stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Essonne (joki)
Hydrologia

Toisin kuin muiden Île-de-Francen jokien, esimerkiksi Orgen ja Loingn, Essonnen virtaama pysyy huomattavan vakaana. Suuri osa sen vesistä tulee Beaucen alueen pohjavesistä, jotka tasoittavat virtaaman vaihteluja.
Beaucen pohjavesialueelle mahtuu pohjavettä arviolta 20 miljardia kuutiometriä eli 20 kuutiokilometriä, mikä on noin 18 kertaa Lac d'Annecyn tilavuus. Se toimii hyvin merkittävänä jokien virtaamien tasoittajina, sillä siitä saavat vettä Essonnen lisäksi useat muutkin joet kuten Loing, Loir ja Conie.  Sieltä joet saavat vettä yhteensä noin 500 miljoonaa kuutiometriä vuodessa, mikä vastaa 16 kuutiometriä sekunnissa..
Hydrologia > Essonne Ballancourt-sur-Essonnessa

Essonnen virtaamaa on seurattu 58 vuoden ajan, 1964-2022, Ballancourt-sur-Essonnessa, Essonnen departementissa muutaman kilometrin päässä paikasta, jossa joki laskee Seineen. Mittauspaikka sijaitsee 46 metrin korkeudella meren pinnasta.
Essonnen mittauspaikan kautta kulkevan osuuden valuma-alue on 1870 neliökilometrin laajuinen, ja sen kautta joessa kulkee kesimäärin 8,2 kuutiometriä sekunnissa.
Moniin muihin jokiin verrattuna Essonnen virtaaman vaihtelee vuodenaikojen mukaan sangen vähän. Suurimmillaan se on helmikuussa, keskimäärin 9,41 m3/s, ja pienimmillään elokuussa, keskimäärin 6,52 m3/s.
| Essonnen keskivirtaama Ballancourt-sur-Essonnessa eri kuukausina |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuukausi |  |  |  | m3/s |
| Tammikuu | Tammikuu |    | 9,230 | 9,230 |
| Helmikuu | Helmikuu |    | 9,410 | 9,410 |
| Maaliskuu | Maaliskuu |    | 9,350 | 9,350 |
| Huhtikuu | Huhtikuu |    | 8,990 | 8,990 |
| Toukokuu | Toukokuu |    | 8,540 | 8,540 |
| Kesäkuu | Kesäkuu |    | 7,760 | 7,760 |
| Heinäkuu | Heinäkuu |    | 6,900 | 6,900 |
| Elokuu | Elokuu |    | 6,520 | 6,520 |
| Syyskuu | Syyskuu |    | 6,820 | 6,820 |
| Lokakuu | Lokakuu |    | 7,660 | 7,660 |
| Marraskuu | Marraskuu |    | 8,380 | 8,380 |
| Joulukuu | Joulukuu |    | 8,900 | 8,900 |
Hydrologia > Pienimmät virtaamat

Keskimäärin joka viides vuosi Essonnen virtaama pienenee 4,3 kuutiometriin sekunnissa. Tämäkin on varsin paljon verrattuna muihin keskivirtaamaltaan samaa luokkaa oleviin jokiin Seinen valuma-alueella tai Ranskassa yleensäkin.
Hydrologia > Tulvat

Essonnessa esiintyy harvoin kovin huomattavia tulvia. Suurin mitattu vuorokauden keskivirtaama on ollut 35 kuutiometriä sekunnissa 6. kesäkuuta 2016. Silloin joen pinta nousi 1,1 metriä normaalia korkeammalle.
Keskimäärin joka toinen vuosi joen virtamaa ylittää 13 ja joka viides vuosi 16 kuutiometriä sekunnissa. Kerran kymmenessä vuodessa se ylittää 18, 20 vuodessa 21 ja arvioiden mukaan kerran 50 vuodessa 24 kuutiometriä sekunnissa.
Hydrologia > Sademäärä valuma-alueella

Essonne on melko pieni joki, mutta sen virtaama pysyy varsin tasaisena. Beaucen alueen pohjavesien lisäksi se saa luonnollisesti vettä myös alueen sadevesistä. Joen valuma-alueen keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 138 millimetriä, mikä on selvästi vähemmin kuin Seinen valuma-alueella tai muuallakaan Ranskassa yleensä. Tämä vastaa keskimäärin 4,4 litraa neliökilometriä kohti sekunnissa.
Hallinto

Essonnen departementin rajalta Seinen yhtymäkohtaan saakka Essonne-jokea hallinnoi kuntienvälinen vesivarojen ja -virtojen syndikaatti (ransk. Syndicat intercommunal d'aménagement de réseaux et de cours d'eau, SIARCE.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Essonne (rivière)
Essonne Corbeil-Essonnesissa
Essonne Ballancourtissa
Käännös suomeksi
Suomen Baseball- ja Softball-liitto

| Suomen Baseball- ja Softball-liitto |
| --- | --- |

Laji:  Baseball Softball
Toimialue:  kansallinen lajiliitto
Lyhenne:  SBSL
Perustettu:  9. maaliskuuta 1981
Päämaja:  Robert Huberin tie 2
Sijainti:  Vantaa, Suomi
Puheenjohtaja:  Jukka Ropponen
Jäsenyydet:   PPL  WBSC  WBSC Europe  Suomen Olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Baseball- ja Softball-liitto (lyh. SBSL)  on baseballin ja softballin kattojärjestö Suomessa. Baseball- ja softball-liitto on perustettu 9. maaliskuuta 1981. Liiton toiminnan tarkoituksena on edistää ja kehittää baseballin ja softballin harrastusta ja kilpailutoimintaa Suomesssa. SBSL on hallinnollisesti osa Suomen Pesäpalloliittoa. Liittoon kuuluu 14 jäsenseuraa. SBSL on Suomen Olympiakomitean sekä Euroopan Baseball- ja Softball-liiton ja Maailman Baseball- ja Softball-liiton jäsen. Järjestön toimisto sijaitsee Vantaalla.
Vuonna 1981 pelattiin ensimmäinen baseballin SM-sarja. Vuotta aiemmin Erkki Heikkilä oli perustanut Turkuun Bases BSC:n. Vuonna 2012 Suomen Baseball- ja Softball-liitto sulautettiin Suomen Pesäpalloliiton jaostoksi pesäpallon ja baseballin yhteistyön vahistamiseksi. Suomen Baseball- ja Softball-liiton alla toimii kolme baseball-sarjatasoa: Baseballin SM-sarja, Fat Lizard League (entiseltä nimeltään Suomi-sarja) ja vuonna 2021 perustettu 3. divisioona, johon osallistuu pesäpallon Superpesis-seurojen kokoamia baseball-joukkueita.
Vuonna 2021 Suomen Baseball- ja Softball-liitto aloittivat tiiviimmän yhteistyön Pesäpalloliiton kanssa baseballin suosion ja harrastajamäärien kasvattamiseksi. Suomen baseballmaajoukkue nimettiin uudestaan Karhuiksi, ja Baseballin SM-sarja houkutteli uusia sponsoreita. Lisäksi julkistettiin, että Superpesis-pelaajat Konsta Kurikka, Toni Kohonen, Jonne Kemppainen, Janne Leppälä ja Luka Raesmaa edustavat Suomea sen baseballmaajoukkueessa ja osallistuvat SM-sarjaan vuonna 2021. Kurikka, Kohonen ja Raesmaa osallistuvat kauteen kuitenkin samaan aikaan käynnissä olevan pesäpallokauden ehdoin.
World Curling

| World Curling |
| --- | --- |


Laji:   curling 
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  WGF
Perustettu:  1966
Sijainti:   Perth, Yhdistynyt kuningaskunta
Presidentti:  Beau Welling
Jäsenyydet:   Kansainvälinen olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
World Curling (lyh. WCF) on kansainvälinen curlingin kattojärjestö. WCF:n päämaja sijaitsee Perthissä, Skotlannissa. Curlingin kansainvälinen lajiliitto peurstettiin vuonna 1966 nimellä International Curling Federation (ICF). Vuodesta 1991 järjestöä on kutsuttu nimiellä World Curling Federation.
Hohtomonninen

| Hohtomonninen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichtyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Panssarimonnit Callichthyidae
Alaheimo::  Monniset Corydoradinae
Suku::  Monniset Corydoras
Laji::  agassizii
Kaksiosainen nimi
 Corydoras agasizii  Syeindachner, 1876 
Katso myös
   Hohtomonninen Wikispeciesissä   Hohtomonninen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hohtomonninen (Corydoras agassizii) on monnisiin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö

Hohtomonninen kasvaa noin 8 cm pitkäksi. Naaras on koirasta suurempi. Kalan päässä on mustaa ja siinä on mustia pilkkuja, sekä mustaa, valkoista ja oranssia.
Alkuperä

Hohtomonninen on kotoisin Brasiliasta Amazon-joelta, sekä Perun Nanay-, Napo- ja Pachiteajoista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Hohtomonninen on aika rauhallinen parvikala, ja liikkuu joskus myös pohjan yläpuolella. Se on kutenut akvaariossa vain satunnaisesti.
Vesiolot ja ravinto

Hohtomonninen tarvitsee vähintään 128 litran akvaarion. Sille sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle 10 sekä lämpötila 23-26 astetta. Hohtomonninen on kaikkiruokainen. Se on myös helppohoitoinen.
Aiheesta muualla

ITIS: Corydoras agassizii (englanniksi)
Fishbase: Corydoras agassizii (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1518666  Wikispecies: Corydoras agassizii  BOLD: 530377  CoL: 6B6V3  EoL: 214818  FishBase: 13109  GBIF: 2342761  iNaturalist: 549783  IRMNG: 10141916  ITIS: 164291  NCBI: 927822  Open Tree of Life: 360630  Plazi: C8AEF31B-BD28-43D1-9CA7-59703DA99D13  WoRMS: 1020271  ZooBank: 85BE309B-336E-430F-85A1-1DBF82772AE5 
↑  Frederico, R.G.: Corydoras agasizii IUCN Red List of Threatened Species. Version 2023-1. 2023. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.1.2024. (englanniksi)
Japanin kieli

| Japanin kieli |
| --- | --- |
   Enemmistökieli   Vähemmistökieli
Oma nimi:  日本語 (nihongo, nippongo)
Muu nimi:  nipponi
Tiedot
Alue:   Japani  Palau
Virallinen kieli:   Japani (de facto)  Palau –  (Angaurin osavaltio)
Puhujia:  128 miljoonaa
Sija:  13.
Kirjaimisto:  japanilaiset kirjoitusjärjestelmät (hiragana, katakana, kanji)
Kielenhuolto:  Japanin opetusministeriö  (de facto)
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  japanilaiset kielet
Kieliryhmä:  japani
Kielikoodit
ISO 639-1:  ja
ISO 639-2:  jpn
ISO 639-3:  jpn
 Ohje 
Japanin kieli (jap. 日本語, Nihongo,  [ɲihoŋɡo] (ohje)) on japanilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan pääasiassa Japanissa. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 128 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä maailman 13. suurimman kielen. Morfologialtaan japanin kieli on agglutinoiva kieli kuten suomen kielikin.
Nihongo, eli japanin kieli kanjimerkein.
Puhuttua japania
Länsimaalaisille japanin kielessä lienee vaikeinta oppia kiinalaisperäiset kanji-kirjoitusmerkit, joita on jopa kymmeniä tuhansia. Japanin opetusministeriö on kuitenkin määritellyt yleisimmät kanjit (jap. 常用漢字, jōyō kanji, sananmukaisesti "kiinalaiset merkit yleiseen käyttöön"), joihin kuuluu 2 136 kirjoitusmerkkiä. Japanissa näistä 1 006 opetetaan peruskoulun ensimmäisen kuuden oppivuoden aikana ja loput 1 130 toisen asteen koulutuksessa seuraavan kuuden oppivuoden aikana.
Status ja sukulaiskielet

Japanin perustuslaki ei nimeä japania suoranaisesti maan viralliseksi, mutta käytännössä se kuitenkin on. Angaurin osavaltio, joka on osa Palauta, on ainoa paikka, jossa japanilla on virallisesti tunnustettu asema osavaltion perustuslain nojalla. Muut osavaltion viralliset kielet ovat englanti ja palau.
Mahdollisista sukukielistä on useita teorioita, muun muassa korean kieltä ja altailaisia kieliä on pidetty mahdollisina sukulaiskielinä. Japani muodostaa okinawan kielen ja muiden Ryūkyū-saarilla puhuttujen kielten kanssa japanilaisten kielten kielikunnan. Jotkut tutkijat pitävät japanilaisia kieliä vain toistensa murteina ja näin ollen yhtenä kielenä ja tällöin japanista tulee maailman suurin isolaattikieli.
Japanin kieli on toiminut myös superstraattina muutamalle kreolikielle kuten Yilanin kreolijapanille, Jokohaman pidginille sekä Mantšurian pidginille.
Kirjoittaminen

Japania kirjoitetaan kolmea eri merkistöä käyttäen. Merkistöt ovat hiraganat, katakanat ja kanjit. Kaksi ensimmäistä ovat toisiaan muistuttavia tavuaakkosia, joissa molemmissa on 46 merkkiä (laskutavasta riippuen 71 merkkiä), ja joita käytetään hieman eri tarkoituksiin. Kolmas on Kiinasta peräisin oleva ideogrammimerkistö.
Äännerakenne > Konsonantit

|  | Bilabiaalit | Alveolaarit | Alveolo-palataalit | Palataalit | Velaarit | Uvulaarit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaalit | m | n | (ɲ) |  | (ŋ) | (ɴ) |  |
| Klusiilit | p b | t d |  |  | k ɡ |  |  |
| Affrikaatat |  | (t͡s d͡z) | (t͡ɕ d͡ʑ) |  |  |  |  |
| Frikatiivit | (ɸ) | s z | (ɕ ʑ) | (ç) |  |  | h |
| Likvidat |  | r |  |  |  |  |  |
| Approksimantit |  |  | j | w |  |  |  |
Erityiset morat: /N/ /Q/
Suluissa esiintyvät äänteet ovat japanin omaperäisissä sanoissa muiden foneemien allofoneja, mutta lainasanoissa ne voivat esiintyä foneemisesti. Kyseiset allofonit ilmenevät seuraavasti:
/s t/ ennen /i/:tä sekä /sj tj/ ovat [ɕ tɕ]
/z d/ ennen /i/:tä sekä /zj dj/ ovat [ʑ dʑ], mutta useimmissa murteissa nämä kaksi foonia ovat neutralisoituneet ja esiintyvät vapaassa vaihtelussa keskenään
/d/ ennen /u/:ta on /z/, mutta useimmissa murteissa /zu du/ ovat myös neutralisoituneet keskenään
/h/ ennen /i/:tä ja /j/:tä on [ç] sekä ennen /u/:ta [ɸ] koartikuloituna yhdessä vokaalin pyöristyksen kera.
Soinnittomat klusiilit /p t k/ ovat heikosti aspiroituja.
Foneemin /r/ äännearvo vaihtelee huomattavasti riippuen murteesta ja ympäristöstä. Useimmiten se äännetään apikaalisena yksitäryisenä tremulanttina, joko alveolaarisena [ɾ] tai postalveolaarisena [ɾ̠]. Lateraali [l] on yleinen variantti kaikissa ympäristöissä, erityisesti lausahduksen alussa sekä ennen /i/:tä tai /j/:tä. Muita havaittuja äännearvoja ovat muiden muassa alveolaarinen approksimantti [ɹ], alveolaarinen klusiili [d], retrofleksinen yksitäryinen tremulantti [ɽ], lateraalinen frikatiivi [ɮ] sekä retrofleksinen klusiili [ɖ].
Konsonantit /b g/ saattavat usein heiketä frikatiiveiksi [β ɣ] vokaalien välissä erityisesti nopeassa puheessa. /g/ saattaa ääntyä myös nasaalina [ŋ]. Valinta [ɣ]:n ja [ŋ]:in välillä saattaa riippua puhujan sosiaalisesta luokasta,, iästä tai sijainnista.
Palataalit /i j/ palatalisoivat edeltävän konsonantin; esimerkiksi 海 ”meri” /umi/ > [ɯmʲi], 餃子 ”paistettu myky” /ɡjoːza/ > [ɡʲoːza].
/N/ on tavunloppuinen morainen nasaali, jonka äännearvo riippuu seuraavasta äänteestä. Sen äännearvo vaihtelee seuraavasti:
bilabiaalinen [m] ennen bilabiaaleja /p b m/
laminaalinen [n] ennen koronaaleja /d t ts n/
apikaalinen [n̺] ennen /r/:ää
velaarinen [ŋ] ennen velaareja /k g/
jonkinlainen nasaalinen vokaali ennen vokaaleja, approksimantteja /j w/, likvidaa /r/ ja frikatiiveja [ɸ, s, ɕ, ç, h]. Tätä ääntämystä saatetaan kuvata merkinnällä [ɰ̃].
Japanin geminaattoja eli kaksoiskonsonantteja kuvataan usein erityisellä ”morafoneemilla”, /Q/, jota vastaa japanin oikeinkirjoituksessa pieni tsu-mora (っ) eli sokuon.
Äännerakenne > Vokaalit

Japanissa on viisi vokaalifoneemia: /a e i o u/. Näistä /i/:n ääntämys on lähimpänä vastaavaa kardinaalivokaalia, kun taas /a/ on keskinen [ä] ja /e o/ ovat välisiä [e̞ o̞]. /u/ on suppea ja lähes takainen lavea [ɯ̟] tai pyöreämpi [ɯ̟ᵝ]. Tavallisessa puheessa se esiintyy usein laveana tai jää kokonaan ääntämättä. Se on keskisempi [ɨ] konsonanttien /s z t/ ja palataalisten konsonanttien sekä myös mahdollisesti /n/:n jälkeen.
Vokaalien pituusero on foneemisesti merkittävä; esimerkiksi 月 tsuki ”kuu” äännetään lyhyellä /u/:lla, kun taas 通気 tsūki ”ilmavira” äännetään pitkällä /uː/:lla. Lyhyillä ja pitkillä vokaaleilla ei ole kvalitatiivista eroa.
Monissa murteissa vokaalit /i u/ ääntyvät soinnittomina soinnittomien konsonanttien välissä tai soinnittonman konsonantin jälkeen ennen taukoa.
Äännerakenne > Sävelkorkeuspainotus

Japanissa esiintyy sävelkorkeuspainotusta, jossa kussakin sanassa yksi mora voi olla aksentillinen. Aksentillinen mora äännetään korkeammalta, ja sitä seuraa korkeuden pudotus. Esimerkki kolmesta sanasta, jotka eroavat toisistaan pelkästään aksentiltaan, ovat 箸 ”syömäpuikot” /haꜜsi/ > [háɕì], 橋 ”silta” /hasiꜜ/ > [hàɕí] sekä 端 ”reuna” /hasi/ > [hàɕí]; näistä ensimmäisessä ensimmäinen mora on aksentillinen ja toisessa toinen, kun taas kolmannessa kaikki morat ovat aksentittomia. Jälkimmäiset kaksi lausutaan yksinään kuitenkin samalla tavalla, mutta niiden välinen ero ilmenee asiayhteydessä seuraavan moran ääntämyksestä. Useissa tapauksissa puhujat erottavat homonyymit toisistaan kuitenkin enemmän asiayhteyden kuin sävelkorkeuden perusteella.
Äännerakenne > Fonotaksi

Japanin kielen sanojen on perinteisesti katsottu koostuvan tavujen sijaan morista. Mora voi olla ”tavallinen”, eli vokaali yksinään (V) tai konsonantti–vokaali-yhdistelmä (CV), tai ”erityinen”, /N/ tai /Q/. Tavallisissa morissa vokaalia voi edeltää liuku (CjV). Vokaalin pidentävää kroneemia (R) saatetaan joskus pitää omana erityisenä moranaan.
| Mora | Esimerkki | Japaniksi | Morien määrä sanassa |
| --- | --- | --- | --- |
| V | /o/ | 尾 'häntä' | 1 |
| jV | /jo/ | 世 'maailma' | 1 |
| CV | /ko/ | 子 'lapsi' | 1 |
| CjV | /kjo/ | 巨 'valtava' | 1 |
| R | /kjo.R/ tai /kjo.o/ | 今日 'tänään' | 2 |
| N | /ko.N/ | 紺 'tummansininen' | 2 |
| Q | /ko.Q.ko/ tai /ko.k.ko/ | 国庫 'valtion kassa' | 3 |
/N/ ei voi esiintyä sananalkuisesti, ja /Q/ esiintyy vain sanan sisällä. Vokaalit voivat olla pitkiä ja soinnittomat konsonantit /p t k s n/ kahdentuneita eli geminoituneita.
Kielioppi

Japanin lausejärjestys on pohjimmiltaan subjekti-objekti-verbi, joskin lausejärjestys on osittain vapaa ja teeman käsite monimutkaistaa luokittelua jossain määrin. Sanojen kieliopilliset merkitykset merkitään erityisillä liitepartikkeleilla, joista lisää alla:
Kielioppi > Teema

Japanin kieliopin merkittävin ominaisuus lienee teeman käsite. Teemalla merkitään lauseen aihetta ja se säilyy samana virkkeestä toiseen, ellei sitä erikseen muuteta:
Teemaa merkitään は-liitepartikkelilla, vrt. subjektin が-liitepartikkeli.
Silloin kun hevonen on teemana, se jää taustalle, ja lauseen ydin (uusi asia) on jatkossa "ulkona syömässä ruohoa". Esimerkkinä keskustelu:
Koska teema jätetään usein mainitsematta, mikäli sen ymmärtää kontekstista, vastaus kysymykseen ilmaistaan yleisesti ilman teemaa:
Silloin kun hevonen on lauseen subjekti, se tulee edustalle, ja lauseen ydin (uusi asia) on "hevonen syömässä ruohoa".
Jos joku selittää nähneensä hevosen kiipeämässä lipputankoon sen siitä katkeamatta, kuulijan kysymys ”馬が？” tarkoittaisi ”mitä, hevosenko?” ja ”馬は？” taas ”entäs miten kävi hevoselle?” Näistä edellinen painottaa hevosta (subjekti), jälkimmäinen jättää hevosen (teema) taka-alalle ja painottaa ilmiselvää hevoseen liittyvää kysymystä (”(lipputangolle ei käynyt kuinkaan, mutta) entäs hevoselle?”).
Kielioppi > Taivutus

Japanin kielessä sekä verbit että adjektiivit taipuvat, mutta eivät persoonamuodoissa. Japania kirjoittaessa kanjeilla kirjoitettu sanan ydin ei koskaan muutu, vaan taivutusmuodot kirjoitetaan sanan perään kana-merkeillä (okurigana eli ”saattava kana”).
Kuten suomen kielessä, futuuria ei tunneta ja japanissa on vain preesens (-u) ja imperfekti (-ta). Taivutukset voivat silti olla varsin monimutkaisia: 食べる taberu (syödä) voi taipua muotoon 食べさせられた tabesaserareta (laitettiin syömään, ts. kausatiivin passiivin imperfekti) ja apuverbejä käytetään runsaasti. Erityisesti puhekielessä onkin yleistä, että lause koostuu yksinomaan verbeistä: motte kite iru, kirj. ”ottaen-tullen-on” olisi tyypillinen tapa ilmaista ”otin mukaani”, jos tekijä ja kohde on määritelty jo aiemmin.
Adjektiivit puolestaan eivät taivu suomen lailla substantiivin mukaan, vaan verbien lailla muun muassa kielteiseksi ja aikamuodon mukaan: 赤い akai (punainen), 赤くない akakunai (ei punainen), 赤くなかったら akakunakattara (”jos se ei olisi ollut punainen” tai ”niillä kerroilla kun se ei ollut punainen”).
Japanin substantiivit eivät taivu koskaan. Suomen kielen substantiivien taivutuksia vastaavia merkityksiä saadaan aikaan liitepartikkeleilla. Liitepartikkelit kirjoitetaan hiraganalla sanan tai lauseen perään.
Yleisimpiä liitepartikkeleita ovat
は ha – äännetään wa, käytetään merkitsemään lauseen teema, ks. edellä.
が ga – käytetään eräänlaisena tunnistepartikkelina.
の no – käytetään genetiivin tyyppisiin merkityksiin tai muuten vain deskriptiivisesti, esimerkiksi nihongo no hon = japaninkielinen kirja. Partikkelilla on myös lukuisia muita käyttötarkoituksia.
を wo – nykykielessä redusoitunut pelkäksi äänteeksi o, käytetään merkitsemään verbin suora objekti. Esimerkiksi nihongo wo hanashimasu = puhun japania.
に ni – Merkitsee kohdetta. Tiettyjen verbien (esim. いる, iru, olla jossakin ja 住む, sumu, asua) kanssa merkitsee sijaintia.
へ he – äännetään e, edellisen partikkeliin verrattuna lopullisen kohteen sijaan epämääräisempi, kohteen sijasta pääpaino on suunnassa.
で de – perusmerkitys ”jossakin”, ”jollakin”, ”hinta jostakin määrästä jotakin”. Vastaa suomen inessiiviä ja adessiivia.
か ka – kysymyspääte kuten suomen ”-ko/-kö”, käytetään myös kysymyssanan sisältävässä lauseessa (toisin kuin suomessa), esimerkiksi Kore wa nan desu ka. = Mikä tämä on?
も mo – perusmerkitys ”myös”, korvaa liitepartikkelit o, ga ja ha, vrt. suomen ”-kin”
と to – perusmerkitys ”ja” (-to isshoni "jonkun kanssa")
から -kara – perusmerkitys ”jostakin”, vastaa suomen elatiivia ja ablatiivia.
まで -made – perusmerkitys ”johonkin”, vrt. suomen ”asti”, ”saakka”.
Esimerkiksi バスで東京へ行く人 (Basu de Tōkyō e iku hito) = ”Bussilla Tokioon menevä henkilö.”
Kielioppi > Monikko

Japanin kielessä ei ole varsinaista monikkoa. Sanoista käytetään samoja muotoja riippumatta siitä, onko puheen kohteita yksi vai useampia.
Lukumääriä ilmoittaessa on käytettävä erityisiä laskusanoja, jotka liitetään lukusanaan seuraavasti: ”kolme kurkkua” on kyūri san-bon, kirjaimellisesti ”kurkku kolme-(pitkulainen)”, kun taas ”kolme paperia” on kami san-mai = ”paperi kolme-(litteä)”. Käytettävä laskusana riippuu laskettavien kohteiden laadusta. Esimerkiksi Akira Kurosawan elokuva Seitsemän samuraita on Shichi-nin no samurai (七人の侍) eli Seitsemän (ihmis)samuraita, mutta eläinsatu Seitsemän samuraita on Shichi-hiki-no samurai (七匹の侍) eli Seitsemän (pientä eläin)samuraita. Laskusanan ensimmäinen äänne ja joskus jopa vartalo riippuvat lukusanasta: esimerkiksi kaksi (ihmis)samuraita olisi futari no samurai ja kahdeksan (eläin)samuraita happiki no samurai. Myös lukusanat voivat siis riippua laskettavista asioista, sillä japanissa käytetään sekä alkuperäisiä japanilaisia (ひと― (hito-), ふたー (futa-), みー (mi-), よー (yo-), いつー (itsu-)...) että kiinasta lainattuja lukusanoja (イチ (ichi), ニ (ni), サン (san), シ (shi), ゴ (go)...).
Kielioppi > Monikko > Lukusanat

| Numeraali | Kanji | Kiinalainen tapa | Japanilainen tapa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 一 | イチ (ichi) | ひと― (hito-) |
| 2 | 二 | ニ (ni) | ふた― (futa-) |
| 3 | 三 | サン (san) | み― (mi-) |
| 4 | 四 | シ (shi) | よ― (yo-), よん (yon-) |
| 5 | 五 | ゴ (go) | いつ― (itsu-) |
| 6 | 六 | ロク (roku) | む― (mu-) |
| 7 | 七 | シチ (shichi) | なな― (nana-) |
| 8 | 八 | ハチ (hachi) | や― (ya-) |
| 9 | 九 | キュウ (kyū), ク (ku) | ここの― (kokono-) |
| 10 | 十 | ジュウ (jū) | とお (tō) |
Kielioppi > Monikko > Muita laskusanoja

| Kanji | Hiragana | Translitterointi | Kategoria | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| -つ | -つ | -tsu | pyöreät tai epäsäännölliset esineet | käytetään alkuperäisten japanilaisten lukusanojen kanssa; lukusanasta riippuen myös -ttsu; kymmenen esinettä poikkeuksellisesti vain too |
| -人 | -にん | -nin | ihmiset |  |
| -歳 | -さい | -sai | ikävuodet |  |
| か月; -ヶ月; -ヵ月; -箇月; -かげつ | か月; -ヶ月; -ヵ月; -箇月; -かげつ | -kagetsu | kuukausien määrä ajanjaksoissa |  |
| -月 | -がつ | -gatsu | kuukauden numero vuoden alusta |  |
| -日 | -にち | -nichi | päivät |  |
| -日 | -か; -たち | -ka; -tachi | kuukauden päivät | alkuperäinen japanilainen lukusana muokattuna + -ka tai -tachi päiville 1-10 ja 20; kiinalainen lukusana + -nichi muille päiville, poikkeuksina 14. päivä jūyokka ja 24. päivä nijūyokka |
| -年 | -ねん | -nen | vuosi |  |
| -時 | -じ | -ji | tunnit |  |
| -分 | -ふん | -fun | minuutit | lukusanasta riippuen myös -ぶん -bun tai -ぷん -pun |
| -回 | -かい | -kai | kerrat |  |
| -台 | -だい | -dai | mekaaniset esineet, koneet, kulkuvälineet |  |
| -本 | -ほん | -hon | pitkulaiset esineet, kuten pullot, kynät, puut; suorituspisteet (urheilu) | lukusanasta riippuen myös -ぼん (-bon) tai -ぽん (-pon) |
| -枚 | -まい | -mai | litteät esineet, kuten paperit, kankaat ja vaatteet |  |
| -個 | -こ | -ko | pienet (usein pyöreät) esineet |  |
| -冊 | -さつ | -satsu | sidotut esineet, kuten kirjat, vihot ym. |  |
| -杯 | -はい | -hai | kupilliset, lasilliset, kulholliset, lusikalliset | lukusanasta riippuen myös -ばい (-bai) tai -ぱい (-pai) |
| -頭 | -とう | -tō | suuret eläimet |  |
| -匹 | -ひき | -hiki | pienet elämet | lukusanasta riippuen myös -ぴき (-piki) tai -びき (-biki) |
| -羽 | -わ | -wa | linnut ja jänikset |  |
| -ヶ所; -箇所 | -かしょ | -kasho | paikat |  |
| -階 | -かい | -kai | talon kerrokset |  |
| -円 | -えん | -en | jenit |  |
Monikollisia ilmaisuja voidaan lisäksi tietyissä tapauksissa muodostaa muutamilla liitepartikkeleilla kuten -ra, -tachi ja -gata tai toistamalla sana kahteen kertaan. Toistossa sanan jälkimmäisen kerran aloittava konsonantti usein muuttuu soinnilliseksi. Esimerkkejä: watashi = minä, watashitachi = me, minun seurueeni; hito = ihminen, hitobito = ihmiset