stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vincennesin ravirata
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vincennesin kotisivut
Vincennesin ravintoloiden sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ambazonia

Ambazonia on Kamerunista itsenäiseksi julistautunut alue, joka koostuu maan englanninkielisistä alueista. Alue muodosti ennen Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluneen Etelä-Kamerunin.
Sheffieldin yliopistossa insinööritiedettä opiskellut ja Nigerian Abujassa sijaitsevan American University of Nigeria -yliopiston opettaja Sisiku Tabe julisti Ambazonian yksipuolisesti itsenäiseksi 1. lokakuuta 2017, mutta Kamerun ei hyväksynyt julistusta. Ambazonia olisi Etelä-Sudanin jälkeen ensimmäinen uusi valtio maailmassa.
Historia

Portugalilainen löytöretkeilijä Fernão do Pó saapui vuonna 1472 Wourijoelle. Hän antoi joelle nimen Rio dos Cameroes (suom. Katkarapujoki) siinä havainnoimiensa katkarapujen johdosta, mistä Kamerunin nimi juontuu. Englantilainen lähetyssaarnaaja Alfred Saker saapui Kameruniin vuonna 1845 ja perusti vuonna 1858 vapautetuille orjille asuinpaikan Limbeen Wourijoen suuhun.
1880-luvulle mennessä Saksan keisarikunnasta oli tullut eniten intressejä alueeseen omaava valtio, ja 12. heinäkuuta 1884 maan edustaja allekirjoitti sopimuksen, jolla Kamerunin alue annektoitiin Saksaan. Erityisesti Länsi-Kamerunissa saksalaiset rakensivat paljon linnakkeita ja perustivat suurmaatiloja, joista osa säilyi vielä pitkään saksalaisvallan jälkeenkin.
Saksan valta Kamerunissa päättyi vuonna 1916 Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan valloitettua alueen. Versailles’n rauhansopimuksen 1919 jälkeen Kamerunista tuli Kansainliiton mandaattialue, joka jaettiin Brittiläiseen Kameruniin ja Ranskan Kameruniin.
30. syyskuuta 1961 Etelä-Kamerunissa järjestettiin kansanäänestys, jossa alueen asukkaille tarjottiin mahdollisuutta liittyä joko Nigeriaan tai Kameruniin. 1. lokakuuta 1961 Etelä-Kamerun yhdistyi Kameruniin muodostaen Kamerunin liittotasavallan. Liittotasavallassa toteutettiin vallan keskittäminen aiempien lupausten vastaisesti vuonna 1972 ja vanha liittotasavallan perustuslaki hylättiin. Jo ennen tätä länsikamerunilaiset poliitikot olivat odottaneet huomattavasti löyhempää liittovaltiota kuin mikä lopulta muodostettiin. 1990-luvulta lähtien englanninkielisten kansalaisten puolueet uhkasivat itsenäisyyden julistamisella, jos vanhaa perustuslakia ei palautettaisi voimaan.
2010-luvulla Kamerunin hallitus syytti Etelä-Kamerunin asiaa ajavaa Southern Cameroon National Council (SCNC) -järjestöä vehkeilystä nigerialaisen separatisti- ja terroristijärjestö Boko Haramin kanssa, minkä järjestö kiisti. SCNC:n toiminta kiellettiin Kamerunissa 1. tammikuuta 2017.
1. lokakuuta 2017 Ambazonia julistautui Sisiku Taben johdolla yksipuolisesti itsenäiseksi Kamerunista. Kamerunin hallitus kielsi vastatoimena yli neljän henkilön kokoontumiset sekä pysäytti julkisen liikenteen ja katkaisi internetyhteydet alueella. Lokakuussa 2019 Kamerunin presidentti Paul Biya pyrki Taben suosiosta huolestuneena aloittamaan rauhanneuvottelut, mutta nämä päättyivät tuloksettomina.
Sekä Ambazonian että presidentti Biyan johtaman Kamerunin joukot ovat syyllistyneet väkivaltaisuuksiin konfliktissa. Ambazoniassa useat rikollisjärjestöt ovat nimellisesti paikallisen itsenäisyysliikkeen osana, mutta keskittyvät lähinnä ryöstelyyn. Konfliktissa kuolleiden määrä saattaa olla noin 20 000 henkeä.
Maantiede

Lännessä Nigerian rajan lähellä on alankoa ja tiheää sademetsää. Alueella on suojeltuja alueita kuten Korupin ja Takamandan kansallispuistot. Idässä on Manengouban ja Kupen kaltaisia tulivuoria. Ambazonian eteläkärjessä sijaitseva Fako on Länsi-Afrikan korkein vuori.[lähde? ]
Hallinnollinen jako

Ambazonia on jaettu 14 kuntaan.[lähde? ]
Talous

Ambazoniassa sijaitsee noin 42 000 hehtaarin verran banaani-, kumi- ja palmuöljyviljelmiä, minkä lisäksi Kamerunin 14 öljy- ja kaasuputkesta 12 päättyy sen rannikolle. Alue tuottaa kokonaisuudessaan noin 60 prosenttia Kamerunin bruttokansantuotteesta.
Ambazonia lanseerasi joulukuussa 2018 oman kryptovaluuttansa nimeltä AmbaCoin, joka perustuu Ethereumiin.
Asevoimat

Ambazonialla ei ole yhtenäisiä asevoimia, vaan separatistiliike koostuu useista eri ryhmistä, joista käytetään kollektiivisesti nimitystä Amba Boys. Useita ryhmiä johdetaan tai tuetaan ulkomailta käsin. Esimerkkejä ryhmistä ovat norjalaisen Lucas Ayaba Chon tukema Ambazonia Defence Forces, yhdysvaltalaisen entisen ammattiliittolaisen Ebenezer Akwangan Southern Cameroons Defence Forces ja pastori Chris Anun veljen Red Dragons and Tigers.
Media

Ambazonian kaapelitelevisiokanava Southern Cameroon Broadcasting Corporation on virallisesti kielletty Kamerunissa, ja se operoi Etelä-Afrikasta käsin.
Aiheesta muualla

Federal Rep of Ambazonia ambagov.org. Arkistoitu 27.9.2020. Viitattu 25.5.2020. (englanniksi)
Kartta Ambazonian hallintorakenteesta.
Virka-apu

Virka-apu on viranomaisen toiselle viranomaiselle tai yksityiselle taholle antamaa apua, jossa viranomainen käyttää toimivaltuuksiaan mahdollistaakseen toisen viranomaisen määräyksen toteuttamisen tai antaakseen yksityiselle mahdollisuuden käyttää jotain oikeuttaan. Virka-avusta säädetään yleensä lailla tai asetuksella.
Tyypillisimmin virka-avusta puhuttaessa ymmärretään poliisin tai puolustusvoimien käyttämiä pakkokeinoja. Todellisuudessa virka-avun kenttä on huomattavasti laajempi. Poliisi antaa virka-apua viranomaiselle tai yksityiselle ainoastaan silloin, kun tästä on erityisesti laissa säädetty. Eräs hallinnollisen virka-avun muoto on salassa pidettävien tietojen luovuttaminen ulkomaiselle tai kotimaiselle viranomaiselle, mistä säädetään julkisuuslaissa. Hallintolaissa annetaan kaikille viranomaisille oikeus pyytää virka-apua hallintotuomioistuimilta asianosaisten, asiantuntijoiden ja muiden henkilöiden kuulemiseksi valan velvoituksella tuomioistuimessa.
Poliisin virka-apu

Poliisi ei ole yleinen virka-apuviranomainen, mutta sille on annettu useissa laeissa velvollisuus avustaa muita viranomaisia. Ainakin 164 eri lakia antaa eri viranomaisille mahdollisuuden pyytää poliisilta apua tehtäviensä toteuttamiseksi. Yleensä laki mahdollistaa poliisin pyytämisen avuksi silloin, kun on tehtävä tarkastus tai katsastus johonkin tilaan. Tällaisen poliisin tuella tehtävän tarkastuksen mahdollistavat monet valtion rahoittamia palveluja käsittelevät lait, esimerkiksi opetus- ja kulttuuritoimen rahoituksesta annettu laki (1705/2009). Tarkastuksissa poliisin apua voivat pyytää myös monet valvontaviranomaiset toteuttaessaan tehtäviään. Valvontaviranomaisille annetaan lisäksi usein oikeus pyytää virka-apua myös lainvastaisen toiminnan keskeyttämiseksi.
Monissa sosiaalivakuutusta käsittelevissä säännöksissä annetaan mahdollisuus pyytää poliisilta virka-apua erilaisten tutkimusten tekemiseksi. Tyypillinen esimerkki on sotilasvammalain täytäntöönpanosta annettu asetus (405/1948), jossa annetaan vakuutustapahtumaa tutkivalle viranomaiselle mahdollisuus pyytää poliisia tutkimaan vahingoittuminen tai sairaus.
Yksityishenkilön arjessa näkyvintä poliisin virka-apua on mielenterveyslain (1116/1990) ja sosiaalitoimen lainsäädännön perusteella suoritettava virka-apu. Poliisi antaa rutiininomaisesti virka-apua sosiaaliviranomaisille erityisesti lasten huoltajuuskiistoissa, lastensuojeluasioissa ja pakkohoitopäätösten toimeenpanossa. Poliisi hoitaa virka-apuna myös muita täytäntöönpanotehtäviä, esimerkiksi vankeusrangaistukseen tuomittujen kiinniottamisen ja avustaa tarvittaessa ulosottoviranomaisia.
Useissa asialuokissa, joissa valvontatoimintaa suoritetaan merialueilla tai rajaseudulla, laki antaa viranomaiselle oikeuden pyytää virka-apua poliisin lisäksi tullilta ja rajavartiolaitokselta
Aiheesta muualla

Laki puolustusvoimien virka-avusta poliisille Finlex-tietopankissa
https://tieteentermipankki.fi/wiki/Oikeustiede:virka-apu
Vulgaarilatina

Latinankieliset alueet Rooman valtakunnassa merkitty punaisella.
Vulgaarilatinaksi kutsutaan kansan käyttämää latinan muotoa. Nykyiset romaaniset kielet ovat kehittyneet juuri vulgaarilatinasta.
Termin vulgaarilatina teki tunnetuksi suomalainen Veikko Väänänen[lähde? ] teoksessaan Introduction au latin vulgaire. Väänänen väitteli aiheesta 1930-luvulla. Termi on sittemmin vakiintunut, mutta sitä voidaan pitää myös epäonnistuneena. Se tarkoittaa ”kansan syvien rivien” puhumaa latinaa, mutta viittaa oikeastaan yksinomaan kirjalliseen latinaan. Puhuttua latinaahan ei ole säilynyt.
Kirjoitettu klassinen latina kuten myös julkisissa puheissa käytetty klassinen puhekieli olivat kuitenkin jäykkiä eikä niitä juurikaan käytetty yläluokan ulkopuolella. Puhuttu latina vaihteli ympäri valtakuntaa ja se sai vaikutteita paikallisista kielistä. Kansanlatinaa tunnetaan ennen muuta ajan kieliopeissa ja muissa yhteyksissä kerrottujen yleisten ”kielivirheiden” (klassiseen kielimuotoon verrattuna), piirtokirjoitusten kirjoitusvirheiden ja joidenkin vähän koulutettujen ihmisten kirjoittamien tekstien kautta. Puhuttu latina jatkoi muutostaan läpi antiikin ja kohti myöhäisantiikkia. Rooma levitti laajetessaan vulgaarilatinaa ympäri valtakuntaa, ennen muuta kuitenkin länsiosiin. Länsi-Rooman luhistumisen jälkeen vuonna 476 alkoi latinasta kehittyä eri murteita, joista kehittyivät romaaniset kielet, kuten ranska, espanja, portugali, romania, italia, retoromaani, provensaali, katalaani ja sardi. Todennäköisesti joskus vuoden 600 jälkeen puhutut murteet eivät enää olleet ymmärrettävissä toisten murteiden puhujille. Niistä oli siis tullut omia kieliään. Latina vaikutti voimakkaasti myös muihin kieliin. On esimerkiksi arvioitu, että englanninkielisessä kirjoitetussa tekstissä 70–80 prosenttia sanoista saattaa olla latinalaisperäisiä.
Latinasta kehittyneille kielille on ominaista, että monet sanat ja ilmaukset periytyvät nimenomaan puhutusta vulgaarilatinasta, eikä kirjakielestä. Esimerkiksi ranskan sana cheval, ’hevonen’, juontaa juurensa latinan ”kaakkia” tai ”konia” tarkoittavasta sanasta caballus, eikä kirjakielen hevosta tarkoittavasta sanasta equus.
Vasili Dolgorukov (sotamarsalkka)

Vasili Dolgorukov, Georg Christoph Groothin maalaama muotokuva 1740-luvulta.
Vasili Vladimirovitš Dolgorukov (ven. Васи́лий Влади́мирович Долгору́ков; tammikuu 1667 – 22. helmikuuta (J: 11. helmikuuta) 1746 Pietari) oli venäläinen ruhtinas ja sotamarsalkka, jolla oli merkittävä vaikutus valtakunnan asioiden johtoon varsinkin Pietarin Suuren kuolemaa seuranneina vuosina.
Vasili Dolgorukov kuului merkittävään Dolgorukovin ruhtinassukuun. Hän osallistui Suureen Pohjan sotaan ja kukisti vuosina 1708–1709 atamaani Kondrati Bulavinin johtaman kasakoiden kapinan. Dolgorukov pääsi aluksi Pietari Suuren suosioon, mutta hän vastusti tämän toteuttamaa uudistuspolitiikkaa. Vuonna 1718 Dolgorukovin väitettiin olleen mukana pajarien salaliitossa, jonka tarkoituksena oli syrjäyttää Pietari ja nostaa valtaistuimelle tämän poika Aleksei Petrovitš. Dolgorukov menetti kaikki arvonimensä ja hänet karkotettiin maasta. Hänet kuitenkin armahdettiin vuonna 1724 keisarinna Katariinan ansiosta. Vuonna 1728 Pietari II ylensi Dolgorukovin sotamarsalkaksi ja hänet nimitettiin salaneuvoston jäseneksi. Kymmenjäseniseen neuvostoon kuului kaksi muutakin Dolgorukovin suvun edustajaa, ja neuvosto käytännössä hallitsi Venäjää Pietari II:n vuonna 1730 tapahtuneen kuoleman jälkeen ennen kuin uusi hallitsija saatiin valittua.
Dolgorukov kannatti Pietari Suuren veljentyttären Anna Ivanovnan valitsemista uudeksi hallitsijaksi ja oli valmistelemassa listaa ennakkoehdoista, jotka Annan olisi hyväksyttävä ennen vallan saamista. Ne olisivat varmistaneet vallan säilymisen salaneuvostolla. Pian keisarinnaksi tultuaan Anna kuitenkin ryhtyi hallitsemaan itsevaltaisesti ja lakkautti salaneuvoston. Dolgorukov riisuttiin jälleen arvonimistään ja hänet karkotettiin Ivangorodiin ja sieltä vuonna 1739 edelleen Solovetskin luostariin Solovetskin saarelle. Vuonna 1741 valtaan tullut keisarinna Elisabet kuitenkin kumosi hänen tuomionsa, palautti hänen arvonsa ja nimitti hänet sotaneuvoston johtajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasili Dolgorukov (sotamarsalkka) Wikimedia Commonsissa
Ahvenanmaan maakuntavaalit 2019

Ahvenanmaan maakuntavaalit 2019 järjestettiin 20. lokakuuta 2019. Maakuntavaaleilla valittiin Ahvenanmaan maakuntapäiville 30 edustajaa neljäksi vuodeksi eli kaudelle 2019–2023.
Suurimmaksi puolueeksi Liberaalien ohi nousi Keskusta, joka nosti paikkamääränsä seitsemästä yhdeksään. Eniten kannatustaan nosti Kestävä aloite, joka nousi maakuntapäiville kahdella edustajalla. Suurimman tappion kärsi Sosiaalidemokraatit, jonka kannatus laski 8,2 prosenttiyksikköä.
Tulos

Ahvenanmaan maakuntavaalien 2019 tulos
| Puolueet | Puolueet | Puolueet | Äänet> Ääniä | Äänet> % | Äänet> +/– | Paikat | Paikat> +/– |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Keskusta | C | 3 970 | 27,8 |  6,1 | 9 |  2 |  |
|  | Liberaalit | L | 2 803 | 19,7 |  3,6 | 6 |  1 |  |
|  | Maltilliset | M | 1 967 | 13,8 |  4,0 | 4 |  1 |  |
|  | Sitoutumaton kokoomus | Ob | 1 935 | 13,6 |  4,0 | 4 |  1 |  |
|  | Sosiaalidemokraatit | S | 1 312 | 9,2 |  8,2 | 3 |  2 |  |
|  | Kestävä aloite | HI | 1 187 | 8,3 |  7,5 | 2 |  2 |  |
|  | Ahvenanmaan tulevaisuus | ÅF | 666 | 4,7 |  2,7 | 1 |  1 |  |
|  | Åländsk Demokrati | ÅD | 418 | 2,9 |  0,7 | 1 |  |  |

| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 14 258 | 100 % |  | 30 |  |  |

 Lähde: val.ax (Arkistoitu – Internet Archive), JCI Mariehamn (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
| C | L | M | Ob | S | HI | ÅF | ÅD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Veronica Thörnroos (maaneuvos) | Katrin Sjögren | Fredrik Karlström (ministeri) | Bert Häggblom | Camilla Gunell | Alfons Röblom (ministeri) | Anders Eriksson | Stephan Toivonen |
| Roger Nordlund (ministeri) | John Holmberg | Tage Silander | Marcus Måtar | Nina Fellman | Simon Holmström |  |  |
| Harry Jansson (ministeri) | Simon Påvals | Jörgen Strand | Stellan Egeland | Jessy Eckerman |  |  |  |
| Liz Mattsson | Rainer Juslin | Annette Holmberg-Jansson (ministeri) | Lars Häggblom |  |  |  |  |
| Jörgen Pettersson | Ingrid Zetterman |  |  |  |  |  |  |
| Mikael Lindholm | Pernilla Söderlund |  |  |  |  |  |  |
Jesper Josefsson: 
Robert Mansén: 
Roger Höglund: 
Hallituksen muodostivat keskusta, maltilliset, sitoutumaton kokoomus ja kestävä aloite. Maaneuvoksen rooliin nousi keskustan puheenjohtaja Veronica Thörnroos ja muita ministereitä on seitsemän, joiden vastuualueet ovat:
Harry Jansson: varamaaneuvos, sisäministeri
Roger Nordlund: valtiovarainministeri
Annika Hambrudd 1: opetus- ja kulttuuriministeri
Fredrik Karlström: elinkeinoministeri
Annette Holmberg-Jansson: sosiaali- ja terveysministeri sekä pohjoismaisen yhteistyön ministeri
Alfons Röblom: kehitysministeri
Christian Wikström 1: infrastruktuuriministeri
1 Hambrudd ja Wikström eivät ole edustajia maakuntapäiville.
Ahvenanmaan tulevaisuuden kriisi

Hieman yli viikko vaalien jälkeen, 28. lokakuuta, Ahvenanmaan tulevaisuus ajautui kriisiin, kun sen ainoa valituksi tullut edustaja Anders Eriksson ilmoitti loikkaavansa keskustan riveihin. Eriksson oli jättänyt keskustan hetkellisesti 1990-luvulla..
Eriksson palasi ÅF:n riveihin jo 9. marraskuuta. Yhtenä syynä oli mm. se, että Eriksson toimii Euroopan vapaan allianssin, jonka jäsen Ahvenanmaan tulevaisuus on, varapuheenjohtajana.
Utahin monoliitti

Utahissa sijainnut monoliitti.
Utahin monoliitti oli Yhdysvalloissa Utahissa San Juanin piirikunnan pohjoisosassa seissyt metallipylväs. Korkeudeltaan rakennelma oli 2,91 metriä ja se koostui kolmesta  metallilevystä, jotka oli pystytetty kolmioprisman muotoon. Monoliitti asetettiin paikalleen vuoden 2016 kesäkuun ja lokakuun välisenä aikana, ja ensimmäisen kerran se löydettiin 18. marraskuuta 2020 osavaltion viranomaisten paikantaessa villilampaita helikopterilla. Muutamien päivien aikana monoliitin sijainti paikannettiin käyttäen helikopterin lentotietoja. Monoliitti saavutti huomattavaa medianäkyvyttä, ja viisi tuntematonta miestä kävi poistamassa sen 27. marraskuuta. Monoliitin rakentajista tai rakentajien motiiveista ei ole tietoa.
Monoliitin löydön jälkeen vastaavanlaisia monoliitteja on havaittu ympäri maailmaa, muun muassa Britanniassa, Romaniassa ja Suomessa (Virroilla, Haminassa ja Savonlinnassa ja Nurmijärvellä).
Jäljitelmiä

Eri puolilta maailmaa on löydetty yli 200 Utahin monoliitin jäljitelmää. [lähde? ]
Jäljitelmiä > Aasia > Intia

29. joulukuuta 2020 Ahmedabadissa.
Jäljitelmiä > Eurooppa > Belgia

Joulukuussa 2020 Baasrodessa, Kannessa ja Maaseikissa.
Jäljitelmiä > Eurooppa > Itävalta

Joulukuu 2020 - helmikuu 2021 Katschbergissä, Salzburgissa, Peuerbachissa, Naudersissa ja St. Gertraudissa.
Jäljitelmiä > Eurooppa > Suomi

12. joulukuuta 2020 Virroilla.
6. tammikuuta 2021 Nurmijärvellä.
19. tammikuu 2021 Haminassa.
10. joulukuuta 2020 Kyrönniemellä Savonlinnassa.
Monoliitti, Nurmijärvi, Suomi
Vasili Golovnin

| Vasili Golovnin |
| --- | --- |
 Vasili Golovnin
Henkilötiedot
Syntynyt: 1776
Kuollut: 1831
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  tutkimusmatkailija
Arvonimi: vara-amiraali, yli-intendentti
Lapset:  Aleksandr Golovnin
Vasili Mihailovitš Golovnin (ven. Васи́лий Миха́йлович Головни́н; 19. huhtikuuta 1776 – 11. heinäkuuta 1831) oli venäläinen amiraali ja löytöretkeilijä. Hän osallistui merisotaan Ruotsia vastaan 1790.
Korvetti Diana
Golovnin valmistui meriakatemiasta 1792, ja hän palveli 1801–1805 vapaaehtoisena Britannian merivoimissa. Hän sai 1806 tsaari Aleksanteri I:n hallinnolta tehtäväkseen kartoittaa Venäjän Alaskan, Kuriilien ja Kamtšatkan niemimaan rannikoita. Golovnin retkikunta lähti matkaan korvetti Dianalla ja saapui 1809 Kamtšatkalle kierrettyään ensin Hyväntoivonniemen.
Kuriileilla japanilaiset hyökkäsivät hänen kimppuunsa, ja hän joutui seitsemän toverinsa kanssa vuosiksi 1811–1813 Japanin hallituksen vangiksi. Hän julkaisi 1816 vankeusajastaan teoksen, joka herätti Yhdysvalloissa ja Euroopassa kiinnostusta Japania kohtaan.
Golovnin lähti 1817 uudelle maailmanympäripurjehdukselle korvetti Kamtšatkalla. Kaksi vuotta kestäneen matkan aikana hän kartoitti uudestaan Kuriilien Kamtšatkan rannikkoa. Matkoista julkaistiin kirjat vuosina 1819 ja 1822.Golovnin sai ylennyksen Venäjän laivaston vara-amiraaliksi ja yli-intendentiksi.
Golovninin poika oli venäläinen valtiomies Aleksandr Golovnin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasili Golovnin Wikimedia Commonsissa
Virtala

Virtala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Esko Virtala, oik. Edvin Calamnius (1864-1927), tullinhoitaja ja kirjailija
Ilma Virtala, oik. Ilma Näätänen (1856-1931), kirjailija
Marko Virtala (s. 1985), jääkiekkoilija
Teemu Virtala (s. 1983), jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Virtala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vasili Blücher

Vasili Blücher vuonna 1930.
Blücher vuonna 1923.
Vasili Konstantinovitš Blücher (myös Bljuher, ven. Васи́лий Константи́нович Блю́хер; 1. joulukuuta (J: 19. marraskuuta) 1890 Jaroslavlin läänin Barštšinkan kylä – 9. marraskuuta 1938 Moskova) oli neuvostoliittolainen upseeri.
Vasili Blücher syntyi talonpojan perheeseen. Kansallisuudeltaan hän oli venäläinen. Hän työskenteli viilarina Pietarissa ja Moskovan lähellä Mytištšissä. Vuosina 1910–1913 hän oli vangittuna lakkoliikkeeseen osallistumisen takia. Ensimmäiseen maailmansotaan Blücher osallistui sotamiehenä ja aliupseerina haavoittuen vakavasti. Sen jälkeen hän työskenteli  Nižni Novgorodin lähellä Sormovossa sekä Kazanissa. Vuonna 1916 hän liittyi bolševikkipuolueeseen.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Blücher teki puoluetyötä armeijassa. Marraskuussa 1917 hän oli pystyttämässä neuvostovaltaa Samaraan. Sen jälkeen hänet lähetettiin Tšeljabinskiin, jossa hänet valittiin vallankumouskomitean ja neuvoston puheenjohtajaksi.
Tšekkoslovakian armeijakunnan kapinan jälkeen hän johti neuvostojoukkojen vetäytymistä Orenburgista, minkä johdosta hänet palkittiin Venäjän ensimmäisellä punaisen lipun kunniamerkillä. Hän osallistui divisioonankomentajana taisteluihin Koltšakin joukkoja vastaan, Kahovkan sillanpääaseman puolustukseen ja Perekopin valtaukseen.
Vuosina 1921–1922 Blücher toimi Kaukoidän tasavallan sotaministerinä ja armeijan ylipäällikkönä. Helmikuussa 1922 hän johti valkoisen armeijan tuhoamista Volotšajevkan lähellä. Vuosina 1924–1927 hän työskenteli Kiinan Kantonin hallituksen sotilasneuvonantajana. Vuosina 1929–1938 hän toimi Neuvostoliiton Kaukoidän armeijan komentajana, ja hän johti sotatoimia Kiinan itäisen rautatien konfliktin aikana vuonna 1929. Hän oli Venäjän (1921–1924) ja Neuvostoliiton (1930–1938) toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsen. Vuonna 1934 hänet valittiin NKP(b):n keskuskomitean ehdokasjäseneksi. Vuonna 1935 hänet nimitettiin Neuvostoliiton marsalkaksi.
Vuonna 1937 Blücher osallistui Neuvostoliiton korkeimman oikeuden erityistuomioistuimen jäsenenä Mihail Tuhatševskin ja puna-armeijan muiden johtajien tuhoamiseen. Kesällä 1938 hän johti japanilaisten vastaisia sotatoimia Hasanjärven alueella. Neuvostojoukkojen kärsimien tappioiden takia hänet erotettiin Kaukoidän armeijan komentajan tehtävästä elokuussa 1938. Saman vuoden lokakuussa hänet pidätettiin Stalinin käskystä syytettynä neuvostovastaisesta toiminnasta ja osallisuudesta aiemmin tuomittujen upseerien salaliittoon. Hän kuoli Lavrenti Berijan toimeenpaneman kidutuksen seurauksena kuulustelujen 18. päivänä. Hänen maineensa palautettiin vuonna 1956.
Aiheesta muualla

Idän arvoitus - kenraali Blücher, Helsingin Sanomat, 24.03.1934, nro 81, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasili Blücher Wikimedia Commonsissa
Virtakorento

| Koskikorennot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Ylälahko::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Verkkosiipiset Neuroptera
Heimo::  Virtakorennot Osmylidae
Suku::  Osmylus
Laji::  fulvicephalus
Kaksiosainen nimi
 Osmylus fulvicephalus  (Scopoli, 1763) 
Katso myös
   Virtakorento Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virtakorento (Osmylus fulvicephalus) on verkkosiipisiin kuuluva hyönteinen eli se ei ole sudenkorento. Lajia esiintyy laajalti Euroopassa.
Pohjoisimmat esiintymät on aiemmin tavattu Etelä-Ruotsissa ja Liettuassa. Suomesta ensimmäiset tavattiin Lohjan Pusulan Kärkölästä kesällä 2013.
Lajin tunnistaminen on helppoa sen siivissä olevien täplien vuoksi. Se ei lennä kovin hyvin, ja se pysyttelee puron lähellä koko elinikänsä. Laji on kookas. Sen siipiväli on noin 4 cm.
Vasili Berezutski

Vasili Berezutski
Vasili Vladimirovitš Berezutski (ven. Василий Владимирович Березуцкий, s. 20. kesäkuuta 1982 Moskova) on venäläinen jalkapalloilija, joka edusti pitkään syntymäkaupunkinsa PFK TsSKA Moskovaa. Hän aloitti uransa Smenan junioriakatemiassa ja pelasi myös FK Moskovassa. Berezutski on 189 senttimetriä pitkä ja pelasi puolustajana.
Vasili Berezutskilla on identtinen kaksosveli, Aleksei Berezutski, joka pelasi myös TsSKA Moskovan puolustajana. Veljekset kuuluivat kumpikin Venäjän maajoukkueeseen vuodesta 2003 lähtien. Vasili Berezutski pelasi kaikkiaan 101 maaottelua ja teki niissä viisi maalia.
Saavutukset

Venäjän jalkapalloliigan voitto vuonna 2005.
Venäjän Cupin voitto kaudella 2004/2005.
UEFA Cupin voitto vuonna 2005.
UEFA Super Cupin kakkossija vuonna 2005.