Harry James
Bebop-James

Vuoden 1946 aikana Harry ja Betty ostivat 62 eekkerin tilan Calabasasista, Los Angelesin pohjoispuolelta ja nimesivät sen "Baby J. Ranchiksi". Orkesteritouhujen ollessa poissa tieltä pariskunta ryhtyi hevostenkasvattajiksi ja omisti parhaimmillaan jopa 28 ratsua. Hevoset osallistuivat vaihtelevalla menestyksellä laukkakisoihin. Menestyksekkäimmät olivat vuoden 1951 Del Mar Futurityn voittanut "Big Noise" ja vuoden 1954 Kentucky Derbyssä kahdeksanneksi sijoittunut "James Session". Pelkkä hevosten parissa puuhastelu ei kuitenkaan pitkään riittänyt, ja 10. päivä helmikuuta Harry pistäytyi Columbian studiossa levyttäen yhdeksän kappaletta sessiomiesten kanssa.
Bebopin nostettua päätään vuosikymmenen puolivälissä Dizzy Gillespien ja Charlie Parkerin johdolla Harry alkoi kiinnostua tyylilajin hienouksista. Keväällä James otti yhteyttä säveltäjä-sovittaja Mary Lou Williamsiin, joka oli kirjoittanut orkesterille kymmenen vuotta aiemmin kappaleen "Roll 'Em". Williamsin ohjauksessa Harry kasasi uuden orkesterin bop-tyyliin. Ziggy Elmer ja Neal Hefti tulivat orkesterin pasunisteiksi (Heft toimi myös sovittajana), saksofoneissa olivat edellisestä orkesterista tutut Willie Smith ja Corky Corcoran, pianistina Bruce McDonald, kitaristina Tiny Timbrell, bassossa Joe Mondragon sekä rummuissa Don Lamond.
Williams teki orkesterille muun muassa kappaleet "In the Land of Oo-Bla-Dee", sekä "Lonely Moments". Chico O'Farrell sovitti myös Jamesille kappaleet "Shiska Bop", "Bop Hop" ja "Undercurrent Blues". Harry oppi nopeasti Bebopin kikat ja alkoi jälleen soittaa yhtä energiseen tyyliin kuin Goodman-kaudellaan. Huhtikuun 4. päivä 1947 uusi orkesteri aloitti ensimmäisen maanlaajuisen kiertueensa. Myöhemmin vuoden aikana tehtiin vielä kaksi koko mantereen kiertävää keikkaa. Orkesteri esiintyi ahkerasti radiossa omassa "The Harry James Show’ssa" Don Wilsonin toimiessa ohjelman isäntänä. Vuoden aikana Harry vilahti United Artistin James Stewart & Paulette Goddard -elokuvassa "Meidän iloinen joukkomme" ja myöhemmin samana vuonna toisessa UA:n elokuvassa "Carnegie Hall", jossa Harry esitti sinfoniaorkesterin kanssa kappaleen "57th Street Rhapsody". Syksyllä 1947 Vinni DeCompo tuli orkesterin laulajaksi ja levytti kappaleen "You Can't Do No Wrong" duettona Marion Morganin kanssa. DeCompo jätti orkesterin jo muutaman kuukauden kuluttua.
Helmikuun 13. päivä 1948 orkesteri aloitti 26-viikkoisen radioshow'n "Call for Music" CBS:lle. Ohjelman muina tähtinä olivat Dinah Shore ja Johnny Mercer. Myöhemmin saman vuoden aikana Harry sai tilaisuuden palata hetkeksi juurilleen johtaessaan Ringling Bros Barnum & Baileyn sirkusorkesteria Pan Pacific Auditoriumilla järjestetyssä hyväntekeväisyystilaisuudessa. Vaikka tuolloin Harryn levymyynti ei enää ollut entisenlaista, niin orkesteri veti kuitenkin erinomaisesti yleisöä, kuten pääsiäisenä 1949 Atlantic Cityn Steel Pierissä, joka oli aivan täynnä. Loppuvuodesta 1949 Harry työskenteli musiikillisena neuvonantajana Warner Brothersin elokuvassa "Young Man With a Horn", jossa Kirk Douglas näytteli pääosassa trumpettivirtuoosia. Harry soitti Kirkin osuudet. Elokuvan ohessa orkesterilla oli kuukauden mittainen kiinnitys Palladiumilla. Elokuussa 1950 orkesterilla oli instrumentaalihitti Livingston & Evans -kappaleella "Mona Lisa". Samaisena vuonna orkesteri esitti 20th Century Foxin musikaalissa "I'll Get By" elokuvan tunnussävelen, ja James oli muutenkin mukana elokuvan musiikkipuolen työstämisessä.
1951 James soitti ahkerasti muiden artistien levyillä; Doris Dayn kappaleella "Would I Love You", Rosemary Clooneyn albumisessiossa ja Frank Sinatran levysessiossa, jossa tehtiin kappaleet "Deep Night", "Farewell, Farewell To Love" ja "Castle Rock" (joka jäi Sinatran viimeiseksi Top 10 -hitiksi Columbialle). Tammikuussa 1951 "The Harry James Show" siirtyi radiosta televisioon. Los Angelesin KNBH-TV lähetti ohjelmaa 26 viikkoa. Huhtikuussa Willie Smith, Louis Bellson ja Juan Tizol jättivät orkesterin ja siirtyivät Duke Ellingtonin riveihin. Jonkin aikaa Harry keikkaili harvakseltaan vain 4- ja 6-miehisen ryhmän kanssa. TV-sarjan päätyttyä kesällä orkesteri lähti jälleen kiertueelle. Näihin aikoihin ilmestyi Harryn viimeinen listoilla käväissyt levy "Ruby". Lokakuun 25. päivä 1952 Jamesin orkesteri esiintyi Chicagon Aragon Ballroomilla. Columbia tallensi keikan ja julkaisi sen levyllä "One Night Stand". Tuolloin Harry oli jo saanut tarpeekseen Bebopista ja palannut musiikillisille juurilleen.