stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brycen Martin
Pelaajaura > Junioriura

Martin varattiin WHL:ään Swift Current Broncosiin vuoden 2011 varaustilaisuuden toisena pelaajana. Hän on pelannut joukkueessa kaudesta 2011–2012 lähtien. Hänet valittiin pelaamaan vuoden 2014 CHL:n lupaavien tulokkaiden ottelussa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Brycen Martin
Käännös suomeksi
Brydalenin kirkko

| Brydalenin kirkko Brydalen kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Tynset, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1883
Suunnittelija:  Ole Buhagen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brydalenin kirkko (norj. Brydalen kirke) on Tynsetin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1884.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brydalenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Chorus Cathedralis Aboensis

Chorus Cathedralis Aboensis on turkulainen orkesterisäestyksellisiin suurteoksiin erikoistunut 60-80 laulajan sinfoniakuoro. CCA toimii tiiviissä yhteistyössä Turun filharmonisen orkesterin sekä Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän kanssa. Kuoro on perustettu vuonna 1982 ja sen taiteellisena johtajana on vuodesta 2021 alkaen toiminut MuM Paavo Hyökki.
Sinfoniakuoro Chorus Cathedralis Aboensis (CCA) perustettiin vuonna 1982 ammattimaisen taitaville harrastajalaulajille. Kuoro sai nimensä Turun tuomiokirkon mukaan, ja sen päätehtävät ovat esiintymiset tuomiokirkon juhlajumalanpalveluksissa sekä yhteistyö Turun filharmonisen orkesterin kanssa. Turun filharmonikkojen kanssa CCA on konsertoinut jo yli 130 kertaa. CCA on esiintynyt myös RSO:n, Helsingin kaupunginorkesterin, Tampere Filharmonian, Tapiola Sinfoniettan ja Jyväskylä Sinfonian kanssa. Yhteistyötä on tehty myös esimerkiksi ranskalaisen Orchestre National du Lorrainen kanssa.
Kuoron laajaan kantaohjelmistoon kuuluvat kaikki keskeiset suuret kirkkomusiikkiteokset kuorolle ja orkesterille. Viime vuosien aikana kuoron ohjelmistoon on kuulunut kotimaisten ja kansainvälisten kapellimestareiden johdolla muun muassa Johannes Brahmsin Ein Deutsches Requiem, Ludvig van Beethovenin 9. sinfonia, Joseph Haydnin Luominen sekä Verdin, Fauren ja Mozartin Requiemit. Aiemmin kuoro on esittänyt myös teoksia Francis Poulencin Stabat Mater, Gustav Mahlerin 2. sinfonia, Edvard Giregin Peer Gynt, Zoltán Kodályn Psalmus Hungaricus, Robert Schumannin Kohtauksia Goethen Faustista, Antonin Dvořákin Stabat Mater, Leoš Janáčekin Glagoliittimessu, Sir Michael Tippettin Child of Our Time sekä  Hector Berliozin Tristia.
CCA on esiintynyt monien tunnettujen suomalaisten ja ulkomaisten solistien, kuten Karita Mattilan, Valtteri Torikan, Matti Salmisen, Jaakko Ryhäsen, Soile Isokosken, Juha Uusitalon, Jorma Silvastin, Raimo Sirkiän, Monica Groopin, Kiri Te Kanawan ja Barbara Hendricksin kanssa. CCA on järjestänyt a cappella -konsertteja esittäen mm. Einojuhani Rautavaaran Vigilian sekä toiminut myös oopperakuorona. Elokuussa 2005 CCA oli mukana Suomen Joutsenella esitetyssä Richard Wagnerin Lentävä hollantilainen -produktiossa, sekä samana syksynä Karita Mattilan Arias-konsertissa Helsingin Hartwall Arenalla. Vuonna 2012 CCA juhlisti 30-vuotisjuhlavuottaan esittämällä Brahmsin Ein Deutsches Requiemin ja syksyllä [Turku Jazz Orchestra]]n kanssa Duke Ellingtonin Sacred Concertin.
Vuonna 2017 CCA toimi oopperan Die Kalewainen in Pochjola-kuorona ja samana kesänä kuoro esitti Richard Wagnerrin Parsifal-oopperan näyttämöversiona Turun Musiikkijuhlilla. Vuoden 2021 keskeinen teos oli Panu Aaltion Luontosinfonia ulkoilmakonserttina.
CCA:n johtajina ovat aiemmin toimineet Jouko Hytönen, Raili Leinonen, Juha Kuivanen, Seppo Murto,Timo Lehtovaara ja Märt Krell.
Aiheesta muualla

www.cca.fi
Bulkhead

| Bulkhead |
| --- | --- |
 Bulkhead Transformers: Animatedissa
Kustantaja:  Hasbro
Ensiesiintyminen:  Transformers: Energon (heinäkuu 2004)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bulkhead
Ryhmäsidokset:  Autobotit
Sukupuoli:  Mies
Muuntautumismuodot:  Helikopteri SWAT-ajoneuvo
Näyttelijä(t):  French Tickner (2004–2005) Bill Fagerbakke (2007–2009) Kevin Michael Richardson (2010–2013)
Bulkhead on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti.
Transformers: Energon

Transformers: Energonissa Bulkhead oli hieman vanhuudenhöperöltä vaikuttava Autobottikomentaja, joka oli ryhmänsä mukana ollut muutaman vuosituhannen ajan vankina toisessa ulottuvuudessa, jonne Unicron oli imaissut Alpha Q:n kotiplaneetat. Bulkheadin ryhmään kuuluivat Autobotit Cliffjumper ja Downshift.
Transformers: Animated

Transformers: Animatedissa Bulkhead on iso ja vahva, mutta hieman kömpelö Autobotti, joka kuului Optimus Primen johtamaan ryhmään. Bulkhead muuntautuu SWAT-panssariautoksi. Kömpelyydestään huolimatta, hän on sekä vahva että älykäs.
Bulkhead oli aina erittäin innostunut avaruussiltatekniikasta ja sarjan 2. kauden lopussa ilmeni, että hän oli tilastojen mukaan koko Cybertronin paras avaruussiltateknikko.
Aligned-jatkumo > Transformers: Exiles

Kirjan Transformers: Exiles mukaan Bulkhead oli osa Arkin miehistöä sen lähtiessä Cybertronilta.
Aligned-jatkumo > Transformers: Prime

Sarjassa Transformers: Prime Bulkhead on Autobottien lihasvoiman keskipiste. Hänellä on kuitenkin paljon tunteellisuutta. Hän ei haluaisi satuttaa pienempiä tovereitaan. Maassa hän ystävystyi Miko Nakadain kanssa.
Bulkhead oli ennen yksi Romuttajista, mutta Hardshell surmasi suurimman osa hänen tovereistaan, muun muassa Insecticonin. Hänen tovereistaan elävät vielä ainakin Wheeljack sekä Ultra Magnus.
Autobottien etsiessä Iaconin reliikkejä Bulkhead joutui kosketuksiin Tox-Enin, limamaisen energonin kanssa, joka voi olla jopa hengenvaarallista ja jota Decepticonit käyttivät aikoinaan kemiallisena aseena. Bulkhead onnistui tuhoamaan sen, mutta yrittäessään palata maasillan (engl. GroundBridge) kautta tukikohtaan, Hardshell ampui häntä selkään. Bulkhead kuitenkin jäi henkiin.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Videopelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004–2005 | French Tickner | Transformers: Energon |  |  |
| 2007–2009 | Bill Fagerbakke | Transformers: Animated |  | Transformers Animated: The Game |
| 2010–2013, 2017 | Kevin Michael Richardson | Transformers: Prime Transformers: Robots in Disguise | Transformers Prime Beast Hunters: Predacons Rising | Transformers: Prime – The Game |

Bulkhead sarjassa Transformers: Prime.
Chorus

Musiikkinäytteet
Sähkökitara: ensin puhdas signaali, seuraavaksi sama soitettuna choruksella varustettuna
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
BOSS DC-3 -chorus-efektipedaali
Chorus-efekti on kahden soinniltaan samankaltaisen, mutta taajuudeltaan hieman erilaisen äänen tuottama ilmiö. Akustisessa musiikissa ilmiön voi kuulla esimerkiksi samaa säveltä soittavien instrumenttien soinnissa tai vaikkapa kuorolaulussa. Ilmiö perustuu siihen, että akustinen soitin tai ihmisääni ja niiden vire sekä esittäjän ilmaisu eivät ole absoluuttisesti samanlaisia. Tätä ei kuitenkaan tule sekoittaa varsinaiseen epävireisyyteen tai dissonanssiin.
Sähköisessä musiikissa chorus-efekti on hyvin yleisesti käytetty tehokeino. Äänitys- ja miksausvaiheessa chorusta voidaan käyttää esimerkiksi raitojen tuplausäänitysten avulla tai erilaisilla chorus-signaaliprosessoreilla. Useimmissa chorus-tyyppisissä prosessoreissa efekti toteutetaan muuntamalla sävelkorkeutta alkuperäiseen signaaliin nähden ja summaamalla prosessoitu signaali alkuperäiseen. Yleensä prosessoidun signaalin korkeutta voidaan myös moduloida matalataajuusoskillaattorin avulla. Joissakin chorus-prosessoreissa signaaliin voidaan myös määritellä viivettä, jolloin tapahtuu vaihtelevia kampasuodinilmiöön perustuvia taajuuksien kumoutumisia. Tätä viivästettyä ja moduloitua chorus-efektin tyyppiä kutsutaan usein myös nimellä flanger, varsinkin alhaisilla modulaatiotaajuuksilla.
Syntetisaattoreiden oskillaattorien sointia voidaan rikastaa virittämällä kaksi tai useampi jänniteohjattu oskillaattori hieman erivireisiksi.
Esimerkkejä chorus-efektin käytöstä

Pink Floyd - Us And Them (kitara)
The Police - Driven To Tears (kitara)
Duran Duran - Save The Prayer (basso, kahdesti äänitetty osuus miksattu yhteen)
Electro-Harmonix Small Chorus -chorus-efektipedaali.Biréli Lagrène - All The Things You Are (kitara)
Covina

| Covina |
| --- | --- |
 Covinan sijainti Los Angelesin piirikunnassa, Kaliforniassa.
 Koordinaatit: 34°5′30″N, 117°52′45″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Los Angeles
Asutettu:  1882
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Peggy Delach
Korkeus:  170 m
Väkiluku (2010):  47 796
Postinumero:  91722, 91723, 91724
Suuntanumero(t):  626
 
 http://www.ci.covina.ca.us/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Covina on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kaliforniassa, ja sijaitsee noin 35 kilometrin päässä itään Los Angelesista.
Carmageddon

| Carmageddon |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Stainless Software
Julkaisija:  SCi Games, Interplay Entertainment
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store, Halifax, Aspyr Media, MacPlay, Google Play ja App Store
Pelisarja:  Carmageddon
Pelimoottori:  BRender
Julkaistu:  MS-DOS 13. kesäkuuta 1997
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18  BPjM restricted, USK 18, USK 16 ja USK 12 
Alusta:  Android, iOS, Macintosh, MS-DOS, PlayStation, Symbian, Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Carmageddon on Stainless Softwaren kehittämä ja SCi Gamesin julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu vuonna 1997 MS-DOSille ja myöhemmin useille muille alustoille.
Pelaaminen

Pelissä ajetaan radoilla, jotka sijaitsevat erilaisissa ympäristöissä kuten kaupungissa, kaivoksessa tai teollisuusalueella. Rata pitää suorittaa tietyssä ajassa, mutta lisäaikaa saa esimerkiksi kanssakilpailijoiden autoja vahingoittamalla tai ihmisten päälle ajamalla, etenkin jos sen tekee näyttävästi sivuluisussa.
Kilpailun voi voittaa ajamalla radan loppuun asti, romuttamalla kaikki kanssakilpailijat tai tappamalla kentän kaikki jalankulkijat.[lähde? ]
Kiistat

Peli oli julkisuudessa etenkin siinä esiintyneen väkivallan takia, jossa jalankulkijoiden päälle ajamisesta sai pisteitä näyttävyyden mukaan ja verta käytettiin efektinä runsaasti.
Saksassa ja Englannissa peli julkaistiin sensuroituna versiona, jossa jalankulkijat oli korvattu zombeilla ja roboteilla ja veri oli vastaavasti vihreää tai mustaa öljyä.
Brasiliassa pelin julkaisu kiellettiin kokonaan.
SCI Games voitti oikeusjutun British Board of Film Classificationia (BBFC) vastaan, joka ei antanut pelille luokitusta. Peli oli ensimmäinen, jolle 
BBFC ei antanut luokitusta.
Vastaanotto

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Pelin pisteet Game Rankings -kerääjäsivustolla ovat 89.60%.
Aiheesta muualla

Carmageddon MobyGamesissa (englanniksi)
California Girls

California Girls on yksi Beach Boysin tunnetuimmista kappaleista. Kappaleen sävelsi, tuotti, sovitti ja osittain sanoitti Brian Wilson. Laulun toinen sanoittaja Mike Love myös laulaa kappaleen säkeet. Se ilmestyi singlenä vuonna 1965, albumilta Summer Days (And Summer Nights!!), ja nousi Amerikan listan sijalle 3. Kappaleella lauloi myös yhtyeeseen juuri äskettäin liittynyt Bruce Johnston.
Kappaletta on pidetty surf-musiikin arkkityyppinä ja klassikkona, ja se on erilaisissa kriitikoiden listauksissa ollut Beach Boysin arvostetuimpia sävellyksiä Good Vibrationsin ja God Only Knowsin jälkeen.
Van Halenin laulaja David Lee Roth versioi kappaleen menestyksekkäästi vuoden 1985 EP:lleen Crazy from the Heat. Sillä laulaa myös Beach Boysin Carl Wilson. New Musical Express -lehti valitsi California Girlsin kaikkien aikojen 30. parhaaksi singleksi vuonna 1976.  Kappale on myös osa Rock and Roll Hall of Famen listaa 500 Songs that Shaped Rock and Roll.
Circus (lehti)

Circus oli yhdysvaltalainen kuukausittain ilmestynyt musiikkilehti. Sen perusti Gerald Rothberg nimellä Hullabaloo vuonna 1966.
1960−1970-lukujen vaihteessa lehti kertoi erityisesti The Doorsin, Genesiksen ja Grand Funk Railroadin kaltaisista yhtyeistä. Rothberg tajusi myöhemmin, että lehden kohdeyleisö, teinipojat, rakasti lukea jatkuvasti juttuja suosikkirocktähdistään. Esimerkiksi kun Kiss-yhtye löi läpi 1970-luvun puolivälissä, heistä tuli lehden suurimpia kansikuvatähtiä.
Circus sisälsi juttuja kaikenlaisesta rock- ja popmusiikista, mutta mukana oli myös aina suuri artikkeli heavy metal- tai hard rock -yhtyeestä. Erityisesti 1980-luvulla, glam metalin tehtyä läpimurtonsa, lehti suuntautui entistä vahvemmin raskaamman musiikin suuntaan. Tuolloin kansikuvassa oli jatkuvasti Def Leppardin, Van Halenin tai Bon Jovin kaltainen yhtye. Grunge-aallon iskiessä 1990-luvun alussa Circus menetti pesäkkeensä.
Lehden viimeinen numero ilmestyi toukokuussa 2006.
Charlotte Gray

| Charlotte Gray |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gillian Armstrong
Käsikirjoittaja:  Jeremy Brock
Perustuu:  Sebastian Faulksin romaaniin Charlotte Gray (1999)
Tuottaja:  Sarah Curtis Douglas Rae
Säveltäjä:  Stephen Warbeck
Kuvaaja:  Dion Beebe
Leikkaaja:  Nicholas Beauman
Pääosat:  Cate Blanchett Michael Gambon Billy Crudup
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa  Iso-Britannia  Australia  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Ecosse Films Film Four International Pod Films Senator Film Produktion GmbH Warner Bros. Universal Pictures
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  121 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Charlotte Gray on Gillian Armstrongin ohjaama elokuva vuodelta 2001. Se perustuu Sebastian Faulksin saman nimiseen romaaniin. Elokuva kertoo romaanin henkilöstä, skotlantilaisesta Charlotte Graysta, joka toisen maailmansodan aikana värväytyy agentiksi ja toimii Ranskassa yhdyshenkilönä ranskalaisen vastarintaliikkeen ja Ison-Britannian SOE:n välillä.
Juoni

Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan aikaiseen Vichyn Ranskaan. Tarina kertoo Cate Blanchettin esittämästä nimihenkilöstä Charlotte Graystä, joka tapaa RAF:n lentäjän Peter Gregoryyn (Rupert Penry-Jones) johon hän rakastuu. Charlotten ystävä yrittää saada häntä mukaan sotaponnistuksiin koska hän osaa hyvin ranskaa, jonka on oppinut opiskellessaan Belgiassa. Hän olisi hyvän ehdokas toimimaan Ranskassa yhdyshenkilönä ranskalaiseen vastarintaliikkeen kanssa.
Peter katoaa hänen lentäessään Ranskan yllä ja Charlotte uskoo että voisi löytää Peterin ja päättää värväytyä SOE:n agentiksi päästäkseen Ranskaan. Peruskoulutuksen jälkeen hän saa koodinimen Dominique ja hyppää laskuvarjolla yöllä Ranskan maaseudulle. Ranskassa hän tutustuu vastarintaliikkeen johtajaan Julieniin (Billy Crudup), johon rakastuu ja toimii mukana vastarintaliikkeessä.
Myös todellisuudessa toisen maailmansodan aikana koulutettiin joukko naisia agenteiksi, jotka sitten pudotettiin Ranskaan. Tunnetuimpia heistä ovat muun muassa Nancy Wake, Odette Samson ja Violette Szabo.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cate Blanchett  | … |  Charlotte Gray / Dominique   |
|  James Fleet  | … |  Richard Cannerly   |
|  Abigail Cruttenden  | … |  Daisy   |
|  Michael Gambon  | … |  Levarde   |
|  Billy Crudup  | … |  Julien Levarde   |
|  Anton Lesser  | … |  Renech   |
|  Ron Cook  | … |  Mirabel   |
|  Rupert Penry-Jones  | … |  Peter Gregory   |
|  Helen McCrory  | … |  Francoise   |
Aiheesta muualla

Caterer, James: Charlotte Gray (2001) BFI Screenonline. Viitattu 30.3.2021. (englanniksi)
Charlotte Gray Filmaffinity. Viitattu 30.3.2021. (englanniksi)
Charlotte Gray Time Out. Viitattu 30.3.2021. (englanniksi)
Burkina Fason kansalliskirjasto

| Burkina Fason kansalliskirjasto> Bibliothèque nationale du Burkina (Faso) National Library of Burkina Faso |
| --- | --- |
Osoite:  Avenue du 11 decembre, Ouagadougou 01, Burkina Faso
Sijainti:  Ouagadougou, Burkina Faso
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Burkina Fason kansalliskirjasto (ransk. Bibliothèque nationale du Burkina (Faso), lyh. BNB, engl. National Library of Burkina Faso) on Burkina Fason pääkaupungissa Ouagadougoussa sijaitseva maansa kansalliskirjasto. Se toimii maan Kulttuuri-, taide- ja turismiministeriön alaisuudessa.
Kansalliskirjasto perustettiin ja sille osoitettiin vapaakappaleoikeus vuosina 1996 ja 1998 annetuilla säädöksillä.
Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaito oli yhteensä 34,6 prosentilla Burkina Fasossa 15 vuotta täyttäneistä ihmisistä (vuonna 2014).
Aiheesta muualla

Marcel Lajeunesse & Henri Sène (2004) Legislation for library and information services in French-speaking Africa revisited. (Abstrakti; The International Information & Library Review, 36 (4), Dec. 2004, pp. 367-380) (englanniksi) (sciencedirect.com)
IFLA World Report - Burkina Faso (The International Federation of Library Associations and Institutions) (englanniksi) (ifla-world-report.org)
Circus Maximus (täsmennyssivu)

Circus Maximus voi viitata seuraaviin asioihin:
Circus Maximus, Antiikin Rooman kilpa-ajorata ja gladiaattoriareena
Circus Maximus, norjalainen heavy metal -yhtye
Circus Maximus, suomalainen teatteriryhmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Circus Maximus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Brigitte Berendonk

Brigitte Berendonk (s. 2. toukokuuta 1942 Dankmarshausen, Thüringen) on saksalainen dopingtutkija. Hän oli yhdessä miehensä Werner Franken kanssa merkittävässä roolissa DDR:n valtiojohtoisen dopingohjelman paljastumisessa 1990-luvun alussa.
Urheilu-ura

Berendonk syntyi Dankmarshausenissa Itä-Saksassa ja muutti perheensä mukana Länsi-Saksaan vuonna 1958. Urheilu-urallaan hän kilpaili kiekonheitossa ja kuulantyönnössä. Mexicon olympialaisissa 1968 hän sijoittui kiekonheitossa kahdeksanneksi ja Münchenissä 1972 yhdenneksitoista. Universiadeissa hän sai kiekonheitossa hopeaa 1967 ja 1970 ja kuulantyönnössä pronssia 1967. EM-kilpailuissa Helsingissä 1971 hän sijoittui kiekonheitossa kymmenenneksi ja kuulantyönnössä 13:nneksi. Berendonk voitti kiekonheitossa Saksan-mestaruuden vuonna 1971 ja oli hopealla vuosina 1967–1970 ja 1972–1973. Kuulantyönnössä hän voitti Saksan-mestaruuden 1973. Hänen ennätyksensä kuulantyönnössä on 16,70 m (vuodelta 1971) ja kiekonheitossa 59,90 m (1971).
DDR:n dopingohjelman paljastaminen

Berendonk kirjoitti jo vuonna 1969 artikkelin Die Zeit -viikkolehteen anabolisten steroidien käytöstä kansainvälisessä urheilussa.
Vuonna 1991 ilmestyi Berendonkin kirjoittama kirja Doping-Dokumente. Von der Forschung zum Betrug (suomennos Doping: Kultaa, kunniaa, kurjuutta. 1993). Kirja perustui Berendonkin ja hänen molekyylibiologi-miehensä Werner Franken (1940–2022) tutkimuksiin ja Berliinin muurin murtumisen jälkeen paljastuneisiin arkistoihin. Osa arkistoista oli ehditty tuhota, mutta merkittävässä asemassa oli DDR:n kansanarmeijan sotilaslääketieteellisessä akatemiassa (MMA) Bad Saarowissa olleet arkistot. Kirja paljasti jo 1960-luvulla käynnistyneen DDR:n järjestelmällisen dopingohjelman. Kirjassa on muun muassa yli 200 itäsaksalaisen huippu-yleisurheilijan nimet joiden käyttämistä dopingaineista ja niiden annostuksista on tietoja paljastuneissa arkistoissa.
Vuonna 2001 Berendonk sai antidopingtyöstä jaettavan Heidi Krieger -mitalin. Palkinto on nimetty kuulantyöntäjä Heidi Kriegerin (nyk. Andreas Krieger) mukaan.
Canadian Women’s Hockey League

| Canadian Women’s Hockey League |
| --- | --- |
Laji:  Jääkiekko
Maa(t):  Kanada Yhdysvallat Kiina
Perustettu:  2007
Lopetettu:  2019
Eniten mestaruuksia:  Les Canadiennes de Montreal (4)
Sarjataso:  1.
Canadian Women's Hockey League (Kanadalainen naisten jääkiekkoliiga, CWHL) oli vuonna 2007 perustettu ammatillinen naisten jääkiekkoliiga, joka koostui Kanadan, Kiinan ja Yhdysvaltojen joukkueista. Se oli National Women's Hockey Leaguen ohella toinen naisten palkallinen jääkiekkoliiga. Liigan palkinto oli nimeltään Clarkson Cup.
Liigassa pelasi sen historian aikana myös joitakin suomalaisia, mukaan lukien Noora Räty ja Venla Hovi.
Maaliskuussa 2019 yllättäen ilmoitettiin, että liiga lopetetaan 1. toukokuuta 2019.
Historia > Liigan perustaminen

Aloitte liigan perustamiseksi tuli kuudelta kanadalaiselta naisjääkiekkoiljalta, jotka olivat pelanneet hiljattain aiemmin vuonna 2007 purkautuneessa National Women's Hockey Leaguessa. Tarkoitus oli, että liiga olisi vastuussa kaikista matka-, jäänvuokraus- ja peliasukustannuksista sekä osasta varusteista,  mutta ei maksaisi pelaajien palkkoja.
Vuonna 2007 Kanadan jääkiekkoliitto ilmoitti uudistavansa aiemmat Esso Women's Nationals- ja Western Women's Hockey League -sarjat. Vuodesta 2007 alken näiden sarjojen voittajat pelasivat kauden päätteeksi vastakkain CWHL:ksi kutsutussa kilpailussa. Vuonna 2011 sarjat yhdistyivät käytännössä kokonaan. Ensimmäinen mestarijoukkue oli Brampton Canadettes Thunder, joka voitti finaalissa Missisauga Chiefsin.
Historia > Laajentuminen Kiinaan ja palkanmaksu

Kesäkuun 5. päivänä 2017 ilmoitettiin, että CWHL laajentuisi Kiinaan. KHL-joukkue Kunlun Red Starin naistenjoukkue ja uusi Vanke Rays -joukkue liittyivät sarjaan. Uudessa sarjaformaatissa jokainen joukkue pelasi yhteensä 30 ottelua. Matkakustannukset Kiinaan minimoitiin siten, että jokainen pohjoisamerikkalainen joukkue matkusti Kiinaan kerran pelaamaan kolmen ottelun sarjan.
Ilmoitettu syy Kiinan laajentumiseen oli, että Kiinan valtio halusi kehittää jääkiekkojoukkueitaan valmistautuessaan Pekingin talviolympialaisiin 2022.
Kiinaan laajentumisen myötä liiga ilmoitti myös, että se alkaa maksaa pelaajilleen palkkaa ensimmäistä kertaa. Palkat oli tarkoitus maksaa liigan Kiinan-laajentumisen ansiosta kasvaneista tuloista. Jokaisen pelaajan oli tarkoitus tienata vähintään kaksi tuhatta ja enintään kymmenen tuhatta dollaria kaudessa, jokaisen seuran palkkakaton ollessa sata tuhatta dollaria. Ilmoitus teki liigasta toisen naisten ammattilaisliigan Pohjois-Amerikassa vuonna 2015 perustetun National Women's Hockey Leaguen jälkeen.
Heinäkuussa 2018 Vanke Raysin jäsenyys liigassa päätettiin. Samalla Kunlun Red Star nimettiin uudelleen Shenzhen KRS Vanke Rays -nimiseksi.
Historia > Liigan yllättävä lopettaminen

31. maaliskuuta 2019 äkillisesti ilmoitettiin, että liigan hallitus oli päättänyt lopettaa liigan toiminnot alkaen 1. toukokuuta 2019. Toronto Furies ja Les Canadiennes -joukkueet reagoivat tähän tarkoituksenaan liittyä Pohjois-Amerikan ammattilaisliiga NWHL:ään.
Huhtikuun 2. päivänä 2019 NWHL ilmoitti, että liiga laajenee Torontoon ja Montrealiin miesten NHL-liigan tukemina. Toistaiseksi ei ole tiedossa, miten suoraan aiemmat CWHL-joukkueet on mahdollista siirtää liigasta toiseen.
Joukkueet > Lopulliset joukkueet

| Joukkue | Kaupunki | Areena | Päävalmentaja | Mestaruudet | Clarkson Cupit | Aiempi nimi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Calgary Inferno | Calgary, Alberta | WinSport Kanada | Ryan Hilderman,  Mandi Duhamel  | 2 | 2 | Alberta Honeybadgers (2011–12) |
| Les Canadiennes de Montreal | Laval, Quebec | Place Bell | Dany Brunet | 2 | 4 | Montreal Stars (2007–2015) |
| Markham Thunder | Markham, Ontario | Thornhill Community Center | Jim Jackson | 1 | 1 | Brampton Thunder (1998–17) |
| Shenzhen KRS Vanke Rays | Shenzhen, Kiina | Shenzhen Dayun Arena | Bob Deraney | 0 | 0 | Kunlun Red Star WIH (2017–18) |
| Toronto Furies | Toronto, Ontario | Mastercard Centre | Courtney Kessel | 1 | 1 | Toronto CWHL "Aeros" (2010–11) |
| Worcester Blades | Worcester, Massachusetts | Fidelity Bank Worcester Ice Center | Paul Kennedy | 2 | 2 | Boston Blades (2010–18) |