stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helmipurjepleko
Levinneisyys

Luonnossa helmipurjeplekoa tavataan Brasiliasta Tocantinsjoesta. Helmipurjeplekot ovat makeanveden kaloja ja se elää vesissä, joiden lämpötila on 24–29 °C. Akvaario-olosuhteissa lajille on hyvä olla tarjolla luolia tai juurakoita. Luonnossa helmipurjepleko voi kasvaa 30 cm pitkäksi.
Ravinto

Helmipurjepleko syö levää, muiden kalojen mätiä ja kuolleita kaloja. Sitä käytetäänkin usein akvaarioissa levän poistamiseen ja raadonsyöjänä.
Jacob Bronowski

Jacob Bronowski
Jacob Bronowskin hauta Lontoossa.
Jacob Bronowski (18. tammikuuta 1908 – 22. elokuuta 1974) oli brittiläinen matemaatikko ja kulttuurintutkija, joka parhaiten muistetaan  BBC:n suurisuuntaisen televisiodokumenttisarjan Ihmisen vaiheet (The Ascent of Man, 1973) käsikirjoittajana ja juontajana. Cambridgen yliopistossa vaikuttanut Bronowski erikoistui matematiikassa  geometriaan.
Elämänvaiheet

Jacob Bronowski syntyi puolanjuutalaiseen perheeseen Łódźissa silloisen Venäjän keisarikunnan alamaiseksi. Perhe muutti Saksaan ensimmäisen maailmansodan aikana ja edelleen Englantiin vuonna   1920.
Jacob Bronowski meni naimisiin Rita Coblentzin kanssa 1941. He saivat neljä tytärtä.
Muuta

Hän harrasti shakkia ja hänen nimeään kantaa brittiläinen shakkipalkinto.
Kirjat > Suomeksi

Bronowski, Jacob: Ihmisen vaiheet.  ((The ascent of man, 1974.) Suomentanut Antero Manninen)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1975.  ISBN 951-26-3259-4
Kirjat > Englanniksi

The Poet's Defence (1939)
William Blake: A Man Without a Mask (1943)
The Common Sense of Science (1951)
The Face of Violence (1954)
Science and Human Values (1956)
The Western Intellectual Tradition, From Leonardo to Hegel (1960) – with Bruce Mazlish
Biography of an Atom (1963) – with Millicent Selsam
Insight (1964)
The Identity of Man (1965)
Nature and Knowledge: The Philosophy of Contemporary Science (1969)
William Blake and the Age of Revolution (1972)
A Sense of the Future (1977)
Magic Science & Civilization (1978)
The Origins of Knowledge and Imagination (1978)
The Visionary Eye: Essays in the Arts, Literature and Science (1979) – edited by Piero Ariotti and Rita Bronowski
Aiheesta muualla

Jacob Bronowski -arkisto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Federico Laredo Brú

| Federico Laredo Brú |
| --- | --- |

Kuuban presidentti
 24. joulukuuta 1936 – 10. lokakuuta 1940  
Edeltäjä:  Miguel M. Gómez
Seuraaja:  Fulgencio Batista
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1875 Remedios, Kuuba
Kuollut: heinäkuu 1946 (71 vuotta) Havanna, Kuuba
Puoliso:  Leonor Montes
Federico Laredo Brú (23. huhtikuuta 1875 – heinäkuu 1946) oli kuubalainen asianajaja ja Kuuban presidentti vuodesta 1936 vuoteen 1940. Hän oli naimisissa Leonor Montesin kanssa.
Virkaan nousu

Brú nimitettiin tammikuussa 1936 varapresidentiksi. Kun entisen presidentti José Miguel Gómezin poika Miguel Mariano Gómez voitti presidentinvaalit, Fulgencio Batista suunnitteli joulukuussa 1936 Gómezille virkasyytteen, jonka mukaan hän käytti veto-oikeutta lakiesitykseen, jolla tehtäisiin maalaiskouluista armeijan toiminnan alaisia. Brú toimi presidenttinä Gómezin paikalla seuraavat vuodet.
Sosiaali- ja talousohjelmat

Federico Laredo Brún vallan alla myönnettiin armahduksia mukaan lukien entiselle diktaattori Gerardo Machadolle, ja Kuuban kongressi ajoi läpi monien sosiaalihuoltotoimenpiteiden ohella lakeja koskien eläkettä, vakuutuksia, vähimmäispalkkaa ja rajoitettuja työskentelytunteja.
Vuonna 1937 Brú ajoi läpi Law of Sugar Coordination -ohjelmaa, joka järjesti yksittäiset pienmaanviljelijät osuuskuntiin ja yhdisti maataloustyöläiset sekä takasi torpparien osan saannin sadosta.
Brú asetti myös määräyksen, joka määräsi, että kaikkien liiketoimintojen tulisi olla Kuuban kansalaisten johtamia. Työntekijät järjestyivät etenkin Confederation of Cuban Workers (suom. kuubalaisten työntekijöiden konfederaatio) -liittoon, jossa kommunisteilla oli vahva vaikutusvalta.
Kuuban ja Yhdysvaltojen suhteet

Yhdysvaltojen vaikutusvalta Kuubassa oli pienentynyt Brún vallan alla, vaikka Yhdysvallat oli ollut dominoiva voima Kuuban politiikassa vuodesta 1898, mikä aiheutti amerikkalaisvastaisia ajatuksia kouluttautuneen väestön keskuudessa.
SS St. Louis

Saksalainen linjalaiva SS St. Louis, joka oli lähtenyt Hampurista, pysäytettiin Kuuban rannikolla 13. toukokuuta 1939 sen pyrkiessä Kuubaan. Federico Laredo Brú kieltäytyi myöntämästä laivan matkustajille turvapaikkaa, mikä aiheutti kapinan, jossa kaksi ihmistä yrittivät itsemurhaa ja kymmenet muut uhkasivat tehdä saman. Kuitenkin 29 pakolaista onnistuivat nousemaan maihin Havannassa.
Helmilyhtykala

| Helmilyhtykala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Sukasuukalat Stomiiformes
Heimo::  Lyhtykalat Phosichthyidae
Suku::  Ichthyococcus
Laji::  ovatus
Kaksiosainen nimi
 Ichthyococcus ovatus  (Cocco, 1838) 
Katso myös
   Helmilyhtykala Wikispeciesissä   Helmilyhtykala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Helmilyhtykala (Ichthyococcus ovatus) eli aiemmalta nimeltään helmisukasuu on lyhtykaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Helmilyhtykala voi kasvaa suurimmillaan noin 6 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on soikea ja korkearuumiinen. Silmät ovat suuret ja putkimaiset. Selkäevän takana on rasvaevä ja myös peräevän edessä pieni rasvaevä. Kalan vatsassa on kaksi riviä valoelimiä. Helmilyhtykala on väriltään selästään kellanruskea ja kyljistään ja vatsastaan hopeanharmaa.
Levinneisyys ja elintavat

Helmilyhtykalan levinneisyysalue erittäin laaja ja sitä tavataan niin Atlantista (Välimeri mukaan luettuna), Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin. Lajia elää subtrooppisissa vesissä 200–1 000 metrin syvyydessä. Kalan ravintoa on eläinplankton. Helmilyhtykalan lisääntymiskausi on mahdollisesti ympärivuotinen ja vilkkaimmillaan kevätkesällä.
Helsingin urheilutalo

Urheilutalo Helsinginkadun ja Kirstinkadun risteyksestä katsottuna.
Urheilutalo Helsinginkadulta Helsingin työväenopiston edustalta katsottuna. Etualalla olevassa rakennuksen korkeammassa osassa on hotelli ja toimistotiloja.
Helsingin urheilutalo, jota usein sanotaan myös lyhemmin Urheilutaloksi, on Helsingin Alppiharjussa  Helsinginkadun varrella sijaitseva kelta­tiilinen rakennus, jossa on useita urheiluhalleja. Lisäksi siinä on  toimisto­tiloja, hotelli, ravintola ja teatteri­sali.
Helsingin urheilutalo valmistui vuonna 1961 Aili ja Niilo Pulkan suunnittelemana. Rakennus­hankkeen oli käynnistynyt Työväen urheilu­liiton perustama Urheiluopistosäätiö, ja rakennus­toimi­kuntaa johti Jalmari Laakso. Rakennuksen valmistuessa sitä pidettiin Suomen ensimmäisenä modernina urheilu­talona. Nykyään kiinteistön omistaa Kiinteistö Oy Helsinginkatu 25, mutta siinä toimivia urheiluhalleja ylläpitää Urheiluhallit Oy.
Urheilutalossa on uimahalli, palloiluhalli, kuntosali ja keilahalli. Uima-allas on 25 metriä pitkä ja 6 metriä leveä, ja hallissa on myös lastenallas. Lisäksi siellä on 25 ja 50 metrin pituiset ampuma­radat sekä kokous­tiloja. Palloilu­hallissa on myös kiinteä katsomo, johon mahtuu 860 henkilöä.
Rakennus käsittää kokonaisen korttelin, jota rajoittavat Helsinginkatu, Kirstinkatu, Josafatin­katu ja Läntinen Brahen­katu. Urheilutilojen lisäksi sen ala­kerrassa on myös ravintola ja R-kioski sekä Ryhmäteatterin teatteri­sali. Rakennuksen Läntisen Brahenkadun puoleinen siipi on sen muita osia korkeampi, kahdeksankerroksinen. Sen ylimmissä kerroksissa toimii hotelli Scandic Kallio.  Lisäksi siinä ovat Kehitysvammatuki 57 ry:n  toimitilat.
Ennen Urheilutalossa ovat toimineet myös tanssi­ravintola Josafat, Kukkurakauppa ja Helsingin kauneudenhoitoalan ammattikoulu. Nykyinen Ryhmäteatterin sali oli alun perin elokuvateatteri, Kino Helsinki. Vuosina 1983–1999 se oli Teatterikorkeakoulun käytössä. Ryhmäteatteri muutti tiloihin vuonna 2006.
Urheiluhallit Oy aikoi 1970-luvun alussa rakentaa Urheilu­taloon laajan lisä­rakennuksen sen länsipuolelle, Josafatin kallioiden alueelle. Suunnitelma hylättiin kuitenkin lähistön asukkaiden vastustuksen vuoksi.
Helsingin Autokoritehdas
Aiheesta muualla

Kuva Westendin Linjan Scania-Vabis/Helko -museobussista
Kuva Helsingin johdinautolinjojen Leyland Tiger PS1/HKL/HELKO -huurteenpoistoautosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin junkkarikoulu

Helsingin junkkarikoulu, varsinaisesti Helsingin jalkaväen junkkariopisto (ven. Гельсингфорское Юнкерское училище) oli Helsingissä joulukuusta 1846 vuoteen 1879 toiminut sotilasopetuslaitos, jossa opetettiin tulevia vänrikkejä tehtäviinsä.
Koulun tarkoituksena oli opettaa suomalaisille vapaaehtoisille sotatiedettä ja venäjää. Koulu ei kuitenkaan ollut vain suomalaisia varten, vaan muitakin oppilaita otettiin siten, että noin kaksi kolmasosaa oli nimiltään suomalais-ruotsalaisia. Maaliskuussa 1844 Suomen senaatti antoi perustamishankkeelle rahoitusta.
Junkkarikoulu toimi aluksi vuokratiloissa. Oma talo saatiin vuonna 1850 salaneuvos Otto Wilhelm Klinckowströmin 1800-luvun alussa rakennuttamasta uusgoottilaista tyyliä edustaneeseesta palatsista Liisantorin varrelta. Valtio hankki palatsin  Klinckowströmin kuoltua. Koulussa opetettiin venäläisessä jalkaväkidivisioonassa palveleville suomalaisille aliupseereille ja upseerikokelaille erilaisia sotilasaineita sekä venäjän kieltä. Sana junkkari tulee saksan kielen sanasta junker, ja tätä termiä käytettiin Venäjällä upseerikokelaasta. 1860-luvulla koulun pääsyvaatimuksia tiukennettiin ja vapaiksi jääneille paikoille otettiin Venäjältä tulleita oppilaita. Tästä oli suuri apu koulun taloudelle, vaikkakin venäläisten osuus pysyi pienenä.
Koulu lakkautettiin 1879, kun Suomen senaatti ei halunnut enää ylläpitää sitä. Entinen palatsirakennus purettiin 1880-luvun alussa, ja paikalle rakennettiin Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan kasarmit. Koko olemassaolonsa ajan Helsingin junkkarikoulu oli merkittävä upseerien kouluttaja. Vuoteen 1871 mennessä sieltä valmistui kaikkiaan 381 upseeria, joista 160 oli suomalaisia. Vuodesta 1872 alkaen oppilaiden määrä kasvoi niin, että valmistuneita oli 80 upseeria vuodessa.
Kirjallisuutta

The Helsinki Yunker School 1846-79, J. E. O. Screen, Suomen historiallinen seura, 1987 ISBN: 9519254870
Brusiini

| Brusiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (4aR,5aS,8aR,13aS,15aS,15bR)-10,11-dimetoksi-4a,5,5a,7,8,13a,15,15a,15b,16-dekahydro-2H-4,6-methanoindolo[3,2,1-ij]oksepino[2,3,4-de]pyrrolo[2,3-h]kinolin-14-oni
CAS-numero:  357-57-3
PubChem CID:  442021
SMILES:  COC1=C(C=C2C(=C1)C34CCN5C3CC6C7C4N2C(=O)CC7OCC=C6C5)OC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C23H26N2O4
Moolimassa:  394,458 g/mol
Sulamispiste:  178 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 3 g/l
Brusiini (C23H26N2O4) on rakenteeltaan strykniiniä läheisesti muistuttava myrkyllinen alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. Yhdisteestä käytetään myös nimiä 10,11-dimetoksistrykniini ja 2,3-dimetyylistrykniini.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa brusiini on valkoista kiteistä ja kitkeränmakuista ainetta. Yhdiste on veteen niukkaliukoista ja liukenee paremmin muun muassa etanoliin ja kloroformiin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on -85° ja kloroformiliuoksessa -127°. Brusiini on heikko emäs ja kylläisen vesiliuoksen pH on 9,5. Kidevedettömän brusiinin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti.
Brusiini on hyvin myrkyllistä ja myrkytyksen oireet ovat samankaltaiset strykniinin aiheuttaman myrkytyksen kanssa. Myrkytysoireita ovat muun muassa huonovointisuus, oksentelu, pääkipu, kiihtyneisyys ja levottomuus sekä lihaskouristukset. Rotilla yhdisteen LD50-arvo suun kautta on 1 mg/kg.
Esiintyminen ja käyttö

Brusiinia esiintyy strykniinipähkinöiden suvun lajien siemenissä esimerkiksi strykniinipuussa (Strychnos nux-vomica) ja malesianstrykniinipähkinässä (S. ignatii). Yhdisteen eristivät ensimmäisinä ranskalaiset Pierre-Joseph Pelletier ja Joseph Bienaimé Caventou vuonna 1818.
Brusiinia käytetään orgaanisessa kemiassa erityisesti asymmetrisissä synteeseissä. Yhdiste muodostaa diastereomeerisia suoloja kiraalisten karboksyylihappojen ja sulfonihappojen kanssa ja tämän vuoksi sitä käytetään erottamaan näiden yhdisteiden enantiomeereja resoluutiolla. Yhdistettä voidaan käyttää myös kiraalisten alkoholien, syanohydriinien ja sulfoksidien resoluutioon. Sitä voidaan käyttää myös eräissä reaktioissa kiraalisena katalyyttinä.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Brucine (englanniksi)
ChemBlink: Brucine (englanniksi)
https://phytochem.nal.usda.gov/phytochem/chemicals/show/50664 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Brucine] (englanniksi)
Esko Heltola

Esko Heltola (s. 27. lokakuuta 1938lähde?) on entinen suomalainen jalkapalloilija, jääpalloilija ja jääkiekkoilija.
Jalkapalloa tukimiehenä pelanneen Heltolan ura alkoi 2. divisioonan Kouvolan Urheilijain Palloilijoissa 1956. Hän pelasi seurassa 1960 asti, jonka jälkeen hän siirtyi ensin kaudeksi 1. divisioonan Susiin ja sitten mestaruussarjassa pelanneen HIFK:n riveihin. Heltola pelasi HIFK:ssa 1962–1965. HIFK:n jälkeen hän pelasi vielä 1. divisioonassa Lappeenrannan Pallossa 1967–1971. Kaikkiaan Heltola pelasi neljän kauden aikana 77 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Maajoukkueessa Heltola pelasi vuosina 1961–1963 kolme maaottelua.lähde tarkemmin?
Jääpallossa Heltola edusti Lappeenrannan Palloa, HIFK:a ja Veiterässä. Hän pelasi maajoukkuessa 50 A-maaottelua. Pelaamisen lisäksi Heltola toimi myös valmentajana ja hänet valittiin kahdesti vuoden valmentajaksi.
Heltola pelasi jalkapallon ja jääpallon ohella myös jääkiekkoa. Hän pelasi 1960-luvulla HIFK:ssa kaksi kautta SM-sarjaa.
Heltola toimi liikunnanopettajana Armilan koulussa Lappeenrannassa.
Helsingin Kuvalehti

Lehden näytenumeron kansisivu.
Helsingin Kuvalehti oli Helsingissä vuosina 1909–1914 ilmestynyt aikakauslehti.
Helsingin Kaiun kanssa kilpaillut Helsingin Kuvalehti pyrki seuraamaan ajankohtaisia kotimaisia ja ulkomaisia tapahtumia. Kahdesti kuukaudessa ilmestynyt lehti tavoitteli myös maaseututilaajia vuonna 1910 ilmestyneellä Kansan Kuvalehti -nimisellä kuukausipainoksella. Loppuvaiheessaan Helsingin Kuvalehti muuttui enemmän perhelehden suuntaan. Sen toimittajina työskentelivät aluksi Evert Böckerman ja vuodesta 1912 Antti Rytkönen.
Vuosina 1917–1918 ilmestyi toinen Helsingin Kuvalehti -niminen viikkolehti.
Aiheesta muualla

Helsingin Kuvalehti digitoituna kansalliskirjastossa
HMS Broadsword

| HMS Broadsword |
| --- | --- |
 HMS Broadsword Tampa Bayssä 1994

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders, Glasgow
Kölinlasku:  7. helmikuuta 1975
Laskettu vesille:  12. toukokuuta 1976
Palveluskäyttöön:  3. toukokuuta 1979
Poistui palveluskäytöstä:  31. maaliskuuta 1995
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 800 t
Pituus:  146,5 m
Leveys:  14,8 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  40 MW + 7,2 MW
Nopeus:  30/18 solmua
Miehistöä:  273
Aseistus
Aseistus:  2 x GWS25 Sea Wolf -ilmatorjuntaohjusten laukaisualustaa 4 x Exocet-merimaaliohjusten laukaisualustaa 2 x kaksiputkista 30 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x 20 mm GAM-BO1 -tykkiä 4 x 7,62 mm GPMG -konekivääriä 2 x Westland Lynx Mk.8 -helikopteria
HMS Broadsword (viirinumero F88)  oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 22 fregatti. Alus oli ensimmäinen palvelukseen otettu tyypin 22 fregatti ja siten luokkaa kutsutaan joissakin lähteissä Broadsword-luokaksi.
Valmistus

Alus tilattiin 8. helmikuuta 1974 Yarrow Shipbuilders Limitediltä Glasgowista ja se valmistui telakalta 24. tammikuuta 1979. Se piti siirtää laivastolle tammikuussa, mutta aluksella ilmenneiden ongelmien korjaaminen viivästytti luovutusta. Alukselle ei ollut asennettu torpedoputkia, jotka asennettiin vasta 1982 Falklandin sodan päätyttyä.
Palvelus

Alus saapui 21. helmikuuta Plymouthiin, jossa se siirrettiin telakalta laivastolle. Alus otettiin palveluskäyttöön 3. toukokuuta 1979 Plymouthissa ensimmäisenä päällikkönään A. Norman. Alus liitettiin 4. fregattilaivueeseen 2. viirikön johtajaksi. Tämän merkkinä aluksen savuhormeihin maalattiin mustat raidat ja musta numero neljä. Aluksen ensimmäinen palvelusvuosi kului erilaisissa testeissä ja koeajoissa, koska se oli uuden luokan ensimmäinen käyttöönotettu alus. Alus kuitenkin vieraili testien välillä muun muassa Gibraltarilla ja Lissabonissa.
Broadsword osallistui elokuussa 1980 myrskyn runtelemien Fastnet-purjehduskilpailuun osallistuneiden veneiden avustamiseen ja uponneiden veneiden miehistöjen pelastamiseen. Alus toimi pelastustoimissa komentoaluksena, missä tehtävässä samalla testattiin sen komentojärjestelmiä. Se siirrettiin paluun jälkeen Devonportin telakalle yhdentoista vuorokauden huoltoon Sea Wolf -ohjusten testaamisen valmisteluna.
Alus laukaisi kaksi Sea Wolf -ohjusta Walesin rannikolla Aberporthin ampuma-alueella, minkä jälkeen se purjehti Gibraltarille. Matkan aikana se purjehti ensimmäisen kerran sisaraluksensa HMS Battleaxen kanssa. Alus oli syyskuusta alkaen Länsi-Intiassa tekemässä lisää ohjustenlaukaisuja täydentääkseen asejärjestelmän käyttöönottotestit. Yhdysvaltain laivasto osallistui testaukseen ja ne suoritettiin Yhdysvaltain laivaston koeampuma-asemalla Puerto Ricossa. Testien päätyttyä lokakuussa alus vieraili useissa Karibian meren kohteissa ennen paluutaan Englantiin vuoden lopulla.
Kuninkaallisen laivaston hävittäjien ja fregattien organisaatiomuutoksen seurauksena Broadswordista tuli vuoden 1980 lopulla tyypin 22 fregateista muodostetun 2. fregattilaivueen johtoalus. Tehtävän muutoksen seurauksena savuhormin raidan tilalle tuli hormin yläosan peittävä musta maalaus ja musta numero 2 kummallekin puolelle hormia.
Alus oli pääosan vuotta 1981 kotivesillä ja itäisellä Atlantilla. Se osallistui erilaisiin harjoituksiin, joista tärkein oli vuotuinen Ocean Safari -harjoitus. Alus vietti joulun kotisatamassa, minkä jälkeen se jatkoi koulutuspurjehduksia. Alus purjehti 17. maaliskuuta 1982 Gibraltarille, minkä piti olla alku uudelle pitkälle ulkomaankomennukselle. Purjehduksen aikana oli tarkoitus vierailla Välimeren satamissa, purjehtia Suezin kanavan kautta Intian valtamerelle ja vierailla muun muassa Intiassa ja Singaporessa.
Argentiinan hyökättyä Falklandin saarille Broadsword sai määräyksen keskeyttää koulutuspurjehduksensa ja liittyä etelään matkaavaan taisteluosastoon.
Palvelus > Falklandin sota

Broadsword aloitti 8. huhtikuuta purjehduksensa Gibraltarilta yhdessä HMS Yarmouthin kanssa liittyäkseen Etelä-Atlantille purjehtivaan osastoon. Aluksella oli mukanaan kaksi MC600 -ydinlatauksella varustettua syvyyspommia, jotka oli mahdollista asentaa Lynx-helikopteriin. Aluksen tehtävänä oli olla lentotukialus HMS Hermeksen lähisuojana.
Alus suojasi 7. toukokuuta hävittäjä HMS Coventryä aluksen yrittäessä estää Port Stanleyn lentotukikohdan käyttöä sekä mahdollisesti suorittaessa tykistöammuntoja maamaaleihin. Varhain yhdeksännen päivän aamuna alukset havaitsivat lähestyvän C-130 Hercules -koneen, mutta se oli liian kaukana. Myöhemmin samana päivnä havaittiin toinen C-130, joka yritettiin tuhota laukaisemalla ohjus. Ohjus ei kuitenkaan osunut kohteeseen. Myöhemmin kuitenkin havaittiin kahden Argentiinan ilmavoimien Skyhawkin törmäävän toisiinsa yrittäessään väistää lähestyvää Sea Dart -ohjusta.
Alus suojasi 14. toukokuuta yhdessä HMS Glamorganin kanssa HMS Hermestä, kun siirrettiin Pebble saarelle 45 SAS:n sotilasta ja tykistön tulenjohtue. Osaston tarkoituksena oli tuhota saaren lentokenttä, jota käyttivät muun muassa Argentiinan ilmavoimien Pucara rynnäkkökoneet. Osasto tuhosi laivatykistön tukemana kuusi Pucaraa, neljä Mentoria ja yhden Skyvanin kentälle.
Alus suojasi 21. toukokuuta San Carloksen maihinnousun alkaessa viiden LSL-aluksen ja Europic Ferryn muodostamaa osastoa. Alus joutui maihinnousun aikana neljän Daggerin ilmahyökkäyksen kohteeksi. Alukseen osui 29 kappaletta 30 millimetrin kranaatteja, jonka seurauksena kahdeksan miehistönjäsentä haavoittui ja molemmat aluksella olleet Lynx-helikopterit vaurioituivat. Hieman myöhemmin olleen myöhemmän rynnäkön torjuivat  Broadswordilta laukaistut Sea Wolf -ohjukset. Kolmannen hyökkäyksen aikana alus kärsi jälleen kannelle osuneesta tykkitulessa henkilövahinkoja ennen kuin kaksi paikalle saapunutta Harrieria ampuivat kolme lähestyvää Daggeria alas.
Alus partioi 22. toukokuuta yhdessä HMS Coventryn kanssa 50 mailia länteen  Falklandin salmen pohjoispäästä. Alusten tehtävänä oli estää Argentiinan ilmavoimien pääsy maihinnousualueelle.
Alus suojasi 23. toukokuuta yhdessä HMS Plymouthin, Yarmouthin ja HMS Antelopen kanssa San Carloksen lahden suuta ja San Carloksen satamaa.
Alus oli 25. toukokuuta yhdessä HMS Coventryn kanssa suorittamassa ohjusansaa, kun siihen osui Argentiinan ilmavoimien Skyhawkin pudottama pommi. Pommi ei räjähtänyt, mutta se läpäisi aluksen helikopterikannen. Samassa hyökkäyksessä Coventryyn osui kolme pommia, jotka tuhosivat aluksen. Broadsword pelasti 170 henkeä uppoavasta aluksesta.
Sotatoimien päätyttyä alus määrättiin palaamaan Englantiin yhdessä Hermeksen kanssa. Se saapui 23. heinäkuuta 1982 Devonportiin, jossa sen taisteluissa saamat vauriot pikaisesti korjattiin. Aluksen päällikkö palkittiin DSO:lla (engl. Distinguished Service Order) taisteluiden johtamisesta ja merijalkaväen kersantti William Leslie lentueen johtaja M. J. Tupper palkittiin DSM:llä (engl. Distinguished Service Medal).
Palvelus > Loppupalvelus

Battlesword oli telakalla korjattavana kuusi viikkoa, mistä se palvelukseen palattuaan siirtyi Amerikan itärannikolle suorittamaan koeammuntoja torpedoilla vasta asennetuilla STWS-2 järjestelmillä. Koeammuntojen ohessa alus vieraili useissa Yhdysvaltain rannikkokaupungeissa sekä Montrealissa Kanadassa. Falklandin sotaan osallistunut alus oli suosittu vierailukohde kaikkialla missä se vieraili. Baltimoren vierailun aikana aluksen päällikkö Canning luovutti tehtävät seuraajalleen R. McQueenille, josta samalla tuli 2. fregattilaivueen komentaja.
Alus palasi 3. joulukuuta Devonportiin. Alus pysyi kotivesillä aina huhtikuuhun 1983 saakka, jolloin se aloitti purjehduksen Etelä-Atlantille yhdessä HMS Brilliantin ja HMS Falmouthin sekä hävittäjien HMS Birminghamin ja HMS Southamptonin kanssa. Osasto palasi Englantiin 21. syyskuuta. Se teki Itämeren purjehduksen vielä vuoden lopulla.
Alus poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 1995.
Palvelus > Aluksen päälliköt

A. Norman 1979 -
William Canning Falklandin sodan aikana - 1982
R. McQueen 1982 - 16. maaliskuuta 1985
G. W. R. Biggs 16. maaliskuuta 1985 -
Greenhalgh

Alus myytiin 30. kesäkuuta 2003 Brasilialle, joka nimesi sen Greenhalghiksi.
Greenhalgh (F-46)