stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antimonitetroksidi
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa antimonitetraoksidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteessä antimoni esiintyy sekä hapetusluvulla +III että hapetusluvulla +V eli se on niin kutsuttu kaksoisoksidi tai suolaoksidi. Antimonitetroksidi on polymorfista ja siitä tunnetaan kaksi kiderakenteeltaan erilaista muotoa: alkeiskopiltaan ortorombinen α-Sb2O4 ja alkeiskopiltaan monokliininen β-Sb2O4. Näistä α-muodon rakenne on kerrosmainen. Hapetusluvulla +V oleva antimoni on koordinoitunut kuuteen happiatomiin muodostaen oktaedrin ja näiden välissä on antimoni muodostanut tasoja hapetusluvulla +III, joka on koordinoitunut neljään happiatomiin, kahteen tason yläpuolella ja kahteen tason alapuolella.
Antimonitetroksidi on käytännöllisesti katsoen lähes liukenematonta veteen. Se liukenee väkeviin emäsliuoksiin, mutta ei happoihin. Kuumennettaessa yli 930 °C:n se hajoaa antimonitrioksidiksi. Yhdiste voidaan pelkistää metalliseksi antimoniksi sulattamalla hiilen tai kaliumsyanidin kanssa.
Valmistus ja käyttö

Antimonitetroksidia voidaan valmistaa kuumentamalla antimonitrioksidia hapen läsnä ollessa 400–500 °C:n lämpötilassa tai kuumentamalla antimonipentoksidia noin 800 °C;n lämpötilaan. Kolmas tapa on antimonitrisulfidin kuumentaminen. Näin muodostuu α-muotoa, joka voidaan muuttaa β-muodoksi kuumentamalla kuivassa ilmakehässä. Toinen tapa β-muodon valmistamiseen on antimonihapon kuumentaminen 900 °C:n lämpötilaan.
Antimonitetroksidia käytetään eräiden keraamien valmistuksessa ja katalyyttinä hapetettaessa alkeeneja alkyyneiksi.
Ferekydes

Ferekydes Syroslainen.
Ferekydes (m.kreik. Φερεκύδης, n. 544 eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraatikkoihin luettavissa oleva filosofi. Monet laskevat hänet Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.
Elämä

Ferekydes oli kotoisin Syroksesta. Hänen sanotaan olleen Pittakoksen oppilas.
Diogenes Laertios sanoo, että jotkut katsovat Ferekydeen olleen Pythagoraan opettaja.
Ferekydes Syroslaista ei tule sotkea Ferekydes Leroslaiseen, historioitsijaan ja myyttien kirjoittajaan.
Filosofia

Ferekydes kirjoitti teoksen nimeltä Heptamykhos (tai Pentemykhos), joka oli ensimmäisiä kreikkalaisia proosateoksia. Vaikka teos onkin kadonnut, sen säilyneistä osista voidaan muodostaa hyvä yleiskatsaus. Teoksessa Ferekydes opetti filosofiaansa myyttisten kertomusten välityksellä. Aristoteles toteaa Metafysiikassaan kuitenkin, että Ferekydes yhdisti Empedokleen ja Anaksagoraan tavoin ajattelutapoja, eikä esittänyt kaikkea myyttisesti. Näin hänen teoksensa muodosti tärkeän sillan myyttisen ja esisokraattisen ajattelun välillä.
Ferekydes esitti maailmanhistorian rationalisoimalla kreikkalaisen pantheonin eli jumaltaruston. Hänelle jumalten kuningas ei ollut Zeus vaan Zas, "hän joka elää". Hänen isänsä oli Khronos, "aika", josta vesi, maa ja tuli saavat alkunsa, pikemmin kuin Kronos. Ferekydeellä ei esiinny jumalmyyteille tyypillistä isän ja pojan välistä vihamielisyyttä. Khronos ja Zas sotivat Ofionia, "käärmemiestä", vastaan. Zas juhlistaa voittoaan kutomalla puvun Khthonielle eli maaäidille, josta tulee Ge, maan pinta.
Sekä Cicero että Augustinus sanovat, että Ferekydes oli ensimmäinen joka opetti sielun kuolemattomuutta.
Kirjallisuutta

Schibli, H. S.: Pherekydes of Syros.  Oxford:  Clarendon Press, 1990.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Ferekydeen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ferekydeen elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Antiikin filosofia  Esisokraattinen filosofia
| --- | --- |
Miletoslaiset:   Thales  Anaksimandros  Anaksimenes 
Pythagoralaiset:   Pythagoras  Alkmaion Krotonlainen  Filolaos  Arkhytas 
Efesoslaiset:   Herakleitos 
Elealaiset:   Ksenofanes  Parmenides  Zenon Elealainen  Melissos 
Pluralistit:   Anaksagoras  Empedokles  Arkhelaos 
Atomistit:   Leukippos  Demokritos 
Sofistit:   Protagoras  Gorgias  Prodikos  Hippias 
Muita:   Ferekydes  Diogenes Apollonialainen
Antimonitrisulfidi

| Antimonitrisulfidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1345-04-6
PubChem CID:  16689752
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Sb2S3
Moolimassa:  339,73
Ulkomuoto:  Kiteinen musta tai amorfinen punaoranssi aine
Sulamispiste:  550 °C
Kiehumispiste:  1 150 °C
Tiheys:  4,12 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Antimonitrisulfidi (Sb2S3) on epäorgaaninen antimonin sulfidi. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena, tulitikuissa ja muiden antimoniyhdisteiden valmistamiseen. Luonnossa antimonitrisulfidia esiintyy stibniittimineraalissa.
Ominaisuudet

Antimonitrisulfidilla on kaksi eri muotoa, jotka molemmat ovat huoneenlämpötilassa kiinteitä aineita. Kiteinen muoto on väriltään musta ja amorfinen antimonitrisulfidi on punaisenoranssia väriltään. Amorfinen antimonisulfidi muuttuu kuumennettaessa noin 200 °C:n lämpötilaan. Antimonitrisulfidi ei liukene veteen, mutta väkevät hapot, kuten suolahappo kykenevät liuottamaan yhdisteen. Se liukenee emäksisiin liuoksiin tai sulfidiliuoksiin muodostaen tioantimonaatti-ioneja (SbS2-) tai hapen läsnä ollessa tetratioantimonaatti-ioneja (SbS43-).
Valmistus ja käyttö

Antimonitrisulfidia voidaan valmistaa kuumentamalla metallista antimonia tai antimonitrioksidia rikin kanssa. Teollisesti yhdistettä valmistetaan tyypillisesti kuumentamalla antimoniittimineraalia. Antimonitrisulfidia voidaan tuottaa myös antimonitrikloridin ja rikkivety- tai natriumtiosulfaattiliuoksen välisellä reaktiolla.
Antimonitrisulfidia käytetään tulitikkujen päissä, ilotulitteissa ja yhdessä kloraattien kanssa nalleissa. Muita käyttökohteita ovat muun muassa lasin värjääminen rubiininpunaiseksi, metallisen antimonin ja antimoniyhdisteiden valmistus sekä väriaineena.
Antinoos

Antinous Ecouen
Antinoos (lat. Antinous) (n. 111–130) oli Rooman keisarin Hadrianuksen kauneudestaan kuuluisa rakastaja. Antiikin taiteessa ja myöhemmän ajan kielenkäytössä hän on nuoren, miehisen kauneuden perikuva.
Hadrianus oli löytänyt Antinoosin Kreikasta. Purjehtiessaan Hadrianuksen kanssa Egyptissä Antinoos hyppäsi jostakin syystä Niiliin ja kuoli. Tarinan mukaan hän halusi pitkittää teollaan Hadrianuksen elämää. Toisen tarinan mukaan kyseessä oli vahinko. Hadrianus suri poikaystäväänsä, julisti tämän jumalaksi, perusti hänelle kaupungin (Antinoopolis) ja pystytti hänelle patsaita ja temppeleitä.
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: Rooman keisarit.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4094-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Antinous Homepage
Virtuelles Museum: Antinoos-Portraits
Eugène Michel Antoniadi

Eugène Michel Antoniadi
Eugène Michel Antoniadi (1870 – 10. helmikuuta 1944) oli italialainen tähtitieteilijä, joka teki 1800-luvun lopuilla ja 1900-luvun alussa havaintoja Marsista, Merkuriuksesta ja Venuksesta.  Hänen nimestään esiintyy eri lähteissä erilaisia kirjoitusasuja: Eugenios Antoniadis, Eugène Michael Antoniadi tai jopa väärin kirjoittaen Eugène Marie Antoniadi.
Antoniadi tuki aluksi väitteitä Marsin kanavista, mutta suurella teleskoopilla vuoden 1909 Marsin opposition aikana tekemien havaintojensa perusteella hän päätteli kanavien olevan pelkkä optinen harha. Antoniadi piirsi myös Merkuriuksesta kartan, ja päätteli planeetan kääntävän aina saman puolensa kohti Aurinkoa. Nykyään tiedetään planeetan pyörivän 1/3 jaksossa kiertoaikaansa nähden, ja Antoniadin tehneen havaintojaan juuri silloin, kun planeetta käänsi saman puolen kohti aurinkoa.
Eräs Kuun kraattereista on nimetty Antoniadin mukaan. Ilmakehän rauhallisuutta, seeingiä, kuvataan muun muassa Antoniadin asteikolla.
Kirjallisuutta

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin.  Helsinki:  Ursa, 2014.  ISBN 978-952-5329-26-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Yhdysvallat  Kreikka  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  zbMATH 
Taiteenala:  Scientific illustrators 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Esko Antola

Esko Mikael Antola (s. 18. tammikuuta 1947 Angelniemi) on suomalainen valtiotieteen tohtori (1980) Turun yliopistosta. Vuosina 1996–2003 hän toimi Jean Monnet -professorina Turun yliopistossa. Vuosina 2003–2007 hän johti samassa yliopistossa toiminutta Jean Monnet Centre of Excellence -keskusta toimien samalla henkilökohtaisena Jean Monnet -professorina (Jean Monnet Chair ad personam). Vuosina 2007–2010 Antola toimi Centrum Balticum -keskuksen johtajana ja Centrum Balticum –säätiön asiamiehenä. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2011.
Antola on perehtynyt tutkimustensa kautta erityisesti Euroopan unioniin. Hän on toiminut asiantuntijana valtionhallinnossa, elinkeinoelämässä ja tiedotusvälineissä. Antola on ollut jäsen monissa EU:hun liittyvissä koti- ja ulkomaisissa työryhmissä ja hankkeissa.
Antola sai professorin arvonimen vuonna 2012.
Julkaisuja

Political harmonization of economic integration. Akateeminen väitöskirja.  University of Turku. Department of Sociology and political science, 1980.
Eurooppa nyt!.  Otava, 1990.
Uusi EU?.  Helsinki:  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 1998.  ISBN 952-9740-54-9
Raha ilman valtiota?.  Turku:  Kirja-Aurora, 2003.  ISBN 951-29-2295-9
Onko koolla väliä? Pienet maat EU:n päätöksenteossa.  Helsinki:  Edita, 2004.  ISBN 951-37-4176-1
Suunnaton EU?.  Turku:  Schuman-seura, 2004.  ISBN 952-99376-0-1
Antoninianus

| Antoninianus |
| --- | --- |
 Keisari Aurelianuksen lyöttämä Antoninianus.
Käyttäjät:  ei käytössä
Antoninianus (monikko Antoniniani) oli roomalainen hopearaha, jonka keisari Caracalla otti käyttöön vuonna 215. Hän nimesi sen cognomeninsa (Antoninus) mukaan. Raha oli arvoltaan kaksi denaaria. Vaikka sitä sanottiin hopearahaksi, niin 200-luvun puolivälille tultaessa inflaatio oli aiheuttanut sen, että rahan hopeapitoisuus oli vähentynyt merkittävästi, ja siinä oli enää vain hopeinen pintakerros. Keisari Gallienuksen aikana raha oli kokonaan pronssia ja se oli pienentynyt huomattavasti alkuperäisestä. Aurelianus suurensi rahan arvoa vuonna 274 ja sitä käytettiin vielä 300-luvun alkuun saakka, jonka jälkeen se poistui käytöstä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antoninianus Wikimedia Commonsissa
Antineutroni

| Antineutroni |
| --- | --- |

Symboli:   \scriptstyle {\overline {n}}
Rakenne:  1 anti-ylös-kvarkki, 2 anti-alas-kvarkkia
Perhe:  Fermioni
Ryhmä:  Hadroni
Vuorovaikutus:  vahva vuorovaikutus heikko vuorovaikutus gravitaatio
Löydetty:  1956
Sähkövaraus:  0
Spin:  ½
Antineutroni on neutronin antihiukkanen.
Neutroni ja antineutroni

Neutroni ja antineutronit ovat niin samankaltaiset, että niitä on vaikea erottaa toisistaan. Niillä on sama massa eikä kummallakaan ole sähkövarausta, lisäksi niillä on sama spin-luku.
Neutronin ja antineutronin sisäiset rakenteet kuitenkin eroavat toisistaan. Siinä missä neutroni koostuu kvarkeista, antineutroni koostuu antikvarkeista. Tästä syystä myös niiden baryoniluvut eroavat. Neutronin baryoniluku on +1 ja antineutronin on −1. Se kuuluukin antibaryoneihin. Neutronilla ja antineutronilla on myös vastakkaiset magneettiset momentit spinin suunnan suhteen.
Antineutroneiden tuotto

Antineutroni löydettiin vuonna 1956 Bevatronilla, vuosi antiprotonin löydön jälkeen. Antineutroneita voidaan tuottaa törmäyttämällä protoni ja antiprotoni, jolloin reaktioyhtälö on muotoa
missä siis  \scriptstyle p on protoni,  \scriptstyle {\overline {p}} on antiprotoni,  \scriptstyle n on neutroni ja  \scriptstyle {\overline {n}} on antineutroni.
Sari Anttonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Strömstad-Tanum 2016 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jeseník 2016 | viesti |  |
Sari Anttonen (s. 15. marraskuuta 1991) on suomalainen suunnistuksen MM- ja EM-mitalisti.
Anttonen saavutti vuonna 2010 nuorten MM-pronssin pitkällä matkalla. Aikuisten MM-kilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2014, jolloin hän sijoittui pitkällä matkalla 16:nneksi.  Vuonna 2016 hän saavutti viestissä MM-pronssia ja sijoittui sprintissä 40:nneksi. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän oli sekajoukkueiden viestissä kymmenes, keskimatkalla 11. ja pitkällä matkalla 13.
Anttonen sijoittui vuoden 2014 EM-kilpailuissa pitkällä matkalla 27:nneksi ja sprintissä 43:nneksi. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Tšekissä hän voitti kultaa viestissä. Hän suunnisti viestin avausosuuden ja saapui vaihtoon viidentenä alle minuutin päässä kärjestä. Samojen kisojen sprintissä hän sijoittui seitsemänneksi.
Anttonen voitti Suomen mestaruuden sprintissä vuonna 2014 ja pitkällä matkalla vuonna 2016. Hänen kasvattajaseuransa on Laukaan Urheilijat mutta nykyisin hän edustaa Keuruun Kisailijoita. Hänen valmentajanaan on vuodesta 2013 toiminut Antti Örn.
Anttonen on asunut Seinäjoella vuodesta 2014. Hän valmistui maanmittausinsinööriksi vuonna 2015.
Ferret-luokka

| Ferret-luokka |
| --- | --- |
 HMS Ferret (1893)

Tekniset tiedot
Uppouma:  284 t (kuormattu)
Pituus:  60,66 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,87 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  4 475 ihp
Nopeus:  27,25 solmua
Miehistöä:  53
Aseistus
Meritorjunta:  Torpedovene: 1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 1 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykki 2 × 18" torpedoputkea Tykkivene: 1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä
Ferret-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kolmas torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD), jonka alukset tilattiin 1892.
Taustaa

Nopeisiin ja ketteriin veneisiin asennettu Robert Whiteheadin ja Itävalta-Unkarin laivaston kapteenin Giovanni Luppisin vuonna 1866 keksimä omalla voimanlähteellä varustettu torpedo aiheutti uhan taistelulaivoille. Riittävän suuri joukko torpedoveneitä läpäisisi taistelulaivan puolustuksen ja upottaisi raskaamman aluksen torpedoimalla tai vähintään vaurioittaisi sitä ja siten asettaisi sen alttiiksi vastustajan taistelulaivoille. Torpedoveneet osoittivat tehonsa ensimmäisen kerran Chilen sisällissodassa 1891.
Torpedoveneitä vastaan suunniteltiin pieniä aseistettuja aluksia, jotka liitettäisiin raskaiden alusten suojaksi. Ensimmäiset yritykset luoda uusi suojaava alustyyppi ei onnistunut riittämättömän toimintasäteen ja nopeuden vuoksi. Alukset eivät kyenneet seuraamaan laivastoa eivätkä torjumaan nopeita hyökkääjiä.
Uusi alustyyppi

Kolmas merilordi kontra-amiraali Jackie Fisher tilasi 1892 uuden tyyppisen aluksen, jonka aseistuksena tuli olla nopeasti ampuvia tykkejä sekä voimanlähteenä vesiputkikattilat. Kuuden erilaisen alustyypin piirustukset toimitettiin amiraliteetille tutkittaviksi, joista lopulta kolme hyväksyttiin. Hyväksytyt kolme suunnitelmaa olivat kolmelta eri valmistajalta, joille toimitettiin kullekin kahden aluksent tilaus. Tilausten vastaanottajat olivat:
John I. Thornycroft and Company
Yarrow Shipbuilders ja
Laird, Son and Company.
Kaikki alukset olivat pyöristetyllä katetulla etukannella varustettuja (engl. turtleback), mikä oli tyypillistä brittiläisille ensimmäisen sukupolven torpedovenehävittäjille. Kaikki tilatut alukset poistettiin palveluksesta ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Uusi alustyyppi > Aseistus

Ensimmäisten torpedovenehävittäjien (26-knotters) oli suunniteltu asennettavaksi kahteen eri tehtävään: torpedovene- ja tykkivenetehtävään. Tämän luokan alusten aseistuksesta puuttui muista poiketen kiintästi keulaan asennettu torpedoputki. Kummassakin roolissa aluksilla oli kiinteä 12 naulan tykki, johon sata laukausta. Tykkiveneinä aluksilla oli torpedoputkeen kaksi torpedoa sekä täydennyksenä kolme kuuden naulan tykkiä, joista kaksi keskellä alusta kummallakin laidalla ja kolmas perässä. Kuhunkin tykkiin oli sata kranaattia. Torpedoveneinä aluksille asennettiin kaksi kääntyvää torpedoputkea. Torpeidoita aluksilla oli tuolloin kaikkiaan neljä eli kaksi putkissa ja kaksi varalla. Kuuden naulan tykkejä oli vain yksi perässä ja siihen sata kranaattia.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Ferret | Laird, Son and Company, Birkenhead | heinäkuu 1893 | 9. joulukuuta 1893 | maaliskuu 1895 | uponnut maalilaivana 1911 |
| HMS Lynx | Laird | heinäkuu 1893 | 24. tammikuuta 1894 | elokuu 1895 | romutettu 1912 |
Antiikin viisiottelu

Viisiottelun kilpailijoita kuvattuna attikalaisessa mustakuviotekniikalla koristellussa astiassa, n. 530 eaa.
Viisiottelu (m.kreik. πένταθλον, pentathlon) oli urheilulajien moniottelu, joka oli kilpailijoiden ohjelmassa Olympian kisoissa sekä muissa panhelleenisissä kisoissa.
Viisiottelun viisi lajia olivat stadionjuoksu (stadion; myös podōkeiēn, ”nopeajalkaisuus”), paini (palē), pituushyppy (halma), keihäänheitto (akonta; on epäselvää heitettiinko pituutta vai tarkkuutta) ja kiekonheitto (diskos). Lajeista suoritettiin ensin eräänlainen alkusarja, johon kuuluivat kiekon- ja keihäänheitto sekä pituushyppy. Näiden lajien parhaat jatkoivat stadionjuoksulla, jonka parhaista voittaja selvitettiin lopuksi painilla.
Kreikkalaisessa mytologiassa viisiottelun kehittäjänä pidettiin Iasonia, joka liitti kyseiset viisi lajia yhteen argonauttien retkellä. Viisiottelua pidettiin urheilulajeista jaloimpana, koska se kasvatti kaikkein sopusuhtaisimpia urheilijoita. Viisiottelijat olivat aikansa huippu-urheilijoita, ja heidän harjoitteluohjelmansa oli usein osana sotilaspalvelusta. Lajit olivatkin tarkoituksella sellaisia, että niistä on taistelutilanteessa hyötyä. Ajalle ominaiseen tapaan kilpailijat urheilivat alastomina.
Viisiottelu Olympian kisoissa

Olympian kisoissa viisiottelu otettiin mukaan kisaohjelmaan 18. olympiadin kisoissa vuonna 708 eaa. samaan aikaan, kun paini otettiin mukaan myös itsenäisenä lajina. Lisäksi 38. olympiadin kisoissa vuonna 628 eaa. mukana oli poikien viisiottelu, mutta tämä jäi ainoaksi kerraksi.
Seuraavassa luetellaan viisiottelun ja poikien viisiottelun tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.
Viisiottelu Olympian kisoissa > Viisiottelu

| Olympiadi | Vuosi | Voittaja | Kotipaikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 18. | 708 eaa. | Lampis | Sparta |
| 26. | 676 eaa. | Filombrotos | Sparta |
| 27. | 672 eaa. | Filombrotos | Sparta |
| 28. | 668 eaa. | Filombrotos | Sparta |
| 70. | 500 eaa. | Akmatidas | Sparta |
| 72. | 492 eaa. | Hieronymos | Andros |
| 73. | 488 eaa. | Euthykles | Lokroi |
| 74. | 484 eaa. | Theopompos | Heraia |
| 75. | 480 eaa. | Theopompos | Heraia |
| 76. | 476 eaa. | ei tiedossa | Taras |
| 77. | 472 eaa. | [...]amos | Miletos |
| 78. | 468 eaa. | [...]tion | Taras |
| 79. | 464 eaa. | Ksenofon | Korintti |
| 82. | 452 eaa. | Pythokles | Elis |
| 83. | 448 eaa. | Keton | Lokroi |
| 84. | 444 eaa. | Ikkos | Taras |
| 99. | 384 eaa. | Hysmon | Elis |
| 101. | 376 eaa. | Stomios | Elis |
| 112. | 332 eaa. | Kallipos | Ateena |
| 117. | 312 eaa. | Aleksibios | Heraia |
| 121. | 296 eaa. | Timakhos | Mantineia |
| 137. | 232 eaa. | Gorgos | Messene |
| 145. | 200 eaa. | Timon | Elis |
| 177. | 72 eaa. | Aristonymidas | Kos |
| 229. | 137 jaa. | Aelius Granianus | Sikyon |
| 230. | 141 jaa. | Aelius Granianus | Sikyon |
| 244. | 197 jaa. | Aurelius Metrodorus | Kyzikos |
| 252. | 229 jaa. | Demetrios | Salamis |
| 253. | 233 jaa. | Demetrios | Salamis |
| 255. | 241 jaa. | Aurelius Germanus | Antinoe |
| 255. | 241 jaa. | Publius Asklepiades | Korintti |
Viisiottelu Olympian kisoissa > Poikien viisiottelu

| Olympiadi | Vuosi | Voittaja | Kotipaikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 38. | 628 eaa. | Eutelidas | Sparta |
Kiekonheittäjä kuvattuna attikalaisessa punakuviotekniikalla koristellussa astiassa, noin 490 eaa.
Antikyra

| Antikyra> Ἀντίκυρα.Sijainti |
| --- | --- |
 Antikyra
Koordinaatit:  38°22′31″N, 22°37′33″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Antíkyra ja Paralía Distómou (Áspra Spítia), Dístomo-Aráchova-Antíkyra, Boiotia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Fokis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Antikyra (m.kreik. Ἀντίκυρα, myös Antikyrrha, Ἀντίκυῤῥα, Antikirrha, Ἀντίκιῤῥα; lat. Anticyra) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Antíkyran ja Paralía Distómoun (Áspra Spítia) kyliä.
Maantiede

Antikyra sijaitsi Korintinlahteen kuuluneen Antikyranlahden (lat. Sinus Anticyranus) länsirannalla itään Kirrhasta ja länteen Medeonista. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Antíkyran kylän lounaispuolella. Kaupunki oli rakennettu niemelle, jota Plinius vanhempi ja Aulus Gellius kutsuvat virheellisesti saareksi. Antikyra oli merkittävä satamakaupunki, koska sillä oli hyvä satama suojaisalla lahdella, ja sieltä oli suhteellisen helppoa kulkea sisämaahan.
Antikyran kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Sisämaassa kaupungista koilliseen sijaitsi Ambryssos eli Ambrossos ja luoteeseen Delfoi.
Fokiin Antikyraa ei tule sekoittaa Antikyren kaupunkiin Thessaliassa. Antiikin kirjallisuudessa esiintyy myös kolmas ”Antikyra” Ozolian Lokriissa lähellä Naupaktosta, mutta sitä pidetään nykyisin virheenä ja sekaannuksena Fokiin Antikyran kanssa.
Historia

Antikyran kaupunki oli olemassa ainakin arkaaiselta kaudelta lähtien. Antikyralaiset katsoivat, että heidän kaupunkinsa olisi ollut sama paikka kuin Homeroksen Iliaan laivaluettelossa mainittu Kyparissos. Nykyisin kuitenkin arvellaan, että tämä kunniakas menneisyys olisi keksitty tarkoituksella vasta 300-luvulla eaa. kolmannen pyhän sodan aikaan. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Antikyreus (Ἀντικυρεύς) ja  Antikyraios (Ἀντικυραῖος).
Makedonian Filippos II tuhosi kaupungin, samoin kuin useimmat muut Fokiin kaupungit, kolmannen pyhän sodan jälkeen vuonna 346 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin pian uudelleen. Roomalaiset valtasivat ja tuhosivat kaupungin Otiliuksen johdolla Makedonian Filippos V:tä vastaan käydyn sodan aikana vuonna 198 eaa. Antikyra löi omaa rahaa ainakin 100-luvulla eaa. Kaupunki oli merkittävä vielä Strabonin ja Pausaniaan aikana. Varhaisella bysanttilaisella kaudella Antikyra oli piispanistuin.
Antiikin lähteet mainitsevat Antikyran useimmiten siksi, että se tuotti Kreikan parasta helleborosta, jota käytettiin lääkinnässä erityisesti mielisairauksien hoitoon. Sitä kasvoi Antikyran lähellä suuria määriä. Pausanias mainitsee kahdenlaista kasvia, joista mustan helleboroksen juurta käyttiin ulostuslääkkeenä ja valkoisen helleboroksen juurta oksennuslääkkeenä. Monet tulivat Antikyraan saadakseen parempaa hoitoa. Tästä tulivat Antikyraan menemiseen viittaavat sanonnat ”sinun pitäisi mennä Antikyraan” (Ἀντικίῤῥας σε δεῖ, Antikirrhas se dei) ja ”purjehtikoot Antikyraan” (naviget Anticyram), joita käytettiin silloin, kun joku käyttäytyi sekopäisesti. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimen kerrottiin tulleen Antikyreuksesta, joka paransi Herakleen hulluudesta samalla kasvilla.
Antikyralla mainitaan olleen ainakin yksi voitto Olympian kisoissa vuonna 65, jolloin Ksenodamos voitti pankrationin.
Antikyran järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset aloitettiin 1970-luvulla. Niitä on tehty myös 1980-luvulla sekä ainakin vuosina 2000–2002.
Rakennukset ja löydökset

Antikyra on ollut ympäröity muurein, joista on löydetty joitakin osia. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Artemiille omistettu pyhäkkö, jossa oli Praksiteleen tai tämän poikien tekemä kulttikuva, sekä Poseidonille omstettu pyhäkkö, agora, kaksi gymnasionia ja lähdekaivo. Antikyran paikalta on löydetty joitakin vähäisiä rakennusten perustuksia sekä kaupungin nimen mainitseva piirtokirjoitus. Kaupungista on löydetty myös Athenelle omistetun pyhäkön jäänteet (38°22′23″N, 22°37′24″E). Ne on ajoitettu arkaaiselle ja klassiselle kaudelle.