarinoissa ja saduissa varoittaa ihmisiä uhkaavista vaaroista. Erään vanhan tarun mukaan koira pelasti nukkuvan lapsen kyykäärmeen tappavalta puraisulta. Antiikin Kreikan mytologiassa valtava kolmipäinen koira Kerberos kuvataan manalan porttien vartijaksi ja sen kaksipäinen ja käärmehäntäinen veli Orthos vahtii Geryonin karjaa. Skandinaavisessa mytologiassa tunnetaan koirademoni Garm, joka vapautuisi kahleista Ragnarökin koittaessa.
Paikoin on koiria uhrattu kuolleiden puolesta, jotta ne toimisivat vainajan oppaina tuonpuoleisessa.
Kirjallisuutta

Pietiläinen, Petri: Koirien Suomi. Kansanperinnettä ja historiaa.  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2014.  ISBN 978-952-222-540-5
Kaija Unhola: Elämää koiran kanssa: Suomalainen koiraharrastus ennen ja nyt (2014).
Petri Pietiläinen: Koirien maailmanhistoria (2013).
Raevaara, Tiina: Koiraksi ihmiselle.  Helsinki:  Teos, 2011.  ISBN 978-951-851-276-2
Päivi Kerola, Esa Koivuranta, Kati Pehkonen, Tuija Sorjanen, Annina Vainio: Kaikenkarvainen kansa: Miten koirista tuli miljoonabisnes. WSOY, 2017. ISBN 978-951-0-42847-4.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Koira Wikisitaateissa
Koirat.com – suomalainen koirasivusto
Suomen kennelliitto
Koirasuomi.fi – Koiraystävällisiä matkakohteita Suomesta
Luettelo koirien nimistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Kissanpäiviä ja koiranunta – kissa- ja koira-aiheinen lemmikkilehti netissä
Ylen Elävä arkisto: Sairaan kauniit koiramme
Pherobase: Semiochemicals of Canis familiaris, the Domestic dog (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q144  Wikispecies: Canis lupus familiaris  EPPO: CANIFA  TSA: 3358 
Koiran luuranko
Koiralla on kuonossaan tuntokarvoja
Vastasyntyneitä labradorinnoutajanpentuja.
Varttuneillakin koirilla on voimakas leikkimisvietti
Konrad Lorenzin piirros koiran ilmeistä, joissa sen tunnetiloja ilmentävät suupielten ja korvien asennot. Vasemmalta oikealle voimistuva hyökkäysreaktio, alhaalta ylös voimistuva pakoreaktio. Alhaalla vasemmalla itsevarma koira ilman aggressiota. Ylhäällä oikealla pelkäävä ja aggressiivinen koira.
Koirarotuja vanhaan aikaan: 1. Saksanpaimenkoira 2. Collie 3. Pystykorva 4. Dobermanninterrieri (Dobermanni) 5. Airedalenterrieri 6. Irlanninterrieri 7. Villakoira 8. Sileäkarvainen pinseri (Kääpiöpinseri) 9. Karkeakarvainen pinseri (Snautseri) 10. Kääpiöpystykorva (Pomeranian) 11. Maltankoira
Opaskoira opastamassa näkövammaista
Agility on vauhdikas koiraurheilulaji, joka sopii useimmille roduille. Kuvassa bernhardinkoira.
Koiranlihaa lautasella Guilinissa, Kiinassa.
Touko Aalto

| Touko Aalto |
| --- | --- |
 Aalto aktiivimallin vastaisessa mielenosoituksessa vuonna 2018.
Vihreiden puheenjohtaja
 17.6.2017–3.11.2018  
Edeltäjä:  Ville Niinistö
Seuraaja:  Pekka Haavisto
Kansanedustaja
 22.4.2015–16.4.2019  
Ryhmä/puolue:  Vihreä eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Keski-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1984 (ikä 40) Savonlinna
Tiedot
Puolue:  Vihreä liitto
Koulutus:  yhteiskuntatieteiden kandidaatti (2008)
Aiheesta muualla
toukoaalto.fi
Touko Juhani Aalto (s. 1. huhtikuuta 1984 Savonlinna) on entinen suomalainen poliitikko ja Vihreän liiton entinen kansanedustaja. Hän oli puolueensa puheenjohtaja kesäkuusta 2017 lokakuuhun 2018. Aikaisemmin hän toimi vihreiden varapuheenjohtajana 2013–2017.
Aalto nousi kansanedustajaksi vuoden 2015 vaaleissa Keski-Suomen vaalipiiristä. Ennen valintaansa eduskuntaan hän työskenteli silloisen vihreiden kansanedustaja Jani Toivolan eduskunta-avustajana. Hän putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Aalto on myös toiminut Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 2008 lähtien ja Keski-Suomen maakuntahallituksen jäsenenä vuosina 2013–2015.
Tausta

Aalto syntyi Savonlinnassa, mutta varttui Joensuussa. Hän valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseon lukiosta vuonna 2003. Vuonna 2004 Aalto muutti Jyväskylään opiskelemaan valtio-oppia Jyväskylän yliopistoon. Hän valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 2008.
Poliittinen ura

Peruskoulun ja lukion välillä Aalto osallistui Kommunistisen nuorisoliiton opintokerhoihin, mutta kertoo vieraantuneensa kommunismista nopeasti.
Aalto toimi vuosina 2007–2011 Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston jäsenenä edustajistoryhmä Grönionin listalta. Vuonna 2009 hän oli ylioppilaskunnan hallituksen jäsen vastuualueenaan kehitysyhteistyö ja ympäristö, ja samana vuonna hän vaikutti myös Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton hallituksessa.
Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Aalto valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon 493 äänellä vihreiden kolmanneksi suosituimpana ehdokkaana. Kaudella 2008–2012 hän oli perusturvalautakunnan jäsen. Hänet valittiin uudelleen kaupunginvaltuustoon vuoden 2012 vaaleissa, joissa hän oli 863 äänellä vihreiden suosituin ja kaupungin kymmenenneksi äänestetyin ehdokas. Hänet valittiin kaupunginvaltuustoon myös vuoden 2017 kuntavaaleissa, joissa hän sai 2 371 ääntä ja oli koko Jyväskylän ääniharava.
Aalto oli ehdolla vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa saaden 2 095 ääntä. Eduskuntavaaleissa 2011 hän oli Keski-Suomen Vihreiden ääniharava 1 721 äänellä, mikä ei kuitenkaan riittänyt kansanedustajan paikkaan. Hän oli ehdolla myös europarlamenttivaaleissa 2014 saaden 2 681 ääntä.
Kaudella 2009–2011 Aalto oli vihreiden puoluehallituksen ja kaudella 2011–2013 puoluevaltuuskunnan jäsen. Toukokuun 2013 puoluekokouksessa Aalto valittiin kaksivuotiskaudelle vihreiden varapuheenjohtajaksi.
Vuosina 2011–2015 Aalto työskenteli vihreiden kansanedustaja Jani Toivolan eduskunta-avustajana, ja hän toimi kaudella 2013–2016 Keski-Suomen maakuntahallituksen jäsenenä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi Keski-Suomen vaalipiiristä. Aalto oli valtiovarainvaliokunnan sekä sen verojaoston ja maatalousjaoston jäsen vuosina 2015–2017.
Kesäkuussa 2017 Aalto valittiin vihreiden puheenjohtajaksi puoluekokouksessa Tampereella. Aalto ilmoitti syyskuussa 2018 jäävänsä kuukauden mittaiselle sairauslomalle uupumuksen vuoksi. Lokakuun 24. päivänä hän ilmoitti vetäytyvänsä puolueen johdosta. Aalto kertoi sairastuneensa masennukseen vuotta aikaisemmin ja että lääkärin määräämä sairausloma kestää vuoden 2018 loppuun asti.
Aalto oli vielä ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2019 Keski-Suomen vaalipiiristä, mutta jäi varasijalle.
Työura

Aalto aloitti 3. elokuuta 2020 Apteekkariliitossa työt yhteiskuntasuhteista vastaavana johtajana. Hänet valittiin Toivakan kunnanjohtajaksi kesäkuussa 2023. Vaalista on valitettu, joten Aalto aloitti työnsä vt. kunnajohtajana.
Muu toiminta

Aalto oli kaudella 2014–2017 Yhteiskunta-alan korkeakoulutettujen liittovaltuuston jäsen.
Aalto juonsi syksyllä 2014 viikoittaista ”Kuuma peruna” -keskusteluohjelmaa Radio Rapu -kanavalla.
Yksityiselämä

Aalto avioitui Johanna Pietiläisen kanssa elokuussa 2015. Aallon vaimo haki avioeroa elokuussa 2017 ja kakkosvaiheen eroa helmikuussa 2018. Eron taustalla oli Aallon suhde vihreiden nuorisojärjestössä toimivaan Iris Flinkkilään. He asuivat kesäkuusta 2018 lähtien avoliitossa Helsingin Punavuoressa. He ilmoittivat erostaan maaliskuussa 2020.
Aalto kertoi syyskuussa 2024, että on rakennuttamassa hirsitaloa Toivakkaan itselleen ja avopuolisolleen Maria Lehtiselle. Talon on määrä valmistua vuonna 2025.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
.aspx Touko Aalto Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Touko Aallon blogi Uuden Suomen sivuilla
Paajanen, Olli-Pekka: Touko ajaa asemiin Jyväskylän ylioppilaslehti Jylkkäri 4.5.2011.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ville Niinistö | Vihreän liiton puheenjohtaja 2017–2018 | Seuraaja: Pekka Haavisto |
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (15):  Aalto  Alanko-Kahiluoto  Haavisto  Halmeenpää  Hassi  Järvinen  Kari  Karimäki  Kasvi  Mikkonen  Niinistö  Parviainen  Toivola  Vartia  Yanar 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta 
Touko Aalto puhui Vihreiden Oulun puoluekokouksessa vuonna 2015.
Kuorimuuri

Kuorimuuri on ulkoseinän ulkopuolinen muurattu pintarakenne, joka on kiinnitetty rakennuksen runkoon. Kuorimuurin takana on ilmarako, jonka tehtävänä on pitää rakenne tuulettuvana ja kuivumiskykyisenä.
Kuorimuuri voi kiinnittyä muurattuun tai betonisisäkuoreen. Tällöin ilmaraon takana on lämmöneristekerros, joka tehdään yleensä kevyestä mineraalivillasta. Nykyrakentamisessa lämmöneristekerros muodostuu kahdesta kerroksesta: ulommasta tuulelta suojaavasta eristekerroksesta sekä sisemmästä, paksummasta kerroksesta. Kuorimuuri kiinnittyy muuraussiteiden avulla lämmöneristeen toisella puolen olevaan kantavaan sisäkuoreen.
Kuorimuuri voi vaihtoehtoisesti kiinnittyä sisäpuoliseen rankarakenteeseen, joka on tehty puusta tai teräksestä. Tällöin kuorimuuri toimii tiiliulkoverhouksena. Tässäkin rakenteessa kuorimuurin takana olevan ilmaraon toisella puolella on tuulelta suojaava eristekerros. Eristekerroksen takana on puu- tai teräsrankarakenne, jonka rankojen välissä on lämmöneristekerros. Kuorimuuri kiinnittyy tässäkin rakennetyypissä muuraussiteiden avulla runkoon.
Ugra (Smolenskin alue)

| Ugra Угра́ |
| --- | --- |
 vaakuna
 Smolenskin alueen sijainti Venäjällä, alla taajaman sijainti alueella
 Ugra
 Koordinaatit: 54.7817°N, 34.3189°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Smolenskin alue
Piiri:  Ugran piiri
Väkiluku (2010)  ():  2 377
Postinumero:  215430 
Suuntanumero(t):  +7 48137 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ugra (ven. Угра́) on kaupunkityyppinen taajama ja Ugran piirin keskus Venäjällä Smolenskin alueella. Se sijaitsee Volgan vesistöön kuuluvan Ugrajoen varrella, linnuntietä noin 148 kilometriä Smolenskista itään, maanteitse matkaa on alueen pääkaupunkiin noin 240 kilometriä. Taajamassa on Vjazmasta etelään kohti Brjanskia johtavan sivuradan rautatieasema.
Vuonna 2010 Ugran kaupunkimaisessa taajamassa asui 2 377 ja koko piirissä 4 893 henkeä.
Aiheesta muualla

Piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (admin-ugra.ru)
Katharina Truppe

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Katharina Truppe |  Katharina Truppe |  Katharina Truppe |  |
Maa:   Itävalta
Alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Åre 2019 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Saalbach 2025 | joukkuealppiyhdistetty |  |
Katharina Truppe (s. 15. tammikuuta 1996) on itävaltalainen alppihiihtäjä, ja joukkuekilpailun MM-mitalisti, joka edustaa ASKÖ ESV St.Veit -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa 2015 Truppe saavutti pronssia pujottelussa. Aikuisten arvokilpailuissa hän oli ensi kerran mukana St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 ja sijoittui pujottelussa 19:nneksi sekä joukkuekilpailussa viidenneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja oli kahdeksas pujottelussa sekä 24:s suurpujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui suurpujottelussa neljänneksi hävittyään pronssimitalisti Lara Gut-Behramille 0,08 sekuntia. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia joukkuealppiyhdistetyssä ja oli pujottelussa seitsemäs.
Alppihiihdon maailmancupissa Truppe kilpaili ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin ensimmäisessä pujottelussa marraskuussa 2015 oltuaan 14:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa joulukuussa 2015 oltuaan yhdeksäs. Hän on sijoittunut kolmanneksi Levin pujottelussa marraskuussa 2019, Kranjska Goran suurpujottelussa helmikuussa 2020, Killingtonin pujottelussa marraskuussa 2022 ja Courchevelin pujottelussa joulukuussa 2023. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Åren pujottelussa maaliskuussa 2025.
Alppihiihdon Eurooppa-cupissa Truppe on voittanut yhden kilpailun pujottelussa.
Haifan taistelu (1948)

Haifan taistelu on juutalaisten Haganan ja arabien asejoukkojen välillä Palestiinan mandaattialueen sisällissodan aikana käyty yhteenotto Haifan kaupungin hallinnasta 21.–22. huhtikuuta 1948. Haifasta oli tarkoitus YK:n jakosuunnitelman mukaan tulla brittiläisen mandaatin päättyessä osa juutalaisvaltiota. Haganan joukot alkoivat toteuttaa sen valtausta jo hieman ennen brittien lähtöä. Arabien asuttamaan kantakaupunkiin hyökänneet juutalaiset kukistivat nopeasti arabien vastarinnan. Taistelut ja esimerkiksi kaupunkiin kohdistettu kranaatinheitintuli aiheuttivat sen suuren arabiväestön joukkopaon.
Taistelu oli yksi kolmesta Palestiinan sisällissodan loppuviikkojen merkittävästä voitosta juutalaisille. Sisällissotaa seurasi vielä Israelin itsenäisyyssota.
Tausta

Haifa oli Palestiinan tärkein satama ja pohjoisen alueen epävirallinen pääkaupunki. Sen satamaa oli laajennettu Brittiläisen mandaattialueen aikana ja sinne oli rakennettu öljyputki Irakista Välimerelle. Sataman toiminnan yhteyteen oli syntynyt runsaasti teollisuutta. Arabien lisäksi kaupunkiin oli muuttanut juutalaisia siirtolaisia. Vuonna 1944 kaupungissa asui 35 940 muslimia, 26 570 kristittyä ja 66 000 juutalaista. Arabit asuttivat etenkin Haifan rannikkoa, satamaa ja Karmelvuoren juurta. Juutalaisia asui etenkin sitä ympäröivillä teollisuusalueilla ja uudemmilla asuinalueilla Karmelvuoren rinteitä ylös.
Jännitteet kaupungin arabien ja juutalaisten välillä olivat kasvaneet jo arabikapinan aikana vuosina 1936–1939. Ne alkoivat kiristyä uudelleen kohti brittiläisen mandaatin päättymistä. Vuoden 1947 lopulla käytiin jo avoimia yhteenottoja, jolloin tuhansia kaupungin arabeja pakeni Haifasta. Haifan oli vuonna 1947 laaditun Yhdistyneiden kansakuntien Palestiinan jakosuunnitelman mukaan tarkoitus kuulua perustettavaan juutalaisvaltioon.
Hagana oli alun perin suunnitellut Haifan valtausta mandaattin päättymisen jälkeen. Haifan satama oli erityisen tärkeä alueelta poistuville briteille, ja sen ennenaikaisen valtauksen pelättiin johtavan yhteenottoihin. Arabimaiden intervention pelossa Haifan valtausta päätettiin kuitenkin kiirehtiä. Hagana oli tehnyt joitakin tunnusteluja brittien mahdollisesta reaktiosta Haifan valtaukseen. Palestiinan pohjoisosien brittikomentaja kenraali Hugh Stockwell varoitti armeijan voivan puuttua tilanteeseen valtausyrityksen tapahtuessa.
Taistelu > Taistelun alku

Hieman ennen aamua 21. huhtikuuta 1948 brittijoukot vetäytyivät yllättäen asemistaan juutalaisten ja arabien asuttamien kaupunginosien välillä. Kenraali Stockwell perusteli sittemmin käskyä arabien ja juutalaisten lisääntyneillä yhteenotoilla, brittisotilaisiin kohdistuneella uhalla sekä joukkojensa pienuudella. Tulitaistelut arabien ja juutalaisten välillä alkoivat heti brittijoukkojen vetäydyttyä, kun molemmat osapuolet yrittivät vallata brittien hylkäämät asemat. Hagana valtasi Haifan lentokentän ja Kiisonin rautatietyöpajan. Arabit saivat haltuunsa rautatietoimistot.
Haifan arabien joukkoihin kuului noin 500–1 000 miestä. Haganan samansuuruista Carmelin prikaatia komensi Moshe Carmel. Juutalaisilla oli kuitenkin muutama etulyöntiasema: heidän aseistuksensa oli parempi ja heidän johtoportaansa oli järjestäytymättömiä arabijoukkoja tehokkaampi. Myös Haganan lähtöasemat sijaitsivat maantieteellisesti ympäröivää seutua hallitsevilla paikoilla. Aamulla 21. huhtikuuta Haganan komentajat aloittivat operaation mivtza bi’ur hametz, eli ”(juutalaisen) pääsiäisen puhdistus”. Kohteena olivat arabien asuttama Haifan kantakaupunki sekä Länsi-Galileaan ja sen juutalaissiirtokunnille johtavien teiden varrella sijaitseva Wadi Rushmiyan arabikaupunginosa kaakossa. Hyökkäys tehtiin useilta eri suunnilta.
Taistelu > Najadan talo

Noin kello 13.30 Haganan pataljoona lähetettiin valtaamaan niin sanottua Najadan taloa Wadi Rushmiyan Saladin-kadulla. Kolmikerroksinen kivirakennus hallitsi kaupunginosaa. Valtaus tehtiin nopeasti, mutta sen toteuttaneet joukot tulivat nyt arabien piirittämiksi. Ympäröivää aluetta puolustaneet arabit kohdistivat Najadan taloon konekivääri- ja tarkka-ampujien tulta. Alueen arabisiviilit pakenivat kohti länttä Haifan kantakaupunkiin. Hagana ei pystynyt huoltamaan hyökkääjiä tehokkaasti. Muutamat panssariautot pääsivät talolle, ja ne veivät mukanaan ammuksia ja ottivat kyytiin haavoittuneita. Kokonaisuudessaan Carmel uskoi tilanteen ratkeavan kuitenkin vasta kantakaupungin valtauksen jälkeen.
Suurin osa huhtikuun 21. päivästä käytettiin taisteluihin valmistautumiseen. Hagana sai samana päivänä suuren erän kiväärejä Tšekkoslovakiasta. Ne lähetettiin nopeasti Haifaan Tel Avivin satamasta. Valmistelut olivat lopussa keskiyöhön mennessä. Noin kello 01.00 aamuyöllä Haganan 3-tuuman kranaatinheittimet ja kotitekoiset mutta tehottomat Davidka-kranaatinheittimet avasivat 15-minuutin keskityksen kantakaupunkiin. Keskityksen myötä arabien taistelutahto romahti. Samaan aikaan kohti Najadan taloa lähetettiin jalan katuja pitkin taistellut komppania. Arabijoukkojen vastarinta murtui, ja arabisiviilit pakenivat koko Halissan-Wadi Rushmiyan alueelta. Komppania saavutti Najadan päivällä kello 11.00, ja taistelut tällä suunnalla lakkasivat.
Taistelu > Haganan voitto

Kolme Haganan komppaniaa alkoi edetä rautatietoimistoa, Haifan puhelinkeskusta ja vanhan torin reunalla sijainnutta arabien asejoukkojen esikuntaa kohti. Yksi komppanioista oli Palmahin joukkoja. Taistelut käytiin usein lähietäisyydeltä juutalaisten vallatessa Haifan talo talolta. Taistelujen kuluessa Hagana jatkoi kantakaupungin tulitusta kranaatinheittimin. Britit kuvailivat tulitusta täysin umpimähkäiseksi ja inhottavaksi. Tulituksen keskellä siviiliväestö pakeni kohti brittien edelleen hallitsemaa satama-aluetta. Satamasta tuhannet pakenivat veneillä kohti Akkoa. Arabisiviilien keskuudessa oli ilmeisesti levinnyt huhu, jonka mukaan britit olisivat lupautuneet turvaamaan jokaisen satamaan saapuvan ja laivoilla sieltä lähtevän siviiliin, mikä aiheutti suuren ryntäyksen ja kaaoksen satamassa.
Pakenijoiden mukana olivat myös arabien Haifan johdon merkittävimmät henkilöt, kuten arabien kansallisen komitean Haifan johtohahmo Ahmed Bey Khalil ja arabiasejoukkoja komentanut Amin Bey ’Izzadin. Izzadinin varamies Yunis Nafa’a pakeni todennäköisesti seuraavana päivänä. Arabit olivat pyytäneet tukea Haifan ulkopuolelta, mutta lisäjoukkoja ei ollut luvassa. Etelästä Tiran kylästä oli lähetetty kohti Haifaa kolonna, jonka britit kuitenkin pysäyttivät ja käännyttivät takaisin. Brittikenraali Stockwellin mukaan vahvistukset olisivat vain pitkittäneet taistelua ja verenvuodatusta muuttamatta kokonaistilannetta. Hän arvioi arabien tappioiden olleen 21.–22. huhtikuuta noin 100 kaatunutta ja 150 haavoittunutta. Juutalaisten tappioiksi hän mainitsi 16–20 kaatunutta ja 40 haavoittunutta.