stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irákleia (Sérres)
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Irákleian kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Irákleia | Chrysochórafa | Chrysochórafa | 1 023 |
| Irákleia | Dasochóri | Dasochóri | 834 |
| Irákleia | Dasochóri | Psomotópi | 156 |
| Irákleia | Irákleia | Irákleia | 3 786 |
| Irákleia | Irákleia | Sarakatsanaíiko | 0 |
| Irákleia | Karperí | Karperí | 837 |
| Irákleia | Koímisi | Koímisi | 1 414 |
| Irákleia | Limnochóri | Limnochóri | 522 |
| Irákleia | Lithótopos | Lithótopos | 692 |
| Irákleia | Pontisméno | Pontisméno | 1 666 |
| Irákleia | Pontisméno | Simón | 60 |
| Irákleia | Valteró | Valteró | 1 102 |
Irákleia: Yhteensä: 12 092
| Skotoússa | Ammoudiá | Ammoudiá | 992 |
| Skotoússa | Gefyroúdi | Gefyroúdi | 717 |
| Skotoússa | Melenikítsi | Melenikítsi | 621 |
| Skotoússa | Néa Tyrolói | Néa Tyrolói | 669 |
| Skotoússa | Palaiókastro | Palaiókastro | 721 |
| Skotoússa | Skotoússa | Skotoússa | 1 415 |
Skotoússa: Yhteensä: 5 135
| Strymonikó | Cheímarros | Cheímarros | 740 |
| Strymonikó | Kalókastro | Kalókastro | 242 |
| Strymonikó | Kalókastro | Kefalochóri | 130 |
| Strymonikó | Livadochóri | Livadochóri | 420 |
| Strymonikó | Livadochóri | Varikó | 50 |
| Strymonikó | Strymonikó | Strymonikó | 1 619 |
| Strymonikó | Triás | Triás | 267 |
| Strymonikó | Zevgolatió | Zevgolatió | 450 |
Strymonikó: Yhteensä: 3 918
Yhteensä: 21 145
Aiheesta muualla

Δήμος Ηρακλείας. Irákleian kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Makedonian alue
| --- | --- |
Chalkidikín alueyksikkö:   Aristotélis  Kassándra  Néa Propontída  Polýgyros  Sithonía 
Imathían alueyksikkö:   Alexándreia  Náousa  Véroia 
Kilkíksen alueyksikkö:   Kilkís  Paionía 
Péllan alueyksikkö:   Almopía  Édessa  Pélla  Skýdra 
Pierian alueyksikkö:   Dío-Ólympos  Kateríni  Pýdna-Kolindrós 
Sérresin alueyksikkö:   Amfípoli  Emmanouíl Pappás  Irákleia  Néa Zíchni  Sérres  Sintikí  Visaltía 
Thessaloníkin alueyksikkö:   Ampelókipoi-Meneméni  Chalkidóna  Délta  Kalamariá  Kordelió-Évosmos  Lagkadás  Neápoli-Sykiés  Oraiókastro  Pávlos Melás  Pylaía-Chortiátis  Thermaïkós  Thérmi  Thessaloniki  Vólvi
Italialais-albanialainen katolinen kirkko

| Italialais-albanialainen katolinen kirkko |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Katolinen kirkko
Teologia:  Idän katoliset kirkot
Hallinto:  Episkopaalinen
Johtaja:  paavi Franciscus
Perustettu:  2. kesäkuuta 1784
Hiippakuntia:  2
Seurakuntia:  45
Jäseniä:  61 487 (2010)
Kotisivu:  Eparchia di Lungro Eparchia di Piana degli Albanesi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Italialais-albanialainen katolinen kirkko on autonominen katolinen kirkkokunta, joka käyttää bysanttilaista liturgiaa. Siihen kuuluu 62 000 jäsentä. Jäsenkunta on keskittynyt eteläiseen Italiaan ja Sisiliaan.
Kirkko on jakautunut Italian mantereen puolella toimivaan Lungron eparkiaan, Sisiliassa toimivaan Piana degli Albanesin eparkiaan ja Santa Maria di Grottaferratan luostariin. Kirkolla ei ole seurakuntia englanninkielisessä maailmassa, mutta pienet maahanmuuttajien yhteisöt ylläpitävät identiteettiään erilaisissa ryhmissä kuten New Yorkin Staten Islandin Italo-Albanian Byzantine Rite Society of Our Lady of Grace.
Historia

Etelä-Italialla ja Sisilialla oli antiikin aikana vahva yhteys Kreikkaan ja alueella oli vahva kreikankielinen väestö. Kristillisen ajan varhaisina vuosisatoina suurin osa alueen kristityistä oli traditioltaan bysanttilaisia, mutta alue kuului Rooman patriarkaattiin, mikä johti asteittaiseen mutta epätäydelliseen latinalaistumiseen. 700-luvulla Bysantin keisari Leo III irrotti alueen paavin alaisuudesta ja antoi sen herruuden Konstantinopolin patriarkalle. Tämä johti bysanttilaisen tradition voimakkaaseen elpymiseen alueella. 1000-luvulle tultaessa paikallinen kirkko kukoisti ja Etelä-Italian rannikolla oli satoja luostareita. 1000-luvun alussa normannien valloitukset johtivat siihen, että alue siirtyi jälleen hengellisesti Rooman alaisuuteen. Normannit halusivat heikentää Bysantin vaikutusta alueella ja korvasivat kreikkalaiset piispat latinalaisilla. Tämä johti lähes täydelliseen alueen kirkolliseen latinalaistamiseen.
1400-luvulla tapahtui kuitenkin käänne, kun kaksi suurta albanialaisten siirtolaisten ryhmää saapui alueelle. He olivat paenneet kotiseuduiltaan turkkilaisten valloituksia. Albanian pohjoisosista tulleitten parissa latinalainen liturgia oli vallitseva, ja he sulautuivatkin pian paikallisväestöön. Mutta ortodoksisesta etelästä tulleet pysyivät uskollisina bysanttilaiselle perinnölleen. Aluksi he eivät saaneet juurikaan ymmärrystä paikallisilta piispoilta. 1595 heitä varten ordinoitiin piispa, mutta yhteisön hiipuminen eteni.
Vuonna 1742 paavi Benedictus XIV julkaisi bullan Etsi Pastoralis, jonka tarkoitus oli tukea Italian-albaanien asemaa. Tämä valmisti tietä sille, että seuraavalla vuosisadalla bysanttilaisesta riitistä tuli tasavertainen latinalaisen kanssa. Albaaneille perustettiin seminaarit Calabriaan 1732 ja Palermoon 1734. 1732 muodostettiin myös mannermaan albaaneille oma ordinariaatti katolisen kirkon sisälle, 1784 vastaava muodostettiin Sisiliaan. Näiden pohjalta muodostettiin 1900-luvulla perustetut eparkiat.
Vuonna 1919 perustettiin Italian mannermaalla toimiva Lungron eparkia ja vuonna 1937 Sisiliassa toimiva Piana degli Albanesin eparkia. Nämä kaksi yhdessä 1004 perustetun Santa Maria di Grottaferratan luostarin kanssa, joka on ainoa jäänne kerran kukoistaneesta italialais-kreikkalaisesta luostariperinteestä, järjestivät yhdessä synodin 13.–16. lokakuuta 1940 tarkoituksenaan yhdistää voimansa ja tukea bysanttilaista traditiotaan. Paikalla oli tarkkailijoina Albanian ortodoksisen kirkon lähetystö. Toisen maailmansodan puhkeaminen heikensi synodin välittömiä vaikutuksia.
Toinen eparkioiden välinen synodi järjestettiin kolmiosaisena vuosina 2004 ja 2005. Se hyväksyi kymmenen dokumenttia, jotka käsittelivät muun muassa synodin Raamatun käyttöä, katekeesia, liturgiaa, papiston järjestystä, kanonista lakia, ekumeenisia ja uskontojenvälisiä suhteita, suhteita muihin Idän katolisiin kirkkoihin, uutta evankeliointia ja lähetystä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italialais-albanialainen katolinen kirkko Wikimedia Commonsissa
Lungron katedraali on toisen hiippakunnista pääkirkko. Sen sisustuksessa on selvästi nähtävissä bysanttilainen vaikutus.
Albaanien Italiaan saapumista kuvaava ikoni.
JL Audio

JL Audion -logo.
JL Audio on yhdysvaltalainen High End -tason audiolaitevalmistaja.
Vuonna '92 IASCA kilpailujärjestön loppukilpailussa jaettiin palkintoja yhteensä 80 autolle, joista 52:ssa oli JL Audio subwooferit, vuonna 2004 11 eri JL-tuotetta palkittiin Yhdysvalloissa parhaaksi hintaluokassaan Autosound Grand Prix Avardilla. Nykyään JL Audion tuotteita myydään 59 maassa. JL Audio on palkittu myös USA:n jälleenmyyjien myöntämällä "Best overall car audio company" palkinnolla jo viisi kertaa peräkkäin.[lähde? ]
IPhone 7 Plus

| iPhone 7 Plus |
| --- | --- |
 iPhone 7 Plus
Valmistaja:  Apple
Julkaistu:  7.9.2016
Edeltäjä:  iPhone 6s Plus
Seuraaja:  iPhone 8 Plus iPhone X
Muut versiot:  iPhone 7
Mitat:  158,2 × 77,9 × 7,3 mm
Paino:  188 g
Näyttö:  5,5 tuumaa
Näytön kuvatarkkuus:  1 920 × 1 080 px
Suoritin:  2,23 GHz
Keskusmuisti:  3 Gt
Flash-muisti:  32, 128, 256 Gt
Takakamera:  12 Mpx (f/1.8)
Etukamera:  7 Mpx (f/2.2)
Musiikkisoitin:  on
Valmiusaika:  16 päivää
Puheaika:  21 tuntia
Käyttöjärjestelmä:  iOS 10 (alkuperäinen) iOS 13.1.2 (viimeisin)
Akku:  2 915 mAh
Liitännät:  Bluetooth 4.2 Lightning
Muistikorttipaikka:  ei ole
Muuta:  IP67-standardin mukaisesti roiskevesitiivis
Infobox OKNimi-testi OK: 
iPhone 7 Plus on Applen valmistama älypuhelin, jossa on uutuutena stereokaiuttimet, kapasitiivinen kotinäppäin ja roiskevesitiiviys. Siinä on myös uudistunut kamera, tehokkaampi suoritin ja enemmän värivaihtoehtoja kuin aiemmissa malleissa. iPhone 7 Plussan ennakkotilaukset alkoivat Suomessa 9. syyskuuta 2016 ja toimitukset 16. syyskuuta. Puhelinta on kritisoitu perinteisen 3,5 millimetrin kuulokeliitännän puuttumisesta.
Ominaisuudet

iPhone 7 Plus muistuttaa ulkoisesti edellisiä malleja, joskin antenniviivat erottuvat vähemmän. Puhelimen runko on alumiinia. Ruusukullan, kullan ja hopean lisäksi iPhone 7 Plus on saatavilla uusissa peilimustan ja mattamustan väreissä. Peilimusta värivaihto on saatavilla vain 128 ja 256 gigatavun muistilla varustetuissa puhelimissa. iPhone 7 Plussan näytön koko on 5,5 tuumaa. Aiemmissa iPhoneissa ollut fyysinen kotipainike on iPhone 7:ssä ja iPhone 7 Plussassa vaihdettu kapasitiiviseen kotipainikkeeseen. Se ei liiku, vaan tuottaa näppäinvasteen värinämoottorilla. Uusi kotipainike ei tunnista tavallisilla hanskoille tehtyä painallusta. Puhelin on IP67-standardin mukaisesti roiske- ja pölytiivis, mutta ei varsinaisesti vedenkestävä. iPhone 7 Plussassa on stereokaiuttimet puhelimen pohjassa ja yläpäässä. iPhone 7 Plus-puhelimen alkuperäinen käyttöjärjestelmä on iOS 10.
Kamera

iPhone 7 Plus -puhelimen optisella kuvanvakaimella varustetun takakameran tarkkuus on valokuvissa 12 megapikseliä. Takakamera on kaksoiskamera, joista toinen on varustettu 28 millimetrin f/1,8-aukolla ja toinen 56 millimetrin f/2,8-aukolla. Näiden avulla voidaan luoda kaksinkertainen optinen zoom. Kamerassa on myös 10-kertainen digitaalinen zoom. Takakameran avulla voidaan luoda myös kuvan taka-alaa sumentava bokeh-efekti. Videoissa takakamera tukee kuvaamista 4K-tarkkuudella kuvataajuudella 30 kuvaa sekunnissa. Etukameran tarkkuus on valokuvissa seitsemän megapikseliä. Videoissa se tukee kuvaamista Full HD -tarkkuudella. Kamerat tukevat RAW-kuvausta.
Kysyntä

iPhone 7 Plus myi lanseerauksensa jälkeen vähemmän kuin edellinen malli vastaavalla ajanjaksolla. Alussa Applella oli toimitusvaikeuksia iPhone 7 Plussan ja iPhone 7:n kanssa, sillä suosittu peilimusta värivaihto on hankala valmistaa ja puhelimia alettiin heti toimittaa useampiin maihin kuin edellisiä malleja. Myös suuren varustamon konkurssi viivästytti toimitusaikoja. iPhone 7 Plus on ollut suositumpi kuin iPhone 7 ja se myytiinkin loppuun jo ennakkomyynnissä. iPhone 7 Plussan kysyntä on kasvanut muun muassa Samsung Galaxy Note7:n akkuongelmien ja odotettua suuremman kysynnän vuoksi ja Apple onkin korottanut alihankkijoidensa tilausmääriä kysynnän kattamiseksi.
Vastaanotto

iPhone 7 Plussan kuvan takaa-alaa sumentava bokeh-efekti on kerännyt kehuja. Peilimustaa värivaihtoa on pidetty tyylikkäänä ja onkin ollut suosittu, mutta sormenjäljet näkyvät helposti sen pinnassa ja sen on joissain tapauksissa raportoitu naarmuuntuneen todella herkästi.
iPhone 7 Plus sai heti ilmestyttyään paljon kritiikkiä perinteisen ja yleisen 3,5 millimetrin kuulokeliitännän puuttumisesta ja sen korvaamisesta Applen omalla Lightning-liitännällä. Tämän vuoksi esimerkiksi musiikin kuuntelu lataamisen aikana ei enää onnistu ja vanhojen kuulokkeiden käyttö vaatii adapterin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IPhone 7 Plus Wikimedia Commonsissa
iPhone 7 Plussan kaksoiskamera
Normaalilla 3,5 mm liitännällä varustettujen kuulokkeiden käyttö iPhone 7 Plussassa vaati adapterin.
Itatiaian kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Rio de Janeiro Brasilia
Pinta-ala:  280,9 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Luettelo Brasilian kansallispuistoista, museo, kansallispuisto 
Perustettu:  14. kesäkuuta 1937 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Véu da Noiva
Itatiaian kansallispuisto on Brasilian vanhin kansallispuisto. Se perustettiin 1937 ja se sijaitsee Rio de Janeiron ja Minas Geraisin osavaltioiden rajalla, noin 170 kilometrin päässä Rio de Janeirosta São Pauloon päin. Puisto tunnetaan 40 metriä korkeasta Véu de Noiva -vesiputouksesta.
Puisto jakaantuu kahteen osaa: alankoon Atlantin rannikolla ja vuoristoalueeseen, jonka korkeus vaihtelee 700 metristä 2787 metriin.
Aivan puiston vieressä sijaitsee vanha suomalainen Penedon siirtokunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itatiaian kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Itchan Kala

Itchan Kala on Uzbekistanin länsiosassa sijaitsevan Hivan kaupungin linnoitettu vanha osa. Vaikka siellä on vain harvoja todella vanhoja rakennuksia, se on yhtenäinen esimerkki Keski-Aasian islamilaisesta arkkitehtuurista. Merkittävimpiin rakennuksiin kuuluvat Djuman moskeija, mausoleumit, madrasat ja kaksi palatsia, jotka rakennutti 1800-luvun alussa Allah Quli Khan. Itchan Kala on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itchan Kala Wikimedia Commonsissa
Itaquaquecetuba

| Itaquaquecetuba |
| --- | --- |

 vaakuna
 Itaquaquecetuban sijainti
 Itaquaquecetuba
 Koordinaatit: 23°29′11″S, 46°20′55″W 
Valtio:  Brasilia
Osavaltio:  São Paulo
Väkiluku (2010):  321 770
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Itaquaquecetuba on kunta São Paulon osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Kunnan asukasluku oli 321 770 vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itaquaquecetuba Wikimedia Commonsissa
JOE (tekstieditori)

| JOE |
| --- | --- |
 JOE-editori
Kehittäjä:  The Joe Team
Kehityshistoria
Vakaa versio:  4.6 (9. tammikuuta 2018)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Tekstieditori
Alusta:  Unix
Lisenssi:  GPL
Aiheesta muualla
Sourceforge
JOE (Joe's Own Editor) on terminaalissa käytettävä tekstieditori Unixille. Sitä jaetaan vapaasti GNU GPL-lisenssillä. JOE on suunniteltu helpoksi käyttää, ja se sisältää avustusjärjestelmän, joka neuvoo, miten eri asioista saa apua näytölle. JOEssa on suurin osa Vi-editorin Unix-sidonnaisista ominaisuuksista: se pystyy esimerkiksi suodattamaan tekstiä ulkopuolisesta ohjelmasta. Näppäintoiminnot ovat samanlaisia kuin WordStarissa ja Turbo C:ssä. JOE on muokattavissa ja se tukee makroja, joiden avulla se voi emuloida Emacsia, Picoa tai WordStaria. Versionumerosta 3.0 alkaen ohjelma on tukenut värikorostuksia.
JOE oli oletusmuokkain joissain ensimmäisissä Linux-jakeluissa, mikä teki siitä suositun. JOE tulee nykyään monien Linux-julkaisujen mukana oletuksena[lähde? ].
Into the Dark Vales of Death

| Into the Dark Vales of Death Soulgrind |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. syyskuuta 2002
 Tyylilaji: death metal, goottimetalli
 Kesto: 47.38
 Levy-yhtiö: Holy Records
Soulgrindin muut julkaisut
| Elixir Mystica 2001 | Into the Dark Vales of Death 2002 | The Origins of the Paganblood 2005 |
Into the Dark Vales of Death on suomalaisen Soulgrind-metalliyhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Holy Records.
Kappaleet

Into the Dark – 0.59 (instrumentaali)
Lurid Circle – 3.48
Rutja’s Rapids Through the River of the Otherworld – 4.21
Odious Emotion – 3.37
The Swan and the Fox – 3.51
Dance Through the Macabre Void – 4.13
Soulpanders – 4.32
Beyond Good and Evil – 5.11
Until Love Kills – 3.51
Umpijään taistelijat – 13.15
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhtye Whisper Lilith – laulu  Lord Heikkinen – kitara, basso, laulu, kansitaide, sanoitus  Agathon the Beast – rummut, laulu  Azhemin – kosketinsoitin, laulu  |  Vierailevat muusikot Louhi the Beast – lyömäsoittimet kappaleessa 6  Roope Latvala – soolokitara  |  Tuotanto Doctor Coxx – äänittäjä  Mika Jussila – masteroija  Tasse Taskinen – valokuvat  |
Arvostelut

Imperiumi: 6½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Into the Dark Vales of Death Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Into the Dark Vales of Death Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hyvät ja huonot uutiset

| Hyvät ja huonot uutiset |
| --- | --- |
 Hyvien ja huonojen uutisten tunnus
Tyyli:  Humoristinen visailuohjelma Satiiri
Kestoaika:  45 minuuttia
Pääosissa:  Riku Nieminen (juontaja, 2018–)   Kari Ketonen (juontaja, 2017–2018)   Henkka Hyppönen (juontaja, 2012–2015)
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Nelonen, JIM
Esitetty:  18. tammikuuta 2012 – 21. tammikuuta 2018
Tuotantokausia:  12
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Elonet
Hyvät ja huonot uutiset on television paneelishow eli humoristinen visailuohjelma. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 18. tammikuuta 2012, ja ohjelman ensimmäinen 19 jakson mittainen tuotantokausi päättyi 23. toukokuuta. Nelonen aloitti sarjan toisen tuotantokauden esittämisen 19. syyskuuta 2012, ja kausi päättyi 5. joulukuuta. Kolmas tuotantokausi nähtiin 6. maaliskuuta 2013 ja 5. kesäkuuta 2013 välisenä aikana. Hyvien ja huonojen uutisten seitsemäs kausi alkoi 30. maaliskuuta 2017 Kari Ketosen juontamana. Yhdennelletoista kaudelle juontajaksi vaihtui Riku Nieminen.
Formaatti

Ohjelman vakiopanelisteina toimivat Mikko Kuustonen, Niina Lahtinen, Juha Vuorinen ja André Wickström. Ohjelman juontajana toimii Riku Nieminen. Sarjan jokaisessa jaksossa nähdään myös julkisuuden henkilö vierailevan panelistin roolissa keskustelemassa viikon uutisaiheista. Sarja nousi ensimmäisellä tuotantokaudellaan Nelosen suosituimpien uutuusohjelmien joukkoon, ja se on myös rinnastettu kilpailijaksi Yle TV1:n vuosina 1998–2018 esittämälle, tosin hieman vakavaluonteisemmalle, Uutisvuodolle.
Ohjelmassa kilpailijat keskustelevat humoristisesti viikon uutisaiheista ja lopuksi kertovat, onko uutinen hyvä vai huono. Pisteitä saa arvaamalla, onko uutinen Nelosen verkkosivustolla kyselyyn vastanneiden mielestä hyvä vai huono.
Esiintyjät > Juontajat

Riku Nieminen (2018, juontaja)
Kari Ketonen (2017–2018, juontaja)
Henkka Hyppönen (2012–2015, juontaja)
Esiintyjät > Vakiopanelistit

Mikko Kuustonen (2012–)
Niina Lahtinen (2012–)
Paula Noronen (2015–)
André Wickström (2017–)
Juha Vuorinen (2017–)
Tuomas Kyrö (2012–2015)
Miika Nousiainen (2012–2014)
Pirjo Heikkilä (2012, 2013–2015)
Teemu Laajasalo (kausi 6, 2014)
Maija Vilkkumaa (kausi 6, 2014)
Vakiopanelisteja saattaa tuotantokaudella olla useampi kuin jaksoissa kerralla esiintyvä määrä, jolloin panelistit vuorottelevat. Näin oli ainakin neljännellä kaudella (syksy 2013).
Esiintyjät > Vakiopanelistit > 1. kausi (kevät 2012)

Pirjo Heikkilä, Mikko Kuustonen, Tuomas Kyrö ja Miika Nousiainen.
Esiintyjät > Vakiopanelistit > 4. kausi (syksy 2013)

Pirjo Heikkilä, Niina Lahtinen, Miika Nousiainen, Tuomas Kyrö ja Mikko Kuustonen.
Esiintyjät > Vakiopanelistit > 6. kausi (syksy 2014)

Pirjo Heikkilä, Niina Lahtinen, Tuomas Kyrö, Mikko Kuustonen, Miika Nousianen Maija Vilkkumaa ja Teemu Laajasalo.
Esiintyjät > Vieraat > 1. kausi (kevät 2012)

Jakso:
10, Riku Rantala
11, Maija Vilkkumaa
12, Anna Perho
13, Jaakko Saariluoma
14, Elastinen
15, Iiro Rantala
16, Johanna Vuoksenmaa
17, Niina Lahtinen
18, Tiina Lymi
19, Simo Frangén
”Kansan pulssilla” -palkinto

Eniten voittajaksi yhden tuotantokauden aikana selviytynyt vakiopanelisti on niin sanotusti ”kansan pulssilla” eli yksimielinen uutisaiheiden suhteen yleisön ja suomalaisten suhteen. Ensimmäisellä tuotantokaudella tittelin vei nimiinsä Mikko Kuustonen, toisella kaudella Miika Nousiainen, kolmannella kaudella Niina Lahtinen, neljännellä sekä viidennellä kausilla kansan pulssilla palkinnon voitti Tuomas Kyrö, kuudennella kaudella Pirjo Heikkilä, seitsemännellä ja kymmenennellä Paula Noronen.
Aiheesta muualla

Hyvät ja huonot uutiset Nelosen verkkosivustolla
Hyvät ja huonot uutiset Facebookissa
Hyvät ja huonot uutiset ruutu.fi-videosivustolla
Mikko Kuustonen, panelistivieras Paleface, Niina Lahtinen, Henkka Hyppönen, Tuomas Kyrö sekä Miika Nousiainen Hyvien ja huonojen uutisten toisella tuotantokaudella.
Kolmannen kauden viimeinen lähetys keväällä 2013. Vieraana Pirjo Heikkilä. Kuva mainostauolta.
Intermezzo (ooppera)

Intermezzo (op. 72, TrV 246) on Richard Straussin kaksinäytöksinen koominen ooppera, joka kantaesitettiin Dresdenin Semperoperissa 4. marraskuuta 1924. Kantaesityksen johti Fritz Busch. Strauss teki sarjaan sisältyvistä orkestraalisista välisoitoista neliosaisen sinfonisen sarjan vuonna 1929.
Strauss ehdotti vuonna 1916 libretistilleen Hugo von Hofmannsthalille ajankuvan mukaista, realistista kotiin sijoittuvaa komediaa tai huvittavaa rakkaus- tai juonittelukertomusta. Hofmannsthal ei kiinnostunut kummastakaan ideasta, joten Strauss laati libreton teokseensa itse. Hän sävelsi Intermezzoa vuosina 1918–1923. Teoksen alkuperäinen nimi oli Das eheliche Glück ("Aviollinen onni"). Säveltäjä itse kuvasi oopperaa "porvarilliseksi komediaksi". Intermezzon tapahtumat sijoittuvat sävellysajankohdan Itävaltaan. Miespäähahmo Robert Storch kuvaa Straussia itseään ja naispäähahmo Christine hänen vaimoaan Pauline de Ahnaa. Oopperassa Storch saa intohimoisen rakkauskirjeen naispuoliselta ihailijalta ja hänen vaimonsa suunnittelee eroamista. Taustalta paljastuu kuitenkin sekaannus henkilöistä; Storch saa vaimoltaan anteeksi ja avioliitto jatkuu.
Intermezzoa pidettiin alun perin kevyenä teoksena, mutta yhtenä ensimmäisistä Arnold Schönberg omaksui siihen vakavamman suhtautumistavan. Intermezzo ei ole ollut kovin suosittu saksankielisten maiden ulkopuolella. Se esitettiin New Yorkissa ensimmäisen kerran vasta vuonna 1963 ja Englannissa 1974.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja (englanniksi)
Into the Blue (Kylie Minoguen kappale)

| ”Into the Blue” Kylie Minogue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kiss Me Once
 B-puoli: ”Sparks”
 Äänitetty : 28. toukokuuta 2013
 Julkaistu: 27. tammikuuta 2014
 Formaatti: CD single
 Tekijä(t): Kelly Sheehan Mike Del Rio Jacob Kasher
 Tuottaja(t): Mike Del Rio
 Tyylilaji: Electropop, voimapop
 Kesto: 04.08
 Levy-yhtiö: Parlophone
Kylie Minogue muut singlet
| ”Limpido” 2013 | ”Into the Blue” 2014 | ”I Was Gonna Cancel” 2014 |
"Into the Blue" on australialaisen laulajan Kylie Minogue kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta Kiss Me Once (2014). Sen kirjoittivat Kelly Sheehan, Mike Del Rio ja Jacob Kasher. Kappale julkaistiin 27. tammikuuta 2014 Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, 28. tammikuuta Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Euroopassa ja 8. maaliskuuta Britanniassa, Sveitsissa ja Saksassa.
Singlen kappaleet

"Into the Blue" – 4:08
"Into the Blue" – 4:08
"Sparks" - 3:30
"Into the Blue" (S-Man Deep Blue Remix) - 7:36
"Into the Blue" (Patrick Hagenaar Colour Code Remix) - 6:22
"Into the Blue" (Vanilla Ace Remix) - 6:22
"Into the Blue" (Album Version) - 4:08
"Into the Blue" (S-Man Deep Blue Remix) - 7:36
"Into the Blue" (Patrick Hagenaar Colour Code Remix) - 6:22
"Into the Blue" (Vanilla Ace Remix) - 6:22
Listasijoitukset

| Lista (2014) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Australia (ARIA Charts): 46
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 37
Belgia (Ultratip Flanderi): 6
Belgia (Ultratip Vallonia): 3
Suomi (Suomen virallinen lista): 22
Ranska (SNEP): 70
Saksa (Media Control Charts): 31
Unkari (Rádiós Top 40): 12
Unkari (Mahasz): 19
Irlanti (Irish Singles Chart): 9
Italia (FIMI): 11
Japani (Japan Hot 100): 11
Luxemburg (Radio Luxembourg): 40
Kroatia (Croatian Airplay Chart): 4
Espanja (PROMUSICAE): 16
Skotlanti (Official Charts Company): 10
Sveitsi (Schweizer Hitparade): 32
Britannia (UK Singles Chart): 12
Yhdysvallat (Hot Dance Club Songs): 4
Yhdysvallat (Dance/Electronic Songs): 26
Julkaisuhistoria

| Maa | Päivämäärä | Formaatti |
| --- | --- | --- |
| Australia | 28. tammikuuta 2014 | Digitaalinen download |
| Uusi-Seelanti | 28. tammikuuta 2014 | Digitaalinen download |
| Australia | 21. tammikuuta 2014 | Remix EP |
| Saksa | 7. maaliskuuta 2014 | CD, digitaalinen download |
| Itävalta | 7. maaliskuuta 2014 | CD, digitaalinen download |
| Sveitsi | 7. maaliskuuta 2014 | CD, digitaalinen download |
| Irlanti | 7. maaliskuuta 2014 | CD, digitaalinen download |
| Iso-Britannia | 9. maaliskuuta 2014 | CD, digitaalinen download |
| Kanada | 11. maaliskuuta 2014 | Remix EP |
| Yhdysvallat | 1. huhtikuuta 2014 | Digitaalinen download |