stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Canning Townin asema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Canning Townin asema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| West Hamin asema (en) ▷ Stratfordin metroasema |  |  Jubilee Line |  | North Greenwichin metroasema (en) ▷ Stanmoren metroasema (en) |
muokkaa wikidataa
Metal of Honor

| Metal of Honor TT Quick |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1986
 Tuottaja(t): Jon Zazula
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 35.01
 Levy-yhtiö: Island records/Megaforce
TT Quick muut julkaisut
| TT Quick (EP) 1984 | Metal of Honor 1986 | Sloppy Seconds 1989 |
Metal of Honor on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen TT Quickin ensimmäinen täysipitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1986.
Kappaleet

1. Metal of Honor (3:35)
2. Front Burner (3:25)
3. Hard as a Rock (3:58)
4. Child of Sin (3:00)
5. Asleep at the Wheel (2:59)
6. Come Beat the Band (2:47)
7. Hell to Pay (4:12)
8. Queen of the Scene (3:44)
9. Glad All Over (3:14)
10. Siren Song (4:05)
Kokoonpano

Mark Tornillo  (laulaja)
Dave Dipietro (kitara)
Walt Fortune (bassokitara)
Erik Ferro (rummut)
Aiheesta muualla

Metal of Honor Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Metal of Honor Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Maria Ressa

| Maria Ressa |
| --- | --- |
 Maria Ressa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. lokakuuta 1963 (ikä 61) Manila, Filippiinit
Ammatti:  toimittaja
Muut tiedot
Tunnustukset:  Vapauden kultainen kynä (2018)   Neljän vapauden palkinto (2020)   Guillermo Canon maailman lehdistövapauden palkinto (2021)   Nobelin rauhanpalkinto (2021)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Maria Ressa (s. 2. lokakuuta 1963 Manila, Filippiinit) on filippiiniläinen toimittaja ja Rappler-uutissivuston perustaja ja toimitusjohtaja. Hän on Filippiinien ensimmäisiä tutkivia journalisteja, ja hän on johtanut muun muassa CNN:n Manilan- ja Jakartan-toimistoja sekä ABS-CBN:n uutis- ja ajankohtaistoimitusta. Ressa oli perustamassa Rappleria vuonna 2012. Pienestä uutissivustosta kasvoi nopeasti Filippiinien suurimpia. Sivusto on kirjoittanut kriittisesti myös presidentti Rodrigo Duterten hallinnosta, mistä se on joutunut vaikeuksiin. Ressaa vastaan on nostettu useita syytteitä, ja vuonna 2020 hänet todettiin syylliseksi kyberherjaustapauksessa. Ressa on saanut kansainvälisesti tunnustusta sananvapauden puolustajana, ja Filippiinien hallintoa on syytetty yrityksestä hiljentää Ressa.
Maria Ressalle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 2021 yhdessä Dmitri Muratovin kanssa.
Nuoruus ja opiskelu

Maria Ressa syntyi Manilassa vuonna 1963, jolloin hänen äitinsä oli vasta 18-vuotias. Maria menetti isänsä vuoden vanhana. Marian äiti muutti tämän jälkeen Yhdysvaltoihin, ja Maria jäi siskonsa kanssa isänsä perheen hoidettavaksi. Äiti lensi kuitenkin säännöllisesti tapaamaan tyttäriänsä.
Maria Ressa muutti kymmenenvuotiaana äitinsä ja isäpuolensa luokse Yhdysvalloissa ja kasvoi sen jälkeen New Jerseyssä. Amerikanitalialainen isäpuoli adoptoi Marian. Perhe asui Toms Riverissä, missä Ressa kävi myös high schoolinsa. Hän opiskeli Princetonin yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1986. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon englannista ja sai todistuksen myös teatterista ja tanssista. Valmistumisensa jälkeen Ressa palasi Filiippineille ja meni Philippines Dilimanin yliopistoon opiskelemaan journalismia Fulbright-stipendin turvin.
Ura > CNN:llä ja ABS-CBN:llä

Ressa tuotti 1986–1987 ABS-CBN 2 -kanavalle viikoittaisia yhteiskunnallisia ohjelmia ja toimi valtiollisen PTV 4 -aseman vastaavana tuottajana. Hän toi ensimmäisten joukossa tutkivan journalismin Filippiinien televisioon.
CNN:n Manilan-toimistoa Ressa johti 1987–1995 ja Jakartan-toimistoa 1995–2005. Syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen Ressasta tuli CNN:n Aasian johtava tutkiva journalisti. Hän kirjoitti Kaakkois-Aasian terroriverkostojen noususta kirjan Seeds of Terror: An Eyewitness Account of Al-Qaeda’s Newest Center of Operations in Southeast Asia. CNN:ltä Ressa siirtyi vuonna 2005 ABS-CBN:n uutis- ja ajankohtaistoimituksen johtajaksi. Hänen alaisuudessaan oli yli tuhat toimittajaa.
Ura > Rappler

Ressa työskenteli ABS-CBN:llä aina vuoteen 2012 saakka, jolloin hän oli perustamassa Rappleria. Ressa ja kolme muuta toimittajaa olivat saaneet ajatuksen uudenlaisesta uutissivusosta, joka toimisi startup-yrityksen tavoin. Rapplerilla oli alkuun 12 nuorta toimittajaa ja kehittäjää. Se oli suunnattu nuorille lukijoille, mutta sosiaalisen median markkinnoinnin ansiosta se kasvoi nopeasti Filippiinien neljänneksi suurimmaksi uutissivustoksi.
Rappler ja Ressa alkoivat joutua hallinnon ahdistelemaksi Rodrigo Duterten noustua presidentiksi. Rappler uutisoi kriittisesti Duterten väkivaltaista sotaa huumeita vastaan, jonka aikana on monia ihmisiä tapettu sekä ihmisoikeuksia rikottu. Duterte viittasi ensimmäisen kerran Rappleriin heinäkuussa 2017 pitämässään valtion tilaa käsitelleessä puheessa, kun hän sanoi sen olevan kokonaan yhdysvaltalaisten omistama ja näin perustuslain vastainen. Ressa tyrmäsi väitteen, mutta elokuussa 2017 Filippiinien arvopaperi- ja pörssikomissio alkoi tutkia Rappleria. Komissio perui yrityksen lisenssin, mutta vetoomustiomioistuin palautti sen. Rappler joutui seuraavaksi vastaamaan veropetossyytteisin, ja Ressa pidätettiin marraskuussa 2018. Ressa vapautettiin takuita vasten, ja hänen mukaansa syytökset ovat täysin poliittisia.
Ressa todettiin kesäkuussa 2020 syylliseksi kyberherjaukseen. Tapauksen taustalla oli Rapplerin vuonna 2012 julkaisema juttu, jossa käsiteltiin liikemies Wilfredo Kengin yhteyttä korkeimman oikeuden tuomariin. Tapaus tuotiin ensimmäisen kerran oikeuteen vuonna 2017, mutta silloin se todettiin vanhentuneeksi. Pian tämän jälkeen oikeusministeriö muutti vanhentumisrajan vastaavissa tapauksissa vuodesta 12 vuoteen. Kyberherjauslaki oli astunut voimaan neljä kuukautta jutun julkaisun jälkeen, mutta tuomioistuimen mukaan artikkelista vuonna 2014 korjattu kirjoitusvirhe teki artikkelista lain alaisen. Kengan tapaus oli vielä kesällä 2021 vetoomustuomioistuimessa, ja Ressa voi saada siitä kuusi vuotta vankeutta. Ressalla oli tuolloin yli seitsemän oikeustapausta käynnissä. Rapplerin asianajajiin kuuluva Amal Clooney kutsui tammikuussa 2021 Filippiinien hallitusta avoimeksi kamppailuksi Ressan hiljentämiseksi.
Tunnustukset

Ressa oli yksi Time-lehden Vuoden henkilöitä vuonna 2018. Time nosti Vuoden henkilöiksi joukon vainottuja ja murhattuja toimittajia ”Totuuden puolustajina”. Time-lehden kunnianosoituksen lisäksi Ressa on palkittu monilla muillakin tunnustuksilla. World Association of Newspapersin Vapauden kultaisen kynän hän sai vuonna 2018 ja Neljän vapauden palkinnon vuonna 2020. Unescon jakaman Guillermo Canon maailman lehdistövapauden palkinnon hän sai vuonna 2021.
Ressalle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto 8. lokakuuta 2021 yhdessä Dmitri Muratovin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Ressa Wikimedia Commonsissa
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
Brave

Brave voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Brave, yksityisyyteen pyrkivä nettiselain
Brave, Kate Ceberanon vuonna 1988 julkaistu albumi
Brave, Marillionin vuonna 1994 julkaistu albumi
Brave, Nichole Nordemanin vuonna 2005 julkaistu albumi
Brave, Jennifer Lopezin vuonna 2007 julkaistu albumi
Brave, Sara Bareillesin kappale vuodelta 2013
Urhea (engl. Brave), Pixarin animaatioelokuva vuodelta 2012
Soturi (engl. The Brave), Johnny Deppin ohjaama elokuva vuodelta 1997
Atlanta Braves, atlantalainen urheiluseura
Richmond Braves, richmondilainen urheiluseura
Danville Braves, danvillelainen urheiluseura.
Brave (1588), Lontoon Cityn 1588 vuokraama alus
HMS Brave (1747), šebekki
HMS Brave (1798), kutteri
HMS Brave (1805), 80-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Brave (1806), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Brave (1856), Albacore-luokan tykkivene
HMS Brave (J305), Algerine-luokan miinanraivaaja
HMS Brave (F94), Tyypin 22 fregatti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Brave”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bougoula

| Bougoula |
| --- | --- |
 Bougoula
 Koordinaatit: 10°46′46″N, 6°55′7″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Kolondiéban piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  6 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bougoula on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee 55 kilometriä Kolondiébasta maanteitse etelään. Kunnassa on 6 300 ja keskuskylässä 2 200 asukasta.
Bougoulan kunta rajoittuu pohjoisessa, idässä ja lännessä Kolondiéban piirin Farakon ja etelässä Fakolan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Se kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja kaupankäynti. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Max Payne (pelisarja)

| Max Payne |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Remedy Entertainment, Rockstar Games
Lajityyppi:  kolmannen persoonan ammuntapeli
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Max Payne on Remedy Entertainmentin kehittämä toimintapelisarja. Remedyn myytyä oikeudet kolmannen osan on kehittänyt Rockstar Games.
Pelit

Max Payne (2001)
Max Payne 2: The Fall of Max Payne (2003)
Max Payne 3 (2012)
Muu media

Peliin perustuen on tehty myös elokuva Max Payne (2008).
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Carl Elliot

Carl Elliot (s. 9. huhtikuuta 1983 New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa kaudella 2009–2010 Korisliigassa pelaavaa Espoon Honkaa.
Elliott pelasi kaksi kautta D-liigaa Sioux Fallsin paidassa. Tämän lisäksi hän on pelannut Venezuelassa.
Aiheesta muualla

D-liigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Bouira

| Bouira البويرة |
| --- | --- |
 Borj Hamzan linnake Bouirassa.
 Bouira
 Koordinaatit: 36°22′40″N, 3°53′50″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Bouira
Piirikunta:  Bouira
Väkiluku (2008):  88 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bouira (arab. البويرة‎, Al-Būyira) on kaupunki ja Bouiran maakunnan hallinnollinen keskus Algerian pohjoisosassa. Se sijaitsee Djurdjuravuorten eteläpuolella 105 kilometriä Algerista kaakkoon. Bouiran kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 88 800 asukasta.
Ranskalaisten vuonna 1872 perustama Bouira on maatalousalueen kaupallinen ja liikennekeskus. Sen kautta kulkevat Algerin ja Constantinen välinen valtatie A1 ja rautatie. Bouirasta tuli maakunnan pääkaupunki vuonna 1974. Siellä toimii Akli Mohand Oulhadjin yliopisto. Lähiseudun nähtävyyksiä ovat roomalaisen Auzian paikalle perustettu Sour El Ghozlane ja Hammam Ksenan kuumat lähteet.
Bobbio Pellice

| Bobbio Pellice |
| --- | --- |

 Bobbio Pellice
 Koordinaatit: 44°48′28″N, 7°07′00″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  732 (min 690 - maks. 3 171) m
Väkiluku:  536 
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.comune.bobbiopellice.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bobbio Pellice (piemonteksi Beubi ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 536 asukasta.
Carl Edward Hellmayr

Carl Edward Hellmayr
Carl Edward (Eduard) Hellmayr (29. tammikuuta 1878 Wien − 24. helmikuuta 1944 Orselina, Sveitsi) oli itävaltalainen lintutieteilijä.
Hellmayr opiskeli Wienin yliopistossa. 1903 hän liittyi Münchenin museon lintuosaston henkilökuntaan ja 1908 hänet nimitettiin osaston intendentiksi. Hän erikoistui neotrooppisen alueen lintuihin ja tutki Johann Baptist von Spixin kokoelman Brasilian linnuista. 1904–1905 hän vietti pitkiä aikoja Pariisin luonnonhistoriallisessa museossa tutustuen erityisesti Alcide d'Orbignyn Etelä-Amerikasta kerättyyn kokoelmaan. 1905 hän siirtyi kolmeksi vuodeksi Walter Rothschildin museoon Tringissä Englannissa, missä hän työskenteli Ernst Hartertin opastuksen alaisena. Münchenissä hän sai professorin arvonimen. Hän oli Baijerin lintutieteellisen seuran pääsihteeri ja seuran lehden Verhandlungenin toimittaja vuoteen 1921.
1922 Hellmayr nimitettiin Chicagon museon (Field Museum in Chicago) eläintieteen avustavaksi intendentiksi. Hänen päätehtävänsä oli toimittaa vastikään kuolleen Charles Barney Coryn aloittama Catalogue of Birds of the Americas loppuun. Tähän tehtävään hän paneutui vuosiksi. 1931 hän muutti takaisin Wieniin ja asui siellä, kunnes natsit pidättivät ja vangitsivat hänet vuonna 1938. Hellmayr sairastui ja vietti seitsemän viikkoa sairaalassa. Suhteidensa ansiosta hän kahden kuukauden päästä onnistui pääsemään pois Itävallasta ja muutti Sveitsiin, jossa asui kuolemaansa saakka. Sveitsissä hän viimeisteli teossarjaa, joka kuitenkin jäi hieman kesken.
Hellmayr oli American Ornithologists’ Unionin kunniajäsen vuodesta 1911 alkaen, ja myös British Ornithologists’ Unionin kunniajäsen. Hän julkaisi noin 160 tieteellistä artikkelia.
Hellmayrin kunniaksi on nimetty ruskojuovanapsija (Mecocerculus hellmayri), punaolkaorneero (Gyalophylax hellmayri), viitaorneero (Hellmayrea gularis), viirulakkiorneero (	Cranioleuca hellmayri) ja arokirvinen (Anthus hellmayri). Hellmayr itse nimesi suuren joukon lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kalliovarpusen alalajin exigua 1902.
Teoksia

Revision of Spix's Types of Brazilian Birds (1906)
Catalogue of Birds of the Americas (1918–1949), 15-osainen sarja, joista kaksi ensimmäistä osaa oli Charles Barney Coryn ja 13 osaa Hellmayrin kirjoittamia.
The Birds of Chile, (yhdessä Henry Boardman Conoverin kanssa).
Braunschweigin teknillinen yliopisto

| Braunschweigin teknillinen yliopisto> Technische Universität Braunschweig |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1745
Rehtori:  Jürgen Hesselbach
Henkilökunta:  5 651 
Opiskelijoita:  16 297 
Sijainti:  Braunschweig, Ala-Saksi  Saksa
Sivusto:  www.tu-braunschweig.de
Vanha päärakennus
Braunschweigin teknillinen yliopisto on Braunschweigissa sijaitseva Saksan vanhin teknillinen yliopisto. Se perustettiin Collegium Carolinum -nimellä vuonna 1745. Nykyisin yliopistossa on noin 16 000 opiskelijaa. Vaikka koulun nimessä on teknillinen, se on silti kuuden tiedekunnan yliopisto, jonka ainevalikoima on laajempi kuin perinteisen insinööritieteisiin keskittyvän teknillisen korkeakoulun. Tiedekunnat ovat
Matematiikka, tietojenkäsittely, liiketoiminta, tuotantotalous ja sosiaalitieteet
Biotieteet (kuten biologia / biotekniikka, kemia, farmasia ja psykologia)
Arkkitehtuuri, rakennustekniikka ja ympäristötieteet
Konetekniikka
Sähkötekniikka, IT ja fysiikka
Humaaniset ja kasvatustieteet
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Braunschweigin teknillinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Yliopiston omat verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Carl Holmberg

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
Carl Johan Severin Holmberg (9. maaliskuuta 1884 Malmö – 1. joulukuuta 1909 Malmö) oli ruotsalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa joukkuekilpailussa kultaa.
Max Pacioretty

| Max Pacioretty |
| --- | --- |
 Max Pacioretty vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1988 (ikä 35) New Canaan, Connecticut, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Toronto Maple Leafs
Sarja:  NHL
Pelinumero:  67
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Montreal Canadiens (NHL) Hamilton Bulldogs (AHL) Vegas Golden Knights (NHL) Carolina Hurricanes (NHL) Washington Capitals (NHL)
NHL-varaus:  22. varaus, 2007 Montreal Canadiens
Max Pacioretty (s. 20. marraskuuta 1988 New Canaan, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsissä. Montreal Canadiens varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 22. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Montreal Canadiensissa Pacioretty pelasi vuosina 2008–2018 ja vuonna 2015 hänet valittiin joukkueen kapteeniksi. Jatkoaika.comin verkkolehden mukaan Paciorettyn vahvuuksiin kuuluu laukaus, luistelunopeus, läpiajot, taklaaminen, pelaaminen maalin edessä sekä kookkaat fyysiset mitat. Verkkosivusto määrittelee hänen heikkouksiksi terävyyden puutteen maalintekopaikoissa sekä ”laput silmillä” pelaamisen, jolloin Pacioretty ei aina huomaa varoa vastustajia.
Ura > Seuraura

Pacioretty kävi lukion kotikaupungissaan New Canaanissa, jonka jälkeen hän vietti vuodet 2004–2006 Taft Schoolissa. Kaudeksi 2006–2007 Pacioretty siirtyi USHL-joukkue Sioux City Musketeersiin, joka varasi hänet 18. pelaajana vuonna 2005. Hän oli Philip DeSimonen jälkeen joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 21+42=63. Pacioretty jakoi USHL:n pistepörssin kymmenennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Pacioretty pelasi myös USHL:n tähdistöottelussa. NHL-joukkue Montréal Canadiens varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 22. pelaajana kesällä 2007. Kaudeksi 2007–2008 Pacioretty siirtyi Michiganin yliopistojoukkueeseen. Hän voitti CCHA:n mestaruuden, voitti sarjan vuoden tulokkuuden ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kesällä 2008 Pacioretty teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Montréal Canadiensin kanssa, jonka organisaatioon hän siirtyi kaudeksi 2008–2009. Pacioretty pelasi koko syyskauden Canadiensin farmijoukkue Hamilton Bulldogsissa, AHL:ssä. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 2. tammikuuta 2009 vieraissa New Jersey Devilsiä vastaan ja teki samassa ottelussa jo ensimmäisellä laukauksellaan NHL-uransa avausmaalin, joka jäi Canadiensin 4–1-tappioon päättyneessä ottelussa joukkueen ainoaksi. Yhteensä Pacioretty teki ensimmäisen sopimuskautensa aikana NHL:ssä 34 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11. Hän pelasi jokaisesta kolmesta ensimmäisestä kaudestaan vielä osan AHL:ssä.
Kausi 2010–2011 Paciorettyllä päättyi 8. maaliskuuta 2011 vakavaan loukkaantumiseen, kun hän joutui Boston Bruinsin Zdeno Cháran taklaamaksi. Chára taklasi Paciorettyn vaarallisen näköisesti vaihtoaitioiden välisen pleksin kulmaan. Pacioretty sai tilanteessa aivotärähdyksen ja hänen niskanikamansa murtui. Chára ei saanut teostaan pelikieltoa. Pacioretty teki kesäkuussa 2011 kaksivuotisen jatkosopimuksen Canadiensin kanssa ja hän onnistui edellisen kauden loukkaantumisestaan huolimatta tekemään läpimurron NHL:ssä. Ilman farmikomennuksia jäänyt Pacioretty voitti Canadiensin sisäisen pistepörssin tehoilla 33+32=65. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen kypärätempun 9. helmikuuta 2012 New York Islandersia vastaan. Pacioretty voitti loukkaantumisensa myötä kauden päätteeksi Bill Masterton Memorial Trophyn.
Syyskuussa 2015 Canadiens ilmoitti, että Paciorettystä tulee seuran historian 29. kapteeni. Valinnan tekivät joukkueen pelaajat äänestämällä.
Syyskuussa 2018 Pacioretty siirtyi Vegas Golden Knightsiin vaihdossa Tomas Tatariin, Nick Suzukiin ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2019 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2022 Golden Knights kauppasi Paciorettyn ja Dylan Coghlanin Carolina Hurricanesiin.
Heinäkuussa 2023 Pacioretty teki vapaana agenttina Washington Capitalsin kanssa vuoden ja kahden miljoonan dollarin sopimuksen.
Syyskuussa 2024 Pacioretty siirtyi tryout-sopimuksella Toronto Maple Leafsiin. Lokakuussa hän solmi joukkueen kanssa vuoden mittaisen ja 873 770 dollarin arvoisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Pacioretty edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän oli tehoilla 2+10=12 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Pacioretty pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008.
Yksityiselämä

Pacioretty on naimisissa NHL:ssäkin pelanneen venäläispelaaja Maksim Afinogenovin siskon, tennispelaaja Katia Afinogenovan kanssa. Paciorettyn äiti on lähtöisin Meksikosta ja hänen isänsä äiti on kanadanranskalainen. Max Pacioretty puhuu myös itse ranskaa.