stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Junkers Ju 52

| Junkers Ju 52 |
| --- | --- |

Tyyppi:  kuljetus- ja matkustajakone
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Junkers
Ensilento:  13. lokakuuta 1930
Esitelty:  1931
Pääkäyttäjät:  Luftwaffe
Valmistusmäärä:  4 845 
Valmistusvuodet:  1931−1945 (Saksa) 1945−1947 (Ranska) 1945−1952 (Espanja)
Aeron Junkers Ju-52/3m OH-ALK "Sammon" ohjaamo vuonna 1932. Aero/Finnairin kapteeni Ville Leppänen lensi tällä koneella yhtiön historian ensimmäisen mittarilähestymisen 3. huhtikuuta 1937. Hän suoritti ensimmäisenä suomalaisena mittarilentokelpuutuksen.
Junkers Ju 52 (kutsumanimeltään Tante Ju, Täti Ju) on saksalainen matkustaja- ja kuljetuskone, jota Junkers-yhtiö valmisti vuosien 1930 ja 1945 välillä.
Kuljetus- ja matkustajakone

Ju 52:n ensimmäisen, yksimoottorisen prototyypin suunnitteli vuonna 1930 Ernst Zindel työryhmineen Junkersin tehtailla Dessaussa. Junkersin aiemmista malleista periytyvä rungon ja siipien duralumiininen aaltopeltirakenne, joka vahvisti koneen vääntöjäykkyyttä painoa lisäämättä antoi sille tunnusomaisen ulkoasun. Kolme BMW:n moottoria paransi suorituskykyä ja rahtimäärää. Koneelle annettiin uusi tyyppimerkintä Ju 52/3m (3m eli kolme moottoria). Siviilikäytössä Lufthansan matkustajakoneena Ju 52 pystyi kuljettamaan 17 matkustajaa Berliinistä Roomaan kahdeksassa tunnissa. Vientimalleihin asennettiin myös Pratt & Whitney Wasp ja Bristol Pegasus -moottoreita.
Sotilaskuljetus- ja pommikone

Vuonna 1934 Junkers Ju 52:sta tehtiin pommikoneversio, jota käytettiin ensimmäisen kerran Espanjan sisällissodassa, muun muassa Guernican pommituksessa. Sitä käytettiin Espanjan sisällissodassa myös kuljetuskoneena ja laskuvarjojoukkojen pudotuksissa. Espanjan sisällissota alkoi Espanjan muukalaislegioonan joukkojen kuljetuksella Marokosta manner-Espanjaan Saksan tarjoamien siviilipukuisten sotilaslentäjien lentämillä Ju 52 -koneilla. Näillä koneilla kuljetettiin syksyllä 1936 kolmen kuukauden aikana 14 000 miestä, 44 tykkiä ja 500 tonnia materiaalia manner-Espanjaan.
Toisessa maailmansodassa Ju 52 oli Luftwaffen pääasiallinen kuljetuskone. Verrattuna hävittäjiin kone oli hidas (huippunopeus 265 km/h) ja kahdella konekiväärillä varustettuna melko kevyesti aseistettu, joten saattue oli aina tarpeen, mutta silti koneita ammuttiin alas suuret määrät. Kone oli tärkeässä roolissa muun muassa saarretun Stalingradin huoltolennoissa. Myös Norjan miehityksessä operaatio Weserübungissa 9. huhtikuuta 1940 alkaen oli Junkers Ju 52:lla suuri merkitys, koska se pystyi vuoristoisessa maassa hyödyntämään melko lyhyitä ja heikkokuntoisia lentokenttiä. Suurin laskuvarjo-operaatio, jossa Ju 52:t olivat mukana, oli hyökkäys Kreetalle toukokuussa 1941, johon osallistui noin 500  Ju 52 -konetta. Myös toukokuussa 1940 Belgian Eben-Emael linnoituksen taisteluun osallistui 400 Ju 52 -konetta joista osa hinasi DFS 230 liitokoneita.
Koneita valmistettiin 5 000 kappaletta. Vaikka useimmat koneet tuhoutuivat sodassa ja sodan jälkeen, pieni määrä valmistettiin vuoden 1945 jälkeen Ranskassa ja Espanjassa. Sveitsin ilmavoimat käyttivät joitain koneita 1980-luvulle asti. Samoin ns. puskalentäjät esimerkiksi Alaskassa ja Australiassa suosivat tätä konetta, koska se kesti koviakin säitä, lensi vakaasti suurellakin kuormalla ja sieti mainiosti ala-arvoisiakin lentokenttiä.
Jonkun verran koneita on edelleen lentokelpoisessa kunnossa ja edelleen jatkuvassa käytössä.
Ju 52 Suomessa

Finnairin edeltäjä Aero tilasi yhden koneen jo vuonna 1932, se oli kolmimoottorinen, 14-paikkainen Ju 52/3m ja otettiin käyttöön 1. heinäkuuta 1932 Helsinki–Tukholma-välille. Yhteensä Aero tilasi viisi konetta. Tunnetuin koneista oli Kaleva, jonka neuvostoliittolaiset pommikoneet ampuivat alas Suomenlahdella 14. kesäkuuta 1940. Suomen posti on julkaissut 6. syyskuuta 1938 Junkers Ju 52 -aiheisen postimerkin ja 3. maaliskuuta 2003 Junkers Ju 52/3m -aiheisen postimerkin.
Museokone D-AQUI

Vanhin lentävä Ju-52, Lufthansan 1930-luvun D-AQUI-tunnuksisen koneen väreihin maalattu yksilö D-CDLH vieraili Suomessa Malmin lentokentällä 15. toukokuuta 2005.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Matkustajat: 17
Pituus: &&&&&&&&&&&&&018.090000018,9 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&029.025000029,25 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.05000004,5 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0110.0500000110,5 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&06510.&&&&006 510 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&010990.&&&&0010 990 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&03.&&&&003 × BMW 132T -tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&&0544.&&&&00544 kW (&&&&&&&&&&&&0730.&&&&00730 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0265.&&&&00265 km/h merenpinnassa
Taistelusäde: &&&&&&&&&&&&0870.&&&&00870 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&05490.&&&&005 490 m
Nousuaika: 17 min 3 000 metriin
Aseistus
1 × 13 mm MG 131 konekivääri
2 × 7,92 mm MG 15 konekivääri
455 kg pommeja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Junkers Ju 52 Wikimedia Commonsissa
Suomen suurin kotka. "Sampo", jonka siipien mitta kärjestä kärkeen on 30 metriä, Suomen Kuvalehti, 09.07.1932, nro 28, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ju 52 huollossa. Kuva Kreetalta 1943.
Junkers Ju 52 B1+HA Käkisalmella heinäkuussa 1942.
Junkers Ju 52/3m ”D-AQUI”
For Real

| For Real> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Athena
Säveltäjä(t):  Gökhan Özoğuz, Hakan Özoğuz
Sanoittaja(t):  Gökhan Özoğuz, Hakan Özoğuz
Euroviisutiedot
Vuosi:  2004
Maa:  Turkki
Kieli:  englanti
Sijoitus:  4.
Pisteet:  195
For Real (suom. Oikeasti) on Athenan esittämä kappale, joka edusti Turkkia vuoden 2004 Eurovision laulukilpailussa Turkin Istanbulissa. Turkki pääsi edellisvuoden voittonsa ansiosta suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sai 195 pistettä ja sijoittui 24 maan joukosta sijalle 4.
Fenioux (Deux-Sèvres)

| Fenioux |
| --- | --- |
 Saint-Pierren kirkko
 Fenioux’n kartta
 Fenioux
 Koordinaatit: 46°32′44″N, 00°29′33″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Deux-Sèvres
Arrondissementti:  Parthenay
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,6 km²
Väkiluku (2016):  654
 – Väestötiheys:  19,4 as./km²
Postinumero:  79160
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fenioux on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee departementin pääkaupungin Niortin pohjoispuolella. Kunnan pinta-ala on 33,6 neliökilometriä ja siellä on arviolta 654 asukasta (vuonna 2016).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fenioux Wikimedia Commonsissa
Eric Whitacre

Whitacre johtamassa orkesteria vuonna 2005.
Eric Whitacre (s. 2. tammikuuta 1970) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja kuoron- ja orkesterinjohtaja. Hänen kuoroalbuminsa Cloudburst oli ehdolla vuoden 2007 parhaan kuoroesityksen Grammyn voittajaksi; ja 2012 hänen albuminsa Light & Gold voitti parhaan kuoroesityksen Grammyn. Whitacre tunnetaan myös "Virtual Choir" -projekteistaan, joissa hän kokoaa laulajia ympäri maailman online-kuoroon laulamaan hänen teoksiaan. Maaliskuussa 2016 hän sai ensimmäisenä henkilönä  Los Angeles Master Chorale -kuoron artist-in-residence -tittelin Walt Disney Concert Hallissa.
Biografia

Eric Whitacre syntyi Renossa, Nevadassa ja opetteli pianon soittoa epäsäännöllisesti lapsuudessaan. Koulussa hän liittyi soittokuntaan ja soitti myös techno-pop -yhtyeessä unelmoiden rokkitähden urasta. Whitacre ei saanut muodollista opetusta musiikissa eikä osannut lukea nuotteja ennen kuin hän 18-vuotiaana liittyi yliopistossaan kuoroon. Hän kertoo, että Mozartin Requiemin laulaminen kuorossa muutti hänen elämänsä. 21-vuotiaana hän sai valmiiksi ensimmäisen kuoroteoksensa nimeltään Go, Lovely Rose, jonka hän sävelsi lahjaksi hänen yliopistonsa kuoronohjaajalle. Tämä ja kaksi muuta teosta julkaistiin Three Flower Songs -nimen alla.
Whitacre suoritti musiikin kandidaatin tutkinnon Nevadan yliopistosta ja jatkoi opiskelemaan musiikin maisterin tutkintoa arvostettuun Juilliard Schooliin New Yorkiin. Hän opiskeli säveltämistä John Coriglianon ja David Diamondin johdolla ja valmistui vuonna 1997. 23-vuotiaana hän sävelsi ensimmäisen teoksensa puhallinorkesterille nimeltään Ghost Train, jota on äänitetty jo yli 40 kertaa. Juilliardista valmistumisen jälkeen ja Ghost Trainin saaman suosion saattelemana hän muutti Los Angelesiin ja päätti alkaa täyspäiväiseksi säveltäjäksi.
Eric Whitacren albumi Light & Gold voitti Grammyn vuonna 2012 ja siitä tuli klassisen musiikin listaykkönen USA:ssa ja Britanniassa viikon sisällä julkaisustaan. Whitacren toinen albumi, Water Night julkaistiin vuonna 2012 ja siihen sisältyy esityksiä hänen omalta kuoroltaan Eric Whitacre Singers, Lontoon sinfoniaorkesterilta, Julian Lloyd Webberiltä ja Hila Plitmannilta.
Whitacre on säveltänyt musiikkia mm. Lontoon sinfoniaorkesterille, Tallis Scholarsille, King's Singersille ja Minnesotan orkesterille. Hän on myös säveltänyt musikaalin Paradise Lost: Shadows and Wings. Hän on työskennellyt elokuvasäveltäjä Hans Zimmerin kanssa elokuvassa Pirates of the Caribbean: Vierailla vesillä, jossa Whitacre auttoi kuoropainotteisissa kappaleissa. Whitacre on tehnyt yhteistyötä mm. Annie Lennoxin, Laura Mvulan, Imogen Heapin, säveltäjä Jeff Bealin, haitaristi Ksenija Sidorovan ja norjalaisen laulajan Marius Beckin kanssa.
Whitacre on puhunut TED-konferenssissa virtuaalikuoroprojektistaan.
Palkinnot

Eric Whitacre on voittanut palkintoja Barlowin kansainvälisestä sävellyskilpailusta, American Choral Directors Associationilta, American Composers Forumilta ja vuonna 2001 hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin Raymond W. Brock Commission -palkinnon saanut säveltäjä. Vuonna 2007 hän sai albumillaan Cloudburst and Other Choral Works Grammy-ehdokkuuden. Vuonna 2012 Eric Whitacren albumi Light & Gold voitti Grammy-palkinnon.
Teoksia > Puhallinorkesterille

Equus
Ghost Train
Ghost Train
At The Station
Motive Revolution
Godzilla Eats Las Vegas!
Goodnight Moon
Libertas Imperio
Lux Aurumque (sovitus kuoroversiosta)
Noisy Wheels of Joy
October
Sleep (sovitus kuoroversiosta)
The Seal Lullaby (sovitus kuoroversiosta)
Teoksia > Kuorolle

A Boy and A Girl
Alleluia
Animal Crackers Vol. I ja Vol. II
Cloudburst
Enjoy the Silence
Five Hebrew Love Songs (kuorolle, viululle ja pianolle)
Temuna (Picture)
Kala Kalla (Light Bride)
Larov (Mostly)
Eyzheleg! (What snow!)
Rakut (Tenderness)
Fly to Paradise
Goodnight Moon
Glow
Hurt
i carry your heart
Leonardo Dreams of His Flying Machine
Little Tree
Lux Aurumque
Lux Nova
Nox Aurumque
Oculi Omnium
Sainte-Chapelle
She Weeps Over Rahoon
Sleep
Sleep, My Child
The Boy Who Laughed at Santa Claus
The Chelsea Carol
The City and the Sea
The Seal Lullaby
The Stolen Child
This Marriage
Three Flower Songs
I Hide Myself
With a Lily in Your Hand
Go, Lovely Rose
Three Songs of Faith
i will wade out
hope, faith, life, love
i thank You God for most this amazing day
Water Night
When David Hear
Teoksia > Orkesterille

Deep Field
Godzilla Eats Las Vegas!
October
The River Cam
Water Night
Winter
Teoksia > Teatterimusiikki

Paradise Lost: Shadows and Wings (musikaali)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Biografia Hyperion Recordsin sivuilla
TED-puhe
Eric Whitacre Facebookissa
Kaarle Hyttinen

Kaarle (Kalle) Hyttinen (sukunimi aikaisemmin Hydén (12. toukokuuta 1852 Liperi – 3. toukokuuta 1940 Rääkkylä) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä Itikka.
Hyttisen vanhemmat olivat maanviljelijä Josias Hyden ja Anna Regina Koistinen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1891.
Hyttinen oli opettajana kaikkiaan 45 vuotta Viipurin kansakouluissa ja viime vuosina sijaisopettajana lyseossa ja yhteiskoulussa. "Karjalan satusetänä" tunnettu Hyttinen julkaisi kolme satukokoelmaa ja lisäksi hän kirjoitti satuja sanoma- ja aikakauslehtiin sekä esiintyi radiossa ja eri tilaisuuksissa.
Teoksia

Sirkan satuja, kirjoittanut Itikka.  Omakustanne 1881
Kummin kertomuksia, kolmella puupiirroksella, kirjoittanut Itikka.  Omakustanne 1883
Lillukoita : kuvauksia ja kertomuksia kansalle, kirjoittanut Itikka.    Lagerspetz, Viipuri 1891
Fearrage

| Fearrage Pain Confessor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sound Supreme -studio Hämeenlinna
 Julkaistu: 1. maaliskuuta 2006
 Tuottaja(t): Janne Saksa & Pain Confessor
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 43.29
 Levy-yhtiö: Megamania
Listasijoitukset
  26.
Pain Confessorin muut julkaisut
| Turmoil 2004 | Fearrage 2006 | Purgatory of the Second Sun 2007 |
Fearrage on Pain Confessorin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2006.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26.
Kappaleet

Path to... – 0.35
Ruin – 3.32
Nemesis – 3.59
Fall on Evil Days – 4.36
Feardom – 4.27
Life Keeps Bleeding – 3.52
Another Door – 5.02
Pathetic Little Soul – 4.08
Butterfly – 4.40
Powderburns – 3.05
DNA of a god – 5.33
Kokoonpano

Markku Kivistö – laulu
Vesa Säkkinen – rytmikitara
Tuomas Kuusinen – soolo- ja rytmikitara
Mikko Kivistö – basso, taustalaulu
Mikko Laihanen – rummut
Pasi Laihanen – kosketinsoittimet
Kokoonpano > Muut

Janne Saksa – äänitys ja miksaus, taustalaulut
Rainer Nygård – taustalaulut
Svante Forsbäck – masterointi
Miikka Tikka – kansien suunnittelu
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8/10
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Fearrage Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Fearrage Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kaarle Felix

| Kaarle Felix |
| --- | --- |
 
Sardinian kuningas
Valtakausi:  12. maaliskuuta 1821 – 27. huhtikuuta 1831
Kruunajaiset:  25. huhtikuuta 1821
Edeltäjä:  Viktor Emanuel I
Seuraaja:  Kaarle Albert

Syntynyt:  6. huhtikuuta 1765 Torino, Sardinia
Kuollut:  27. huhtikuuta 1831 (66 vuotta) Torino, Sardinia
Puoliso:  Maria Kristiina
Koko nimi:  Carlo Felice Giuseppe Maria di Savoia
Suku:  Savoiji
Isä:  Viktor Amadeus III
Äiti:  Maria Antonia Ferdinanda
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Kaarle Felix (ital. Carlo Felice; 6. huhtikuuta 1765 Torino – 27. huhtikuuta 1831 Torino) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1821–1831.
Elämä

Kaarle Felixin vanhemmat olivat kuningas Viktor Amadeus III ja Espanjan prinsessa Maria Antonia, joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen tytär. Kaarle Felixillä oli 11 sisarusta. Hänen vanhemmat veljensä Viktor Emanuel I ja Kaarle Emanuel IV olivat Sardinian kuninkaina ennen häntä. Kaarle Felixin sisaria olivat Ranskan tulevien kuninkaiden Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n puolisot Maria Josefina ja Maria Teresia.
Kaarle Felix toimi vuosina 1799–1806 ja 1817–1821 Sardinian saaren käskynhaltijana. Hän avioitui vuonna 1807 Napolin ja Sisilian prinsessa Maria Kristiinan (1779–1849) kanssa, joka oli kuingas Ferdinand I:n ja Maria Karoliinan tytär. Heillä ei ollut lapsia.
Kaarle Felixistä tuli Sardinian kuningas maaliskuussa 1821, kun hänen veljensä Viktor Emanuel I luopui kruunusta keskellä perustuslakia vaatineiden liberaalien johtamaa vallankumousyritystä. Itävaltalaisten joukkojen väliintulo kukisti vallankumouksen, ja Kaarle Felix saattoi hallita itsevaltaisena hallitsijana kuolemaansa asti. Savoijin kuningassuvun päähaara sammui mieslinjalta hänen kuollessaan vuonna 1831, jolloin hallitsijaksi tuli toista sukuhaaraa edustanut Kaarle Albert.
Far Cry Instincts Predator

| Far Cry Instincts Predator |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Montreal
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Microsoft Store
Pelisarja:  Far Cry
Pelimoottori:  CryEngine
Julkaistu:  26. maaliskuuta 2006
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 16 
Alusta:  Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Far Cry Instincts: Predator on Xbox 360 -versio pelistä Far Cry Instincts ja sen jatko-osasta Far Cry Instincts Evolution.
Juoni > Evolution

Carver tapaa naisen nimeltä Kade, joka on tekemässä kauppaa merirosvojen kanssa. Kesken kaupanteon kapinalliset hyökkäävät Semerun johdolla Kaden, merirosvojen ja Carverin kimppuun ja Carver joutuu taas pakenemaan viidakon keskelle.
Paettuaan Kaden kanssa Carver tapaa Doylen, ja suunnittelevat pysäyttävänsä kapinalliset. Ennen kuin he ehtivät toteuttaa suunnitelmaansa, turvatalo jossa he ovat pommitetaan maan tasalle. Kade ja Doyle pääsevät pakenemaan talon raunioista, mutta Carver joutuu taistelemaan tiensä ulos. Lopulta kolmikko tapaa vanhan alttarin luona, jolloin Doyle käskee Carveria etsimään hökkelikylästä kapinallisten vakoojaa, jonka merirosvot ovat saaneet kiinni. Carver löytää hänet, ja kuulee, että kapinallisilla on metsään piilotettuna kuorma-auto, jossa on aseita. Carver pakenee hökkelikylästä, ja kiivettyään rikkinäistä riippusiltaa sekä miltei pudottuaan tältä sillalta, hän tapaa Doylen jälleen.
Doyle ja Carver hyökkäävät kapinallisten hallussa olevalle öljynjalostamolle, jolloin myös sinne tullut Kade vangitaan ja Doyle putoaa syvään kuoppaan. Pahasti haavoittunut Doyle ja Carver pakenevat öljynjalostamolta vesiputouksen avulla, mutta kun Carver lähtee etsimään venettä jolla he voisivat paeta, Doyle katoaa. Carver lähtee etsimään häntä, ja lopulta löytää hänet kuolleena erään temppelin rappusilta. Carver lähtee eteenpäin etsimään Kadea, ja törmää viholliseensa Semeruun, joka heittää Carverin alas kalliolta.
Kaikki aseensa menettänyt Carver kuitenkin taistelee tiensä jälleen Semerun luokse, ja löytää lopulta Kaden. Semerun lahjoma Kade kuitenkin pettää Carverin, ja puukottaa tätä, jolloin Carver joutuu taistelemaan Semerua vastaan ilman kykyjään. Carver kuitenkin voittaa Semerun, ja tappaa tämän potkaisemalla Semerun alas rakennuksen reunalta, jolloin bambut lävistävät tämän. Carver tapaa vielä Kaden, joka anelee armoa petettyään Carverin. Carver kuitenkin vain toteaa Kaden teon olleen ymmärrettävä ja että hän itsekin olisi tehnyt saman asian. Samassa Carver potkaisee oven auki, josta he molemmat pääsevät pois saarelta.
Peli

Pelissä on HD-tuki ja muutenkin parannellut grafiikat Instinctsistä ja Evolutionista. Se sisältää myös pieniä muutoksia kenttäsuunnitteluun. Instincts-osan alussa pelaajalla ei ole Predator-voimia, vaan ne saadaan vasta myöhemmin pelissä. Evolution-osassa pelaajalla on kyvyt heti alussa, joten Carver on ylivoimainen alusta saakka. Evolutionissa kentät ovat hieman avoimempia kuin Instinctsissä. Lisäksi Evolutionia ei voi pelata ennen kuin on pelannut Instinctsin läpi.
Aiheesta muualla

Far Cry: Instincts - Predator MobyGamesissa (englanniksi)
Eystur

| Eysturkommuna |
| --- | --- |
 Eysturin sijainti
Valtio:  Färsaaret
Saari:  Eysturoy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42 km²
Väkiluku (2020):  2 172
 – Väestötiheys:  47 as./km²
 
 www.eysturkommuna.fo 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eystur on 2172 asukkaan kunta Färsaarten Eysturoyn saarella. Kunta on asukasluvultaan saarten neljänneksi suurin. Sen keskustaajama on Norðragøta. Eystur on perustettu vuonna 2009 kun Gøtan ja Leirvíkin kunnat yhdistettiin.
Kylät

Leirvík, Norðragøta, Syðrugøta, Gøtugjógv ja Gøtueiði
Käännös suomeksi
Eumenes

Eumenes tarkoittaa seuraavia:
Eumenes I, Pergamonin hallitsija
Eumenes II, Pergamonin kuningas
Eumenes III, usurpaattori
Eumenes, Aleksandrian paavi
Eumenes Kardialainen, kreikkalainen sotilas ja kirjailija
Muurariampiaiset (Eumenes), erakkoampiaisten suku.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eumenes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
For Life

For Life on Puolan edustuskappale vuoden 2008 Euroviisuissa. Sen esitti Isis Gee. Kappale esitettiin ensimmäisessä semifinaalissa numerolla 10. Se sai 42 pistettä ja myös tuli kymmenenneksi. Näin ollen se pääsi finaaliin, jossa kappale esitettiin jälleen kymmenentenä. Finaalissa se kuitenkin sai vain 14 pistettä ja jäi sijalle 24.
Aiheesta muualla

Isis Gee Eurovision laulukilpailun sivustolla
Eumenes II:n gymnasion

| Eumenes II:n gymnasion |
| --- | --- |
Sijainti:  Miletoksen arkeologinen alue, Balat, Didim, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°31′44″N, 27°16′24″E
Rakennustyyppi:  gymnasion
Valmistumisvuosi:  n. 197–159 eaa.
Tyylisuunta:  joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eumenes II:n gymnasion oli antiikin aikainen gymnasion eli urheilupaikka Miletoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Eumenes II:n gymnasion rakennettiin hellenistisellä kaudella Pergamonin kuninkaan Eumenes II:n aikaan 197–159 eaa. ja tämän rahoituksella, mistä rakennus on saanut nykyisen tutkimuksessa käytetyn nimensä. Erään piirtokirjoituksen mukaan Eumenes lahjoitti gymnasionin rakennuttamiseksi 160 000 medimnos-mitallista viljaa, minkä arvo on arvioitu noin 100–290 talentiksi. Gymnasion oli Miletoksen vanhin. Rakennusta muutettiin paljon vielä roomalaisella kaudella.
Gymnasion sijaitsi Miletoksen niemen länsiosassa Teatterisataman eteläpuolella ja Miletoksen stadionin länsipuolella. Se kuului samaan rakennuskokonaisuuteen stadionin kanssa ja yhdistyi siihen joonialaista tyyliä edustaneen propylonin välityksellä. Gymnasionin länsipuolella sijaitsi puolestaan kaupungin niin kutsuttu Läntinen agora. Gymnasionin raunoita on kaivettu vain vähän, ja siitä tunnetaan paremmin vain sen propylon. Siinä oli anta-seinien välissä kaksi joonialaista pylvästä.
Erikoiskuljetus

Tuulivoimalan runko-osien kuljetusta Kemissä.
Erikoiskuljetus on maantiekuljetus, joka ylittää ajoneuvoluokalle määritellyt maksimimitat ja/tai normaaliliikenteen massarajat. Erikoiskuljetuksille tarvitaan poikkeuslupa, joita myöntävät Pirkanmaan ELY-keskus ja Ahvenanmaan maakuntahallitus.
Erikoiskuljetus on väistämisvelvollinen muita tienkäyttäjiä kohtaan, ellei liikenteenohjaaja toisin osoita.
Pitkä kuljetus

Pitkä kuljetus on Suomessa erikoiskuljetus, joka eroaa normaalista kuljetuksesta tätä suuremmalla pituudellaan. Liikenneministeriö päätti pitkästä kuljetuksesta vuonna 1992, ja laki tuli voimaan vuoden 1993 alussa. Ainakin osassa tapauksista sen edellä, jäljessä tai sekä edellä että jäljessä on käytettävä varoitusautoa, jossa on varoitusteksti pitkä kuljetus.
Leveä kuljetus

Leveä kuljetus on Suomessa erikoiskuljetus, joka eroaa normaalista kuljetuksesta tätä suuremmalla leveydellään. Liikenneministeriö teki leveästä kuljetuksesta päätöksen vuonna 1992, ja päätös tuli voimaan vuoden 1993 alussa. Ainakin osassa tapauksista sen edellä on käytettävä varoitusautoa, jossa on varoitustaulu, jossa lukee leveä kuljetus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta painavat kuljetukset Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ylisuuret kuljetukset Wikimedia Commonsissa
Tiehallinto:Erikoiskuljetuslupa (Arkistoitu – Internet Archive)
Finlex: säädös 1715/1992