stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
FS Lalande (1889)
Valmistus

Alus tilattiin Bordeaux'sta Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin vuonna 1887. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1889 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1890.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1912.
Familiar to Millions DVD

| Familiar To Millions Oasis |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 21. heinäkuuta 2000 Wembley Stadium, Lontoo, Englanti.
 Julkaistu: 13. marraskuuta 2000 (UK)
 Tuottaja(t): -
 Ohjaaja: Dick Carruthers
 Tyylilaji: Rock, Brittipop
 Kesto: 02.35.00
Oasis muut julkaisut
| ...There And Then 1996 | Familiar to Millions DVD 2000 | Definitely Maybe - The DVD 2004 |
Familiar To Millions DVD on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen konserttitallenne DVD, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2000. Se on taltiointi 21. heinäkuuta, 2000 pidetystä konsertista Wembley-stadionilla, Lontoossa, Englannissa. Konserttitaltiointia on myös saatavilla tupla-CD:nä, CD:nä, DVD ja VHS versioina. DVD:llä on mukana dokumentti show'n rakentamisesta ja valmistelusta, ohjauksen seurausta, yleisön kommentteja ja katsomotunnelmia sekä Gallagherin veljesten haastattelut. Kannet on suunnitellut kansitaiteilija Simon Halfon.
DVD:n sisältö

Kaikki kappaleet on kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Fuckin' In The Bushes (intronauha) - 3:02
Go Let It Out - 5:29
Who Feels Love? - 6:02
Supersonic - 4:31
Shakermaker - 5:13
Acquiesce - 4:17
Step Out (Crosby/Gallagher/Moy/Wonder) - 3:52
Gas Panic! - 8:15
Roll With It - 4:43
Stand by Me - 5:48
Wonderwall - 4:43
Cigarettes & Alcohol - 6:55
Don't Look Back In Anger - 5:27
Live Forever - 5:07
Hey Hey, My My (Young) - 3:45
Champagne Supernova - 6:36
Rock 'n' Roll Star - 7:23
+ Runsaasti extramateriaalia.
FS Le Fantasque (1934)

| Le Fantasque |
| --- | --- |
 Le Fantasque vuoden 1943 modernisoinnin jälkeen

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  15. marraskuuta 1931
Laskettu vesille:  15. maaliskuuta 1934
Palveluskäyttöön:  1. toukokuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  1950 reserviin 1953 majoitusalus poistettu alusluettelosta 2. toukokuuta 1957
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 570 t
Pituus:  132,4 m
Leveys:  11,98 m
Syväys:  4,30 m
Koneteho:  74 000 shp
Nopeus:  45 solmua
Miehistöä:  10 upseeria ja 210 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  5 × Canon de 138 mm Modèle 1927 4 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 9 × 550 mm torpedoputkea 40 miinaa
Le Fantasque oli Ranskan laivaston 1936 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1931. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1934. Aluksen valmistumista viivästytti koeajoissa tapahtunut karilleajo, joten se valmistui 10. maaliskuuta 1935.
Palvelus

Toisen maailmansodan alussa alus partioi Atlantilla etsien saksalaisia saarronmurtajia. Alus upotti 16. lokakuuta 1939 rahtialus SS Hallen ja vangitsi miehistön. Alus osallistui Saksan laivaston taskutaistelulaiva Admiral Graf Speen etsintään, jonka aikana se valtasi 25. marraskuuta Le Terriblen ja risteilijä Dupleixin kanssa kauppa-alus SS Santa Fen. Ranskan antauduttua alus liittyi Dakarissa Vichyn Ranskan laivaston 10. hävittäjälaivueeseen (ransk. Division de Contre-Torpilleurs, DCT) sisaralustensa Malinin ja L’Audacieux’n kanssa. Liittoutuneiden hyökätessä Dakariin 23. syyskuuta 1940 alus laski savuverhon satamassa olevien alusten suojaksi. Se joutui laivatykistön tuleen ja ilmahyökkäykseen kärsimättä vaurioita.
Liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikkaan Le Fantasque vaihtoi muiden Ranskan Länsi-Afrikassa olleiden alusten kanssa puolta liittyen liittoutuneisiin. Maaliskuussa 1943 alus siirrettiin huollettavaksi Bostoniin, jossa sille asennettiin tutkat ja kaikuluotain sekä vahvennettiin ilmatorjuntaa. Huollon päätyttyä alus luokiteltiin uudelleen kevyeksi risteilijäksi.
Alus osallistui 9. syyskuuta 1943 alkaen Salernon maihinnousuun. Alus laski 13.–14. syyskuuta välisenä yönä Ajaccioon Korsikalla 250 kommandosotilasta ja aseita sekä ammuksia vastarintaliikkeelle. Se pysäytti 24. joulukuuta saksalaisen rahtialuksen Nicoline Maerskin, joka pakotettiin karille Espanjan rannikolla lähellä Tortosaa. 10. DCT määrättiin tekemään Adrianmerelle isku, jonka tarkoituksena oli eristää Jugoslavia Italiasta. Alus kohtasi 18.–19. maaliskuuta Le Terriblen kanssa Saksan laivaston saattueen, johon kuuluivat rahtialus F124, hinaaja Titanic sekä saattajat FS270, FS273 ja FS274. Saattue upotettiin lukuun ottamatta Titanicia, joka pakeni Kyparissíaan. Alus upotti 17. kesäkuuta Le Terriblen kanssa tankkeri Giulianan sekä vaurioitti sitä suojanneita raivaajia R5 ja R14. Alus osallistui 15. elokuuta alkaen Etelä-Ranskan maihinnousuun.
Vuosina 1945 ja 1946 alus oli Indokiinassa. Se sijoitettiin 1950 reserviin. Alus luokiteltiin saattajaksi, jolloin sen runkonumeroksi vaihdettiin D610. Alus hinattiin 1953 Touloniin, jossa sitä käytettiin majoitustilana. Alus poistettiin 2. toukokuuta 1957 alusluettelosta nimettynä Q98:ksi ja myytiin romutettavaksi.
F1 2014

| F1 2014 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Codemasters Birmingham
Julkaisija:  Codemasters
Jakelija:  Steam, Humble Store, PlayStation Now ja PlayStation Store
Pelisarja:  Formula 1
Pelimoottori:  EGO Engine 3.0
Julkaistu:   17. lokakuuta 2014  21. lokakuuta 2014  16. lokakuuta 2014  2. lokakuuta 2014
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3
Alusta:  Windows PlayStation 3 Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
F1 2014 on Codemastersin kehittämä ajopeli, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2014 PlayStation 3-, Xbox 360- ja Windows-alustoille. F1 2014 on Formula One -pelisarjan kuudes peli. Peli sisältää kaikki kauden 2014 kuljettajat, tallit ja radat sekä uuden Sotši Autodrom -radan Venäjällä, ja paluun kisakalenteriin tekevät Itävallan Red Bull Ring ja Saksan Hockenheim. Pelissä ei ole edellisestä pelistä F1 2013:sta tuttuja klassikkokuljettajia ja -autoja.
Tallit, kuljettajat ja radat

| Talli | Valmistaja | Auto | Moottori | Renkaat | Nro | Kuljettajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Infiniti Red Bull Racing | Red Bull | RB10 | Renault | P | 1 3 |  Sebastian Vettel  Daniel Ricciardo |
|  Mercedes AMG Petronas F1 Team | Mercedes | F1 W05 Hybrid | Mercedes | P | 6 44 |  Nico Rosberg  Lewis Hamilton |
|  Scuderia Ferrari | Ferrari | F14 T | Ferrari | P | 7 14 |  Kimi Räikkönen  Fernando Alonso |
|  Lotus F1 Team | Lotus | E22 | Renault | P | 8 13 |  Romain Grosjean  Pastor Maldonado |
|  McLaren Mercedes | Mclaren | MP4-29 | Mercedes | P | 20 22 |  Kevin Magnussen  Jenson Button |
|  Sahara Force India F1 Team | Force India | VJM07 | Mercedes | P | 11 27 |  Sergio Pérez  Nico Hülkenberg |
|  Sauber F1 Team | Sauber | C33 | Ferrari | P | 21 99 |  Esteban Gutiérrez  Adrian Sutil |
|  Scuderia Toro Rosso | Toro Rosso | STR9 | Ferrari | P | 25 26 |  Jean-Éric Vergne  Daniil Kvjat  |
|  Williams Martini Racing | Williams | FW36 | Mercedes | P | 19 77 |  Felipe Massa  Valtteri Bottas |
|  Marussia F1 Team | Marussia | MR03 | Ferrari | P | 4 17 |  Max Chilton  Jules Bianchi |
|  Caterham F1 Team | Caterham | CTO5 | Renault | P | 9 10 |  Marcus Ericsson  Kamui Kobayashi |
Tallit, kuljettajat ja radat > Radat

| Kilpailu | Rata |
| --- | --- |
 Australian Grand Prix: Albert Park Grand Prix Circuit, Melbourne
 Malesian Grand Prix: Sepang International Circuit, Sepang
 Bahrainin Grand Prix: Bahrain International Circuit, Sakhir
 Kiinan Grand Prix: Shanghai International Circuit, Shanghai
 Espanjan Grand Prix: Circuit de Catalunya, Montmeló
 Monacon Grand Prix: Circuit de Monaco, Monte Carlo
 Kanadan Grand Prix: Circuit Gilles Villeneuve, Montreal
 Itävallan Grand Prix: Red Bull Ring, Spielberg
 Britannian Grand Prix: Silverstone Circuit, Silverstone
 Saksan Grand Prix: Hockenheimring, Saksa
 Unkarin Grand Prix: Hungaroring, Mogyoród
 Belgian Grand Prix: Circuit de Spa-Francorchamps, Spa
 Italian Grand Prix: Autodromo Nazionale Monza, Monza
 Singaporen Grand Prix: Marina Bay Street Circuit, Singapore
 Japanin Grand Prix: Suzuka Circuit, Suzuka
 Venäjän Grand Prix: Sotši Autodrom, Sotši
 Yhdysvaltain Grand Prix: Circuit of the Americas, Austin
 Brasilian Grand Prix: Autódromo José Carlos Pace, São Paulo
 Abu Dhabin Grand Prix: Yas Marina Circuit, Abu Dhabi
Aiheesta muualla

Pelin virallinen sivusto (englanniksi)
Pelin tekijän sivusto (englanniksi)
Elina Vuola

Elina Vuola (s. 1960) on dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on tunnettu erityisesti naistutkimusta ja Latinalaisen Amerikan vapautuksen teologiaa koskevista tutkimuksistaan. Hän oli Helsingin yliopiston akatemiaprofessori kaudella 2013–2017. Työhönsä tutkijana hän on halunnut yhdistää toimintaa, ja pitää yhteiskunnallisesti vaikuttavaa tutkimusta tärkeänä.
Opinnot ja matkat Latinalaiseen Amerikkaan

Elina Vuola syntyi vuonna 1960 Kankaanpäässä. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi hän lähti Helsingin yliopistoon opiskelemaan teologiaa, taidehistoriaa, kansainvälistä politiikkaa ja kehitysmaatutkimusta. Jo opintojensa aikana hän oli aktiivisesti mukana useissa yhteiskunnallisissa liikkeissä . Pro gradu -työnsä hän kirjoitti feministiteologiasta vuonna 1986. Samana vuonna hän lähti ensimmäisen kerran Latinalaiseen Amerikkaan. Sittemmin hän työskenteli useamman vuoden kansalaisjärjestöissä, matkusteli Latinalaisessa Amerikassa, kirjoitti freelancer-toimittajana juttuja Keski-Amerikan poliittisesta tilanteesta, toimi suomalaisten kahviprikaatien tulkkina ja piti esitelmiä Latinalaisesta Amerikasta, maanosan tutkimuksesta ja naistutkimuksesta. Vuolan tutkimuksille tyypillistä on tieteidenvälisyys..
Tutkimustyö ja tieteellinen ura

Vuonna 1991 Vuola vieraili jatko-opintojen parissa Chicagossa The Chicago Theological Seminaryssa ja 1991–1993 San Joséssa, Costa Ricassa. Vuodesta 1994 hän toimi Helsingin yliopiston kehitysmaatutkimuksen laitoksella tutkijana, ja on opettanut yliopistossa kehitysmaatutkimusta, teologiaa, sukupuolentutkimusta ja Latinalaisen Amerikan tutkimusta.
Latinalaisen Amerikan matkoillaan Vuola tutustui paikalliseen vapautuksen teologiaan, josta hän kirjoitti väitöskirjansa ja väitteli vuonna 1997 pääaineinaan teologinen etiikka ja uskonnonfilosofia. Väitös koski vapautuksen teologian ja feministisen teologian metodologisia eroja ja yhteneväisyyksiä. Hänen väitöskirjansa on käännetty espanjaksi ja julkaistu sekä Espanjassa (2000) että Nicaraguassa (2001).
Vuola toimi vuosina 2008–2011 Helsingin yliopiston Latinalaisen Amerikan tutkimuksen professorina. Hän on toiminut myös Suomen Akatemian akatemiatutkijana sekä osallistunut Harvardin yliopiston Women’s studies in Religion Program -ohjelmaan tutkijana ja vierailevana opettajana.
Vuolan tämänhetkinen tutkimusprojekti on nimeltään Ruumiillinen uskonto. Ruumiillisuuden ja sukupuolen muuttuvat merkitykset uskonnollisen identiteetin nykymuodoissa Suomessa. Hankkeen tarkoituksena on luoda metodeja, jotka mahdollistavat eletyn uskonnon ja teologian välisen suhteen tutkimista, varsinkin jos nämä kaksi ovat keskenään ristiriidassa. Vuolan mukaan ihmisen uskonnolliseen identiteettiin ja sukupuoleen liittyvät käsitykset ovat yhteydessä sekä ympäröivään yhteiskuntaan, että uskonnolliseen teologiaan, jotka nekin muuttuvat sisäisesti. Tutkimus yhdistää etnografisia ja tekstuaalisia metodeja kolmen juutalais-kristillisen ja konservatiiviseksi mielletyn, osin etnisesti vähemmistössä olevan uskonnollisen liikkeen tutkimuksessa.
Tutkimustyö ja tieteellinen ura > Muu ura

Elina Vuola on toiminut Kehitysyhteistyön palvelukeskus Kepa ry:n puheenjohtajansa 2012–2013, kirjoittanut kolumneja Suomen Kuvalehteen (1997–1999, sekä jälleen vuodesta 2013 eteenpäin), toiminut puheenjohtajana Helsingin tutkijanaiset ry:ssä (2006–2008), sekä Suomen Naistutkimuksen Seurassa (1998–1999).
Elina Vuolan julkaisuja > Väitöskirja

Limits of liberation : praxis as method in Latin American liberation theology and feminist theology. Helsingin yliopisto, väitöskirja. Finnish Academy of Science and Letters. Helsinki: Gummerrus 1997.
Elina Vuolan julkaisuja > Kirjoja

Jumalainen nainen: Neitsyt Mariaa etsimässä. Helsinki: Otava 2010.
Köyhien jumala. Johdatus vapautuksen teologiaan. Helsinki: Gaudeamus 1991.
Finn-Power

Finn-Power tai Finnpower voi tarkoittaa seuraavia:
Finn-Power Oy, italialaisen Prima Industrie -konsernin ohutlevytekniikkayritys Seinäjoella (tuotemerkki Prima Power)
Finn-Power, Lillbacka Powercon hydraulisten letkuliitinpuristimien tuotemerkki
Finnpower, Lillbacka Powercon polkupyörämerkki
Finn-Göran Wennström

Finn-Göran Oscar Paul Wennström (s. 5. heinäkuuta 1942 Helsinki) on suomalainen prikaatikenraali evp, joka toimi Suomen Sotaveteraaniliiton hallituksen puheenjohtajana.
Wennströmin vanhemmat olivat Bror-Axel Wennström ja Maj-Lis Aaltonen ja hänen puolisonsa vuodesta 1967 on Tuula Tellervo Seppälä.
Wennström tuli ylioppilaaksi 1961 ja suoritti Kadettikoulun 1965 ja Sotakorkeakoulun 1975. Hän opiskeli National Defense University -oppilaitoksessa Washington D.C.:ssä 1990. Wennström toimi Reserviupseerikoulussa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1966–1973, Vaasan sotilaspiirin ja Pohjanmaan sotilasläänin esikunnan toimistoesiupseerina ja -päällikkönä 1975–1980, Sotakorkeakoulun taktiikan opettajana 1980–1980 ja kurssijohtajana 1990–1992, Uudenmaan prikaatin jääkäripataljoonan komentajana 1984–1986, UNDOF -rauhanturvajoukkojen suomalaisen joukon komentajana 1986–1987 ja puolustusministeriön vanhempana toimistoesiupseerina ja YK-toimiston päällikkönä 1987–1988. Vuonna 1993 hän siirtyi Maanpuolustuskorkeakoulun jatkotutkinto-osaston johtajaksi. Myöhemmin hän toimi Turun ja Porin sotilasläänin komentajana.
Wennström ylennettiin luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1976, everstiluutnantiksi 1983 ja everstiksi 1990.
Wennström toimi Suomen Sotaveteraaniliiton hallituksen puheenjohtajana 2008–2016.
Espanjan kuningaskunta (1874–1931)

Espanjan kuningaskunta vuosien 1874 ja 1931 välillä kesti Arsenio Martínez Camposin vallankaappauksesta 29. joulukuuta 1874, joka päätti Espanjan ensimmäisen tasavallan ja palautti valtiomuodon Alfonso XII:n hallitsemaan monarkiaan, Espanjan toisen tasavallan julistamiseen 14. huhtikuuta 1931.
Miltei vuosikymmenen kestäneen poliittisen epävakauden ja useiden sisällissotien jälkeen niin sanotun Bourbon-restauraation tarkoituksena oli luoda uusi poliittinen järjestelmä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espanjan kuningaskunta (1874–1931) Wikimedia Commonsissa
Espanjan historia
Esihistoriallinen Iberia
Hispania
Keskiaika
Visigoottien valtakunta
Galician kuningaskunta
Bysanttilaiskausi
Al-Andalus
Reconquista
Habsburgien Espanja
Valistuksen aika
Ensimmäinen tasavalta
Restauraatio
Toinen tasavalta
Sisällissota 1936–1939
Francon valtakausi
Siirtyminen demokratiaan
Vuodesta 1975 nykypäivään
Finnforest (täsmennyssivu)

Finnforest tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Finnforest, suomalainen Metsäliitto-konserniin kuulunut saha- ja puuteollisuusyhtiö, nykyinen Metsä Wood
Finnforest, 1970-luvun alkupuolella perustettu suomalainen yhtye
Finnforest, edellä mainitun yhtyeen esikoisalbumi
M/S Finnforest, rahtilaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Finnforest”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Estadio de los Juegos Mediterráneos

| Estadio de los Juegos Mediterráneos |
| --- | --- |
 Mediterráneo ulkoa
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Almería, Espanja
Avattu:  2004
Omistaja:  Almerían kunta
Kustannukset:  21 milj. €
Käyttäjät
 UD Almería 
Katsojakapasiteetti
 23 000 
Kentän mitat
 105 × 68 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Estadio de los Juegos Mediterráneos eli Estadio Mediterráneo on urheilustadion Almeríassa Espanjassa. Se toimii kaupungin jalkapalloseuran Unión Deportiva Almerían kotistadionina.
Stadionin rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 2002, ja sen avajaisia vietettiin kaksi vuotta myöhemmin. Rakennuskustannukset olivat 21 miljoonaa euroa. Alkuperäinen yleisökapasiteetti oli 15 000, mutta sitä on sittemmin kasvatettu lisäkatsomoiden avulla 23 000:een.
Stadion toimi vuoden 2005 Välimeren kilpailuiden (esp. Juegos Mediterráneos) pääareenana, mistä tulee myös sen nimi. Stadionilla järjestettiin kilpailuiden avajaiset ja päättäjäiset sekä yleisurheilun ja jalkapallon kilpailutapahtumia.
Heinä–elokuun vaihteessa 2004 stadionilla kilpailtiin yleisurheilun Espanjan-mestaruuksista. Espanjan jalkapallomaajoukkue pelasi stadionilla MM-karsintaottelun San Marinoa vastaan 9. helmikuuta 2005.
Panorama

Panorama Estadio de los Juegos Mediterráneos
Espanjan lähetysasemat Kaliforniassa

Lähetysasemien sijainnit Kaliforniassa perustamisvuosineen.
Espanjan lähetysasemat Kaliforniassa olivat asemia, joiden kautta Espanja suoritti katolista lähetystyötä nykyisessä Kalifornian osavaltiossa. Lähetysasemia perustettiin Kaliforniaan kaiken kaikkiaan 21 vuosina 1769–1833. Lähetystyön tarkoituksena oli käännyttää alueen alkuperäiskansat kristinuskoon. Lähetystyötä tekivät etupäässä fransiskaanit. Lähetysasemat menestyivät aina 1830-luvulle asti, jolloin itsenäistynyt Meksiko ryhtyi myymään lähetysasemien omistamaa maata rikkaille kansalaisille.
Nykyaikana espanjalaisten lähetysasemien rauniot ovat Kalifornian suosituin historiallinen nähtävyys. Monet Kalifornian suurimmista kaupungeista, kuten San Diego, Los Angeles, San Jose ja San Francisco, ovat syntyneet lähetysasemien ympärille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espanjan lähetysasemat Kaliforniassa Wikimedia Commonsissa
Elak

”Spawn of Dagon” oli Weird Talesin heinäkuun 1938 kansikuvatarina. Kansitaiteilija Virgil Finlay.
Elak on yhdysvaltalaisen pulp-kirjailija Henry Kuttnerin luoma fiktiivinen miekkasankari, jonka miekka ja magia -tyyliset seikkailut sijoittuvat Atlantikseen. Sarjan neljä novellia ilmestyivät Weird Talesissa 1938–1941. Miekka ja magia -novelleille oli tuolloin lehdessä tilausta, sillä lajityypin perustaja Robert E. Howard oli hiljattain kuollut ja Clark Ashton Smith kirjoitti huomattavasti aiempaa vähemmän. Weird Talesin lukijat pitivät Elakista, mutta sarjan jälkimaine on ollut ristiriitainen, eikä sen yleensä katsota kuuluvan Kuttnerin parhaisiin töihin.
Elak on kotimaansa hylännyt aatelismies ja onnensoturi, joka yhdessä ystävänsä Lyconin kanssa pestautuu eniten tarjoavan palvelukseen. Sekä sarjan ensimmäisessä että viimeisessä novellissa Elak joutuu palaamaan kotimaahansa, jota pahat velhot ja valloittajat uhkaavat. Tarinoissa on paljon yliluonnollisia ja Cthulhu-tarustosta ammentavia hirviöitä ja muita tapahtumia. Ainakin ensimmäinen novelli oli tarkoitettu parodiaksi Kuttnerin epä-älyllisenä pitämästä väkivaltaviihteestä.
Sarjan vaiheet

Kalifornialainen Henry Kuttner oli 1930-luvun lopulla eräs pulp-lehti Weird Talesin suosituimmista avustajista. Lehden lukijat pitivät miekka ja magia -novelleista, ja koska niistä oli pulaa, Kuttner vastasi kysyntään luomalla Elak-nimisen miekkasankarin.
Miekka ja magia- kirjallisuuden perustaja Robert E. Howard oli lukeutunut lehden suosituimpiin avustajiin; erityisen suosittu oli hänen luomansa hahmo Conan barbaari. Myös Clark Ashton Smithin miekka ja magia -kertomukset olivat vaikutusvaltaisia. Howard kuoli 1936 ja myös Smithin tuotteliaisuus laski 1930-luvun lopulla. Lisäksi vuonna 1937 kuollut H. P. Lovecraft oli laajan kirjeenvaihtonsa kautta toiminut Weird Tales -kirjailijoiden opastajana ja kannustajana. Vaikka lehden laadukkaimpana pidetty kausi päättyi, riitti arvostetuimpien kirjoittajien tekstejä julkaistavaksi vielä muutaman vuoden ajan. Lisäksi esille nousi kaksi Lovecraftin nuorta suojattia: Kuttner sekä Robert Bloch. Vuoteen 1938 mennessä Howardin julkaisemattomat tekstit alkoivat käydä vähiin, ja kauhutarinoilla aloittanut Kuttner siirtyi fantasiakirjallisuuteen.
Clark Ashton Smithille lähettämässään kirjeessä Kuttner kertoi tarkoittaneensa ensimmäisen Elak-novellin parodiseksi. Hän oli jo aiemmin kirjoittanut kaksi tarinaa ”kuningas Alfredista” (mahdollisesti Alfred Suuri), mutta Weird Talesin päätoimittaja Farnsworth Wright hylkäsi ne. Kuttner päätteli tämän johtuvan siitä, ettei tarinoissa ollut riittävästi väkivaltaa ja muuta riehumista, joita Wright hänen mukaansa edellytti historiallisilta kertomuksilta. Niinpä Kuttner kirjoitti ”satiirisen barbaariseikkailun”, jonka Wright ostikin ”välittömästi ja todella huonoa makua osoittaen”. Kuttner arveli kertomuksen vetoavan sekä satiirille sokeisiin lukijoihin että niihin, jotka tajuavat vitsin. Elakista tulikin Weird Talesin lukijain parissa valtavan suosittu.
Vuosina 1938–1941 Kuttner kirjoitti ja julkaisi yhteensä neljä Elak-seikkailua. Sarjan ensimmäinen novelli ilmestyi jatkosarjana touko–kesäkuussa 1938 ja kaksi seuraavaa novellia heinäkuussa ja lokakuussa. Helmi- ja elokuussa 1939 Kuttner julkaisi kaksi Sardopoliin prinssi Raynorista kertovaa miekka ja magia -novellia, jotka ilmestyivät Weird Talesin kilpailijassa Strange Storiesissa. Elak-sarjan neljäs ja viimeinen osa ilmestyi Weird Talesissa vasta tammikuussa 1941. Kertomuksista kolme oli kansikuvatarinana.
Kuttner kuoli 1958. 1960- ja 1970-luvuilla kaikki Elak-novellit ilmestyivät erilaisissa antologioissa, osa useaan kertaan. Yksiin kansiin ne koottiin ensimmäistä kertaa 1985, kun Gryphon Books julkaisi pienipainoksisen kokoelman Elak of Atlantis. Planet Stories julkaisi vuonna 2007 Elak of Atlantis -kokoelman, joka sisälsi sekä Elak-sarjan että Prinssi Raynor -novellit.
Adrian Cole on kirjoittanut Elak-novelleille jatko-osia. Ne ilmestyivät Elak, King of Atlantis -nimisenä kokoelmana vuonna 2020. Esipuheen kirjoitti Robert M. Price.