stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uimahypyt kesäolympialaisissa 1908
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Saksan keisarikunta | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 1. |  Ruotsi | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |
Sanni Saarinen

Sanni Saarinen (s. 29. joulukuuta 1994) on suomalainen moukarinheittäjä, joka edustaa Säkylän Urheilijoita. Häntä valmentaa Onni Saarinen.
Hänet on palkittu seuransa parhaana yleisurheilijana, ja vuonna 2011 hän kilpaili alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruudesta Ranskan Lillessä. Siellä hän sijoittui karsinnoissa kahdeksanneksi tuloksella 54,13, mutta finaalissa hän sijoittui sijalle 12.
Saarinen on saavuttanut myös SM-mitaleja. 19-vuotiaiden SM-kisoissa vuonna 2012 hän saavutti pronssia sekä talvella että kesällä. Joulukuussa 2011 Saarinen valittiin urheilumenestyksensä myötä Suomen Urheiluliiton EM-ryhmään. Toukokuussa 2013 Saarinen rikkoi Helsingissä käydyissä TUL:n mestaruuskilpailuissa Satakunnan naisten sarjan piiriennätyksen sekä voitti kilpailun tuloksella 60.14.
Sarah Tait

| Mitalit> Maa:   Australia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | kaksikko |  |
Sarah Outhwaite-Tait (23. tammikuuta 1983 Perth – 3. maaliskuuta 2016 Melbourne) oli australialainen soutaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Tait kilpaili kolmissa kesäolympialaisissa. Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 hän kuului Australian kahdeksikkojoukkueeseen, joka sijoittui kummallakin kerralla kuudenneksi. Lontoossa 2012 Tait kilpaili kaksikoissa parinaan Kate Hornsey. He hävisivät loppukilpailussa vain emäntämaan kaksikolle ja sijoittuivat hopealle. Tait voitti urallaan myös MM-mitaleja.
Taitilla diagnosoitiin kohdunkaulan syöpä tämän toisen lapsen syntymän jälkeen. Hän lopetti kilpauransa helmikuussa 2014. Tait kuoli Melbournessa 33-vuotiaana 3. maaliskuuta 2016
Sarah Thomas

Sarah Thomas esiintyy seuraavien henkilöiden nimenä:
Sarah Thomas (s. 1934), intialainen kirjailija
Sarah Thomas (s. 1952), brittiläinen näyttelijä
Sarah Thomas (s. 1981), brittiläinen maahockeypelaaja
Sarah Thomas (s. 1973), amerikkalaisen jalkapallon tuomari
Sarah Thomas (s. 1992), brittiläinen sulkapalloilija
Sarah Thomas (s. 1969), brittiläinen uimari
Sandžak Turkvision laulukilpailussa

| Sandžak |
| --- | --- |

Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  1
Ensiesiintyminen:  2015
Paras sijoitus:  15. (2015)
Huonoin sijoitus:  15. (2015)
Paras pistemäärä:  140 (2015)
Sandžak on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kerran, vuonna 2015
Historia > 2015

Sandžak osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2015 Turkvision laulukilpailuun, joka pidettiin Istanbulissa Turkissa. Edustajaksi valittiin Almedin Varošanin kappaleella "Trag". Finaalissa hän sai 140 pistettä ja sijoittui viidenneksitoista.
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Almedin Varošanin | Bosnia, Serbia | ”Trag” (Траг) | 15 | 140 | Ei semifinaalia | Ei semifinaalia |  |
2016: Kilpailu peruttu
Seitsemäs taivas

Seitsemäs taivas voi tarkoittaa seuraavia:
Televisio-ohjelmat

Seitsemäs taivas, yhdysvaltalainen perhedraamasarja
Seitsemäs taivas, Maarit Tastulan juontama TV2:n keskusteluohjelma
Elokuvat

Seitsemännessä taivaassa, vuoden 1926 elokuva
Seitsemännessä taivaassa, vuoden 1927 elokuva
Muita merkityksiä

7.taivas, suomalainen yhtye
Seitsemäs taivas, Anneli Mattilan albumi vuodelta 2012
Seitsemän taivasta, käsite uskonnollisessa kosmologiassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Seitsemäs taivas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Turbiiniliittymä

Turbiiniliittymä
Turbiiniliittymä on eritasoliittymä, jossa ei ole silmukkaramppeja. Siinä vasemmalle kääntyvä liikenne kulkee liittymän keskipistettä kiertäviä ramppeja pitkin. Suomessa ei ole täydellisiä turbiiniliittymiä, mutta kolme 3/4-turbiinia (Kehä III/Tuusulanväylä, Kehä III/Turunväylä ja Vt3/Vt12). Lisäksi Suomessa on yksi 2/4-turbiini (Kehä III/Lahdenväylä).
Turbiinitekniikka

Turbiineilla tuotetaan yli 90% maailmasta käytettävästä sähköstä. Sähköä on joka hetki tuotettava juuri niin paljon kuin sitä kulutetaan ja käytetään. Sähkön varastointimenetelmiä kehitetään koko ajan sekä uusia tapoja etsitään.
Höyryllä tuotetaan yli 70% maailmasta käytetystä sähköstä.
Höyryturbiinin tehtävä on muuttaa tulevan höyryn paine- ja lämpötilaenergia mekaaniseksi liike-energiaksi. Korkeassa paineessa ja lämpötilassa ollessa oleva höyry syötetään höyryturbiiniin ja kulkiessaan turbiinin siivistöjen läpi höyry laajenee, samalla energia muuntuu turbiinin akselin pyörimisenergiaksi. Turbiinin akseliin sijoitettu generaattori muuttaa turbiinin pyörimisenergian sähköenergiaksi.
Höyryturbiinit voidaan jakaa tulevan höyrynpaineen perusteella lauhdeturbiineihin ja vastapaineturbiineihin. Lauhdeturbiinissa tuorehöyryn tilavuus laajenee ja paine laskee lauhdutinpaineeseen, joka on tavallisesti noin 0,02 - 0,05 bar. Lauhdeturbiineja käytetään sähköntuottoon yleensä silloin, kun laitoksella ei ole lämmöntuottotarvetta. Lauhduttimessa höyry muuntuu vedeksi, joka johdetaan laitoksen syöttövesisäiliöön ja sieltä takaisin kattilaan. Lauhdeturbiinien heikkous on niiden huono hyötysuhde: jopa 60 % sisään tulleesta lämmöstä katoaa jäähdytysveden mukana. Lauhdeturbiineissa höyryn korkealla lämpösisällöllä eli entalpialla pyritään saavuttamaan mahdollisimman suuri akseliteho.
Vastapaineturbiinissa ainoastaan osa höyrystä käytetään akselitehon saavuttamiseen, ja jäljelle jäävä höyry käytetään ylipaineisena joko kaukolämpöverkon veden tai prosessiveden lämmittämiseen. Vastapaineturbiineja käytetään voimalaitoksilla silloin, kun halutaan samaan aikaan tuottaa sekä lämpö- että sähköenergiaa. Usein kuitenkin lämpöenergian tarve on suurempi, ja sähköenergian tuotanto jää käytännössä huomattavasti pienemmäksi. Lämmön ja sähkön yhteistuotanto vastapaineturbiinilla onkin hyötysuhteeltaan tyypillisesti paljon korkeampi kuin pelkkä sähköenergian tuotto lauhdeturbiinilla. Molempiin turbiinityyppeihin voidaan rakentaa väliottoja, jolloin yhdestä tai useammasta väliotosta johdetaan korkeapaineista höyryä laitoksen omaan käyttöön. Esimerkiksi höyryä tuottavan kattilan syöttöveden lämmittäminen turbiinista tehdyllä väliotolla parantaa prosessin kokonaishyötysuhdetta.
Tuuliturbiineilla ja aurinkokennoilla tuotettavan sähkön määrä kasvaa tulevaisuudessa nopeasti, koska yhdessä tunnissa auringosta tulee maapallolle enemmän energiaa, kuin koko maailman kaikki energiankulutus on yhdessä vuodessa.
Turbiineihin liittyvää sanastoa ja käsitteitä :
höyryturbiini
generaattori
tarkastusmenetelmät
mittaukset
huolto
vesikemia
turbiinin ohjausautomaatio
kaasuturbiini
vesiturbiini
tuuliturbiini
Turbinaria

| Turbinaria |
| --- | --- |
 Turbinaria reniformis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Korallieläimet Anthozoa
Lahko::  Kivikorallit Scleractinia
Heimo::  Dendrophylliidae
Suku::  Turbinaria  Oken, 1815
Katso myös
   Turbinaria Wikispeciesissä   Turbinaria Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turbinaria on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin 11 lajia. Joitakin niistä pidetään akvaariossa. Niiden muoto on kuppimainen. Polyypit sijaitsevat pienissä pyöreissä rypäissä. Turbinaria-lajeja tavataan indopasifisella merialueella; monia lajeja Australiasta Aasiaan ulottuvalla vyöhykkeellä mutta muutamia myös Afrikan rannikolla ja Punaisellamerellä.
CITES on asettanut rajoituksia lajien T. mesenterina ja T. peltata kaupalle.
IUCN:n mukaan 11 lajista vain kolme on elinvoimaisia, yksi silmälläpidettävä ja muut vaarantuneita. Niitä uhkaavat korallien vaalenemista aiheuttavat tekijät sekä kahden edellä mainitun lajin osalta kerääminen akvaariokauppaa varten.
Use the Man

| ”Use the Man” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Cryptic Writings
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 04.04
 Levy-yhtiö: Capitol
Megadethin muut singlet
| ”Almost Honest” 1997 | ”Use the Man” 1998 | ”A Secret Place” 1998 |
Use the Man on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Megadethin toinen single yhtyeen seitsemänneltä studioalbumilta Cryptic Writings. Kappale saavutti 15. sijan Yhdysvaltain Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listalla.
Kappale kertoo miehestä, joka piikittää itseensä heroiinia ensimmäistä kertaa ja kuolee.
»"Menin sinne missä tyyppi asui ja näin paljon hänen tavaroitaan. Siellä oli kasa kuvia hänestä itsestään, Guitar Player -lehti, laulunsanoja ja biisi, jonka hän oli kirjoittanut. Tällä tyypillä oli suunnitelmia. Hän suunnitteli kokeilevansa heroiinia vain yhden kerran, pistävänsä elämänsä kuntoon, mutta hän kuoli."» 
(Dave Mustaine, 1997)
Kappaleet

Use the Man – 4.04 (Edited)
Use the Man – 4.35
Shandy

Radler (vasemmalla) ja pilsner (oikealla)
Shandy on juomasekoitus, jota valmistetaan yleensä sekoittamalla olutta ja virvoitusjuomaa. Shandysta on useita eri variaatioita, joissa olueen voidaan sekoittaa virvoitusjuoman ohella tai lisäksi esimerkiksi soodavettä tai ginger alea. Juoma sisältää alkoholia, mutta siitä on myös alkoholittomia muunnelmia.
Saksassa erilaiset olutsekoitukset ovat suosittuja, ja ne valmistetaan yleensä sekoittamalla puolet vaaleaa lageria ja puolet jotain muuta juomaa. Espanjassa juodaan sitruunasoodan ja oluen sekoitusta jota kutsutaan nimellä ”clara”.
Tunnettuja juomasekoituksia ovat muun muassa:
Alsterwasser tai Radler (”pyöräilijä”): puolet lager-olutta ja puolet sitruunalimonadia
Weizenradler: puolet vehnäolutta ja puolet sitruunalimonadia
Cola-Weizen: puolet vehnäolutta ja puolet colaa
Diesel: puolet lager-olutta ja puolet colajuomaa
Shandy: puolet lager-olutta ja puolet ginger ale'a
Tango: puolet lager-olutta ja puolet appelsiinilimonadia
U-Boot (”sukellusvene”): oluttuoppiin pudotetaan täysi snapsilasi
Lähteet:
Historiaa

Shandy arvellaan saaneen alkunsa 1800-luvun puolivälissä oluesta johon on sekoitettu ginger alena. Myöhemmin alettiin käyttämään myös muita virvoitusjuomia ja mehuja. Alun perin sen nimenä ilmeisesti oli shandygaff josta se lyheni shandyksi.
Radlerin kerrotaan syntyneen kun 1900-luvun alkupuolella majatalonpitäjän täytyi saada enemmän maksavia asiakkaita. Hänen asiakkaansa enimmäkseen olivat pyöräilijöitä ja hän laimensi olutta sitruunalimonadilla ja saadakseen paremmin heille sopivan juoman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shandy Wikimedia Commonsissa
Hughes, Chris: What’s the Difference Between a Radler and a Shandy? Coastal Living.  23.5.2018. Arkistoitu 13.8.2020. Viitattu 21.7.2020. (englanniksi)
Seitsemäs manner

| Seitsemäs manner> Der Siebente Kontinent |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Haneke
Käsikirjoittaja:  Michael Haneke Johanna Teicht
Tuottaja:  Veit Heiduschka
Säveltäjä:  Alban Berg
Kuvaaja:  Anton Peschke
Leikkaaja:  Marie Homolkova
Pääosat:  Dieter Berner Birgit Doll Leni Tanzer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Itävalta
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1989
Kesto:  104 min.
Alkuperäiskieli:  saksa
Seuraaja:  Bennyn video (1992) 71 katkelmaa (1994)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seitsemäs manner (Der siebente Kontinent) on vuonna 1989 julkaistu elokuva, jonka on kirjoittanut ja ohjannut Michael Haneke. Se on hänen filmografian ja niin sanotun Glaciation Trilogyn ensimmäinen elokuva. (Seuraajat; Bennyn video ja 71 katkelmaa). Ennen elokuvaa Haneke oli työskennellyt jo vuosia teatterin ja television parissa. Kyseinen teos kuvaa keskiluokkaisen itävaltalaisen perheen turruttavaa arkea, ja lopulta, sen hajoamista.
Elokuva

Haneke sai idean elokuvaan lehtiartikkelista. Kyseisessä artikkelissa selitettiin yksityiskohtaisesti syyt tapahtumille, mutta Haneke halusi kertoa elokuvan antamatta vastauksia. Han haluaa katsojan itse pohtia mahdollisia syitä.
Hanekella oli aluksi ongelmia löytää oikea tapa kirjoittaa tarina. Lopulta hän kirjoitti käsikirjoituksen kuukaudesssa.
Käsikirjoitus piti aluksi tuottaa tv-elokuvana, mutta tekstistä ei tykätty, joten siitä lopulta tuli teatterielokuva.
Elokuvan tyyliä on verrattu muun muassa toiseen elokuvaan, Jeanne Dielman (1975, Chantal Akerman).
Palkinnot

Elokuva sai kaksi palkintoa:
Ernest Artaria -palkinto, Locarnon elokuvajuhlat, 1989
Georges Delerue -palkinto musiikin käytöstä, Flanderin elokuvajuhlat, 1989
Pääosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dieter Berner  | … |  Georg, perheen isä   |
|  Leni Tanzer  | … |  Anna, perheen äiti   |
|  Birgit Doll  | … |  Eva, perheen tytär   |
Schiller (kraatteri)

Schiller-kraatteri.
Schiller on törmäyskraatteri Kuun luoteisosassa. Kraatterin halkaisija on 179,36 km, ja syvyys 3,9 km. Kraatteri on pitkulaisen muotonsa puolesta helposti tunnistettavissa. Schilleristä itään sijaitsee kraatteri Bayer, ja kaakkoon Rost.
VHF-puhelin

VHF-puhelin on lyhyen kantaman VHF-taajuudella toimiva radioyhteysjärjestelmä. VHF-puhelimen avulla voi muodostaa yhteyden toiseen VHF-puhelimen käyttäjään. VHF-puhelimen käyttö ei vaadi Viestintäviraston lupamaksua, vaan se on vapautettu lupamaksusta. VHF-puhelin sopii sekä harrastus- että ammattikäyttöön. VHF-puhelin on luonnossa liikkuvien seuratoimintaa harrastavien kommunikointiväline, jota käytetään muun muassa metsästyksessä, kalastuksessa, partiotoiminnassa, tiepalvelussa ja autourheilussa.
VHF-puhelimen avulla seuran jäsenet tietävät, miten tilanteet etenevät, joutumatta poistumaan omalta passipaikalta. VHF-puhelimet mahdollistavat nopean yhteydenpidon seuratoiminnan aikana, mikä on ensiarvoisen tärkeää täsmällisen ja yhtäaikaisen tiedonkulun vuoksi.
VH1

| VH1 |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  tammikuussa 1985
Omistaja:  Paramount Domestic Media Networks
Tunnuslause:  Video Hits
Maa:  Yhdysvallat
Kotisivu:  VH1.com
Saatavuus
Satelliitti
Canal Digital:  kanava 81 ja 95
Kaapeliverkko
Telia Finland:  Kanava 303
Infobox OKNimi-testi OK: 
VH1 (VH-1: Video Hits One vuodesta 1994 ja VH1: Music First vuodesta 2003) on yhdysvaltalainen digitaalikanava, joka on ollut toiminnassa tammikuusta 1985 lähtien. VH1 lähettää musiikkivideoita sekä vanhempia klassikoita 1960-, 1970-, 1980- ja 1990-luvuilta sekä uusia hittejä. Suomessa VH1 on katsottavissa joidenkin kaapeli- ja satelliittioperaattoreiden verkoissa.
Tähtihävittäjä

Kaksi tähtihävittäjää ja useat TIE-hävittäjät jahtaamassa Millennium Falconia.
Tähtihävittäjät, esiintyneet Suomessa myös nimellä tähtituhoajat (engl. Star Destroyers), ovat Tähtien sota -elokuvissa olevia kuvitteellisia suurikokoisia avaruussota-aluksia. Imperial-luokan tähtihävittäjä, jollainen nähtiin ensimmäisen kerran vuoden 1977 alkuperäisen Tähtien sota -elokuvan (myöhemmältä nimeltään Star Wars: Episodi IV – Uusi toivo), pidetään "Galaktisen Imperiumin laivaston tunnusaluksena". Tähtien sodan maailmankaikkeudessa on myös lukuisia muita aluksia, jotka tunnetaan samalla yleisnimityksellä. Tähtihävittäjät esiintyvät kaikissa kolmessa alkuperäisen trilogian elokuvassa Imperiumin käytössä, esiosatrilogian elokuvissa Kloonien hyökkäys (2002) ja Sithin kosto Galaktisen tasavallan armeijan käytössä, sekä jatko-osatrilogian elokuvissa Ensimmäisen ritarikunnan ja Viimeisen ritarikunnan käytössä. Star Wars Legends -jatkumossa esiintyy useita erimallisia tähtihävittäjiä.
Imperial-luokka

Imperial-luokan tähtihävittäjä on 1 600 metriä pitkä, kolmion muotoinen sota-alus. Sellainen nähtiin ensimmäisen kerran alkuperäisen Tähtien sota -trilogian ensimmäisessä osassa, kun Darth Vaderin komentama alus jahtasi prinsessa Leiaa kuljettavaa alusta. Elokuvassa Han Solo mainitsee niiden olevan ”Imperiumin risteilijöitä”.
Tähtihävittäjät esiintyvät ensi kerran alkuperäisessä trilogiassa. Uudessa toivossa, Han Solo viittaa niihin ”Imperiumin risteilijöinä”. Termiä ”tähtihävittäjä” käytettiin ensi kerran vasta elokuvassa Imperiumin vastaisku (1980).
Alkuperäisissä käsikirjoituksissa, joista Tähtien sota myöhemmin kehitettiin, termi tähtihävittäjä viittasi kahden lentäjän hävittäjiin, joiden miehistöstä tuli myöhemmissä käsikirjoituksissa Galaktinen Imperiumi. Industrial Light & Magic (ILM) rakensi 91 senttimetriä pitkän mallin Uuden toivon kuvauksia varten. Imperiumin vastaiskun kuvauksissa ILM toisen mallin, 259 senttimetriä pitkän ja sisäisessä valaistuksessa, taatakseen paremman ymmärrykseen koonvertailuun.
Imperial-luokka > Kuvaus

Keisarillinen tähtihävittäjä nimeltä Devastator esiintyy ensi kerran Uuden toivon aloituskohtauksessa, missä se jahtasi Tantive IV -alusta. Jo tämä esiintyminen osoittaa kuinka suuri tähtihävittäjä on Tantive IV:n kokoon verrattuna. Nämä alukset nähdään myös useasti jahtaamassa Millennium Falconia: Uudessa toivossa Tatooinelta lähdettäessä, Imperiumin vastaiskussa Hothin taistelun ja asteroidivyöhykkeen takaa-ajon aikana, sekä Jedin paluussa Endorin taistelun aikana. Jatkotrilogian elokuvassa Star Wars: The Force Awakens, näkyy osittain hiekkaan hautautunut tähtihävittäjä Inflictiorin hylky planeetta Jakkulla.
Imperial-luokan tähtihävittäjien rakentamisesta vastaa Kuat Drive Yards ja niillä on merkittävä asema Imperiumin laivastossa, symboloiden kuinka Imperiumin armeijalla on käytössä enemmän kuin 25 000 alusta, vaikka Palpatinen kuoleman jälkeen niitä menetettiin tuhansittain. Imperial-luokan tähtihävittäjää kutsutaan informatiivisesti Imperiumin risteilijäksi. Kuten sitä edeltäneissä Victory- ja Venator-luokan aluksissa, keisarillinen tähtihävittäjä oli huomattavin suuren kokonsa ja ylivoimaisen tulivoimansa ansiosta; yksi Imperial-luokan alus kykenee ylivoimaisesti tuhoamaan useimmat tähtialukset tai vihollisplaneetan, ja pelkkä sen läsnäolo on riittävä estämään kapinoinnin. 1600 metriä pitkät Imperial-luokan tähtihävittäjät ovat aseistettu turbolasereilla, ionitykeillä ja vetosäteillä. Niihin mahtuu 72 TIE-hävittäjää, lukemattomia maajoukkoja (kuten iskusotilaita, 20 AT-AT-kävelijää ja 30 AT-ST-kävelijää), mitkä hyödyttävät heitä nopeissa hyökkäyksissä planeetalle laskeutumisen jälkeen.
Star Wars Legendsissä, Endorin taistelun jälkeen, Kapinaliitto kaappasi useita Imperial-luokan aluksia ja lisäsi niitä omaan laivastoonsa. Kun Kapinaliitto muutti itsensä Uudeksi tasavallaksi ja otti suuren osan galaksista hallintaansa Imperiumin hallusta, sen oli mahdollista rakennuttaa voimakkaita aluksia sekä laitoksia, joista ohjailla niiden toimintaa. Vaikka Uusi tasavalta ajan myötä päivitti tähtilaivastoaan uudentyyppisillä aluksilla, Imperial-luokan tähtihävittäjät olivat yhä käytössä The New Jedi Order -kirjasarjan tapahtumien sekä Yuuzhan Vongia vastaan käydyn sodan aikoihin.
Executor-luokan supertähtihävittäjä

Executor-luokan tähtihävittäjät ovat jättiläismäisiä aluksia, joiden rinnalla jopa normaalit Imperial-luokan tähtihävittäjät ovat kääpiöitä. Tunnetuin niistä on itse luokan nimeä kantava supertähtihävittäjä Executor. Kuvauksissa käytetty malli supertähtihävittäjä Executorille elokuvissa Imperiumin vastaisku ja Jedin paluu oli 282 senttimetriä pitkä. Näiden kahden elokuvan lisäksi supertähtihävittäjiä esiintyy myös Expanded Universeen sijoittuvissa kirjoissa ja peleissä.
Executor-luokan supertähtihävittäjä > Kuvaus

Kevin J. Andersonin romaani Darksaber kuvailee Executoria "20 Imperial-tähtihävittäjän arvoiseksi". Executor on Darth Vaderin lippualus elokuvassa Imperiumin vastaisku sekä Imperiumin laivaston komentoalus Endorin taistelussa elokuvassa Jedin paluu. Imperiumin vastaiskun alussa Executorin komentajana toimii amiraali Kendal Ozzel, kunnes myöhemmin kapteeni Firmus Piett ylennetään amiraaliksi sekä aluksen uudeksi komentajaksi Jedin paluun tapahtumiin asti. Endorin taistelun aikana, Arvel Crynydin ohjaama A-siipihävittäjä törmää Executorin komentosiltaan, minkä aiheuttamana Executor itse törmää Toiseen Kuolemantähteen ja räjähtää.
Roolipelimateriaalissa Executor oli ensimmäinen Executor-luokan tähtihävittäjä, vaikka StarWars.com kuvaili sen edustavan Super-luokkaa. Wizards of the Coast selittää "Super-luokan" olleen tarkoitus piilottaa "aluksen todellinen luonto Imperiumin senaatilta"; tästä byrokraattisesta käsitteestä tuli alustyypin lempinimi. Vuonna 1984 kirjassa A Guide to the Star Wars Universe Executor kuvailtiin 8 kilometriä pitkäksi, mutta myöhemmin 19 kilometriä pitkäksi.
Legends-jatkumoon sijoittuvassa Michael Stackpolen kirjasarjassa X-Wing esiintyi toinen supertähtihävittäjä nimeltä Lusankya, joka toimi Ysanne Isardin yksityisvankilana, ja myöhemmin tärkeimpänä Imperiumin tukialuksena Isardin ollessa Thyferralla. Uusi tasavalta, kaappaa aluksen käyttöönsä, kunnes Yuuzhan Vong tuhoaa sen Aaron Allstonin Enemy Lines -kirjaduologiassa. Kirjassa Darksaber esiintyy supertähtihävittäjä Night Hammer, oli suojattu panssarilla, joka teki siitä "lähes näkymättömän vihollisille".
Supertähtihävittäjä Eclipse oli Legends-jatkumossa kloonikehossa palanneen Palpatinen lippualus Musta keisari -sarjakuvissa, ja esiintyy myös Star Wars: Empire at Warin lisäosassa Forces of Corruption. Alus tuhoutui, kun Luke Skywalker ja Leia Organa Solo yhdistivät kykynsä Voimassa saadakseen Palpatinen Voimamyrskyn riistäytymään hallinnasta. Eclipse II palvelee Palpatinen lippualuksena sarjakuvassa Empire's End. Eclipsen pienempi versio, Sovereign-luokan tähtihävittäjä, esiintyy Expanded Universen samalle ajalle sijoittuvassa materiaalissa. Kaanonissa, Eclipse esiintyi myös kirjassa Aftermath: Empire’s End, jossa se oli hylätty tuntemattomille lohkoille, kunnes Jakkun taistelusta paenneet Imperiumin upseerit löysivät sen ja tekivät Ensimmäisen ritarikunnan alkuperäisen liikkuvan tukikohdan.
Muut luokat

Sithin kostossa ja Expanded Universessa esiintyy Venator-luokan tähtihävittäjiä, tunnettu myös "Tasavallan hyökkäysristeilijöinä". Aluksen suunnittelu toimi siltana Acclamator-luokan hyökkäysaluksille, jotka toimivat kloonisotilaiden kuljetusaluksina Kloonien hyökkäyksessä, sekä alkuperäisen trilogian Imperial-luokan hävittäjille. Vaikka alukset ovat aluksi punaisia ja harmaita, Tasavallan tunnusvärien mukaisesti, Sithin kostossa esiintyvä Venator-luokan tähtihävittäjä on kokonaan harmaa, symboloiden Imperiumin nousua.
Victory-luokan tähtihävittäjiä esiintyi jo varhain Brian Daleyn vuonna 1979 julkaisemassa kirjassa Han Solo's Revenge, aja siitä alkaen myös muissa Expanded Universen kirjoissa ja peleissä. Rendili StarDriven suunnittelema Victory-luokan tähtihävittäjä 900 metriä pitkä ja sisältää vähemmän aseita ja pienempiä aluksia kuin Imperial-luokan tähtihävittäjä.
Jatko-osatrilogia, jonka ensimmäinen elokuva on Star Wars: The Force Awakens, esittelee Resurgent-luokan tähtihävittäjät, joita Ensimmäinen ritarikunta käytti ensisijaisina tähtihävittäjinään. Yksi niistä on Finalizer, jota komentavat sekä Kylo Ren että kenraali Armitage Hux. Elokuvassa Star Wars: The Last Jedi esiintyy kaksi normaaleja tähtihävittäjiä suurempaa alustyyppiä, joita kutsutaan tähtitaistelulaivoiksi (engl. Star Dreadnoughts). Mandator IV -luokan tähtitaistelulaiva on 2,5 kertaa suurempi kuin Resurgent-luokan tähtihävittäjät, kun taas ainut Mega-luokan tähtitaistelulaiva on Supremacy, joka toimi yksinvaltias Snoken lippulaivana. Supremacyn pituus on yli 13 kilometriä ja siipien kärkiväli yli 60 kilometriä. Elokuvassa Star Wars: The Rise of Skywalker esiintyy Xyston-luokan tähtihävittäjiä, jotka kuuluvat Palpatinen luomaan Viimeisen ritarikunnan laivastoon. Ne muistuttavat muuten Imperial-luokan tähtihävittäjiä, mutta ovat 1,5 kertaa suurempia ja niillä on tehokkaammat aseet, mukaan lukien planeettoja tuhoavat aksiaalisuperlaserit.
Aiheesta muualla

Tähtihävittäjä Wookieepediassa (englanniksi)
Executor, samannimisen luokan supertähtihävittäjä