stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keuhkokuume
Ennuste ja kuolleisuus

Keuhkokuume on Suomessa yleisin tulehduksista johtuva kuolinsyy, ja yli 70-vuotiailla se oli vuonna 2004 viidenneksi yleisin kuoleman aiheuttaja kaikkien syiden joukossa. Vanhuksilla keuhkokuume on hyvin yleinen välitön kuolinsyy. WHO:n tilastojen mukaan Suomessa vuonna 2002 kuolleisuus keuhkokuumeeseen oli 65–74-vuotiaiden keskuudessa 55/100 000 ja yli 75-vuotiailla 595/100 000. Sairastuneiden kuolleisuus alle 60-vuotiaiden aikuisten keskuudessa on 0,6 prosenttia, ja vastaava luku yli 60-vuotiailla on 2 prosenttia. Jos keuhkokuume vaatii tehohoitoa, on kuolleisuus 20–50 prosenttia. Kuolleisuutta lisäävät potilaan muut krooniset sairaudet, erityisesti sydämen vajaatoiminta, diabetes, krooninen obstruktiivinen keuhkosairaus, alkoholismi ja munuaisten tai maksan vajaatoiminta.
Avohoitokeuhkokuumeen ennustetta voidaan arvioida sairaan henkilön riskitekijöiden avulla, joita ovat yli 65 vuoden ikä, sekavuus, korkea hengitystaajuus (yli 30 hengitystä minuutissa) ja matala verenpaine (alle 60/90). Jos riskitekijöitä on nolla, kuolleisuus on 1 prosentti, mutta jos niitä on yli kolme, kuolleisuus on jopa 30 prosenttia.
Ehkäisy

Tavallisin keuhkokuumeen aiheuttaja on pneumokokki, joka on myös muiden vakavien bakteeri-infektioiden, kuten aivokalvontulehduksen ja sepsiksen, merkittävin syy. Yhdysvalloissa otettiin vuonna 2000 käyttöön seitsemän pneumokokkiserotyyppiä sisältävä rokote (PCV7), joka liitettiin pikkulasten rokotusohjelmaan. Pneumokokkirokote on sittemmin Euroopassa liitetty yleisiin rokotusohjelmiin Englannissa, Norjassa, Hollannissa ja Saksassa. Monissa muissa maissa, kuten Suomessa, pneumokokkirokotetta suositellaan vain henkilöille, joilla on lisääntynyt alttius saada vakava pneumokokki-infektio. Tällainen infektioherkkyys seuraa muun muassa pernan poistosta, HIV-infektiosta tai muusta immuunipuutostilasta.
Pikkulasten rokottaminen pneumokokkia vastaan on ollut tehokasta. Lasten vakavat pneumokokki-infektiot Yhdysvalloissa ovat rokotusten aloittamisen jälkeen harvinaistuneet huomattavasti: aivokalvontulehduksen ja bakteremian ilmaantuvuus alle viisivuotiailla oli vuoden 2004 loppuun mennessä vähentynyt 77 prosenttia rokotuksia edeltävään aikaan verrattuna. Pneumokokkisairaudet ja pneumokokkikantojen vastustuskyky antibiooteille ovat samanaikaisesti vähentyneet myös rokottamattomien aikuisten ja lasten keskuudessa. Tällaista epäsuoraa vaikutusta kutsutaan laumasuojaksi.
Suomessa vakavien pneumokokki-infektioiden määrä on lisääntynyt; esimerkiksi alle viisivuotiailla pneumokokin aiheuttamien aivokalvontulehdusten ja sepsisten ilmaantuvuus oli kasvanut 50 prosenttia vuodesta 1996–2006. Myös pneumokokkibakteerin vastustuskyky antibiooteille oli merkittävästi lisääntynyt; Suomen pneumokokkikannoista 9,6 prosenttia oli vastustuskykyisiä tai herkkyydeltään alentuneita penisilliinille ja 20,5 prosenttia oli vastustuskykyisiä makrolideille. Vuosina 2001–2002 tehdyssä suomalaisessa taloudellisessa arviossa todettiin kuitenkin neljä rokoteannosta vaativa yleinen pneumokokkirokoteohjelma liian kalliiksi.
Keuhkokuumeeseen sairastumisen riskiä voidaan vähentää myös hoitamalla hyvin henkilöllä olevat perussairaudet, kuten AIDS ja krooniset keuhkosairaudet. Tupakoinnin lopettaminen vähentää keuhkoille aiheutuvaa vahinkoa ja nostaa vastustuskykyä keuhkoinfektioita kohtaan.
Epidemiologia > Suomi

Avohoitokeuhkokuumeen esiintyvyys on Suomessa noin 12 tapausta tuhatta asukasta kohti vuodessa, mikä tarkoittaa vuosittain noin 60 000 sairastunutta henkilöä. Suurin osa keuhkokuumekuolemista tapahtuu yli 50-vuotiaille. Suomessa keuhkokuumeen yleisin aiheuttaja on kaikissa ikäryhmissä pneumokokki. 
Keuhkokuumeeseen sairastumisen riskiä lisäävät aikuisilla tupakointi, pölyinen työ, sydänsairaudet ja krooniset keuhkotaudit kuten astma ja keuhkoahtaumatauti. Lapsilla keuhkokuumeelle altistavat tekijät ovat toistuvat hengitystieinfektiot ja vanhempien tupakointi. Keuhkokuumetta esiintyy useimmiten lapsilla ja vanhuksilla: riskiryhmiin kuuluvat alle viisivuotiaat ja yli 65-vuotiaat.
Epidemiologia > Muu maailma

Keuhkokuume on kehitysmaissa etupäässä pienten lasten tauti. Jopa 5–10 prosenttia kaikista alle viisivuotiaista kehitysmaissa elävistä lapsista sairastuu vuosittain keuhkokuumeeseen. Yleisimmät taudinaiheuttajabakteerit ovat Streptococcus pneumoniae ja Haemophilus influenzae. Vastasyntyneillä ja aliravituilla lapsilla tavataan myös stafylokokin ja gramnegatiivisten bakteerien aiheuttamia infektioita. Virusten kuten RS-virus, influenssavirus, parainfluenssavirus ja adenovirus aiheuttamat infektiot ovat yleisiä mutta harvoin tappavia.
Hengitystieinfektiot vaativat kehitysmaissa joka vuosi noin kahden miljoonan alle viisivuotiaan lapsen hengen. Näistä kuolemista puolet tapahtuu Afrikassa. Keuhkokuume aiheuttaa kehitysmaissa lapsikuolleisuudesta noin 20 prosenttia ja on suurin kuolleisuutta aiheuttava tekijä kyseisessä ikäryhmässä. Kolme neljäsosaa keuhkokuumekuolemista tapahtuu alle yksivuotiaille vauvoille. Sairastuneiden lasten kuolleisuus keuhkokuumeeseen Afrikan kehitysmaissa on eri tutkimusten mukaan vaihdellut välillä 15–28 prosenttia, mikä tarkoittaa 7–270-kertaista kuolleisuutta länsimaihin verrattuna. Myös kuolleisuuserot eri etnisten ryhmien välillä ovat suuret.
Sairastumisen ja kuoleman riskiä nostavat muun muassa aliravitsemus, keskosuus, malaria, tuhkarokko ja immuunipuutokset. HIV-infektion leviäminen ja bakteerien antibioottiresistenssin yleistyminen Afrikassa ja Aasiassa ovat lisänneet keuhkokuumeen esiintyvyyttä lapsilla. Keuhkokuume on afrikkalaisilla HIV-positiivisilla lapsilla suurin sairaalahoitoja ja kuolleisuutta aiheuttava tekijä; jopa 90 prosenttia lapsista sairastaa taudinkulun aikana ainakin yhden hengitystieinfektion.
Historia

Suomen kielen sana keuhkokuume on osa lääkäri Elias Lönnrotin (1802–1884) kehittämää suomenkielistä lääketieteellistä sanastoa. Keuhkokuumeen nimitys monissa muissa kielissä on pneumonia (kreik. πνευμονία), joka on johdettu muinaiskreikan keuhkoja tarkoittavasta sanasta πνεύμων tai πλεύμων (pneumōn, pleumōn). Antiikin kreikkalainen lääkäri Hippokrates (noin 460–380 eaa.) kuvasi teoksessaan Äkillisten tautien hoidosta keuhkokuumeen oireet hyvin tarkasti. Hän myös selosti tuloksia empyeeman kirurgisesta puhdistuksesta. Keskiaikainen juutalainen lääkäri Maimonides (1135–1204) kirjoitti: "Keuhkokuumeen perusoireet, jotka eivät koskaan puutu taudista, ovat seuraavat: akuutti kuume, pistävä kipu kyljessä, lyhyet ja nopeat hengitykset, sahaava pulssi ja yskä."
Saksalainen patologi Edwin Klebs totesi ensimmäisen kerran bakteereja keuhkokuumeeseen kuolleiden henkilöiden ilmateissä vuonna 1875. Saksalaiset Carl Friedländer ja Albert Fränkel löysivät keuhkokuumeen kaksi yleistä aiheuttajamikrobia, Streptococcus pneumoniae- ja Klebsiella pneumoniae -bakteerit, vuosina 1882 ja 1884 julkaistuissa tutkimuksissaan. Tanskalainen bakteriologi Hans Christian Gram kuvaili tutkimuksessaan vuodelta 1884 gramvärjäyksen, jonka avulla keuhkokuumeen aiheuttajabakteerit pystyttiin erottamaan toisistaan. Hän myös osoitti, että sairauden voi aiheuttaa useampi kuin yksi mikrobi.
1900-luvun alussa keuhkokuume oli tappava tauti. Kun sulfalääkkeet tulivat käyttöön 1930-luvulla ja penisilliini kymmenen vuotta myöhemmin, aikaisemmin synkkä keuhkokuumeen ennuste muuttui paremmaksi. Modernit kirurgiset tekniikat ja tehohoidon kehittyminen vähensivät osaltaan keuhkokuumekuolleisuutta. Kuitenkin vielä 1950-luvulla pneumokokin aiheuttama keuhkokuume ja sen sivutaudit, erityisesti aivokalvontulehdus, olivat tavallinen kuolinsyy vanhuksilla ja muilla riskiryhmillä. Lapsia alettiin rokottaa Yhdysvalloissa Haemophilus influenzae tyyppi b (Hib)- bakteeria vastaan vuonna 1988, mikä johti pian sairaustapausten vähenemiseen. Suomessa Hib-rokote lisättiin yleiseen rokotusohjelmaan 1980-luvun lopulla, minkä seurauksena varsinkin pikkulasten vakavat Hib-infektiot hävisivät. Samoin pneumokokkirokotusten aloittaminen Yhdysvalloissa aikuisille vuonna 1977 ja lapsille vuonna 2000 on muuttanut vakavat pneumokokki-infektiot harvinaisemmiksi.
Keuhkokuume eläimillä

Paitsi ihmisellä keuhkokuume voi esiintyä sairautena myös muilla keuhkollisilla eläimillä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Keuhkokuumeen hoito – Käypä hoito -suositus (2015)
Keuhkokuume (Pneumonia) - Terveyskirjasto.fi
A) Normaali keuhkokuva. B) Keuhkokuume oikean keuhkon alaosassa (kuvan vasen puoli).
Tietokonetomografiakuva keuhkokuumeesta, jossa on onteloita ja pleuranestettä.
Streptococcus pneumoniae kuvattuna elektronimikroskoopilla.
Ylempänä mikroskooppikuva terveestä keuhkosta, jossa valkoiset keuhkorakkulat ovat ilmatäytteisiä. Alemmassa kuvassa keuhkokuumeen aikana keuhkorakkulat täyttyvät nesteellä ja soluilla.
Loppuvaiheen keuhkofibroosi
Kyljellään otettu keuhkokuva, jossa B-nuoli osoittaa keuhkon leveyden ja A-nuoli keuhkopussissa olevan pleuranestekertymän.
1767

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

Mozart sävelsi ensimmäisen oopperansa Apollo et Hyacinthuksen
Temmekseen rakennettiin kirkko.
Kuolleita

3. tammikuuta – Luca Antonio Predieri, italialainen säveltäjä (s. 1688)
26. helmikuuta – Mihail Vorontsov, venäläinen valtiomies ja kansleri (s. 1714)
19. maaliskuuta – Mikko Jaakonpoika Krouvila, suomalainen talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustaja (s. 1699)
10. huhtikuuta – Johann Elias Ridinger, saksalainen kuvataiteilija, kuvittaja ja kustantaja (s. 1698)
25. kesäkuuta – Georg Philipp Telemann, saksalainen säveltäjä (s. 1681)
9. elokuuta – Per Brant, ruotsalainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari ja musiikinopettaja (s. 1714)
4. syyskuuta – Charles Townshend, Ison-Britannian valtiovarainministeri (s. 1725)
12. syyskuuta – Thomas Smith, englantilainen taidemaalari
27. lokakuuta – Burkhard Christoph von Münnich, saksalaissyntyinen kreivi ja Venäjän armeijan kenraali (s. 1683)
6. marraskuuta – Claes Grill, ruotsalainen liikemies (s. 1705)
17. marraskuuta – Giambattista Pittoni, italialainen taidemaalari (s. 1687)
30. marraskuuta – Anders Nohrborg, ruotsalainen pappi ja hovisaarnaaja (s. 1725)
24. joulukuuta – Carl Gustaf Granfelt, suomalainen jalkaväkirykmentin kapteeni (s. 1683)
28. joulukuuta – Emer de Vattel, sveitsiläissyntyinen filosofi, diplomaatti ja oikeusoppinut (s. 1714)
Kuolemanrangaistus maittain

Kuolemanrangaistukset kartalla

  Ei kuolemanrangaistuksia
  Ei kuolemanrangaistuksia rauhan aikana
  Kuolemanrangaistus sallittu, mutta ei käytössä
  Kuolemanrangaistus käytössä
*Yhdysvalloissa kuolemanrangaistus on määritelty liittovaltion tasolla. Useat osavaltiot ovat kuitenkin poistaneet sen omista laeistaan.
Kuolemanrangaistus on rangaistus, jossa rikoksesta tuomittu henkilö surmataan. Kuolemanrangaistukseen tuomitseminen ja sen täytäntöönpano eli teloitus ovat eri asioita. Muun muassa Euroopan ihmisoikeussopimus ja Suomen perustuslaki kieltävät kuolemanrangaistuksen.
Ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalin vuonna 2015 raportoimista kuolemanrangaistuksista 89 % tapahtui  Saudi-Arabiassa, Iranissa ja Pakistanissa. Kiina teloittaa eniten ihmisiä maailmassa. Valko-Venäjä on ainoa eurooppalainen valtio, jossa kuolemanrangaistus on käytössä.
Kuolemantuomio maanosittain

Maat joissa kuolemanrangaistus on käytössä
Maat, jotka ovat poistaneet kuolemanrangaistuksen käytännössä.
Kuolemanrangaistuksen poistaneet maat (lukuun ottamatta poikkeuksellisissa olosuhteissa (kuten sota-aikana tehtyjä rikoksia)
Maat joissa kuolemanrangaistus on kielletty
Kuolemantuomio maanosittain > Aasia

| Värikoodi (taulukossa) | Valtio | Viimeisen teloituksen vuosi | Poistettu (vuosi) | Lähteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Afganistan | 2017 | ei tietoa |  |
|  |  Bahrain | 2017 | ei tietoa |  |
|  |  Bangladesh | 2017 | ei tietoa |     |
|  |  Bhutan | 1974 | 2004 |  |
|  |  Brunei | 1984 | ei tietoa |      |
|  |  Kambodža | 1989 | 1989 |  |
|  |  Kiina | 2017 | ei tietoa |   |

|  |  Hongkong | 1966 | 1993 |  |
|  |  Intia | 2015 | ei tietoa |  |
|  |  Indonesia | 2016 | ei tietoa |   |
|  |  Iran | 2017 | ei tietoa |    |
|  |  Irak | 2017 | ei tietoa |     |
|  |  Israel | 1962 | 1954 (siviilissä)   ei tietoa (armeijassa) |  |
|  |  Japani | 2018 | ei tietoa |  |
|  |  Jordania | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Kazakstan | 2003 | 2021 |     |
|  |  Kuwait | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Kirgisia | 1991 | 2007 |  |
|  |  Laos | 1989 | ei tietoa |  |
|  |  Libanon | 2004 | ei tietoa |   |
|  |  Macao | 1800-luvulla | 1976 |  |
|  |  Malesia | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Malediivit | 1965 | ei tietoa |   |
|  |  Mongolia | 2008 | 2017 |  |
|  |  Myanmar | 1988 | ei tietoa |    |
|  |    Nepal | 1979 | 1997 |  |
|  |  Pohjois-Korea | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Oman | 2015 | ei tietoa |  |
|  |  Pakistan | 2017 | ei tietoa |  |
|  |  Palestiina | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Filippiinit | 2000 | 2006 |  |
|  |  Qatar | 2003 | ei tietoa |     |
|  |  Saudi-Arabia | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Singapore | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Etelä-Korea | 1997 | ei tietoa |  |
|  |  Sri Lanka | 1976 | ei tietoa |  |
|  |  Syyria | 2017 | ei tietoa |    |
|  |  Taiwan | 2016 | ei tietoa |  |
|  |  Tadžikistan | 2004 | ei tietoa |   |
|  |  Thaimaa | 2018 | ei tietoa |  |
|  |  Itä-Timor | 2002 | 2002 |  |

|  |  Turkmenistan | 1997 | 1999 |  |
|  |  Yhdistyneet arabiemiraatit | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Uzbekistan | 2005 | 2008 |  |
|  |  Vanuatu | 1980 | 1980 |  |
|  |  Vietnam | 2016 | ei tietoa |  |
|  |  Jemen | 2017 | ei tietoa |       |
Kuolemantuomio maanosittain > Afrikka

| Värikoodi (taulukossa) | Valtio    | Viimeisen teloituksen vuosi | Poistettu (vuosi) | Lähteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Algeria | 1993 | ei tietoa |   |
|  |  Angola | 1975 | 1992 |  |
|  |  Benin | 1987 | 2016 |  |
|  |  Botswana | 2016 | ei tietoa |  |
|  |  Burkina Faso | 1988 | ei tietoa |    |
|  |  Burundi | 2000 | 2009 |  |
|  |  Kamerun | 1997 | ei tietoa |    |
|  |  Kap Verde | 1975 | 1981 |  |
|  |  Keski-Afrikan tasavalta | 1981 | ei tietoa |   2022 |
|  |  Tšad | 2015 | 2020 |   |
|  |  Komorit | 1997 | ei tietoa |  |
|  |  Kongon tasavalta | 1982 | 2015 |  |
|  |  Kongon demokraattinen tasavalta | 2003 | ei tietoa |  |
|  |  Djibouti | 1977 | 1995 |  |
|  |  Egypti | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Päiväntasaajan Guinea | 2014 | ei tietoa |  |
|  |  Eritrea | 1993 | ei tietoa |  |
|  |  Etiopia | 2007 | ei tietoa |  |
|  |  Gabon | 1981 | 2010 |  |
|  |  Gambia | 2012 | ei tietoa |    |
|  |  Ghana | 1993 | ei tietoa |   |
|  |  Guinea | 2001 | 2016 (siviilissä)  ei tietoa (armeijassa) |  |
|  |  Guinea-Bissau | 1986 | 1993 |  |
|  |  Norsunluurannikko | 1960 | 2000 |  |
|  |  Kenia | 1987 | ei tietoa |   |
|  |  Lesotho | 1995 | ei tietoa |  |
|  |  Liberia | 2000 | ei tietoa |   |
|  |  Libya | 2010 | ei tietoa |  |
|  |  Madagaskar | 1958 | 2015 |   |
|  |  Malawi | 1992 | ei tietoa |  |
|  |  Mali | 1980 | ei tietoa |  |
|  |  Mauritania | 1987 | ei tietoa |     |
|  |  Mauritius | 1987 | 1995 |  |
|  |  Marokko | 1993 | ei tietoa |    |
|  |  Mosambik | 1986 | 1990 |  |
|  |  Namibia | 1990 | 1990 |  |
|  |  Niger | 1976 | ei tietoa |  |
|  |  Nigeria | 2016 | ei tietoa |    |
|  |  Ruanda | 1998 | 2007 |  |
|  |  São Tomé ja Príncipe | 1975 | 1990 |  |
|  |  Senegal | 1967 | 2004 |  |
|  |  Seychellit | 1976 | 1993 |  |
|  |  Sierra Leone | 1998 | 2021 |  |
|  |  Somalia | 2017 | ei tietoa |  |
|  |  Etelä-Afrikka | 1989 | 1995 |   |
|  |  Etelä-Sudan | 2016 | ei tietoa |  |
|  |  Sudan | 2016 | ei tietoa |     |
|  |  Swazimaa | 1983 | ei tietoa |  |
|  |  Tansania | 1994 | ei tietoa |  |
|  |  Togo | 1978 | 2009 |  |
|  |  Tunisia | 1991 | ei tietoa |  |
|  |  Uganda | 2005 | ei tietoa |   |
|  |  Sambia | 1997 | 2022 |  |
|  |  Zimbabwe | 2005 | 2024 |  |
Kuolemantuomio maanosittain > Amerikka

| Värikoodi (taulukossa) | Valtio | Viimeisen teloituksen vuosi | Poistettu (vuosi) | Lähteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Antigua ja Barbuda | 1991 | ei tietoa |   |
|  |  Argentiina | 1956 | 1984 (siviilissä) 2009 (armeijassa) |    |
|  |  Bahama | 2000 | ei tietoa |  |
|  |  Barbados | 1984 | ei tietoa |   |
|  |  Belize | 1985 | ei tietoa |   |
|  |  Bolivia | 1974 | 2013 |  |
|  |  Brasilia | 1876 | 1978 (siviilissä) ei tietoa (armeijassa) |    |
|  |  Kanada | 1962 (armeijassa 1945) | 1998 |  |
|  |  Chile | 1985 | 2001 (siviilissä) ei tietoa (armeijassa) |  |
|  |  Kolumbia | 1909 | 1910 |  |
|  |  Costa Rica | 1859 | 1877 |  |
|  |  Kuuba | 2003 | ei tietoa |   |
|  |  Dominica | 1986 | ei tietoa |  |
|  |  Dominikaaninen tasavalta | 1966 | 1966 |  |
|  |  Ecuador | 1884 | 1906 |  |
|  |  El Salvador | 1973 | 1983 (siviilissä) ei tietoa (armeijassa) |  |
|  |  Grenada | 1978 | ei tietoa |  |
|  |  Guatemala | 2000 | 2017 (siviilissä) ei tietoa (armeijassa) |  |
|  |  Guyana | 1997 | ei tietoa |  |
|  |  Haiti | 1972 | 1987 |  |
|  |  Honduras | 1940 | 1956 |  |
|  |  Jamaika | 1988 | ei tietoa |  |
|  |  Meksiko | 1961 – armeijassa  1937 – siviilissä | 1976 |  |
|  |  Nicaragua | 1930 | 1979 |  |
|  |  Panama | 1903 | 1903 |  |
|  |  Paraguay | 1928 | 1992 |  |
|  |  Peru | 1979 | 1979 (siviilissä) ei tietoa (armeijassa) |  |
|  |  Saint Kitts ja Nevis | 2008 | ei tietoa |  |
|  |  Saint Lucia | 1995 | ei tietoa |  |
|  |  Saint Vincent ja Grenadiinit | 1995 | ei tietoa |  |
|  |  Suriname | 1982 | 2015 |  |
|  |  Trinidad ja Tobago | 1999 | ei tietoa |  |
|  |  Yhdysvallat | 2017 | ei tietoa |   |
|  |  Uruguay | 1905 | 1907 |  |
|  |  Venezuela | 1830 | 1863 |  |
Kuolemantuomio maanosittain > Eurooppa

| Värikoodi (taulukossa) | Valtio | Viimeisen teloituksen vuosi | Poistettu (vuosi) | Lähteet   |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Albania | 1995 | 2007 |  |
|  |  Andorra | 1943 | 1990 |  |
|  |  Armenia | 1991 | 1998 |  |
|  |  Itävalta | 1950 | 1968 |  |
|  |  Azerbaidžan | 1993 | 1998 |  |
|  |  Valko-Venäjä | 2017 | ei tietoa |  |
|  |  Belgia | 1950 | 1996 |  |
|  |  Bosnia ja Hertsegovina | 1992 | 1998 |  |
|  |  Bulgaria | 1989 | 1998 |  |
|  |  Kroatia | 1987 | 1991 |  |
|  |  Kypros | 1962 | 2002 |  |
|  |  Tšekki | 1993 | 1990 (silloisessa Tšekkoslovakiassa) |  |
|  |  Tanska | 1950 | 1978 |  |
|  |  Viro | 1991 | 1998 |  |
|  |  Suomi | 1944 | 1972 |  |
|  |  Ranska | 1977 | 1981 |  |
|  |  Georgia | 1995 | 2006 |  |
|  |  Saksa | 1949 (Länsi-Saksassa) 1981 (Itä-Saksassa) | 1949 (Länsi-Saksassa) 1987 (Itä-Saksassa) |  |
|  |  Kreikka | 1972 | 2004 |  |
|  |  Unkari | 1988 | 1990 |  |
|  |  Islanti | 1944 | 1928 |    |
|  |  Irlanti | 1954 | 1990 |  |
|  |  Italia | 1947 | 1948 |  |
|  |  Latvia | 1996 | 2012 |  |
|  |  Liechtenstein | 1785 | 1987 |  |
|  |  Liettua | 1995 | 1998 |  |
|  |  Luxemburg | 1949 | 1979 |  |
|  |  Pohjois-Makedonia | 1991 | 1991 |  |
|  |  Malta | 1964 | 2000 |  |
|  |  Moldova | 1991 | 2005 |  |
|  |  Monaco | 1847 | 1962 |  |
|  |  Montenegro | 2006 | 1995 (silloisessa Jugoslavian liittotasavallassa) |  |
|  |  Alankomaat | 1952 | 1982 (mannermaalla)   2010 (Antilleilla) |  |
|  |  Norja | 1948 | 1979 |  |
|  |  Puola | 1988 | 1997 |  |
|  |  Portugali | 1846 | 1976 |    |
|  |  Romania | 1989 | 1990 |  |
|  |  Venäjä | 1996 (mannermaalla) 1999 ( Tšetšeniassa) | ei tietoa |   |
|  |  San Marino | 1468 | 1865 |  |
|  |  Serbia | 2006 | 1995 (silloisessa Jugoslavian liittotasavallassa) |  |
|  |  Slovakia | 1993 | 1990 (silloisessa Tšekkoslovakiassa) |  |
|  |  Slovenia | 1991 | 1991 |  |
|  |  Espanja | 1975 | 1978 (siviilissä) 1995 (armeijassa) |  |
|  |  Ruotsi | 1910 | 1973 |  |
|  |  Sveitsi | 1944 | 1992 |  |
|  |  Turkki | 1984 | 2004 |  |
|  |  Ukraina | 1997 | 2000 |    |
|  |  Britannia | 1977 (Bermudassa)  1964 (mannermaalla) | 1965 (pysyvästi 1969)   1973 (Pohjois-Irlannissa)   1998 (virallisesti)   2006 (Jerseyssä) |  |
|  |  Vatikaanivaltio | 1870 | 1969 |  |
Kuolemantuomio maanosittain > Oseania

| Värikoodi (taulukossa) | Valtio | Viimeisen teloituksen vuosi | Poistettu (vuosi) | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- |

|  |  Australia | 1967 | 1985 |  |
|  |  Fidži | 1964 | 2015 |  |
|  |  Kiribati | 1979 | 1979 |  |
|  |  Marshallinsaaret | 1986 | 1986 |  |
|  |  Mikronesia | 1986 | 1986 |  |
|  |  Nauru | 1968 | 2016 |  |
|  |  Uusi-Seelanti | 1957 | 2007 (Cookinsaarilla)  1989 (mannermaa) |  |
|  |  Palau | 1994 | 1994 |  |
|  |  Papua-Uusi-Guinea | 1975 | 2022 | . |
|  |  Samoa | 1962 | 2004 |  |
|  |  Salomoninsaaret | 1978 | 1978 |  |
|  |  Tonga | 1982 | ei tietoa |  |
|  |  Tuvalu | 1978 | 1978 |  |
|  |  Vanuatu | 1980 | 1980 |  |
Aikajana valtioista, jotka ovat poistaneet kuolemanrangaistuksen

| Vuosi | Valtiot |
| --- | --- |
1863:  Venezuela
1865:  San Marino
1877:  Costa Rica
1903:  Panama
1906:  Ecuador
1907:  Uruguay
1910:  Kolumbia
1928:  Islanti
1948:  Italia
1949:  Länsi-Saksa
1956:  Honduras
1962:  Monaco
1966:  Dominikaaninen tasavalta
1968:  Itävalta
1969:  Vatikaanivaltio
1972:  Suomi
1973:  Ruotsi
1976:  Portugali
1978:  Tanska ·   Salomoninsaaret ·   Tuvalu
1979:  Kiribati ·   Luxemburg ·   Nicaragua ·   Norja
1980:  Vanuatu
1981:  Kap Verde ·   Ranska
1982:  Alankomaat
1985:  Australia
1986:  Marshallinsaaret ·   Mikronesia
1987:  Haiti ·   Itä-Saksa ·   Liechtenstein
1989:  Kambodža
1990:  Andorra ·   Tšekkoslovakia ·   Unkari ·   Irlanti ·   Mosambik ·   Namibia ·   Romania ·   São Tomé ja Príncipe
1991:  Kroatia ·   Pohjois-Makedonia ·   Slovenia
1992:  Angola ·   Paraguay ·   Sveitsi
1993:  Guinea-Bissau ·   Seychellit
1994:  Palau
1995:  Djibouti ·   Mauritius ·   Etelä-Afrikka ·   Espanja ·   Jugoslavian liittotasavalta
1996:  Belgia
1997:    Nepal · 
1998:  Armenia ·   Azerbaidžan ·   ·   Bulgaria ·   Kanada ·   Viro ·   Liettua  ·   Puola ·   Yhdistynyt kuningaskunta
1999:  Turkmenistan
2000:  Norsunluurannikko ·   Malta ·   Ukraina
2002:  Kypros ·   Itä-Timor
2004:  Bhutan ·   Kreikka ·   Samoa ·   Senegal ·   Turkki
2005:  Meksiko ·   Moldova
2006:  Georgia ·   Filippiinit
2007:  Albania ·   Kirgisia ·   Uusi-Seelanti (Cookinsaareilla vuonna 1989)  Ruanda
2008:  Uzbekistan
2009:  Argentiina ·   Bolivia ·   Burundi ·   Togo
2010:  Gabon
2012:  Latvia
2015:  Kongon tasavalta ·   Fidži ·   Madagaskar ·   Suriname
2016:  Benin ·   Nauru
2017:  Guinea ·   Mongolia
2018:  Burkina Faso
2019:  Bosnia ja Hertsegovina
2020:  Tšad
2021:  Kazakstan  ·  Sierra Leone
2022:  Keski-Afrikan tasavalta ·   Papua-Uusi-Guinea ·   Päiväntasaajan Guinea ·   Sambia
2024:  Zimbabwe
Monissa maissa kuolemanrangaistus on otettu käyttöön sodan aikana valtionpetoksen takia, vaikka käytännössä se onkin poistettu.