stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taisto Martiskainen
Julkisia teoksia

Kiikkujat (Välitunti), 1964, Roihuvuori , Helsinki
Torso eli "Kanavatyttö", 1963, Joensuu
Kaupan kaivo, 1966, Lieksa
Jatkuvuus, 1967, Veitsiluodon kirkko, Kemi
Yhteistyö, 1967, Jalasjärven Osuuspankki
Menneitten sukupolvien muistomerkki, 1967, Kurikka
Crescendo / Vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki, 1970, Helsinki
Imatran Impi, 1972, suihkukaivoveistos, Imatra
Monoliitin uni, 1972, Hyvinkää
Elämän katkeaminen, 1971, Rauhannummen siunauskappeli, Hyvinkää
Sinapinsiemen, 1975, betonireliefi, Pakilan kirkko, Helsinki.
Avanto, Suomen Mitalitaiteen killan vuosimitali, 1978
Runonlaulaja Ogoi Määräsen muistomerkki, 1981, Bomba, Nurmes
Julkisia teoksia > Kuvia julkisista teoksista

Kiikkujat, 1961, luonnos.
Kiikkujat, 1963, Helsinki.
Kanavatyttö, 1964, Joensuu.
Kaupan kaivo, 1967, Lieksa.
Crescendo, Vuoden 1918 kansalaissodan uhrien muistomerkki, 1970, Helsinki.
Imatran Impi, 1972, Imatra.
Sinapinsiemen, 1975, Helsinki.
Runonlaulaja Ogoi Määräsen muistomerkki, 1981, Nurmes.
Sukupolvien ketju, 1984, Pietarsaari.
Aiheesta muualla

Kuvataiteilijamatrikkeli – Taisto Martiskainen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
↑  Maija Ahonen ja Kari Lunnas: Mies Immen takana. Seura nro: 45/71, 1972.
↑  Nuori mies suurella asialla. Uusi nainen nro 81, 1968.
1 2 3  Jyri Martiskainen: Roopesta Crescendoon.  Bod, 2022.
Kissanäyttely

Kissanäyttely Koblenzissa.
Kissanäyttely on kissoille tarkoitettu kauneuskilpailu, jossa kissat arvioidaan rakenteen ja ulkonäön perusteella. Suomessa kissa voi osallistua kissanäyttelyyn, kun se on vähintään neljä kuukautta vanha ja asianmukaisesti rokotettu sekä tunnistusmerkitty. Rotuluokkiin osallistuvilla kissoilla on oltava mukana rodun ja polveutumisen todistava rekisterikirja. Näyttelyssä kissat arvostellaan ensin yksitellen ja sen jälkeen niitä verrataan toisiinsa. Kissanäyttelyt kestävät usein koko päivän. Näyttelyluokkia järjestetään sekä rotukissoille että kotikissoille eli maatiaiskissoille. Kissanäyttelyitä järjestävät rotukissoja rekisteröivien kattojärjestöjen alaiset yhdistykset. Suomessa on kolmen kattojärjestön alaista toimintaa ja näyttelyitä: FIFe, CFA ja TICA. Jokaisella kattojärjestöllä on omat näyttelysääntönsä ja standardinsa, joiden mukaan kissat arvostellaan. Myös näyttelypäivän kulku poikkeaa hieman kattojärjestöjen välillä.
FIFe-näyttelyt

Suomen Kissaliitto kuuluu kansainväliseen FIFe-kattojärjestöön (Fédération Internationale Féline). Näyttelyitä järjestetään Suomessa 1-2 kuukaudessa. Näyttelyyn osallistuvan kissan on oltava terve ja rokotettu. Eläinlääkäri tarkastaa kaikki kissat ennen näyttelyhalliin astumista. Kissat on jaettu neljään kategoriaan: I pitkäkarvaiset, II puolipitkäkarvaiset, III lyhytkarvaiset ja IV itämaisrotuiset. Tuomarikoulutus on pitkä ja monivaiheinen ja yleensä tuomari opiskelee yhden kategorian kerrallaan, johon arvosteluoikeuden. Kukin tuomari arvioi päivän aikana noin 40 kissaa yhdestä tai kahdesta kategoriasta. Omistajat esittelevät yleensä itse kissansa tuomarille, mutta tarvittaessa myös assistentti eli tuomarin avustaja voi esitellä kissan. Kissat arvostellaan luokissa rodun, värin, iän, sukupuolen ja aiemman näyttelytulosten mukaan jaettuna. Leikatut ja leikkaamattomat kissat kilpailevat erikseen. Aikuiset, yli 10 kk ikäiset kissat kilpailevat serteistä ja valmistuvat tietyn sertimäärän saatuaan titteliin. Tittelin saavutettuaan kissa siirtyy korkeampaan luokkaan. Pennut ja nuoret kilpailevat vain keskinäisestä paremmuudesta eivätkä saa sertejä. Jos tuomarilla on vähintään kolme saman väristä tai samaan väriryhmään kuuluvaa leikkaamatonta tai leikattua kissaa hän valitsee näistä värin parhaan. Arvosteltuaan kaikki kissat tuomari valitsee tuomarin parhaat, jotka jatkavat kilpailun loppukilpailuun eli paneeliin. Jokainen tuomari valitsee paneeliin enintään kuusi kissaa: aikuisen uroksen, aikuisen naaraan, leikatun uroksen, leikatun naaraan, nuoren (7-10 kk) ja pennun (4-7 kk). Paneelissa tuomarin parhaat kissat kohtaavat toisensa ja siellä valitaan kategorioittain näyttelyn parhaat kissat, jotka saavat Best In Show (BIS) -palkinnon. Paneelissa assistentit esittelevät kissat. Silloin tällöin kissanäyttelyiden yhteydessä järjestetään varsinaisen arvostelun lisäksi kissa-agilitykilpailuja.
CFA-näyttelyt

The Cat Fanciers' Associationin (CFA) alaisissa näyttelyissä kissoja arvostellaan yhtäaikaisesti useammassa kehässä. Jokaisessa kehässä kissoja arvostelee koulutettu tuomari, joka itsenäisesti arvostelee kissat ja sijoittaa ne rotustandardin pohjalta arvioituna makunsa mukaiseen paremmuusjärjestykseen roduittain. Näyttelyn aikana jokainen tuomari arvioi jokaisen osallistuvan kissan ja sijoitukset saattavat vaihdella tuomareiden välillä. Kissat on jaettu arvostelua varten ryhmiin: aikuiset kissat, leikatut kissat ja pennut arvostellaan erikseen, kuten myös kotikissat. Arvosteltuaan kaikki kissat tuomari järjestää finaalin, jossa hän järjestää paremmuusjärjestykseen 10 parasta aikuista, kastraattia, pentua sekä kotikissaa. Aikuiset CFA-rekisteröidyt kissat tavoittelevat ensin Champion-titteliä, jota varten tarvitaan 6 titteliin oikeuttavaa eri tuomareiden myöntämää nauhaa. Leikatuilla kissoillaa vastaava titteli on Premier. Grand Champion tai Premier -tittelin saavuttamiseksi yritetään kerätä riittävä määrä pisteitä rodun sisäisestä kilpailussa ja Champion/Premier - tasoisten voittamisesta finaalissa. Grand Champion tittelin saavuttaakseen aikuisen kissan täytyy voittaa 200 muuta Champion-kissaa. Vastaavasti Grand Premier tittelin saavuttaakseen pitää leikatun kissan voittaa 75 Premier-luokan kissaa. Koska jokaisen arvostelevan tuomarin kehä on kokonainen näyttely pienoiskoossa, ylempään titteliin vaadittavat pisteet voidaan usein saavuttaa jo yhdestä näyttelystä. Lisäksi näyttelyissä saattaa olla mahdollista osallistua kissojen agilitykilpailuihin ja nuorille tarkoitettuihin "junior showmanship" -luokkiin. Suomessa Cat Fanciers of Finland on järjestänyt CFA-näyttelyitä vuodesta 2008 lähtien. Näyttelyitä järjestetään Suomessa muutaman kerran vuodessa.
TICA-näyttelyt

Suomessa on järjestetty TICA-näyttelyitä vuodesta 2008. Myös TICA-näyttelyssä kissoja arvostellaan yhtäaikaisesti useammassa ringissä. Jokaisessa ringissä kissoja arvostelee koulutettu tuomari, joka itsenäisesti arvostelee kissat ja sijoittaa ne rotustandardin pohjalta arvioituna makunsa mukaiseen paremmuusjärjestykseen.
Historia

Ensimmäinen kissanäyttely järjestettiin Isossa-Britanniassa 16. joulukuuta 1871. 27.1.1872 Harper's Weekly julkaisi artikkelin "Iltapäivä kissojen kanssa", joka oli raportti Lontoossa järjestetystä Kristallipalatsin kissanäyttelystä. Kristallipalatsin näyttelyn innoittaman Yhdysvaltain itäisissä osissa järjestettiin pieniä näyttelyitä. Lopulta ensimmäinen vuosittain suuri kissanäyttely järjestettiin Madison Square Gardenissa, New Yorkissa toukokuussa 1895. Näyttely kesti neljä päivää ja lämpötila nousi lopulta niin korkeaksi, että muutama kissa kuoli kuumuuden seurauksena. Seuraavana vuonna näyttely järjestettiin maaliskuussa viiden päivän aikana samassa tilassa. Orkesteri soitti yötä päivää ja katalogin mukaan Madame Elvira Sansoni, maailman ainoa kissojen kouluttaja esiintyi koulutettujen kissojensa kanssa iltapäivisin ja iltaisin.
Suomen ensimmäinen kissanäyttely järjestettiin vuonna 1961.
Abessinialainen CFA-näyttelyssä tuomarin arvioitavana.
Kissanäyttely Lontoon Crystal Palacessa vuonna 1903.
Lockerbie: A Search For Truth

| Lockerbie: A Search For Truth |
| --- | --- |
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  n. 60 min.
Luoja(t):   Otto Bathurst  Jim Loach 
Pääosissa:   Colin Firth 
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Sky Atlantic
Esitetty:  2. tammikuuta 2025 –
Jaksoja:  5
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Carnival Films, Sky Studios
Aiheesta muualla
IMDb
Lockerbie: A Search For Truth on vuonna 2025 ensi-illan saanut Brittiläinen minitelevisiosarja. Se kertoo Lockerbien terrori-iskusta ja sen jälkiseurauksista.
Sarjan ohjasivat Otto Bathurst ja Jim Loach. Tositapahtumiiin perustuva sarja pohjautuu Jim Swiren ja Peter Biddulphin kirjaan The Lockerbie Bombing: A Father's Search for Justice. Pääossa Colin Firth esittää iskun uhrin omaista Swireä, joka alkaa tutkia mitä todella tapahtui.
Juoni

21. joulukuuta 1988, Pan Am Lento 103, Lontoosta New Yorkiin tuhoutuu 38 minuuttia nousun jälkeen ja putoaa Skotlantiin Lockerbien kylään. Kaikki 243 matkustajaa ja 16 miehistön jäsentä kuolevat. Lisäksi 11 kylässä ollutta kuolee törmäyksessä. Mukana on Jim Swiren tytär Flora. Swire ja vaimonsa Jane päätyvät selvittämään mitä todella tapahtui.
Näyttelijät

Rooleissa:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Näyttelijä  | … |  Rooli   |
|  Colin Firth  | … |  Jim Swire   |
|  Catherine McCormack  | … |  Jane Swire   |
|  Sam Troughton  | … |  Murray Guthrie   |
|  Mark Bonnar  | … |  Roderick McGill   |
|  Ardalan Esmaili  | … |  Abdulbaset al-Megrahi   |
|  Mudar Abbara  | … |  Al Amin Khalifa Fhimah   |
|  Guy Henry  | … |  Paul Channon   |
|  Nabil Al Raee  | … |  Colonel Gaddafi   |
|  Jemma Carlton  | … |  Cathy Swire   |
|  Harry Redding  | … |  William Swire   |
|  Rosanna Adams  | … |  Flora Swire   |
Jelsan kirkko

| Jelsan kirkko Jelsa kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2009.
Sijainti:  Suldal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1647
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jelsan kirkko (norj. Jelsa kyrkje) on Suldalin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1647.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jelsan kirkko Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  KulturNav
Cubana de Aviación

| Cubana de Aviación |
| --- | --- |

 IATA: CU  –  ICAO: CUB 
Kutsukoodi:  CUBANA
Perustettu:  1929
Laivaston koko:  17+9
Kohteiden määrä:  35
Emoyhtiö:  Corporación de la Aviación Civil S.A. (CACSA)
Kotipaikka:  Havanna, Kuuba
Avainhenkilö(t):  Arturo Bada Álvarez
Yhtiön sivut:  www.cubana.cu
Air Cubana (esp. Cubana de Aviación) on 8. lokakuuta 1929 Compañía Nacional Cubana de Aviación -nimellä perustettu nykyinen Kuuban valtion lentoyhtiö, joka muutti nimensä 21. maaliskuuta 1944 Compañía Cubana de Aviacióniksi. 25. toukokuuta 1959 yhtiö kansallistettiin valtiolle Kuuban vallankumouksen yhteydessä. Yhtiö on viime vuosina modernisoinut laivastoaan, ja neljän vuokratun Airbus A320-200 koneen lisäksi se koostuu viidestä Iljušin Il-96-300 laajarunkokoneesta, kolmesta Tupolev Tu-204 keskipitkän matkan koneesta ja vanhemmista  ATR-koneista jotka lentävät AeroCaribbeanin väreissä. Vuodesta 2013 laivastoon tilattiin Antonov An-158 -koneita, yhteensä on tilattu 6 uutta konetta. Lisäksi yhtiön laajarunkolaivasto laajenee kolmella Iljušin Il-96-400 koneella helmikuussa 2013 tehdyn sopimuksen mukaisesti.
Kotimaan lentojen lisäksi yhtiö lentää Kanadaan, Väli-, ja Etelä-Amerikkaan ja Euroopassa mm. Roomaan, Pariisiin, Lontooseen, Moskovaan ja Madridiin.
Laivasto

Joulukuussa 2014, Cubana de Aviación laivastossa on seuraavat koneet, laivaston keskimääräinen ikä vain 8 vuotta:
| Matkustajakoneet> Konetyyppi.Konetyyppi | Matkustajakoneet> Määrä.Määrä | Matkustajakoneet> Tilauksia.Tilauksia | Matkustajakoneet> Matkustajia.J | Matkustajakoneet> Matkustajia.Y | Matkustajakoneet> Matkustajia.Yht. | Matkustajakoneet> Muuta.Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320-200 | 4 | — | 12 | 138 | 150 |  |
| Antonov An-158 | 5 | 1 | 99 | 99 | 99 |  |
| Airbus A319-100 | 1 | — |  |  |  |  |
| Iljušin Il-96-300 | 5 | — | 18 | 244 | 262 |  |
| Iljušin Il-96-400 | — | 3 |  | TBA |  |  |
| Tupolev Tu-204-100E | 2 | — | 12 | 212 | 224 |  |
Rahtikoneet
| Tupolev Tu-204-100EC | 1 | — | — | — | — |  |
| Yhteensä | 18 | 4 |  |  |  |  |
Laivasto > Laivaston historiaa

Cubana on operoinut seuraavilla lentokonetyypeillä:
Airbus A310-300
Airbus A330-200
Antonov An-12BP
Antonov An-24B
Antonov An-24RV
Antonov An-26
Antonov An-26B
Antonov An-30
Boeing 707-120
Boeing 727-200F
Boeing 737-200
Boeing 737-300
Boeing 737-400
Boeing 737-800
Boeing 747-300
Boeing 747-400
Boeing 757-200
Bristol Britannia Series 300
Caravelle III
Douglas C-47A
Douglas C-47B
Douglas C-54A
Iljušin Il-14
Iljušin Il-14M
Iljušin Il-14PS
Iljušin Il-18D
Iljušin Il-18V
Iljušin Il-62
Iljušin Il-62M
Iljušin Il-76MD
L-1049
L-1049E
L-1049G
McDonnell Douglas DC-10-30
Tupolev Tu-154B
Tupolev Tu-154M
Vickers Viscount Series 810
Vickers Viscount 742D
Jakovlev Jak-40
Jakovlev Jak-40K
Jakovlev Jak-42D
Aiheesta muualla

Cubanan Iljušin Il-96-300 syyskuussa 2017.
Tupolevin TU-204-100E laskeutumassa, 2007
Cubana de Aviación Iljušin Il-62M laskeutumassa Zaventemin lentoasemalle 1992.
Järvenpää

| Järvenpää Träskända |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Kävelykatu Janne Järvenpään keskustassa.
Sijainti:  60°28′20″N, 025°05′20″E
Maakunta:  Uudenmaan maakunta
Seutukunta:  Helsingin seutukunta
Kuntanumero:  186
Hallinnollinen keskus:  Järvenpään keskustaajama
Perustettu:  1951
– kaupungiksi:  1967
Kokonaispinta-ala:  39,93 km² 306:nneksi suurin 2022 
– maa:  37,54 km²
– sisävesi:  2,39 km²
Väkiluku:  46 866 24:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  1 248 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  16,8 %
– 15–64-v.:  64,3 %
– yli 64-v.:  18,9 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  90,4 %
– ruotsinkielisiä:  1,1 %
– muut:  8,5 %
Kunnallisvero:  7,6 % 277:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Iiris Laukkanen
Järvenpään kaupunginvaltuusto:  51 paikkaa
  2021–2025   • Kok.   • SDP   • PS   • Vihr.   • Plus   • Kesk.   • Vas.   • KD:   11 11 10 7 5 4 2 1
www.jarvenpaa.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Järvenpään Prisma-keskus 2022 heinäkuussa. Keskusta remontoidaan 2024 aikana.
Järvenpään toiseksi korkein asuinrakennus keskustassa kesällä 2022.
Järvenpää (ruots. Träskända) on noin 46 900 asukkaan kaupunki Uudenmaan maakunnassa. Se on Suomen kunnista 24:nneksi suurin. Järvenpää kuuluu Keski-Uuteenmaahan, ja sen naapurikunnat ovat Mäntsälä koillisessa, Sipoo idässä ja Tuusula niin etelässä, lännessä kuin pohjoisessa. Järvenpää on osa Helsingin metropolialuetta ja se on yksi Helsingin seudun kehyskunnista. Järvenpään pinta-ala on 39,93 km², josta 37,54 km² on maata ja 2,39 km² sisävesiä. Järvenpää on pinta-alaltaan Suomen seitsemänneksi pienin kunta, asukastiheydeltään neljänneksi tihein kunta ja Uudenmaan maakunnan kuudenneksi suurin kunta (2024).
Järvenpää sijaitsee noin 35 kilometriä Helsingin pohjoispuolella ja noin 70 kilometriä Lahden eteläpuolella. Kaupunki on rakentunut Tuusulan­järven pohjoispäähän, ja sen kaupunkirakenne tukeutuu päärataan. Lähes koko Järvenpään väestö asuu Helsingin keskustaajaman alueella.
Järvenpää tuli 1900-luvun alussa tunnetuksi, kun joukko tunnettuja taiteilijoita muutti Tuusulanjärven rannalle. Seudusta tuli nopeasti kansallisromanttisen tyylisuunnan maisemallinen symboli. Järvenpää tunnetaan muun muassa Jean Sibeliuksen ja Juhani Ahon asuinkuntana.
Kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat useat kotimuseot, kuten Ainola, Ahola ja Villa Kokkonen. Järvenpäässä on myös taidemuseo, jonka pysyvässä kokoelmassa on esillä erityisesti Venny Soldan-Brofeldtin ja Eero Järnefeltin teoksia.
Järvenpää jakautuu 25 kaupunginosaan, joista suurimpia ovat muun muassa Pöytäalho, Jamppa, Keskus, Pajala ja Kyrölä. Kaupunginosat hajautuvat kahdeksaan eri suurpiiriin.
Maantiede ja luonto

Järvenpään pinta-alasta on maata 94 % ja vettä 6 %. Kaupunki sijaitsee Tuusulan­järven pohjois­päässä. Tuusulanjärven lintujensuojelualue luontopolkuineen ja lintutorneineen aivan kaupungin keskustan tuntumassa on Natura 2000 -ohjelmaan kuuluvaa luonnonsuojelualue. Myös Vanhankylänniemessä, niin ikään Tuusulanjärven rannalla, on luontopolku. Tuusulanjärvi on voimakkaasti rehevöitynyt niin maanviljelyn kuin yhdyskuntarakenteen vaikutuksesta, ja sen hoitoon on panostettu viime vuosina. Kaupungin itäosien halki virtaa Keravanjoki, jonka varrella sijaitseva Lemmenlaakson lehto on toinen Järvenpään Natura 2000 -luonnonsuojelualueista. Koko Järvenpää kuuluu Vantaanjoen valuma-alueeseen. Tuusulanjärven ja Keravanjoen vesistöalueiden välinen vedenjakaja kulkee kaupungin luoteisosien selänteiltä keskustan kautta kaakkoon.
Järvenpään maisemarakenne on etelärannikolle tyypillistä savikkotasankoa, josta kohoaa monin paikoin kalliosydämisiä moreenimäkiä. Kallioselänteet muodostavat lähes pohjois-eteläsuuntaisia jonoja. Kaupunki on rakennettu monin paikoin lievästi kumpuilevaan maastoon. Alueella on paikoin myös hiekka- ja hietamaata sekä useita murroslaaksoja.
Meren läheisyys leudontaa Järvenpään talvea, mutta vähemmän kuin rannikolla. Järvenpää kuuluu ilmastoltaan Etelä-Suomen mantereiseen osaan, jossa Suomenlahden lauhduttava vaikutus ei enää tunnu samalla tavalla kuin rannikolla. Savikon sisältämä vesi viilentää kaupungin paikallisilmastoa. Moreenimäet taas ovat savikkoa lämpimämpiä ja paahteisempia. Tuulet puhaltavat alueella pääsääntöisesti lounaasta.
Järvenpäässä on noin 100 hehtaaria puistoja ja 250 hehtaaria puistometsiä. Kaupungin suurimpia puistoja on Tuusulanjärven rannalla sijaitseva Järvenpään rantapuisto.
Maantiede ja luonto > Luontoselvityksiä

Järvenpäässä on vuoden 2020 yleiskaavan valmistelun yhteydessä tehty ruutuinventointiin perustuva kasvillisuuskartoitus (1997–2000) sekä kasvien biotooppikartoitus (2000–2001). Lemmenlaakson linnustoa on selvitetty vuonna 1996 ja kääpälajistoa vuonna 2002. Vanhankyläniemen hoito- ja käyttösuunnitelma on hyväksytty 2005.
Historia

Järvenpää oli aikaisemmin Tuusulaan kuulunut kylä, joka alun perin käsitti myös Kello­kosken. Sen taloista suurin oli aikoinaan Kyrölän ratsutila, joka 1700-luvulla laajeni Järvenpään kartanoksi. Järvenpään kautta kulki vanhastaan myös maantie Helsingistä Heinolaan. Vuonna 1862 valmistui Suomen ensimm­äinen rauta­tie Helsingistä Hämeenlinnaan, ja alusta lähtien yksi radan väli­asemista oli Järven­päässä.
Järvenpään kartanon omisti 1900-luvun alussa maan­viljelys­neuvos Bjarne Westermarck. Hän aikoi tehdä siitä Suomen maa­talouden kehittämis­keskuksen ja mallitilan, jossa suoritettai­siin koe- ja tutkimus­toimintaa. Taloudellisista syistä hän joutui kuitenkin luopumaan suunnitelmastaan, ja päätti sen sijaan kehittää Järvenpään asemanseudusta asutuksen ja pien­teollisuuden keskuksen. Tähän hän katsoi olevan hyvät mahdollisuudet, koska alue sijaitsi kohtalaisen lähellä Helsinkiä hyvien liikenne­yhteyksien varrella. Wester­marckin toimeksi­annosta maan­mittaus­insinööri Wolmar Svaetich laati yhdys­kunnalle asema­kaavan ja antoi myös teille nimet. Kartanosta erotettiin myös pienempiä maan­viljelys­tiloja, joista valtio osti kaksi ja perusti niille Maatalousnormaalikoulun ja Kotitalousopettajaopiston.
Teollista toimintaa harjoittivat 1920-luvulla Oy Mekanikus Ab, Järvenpään Rautavalimo, A. Salmen Huonekalutehdas, margariini- ja elintarviketehdas ARLA, U. B. Heinosen paitatehdas, Järvenpään Silkki- ja Villakutomo, Oy Plyysi- ja Mattotehdas, Järvenpään Höyläämö ja Puutavaraliike sekä Järvenpään saha. Pulavuosina edellä mainituista yrityksistä tekivät konkurssin Oy Mekanikus Ab, ARLA ja U. B. Heinosen paitatehdas. Vuonna 1929 Järven­päässä oli jo noin 2 000 asukasta. Vuoteen 1933 mennessä liiketoiminta oli alkanut viritä uudelleen, ja Järvenpää oli kehittynyt kouluyhdyskunnaksi, jossa sijaitsivat kotitalousopettajaopisto, maanviljelysnormaalikoulu, emäntäkoulu, maamieskoulu, karjanhoitokoulu, yliopistoon johtava yhteiskoulu sekä kaksi kansakoulua alakansakouluineen.
Talvi­sodan jälkeen Järven­päähän ja sen lähistölle asutettiin suuri osa Teri­joen asukkaista. Muista luovutettujen alueiden asukkaista poiketen useimmat heistä eivät jatko­sodan aikanakaan päässeet palaamaan entiselle koti­seudulleen, koska Terijoki pysyi sota­toimi­alueena koko sodan ajan. Toukokuussa 1941 vihittiin käyttöön Sotakylä, mistä yksitoista invalidiperhettä sai uuden kodin.
Siirtoväki käsitti sodan jälkeen noin kolmasosan Järvenpään asukkaista. Heille lunastettiin tontteja Ånäsin, Seutulan, Haara­joen ja Iso­kydön alueelta, kun taas Teriojalle ja Anttilaan muodostettiin rintama­mies­tontteja. Vuonna 1949 Järvenpäässä oli jo noin 4 000 asukasta.
Historia > Kauppalan perustaminen

Kysymys Järvenpään erottamiseksi omaksi kunnakseen tai mahdollisesti kauppalaksi tuli esille jo 1920-luvulla samoihin aikoihin kun Keravakin erosi Tuusulasta. Vuonna 1923 järven­pääläiset ehdottivat erillisen Järvenpään kunnan perustamista, johon olisivat kuuluneet myös Tuomala, Nummenkylä ja Kellokoski. Bjarne Westermarck teki vuonna 1927 ehdotuksen Järvenpään kauppalan perustamisesta. Valtioneuvosto antoi asian selvittämisen sisäasiainministeriön tehtäväksi, mutta ministeriön asettama selvitys­mies hylkäsi ehdotuksen.
Uudestaan asia nousi esille, kun Järven­pään asukasluku toisen maailman­sodan jälkeen nopeasti kasvoi. Kun paikalliset olosuhteet suuresti poikkesivat tavallisesta maalais­kunnasta, katsottiin yhä tarpeelli­semmaksi muodostaa paikka­kunnasta erillinen kauppala. Huhtikuussa 1949 pidetyssä kokouksessa asukkaat päättivät toimittaa valtio­neuvostolle asiaa koskevan kirjelmän. Valtioneuvosto tekikin 17. helmikuuta 1950 päätöksen Järven­pään kauppalan perustamisesta, mikä tuli voimaan vuoden 1951 alussa.
Kysymys uuden kauppalan rajoista herätti kuitenkin paljon kiistoja. Aloitteen­tekijöiden mielestä siihen olisi pitänyt sisällyttää Järvenpään ja Tuomalan kylät kokonaisuu­des­saan, osa Vanhasta­kylästä sekä Kello­kosken tehdas­yhdys­kunta ja sen läheisyydestä osia Mäntsälänkin alueesta. Tällöin kauppalan pinta-ala olisi ollut 61 km² ja asukasluku lähes 8 400. Erään ehdotuksen mukaan Jokelakin olisi liitetty uuteen kauppalaan. Myös Tuusulan kunta hyväksyi kauppalan perustamisen mutta edellytti, ettei siihen pitänyt liittää maan­viljelys­seutuja, ja sen ulko­puolelle olisi jätettävä Kello­koski, Tuomala ja Saunakallion pohjois­puoliset alueet sekä maa­talous­oppi­laitosten alueet. Tällöin kauppalan pinta-ala olisi ollut 28,5 km² ja asukas­luku noin 6 000. Kauppalan etelä­rajana olisi ollut Terva­nokka Tuusulan­järven rannalla, pohjois­rajana Halkian­tie. Myös kello­koskelaiset vastustivat koti­paikka­kuntansa liittämistä uuteen kauppalaan.
Uuden kauppalan nimeksi ehdotettiin aluksi Tuusulaa, sillä arveltiin, että jäljelle jäänyt Tuusulan maalais­kunta olisi kuitenkin ennen pitkää jaettu naapuri­kuntien kesken. Kun kuitenkin päädyttiin siihen, että supistu­neena­kin tämä kunta olisi vielä elin­voimainen, tästä luovuttiin ja kauppalan nimeksi valittiin Järven­pää.
Valtioneuvoston 17. helmikuuta 1950 tekemän päätöksen mukaan kauppalaan kuuluivat Järven­pään kylän lisäksi Kello­koski sekä osia Vanhasta­kylästä ja Tuomalan kylästä. Valtio­neuvosto teki kuitenkin jo samana vuonna 30. kesäkuuta uuden päätöksen, jonka mukaan Kello­koski ja osa Nummen­kylästä jäivät Tuusulaan kuuluviksi. Kauppalan pinta-alaksi tuli näin 41,4 km², ja asukasluvuksi vuoden 1951 alussa 8 244 henkeä. Kysymykseen kuntarajan paikasta on kuitenkin kuluneiden 50 vuoden aikana palattu uudelleen useita kertoja.lähde?
Kaupungiksi Järvenpää muuttui vuoden 1967 alussa. Tuolloin Järvenpäässä oli 14 606 asukasta. Vuoteen 1980 mennessä kaupungin väkiluku oli kasvanut noin 23 000:een ja vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli ylittänyt jo 40 000:n asukkaan rajan.
Aluejako

Järvenpää jakautuu 25 eri kaupunginosaan, joiden sijainnit näkyvät alla olevassa kartassa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   |  1 Keskus  2 Loutti  3 Saunakallio  4 Kyrölä  5 Kinnari  6 Pöytäalho  7 Pajala  8 Sorto  9 Jamppa  10 Wärtsilä  11 Nummenkylä  12 Peltola  13 Isokytö  |  14 Pietilä  15 Haarajoki  16 Mylly  17 Mikonkorpi  18 Satumetsä  19 Terhola  20 Satukallio  21 Ristinummi  22 Lepola  23 Terioja  24 Vanhakylä  25 Kaakkola  |
Järvenpäässä on Invalidiliiton omistama 1950-luvun alussa toteutettu Invan asuinalue, joka on rakennettu arkkitehti Esko Suhosen suunnitelmien mukaan.
Postinumerot alkavat Järvenpäässä numeroilla ”044”. Järvenpään kantakaupungissa on käytössä postinumerot 04400–04440, Nummenkylän seudulla 04460 ja Haarajoella 04480.