stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niko Jakobsson

Niko Wictor Jakobsson (s. 27. lokakuuta 1984) on suomalainen varatuomari ja Suomen Asianajajaliiton pääsihteeri. Hän oli Borenius Asianajotoimisto Oy:n lakiasiainjohtajana ja kehitysjohtajana ensimmäinen suomalaisen asianajotoimiston lakiasiainjohtajaksi nimitetty henkilö.
Suomen Asianajajaliitto palkitsi Jakobssonin vuonna 2019 oikeusvaikuttajana erityisesti hänen asianajosektorilla tekemästään ansiokkaasta teknologiatyöstä. Helsingin asianajajayhdistys valitsi Jakobssonin Vuoden asianajajaksi 2021 hänen toiminnastaan asianajoalan uudistajana. Jakobsson on toiminut lukuisissa luottamustehtävissä ja on ollut muun muassa Asianajajaliiton teknologia-, viestintä- ja tietosuoja-asiantuntijaryhmän, it-valiokunnan jäsen sekä Helsingin Asianajajayhdistyksen hallituksen jäsen.
Jakobsson on juristina erikoistunut kauppa- ja yhtiöoikeuden saralla ja kirjoittanut artikkeleja muun muassa pikaluotoista ja osakeyhtiöoikeudesta mutta syventynyt myös urheiluoikeuteen kirjoittaen artikkeleja muun muassa urheilun rahoituksesta ja paraurheilun luokittelujärjestelmästä. Jakobsson toimii myös urheiluvaikuttajana Suomen urheilun eettisen keskuksen SUEKin hallituksessa ja Urheilun eettisten asioiden neuvottelukunnan jäsenenä.
Jakobsson on kirjoittanut satoja IT-aiheisia artikkeleja johtaviin kotimaisiin tietotekniikkajulkaisuihin, kuten Mikrobittiin (ent. MPC ja MikroPC) ja Tiviin (ent. Tietoviikko ja Tietokone).
Nicklas Pedersen

Nicklas Pedersen
Nicklas Pedersen (s. 10. lokakuuta 1987 Køge, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisien FC Groningenia.
Nerkoonjärvi (Iisalmi)

| Nerkoonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Iisalmi, Lapinlahti
Koordinaatit:  63°27′30″N, 27°16′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Nerohvirta
Järvinumero:  04.512.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,8 m
Rantaviiva:  66,08 km
Pinta-ala:  15,66 km² 
Tilavuus:  0,048 km³
Keskisyvyys:  3,06 m
Suurin syvyys:  11,97 m
 fiNerkoonjärvi 
Nerkoonjärvi (SYKE:n järvinumero 04.512.1.001) on Vuoksen vesistön Iisalmen reittiin kuuluva keskikokoinen järvi Iisalmen kaupungin ja Lapinlahden kunnan alueella Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 15,66 km², ja pinnankorkeus 85,8 metriä merenpinnan yläpuolella. Se saa vetensä pohjoisesta Peltosalmesta ja laskee Nerohvirtaa pitkin Onkiveteen. Järviä yhdistää myös Nerkoon kanava. Nerkoonjärvessä olevia saaria ovat Luhtasaari, Heiskalansaari, Aittosaari ja Laaninsaari.
Nigerian koripallomaajoukkue

Nigerian koripallomaajoukkue edustaa Nigeriaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Nigerian koripalloliitto.
Historia

Nigeria osallistui ensimmäistä kertaa Afrikan-mestaruuskilpailuiden lopputurnaukseen vuonna 1972. Ensimmäisen arvokisamitalinsa maa voitti vuonna 1995, jolloin maa sijoittui Afrikan-mestaruuskilpailuissa pronssille. Hopeaa Nigeria saavutti ensimmäistä kertaa vuoden 1997 kilpailuista. Ensimmäisen Afrikan-mestaruutensa maa voitti vuonna 2015.
Nigeria selviytyi MM-kilpailuihin vuonna 1998, jolloin se pelasi lopulta sijoituspelejä. Myös vuonna 2006 Nigeria eteni MM-kilpailuihin, mutta pelasi tällöinkin lopulta sijoituspelejä. Vuoden 2011 Afrikan-mestaruuskilpailuissa maa sijoittui pronssille ja pääsi täten olympiakarsintoihin. Karsinnoissa maa voitti ratkaisevassa ottelussa Dominikaanisen tasavallan ja eteni ensimmäistä kertaa historiassaan olympiakisoihin. Myös vuonna 2016 Nigeria oli mukana olympiakisoissa.
Nela (nimi)

Nela on naisen etunimi, joka on käytössä ainakin tšekin, slovakian, kroatian ja portugalin kielissä. Etymologialtaan se on lyhennetty muoto -nela-päätteisistä etunimistä, joihin lukeutuu Antonela. Tšekissä Nela on myös Kornel-nimen feminiininen muoto.
Vuonna 2014 Nela oli Tšekissä tyttöjen nimistä 12. suosituin ja vuonna 2009 Kroatiassa sadanneksi suosituin. Nimeä käytetään myös Puolassa, jossa se oli suosioltaan 53. vuonna 2014.
Tunnettuja Neloja

Nela Boudová, tšekkiläinen näyttelijä
Cornelia "Nela" Fischer, saksalais-itävaltalainen taidemaalari
Nela Lee, saksalainen juontaja ja näyttelijä
Nela Pocisková, slovakialainen laulaja
Nela Utkina, Suomessa kadonnut tšekkiläinen
Nela Zisser, uusiseelantilainen malli
Naivi

| Naivi Yona |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. huhtikuuta 2015
 Kesto: 47.37
 Levy-yhtiö: Kaiho Repubic
Listasijoitukset
  9. (albumilista)
Yonan muut julkaisut
| Tango A La Yona 2014 | Naivi 2015 | Jano 2016 |
Naivi on laulaja-lauluntekijä Yonan viides studioalbumi, joka julkaistiin 17. huhtikuuta 2015.
Kappaleet

Matka – 6.36
Niitty ja taivas – 3.37
Syyt – 3.37
Uusi taivas – 5.24
Tule minun luokseni rakas – 2.44
Kappeli – 3.27
Anna mun nukkua – 3.53
Indigoi – 4.50
Lintu – 6.13
Aamu ei enää vihaa meitä – 7.12
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Keskisuomalainen: 4/5
Rumba: 8/10
Soundi:
Nel sole

| ”Nel sole” Albano Carrisi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nel sole
 A-puoli: ”Nel sole”
 Julkaistu: 1967
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.50
muut singlet
|   | ”Nel sole”  |   |
Nel sole on italialaisen kevyen musiikin laulajan Albano Carrisin single vuodelta 1967 ja hänen ensimmäinen kaupallinen menestyksensä. Sen sävelsivät ja sanoittivat Carrisi, Pino Massara ja Vito Pallavicini. Singlen b-puolena on Luciano Berettan, Monegascon ja Rossella Conzin teos "Pensieri "P" 33". Joulukuussa 1967 sai ensi-iltansa musicarello-elokuva Nel sole, jossa Carrisi näyttelee miespääosan vastanäyttelijänään hänen tuleva puolisonsa Romina Power.
Carrisi työskenteli tarjoilijana ravintolassa ja hän tutustui hittimaakari Pino Massaraan, joka kiinnitti hänet levy-yhtiöön Clan Celentano, jossa Carrisi jäi kuitenkin vaihtopenkille. Carrisin ura ampaisi nousuun parin vuoden päästä, kun hän siirtyi levy-yhtiöön Voce del Padrone. Carrisin laajasta äänialasta otettiin kaikki irti kappaleessa "Nel sole" ja se nousi Italian hittiparaatin kärkeen.
"Nel solen" ympärille rakennettiin Carrisin esikoisalbumi, jolla on kaksi eri myyntinimeä: Al Bano ja Nel sole.
Aiheesta muualla

Chordify: Al bano - Nel Sole
Nikolai Buhalov

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten melonta. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Miesten melonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | C-1 500 m |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | C-1 1 000 m |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | C-1 1 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1993 | C-1 500 m |  |
|  Kultaa | México 1994 | C-1 200 m |  |
|  Kultaa | México 1994 | C-1 500 m |  |
|  Kultaa | Duisburg 1995 | C-1 200 m |  |
|  Kultaa | Duisburg 1994 | C-1 500 m |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1991 | C-1 500 m |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1991 | C-1 1 000 m |  |
|  Hopeaa | México 1994 | C-1 1 000 m |  |
|  Pronssia | Montreal 1986 | C-1 500 m |  |
|  Pronssia | Plovdiv 1989 | C-4 1 000 m |  |
|  Pronssia | Poznań 1990 | C-4 500 m |  |
|  Pronssia | Poznań 1990 | C-4 1 000 m |  |
|  Pronssia | Pariisi 1991 | C-4 1 000 m |  |
Nikolai Petkov Buhalov (bulg. Николай Петков Бухалов, s. 20. maaliskuuta 1967 Karlovo) on bulgarialainen meloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Buhalov saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 kaksi kultaa kanadalaisyksikön 500 metrin ja 1 000 metrin kilpailuissa. Ensimmäisen kerran Buhalov osallistui olympialaisiin Soulissa 1988, jolloin hän oli 1 000 metrin kilpailun kolmas. Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000 hän osallistui sekä 500 metrin ja 1 000 metrin kilpailuihin ilman mitaleja. Buhalov saavutti useita maailmanmestaruuksia ja muita MM-mitaleja. Hän hallitsi vuosien 1990 ja 1995 välillä kanadalaisyksikön 500 metrin kilpailun maailmanmestaruuskilpailuja saavuttaen tuolloin kolme kultamitalia, yhden hopean ja yhden pronssin. Vuosina 1994 ja 1995 Buhalov voitti 200 metrin maailmanmestaruuden. 1 000 metrin yksilökilpailuista hänellä on kaksi hopeaa vuosilta 1991 ja 1994. Buhalov on osallistunut myös useasti Bulgarian joukkueessa maailmanmestaruuskilpailuissa nelikkokilpailuun. Näistä hänellä on kolme pronssia vuosilta 1989, 1990 ja 1991.
Nikeforos

Nikeforos (kreik. Νικηφόρος, "voiton tuoja"; lat. Nicephorus) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Nikeforos I, Bysantin keisari 802–811
Nikeforos II Fokas, Bysantin keisari 963–969
Nikeforos III Botaniates, Bysantin keisari 1078–1081
Nikeforos I, Konstantinopolin patriarkka 758–829
Nikeforos Blemmydes (1197–1272), bysanttilainen filosofi
Nikeforos Bryennios vanhempi, bysanttilainen sotilas ja vastakeisari
Nikeforos Bryennios nuorempi, bysanttilainen sotilas ja historioitsija.
Nikeforos Gregoras (n. 1295–1360), bysanttilainen tähtitieteilijä, historioitsija ja teologi
Nikeforos Khumnos (n. 1250/55–1327), bysanttilainen filosofi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nikeforos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nikolai Danilevski

Nikolai Danilevski.
Nikolai Jakovlevitš Danilevski (ven. Никола́й Я́ковлевич Даниле́вский; 10. joulukuuta (J: 28. marraskuuta) 1822 Oberets, Orjolin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 19. marraskuuta (J: 7. marraskuuta) 1885 Tiflis, Georgia, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen luonnontieteilijä, filosofi ja yhteiskunnallinen kirjailija. Häntä on pidetty yhtenä panslavismin tärkeimmistä oppi-isistä.
Danilevski opiskeli vuosina 1843–1847 Pietarin yliopiston fyysis-matemaattisessa tiedekunnassa. Hänet pidätettiin vuonna 1849 Petraševskin piirin vangitsemisen yhteydessä ja hän oli useita kuukausia vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa sekä jonkin aikaa karkotettuna Vologdaan ennen kuin kykeni osoittamaan syyttömyytensä. Danilevski työskenteli myöhemmin valtion maista vastanneen ministeriön virkamiehenä. Hän osallistui kymmeneen Venäjän maantieteellisen seuran Volgalle, Kaspianmerelle ja Jäämerelle järjestämään tieteelliseen tutkimusretkeen, joilla tutkittiin muun muassa ilmastoa ja kalakantoja. Hänet nimitettiin vuonna 1879 Nikitskin kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi Krimille.
Danilevskin pääteos on vuonna 1871 julkaistu Rossija i Jevropa (”Venäjä ja Eurooppa”), jonka sisältö on peräisin hänen kaksi vuotta aiemmin perustamastaan Zarja-lehdestä. Siinä hän pyrki kehittämään tieteellisen perustelun venäläiselle nationalismille kuvaamalla ihmiskunnan historian sarjana erillisiä sivilisaatioita eli ”kulttuurihistoriallisia tyyppejä”, jotka kehittyivät biologisten organismien tavoin ja joista jokaisella oli oma tiensä ja kehityskaarensa. Danilevski nimesi 13 suurta historiallista sivilisaatiota, joista nuorin oli ”slaavilainen tyyppi”. Danilevskin mukaan Venäjän ja muiden slaavilaisten kansojen tuli kääntää selkänsä Länsi-Euroopalle ja pyrkiä kehittämään itsenäisesti omaa kulttuuriperintöään. Tähän vaalimisen arvoiseen perintöön hän laski kuuluvaksi muun muassa ortodoksisen kirkon ja Venäjän itsevaltiuden.
Danilevskin mielestä ei ollut kristillisiä eikä muita ”universaaleja arvoja”. Kristillistä moraalia voi edellyttää yksilöltä, mutta sitä ei voi soveltaa politiikkaan. Sen vuoksi politiikan on perustuttava omaan etuun. Vuonna 1885 julkaisemassaan artikkelissa Darvinizm Danilevski kritisoi voimakkaasti darwinismia. Hän kirjoitti myös artikkeleita kasvi-, eläin-, kansa-, talous- ja tilastotieteistä.
Danilevski vaikutti aikalaisensa Konstantin Leontjevin ajatteluun. Danilevskin sivilisaatioteorialla on nähty yhtäläisyyksiä myös Arnold J. Toynbeen ja Oswald Spenglerin myöhempien teorioiden kanssa.
Nikeforos Bryennios

Nikeforos Bryennios oli kahden Bysantin valtakunnan sotapäällikön nimi:
Caesar Nikeforos Bryennios nuorempi (1062–1137), Anna Komnenan mies, sotilas ja historioitsija
Nikeforos Bryennios vanhempi, edellisen isoisä tai isä, joka kapinoi keisari Mikael VII:ä vastaan ja tuli Aleksios I Komnenoksen kukistamaksi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nikeforos Bryennios”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nikolai Bunge

Nikolai Bunge, Ivan Tjurinin maalaama muotokuva vuodelta 1887.
Nikolai Hristianovitš Bunge (ven. Никола́й Христиа́нович Бу́нге; 23. marraskuuta (J: 11. marraskuuta) 1823 Kiova – 15. kesäkuuta (J: 3. kesäkuuta) 1895) oli venäläinen virkamies, joka toimi Venäjän taloutta uudistaneena rahaministerinä vuosina 1881–1887.
Nikolai Bungen isä oli lastentautien lääkäri Hristian Bunge. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa lakia ja taloustiedettä ja toimi myöhemmin samaisen yliopiston rehtorina. Hän oli myös Venäjän valtakunnanpankin Kiovan-konttorin päällikkö ja hänet nimettiin 1859 maaorjien vapautuslakia valmistelleen komitean jäseneksi. Vuonna 1878 Bungesta tuli apulaiskauppaministeri ja kolmea vuotta myöhemmin rahaministeri. Hän modernisoi keisarikunnan taloutta muun muassa korvaamalla henkirahan perimisen välillisellä verotuksella, rajoittamalla lapsityövoiman työaikoja ja perustamalla Talonpoikaispankin, jotta talonpojat saisivat lainoja lisämaan ostamiseen. Kotimaista teollisuutta hän pyrki edistämään suojatullien avulla. Rautateitä keskitettiin ja rationalisoitiin ostamalla kannattamattomia yksityisiä rataosuuksia valtiolle. Bunge myös lisäsi valtion kultavarantoa.
Erilaiset taloudelliset kriisit ja sodat tekivät Venäjän valtion budjetin tasapainottamisen vaikeaksi, mikä antoi Bungen konservatiivisille vastustajille lisää aseita hänen arvosteluunsa. Viimein tsaari Aleksanteri III erotti hänet vuonna 1887. Bunge siirrettiin ministerikomitean puheenjohtajaksi, joka oli korkea mutta lähinnä seremoniallinen virka ilman todellista valtaa. Hän toimi tämän jälkeenkin muun muassa kruununprinssi Nikolain (tuleva hallitsija Nikolai II) opettajana.
Suomessa Bunge muistetaan puheenjohtajuudestaan 1892–1893 toimineessa suomalais-venäläisessä asiantuntijakomiteassa, jonka oli tarkoitus löytää ratkaisu suomalaisten ja venäläisten väliseen kiistaan koko valtakuntaa koskevien lakien säätämisestä ja tätä koskevasta toimivallasta. Komitea ei päässyt yksimielisyyteen, sillä sen suomalaiset jäsenet puolustivat sitkeästi omaa tulkintaansa Suomen perustuslaeista, kun taas venäläiset jäsenet katsoivat valtakunnan yhteistä etua koskevissa asioissa myös Suomea koskevan päätösvallan olevan lähtökohtaisesti keisarikunnan valtioelimillä. Komitean venäläisjäsenten kanta toimi sittemmin yhtenä askeleena kohti helmikuun manifestia.
New Havenin piirikunta (Connecticut)

New Havenin piirikunta (engl. New Haven County) on Yhdysvaltojen Connecticutin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 854 757 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin kunta on New Haven. Piirikunta perustettiin vuonna 1666.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta New Havenin piirikunta (Connecticut) Wikimedia Commonsissa
Connecticutin osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Central Naugatuck River Valley  Gold Coast  Greater Bridgeport  Greater Danbury  Greater New Haven  Greater Hartford  Kaakkois-Connecticut  Litchfield Hills  Lounais-Connecticut  Lower Connecticut River Valley  Quiet Corner 
Piirikunnat:   Fairfield  Hartford  Litchfield  Middlesex  New Haven  New London  Tolland  Windham 
Kaupungit:   Ansonia  Bridgeport  Bristol  Danbury  Derby  Hartford (pääkaupunki)  Meriden  Middletown  Milford  New Britain  New Haven  New London  Norwalk  Norwich  Shelton  Stamford  Torrington  Waterbury  West Haven
Nerkoon työväentalo

| Nerkoon työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Nerkoo, Lapinlahti
Valmistumisvuosi:  1916?
Rakennuttaja:  Nerkoon Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nerkoon työväentalo oli Lapinlahden kunnan Nerkoon kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Nerkoon työväenyhdistys (myöhemmin Nerkoon Työväen ja Pienviljelijöiden Yhdistys) perustettiin vuonna 1907. Vuonna 1915 yhdistyksessä oli 34 jäsentä, mikä oli suurin SDP:n puoluetilastoon ilmoitettujen lapinlahtelaisten yhdistysten jäsenmääristä. Yhdistys onnistui vuonna 1915 tai 1916 hankkimaan tontin ja talon, mutta ennen kuin tonttimaa oli virallisesti yhdistyksen nimissä, se myytiin uudelle omistajalle, joka ryhtyi toimiin yhdistyksen talon poistamiseksi tontilta. Ei ole tietoa, onnistuiko yritys. Vuonna 1921 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 sen omaisuus takavarikoitiin.
Vuonna 1925 perustettiin Nerkoon sosialidemokraattinen työväenyhdistys. Vuonna 1930 Kansan Työ -lehdessä ilmoitettiin, että Nerkoon Työväen ja Pienviljelijöiden Yhdistys oli päättänyt lopettaa toimintansa ja luovuttaa työväentalon Nerkoon sosialidemokraattiselle yhdistykselle. Sosialidemokraattisen yhdistyksen olivat todennäköisesti perustaneet vanhan työväenyhdistyksen jäsenet, jotka eivät olleet tyytyväisiä siihen, että yhdistys liittyi SSTP:en. Lehtijutussa nimittäin todettiin talon siirtyvän nyt takaisin alkuperäiselle omistajalle. Vuonna 1931 yhdistyksellä oli 20 jäsentä. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. Yksi lähde epäilee, että Nerkoon sosialidemokraattinen yhdistys olisi ajautunut talousvaikeuksiin ja joutunut sen takia luopumaan talosta. Vuonna 1996 talo oli kuitenkin edelleen pystyssä.
Nicky Pastorelli

Nicky Pastorelli
Nicky Pastorelli (s. 11. huhtikuuta 1983 Haag) on hollantilainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2000 Pastorelli kilpaili Hollannin Formula Arcobaleno -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2001 hän kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa sijoittuen 18:nneksi. Vuonna 2002 Pastorelli kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2003 hän kilpaili Euroseries 3000 -sarjassa sijoittuen viidenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Pastorelli testasi Minardin F1-autoa toimien samalla Jordan-tallin testikuljettajana. Hän oli myös mukana Midland-tallin nuorten kuljettajien ohjelmassa, mutta ei saanut kuljettajanpaikka kaudelle 2006 vaan toimi tallin kolmoskuljettajana. Vuonna 2006 Pastorelli kilpaili Champ Car -sarjassa sijoittuen 17:nneksi. Vuonna 2008 hän kilpaili American Le Mans Series -sarjassa sijoittuen kolmanneksi Dutch Supercar Challenge -sarjassa. Seuraavana vuonna hän sijoittui sijalle 22 GT2-luokassa. Vuonna 2010 Pastorelli kilpaili GT1 World Championship -sarjassa sijoittuen sijalle 32. Pastorelli jatkaa sarjassa kaudella 2011. Hän ajoi avausvoittonsa Navarran kilpailussa.
National Hockey Association

National Hockey Association (2. joulukuuta 1909 – 11. joulukuuta 1918) oli 
NHL:ää edeltänyt ammattilaisjääkiekkoliiga, jolla oli joukkueita Ontariossa ja Québecissä, Kanadassa. Sen tähtipelaajia olivat muun muassa Newsy Lalonde, Joe Malone ja Georges Vezina.
NHA:n joukkueet

Cobalt Silver Kings (1909–10); joukkueen korvasi Quebec Bulldogs (1910–1917)
Haileybury Hockey Club (1909–10); joukkueesta tuli Montreal Canadiens (1910–1917)
Les Canadiens (1909–10); joukkueesta tuli Toronto Tecumsehs (1912–1913); nimeksi tuli Toronto Ontarios (1913–1914); nimeksi tuli Toronto Shamrocks (1914–1915)
Montreal Wanderers (1909–17)
Montreal Shamrocks (1909–10)
Ottawa Senators (1909–17)
Renfrew Creamery Kings (1909–11); joukkueesta tuli Toronto Blueshirts (1912–1917)
Toronto 228th Battalion (1916–17)
NHA:n mestarit

1909–10: Montreal Wanderers
1910–11: Ottawa Senators
1911–12: Quebec Bulldogs
1912–13: Quebec Bulldogs
1913–14: Toronto Blueshirts
1914–15: Ottawa Senators
1915–16: Montreal Canadiens
1916–17: Montreal Canadiens
Nel sole (elokuva)

| Nel sole |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Aldo Grimaldi
Käsikirjoittaja:  Giovanni Grimaldi
Tuottaja:  Gilberto Carbone
Säveltäjä:  Pino Massara
Kuvaaja:  Claudio Ragona
Leikkaaja:  Daniele Alabiso
Pääosat:   Albano Carrisi  Romina Power 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Mondial TE-FI
Levittäjä:  Titanus
Ensi-ilta:  22. joulukuuta 1967
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nel sole on italialainen komediallinen musicarello-elokuva vuodelta 1967. Sen ohjasi Aldo Grimaldi.
Juoni

Carlo Carrera ja Lorena Vivaldi ovat opiskelukavereita ja rakastuneita toisiinsa. Carlo esiintyy rikkaan perheen poikana, mutta todellisuudessa hän työskentelee tarjoilijana rahoittaakseen opintonsa. Hän jää kiinni huijauksestaan ja kuvittelee, että Lorena ei enää välitä hänestä. Carlo lopettaa koulun kesken ja aloittaa suhteen varakkaan Ivanan kanssa. Tämä kuitenkin haluaa eroon Carlosta valehtemalla hänen varastaneen arvokkaan sormuksen. Ivana jää kiinni petoksestaan Carlon ystävien Francon ja Ciccion sekä Lorenan ansiosta. Carlo palaa koulunpenkille ja rakkaus Lorenaan jatkuu.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Albano Carrisi  | … |  Carlo Carrera   |
|  Romina Power  | … |  Lorena Vivaldi   |
|  Linda Christian  | … |  Laura Vivaldi   |
|  Carlo Giordana  | … |  Giorgio Castelli   |
|  Hélène Chanel  | … |  Ivana Vannucci   |
|  Franco Franchi  | … |  Franco Sparapaoli   |
|  Ciccio Ingrassia  | … |  Ciccio   |
|  Mirella Pamphili  | … |  Attilia   |
|  Loretta Goggi  | … |  neiti Cantini   |
Naja Abelsen

| Naja Abelsen |
| --- | --- |
 Naja Abelsen vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1964 Brønderslev, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Ammatti:  taidemaalari ja kuvittaja
Taiteilija
Taidesuuntaus:  naturalismi
Aiheesta muualla
Kotisivut
Naja Abelsen (s. 19. huhtikuuta 1964 Brønderslev, Tanska) on tanskalais-grönlantilainen taidemaalari ja kuvittaja. Hän on kuvittanut lasten- ja oppikirjoja sekä suunnitelut logoja ja grönlantilaisia postimerkkejä.
Lapsuus ja nuoruus

Abelsen syntyi Brønderslevissa Tanskassa vuonna 1964. Hänen isänsä on grönlantilainen opettaja Adolf Konrad Boas Henrik Abelsen ja äiti on tanskalainen Kirsten Fokdal joka vanhainkodin johtaja. Abelsen vietti lapsuutensa Frederikssundissa Tanskassa. Vuonna 1971 hän muutti Qaqortoqiin, Etelä-Grönlantiin jossa asui vuoteen 1980 asti. Hän omaksui tuona aikana grönlantilaisen- ja tanskalaisenkulttuurin joiden vaikutukset näkyvät hänen teoksissan.
Taide

Abelsen on kuvittanut lasten- ja oppikirjoja, suunnitellut logoja ja 18 grönlantilaista postimerkkiä. Hänen postimerkkinsä ”Haavoittuvat eläinlajit” (tansk. Sårbare Dyrearter) valittiin vuonna 2013 vuoden postimerkiksi. Valinnan suorittivat postimerkkien keräilijät ympäri maailman. Postimerkin kuvassa on jääkarhu ja se julkaistiin yhteistyössä Israelin postilaitoksen kanssa.
Abelsenin piirustustyyli on naturalistinen mutta hän ei pyri kuvissaan valokuvamaisuuteen. Hänen saa kuviensa aiheet Grönlannista, sen myyteistä ja legendoista. Niissä on kuvattu ihmisiä, eläimiä, shamaaneja, rakkautta ja tanssia. Hän piirtää kuvansa musteella ja vesiväreillä. Hän on pitänyt lukuisia taidenäyttelyitä Grönlannissa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa.
Abelsen on opiskellut useissa oppilaitoksiassa taidetta ennen kun hän valmistui Danmarks Design Skolesta jossa opiskeli vuosina 1990–1996.
Abelsen avasi oman gallerian Ærøskøbingissa Ærø saarella Tanskassa vuonna 2017. Hän on asunut saarella vuodesta 2010 lähtien.
Aiheesta muualla

Fog, Steffen: Bjarne Ljungdahl: Naja Abelsen – en unik kunstner Arktiske Anmeldelser – Anmeldelser af nye bøger om Grønland og Arktis.  8.8.2013. Arkistoitu 6.4.2017. Viitattu 12.11.2019. (tanskaksi)
Europa 2019 - National birds 1/2 Stamps.gl. Arkistoitu 12.11.2019. Viitattu 12.11.2019. (englanniksi)
Annual Report, s. 2.  Nuuk:  Nunaoil A/S, 2006.  Teoksen verkkoversio (viitattu 12.11.2019). (Arkistoitu – Internet Archive)