stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veikko Rissanen
Teokset

Sininen siipipeili, novellikokoelma.   WSOY 1960
Yli kankaan ja kosteikon, novellikokoelma.   WSOY 1962
Tuulasyöt, novellikokoelma.   WSOY 1964
Ruskan palo ja havulintu, novellikokoelma.   WSOY 1966
Naarajärven jahtiyö, nuortenkirja.   WSOY 1968
Lauran vasat, luontokirja, valokuvat Veikko Rissanen.   WSOY 1970
Jesuiitat, novellikokoelma.   WSOY 1973
Homenokka,eräkirja. OTAVA 1978
Teerineva, novellikokoelma.   WSOY 1981
Kolme latua korpeen, novellikokoelma.   WSOY 1983
Vartijalinnut, kokoomateos.   WSOY 1985
Kitusen kintereillä - Teos karhunkaatajasta.   WSOY 1988
Siivet ja käpälät, novellikokoelma.   WSOY 1990
Kaverina kurki, nuortenkirja.  WSOY 1991
Nelli, unohtumaton noutaja, nuortenkirja.  WSOY 1992
Kipinöivät yöt, novellikokoelma.   WSOY 1995
Nelli löytää kätkön, nuortenkirja.  WSOY 1995
Tulipää ja karhunsitoja, nuortenkirja.  WSOY 1998
Kuikka kutsui järvelleni, luontokirja.  WSOY 2001
Poika ja sotavanki, romaani.   WSOY 2004
Parkuavaaran tykkylumet, romaani, WSOY 2007
Palkinnot

Arvid Lydecken -palkinto 1995
Viron merenkulkumuseo

| Viron merenkulkumuseo Eesti Meremuuseum  |
| --- | --- |

Tyyppi:  Museo 
Kotisivut:  meremuuseum.ee/et 
Koordinaatit:  
  
Paks Margareeta
Viron merenkulkumuseo (vir. Eesti Meremuuseum) sijaitsee Tallinnan alakaupungissa Paks Margareeta -tornissa Pikk-kadulla. Museossa on useita kerroksia, ja siellä on uponneista aluksista löytyneitä esineitä ja vanhoja laivatykkejä.
Viron merenkulkumuseon alukset ovat esillä Lentosatamassa.
Aiheesta muualla

Merenkulkumuseon kotisivut. (suomeksi)
Vanja

| Vanja |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Wanja
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  venäläinen muunnos nimistä Johannes ja Ivan(a)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanja on venäläislähtöinen etunimi, joka voi olla miehen tai naisen nimi. Venäjällä sitä käytetään hellittelymuotona Johanneksesta, Ivanista ja Ivanasta. Nimi tunnetaan varsinkin Anton Tšehovin näytelmästä Vanja-eno.
Skandinaviassa Vanja on omaksuttu naisen etunimeksi, koska se päättyy a-kirjaimeen (kuten esim. Sonja). Nimestä on käytössä myös kirjoitusasu Wanja.
Nimi Suomessa

Kesäkuuhun 2024 mennessä Vanja on Digi- ja väestötietoviraston mukaan ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 120–140 naisella ja noin 30–50 miehellä. Wanja-nimisiä henkilöitä on tilastoitu noin 30–60.
Sanalla vanja on suomen kielessä merkitys ’venäläinen’. Nykyään tässä ilmauksessa on leikillinen sävy, mutta talvi- ja jatkosodan aikaan vanja oli neuvostoliittolaisista sotilaista käytetty haukkumanimi.
Nimipäivät

Vanjalla ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää.
Ruotsissa Vanjalla on nykyään nimipäivä 24. toukokuuta. Vuosina 1986–1992 nimipäivä oli 22. tammikuuta ja vuosina 1993–2000 8. huhtikuuta.
Norjassa Vanjan nimipäivä on 22. tammikuuta.
Tunnettuja Vanjoja ja Wanjoja

Vanja Blomberg (s. 1929), ruotsalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja
Vanja Brodnik (s. 1989), slovenialainen alppihiihtäjä
Vanja Drkušić (s. 1999), slovenialainen jalkapalloilija
Wanja Lundby-Wedin (s. 1952), ruotsalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja
Vanja Milinković-Savić (s. 1997), serbialainen jalkapallomaalivahti
Wanja Mues (s. 1973), saksalainen näyttelijä
Vanja Radovanović (s. 1982), montenegrolainen laulaja
Vanja Stambolova (s. 1983), bulgarialainen pikajuoksija
Valvatit

| Valvatit |
| --- | --- |
 Otavalvatti (Sonchus asper)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Valvatit Sonchus  L.
Katso myös
   Valvatit Wikispeciesissä   Valvatit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valvatit eli maitovalvatit (Sonchus) on asterikasvisuku, johon kuuluu noin 70 eri lajia vanhassa maailmassa, varsinkin Välimeren alueella.
Valvatit ovat yksi- tai monivuotisia ruohovartisia kasveja, joissa on maitiaisnestettä. Valvatit voivat kasvaa melko suurikokoisiksi ja ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat sepiviä ja muodoltaan jossain määrin liuskoittuneita. Lehtien laidoilla voi olla piikkimäisiä karvoja. Valvattien kukintona on useista mykeröistä koostuva huiskilomainen mykeröstö. Mykeröiden kukat ovat tavallisesti keltaisia ja mykeröissä on runsaasti kehtosuomuja. Valvattien siemenet ovat lenninhaivenellisia.
Suomessa kasvaa kolme valvattilajia, joista yleisin on monivuotinen peltovalvatti (Sonchus arvensis). Myös yksivuotiset otavalvatti (Sonchus asper) ja kaalivalvatti (Sonchus oleraceus) ovat verraten yleisiä.
Lajeja

Sonchus acaulis – kanarianvanavalvatti
Sonchus arboreus – palmannauhavalvatti
Sonchus arvensis – peltovalvatti
Sonchus asper – otavalvatti
Sonchus bornmuelleri – palmankampavalvatti
Sonchus bourgeaui – marokonvalvatti
Sonchus brachylobus – kanariannappavalvatti
Sonchus bulbosus
Sonchus bupleuroides, syn. Sventenia bupleuroides – eerikinvalvatti
Sonchus canariensis – kanariansulkavalvatti
Sonchus capillaris – mascanhapsivalvatti
Sonchus congestus – kanarianjättivalvatti
Sonchus esperanzae – palmansalaattivalvatti
Sonchus fauces-orci – mascansulkavalvatti
Sonchus filifolius – gomeranripsuvalvatti
Sonchus fruticosus – madeiranpensasvalvatti
Sonchus gandogeri – hierronkampavalvatti
Sonchus gomerensis – gomeransulkavalvatti
Sonchus gummifer – guimarinlimivalvatti
Sonchus hierrensis – hierronsulkavalvatti
Sonchus leptocephalus – kanarianripsuvalvatti
Sonchus lidii – johanneksenvalvatti
Sonchus macrocarpus
Sonchus maritimus
Sonchus microcarpus – guimarinhapsivalvatti
Sonchus oleraceus – kaalivalvatti
Sonchus ortunoi – vallehermosonvalvatti
Sonchus palmensis – palmansulkavalvatti
Sonchus palustris – rantavalvatti
Sonchus pendulus – riippavalvatti
Sonchus pinnatifidus – lanzarotensulkavalvatti
Sonchus pinnatus – madeiransulkavalvatti
Sonchus pitardii – hierronvanavalvatti
Sonchus platylepis – tejedansulkavalvatti
Sonchus radicatus – teneriffanlyyravalvatti
Sonchus regis-jubae – gomerannauhavalvatti
Sonchus tectifolius – anaganlimivalvatti
Sonchus tenerrimus – hentovalvatti
Sonchus tuberifer – teneriffanmukulavalvatti
Sonchus ustulatus – madeirankampavalvatti
Sonchus webbii – kanariansalaattivalvatti
Sonchus wildpretii – gomeranrihmavalvatti
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Valvatit (Sonchus)
Suomen Lajitietokeskus: Valvatit (maitovalvatit) – Sonchus
Funet: Valvatit (Sonchus)
ITIS: Sonchus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Sonchus (englanniksi)
Flora of China: Sonchus (englanniksi)
Veikko I. Rytkönen

| Veikko I>  Rytkönen.Kansanedustaja |
| --- | --- |
 25.10.1962–4.4.1966  
Ryhmä/puolue:  SKDL
Vaalipiiri:  Kuopion lääni
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1924 Kiuruvesi
Kuollut: 30. lokakuuta 1990 (66 vuotta) Kiuruvesi
Ammatti:  pienviljelijä
Veikko Ilmari Rytkönen (9. toukokuuta 1924 Kiuruvesi – 30. lokakuuta 1990 Kiuruvesi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1962–1966.
Elämä

Pienviljelijänä toiminut Veikko I. Rytkönen nousi kansanedustajaksi varasijalta Esa Hietasen kuoltua lokakuussa 1962. Hän oli myös Kiuruveden kunnanvaltuuston jäsen sekä presidentin valitsijamies vuosina 1962 ja 1968. Eduskuntakautensa jälkeen Rytkönen työskenteli sosiaaliministeriön raittiuslautakuntatoiminnan piiriohjaajana 1966–1970, Kuopion läänin raittius- ja alkoholiasiaintarkastajana 1970–1976 ja Kiuruveden kunnan raittiussihteerinä 1976–1989. Hän oli myös Kansan Raittiusliiton puheenjohtaja 1960-luvulla.
Valkeajärvi (Jyväskylä, Markkulanjärvi)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°01′38″N, 25°39′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Masonjärveen 
Järvinumero:  14.221.1.201
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,4 m  
Pituus:  750 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,746 km  
Pinta-ala:  8,403 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Markkulanmäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,4 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,4 metriä mpy.
Vita Audio

Vita Audio on englantilainen pöytäradioiden valmistaja, jonka taustaltaselvennä löytyy perinteinen hifi-merkki Ruark Acoustics.
Vita Audio -merkki on perustettu vuonna 2006, mutta Ruark Acousticsin historia yltää 30 vuoden päähänmilloin?.
Ruark Acousticsin ideana oli alun perin luoda pienikokoinen huippuluokan äänentoistoratkaisu. Näin ensimmäinen malli R1 sai alkunsa.
Sunday Telegraph -lehti on nimennyt Vita Audion leikkisästi pöytäradioiden Aston Martiniksi ja sekä R2i että R4i ovat voittaneet vuoden pöytäradio -palkinnon englantilaisessa WHAT HIFI- lehdessä.[lähde? ]
Valikoimassa oli kolme mallia, R1 mk2, R2i sekä R4i.
R1 mk2 on yhdellä kaiuttimella varustettu monoradio.
R2i on kahdella kaiuttimella ja iPod-telakalla varustettu stereomalli.
R4i on malliston lippulaiva, josta löytyy lisäksi myös CD-soitin, yhdysrakenteinen säädettävä subwoofer sekä USB-portti.
Linkit

Vita Audion kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Maahantuojan kotisivut
Vita Audio arvosteluita (Arkistoitu – Internet Archive)
Vita Audio tuotekuvasto[vanhentunut linkki]
Atomic Rooster

| Atomic Rooster |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1969–1974, 1980–1983
Tyylilaji:  progressiivinen rock hard rock blues rock funk rock heavy metal
Kotipaikka:   Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Vincent Crane   John Du Cann   Paul Hammond   Carl Palmer   Chris Farlowe   Steve Bolton   Ric Parnell   Johnny Mandala   Pete French   Nick Graham   Preston Heyman   Bernie Tormé  
Levy-yhtiö:  B&C Records   Dawn Records   Decca Records   EMI   Polydor Records  
Aiheesta muualla
Epävirallinen sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Atomic Rooster oli brittiläinen progressiivista rockia ja hard rockia esittänyt yhtye. Se oli alun perin toiminnassa vuosina 1969–1975 ja uudelleen vuosina 1980–1983. Atomic Roosterin kokoonpano vaihtui vuosien aikana useasti; ainoa jäsen, joka pysyi yhtyeessä koko sen historian ajan, oli kosketinsoittaja Vincent Crane. Hän myös kirjoitti suurimman osan yhtyeen kappaleista. Alkuperäinen rumpali Carl Palmer siirtyi vuonna 1970 Emerson, Lake & Palmer -kokoonpanoon.
Yhtyeen ainoat Britanniassa hiteksi muodostuneet singlet, ”Tomorrow Night” (sijoitus 11.) ja ”Devil's Answer” (sijoitus 4.), julkaistiin vuonna 1971. Tuolloin yhtyeen solistina toimi John Du Cann.
Diskografia > Studioalbumit

Atomic Roooster (1970)
Death Walks Behind You (1970)
In Hearing of Atomic Rooster (1971)
Made in England (1972)
Nice 'n' Greasy (1973)
Atomic Rooster (1980)
Headline News (1983)
Homework (2008)
Diskografia > Livealbumit

Live in Concert 1972-BBC Radio 1 (1993)
Live & Raw 70/71 (2000)
Live in Germany 1983 (2000)
Live at the Marquee 1990 (2003)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Assortment (1974)
Home to Roost (1977)
Lose Your Mind (1980)
The Devil Hits Back (1989)
The First Ten Explosive Years (1999)
Rarities (2000)
First Ten Explosive Years Vol. 2 (2001)
The Essential Atomic Rooster (2006)
Anthology 69-81 (2009)
Diskografia > Singlet

"Friday the 13th" / "Banstead" (1970)
"Tomorrow Night" / "Play the Game" (1971)
"Devil's Answer" / "The Rock" (1971)
"Stand by Me" / "Never to Lose" (1972)
"Save Me" / "Close Your Eyes" (1972)
"Can't Find a Reason" / "Moods" (1973)
"Tell Your Story (Sing Your Song)" / "O.D." (1974)
"Do You Know Who's Looking for You?" / "Throw Your Life Away" (1980)
"Play It Again" / "Start to Live" aka "Rebel with a Clause" (1981)
"End of the Day" / "Living Underground" aka "Night Living" (1982)
"Land of Freedom" / "Carnival" (1983)
Urheilun ja liikunnan kulttuurikeskus TAHDON kirjasto

Urheilun ja liikunnan kulttuurikeskus TAHDON kirjasto on urheilun historiaan ja nykypäivään keskittynyt tutkimuskirjasto, joka luokitellaan kansallisessa kirjastoverkossa erikoiskirjastoksi. Kirjasto on kaikille avoin käsikirjasto, jonka aineistoa voi tutkia maksutta.
Kirjasto sijaitsee Helsingin Olympiastadionin siipirakennuksessa, Tahdon pohjakerroksessa.
Kokoelmat

Kirjaston kokoelmiin kuuluu noin 30 000 nidettä ja yli tuhat lehtinimekettä. Kirjaston kokoelmien painopisteitä ovat urheiluhistoria, olympiakirjallisuus, hakuteokset sekä urheilujärjestöjen ja -seurojen historiat ja historiikit. Kotimaista urheilukirjallisuutta ja -lehtiä kirjaston kokoelmissa on 1800-luvulta alkaen. Kirjastoon tilataan noin 150 koti- ja ulkomaista urheilulehteä, kuten L’Équipe, Kicker ja Sports Illustrated.
Kirjakokoelmia kartutetaan ostoilla, lahjoituksilla ja vapaakappaleilla. Merkittäviä lahjoituksia kirjaston kokoelmiin ovat tehneet muiden muassa Lauri "Tahko" Pihkala, Pirjo Häggman, Urho Kekkonen sekä Helge Nygrén.
Vuodesta 2009 alkaen kirjasto on digitoinut urheiluhistoriallisesti arvokkaita kotimaisia lehtiä ja kirjoja tekijänoikeuksien rajoissa. Digitoidut aineistot ovat PDF-muodossa saatavilla kirjaston kotisivuilla. Saatavilla on muun muassa Urheilulehtiä vuosilta 1898–1905 ja Jääkiekkokirjoja 1961–1977.
Tietopalvelu

Keskeinen osa kirjaston toimintaa on vuonna 1986 perustettu tietopalvelu. Tietopalvelu vastaa pieniin tietopalvelukysymyksiin veloituksetta ja laajempiin korvausta vastaan. Tekstien ja tilastojen tuottaminen erilaisiin julkaisuihin ja urheiluhistoriallisin teoksiin on merkittävä osa tietopalvelun toimintaa. Vuodesta 1992 alkaen tietopalvelu on myös tuottanut Suomen olympiajoukkueen viralliset esitteet.
Keskeinen osa tietopalvelun toimintaa oli vuosina 1985–2015 viikoittain julkaistu maksullinen Artikkelipalvelun nimeä kantanut julkaisu. Erityisesti median tausta-aineistona käytetty julkaisu käsitteli ajankohtaisia koti- ja ulkomaisia urheilutapahtumia. Kukin artikkelijulkaisu sisälsi myös aihetta käsitteleviä tilastoja.
Aiheesta muualla

Urheilumuseon verkkosivut
Vanja Milinković-Savić

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Vanja Milinković-Savić
Syntymäaika: 20. helmikuuta 1997
Syntymäpaikka: Ourense, Espanja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 202 cm
Seura
Seura: Torino
Junioriseurat
0000-2006: Grazer AK
2006-2014: Vojvodina
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2015 | Manchester United | 0 | (0) |
| 2014–2015 | → Vojvodina | 17 | (0) |
| 2016–2017 | Lechia Gdańsk | 29 | (0) |
| 2017– | Torino | 106 | (0) |
| 2018–2019 | → SPAL | 2 | (0) |
| 2019 | → Ascoli | 8 | (0) |
| 2019–2020 | → Standard Liège | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2013–2014 | Serbia U17 | 6 | (0) |
| 2014–2016 | Serbia U19 | 12 | (0) |
| 2014–2015 | Serbia U20 | 3 | (0) |
| 2016–2017 | Serbia U21 | 10 | (1) |
| 2021– | Serbia | 19 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. kesäkuuta 2024.
Vanja Milinković-Savić (serb. Вања Милинковић-Савић, s. 20. helmikuuta 1997 Ourense, Espanja) on Espanjassa syntynyt serbialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Torinoa.
Ura > Seurajoukkueura

Milinković-Savić on FK Vojvodinan kasvatti. Hän siirtyi seurasta Englannin valioliigan Manchester Unitediin heinäkuussa 2014. Hänet lähetettiin kuitenkin seuraavana päivänä lainasopimuksella takaisin vanhaan seuraansa. Kaudella 2014–2015 Milinković-Savić pelasi Serbian superliigassa 17 ottelua. Kesäkuussa 2015 hän palasi takaisin manchesterilaisseuraan.
Kaudella 2016–2017 Milinković-Savić edusti puolalaista Lechia Gdańskia. Italialaisseura Torino osti hänet vuonna 2017, mutta pelattuaan seuran edustusjoukkueessa kaudella 2017–2018 yhden Serie A -ottelun ja kolme Italian cupin ottelua hän sai pitkään odottaa seuraavaa otteluaan Torinon pelaajana. Hän oli Torinosta lainalla Italian SPAL:issa ja Ascolissa sekä kaudella 2019–2020 Belgian Standard Liègessä, jossa hän pelasi kolme Eurooppa-liigan ottelua, mutta muutoin peliaika jäi näissäkin seuroissa vähäiseksi. Kaudella 2020–2021 Milinković-Savić pelasi Torinossa viisi Serie A -ottelua mutta seuraavilla kausilla jo 27 ja täydet 38 ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 36 Serie A -ottelua.
Ura > Maajoukkueura

Milinković-Savić on edustanut Serbiaa monissa eri nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 hän toimi alle 19-vuotiaissa Predrag Rajkovićin varamaalivahtina ikäluokan EM-kilpailuissa, joissa Serbia selvisi välieriin. Myös vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa Serbia saavutti kultaa, Milinković-Savić toimi Rajkovićin varamaalivahtina.
Milinković-Savić olisi voinut edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Serbiaa, synnyinmaataan Espanjaa tai isänsä synnyinmaata Bosniaa ja Hertsegovinaa. Hän pelasi Serbian A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa maarraskuussa 2021. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua. Hän on pelannut kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä 19 A-maaottelua.
Muuta

Milinković-Savić syntyi Espanjassa, jossa hänen isänsä, bosniahertsegovinalaissyntyinen Nikola Milinković pelasi tuolloin jalkapalloa. Myös Milinković-Savićin isoveli, Sergej Milinković-Savić on ammattilaisjalkapalloilija, joka edusti vuosina 2015–2023 italialaista SS Laziota ja on myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestari.
Saavutukset

Serbia
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa (2015)
Vasili Tatištšev

Vasili Tatištšev
Vasili Nikititš Tatištšev (ven. Васи́лий Ники́тич Тати́щев; 29. huhtikuuta (J: 19. huhtikuuta) 1686 Pihkova – 26. heinäkuuta (J: 15. heinäkuuta) 1750 Boldino) oli merkittävä venäläinen valtiomies ja etnografi, joka muistetaan parhaiten ensimmäisestä kattavasta Venäjän historiaa kuvaavan kirjan kirjoittajana. Töidensä kautta hän toi esille suosikki-ideaansa, että autokratia on paras hallitustapa Venäjälle.
Elämä

Isänsä puolelta 800-luvun ruhtinas Rurikin jälkeläinen Tatištšev syntyi lähellä Pihkovaa 19. huhtikuuta 1686 (juliaanisen kalenterin mukaan). Valmistuttuaan insinöörikoulusta Moskovasta hän osallistui suureen Pohjan sotaan Ruotsia vastaan. Pietari Suuren palveluksessa hän sai Ulkoasiaintoimistosta merkittävän viran, jota hän käytti Korkeimman salaneuvoston harjoittamaa politiikkaa vastaan ja tukeakseen Annan nousua Venäjän valtaistuimelle vuonna 1730.
Keisarinna Annan uskottuna hän sai tuottoisan viran Uralin alueen tehtaiden johtajana. Tässä virassa hän perusti Permin ja Jekaterinburgin kaupungit, jotka ovat sittemmin kasvaneet Uralin alueen keskuksiksi. Baškiirisotien aikana vuosina 1735-1740 hän oli Siperian operaatioiden komentaja talvesta 1736-37 ja koko operaation johtaja keväästä 1737 alkaen. Hänet siirrettiin pois komennosta maaliskuun 1739 jälkeen nimellisesti korruption vuoksi, mutta pääasiallisesti hankkimiensa lukuisten vihollisten vuoksi. Tatištšev päätti virkamiehen uransa Astrahanin kuvernöörinä 1741-44. Hän kuoli Boldinon tilalla lähellä Moskovaa juliaanisen kalenterin mukaan 15. heinäkuuta 1750.
Teos

Eläköidyttyään virastaan hän omistautui vanhempana valtiomiehenä tieteellisiin asioihin. Ajatellen, että Venäjän historiankirjoitus on laiminlyöty, hän löysi ja julkaisi joitakin kiinnostavia juridisia asiakirjoja, kuten Russkaja pravdan ja vuoden 1550 lakikokoelman (sudebnik, судебник). Hänen pääteoksensa oli ensimmäinen hahmotelma Venäjän historiasta, joka otsikoitiin Venäjän historia varhaisista ajoista alkaen ja joka julkaistiin viidessä osassa hänen kuolemansa jälkeen. Hän myös kokosi ensimmäisen venäjänkielisen ensyklopedisen sanakirjan.
Tatištševin teoksen tieteellinen arvo on kyseenalainen, koska jotkut historioitsijat syyttävät häntä epäluotettavien lähteiden kanssa työskentelystä. Sittemmin monet kyseenalaiset lähteet on vahvistettu luotettaviksi.
Linkkejä

Venäjänkielinen biografia muotokuvalla (PDF)
Tatištševin näkemyksiä historiasta
Permin historia
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vasily Tatishchev
Käännös suomeksi
Vladimir Beljakov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
Vladimir Timofejevitš Beljakov (ven. Владимир Тимофеевич Беляков, 2. tammikuuta 1918 Dmitrov, Venäjän neuvostotasavalta – 21. toukokuuta 1996 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Beljakov kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952 jokaisella telineellä. Hän voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui ottelussa kuudenneksi. Yksittäisillä telineillä hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon myös hevosella (seitsemäs) ja nojapuilla (kahdeksas).
Vilho Myrsky

Vilho Johannes Myrsky (16. lokakuuta 1899 Halikko – 13. huhtikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, oppikirjojen tekijä ja kansanperinteen kerääjä.
Myrskyn vanhemmat olivat kioskinpitäjä Herman Myrsky ent. Bange (1868–1933) ja Katarina Vilhelmina (Miina) Nylund. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1920-luvun alussa Jyväskylän opettajaseminaarista. Myrsky toimi opettajana Perniön Tuohitussa ja sen jälkeen 1950- ja 1960-luvuilla Helsingissä Lapinlahden ja Käpylän kansakouluissa. Myrsky oli Helsingissä myös opettajakandidaattien ohjaajana Lapinlahden kansakoulussa.
Myrsky kirjoitti useita kansakoulun maantiedon, laskennon, åidinkielen ja uskonnon oppikirjoja yhdessä Arvi Ulvisen ja vaimonsa Helvi Myrskyn kanssa. Hän keräsi vuosina 1914–1915 Perniön seudulta loruja sekä leikki- ja tuutulauluja. Myrsky sävelsi ja sanoitti myös itse lauluja mieskuoroille.