stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nikola Žigić
Aiheesta muualla

Nikola Žigić Football Database -sivustolla (englanniksi)
Serbia ja Montenegron joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Jevrić |
2 Ergić |
3 Dragutinović |
4 Duljaj |
5 Vidić |
6 Gavrančić |
7 Koroman |
8 Kežman |
9 Milošević |
10 Stanković |
11 Đorđević |
12 Kovačević |
13 Basta |
14 Đorđević |
15 Dudić |
16 Petković |
17 Nađ |
18 Vukić |
19 Žigić |
20 Krstajić |
21 Ljuboja |
22 Ilić |
23 Stojković |
Valmentaja Petković
Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Kolarov |
4 Kačar |
5 Vidić |
6 Ivanović |
7 Tošić |
8 Lazović |
9 Pantelić |
10 Stanković |
11 Milijaš |
12 Isailović |
13 Luković |
14 Jovanović |
15 Žigić |
16 Obradović |
17 Krasić |
18 Ninković |
19 Petrović |
20 Subotić |
21 Mrđa |
22 Kuzmanović |
23 Đuričić |
Valmentaja Antić
Obihiro

| Obihiro (帯広市) |
| --- | --- |
 Obihiron keskustaa
 lippu:  symboli
 Obihiron sijainti Hokkaidōn prefektuurissa
 Obihiro
 Koordinaatit: 42°55′17″N, 143°12′00″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Hokkaidō
Prefektuuri:  Hokkaidōn prefektuuri
Yleiskehitystoimisto:  Tokachin yleiskehitystoimisto
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  619,34 km²
Väkiluku (11/2020):  165 636
 – Väestötiheys:  267 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Siperiankoivu
 – Kukka:  Tummapikarililja
 – Lintu:  Kiuru
 
 https://www.city.obihiro.hokkaido.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Obihiro (jap. 帯広市, Obihiro-shi) on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se on Tokachin yleiskehitystoimiston pääkaupunki. Kaupunki on rakentunut Tokachin tasangon keskiosaan Tokachi- ja Satsunaijokien varrelle. Lounaassa kaupungin alue nousee Hidakavuorille, kuten yli 1 800 metriä korkealle Tokachi-Poroshirivuorelle. Obihirossa on 165 636 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 619,34 neliökilometriä.
Obihiron nimi on peräisin ainun kielestä. Japanilaisten uudisasutus alueella alkoi 1880-luvulla, ja vuonna 1897 Obihirosta tehtiin paikallinen hallintokeskus. Se kehittyi myös ympäröivän maaseutualueen kaupallisena keskuksena. Rautatieyhteys Obihiroon valmistui vuonna 1905, ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1933. Kaupunki on rakennettu ruutukaavaan, jota lävistävät diagonaaliset katulinjat. Kaupungissa on muun muassa elintarvike-, puu-, paino- ja koneteollisuutta. Maaseudulla viljellään vehnää, palkokasveja, sokerijuurikasta, perunaa, kiinanjamssia ja muita vihanneksia.
Obihirossa toimii Obihiron maatalous- ja eläinlääketieteellinen yliopisto. Kaupungissa on yli neljä kertaa enemmän viheralueita asukasta kohden kuin Japanissa keskimäärin, ja sen lounaispuolella levittäytyy laaja Obihiron metsänä tunnettu puistoalue. Kulttuuritoimintoja ovat Hokkaidōn Obihiron taidemuseo ja Obihiron satavuotisjuhlan museo. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Hidaka-sanmyakun–Erimon puolikansallispuistoon. Obihiroa palvelee JR Hokkaidōn Nemuro-päälinja. Kaupungissa toimii myös Tokachi-Obihiron lentoasema, jolta on lentoja esimerkiksi Tokioon.
Kuvia

Kita no Yatai-ruokakojujen kuja
Tokachi Plaza
Midorigaokan puistoa
Fujimaru-tavaratalo
Obihiron lentoasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Obihiro Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
New Marketin taistelu

New Marketin taistelu (engl. Battle of New Market) oli New Marketissa Virginiassa 15. toukokuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa olivat vastakkain Unionin kenraalimajuri Franz Sigelin noin 6 000 miehen vahvuiset sekä Konfederaation kenraalimajuri John C. Breckinridgen reilun 4 000 miehen vahvuiset joukot. Taistelu päättyi Konfederaation voittoon.
Taustaa

Keväällä 1864 kenraaliluutnantti Ulysses S. Grant määräsi Franz Sigelin siirtymään Shenandoahin laakson yläosaan Lynchburgiin, jossa tämän oli määrä tuhota kaupungin rautatie- ja kanavayhteydet. New Marketin taistelun alkaessa Sigelin joukot olivat matkalla kohti Stauntonia, jossa heidän tarkoituksenaan oli katkaista Virginia Central Railroad -yrityksen omistama rautatie. Jos Sigel olisi onnistunut liikenneyhteyksien katkaisemisessa, olisi se häirinnyt Robert E. Leen joukkojen ja Konfederaation pääkaupungin Richmondin huoltoyhteyksiä. Sigel olisi myös voinut päästä ennen pitkää Leen armeijan selustaan.
Toukokuussa 1864 Konfederaatiolla oli Shenandoahin laaksossa ainoastaan noin 1 500 miehen ja kuuden tykin vahvuinen yksikkö, jonka komentajana toimi John D. Imboden. Imboden sai tiedon Sigelin etenemisestä laaksossa noin toukokuun toisena päivänä, minkä jälkeen hän pyysi vahvistuksia Virginia Military Institutesta kadetteja vahvistuksekseen. Konfederaation ylimpänä sotilaskomentaja alueella toimi tuolloin John C. Breckinridge, joka päätti tulla johtamaan taistelua paikan päälle. Breckinridgen ja Virginia Military Instituten kadettien oli määrä tavata toisensa Stauntonissa, josta he voisivat joko siirtyä yhdessä Imboden joukkojen luo tai odottaa Imboden vetäytymistä heidän luokseen. Breckinridgen joukot ja 257 kadetin ryhmä tapasivat toisensa 13. toukokuuta, jonka jälkeen he siirtyivät New Marketiin Imboden tueksi.
Taistelu > Joukkojen vahvuudet

Arviot joukkojen vahvuuksista vaihtelevat hieman eri lähteissä, mutta joka tapauksessa Unionin joukoilla oli taisteluun lähtiessä selkeä miesylivoima.
National Park Servicen mukaan Unionilla olisi ollut taistelussa yhteensä 6 275 miestä. Professori E. R. Turner taas on arvioinut Unionin miesvahvuudeksi noin 6 000 miestä. Turnerin mukaan näistä jalkaväkeen olisi kuulunut 4 700, ratsuväkeen 1 000 ja tykistöön 300 miestä. Näistä taisteluun olisi Turnerin mukaan osallistunut kuitenkin vain noin 4 000 miestä. Lisäksi Unionin joukoilla olisi ollut 28 tykkiä.
Konfederaation kokonaisvahvuudeksi National Park Service arvioi 4 090 miestä, Turner taas noin 4 500. Turnerin arviossa jalkaväkeen olisi kuulunut 3 400, ratsuväkeen 900 ja tykistöön 200 miestä, joiden lisäksi Konfederaatiolla olisi ollut 18 tykkiä. Näistä taisteluun on Turnerin mukaan osallistunut kuitenkin todellisuudessa vain noin 2 000 miestä.
Taistelu > Taistelun kulku

Sigelin etujoukot ja Imbodenin miehet kohtasivat toisensa ensimmäisen kerran 14. toukokuuta, jolloin joukot kävivät pieniä yhteenottoja toisiaan vastaan. Varsinainen taistelu alkoi kuitenkin vasta seuraavana päivänä.
Taistelussa Unionin joukoilla oli selkeä miesylivoima suhteessa Konfederaation joukkoihin. Kesken taistelun Unionin joukkojen tykistö joutui kuitenkin vetäytymään hetkeksi taistelusta, koska heidän täytyi täydentää ammusvarastojaan. Breckinridge päätti käyttää tilanteen hyväkseen ja määräsi kaikki joukkonsa etenemään, mikä johti Sigelin puolustuksen romahtamiseen.
Puolustuksen romahtamisen jälkeen Konfederaation ratsuväki uhkasi Sigelin joukkoja yhtä aikaa vasemmasta sivustasta sekä takaa. Tämän vuoksi Sigel määräsi kaikki joukkonsa vetäytymään taistelusta. Perääntymisen jälkeen Sigelin joukot polttivat North Forkin sillan takanaan ja vetäytyivät aina Strasburgiin saakka.
Unionin joukot menettivät taistelussa yhteensä 840 miestä, Konfederaation joukot taas 540. Konfederaation puolella kuolleista kymmenen ja loukkaantuneista 45 oli Virginia Military Instituten kadetteja.
Seuraukset

Pian taistelun jälkeen kenraalimajuri Sigel siirrettiin syrjään yksikkönsä johdosta ja hänet korvattiin kenraalimajuri David Hunterilla.
Taistelun kulku
Nikolai Savin

Nikolai Savin (s. 18. maaliskuuta 1874 Pietari) oli venäläinen teekauppias, jolle myönnettiin Suomessa 1913 kauppaneuvoksen arvo.
Savinin vanhemmat olivat kauppias A. K. Savin ja Helena Savina. A. K. Savin omisti Pietarissa 1856 perustetun teetukkuliikkeen, joka toi Venäjälle teetä Kiinasta. Liike toimi myös useissa Euroopan maissa Venäjän ohella. Vuonna 1886 Helsinkiin perustettiin teen maahantuontiin ja tukkukauppaan erikoistunut Handelshuset A. K. Savin, jonka toimitilat olivat aluksi Mikonkatu 17:ssä. A. K. Savin ja hänen poikansa Nikolai asuivat Pietarissa mutta he kävivät useita kertoja vuodessa Helsingissä asuen aluksi hotelli Kämpissä, ja sitten hotelli Kleinehissa. Nikolai Savin vastasi Helsingin liikkeen toiminnasta 1890-luvun lopulta lähtien. Liike alkoi tuoda Suomeen teen ohella myös kahvia, siirappia ja sokeria ja se kasvoi ajan myötä keskisuureksi tukkuliikkeeksi. Liikkeella oli oma vähittäismyymälä Pohjoisesplanadi 27:ssä ja tukkumyymälä ja varasto vuodesta 1899 alkaen Läntinen Heikinkatu 10:ssä.
Vuonna 1901 Helsingin toimintojen esimieheksi tuli 1888 liikkeen palvelukseen kauppamatkustajaksi tullut Peter (Pekka) Buchert (1868–1925) ja Savinin Helsingin sivuliikkeen toiminta siirtyi ajan myötä kokonaan hänen vastuulleen. Vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen jälkeen Nikolai Savin myi Helsingin liikkeen Buchertille. Pekka Buchertin kuoltua 1925 liikettä johti hänen poikansa Boris Buchert (1900–1929) ja tämän kuoltua Boris Buchertin puoliso Cessi Buchert. Kauppahuone A. K. Savin toi teetä Suomeen nyt suoraan Kiinasta vanhojen liikesuhteiden avulla. Liikkeen palveluksessa oli vuodesta 1900 alkaen teelaatujen tuntija ja teensekoittaja herra Nikolai Kischis (s. 1876). Liikkeen tunnettuja teelaatuja olivat Kukkatee n:o 100 sekä Mustatee n:ot 100, 110, 120 ja 140. Savinin liikkeen toiminta päättyi Suomessa todennäköisesti sotavuosien aikana. Nikolai Savin itse muutti Venäjän vallankumouksen jälkeen asumaan Suomen puolelle Karjalan kannakselle Uudenkirkon pitäjään. Hän vieraili Buchertien luona Helsingissä vielä 1920-luvulla.
Aiheesta muualla

Juhliva teekauppa, Suomen Kuvalehti, 09.10.1926, nro 41, s. 44, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mustafa Denizli

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. marraskuuta 1949 (ikä 74)
Syntymäpaikka: Alaçatı, Turkki
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seura
Seura:  Tractor Sazi
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1966–1983 |  Altay | 386 | (121) |
| 1983–1984 |  Galatasaray | 15 | (3) |
Maajoukkue
| 1971–1980 |  Turkki | 10 | (2) |
Valmennusura
1987–1989:  Galatasaray
1989–1990:  Alemannia Aachen
1990–1992:  Galatasaray
1994–1996:  Kocaelispor
1996–2000:  Turkki
2000–2001:  Fenerbahçe
2003–2004:  Manisaspor
2004–2006:  Pas Tehran
2006–2007:  Perspeolis
2008–2010:  Beşiktaş
2011–2012:  Perspeolis
2012–2013:  Çaykur Rizespor
2013–2014:  Xəzər-Lənkəran
2015–2016:  Galatasaray
2017:  Eskişehirspor
2018–2019:  Kasımpaşa
2019–:  Tractor Sazi
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mustafa Denizli (persiaksi: مصطفی دنیزلی, s. 10. marraskuuta 1949) on turkkilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesäkuusta 2019 lähtien hän on toiminut iranilaisen Tractor Sazin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Mustafa Denizli pelasi Turkissa 18 vuotta, joista 17 vuoden ajan kotikaupunkinsa izmiriläisessä Altay SK:ssa. Denizli oli yksi Turkin liigan parhaimpia laitahyökkääjiä. Vasemmalla viilettänyt Denizli teki parhaimmillaan 1980 12 maalia Altayn paidassa. Denizli siirtyi uransa lopulla Galatasarayhyn, kun Altay SK putosi liigasta. Hän lopetti aktiiviuransa kauden 1983–84 päätteeksi. Turkin A-maajoukkueessa Denizli pelasi 10 ottelua.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Turkin Cupin voitto (2): 1967, 1980
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Turkin mestaruus: 2001, 2009
Turkin Cupin voitto: 1991, 2009
Olette

| Olette |
| --- | --- |
 Oletten keskustaa
 vaakuna
 Olette
 Koordinaatit: 42°33′22″N, 2°16′14″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Occitanie
Departementti:  Pyrénées-Orientales
Arrondissementti:  Prades
Kantoni:  Les Pyrénées catalanes
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Jean-Louis Jallat
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28,95 km²
Väkiluku (2014):  383
 – Väestötiheys:  13,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Olette [o'lɛt] tai Olette-Évol (kat. Oleta i Èvol) on Ranskan kunta Occitanien alueella Pyrénées-Orientalesin departementissa, Ranskan eteläisimmässä kolkassa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 383. Kunta kuuluu departementissaan Les Pyrénées catalanesin kantoniin Pradesin arrondissementissa.
Oletten kunnan Évol kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluvat samasta departementista myös Castelnou, Eus, Mosset ja Villefranche-de-Conflent.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olette Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Olette
Käännös suomeksi
Luettelo Perillinen-kirjasarjan hahmoista

Tämä on luettelo Perillinen-kirjasarjan hahmoista. Perillisen on kirjoittanut yhdysvaltalainen kirjailija Christopher Paolini. Sarjaan kuuluu yhteensä neljä kirjaa: Eragon (2003), Esikoinen (2005), Brisingr (2008) ja Perillinen (2011). Perillinen on saavuttanut suuren suosion monissa maissa, myös Suomessa. Esimerkiksi sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa ovat myyneet yhteensä yli 15,5 miljoonaa kappaletta, ja sen kirjoja on käännetty yli 50 kielelle.
Päähenkilöt > Eragon

Kirjojen päähenkilö. Lohikäärmeratsastaja, joka on Vardenien palveluksessa vannottuaan uskollisuutta lady Nasuadalle. Eragon kuuluu myös kääpiöheimo Ingietumiin, jota johtaa Hrothgar ja hänen kuolemansa jälkeen Orik. Hänen lohikäärmeensä nimi on Saphira. Lohikäärmeet muuttivat Eragonia haltioiden verivalan juhlan aikana siten, että hänellä on haltioiden voima ja nopeus. Eragonin kasvot muuttuivat myös haltiamaisemmiksi. Hänestä ei silti tullut kokonaan haltiaa. He myös poistivat varjo Durzan Farthen Durin taistelussa tekemän arven hänen selästään. Myöhemmin haltia Rhunön takoo Eragonille Brisingr miekan. Aina kun Eragon sanoo miekkansa nimen sen terän ympärille syttyy sinisiä liekkejä.
Päähenkilöt > Saphira

Saphira on sininen lohikäärme, jonka munan Eragon löysi Selkärankavuoristosta, ja se kuoriutui hänelle. (Myös Bromin lohikäärme oli sininen ja nimeltään Saphira.) Vroengardissa olleet edulnarít ohjasivat Ayran lähettämän munan (Saphiran) Eragonin löydettäväksi, vaikka Arya oli yrittänyt lähettää sen Bromin luokse turvaan.
Päähenkilöt > Arya

Kuningatar Islanzadín tytär, johon Eragon ensimmäisessä kirjassa rakastuu. Perillinen-trilogian ensimmäisessä osassa Arya toimittaa Saphiran munaa, kun Durza yllätti hänet haltiatovereineen metsästä ja surmasi muut mukana olleet haltiat. Arya lähettää munan maagisilla kyvyillään mahdollisimman lähelle vanhan lohikäärmeratsastajan Bromin asuinpaikkaa, Carvahallia. Arya vangitaan ja viedään Gil'eadiin, jossa Durza kiduttaa häntä. Eragon näkee todentuntuisia unia kuvankauniista haltianeidosta Aryasta murehtimassa kohtaloaan ja haluaa pelastaa tämän. He pakenevat yhdessä Murtaghin ja Aryan kanssa.
Päähenkilöt > Brom

Brom on entinen lohikäärmeratsastaja, jonka lohikäärme surmattiin Doru Areaban taistelussa Morzanin kavallettua hänet. Sarjan ensimmäisessä osassa Brom lähtee Eragonin kanssa matkaamaan pitkin Alagaësiaa ra'zacien perässä. Brom opettaa Eragonille miekkailua, magiaa ja muita lohikäärmeratsastajalle tarpeellisia tietoja ja taitoja. Bromin urotekoihin kuuluvat mm. kolmen valapaton tapot, sekä viiden kuoleman aiheuttaminen. Kun Brom tappoi Morzanin, hän otti tämän miekan Zar'rocin, jonka antaa myöhemmin Eragonille. Hänen opettajana on ollut mahtava haltia Oromis. Brom on kotoisin Kuastasta. Hän menehtyy ensimmäisessä kirjassa heittäydyttyään Eragonille tarkoitetun Ra'zacin tikarin eteen. Juuri ennen kuolemaansa hän paljastaa olevansa entinen lohikäärmeratsastaja. Kolmannessa osassa selviää myös, että Brom oli myös Eragonin oikea isä.
Päähenkilöt > Galbatorix

Galbatorix on Alagaësian hirmuvaltainen kuningas, jolla on hallussaan loput lohikäärmeen munat. Hän koettaa saada niiden ratsastajat puolelleen, mukaan lukien Eragonin. Monet Alagaësian asukkaat ovat Galbatorixia vastaan ja haluavat syöstä tämän vallasta hänen tekemiensä hirmuisten tuhojen ansiosta. Galbatorixilla on myös mittava armeija, johon kuuluvat muun muassa Ra'zacit, Urgalit, Kaksoset, Murtagh ja varjo Durza, sekä suuri joukko tavallisia, kuolevaisia sotilaita.
Päähenkilöt > Nasuada

Ajihadin tytär, josta tulee vardenien johtaja isänsä kuoleman jälkeen. Hän päättää ensi töikseen, että vardenien on siirryttävä Surdaan. Nasuada myös päättää liittoutua Urgalien kanssa huolimatta kansan vastustuksesta, ja saa Urgaleilta lempinimen "Yövaanija" tumman ihonvärinsä takia. Nasuda myös keksii, miten Vardenit voivat ansaita rahaa (myymällä magian avulla valmistettua pitsiä), kun Surdan kuningas Orrin kieltäytyy lainaamasta Vardeneille enempää rahaa. Vahva johtaja, joka nauttii suuresta kansansuosiosta. Nasuadasta tulee viimeisessä kirjassa Galbatorixin kuoltua Valtakunnan kuningatar.
Päähenkilöt > Roran

Roran "Väkivasara" Garrow'n poika on Eragonin serkku sekä Eragonin luotettava ystävä. Molemmat asuvat Carvahall-nimisessä kylässä tarinan alussa. Myöhemmin Roranista tulee epävirallisesti Carvahallin johtaja. Roran on rakastunut Katrinaan, joka on kylän teurastajan Sloanin tytär. Tällä suhteella on suurempi rooli trilogian toisessa kirjassa, Esikoisessa. Aiemmin Eragon-kirjassa hän lähtee mylläriksi Therinsfordin pikkukylään, jonka aikana hänen isänsä Garrow kuolee ra'zacien etsiessä Saphiran munaa Eragonin ja Roranin kodista.
Päähenkilöt > Murtagh

Murtagh on lohikäärmeratsastaja ja valapatto Morzanin poika, josta Galbatorix tekee uuden valapattonsa. Murtagh on vardenien ja useiden muiden tahojen epäsuosiossa isänsä hirmutekojen johdosta. Murtaghin ja Kaksosten luullaan kuolleen urgalien käsiin Farthen Dûrin taistelun jälkeen, kunnes he ilmaantuvat vastakkaiselle puolelle Vardenien ottaessa yhteen Valtakunnan kanssa Palavilla tasangoilla.
Murtagh on kaksintaistelussa Eragonia voimakkaampi niin mieleltään kuin magialtaankin, minkä Eragon huomaa varsin pian. Murtagh on Eragonia voimakkaampi, koska Galbatorix antoi Murthagille eldunareíta, lohikäärmeiden sydänten sydämiä. Taistelun jälkeen Murtagh sanoo olevansa Eragonin veli ja hän kehottaa Eragonia pysymään poissa hänen tieltään. Lopuksi Murtagh ottaa Zar'rocin, joka kuuluu esikoiselle, eikä jälkimmäiselle lapselle. Murtaghin lohikäärme on punainen ja nimeltänsä Thorn. 
Viimeisessä (eli neljännessä) kirjassa saamme myös tietää, että Murtagh on rakastunut Nasuadaan.
Perillisen lopussa Murtaugh lähtee Thornin kanssa pois, koska Galbatorix oli jättänyt häneen niin suuren vihan, että sen oli annettava sammua. Ennen lähtöään, hän lupasi jonakin päivänä palata Eragonin luo.
Päähenkilöt > Thorn

Murtaghin punainen uroslohikäärme, joka on lähes yhtä suuri kuin Saphira, koska hänet on kasvatettu magian avulla. Hän ei kuitenkaan hallitse kaikkia tekniikoita yhtä hyvin kuin Saphira, koska Saphira on harjoitellut häntä ahkerammin ja suhteessa kauemmin.
Vardenit > Ajihad

Ajihad oli vardenien johtaja. Hän taisteli eniten valtakuntaa vastaan verrattuna muihin kuninkaisiin, ja kääpiötkin (ne jotka asuivat Farthen Dûrissa) luottivat häneen. Hän melkein tappoi Durzan, ja tästä syystä Durzan miekassa oli pitkä naarmu. Ajihad oli taitava sotapäällikkö. Hän kuoli kaksosten pettäessä hänet parin urgalin avulla.
Vardenit > Trianna

Du Vrangr Gataan kuuluva maagi, joka ottaa johtajan paikan Kaksosten "kuoltua" Farthen Dûrin taistelussa.
Vardenit > Trianna > Jörmundur

Ajihadin "oikea käsi" ja sotapäällikkö, joka kuuluu myös vardenien Vanhinten neuvostoon.
Vardenit > Jeod

Teirmiläinen kauppias ja Bromin vanha ystävä, joka auttaa vardeneita vastustamaan Valtakuntaa. Jeod oli mukana Bromin kanssa kähveltämässä Saphiran munaa. Jeod kuljetti tavaroita vardeneille, mutta Valtakunta sai hänen toimistaan vihiä ja hänen kaikki laivansa hävisivät matkallaan vardenien luokse.  Trilogian toisessa osassa Jeod pakenee Teirmistä vaimonsa Helenin ja carvahallilaisten kanssa upouudella kolmimastoisella Lohikäärme-aluksella.
Galbatorixin kannattajat > Durza

Durza on varjo ja yksi Eragonin vaarallisimmista vihollisista.
Carsaib (Durzan alkuperäinen nimi) syntyi ja eli lapsuusaikansa paimentolaisena vanhempiensa kanssa autiolla tasangolla. Heimo kuitenkin hylkäsi heidät ja syytti Carsaibin isää valanrikkomisesta. Myöhemmin Carsaibin vanhemmat tapettiin ja hän lähti vaeltelemaan aavikolle, jossa joutui todennäköisesti veden puutteesta hengenhätään. Vanha velho Haeg löysi kuitenkin sattumalta hänet ja hoiti kuntoon. Haeg alkoi opettaa Carsaibille magiaa ja henkien hallintaa. Myöhemmin heidän leiriinsä hyökkäsi roistoja, jotka tappoivat Haegin. Carsaib pyysi hengiltä apua kostaakseen Haegin kuoleman, mutta henget olivat kuitenkin paljon vahvempia kuin hän oli olettanut ja ottivat Carsaibin valtaansa, ja Carsaibista tuli varjo Durza. Durza liittyi Valtakunnan palvelukseen ja tuhosi kokonaisia kyliä urgali-joukkoineen. Durza yritti saada Saphiran munan, mutta Arya lähetti sen magian avulla Durzan ulottumattomiin tavoitteenaan saada se Bromin luo, mutta munan löysikin Eragon Selkärankavuoriston metsästä. Arya jäi itse vangiksi. Arya vietiin Gil'eadiin, jossa Durza kidutti häntä saadakseen tietoja munan olinpaikasta. Eragon kuitenkin pelasti Aryan ja Murtagh ampui jousella Durzania silmien väliin ja tämä hävisi hengiksi. Durza ei kuitenkaan kuollut, sillä varjon voi tappaa vain lävistämällä sen sydämen. Durza ilmestyi myöhemmin vahvempana ja vihaisempana Farthen Dûrissa. Durza johti urgali-armeijan Farthen Dûrin taisteluun vardeneja vastaan. Eragon kuitenkin lävisti Durzanin sydämen ja Durza tuhoutui.
Durza kuvataan kirjassa pitkäksi ihmisen muotoiseksi hahmoksi, jolla on karmiininpunaiset hiukset ja punaruskeat silmät. Durzan vartalo on laiha ja jäntevä, mutta täynnä voimaa. Hän käyttää aina mustia vaatteita, ja hänen miekassaan on pitkä naarmu, jonka Ajihad oli tehnyt.
Galbatorixin kannattajat > Morzan

Morzan oli ensimmäinen ja viimeinen sekä ylivoimaisesti kaikkein uskollisin valapatoista. Murtagh on hänen poikansa. Hänen vaimonsa nimi oli Selena (Murtaghin ja Eragonin äiti). Selena oli myös Morzanin paras ja luotetuin vakooja,tunnettiin mustana kätenä. Brom tappoi Morzanin lohikäärmeenmunajahdin aikana. Morzan auttoi Galbatorixia varastamaan uuden lohikäärmeen vanhan kuoltua. Morzan oli myös oppiaikana Ilireassa (Uru'baen) Bromin ystävä, ja käytti tätä hyväkseen monin eri tavoin. Morzan kantoi punaista Zar'roc-nimistä miekkaa, jonka Brom otti häneltä ja antoi myöhemmin Eragonille
Galbatorixin kannattajat > Valapatot

Valapatot olivat Galbatorixin lohikäärmeratsastajia, jotka palvelivat ja tukivat häntä. Heitä oli yhteensä kolmetoista. Heistä ensimmäinen, kuuluisin ja viimeinen oli pahamaineinen Morzan. Muita valapattoja olivat mm. Kialandi, Glaerun ja Formora.
Galbatorixin kannattajat > Shruikan

Galbatorixin musta lohikäärme, jonka hän on varastanut murhaamaltaan lohikäärmeratsastajalta. Hänestä tuli Galbatorixin lohikäärme, koska tämän oma lohikäärme kuoli. Joten Galbatorix mursi Shruikanin mielen  ja loi kehnon jäljitelmän lohikäärmeen ja ratsastajan siteestä. Shruikanin koosta ei anneta tarkkaa tietoa, muuta kuin hänen päänsä yksinään on Saphiran kokoinen.
Carvahallin asukkaat > Albriech

Horstin ja Elainin poika.
Carvahallin asukkaat > Baldor

Horstin ja Elainin toinen poika.
Carvahallin asukkaat > Birgit

Quimbyn vaimo, joka vaatii Rorania tilille miehensä kuoleman aiheuttamisesta.
Carvahallin asukkaat > Elain

Horstin vaimo, joka Esikoisessa odottaa lasta. Synnyttää viimeisessä kirjassa lapsen, jonka vakavan vamman Eragon parantaa.
Carvahallin asukkaat > Fisk

Fisk teki eragonin jälkeisessä kirjassa Esikoinen lankuista kilpiä kyläläisten suojaamiseksi valtakunnan sotilaita.