stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sukelluskalastus
Tunnettuja kilpailijoita ja kiertopalkintoja

Suomen sukelluskalastuksen eräitä menestyneimpiä kilpailijoita ovat turkulainen Ben Mattson ja helsinkiläinen Ralf Tötterström.
Suomenmestaruuskilpailuissa jaetaan kolmekin eri kiertopalkintoa: ne on säädetty ikuisesti kiertäviksi eli niitä ei kukaan saa omakseen.  Yksilökilpailun palkinto on noin 35 cm korkea kullattu sukelluskalastajapatsas, jonka lahjoitti jo 1960-luvulla Lahden Pingviinit -seuran perustajajäsen, Jaskan Baarin perustaja ja omistaja, vuonna 1996 edesmennyt Pertti "Jaska" Puhakka. Patsaan jalustaan on kaiverrettu juuri baari lahjoittajana.
Joukkuekilpailun palkinto on hopeinen Barracuda-malja, jonka lahjoitti Sub Aqua Club Barracuda hiukan myöhemmin ja suurimmasta yksittäisestä kalasta myönnetään Iki-Kiertävä Kala-Pannu eli suuri viiden litran kuparinen kahvipannu, jonka kylkiä koristaa jo lahjoittamiseen eli vuoteen 1962 ulottuva lista suomalaisista sukelluskalastajista, joukossa moneen kertaan myös lajin pitkäaikaiset keulakuvat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sukeltajaliitto, sukelluskalastus (Arkistoitu – Internet Archive)
Sukeltajaliitto, kilpailusäännöt (Arkistoitu – Internet Archive)
Tapio Salakarin sukelluskalastusaiheiset sivut
Team Kampelan suomenkielinen sukelluskalastusfoorumi
Vuoden 2008 ranking tilanne
Sukelluskalastuksen SM-yksilökiertopalkinto
Leo Suni

Leo Suni (ven. Лев Вальтерович Суни, Lev Valterovitš Suni; 29. lokakuuta 1932 Tärölä – 3. maaliskuuta 2022 Petroskoi) oli venäläinen historiantutkija ja Petroskoin yliopiston professori.
Suni valmistui vuonna 1956 Petroskoin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta. Hän työskenteli historian opettajana ja harjoitti jatko-opintoja Tarton yliopistossa. Vuosina 1963–1972 Suni työskenteli Petroskoin yliopiston yleisen historian laitoksen opettajana ja vuosina 1972–1981 Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutin vanhempana tutkijana. Vuonna 1981 hän siirtyi takaisin yliopistoon, jossa hän toimi yleisen historian laitoksen johtajana, historian tiedekunnan dekaanina sekä Skandinavian ja Suomen tutkimuslaitoksen johtajana. Suni väitteli tohtoriksi vuonna 1982 ja sai professorin viran vuonna 1983. Hänen tutkimuksensa käsittelevät suomalais-venäläisiä kauppasuhteita, 1800-luvun Suomen yhteiskunnallis-poliittista kehitystä ja inkerinsuomalaisten historiaa.
Aiheesta muualla

Leo Sunin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Latvia  Puola 
Muut:  IdRef
Suolakeksi

Nabiszon valmistamia suolakeksejä.
Suolakeksi on kuiva, yleensä vehnästä valmistettu suolainen pikkupurtava, jolle levitetään yleensä jokin päällinen. Suolakeksit ovat yleensä sokerittomia ja vähäkalorisia, ja ne sisältävät joskus paljon kuituja. Suolakeksin proteiinipitoisuus on yleensä korkeampi kuin muuntyyppisissä kekseissä.
Suolakeksien valmistuksessa nostatuksen jälkeen taikinalevyt kerrostetaan ja leikataan liukuhihnalla ohuiksi paloiksi. Suolakeksi on yleensä 5 × 5 senttimetrin levyinen ja neljän millimetrin paksuinen, ja sen pinnassa on yhdeksän reikää, joilla estetään kuplanmuodostus. Seuraavaksi keksit suolataan ja paistetaan ensin 2,5–3 minuutin ajan 300 celsiusasteen lämpötilassa ja sen jälkeen vielä 250 asteen lämpötilassa. Paistamisen jälkeen suolakeksien vesipitoisuus on vain noin 2,5 prosenttia, minkä ansiosta ne ovat rapeita ja säilyvät pitkään. Lopuksi keksit pinnoitetaan joskus öljyllä.
Suolakeksi eroaa voileipäkeksistä siinä, että paistamisen jälkeen suolakeksissä tapahtuu emäksinen reaktio, joka vaikuttaa keksin makuun, rakenteeseen ja pintaan.
Sunfish-luokka

| Sunfish-luokka |
| --- | --- |
 HMS Ranger

Tekniset tiedot
Uppouma:  310 t (standardi) 340 t (max)
Pituus:  62,18 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,79 m
Syväys:  2,62 m
Koneteho:  4 000 ihp
Nopeus:  27 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  53
Aseistus
Meritorjunta:  1 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 x 18" torpedoputkea
Sunfish-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD). Luokka oli Hawthorn Leslie and Companyn valmistama ja se luokiteltiin lokakuussa 1913 osaksi A-luokkaa.
Luokan kolme alusta tilattiin 7. helmikuuta 1894 osana vuosien 1893-1894 laivasto-ohjelmaa. Alusten kölit laskettiin vielä samana vuonna ja alukset laskettiin vesille vuotta myöhemmin. Kaikki alukset otettiin palvelukseen 1896.
Alusten voimanlähteenä olivat 4 000 hevosvoimaa tuottaneet Yarrow-kattilat, joilla ne saavuttivat vaaditun 27 solmun nopeuden. Niiden aseistuksena oli yksi kahdentoista naulan tykki sekä torpedoputket.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Sunfish | Hawthorn Leslie and Company, Hebburn | 17. syyskuuta 1894 | 9. elokuuta 1895 | maaliskuu 1896 | myyty romutettavaksi 7. kesäkuuta 1920 |
| HMS Opossum | Hawthorn Leslie | 17. syyskuuta 1894 | 4. lokakuuta 1895 | kesäkuu 1896 | myyty 29. heinäkuuta 1920 |
| HMS Ranger | Hawthorn Leslie | 29. elokuuta 1894 | 28. toukokuuta 1895 | helmikuu 1896 | myyty 20. toukokuuta 1920 |
Sturmgeschütz III

| Sturmgeschütz III (Ausf G) |
| --- | --- |
 Rynnäkkötykkipataljoonan Sturmgeschütz III Ausf. G -rynnäkkötykkejä Enson paraatissa 4.6.1944
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Saksa
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  6,77 m
– pelkkä runko:  5,4 m
Leveys:  2,95 m
Korkeus:  2,16 m
Taistelupaino:  23,9 t
Telaketjut:  400 mm
Maksiminopeus:  
– tiellä:  40 km/h
– maastossa:  20 km/h
Toimintasäde:  155 km tiellä
Pääase:  75 mm StuK 40 L/48 -panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  2 × 7,92 mm MG 34-konekivääriä
Panssarointi:  80–19 mm
Moottori:  Maybach HL120TRM V-12 bensiini
– hevosvoimat:  300 hv
– kilowattia:  224 kW
Miehistö:  4
Sturmgeschütz III (StuG III) oli saksalainen rynnäkkötykki, joka oli Saksan eniten valmistama panssaroitu ajoneuvo toisessa maailmansodassa. Se oli rakennettu Panzer III -panssarivaunun alustalle. Alun perin se oli tarkoitettu liikkuvaksi, panssaroiduksi kevyeksi tykiksi jalkaväen tukemiseen, mutta jatkuvien muutosten myötä vuoteen 1942 tultaessa sitä käytettiin myös panssarintorjuntavaununa. Sturmgeschütz-sarjan vaunut ovat ehkä Suomen oloissa parhaiten tunnettuja erinomaisesta hinta/suorituskyky-suhteestaan. Kääntyvän tornin puuttuminen madalsi rynnäkkötykin profiilia tehden sen havaitsemisen vaikeammaksi. Rakennusmateriaaleja ja rahaa säästyi panssarivaunuihin verrattuna, koska pyörivä torni oli kallis rakentaa ja kuulalaakereista oli pulaa. Sodan loppuun mennessä oli rakennettu yli 10 500 vaunua.
Historia

Sturmgeschütz III:n lähtökohtana oli eversti Erich von Mansteinin tekemä ehdotus kenraali Ludwig Beckille vuonna 1935, jossa esitettiin, että rynnäkkötykistön (Sturmartillerie) yksiköitä pitäisi käyttää suora-ammuntaroolissa jalkaväkidivisioonien tukena. Ehdotus johti siihen, että Daimler-Benz AG sai 15. kesäkuuta 1936 tilauksen kehittää panssaroitu jalkaväen tukemiseen soveltuva vaunu, johon voitiin asentaa 75 mm psv-kanuuna. Tykin suuntausalan tuli olla rajoitettu, mutta vähintään 25 astetta, ja sen tuli olla asennettu kokonaan suljettuun päällysrakenteeseen, joka antoi miehistölle suojan ylhäältäpäin. Vaunun korkeus ei saanut ylittää keskimääräistä miehen pituutta.
Daimler-Benz AG käytti uuden vaunun perustana vastikään suunnitellun Panzerkampfwagen III:n alustaa ja ajolaitteistoa. Prototyyppi teetettiin alihankintana Alkett-yhtiössä, joka valmisti viisi 0-sarjan StuG-prototyyppiä vuonna 1937 PzKpfw III Ausf. B -panssarin pohjalta. Näissä prototyypeissä oli niukkahiilisestä teräksestä valmistettu päällysrakenne ja Kruppin lyhytputkinen 75 mm psv-kanuuna mallia Sturmgeschütz 7,5 cm Kanone (L/24) (StuG 7,5 cm K).
Koska StuG III oli tarkoitettu alun perin jalkaväkeä vastaan ja lähitaistelutukirooliin, ensimmäiset mallit oli varustettu matalalähtönopeuksisilla 75 mm StuG 7,5 cm K-tykeillä, joilla ammuttiin pääasiassa sirpalekranaatteja. Saksalaisten kohdattua Neuvostoliiton T-34-panssarivaunuja StuG III -vaunujen aseistusta alettiin kehittää. Uusi pääase oli 75 mm StuK 40 L/43, joka saatiin käyttöön keväällä 1942 F-mallissa. Tässä tykissä oli koko ampumatarvike vaihdettu uuteen, pidempihylsyiseen, tehokkaampaan malliin, ja putken pituus oli lähes kaksinkertainen aiempaan verrattuna. Saman vuoden syksyllä tuli käyttöön StuK 40-kanuunan, suomalaisittain 75 PsvK 40, uusi malli, jossa oli 48 kaliiperin pituinen putki. Uudella tykillä panssarikranaatin lähtönopeus oli jo lähes 800 m/s ja sillä kyettiin tuhoamaan useimmat vihollispanssarit vielä 1 000 metrin etäisyydeltä, missä läpäisy oli vielä noin 100 mm. StuG III:n myöhemmissä malleissa oli 7,92 mm MG34-konekivääri putken suuntaisesti asennettuna, näin parannettiin kykyä torjua vihollisen jalkaväkeä.
Saksalaisen 303. rynnäkkötykkiprikaatin StuG III Ausf. G Lappeenrannassa 25. kesäkuuta 1944.
Syyrian armeijalta vallattu Sturmgeschütz III Ausf. G, tykissä Saukopf-asekilpi, Yad la-Shiryonin museossa, Israelissa.
Kuvaa Ausf. G -mallisen rynnäkkötykin päältä Oulun Hiukkavaaran entisellä kasarmialueella.
Tuotetut mallit

| Sturmgeschütz III (Ausf A)> Valmistushistoria |
| --- | --- |
Valmistusmaa:  Saksa 
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  5,38 m
– pelkkä runko:  5,38 m
Leveys:  2,92 m
Korkeus:  1,95 m
Taistelupaino:  19,6 t
Telaketjut:  ? mm
Maksiminopeus:  
– tiellä:  40 km/h
– maastossa:  20 km/h
Toimintasäde:  160 km tiellä
Pääase:  StuG 7,5 cm K L/24 -panssarivaunukanuuna
Muu aseistus:  ei ole
Panssarointi:  50–19 mm
Moottori:  Maybach HL120TR V-12 bensiini
– hevosvoimat:  300 hv
– kilowattia:  224 kW
Miehistö:  4
StuG III Ausf. A (1940, 30 valmistettu)
Käytössä ensimmäisen kerran Ranskan valtauksessa, StuG III Ausf. A:ssa oli Panzer III Ausf. F:n alusta ja StuG 7,5 cm K L/24 tykki.
StuG III Ausf. B (1940–1941, 320 valmistettu)
Leveämmät telat ja muita pieniä muutoksia.
StuG III Ausf. C (1941, 50 valmistettu)
Pieniä muutoksia StuG B:stä.
StuG III Ausf. D (1941, 150 valmistettu)
Pieniä muutoksia StuG C:stä.
StuG III Ausf. E (1941–1942, 272 valmistettu)
MG-34 konekivääri lisätty suojaamaan vaunua vihollisen jalkaväeltä ja muita pieniä muutoksia.
StuG III Ausf. F (1942, 359 valmistettu)
Ensimmäinen suuri muutos, sillä tämä versio aseistettiin pidemmällä 75 mm StuK 40 L/43 -tykillä.  Tämän muutoksen myötä StuG:stä tuli enemmän panssarintorjuntavaunu kuin jalkaväen tulitukivaunu.
StuG III Ausf. F/8 (1942, 334 valmistettu)
Seuraava aseistuksen parannus, 75 mm StuK 40 L/48 -tykki.
StuG III Ausf. G (1942–1945, 7893 valmistettu)
Viimeinen ja yleisin StuG-sarjasta. G-sarjan StuG:ssä oli Panzer III Ausf. M:n runko ja vuoden 1944 jälkeen myös toinen konekivääri. Myöhemmissä versioissa tykin asekilpi oli valettua Saukopf (saks.: sianpää) -mallia, joka oli alkuperäistä teräslevyistä pultattua laatikkomaista versiota parempi ballistisilta ominaisuuksiltaan.
StuG III  Ausf. F belgradilaisessa sotamuseossa.
Suomalainen StuG III Helsingissä.
Sturmgeschütz III Ausf G vuodelta 1944 (myöhempi malli Saukopf-asekilvellä).
Sturmhaubitze 42.
Muunnokset

Sturmhaubitze 42 (StuH42) – 105 mm haupitsi StuG III F/G vaunussa 75 mm kanuunan sijaan
Sturminfanteriegeschütz 33 – 150 mm haupitsi
Sturmgeschütz III -liekinheitinvaunu
Sturmgeschütz III Ausf G -ammuskuljetusvaunu
Joihinkin StuG III-vaunuihin asennettiin Panzer IV:n telakoneisto, mutta vain noin 20 valmistettiin. Tarkoituksena oli yksinkertaistaa kenttäkorjauksia, mutta ajatus ei toiminut käytännössä, ja mallin valmistus peruttiin.
Neuvostoliiton SU-76i-telatykki pohjautui sotasaaliiksi saatuihin saksalaisiin StuG III- ja Panzer III -vaunuihin.  Noin 1 200 tällaista vaunua muutettiin Puna-armeijan käyttöön lisäämällä suljettu päällysrakenne ja 76,2 mm ZiS-5-tykki.
Tekniset tiedot

Miehistö: 4
Taistelupaino: 23 900 kg
Teho-painosuhde: 12,55 hv/tonni
Mitat
Pituus putki edessä: 6 770 mm
Pituus ilman putkea: 5 400 mm
Korkeus: 2 160 mm
Suurin leveys: 2 950 mm maastoteloilla, 3 230 mm talviteloilla
Maavara: 390 mm
Tulikorkeus: 1 570 mm
Raideleveys: 2 510 mm maastoteloilla
Nopeus, 3 000 kierr/min: 40 km/h
Telan leveys: 400 mm (maastotela)
Jousitus: sauvajousitus
Iskunvaimentimet: 4 kpl
Kahlauskyky: 800 mm
Moottori: Maybach HL 120 TRM
Tyyppi: 4-tahtinen V-12 bensiini
Polttoaine: 74-oktaaninen bensiini
Teho: 300 hv
Iskutilavuus: 11,9 l
Polttoainetäyttö: 310 l
Vaihteisto: ZF Aphon SSG 76
Tyyppi: Synkronoitu manuaalivaihteisto
Vaihteiden lukumäärä: 6 + 1 R
Kytkin: monilevyinen, kuiva
Ohjausjärjestelmä: Kytkin-jarru
Pääase: 7,5 cm Sturmkanone 40 (L/48)
Tyyppi: panssarivaunukanuuna
Kaliiperi: 75 mm
Ammuksen lähtönopeus: 770 m/s (panssarikranaatti)
Putken pituus: 48 kaliiperia
Hylsyn pituus: 495 mm
Lukko: puoliautomaattinen putoava kiilalukko
Laukaisujärjestelmä: sähköinen
Tykin tähtäin: Sfl. ZF. 1
Tyyppi: tähtäysperiskooppi
Suurennos: 5 x
Näkökenttä: 8°
Konekiväärit: 1 tai 2 kpl 7,92 mm MG 34 (Suomessa 1 kpl 7,62 mm DT-pikakivääri)
Tulinopeus: 900 ls/min
Käyttö Suomessa

Suomi osti yhteensä 59 kpl StuG III -vaunuja Saksalta vuosina 1943 ja 1944. Yhden vaunun hinta oli 165 000 valtakunnanmarkkaa (kahden komentovaunun 168 000 RM), eli 3,2 miljoonaa Suomen markkaa. Vaunut tuhosivat 87 vihollispanssaria omien tappioiden ollessa 8 vaunua. 29 vaunuista ehti jatkosodan taisteluihin. Koska varaosista oli puutetta, yksi vaunu purettiin osiksi. Loput 30 vaunua eivät ehtineet jatkosotaan.
"Sturmi" -lempinimen saaneet vaunut palvelivat Rynnäkkötykkipataljoonassa aina vuoteen 1966, jolloin ne korvattiin Neuvostoliitosta vuosina 1959−1966 ostetuilla T-54- ja T-55-taistelupanssarivaunuilla. Useita kappaleita sijoitettiin museoihin ja muistomerkeiksi. 25. syyskuuta 2007 järjestetyssä huutokaupassa myytiin kolme romukuntoista vaunua ulkomaisille ostajille.
Museokappaleet Suomessa

Yksi vaunu, Ps. 531-8 Aili, on Haminassa Kadettikoulunkadun eteläpuolella Reserviupseerikoulun esikunta- ja viestikomppanian edessä. Toinen vaunu on Panssarimuseossa. Kolmas vaunu on Hiukkavaaran entisellä varuskunta-alueella Oulussa.lähde?
| Sturmgeschütz III | tyyppi | sijainti | valmistaja |
| --- | --- | --- | --- |
| Ps. 531-1 Aune |  | tuhoutunut, 19440615, Kuuterselkä | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-2 |  | tuhoutunut, 19440628, Nurmilampi, suomalainen panssarimiina | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-3 |  | tuhoutunut, 19440628, Nurmilampi | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-4 Lisbeth |  | panssarimuseon varasto | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-5 |  | tuhoutunut, 19440711, Vuosalmi | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-6 Liisa |  | panssariprikaati  | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-7 |  | käytetty varaosiksi panssarikeskuksessa 19441024 päätöksen jälkeen | MIAG, Braunschweig 11 |
| Ps. 531-8 Aili |  | Hamina, Kadettikoulunkatu, maasotakoulun reserviupseerikoulun esikunta- ja viestikomppanian edusta |  |

| Ps. 531-9 Toini |  | tuhoutui harjoitusmaalina sodan jälkeen | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-10 Bubi |  | Panssariprikaati | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-11 Airi |  | Panzermuseum Munster | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-12 Lea |  | Kuljetusvarikko | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-13 |  | käytetty varaosiksi Äänislinnassa | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-14 Vappu  |  | ei museoitu | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-15 |  | ei museoitu | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-16 |  | The Military Vehicle Technology Foundation, Kalifornia -> v.2018 American Heritage Museum | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-17 |  | menetetty Kuuterselässä 19440615 tai 19440614 | M.A.N.  |
| Ps. 531-18 |  | panssarimuseossa | Alkett, Berliini  |
| Ps. 531-19 Marjatta |  | panssarimuseossa | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-20 Meeri |  | ei museoitu | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-21 |  | ei museoitu | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-22 |  | ei museoitu | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-23 |  | menetetty Kuuterselässä 19440615 tai 19440614 | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-24 |  | menetetty Kuuterselässä 19440615 tai 19440614 | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-25 Kyllikki |  | ei museoitu | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-26 Mikki, sodanjälk. | Ausf G | Oulu, Hiukkavaara  |  |
| Ps. 531-27 |  | ei museoitu | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-28 |  | käytetty varaosiksi panssarikeskuksessa 19441024 päätöksen jälkeen | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-29 |  | menetetty Kuuterselässä 19440615 tai 19440614 | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-30 |  | ei museoitu | MIAG, Braunschweig  |
| Ps. 531-31 | Ausf G, sianpäämantletilla  | Lappeenranta, Rakuunamäki |  |
| Ps. 531-45 | Ausf G, sianpäämantletilla  | Hattula, Panssarimuseo |  |
Ps. 531-17 on rakennettu Panzerkampfwagen III:n rungolle.
Kirjallisuus

Chamberlain, Peter / Doyle, Hilary: Encyclopedia of German Tanks of World War Two.  Cassell, 1999.  ISBN 1-85409-518-8
Fleischer, Wolfgang: Die deutschen Sturmgeschütze 1935-1945.  Podzun-Pallas Verlag, 1996.  ISBN 3-7909-0588-7
Fleischer, Wolfgang: Waffen-Arsenal - Deutsche Sturmgeschütze im Einsatz.  Podzun-Pallas Verlag, 1999.  ISBN 3-7909-0659-X
Käkelä, Erkki / Lärka, Andreas: Suomalaisten rynnäkkötykkien kohtalot.  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31423-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Panzerworld: Sturmgeschütz III (englanniksi)
Achtung Panzer! (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Andreas Lärka: The Sturmgeschütz in Finnish Service (englanniksi)
STURMI! - The Sturmgeschutz III Ausf. G in Finnish Service (englanniksi)
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Varhainen StuG III Ausf G, Ps. 531-45, Parolan panssarimuseossa.
Suokirjoahven

| Suokirjoahven> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Aequidens
Laji::  chimantanus
Kaksiosainen nimi
 Aequidens chimantanus  Inger, 1956 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suokirjoahven (Aequidens chimantanus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 10,2 senttimetrin mittaiseksi. Suokirjoahventa tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Venezuelasta. Sopiva pH-arvo lajille on 4,6–5,6.
Suolentuppeuma

Suolentuppeuma eli invaginatio intestini, intussusceptio, intussuskeptio, intussusseptio tai suolen tuppeutuminen tarkoittaa suolen osan työntymistä saman suolen viereiseen osaan. Yleisimmin tämä ilmenee ohutsuolen työntymisenä paksusuoleen, jolloin siis ohutsuolen loppuosa tunkeutuu paksusuolen sisään aiheuttaen kulkuesteen. Ohutsuoli voi työntäytyä myös umpisuolen sisään.
Vaiva on harvinainen alle puolentoista vuoden ikäisillä mutta kuitenkin tärkeä äkillisen vatsakivun syy. Sitä esiintyy useammin pojilla, ja yli 90 prosenttia potilaista on muuten täysin terveitä.
Oireita ovat kovat, aaltomaiset kivut ja uloste, joka on verensekaista limaa. Kipu aiheuttaa yleensä äkillistä itkua, kalpeutta ja jalkojen vetämisen koukkuun. Kipuaaltojen välissä lapsi voi vaikuttaa normaalikuntoiselta.
Diagnoosi tehdään sairaalassa vatsan kaikututkimuksella, mutta myös paksusuolen varjoainekuvaus voidaan tehdä. Tuppeuman saa yleensä hoidetuksi röntgenlääkäri antamalla peräaukon kautta ilmaa. Vain harvoin tarvitaan leikkaushoitoa. Toipuminen sujuu hyvin, eikä tuppeuma juuri uusiudu.
Suojeluspyhimys

Neitsyt Mariaa on pidetty muun muassa äitien ja monen paikan suojeluspyhimyksenä.
Suojeluspyhimys on pyhimys, jonka uskotaan suojelevan esimerkiksi jotakin tiettyä paikkakuntaa, kirkkoa, ammattikuntaa tai yksityistä henkilöä. Esimerkiksi Pyhää Luciaa pidetään sokeiden suojeluspyhimyksenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suojeluspyhimys Wikimedia Commonsissa
Suodenniemen vaakuna

Suodenniemen vaakuna (1955–2006).
Suodenniemen kunnanvaakuna on saanut aiheensa alueen metsätaloudesta. Sahakoro ja tukinuitossa käytetyt uittohaan terät viittaavat molemmat metsänhoitoon ja metsätalouden tuotteisiin.
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 24. lokakuuta 1955. Vaakunan selitys on ”sahakoroisesti sini-hopeahalkoisessa kilvessä kaksi paaluittaista uittohaan terää selätysten vuorovärisinä”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2007, kun Suodenniemen kunta yhdistyi Vammalan kaupunkiin. Vuonna 2009 perustettu Suodenniemi-Seura ry otti samana vuonna vaakunan omaksi tunnuksekseen.
Aiheesta muualla

Suodenniemen vaakuna arkistolaitoksen heraldisessa tietokannassa[vanhentunut linkki]
Suodenniemen vaakunan vahvistamiseen liittyvät asiakirjat arkistolaitoksen digitaaliarkistossa
Suodenniemi-Seura ry:n kotisivut
Summa (kirjankustantamo)

Kustannusosakeyhtiö Summa on vuonna 2001 Helsingissä tutkijoiden ja kirjoittajien perustama pienkustantamo. Se ilmoittaa julkaisevansa lukevalle yleisölle laadukkaita kirjoja, jotka ovat kauniita ja kestäviä käyttöesineitä.
Summa on julkaissut erityisesti klassikkokäännöksiä. Vuonna 2003 julkaistu Marke Ahosen kääntämä Diogenes Laertioksen teos Merkittävien filosofien elämät ja opit sai J. A. Hollo -palkinnon parhaasta tietokirjakäännöksestä.
Yhtiön toimitusjohtajana toimii Antti Kuparinen. Kirjojen kannet on suunnitellut muotoilija Annaleena Hakatie.
Kustantamon julkaisemia teoksia

Debord, Guy: Spektaakkelin yhteiskunta
Deleuze, Gilles : Nietzsche ja filosofia
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit
Filosofin kuolema (toim. Kaitaro & Roinila)
Hegel, G.W.F.: Logiikan tiede I
Kierkegaard, Søren: Filosofisia muruja
Minä, säveltäjä 1 (toim. Pekka Hako)
Minä, säveltäjä 2 (toim. Juha Torvinen & Petri Tuovinen)
Nietzsche, Friedrich: Ecce homo. Kuinka tulee siksi mitä on
Nietzsche, Friedrich: Kirjoituksia kreikkalaisista
Ojakangas, Mika: Pietas – kasvatuksen mahdollisuus
Paul Osipow – Paintings 1980-2005 (toim. Osipow Paul, Valjakka Timo & Svenungsson Jan)
Plutarkhos: Lihansyönnistä / Plutarchos: Om att äta kött (kääntökirja)
Rousseau, Jean-Jacques: Kirjoituksia sodasta ja rauhasta
Sacher-Masoch, Leopold von: Venus turkiksissa.  ((Venus im Pelz, 1870.) Suomentanut Tapani Kilpeläinen)  Helsinki:  Summa, 2006.  ISBN 952-5418-21-9
Sade, Markiisi de: Filosofia budoaarissa
Turner Viktor: Rituaali
Aiheesta muualla

Kustannusosakeyhtiö Summa (Arkistoitu – Internet Archive)