stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Standard Oil

| Standard Oil Co>  Inc. |
| --- | --- |

Perustettu:  1870
Perustaja:  John D. Rockefeller, Samuel Andrews, Henry M. Flager
Lakkautettu:  15. toukokuuta 1911
Toimitusjohtaja:  John D. Rockefeller, John Archboldin
Kotipaikka:  Cleveland (1870–1885) New York (1885–1911)
Tuotteet:  polttoaineet voiteluöljyt petrokemikaalit
Henkilöstö:  60 000 (1909)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Standard Oilin öljynjalostamo Clevelandissa Ohiossa vuonna 1899.
Standard Oil oli yhdysvaltalainen öljy-yhtiö 1800-luvulta, joka oli aikoinaan maailman suurin öljy-yhtiö. Yhtiön omisti Rockefellerien perhe. Yhtiön perusti John D. Rockefeller kumppaneineen. Se hallitsi lähes yksinään öljyntuotantoa, jalostusta, myyntiä ja jakelua Yhdysvalloissa.
Yhtiö pilkottiin 43 osaan 15. toukokuuta 1911, kun Yhdysvaltain korkein oikeus totesi sillä olevan monopoliasema öljymarkkinoilla. Kyseisellä hetkellä Standard Oil piti hallussaan 64 % öljynjalostuksesta Yhdysvalloissa.
Alku

Vuonna 1863 ennen Standard Oilin perustamista John D. Rockefeller liittyi Maurice B. Clarkin ja Samuel Andrewsin kanssa öljynjalostusliiketoimintaan. Kahden vuoden päästä Rockefeller osti Clarkin osuuden ja kutsui Henry M. Flaglerin mukaan. Nimi Standard Oil tuli, kun yhtiö perustettiin vuonna 1870 Rockefellerin, Andrewsin ja Flagerin öljyliiketoiminnan pohjalta.
Perustamisen aikaan väestönkasvun, öljylamppujen, lentokoneiden ja autojen takia öljylle tuli paljon kysyntää. Se auttoi yhtiötä kehittymään ja kohta se omisti jo lähes kaikki öljynjalostamot Clevelandissä. Yhtiö hankki myös öljynkuljetusvälineitä, varastoja ja öljytynnyreitä valmistavaan tehtaan. Koska yhtiöllä oli kuljetus omassa hallussaan, se pystyi nujertamaan helpommin kilpailijoita. Kasvua myös nosti konkurssiin menneiden yritysten ostaminen halvalla.
Standard Oilin seuraajia

Alkuperäisestä yhtiöstä pilkotut osat käyttivät joko jotain muotoa Standard-nimestä tai ottivat nimen pienemmältä yhtiöltä, joita ne ostivat. Pian ne hallitsivat markkinoita vielä kattavammin kuin alkuperäinen yhtiö. Seuraajayhtiöitä olivat esimerkiksi:
Sohio (Standard Oil of Ohio)
Stanolind (Standard Oil of Indiana)
Socony (Standard Oil of New York), tunnetaan nykyään nimellä Mobil.
Esso
Socal (Standard Oil of California), tunnetaan nykyään nimellä Chevron.
Atlantic
Richfield
Kyso (Standard Oil of Kentucky)
Conoco (Continental Oil Company), nykyään osa ConocoPhillipsiä
The Ohio Oil Company, tunnetaan nykyään nimellä Marathon Oil Company.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Standard Oil Wikimedia Commonsissa
Pikkukoirakala

| Pikkukoirakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Haukikalat Esociformes
Heimo::  Koirakalat Umbridae
Suku::  Umbra
Laji::  pygmaea
Kaksiosainen nimi
 Umbra pygmaea  (DeKay, 1842) 
Katso myös
   Pikkukoirakala Wikispeciesissä   Pikkukoirakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukoirakala (Umbra pygmaea) on koirakalojen (Umbridae) heimoon kuuluva kalalaji. Pikkukoirakalaa on tavattu Keski-Euroopasta sekä Yhdysvalloista. Sen tavallinen pituus on noin 13,7 senttimetriä ja maksimipituus noin 15 senttimetriä.
Siren Song of the Counter Culture

| Siren Song of the Counter Culture Rise Against |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 10. elokuuta 2004
 Tuottaja(t): GGGarth
 Tyylilaji: hardcore punk   melodinen hardcore
 Kesto: 40.54
 Levy-yhtiö: Geffen Records
Listasijoitukset
  136.
Rise Againstin muut julkaisut
| Revolutions Per Minute 2003 | Siren Song of the Counter Culture 2004 | The Sufferer and the Witness 2006 |
Siren Song of the Counter Culture on Rise Against -nimisen yhdysvaltalaisen punkyhtyeen vuonna 2004 julkaistu studioalbumi. Se oli yhtyeen ensimmäinen Geffen Records -levy-yhtiöllä. Albumilta julkaistiin yhteensä neljä singleä, Swing Life Away (#12 Billboard), Give It All (#37), Life Less Frightening (#33) ja Paper Wings.
Kappaleet

State of the Union – 2.19
The First Drop – 2.39
Life Less Frightening – 3.44
Paper Wings – 3.43
Blood to Bleed – 3.48
To Them These Streets Belong – 2.49
Tip the Scales – 3.49
Anywhere But Here – 3.38
Give It All – 2.50
Dancing for Rain – 4.01
Swing Life Away – 3.20
Rumors of My Demise Have Been Greatly Exaggerated – 4.14
Kokoonpano

Tim McIlrath – laulu, kitara
Chris Chasse – kitara, laulu
Joe Principe – basso, laulu
Brandon Barnes – rummut
Neil Hennessy – laulu
Arvostelut

Allmusic:
Punknews.org:
Pitchfork Media: 2.9/10
Sumuvalkokangas

Sumuvalkokangas tai FogScreen on laite, joka tuottaa sumusta ilmaan muodostetun sumuseinämän. Sumuvalkokangas perustuu ohuisiin laminaarisiin ilmasuihkuihin, jotka yhdessä vesihöyryn kanssa muodostavat sumuseinämän. Tätä seinämää voidaan käyttää muun muassa läpikäveltävänä valkokankaana, johon voi heijastaa kuvia tavallisella projektorilla. Interaktiivisia esityksiä varten voi myös käyttää erillistä laitteistoa, jonka avulla sumuvalkokangasta voi käyttää navigointiin kuten kosketusnäyttöä. Laitteen nykyisissä versioissa seinämä on noin kaksi metriä leveä ja 1,5 metriä korkea.
FogScreenin on kehittänyt suomalainen FogScreen Oy, joka esitteli laitteen ensimmäisen kerran vuonna 2002.
FogScreen haettiin konkurssiin vuonna 2013. Sen jatkajaksi perustettiin FogScreen AdS In The Air. Tämän uuden yrityksen viimeiset tilinpäätöstiedot ovat vuodelta 2016. Tekniikan kehitystä on jatkanut Fogio-niminen yritys, joka osti FogScreen Oy:n konkurssipesältä IPR-oikeudet.
Aiheesta muualla

FogScreen Oy:n esittelysivu (englanniksi) Web archive 2007
Fogscreen Shotz Creative.  2016. Viitattu 23.6.2018.
FogScreen® eMotion Projection Screen FogScreen® Australia. Viitattu 23.6.2018.
Sonnilammi

| Sonnilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°46′35″N, 24°05′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.887.1.039
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,9 m  
Rantaviiva:  0,507 km  
Pinta-ala:  1,987 ha  
 fiSonnilammi 
Sonnilammi  on Kanta-Hämeessä Lopella Vojakkalan kylän lähellä sijaitseva umpilampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto. Lammen ympäristö erottuu terävärajaisena painaumana ja se saattaa siksi olla suppa . Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Lampi on autio ja sinne johtaa viereiseltä yhdystieltä 2824 kärrypolku.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy. Lampeen ei tule tai lähde ojia, joten se on umpijärvi. Viereisiä, mahdollisesti samalla tavalla muodostuneita lampia ovat Kalattomanlammit ja Lintulammi.
Pikkukoapeippo

| Pikkukoapeippo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Koapeipot Rhodacanthis
Laji::  flaviceps
Kaksiosainen nimi
 Rhodacanthis flaviceps  Rothschild, 1892 
Katso myös
   Pikkukoapeippo Wikispeciesissä   Pikkukoapeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukoapeippo (Rhodacanthis flaviceps) on sukupuuttoon kuollut peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Pikkukoapeippoa tavattiin Havaijin saarella. Se havaittiin viimeisen kerran vuonna 1891, eivätkä saarella vuonna 1893 vierailleet keräilijät enää löytäneet sitä. Laji oli todennäköisesti hyvin harvinainen jo silloin, kun se ensi kertaa löydettiin. Lajin häviämiseen ovat todennäköisesti vaikuttaneet lintumalaria ja elinympäristöjen tuhoutuminen.
Peter Aufschnaiter

| Peter Aufschnaiter |
| --- | --- |
 Peter Aufschnaiter vuonna 1924.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1899 Kitzbühel
Kuollut: 12. lokakuuta 1973 (73 vuotta) Innsbruck
Kansalaisuus:  Itävalta
Ammatti:  vuorikiipeilijä, agronomi, kartografi ja maantieteilijä
Peter Aufschnaiter (2. marraskuuta 1899 – 12. lokakuuta 1973) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä, agronomi, kartografi ja maantieteilijä.
Elämä

Aufschnaiter syntyi Kitzbühelissa Itävallassa ja kävi lukiota Kufsteinissa. Lukion aikana syttyi ensimmäinen maailmansota ja Aufschnaiter joutui kutsuntoihin vuonna 1917. Lukion jälkeen vuonna 1919 Aufschnaiter muutti Müncheniin, Saksaan, jossa hän opiskeli maataloutta.
Aufschnaiter harrasti vuorikiipeilyä ja tutustui Münchenissä moniin saksalaisiin vuorikiipeilijöihin. Vuosina 1929–1931 hän osallistui retkikuntaan, joka oli matkalla Kangchenjungaan, joka on Intian korkein kohta. Vuonna 1939 Aufschnaiter osallistui saksalaisen retkikunnan kanssa matkalle Himalajalle tarkoituksena kiivetä Nanga Parbat -vuorelle, joka on maailman yhdeksänneksi korkein vuori. Vuori sijaitsi tuolloin Brittiläisen Intian ja Tiibetin rajalla. Oli toisen maailmansodan syttymisajankohta ja Britannian siirtomaaviranomaiset pidättivät Aufschnaiterin vihollismaan kansalaisena. Hänet vietiin Dehradunin vankileirille 1 000 muun vihollismaan kansalaisen kanssa.
Aufschnaiter yritti paeta vankileiriltä monta kertaa ennen kuin onnistui 10. toukokuuta 1944 yhdessä itävaltalaisen Heinrich Harrerin sekä kahden saksalaisen, Hans Koppin ja Bruno Treipelin, kanssa. He yrittivät aluksi matkustaa Goaan, joka oli tuolloin Portugalin siirtomaa ja puolueeton territorio. Se oli kuitenkin liian kaukana, joten he päättivät matkustaa Tsang Chok-la -solan kautta Tiibetiin.
Tiibetin vuosinaan Aufschnaiter toimi Tiibetin hallituksen kartografina ja maantieteilijänä ja piirsi monia karttoja Tiibetistä. Hän auttoi rakentamaan Lhasaan pienen vesivoimalan ja monia kanavia.
Yhdessä Heinrich Harrerin kanssa Aufschnaiter kirjoitti kirjan elämästään Tiibetissä. Harrerin kirjan nimi oli Seitsemän vuotta Tiibetissä, koska hän vietti siellä seitsemän vuotta. Aufschnaiterin kirja taas on nimeltään Peter Aufschnaiter: Kahdeksan vuotta Tiibetissä.
Lähdettyään Tiibetistä Aufschnaiter saapui vuonna 1951 Nepaliin ja toimi siellä kartografina ja myöhemmin New Delhissä Intian armeijan palveluksessa kartografina. Aufschnaiter sai Nepalin passin, joka salli hänen matkustaa muuten kielletyille alueille, joista Aufschnaiter löysi arvokkaita buddhalaisia freskoja. Aufschnaiter asui monta vuotta Nepalissa ja työskenteli maatalousasiantuntijana sveitsiläisessä avustusjärjestössä. Vuonna 1956 Aufschnaiter nimitettiin maatalousasiantuntijaksi Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestöön. Joka kolmas vuosi hän kävi lomalla Euroopassa tapaamassa ystäväänsä Heinrich Harreria, jonka kanssa hän kiipeili Alpeilla. Aufschnaiter palasi Itävaltaan ja kuoli Innsbruckissa 73-vuotiaana vuonna 1973. Hänet on haudattu Kitzbüheler Bergfriedhofin hautausmaalle Kitzbüheliin Tiroliin.
Pietarin neuvoston määräys nro 1

Pietarin neuvoston määräys nro 1.
Pietarin neuvosto antoi 14. maaliskuuta vuonna 1917 helmikuun vallankumouksen yhteydessä Pietarin sotilaspiireille käskyn numero 1. Sillä määrättiin armeijan yksiköihin perustettavaksi sotilaiden neuvostot, jotka ryhtyivät purkamaan armeijan hierarkkisia rakenteita ja jotka asettivat omat edustajansa Pietarin neuvostoon. Käskyllä numero 1 armeija alistettiin Pietarin neuvoston alaisuuteen. Duuman asettaman väliaikaisen komitean päätökset olivat toteutettavissa vain, jos ne eivät olleet ristiriidassa Pietarin neuvoston päätösten kanssa. Kaikki aseet joutuivat sotilaiden neuvostojen hallintaan eikä niitä annettu upseereille. Käsky numero yksi luhisti vanhan sotilaskurin ja määritti uuden järjestyksen, jolla valta armeijassa hajautettiin, mikä oli vallankumouksellista. Käsky lisäsi sotilaskarkuruutta entisestään.
Penikkatauti

Penikkatauti tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sairauksia:
Eläimillä nisäkkäiden monioireinen virustauti
Ihmisillä säären sisäsivun kiputila
Muuta:
Lempinimi Vladimir Leninin teokselle Vasemmistolaisuus lastentautina kommunismissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Penikkatauti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Peter Artedi

| Peter Artedi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1705 Anundsjö, Ruotsi
Kuollut: 27. syyskuuta 1735 (30 vuotta) Amsterdam, Alankomaat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Uppsalan yliopisto
Tutkimusalue:  kalatiede
Tunnetut työt:  Ichthyologia (1738)
Peter Artedi (toisinaan muodossa Petrus Artedi; 27. helmikuuta 1705 Anundsjö, Ruotsi – 27. syyskuuta 1735 Amsterdam, Alankomaat) oli ruotsalainen biologi, jota pidetään iktyologian perustajana. Hän kuoli hukkumalla vain 30-vuotiaana, ja Carl von Linné julkaisi hänen pääteoksensa Ichtyologian postuumisti vuonna 1738. Teoksen esipuheessa Linné kertoi heidän jakaneen biologian niin, että Linné keskittyisi kasveihin ja hyönteisiin, kun taas Artedi tutkisi kaloja ja muita eläimiä.
Ichtyologian kansilehti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Artedi Wikimedia Commonsissa
Pieni-Pitkä (Laukaa)

| Pieni-Pitkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°27′15″N, 25°43′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vatianjärven alue (14.33)
Laskuoja:  oja Iso-Pitkään 
Järvinumero:  14.333.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156,4 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  2,729 km  
Pinta-ala:  13,715 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni-Pitkä 
Pieni-Pitkä  on Keski-Suomessa Laukaassa Vehniän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,7 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Vatianjärven alueella (14.33), jonka Peurungan valuma-alueeseen (14.333) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 156,4 metriä mpy.
Pentik

| Pentik Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  perheyritys
Perustettu:  1971
Perustaja:  Anu Pentik ja Topi Pentikäinen
Toimitusjohtaja:  Riikka Wulff
Liikevaihto:  24 milj. euroa (2020)
Nettotulos:  1,4 milj. euroa (2020)
Henkilöstö:  212 (2020)
Omistaja:  Pentikäisen perhe
Kotisivu:  www.pentik.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pentik Oy on Anu Pentikin (oik. Pentikäinen, o.s. Pasi) ja Topi Pentikäisen vuonna 1971 perustama keramiikka- ja sisustustavara-alan perheyritys. Yrityksen Pentik-brändi on keskittynyt tekstiileihin ja keramiikkaan.
Pentikiä pidetään yhtenä Suomen menestyneimmistä taideteollisista yrityksistä.
Historia > 2000–

Vuonna 2000 Posiolle avattiin Kulttuurikeskus Pentik-mäki. Yrityksessä tehtiin sukupolvenvaihdos vuonna 2004, jolloin omistus siirtyi perustajien lapsille ja toimitusjohtajaksi nousi Anun ja Topin poika Pasi Pentikäinen Samalla Topi Pentikäinen siirtyi Pentik Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Pentikäisten tytär Raisa Bergman oli myös hallituksessa. Anu Pentik Galleria avattiin vuonna 2009.
Yhtiön verkkokauppa avattiin alkuvuonna 2010. Kaupassa myytiin myös tuote-eriä, joita ei myymälöistä löytynyt. Liikevaihdosta noin kolmannes saatiin muutamalta joulua edeltävältä viikolta, astioiden osuus liikevaihdosta oli neljännes. Yhtiön asiakkaista yli 90 prosenttia oli naisia.
Vuonna 2011 Pentikillä oli 350 työntekijää, joista 130 Posiolla. Pentikillä oli 80 myymälää Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Liikkeistä parikymmentä toimi franchising-periaatteella, loput omistettiin itse. Yritys oli kasvanut orgaanisesti, ilman yritysostoja. Yrityksen 40-vuotisjuhlan kunniaksi järjestettiin taidenäyttely, alkuvuonna Posiolla ja syksyllä Kouvolassa Kymen Paviljongissa. Pentikillä oli Posion taidegallerian lisäksi galleria myös Kuusankoskella.
Vuonna 2017 Anu Pentikin näyttely Taidehallissa Helsingissä oli osa Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmaa. Idea Kolme tilaa -näyttelyyn syntyi vuonna 2015 Taidehallissa, jossa Pentik näki mielessään kolme kokonaisuutta: maan, taivaan ja paratiisin. Kahden kuukauden aikana näyttelyssä vieraili yksi Taidehallin suurimmista yleisömääristä: noin 47 00 katsojaa.
Vuonna 2018 Oulun ammattikorkeakoulun konetekniikan insinöörit ja opiskelijat kehittelivät Pentikin tehtaalle yhteistoimintarobotin.
Kesällä 2019 Pentikin toimitusjohtajaksi valittiin Riikka Wulff, Alma Talent Tietopalveluiden johtaja. Hän oli ensimmäinen perheen ulkopuolinen toimitusjohtaja. Pasi Pentikäisestä tuli hallituksen puheenjohtaja isänsä seuraajana. Pentik-mäellä vieraili vuosittain noin 100 000 turistia ja tehtaalla valmistettiin noin 300 000 astiaa.
Vuosina 2019–2020 uudistettiin Wulffin johdolla yhtiön johtoryhmä, myymäläorganisaatio ja markkinointi. Uusia sisustajasukupolvia tavoiteltiin somevaikuttajien, kuten Stella Harasekin avulla. Myymäläpäälliköt korvattiin aluepäälliköillä, jotka johtivat 2–5 myymälää.
Vuonna 2020 Posion tehtaalle palkattiin ensimmäinen insinööri. Hänen tehtävänsä oli automatisoida valmistuslinjoja. Prahan myymälä suljettiin.
Kesällä 2021 Pentikille palkattiin ensimmäinen johtaja vastaamaan kansainvälisestä myynnistä. Keväällä 2022 Pentikille siirtyvä Niina Nenonen oli vastannut Marimekon Japanin markkinoista. Syksyllä 2021 julkaistiin Anu Pentikin suunnittelema Kajo-sarja.
Organisaatio

Pentikin tehdas sijaitsee Posiolla ja se on paitsi maailman pohjoisin keramiikkatehdas myös ainoa Suomessa. Pentikin keramiikkatehdas valmistaa vuosittain noin 300 000 astiaa ja työllistää noin 30 ihmistä. Tehtaalla hyödynnetään myös robottikoneita.  Tehtaan hukkalämpöä käytetään alueen kiinteistöjen lämmitykseen.
Vuonna 2020 yrityksen palveluksessa oli noin 210 henkilöä, ja Pentik Oy:n liikevaihto oli 24 miljoonaa euroa. Vuonna 2021 Pentikillä oli Suomen myymälöiden ja verkkokaupan lisäksi kolme myymälää Pietarissa ja venäläinen verkkokauppa. Osa Pentikin omista myymälöistä toimi myös outlet-myymälöinä.
Organisaatio > Suunnittelijat

Pentik Oy:n suunnittelijat ammentavat tuotteidensa aiheet pitkälti pohjoisesta luonnosta. Vuonna 2017 muotoilusta vastasivat Anu Pentikin ohella Pentikin omat suunnittelijat Lasse Kovanen, Minna Niskakangas ja Liina Harju, jotka suunnittelivat sekä Pentik Oy:n vaihtuvien sesonkimallistojen tuotteet että pysyvän valikoiman tuotteita. Lasse Kovanen on teollinen muotoilija (TaM), jonka kuosien aiheet ovat luonnosta, kasveista ja eläimistä. Liina Harju on valmistunut Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta, Tekstiilitaiteen koulutusohjelmasta (TaK). Minna Niskakangas on teollinen muotoilija ja taiteen maisteri Lapin yliopistosta. Hän on suunnitellut esimerkiksi vuonna 2020 esitellyn Jäkälä-sarjan.
Anu Pentikin suunnittelemia keraamisia tuotesarjoja ovat Kallio, Kivi, Valo, Ilo, Vanilja ja Posio. Pentik suunnittelee myös uniikkimallistoja ravintoloille tai yksityisille asiakkaille.
1970-luvulla suunnitellut Halla- ja Riekko-astiastot suunnitteli Peter Winquist. Sarjoja yhdistävät pienet ruskeat pilkut lasitteessa. Pilkut olivat alun perin vahinko, joka aiheutui käytetyn saven rautapitoisuudesta, mutta kun Posiolla vieraillut Kaj Franck kuuli asiasta, hän neuvoi korostamaan ongelmaa. Winquist oli itse asiassa halunnut tehdä pilkullisia tuotteita jo työskennellessään Arabialla, muttei ollut saanut lupaa kokeilulleen. Lasitteeseen pilkut saatiin ilmeniitin ja polttoreduktion avulla.
Tuotteet ja markkinat

Vuonna 2020 yhtiön liikevaihdosta kolmannes tuli Suomesta ja kolmannes muista EU-maista.
Pentik Oy:n valikoimassa on erilaisia sisustus- ja keittiötekstiilejä sekä myös muista materiaaleista, kuten puusta, lasista ja metallista, tehtyjä tuotteita.
Pentikin keramiikka valmistetaan Posiolla, tekstiileistä suurin osa valmistetaan Latviassa.
Pysyvän perusmalliston lisäksi tuotannossa on neljä kertaa vuodessa vaihtuva sesonkimallisto, johon kuuluu tuotteita sisustamiseen ja kattaukseen.
Pentikin liikkeissä myydään myös lahjaksi tarkoitettuja elintarvikkeita. Herkkuvalikoima koostuu suomalaisista tuotteista, kuten suklaasta ja teestä.
Kulttuurikeskus Pentik-mäki

Posion Pentik-mäellä sijaitsee Anu Pentikin galleria, tehdas, tehtaanmyymälä, kahviloita ja museoita, joissa voi tutustua Pentikin keramiikkapajan historiaan. Keskuksen pinta-ala on 2 500 neliömetriä. Pentik Kotimuseo on Pentikäisten entinen koti ja siellä on esillä yrityksen varhaisimpia tuotteita eli keramiikkaa ja nahkatuotteita, mutta myös työvälineitä ja materiaaleja. Keskuksesta löytyy myös kahvikuppimuseo. Taidegallerian julkisivuna on 20-metrinen taideteos, Posion Voima, joka on saanut vaikutteita Antonio Gaudin arkkitehtuurista.
Vuonna 2013 Pentik-mäellä järjestettiin kansainvälinen keramiikkasymposium, jossa oli mukana noin 20 keramiikkataiteilijaa Aasiasta ja Euroopasta.
Kesällä 2020 mäellä vieraili 100 000 kävijää. Visit Finland myönsi Pentik-mäelle kestävän matkailun merkin. Kestävyys näkyy esimerkiksi energian säästämisessä ja lähiruuan hyödyntämisessä.
Pentik-kartano

Topi Pentikäisen aloitteesta perheen uudeksi kodiksi hankittiin vanha porotila. Perä-Posion Timisjärvellä sijaitseva kartano purettiin hirsi hirreltä ja koottiin uudelleen, saneeraukseen meni kaksi vuotta.  Kartanon päärakennus on valmistunut vuonna 1862. Tilalle on tuotu myös kaksi muuta hirsirunkoista taloa, Kärpän tilan entinen päärakennus siirrettiin paikalle Kuusamosta, samoin kuin sen vieressä sijaitseva asuinrakennus.
Kartano toimii paitsi kotina myös kulttuurikeskuksena, jossa pidetään näyttelyitä ja seurataan vierailevien residenssitaiteilijoiden työtä. Kartanon mailta kerätään villiyrittejä, joita myydään kuivattuina Pentikin liikkeissä. Kartanossa asuu ja työskentelee ympäri vuoden kaksi taiteilijaa. Kartanon ensimmäiset residenssitaiteilijat olivat Sungmi Ha Etelä-Koreasta ja Essi Korva Lapista, joiden näyttely avattiin vuonna 2015 Anu Pentik galleriassa. Pentik-kartanon Taidetalo avattiin yleisölle kesällä 2016.
Syksyllä 2018 Pentik Kartanon residenssitaiteilijana toimi taiwanilainen keramiikkataiteilija Pohan Chen. Vierailevia taiteilijoita kevään 2018 aikana olivat keraamikko Riitta Talonpoika, lavastaja Jyrki Seppä sekä virolainen keraamikko Ingrid Allik. Keväällä 2019 residenssitaiteilijaksi oli kutsuttu Kauri Kallas.
Tunnustuksia

Suomen Kuvalehti valitsi Pentikin vuoden 2009 parhaaksi perheyritykseksi Suomessa.
Anu Pentik valittiin Lapin yliopiston taiteen kunniatohtoriksi vuonna 2012
Vuonna 2014 Anu Pentik sai Pro Finlandian
Vuonna 2020 Pentikille myönnettiin Arktisen muotoilun elämäntyöpalkinto
Vuonna 2021 Anu Pentik voitti muotoilun valtionpalkinnon.
Pentik kulttuurissa

Anu Pentik on järjestänyt yksityisnäyttelyitä muun muassa Retretissä (2006), Rovaniemen taidemuseo Korundissa (2013–2014), Helsingin Taidehallissa (Kolme tilaa, 2017) ja Wäinö Aaltosen museossa (Alussa oli siemen, 2021).  Korealaisen Suku Parkin kanss Pentik järjesti Kouvolan taidemuseo Poikilossa Vuoropuhelu–Dialogue-näyttelyn.
Anu Pentikin elämästä on kerrottu kahdessa näytelmässä. Eppu Nuotion käsikirjoittama Anu Pentik – Nainen, joka loi savesta maailman esitettiin Kouvolan Teatterissa. Rovaniemen Teatterin näytelmä Anu P. sai ensi-iltansa syksyllä 2021.
Kuvanveistäjä Kerttu Horila on tehnyt veistokset Anu Pentikistä ja Topi Pentikäisestä.
Aiheesta muualla

Pentikin kotisivut.
Kulttuurikeskus Pentik-mäki. Posion matkailuneuvonta.
Pentik hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Anu Pentik vuonna 1987 lapsuudenkotinsa pihalla Kuusankoskella
Pentikin myymälä Oulussa vuonna 2021
Pentikin Aino-sarjan kaadin