stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ru guo wo niu you ai qing

| Ru guo wo niu you ai qing> 如果蜗牛有爱情 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  30 min
Pääosissa:   Wang Kai  Wang Ziwen 
Alkuperämaa:   Kiina
Alkuperäiskieli:  kiina
Verkko:   Dragon TV
Esitetty:  24. lokakuuta 2016 – 12. joulukuuta 2016
Jaksoja:  21
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Daylight Entertainment
Aiheesta muualla
IMDb
Ru guo wo niu you ai qing (kiin.: 如果蜗牛有爱情; pinyin: Rú guǒ wō niú yǒu ài qíng, engl. When a Snail Falls in Love) on Dragon TV:n esittämä kiinalainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Wang Kai ja Wang Ziwen.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Ruahan kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Tansania
Pinta-ala:  20,2 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Safari, kansallispuisto 
Perustettu:  1964 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kirahvi Ruahan kansallispuistossa.
Ruahan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Tansaniassa. Se tunnetaan kymmenestätuhannesta norsustaan. Puiston pinta-ala on 10 300 neliökilometriä, joten se on Tansanian toiseksi suurin kansallispuisto.
Tansanian kansallispuistot (vihreällä) ja riistanhoitoalueet (keltaisella)
Puisto sijaitsee Itä-Afrikan suuressa hautavajoamassa  Iringan ja Mbeyan alueilla maan keskiosassa. Rungumin riistanhoitoalue on sen rajanaapuri.
Ruahassa Itä- ja Etelä-Afrikan eläimistö ja kasvisto kohtaavat. Siellä on tavattu 528 lintulajia ja 1650 kasvilajia.
Puiston halki virtaa Ruaha-joki, jonka sivujoet kuivuvat kuivan kauden aikana. Siellä tavataan monenlaisia antilooppeja, ja niitä saalistavia leijonia, leopardeja, gepardeja, täplä- ja juovahyeenoita ja hyeenakoiria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruahan kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Paul Banks

| Paul Banks |
| --- | --- |
 Paul Banks
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1978 (ikä 46)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Julian Plenti Fancypants
Aktiivisena:  1997-
Tyylilajit:  Indie rock, alternative rock
Soittimet:  laulu, kitara, piano, rummut
Yhtyeet:  Interpol Julian Plenti
Levy-yhtiöt:  Capitol, EMI, Matador
Aiheesta muualla
julianplenti.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paul Julian Banks (3. toukokuuta 1978 Essex, Englanti) on newyorkilaisen Interpol-yhtyeen laulaja ja toinen kitaristi. Hän on myös levyttänyt ja esiintynyt alter egollaan Julian Plenti.
Yksityiselämä

Banksin perhe muutti Englannista Paulin ollessa kolmevuotias. He asuivat useissa paikoissa: Michiganissa, Espanja, New Jersey, Méxicossa ja Pariisissa. Lopulta perhe muutti New Yorkiin. Banks aloitti kitaransoiton ollessaan 13-vuotias. Paul teki omaa musiikkia mutta oli myös hip hop-musiikin fani seitsemänneltä luokalta lähtien. Hän on myös esiintynyt hip hop DJ:nä nimellä DJ Fancypants.
Interpol

Paul Banks liittyi Interpoliin tavattuaan Pariisista tuntemansa ystävän Daniel Kesslerin New Yorkissa vuonna 1998. Yhtyeeseen kuului tuolloin myös rumpali Greg Drudy. Myöhemmin Carlos Dengler liittyi Interpoliin basistiksi ja koskettimiin. Interpol on julkaissut neljä albumia, jotka kaikki ovat vakuuttaneet kriitikot. Viimeisimmät ovat saavuttaneet myös kaupallista menestystä. Paul Banks kirjoittaa yhtyeen kaikki sanoitukset.
Julian Plenti

Banks julkaisi sooloalbumin nimellä Julian Plenti, on Banksin alter ego, jolla hän esitti esitti vuosituhannen vaihteen New Yorkissa akustisia lauluja ennen nterpolin levytyssopimusta. Albumin nimi on Julian Plenti is... Skyscraper. Albumilla Banks esittää jopa yli kymmenen vuotta vanhoja kappaleitaan uusiksi äänitettyinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Banks Wikimedia Commonsissa
Julianplenti.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Interpolin virallinen kotisivu
Sajaniemi (Lammi)

Sajaniemi on Hämeenlinnassa Lammilla sijaitseva alue, joka on Natura 2000 -alue. Lehto kuuluu valtakunnalliseen lehtojensuojeluohjelmaan. Alue sijaitsee Ormajärven luoteisrannalla. Siinä on rantalehtoa, jota ympäröi alue, jossa on vanhan metsän piirteitä. Siihen kuuluu myös kuivahkoa rinnelehtoa ja kosteaa saniaislehtoa. Rinteessä kasvaa suuria lehmuksia. Siellä tavataan liito-oravia, pikkusieppoja ja pohjantikkoja sekä myös erittäin uhanalainen eliölaji.
Sajaniemi on yksi seitsemästä Lammin biologisen aseman alueella sijaitsevasta Natura 2000 -alueesta.
Pihtiputaan työväentalo

| Pihtiputaan työväentalo |
| --- | --- |
 Pihtiputaan työväentalo vuonna 1952.
Osoite:  Rantaharjuntie 2/Keskustie 11
Sijainti:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°22.23′N, 25°34.11′E
Valmistumisvuosi:  1932 (1. talo 1907)
Rakennuttaja:  Pihtiputaan kk:n Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Pihtiputaan kk:n Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Kerrosluku:  1,5 ja 2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihtiputaan työväentalo Pihtiputaan kunnan keskustassa osoitteessa Rantaharjuntie 3. Talon omistaa Pihtiputaan kirkonkylän työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentaloa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.
Historia

Pihtiputaan kk:n työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905 Turpeelassa. Vuonna 1907 ostettiin Nokkalan pytinki toimitilaksi.
Sisällissodan aikana vuonna 1918 talolla ei ole ollut toimintaa. Ovet ovat olleet sinetöidyt ja laudat ikkunoissa.
Vuonna 1927 taloa laajennettiin rakentamalla näyttämö toiseen päähän ja sisäänkäynti tien puolelle. Talo kuitenkin paloi vuonna 1930 lasten tulitikkuleikkien seurauksena, ja samalla paloi vieressä ollut Nokkalan talo.
Uuden talon rakentamista varten ostettiin hirsiä Jussi Kankaalta, ja ne sirkkelöitiin laudoiksi. Niskakosken veljeksille annettiin urakalla talon rakentaminen, mutta he tekivät vararikon ja rakennus jäi kesken. Talo  valmistui lopulta vuonna 1932. Talon katolle valmistui 1950-luvulla elokuvakoppi. Vuonna 1977–1978 talo peruskorjattiin. Näyttämö ja sali uusittiin. Eteinen, keittiö ja sisä-wc:t ovat tekeillä, mutta rahoitusta uupuu. Kaikki työt on tehty talkoilla ja varat saatu lahjoituksina.
Rakennus

Talo on hirsirunkoinen. Se pystylaudoitettiin 1940-luvulla. Katteena on pelti. Salin sisäseinät vuorattiin kuitulevyllä vuonna 1956 samoin ravintolatila. Alkuperäinen uunilämmitys vaihdettiin öljylämmitykseen vuonna 1956. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, elokuvakonehuone, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto. Lisärakennuksessa on kylmävarasto ja käymälät. Raimo Paananen on tehnyt taloon muutospiirustuksen vuonna 1977.
Toimintaa työväentalolla

Taloa vuokrataan, ja siellä järjestetään  kokouksia, näyttämö- ja tanssitoimintaa, elokuvia, bingoa, perhejuhlia, jousiammuntaa ja eläkkeensaajien tilaisuuksia.
Saint-Martin-des-Champs (Finistère)

Kaupungintalo
Saint-Martin-des-Champs on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 709 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Martin-des-Champsin pinta-ala on 16 neliökilometriä.
Saint-Martin-des-Champs on osa Morlaixin kaupunkiseutua (Communauté d'agglomération du Pays de Morlaix).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Martin-des-Champs (Finistère) Wikimedia Commonsissa
Per Hallström

| Per Hallström |
| --- | --- |
 Per Hallström 1936.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1866 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 1960 (93–94 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Muuta tietoa
 Ruotsin akatemian jäsen 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Per Hallström (1866 Tukholma, Ruotsi – 1960 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kemisti. Hän toimi kemistinä ensin Tukholmassa ja vuosina 1889–1890 Yhdysvalloissa Philadelphiassa. Vuodet 1891–1897 hän oli Ruotsin lennätinhallituksessa amanuenssina. Hänet valittiin 1908 Ruotsin akatemian jäseneksi, ja sen pysyvä sihteeri hän oli 1931–1941. Hän oli akatemian Nobel-komitean puheenjohtaja 1922–1946.
Hallströmin esikoisrunokokoelma Lyrik och fantasier ilmestyi 1891, mutta sittemmin hän tuli tunnetuksi novellistina, johon alaan hänen pääteoksensa kuuluvat. Hallströmin ensimmäinen novellikokoelma Vilsna fåglar ilmestyi 1894. Siinä leimallista on pessimismin ja ironian lisäksi moraalinen kunnianarkuus. 1900-luvun puolella hän kirjoitti lähinnä romaaneja. Muuta hänen tuotantoaan ovat näytelmät ja esseet. Häntä on pidetty yhtenä aikansa Ruotsin merkittävimmistä esteetikoista.
Suomennetut teokset

Jalokivikoriste sekä muita kertomuksia, suom. Larin Kyösti, Helsinki: Yrjö Weilin 1903
Kustavi Sparfvertin elämäntaru: kertomus; suom. Aku Tela, Kuopio: K. Malmström 1904
Haaksihylky y.m. kertomuksia: kokoelmasta "De fyra elementerna"; suomentanut Siiri Karilas, Helsinki: Otava, 1911, Sarja: Otavan 50-pennin kirjasto n:o 20. (yhteissidoksessa)
Kirsti y.m. kertomuksia kokoelmasta "De fyra elementerna"; suomentanut Siiri Karilas, Helsinki: Otava 1912. Sarja: Otavan 50 pennin kirjasto n:o 32.
kertomus "Jouluyö" teoksessa: Haltijan satuja ja tarinoita; suomentanut Hanna Pakkala, K. E. Holm, 1901
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Per Hallström Wikimedia Commonsissa
Pan’s Labyrinth

| Pan’s Labyrinth> El Laberinto del fauno |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Guillermo del Toro
Käsikirjoittaja:  Guillermo del Toro
Tuottaja:  Alfonso Cuarón Guillermo del Toro Bertha Navarro Frida Torresblanco Alvaro Augustin
Säveltäjä:  Javier Navarrete
Kuvaaja:  Guillermo Navarro
Leikkaaja:  Bernat Vilaplana
Tuotantosuunnittelija:  Eugenio Caballero
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Meksiko Espanja
Tuotantoyhtiö:  Telecinco Cinema
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix iTunes
Ensi-ilta:  11. lokakuuta 2006
Kesto:  112 min / 119 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Budjetti:  19 milj. dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pan’s Labyrinth (El Laberinto del fauno) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Guillermo del Toro. Elokuva tehtiin meksikolais-espanjalaisena yhteistuotantona.
Elokuva sai ilmestymisvuonnaan Oscar-ehdokkuudet kuudessa kategoriassa, joista kolmessa se myös voitti. Elokuva on teatterilevitystulojen mukaan kautta aikojen tuottoisin espanjankielinen elokuva Yhdysvalloissa.
Vuonna 2010 suomalaiskriitikot äänestivät elokuvan 2000-vuosikymmenen neljänneksi parhaaksi. Vuonna 2016 Pan’s Labyrinth äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 17. parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 30 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Juoni

Elokuvan juoni etenee kahdella tasolla: Sisällissodan jälkeisen Espanjan väkivaltaisessa todellisuudessa, sekä fantasiamaailmassa, jossa fauni antaa tehtäviä tytölle nimeltä Ofelia.
Päähenkilö, Ofelia, on nuori tyttö, joka matkustaa raskaana olevan äitinsä kanssa syrjäiselle myllylle, jota Francon joukot pitävät tukikohtanaan. Ofelian isä on kuollut sodan aikana. Pysähdystauolla Ofelia poimii metsäpolulta vanhan kivimuistomerkin sirpaleen, johon on kaiverrettu silmä. Hän löytää kivipaaden, johon on kuvattu kasvot. Ofelia asettaa puuttuvan sirpaleen paikoilleen, jolloin kivikasvojen suusta lentää esiin hyönteinen. Satuja rakastava Ofelia kutsuu hyönteistä keijuksi.
Perillä myllyssä Ofelia ja hänen äitinsä tapaavat tukikohtaa johtavan julman ja kylmäkiskoisen kapteeni Vidalin, jonka lasta Ofelian äiti odottaa. Ofelia näkee taas hyönteisen, joka johdattaa hänet myllyn lähistöllä olevan ikivanhan labyrintin luo. Yöllä hyönteinen vie Ofelian labyrinttiin, jossa tyttö tapaa ensimmäisen kerran vanhan faunin, labyrintin herran. Fauni kertoo, että Ofelia on maanalaisen valtakunnan prinsessa ja hänen on suoritettava kolme tehtävää päästäkseen takaisin omaan valtakuntaansa.
Lopussa kapteeni Vidal ampuu Ofelian saadakseen poikansa takaisin. Kolmas tehtävä oli vuodattaa viattoman verta päästäkseen maanalaiseen valtakuntaan. Ofelia vuotaa omaa vertaan portin päälle, jolloin katsojalle jää epäselväksi pääsikö Ofelia koskaan valtakuntaansa vai jäikö hän kuolleena maan päälle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ivana Baquero  | … |  Ofelia   |
|  Sergi López  | … |  kapteeni Vidal   |
|  Doug Jones  | … |  fauni   |
|  Maribel Verdú  | … |  Mercedes   |
|  Ariadna Gil  | … |  Carmen   |
Palkintoja

Oscar-palkinnot:
Paras kuvaus
Paras lavastus
Paras maskeeraus
Muut ehdokkuudet: Paras alkuperäinen käsikirjoitus, Paras musiikki, Paras vieraskielinen elokuva
Bafta-palkinnot:
Paras maskeeraus
Paras puvustus
Paras vieraskielinen elokuva
Muut ehdokkuudet: Paras alkuperäinen käsikirjoitus, Parhaat erikoistehosteet, Paras kuvaus, Paras tuotanto, Paras ääni
Cannesin elokuvajuhlat: Kultainen palmu -ehdokkuus
Arvioita

Helsingin Sanomien (2011) Timo Peltosen mukaan del Toron ”loistavalla tyylitajulla ja suurella mielikuvituksella käsikirjoittama ja ohjaama Pan’s Labyrinth...on mestariteos.” Hänen mielestään teos saa satumaailman vaikuttaman aidosti kiehtovalta ja houkuttelevalta: samalla se siirtää todellisen maailman kauhut vellomaan sen sisuksiin.
Ruotsulan redutti

Ruotsulan redutin maavallia
Ruotsulan redutti on venäläisten vuoden 1743 Turun rauhan jälkeen Kymijoen itärantaan Kuusankosken Ruotsulan kylään rakennuttama maalinnake. Linnake rakennettiin suojaamaan tärkeää Kymijoen ylityspaikkaa josta maantiet haarautuivat Anjalaan ja Iittiin. Redutti on käytössä vartioasemana aina Suomen sotaan saakka jolloin se kävi tarpeettomaksi ja hylättiin. Redutti on muodoltaan nelikulmainen ja sen maavallit on tuettu kivetyksellä. Redutin lähellä oleva lato on perimätiedon mukaan rakennettu paikalla olleen venäläisen sotilaskirkon perustuksille.
Vastapäätä joen toisella rannalla sijaitsi ruotsalaisten rakentama Keltin redutti.
Romanialainen viittomakieli

| Romanialainen viittomakieli |
| --- | --- |
Muu nimi:  Limba semnelor române
Tiedot
Puhujia:  300 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Viittomakielet
ISO 639-3:  rms
 Ohje 
Romanialainen viittomakieli (romaniaksi Limba semnelor române) on pääsääntöisesti Romanian kuurojen käyttämä viittomakieli. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat slovakialainen viittomakieli ja unkarilainen viittomakieli. Sillä arvioidaan olevan noin 300 000 käyttäjää.
Romanian kuurojen liitto perustettiin vuonna 1919. Romania tunnusti viittomakielen omaksi kielekseen vuonna 2020.
Alkuvuodesta 2020 Romaniassa nousi kohu, kun joukko uutiskanavia käytti epäpäteviä tulkkeja, jotka keksivät päästään viittomia muistuttavia eleitä. TV-kanavat puolustautuivat sanomalla, ettei heillä ole resursseja tarkistaa tulkkien pätevyyttä..
Rui Rocha

| Rui Rocha |
| --- | --- |
 Rocha vuonna 2024.
Liberaalin aloitteen puheenjohtaja
 2023–  
Edeltäjä:  João Cotrim de Figueiredo
Kansanedustaja
 2022–  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rui Nuno de Oliveira Garcia da Rocha
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1970 (ikä 54)
Tiedot
Puolue:  Liberaali aloite
Rui Nuno de Oliveira Garcia da Rocha (s. 13. maaliskuuta 1970) on portugalilainen poliitikko ja liberaalin aloitteen puheenjohtaja. Hän on toiminut kansanedustajana tasavallan kokouksessa vuodesta 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rui Rocha Wikimedia Commonsissa
RuPaul

| RuPaul |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  RuPaul Andre Charles
Syntynyt: 17. marraskuuta 1960 (ikä 63) San Diego, Kalifornia
Ammatti:  Drag queen, laulaja-lauluntekijä, näyttelijä, malli
Puoliso:  Georges LeBar
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
RuPaul Andre Charles (s. 17. marraskuuta 1960), taiteilijanimeltään RuPaul, on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä, vaikuttaja ja drag queen, joka tunnetaan muun muassa luomastaan ja juontamastaan RuPaul’s Drag Race -tv-ohjelmasta. Hän syntyi ja kasvoi San Diegossa ja muutti myöhemmin Atlantaan.
RuPaul nousi kuuluisuuteen hitillään ”Supermodel (You Better Work)” albumilta ”Supermodel of the World” (1993) ja myöhemmin Elton Johnin kanssa tekemällään duetolla nimeltä ”Don’t Go Breaking My Heart.”
Diskografia > Albumit

Supermodel of the World (1993)
Foxy Lady (1996)
Ho Ho Ho (1997)
Red Hot (2004)
Call Me Starrbooty (2007)
Champion (2009)
Glamazon (2011)
Born Naked (2014)
Realness (2015)
Slay Belles (2015)
Butch Queen (2016)
American (2017)
Christmas Party (2018)
Queen of Queens (2019)
You're a Winner, Baby (2020)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta RuPaul Wikimedia Commonsissa
Rui Liang

| Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten kilpakävely.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten kilpakävely.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten kilpakävely.MM-kilpailut  | Maa:  Kiina> Naisten kilpakävely. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Doha 2019 | 50 km |  |
Rui Liang (s. 18. kesäkuuta 1994) on kiinalainen kävelijä.
Rui käveli 50 kilometrin kävelyn naisten maailmanennätyksen 4.04.36 kävelyn joukkuemaailmanmestaruuskilpailuissa Taicangissa 2018. Kyseessä oli hänen ensimmäinen 50 kilometrin kävelynsä. Hän rikkoi Inês Henriquesin nimissä olleen aiemman ennätyksen minuutilla ja 20 sekunnilla.
Rui saavutti kävelyn Aasian-mestaruuskilpailuissa hopeaa 20 kilometrin kävelyssä Nomissa 2016 ajalla 1.28.43.
Hän voitti naisten 50 kilometrin kävelyn vuoden 2019 maailmanmestaruuden Dohassa järjesteyissä yleisurheilun MM-kilpailuissa 29.9.2019 ajalla 4.23.26.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 000 m kävely | 22.33,10 | Peking | 27. elokuuta 2014 |
| 10 000 m kävely | 46.04,91 | Peking | 29. elokuuta 2014 |
| 10 km kävely | 49.24 | Baoji | 17. syyskuuta 2011 |
| 20 km kävely | 1.28.43 | Nomi | 20. maaliskuuta 2016 |
| 50 km kävely | 4.04.36 | Taicang | 5. toukokuuta 2018 |
Philipp von Ferrary

Philipp von Ferrary
Philipp von Ferrary (syntyjään Philip Ferrari de La Renotière, 11. tammikuuta 1850 Pariisi – 20. toukokuuta 1917 Lausanne, Sveitsi) oli ranskalais-itävaltalainen filatelisti ja numismaatikko, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä keräilijoistä. Ferraryn kokoelmassa oli useita maailman kaikkien aikojen arvokkaimpia postimerkkejä, kuten Ruotsin ”Kolmen killingin keltainen” ja ”Brittiläisen Guianan 1 centin magenta”.
Eksentrikkona pidetty Ferrary matkusteli ympäri Eurooppaa ostamassa postimerkkejä pukeutuen tavaramerkikseen muodostuneeseen likaiseen barettiin, halpoihin kenkiin ja vuosia vanhaan pukuun. Hän ei koskaan polttanut, juonut alkoholia eikä muutenkaan välittänyt yleellisyyksistä, joihin hänellä olisi helposti ollut varaa. Ferrarylla ei ollut ystäviä eikä hän koskaan mennyt naimisiin.
Tausta

Ferrary oli Gallièran herttuan ja herttuattaren poika. Hänen isänsä Raffaele de Ferrari tuli varakkaasta genovalaisesta pankkiirisuvusta ja oli rikas liikemies, jonka paavi Gregorius XVI nimesi Gallièran herttuaksi ja Italian kuningas Viktor Emanuel II Lucedion prinssiksi. Hänen äitinsä oli Maria de Brignole-Sale, jonka isoisoäiti oli Monacon ruhtinatar ja isä markiisi Antoine de Brignoly-Sale, Sardaignen kuninkaan edustaja Pariisissa Ludvig Filip I:n valtakaudella. Isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1871 Ferrary peri tämän valtavan omaisuuden.
Keräilijänä

Ferrary aloitti keräilyharrastuksen jo nuorena ja perittyään noin 120 miljoonan Ranskan frangin omaisuuden hän omistautui harvinaisten rahojen ja postimerkkien keräilyyn. Hänen postimerkkikokoelmaansa pidetään kaikkien aikojen arvokkaimpana ja samanlaista kokoelmaa tuskin tullaan koskaan näkemään. Kokoelman suurimmat harvinaisuudet olivat ”Kolmen killingin keltainen” ja ”Brittiläisen Guianan 1 centin magenta”. Magentan hän osti vuonna 1878 noin 150 punnalla liverpoolilaiselta välittäjältä Thomas Ridpathilta. Ferraryn kuoleman jälkeen merkin osti huhtikuussa 1922 Arthur Hind yli 300 000 frangin hinnalla. Hän omisti myös vuoden 1851 kahden sentin ”Hawaiian Missionaries"-postimerkin ainoan tunnetun leimaamattoman yksilön. Merkin aiempi omistaja Gaston Leroux oli murhattu, koska murhaaja Hector Giroux halusi merkin omaan kokoelmaansa. Ainakin seitsemän eri vuoden 1847 Mauritius Post Office -merkkiä oli Ferraryn kokoelmissa.
Ferrary osti useita merkittäviä yksittäisiä kokoelmia. Ensimmäinen merkittävistä ostoista oli vuonna 1880, jolloin hän hankki 8 000 punnalla tuomari Philbrickin huomattavan kokoelman, joka sisälsi suurimman osan Lontoon filateelisen seuran ensimmäisen puheenjohtajan Sir Daniel Cooperin kokoelmasta. Ferrary tuli tunnetuksi välittäjien keskuudessa. Hän asui Pariisissa jonne välittäjät tulivat merkkeineen, jotka Ferrary yleensä osti välittömästi käteisellä. Tämä luonnollisesti houkutteli myös väärentäjiä, joiden merkkejä alettiin kutsumaan ”ferrariiteiksi”.
Ferrary keräsi koko maailman merkkejä ja eikä koskaan myynyt omia merkkejään vaikka hänellä oli runsaasti kaksoiskappaleita kokoelmassaan. Hänen kiinnostuksensa kohdistui lähinnä yksittäisiin merkkeihin, ei niinkään ryhmiin eikä kirjekuoriin. Postimerkkien lisäksi hänellä oli huomattava kolikkokokoelma.
Kuolema ja perintö

30. tammikuuta 1915 Ferrary testamenttasi kokoelmansa Berliinin Postimuseolle samoin kuin huomattavan summan sen ylläpitoon. Itävallan kansalaiselle asuminen Pariisissa oli riski ensimmäisen maailmansodan aikana, joten jätettyään useita merkkialbumeita Itävallan suurlähetystöön hän lensi Sveitsiin vuonna 1917. Hän kuoli Lausannessa taksissa matkalla hotelliinsa sydänkohtaukseen.
Testamentista huolimatta Ranskan valtio otti Ferraryn kokoelman haltuunsa sanoen sen olevan sotakorvaus. Massiivinen kokoelma huutokaupattiin vuosien 1921 ja 1926 välillä 14 erillisessä huutokaupassa, jotka tuottivat noin 30 miljoonaa frangia. Nämät kaupat toivat useiden tunnettujen keräilijöiden saataville suuren määrän maailman harvinaisimpia filateelisia kohteita. Yhdysvaltalainen keräilijä Arthur Hind osti Brittiläisen Guianan 1 centin magentan voittaen huutokaupassa kuningas Yrjön V:n. Kolmen killingin keltainen päätyi useiden välivaiheiden jälkeen Romanian kuningas Kaarle II:n haltuun vuonna 1937. 2 sentin Hawaiian Missionaries -merkki päätyi Alfred H. Casparyn omistukseen. Buenos Airesin ”Barquitos”-merkin päikköpari myytiin kesäkuussa 1923 37 600 frangin huomattavasta summasta Alfred F. Lichtensteinille.
Vuonna 1968 Liechtenstein julkaisi Ferrarya kuvaavan postimerkin.
Robert Solow

| Robert Solow |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1924 Brooklyn, Yhdysvallat
Kuollut: 21. joulukuuta 2023 (99 vuotta) Lexington, Massachusetts
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Wassily Leontief
Instituutti:  MIT
Tutkimusalue:  Makrotaloustiede, taloustiede ja talouskasvu
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
Robert Solow vastaanottamassa National Medal of Sciencea presidentti Bill Clintonilta.
Robert Merton Solow (23. elokuuta 1924 New York City, New York – 21. joulukuuta 2023 Lexington, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen ekonomisti. Solow on tutkinut erityisesti talouskasvua. Hänen kuuluisin tuotoksensa on Solow’n kasvumalli.
Solow suoritti opintonsa Harvardin ja Columbian yliopistoissa. Harvardissa hän suoritti 1947 alemman korkeakoulututkinnon, ja vuonna 1949 hän valmistui maisteriksi ja 1951 tohtoriksi. Solow alkoi 1949 opettaa MIT:ssä. Taloustieteen professoriksi hän nimettiin 1958, ja vuonna 1995 hänestä tuli emeritusprofessori.
Solow alkoi 1950-luvulla kehittää matemaattista mallia siitä, miten kansallinen talouskasvu jakaantuu eri tekijöihin. Solow osoitti, että tekninen kehitys vaikutti talouskasvuun enemmän kuin pääoman tai työvoiman kasvu, mikä oli ristiriitassa perinteisen taloustieteen ajattelun kanssa. Hän esitti vuoden 1957 artikkelissaan ”Technical Change and the Aggregate Production Function”, että noin puolet talouskasvusta tulee muista tekijöistä kuin pääoman tai työvoiman kasvusta. Hän sijoitti tämän nimellä Solow’n residuaali teknisiin keksintöihin.
Solow oli keynesiläinen ja kritisoi julkisuudessa muiden suuntien taloustieteilijöitä. Hänen nokkelien huomautusten kohteeksi joutuivat muun muassa John Kenneth Galbraithin tapaiset interventionistit ja Milton Friedmanin tyyliset vapaiden markkinoiden kannattajat.
Solow sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1987. Hänelle on myönnetty myös John Bates Clark Medal ja National Medal of Science.