stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Engela
Sairaalatoiminnasta

Vuosina 1936–39 Engelassa toimi lääkärinä Selma Rainio, jätettyään jo Onandjokwen sairaalan nuorempiin käsiin. Hänen työkautensa siellä katkesi kuitenkin kuolemaan 5.1.1939.
1950-luvulle tultaessa kerrotaan Engelan potilasmäärän kasvaneen jopa suuremmaksi kuin Onandjokwen, joka kuitenkin oli Lähetysseuran sairaanhoidon päätoimipaikka Ambomaalla.
Engelaan perustettiin v. 1950 seurakuntaopisto, jossa koulutetaan kirkon työntekijöitä. Tämä opisto toimii edelleen vireästi. Opistoa nähtävästi edelsi kaksi erillistä laitosta, tyttökoulu ja miesopisto, jotka vastasivat suomalaista kansanopistoa.
Engelan kirkko ja kirkonkello.
Diakonissa Amalia tervehtimässä Mariaa (kehitysvammaista) Engelassa.
Espoon kihlakunta (1996)

Espoon kihlakunta (ruots. Esbo härad) muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Espoo, Kauniainen, Kirkkonummi ja Siuntio. Kihlakunta sijaitsi aluksi Uudenmaan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Emma Puikkonen

Emma Puikkonen (s. 1974 Hämeenlinna) on suomalainen kirjailija. Hän myös opettaa sanataidetta ja teatteria. Hänen teoksensa Eurooppalaiset unet (2016) oli ehdolla Finlandia-palkinnon ja Tulenkantaja-palkinnon saajaksi.
Puikkonen opiskeli Kallion ilmaisutaiteen lukiossa ja sen jälkeen vuoden Oriveden Opiston sanataidelinjalla. Hän valmistui teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Turun taideakatemiasta 2000. Puikkonen on opiskellut myös kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän oli mukana perustamassa Turussa Manilla-kulttuuritehdaskiinteistössä toimivaa TEHDAS teatteri -ammattiteatteritilaa sekä turkulaisen esittävän taiteen Iholla-ryhmää. Puikkonen toimi Varsinais-Suomen läänin kirjallisuuden ja teatterin läänintaiteilijana 2000-luvulla.
Puikkosen esikoisromaani Turkulainen näytelmä ilmestyi vuonna 2001 ja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Teos on Puikkosen tulkinta Josef Julius Wecksellin vuonna 1862 ilmestyneestä Daniel Hjort -näytelmästä, ja sai alkunsa Juha Hurmeen Turun taideakatemiassa vetämässä käsikirjoitustyöpajassa.
Kirjailija Arja Puikkonen on Emma Puikkosen äiti. Heidän yhteinen teoksensa Äänihäkki oli Topelius-palkintoehdokkaana 2017. Puikkosen teos Musta peili oli vuoden 2022 Runeberg-palkintoehdokas. Se valittiin vuonna 2023 myös yhdeksi Suomen Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaista.
Puikkonen asuu Helsingissä.
Julkaisut > Romaanit

Turkulainen näytelmä.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25933-0.
Näköala.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29645-7.
Matkamusiikkia.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39940-8.
Eurooppalaiset unet.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-41579-5.
Lupaus.  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-43626-4.
Musta peili.  Helsinki:  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-47501-0.
Julkaisut > Lastenkirjat

Puikkonen, Arja & Puikkonen, Emma: Äänihäkki.  (Kuvitus: Paula Mela)  Helsinki:  Otava.  ISBN 978-951-1-31459-2.
Puikkonen, Arja & Puikkonen, Emma: Löytölintu.  (Kuvitus: Paula Mela)  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-34443-8.
Julkaisut > Muut kirjalliset työt

Kissaihminen, Kontakti-sarja, Kauppiaiden kustannus 1987
Punahilkka, libretto, Suomenlinnan oopperapäivät 2001
Novelleja valikoimissa Racconti senza dogana 2003, Reviiri 2000 sekä Novellit 1996.
Tahdon!, libretto, Turun kaupunginteatteri 2005
Unissa kaikki oli selkeämpää, libretto, Turun Taideakatemia 2013
Nämä uudet ajat.  (Essee kokoelmassa Kasvukausia: kirjoituksia äitiydestä (toim. Ida Pimenoff), s. 105–127)  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-47873-8.
Palkinnot ja ehdokkuudet

Kontakti-kilpailun 2. sija, 1986
Gummeruksen novellikilpailun 2. sija, 1996
Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2001
Tiiliskivi-palkintoehdokas 2013
Finlandia-palkintoehdokas 2016
Tulenkantaja-palkintoehdokas 2016
Topelius-palkintoehdokas 2017
Runeberg-palkintoehdokkuus 2022
Esa Adrian

| Esa Adrian Anisimoff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1939 Helsinki
Kuollut: 30. marraskuuta 2007 (68 vuotta) Järvenpää
Ammatti:  suomentaja
Esa Adrian (oik. Esa Adrian Anisimoff; 17. kesäkuuta 1939 Helsinki – 30. marraskuuta 2007 Järvenpää) oli suomalainen kääntäjä ja kirjailija. Hän suomensi erityisesti venäläistä kirjallisuutta.
Adrian oli tuottelias suomentaja ja suomensi 1960-luvulta Neuvostoliiton hajoamiseen saakka paljon neuvostokirjallisuutta ja venäläisiä klassikoita, kuten Fjodor Dostojevskia, Nikolai Gogolia ja Leo Tolstoita. Hänelle myönnettiin kahdesti Mikael Agricola -palkinto.
Julkista huomiota hänen suomennoksistaan sai luultavasti eniten Aleksandr Solženitsynin Vankileirien saaristo, jota Solženitsynin aiempi suomalainen kustantaja Tammi ei ulkopoliittisista syistä halunnut julkaista. Teoksen julkaisijaksi ryhtyi ruotsalainen kustantamo Wahlström & Widstrand (1974), sittemmin pieni suomalainen kustantamo Kustannuspiste (1976) sekä vuonna 2012 Sofi Oksasen perustama Silberfeldt.
Adrian suomensi myös saksasta kirjallisuuden nobelisti Elias Canettin teoksen Marrakešin ääniä ja ruotsista Christer Kihlmanin romaanin Sininen äiti.
Adrianin isä oli venäjänkielinen ja äiti suomenkielinen, mutta perheen kotikielenä oli ruotsi.
Teokset

Heinäsirkka kulkee kankeasti.  Helsinki:  WSOY, 1968.
Palkinnot ja tunnustukset

Mikael Agricola -palkinto 1970 (Neuvostoproosaa I) ja 1984 (Puškinin talo)
Aiheesta muualla

Hannu Marttila: Ennen aikojaan katkennut elämäntyö. Vankileirien saariston suomentaja Esa Adrian (1939–2007) (Arkistoitu – Internet Archive) Gulag.fi
Erkki Manner

Erkki Fredrik Manner (30. maaliskuuta 1909 Kuopio – 7. kesäkuuta 1983 Savonlinna) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1974.
Mannerin vanhemmat olivat ylimestari Otto Manner ja Hilma Kaukonen ja puoliso vuodesta 1936 Elvi Vartiainen. Manner kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1930 ja valmistui koneenrakennuslinjalta diplomi-insinööriksi 1935. Hän oli 1936–1937 Kymin Oy:n Hallan selluloosatehtaan apulaisinsinöörinä, 1937–1942 Oulu Oy:n selluloosatehtaan osastoinsinöörinä, 1942–1944 samaan konserniin kuuluneen Pateniemen sahan yli-insinöörinä, 1944–1949 Enso-Gutzeit Oy:n suunnitteluosaston pääinsinöörinä Imatralla, 1950–1958 Enso-Gutzeitin Savonlinnan Lypsyniemen konepajan johtajana, sitten Enso-Gutzeitin metalliteollisuuden myyntijohtajana Helsingissä ja Lypsyniemen konepajan valvojana vuoteen 1965, jolloin Manner palasi Lypsyniemen konepajan paikallisjohtajaksi. Hän oli vielä 1968–1974 eläkkeelle jäämiseen saakka Enso-Gutzeitin konepajaryhmän johtaja.
Mannerilla oli sivutoimia ja luottamustehtäviä muun muassa sotien aikana Oulun teollisuusalueen päällikkönä, Vuoksenlaakson Teknillisen Seuran puheenjohtajana, Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton ostokomitean jäsenenä, Metexin hallituksen varajäsenenä, Savonlinnan keskussairaalan rakennustoimikunnassa, Mikkelin kauppakamarin hallituksessa ja sen edustajana Keskuskauppakamarissa, Savonlinnan kauppaoppilaitoksen säätiön hallituksessa sekä Kansallis-Osake-Pankin Savonlinnan konttorissa.
Erkki Mantere

Erkki Mantere -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat olleet:
Erkki Mantere (1918–2013), metsänhoitaja, yritysjohtaja ja metsäneuvos
Erkki O. Mantere (1899–1977), virkamies, kansliapäällikkö, kaupunginjohtaja ja maaherra.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erkki Mantere”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Esquièze-Sère

| Esquièze-Sère |
| --- | --- |
 Kylää halkova Bastan-joki
 vaakuna
 Esquièze-Sère
 Koordinaatit: 42°52′36″N, 0°00′02″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Hautes-Pyrénées
Arrondissementti:  Argelès-Gazost
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,5 km²
Väkiluku (2020):  411 
 – Väestötiheys:  270 as./km²
Kunnan numero:  65168
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Esquièze-Sère (oksitaaniksi: Esquiesa e Cèra) on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Argelès-Gazostin kaupungista kaakkoon.
Sèren kirkko
Sèren kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Kirkko on säilyttänyt alkuperäisen asunsa yhtä 1700-luvulla tehtyä ikkunaa lukuun ottamatta. Kirkko on ollut historiallinen muistomerkki vuodesta 1914 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esquièze-Sère Wikimedia Commonsissa
Einar Spjut

Viktor Einar Spjut (14. syyskuuta 1885 Vaasa – 10. lokakuuta 1963 Uppsala) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja kääntäjä.
Spjutin vanhemmat olivat vahtimestari Viktor Spjut ja Alina Sofia Berg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Vaasan lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911 sekä suoritti teologian erotutkinnon Uppsalan yliopistossa 1921.
Spjut toimi kansanopiston opettajana ja johtajana ruotsinkielisellä Pohjanmaalla Breidablickissä 1908–1911 ja Kruunupyyn kansankorkeakoulussa vuodesta 1918. Myöhemmin hän toimi pappina Uplannissa Ruotsissa.
Teoksia

Prolog vid svenskatalande österbottniska studenters soirée den 12 januari 1907. Vasa 1907
Folkhögskolan Breidablick : några upplysningar : arbetsprogram för vinterkursen 1908-1909. Vasa 1908
Samhället och alkoholen. Finlands Svenska Nykterhetsförbund, Helsingfors 1909
Diskussion : 100 dryftefrågor, diskussionsinledning, överläggning och beslut : för ungdomsskolor och folkföreningar. Vasa 1912, 2. laaj. painos nimellä Diskussion : 300 dryftesfrågor, diskussionsinledning, överläggning och beslut : för ungdomsskolor och folkföreningar . Nutiden, Stockholm 1917, 1921, 5. laaj. ja tark. painos nimellä Diskussion : 500 dryftesfrågor, diskussionsinledning, överläggning och beslut : för ungdomsskolor och folkföreningar. Saxon & Lindström, Stockholm 1936
Zachris Topelius : en levnadsteckning för barn och ungdom. Biblioteket Sveriges vår 16. J. A. Lindblad, Uppsala 1915, 2. uppl. 1919
Kristen Kold, den danska folkhögskolans barnbrytare. Lindblad, Uppsala 1916
Finland under världskriget. Lindblad, Uppsala 1917
Johan Ludvig Runeberg : en levnadsteckning för barn och ungdom. Lindblad, Uppsala 1917
Ett nytt och nyktert Finland : en kort framställning av rusdryckernas natur och verkningar samt nykterhetsarbetet och rusdryckslagstiftningen. Fram, Vasa 1918
Finländsk statskunskap för ungdoms-skolor och självstudium. Fram, Vasa 1921
Folkkyrkan. Fram, Vasa 1921
Svenskhetstanken. Fram, Vasa 1921
Världens främsta nykterhetsförening Internationella godtemplarorden. Fram, Vasa 1921
Frans Michael Franzén. J. A. Lindblads förlag, Uppsala 1925
Alkoholen dövar'. Finlands svenska nykterhetsförbund, Vasa 1936
Alkoholen minskar kroppskrafterna : F.S.N:s tävlingsskrift 1941. Finlands svenska nykterhetsförbund, Vasa 1941
Alkohol och livsglädje : F.S.N:s prisskrift 1942. Finlands svenska nykterhetsförbund, Vasa 1942
Människa och präst : fältprosten A. R. Hedberg tecknad av Einar Spjut. Borgå 1959
Ruotsinnoksia

Ivar Wilskman : Idrott och alkohol ; bemyndigad översättning från andra finska upplagan av Einar Spjut. Svenska Nykterhetsförlaget, Stockholm 1912
Hilja Haahti : Örnarna. J. A. Lindblads förlag, Uppsala 1917
M. Sukennikov : Lenin och Trotskij : de blodiga dagarna i Ryssland. Lindblad, Vasa 1918
Toivo Helo : Vägen utför : sedlighetstal till de unga. Fram, Vasa 1920
Karl Vold : Moderna religionsbildningar ; inledning och övers. av Einar Spjut. Söderström, Helsingfors 1920, 2. genomsedda och utvidgade uppl. Lindblad, Uppsala 1934
Kaarlo Erho : Hjältarna vid Summa : Raumo kompanis öden och äventyr under Finlands vinterkrig. Söderström, Helsingfors 1942 (alkuteos Summa sotamiehen kynällä piirrettynä)
V. A. Koskenniemi : Lyckans håvor : blad ur min levnads bok. Schildt, Helsingfors 1943  (alkuteos Onnen antimet)
Erik Lundin

Erik Lundin (1946)
Erik Lundin (2. heinäkuuta 1904 – 5. joulukuuta 1988) oli ruotsalainen shakinpelaaja. Lundin sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1950 ja kunniasuurmestarin arvonimen vuonna 1983. Lundin edusti Ruotsia yhteensä yhdeksissä virallisissa shakkiolympialaisissa ja yksissä epävirallisissa. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden kolmasti vuosina 1936, 1937 ja 1939 (yhdessä Gideon Ståhlbergin kanssa).
Aiheesta muualla

Erik Lundin ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Esquelbecq

| Esquelbecq |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Esquelbecq
 Koordinaatit: 50°53′11″N, 2°25′55″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Dunkerque
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12,7 km²
Väkiluku (2018):  2 110 
 – Väestötiheys:  166 as./km²
Kunnan numero:  59210
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Esquelbecq on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Yserjoen varrella, noin 19 kilometriä Dunkerquen kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Folquinin kirkko on vanha. Sen alku juontaa 900-luvulle. Kirkkoa on uudistettu jatkuvasti 1600-luvulle saakka. Se on tyyliltään flanderilainen hallikirkko. Kirkko on omistettu Saint-Folquinille, Kaarle Suuren serkulle ja Thérouannen 15. piispalle, joka kuoli Esquelbecqissä 14. joulukuuta 855. Kirkko paloi palmusunnuntaina 11. huhtikuuta 1976 tuhoutuen kokonaan. Vain kasteallas ja sakasti säästyivät. Kirkko avattiin uudelleen jumalanpalvelukseen jouluaattona 1978.
Kunnan linna Château d'Esquelbecq on muodoltaan suuri nelikulmio, jota reunustavat kahdeksan tornia. Linnaa ympäröi vallihauta jonka yli pääsee kahta siltaa pitkin. Nykyinen linna on rakennettu 1600-luvulla. Esquelbecqissa on ollut puulinna jo 800-luvulla suojaamassa normannien hyökkäyksiä vastaan. Linna ja sen ulkorakennukset listattiin historiallisten monumenttien lisäluetteloon 24. heinäkuuta 1944. Linnan sisäpihalla ollut 126-portainen torni tuhoutui maanvyörymässä vuonna 1984. Puutarhat ovat avoinna yleisölle kesäkuusta lokakuuhun.
Saint-Folquinin kirkko
Château d'Esquelbecq
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esquelbecq Wikimedia Commonsissa
Erijärvi (Perho)

| Erijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Pohjanmaa
Kunnat:  Perho
Koordinaatit:  63°20′00″N, 24°38′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45)
Laskujoki:  salmi Salamajärveen 
Järvinumero:  14.454.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  174,8 m  
Pituus:  660 m  
Leveys:  400 m  
Rantaviiva:  2,343 km  
Pinta-ala:  19,786 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiErijärvi 
Erijärvi  on Keski-Pohjanmaalla Perhossa  Salamajärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 660 metriä pitkä, 400 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 19,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Alajoen valuma-alueeseen (14.454) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 174,8 metriä mpy.
Erich Kühnhackl

| Erich Kühnhackl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1950 (ikä 73) Citice, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Iso-Erich, Kyynhakkaaja
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  196 cm
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1968–1989
Seurat:  EV Landshut (DBL) Kölner Haie (DBL) EHC Olten (NLA)
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Innsbruck 1976 | jääkiekko |  |
Erich Kühnhackl (s. 17. lokakuuta 1950 Citice, Tšekkoslovakia) on Saksan jääkiekkoliiton varapuheenjohtaja ja entinen pelaaja. Kühnhackl on toiminut pelaajauransa jälkeen myös Saksan jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana.
Peliura

Tšekkoslovakian saksalaisvähemmistöön kuulunut Kühnhackl aloitti jääkiekkouransa synnyinmaassaan HC Baník Sokolovin joukkueessa mutta pakeni vuoden 1968 kansannousun jälkeen perheensä mukana Saksan liittotasavaltaan. Saksassa hän edusti urallaan pääasiassa EV Landshutia.
Keskushyökkääjä Kühnhackl pelasi 778 Bundesliiga-ottelua (724 maalia, 707 syöttöä, 1431 tehopistettä, 1110 jäähyminuuttia).
211 maaottelua pelannut ja niissä 131 maalia tehnyt Kühnhackl oli 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa Saksan maajoukkueen keskeinen pelaaja.
Peliura > Pelejä Suomea vastaan

Kühnhackl muistetaan Suomessa etenkin seuraavista otteluista:
Katowicen MM-kisoissa 1976 Suomi johti peliä alemman loppusarjan ottelussa Länsi-Saksaa vastaan. Hieman ennen loppua Kühnhackl tasoitti lukemiksi 4–4.
Prahan MM-kisoissa 1978 Länsi-Saksa voitti Suomen 5–3. Kühnhackl teki maaleista kolme ja syötti yhden.
Vuonna 1984 Sarajevon olympiakisojen sijoitusottelussa kamppailussa viidennestä sijasta Suomi johti Länsi-Saksaa vastaan jo 4–1. Länsi-Saksa teki kuitenkin vielä kuusi maalia. Kühnhackl teki maaleista kolme ja syötti kaksi.
Länsi-Saksa löi Suomen MM-kisoissa Prahassa vuonna 1985 alemman loppusarjan ottelussa 5–4: Kühnhacklin tehot ottelussa 2+2=4.
Saavutuksia

Olympiapronssia Innsbruck 1976
Jääkiekon maailmanmestaruuskisojen paras pistemies (8+8=16) vuonna 1978
Saksan mestari (1970, 1977, 1979, 1983)
Vuoden pelaaja Saksassa (1978, 1980, 1983)
Vuosisadan jääkiekkoilija Saksassa vuonna 2000
Muuta

Erichin poika Tom Kühnhackl pelaa ammatikseen jääkiekkoa New York Islandersin organisaatiossa.
Eric Till

Eric Till (s. 24. marraskuuta 1929) on brittiläissyntyinen, vuonna 1954 Kanadaan muuttanut elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan kansainvälisesti muun muassa Martti Lutherin elämään pohjautuvasta elokuvasta Luther (2003), jossa nimiroolin tulkitsi Joseph Fiennes.
Till sai Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmu -ehdokkuuden elokuvastaan A Fan's Notes (1972). Teos pohjautui Frederick Exleyn samannimiseen romaaniin vuodelta 1968.
Aiheesta muualla

Eric Till Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Encyclopaedia synoptica

Encyclopaedia synoptica.
Encyclopaedia synoptica (Encyclopaedia synoptica: ex optimis & accuratissimis philosophorum scriptis collecta) on Johannes Gezelius vanhemman vuonna 1672 julkaisema kolmiosainen latinankielinen ensyklopedia, joka käsittelee erityisesti filosofian ja matematiikan aloja. Se oli tehty erityisesti Turun akatemian käyttöön. Encyclopaedia synopticaa pidetään Suomen ensimmäisenä ensyklopediana.
Ensyklopedia jakoi filosofian kahteen osaan, formaaliin ja reaaliseen filosofiaan. Formaali filosofia sisälsi grammatiikan, retoriikan ja logiikan, ja reaalinen filosofia metafysiikan, pneumatiikan eli henkiopin, matematiikan, fysiikan, etiikan, politiikan ja taloustieteen alat.
Aiheesta muualla

Kansalliskirjasto: Encyclopaedia synoptica (Arkistoitu – Internet Archive)
Näköispainos kirjasta Doria.fi -sivustolla
Encyclopedia Dramatica

Encyclopedia Dramatican logo.
Encyclopædia Dramatica eli Encyclopedia Dramatica tai tuttavallisemmin ED oli satiirinen MediaWiki-ohjelmistolla toiminut ”trollihuumorin ja -tarinoiden hakemisto”. Sivusto aloitti toimintansa 9. joulukuuta 2004. Alkuperäinen encyclopediadramatica.com-osoitteessa toiminut Encyclopædia Dramatica lakkautettiin 2011 ja korvattiin OhInternet!-nimisellä sivustolla, kun sen perustaja Sherrod DeGrippo halusi eroon sivuston homofobiasta, rasismista ja pornosta.
Myöhemmin Ryan Cleary perusti Encyclopædia Dramaticasta uuden haarauman osoitteeseen encyclopediadramatica.ch.
Tällä hetkellä sivusto sijaitsee osoitteessa encyclopediadramatica.se, jonne ollaan kerätty kaikki vanhan sivuston sivut ja jonne myös luodaan uusia sivuja.
Aiheesta muualla

Encyclopædia Dramatica
Edge (albumi)

| Edge Reflexion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 17. helmikuuta 2010
 Tyylilaji: goottirock
 Kesto: 50.31
 Levy-yhtiö: Mach XX
Reflexionin muut julkaisut
| Dead to the Past, Blind for Tomorrow 2008 | Edge 2010 |   |
Edge on oululaisen rockyhtye Reflexionin kolmas ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi.
Kappaleet

Morning Sickness – 4.20
Moscow Nights – 3.56
Written on My Skin – 3.52
Unbreakable – 3.45
Generation Kill – 3.32
Couldn't Care Less – 4.09 (The Cardigans -cover)
On This Dawn – 4.43
No Roots on the Ground – 03.40
Undress the Beauty – 3.35
The Cage – 4.36
Blind for Tomorrow – 4.21
I've Burned Everything I've Got – 6.02
Kokoonpano

Juha Kylmänen – laulu
Mikko Uusimaa – bassokitara
Juhani Heikka – kitara
Ilkka Jolma – kitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Tonmi Lillman – rummut
Marco R.J. – taustalaulu (kappale 5)
Olli Estola – lyömäsoittimet
Janne Nissinen – kosketinsoitin
Kokoonpano > Tuotanto

Hiili Hiilesmaa – miksaaja
Svante Forsbäck – masteroija
Vesa Ranta – valokuvat
Toni Sevander – kansitaide, logo
Arvostelut

Desibeli.net:
Aiheesta muualla

Albumi Edge (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Eric Thompson

| Eric Thompson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952
Talli(t):  Connaught
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1952
Viimeinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1952
Eric Thompson (14. marraskuuta 1919 – 22. elokuuta 2015) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun ja saavutti kaksi MM-pistettä.
Thompson oli osa Aston Martinin urheiluautotallia vuodesta 1949 vuoteen 1953. Hän sijoittui kolmanneksi Le Mansissa Lance Macklinin kanssa vuonna 1951. Tämän lisäksi hän sijoittui muissakin kilpailuissa hyvin. Thompson kilpaili Connaught-tallissa pienessä Formula Libre -sarjan kilpailussa, mutta hänen osallistumisensa F1-sarjan Britannian Grand Prix'hin kaudella 1952 oli hänen uransa paras kilpailu, jossa ajettiin yksipaikkaisilla autoilla. Hän sijoittui kilpailussa viidenneksi ja saavutti kaksi MM-pistettä. Hän tuli maaliin kolme kierrosta voittajaa jäljessä. Thompson ajoi myös F1-sarjan ulkopuolisia kilpailuja.
Kilpa-autoilun jälkeen Thompson siirtyi liike-elämään, jossa toimi Lloydsin vakuutuksenantajana (engl. underwriter). Lisäksi hän välitti autourheiluun liittyviä harvinaisia kirjateoksia.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | Connaught | Connaught Type A | Francis S4 | SWI  | INDY  | BEL  | FRA  | GBR 5 | GER  | DUT  | ITA  | 2 | 18. |
Encyclopaedia Metallum

| Encyclopaedia Metallum |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  https://www.metal-archives.com/
Kielet:  englanti
Encyclopaedia Metallum (myös The Metal Archives) on vapaaehtoisten kokoama englanninkielinen Internet-tietokanta, jonka pyrkii kokoamaan tiedot kaikista metallimusiikkia soittavista ja soittaneista yhtyeistä tarkkoine diskografioineen ja elämäkertatietoineen. Sivustolle rekisteröidyttyään käyttäjä voi itse päivittää sivuston tietoja muun muassa lisäämällä sinne eri metallialbumien arvosteluja. Sivuston tiedot kootaan pääosin käyttäjien lähettämistä tiedoista. Encyclopedia Metallumin palvelimet sijaitsevat Kanadassa.
Sivusto juhli 15-vuotissyntymäpäiviään 7. heinäkuuta 2017, jolloin sivulle oli listattuna yli 117 000 yhtyettä.
Sivustolla on tarkat säännöt yhtyelisäysten suhteen. Esimerkiksi hardcore- ja grindcore-musiikkia esittäviä yhtyeitä ei välttämättä hyväksytä sivustolle, koska niiden katsotaan kuuluvan ennemmin punk- kuin metallimusiikin piirin. Yhtäältä esimerkiksi nu metal- tai rapcore-yhtyeitä ei hyväksytä sivustolle niiden kiistanalaisen tyylilajimääritelmän takia.
Suomalainen metalliyhtye Amorphis oli ensimmäinen Encyclopaedia Metallumiin lisätty yhtye, ja ensimmäinen sinne lisätty julkaisu oli Amorphiksen Tuonela.
Sivustolla kirjoitusoikeuksien rajoittamiseen johtava käyttäytyminen aiheuttaa käyttäjän statuksen muuttumisen ”Fred Durstiksi”.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Encyclopaedia Metallum