Pier Paolo Pasolini
Sota-aika

Sodan pitkittyessä Pasolinin perhe päätti paeta Friuliin ja Casarsaan, jossa he uskoivat olevan turvallisempaa odotella sodan loppumista. Aselevon (8. syyskuuta 1943) alla Pasolini kutsuttiin asepalvelukseen. Näin hänen oli pakko matkustaa Livornoon. Aselevon jälkeen hän jätti kuitenkin tottelematta määräyksen luovuttaa aseet saksalaisille ja pakeni maalaiseksi pukeutuneena Casarsaan. Siellä hän muodosti yhdessä muutamien runoudesta kiinnostuneiden nuorten kanssa kulttuuriryhmän, joka sitoutui käyttämään friulin kieltä torjuakseen Udinen hegemonian. Ryhmä perusti lehden nimeltä ”Stroligùt di cà da l’aga Stroligùt di cà da l’aga”. Lehti mainosti runoutta ja sen ensimmäinen numero ilmestyi toukokuussa 1944.
Casarsan rauhan lopettivat alkaneet pommitukset sekä fasistien jatkuvat väkivaltaiset väenotot perustetun Salòn tasavallan armeijaan, minkä seurauksena alueelle perustettiin sen ensimmäiset vastarintaliikkeet. Pasolini kuitenkin omistautui opiskelulle ja runoudelle sekä avasi yhdessä äitinsä kanssa pienen koulun heidän omassa asunnossaan. Tämä pieni koulu oli tarkoitettu lapsille, jotka eivät voineet enää käydä koulua Pordenonessa tai Udinessa. Lokakuussa 1944 Pasolini ja hänen äitinsä muuttivat Versutaan, joka vaikutti rauhallisemmalta paikalta ja oli kaukana sotilaallisista kohteista. Pasolinin veli Guido oli liittynyt aiemmin Carmia-vastarintaliikkeeseen. Myös Versutassa lapset eivät voineet käydä koulua ja niin Susanna ja Pier Pasolini avasivat sielläkin kotiinsa ilmaisen koulun.
Tämän elämänvaiheensa aikana Pasolini koki ensimmäisen todellisen rakkauden erääseen oppilaaseensa ja tämä näkyi myös hänen runoudessaan. Samaan aikaan nuori slovenialainen viulistityttö rakastui Pasoliniin. Pasolinin rakkaus nuorukaiseen ja nuoren tytön rakastuminen häneen sekoittuivat keskenään ja monimutkaistivat Pasolinin elämää sodan viimeisiä kuukausina.
Friulissa tapahtui 7. helmikuuta 1945 Porzusin verilöyly, jossa kommunisteja sympatisoivien partisaanien miliisit tappoivat Osoppon ryhmän, jotka puolestaan edustivat maltillisia partisaaneja. Verilöylyn uhrien joukossa oli Pier Paolo Pasolinin nuorempi veli Guido. Tieto tapahtuneesta saapui Casarsaan vasta muutama viikko aselevon jälkeen ja aiheutti syvän surun veljelle ja äidille. Opetus jatkui kuitenkin äidin ja pojan perustamassa pienessä koulussa Versutassa, jossa Pasolinia pidettiin aivan oikeana opettajana. Vähän verilöylyn jälkeen 18. helmikuuta 1945 perustettiin «Acadeemiuta du lenga furiana», joka kokosi yhteen pienen nuorten runoilijoiden ryhmän, joka Pasolinin esimerkin mukaisesti perusti tuotantonsa Friulin alueen paikallistunteeseen ja murteeseen.
Saman vuoden elokuussa ilmestyi ensimmäinen numero ”Il Stroligùt” –lehdestä, jonka haluttiin eroavan aiemmasta ”Stroligùt di cà da l’aga” –lehdestä ainakin numeroinnin perusteella.selvennä Näihin samoihin aikoihin on päivätty ilmestyneeksi kirjoittajansa kustannuksella myös Pasolinin pieni runokokoelma ”Diarii”. Vielä samana vuonna hän liittyi jäseneksi kotialueensa itsenäisyyttä kannattavaan Associazione per l’autonomia del Friuli –järjestöön. Kun perheen isä oli palannut kotiin oltuaan englantilaisten vankina Keniassa, saattoi Pasolini hyväksyttää opinnäytteensä ”Antologia della poesia pascoliana: introduzioni e commenti”. Hän sai todistuksensa, ja niin poistui ongelma, jonka oli aiheuttanut Pasolinin toiminta opettaja-koulunjohtajana ilman diplomia, mitä maan opetusministeriö oli voimakkaasti kritisoinut.