stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Protoporfyrinogeeni IX

| Protoporfyrinogeeni IX |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-[18-(2-karboksietyyli)-8,13-bis(etenyyli)-3,7,12,17-tetrametyyli-5,10,15,20,21,22,23,24-oktahydroporfyrin-2-yyli]propaanihappo
CAS-numero:  7412-77-3
PubChem CID:  121893
SMILES:  CC1=C2CC3=C(C(=C(N3)CC4=C(C(=C(N4)CC5=C(C(=C(N5) CC(=C1CCC(=O)O)N2)CCC(=O)O)C)C=C)C)C=C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C34H40N4O4
Moolimassa:  568,7 g/mol
Protoporfyrinogeeni IX (C34H40N4O4) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy useissa eliöissä osana hemin, klorofyllin ja muiden porfyriinien biosynteesiä.
Biologinen rooli

Protoporfyrinogeeni IX:ää muodostuu eliöissä koproporfyrinogeeni III:sta koproporfyrinogeenioksidaasientsyymin katalysoimana. Tämä entsyymi hapettaa ja dekarboksyloi osan koproporfyrinogeeni III:n karboksyylihapporyhmistä ja metyyliryhmistä vinyyliryhmiksi. Protoporfyrinogeeni IX itse hapettuu seuraavassa vaiheessa protoporfyrinogeenioksidaasin katalysoimana protoporfyriini IX:ksi. Hapettuminen voi tapahtua myös ilman entsyymiä.
Eräässä harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa porfyria variegatassa protoporfyrinogeeni IX -oksidaasin toiminta on puutteellista ja yhdistettä kertyy elimistöön. Protoporfyrinogeeni IX katalysoi happiradikaalien muodostumista, minkä seurauksena voi olla auringon aiheuttamia iho-oireita, oireita maksan toiminnassa ja neurologisia oireita. Eräät rikkaruohomyrkyt vaikuttavat estämällä protoporfyrinogeeni IX -oksidaasin toimintaa, jolloin protoporfyrinogeeni IX:ää kertyy kasveihin ja happiradikaalien muodostuminen aiheuttaa solutuhoa. Tällaisia ovat esimerkiksi asifluorfeeni ja oksifluorfeeni
Pseudogramma

| Pseudogramma |
| --- | --- |
 Pseudogramma polyacantha
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Grammistini
Suku::  Pseudogramma  Bleeker, 1875
Synonyymit
 Rhegma Gilbert, 1900  Caribrhegma Breder, 1927  Pseudorhegma Schultz, 1966 
Katso myös
   Pseudogramma Wikispeciesissä   Pseudogramma Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pseudogramma on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva trooppisten valtamerten rannikkovesissä tavattava kalasuku. Sen tyyppilaji on Pseudogramma polyacantha. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanoista ’pseudes’ (”vale-”) ja ’gramma’ (”kirjain”, ”merkki”). Siihen luetaan seuraavat 14 lajia:
| --- | --- |
 Pseudogramma astigma Randall & Baldwin, 1997  Pseudogramma australis Randall & Baldwin, 1997  Pseudogramma axelrodi Allen & Robertson, 1995  Pseudogramma brederi (Hildebrand, 1940)  Pseudogramma erythrea Randall & Baldwin, 1997  Pseudogramma galzini Williams & Viviani, 2016  Pseudogramma gregoryi (Breder, 1927) – riuttasaippuakala :  Pseudogramma guineensis (Norman, 1935)  Pseudogramma megamyctera Randall & Baldwin, 1997  Pseudogramma paucilepis Williams & Viviani, 2016  Pseudogramma pectoralis Randall & Baldwin, 1997  Pseudogramma polyacantha (Bleeker, 1856)  Pseudogramma thaumasia (Gilbert, 1900)  Pseudogramma xantha Randall, Baldwin & Williams, 2002
Protvino

| Protvino |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Protvino
 Koordinaatit: 54.8651°N, 37.2148°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Väkiluku (2010)  ():  37 308
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.protvino.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Protvino (ven. Про́твино) on kaupunki Moskovan alueen eteläreunalla Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Protva-joen rannalla 116 kilometriä Moskovasta ja 17 kilometriä Serpuhovista lounaaseen. Asukkaita on 37 308 henkeä (vuonna 2010).
Suurenergiafysiikan instituutin hiukkaskiihdyttimen valvomoa (2001)
Kaupungin kerrostaloja
Kaupunki on saanut alkunsa fysiikan tutkimuslaitoksesta, jota ryhdyttiin rakentamaan vuonna 1960. Aluksi nimellä Serpuhov-7 tunnetusta paikkakunnasta muodostettiin Protvinon kaupunkimainen taajama vuonna 1965 ja vuonna 1989 siitä tuli kaupunki. Vuonna 2008 Protvino sai tiedekaupungin statuksen.lähde?
Nykyään Protvinossa toimii vuonna 1963 perustettu Korkean energian fysiikan instituutti ja Venäjän tiedeakatemian Siperian osaston ydinfysiikan instituutin osasto. 1960-luvulla avattu 70 GeV:n protonikiihdytin oli valmistuessaan maailman tehokkain. 1990-luvulla Kurtšatov-instituutti alkoi rakentaa UNK-keskukseen uutta 3000 GeV:n ja 21 km pituista kiihdytintä, mutta työt keskeytettiin 1998.
Kaupungissa on myös elintarvike-, huonekalu- ja sähköteknistä teollisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Protvino Wikimedia Commonsissa
Korkean energian fysiikan instituutin sivusto (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Propylaia

| Propylaia> Προπύλαια |
| --- | --- |
 Akropoliin Propylaia.
Sijainti:  Akropolis, Ateena, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′18″N, 23°43′31″E
Valmistumisvuosi:  437–432 eaa.
Suunnittelija:  Mnesikles
Omistaja:  Kreikan valtio
Tyylisuunta:  doorilainen/joonialainen
Julkisivumateriaali:  valkoinen marmori
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Ateenan Akropolis 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Propylaia (m.kreik. Προπύλαια) on Ateenan Akropoliin porttirakennus. Siitä on tullut monumentaalista porttikäytävää tarkoittava yleisempi termi propylaia tai propylaion.
Historia

Akropoliin Propylaia sijaitsee linnavuoren länsipäässä, jossa ovat ylös kukkulalle johtavat portaat. Se rakennettiin Perikleen hallitessa Ateenaa. Feidias sai vastuun Akropoliin uudelleen rakentamisen suunnittelusta persialaissotien jälkeen. Akropoliin vanha Peisistratoksen aikainen sisäänkäynti, niin kutsuttu arkaainen Propylon, sijaitsi nykyisen Propylaian lounaispuolella. Uuden porttikäytävän suunnitteli arkkitehti Mnesikles. Propylaian rakentaminen aloitettiin vuonna 437 eaa., ja työt päätettiin vuonna 432 eaa. Rakennus jäi kuitenkin jossain määrin keskeneräiseksi.
Akropoliin Propylaia on myöhemmin toiminut mallina monille muille monumentaalisille porttirakennuksille. Ensimmäisiä oli Eleusiin Suuri propylaia, joka rakennettiin 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Nykyisinkin Propylaia on ainoa tie ylös Akropoliille, ja kaikki kukkulalla vierailevat lukuisat turistit kulkevat sen kautta.
Rakennus

Propylaia yhdisteli doorilaista ja joonialaista tyyliä. Se oli rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista. Rakennus oli sijoitettu samaan linjaan ylhäällä linnavuorella olevan Parthenonin temppelin kanssa.
Rakennus muodostui keskushallista sekä sen pohjois- ja eteläpuolella olevista sivurakennuksista. Koko rakennuksen leveys oli 48 metriä ja keskushallin leveys 18 metriä ja syvyys 25 metriä.
Keskushallin etu- ja takapuolella oli rivi doorilaisia pylväitä. Halliin johti viisi oviaukkoa, joista keskimmäinen oli levein ja leveydeltään 4,3 metriä. Sen ympärillä oli kuusi joonialaista pylvästä, kolme kummallakin puolella. Jokaisessa viidessä oviaukossa on ollut kaksi ovea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Propylaia Wikimedia Commonsissa
1800-luvulta oleva piirros, joka esittää Propylaiaa sellaisena kuin sen arveltiin olleen antiikin aikaan.
Akropoliin nykyinen sisäänkäynti Propylaian pylväikössä.
Prytaneion

Pantikapaionin prytaneionin rauniot.
Prytaneion (m.kreik. πρυτανεῖον) oli antiikin Kreikassa prytanien eli kaupungin johtavien virkamiesten kokoontumispaikka ja hallintorakennus. Termiä käytetään kuvailemaan mitä tahansa antiikin rakennusta, jossa virkamiehet kokoontuivat. Yleensä Prytaneionilla tarkoitetaan kaupunginvirkamiesten rakennusta, mutta myös Olympiassa sijaitsevasta Prytaneionista, jossa tuomarit ja urheilijat kokoontuivat, käytetään samaa nimitystä.
Prytaneion sijaitsi yleensä kaupungin keskellä agoralla. Prytaneionit muodostivat usein kaupungin henkisen ”ytimen”, ja niissä sijaitsi muun muassa Hestian pyhäkkö, jonka alttarilla paloi ikuinen tuli.
Antiikin aikaisista prytaneioneista on varmuudella tunnistettu vain Deloksen, Laton ja Olympian prytaneionit sekä todennäköisesti myös muun muassa Efesoksen prytaneion. Ateenan Prytaneionin paikkaa ei tunneta varmuudella. Aiemmin Agoralla sijainneen Tholoksen ajateltiin usein olleen tässä käytössä, mutta nykyisen käsityksen mukaan rakennus ei kuitenkaan ollut kaupungin varsinainen prytaneion vaan jonkinlainen liitännäisrakennus, Prytanikon.
Prytaneion-rakennuksia

Prytaneion, Ateena
Prytaneion, Delfoi
Prytaneion, Delos
Prytaneion, Dodona
Prytaneion, Efesos
Prytaneion, Olympia
Prytaneion, Priene
Tholos eli Prytanikon, Ateena
Propyylibentseeni

| Propyylibentseeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  103-65-1
PubChem CID:  7668
SMILES:  CCCC1=CC=CC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H12
Moolimassa:  120,186 g/mol
Sulamispiste:  -99,6 °C
Kiehumispiste:  159,2 °C
Tiheys:  0,862 g/cm3
Propyylibentseeni (C9H12) on alkyylibentseeneihin kuuluva aromaattinen hiilivety. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen. Yhdisteestä käytetään myös nimiä n-propyylibentseeni, 1-propyylibentseeni ja fenyylipropaani. Propyylibentseeniä esiintyy myös semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa propyylibentseeni on väritöntä nestettä. Se liukenee vain erittäin niukasti veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja tolueeniin. Yhdistettä esiintyy maaöljyssä ja se on komponentti asfalteissa ja naftassa. Propyylibentseeni syövyttää kumia.
Valmistus ja käyttö

Yhdistettä voidaan valmistaa tekemällä bentsyylikloridista bentsyylimagnesiumkloridia, joka reagoi dietyylisulfaatin kanssa propyylibentseeniksi. Toinen tapa on bentseenin ja klooripropaanin välinen Friedel–Crafts-alkylointi huoneenlämpötilassa. Korkeammassa lämpötilassa välivaiheena muodostuva karbokationi toisiintuu ja tuotteeksi muodostuu kumeenia. Muita tapoja ovat bentseenin ja propionyylikloridin välinen Friedel–Crafts-asylointireaktio ja muodostuvan tuotteen pelkistäminen, tolueenin alkylointi eteenillä, kumeenin isomerointi ja bentseenin alkylointi syklopropaanilla.
Propyylibentseeniä käytetään liuottamaan selluloosa-asetaattia, liuottimena maaleissa ja lakoissa sekä tekstiilien värjäyksen ja painatuksen yhteydessä. Siitä voidaan valmistaa muun muassa 1-fenyylipropeenia.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Propylbenzene (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - 1-propylbenzene (englanniksi)
ChemBlink: Propylbenzene (englanniksi)
Provence-luokka

| Provence-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan suojasta ja aseistuksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  5 900-6 000 t
Pituus:  80,72 m
Leveys:  17 m
Syväys:  7,7-8,4 m
Koneteho:  3 050-3 600 ihp
Nopeus:  13-14,5 solmua
Miehistöä:  579-594
Aseistus
Meritorjunta:  30 × 164 mm Mle 1858-60 BL -tykkiä
Provence-luokka oli Ranskan laivaston kymmenen 1860-luvulla valmistetun aluksen muodostama  panssarifregattiluokka. Koska tykit oli asetettu aluksen kummallekin laidalle ne ovat brittiläisen luokituksen mukaan niin sanottuja broadside ironcladejä.
Napoleon III oli hyvin vaikuttunut Gloiren suorituskyvystä aluksen saattaessa hänen huvipurttaan Algeriin ja takaisin syyskuussa 1860. Ranskaan palattuaan hän kiihdytti laivasto-ohjelmaa ironcladien valmistamiseksi. Stanislas-Charles-Laur Dupuy de Lôme esitteli 22. syyskuuta 1860 suunnitelman kymmenen Gloiren kaltaisen aluksen valmistamiseksi. Aluksista yhdeksän olisi puurunkoisia ja yksi rautarunkoinen. Laivastosuunnitelmaan sisällytettiin lisäksi yksitoista uivaa patteria ja kaksi Vénus-luokan asemafregattia tai paremminkin korvettia. Dupuy de Lômen suunnitelmissa oli otettu huomioon Gloiren koeajoissa ja käytössä esitetyt puutteet muun muassa korottamalla tykkikantta ja muotoilemalla keula uudelleen. Samoin alusten panssarointia vahvistettiin uusien tykkien koeammunnoissa saatujen tulosten pohjalta.
Alukset

Luokan kymmenen alusta tilattiin 16. marraskuuta 1860 ja meriministeri hyväksyi suunnitelmat 19. marraskuuta. Alusten nimet varattiin 29. joulukuuta.
Pian tilauksen jälkeen alusten höyrykoneiden tehoa nostettiin Gloiren 900 hevosvoimasta Magentan 1 000 hevosvoimaan, jotta alukset kykenisivät kilpailemaan brittiläisten kanssa nopeudessa eli nostamaan nopeuden 13,6 solmusta 14,0 solmuun.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmistui | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Provence | Arsenal de Brest | maaliskuu 1861 | 29. lokakuuta 1863 | 1. helmikuuta 1865 | myyty romutettavaksi 10. marraskuuta 1893 |
| Flandre | Arsenal de Cherbourg | 21. tammikuuta 1861 | 12. kesäkuuta 1864 | toukokuu 1865 | alusluettelosta 1886 |
| Gauloise | Arsenal de Brest | 21. tammikuuta 1861 | 26. huhtikuuta 1865 | 12. huhtikuuta 1867 | alusluettelosta 1883 |
| Guyenne | Arsenal de Rochefort | maaliskuu 1861 | 6. syyskuuta 1865 | 15. huhtikuuta 1866 | alusluettelosta 1882 |
| Magnanime | Arsenal de Brest | 27. helmikuuta 1861 | 19. elokuuta 1864 | 1. marraskuuta 1865 | alusluettelosta 1882 |
| Revanche | Arsenal de Toulon | maaliskuu 1861 | 28. joulukuuta 1865 | 1. toukokuuta 1867 | romutettu 1893 |
| Savoie | Arsenal de Toulon | maaliskuu 1861 | 29. syyskuuta 1863 | 25. maaliskuuta 1865 | poistettu alusluettelosta 1888 |
| Surveillante | Arsenal de Lorient | 28. tammikuuta 1861 | 18. elokuuta 1864 | 21. lokakuuta 1867 | poistettu alusluettelosta 1890 |
| Valeureuse | Arsenal de Brest | 23. toukokuuta 1861 | 18. elokuuta 1864 | helmikuu 1867 | poistettu alusluettelosta 1886 |
| Héroïne | Arsenal de Lorient | 10. kesäkuuta 1861 | 10. joulukuuta 1863 | heinäkuu 1865 | proomu 1894 |
Prostasykliinisyntaasi

Malli ihmisen prostasykliinisyntaasientsyymistä. Keskellä näkyvissä koentsyyminä toimiva hemiryhmä
Prostasykliinisyntaasi on entsyymi, joka katalysoi prostaglandiineihin kuuluvan prostasykliinin biosynteesiä prostaglandiini H2:sta (PGH2). Entsyymiä on useissa elimistön kudoksissa ja voimakkainta prostasykliinin tuotanto on endoteelisoluissa.
Toimintamekanismi

Substraattina olevan PGH2:n sisältämä endoperoksidiryhmä sitoutuu prostasykliinisyntaasin koentsyyminä toimivaan hemiin ja entsyymi hajottaa endoperoksidiryhmän. Sitoutuminen tapahtuu substraatin C-11-hiilestä. Synteesi on monivaiheinen ja sisältää useita radikaalimuotoja, joita prostasykliinisyntaasin hemi-tiolaatti-rakenne stabilisoi.
Koentsyymit ja inhibiittorit

Prostasykliinisyntaasin koentsyymeinä toimivat hemi ja Sytokromi P450 -ryhmän entsyymit.
Entsyymiä inhiboivat muun muassa tetranitrometaani sekä lääkeaineista minoksidiili, rofekoksibi ja tranyylisypromiini.
Prostasykliinisyntaasi nitrautuu hyvin helposti. Yksi tehokkaimmista entsyymin inhiboijista onkin peroksinitriitti-ioni, joka nitraa entsyymin hyvin nopeasti muutamassa sekunnissa ja estää siten sen toiminnan.
Prostasykliinin ja tromboksaanien biosynteesireitti
Valentin Pšenitsyn

Valentin Nikolajevitš Pšenitsyn (ven. Валентин Николаевич Пшеницын, 3. marraskuuta 1936 – 2007) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä. Hän saavutti arvokilpailuissa yhden henkilökohtaisen mitalin sekä viisi joukkuemitalia, joista kolme kultaa.
Pšenitsyn sijoittui ampumahiihdon ensimmäisissä MM-kilpailuissa 1958 henkilökohtaisella 20 kilometrin matkalla seitsemänneksi ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Vuoden 1959 MM-kilpailuissa hän oli jälleen 20 kilometrillä seitsemäs ja voitti joukkuekilpailussa kultaa. Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 hän sijoittui viidenneksi; joukkuekilpailu ei ollut ohjelmassa mukana. Uumajan MM-kilpailuissa 1961 hän sijoittui neljänneksi ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Hämeenlinnan MM-kilpailuissa 1962 hän saavutti uransa ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalin, pronssia. Joukkuekilpailussa Neuvostoliitto voitti kultaa. Seefeldin MM-kilpailuissa 1963 Pšenitsyn jäi seitsemänneksi mutta voitti jälleen joukkuekilpailussa kultaa. Innsbruckin olympiakisoissa 1964 hän kaatui matkan varrella ja kadotti kaksi patruunaa lumeen. Puuttuvat patruunat toivat hänelle neljä sakkominuuttia, ja vaikka hän muilla 18 laukauksellaan osui tauluihin, jäi hän lopputuloksissa seitsemänneksi.
Valentin Pšenitsyn oli ammatiltaan opettaja.
Saavutuksia

MM-kultaa joukkuekilpailussa 1959, 1962 ja 1963
MM-hopeaa joukkuekilpailussa 1958 ja 1961
MM-pronssia 20 kilometrillä 1962
Pseudodipteraali

Pseudodipteraalitemppelien pohjakaavoja: vasemmalla tyyppi 1, oikealla tyyppi 2.
Pseudodipteraali eli pseudodipteros (m.kreik. ψευδοδίπτερος) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa on pyritty luomaan aidon dipteraalitemppelin eli kahden pylväsrivin ympäröimän temppelin vaikutelma, mutta sisempi pylväsrivi on jätetty pois.
Eräs tapa dipteraalitemppelin muodostamiseksi oli sijoittaa toiselle tai kummallekin lyhyelle sivulle kaksi riviä aitoja kokopylväitä, mutta muille sivuille ainoastaan ulompi rivi aitoja kokopylväitä ja sisempi rivi puolipylväitä, jotka ovat kiinni naoksen eli ydinrakennuksen seinässä (kuvassa tyyppi 1). Toinen toteutustapa oli jättää sisempien pylväsrivien tila osaksi tyhjäksi ja toteuttaa vain osa sisemmistä pylväistä (kuvassa tyyppi 2).
Yksinkertaisen pylväsrivin tapauksessa pseudodipteraalia vastaa pseudoperipteraali.
Esimerkkejä

Esimerkkejä pseudodipteraalitemppelistä ovat muun muassa:
Olympieion, Efesos
Temppeli G, Selinus
Psómos

| --- | --- |
Muut nimet:  Psomoú (Ψωμού), Sómo (Σόμο)
Sijainti:  37°16′19″N, 26°45′05″E, Leipsoí Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Chálavra, Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,028 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Psómos (kreik. Ψώμος, myös Psomoú, Ψωμού, Sómo, Σόμο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Chálavran saariin, ja sijaitsee Leipsoín saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,028 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Psómos kuuluu Leipsoín kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Protoporfyriini IX

| Protoporfyriini IX |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  553-12-8
PubChem CID:  4971
SMILES:  CC1=C(C2=CC3=C(C(=C(N3)C=C4C(=C(C(=N4)C=C5C(=C(C(=N5) C=C1N2)C)CCC(=O)O)CCC(=O)O)C)C=C)C)C=C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C34H34N4O4
Moolimassa:  562,652 g/mol
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,169 g/l (25 °C)
Protoporfyriini IX (C34H34N4O4) on porfyriineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Protoporfyriini IX on yksi yleisimpiä luonnossa esiintyviä porfyriinejä ja se on tärkeä esiaste monien metallipigmenttien esimerkiksi hemin ja klorofyllin biosynteesissä.
Ominaisuudet, biosynteesi ja biologinen rooli

Huoneenlämpötilassa protoporfyriini IX on ruskehtavankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee puhtaaseen veteen vain niukasti ja hieman paremmin laimeisiin emäsliuoksiin. Orgaanisista liuottimista sitä liuottavat muun muassa kloroformi, erittäin väkevä etikkahappo eli jääetikka ja happamaksi tehty etanoli. Protoporfyriini IX muodostaa kelaatteja useiden metalli-ionien kanssa ja kelatoituvia ioneja ovat muun muassa rauta-, magnesium-, sinkki- ja koboltti-ionit. Protoporfyriini IX:ää voidaan eristää veressä esiintyvästä hemiinistä hapon avulla, mutta ongelmana on, että rauta-ioni ei helposti irtoa protoporfyriinistä ja protopyrfyriini IX:n vinyyliryhmät voivat hapettua. Yhdistettä voidaan myös valmistaa hematoporfyriinistä. Protoporfyriini IX toimii soluissa fotosentisaattorina esimerkiksi happiradikaalien muodostumiselle. Protoporfyriini IX:n muodostuminen aminolevuliinihaposta on perustana aminolevuliinihapon käytölle fotodynaamisessa terapiassa. Tähän tarkoitukseen käytetään myös protoporfyriini IX:stä synteettisesti valmistettavaa verteporfiinia.
Eliöissä protoporfyriini IX:ää muodostuu lähtien aminolevuliinihaposta. Usean entsymaattisesti katalysoidun reaktion jälkeen muodostuu protoporfyrinogeeni IX:ää, jonka hapettaa protoporfyriini IX:ksi entsyymi nimeltään protoporfyrinogeenioksidaasi. Protoporfyriini IX:stä muodostuu hemiä, kun entsyymi nimeltä ferrokelataasi katalysoi koordinaatiosidoksen muodostumista rautaionin ja protoporfyriini IX:n pyrrolirenkaiden typpiatomien välille. Klorofyllin biosynteesissä magnesiumkelataasi katalysoi magnesiumin ja protoporfyriini IX:n välisen kelaatin muodostumista. Tästä kompleksista muodostuu edelleen protoklorofyllidiä..
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Protoporphyrin IX (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Protoporphyrin IX (englanniksi)
Psykometriikka

Psykometriikka on psykologiaan kuuluva tieteenala, joka soveltaa matematiikkaa ja tilastotiedettä psykologisten ominaisuuksien, kuten  tietojen, kykyjen, asenteiden ja luonteenpiirteiden mittaamiseen. Psykometriikka pyrkii myös kehittämään vakioituja mittauskeinoja erilaisten kyselyiden ja kokeiden muodossa.
Psykometriikan pohjan loi 1880-luvulla Francis Galton, joka vertasi Lontoossa tuhansia tavallisia näyttelyvieraita brittiläisiin tieteenharjoittajiin. Samalla Galton tuli keksineeksi korrelaation laskemisen muuttujien välisten vastaavuussuhteiden selvittämiseksi ja loi näin perustan psykologian ja eksaktien tieteiden vuorovaikutukselle.
Pronssiteräkala

| Pronssiteräkala |
| --- | --- |
 Thaimaasta pyydetty yksilö
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Arapaimakalat Osteoglossiformes
Heimo::  Teräkalat Notopteridae
Alaheimo::  Notopterinae
Suku::  Notopterus  Lacépède, 1800
Laji::  notopterus
Kaksiosainen nimi
 Notopterus notopterus  (Pallas, 1769) 
Synonyymit
 Notopterus osmani Rahimullah & Das, 1991  Notopterus primaevus Günther, 1876  Notopterus pallasii Valenciennes, 1848  Notopterus bontianus Valenciennes, 1848  Mystus badgee Sykes, 1839  Clupea synura Bloch & Schneider, 1801  Notopterus kopirot Lacepède, 1800  Mystus kapirat (Lacepède, 1800)  Notopterus kapirat Lacepède, 1800  Gymnotus notopterus Pallas, 1769 
Katso myös
   Pronssiteräkala Wikispeciesissä   Pronssiteräkala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pronssiteräkala eli harmaateräkala (Notopterus notopterus) on teräkalojen (Notopteridae) heimoon kuuluva makeassa ja murtovedessä elävä kalalaji. Se on sukunsa Notopterus ainoa laji. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan kielen sanoista ’noton’ (”selkä”) ja ’pteron’ (”siipi”, ”höyhen”, ”evä”), mikä viittaa kalan sulan muotoiseen selkäevään.
Koko ja ulkonäkö

Pronssiteräkala on tavallisesti 25 senttimetrin mittainen ja voi kasvaa maksimissaan 60 senttimetrin mittaiseksi. Sen väritys vaihtelee sijainnista riippuen hopeisesta vaaleanharmaaseen. Sen ruumis on hyvin litistynyt, pitkänomainen ja kapenee pyrstöä kohti. Vatsassa on kölieviä, jotka on vatsaevien  edestä kaksinkertaisesti hammastettu. Selkäevän kanta on hyvin lyhyt ja sijoittuu melko keskelle kalan standardipituutta. Vatsaevät ovat surkastuneita. Peräevän alkukohta sijoittuu välittömästi vatsaevien taakse ja ulottuu aina pyrstöevään asti. Selkäevässä on 7–9 pehmeää ruotoa ja peräevässä 97–111 pehmeää ruotoa. Kymmenprosenttisessa formaldehydiliuoksessa kalan ruumis muuttuu kokonaan ruskeaksi. Pronssiteräkala muistuttaa suuresti rengasteräkalaa (Chitala chitala), mutta rengasteräkalalla kuitenkin on siitä poiketen selkäpuolellaan poikittaisia juovia ja sen kallonmuoto on huomattavasti pronssiteräkalan vastaavaa koverampi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pronssiteräkala on laajalle levinnyt Intian, Indonesian, Bangladeshin, Pakistanin, Nepalin, Myanmarin ja Sri Lankan alueella. Aikuiset yksilöt elävät seisovissa ja hitaasti virtaavissa vesissä  järvissä, tulvatasanteissa, kanavissa ja lammissa.