stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sri Lanka
Historia > Itsenäisyyden aika

UNP-puolue (Yhdistynyt kansallispuolue) valitsi Ceylonin ensimmäiseksi pääministeriksi Don Stephan Senayaken. Hallituksessa istui pieni siirtomaa-aikainen yläluokka, joka laiminlöi tavallisen kansan perinteitä.lähde?
1950-luvulla maan talous oli kriisissä ja vuonna 1956 maan pääministeriksi valittiin sosialisti Solomon Bandaranaike, joka kuului SLFP-puolueeseen (Sri Lankan vapautuspuolue). Hän alkoi uudistaa maata radikaalisti. Bandaranaiken ohjelmaan kuului myös singaleesinatiolismi. Maan viralliseksi kieleksi tuli singaleesi ja buddhalaisuutta alettiin tukea. Tästä seurasi suuri välirikko tamilien ja singaleesien välille. Buddhalainen munkki Talduwe Somarama murhasi Bandaranaiken vuonna 1959.
Ceylonissa oli jonkin aikaa poliittisesti epävakaata ja pääministeriksi nousi murhatun pääministerin leski Sirimavo Bandaranaike vuonna 1960. Hän jatkoi miehensä työtä, mutta työttömyys ja talouskriisi eivät hellittäneet. UNP ja Don Stephan Senayake voittivat vaalit vuonna 1965. Senayake yritti uudistaa maata, mutta inflaatio kasvoi ja niinpä Sirimavo Bandaranaike nousi uudestaan valtaan. Maa oli jo sosialistinen ja kansalaisille kuului muun muassa ilmainen kilon riisiannos viikossa, ilmainen opiskelu ja terveydenhoito sekä edullinen valtion tukema joukkoliikenne. Sirimavo Bandaranaike lupasi maareformin ja kansallisti suuria yrityksiä sekä pankkeja. Poliittiset levottomuudet alkoivat vuonna 1971, mutta maahan puhjennut sisällissota kukistettiin nopeasti ja verisesti. Kaiken lisäksi alkoi öljykriisi, joka heikensi maan taloutta. Sirimavo Bandaranaike muutti maan nimen Ceylonista Sri Lankaksi vuonna 1972 ja samalla buddhalaisuudesta tuli valtiouskonto, mikä edelleen kiristi kansanryhmien välejä.
Vuonna 1977 UNP voitti vaalit ja pääministeriksi valittiin Junius Richard Jayewardene. Hänen aikanaan tamilien ja singaleesien välinen välirikko puhkesi todelliseksi. Sorron alle joutuneet tamilit yhdistivät voimansa ja alkoivat vaatia omaa itsenäistä tamilivaltiota. Separatistinen Tamilien yhtynyt vapausrintama oli voittanut kaikki paikat tamilialueiden vaaleissa. Tamilit katsoivat, että heitä oli syrjitty kaikkialla yhteiskunnassa – niin politiikassa, uskonnollisesti kuin taloudellisestikin. Vaikka UNP oli oikeistolainen puolue, Junius Richard Jayewardene julisti Sri Lankan demokraattiseksi sosialistiseksi tasavallaksi. Samalla hylättiin brittiläistyylinen valtiosääntö ja valtaa keskitettiin presidentille Ranskan mallin mukaisesti. Jayewardene nimitti itsensä presidentiksi ja pääministeriksi tuli Ranasinghe Premadasa.
Historia > Sisällissota

Vuonna 1983 puhkesi sisällissota singaleesien enemmistön ja tamilien vähemmistön välillä. Tamilien vapautusarmeija LTTE vaati pohjoiseen lähelle Intian rannikkoa perustettavaa itsenäistä tamilivaltiota. LTTE:n väijytyksessä kuoli 13 sotilasta, mikä sai aikaan tamilivastaisia mellakoita, joissa kuoli satoja tamileja.
1980-luvun lopulla Intian pääministeri Rajiv Gandhi alkoi neuvotella rauhaa konfliktiin, koska Intia pelkäsi, että maan tamiliväestö alkaisi vaatia itsenäisyyttä. Junius Richard Jayewardene ja Gandhi solmivat 1987 rauhansopimuksen, jolla taistelut lopetettiin ja Intia lähetti maahan rauhanturvajoukkoja, joiden piti riisua tamilit aseista, mutta operaatio epäonnistui Intian joukkojen jouduttua verisiin taisteluihin LTTE:n kanssa ja rauhanturvaajat vetäytyivät 1990.
Presidentti Premadasan saatua surmansa pommi-iskussa voitti vaalit vuonna 1994 Chandrika Kumaratunga, joka lupasi lopettaa sodan neuvotteluilla. Niiden epäonnistuttua hallitus aloitti suurhyökkäyksen, joka ajoi kapinalliset Jaffnan kaupungista. LTTE vastasi pommikampanjalla, muun muassa merkittävimpään buddhalaiseen pyhäkköön, Sri Dalada Maligawaan 1998. LTTE:n saavutettua menestystä se tarjosi vuonna 2000 hallitukselle neuvotteluja, minkä hallitus hylkäsi. Joulukuussa 2001 sovittiin kuukauden tulitauosta, joka muuttui pysyväksi. Sen aikana osapuolet aloittivat rauhanneuvottelut norjalaisten johdolla.
Loppuvuodesta 2005 presidentiksi valittu kovan linjan kannattaja Mahinda Rajapaksa ilmoitti pyrkivänsä lain ja järjestyksen palauttamiseen koko maahan. Maaliskuussa 2007 LTTE teki ensimmäiset ilmaiskut, joita tehtiin helmikuuhun 2009 mennessä ainakin yhdeksän. Tammikuussa 2008 hallitus ilmoitti purkavansa tulitauon, mutta LTTE ilmoitti pysyvänsä sopimuksessa.
Sota päättyi 17. toukokuuta 2009 tamilisissien antautumiseen. Tätä ennen hallituksen joukot olivat saartaneet tamilisissit aivan saaren pohjoisosaan. Sisällissota vaati yli 70 000 ihmisen hengen. Sen päättyessä 250 000 tamilia oli pakolaisleireillä kuukausien ajan.
Sodan loppuvaiheissa kuoli ainakin 40 000 siviiliä saaren pohjoisosissa. Tamilitiikerit käyttivät siviilejä ihmiskilpinä ja pakottivat lapsia sotilaikseen. Hallitus puolestaan kehotti siviilejä suojautumaan rannan suoja-alueelle ja tulitti sitä sen jälkeen raskain asein. Yhdysvaltojen aloitteesta asiasta vaaditaan kansainvälistä tutkintaa.
Lokakuussa 2009 hallitus ilmoitti ennenaikaisista vaaleista. Tammikuussa 2010 Mahinda Rajapaksa julistettiin presidentinvaalien selväksi voittajaksi, mutta hänen vastustajansa, voittoisaa sotilasoperaatiota johtanut entinen kenraali Sarath Fonseka ilmoitti ettei hyväksy tulosta. Rajapaksan puolue voitti myös huhtikuun parlamenttivaalit.
Historia > Sisällissodan jälkeen

Vuoden 2010 vaaleissa presidentti Mahinda Rajapaksa valittiin jatkokaudelle. Maa alkoi toipua sisällissodasta Rajapaksan toisen kauden aikana, mutta jälleenrakennusta ovat hidastaneet sodan jälkiselvittelyt. Rajapaksan suosio alkoi hiipua hänen toisen kautensa lopussa. Hänen aiempi tukijansa Maithripala Sirisena erosi hallituksesta ja liittyi Rajapaksaa vastustaneeseen oppositioon. Sirisena valittiin maan presidentiksi vuonna 2015.
Pääsiäisenä 2019 kirkkoihin ja hotelleihin kohdistuneissa pommi-iskuissa kuoli yli 200 ihmistä.
Marraskuussa 2019 presidentiksi valittiin Gotabhaya Rajapaksa, joka on vuosina 2005–2015 presidenttinä toimineen Mahinda Rajapaksan veli. Uusi presidentti nimitti astuttuaan virkaansa veljensä pääministeriksi. Ihmisoikeusjärjestöt ovat syyttäneet veljeksiä sotarikoksista Sri Lankan sisällissodan loppuvaiheessa. Rajapaksan veljesten valta Sri Lankassa voimistui entisestään, kun pääministeri Mahinda Rajapaksan puolue Sri Lanka Podujana Peramuna (SLPP) sai elokuussa 2020 suuren vaalivoiton maan parlamenttivaaleissa.
Vuonna 2022 maa ajautui pahaan talouskriisiin. Korona oli vienyt matkailutulot, kuivuus haittasi maanviljelyä ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan nosti polttoaineen hintoja. Presidentti oli siirtänyt maan kertaheitolla luomutuotantoon, mikä romahdutti satoja 30–50 %. Kansa vaati presidentin ja pääministerin eroa. Heinäkuussa 2022 presidentti Rajapaksa pakeni ulkomaille. Ja presidentiksi valittiin Ranil Wickremesinghe‎, ensin väliaikaiseksi presidentiksi ja 20. heinäkuuta presidentiksi, ja hänen kautensa kestää marraskuuhun 2024. Yleensä valinnan tekee kansa vaaleilla, mutta poikkeustilanteessa valinnan teki parlamentti.
Politiikka

Sri Lanka on semipresidentiaalinen tasavalta, jonka presidentti valitaan kuusivuotiskaudelle suoralla vaalilla ja hän toimii hallinnon johtajana, valtion päämiehenä sekä asevoimien ylipäällikkönä. Parlamentti voi päättää presidentin erottamisesta 2/3 enemmistöllä korkeimman oikeuden päättäessä samoin. Presidentti valitsee ministerit, jotka ovat vastuullisia parlamentille. Presidentin sijainen on pääministeri, joka on parlamentin suurimman puolueen johtaja.
Parlamentti on yksikamarinen, 225-jäseninen ja se valitaan suhteellisella vaalilla kuudeksi vuodeksi. Parlamentti sijaitsee Kotten kaupungissa. Äänioikeus on yleinen. Suurimman äänimäärän kerännyt puolue saa ylimääräisiä paikkoja parlamentissa. Presidentti voi kutsua, erottaa tai päättää lakiasäätävän kokouksen ja hajottaa parlamentin sen toimittua vähintään vuoden.
Provinssit

Sri Lankassa on yhdeksän maakuntaa, suluissa pääkaupungit:
Sri Lankan keskinen provinssi (Kandy)
Sri Lankan itäinen provinssi (Trincomalee)
Sri Lankan keskipohjoinen provinssi (Anuradhapura)
Sri Lankan pohjoinen provinssi (Jaffna)
Sri Lankan luoteisprovinssi (Kurunegala)
Sabaragamuwa (Ratnapura)
Sri Lankan eteläinen provinssi (Galle)
Uva (Badulla)
Sri Lankan läntinen provinssi (Colombo)
Maakunnilla on vuoden 1987 perustuslakimuutoksen jälkeen muodollisesti paljon valtaa. Maakuntavaltuusto äänestetään suoralla vaalilla viisivuotiskaudelle. Presidentti nimittää kullekin maakunnalle kuvernöörin, maakuntavaltuuston puheenjohtaja toimii maakunnan pääministerinä. Valtuustolla on sananvaltaa koulutukseen, terveydenhuoltoon, maaseudun kehittämiseen, sosiaalihuoltoon, maanviljelyyn, turvallisuuteen ja paikallisveroihin liittyvissä asioissa. Vallanjako keskusvallan kanssa ei aina suju kitkatta.
Kukin maakunta jakautuu aluehallinnon toisella tasolla piirikuntiin. Piirikuntia on kahdesta viiteen kussakin maakunnassa. Yhteensä maa jakautuu 25 piirikuntaan.
Talous

Vaikka Sri Lankan keskimääräinen kansantulo henkeä kohti on melko korkea, taloudellinen epätasa-arvo on vaikea ongelma. Maaseudun ja kaupunkien tuloerot ovat suuret. Noin 15 prosenttia maan väestöstä elää köyhyydessä.
Itsenäistymisensä jälkeen sosialistinen Sri Lanka on avannut talouttaan yksityissektorille ja siirtynyt kohti markkinataloutta. BKT on kasvanut sisällissodasta huolimatta kymmenen vuoden ajan 5–7 prosenttia vuodessa muulloin, paitsi kansainvälisen taantuman aikaan vuonna 2009. Colombon pörssi oli yksi maailman nopeimmin kasvavista vuonna 2009.
Sri Lanka on kuuluisa Ceylonin teestä ja kanelista. Vuonna 2012 maatalous muodosti 11,1 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllisti 31,8 prosenttia työvoimasta.
Sri Lankalla on 18 lentokenttää, joista 14:llä on päällystetty kiitotie. Rautateitä on 1 449 kilometriä. Colombon satama on ainoa merkittävä satama. Aiemmin on toiminut myös lauttayhteys Mannarista Intian puolelle, mutta liikennöinti on keskeytetty kunnes satamaa parannetaan.
Väestöjakauma

Sri Lankan virallisia kieliä ovat sinhala, tamili ja englanti. Ethnologue-kirja listaa maassa puhuttavan kuutta kieltä, srilankalaista kreolimalaijia puhuu 46 000 henkeä, veddahia noin 300 ja indo-portugalia 30. Väestön pääryhmät ovat singaleesit (75 prosenttia) ja tamilit (18 prosenttia). Singaleesit ovat pääosin Theravada-buddhalaisia, tamilit ovat pääosin hinduja ja asuvat ympäri saarta, pääosin kuitenkin maan pohjois- ja itäosissa sekä keskiosissa teen viljelyalueilla.
Vuoden 2001 väestönlaskennassa suurin uskonto oli buddhalaisuus (69 %), sitä seurasivat islam (7,6 %), hindulaisuus (7,1 %) ja kristinusko (6 %). Uskonnoltaan määrittelemättömiä oli 10 prosenttia.
Koulunkäynti on pakollista 14 vuoden ikään asti. Vuonna 2001 aikuisista noin 90 prosenttia oli lukutaitoisia, miehillä taito oli hiukan yleisempi kuin naisilla.
Kulttuuri

Sri Lankan molemmilla kansallisilla kielillä on pitkät suullisen ja kirjallisen tarinankerronnan perinteet. Jo 400-luvulla kirjoitettiin muistiin historiallisia ja uskonnollisia kertomuksia sekä tamiliksi että singaleesiksi. Sri Lankan elävimpiä taidemuotoja ovat esittävät taiteet, etenkin tanssi ja rummutus.
Sri Lankassa naisten usein käyttämä vaate on sari. Miehet pukeutuvat usein sarongiin.
Saaren perinneruokaa on suuri annos riisiä, jonka kanssa voi olla tarjolla jopa kaksitoista pientä lisuketta: lihaa, kalaa, munaa valmistettuna mausteiden ja usein kookosmaidon kanssa. Tällainen ateria syödään usein lounasaikaan. Aamulla ja illalla voidaan syödä riisin sijasta nuudeleita tai pannukakkuja. Tyypilliseen ruokailurytmiin kuuluu useita välipaloja, kuten hedelmiä tai makeaa teetä.
Edesmennyt tieteiskirjailija Arthur C. Clarke asui Sri Lankassa vuodesta 1956 lähtien 52 vuoden ajan kuolemaansa asti. Hän oli 23 vuotta Moratuwan yliopiston kanslerina. Clarke pyrki edistämään Sri Lankan näkyvyyttä maailman mediassa, varsinkin sukellusmatkailukohteena.
Median kenttä on jakautunut etnisiä ja kielirajoja pitkin. Valtio omistaa kaksi televisioasemaa, radion ja englannin-, singaleesin- ja tamilinkieliset sanomalehdet. Yksityisiä televisioasemia on kahdeksan ja radioasemia yli tusina. Yksityinen media osallistuu kiivaasti poliittiseen keskusteluun ja arvostelee hallitusta. Lehdistön vapautta seuraavat järjestöt ovat kuitenkin raportoineet toimittajien ahdistelusta ja jopa murhista.
Sri Lankassa on edelleen voimassa epävirallinen kastijärjestelmä, vaikka se ei sovi buddhalaiseen arvomaailmaan ja modernissa yhteiskunnassa se on menettämässä merkitystään. Neljästä kastista ylimpään kuuluvat maanomistajat. Ylimmän kastin singaleeseja kutsutaan nimellä govigama, tamileilla vellama. Useimmat tamilit ovat hinduja, heillä kastijärjestelmä on tärkeämpi kuin singaleeseilla.
Kulttuuri > Urheilu

Kriketti on suosituin urheilulaji, mutta lentopallolla on kansallisurheilun asema. Maa voitti kriketin maailmanmestaruuden vuonna 1996. Se on yksi vuoden 2011 kriketin MM-kisojen isännistä.
Sri Lanka on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1948. Se on saanut kaksi hopeamitalia: Duncan White miesten 400 metrin aitajuoksusta vuonna 1948 ja Susanthika Jayasinghe naisten 200 metrillä vuonna 2000.
Sri Lankan jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan selvinnyt MM-kisoihin eikä Aasian-mestaruuskilpailuihin. Miesten maajoukkue oli toukokuussa 2021 FIFA:n rankingissa sijalla 204, naiset sijalla 143. Sri Lanka on osallistunut Kansainyhteisön kisoihin ensimmäisen kerran vuonna 1938. Maa ei ole kertaakaan toiminut Kansainyhteisön kisojen isäntämaana, mutta oli ehdolla vuoden 2018 kisojen isännäksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sri Lanka Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Sri Lanka Wikimatkoissa
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
Sri Lankan kartta
Sri Lanka satelliittikuvassa toukokuussa 2002
Jaffnan kuningasperhettä 1478–1561.
Singaleesien kylänvanhimpia ja Ceylonin kuvernööri vuonna 1905.
Katu Colombossa.
Sri Lankan maakunnat kartalla.
Sri Lankan maakunnat ja niiden jako piirikuntiin.
Perinteinen srilankalainen rumpu.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1934

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa
| Maakoodi: | Maakoodi: |  FIN |  FIN |  FIN |
| EAA:n jäsenliitto: | EAA:n jäsenliitto: | Suomen Urheiluliitto | Suomen Urheiluliitto | Suomen Urheiluliitto |
Torino 1934
Sijoitus mitalitaulukossa: 2.
|   |   | Yhteensä | miehet | naiset |
| Urheilijoita | Urheilijoita | 20 | 20 | – |
|  kultaa |  kultaa | 5 | 5 | – |
|  hopeaa |  hopeaa | 4 | 4 | – |
|  pronssia |  pronssia | 4 | 4 | – |
| pistesijat | pistesijat | 5 | 5 | – |
Osallistumisvuodet
 1934  • 1938 • 1946 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1969 • 1971 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2012 • 2014 • 2016 • 2018 • 2022
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1934 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Torinossa 1934.
Joukkueen valitseminen

Suomen ensimmäiseen EM-joukkueeseen valittiin alun perin 23 urheilijaa, mutta heistä kuitenkin pikajuoksija Unto Salminen, pituushyppääjä Martti Tolamo ja moukarinheittäjä Gustaf Koutonen jäivät pois työesteiden vuoksi. Salmisen ja Tolamon puuttumisen myötä Suomi ei saanut kokoon viestijoukkueita, joilla olisi ollut tiedossa varmat pistesijat. Koutosen tilalle moukarinheittoon valittiin Sulo Pärni. Seiväshyppyyn ei aluksi aiottu lähettää edustajaa ollenkaan, mutta julkisen painostuksen jälkeen mukaan ilmoitettiin John Lindroth. Näin Suomen kisajoukkueen vahvuudeksi tuli 20 urheilijaa. Joukkueen johtajana toimi Suomen Urheiluliiton puheenjohtaja Urho Kekkonen.
Menestys

Suomi menestyi Torinossa erinomaisesti saavuttaen 13 mitalia, joista viisi oli kultaa, neljä hopeaa ja neljä pronssia. Kaikkiaan 17 suomalaista pääsi pistesijoille, joiksi laskettiin kuuden parhaan joukkoon sijoittuminen. Piste- ja mitalitaulukossa Suomi sijoittui Saksan jälkeen toiseksi. Suomen kuudes kultamitali oli myös lähellä, sillä kuulamies Risto Kuntsi jäi hopealle samalla tuloksella voittajan kanssa.
Menestys > Mitalistit

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Ilmari Salminen | 10 000 metrin juoksu |
| Kultaa | Armas Toivonen | maratonjuoksu |
| Kultaa | Kalevi Kotkas | korkeushyppy |
| Kultaa | Ville Pörhölä | moukarinheitto |
| Kultaa | Matti Järvinen | keihäänheitto |
| Hopeaa | Arvo Askola | 10 000 metrin juoksu |
| Hopeaa | Akilles Järvinen | 400 metrin aidat |
| Hopeaa | Risto Kuntsi | kuulantyöntö |
| Hopeaa | Matti Sippala | keihäänheitto |
| Pronssia | Ilmari Salminen | 5 000 metrin juoksu |
| Pronssia | Veikko Peräsalo | korkeushyppy |
| Pronssia | John Lindroth | seiväshyppy |
| Pronssia | Onni Rajasaari | kolmiloikka |
Urheilijat lajeittain

| Laji | Nimi | Sijoitus   loppukilpailussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 metriä | Börje Strandvall | – | alkuerissä 49,2 |
| 1 500 metriä | Martti Matilainen | 6. | 3.59,6 |
| 5 000 metriä | Ilmari Salminen | 3. | 14.43,6 |
| 5 000 metriä | Lauri Virtanen | 4. | 14.47,6 |
| 10 000 metriä | Ilmari Salminen | 1. | 31.02,6 |
| 10 000 metriä | Arvo Askola | 2. | 31.03,2 |
| maraton | Armas Toivonen | 1. | 2.52.29,0 |
| maraton | Oiva Ekholm | – | keskeytti |
| 110 metrin aidat | Bengt Sjöstedt | – | keskeytti alkuerissä |
| 400 metrin aidat | Akilles Järvinen | 2. | 53,7 SE |
| 50 kilometrin kävely | Hjalmar Ruotsalainen | 6. | 5.40.12,8 |
| korkeushyppy | Kalevi Kotkas | 1. | 200 |
| korkeushyppy | Veikko Peräsalo | 3. | 197 |
| seiväshyppy | John Lindroth | 3. | 390 |
| kolmiloikka | Onni Rajasaari | 3. | 14,74 |
| kolmiloikka | Toivo Pöyry | 5. | 14,47 |
| kuulantyöntö | Risto Kuntsi | 2. | 15,19 |
| kiekonheitto | Kalevi Kotkas | 10. | 42,50 (tai 43,20) |
| moukarinheitto | Ville Pörhölä | 1. | 50,34 |
| moukarinheitto | Sulo Pärni | 5. | 46,83 |
| keihäänheitto | Matti Järvinen | 1. | 76,66 ME |
| keihäänheitto | Matti Sippala | 2. | 69,97 |
Nikita Borisoglebski

Nikita Arkadjevitš Borisoglebski (ven. Никита Аркадьевич Борисоглебский; s. 1985 Volgodonsk) on venäläinen viulisti. Hän on voittanut Tšaikovski-kilpailun Moskovassa 2007, Kuningatar Elisabeth -kilpailun Brysselissä 2008, Sibelius-viulukilpailun Helsingissä 2010 ja Fritz Kreisler -viulukilpailun Wienissä 2010.
Borisoglebski valmistui Moskovan Tšaikovski-konservatoriosta vuonna 2005 ja jatkoi opintojaan Eduard Grachin ja Tatjana Berkulin johdolla Venäjällä sekä Belgiassa Chapelle Musicale Reine Elisabeth -oppilaitoksessa Augustin Dumayn oppilaana.
Borisoglebski tekee kiertueita ympäri maailmaa sekä orkesterien solistina että resitaaleja antaen. Hän on ollut perustamassa vaihtuvakokoonpanoista Rubik Ensemble -kamarimusiikkiorkesteria ja levyttänyt Henri Vieuxtempsin ja Édouard Lalon sävellyksiä. Hän soittaa Matteo Goffrillerin rakentamaa viulua vuosilta 1720–1730.
Plungė

| Plungė |
| --- | --- |
 Ogińskin palatsi.
 lippu:  vaakuna
 Plungė
 Koordinaatit: 55°55′N, 21°51′E 
Valtio:  Liettua
Lääni:  Telšiain lääni
Ensimmäisen kerran mainittu:  1567
Kaupunginoikeudet:  1792
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Juozas Slepetis
Väkiluku (2009):  23 161
 
 www.plunge.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plungė on kaupunki Liettuan luoteisosassa, noin 50 km:n etäisyydellä Klaipėdasta. Kaupungin asukasluku on noin 23 161 (2009).
Kaupungin nimi on peräisin samannimisestä pienestä joesta.
Historia

Ensimmäinen maininta Plungėsta on vuodelta 1567. Kaupunginoikeudet se sai vasta 1792, kun suurherttua Sigismund II myönsi paikalle itsehallinto-oikeuden. Koska Plungė sijaitsi Klaipėdan satamakaupunkiin johtavan tien varrella, siitä tuli aktiivinen kaupankäyntikeskus, siellä harjoitettiin myös hevoskauppaa.
Vuonna 1873 Ogińskin suku osti Plungėsta maata, jolle se rakensi vuonna 1897 kartanon ja puiston. Kyseinen suku on rakentanut Liettuaan muitakin kartanoita.
Ennen toista maailmansotaa kaupungissa oli aktiivista juutalaistoimintaa. Juutalaisten maahanmuuttajien virta Liettuaan alkoi vuonna 1348, jolloin heidät ajettiin pois mm. Unkarista, Määristä, ja Serbiasta. Vuosina 1930-1939 Plungėssa oli jopa kuusi synagogaa. Toisen maailmansodan aikana kuitenkin suuri osa Plungėn juutalaisista tapettiin.
Nykyinen vaakuna myönnettiin käyttöön 6. kesäkuuta 1997.
Teollisuus

Plungėssa sijaitsee tehdas, josta viedään taskurapuja useimpiin Euroopan maihin.
Ystävyyskaupungit

Krasnogorsk
Menden
Bjerkreim
Boxholm
Viljandi
Tukums
Golub-Dobrzyń
Bruntál
Viekšniai

| Viekšniai |
| --- | --- |
 Viekšniain keskustaa ja kirkko.
 lippu:  vaakuna
 Sijainti kartalla
 Koordinaatit: 56°14′N, 22°31′E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Telšiai
Kunnallispiiri:  Mažeikiain kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  2 184
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viekšniai (samogiitiksiksi: Vėikšnē) on Liettuan luoteisosassa, Telšiain läänissä sijaitseva kaupunki. Se on osa Mažeikiain kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 2 184 asukasta. Mažeikiai sijaitsee 17 kilometriä kaakkoon Viekšniaista.
Tunnettuja asukkaita

Mykolas Biržiška, liettualainen poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viekšniai Wikimedia Commonsissa
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė