stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruotsin historia
Keskiaika > 1300-luvun levottomuudet

1300-luvun alussa Ruotsissa raivosi valtataistelu kuningas Birgerin ja hänen veljiensä välillä. Vangittuaan veljensä petoksella Nyköpingin joulupidoissa vuonna 1317 Birger antoi heidän nääntyä nälkään vankityrmässä. Seurasi kapina, jonka johdosta Birger pakeni maasta. Uudeksi kuninkaaksi valittiin herttua Erikin poika Magnus (Maunu Eerikinpoika), joka peri äitinsä kautta myös Norjan kruunun. Tultuaan täysi-ikäiseksi Magnus alkoi hallita aktiivisesti pyrkien laajentamaan valtakuntaa. Ristiretki Novgorodia vastaan vuosina 1348–1350 epäonnistui. Musta surma levisi Ruotsiin tuhoten huomattavan osan väestöstä. Kuninkaan välit ylimystöön kiristyivät. Kuuluisa ruotsalainen näkijätär Pyhä Birgitta otti syntisenä pitämänsä Magnus-kuninkaan tulilinjalleen. Lopulta Magnus menetti Ruotsin valtaistuimen saksalaiselle vallantavoittelijalle Albrekt Mecklenburgilaiselle. Norja jäi Magnuksen pojan Hakonin valtaan. Uusi kuningas Albrekt ajautui pian ilmiriitoihin kannattajiensa kanssa.
Norjan ja Tanskan kuningatar Margareeta käytti 1380-luvulla hyväkseen Albrekt-kuninkaan ja Ruotsin ylimystön välistä eripuraa. Hän onnistuikin liittämään Ruotsin valtakuntaansa. Valtakuntien yhdistyminen personaaliunioniksi vahvistettiin Kalmarin kaupungissa pidetyssä kokouksessa. Tästä alkoi Kalmarin unionin aika eli niin sanottu unioniaika. Margereetan kuoltua vuonna 1412 unionin kruunut peri Eerik Pommerilainen.
Keskiaika > Kalmarin unionin kriisit

Unionin poliittinen painopiste oli Tanskassa, ja osa ruotsalaisista alkoi pyrkiä eroon unionista jo Eerikin aikana. Vuonna 1438 puhkesi laaja unionivastainen kapina. Erilaisten vaiheiden jälkeen unioni palautui, mutta 1400-luvun loppu oli Ruotsissa rauhatonta. Osa Ruotsin ylimyksistä halusi erota unionista, osa tuki unionikuningasta. Vuonna 1471 tanskalaiset ja heidän ruotsalaiset kannattajansa lyötiin Brunkebergin taistelussa Tukholman lähellä. Ruotsissa nousi valtaan valtionhoitaja Sten Sture. Hänen valtakaudellaan uhkatekijäksi muodostui Tanskan ohella Venäjä, joka oli yhdistynyt Moskovan suuriruhtinaiden alaisuuteen. Erimielisyydet Ruotsin itärajan kulusta johtivat sotaan Venäjää vastaan. Vuosina 1495–1497 Viipurin linna ja Olavinlinna kuitenkin kestivät venäläisten piiritykset. Ruotsalais-venäläiset suhteet, jotka olivat keskiajalla olleet Novgorodin ja Viipurin välisiä asioita, nousivat nyt keskusvallan hoitamiksi.
Unionitaistelut alkoivat uudelleen 1500-luvun alussa. Vuonna 1520 Tanskan kuningas Kristian Tyranni (tanskalaisille Kristian Hyvä) valloitti Tukholman ja surmautti oppositiossa olleet Ruotsin johtavat aateliset kuuluisassa Tukholman verilöylyssä.
Vaasa-aika (uskonpuhdistuksen aika) > Kustaa Vaasa ja varhaismodernin valtion synty

Vuonna 1523 aatelisherra Kustaa Eerinkinpojan johtama kapinaliike karkotti tanskalaiset Ruotsista ja Suomesta Lyypekin hansakaupungin tuella. Kustaasta tuli kuningas, jonka jälkimaailma muistaa Kustaa Vaasana. Kuningas alkoi järjestelmällisesti kehittää valtakuntaansa. Keskushallintoa uudistettiin saksalaisten esikuvien mukaan. Riippuvaisuus Lyypekistä mitätöitiin ns. kreivisodassa. Ruotsissa alettiin varovaisesti toteuttaa uskonpuhdistusta eli reformaatiota, jonka turvin kuningas saattoi takavarikoida suuren osan kirkon omaisuudesta. Kiristyvä verotus ja kirkkoon kohdistuvat toimenpiteet provosoivat useita kapinoita, joista uhkaavin oli ns. Dacken sota Smålandissa 1540-luvulla. Kapinat kukistettiin verisesti. Kustaa loi modernin valtion, joka pystyi säätelemään alamaistensa elämää paljon keskiaikaista valtakuntaa tehokkaammin.
Vaasa-aika (uskonpuhdistuksen aika) > Kustaa Vaasan poikien valtataistelu

Valtakautensa lopulla Kustaa ajautui viisivuotiseen sotaan Venäjää vastaan. Kuningas kuoli vuonna 1560. Valtaistuimen peri vanhin poika Erik, joka tunnetaan hallitsijanimellä Eerik XIV. Nuorempi poika Juhana III hallitsi Suomea puoli-itsenäisenä herttuakuntana. Veljekset ajautuivat aseelliseen valtataisteluun. Juhana vangittiin, mutta kun Juhana pääsi vapaaksi vankilasta, hän suisti mielenterveytensä menettäneen Eerikin valtaistuimelta vuonna 1567. Juhanasta tuli uusi kuningas Juhana III. 
Eerik kuoli myrkytykseen vuonna 1577 Örbyhusin linnassa.
Vaasa-aika (uskonpuhdistuksen aika) > Suuri sotakausi alkaa

1560-luvulla alkoi suuri sotakausi. Baltiaan oli syntynyt sekasorto ja valtatyhjiö Ritarikuntavaltion hajottua. Ruotsi alkoi sekaantua tilanteeseen ottaessaan Tallinnan suojelukseensa vuonna 1561. Tämä johti konflikteihin Tanskan ja Puolan kanssa, koska nekin tavoittelivat Baltian herruutta. Vuonna 1570 alkoi Venäjää vastaan käyty sota (pitkä viha eli 25-vuotinen sota), joka tuotti erittäin suurta vahinkoa varsinkin valtakunnan itäpuoliskolle eli Suomelle. Ilmaston viilentyessä ja sotarasitusten kiristäessä verotusta talonpoikaisto alkoi joutua ahdinkoon.
Vaasa-aika (uskonpuhdistuksen aika) > Kaarle-herttuan ja Sigismundin valtataistelu

Juhana oli naimisissa puolalaisen, katolisen prinsessan, Katariina Jagellonican kanssa. Kuningas kuoli vuonna 1592. Hänen pojastaan Sigismundista tuli sekä Puolan että Ruotsin kuningas. Ruotsin aateli suhtautui torjuvasti katoliseen kuninkaaseen. Ruotsin kirkko saattoi nyt uskonpuhdistuksen päätökseen julistautumalla evankelis-luterilaiseksi. Kustaa Vaasan nuorin poika Kaarle sai Ruotsissa valtionhoitajan aseman. 1590-luvulla Sigismundin yritys valloittaa Ruotsi Puolasta käsin torjuttiin. Suomessa kuitenkin pitivät valtaa Sigismundin kannattajat Klaus Flemingin johdolla. Kun nuijasotana tunnettu epätoivoinen talonpoikaiskapina ei onnistunut suistamaan Flemingiä vallasta, Kaarle otti Suomen haltuunsa asevoimin. Vuonna 1604 hänestä tuli kuningas Kaarle IX. Kuninkaan vanhuudenpäivät kuluivat vastoinkäymisten merkeissä. Baltian valloittaminen Puolalta ei edennyt, uusi sota Tanskaa vastaan päättyi tappioon.
1900-luku > Vuosisadan alku

Ruotsi saavutti poliittisen taistelun jälkeen demokratian 1900-luvun alkupuolella. Yleisestä äänioikeudesta oli kiistelty pitkään 1850-luvulta lähtien ja se toteutui vuoden 1911 vaaleissa. Vuonna 1909 miehille oli myönnetty yleinen äänioikeus valtiopäivien toisen kamarin vaaleissa. Ensimmäiset todelliset demokraattiset valtiopäivävaalit järjestettiin vuonna 1911. Vaaleissa menestyi parhaiten liberaalinen puolue, ja Karl Staaffista tuli pääministeri. Lopullisesti maan demokratia ja kansalaisoikeudet varmistuivat liberaalien myötävaikutuksella vuoteen 1919 mennessä, Ruotsi oli yhteiskunnallisesti selviytynyt ehyenä valtiona vaikeasta poliittisesta murroskaudesta.
1900-luvun alkupuoli oli poliittisesti ja taloudellisesti rauhatonta aikaa, konkurssit ja työttömyys olivat arkipäivää. Sosialistinen vallankumousaalto pyyhkäisi Ruotsinkin yli ja maassa vaadittiin monenlaisia uudistuksia. Maassa lakkoiltiin usein ja vaadittiin muuan muassa kahdeksan tunnin päivittäistä työaikaa. Pelkästään vuonna 1908 rekistöröitiin 300 työselkkausta. Laiton lakkoilu johti työsulkuihin ja suurteollisuudessa lakkoilevia työläisiä pyrittiin korvaamaan ulkomaisella työvoimalla, joita jouduttiin poliisin ja sotaväen toimesta erikseen suojelemaan vasemmistoradikaalien työpaikkaterrorilta. Ruotsissa oli suurlakko vuonna 1909 ja väkivalta kyti samaan aikaan ammattiyhdistysliikkeen vasemmassa laidassa. Vasemmistoradikaaleja johti Sosiaalidemokraattisesta nuorisoliikkeestä erkaantunut agitaattori Hinke Bergegren, joka julisti jo varhain pieniin murhiin ja sitä kautta ihanteelliseen yhteiskunnan kauhuntasapainoon. Työläisten vappumarsseissa vaadittiin alas kuninkuutta, kirkkoa ja rikkaita pääomapiirejä.
Ruotsalaiset tuomioistuimet langettivat poliittisia tuomioita vuosina 1907–1911 pakkotyönä yhteensä 90 vuotta ja vankeutta 15 vuotta. Suurin osa tuomituista oli sosiaalidemokraattisia agitaattoreita ja mielenosoittajia.
1900-luku > Puolueettomuus

Ruotsi oli muodollisesti puolueeton ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa, joskin toisen maailmansodan aikana Ruotsi teki pitkälle meneviä myönnytyksiä Saksan suuntaan ja antoi tukea Suomelle. Ulkoministeri Knut Agathon Wallenberg solmi ensimmäisen maailmansodan alussa Saksan kanssa salaisen sopimuksen, jonka mukaan Ruotsi tulisi suhtautumaan suopeasti Saksaan. Se tuli käytännössä merkitsemään suostumista Saksan esittämiin vaatimuksiin, joilla helpotettiin sen sotatoimia. Ensimmäinen maailmansota koetteli erityisesti maan merenkulkua, suursodan aikana upotettiin 280 ruotsalaista kauppa-alusta, joissa kuoli 800 merimiestä. Kuukausittain raivattiin 80 merimiinaa omilta aluevesiltä.
Kylmän sodan aikana Ruotsi pysyi virallisesti puolueettomana, mutta oli todellisuudessa läheisessä yhteistyössä länsivaltojen kanssa. Ruotsi liittyi Euroopan unioniin vuonna 1995, muttei ole toistaiseksi liittynyt yhteisvaluutta euroon.
1900-luku > 1990-luvun lama

1990-luvun alussa kävi selväksi, että ruotsalainen kansankoti oli rakennettu suurelta osin ulkomaisella lainarahalla. Tukholman yliopiston taloustieteen professori Assar Lindbeck oli vuonna 1990 ilmaissut huolensa maa tulevaisuuden näkymistä, koska Ruotsin talouden kehitys oli jo 20 vuoden ajan ollut hitaampaa kuin monien muiden maiden. Suurena syynä tähän hän piti Ruotsin jäykkää työvoimapolitiikkaa: palkat olivat nousseet liian nopeasti ja huoltosuhde oli huono. Ruotsin julkisen sektorin osuus bruttokansantuotteesta oli vuodesta 1970 lähtien kasvanut 70 prosenttiin, mikä oli teollisuusmaiden korkein, ja sen työntekijämäärä oli lisääntynyt puolella miljoonalla.
Ruotsia koetteli vuonna 1992 samanlainen pankkikriisi kuin Suomea, ja valtio joutui pumppaamaan kymmeniä miljardeja kruunuja pankkien pelastamiseen. Maksajiksi joutuivat kaikki veronmaksajat, kuten Suomessakin. Säästöjä etsittiin supistamalla muun muassa lapsilisiä, puoluetukea, kehitysapua ja puolustusmäärärahoja. Ongelmia pahensi syksyllä 1992 puhjennut valuuttakriisi, ja Ruotsin keskuspankki joutui puolustamaan kruunua nostamalla keskuspankkikoron hetkeksi peräti 500 prosenttiin ja lainaamalla ulkomaista valuuttaa 250 miljardin kruunun arvosta. Kun tämäkään ei auttanut, kruunu päästettiin marraskuussa 1992 kellumaan, ja se devalvoitui muutamassa päivässä 9–13 prosenttia suhteessa tärkeimpiin valuuttoihin. Carl Bildtin hallitus antoi tammikuussa 1993 valtiopäiville säästöbudjetin, jolla valtion menoja karsittiin kautta linjan 12 miljardilla kruunulla jo aiemmin sovittujen säästöjen lisäksi, jolloin säästöjen kokonaissummaksi tuli 27 miljardia kruunua. Hallituksella oli vaikeuksia ajaa budjettisäästöjä läpi, koska sillä ei ollut enemmistöä valtiopäivillä.
Laman myötä arvioitiin työttömyydestä muodostuvan riippakivi. Helmikuussa 1993 Ruotsissa oli työttömänä 600 000 henkilöä eli 15 prosenttia työvoimasta.
1900-luku > Ruotsi ja yhdentyvä Eurooppa

Ruotsi oli vuonna 1952 perustamassa Pohjoismaiden neuvostoa ja vuonna 1960 Euroopan vapaakauppajärjestöä (EFTA). 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa pääministeri Olof Palme ajoi yhteispohjoismaisen talousalueen perustamiseen tähdännyttä Nordek-hanketta, joka kuitenkin raukesi Tanskan liityttyä Euroopan talousyhteisön (EEC) jäseneksi. Heinäkuussa 1972 Ruotsi solmi vapaakauppasopimuksen EEC:n kanssa.
Ruotsin valtiopäivät antoivat joulukuussa 1990 hallitukselle valtuudet anoa Euroopan yhteisön jäsenyyttä, ja Ruotsi jätti jäsenhakemuksen Euroopan yhteisölle heinäkuun alussa 1991. Ruotsin valtiopäivät hyväksyivät ETA-sopimuksen marraskuussa 1992 äänin 308–13. Varsinaiset EY-jäsenyysneuvottelut alkoivat helmikuun alussa 1993. Kansanäänestys Euroopan unioniin liittymisestä järjestettiin 13. marraskuuta 1994. Äänestäneistä 52,3 prosenttia kannatti jäsenyyttä, 46,8 prosenttia vastusti sitä ja 0,9 prosenttia äänesti tyhjää. Äänestykseen osallistui 82,4 prosenttia äänioikeutetuista. Vuoden 1995 alussa Ruotsi liittyi Euroopan unionin jäseneksi yhdessä Suomen ja Itävallan kanssa, ja samalla maat erosivat EFTA:sta. Lokakuussa 1996 kaikki Pohjoismaat hyväksyttiin rajamuodollisuudet poistaneeseen Schengen-sopimukseen.
2000-luku > Kirkon ja valtion ero

Kirkko ja valtio erotettiin toisistaan vuonna 2000. Ruotsin valtionkirkko syntyi uskonpuhdistuksen päätteeksi kun kirkon valtiollis-taloudellinen mahti murrettiin ja sen haalima omaisuus palautettiin kruunulle sekä katolilaisuus syrjäytettiin. Evankelisluterilaisen kirkon ja kuningaskunnan välinen liitto syntyi Kustaa Vaasan nuorimman pojan Kaarle herttuan aikana Uppsalassa vuonna 1593, ollen voimassa yli 400 vuotta. Vuoden 2000 alussa kirkollisvero lakkautettiin ja muutettiin pakolliseksi kirkollismaksuksi vain kirkon jäsenille. Uudistusta valmisteltiin 42 vuotta. Katekismus kansakoulussa oli kuitenkin kielletty jo 1919.
2000-luku > Ruotsi EU:n puheenjohtajana

Ruotsi toimi ensimmäisen kautensa Euroopan unionin puheenjohtajamaana vuoden 2001 alusta saman vuoden kesäkuun loppuun. Pääministeri Göran Persson tiivisti puheenjohtajakauden painotukset kolmeen E-kirjaimeen, jotka tulivat englanninkielisistä sanoista enlargement (laajentuminen), employment (työllisyys) ja environment (ympäristö). Käytännön tasolla Ruotsi sai tunnustusta ulkopoliittisesta aktiivisuudestaan niin Lähi-idässä, Korean niemimaalla kuin Balkanin niemimaallakin. Puheenjohtajakauden kruunasi Yhdysvaltain presidentin George W. Bushin saapuminen Yhdysvaltain ja EU:n huippukokoukseen Göteborgiin 14. kesäkuuta 2001.
Ruotsin toinen kausi EU:n puheenjohtajamaana alkoi heinäkuun alussa 2009 ja kesti vuoden loppuun. Kauden suurin haaste oli kamppailu kansainvälistä finanssikriisiä vastaan.
2000-luku > Ruotsalaiset torjuivat euron

Ruotsalaiset hylkäsivät 14. syyskuuta 2003 järjestetyssä kansanäänestyksessä maansa jäsenyyden Euroopan talous- ja rahaliitossa (EMU) selvin luvuin 56,1–41,8. Äänestystä edelsivät niin EMU-jäsenyyden puoltajien kuin sen vastustajienkin tarmokkaat kampanjat. Ruotsin johtavat poliitikot perustelivat jäsenyyttä Ruotsin taloudellisen ja poliittisen vaikutusvallan kasvulla, kun taas vastustajat vetosivat euromaiden vaikeuksiin ja Ruotsin suotuisaan talouskehitykseen oman kelluvan kruunun aikana. Pelkoa herätti myös EU:n kehitys kohti liittovaltiota, jonka yhtenä askeleena EMU-jäsenyyttä pidettiin. Pääministeri Göran Persson viittasi myös Suomen hyvään esimerkkiin, ja myös suomalaispoliitikot presidentti Tarja Halosesta alkaen kävivät Ruotsissa kehumassa euroa.
2000-luku > Anna Lindhin murhasta terrori-iskuihin

Ulkoministeri Anna Lindh joutui puukotuksen uhriksi NK-tavaratalossa Tukholman keskustassa 10. syyskuuta 2003 ja menehtyi saamiinsa vammoihin seuraavana päivänä Karoliinisessa sairaalassa. Puukottaja, serbialaissyntyinen Mijailo Mijailovic tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Uudeksi ulkoministeriksi tuli entinen oikeusministeri Laila Freivalds.
Joulun alla 2010 irakilaissyntyinen itsemurhapommittaja räjäytti itsensä putkipommilla Drottninggatanilla Tukholman keskustassa. Räjähdyksessä loukkaantui lievästi kaksi sivullista. Kyseessä oli Pohjoismaiden ensimmäinen ääri-islamilaisuuteen yhdistetty terroriteko. Joulukuun lopulla Ruotsin ja Tanskan viranomaiset pidättivät viisi henkilöä epäiltyinä terrori-iskun suunnittelusta tanskalaista Jyllands-Posten -lehteä vastaan.
Huhtikuussa 2017 uzbekistanilaissyntyinen mies ajoi varastamallaan kuorma-autolla väkijoukkoon Åhléns-tavaratalon edustalla Drottninggatanin ja Klarabergsgatanin risteyksessä Tukholman keskustassa. Viisi ihmistä sai surmansa ja toistakymmentä loukkaantui. Surmansa saaneista kolme oli ruotsalaisia, yksi belgialainen ja yksi britti. Tekijä oli hakenut Ruotsista turvapaikkaa, mutta hänen hakemuksensa oli evätty ja sen jälkeen hän oli oleskellut maassa laittomasti. Säpo oli tarkkaillut tekijää jo aiemmin, mutta häntä ei ollut katsottu vakavaksi uhaksi. Tapaus järkytti yleistä turvallisuudentunnetta myös muissa Pohjoismaissa.
2000-luku > Porvarit jälleen valtaan

Kokoomuksen puheenjohtajan Fredrik Reinfeldtin johtama porvaririntama voitti syyskuussa 2006 järjestetyt valtiopäivävaalit. Reinfeldt muodosti lokakuun alussa hallituksen, johon tulivat kokoomuksen lisäksi keskusta, kansanpuolue ja kristillisdemokraatit. Ulkoministeriksi nimitettiin entinen pääministeri Carl Bildt. Uusi hallitus joutui kuitenkin melkein saman tien skandaalikierteeseen, kun kauppaministeri Maria Borelius ja kulttuuriministeri Cecilia Stegö Chilo joutuivat eroamaan taloudellisten väärinkäytöstensä paljastuttua. Puolustusministeri Fredrik Odenberg erosi syyskuussa 2007 vastalauseena puolustusmäärärahojen vähentämiselle. Uudeksi puolustusministeriksi tuli kauppaministeri Sten Tolgfors ja uudeksi kauppaministeriksi kansanedustaja Ewa Björling.
Maaliskuussa 2010 Ruotsin valtiopäivät julistivat Ottomaanien valtakunnan alueella vuonna 1915 tehdyn armenialaisten joukkomurhan kansanmurhaksi. Tämän seurauksena Turkki kutsui suurlähettiläänsä kotiin Tukholmasta ja Turkin pääministeri Recep Tayyip Erdoğan perui jo sovitun vierailunsa Ruotsissa.
Syksyn 2010 valtiopäivävaaleissa porvaririntama säilytti asemansa, ja kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin oikeisto oli voittanut sosialidemokraatit toisissa peräkkäisissä vaaleissa. Vaalien suurimmaksi yllättäjäksi nousivat ruotsidemokraatit, jotka saivat 20 paikkaa ja pääsivät vaa'ankieliasemaan. Muut puolueet suhtautuivat torjuvasti puolueeseen, jonka juuret olivat uusnatsiliikkeessä, ja useat lehdet olivat ennen vaaleja kieltäytyneet julkaisemasta ruotsidemokraattien vaali-ilmoituksia.
2000-luku > Ruotsidemokraattien suurvoitto

Syyskuun 2014 valtiopäivävaaleissa sosialidemokraatit palasivat Ruotsin suurimmaksi puolueeksi. Vaalien suurin voittaja olivat kuitenkin ruotsidemokraatit, jotka kaksinkertaistivat paikkalukunsa 20:sta 45:een ja nousivat valtiopäivien kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Edellinen pääministeripuolue kokoomus menetti 23 paikkaa, ja Fredrik Reinfeldt jätti sekä pääministerin että puoluejohtajan paikat. Kaikki muut puolueet kieltäytyivät yhteistyöstä ruotsidemokraattien kanssa, ja sosialidemokraattien puheenjohtaja Stefan Löfven muodosti vähemmistöhallituksen, jolla oli tukenaan 138 kansanedustajaa 349:stä.
Vuoden 2015 aikana Ruotsiin saapui ennennäkemätön pakolaisten virta Lähi-idän konfliktialueilta Irakista ja Syyriasta, jonka sisällissota oli pitkittyessään raaistunut. Suuri osa pakolaisista jatkoi matkaansa Haaparannalta Suomen puolelle. Perinteisesti avointa pakolaispolitiikkaa harjoittanut Ruotsi joutui toteamaan kykenemättömyytensä ottaa vastaan enää lisää turvapaikanhakijoita, kun hakemusten määrä lähestyi loppusyksyllä 2015 jo 150 000:ta. Pakolaiskriisi pohjusti suurelta osin ruotsidemokraattien menestystä myös syyskuun 2018 valtiopäivävaaleissa. Uuden hallituksen kokoaminen osoittautui vaikeammaksi kuin koskaan ennen, ja välillä näytti siltä, että jouduttaisiin järjestämään uudet vaalit. Lopulta tammikuussa 2019 sosialidemokraattien Stefan Löfven sai kokoon vähemmistöhallituksen, jonka takana oli 168 kansanedustajaa.
2000-luku > Ulko- ja turvallisuuspoliittinen muutos

Ruotsi oli 215 vuotta puolueeton valtio, vuodesta 1809 vuoteen 2024 asti, jolloin siitä tuli puolustusliitto Naton jäsen. Viimeisinä vuosikymmeninä käytettiin myös nimitystä liittoutumaton. Ruotsin liittyminen Natoon jakaantuu hakemusprosessiin ja Nato jäsenyyden toteutumiseen 7. maaliskuuta 2024.
Venäjän hyökättyä 24. helmikuuta Ukrainaan myös Ruotsissa havahduttiin tilanteeseen, jossa euroopassa 2. maailmansodan jälkeen vallinnut lähes 8 vuosikymmentä jatkunut rauhantilanne järkkyi, eikä Venäjä enää kunnioittanut euroopassa vallitsevia turvallisuussopimuksia, kuten Etykiä, joka takasi itsenäisten valtioiden nykyiset rajat, maiden olemassa olon ja ihmisoikeudet. Ruotsi oli saavuttanut puolueettomuspolitiikan aikana ainutlaatuisen kansainvälisen maineen rauhantahtoisena valtiona ja oli ajanut myös oman asevelvollisuus armeijansa alas. Venäjän hyökättyä Ukrainaan tämä aiheutti myös Ruotsissa laajan keskustelun Venäjän mahdollisesta aiheuttamasta aseellisesta uhasta maata kohtaan.
Ruotsin hallitus päätti toukokuussa 2022 hakea yhdessä Suomen kanssa Naton jäsenyyttä, mutta jäsenyyden toteuminen viivästyi, koska Naton jäsenmaista Turkki ja Unkari ryhtyivät viivyttelemään jäsenyyden ratifiointia. Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoġan perusteli viivyttämistä Kurdi terrostien suojelulla maassa ja esitti henkilölistoja niistä jotka tulisi toimittaa Turkkiin tuomittaviksi terrorismista. Unkarin perustelut viivyttelylle ovat jääneet epäselviksi, mutta ilmeisesti kysymys oli Ruotsin ylimielisyydestä maan oikeusvaltio periaatteista ja rahan käyttöön EU:n tukipolitiikassa.
Turkin presidentti ja parlamentti hyväksyi Ruotsin Nato-jäsenyyden 25. tammikuuta 2024 maiden välisten tiiviiden neuvottelujen lopputuloksena. Unkarin ratifiointi tapahtui pitkällisen viivyttelyn jälkeen helmi-maaliskuun vaihteessa 2024, jolloin jäsenyys toteutui.
Ruotsin entisen pääministeri Magdalena Anderssoin mukaan Nato-jäsenyys tarkoittaa pohjolan puolustuslinnakkeen syntymistä ja turvallisuutta, jossa kaikki pohjoismaat kuuluvat samaan sotilasliittoon ja voivat siten harjoittaa keskenään Naton tarjoamissa puitteissa saumatonta alueellista puolustustoimintaa keskenään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin historia Wikimedia Commonsissa
Svensk historisk bibliografi
| n k Euroopan historia maittain |
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Muut alueet:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Euroopan unioni  Färsaaret  Gibraltar  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria 
Ruotsin ensimmäisten väestöryhmien saapumissuunnat.
Pronssikauden aikaisia kalliopiirroksia Ruotsista. Kuvissa näkyy laivoja, veneitä, kulkue, jonkin jumalan symboleiksi oletettuja jalanjälkiä ja härkäparilla kyntävä peltomies vasemmassa ylänurkassa.
Ruotsin alueen kiinteä (maata viljelevä) asutus rautakaudella. Punaisella merkitty alue jäi viikinkiajalla kehittyneen Tanskan valtakunnan alaisuuteen. Ruotsin kuningaskunta syntyi lähinnä vihreällä merkittyjen alueiden pohjalta.
Rituaalikulkue kuvattuna viikinkiaikaisessa Tangelgårdan kuvakivessä. Hahmojen kantamat renkaat saattavat olla šamanistisia symboleja. Ratsastava hahmo saattaa esittää Odin-jumalaa.
Yksi Uppsalan yliopiston puiston riimukivistä. Koodinimellä U 1011 tunnetun, 1000-luvulle ajoittuvan kiven yläosassa on risti, joka osoittaa kiven pystyttäjän olleen varhainen kristitty.
Svean ja Götan alueet 1100-luvulla
Vanhan Uppsalan kirkko
Maunu Ladonlukon sinetti
Maunu Eerikinpojan sinetti
Ruotsin irärajaa turvaamaan rakennettiin Olavinlinna. Linnaan liittyi synkkiä tarinoita: vartiossa nukkuneet miehet heitettiin virtaan hukkumaan, ja virrassa näyttäytyi musisoiva vetehinen kuoleman ennusmerkkinä. Puupiirros Olaus Magnuksen teoksesta.
Kustaa Vaasa Jakob Bincksin teoksessa vuodelta 1542
Turun linna sai suurin piirtein nykyisen hahmonsa toimiessaan Juhana-herttuan palatsina.
Ruotsin aluelaajennukset vuosina 1560–1660
Fredric Westin, Kaarle XIV. Teos on tehty vuosien 1818 ja 1844 välisenä aikana.
Katunäkymä Göteborgista vuoden 1910 tienoilla.
Vasagatan Tukholmassa vuonna 1925.
Hanssonin uusi, joulukuussa 1939 nimitetty hallitus Tukholmassa kuninkaanlinnan edessä.
Kuningas Kustaa V ja Per Albin Hansson kättelevät  kesällä 1941.
Äänestyspäivä Uddevallassa 18.9.1960.
Allianssi voitti vuoden 2006 valtiopäivävaalit.
Joséphine de Beauharnais

Joséphine de Beauharnais, "Madame Bonaparte Malmaisonissa", François Gérard 1801
Joséphine Bonaparten nimikirjoitus
Marie-Josèphe-Rose de Tascher de La Pagerie, tunnetumpi nimellä Joséphine de Beauharnais, myöhemmin Madame Bonaparte; (23. kesäkuuta 1763 Martinique, Ranskan kuningaskunta – 29. toukokuuta 1814 Rueil-Malmaison, Ranska) oli Napoléon Bonaparten ensimmäinen vaimo ja Ranskan keisarinna.