stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oscar Campos Contreras

Oscar Campos Contreras (s. 18. syyskuuta 1947 Guadalajara) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tuxtla Gutiérrezin hiippakuntaan 27. joulukuuta 1978 ja nimitettiin Antequera, Oaxacan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Summan titulaaripiispaksi 23. toukokuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Luis Chávez Botello, jota avustivat Felipe Aguirre Franco ja Rogelio Cabrera López.
2. helmikuuta 2010 Campos Contreras sai nimityksen Tehuantepecin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. maaliskuuta.
Paavo Gustaf Waris

Paavo G. Warén kadetin juhlapuvussa 1920.
Paavo Gustaf Waris, sukunimi vuoteen 1935 Warén (25. huhtikuuta 1897 Saarijärvi – 14. huhtikuuta 1959) oli suomalainen everstiluutnantti ja pankinjohtaja. Hän suunnitteli kadetin juhlaunivormun ja kadettikunnan ensimmäisen jäsenmerkin.
Henkilöhistoria

Wariksen vanhemmat olivat piirilääkäri Eliel Jonathan Warén ja Elina Amanda Ignatius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1916 ja valmistui kadettikoulusta 1920. Waris teki opintomatkat Ranskaan 1926 ja 1934 sekä Ruotsiin 1932.
Waris oli Ilmailukoulun opetusosaston päällikkönä 1929–1935, ilmavoimien komentajakurssi 2:n johtajana 1934–1935, ilmavoimien esikunnan osasto l:n päällikkönä 1935–1936 ja Lentoasema 2:n komentajana 1937–1938. Waris toimi Sotakorkeakoulun ilmataktiikan opettajana 1934–1937, ilmasotakoulun koulutusesiupseerina 1940 ja päämajan sotilaallisen hallinto-osaston komentajan apulaisena 1941–1942. Hän toimi Suomen ilmapuolustusliiton toimitusjohtajana 1938–1945, Suomen ilmailuliiton toiminnanjohtajana 1945, Oy Volvo-auto Ab:n myyntipäällikkönä 1946–1948, Suomen Kulttuurirahaston kirjallisen toiminnan johtajana 1948–1950 sekä Kansallinen kokoomus ry:n talouspäällikkönä 1950–1952. Waris oli Helsingin Osakepankin Forumin konttorin johtajana vuodesta 1952 alkaen.
Waris oli Sotilasaikakauslehden toimituskunnan jäsenenä 1935–1938, Suomen urheilukalastajien liiton hallituksen liiton jäsenenä vuodesta 1946, Suomen akvaarioliiton puheenjohtajana vuodesta 1947 ja Akvaarion Ystävä -lehden päätoimittajana 1948–1950.
Wariksen puoliso oli Toini Tellervo Sinervä. Heidän pojastaan Matti Wariksesta tuli eläinlääkintäkenraalimajuri ja puolustusvoimien ylieläinlääkäri.
Julkaisut

Lentoaapinen: mitä jokaisen suomalaisen tulee tietää lentokoneesta, lentämisestä ja ilmapuolustuksesta. Porvoo, WSOY, 1928. Sarja: Suomen ilmapuolustusliiton julkaisuja 1.
Oi jouluyö (Tapani Kansan albumi)

| Oi jouluyö Tapani Kansa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1988
 Studio : MTV-studiot
 Julkaistu: 1988
 Formaatti: LP-levy (BBL 1067)   C-kasetti (BBK 1067)   CD-levy (BBCD 1067)
 Tuottaja(t): Oy Bluebird Music Ab
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Kesto: 43.08
 Levy-yhtiö: Oy Bluebird Music Ab
 Levymerkki: Bluebird
Tapani Kansan muut julkaisut
| Oskar Merikannon kauneimmat laulut 1988 | Oi jouluyö 1988 | Öinen tuuli valvoo 1989 |
Oi jouluyö on laulaja Tapani Kansan jouluaiheinen 21. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988.
Albumi sisältää vanhoja joululauluklassikoita Kansan laulamana ja George de Godzinskyn uudelleen sovittamina.
Albumi julkaistiin Bluebird-levymerkillä vinyylilevynä, C-kasettina ja CD-levynä. Vuonna 2011 Sony Music julkaisi albumin uudelleen CD-painoksena.
Kansa on julkaissut aiemmin kaksi joulualbumia Joululauluja (1980) sekä Tiernapojat (1982), jossa mukana olivat myös Kassu Halonen, Mikko Alatalo ja Pekka Luoma.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut George de Godzinsky.
Kappaleet > A-puoli

Jouluyö, juhlayö – 3.08 (säv. Franz Gruber, san. K.O. Schöneman)
Me käymme joulun viettohon – 3.15 (säv. Martti Turunen, san. Mauno Isola)
Heinillä härkien kaukalon – 2.50 (ranskal. kansansäv., san. Martti Korpilahti)
Pyhäaamun rauha – 2.00 (säv. P. J. Hannikainen, san. Herman Råbergh)
En etsi valtaa loistoa – 3.20 (säv. Jean Sibelius, san. Zachris Topelius, suom. tuntematon)
Maa on niin kaunis – 2.14 (saksal. kansansäv., san. Hilja Haahti)
Oi jouluyö – 4.38 (jouluhymni, säv. Adolphe Adam, san. Martti Ojapuu)
Kappaleet > B-puoli

Arkihuolesi kaikki heitä – 1.58 (säv. Leevi Madetoja, san. Alpo Noponen)
Ja neitsyt pikku poijuttansa – 1.55 (säv. Selim Palmgren, san. Severi Nuormaa)
Yön keskellä tähtönen loisti – 2.05 (säv. ja san. Erkki Melartin)
Varpunen jouluaamuna – 3.40 (säv. Otto Kotilainen, suom. san. K. A. Hougberg)
Sylvian joululaulu – 4.03 (säv. Carl Collan, san. Martti Korpilahti)
Pyhä Lucia – 3.20 (napolil. kansansäv., san. Erkki Ainamo)
Jo joutuu ilta – 2.02 (säv. Jean Sibelius, san. Aino Suonio)
Kun maas on hanki... – 2.40 (oik. Kun joulu on, säv. Otto Kotilainen, san. Alpo Noponen)
Kokoonpano

Tapani Kansa - laulu
Kokoonpano > George de Godzinskyn orkesteri

George de Godzinsky - piano, cembalo ja harppu
Ossi Runne - flyygelitorvi ja trumpetti
Heikki Laurila - kitara, luuttu ja mandoliini
John Storgårds - 1. viulu
Matti Pohjola - sello
Minna Kangas-Hirvonen - 2. viulu
Jarmo Räikkönen - alttoviulu
Anna Aminoff-Gullichsen - huilu
Heikki Nikula - klarinetti
Valur Pálsson - kontrabasso
Jaana Kolehmainen - kuoro
Vivan Nygård - kuoro
Annika Sjölund - kuoro
Carina Wikström - kuoro
Kokoonpano > Tuotanto

George de Godzinsky - musiikin suunnittelu, sovitus ja johto
Jorma Hämäläinen - äänitys (MTV-studiot lokakuussa 1988)
Erik Uddström - kannen kuva ja ulkoasu
Pauanne (albumi)

| Pauanne Pauanne |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2019
 Tyylilaji: kansanmusiikki
 Kesto: 46.05
 Levy-yhtiö: Nordic Notes
Pauanne on Pauanne-nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2019 saksalaisen Nordic Notes -levy-yhtiön kautta. Albumi julkaistiin Suomessa 1. huhtikuuta 2019 ja Euroopassa 15. toukokuuta 2019.
Pauanne palkittiin albumista vuoden etno -palkinnolla Emma-gaalassa 2020.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Susiraja | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Rauta | 4.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Maakillinen voima | 3.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Siihen laihin eläny | 6.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Taivallahden pohjalla | 4.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Juliaana | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Mäntiin me kerran markkinoille | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Akkojen hommia | 5.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Svinja | 6.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kirkkomaalla | 3.48 |  |  |  |  |  |  |  |
Intel Tick-Tock

Intel Tick-Tock on Intelin suorittimien kehittämismalli, jonka yhtiö julkaisi vuonna 2007. Arkkitehtuuri kuvaa Intelin tapaa tuoda joka toinen vuosi markkinoille uusi suoritinarkkitehtuuri ja joka toinen vuosi edellisvuonna tuotu suoritinmalli pienemmällä viivanleveydellä. Mallissa "tick" tarkoittaa uutta viivanleveyttä ja "tock" tarkoittaa uutta mikroarkkitehtuuria.
Paul Dobson

| Paul Dobson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Paul Spencer Dobson
Syntynyt: 7. joulukuuta 1963 (ikä 60) Lontoo, Englanti
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992–
Merkittävät roolit:  Obsidian (Beast Machines) Juggernaut (X-Men: Evolution) Sideways (Transformers: Armada) Landmine (Transformers: Cybertron) Tohtori Doom (Ihmeneloset)
Aiheesta muualla
IMDb 
Paul Spencer Dobson (s. 7. joulukuuta 1963 Lontoo, Englanti) on englantilais-kanadalainen ääninäyttelijä. Hänen veljensä Michael Dobson ja Brian Dobson ovat myös ääninäyttelijöitä. Kolmikko on usein työskennellyt kanadalaiselle Ocean Group -yhtiölle, joka dubbaa muun muassa japanilaisia animesarjoja ja -elokuvia.
Dubbaamisen lisäksi Dobson on tehnyt myös alkuperäisiä äänirooleja animaatioihin, kuten Street Fighter, ReBoot, Spider-Man Unlimited, X-Men: Evolution, Alien Racers, Bionicle 3: Varjojen Verkko ja Ihmeneloset. Hän esiintyi myös televisiosarja The New Addams Familyssä Itt-serkun äänenä.
Aiheesta muualla

Anime News Network
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
CrystalAcids
Pavel Badea

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. kesäkuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Craiova, Romania
Kansalaisuus:  Romania
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1983-1992 1992-1995 1995-1996 1996-1998 1998-1999 1999 2000-2001 2002 2002-2003 | Universitatea Craiova Lausanne-Sport Universitatea Craiova Suwon Samsung Bluewings Bellmare Hiratsuka Kashiwa Reysol Avispa Fukuoka Extensiv Craiova Universitatea Craiova |  |
Maajoukkue
| 1990-1992 | Romania | 9 (2) |
Pavel Badea (s. 10. kesäkuuta 1967 Craiova) on romanialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Badea debytoi Romanian maajoukkueessa 1990. Hän on pelannut yhdeksän maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Ijo

Ijo voi tarkoittaa seuraavia:
Ii (ruots. Ijo), kunta Suomessa
Ijo, eteläisessä Nigeriassa asuva kansa tai sen kieli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ijo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Operaatio Vantage

Operaatio Vantage oli peitenimi Ison-Britannian vuoden 1961 sotilasoperaatiolle, jonka tarkoitus oli tukea vasta itsenäistynyttä Kuwaitia sen naapurimaan Irakin esittämiä aluevaatimuksia vastaan.
Kuwaitin emiiri pyysi apua, minkä jälkeen alueelle lähetettiin ilma-, maa- ja merivoimien yksiköitä, jotka olivat toiminta-alueella jo muutamaa päivää myöhemmin. Brittijoukot korvattiin Arabiliiton joukoilla, kun Irak ei toteuttanut hyökkäystään. Irak tunnusti 1963 Kuwaitin itsenäisyyden.
Operaatio

Britannia hyväksyi Kuwaitin sotilaallisen suojaamisen ja se lähetti pikaisesti vahvan laivasto-osaston, johon kuuluivat:
HMS Victorious, jonka vapautti myöhemmin HMS Centaur
HMS Bulwark kannellaan merijalkaväen 42 Commando
hävittäjät HMS Camperdown, HMS Finisterre, HMS Saintes ja HMS Cassandra
fregatit HMS Loch Fyne, HMS Loch Ruthven, HMS Loch Insh, HMS Llandaff, HMS Yarmouth ja HMS lincoln
maihinnousualus HMS Messina
108. Miinanraivaajalaivue
42 Commando laskeutui helikoptereilla lentokentälle, jonne laskeutui Kuninkaallisten ilmavoimien Hawker Hunter laivue. Britannialla oli 1. heinäkuuta alueella puoli prikaatia valmiina taisteluun. Taistelevina joukkoina olivat 42 ja 45 Commando sekä kaksi komppaniaa 2nd Coldstream Guards rykmentistä. HMS Strikerilla kuljetettiin alueelle Centurion panssarivaunukomppania.
Seuraavana päivänä alueella olevat joukot saivat vahvistuksina kenttätykistöpatterin, tiedustelupataljoonan sekä pataljoonan laskuvarjojääkäreitä. Joukkoja saapui lisää seuraavina päivinä.
Arabiliitto otti tehtäväkseen Kuwaitin puolustamisen, minkä seurauksena brittijoukot poistuivat alueelta 19. lokakuuta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
↑  A. Hassouna, Hussein: The League of Arab States and Regional Disputes: A Study of Middle East Conflicts.  Oceana Publications, 1975.  ISBN 9780379002904.
↑  White, Christopher J: Gulf War Part 1: Operation Vantage Historical RFA.  2008–2010. Arkistoitu 18.4.2010. Viitattu 16 Jan 2010.
↑  James Paul & Martin Spirit; Robinson, Peter (2008). "Kuwait: The first crisis 1961 (Arkistoitu – Internet Archive)". Riots, Rebellions, Gunboats and Peacekeepers. Retrieved 17 Jan 2010.
Käännös suomeksi
Ik Buurl

| Ик Буурл Ики-Бурул |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Kalmukia
Piiri:  Ik Buurlin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
 – Hallinnon tyyppi:  Kylä
Väkiluku (2002):  3 810
Aikavyöhyke:  UTC+3
 – Kesäaika:  UTC+4
 Prijutnin piirin hallinnollinen keskus 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ik Buurl (kalmukiksi Ик Буурл, ven. Ики-Бурул, Iki-Burul) on kylä Ik Buurlin piirissä Kalmukian eteläosassa Venäjällä. Se sijaitsee 75 kilometriä tasavallan pääkaupungista Elistasta etelään. Vuonna 2002 Ik Buurlissa oli 3 810 asukasta. Ik Buurl on Ik Buurlin piirin hallinnollinen keskus.
Oscar Casanovas

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Argentiina
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | 57,15 kg |  |
Oscar Casanovas (15. toukokuuta 1914 Avellaneda, Argentiina – 1987) oli argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa höyhensarjassa Berliinin olympialaisissa 1936 peitottuaan finaalissa Etelä-Afrikan Charles Catterallin.
Aiheesta muualla

Oscar Casanovas Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Ijiraq (kuu)

| Ijiraq (kuu) |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  John J. Kavelaars, Brett James Gladman
Löytöaika:  2000
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Saturnus
Keskietäisyys:  11 442 000 km
Eksentrisyys:  0,3163
Kiertoaika:  451,4 d (1,24 vuotta)
Inklinaatio:  46,444°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  12 km
Albedo:  0,06
Ijiraq on Saturnuksen epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin 23. syyskuuta 2000. Se tunnettiin väliaikaisella nimellä S/2000 S6 vuoteen 2003, jolloin se nimettiin Ijiraqiksi. Nimensä se on saanut kuvitteellisesta Michael Kusugakin lastenkirjan hahmosta. Se kuuluu Saturnuksen kuitten inuitti-ryhmään.
Ijiraqin uskotaan olevan Kozain resonanssissa eli sen eksentrisyys ja inklinaatio vaihtelevat.
Intel Pentium Pro

Intel Pentium Pro
Intel Pentium Pro on Intelin valmistama kuudennen sukupolven x86-arkkitehtuuriin perustuva suoritin. Se julkaistiin marraskuussa 1995. Intelin oli tarkoitus korvata Intel Pentium Pentium Pro:lla, mutta lopulta suoritin sai jalansijaa vain palvelinkäytössä. Suorittimen korvasi Intel Xeon.
Nimestään huolimatta Pentium Pro on hyvin erilainen kuin Pentium. Se perustui täysin uuteen P6-ytimeen, josta muokattua versiota käytettiin myöhemmin Intel Pentium II:ssa, Intel Pentium III:ssa ja Intel Pentium M:ssä. P6-ydin pilkkoo monimutkaiset CISC-tyyppiset x86-käskyt pienemmiksi RISC-tyyppisiksi käskyiksi, jotka se sitten suorittaa. P6 pystyy suorittamaan kolmea käskyä rinnakkain Pentiumin kahden sijaan ja se pystyy myös uudelleenjärjestelemään käskyjä lennossa.
Suorittimen liukuhihnaa on myös selvästi pidennetty, noin 14-vaiheiseksi Pentiumin 5-vaiheisesta. Tämä mahdollistaa suuremmat kellotaajuudet samalla valmistustekniikalla, tosin suurempi hyöty tästä tuli vasta myöhäisempien P6-pohjaisten suorittimien kuten Pentium IIn myötä.
Pentium Pro sisältää lukuisia parannuksia haarautumisen ennakointiin. Siinä oli uusi käsky, CMOV, jota käyttämällä jossain tilanteissa pystyttiin välttämään haarautuminen kokonaan. Pentium Pro:n suorituskyky ajettaessa 32-bittistä koodia oli erinomainen, mutta 16-bittistä koodia ajettaessa se hävisi jopa tavalliselle Pentiumille. Koska siihen aikaan suurin osa kotikäyttäjien käyttämistä ohjelmista oli 16-bittistä, Pentium Pro ei saavuttanut suosiota kotikäyttäjien keskuudessa. Intel täytti tämän aukon tuotevalikoimassaan julkistamalla Pentium MMX:n.
Pentium Pro käytti jättimäistä Socket 8 -suoritinkantaa. Siinä oli 256 tai 512 kilotavua välimuistia, erillisellä piirillä kuin suoritin mutta silti samassa pakkauksessa. Myöhemmin julkaistiin yhden megatavun välimuistia käyttävä malli. Kaikki mallit olivat kalliita, sillä kehittymättömistä tuotantotekniikoista johtuen Pentium Pro:n saanti oli huono ja tuotantokustannukset siten korkeat. Suoritin toimi 150, 166, 180 tai 200 megahertsin kellotaajuudella. Ulkoinen väylä oli 60 tai 66 MHz. Pentium Pro:ta käytettiin usein monisuoritinkokoonpanoissa.
Pentium Pro:n seuraajaksi sanotaan usein Pentium IIsta, joka oli käytännössä Pentium Pro, johon oli lisätty MMX-käskyt sekä 16-bittistä suorituskykyä oli paranneltu, ja välimuistirakennetta muutettu, mutta tosiasiassa varsinainen Pentium Pron seuraaja oli Pentium IIn pohjalta tehty kalliimpi Pentium II Xeon; Pentium II ei kyennyt toimimaan neljän suorittimen monisuoritinkokoonpanoissa ja se  oli enemmän lähinnä Pentium MMXn korvaaja.
Intelin suorittimet
| --- | --- |
Aikaisemmat:   4004  4040  8008  8080  8085  8086  8088  80186  80188  80286  80386  80486  Pentium  Pentium Pro  Pentium II  Pentium III  Pentium Extreme Edition  Pentium M  Pentium D  Pentium 4 
Nykyiset:   Core  Pentium Dual-Core  Core 2  Celeron  A100  Xeon  Atom  Core i7 
ARM:   XScale  StrongARM 
IA-64:   Itanium  Itanium 2 
RISC:   i860  i960 
Muut:   iAPX 432 
GPU:   Intel GMA  Intel HD Graphics  Intel Iris Graphics
Jakobssonin konepaja

Jakobssonin konepajan valmistama lokomobiili esillä Pielisen museossa.
Jakobssonin konepaja Oy oli Porin Aittaluodossa vuosina 1890–1959 toiminut konepaja joka oli tunnettu erityisesti lokomobiilien valmistajana.
Konepajan perusti mekaanikko K. F. Jakobsson joka vuokrasi sitä varten Aittaluodossa sijainneen ns. Varvin pajan. Myöhemmin konepaja siirtyi Karjarantaan toiminnan laajentuessa. Vuonna 1912 konepajan omistajaksi tuli Jakobssonin poika insinööri Väinö Jorma ja osakeyhtiöksi konepaja muuttui 1945. Konepaja työllisti vuonna 1950 33 työntekijää.
Jakobssonin konepaja valmisti yhteensä noin 1 200 lokomobiiliä jotka saivat myös useita palkintoja näyttelyissä. Konepaja aloitti lokomobiilien valmistuksen ensimmäisenä Suomessa ja oli pitkään ainoa kotimainen lokomobiilien valmistaja. Lisäksi konepajassa valmistettiin höyrykoneita ja -kattiloita meijereille ja sahoille sekä myöhemmin veneitä varten nelitahtisia petroolimoottoreita. Konepaja valmisti lisäksi muun muassa höyry- ja ilmasäiliöitä, putkikaivoja, höylä- ja pilkekoneita, sirkkelikoneistoja, pärehöyliä, sähkömankeleita ja keittolevyjä. Konepajan toiminta päättyi 1950-luvun lopulla.
Yksityiskohta lokomobiilista.
James Merrill

James Merrill (1973)
James Ingram Merrill (3. maaliskuuta 1926 New York – 6. helmikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänet palkittiin Pulitzer-palkinnolla vuonna 1977.
Merrill aloitti uransa nuorena: hän oli vasta 16-vuotias, kun hänen varhaisimpia kirjoituksiaan jo julkaistiin. Merrill opiskeli Lawrenceville Schoolissa ennen joutumistaan Yhdysvaltain armeijaan (1944), jossa hän palveli kahdeksan kuukautta. Palveluksen jälkeen hän jatkoi opintojaan Amherst Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1947.
Merrill oli avoimesti homoseksuaali[lähde? ] ja eli vuosikymmeniä yhdessä kumppaninsa David Noyes Jacksonin kanssa. Merrillin eeppinen runoelma The Changing Light at Sandover (1976–1982), jonka ensimmäinen osa The Book of Ephraim voitti runouden Pulitzer-palkinnon, syntyi Merrillin ja Jacksonin ouija-lautasessioiden tuloksena. Merrill kuoli sydänkohtaukseen 68-vuotiaana.
Paalijärvi (Tampere)

| Paalijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  OrivesiTampere
Koordinaatit:  61°37′14″N, 24°06′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Vaavunjärveen 
Järvinumero:  35.317.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,5 m  
Rantaviiva:  15,52 km  
Pinta-ala:  1,77234 km²   
Saaria:  10 
 fiPaalijärvi 
Paalijärvi  tai joskus myös Paalijärvi–Matalajärvi , on Pirkanmaalla Kangasalla, Orivedellä ja Tampereella Viitapohjan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 177 hehtaaria eli 1,8 neliökilometriä ja se on 3,5 kilometriä pitkä ja 2,2 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 10 saarta. Sen rantaviivan pituus on 15,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,5 metriä mpy.
James Michael Liston

James Michael Liston vuonna 1935.
James Michael Liston (9. kesäkuuta 1881 Dunedin – 8. heinäkuuta 1976) oli uusiseelantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Dunedinin hiippakuntaan Michael Verdon 31. tammikuuta 1904. Hänet nimitettiin Aucklandin koadjuuttoripiispaksi ja Olympuksen titulaaripiispaksi 22. huhtikuuta 1920. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis Mary Redwood, jota avustivat John Joseph Carroll ja Henry William Cleary.
9. joulukuuta 1929 Listonista tuli Aucklandin piispa, ja 16. marraskuuta 1953 hän sai arkkipiispan henkilökohtaisen arvonimen. Hän jäi eläkkeelle 7. maaliskuuta 1970, jolloin hänet nimitettiin Domnach Sechnaillin titulaariarkkipiispaksi.
Olaf Homén

Olaf Homén Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston kirjaston portailla vuonna 1913.
Lars Olaf Homén (6. toukokuuta 1879 Helsinki – 28. lokakuuta 1949 Turku) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja Åbo Akademin kirjallisuuden ja runousopin professori.
Elämäkerta

Homénin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos, senaattori Lars Homén ja Anna Ulrika Selina Baarman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 (Nya svenska läroverket i Helsingfors), opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1907 sekä lisensiaatiksi 1914 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1919.
Homén työskenteli vuodesta 1898 lähtien kirjastovirkailijana Helsingin yliopiston kirjastossa ja viimeksi hän toimi siellä vanhempana amanuenssina 1918–1919. Hän oli Helsingin yliopiston uudemman kirjallisuuden dosenttina 1917–1920 ja toimi Åbo Akademissa ruotsalaisen kirjallisuuden professorina 1919–1921 sekä yleisen kirjallisuuden ja runousopin professorina 1921–1946.
Työskennellessään Helsingin yliopiston kirjastossa Homén julkaisi vuonna 1914 yhdessä Henning Söderhjelmin ja Emil Hasselblattin kanssa salanimellä Tre Herrar salapoliisiromaanin Herr Corpwieth gentleman-detektiv: hans första äventyr framställda av tre herrar, jonka tapahtumat sijoittuivat yliopiston kirjastoon.
Teoksia > Omalla nimellä

Anatole France: Ett historiskt utkast. Konst och kultur 3. Helios, Helsingfors 1906.
Studier i fransk klassicism (1630-1665), väitöskirja. Helsingfors 1914.
De nya författarna. Frågor för dagen VI. Holger Schildt, Borgå 1915.
Från Helsingfors teatrar: Första serien. Essayer och kritiker 1. Söderström, Helsingfors 1915.
Studier i fransk klassicism 2. Söderström, Helsingfors 1916.
I marginalen. Schidt, Helsingfors 1917.
Från Helsingfors teatrar 2. Essayer och kritiker 6. Söderström, Helsingfors 1918.
Från Helsingfors teatrar 3. Essayer och kritiker 7. Söderström, Helsingfors 1919.
Gabriel Lagus: En minnesteckning. Holger Schildt, Helsingfors 1919.
Johan Ludvig Runeberg: Dikter 1830, utgivna av Olaf Hómen. Förlaget Bro, Åbo 1942.
Poetik. Genomsedd och utgiven av Erik Ekelund. Helsingfors 1953.
Teoksia > Salanimellä ”Tre Herrar”

”Tre Herrar” oli Emil Hasselblattin, Olaf Hómenin ja Henning Söderhjelmin yhteinen salanimi.
Herr Corpwieth: Gentleman-detektiv: Hans första äventyr, framställda av Tre Herrar. Schildt, Borgå 1914.
Herra Corpwieth: Herrasmiessalapoliisi: Hänen ensimmäiset seikkailunsa kolmen herran selostamina sekä neljännen suomenkieliseen asuun saattamina. Kaksoisolennon arvoitus, kirjoittanut Mr. C. ja suomentanut hra H. Helsingin yliopiston kirjasto 2003.
Teoksia > Käännöksiä

Kalevala: Förkortad svensk upplaga. Utgiven av Olaf Hómen. Förlaget Bro, Åbo 1944, 1945, 1947.
Arnold Bennett: Mr. Richard Redgrave, M. A. Moderna detektivromaner 1. Schildt, Helsingfors 1914.
Palkinnot

SLS:s sällskapets pris 1945
Pekko Aikamiespoika (televisiosarja)

| Pekko Aikamiespoika – Tyräahon tyhjätasku |
| --- | --- |
 Sarjan logo.
Tyyli:  komedia
Kestoaika:  15-20 min
Luoja(t):  Timo Koivusalo (käsikirjoitus)   Visa Mäkinen (ohjaus ja tuotanto)
Pääosissa:  Timo Koivusalo
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  17. tammikuuta 1993 – 1993
Jaksoja:  8
Aiheesta muualla
IMDb 
Pekko Aikamiespoika – Tyräahon tyhjätasku on vuonna 1993 Yle TV2-kanavalla esitetty kahdeksanosainen komediasarja. Sarja kertoi Timo Koivusalon esittämästä Pekko Aikamiespojasta. Sarjan ohjasi Visa Mäkinen. Visa Mäkisen tuotannoille tyypillisenä sarjan kuvauspaikat sijoittuvat pääasiassa Satakunnan alueelle.
Sarjaa ei toistaiseksi ole esitetty uusintana eikä myöskään julkaistu videotallenteena.