stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arado E.395
Suunnittelu ja kehitys

Vuonna 1943 Aradolla kehitteillä olleesta, tiedustelulentokoneeksi suunnitellusta, Ar 234:sta haluttiin tehdä myös nopea pommikone Luftwaffen käyttöön, mutta koneen pienen koon vuoksi siihen ei ollut mahdollista lisätä suurta hyötykuormaa, jota tehokkaalta pommikoneelta vaaditaan. Täten pohdittiin Aradolla keinoja parantaa Ar 234:n kykyä kantaa suurempia hyötykuormia. Lopputuloksena, elokuussa vuonna 1943, päätettiin Aradolla kehitettää Ar 234:stä suurennettu versio, jolla olisi mahdollista täyttää näitä puutteita, jotka rajoittivat Ar 234:n toimintakykyä. Tälle uudelle projektille annettiin nimeksi E.395, ja piirrosten mukaan oli uusi lentokone lähes identtinen Ar 234:n kanssa, mutta kooltaan vain suurempi.
Tämän rinnalle kehitettiin myös versio, jossa hyödynnettiin Aradolla samanaikaisesti käynnissä olleen E.560 projektin yhteydessä kehitettyjä crescent -mallisia nuolisiipiä, joilla pyrittiin kasvattamaan suihkumoottoroidun lentokoneen suorituskykyä suurilla nopeuksilla. Siivet poislukien, oli kyseinen versio kuitenkin identtinen aikaisemman version kanssa. Nämä suunnitelmat juuri kehitetystä versiosta tulivat heti käyttöön, kun RLM käynnisti vain kuukautta myöhemmin uuden suihkupommikoneen suunnittelukilpailun, johon Arado myös osallistui.
Suunnittelu ja kehitys > Arado E.395

Ulkoisesti katsottuna Arado E.395 oli käytännössä identtinen Ar 234:n kanssa, mutta kooltaan vain suurempi. Sisäisesti koneyksilössä oli kuitenkin huomattavampia eroja edeltäjäänsä verrattuna, kuten koneen etuosassa oleva kaksipaikkainen paineistettu ohjaamo, joka Ar 234:ssä oli vain yksipaikkainen. Pommittamista varten oli ohjaamoon asennettu Lofte 7D teleskooppinen pommitustähtäin, jossa myös liitettynä BZA tähtäintietokone. Koneen radiolaitteistoon kuuluivat MF ja HF taajuuksilla toimiva FuG X P- ja VHF taajuuksilla toimiva FuG 16 ZY lähetin-vastaanottimet, Fu Bl II radiosäteitä hyödyntävä navigaatiojärjestelmä, sekä FuG 25 transponderi. Ohjaamon takana sijaitsivat kahdet polttoainesäiliöt, jotka kuitenkin jättivät väliinsä tilaa runkoon vetäytyville päälaskutelineille. Näiden polttoainesäiliöiden kapasiteetti oli yhteensä 4 500 kg polttoainetta, mutta koneeseen oli mahdollista myös asentaa ripustettavia polttoainesäiliöitä, jotka voitiin halutessaan pudottaa, ja näitä käyttäen voitiin koneeseen tankata yhteensä 7 000 kg polttoainetta. Heti polttoainesäiliöiden perään oli rungon sisälle myös mahdollista asentaa tiedustelukamerat, joiden avulla olisi koneella voinut suorittaa tiedustelulentoja.
Suorasiipisen version mitoiksi kaavailtiin pituutta 16,85 metriä, korkeutta 5,30 metriä sekä kärkiväliksi 17,6 metriä. Laskutelineinä toimivat Ar 234:stäkin löytyvät kolmipyörätelineet, jonka kaikki pyörät vetäytyivät  koneen rungon sisälle. Laskeutumisen avustamiseksi löytyi koneen siivistä myös solasiivekkeet. Voimanlähteeksi oli tarkoitus asentaa siipien alle pareittain kiinnitettynä joko neljät HeS 011A- tai Jumo 012 tubojetit. Aseistuksena toimivat kahdet kiinteästi asennetut eteen- sekä taaksepäin ampuvat 20 mm MG 151 lentokonetykit, yksi pari kumpaankin suuntaan, sekä yksittäinen alaspäin suunnattu periskooppitähdättävä 13 mm MG 131 konekivääri. Näiden lisäksi kuului hyötykuormaan 1500 kg lentopommilasti, joka voitiin kasvattaa 3 000 kilogrammaan jos polttoaineen määrää vähennettäisiin.
Tekniset tiedot

Tiedot suorasiipisestä versiosta
Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&016.085000016,85 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&017.060000017,60 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&05.03000005,30 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&040.&&&&0040 m²
Tyhjäpaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero9 450 kg
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero15 800 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Heinkel HeS 109-011 tai Junkers Jumo 109-012 turbojetti; 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.12,7 kN tai 27,3 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”km”.0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”km”887 km/h 6 000 metrissä km/h
Toimintasäde: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero1 500 km km
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero14 500 m m
Aseistus
2 × 2 × 20 mm MG 151/20 lentokonetykkiä
1 × 13 mm MG 131 lentokonekivääri
max 3 000 kg pommilasti
E.395:n suorasiipinen versio
Anna-Lena Grönefeld

| Anna-Lena Grönefeld |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1985 (ikä 39)
Kansalaisuus:   Saksa
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  75 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2003–2019
Palkintorahat:  4 662 620 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  14 (17.4.2006)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  287–205
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2005)
Ranskan avoimet:  puolivälierät (2006)
Wimbledon:  1. kierros (2004–2007, 2009, 2010)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2008)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  
Voitot/tappiot:  451–318
Aiheesta muualla
www.annalenagroenefeld.com
ITF
WTA
Anna-Lena Grönefeld (s. 4. kesäkuuta 1985 Nordhorn) on saksalainen tennispelaaja. Hän on voittanut WTA-turnauksen kaksinpelissä kerran ja nelinpelissä yksitoista kertaa.
Ura > Uran alku

Grönefeld pelasi ensimmäistä kertaa naisten ITF-tason tennisturnauksessa vuonna 2001; hän eteni Horbin turnauksessa toiselle kierrokselle. Seuraavana vuonna hän otti Saulgaussa ensimmäisen ITF-turnauksen voittonsa ja huhtikuussa 2003 hän aloitti ammattilaisuransa. Grönefeld voitti kauden 2003 aikana neljä ITF-turnausta (Hull, Hamilton, Vancouver ja Oyster Bay), pelasi ensimmäistä kertaa WTA-turnauksen pääsarjassa (pääsi toukokuussa Bolin turnaukseen karsintojen kautta) ja karsi ensimmäistä kertaa pääsystä aikuisten Grand Slam -turnaukseen. Hänen sijoituksensa WTA:n maailmanlistalla koheni kauden aikana yli 400 sijaa.
Ura > Vuosi 2004

Vuonna 2004 Grönefeld voitti kaksi kaksinpelin ITF-turnausta, Modenan ja Denainin turnaukset, ja pelasi ensimmäistä kertaa WTA-tason turnauksen puolivälierissä; hän hävisi Palermossa puolivälieräottelunsa Anabel Medina Garriguesia vastaan luvuin 6–4, 6–3. Grönefeld nousi kauden aikana kaksinpelin maailmanlistalla sadan parhaan joukkoon ja oli kauden päättyessä sijalla 75. Nelinpelissä hän eteni neljän WTA-turnauksen loppuotteluun, Tukholmassa, Vancouverissa, Cincinnatissa ja Filderstadtissa. Tukholman ja Cincinnatin turnauksissa hänen parinaan oli Emanuelle Gagliardi, Vancouverin turnauksessa Els Callens ja Filderstadtin turnauksessa Julia Scruff. Lisäksi hän voitti Juliana Fedakin kanssa Denainin ITF-tason nelinpeliturnauksen.
Ura > Vuosi 2005

Vuonna 2005 Grönefeld pääsi menestyksen makuun myös WTA-tason kaksinpeliturnauksissa. Hän debytoi kaikkien Grand Slam -kisojen pääsarjassa ja eteni Wimbledonia lukuun ottamatta kaikissa kolmannelle kierrokselle. Hän eteni kolmessa WTA-turnauksessa loppuotteluun, helmikuussa Pattayalla ja syksyllä peräkkäisinä viikkoina Pekingissä ja Luxemburgissa; Pattayalla hän hävisi loppuottelun Conchita Martínezia vastaan kolmessa erässä (6–3, 3–6, 6–3), Pekingissä Marija Kirilenkoa vastaan suoraan kahdessa erässä (6–3, 6–4) ja Luxemburgissa Kim Clijstersia vastaan kahdessa erässä (6–2, 6–4).
Grönefeld pelasi myös hyvän nelinpelikauden voittaen kolme turnausta, helmikuussa Pattayalla ja syksyllä Torontossa ja Balilla; Pattayan turnauksessa hänen parinaan oli Marion Bartoli, Torontossa Martina Navrátilová ja Balin turnauksessa Meghann Shaughnessy. Lisäksi hän eteni Navrátilován kanssa nelinpelin välieriin sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa; Wimbledonissa he hävisivät semifinaaliottelunsa Amélie Mauresmoa ja Svetlana Kuznetsovaa vastaan luvuin 6–4, 6–4 ja Yhdysvaltain avoimissa Jelena Dementjevaa ja Flavia Pennettaa vastaan luvuin 6–2, 6–4. Grönefeldin kaksinpelimenestys nosti hänet lokakuun alussa ensimmäistä kertaa kahdenkymmenen parhaan pelaajan joukkoon WTA:n kaksinpelin maailmanlistalla. Nelinpelin maailmanlistalla hän on ollut korkeimmillaan sijalla seitsemän (6. maaliskuuta 2006).
Ura > Vuosi 2006

Kaudella 2006 Grönefeld otti maaliskuussa uransa ensimmäisen WTA-turnausvoiton kaksinpelissä lyömällä Acapulcon Tier III -luokan turnauksen loppuottelussa Flavia Pennettan luvuin 6–1, 4–6, 6–2. Nelinpeliturnauksen hän voitti Acapulcossa parinaan Meghann Shaughnessy. Hän pelasi Shaughnessyn parina myös Australian avointen nelinpelissä edeten turnauksen semifinaaleihin. Kesällä Grönefeld ylsi kauden toisessa Grand Slam -kisassa, Ranskan avoimissa, puolivälieriin, joissa hän hävisi suoraan kahdessa erässä Justine Henin-Hardennelle; aiemmilla kierroksilla hän oli voittanut muun muassa 20:nneksi sijoitetun Marija Kirilenkon ja 32:nneksi sijoitetun Gisela Dulkon.
Vielä kesäkuisessa Eastbournen turnauksessa Grönefeld pelasi puolivälierissä, mutta Wimbledonissa hän hävisi jo ensimmäisellä kierroksella ja kauden lopuista 16 kaksinpelistään hän voitti vain neljä. Nelinpelissä hän voitti Shahar Pe'erin parina Stanfordin turnauksen kukistaessaan loppuottelussa parin Maria Elena Camerin / Gisela Dulko pistein 6–1, 6–4. Loppukauden kolmessa muussa nelinpelifinaalissa tuli tappio: Meghann Shaughnessyn parina San Diegossa parille Cara Black / Rennae Stubbs (6–2, 6–2), Cara Blackin parina Montréalissa parille Martina Navrátilová / Nadja Petrova (6–1, 6–2) ja Lisa Huberin parina Luxemburgissa parille Kveta Peschke / Francesca Schiavone (2–6, 6–4, 6–1).
Ura > Vuodet 2007 ja 2008

Vuosi 2007 oli Grönefeldille edellistä heikompi. Kaksinpelissä hän putosi Australian avoimissa 2. kierroksella ja Ranskan avoimissa sekä Wimbledonissa 1. kierroksella. Vuoden aikana hän voitti WTA-kiertueella vain kuusi kaksinpeliä ja hävisi kuusitoista. Nelinpelissä hän voitti tammikuussa Meghann Shaughnessyn parina Sydneyn turnauksen kukistaen loppuottelussa parin Marion Bartoli / Meilen Tu erin 6–3, 3–6, 7–6(2). Australian avoimissa pari selviytyi puolivälieriin. Maaliskuussa he selviytyivät Dohan turnauksessa välieriin, mutta sen parempaan Grönefeld ei enää yltänyt vuonna 2007. Vuoden päättyessä hän oli kaksinpelin maailmanrankingissa sijalla 204.
Vuonna 2008 Grönefeld on kilpaillut alemman tason ITF-turnauksissa ja voittanut kaksinpeliturnauksen Zlínissä, Alkmaarissa, Perigueux'ssa (myös nelinpelin voitto) ja Riminissä. Grand Slam -tasolle hän palasi elokuussa Yhdysvaltain avoimissa, joissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella 11:nneksi sijoitetun Daniela Hantuchován, toisella kierroksella sijoittamattoman Jessica Mooren ja kolmannella kierroksella 17:nneksi sijoitetun Alizé Cornetin. Neljännellä kierroksella hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle Dinara Safinalle eräluvuin 5–7, 0–6.
Arbella Ewing

Arbella Ewing (13. maaliskuuta 1894 – 22. maaliskuuta 2008) oli pitkäikäinen yhdysvaltalainen. Hän oli ennen kuolemaansa maailman kolmanneksi iäkkäin elossa oleva henkilö.
Ewing oli myös toiseksi vanhin elävä yhdysvaltalainen Edna Parkerin jälkeen. Hän syntyi Teksasissa ja kuoli juuri 114 vuotta täytettyään. Kuollessaan hän asui avustetusti kotiosavaltionsa pääkaupungissa Dallasissa.
Ewingin kuollessa häntä iäkkäämpiä olivat maailmalla ainoastaan vuonna 1893 syntyneet Edna Parker ja Maria de Jesus.
Arber Istrefi

| Arber Istrefi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Arber Istrefi
Syntynyt: 29. syyskuuta 1989 (ikä 35) Mitrovica, Kosovo
Kansalaisuus:   Suomi
Futsalpelaaja
Pituus:  178 cm
Nyk. joukkue:  Someron Voima
Sarja:  Futsal-liiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2012 2014–2018:  AC Stoppi SoVo
Maajoukkueet
2015–:  Suomi
Arber Istrefi (s. 29. syyskuuta 1989 Mitrovica, Kosovo) on kosovolaissyntyinen suomalainen futsalpelaaja, joka on edustanut Futsal-liigassa pelaavaa Someron Voimaa. Istrefi kuului myös Suomen futsal-maajoukkueeseen.
Kosovosta kaksivuotiaana Suomeen muuttanut Istrefi siirtyi vuonna 2014 Someron Voiman riveihin. Aiemmin hän oli edustanut Futsal-Kakkosen AC Stoppia. Avauskaudellaan hän sijoittui Futsal-liigan pistepörssin viidenneksi tehoin 29+16. Kaudella 2015–2016 hän voitti pistepörssin ylivoimaisesti tehden tehot 36+24. Suomen futsal-maajoukkueessa Istrefi debytoi vuonna 2015.
Jalkapallossa Istrefi on pelannut parhaimmillaan Ykköstä FC Hämeenlinnan ja FC Espoon paidassa. Viimeisimpänä Istrefi on edustanut Kakkosen Ekenäs SC:tä kaudella 2015. Jalkapallossa Istrefi on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Tammikuussa 2016 Istrefi valittiin Varsinais-Suomen vuoden futsalpelaajaksi.
Aston Webb

Solomon Joseph Solomonin muotokuva Aston Webbistä noin vuodelta 1906.
Aston Webb (22. toukokuuta 1849 – 1930) oli brittiläinen arkkitehti. Hän työskenteli noin vuodet 1875–1915 Ingress Bellin kanssa ja myöhemmin oman poikansa Mauricen kanssa.
Aston Webb syntyi Claphamissa Surreyssä. Hänen isänsä oli menestyksekäs taidemaalari Edward Webb. Hänen molemmat vanhempansa kuolivat hänen ollessaan lapsi, äiti vuonna 1850 ja isä vuonna 1854. Vuonna 1867 hän aloitti arkkitehdin uransa Robert Richardson Banksin ja Charles Barry nuoremman alaisuudessa. Tämän jälkeen hän vietti vuoden matkustellen Euroopassa ja Vähässä-Aasiassa. Hän perusti oman arkkitehtiliikkeensä vuonna 1874.
Joitakin Webbin suunnittelemia rakennuksia ja rakennelmia ovat muun muassa Victoria and Albert Museumin Cromwell Roadin puoleinen julkisivu (1891), Victoria Memorialin ympärys (1911) sekä Buckinghamin palatsin julkisivu (1912–13).
Webb valittiin vuonna 1899 Royal Academy of Artsin jäseneksi, ja hän toimi sen puheenjohtajana vuodet 1919–1924.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aston Webb Wikimedia Commonsissa
Arvo Kokkonen

Arvo Kalevi Kokkonen (s. 5. maaliskuuta 1956 Kärsämäki[lähde? ] ) on suomalainen virkamies, joka toimi Maanmittauslaitoksen pääjohtajana vuodesta 2012 vuoteen 2022. Hän jäi eläkkeelle 1. lokakuuta 2022. Kokkonen työskenteli lähes koko työuransa Maanmittauslaitoksen palveluksessa.
Arvo Kokkonen syntyi Olavi ja Lyydia Kokkosen perheeseen. Perheellä on karjalaistausta Soanlahden pitäjässä Laatokan Karjalassa. Arvo Kokkosen puoliso on metsäneuvos Marja Kokkonen, o.s. Ruotsalainen ja heillä on kolme lasta. Arvo Kokkonen kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärven lukiosta 1975. Kokkonen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla 1981. Aalto-yliopisto myönsi Arvo Kokkoselle tekniikan kunniatohtorin arvon 2019. Kokkonen toimi kiinteistöinsinöörinä Haapajärven ja Oulaisten kaupungeissa 1982–1986 ja siirtyi Maanmittauslaitoksen palvelukseen 1986 vuoden lopulla. Kokkonen on toiminut maanmittausinsinöörinä 1986–1989, maanmittausjohtajana 1990–1996, maanmittausneuvoksena 1996–2008, ylijohtajana 2009–2012 sekä pääjohtajana 2012–2022. Maa- ja metsätalousministeriössä Arvo Kokkonen toimi maanmittausneuvoksena 2003–2005.
Tasavallan presidentti myönsi Kokkoselle Suomen Leijonan komentajamerkin 2019. Kokkonen on osallistunut monien järjestöjen ja yhteisöjen toimintaan, muun muassa seurakunnan valtuutettuna Kiuruveden ja Helsingin ortodoksissa seurakunnissa, viime mainitussa myös valtuuston puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki 2020. Kokkonen on kunniarajajääkäri.
Turandot

Turandot (IPA: [turanˈdɔt]) on Giacomo Puccinin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Sen italiankielisen libreton kirjoittivat Giuseppe Adami ja Renato Simoni. Libretto perustuu Carlo Gozzin näytelmään.
Turandot on aiheena vanha, ja nimi saattaa viitata Turkmenistaniin[lähde? ]. Tarinan todennäköinen lähde on 1700-luvulta peräisin oleva persialainen tarinakokoelma Tuhannen ja yhden yön tarinat eli Häzâr-jak Rûz. Turandot on tehty oopperaksi aiemmin ainakin kahdeksan kertaa. Turandotin säveltäjiä ovat olleet Blumenroeder  (1810), Franz Danzi (1816), Carl Gottlieb Reißiger (1835), Johann Vesque von Püttlingen alias J. Hoven (1838), Herman Severin Løvenskiold (1854), Antonio Bazzini (Turanda 1867), Theobald Rehbaum (1888) ja  Ferruccio Busoni (1917).
Turandotin juoni on muuttunut eri kirjailijoiden tuotannossa. Carlo Gozzin Turandotte oli viisinäytöksinen ja siihen lisättiin italialaista yleisöä varten viisi commedia dell’arten hahmoa. Tämän pohjalta rakennettiin Giacomo Puccinin Turandot.
Oopperan ensi-ilta

Puccini tapasi libretistinsä maaliskuussa 1920. Elokuussa 1920 maestro Puccini tapasi Bagni di Luccassa Kiinan erikoistuntijan, paroni Fassinin. Renato Simoni ja Giuseppe Adami olivat myös paikalla, ja heidän keskustelujensa perusteella syntyi Liù. Vielä siinä vaiheessa Puccini halusi oopperaansa kaksi suurta näytöstä. Joulukuussa librettoa korjattiin, ja Adami lähetti uudistetun ensimmäisen näytöksen Maestrolle Torre del Tagliaan. Puccini oli jo kallistunut kolmen näytöksen kannalle. Huhtikuussa 1921 Puccini tiedusteli Adamilta toisen ja kolmannen näytöksen materiaalia. Joulukuussa 1921 Puccini ilmoitti I näytöksen päättyvän suuren gongin lyöntiin. Turandotin orkestrointi alkoi 21. maaliskuuta 1922 klo 23.00. Kesäkuussa 1922 Puccini varmistui siitä, että Turandotilla tulee olla II näytöksessä suuri aaria ”In questa Reggia”, ja ”Nessun dorma” oli jo luonnoksena mukana. Ensimmäinen näytös oli orkestroitu 3. marraskuuta 1922. Samana päivänä hän kirjoitti Adamille, että Liù täytyy uhrata. Liùn kuolema pehmentäisi Turandotin sydämen. Puccini aloitti 10. joulukuuta 1923 toisen näytöksen orkestroinnin. Turandot oli orkestroituna Liùn kuolinkohtaukseen asti jo maaliskuussa 1924. Vain suuri loppuduetto jäi puuttumaan.
Puccinin sävellystyötä varjosti diabetes ja myöhemmin myös kurkkusyöpä. Teos jäi kesken, kun Puccini kuoli 1924 kurkkusyöpään. Ooppera ensiesitettiin Milanon Teatro alla Scalassa Arturo Toscaninin johdolla 25. huhtikuuta 1926. Esitys päättyi Liùn kuolinmusiikkiin. Arturo Toscanini kääntyi yleisöön päin ja sanoi suunnilleen näin: Qui finisce l’opera rimasta incompiuta per la morte del Maestro (Tähän kohtaan teos päättyi, ja se jäi epätäydelliseksi maestron kuoleman johdosta).
Vuonna 1925 Franco Alfano teki Arturo Toscaninin ohjeitten ja Puccinin muistiinpanojen pohjalta loppudueton. Siinä oli 377 tahtia. Toscanini ei hyväksynyt sitä, vaan vaati lopun lyhentämistä 268 tahtiin. Alfanon lyhyempää versiota esitetään nykyisin. Pidennetty versio on tiettävästi esitetty ainakin kerran, vuonna 1982. Alfano teki pieniä lisäyksiä myös oopperan librettoon. Alfanon täydentämä versio kantaesitettiin 27. huhtikuuta 1926.
Suomessa Turandot kantaesitettiin varsin pian Milanon kantaesityksen jälkeen 13. marraskuuta 1929.
Tunnettuja esittäjiä

Turandotin äänellisesti vaativan osan ovat esittäneet muun muassa seuraavat kuuluisat sopraanot: Maria Nemeth, Eva Turner, Gwyneth Jones ja Eva Marton. Ehkä kuuluisin Turandot oli ruotsalainen Birgit Nilsson. Roolia on myös 1960-luvulla esittänyt Suomessa ja maailmalla Anita Välkki.
Calafin rooli on Puccinin tenorirooleista ehkä sankarillisin. Kuuluisia Calaf-tenoreita ovat muun muassa Franco Corelli, Mario del Monaco, Franco Bonisolli, Luciano Pavarotti ja Placido Domingo. Tenorit joita Puccini harkitsi Calafin roolin olivat Giacomo Lauri-Volpi (Joka lauloi Turandotin amerikan ensi-illassa), Giovanni Martinelli ja Beniamino Gigli, mutta ensi-illan kapellimestari Arturo Toscanini valitsi rooliin espanjalaisen Miguel Fletan.
Orjatyttö Liun koskettavassa roolissa on nähty muun muassa Magda Olivero, Montserrat Caballé, Renata Scotto ja Mirella Freni.
Kiinalaisuus

Oopperan tapahtumat sijoittuvat Kiinaan, ja siinä on vaikutteita kiinalaisesta musiikista. Puccini lainasi oopperaansa muun muassa Kiinan keisarihymin, joka toimii yhtenä oopperan johtoteemoista. Puccini loi Turandotiin omaleimaisen soinnin käyttäen perinteisiä kiinalaisia lyömäsoittimia kuten gongeja, erilaisia kellopelejä ja ksylofoneja – yhteensä kahtatoista eksoottista soitinta. Turandotin esittäminen Kiinan kansantasavallassa oli pitkään kiellettyä, sillä sen sanottiin kuvaavan Kiinaa epäsuotuisasti.
Tunnettuja aarioita ja kohtauksia

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
"Signore, ascolta" – Liù (I näytös)
"Non piangere, Liù!" – Calaf (I näytös)
"Ho una casa nell´Honan" – Pingin, Pangin ja Pongin haavetertsetto (II näytös)
"In questa reggia" – Turandot (II näytös)
"Nessun dorma" – Calaf (III näytös)
Tu che di gel sei cinta – Liùn itsemurha-aaria (III näytös)
Kuuluisin oopperan aaria on Nessun dorma eli Kukaan ei nuku.
Hahmot > Pääroolit

Turandot, kiinalainen prinsessa – sopraano
Tuntematon prinssi (Calaf), Timurin poika – tenori
Liù, nuori orjatar – sopraano
Timur, vallasta syösty tataarikuningas – basso
Hahmot > Sivuroolit

Ping, kansleri – baritoni
Pang, marsalkka – tenori
Pong, keittiömestari – tenori
Altoum, Kiinan keisari – tenori
Mandariini – baritoni
Persian prinssi – tenori
Kantaesitykset > Italia

25.4.1926 Teatro alla Scala, Milano:
Kapellimestari –	Arturo Toscanini
Turandot –   	Rosa Raisa
Keisari Altoum –  	Francesco Dominici
Tuntematon prinssi (Calaf) –		Miguel Fleta
Timur –	Carlo Walter
Liù –     	Maria Zamboni
Ping –  	Giacomo Rimini
Pang –  	Emilio Venturini
Pong – 	Giuseppe Nessi
Mandariini –       	Aristide Baracchi
Kantaesitykset > Suomi

Suomalainen ooppera esitti Turandotin 13.11.1929:
Kapellimestari –	                Leo Funtek
Turandot –   	                        Hanna Granfelt
Keisari Altoum –  	                Armas Hanttu
Tuntematon prinssi (Kalaf) –		Wäinö Sola
Timur –	                        Bruno Jorma
Liù –     	                        Anne-Charlotte Winter
Ping –  	                        Toivo Louko
Pang –  	                        Antero Suonio
Pong – 	                        Paavo Costiander
Mandariini –       	                Gunnar Calenius
Persian prinssi-                       Ludvig Nyholm
Lyhyt juoniseloste

Peking satumaisessa menneisyydessä. Kesto noin 120 min.
Prinsessa Turandot surmauttaa kaikki kosijansa, jotka eivät pysty ratkaisemaan hänen antamiaan kolmea arvoitusta.
Lyhyt juoniseloste > I näytös

Oopperan alussa Mandariini julistaa kuolemantuomion Persian prinssille, viimeisimmälle kosijalle, jonka teloitusta kansa on kokoontunut seuraamaan. Joukossa ovat myös vallasta syösty tataarien sokea kuningas Timur ja hänen orjattarensa Liù. Timur tapaa väkijoukossa kuolleeksi luullun poikansa Calafin. Turandotin kauneuden sokaisema Calaf haluaa voittaa prinsessan omakseen. Nuorukaisen päätä eivät käännä häneen rakastunut Liù "Signore, ascolta" (Herrani, kuuntele) ja "Non piangere, Liù!" (Älä itke, Liù) eikä hänen isänsä Timur, saatikka myöskään kolmen ministerin, Pingin, Pangin ja Pongin varoitukset. Hän lyö gongiin kolme kertaa ilmaisten siten olevansa valmis vastaamaan kysymyksiin.
Lyhyt juoniseloste > II näytös

Ping, Pang ja Pong ovat saaneet murhaamisesta tarpeekseen ja kaipaavat rauhallista maalaiselämää "Ho una casa nell´Honan" (Minulla on talo Honanissa). Edessä oleva arvoituskoe keskeyttää heidän haaveilunsa. Kansa kokoontuu keisari Altoumin eteen. Turandot tulee paikalle "In questa reggia" (Tässä palatsissa). Hän tahtoo kysymyksillään kostaa sille nuorelle miehelle, joka aikoinaan häpäisi ja murhasi hänen esiäitinsä. Nuorukainen ratkaisee arvoitukset. Keisari vaatii riemuitsevan kansan edessä Turandotia lunastamaan lupauksensa, mutta siihen tämä ei ole halukas. Nuorukainen ei tahdo häneltä velvollisuuden täyttämistä vaan rakkautta. Niinpä hän puolestaan esittää prinsessalle arvoituksen: jos Turandot ennen aamunkoittoa saa selville hänen nimensä, hän on valmis kuolemaan.
Lyhyt juoniseloste > III näytös

Turandot uhkaa koko kansaa kuolemalla, jos nimeä ei saada selville ja siksi kaikki valvovat ja yrittävät keksiä kuka tuntematon prinssi on. Calaf uskoo voittavansa "Nessun dorma" (Kukaan ei nuku). Ping, Pang ja Pong houkuttelevat turhaan häntä ilmaisemaan salaisuutensa. Turandot yrittää pakottaa Timurin ja Liùn paljastamaan nuorukaisen nimen. Liù ei suostu pettämään rakastamaansa miestä edes kidutuksen uhalla, vaan tappaa itsensä ”Tu che di gel sei cinta” (Sinä, joka olet jään ympäröimä). Timur heittää Liùlle hyvästit.
Puccini sai tähän asti oopperansa valmiiksi. Turandotin viimeisteli säveltäjä Franco Alfano Puccinin muistiinpanojen pohjalta. Teos päättyy suureen duettoon, jossa nuorukainen tempaa prinsessan syleilyynsä ja paljastaa hänelle nimensä: Calaf. Turandot ilmoittaa kansalle muukalaisen nimen – se on ”Rakkaus”.