stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erik Volmari

Erik Allan Volmari (18. elokuuta 1926 Viipuri – 2017 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos.
Volmarin vanhemmat olivat konemestari Juhana Volmari ja Karin Adele Blomqvist ja puoliso vuodesta 1949 Anja Marjatta Valpas. Helsingissä 1947 ylioppilaaksi tullut Volmari valmistui diplomi-insinööriksi 1952. Hän työskenteli valmistuttuaan Valtion Rikkihappo- ja Superfosfaattitehtaat -yhtiössä, Ahlström-, Oulu- ja Kajaani-yhtiöissä, Ja-Ro-yhtiön varatoimitusjohtajana ja toimitusjohtajana 1967–1977 sekä Wilh. Schauman -yhtiössä varatoimitusjohtajana ja aluejohtajana 1977–1979. Tämän jälkeen Volmarista tuli Kemi-yhtiön toimitusjohtaja. Tehtävästä Volmari jäi eläkkeelle, kun yhtiö 1989 fuusioitiin Metsä-Botniaan. Vuorineuvoksen arvonimen hän sai samana vuonna.
Israelin ilmatorjuntahallinto

| Israelin ilmatorjuntahallinto מערך ההגנה האווירית |
| --- | --- |
 Tunnus
 Lippu
Valtio:   Israel
Aselajit:  ilmatorjunta
Osa joukkoa:  Israelin ilmavoimat
Israelin ilmatorjuntahallintolähde? (hepr. ‏מערך ההגנה האווירית‎) on Israelin ilmavoimien yksikkö, jonka tehtävä on hoitaa Israelin maanpinnalta tapahtuvaa ilmatorjuntaa, ja täydentää hävittäjien suorittamaa ilmapuolustusta.
Israeliin kohdistuu suuri ilmauhka, koska pienehköllä maalla on viholliset suhteet usean naapurimaansa kanssa. Lähialueilla toimii militanttijärjestöjä, kuten Hamas Gazassa, joka on ampunut jo pitkään ohjaamattomia raketteja Israeliin. Israel onkin kehittänyt useita erilaisia ilmatorjuntajörjestelmiä, joita on sanottu jopa maailman parhaiksi.
Asejärjestelmät

MIM-104 Patriot ”Yahalom”, keskipitkän ja pitkän kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä lentokoneita ja ohjuksia vastaan.
Arrow-ohjusperhe, erittäin pitkän kantaman ohjustentorjuntajärjestelmä ballististen ohjusten tuhoamiseen stratosfäärissä. (Arrow 2 ja Arrow 3 käytössä)
Daavidin linko (David's Sling), kehittynyt keskipitkän ja pitkän kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ohjuksia, lentokoneita, drooneja yms. vastaan.
Rautakupoli (Iron Dome), lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä raketteja, tykinammuksia ja muita kevyitä uhkia vastaan.
Rautasäde (Iron Beam), lyhyen kantaman lasersädejärjestelmä raketteja, tykinammuksia ja muita kevyitä uhkia vastaan. (Koekäytössä)
Kevytterä (Light Blade), lyhyen kantaman lasersädejärjestelmä sotilasilmapalloja, -leijoja, pieniä drooneja ja muita hyvin kevyitä uhkia vastaan.
Käännös suomeksi
Töysä

| Töysä> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Alavus |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°38′10″N, 023°49′20″E
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Kuusiokuntien seutukunta
Kuntanumero:  863
Hallinnollinen keskus:  Töysän kirkonkylä
Perustettu:  1865
Liitetty:  2013
– liitoskunnat:  Alavus Töysä
– syntynyt kunta:  Alavus
Pinta-ala:  309,66 km²  (1.1.2012)
– maa:  297,75 km²
– sisävesi:  11,91 km²
Väkiluku:  3 122   (31.12.2012)
– väestötiheys:  10,49 as./km² (31.12.2012)
Töysän entinen kunnantalo
Töysän yläaste
Töysä on Etelä-Pohjanmaan maakunnassa sijaitseva entinen Suomen kunta. Vuoden 2012 lopussa kunnassa asui 3 122 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 309,66 km2, josta 11,91 km2 vesistöjä. Väestötiheys oli 10,49 asukasta/km2. Töysä liittyi Alavuteen vuoden 2013 alussa. Sen naapurikunnat ennen kuntaliitosta olivat Alajärvi, Alavus, Kuortane, Virrat ja Ähtäri. Alajärvestä tuli Töysän naapurikunta vuonna 2009 kun siihenastinen naapurikunta Lehtimäki liitettiin Alajärven kaupunkiin.
Historia

Töysän varhaisimmasta asutuksesta kertovat muutamat kivikautiset löydöt. Esihistoriallisista löydöistä on kuitenkin huomattavin Pennalankosken varrelta tavattu rautakautinen miehen ja naisen ruumishauta, jonka esineistö oli runsas. Keskiajalla seudulle saapui eränkävijöitä Sastamalasta, Pirkkalasta ja Kyröstä. Vakinaisesti seutu asutettiin vasta 1560-luvulla, jolloin uudisasukkaita tuli sekä lännestä että idästä Savosta. Tarinan mukaan Töysän ensimmäinen oli Tohni, jättiläisvoimistaan tunnettu mies, joka asettui asumaan hänen mukaansa nimetylle Tohninmäelle. Samalta mäeltä on löydetty raunio, joka on ollut ns. Tohnin epäjumalan kuvan tai katolisen ristin jalustana. Tämä aihe on otettu myös Töysän vaakunaan.
Töysän seutu kuului aluksi Isonkyrön kappeliseurakuntaan, joka itsenäistyi 1581. Vuonna 1645 seutu liitettiin Kuortaneen kappeliseurakuntaan. Vuonna 1789 Perä- ja Ylä-Töysä muodostivat Alavuteen kuuluvan Töysän saarnahuonekunnan. Seurakunnalle valmistui 1799–1800 puukirkko. Töysän saarnahuonekunta määrättiin itsenäiseksi seurakunnaksi 1896, mutta käytännössä ero toteutui vasta 1926 Töysän saadessa vakinaisen kirkkoherran. Töysä oli viimeinen itsenäistynyt seurakunta Etelä-Pohjanmaalla. Töysän kunta perustettiin kuitenkin jo ensimmäisenä mahdollisena vuonna 1865.
Koska seudun pellot olivat pieniä ja heikkotuottoisia, tervanpoltto kohosi 1700-luvulla tärkeimmäksi elinkeinoksi. Tervanpolttoa jatkettiin 1900-luvun alkuun, jolloin maa- ja metsätalouden ohella ryhdyttiin harjoittamaan muun muassa kaupankäyntiä ja lapikkaiden valmistusta.  
Töysän asukasluku pysytteli pitkään alhaisena ja oli vielä 1800-luvun puolivälissä alle 2 000. 1800-luvun lopulla asukasluku alkoi kasvaa nopeasti ja 1900 asukkaita oli 3 355. 1930-luvun puolivälissä töysäläisiä oli lähes 4 000. Toisen maailmansodan jälkeen väkiluku kääntyi kuitenkin laskuun, mikä alkoi pysähtyä vasta 1970-luvun jälkipuoliskolla. Kunnan väkiluku vakiintui noin 3 100 asukkaaseen.
Vuoden 2013 alussa Töysän kunta yhdistyi Alavuden kaupunkiin.
Luonto

Töysän luonnonmaisemat ovat vaihtelevat. Kunnan alueella Pohjanmaan lakeus muuttuu vähitellen Suomenselän vedenjakajan kumpare ja järvimaastoksi. Vedenjakaja kulkee etelä-pohjoissuuntaisesti pitkin kunnan itärajaa.
Kallioperä on graniittia, joka näyttäytyy varsin laajalti kunnan itäosissa. Yleisin maalaji on moreeni, mutta myös soraa on paljon. Töysää halkoo etelästä pohjoiseen Lehtimäen harju. Moreeni- ja harjukumpareiden välisiin notkelmiin on kerrostunut turvetta, savea on sen sijaan vähän. Suuria yhtenäisiä viljelysaukeita on vain Ponnenjärven ja Töysänjoen savipitoisilla rantamailla.
Kunnan pinnanmuodot ovat vaihtelevat. Maasto on ylävintä Suomenselän vedenjakajalla, missä useat kohoumat yltävät 170–180 metriin. Korkein kohouma on Tohninmäki. Kunnan lounais- ja länsiosissa maasto muuttuu loivapiirteiseksi.
Töysän alueen vedet virtaavat Alavuden puolelle Lapuanjokeen. Lapuanjoen huomattavin sivujoki kunnan alueella on Töysänjoki, joka saa alkunsa luonnonkauniilta Mutkan järviseudulta ja virtaa muun muassa Ponnenjärven kautta. Töysänjoen sivuhaara Hakojoki puolestaan tuo vedet kunnan eteläosista muun muassa Lies-, Vuori- ja Hakojärvestä.
Sijainti

Töysän kunta sijaitsee valtatie 18:n varrella Etelä-Pohjanmaalla. Sen lähikaupunkeja ovat Alavus ja Ähtäri. Lähin suurempi kaupunki on Seinäjoki. Matkustus Töysään julkisia kulkuvälineitä käyttäen onnistuu bussilla, jonka pääteasema on kuntakeskus Kirkonkylässä ja Tuurissa Veljekset Keskinen Oy:n edessä. Junalla pääsee Tuuriin, josta on viiden kilometrin matka Töysän kirkonkylään.
Talouselämä

Töysän kunta oli pitkään tunnettu parhaiten Tuurin kylässä sijaitsevasta Keskisen kyläkaupasta. Kunnassa on käytetty hyväksi Tuurin kauppakylän mainetta ja otettu kunnan markkinoinnissa käyttöön lause "Töysä – Hyvän Tuurin kunta". Töysän työpaikkaomavaraisuus 127,9 prosenttia (2008) on Suomen suurimpien joukossa.
Töysän keskustan päätie on nimeltään Keskustie, ja sen varrella sijaitsevat muun muassa yläaste, Järviseudun ammatti-instituutin Töysän toimipiste, kauppa, kukkakauppa, apteekki ja kunnantalo. Kylätie saattaakin vaikuttaa hiljaiselta, mutta suurin osa kaupallisista palveluista on jo siirtynyt Tuurin kylään. Sen sijaan julkiset palvelut toimivat edelleen pääosin kirkonkylässä.
Töysä on huomattava ostosmatkailukohde Tuurin kylässä sijaitsevan ”Suomen suurimman kyläkaupan” Veljekset Keskinen Oy:n ansiosta. Kyseinen yritys on Stockmannin Helsingin myymälän jälkeen myynniltään Suomen toiseksi suurin tavaratalo ja Matkailun edistämiskeskuksen (MEK) tilastoissa Suomen suosituin matkailukohde (vuonna 2006 yli kuusi miljoonaa kävijää).
Töysä oli vuonna 2006 pidetyssä Suomen Yrittäjien tutkimuksessa rankattu Suomen yritysmyönteisimmäksi kunnaksi.
Töysän kunta järjesti 7. heinäkuuta – 6. elokuuta 2006 Suomen ensimmäisen omakotimessutapahtuman Koti Sinulle ‑pientalonäyttelyn, jossa esiteltiin tavallisia asuntoja tavallisille ihmisille. Tähän vaihtoehtomessutapahtumaan osallistui yli 30 000 kävijää, jotka olivat enimmäkseen oman kodin rakentamista suunnittelevia tavallisia perheitä. Etenkin talotehtaiden toivomuksesta uusi näyttely pidettiin viereisellä uudella asuntoalueella jo vuonna 2008.
Muuta

Töysässä sijaitsee Järviseudun ammatti-instituutin eli JAMI:n osasto, jossa voi suorittaa liiketalouden tai tietojenkäsittelyn perustutkinnon.
Töysässä toimii urheiluseura Töysän Veto, jonka nimekkäin urheilija on moukarinheittäjä Olli-Pekka Karjalainen
Ponnenjärven länsirannalla on Alvar Aallon varhaistöihin kuuluva puuhuvila Villa Manner, joka on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Huvilan puutarhan on suunnitellut Paul Olsson.
Töysässä sijaitsee 1932 perustettu Töysän kenkätehdas.
Töysän kylät

Hakojärvi
Housunkylä
Kirkonkylä
Lieskylä
Tohni
Tuuri (kylän osia Holkonkylä, Salonkylä)
Ylipää (kylän osia Suutala, Ritola, Salmenkylä, Kitula sekä Mutkankylä)
Nähtävyydet

Tohninmäen ristiraunio
Veljekset Keskinen Oy
Ruokakulttuuri

Töysän pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla perunavoi eli perunasose.
Töysän nimi on tunnettu myös Malviala Groupin Töysäläinen-piparkakuista, ‑vohveleista ja ‑korpuista. Malvialalla on Töysän lisäksi tuotantoa myös Kuopiossa ja Seinäjoella.
Tunnettuja töysäläisiä

Frans Hautala (1895–1952), taidemaalari
Hannu Hautala (1941–2023), luontokuvaaja
Hilda Häkkinen (1894–2005), yksi Suomen vanhimmista ihmisistä
Olli-Pekka Karjalainen (s. 1980), moukarinheittäjä
Vesa Keskinen (s. 1967), kyläkauppias
Jari-Matti Latvala (s. 1985), ralliautoilija
Matti Mäkinen (1920–2017), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Mauri Niemi (s. 1945), entinen toimitusjohtaja (Skanska Oy)
Carl Paivio (1893–1952), amerikansuomalainen ay-aktiivi, toimittaja ja anarkisti
Sulo Penttilä (1923–1994), Metallityöväen liiton puheenjohtaja
Sakari Pesola (s. 1963), muusikko
Eila Pienimäki (s. 1939), viihdetaiteilija, kuvataiteilija
Matti A. Takala (1956–2021), muusikko
Anu Talus (s. 1975), oikeustieteilijä, tietosuojavaltuutettu
Jani Wickholm (s. 1977), viihdetaiteilija, muusikko
Ivar Wilskman (1854–1932), professori, Suomen urheilun isä, SUL:n perustaja, sauvavoimistelija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Töysä Wikimedia Commonsissa
Tietoja Töysän seurakunnasta ja historiasta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuurin Kyläkaupan kotisivut.
Pientalomessujen kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive)
Töysä hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Töysä |
| --- | --- | --- |
 Etelä-Pohjanmaa  Alavus 
| Kylät |  Hakojärvi  Kirkonkylä  Mutkankylä  Suutala  Tohni  Tuuri  |  |
| n k Etelä-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alajärvi  Alavus  Evijärvi  Ilmajoki  Isojoki  Isokyrö  Karijoki  Kauhajoki  Kauhava  Kuortane  Kurikka  Lappajärvi  Lapua  Seinäjoki  Soini  Teuva  Vimpeli  Ähtäri 
Entiset kunnat:  Alahärmä  Jalasjärvi  Jurva  Kortesjärvi  Lehtimäki  Nurmo  Peräseinäjoki  Seinäjoen maalaiskunta  Töysä  Ylihärmä  Ylistaro 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Leif Glöersen

A. Ahlströmin Varkauden tehtaiden toimitusjohtaja Leif Glöersen
Leif Glöersen (2. syyskuuta 1902 Stettin – 13. lokakuuta 1976 Helsinki) oli norjalaissyntyinen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Leif Glöersenin vanhemmat olivat norjalainen insinööri Olaf Glöersen ja Augusta Frost ja puoliso vuodesta 1929 Mary Bergström. Suomeen 1905 muuttaneen Glöersenin perheen vanhin poika Leif valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1925. Hän työskenteli valmistuttuaan isänsä johtaman Diesen Wood -yhtiön Pitkärannan tehtaiden käyttöinsinöörinä vuoteen 1932. Pitkärannasta Glöersen siirtyi A. Ahlströmin Karhula-yhtiön konepajan paperi- ja selluloosakoneosaston johtajaksi. Vuonna 1941 hänestä tuli koko konepajan ja samalla sen teräsvalimon johtaja. Vuonna 1946 Glöersenin johdettavaksi tulivat puolestaan A. Ahlströmin Varkauden tehtaat. Niiden toimitusjohtajana hän työskenteli aina vuoteen 1967 saakka. Varkaudessa Glöersen tunnettiin varsin värikkäänä henkilönä, kaupungin "viimeisenä patruunana" ja "pappa-Glöerseninä". Teollisuusneuvoksen arvonimen tekniikasta kiinnostunut ja itsekin useita patentoituja keksintöjä tehnyt Glöersen sai 1966.
Leif Glöersenin nuorempi veli oli Säteri Oy:n johtajistoon yli 30 vuoden ajan kuulunut yli-insinööri Odd Glöersen.
Bastet

Bastet oli muinaisessa Egyptissä palvottu mielihyvän kissajumalatar. Bastet oli erittäin suosittu Ala-Egyptissä.
Bastetin nimi oli alunperis B'sst, josta tuli Ubaste, Bast ja lopulta Bastet. Nimen merkityksestä ei ole päästy yhteisymmärrykseen. Egyptologi Geraldine Pinchin mielestä Bastet tarkoittaa She of the Ointment Jar (suomeksi suunnilleen Voidepurkin hän). Bastet oli joskus myös yhdistetty parfyymien ja hyvien hajujen jumalaan, Nefertumiin, jota pidettiin hänen poikanaan. Tämäkin yhdistäisi hänen nimeään voidepurkkiin. Yleisimmän ymmärryksen mukaan alun perin nimi tarkoitti suurin piirtein She of the Ointment Jar (Ubaste) ja kreikkalaiset muuttivat sen tarkoittaman Isisin sielua, sillä he yhdistivät Bastetin Egyptin suosituimpaan jumalattareen.
Alun perin Bastet kuvattiin leijonajumalattarena. Tässä muodossa hänet on vaikea erottaa muista leijonajumalattarista (Mut, Sekhmet, Tefnut). Noin vuodesta 1000 eaa. eteenpäin Bastetia ryhdyttiin kuvaamaan kissapäisenä naisena. Tämän muutoksen jälkeen Bastetista tuli varsin suosittu Ala-Egyptissä ja hänen mukaansa nimettiin jopa kaupunki, Bubastis. Bastetin palvontaa jatkettiin eri muodoissaan aina koptilaiselle kaudelle asti.
Leijonahahmossaan jumalatar symboloi Ra-jumalan vihaa. Kissapäisenä hän oli raskaana olevien naisten suojelija sekä musiikin, tanssin ja nautintojen jumalatar. Bastet myös suojeli ihmisiä demoneilta ja taudeilta.
Joskus Bastet on kuvattu kuolleiden oppaana ja auttajana, vaikkei tämä ollutkaan yksi hänen päätehtävistään. Monet muinaisen Egyptin jumalat liittyivät kuolemaan.
Bastet on auringonjumala Ran tytär, Ptahin vaimo ja Mihosin äiti. Bastetin palvonta alkoi noin vuonna 3200 eaa. toisen dynastian aikoihin pohjoisessa Egyptissä. Bastet oli hyvin suosittu sekä naisten että miesten keskuudessa ja hänen kulttinsa keskittyi Bubastiksen kaupunkiin. Hän oli erittäin arvostettu, mutta myös pelätty.
Bastet yhdistetään sekä jumalaiseen kissaan, Mauhun, joka on Ran osa ja oikeuden jumalattareen Madfetiin, joka oli Egyptin ensimmäinen kissajumala. Bastetin ja Sekhmetin varhaisimmat vaiheet kissamaisina syyttömien puolustajina ja vääryyksien kostajina  muistuttivat Madfetia. Tämä yhteys jatkui Bastetin pojan Maahesin kuvauksissa, joka on syyttömien suojelija ja joka kuvataan leijonapäisenä miehenä, jolla on pitkä veitsi tai leijonana.
Kreikkalaiset yhdistivät Bastetin Artemiiseen ja uskoivat, että hänellä Artemiin tapaan olisi kaksoisveli.
Bastetin palvonta

Bastetin kulttikeskus oli Bubastissa, mutta varhaisimmat todisteet hänestä ovat löytyneet Sakkaran porraspyramidin alla olleista gallerioista. Gallerioista on löytynyt tuhansia toisen dynastian aikaisia hautajaisissa käytettyjä kiviastioita, joissa osassa on ollut lyhyitä kuvauksia eri jumalista. Bastet on niissä esitetty naisena, jolla on naarasleijonan pää, pappeja ja palvontapaikka Memfiissä. Bastet on saattanut alun perin olla nimenomaan Memfiin jumala.
Varhaisimmat todisteet Bastetista Bubastiksessa ovat uudempia, kuudennen dynastian ajalta, noin vuodelta 2270 eaa. Kyseiset todisteet löytyivät Kan temppelin koristellusta ovesta, jossa on kuvattu Bastet ja Hathor. Siinäkin Bastet esitetään leijonapäisenä naisena. Samalta ajalta säilyneistä hautasteeloista on saatu tietoa Bastetin temppelin työntekijöistä, joten voidaan olettaa Bastetin temppelin ja kultin olleen olemassa siellä jo silloin.
Egyptissä juhlittiin vuosittain Bastetin kunniaksi. Juhla oli vuoden suosituimpia. Egyptologi Geraldine Pinchin mukaan naiset olivat juhlan aikaan normaalia vapaampia. He juhlivat Bastetia juomalla, tanssimalla, musisoimalla ja nostelemalla hameen helmojaan. Herodotoksen arvion mukaan juhliin osallistui vuosittain yli 700 000 ihmistä.
Setnan ja Taboubun tarina

Tarinan päähenkilö on prinssi Setna Khaemweset, joka pohjautuu oikeaan prinssiin ja ylipappiin Ptah Kaemwesetiin, joka oli Ramses toisen poika. Hänet tunnettiin ensimmäisenä egyptologina ja hän oli kuuluisa muinaisten egyptiläisten monumenttien restauroimisesta.
Tarinassa nuori prinssi Setna varastaa kirjan haudasta, vaikka haudassa olijat pyysivät häntä olemaan varastamatta. Pian sen jälkeen hän on Memfiissä lähellä Ptahin temppeliä, kun hän näkee kauniin naisen, jonka perään hän alkaa kuolaamaan. Setna selvittää naisen nimen olevan Taboubu ja tämän olevan Bastetin papin tytär. Taboubu on kaunein hänen näkemänsä nainen, joten hän yrittää ostaa tämän sänkyynsä kymmenellä kultapalalla. Taboubun vastaehdotus on tapaaminen Bastetin temppelissä Saqqarassa.
Setna matkustaa tapaamispaikalle ja on innokas aloittamaan, mutta Taboubulla on ehtoja. Ensin hän sanoo, että Setnan pitää antaa hänelle kaikki omaisuutensa. Hän on niin kiimainen, että hän suostuu ja yrittää halata Taboubua. Taboubu kuitenkin vielä sanoo, että Setnan pitää ensin hakea lapsensa todistamaan omaisuuden siirtymistä. Lopulta Taboubu sanoo, että Setnan lapset pitää tappaa. Setna kiimainen kun on ei näe tässä mitään ongelmaa.
Kun Setna vihdoin saa halata Taboubua, katoaa tämä kirkuen. Setna huomaa olevansa kadulla alasti penis saviruukussa. Ohi kulkeva faarao kertoo kaiken tapahtuneen olleen unta ja kehottaa häntä palauttamaan kirjan hyvitysten kera.
Ei ole yhteisymmärrystä siitä, ketä Taboubu edustaa, mutta Bastet on yksi todennäköisimmistä ehdokkaista. Taboubun predatorinen luonne muistuttaa hiirellä leikkivää kissaa. Geraldine Pinchin mukaan Taboubu on Bastetin manifestaatio, joka toteuttaa Bastetin perinteistä roolia jumalia loukanneiden ihmisten rankaisijana. Tarinaa voidaan pitää myös varoittavana kertomuksena miehille, jotka pitävät naisia vain seksiobjekteina.
Kissat yleisesti muinaisessa Egyptissä

Koska kissoja arvostettiin, niitä myös kohdeltiin hyvin. Kissan tappanut ihminen saattoi saada kuolemanrangaistuksen. Jos kotona uhkasi jokin vaara, esimerkiksi tulipalo, kissa pelastettiin ensimmäiseksi. Kun kissa kuoli, kotiväki suri sitä, ja surun merkiksi he ajelivat kulmakarvansa pois. Kuollut kissa voitiin viedä Bubastiksen kaupunkiin ja palsamoida siellä. Sitten se pantiin sarkofagiin ja haudattiin kissojen hautausmaalle. Palsamoituja kissoja on kaivettu ylös ja tuhottu; esimerkiksi 1800-luvun lopulla laivattiin Egyptistä Britanniaan 180000 kissamuumiota käytettäväksi viljelyspeltojen lannoitteena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bastet Wikimedia Commonsissa
Leena Kela

Leena Kela (s. 1979 Kuusamo) on Mynämäellä asuva suomalainen performanssitaiteiljia ja kuraattori. Alun perin valokuvan parissa työskennellyt Kela alkoi tehdä performanssitaidetta 2000-luvun alkupuolella ja on sittemmin esiintynyt lukuisilla festivaaleilla, taidetapahtumissa, museoissa ja gallerioissa sekä Suomessa että ulkomailla. Vuonna 2009 Kela valittiin Suomen ensimmäiseksi Performanssitaiteen läänintaiteilijaksi. Hän toimii Mynämäellä Koneen säätiön ylläpitämän Saaren kartanon residenssin johtajana.
Taiteellinen toiminta

Performanssiteoksissaan Kela tutkii ruumiillisuuden ja materiaalisuuden dialogia ja hyödyntää niissä usein arkisia esineistä sekä tekstejä. Hän on esittänyt teoksiaan eri puolilla maailmaa, mm. Intiassa, Venäjällä, Kanadassa ja Kamerunissa, ja on dokumentoinut esityksiä myös videoiksi ja valokuviksi. One Year Demonstration -teoksessa (2017–2018) Kela julkaisi vuoden ajan Instagram-alustalla päivittäin yhden kuvan yhden naisen mielenosoituksesta. Videoteos There is no planet B (2020) on hankittu Valtion taideteostoimikunnan kokoelmaan.
Kela on urallaan kehittänyt aktiivisesti performanssitaiteen kenttää, edistänyt alan näkyvyyttä ja tuonut Suomeen esiintyjiä eri puolilta maailmaa. Osana viisivuotista läänintaiteilijankauttaan Taiteen edistämiskeskuksessa hän toteutti muun muassa Performanssipankki-tietokannan sekä järjesti Performanssi on the Road -kiertueita, joilla bussi kuljetti yleisöä ja esiintyjiä Varsinais-Suomen alueella performanssitaiteen pariin. Kela kuratoi myös ensimmäisen taidemuseossa esillä olleen performanssitaiteen näyttelyn "Tässä ja nyt: Performanssitaide Suomessa" Aboa Vetus & Ars Nova -museoon Turkuun vuonna 2013. Kela on toiminut vuodesta 2012 vuosittain järjestetyn New Performance Turku Festivalin taiteellisena johtajana, ja oli vuosina 2015–2017 myös Helsingissä toimivan Esitystaiteen talo Mad Housen kuraattoritiimissä. Vuosina 2010–2013 hän osallistui myös Fluxee-klubien kuratointiin Tehdas teatterissa Turussa.
Opinnot

Kela opiskeli performanssitaidetta vuosina 2000–2003 Turun Taideakatemian Crossing Borders in Performing Arts -koulutusohjelmassa ja suoritti Lahden muotoiluinstituutissa vuosina 2005–2007  taiteen perusopettajan opinnot. Vuosina 2007–2010 Kela teki teatteritaiteen maisterin tutkinnon Helsingissä Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa. Päättötyönään Kela toteutti pitkäkestoisen performanssin, jossa hän eli neljän viikon ajan töölöläisessä kaksiossa alter egonsa Elena Elakin elämää.
Performanssiteoksia

There is No Planet B (2020–2022)
Small disasters, great damages (2018)
One Year Demonstration (2017–2018)
Alphabets of Performance Art (2015–2017)
Dark Energy Kitchen (2015–2016)
Yhteensattumia / Coïncidences (2013–2014)
Merkitysten kierrätyspiste (2013)
Aiheesta muualla

Leena Kelan kotisivut
Kelan haastattelu Yle Areenassa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI  VIAF
Patti (koira)

| Patti> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Intia
Määrä:  harvinainen
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija
Nykyinen käyttö:  laumanvartija
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  25–28 kg
Säkäkorkeus:  45–55 cm
Väritys:  ruskea (Baskaran) musta-ruskea (Morris)
Patti on intialainen koirarotu.
Ulkonäkö

Patti näyttää tavallista vankkarakenteisemmalta dobermannilta. Korvat ovat pystyt "lepakonkorvat". Väritys on S. Theodore Baskaranin mukaan yleensä ruskea, joskin voi vaihdella suuresti; Desmond Morriksen mukaan se on musta-ruskea. Säkäkorkeus on 45–55 cm ja paino 25–28 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on erittäin älykäs ja sitkeä. Valppaus on sille tyypillistä. Se on kestävä ja pärjää hyvin myös vähäisellä ruokinnalla.
Alkuperä

Maanviljelijät ovat kasvattaneet rotua perinteisesti Tamil Naduun kuuluvalla Kongun alueella. Intian tamili-heimot ovat käyttäneet sitä vartioimaan ja suojelemaan lammaslaumojaan kettuja ja muita petoeläimiä vastaan. Nykyisin se on harvinaistunut, koska se on alkanut risteytyä merkittävästi muiden koirien kanssa. Pattin ominaispiirteet vaihtelevat niin suuresti, että sitä pidetään usein pikemminkin maatiaisena kuin varsinaisena rotuna.
Alkuperä > Etymologia

Alun perin kyläläiset käyttivät rotua vartioimaan lammasaitausta, joka tunnetaan paikallisessa kielessä sanalla patti. Termiä patti nai käytetään kuitenkin kaikenrotuisista lammasaitausta vartioivista koirista.