stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bernard Freyberg
Ennen sotia

Freyberg syntyi Lontoossa, mutta muutti vanhempiensa mukana Uuteen-Seelantiin kahden vuoden ikäisenä. Hän opiskeli Wellington Collegessa vuosina 1897–1904. Hyvänä uimarina hän voitti Uuden-Seelannin mestaruuden 100 jaardin uinnissa vuosina 1906 ja 1910. Hän valmistui hammaslääkäriksi 1911 ja pääsi upseeriksi Uuden-Seelannin territoriaaliarmeijaan 1912. Hän lähti Uudesta-Seelannista maaliskuussa 1914 ja hänen tiedetään oleskelleen San Franciscossa ja Meksikossa, jossa hän on saattanut osallistua meneillään olevaan sisällissotaan. Kuultuaan ensimmäisen maailmansodan syttymisestä Euroopassa elokuussa 1914 Freyberg matkusti Englantiin.
Ensimmäinen maailmansota

Vuonna 1914 Freyberg tapasi laivastoministeri Winston Churchillin ja pääsi upseeriksi Kuninkaallisen laivaston vastaperustettuun jalkaväkidivisioonaan Hood-pataljoonaan. Aluksi hän osallistui Antwerpenin puolustukseen, josta hänet divisioonan mukana siirrettiin Välimerelle, jossa divisioona osallistui Gallipolin taisteluun. Ensimmäisen maihinnousun aikana Freyberg suoritti yhden miehen harhautuksen uimalla laivalta laivalle ampuen valoammuksia vihollisen harhauttamiseksi, josta teosta hän sai ensimmäisen DSO-kunniamerkkinsä. Freyberg palveli Gallipolissa ympärysvaltojen vetäytymiseen asti.
Huhtikuussa 1917 hänestä tuli prikaatinkomentaja 58. divisioonassa ja täten myös Britannian armeijan nuorin kenraali. Sodan loppuessa hän oli haavoittunut yhdeksän kertaa.
Viktorian risti

Freyberg sai Viktorian risti -kunniamerkin ensimmäisessä maailmansodassa Sommen taistelussa vuonna 1916.
13. marraskuuta 1916 Beaucourt sur Ancressa Ranskassa vihollisrintaman juoksuhautajärjestelmän lävitse tehdyn hyökkäyksen jälkeen everstiluutnantti Freyberg komentama pataljoona oli joutunut hajalle, mutta kerättyään ja järjestettyään omia ja muista yksiköistä olevia sotilaita, hän johti heidät onnistuneeseen hyökkäykseen toista tavoitetta vastaan. Vaikka hän haavoittui kahdesti, niin hän pysyi komentamassa ja piti vallatun alueen hallussa koko päivän ja sitä seuranneen yön. Saatuan vahvistuksia aamulla hän hyökkäsi ja valtasi joukkoineen vahvasti linnoitetun kylän ottaen 500 sotavankia. Hän haavoittui kahdesti lisää, joista toinen kerta oli vakava, mutta hän ei suostunut jättämään komentoa ennen kuin oli antanut ohjeet joukoilleen.
Toinen maailmansota

Freyberg oli määritelty armeijan aktiivipalvelukseen kelpaamattomaksi vuonna 1937. Kuitenkin toisen maailmansodan alettua syyskuussa 1939 hänet asettiin jälleen aktiivipalvelukseen. Aluksi hän toimi Salisbury Plain -alueen komentavana kenraalina, mutta kun Uuden-Seelannin 2. vapaaehtoisjoukot perustettiin, niin hallitus hyväksyi hänet sen ja 2. uusiseelantilaisdivisioonan komentajaksi.
Liittouneiden joukkojen vetäytymistä seuranneessa kaaoksessa hänet määrättiin Kreetalla olevien joukkojen komentajaksi 30. huhtikuuta 1941 ja hän toimi komentajana Kreetan taistelussa kunnes hänet evakuoitiin Egyptiin 30. toukokuuta. Freyberg jatkoi 2. uusiseelantilaisdivisioonan komentajana läpi lähes koko Pohjois-Afrikan ja Italia taisteluiden lukuun ottamatta lyhyitä jaksoja eri armeijakuntien komentajana ja hänen kahta haavoittumistaan. Hän oli erittäin suosittu komentaja sotilaidensa joukossa ja jättäessään divisioonan komennon 1945 hän oli arvoltaan kenraaliluutnantti.
Sotien jälkeen

Freyberg nimitettiin Uuden-Seelannin kenraalikuvernööriksi 17. kesäkuuta 1946, jossa virassa hän toimi vuoteen 1952 saakka. Hänestä tehtiin Wellingtonin ja Munsteadin paroni (perinnöllinen) vuonna 1951. Hänet nimitettiin Windsorin linnan apulaislinnanherraksi ja varakuvernööriksi 1. maaliskuuta 1953. Hän kuoli 4. heinäkuuta 1963 Windsorissa vanhan sotavammansa takia ja hänet haudattiin Guildfordiin Surreyssä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lyhyt elämäkerta (englanniksi)
Boboye (departementti)

Dosson alueen vanha departementtijako. Boboyen eteläosa on sen jälkeen erotettu Falmeyn departementiksi.
Boboye (myös Birni N’Gaouré) on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 3 704 neliökilometriä. Asukkaita on 252 597 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Boboyen departementti sijaitsee Dosson alueen länsiosassa. Se rajoittuu koillisessa Logan, idässä Dosson ja etelässä Falmeyn departementteihin sekä lännessä ja pohjoisessa Tillabérin alueeseen.
Departementin hallinnollinen keskus on Birni N’Gaourén kaupunki. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Fabidji, Fakara, Harikanassou, Kankandi, Kiota, Koygolo, N’Gonga. Perinteinen hallinto käsittää Birni N’Gaourén, Harikanassoun ja Koygolon kantonit. Kyliä on yhteensä 629. Asukkaat ovat etupäässä songhaita ja djermoja, fulbeja ja tuaregeja.
Bill Fischer

Fischer vuoden 1952 keräilykortissa.
Bill Fischer (10. maaliskuuta 1927 Chicago, Illinois – 20. tammikuuta 2017 Cape Coral, Florida) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi yliopistojalkapalloa Notre Damessa, Indianassa.
Vuonna 1948 Outland-palkinnon voittanut on kuulunut vuodesta 1983 College Football Hall of Fameen. Hänen pelipaitansa numerona oli 72.
Fischer sai vuonna 1949 NFL-varauksen ja pelasi Chicago Cardinalsissa vuoteen 1953. Hän siirtyi myöhemmin avustavan valmentajan töihin vanhalle yliopistolleen Notre Dameen.
Aluekappalainen

Aluekappalainen on "aluekappalaisen tehtäväkuvalla varustetun kappalaisen viran haltija", joka toimii suurseurakunnassa alueellisessa esimiestehtävässä. Virka on toistaiseksi oikeudellisesti edelleen kappalaisen virka, joskin siihen sisältyvien aluekappalaisen tehtävien myötä sen hoitajan tehtäväkuva ja vastuut vastaavat seurakuntayhtymän jäsenseurakunnan kirkkoherran tehtäviä ja vastuita.
Aluekappalaisen tehtävänkuva on syntynyt osana 1. tammikuuta 2009 muodostettujen suurseurakuntien rakenneuudistustarpeita. Monien seurakuntien yhdistyessä entiset seurakunnat muuttuivat uuden suurseurakunnan alueiksi tai alueseurakunniksi riippuen siitä kumpaa nimitystä seurakunnassa siirryttiin käyttämään. Entiset kirkkoherrat siirtyivät kappalaisen virkoihin, mutta samalla oli välttämätöntä, että he säilyvät myös uudessa seurakunnassa "aluejohtajina", jotta toimintaa voitiin edelleen kehittää myös aluetasolla. Uudet noin 50 000–120 000 jäsenen seurakunnat olivat liian suuria yhden kirkkoherran johdettaviksi ilman alueellisia väliportaan esimiehiä. Tarvittavaa väliportaan esimiesvirkaa ei kuitenkaan kirkkolaki tunne yhden seurakunnan mallissa, toisin kuin seurakuntayhtymämallissa, jossa väliportaan esimiesvirkoina toimivat jäsenseurakuntien kirkkoherranvirat. Tämän vuoksi yhden seurakunnan mallissa väliportaan esimiestehtävä oli sidottava olemassa olevaan muuhun papin virkaan siihen saakka kunnes kirkkohallitus on asian käsitellyt. Seurakuntatyön väliportaan "esimiesviroiksi" muodostuivat luontevasti ne kappalaisen virat, joihin entiset kirkkoherrat olivat siirtyneet. Tehtävissään "aluekappalaisen tehtäväkuvalla toimivat kappalaiset" eli aluekappalaiset johtavat alueensa seurakunta- ja jumalanpalveluselämää sekä toimivat alueen papiston ja muun henkilöstön alueellisina esimiehinä.
Nimeä aluekappalainen käytetään melko yleisesti myös monien seurakuntien tapahtumatiedoissa ja nettisivuilla kaupunginosa- tai seurakuntakotirajoja noudattavien alueiden nimikko- ja vastuupapeista, mutta tällöin ko. kappalaisilla ei ole kaikkia alla määriteltyjä johto-, luottamuselin- ja esimiestehtäviä samassa laajuudessa. Myös alueneuvostojen toimivalta poikkeaa siltä osin, että uusien suurseurakuntien alueneuvostot johtavat alueen toiminta, kun taas perinteiset alueneuvostot edistävät ja kehittävät alueen toimintaa vailla johtamisvaltuuksia.
Viran kelpoisuusehdot

Aluekappalaisen tehtäväkuvalla varustetun kappalaisen viran kelpoisuusehtona kirkkolain pohjalta on sama pätevyysvaatimus kuin muissakin kappalaisen viroissa, eli suoritettu pastoraalitutkinto. Tämä on todettu ongelmalliseksi, koska se saattaa johtaa siihen, että esimiestehtävään valitulla ei ole esimiestehtävän edellyttämiä valmiuksia. Tämän vuoksi esim. Lapuan hiippakunnan hiippakuntadekaanin ja asessorin lausunnossa koskien aluekappalaisen tehtäväkuvalla varustettuja kappalaisen virkoja esitetään, että vaikka perinteiseen kappalaisen virkaan ei edellytetä johtamiskoulutusta niin siitä huolimatta "lähtökohtana tulee olla, että Jyväskylän aluekappalaiset ovat suorittaneet seurakuntatyön johtamisen tutkinnon".
Askel kohti tulevaisuutta on, että Jyväskylässä aluekappalaisen tehtävä on jo nyt määritelty ko. kappalaisten virkojen virallisiin tuomiokapitulin hyväksymiin virkanimikkeisiin (esim. "Jyväskylän seurakunnan kappalainen, Säynätsalon alueseurakunnan aluekappalainen"). Tällä on haluttu korostaa ko. kappalaisen virkojen erityisluonnetta suhteessa muihin kappalaisenvirkoihin.
Viran lyhyt historia

Välitön tarve väliportaan esimiestehtävissä toimiville papeille tuli niissä suurseurakunnissa, joissa vanhat seurakunnat muutettiin seurakuntatyön toimintayksiköiksi, joista siirryttiin käyttämään joko nimeä alue (esim. 1.1.2009 perustetussa Salon seurakunnassa) tai alueseurakunta (esim. 1.1. 2009 perustetussa Jyväskylän seurakunnassa). Kirkkolaki ei tuntenut ko. tehtävää. Tilanne vaati kuitenkin väliaikaisratkaisun, joksi muodostui että 1.1.2009 alkaen yhteen ko. suurseurakuntien kullekin alueelle tai alueseurakuntaan sijoitettuun kappalaisen virkaan liitettiin vakinainen alueellinen esimiestehtävä eli ns. "aluekappalaisen tehtäväkuva" joko vain seurakuntatasolla tai myös tuomiokapitulitasolla hiippakunnasta riippuen.
Näiden alueellisten toimintayksiköiden johtajana toimii aluekappalainen ja johtavana luottamuselimenä kirkkovaltuuston nimittämä alueneuvosto. Myös seurakuntayhtymien jäsenseurakuntiin on perustettu alueneuvostoja, mutta niiden toimivalta rajoittuu keskisuurten seurakuntien alueneuvostojen tapaan toiminnan alueelliseen edistämiseen ja ideoimiseen, kun taas suurseurakunnan alueneuvostojen toimivalta on yhteneväinen seurakuntaneuvoston toimivallan kanssa, jonka tehtävänä on johtaa seurakuntayhtymän jäsenseurakunnan toimintaa.
Tehtävänkuvaus

Aluekappalainen johtaa alueen seurakuntatyötä ja jumalanpalveluselämää, vastaa alueen toiminnan suunnittelusta ja budjetoinnista sekä toimii alueen viranhaltijoiden ja työntekijöiden esimiehenä. Aluekappalainen on alueneuvoston jäsen ja esittelijä virkansa puolesta. Hänen esimiehenä on kirkkoherra.
Aluekappalaisen valitsee kirkkovaltuusto. Sen alueen alueneuvostolla, jonka johtajaksi aluekappalainen valitaan on oikeus antaa lausunto viran hakijoista kirkkovaltuustolle ennen sen toteuttamaa aluekappalaisen vaalia.
Aluekappalaisen tehtävät muistuttavat läheisesti seurakuntayhtymän jäsenseurakunnan kirkkoherran tehtäviä. Hekin ovat aluejohtajia, jotka ovat oman seurakuntansa suurseurakuntien alueneuvostoja tehtäviltään vastaavien seurakuntaneuvostojen jäseniä. Toimivallaltaan myös seurakuntayhtymässä on suurseurakuntien tapaan perinteisessä mielessä vain yksi kirkkoherra, jona toimii seurakuntayhtymän kirkkoherroista yhteisen kirkkoneuvoston puheenjohtajaksi valittu kirkkoherra. Muut kirkkoherrat ovat seurakuntayhtymässä varustettu pääosin samoin valtuuksin kuin suurseurakuntien aluekappalaiset omilla alueillaan tai alueseurakunnissaan. Alueseurakuntien ja seurakuntayhtymän jäsenseurakuntien johtavien papinvirkojen ja luottamuselinten nimierot johtuvatkin lähinnä erilaisesta perusorganisaatiorakenteesta ja erilaisesta valintamenettelystä virkoihin.
Organisaatiorakenneuudistusten aikakausi Suomessa ja muualla

Uudet suuret seurakunnat ovat asettaneet niin hiippakunnille kuin kirkkohallitukselle uusia odottamattomia haasteita, jotka tulevat edellyttämään lähivuosina myös kirkkolakiin tehtäviä muutoksia. Katsaus myös näihin kysymyksiin on Jyväskylän seurakuntarakenteen uudistuksesta liikkeelle lähtevän Lapuan hiippakunnan tuomiokapitulin lausunnon yhteydessä.
Organisaatiorakenneuudistusten aikakausi Suomessa ja muualla > Rakenneuudistus Jyväskylän seurakunnassa

1. tammikuuta 2009 perustettu Jyväskylän seurakunta koostuu yhdeksästä alueseurakunnasta, jotka rakentuvat pääpiirteiltään Jyväskylän kaupunkiseurakunnan ja maaseurakunnan entisten alueyksiköiden sekä Korpilahden seurakunnan alueen pohjalle. Alueseurakunnat ovat Korpilahti, Tikkakoski, Vaajakoski, Kuokkala, Säynätsalo, Keltinmäki, Huhtasuo, Palokka ja Keskusta. Kunkin alueseurakunnan aluekappalainen toimii alueseurakunnan johtajana yhdessä alueneuvoston kanssa. Jyväskylän seurakuntaan kuuluu lähes 100 000 jäsentä.
Organisaatiorakenneuudistusten aikakausi Suomessa ja muualla > Rakenneuudistus Salon seurakunnassa

Kymmenen Salon seudun kuntaa päätti kuntaliitoksesta, joka toteutui vuoden 2009 alusta. Kuntaliitoksen seurauksena päädyttiin seurakuntien välisissä neuvotteluissa yhdistää myös alueen 10 seurakuntaa yhdeksi seurakunnaksi, joka sai nimen Salon seurakunta. Seurakunta on jaettu entisiä maantieteellisiä seurakuntarajoja noudattavaan kymmeneen hallintoalueeseen, jotka ovat Halikon, Kiikalan, Kiskon, Kuusjoen, Muurlan, Perniön, Perttelin, Salo-Uskelan, Suomusjärven ja Särkisalon alueet. Kunkin alueen toimintaa johtaa aluekappalainen yhdessä Salon seurakunnan kirkkovaltuuston nimittämän alueneuvoston kanssa. Salon seurakuntaan kuuluu noin 47 000 jäsentä.
Organisaatiorakenneuudistusten aikakausi Suomessa ja muualla > Muut protestanttiset kirkot

Muissa maailman protestanttisissa kirkoissa on eletty jo pitkään vastaavien organisaatiouudistusten aikaa. Myös niissä on suurten seurakuntaliitosten myötä jaettu hallintoa alueellisesti johdettuihin yksikköihin. Näin on toimittu mm. Englannin anglikaanisessa kirkossa, jossa aluekappalaisen ja seurakuntayhtymän kirkkoherran virkoja muistuttaa jonkin verran sikäläiset "aluekirkkoherran" virat (vrt. Team Rector ja Team Vicar).
Antonella Mularoni

| Antonella Mularoni |
| --- | --- |

San Marinon kapteenivaltionhoitaja Yhdessä Denis Amicin kanssa
 1.4.2013 – 1.10.2013  
Edeltäjä:  Teodoro Lonfernini Denise Bronzetti
Seuraaja:  Anna Maria Muccioli Gian Carlo Capicchioni
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1961 (ikä 63)  Città di San Marino, San Marino
Kansalaisuus:   sanmarinolainen
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Kansan allianssi
Tutkinnot:  Bolognan yliopisto
Antonella Mularoni (s. 27. syyskuuta 1961) on sanmarinolainen juristi ja poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä.
Tausta ja yksityiselämä

Mularoni syntyi vuonna 1961. Hän on opiskellut Bolognan yliopistossa: aluksi englannin ja saksan kielten kääntämistä, ja myöhemmin oikeustiedettä. Vuosina 1991–2001 hän työskenteli juristina ja notaarina. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 2008 saakka Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina..
Poliittinen ura

Vuonna 1993 Mularoni oli mukana perustamassa Kansan allianssi -nimistä (ita. Alleanza Popolare) keskustalaista puoluetta ja toimi mm. sen puheenjohtajana. Puolue lakkautettiin vuonna 2017, kun sen liitty Tulevaisuuden tasavalta -puolueeseen.
San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Mularonin ja Denis Amicin kapteenivaltionhoitajiksi 20. maaliskuuta.
Mularoni nimitettiin vuonna 2018 San Marinon keskuspankin johtokunnan jäseneksi Nicola Cavallin erottua.
Kunnianosoituksia

Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2014)
Anna-Maria Haarala

Taimi Ingeborg Lounassalo, kirjailijanimi Anna-Maria Haarala (20. kesäkuuta 1910 Nastola – 7. elokuuta 1982 Pori) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Teoksia

Nimellä Anna-Maria Haarala:
Pitäisikö minun ottaa pulveri : 3-näytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 26. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1935
Yksityisyritteliäisyyttä : kaksinäytöksinen näytelmä. Seuranäytelmiä 438. Karisto 1938
Nimellä Taimi Okkeri-Lounassalo:
Veljeslaulu : runoja. T. Okkeri-Lounassalo, Jalmari Lounassalo (ent. Lemberg), Pori 1977
Bill Finger

Milton "Bill" Finger (8. helmikuuta 1914 – 18. tammikuuta 1974) oli yhdysvaltalainen sarjakuvien tekijä. Hän loi yhdessä Bob Kanen kanssa Batman-hahmon ja oli mukana kehittämässä sarjaa. Finger on valittu kuolemansa jälkeen kahteen sarjakuva-alan kunniagalleriaan, Jack Kirby Hall of Fameen 1994 ja Will Eisner Comic Book Hall of Fameen 1999.
André-Pierre Gignac

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Gignac Tigresin peliasussa 2016
Henkilötiedot
Koko nimi: André-Pierre Gignac
Syntymäaika: 5. joulukuuta 1985 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Martigues, Bouches-du-Rhône, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 187 senttimetriä
Seura
Seura:  UANL
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1990–1995 1995–2002 2002–2004:  ES Fos  FC Martigues  FC Lorient
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2007 2005–2006 2007–2010 2010–2015 2015– |  FC Lorient →  Pau FC  Toulouse FC  Olympique Marseille  UANL | 51 (11) 18 (8) 98 (34) 154 (59) 39 (28) |
Maajoukkue
| 2009– |  Ranska | 33 (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
André-Pierre Gignac (s. 5. joulukuuta 1985 Martigues, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Meksikon Primera Divisiónin UANL:ää.
Aiemmin Gignac on edustanut Lorientiä, Pauta ja Toulousea, jonka riveissä hän voitti Ligue 1:n maalikuninkuuden 24 maalillaan kaudella 2008–2009 sekä Olympique Marseillea.
Gignac on pelannut myös Ranskan maajoukkueessa vuodesta 2009 lähtien.
Aiheesta muualla

André-Pierre Gignac Toulousen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
André-Pierre Gignac sivustolla Ranskan jalkapalloliigan sivustolla (ranskaksi)
André-Pierre Gignac Ranskan jalkapalloliiton sivustolla (ranskaksi)
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Lloris |
2 Sagna |
3 Abidal |
4 Réveillère |
5 Gallas |
6 Planus |
7 Ribéry |
8 Gourcuff |
9 Cissé |
10 Govou |
11 Gignac |
12 Henry |
13 Evra |
14 Toulalan |
15 Malouda |
16 Mandanda |
17 Squillaci |
18 Diarra |
19 Diaby |
20 Valbuena |
21 Anelka |
22 Clichy |
23 Carrasso |
Valmentaja Domenech
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Lloris |
2 Jallet |
3 Evra |
4 Rami |
5 Kanté |
6 Cabaye |
7 Griezmann |
8 Payet |
9 Giroud |
10 Gignac |
11 Martial |
12 Schneiderlin |
13 Mangala |
14 Matuidi |
15 Pogba |
16 Mandanda |
17 Digne |
18 Sissoko |
19 Sagna |
20 Coman |
21 Koscielny |
22 Umtiti |
23 Costil |
Valmentaja Deschamps
Bill Freehan

Bill Freehan
| --- | --- |
Ammatti:  baseballpelaaja  
| --- | --- |
Joukkueet:  Michigan Wolverinesin jalkapallojoukkue (en) Michigan Wolverinesin baseballjoukkue (en) Detroit Tigers (1963–1976) 
Palkinnot:  Rawlings Gold Glove Award 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
William "Bill" Freehan (29. marraskuuta 1941 – 19. elokuuta 2021) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja.
Freehan pelasi koko 15 vuotta kestäneen uransa Major League Baseball -liigan Detroit Tigersissa siepparina. Hän oli voittamassa Tigersin kanssa vuoden 1968 World Seriesia.
Bill Bailey

Bill Bailey esiintymässä vuonna 2007.
Mark Robert Bailey (s. 13. tammikuuta 1965), taiteilijanimeltään Bill Bailey, on englantilainen koomikko, säveltäjä ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Hot Fuzz ja sarjoissa Avaruuden tuntua, Skins – liekeissä ja Jonathan Creek – illuusioiden mestari, mutta hänen tunnetuin työnsä on toinen päärooleista komediasarjassa Kirjava joukko. Elokuvasovituksessa Linnunradan käsikirjasta liftareille Bailey esiintyy valaan ääniroolissa.
Aiheesta muualla

Bill Bailey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
André-Louis Debierne

| André-Louis Debierne |
| --- | --- |
 André-Louis Debierne vuonna 1922.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1874 Pariisi, Ranska
Kuollut: 31. elokuuta 1949 (75 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:   Ranskalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  École supérieure de physique et de chimie industrielles de la ville de Paris
Väitöstyön ohjaaja:  Pierre Curie
Instituutti:  Pariisin yliopisto
Tutkimusalue:  Kemia
Tunnetut työt:  Aktiniumin löytäminen
André-Louis Debierne (14. heinäkuuta 1874 – 31. elokuuta 1949, Pariisi) oli ranskalainen kemisti, joka tunnetaan työstään aktiniumin löytäjänä ja varhaisena radiokemian pioneerina.
Debierne opiskeli Pariisin École supérieure de physique et de chimie industrielles de la ville de Paris (ESPCI ParisTech) korkeakoulussa. Hän oli Charles Friedelin oppilas, ja läheinen ystävä Pierre ja Marie Curien kanssa, ja teki tieteellistä yhteistyötä heidän kanssaan. Vuonna 1899, hän löysi radioaktiivisen alkuaineen aktiniumin, jatkaessaan Curie-pariskunnan aloittamaa työtä pikivälkkeen parissa. Kaikki tieteenhistorioitsijat eivät ole yksimielisiä siitä, sisälsikö Debiernen alkuperäinen vuoden 1899 näyte aktiniumia, vai oliko sitä saatu vasta hänen 1904 julkaisemissaan kokeissa. Tästä syystä myös Friedrich Oskar Gieseliä, joka ensimmäisenä eristi puhdasta aktiniummetallia 1902, pidetään joissakin lähteissä myös tämän alkuaineen löytäjänä.
Pierre Curien kuoltua 1906, Debierne auttoi Marie Curieta kemian tutkimuksessa ja opetuksessa usean vuosikymmenen ajan. Vuonna 1910 he ensimmäisinä valmistivat metallista radiumia nähtävissä olevia määriä. Tätä he käyttivät muiden radiumyhdisteiden valmistamiseen ja niiden ominaisuuksien tutkimiseen.
Aiheesta muualla

Elämäkerrallista tietoa Debiernestä (ranskaksi)
Arokurjenherne

| Arokurjenherne |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  rosidit
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit
Suku::  Kurjenherneet Astragalus
Laji::  danicus
Kaksiosainen nimi
 Astragalus danicus  Retz. 
Katso myös
   Arokurjenherne Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arokurjenherne (Astragalus danicus) on monivuotinen kurjenherneisiin kuuluva hernekasvilaji.
Se kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi ja kasvaa maanmyötäisesti tai kohenevasti. Lehdissä on 7–11 paria pehmeäkarvaisia lehdyköitä. Kukintona on lehtihankainen terttu, kukat ovat sinivioletteja paitsi tyvestään keltaisia. Hedelmänä on pitkänomainen musta palko.
Arokurjenherne esiintyy Keski- ja Itä-Euroopassa, paikoin Pohjoismaissa, Siperiassa ja Keski-Aasiassa. Pohjoismaissa se on Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa harvinainen alkuperäiskasvi. Suomessa arokurjenherne on havaittu ensimmäisen kerran 2010-luvun puolivälissä Etelä-Hämeessä (EH). Laji arvioidaan satunnaiseksi uustulokkaaksi.
Borgundin kirkko

Borgundin kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Borgundin sauvakirkko, Norjan tunnetuimpiin kuuluva sauvakirkko
Borgundin kirkko, kirkko Lærdalin kunnassa Norjassa
Borgundin kirkko, kirkko Ålesundin kunnassa Norjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Borgundin kirkko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arokirvinen

| Arokirvinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Kirviset Anthus
Laji::  hellmayri
Kaksiosainen nimi
 Anthus hellmayri  (Hartert, 1909) 

Katso myös
   Arokirvinen Wikispeciesissä   Arokirvinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Arokirvinen (Anthus hellmayri) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Perun kaakkoisosan Andien itäpuolella ja sieltä edelleen itään Argentiinaan, Kaakkois-Brasiliaan, Kaakkois-Paraguayhin, Uruguayhin ja mahdollisesti Chilen eteläosiin. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Ernst Hartert kuvaili lajin holotyypin Río Salílta Tucumánista Argentiinasta 1909. Laji on nimetty Carl Edward Hellmayrin kunniaksi.
Big Hornin piirikunta (Wyoming)

Big Hornin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Vuonna 2000 Big Hornissa asui 11 461 ihmistä. Piirikunnan hallintokeskus on Basin. Piirikunta on jaettu neljään koulupiiriin.