stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keltasuolaheinämittari
Koko ja ulkonäkö

Laji muistuttaa runsaasti harmosuolaheinämittaria, jonka alalajiksi Timandra griseata comai laji alun perin kuvattiin vuonna 1913. Kuten harmosuolaheinämittarillakin, lajin siipien poikki kulkee selvä, punertava raita, joka päättyy etusiipien kärkeen. Myös siipien ripset ja reunaosat ovat myös väriltään punertavia. Koiraan tuntosarvet ovat kampamaiset.
Erotuksena harmosuolaheinämittariin on keltasuolaheinämittarin siipien pohjaväri kuitenkin selvästi kellertävä ja siipien harmaat suomut ovat selvästi vaaleampia. Kooltaan keltasuolaheinämittari on myös hieman pienempi. Naaraiden genitaaleissa on lajien välillä selviä eroja, sen sijaan koiraiden genitaalit ovat melko samankaltaiset. Näiden seikkojen ja lentoajan erojen vuoksi keltasuolaheinämittari on erotettu omaksi lajikseen vuonna 1995
Levinneisyys ja lentoaika

Keltasuolaheinämittaria tavataan Suomessa vain maan etelärannikolla ja lounaissaaristossa, kun harmosuolaheinämittari on levittäytynyt aina Oulun korkeudelle asti. Laji on kaksisukupolvinen: ensimmäinen sukupolvi on lennossa kesäkuussa ja toinen pääosin elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Lajia tavataan muun muassa lämpimillä rinneniityillä sekä kedoilla, ahoilla ja kalliomaastossa. Lajia voidaan tavata myös kosteammissa ympäristöissä, kuten rantaniityillä. Pihoilla lajia ei juurikaan esiinny. Keltasuolaheinämittarin ensimmäinen sukupolvi talvehtii toukkana, mutta toisen sukupolven yksilöt kehittyvät samanvuotisista toukista.
Ravintokasvi

Toukat elävät niittysuolaheinällä sekä muilla hierakkojen sukuun kuuluvilla kasveilla. Toukkien ravintokasveja ovat myös erilaiset tattaret.
Kentjärvi (järvi)

| Kentjärvi Кончозеро, Kontšozero |
| --- | --- |
 Kentjärvi Kossalmen kylän rannalta nähtynä.
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri, Äänisenrannan piiri
Kunnat:  Kentjärvi, Suoju
Koordinaatit:  62°02′48″N, 34°06′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suojoki
Laskujoki:  Kossalmi
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  37 m
Pituus:  22,5 km
Leveys:  3 km
Rantaviiva:  60,8 km
Pinta-ala:  39,8 km²
Tilavuus:  0,38 km³
Keskisyvyys:  9,5 m
Suurin syvyys:  26 m
Valuma-alue:  300 km²
 fiKentjärvi 
Kentjärvi (myös Kenttijärvi, Kendjärvi, Kenjärvi; lyydiksi Kend’ärv, ven. Ко́нчезеро, Kontšezero sekä Кончо́зеро, Kontšozero) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kentjärven ja Äänisenrannan piirin Suojun kunnissa Venäjällä. Sen pinta-ala on 39,8 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 300 neliökilometriä, keskisyvyys 9,5 metriä ja suurin syvyys 26,0 metriä.
Järveen virtaa kolme puroa ja Perttijärvestä tuleva kapeikko. Se laskee Ukšjärveen Kossalmen kapeikon kautta.
Kentjärven rannat ovat jyrkkiä itäistä rantaa lukuun ottamatta. Pohjaa peittää muta, hiekka, kivet ja järvimalmi. Kalalajeja ovat siika, kuore, hauki, lahna, säyne, sorva ja made. Suojoesta nousee toisinaan harjuksia ja järvilohia. Järvellä on myös kalanviljelylaitoksia.
Järven rannalla sijaitsee Kentjärven kylä. Seudulla on runsaasti kesäasutusta.
Aiheesta muualla

Kentjärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Franz-Josef Kemper

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Franz-Josef Kemper vuonna 1968. |  Franz-Josef Kemper vuonna 1968. |  Franz-Josef Kemper vuonna 1968. |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1966 | 800 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1967 | 4 × 720 m viesti |  |
|  Kultaa | Grenoble 1972 | 3 × 1 000 m viesti |  |
Miesten yleisurheilu
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Torino 1970 | 800 m juoksu |  |
|  Hopeaa | Tokio 1967 | 800 m juoksu |  |
Franz-Josef Kemper (s. 30. syyskuuta 1945 Hopsten) on saksalainen keskimatkojen juoksija. Kemperin aktiivivuodet olivat 1964–1973. Tänä aikana hän voitti viisi kertaa Länsi-Saksan 800 metrin mestaruuden vuosina 1965, 1966, 1967, 1970 ja 1971. Lisäksi hänellä on joukko halli- ja viestimestaruuksia.
Vuodesta 1966 tuli Kemperin nimi kansainväliseen tietoisuuteen. Hän sivusi Jürgen Mayn edellisenä vuonna juoksemaa 1 000 metrin ME:tä 2.16,2 Hannoverissa heinäkuussa 1966. Seuraavassa kuussa hän juoksi myös Hannoverissa uuden 800 metrin Euroopan ennätyksen parantamalla Roger Moensin 11 vuotta vanhaa ennätystä aikaan 1.44,9. Samana kesänä hän oli mukana nelikossa, joka teki uuden 4 × 800 metrin ME:n. Syyskuussa 1966 järjestettyihin Budapestin EM-kisoihin Kemper matkusti suosikkina. Loppukilpailussa hän hävisi aivan yllättäen itäsaksalaiselle tittelin puolustajalle Itä-Saksan Manfred Matuschewskille, joka taistelun jälkeen löi Kemperin kymmenyksellä.
Seuraavina vuosina Kemper saavutti myös menestystä. Matuschewski voitti Kemperin jälleen vuoden 1967 Eurooppa cupin finaalissa Kiovassa. Vuoden 1967 Tokion Universiadeissa Kemper sijoittui hopealle samalla ajalla voittajan Ralph Doubellin kanssa. Seuraavan vuoden Meksikon olympialaisissa Kemper eteni välieriin. Vuoden 1970 Torinon Universiadeissa Kemper otti mestaruuden. Kotiolympialaisissaan vuonna 1972 Münchenissä Kemper sijoittui neljänneksi.
Franz-Josef Kemper onnittelee olympiavoittaja Dave Wottlea vuonna 1972 Münchenissä 800 metrin loppukilpailun jälkeen.
Urheilu-uran jälkeinen aika

Kemper opiskeli liikuntaa, saksan kieltä ja kirjallisuutta Münsterin yliopistossa ja sosiologiaa Darmstadtin teknillisessä yliopistossa. Darmstadtissa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1980.
Vuodesta 2000 alkaen Kemper on toiminut Rheinland-Pfalzin osavaltion apulaisjohtajana ja johtajana urheiluosastolla. Vuodesta 2003 alkaen Kemper nimitettiin vuoden 2006 jalkapallon MM-kisojen järjestelytoimikuntaan.
Vuonna 1989 Kemper avioitui saksalaisen 800 metrin olympiajuoksijan Sylvia Schenkin kanssa.
Julkaisut

Franz-Josef Kemperin julkaisut
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jürgen May, Itä-Saksa | Miesten 1 000 metrin maailmanennätyksen haltija (jaettu) 21. syyskuuta 1966 – 24. kesäkuuta 1973 | Seuraaja: Danie Malan, Etelä-Afrikka |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  World Athletics
Kenties

| Kenties Tapani Kansa |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 38.51
 Levy-yhtiö: Bluebird
Listasijoitukset
  Suomi: Ei  listasijoitusta.
Tapani Kansan muut julkaisut
| Betonimylläri 1987 | Kenties 1987 | Oskar Merikannon kauneimmat laulut 1988 |
Kenties on Tapani Kansan albumi vuodelta 1987.
Kappaleet

Hopeinen kuu – 3.45
Kenties, Kenties – 2.51
Besame Mucho – 3.36
Nukkuja kaunein – 2.29
Suuret setelit – 3.15
Tule tyttöni takaisin – 3.24
Hyppypeppu – 2.35
Kaupungin kaunein kukka – 3.07
Jää mun luo – 3.25
Ei itketä lauantaina – 3.12
Älä torju mua – 3.12
Mun täytyy uskaltaa – 3.56
Maurice Gendron

Maurice Gendron (26. joulukuuta 1920 – 20. elokuuta 1990) oli ranskalainen sellisti. Hän syntyi Nizzassa ja aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana, mutta vaihtoi instrumenttinsa pian selloon. Hän valmistui Nizzan konservatoriosta 14-vuotiaana.
Gendron teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä Lontoon Wigmore Hallissa 2. joulukuuta 1945. Samana vuonna hän soitti sellon osuuden Sergei Prokofjevin ensimmäisen sellokonserton Euroopan-ensiesityksessä. Gendron toimi professorina Pariisin konservatoriossa vuodesta 1970 lähtien.
Kemiönsaari (saari)

Kemiönsaari
Taalintehtaan sataman empiretyyliset rantamakasiinit ovat valmistuneet 1830-luvulla. Kuva vuodelta 1992.
| --- | --- |
Muut nimet:  Kemiö, Kimito, Kimitoön
Sijainti:  Kemiönsaari, Salo Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turun saaristo
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  524 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  noin 7 500
Asutuskeskukset:  Kemiön kk ja Taalintehdas
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kemiönsaari (myös Kemiö; ruots. Kimito, Kimitoön) on saari Varsinais-Suomessa. Kemiönsaari on Varsinais-Suomen suurin saari, pinta-alaltaan 524 km². Saari käsittää pääosan Kemiönsaaren kunnasta sekä osan Salon kaupunkiin kuuluvasta Angelniemestä. Valtaosa saaren noin 7 500 asukkaasta on ruotsinkielisiä. Aiemmin saari käsitti pääosat Kemiön, Dragsfjärdin ja Västanfjärdin kunnista sekä osan Halikon, aiemmin Angelniemen kunnasta. Vuoden 2009 alussa kolme ensiksi mainittua yhdistyivät Kemiönsaaren kunnaksi. Halikko taas liittyi osaksi Salon kaupunkia.
Kemiönsaari on pinta-alaltaan Suomen merialueiden toiseksi suurin saari Ahvenanmantereen jälkeen; kolmanneksi suurin merialueiden saari on Hailuoto.
Merkittävimmät asutuskeskukset ovat Kemiön kirkonkylä sekä Taalintehtaan teollisuustaajama vanhan Dragsfjärdin alueella. Muita suurempia kyliä ovat lukkotehtaastaan tunnettu Björkboda sekä Västanfjärdin ja Dragsfjärdin kirkonkylät. Saarella on paljon nähtävää, muun muassa Kemiön kirkko, Dragsfjärdin kirkko, Västanfjärdin vanha kirkko, Västanfjärdin uusi kirkko, Söderlångvikin kartano ja Sagalundin ulkoilmamuseo. Kesäisin mökkikansan ja matkailijoiden saapuessa lomanviettoon saaren väkiluku jopa kolminkertaistuu.
Saaren yhdistävät mantereeseen Rungonsalmen silta aiemmalla Kemiön ja Sauvon rajalla, Strömman silta aiemmalla Kemiön ja Perniön rajalla sekä Kokkilan lossi Halikossa. Kemiönsaaren kolmesta entisestä kunnasta pienin oli Västanfjärd, jonka talviaikainen asukasluku oli noin 900. Kunnista suurin oli jo varhain teollistunut Dragsfjärd.
Tapahtumia

Kemiönsaaren musiikkijuhlat heinäkuussa
Kirjallisuutta

Soili Kyllönen ja Ari Kyllönen: Muistoja Päärnäspäästä.  Kuopio, 2007.  ISBN 978-952-92-2309-1
Matti Tikkanen & John Westerholm: Kimitoön. En regionalgeografisk analys.  (Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk utgivna av Finska Vetenskaps-Societeten)  Helsingfors:  Finska Vetenskaps-Societeten – Suomen tiedeseura, 1992.  ISBN 951-653-244-6  (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kemiönsaaren matkailuneuvonnan sivut
Kemiönsaaren musiikkijuhlien sivut
Reijo Kemppinen

Reijo Kemppinen (s. 1. heinäkuuta 1957 Orimattila) on suomalainen Euroopan unionin virkamies, joka työskentelee Eurooppa-neuvoston viestintäjohtajana. Hän on aiemmin toiminut toimittajana muun muassa Uusi Suomi -lehdessä ja MTV:ssä. Hän aloitti virkamiesuransa Suomen ulkoministeriössä, josta siirtyi Euroopan komission palvelukseen tiedottajaksi muun muassa Euroopan komission puheenjohtaja Romano Prodille. Vuosina 2004–2005 hän toimi lyhyehkön ajan Euroopan komission Suomen edustuston päällikkönä. Vuonna 2010 hän aloitti viestintäjohtajana EU-neuvostossa.
Julkaisuja

ETA, Euroopan talousalue ja Suomi.  Helsinki:  Ulkoasiainministeriö, 1992.  ISBN 951-47-6229-0
Suomi Euroopan unionissa.  Helsinki:  Edita, 1998.  ISBN 951-37-2331-3
Eronen, Noora & Kemppinen, Reijo: Belgia. Maa Euroopan ytimessä.  Helsinki:  Edita, 2000.  ISBN 951-37-2620-7
Aiheesta muualla

CV edustuston sivulla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Muut:  IdRef
Gelatin luostari

Gelatin luostari
1100-luvun mosaiikki
Gelatin luostari (georg. გელათის მონასტერი, Gelatis monasteri) on georgialaisortodoksinen luostari Kutaisin kaupungin lähellä Imeretin alueella Georgiassa. Gelati sijaitsee kukkulalla 11 kilometriä Kutaisista luoteeseen. Sen perusti kuningas Davit IV vuonna 1106 ja se oli 1400-luvulle saakka suoraan Georgian kruunun hallinnassa. Luostariin on haudattu lukuisia georgialaisia hallitsijoita: kuuluisimmat heistä ovat Davit itse, mahdollisesti Tamar, Demetre I, Giorgi III ja Bagrat III.
Luostari oli pitkään merkittävä kulttuurikeskus. Sen akatemia edisti tieteiden ja taiteiden kehitystä Konstantinopoli esikuvanaan, ja sitä ylistettiin aikoinaan jopa "toiseksi Jerusalemiksi" tai "toiseksi Ateenaksi". Kuningas Davit IV kutsui akatemiaansa Ioane Petritsin ja Arsen Iqaltoelin kaltaisia oppineita. Osmanit polttivat luostarin vuonna 1510, mutta se restauroitiin myöhemmin, minkä jälkeen siitä tuli piispanistuin. Gelati menetti merkityksensä uskonnollisena keskuksena sen jälkeen, kun puna-armeija hyökkäsi Georgiaan ja maa liitettiin Neuvostoliittoon 1920-luvun alussa. Vuonna 1988 kirkot otettiin uudelleen käyttöön.
Yleisesti ottaen kompleksi on säilynyt hämmästyttävän hyvin, ja siihen kuuluvat Jeesuksen syntymän kirkko, suuri ristinmuotoinen Katholikon-rakennus ja kaksi pienempää kirkkoa: Pyhän Yrjön kirkko ja Pyhän Nikolaoksen kirkko. Katholikonin sisätilat on kauttaaltaan koristeltu seinämaalauksin, joista osa on 1100-luvulta, suurin osa kuitenkin 1600- ja 1700-luvuilta. Rakennuksen apsiksessa on suuri mosaiikki, johon on kuvattu neitsyt lapsineen ja arkkienkelit Mikael ja Gabriel. Mosaiikki on laadittu vuosina 1125–1130 ja se on yksi harvoista säilyneistä georgialaisista mosaiikeista.
Vuonna 1994 Gelatin luostari otettiin yhdessä Bagratin katedraalin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. Vuonna 2017 Bagratin katedraali poistettiin maailmanperintöluettelosta, koska jälleenrakennustöiden katsottiin heikentäneen sen eheyttä ja aitoutta. Gelatin luostari kuitenkin pysyi maailmanperintökohteena.
Pyhän Yrjön kirkko
Pyhän Nikolaoksen kirkko
Kellotapuli
Katedraali
Oviaukko katedraalissa
Freskoja katedraalissa
Freskoja katedraalissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gelatin luostari Wikimedia Commonsissa
Geometria (Descartes)

La Géométrien ensimmäisen kirjan ensimmäinen sivu vuoden 1637 painoksesta.
La Géométrie on René Descartesin vuonna 1637 julkaisema geometriaa käsittelevä teos, joka on laajennus Metodin esitys -teokseen. La Géométriessa Descartes esittelee niin sanotun karteesisen koordinaatiston, jossa on vaakasuora x-akseli ja pystysuora y-akseli. Teos oli tietynlainen läpimurto matematiikassa, sillä aiemmin oli luultu geometrian ja algebran olevan kaksi toisistaan täysin erillistä matematiikan haaraa. Teos vaikutti muun muassa Gottfried Leibnizin ja Isaac Newtonin ajatteluun.
Eizō Kenmotsu

Eizō Kenmotsu
Eizō Kenmotsu (jap. 監物永三, Kenmotsu Eizō, s. 13. helmikuuta 1948) on entinen japanilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän voitti yhteensä kolme joukkuekilpailun olympiakultaa ja kuusi henkilökohtaista olympiamitalia vuosien 1968, 1972 ja 1976 kisoissa. Hän voitti myös neljä henkilökohtaista ja kolme joukkuemaailmanmestaruutta.
Saavutukset > Olympialaiset

México 1968
Kultaa joukkuekilpailussa
Pronssia rekillä (19,375)
Neljäs moniottelussa (114,90)
Viides hevosella (19,050) ja nojapuilla (19,175)
Kuudes permannolla (18,925) ja hypyssä (18,650)
München 1972
Kultaa joukkuekilpailussa
Hopeaa moniottelussa (114,575)
Pronssia hevosella (18,950) ja nojapuilla (19,250)
Neljäs permannolla (18,925), hypyssä (18,550) ja rekillä (19,350)
Viides renkailla (18,950)
Montréal 1976
Kultaa joukkuekilpailussa
Hopeaa hevosella (19,575) ja rekillä (19,500)
Viides renkailla (19,175)
Kuudes permannolla (19,100)
Saavutukset > MM-kilpailut

Ljubljana 1970
Kultaa moniottelussa, rekillä ja joukkuekilpailussa
Hopeaa permannolla, nojapuilla ja hevosella
Varna 1974
Kultaa nojapuilla ja joukkuekilpailussa
Pronssia moniottelussa, hevosella ja rekillä
Strasbourg 1978
Kultaa nojapuilla ja joukkuekilpailussa
Hopeaa moniottelussa
Natalia Gemperle

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Natalia Vinogradova vuonna 2018. |  Natalia Vinogradova vuonna 2018. |  Natalia Vinogradova vuonna 2018. |  |
Maa:   Venäjä
Naisten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Strömstad 2016 | viesti |  |
|  Kultaa | Riika 2018 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Strömstad 2016 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Tartto 2017 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Tartto 2017 | viesti |  |
|  Hopeaa | Doksy 2021 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Doksy 2021 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Strömstad 2016 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Tartto 2017 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Riika 2018 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jeseník 2016 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Ticino 2018 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Palmela 2014 | viesti |  |
|  Pronssia | Jeseník 2016 | viesti |  |
|  Pronssia | Ticino 2018 | sprintti |  |
Maa:   Sveitsi
Naisten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Edinburgh 2024 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Flims Flaax 2023 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Flims Flaax 2023 | viesti |  |
|  Pronssia | Edinburgh 2024 | sprintti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Mór 2024 | viesti |  |
|  Hopeaa | Verona 2023 | sprinttiviesti |  |
|  Hopeaa | Mór 2024 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Verona 2023 | pudotussprintti |  |
Natalia Gemperle (o.s. Vinogradova, ven. Наталья Михайловна Виноградова, Natalja Mihailovna Vinogradova; s. 9. joulukuuta 1990 Moskova) on aiemmin Venäjää ja vuodesta 2023 Sveitsiä edustanut suunnistaja.
Hän on voittanut maailmanmestaruuden viestissä vuonna 2016 ja keskimatkalla vuonna 2018. Hän voitti Euroopan-mestaruuden sprinttiviestissä vuonna 2016. Hän voitti Venlojen viestin vuonna 2017 ruotsalaisen Alfta-Ösa OK -joukkueen jäsenenä.
Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Gemperle saavutti hopeaa keskimatkalla ja viestissä.
Edinburghin MM-kilpailuissa 2024 Gemperle saavutti sprinttiviestin maailmanmestaruuden ja pronssia sprintissä. Saman vuoden EM-kilpailuissa Unkarin Mórissä hän oli keskimatkalla toinen ja oli mukana Sveitsin voittaneessa viestijoukkueessa.
Gemperle asuu Sveitsissä ja on naimisissa Sveitsin entisen maajoukkuevalmentajan Rolf Gemperlen kanssa.
Vuoden 2022 alussa Gemperle sai Sveitsin kansalaisuuden. Vuori- ja maantiejuoksukilpailuissa hän on edustanut Sveitsiä vuodesta 2022 ja suunnistuksessa vuodesta 2023.
Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen

2-[4-(2-metyylipropyyli)fenyyli]propaanihappo eli tutummin ibuprofeeni
Kemiallisten yhdisteiden nimeämiselle on olemassa sääntöjen mukainen käytäntö. Sääntöjen on tarkoitus helpottaa yhdisteen kemiallisen rakenteen ja yhdisteen muodostavien alkuaineiden määrän havaitsemista. Orgaanisille yhdisteille on olemassa erillinen nimeämiskäytäntö.
Osalle yhdisteistä on annettu niin sanottuja triviaalinimiä, jotka ovat yleiskieleen vakiintuneita ei-systemaattisia nimiä. Esimerkkejä ovat muun muassa vesi, ammoniakki, salmiakki, ruokasooda ja ruokasuola. Triviaalinimien heikkous on se, etteivät ne anna minkäänlaista informaatiota yhdisteen koostumuksesta.
Sääntöjä epäorgaanisille yhdisteille > Kaksi alkuainetta

Nimettäessä kahdesta erilaisesta alkuaineesta rakentuvaa yhdistettä, yhdisteen molekyylikaavassa ensimmäiseksi kirjoitettu (pienempi elektronegatiivisuus) säilyttää saman muodon, jota käytetään alkuaineen nimeämisessä (esimerkiksi vety). Jälkimmäinen alkuaine ilmoitetaan sen kreikan- tai latinankielisellä nimellä, johon on liitetty idi-pääte. Esimerkiksi hapen latinankielinen nimi on oxygenium ja kun se muodostaa yhdisteen hapen latinankielisestä nimestä otetaan sen alku (ox-) ja liitetään se -idi-päätteeseen, milloin saadaan oksidi.
Usein kun yhdisteen muodostaa kaksi alkuainetta, on toista alkuainetta enemmän kuin yksi kappale. Jos alkuainetta on enemmän kuin yksi sen lukumäärä ilmoitetaan kreikan kielestä johdetun etuliiteen avulla. Esimerkiksi veden muodostavien vetyjen lukumäärä ilmoitetaan etuliitteellä di. Näin ollen veden (H2O) tarkka nimitys on divetyoksidi.
Metallikationin muodostaessa useita yhdisteitä saman anionin kanssa eri hapetusluvuilla, nimeämisessä metallin perään kirjoitetaan sulkumerkintöjen sisään metallin hapetusluku roomalaisilla numeroilla. Esimerkiksi kupari(I)oksidi (Cu2O) ja kupari(II)oksidi (CuO).
Sääntöjä epäorgaanisille yhdisteille > Moniatominen anioni ja kationi

Moniatomisen anionin (negatiivinen ioni) nimeämispäätteenä käytetään yleensä -aatti-päätettä. Pääte saattaa olla myös -iitti, sikäli kun sama alkuaine muodostaa useita erilaisia anioneja. Esimerkiksi sulfaatti (SO42−) ja sulfiitti (SO32−), poikkeuksena kuitenkin hydroksidi-ioni (OH−).
Moniatomisen kationin (positiivinen ioni) tapauksessa käytetään nimeämispäätettä -onium. Esimerkiksi ammoniumioni NH4+ ja oksoniumioni H3O+.
Orgaaniset yhdisteet

Melko yksinkertaiset yhdisteet pystytään nimeämään muutaman eri vaiheen avulla, kun tiedetään aineen rakenne ja atomien väliset sidokset. Orgaanisen aineen nimen perusrakenne on seuraava: sivuryhmät – perusosa – perusosanpääte.
1. Perusosa nimetään sen mukaan mikä on molekyylissä pisin yhtenäinen hiiliketju. Hiiliketjussa olevien hiilien lukumäärää vastaava numeerinen etuliite antaa nimen molekyylin perusosalle, esimerkiksi jos pisin hiiliketju on pituudeltaan seitsemän hiiltä on sen perusosa tällöin hept-.
2. Perusosan pääte on johdonmukaista etsiä peruosan selvittyä. Päätteen määrää pisimmän hiiliketjun funktionaaliset ryhmät. Jokaiselle funktionaaliselle ryhmälle on annettu tietty pääte. Esimerkiksi alkaaneilla pääte on -aani ja alkoholeilla -oli.
3. Hiilien numeroinnin avulla saadaan selville yhdisteen tarkempi nimi, jos samalla hiilirungolla esiintyy paikkaisomeriaa. Tällöin yhdisteen nimen eteen lisätään sen hiilen numero, jossa funktionaalinen ryhmä on kiinni. Numerointi aloitetaan siitä hiilirungon päästä, josta funktionaalinen ryhmä saa pienemmän numeron. Esimerkiksi 2-butanolissa hydroksyyliryhmä on kiinni hiiliketjun toisessa hiilessä.
On mahdollista, että orgaanisessa molekyylissä on useita funktionaalisia ryhmiä. Tällöin on selvitettävä mitä funktionaalisia ryhmiä on kiinnityneenä hiiliketjuun ja otetaan yksi niistä määräämään perusosan pääte. Päätteen valinnassa käytetään järjestystä 1.) karboksyyli 2.) ketoni- tai aldehydi 3.) alkoholi 4.) amiini
4. Perusosan liittyneet sivuryhmät nimetään ja ilmoitetaan niiden lukumäärä. Sivuryhmien pääte on -yyli ja sen etupäätteen määrään sivuryhmän hiilien lukumäärä samalla tavalla kuin perusosan nimeämisessäkin. Jos yhdisteessä on monia samoja sivuryhmiä ilmoitetaan ne silloin numeerisella etuliitteellä, di-, tri- ja niin edelleen. Jos yhdisteessä on monia erilaisia sivuryhmiä tulee nimen kirjoittamisessa ensin se sivuryhmä, minkä ensimmäinen kirjain on aakkosissa ensimmäinen (numeerisia etuliitteitä kuten di- ei huomioda tällöin).
5. Sivuryhmien paikka hiiliketjussa numeroidaan samalla tavalla kuin numeroidaan perusosassa sijaitsevan funktionaalisen ryhmän paikka. Jos yhdisteessä on monia samoja sivuryhmiä erotetaan niiden paikkanumero pilkulla. Esimerkiksi jos yhdisteessä on kaksi metyyli-ryhmää, jotka ovat kiinni hiilirungon hiilissä kaksi ja kolme on nimi silloin muotoa 2,3-dimetyyli-.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kemiallisten yhdisteiden nimeäminen Wikimedia Commonsissa
Kemiallinen reaktio

Kemiallinen reaktio on prosessi, jossa aineet muuttuvat toisiksi aineiksi: atomien ja molekyylien elektronijakaumat muuttuvat, ja yleensä sidoksia syntyy tai katkeaa. Reaktiossa atomi voi muuttua ioniksi, molekyylit voivat yhdistyä tai hajota tai molekyylien atomit voivat järjestyä uudestaan.
Olomuodon muutosta ei sanota kemialliseksi reaktioksi vaan prosessiksi, joka on laajempi, myös reaktiot sisältävä käsite. Olomuodon muutoksessa heikot kemialliset sidokset katkeavat. Kemiallisen konformaation muutos on seurausta näiden sidosten uudelleenjärjestymisestä. Kemiallisissa reaktioissa voivat muuttua vain atomien elektronipilvet, eivät atomien ytimet niin kuin ydinreaktioissa.
Jokaisessa kemiallisessa reaktiossa myös sitoutuu tai vapautuu energiaa, tavallisimmin lämpönä. Tällä perusteella reaktiot jaetaan endotermisiin ja eksotermisiin reaktioihin. Nämä energian muutokset ovat kuitenkin paljon pienempiä kuin ydinreaktioissa. Siten aineiden massa ei muutu havaittavasti ja voidaan puhua aineen häviämättömyyden laista.