stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Incarcerated (Pain Confessorin albumi)
Aiheesta muualla

Albumi Incarcerated (Pain Confessorin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Incarcerated discosg.com -sivustolla
Ion Luca Caragiale

| Ion Luca Caragiale |
| --- | --- |
 I. L. Caragiale
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1852 Haiminale, Valakia, Ottomaanien valtakunta
Kuollut: 9. kesäkuuta 1912 (60 vuotta) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:  Romania
Ammatti:  näytelmäkirjailija, runoilija, prosaisti
Kirjailija
Äidinkieli: romania
Tuotannon kieli: romania
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ion Luca (I. L.) Caragiale (30. tammikuuta 1852 Haiminale, Valakia, Ottomaanien valtakunta – 9. kesäkuuta 1912 Berliini, Saksa) oli romanialainen kirjailija.
Caragiale on romanialainen näytelmäkirjailija, runoilija ja prosaisti, ja hän kirjoitti myös poliittisia pamfletteja. Hänen vanhempansa olivat näyttelijöitä. Hän opiskeli mimiikkaa ja lausuntaa konservatoriossa Bukarestissa. Hän kiersi myöhemmin teatteriseurueen kanssa Romaniassa. Hän oli kuiskaajana ja myöhemmin vuoden verran johtajana Romanian kansallisteatterissa Bukarestissa. Hän kirjoitti suosittuja komedioita, kuten esimerkiksi O noapte furtunoasa (1878, Myrsky-yö) ja O scrisoare pierduta (1884, Kadonnut kirje). Vuonna 1904 hän muutti Berliiniin.
Suomennettu tuotanto

Kadotettu kirje: nelinäytöksinen huvinäytelmä , suom. Brita Polttila ja Arvo Turtiainen. noin 1950
Kadotettu kirje, Omakustanne, 1953 (epäselvää onko sama kuin edellinen)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ion Luca Caragiale Wikimedia Commonsissa
Ilur

| Ilur |
| --- | --- |
Tyyppi:  yksirunkoinen purjevene
Materiaali:  Puuvaneri Puu
Riki:  Seisova loggertti, Tasapainotettu loggertti, Sluuppi, Loggerttijooli
Suurin pituus (LOA):  4,40 m
Vesilinjan pituus (LWL):  4,10 m
Leveys:  1,70 m
Syväys:  0,25 – 0,86 m
Paino:  245 – 290 kg
Purjepinta-ala (iso ja fokka):  12,4 (s. loggertti) 12,4 (tas. loggertti) 14,0 (sluuppi) 12,4 (loggerttijooli) m2
Miehistö:  maks. C3 / D5
Suunnittelija:  François Vivier
Suunnitteluvuosi:  1988 (klassinen) 2011 (CNC-sahattu)
Ilur on ranskalaisen François Vivierin suunnittelema 4,40 metriä pitkä moderni purjejolla, jossa on vaikutteita perinteisistä bretagnelaista kalastajaveneistä. Se on suunnittelijan suosituin venetyyppi, jonka piirustuksia on myyty ympäri maailmaa yhteensä yli tuhat kappaletta. Ilur soveltuu perhe- ja rannikkopurjehdukseen sekä kalastusveneeksi. Sen voi valmistaa itse joko puuvanerista tai puusta, ja takilatyyppejä on useita erilaisine ominaisuuksineen. Ilur edustaa niin sanottua purjeet ja airot -suuntausta (ransk. voile-aviron). Veneen päälle on mahdollista tehdä teltta yöpymistä varten. Ilur on CE-sertifioitu, ja sen ilmoitettu miehistön koko on C-luokan vesillä kolme henkeä ja D-luokan vesillä viisi henkeä, mutta myös yksinpurjehtiminen on mahdollista.
Takilat

Ilurin rakentajalle on tarjolla tällä hetkellä neljä erilaista takilavaihtoehtoa, joiden yleispiirteitä on kuvattu alla. Ne kaikki pohjautuvat loggerttipurjeeseen.
Takilat > Seisova loggertti

Tämä on perinteinen bretagnelainen yhden purjeen takila, jonkakaltaisia tavataan Etelä-Bretagnessa pienissä kalastajaveneissä. Seisova loggerttitakila (ransk. misainier) on hyvin yksinkertainen ja edullinen, eikä siinä ole puomia, joka voisi yliheilahtaessaan lyödä miehistönjäsentä päähän. Vastoin yleistä käsitystä seisova loggerttitakila on tehokas muuten paitsi heikossa tuulessa. Sivutuulessa ja sivumyötäisessä ylimääräisen puomin käyttäminen on suositeltavaa. Tähän tarkoitukseen on mahdollista käyttää esimerkiksi airoa. Seisovan loggerttitakilan hallitseminen vaatii taitoa ja fyysistä voimaa. Takilan pystyttäminen ja kaataminen on nopeaa, mikä on etu etenkin siirryttäessä soutelemaan airoilla.
Takilat > Tasapainotettu loggertti

Tämä takila on saanut vaikutteita pursista ja eroaa seisovasta loggerttitakilasta siten, että siinä on purjeen alaliesmassa puomi, kuten bermudatakilassa, mutta puomi ulottuu hieman maston etupuolelle. Se ei ole ihan yhtä yksinkertainen kuin seisova loggerttitakila, mutta soveltuvampi purjehtimiseen kapeilla vesistöillä, kuten järvillä ja joilla. Se on myös hyvä valinta yksinpurjehtijoille. Tasapainotettu loggerttitakila on purjehdusominaisuuksiltaan seisovaa tehokkaampi.
Takilat > Loggerttisluuppi

Tämä pursimainen takila on tuttu käytännössä kaikille purjehtijoille, koska se muistuttaa läheisesti valtaosassa nykyisissä purjeveneissä suosittua bermudatakilaa, sisältäen sekä fokan että tasapainotetun loggerttipurjeen. Loggerttisluuppitakila on monipuolinen ja tehokas, mutta hitaampi pystyttää ja laskea, mikä tekee siitä vähemmän ihanteellisen purjeet ja airot -käyttöön. Tällä takilalla on mahdollista purjehtia myös tasapainotetun loggerttitakilan tavoin, poistamalla keulapuomi ja siirtämällä mastoa eteen päin keulapuomin anturaan, jolloin fokka jää pois. Jotkut valitsevat logerttisluuppitakilan paitsi sen kauneuden takia niin myös siksi, että se mahdollistaa useamman miehistön jäsenen osallistumisen purjeiden hoitoon.
Takilat > Loggerttijooli

Yhdisvalloissa suosittu joolitakila innoitti Vivieriä lisämään myös Iluriin samankaltaisen takilatyypin. Loggerttijoolitakila (ransk. bourcet-malet) koostuu kahdesta mastosta, joista etummaisessa on seisovan loggerttipurjeen kaltainen purje ja takimmaisessa mesaanipurje. Mesaanipurje mahdollistaa veneen makuuttamisen piissä (vastatuulessa), mikä helpottaa huomattavasti loggerttipurjeen reivaamista tuulessa. Vivier itse kuvailee tätä takilavaihtoehtoa "hyvin houkuttelevaksi".
Purjeet ja airot

Ilur edustaa vahvasti purjeet ja airot -suuntausta, jossa veneessä ei käytetä moottoria, joka vaatisi huoltoa ja polttoainetta, aiheuttaisi melua ja houkuttelisi varkaita. Soudettaessa masto usein lasketaan ilmanvastuksen pienentämiseksi, koska Vivierin suorittamien kokeiden mukaan maston osuus on noin puolet koko veneen kokonaisilmanvastuksesta. Ilurin masto onkin nopea laskea loggerttitakilan tapauksessa. Tuhtoja on kaksi, joten hankaimia on mahdollista asentaa kahdelle soutajalle. Purjehtimisen ajaksi airot saa varastoitua Ilurin lattialautojen alle, jossa ne eivät ole tiellä.
Purjeet ja airot -veneissä on yleensä mahdollista käyttää myös moottoria, jos niin halutaan, mutta tällöin kannattaa harkita myös muita vaihtoehtoja. Esimerkiksi Vivierin luomuksista Ebihen 16:een on varattu erityinen paikka perämoottorille, ja toisaalta kyseisen veneen 180 litran vesipaarlasti ja 40 kg metallinostoköli tuovat lisävakautta. Sen soutaminen on kuitenkin hankalampaa veneen suuremman leveyden ja painon takia.
Aiheesta muualla

Ilur "Clinker-kit" - Vivier Boats (englanniksi)
Dinghy Cruising Association president Roger Barnes on why he loves his Ilur (englanniksi)
Naviguer Autrement - the small boat revolution in France (englanniksi)
Zagrebin katedraali

Zagrebin katedraali
Zagrebin katedraali on Zagrebin korkein rakennus. Katedraalin rakentaminen aloitettiin vuonna 1093, mutta tataarit tuhosivat sen maan tasalle vuonna 1242. Osmanien valtakunta valloitti Bosnian ja Kroatian 1400-luvun lopulla, minkä vuoksi tuomiokirkon ympärille rakennettiin muurit, joista osa on edelleen pystyssä.
Vuonna 1880 katedraali vahingoittui pahasti maanjäristyksessä. Sen uudelleenrakennus uusgoottilaiseen tyyliin alkoi 1900-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zagrebin katedraali Wikimedia Commonsissa
Władysław Taczanowski

Władysław Taczanowski
Władysław (Ladislaus) Taczanowski (1. maaliskuuta 1819 Jablonna – 17. tammikuuta 1890 Varsova) oli puolalainen eläintieteilijä.
Taczanowskia pidetään eräänä 1800-luvun tärkeimmistä eläintieteilijöistä. Hän kuului vaikutusvaltaiseen Poznańin alueen aristokratiaan. Hän opiskeli Pariisissa ja työskenteli Wienin, Berliinin, Pariisin ja Lontoon museoissa. Hän oli Varsovan yliopiston eläinmuseon intendentti vuodesta 1862 alkaen kuolemaansa saakka. Hän otti osaa Antoni Stanislaw Wagan johtamalle tutkimusmatkalle Algeriaan vuosina 1866–1867. Hän kirjoitti useita merkittäviä teoksia, kuten Ptaki krajowe 1–2 (Birds of Poland) (1882) ja Ornithologie du Pérou 1–4 (1884–1886).
Taczanowski tutki erityisesti lintuja ja hämähäkkejä. Suomessa tavatuista linnuista hän nimesi mongoliankirvisen vuonna 1876. Hänen kunniakseen on nimetty muun muassa juninjärvenuikku, piiskulumivarpunen, täpläkurkkukolibri, ruohometsäkerttunen, peruntinami, inkanappaaja, isonokkasirkkunen ja tyrskyorneero.
Hämähäkkejä käsittelevät teokset

"Les Aranéides de la Guyane française" Horae Societatis entomologicae Rossicae (1871)
"Les Aranéides de la Guyane française" Horae Societatis entomologicae Rossicae (1873)
"Les Aranéides du Pérou. Famille des Attidés" (1879)
Innocence

Innocence on Kaija Saariahon säveltämä ooppera, joka sai kantaesityksensä Aix-en-Provencen oopperafestivaalilla kesällä 2021.  Oopperan libreton on kirjoittanut suomeksi kirjailija Sofi Oksanen. Sen yhdeksänkielisestä toteutuksesta vastaa Kaija Saariahon poika Aleksi Barrière. Oopperan kantaesityksessä London Symphony Orchestraa ja Viron kamarikuoroa johti Susanna Mälkki ja esityksen ohjasi Simon Stone.
Juoni

Kansainvälinen vierasjoukko viettää häitä nykyajan Helsingissä. Sulhanen on suomalainen, morsian romanialainen ja morsiamen äiti ranskalainen. Sulhasen perheellä on salaisuus, jonka juhlien tšekkiläinen tarjoilija tietää. Kun kymmenen vuoden takaiset tapahtumat alkavat paljastua juhlaväelle, on tilinteon aika.
Kahdessa aikatasossa liikkuvaa Innocencea on kutsuttu trilleriksi, ja jättiläismäiseksi teokseksi aseväkivaltaa vastaan.
Taustaa

Säveltäjä Kaija Saariahon mukaan oopperan lähtökohta oli Leonardo da Vincin fresko Viimeinen ehtoollinen, jossa kolmetoista henkilöä reagoi omalla tavallaan täsmälleen samalla hetkellä tapahtuvaan asiaan.
Saariaho halusi monikielisen libreton, sillä hänen mukaansa eri kielet kutsuvat musiikkia esiin eri tavoin. Teoksen 9 kieltä ovat kaikki eurooppalaiskieliä, joista pääkielenä on englanti, sekä lisäkielinä suomi, tšekki, ranska, romania, ruotsi, saksa, espanja ja kreikka.
Saariahon mukaan Innocence ei ole ooppera kouluampujasta, vaan sen aiheena on trauma. Hänen mukaansa tekijä ei ole kiinnostava, vaan kaikki ihmiset, joiden on pakko päästä traumojen yli tavalla tai toisella, jotta he pystyvät elämään. Myös libretisti Oksasen mukaan oopperan keskiössä ei ole kouluampuja, vaan  menneisyyden käsittelytavat ja sovinnonteko menneisyyden tragedioiden kanssa.
Alun perin oopperan piti saada kantaesityksensä kesällä 2020, mutta korona-pandemian vuoksi se siirtyi vuodella eteenpäin.
Vastaanotto

Innocence on ollut kansainvälinen arvostelumenestys. New York Timesin mukaan ooppera on mestariteos ja Saariahon viisi vuosikymmentä jatkuneen uran merkittävin teos. Lehden kriitikko vertasi sen tunnelmaa  Béla Bartókin oopperaan Herttua Siniparran linna sekä sävelkielen taloudellisuutta Alban Bergin Wozzeckiin.
Helsingin Sanomien kriitikko Vesa Sirén kutsui Innocencea aikamme oopperataiteen merkkiteokseksi ja kahden tasavertaisen mestarin työksi. Hänen mukaansa suurimmat tehot musiikissa, tekstissä ja ohjauksessa saatiin kohtauksissa, jotka Saariaho oli kirjoittanut oopperalavoilla debytoineelle Vilma Jäälle.
Ranskalainen Le Figaro kutsui oopperaa voimannäytöksi ja sen laulajia suurenmoisiksi. Espanjalainen El Pais arvioi, että oopperaa vanhanaikaisena taidemuotona pitävät muuttavat mielensä ”heti kun näkevät ja kuulevat Innocence-oopperan”. Saksalainen Süddeutsche Zeitung julisti Saariahon aikamme suurimmaksi oopperasävellyksen mestariksi.
Tulevina vuosina Innocence esitetään Suomen kansallisoopperassa, Hollannin kansallisoopperassa, San Franciscon oopperassa ja Lontoon Royal Operassa. New Yorkerin mukaan teos tullaan näkemään myös New Yorkin Metropolitanissa.
Aiheesta muualla

Innocence-teos Kaija Saariahon sivustolla
Innocence Kansallisoopperan ja -baletin sivustolla
Zagrebin eläintarha

| Zagrebin eläintarha |
| --- | --- |

Sijainti:  Zagreb, Kroatia
Perustettu:  1925
Eläinlajeja:  275
Organisaatio
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Kartta eläintarhasta.
Zagrebin eläintarha on Kroatian pääkaupungissa Zagrebissa sijaitseva eläintarha, joka avattiin virallisesti 27. kesäkuuta 1925.
Zagrebin eläintarha koostui alun perin vain kolmesta ketusta ja kolmesta pöllöstä, mutta vuonna 1971 siellä oli edustettuina jo 159 eri lajia. Vuonna 1989 lajeja oli 129 ja yksilöitä 601. Eläintarhaa on uudistettu vuodesta 1990 lähtien.
Zagrebin eläintarha sijaitsee saarella eräällä Maksimir-puiston järvistä. Sen pinta-ala on noin 28 aaria.  Eläintarhan johtajana on vuodesta 1994 lähtien toiminut Dr. Mladen Anić.
Vuonna 2005 muutama tyhjä häkki avattiin yleisölle, jotta kävijät tietäisivät, millaista on olla ahtaissa häkeissä, epäinhimillisissä oloissa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (kroatiaksi), (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zagrebin filharmoninen orkesteri

Zagrebin filharmoninen orkesteri (kroatiaksi Zagrebačka filharmonija) on Kroatian pääkaupungissa Zagrebissa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin nykyisellä nimellään vuonna 1920.
Zagrebin filharmonisen orkesterin nykyinen ylikapellimestari ja taiteellinen johtaja on Pavel Dešpalj, joka valittiin virkaansa 1980.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Jarkko Pyymäki

| Jarkko Pyymäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. helmikuuta 1982 (ikä 42) Nokia
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  left
Pituus:  184 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Nokian Pyry
Sarja:  Suomi-sarja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  Tappara (SM-liiga)   SaiPa (SM-liiga)   LeKi (Mestis)
Jarkko Pyymäki (s. 1. helmikuuta 1982 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikka kentällä on hyökkääjä.
Ura

Pyymäki oppi pelaamaan Nokialla mutta voitti naapurikaupungin Tapparan riveissä C-nuorten mestaruuden 1998. Hän piti yhden "välivuoden" mutta palasi takaisin kirvesrintojen junioreihin ja oli voittamassa taas kultaa vuonna 2001, nyt A-nuorissa. Kaudella 2002–2003 oli A:ssa joukkueensa paras pistemies saldolla 12+17=29 33 ottelussa. Nousi Tapparan liigaryhmään kaudeksi 2003–2004 ja on pysynyt siinä nyt neljä kautta. Nelosketjulaisen tehokkain kausi oli 2004–2005, jolloin syntyi 36 ottelussa 3+2 pistettä ja kahdeksassa playoff-pelissäkin kaksi syöttöpinnaa. Kahdella ensimmäisellä liigakaudellaan haki välillä myös pelituntumaa Mestiksen Kiekko-Vantaan riveistä neljän ottelun verran kummallakin kaudella.
Hän pelasi kauteen 2009–2010 pääosassa Tapparassa, vaikka pelasi myös välissä yhden kauden SaiPassa. Kesällä 2010 hän solmi sopimuksen Mestiksen LeKin kanssa. Pyymäki palasi Tapparaan lokakuussa 2011, kun Tappara hankki hänet LeKistä korvaamaan loukkaantunutta Tuomas Vänttistä. Pyymäki pelasi loppukauden Tapparassa ja kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen LeKin kanssa. 2014 Pyymäki palasi kotikaupunkiinsa pelaamaan Nokian Pyryssä Suomi-sarjaa. Hän toimiikin kaudella 2014–2015 ja edelleen 2015–2016 joukkueen kapteenina
Aiheesta muualla

Pyymäki Jatkoaika.comissa
Yhdistynyt kansalaisrintama

Yhdistynyt kansalaisrintama (ven. Объединённый Гражданский Фронт, Objedinjonnyi Graždanski Front) on venäläinen kansalaisjärjestö, jonka on perustanut sen johtaja shakin entinen maailmanmestari Garri Kasparov. Se on osa Toinen Venäjä -oppositioliikettä.
Perustaessaan järjestöä vuonna 2005 Kasparov ilmoitti sen tavoitteeksi vaalidemokratian säilyttämisen Venäjällä.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut (venäjäksi)
Yhdistyneen kansalaisrintaman manifesti (venäjäksi)
Władysław Szpilman

| Władysław Szpilman |
| --- | --- |
 Władysław Szpilman
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1911  Sosnowiec, Kongressi-Puola
Kuollut: 6. heinäkuuta 2000 (88 vuotta)  Varsova, Puola
Ammatti:  pianisti, säveltäjä, kirjailija
Puoliso:  Halina Szpilman (1950–2000)
Lapset:  Christopher Szpilman Andrzej Szpilman
Aiheesta muualla
Kotisivu
Władysław ”Władek” Szpilman (5. joulukuuta 1911 Sosnowiec – 6. heinäkuuta 2000 Varsova) oli puolalainen pianisti, säveltäjä ja muistelmakirjailija. Puolan ulkopuolella Szpilman tunnetaan laajalti Roman Polańskin elokuvan Pianisti päähenkilönä. Elokuva perustuu hänen kirjaansa siitä, kuinka hän selvisi holokaustista. Marraskuussa 1998 Szpilman sai Puolan presidentin myöntämän Puolan korkeimman kunniamerkin (Kommandor Orderin Polonia Restitutan tähdellä).
Jarkko Rantanen

| Jarkko Rantanen |
| --- | --- |
 Jarkko Rantanen vuonna 1968
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1946 Helsinki
Kuollut: 2. huhtikuuta 2008 (61 vuotta) Helsinki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jarkko Rantanen (25. syyskuuta 1946 Helsinki – 2. huhtikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Rantanen loi merkittävän uran Helsingin kaupunginteatterissa ja näytteli parissakymmenessä elokuvassa.
Rantasen ensimmäinen elokuva oli Maunu Kurkvaaran Miljoonaliiga (1968).
Jarkko Rantanen oli Nalle Puhin Tiikerin suomenkielinen ääninäyttelijä vuosina 1990 – 2002.  Rantanen toimi myös piirrossarjojen ääninäyttelijänä ja näytteli muun muassa kahdessa Spede Pasasen Uuno Turhapuro -elokuvassa.
Rantanen oli naimisissa näyttelijä Virpi Uimosen kanssa[lähde? ]. He molemmat näyttelivät uransa alussa Porin Teatterissa ja vuodesta 1971 Tampereen Teatterissa..
Filmografia

| Vuosi | Elokuva / Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1962 | Tuttavamme Tarkat | Eki, Hanski |
| 1966 | Avaruusmekko | Masa |
| 1967 | Kuningas Herodes ja perunapula |  |
| 1968 | Sirkku (elokuva) | Pertti |
| 1968 | Pikkunalle ja Valkotassu | Rakki |
| 1968 | Rottasota | Jarski |
| 1968 | Miljoonaliiga | 1. kaveri |
| 1968 | Puulinna |  |
| 1973 | Tästä ei sitten puhuta | Urheilija |
| 1974 | Kun lesket lempivät | Viulu-Heikki |
| 1974 | Valojuhlat | Myyri |
| 1975 | Taiteen tuote  | Sasa |
| 1975 | Kesän maku | Unski |
| 1976 | Sosiaalityöntekijä Virtanen | Pekka Pasanen |
| 1976 | Iltalintu |  |
| 1976 | Matkanjohtaja | Väinö Rämänen |
| 1977 | Kiviset aidat | Pena |
| 1977 | Teatterituokio | Willie Markham |
| 1977 | Hiiriä ja ihmisiä | Whit |
| 1977 | Veera ja Saara | Ville |
| 1978 | Kirjailija Helteen kevät | Jaska |
| 1978 | Minimurhenäytelmiä |  |
| 1979 | Ruskan jälkeen | Nestorin ryyppykaveri |
| 1979 | Sämpy | Kinkkuvuori |
| 1979–1980 | Hepskukkuu | Asikainen |
| 1981 | Soitannollinen ilta Viipurissa 1918 |  |
| 1981 | Pedon merkki | Hasse |
| 1981 | Ansa | Maxim |
| 1982 | Jousiampuja |  |
| 1982 | Presidentti (sarja) | Ilmari Turja |
| 1984 | Uuno Turhapuro armeijan leivissä | vänrikki Napero |
| 1984 | Kun Hunttalan Matti Suomen osti | Opettaja Kivinen |
| 1986 | Liian iso keikka | Jallu |
| 1987 | Kummitäti |  |
| 1988 | Petos | Jori Hellström, "Humu" |
| 1989 | Hyvästi ennen aamua | Tommi |
| 1990 | Porttikielto taivaaseen | Liikemies huvilalla |
| 1995–1996 | Kotikatu (televisiosarja) | Riston valmentaja |
| 1997 | Liljankukka (televisiosarja) | talonmies |
| 1999 | Salatut elämät | Tippa |
| 2000 | Raid (televisiosarja) | Eronen |
| 2004 | Uuno Turhapuro – This Is My Life | vänrikki Naapero (arkistokuvaa) |
Teatterirooleja

Kylmä rauta viilentää (HKT 1974) – Masa
Nuoren Wertherin uudet kärsimykset (HKT 1974) – Edgar Wibeau
Meri (HKT 1974) – onnettomuuden uhrin ystävä
Niskavuoren nuori emäntä (HKT 1977) – Antti
Tatuoitu ruusu (HKT 1979) – Jack Hunter
Laulusi elää, Brel (HKT 1984)
Raju kevät (HKT 1988) – monologinäytelmä
Kesäyön uni (HKT 1990) – Theseus / Oberon
Pojat (HKT 1992) – Urkki
Kuun valo (HKT 1994)
Pieni rooli (HKT 1997) – monologinäytelmä
Jeesus hyppää metroon (HKT 2002) – Charlie D’Amico
Tuhkimo (HKT 2003) – kalakauppias / tanssiaisvieras / ajuri / airut
Fantasticks (HKT 2003) – tytön isä
Isät ja pojat (HKT 2005) – Timofejitš
Prinsessa Ruusunen (HKT 2005) –  hovimies / runouden opettaja / pelokas trubaduuri
Sydänmaa (HKT 2005) – isoisä
Zagros Ensemble

Zagros (aiemmin Zagros Ensemble) on nykymusiikin tulkintaan erikoistunut viidentoista muusikon ryhmä. Zagros perustettiin vuonna 1993 Korvat auki -yhdistyksen aloitteesta Sibelius-Akatemian opiskelijoiden uuden musiikin yhtyeeksi, ja se esiintyy konsertista toiseen muuttuvin kokoonpanoin. 1900-luvun modernit klassikot ja uusin nykymusiikki ovat keskeisiä yhtyeen ohjelmistossa. Yhtyeen taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2013 lähtien Petri Komulainen.
Vuonna 2005 Zagros oli ehdolla Pohjoismaiden musiikkipalkinnon saajaksi.  Yhtyeen levy Zagros oli ehdolla klassinen Emma 2007 -sarjassa Emma-gaalassa. Yleisradion musiikkitoimittajat valitsivat kyseisen levyn vuoden 2007 levyksi.
Aiheesta muualla

www.zagros.fi
Itsenäiset kreikkalaiset

| Itsenäiset kreikkalaiset> Ανεξάρτητοι Έλληνες |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  24. helmikuuta 2012
Johto:   Pános Kamménos (pj.) 
Ideologia:   kansalliskonservatismi  populismi 
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Värit:      
Parlamentti:  0 / 300
Euroopan parlamentti:  0 / 21
Kotisivu:  anexartitoiellines.gr
Infobox OKNimi-testi OK: 
Itsenäiset kreikkalaiset (kreik. Ανεξάρτητοι Έλληνες, Anexártitoi Éllines) (lyh. ΑΝΕΛ, ANEL) on kreikkalainen oikeistolainen ja kansallismielinen puolue. Se on perustettu vuonna 2012. Puolueen perustaja ja puheenjohtaja on Pános Kamménos.
Itsenäiset kreikkalaiset on kansalliskonservatiivinen puolue ja tukee patriotismia ja kirkon roolia perhe-elämässä ja koulutuksessa. Puolue oli Kreikan parlamentissa vuosina 2012–2019 ja Euroopan parlamentissa vuosina 2014–2019. Se ei saanut paikkoja Euroopan parlamenttiin vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa eikä osallistunut vuoden 2019 parlamenttivaaleihin.
Historia

Kamménos perusti puolueen vuonna 2012  erottuaan Uuden demokratian parlamenttiryhmästä. Puolue vastusti Kreikan velkakriisin kuumimman vaiheen aikana voimakkaasti Kreikan velkojien määrittelemiä maan pelastuspakettien ehtoja.
Toukokuun 2012 parlamenttivaaleissa puolue sai 10,6 % äänistä ja 33 paikkaa parlamenttiin. Kesäkuun uusintavaaleissa puolueen kannatus laski 7,5 %:tiin ja se sai 20 paikkaa parlamenttiin. Vuoden 2015 vaaleissa puolue sai 13 paikkaa ja nousi Syrizan johtamaan hallitukseen. Kamménos toimi Tsíprasin I ja II hallituksessa puolustusministerinä.
Itsenäisten kreikkalaisten ja Syrizan näkemykset muun muassa maahanmuutosta, kirkon roolista, Turkista ja homoavioliitoista olivat monin tavoin vastakkaisia, ja niiden liittoa on luonnehdittu ”epäpyhäksi allianssiksi”. Puolueita yhdisti hallituksessa lähinnä viha Kreikan velkaohjelmia kohtaan. Juutalaisjärjestöt syyttivät puoluejohtaja Kamménosta juutalaisvastaisuudesta, kun tämä väitti, että juutalaisia suositaan ja he maksavat muita kansalaisia vähemmän veroja. Kreikan politiikan asiantuntijan Romanós Geródimoksen mukaan puolue on harjoittanut ksenofobista ja homofobista politiikkaa.
Itsenäiset kreikkalaiset erosi Tsíprasin II hallituksesta 13. tammikuuta 2019 Makedonian nimikiistassa tehdyn sopimuksen vuoksi. Puolueen kannatus romahti vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa. Tämän jälkeen se päätti olla osallistumatta saman vuoden parlamenttivaaleihin.
Vaalitulokset

Puolueen tulokset parlamentti- ja europarlamenttivaaleissa ovat:
| Vuosi | Vaalit | Johtaja | Äänet> Määrä | Äänet>  % | Paikkamäärä | Asema / Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Parlamenttivaalit 2009 | Pános Kamménos | ei osallistunut | ei osallistunut | 11 / 300 | oppositiossa edustajat siirtyivät muista puolueista |
| 2012 | Parlamenttivaalit 2012 I | Pános Kamménos | 670 596 | 10,60 | 33 / 300 | oppositiossa |
| 2012 | Parlamenttivaalit 2012 II | Pános Kamménos | 462 466 | 7,51 | 20 / 300 | oppositiossa |
| 2014 | Europarlamenttivaalit 2014 | Pános Kamménos | 197 545 | 3,46 | 1 / 21 | osa ECR-ryhmää |
| 2015 | Parlamenttivaalit 2015 I | Pános Kamménos | 293 683 | 4,75 | 13 / 300 | hallituksessa |
| 2015 | Parlamenttivaalit 2015 II | Pános Kamménos | 200 423 | 3,69 | 10 / 300 | hallituksessa |
| 2015 | Parlamenttivaalit 2015 II | Pános Kamménos | 200 423 | 3,69 | 10 / 300 | oppositiossa |
| 2019 | Europarlamenttivaalit 2019 | Pános Kamménos | 45 148 | 0,80 | 0 / 21 | ei parlamentissa |
Aiheesta muualla

Ανεξάρτητοι Έλληνες. Puolueen verkkosivut. (kreikaksi)