stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eteläinen baptistikonventio
Kannatusalueet

Jäsenmäärällisesti Eteläisen baptistikonvention merkittävin kannatusalue on Texasin osavaltio. Muita jäsenmäärällisesti merkittäviä osavaltioita ovat Georgia, Pohjois-Carolina, Tennessee ja Alabama, jossa sillä on myös suhteellisesti vahva asema. Muita suhteellisesti vahvoja kannatusalueita ovat Mississippi, Arkansas, Kentucky ja Oklahoma. Yksittäisistä kaupungeista vahvimpia ovat Middlesborough, Central City, Vernon, Brookhaven ja Union.
Tunnettuja eteläisiä baptisteja > Pastorit

W. A. Criswell
Jerry Falwell (1933–2007) – pastori, tele-evankelista, Liberty Universityn perustaja
Billy Graham (1918–2018) – evankelista, pastori
R. G. Lee
H. H. Hobbs
Adrian Rogers
George Truett
Rick Warren – Saddleback Churchin pastori ja kirjailija
Tunnettuja eteläisiä baptisteja > Tutkijat

John A. Broadus
E. Y. Mullins
A. T. Robertson
Carl F. H. Henry
James Leo Garrett Jr.
Timothy George
Tunnettuja eteläisiä baptisteja > Viihde

Clarence Clemons – muusikko ja näyttelijä
Dakota Fanning – näyttelijä
Elle Fanning – näyttelijä
Deborah Voigt – oopperalaulaja
Tunnettuja eteläisiä baptisteja > Poliitikot

Robert J. Bentley – Alabaman kuvernööri (2011–2017)
Matt Blunt – Missourin valtiosihteeri (2001–2005) ja kuvernööri (2005–2009)
Charles Colson
Tom Coburn – edustaja (1995–2001) ja senaattori (2005–2014)
Ted Cruz – Texasin senaattori, vuoden 2016 presidentinvaalien esivaaliehdokas
Lindsey Graham – senaattori (2003–edelleen)
Mike Huckabee – Arkansas'n kuvernööri ja vuosien 2008 sekä 2016 presidentinvaalien esivaaliehdokas
Sonny Perdue – Georgian kuvernööri (2003–2011)
Mark Pryor – senaattori (2003–2015)
Harry S. Truman – entinen Yhdysvaltain presidentti.
Roger Wicker – senaattori (2007–edelleen)
Ron Paul – kongressiedustaja (1976–1977, 1979–1985, 1997–2013)
Tunnettuja eteläisiä baptisteja > Muut

Zach Johnson – ammattigolfaaja
Tim Tebow – amerikkalaisen jalkapallon NFL-pelaaja
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
| n k Baptismi Yhdysvalloissa |
| --- | --- |
Kirkkokunnat:  Alliance of Baptists  American Baptist Association  American Baptist Churches in the USA  Baptist Bible Fellowship International  Baptist Missionary Association of America  Berean Fellowship of Churches  Converge  Cooperative Baptist Fellowship  Eteläinen baptistikonventio  General Association of General Baptists  General Association of Regular Baptist Churches  Lott Carey Baptist Foreign Mission Convention  National Association of Free Will Baptists  National Baptist Convention of America  National Baptist Convention, USA  National Missionary Baptist Convention of America  National Primitive Baptist Convention  North American Baptist Conference  Original Free Will Baptists  Primitive Baptists  Progressive National Baptist Convention  Romanian Baptist Church in America  Separate Baptists in Christ  Seventh Day Baptist General Conference  Sovereign Grace Ministries  Venture Church Network  Riippumattomat baptistit 
Jacksonvillen First Baptist Churchin jumalanpalvelus.
Eteläisen baptistikonvention keskuudessa kastetaan upotuskasteella.
Presidentti Jimmy Carter puhui SBC:n kokouksessa Atlantassa vuonna 1978.
Presidentti George W. Bushin ja SBC:n johtajien tapaaminen Valkoisessa talossa 2006.
B. H. Carroll Memorial Building, Southwestern Baptist Theological Seminaryn päärakennus.
Grapevinen kaupungissa sijaitseva Fellowship Church on yksi Eteläisen baptistikonvention suurimmista megakirkoista.
Pohjanmeren tulva 1953

| Pohjanmeren tulva 1953 |
| --- | --- |
 Tulvan jälkimainingeissa Oude-Tongessa, Goeree-Overflakkeessa, Alankomaissa
Päivämäärä:  31. tammikuuta –   1. helmikuuta 1953
Tapahtumapaikka:  Alankomaat, Belgia, Englanti, Skotlanti
Syy:  voimakkaan myrskyn aiheuttama tulva
Kuolleita:  2 551
Pohjanmeren tulva oli voimakkaan myrskyn aiheuttama tulva 31. tammikuuta – 1. helmikuuta 1953, jolloin kuoli 2 551 ihmistä. Alanko­maissa kuoli 1 836 ihmistä, Englannissa 307, Belgiassa 28, Skotlannissa 19 ja loput 224 merellä. Varsin äkillisessä sään muutoksessa tehtiin virhe­arvioita varautumisessa. Voimakas sykloni yllätti, jolloin useat Pohjan­meren valtiot kärsivät mittavista vahingoista.
Alankomaat

Yöllä meri mursi vallit ja aiheutti laajaa tuhoa etenkin Alanko­maiden etelä­osissa, jossa se tuhosi monia kyliä. Tulva tuhosi myös Alanko­maiden rauta­tie­yhteydet Belgiaan ja Ranskaan. Kaikkiaan 89 tulva­vallia murtui.
Yhdysvaltain maavoimat lähetti heli­koptereita Länsi-Saksasta pelastamaan tulvan uhreja.
Useimmat Euroopan maat, kuten Ranska, Länsi-Saksa ja Italia, tukivat Hollantia ja lähettivät pikaisesti apua. Myös Suomesta lähetettiin apua lento­teitse, ja Suomen hallitus lahjoitti 50 miljoonaa markkaa käytettäväksi valmiiden puu­talojen rakentamiseksi tulvan uhreille. Suomessa tavalliset kansalaiset lahjoittivat rahaa ja vaatteita. Myös yli­oppilaat järjestivät keräyksen Hollannin onnettomuuden uhreille. Suomen Punainen Risti lähetti 5 000 huopaa Hollantiin.
Auttajien joukossa eivät kuitenkaan olleet Neuvostoliitto tai sen alus­maat Itä-Euroopassa. Tapahtumaa kutsuttiin nimellä Water­snood 1953.
Englanti ja Skotlanti

Pohja­nmeren tulva 1953 oli Englannin tuhoisimpia luonnon­onnettomuuksia koskaan. Yli 1 600 kilometriä ranta­viivaa kärsi tuhoja ja ranta­valleja rikkoutui. 30 000 ihmistä evakuoitiin kodeistaan ja 24 000 kiinteistöä vaurioitui pahoin.
Skotlannissa myrsky aiheutti pahimmat tuhot yli 500 vuoteen. Esimerkiksi Crovien kalastaja­kylä jouduttiin hylkäämään, kun monet asukkaat ja rakenteet pyyhkiytyivät mereen.
Itä­rannikon matalissa vesissä tulva tunkeutui paikoin pitkälle sisä­maahan. Lincolnshiressä tulva eteni jopa kolme kilometriä sisä­maahan. Eräin paikoin kymmeniä ihmisiä kuoli ja loukkaantui. Tulva tunkeutui Itä-Lontoossa viemäreihin.
Merellä upposi useita laivoja ja kuoli arviolta 224 ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjanmeren tulva 1953 Wikimedia Commonsissa
Pohjan­meren tulvan laajuus Englannin itä­rannikolla.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1974

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1974 Göteborgissa, Ruotsissa. Kisojen ajankohta oli 9.–10. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Scandinavium-halli, jonka juoksurata oli 196 metrin mittainen.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Valeri Borzov | 6,58 |  Manfred Kokot | 6,63 |  Aleksandr Korneljuk | 6,66 |
| 400 m |  Alfons Brijdenbach | 46,60 |  Andreas Scheibe | 46,80 |  Günter Arnold | 46,94 |
| 800 m |  Luciano Sušanj | 1.48,07 |  András Zsinka | 1.48,50 |  Jozef Plachý | 1.49,49 |
| 1 500 m |  Henryk Szordykowski | 3.41,78 |  Thomas Wessinghage | 3.42,04 |  Włodzimierz Staszak | 3.43,48 |
| 3 000 m |  Emiel Puttemans | 7.48,48 |  Paul Thijs | 7.51,76 |  Pavel Pěnkava | 7.51,79 |
| 60 m aj |  Anatoli Mošiašvili | 7,66 |  Mirosław Wodzyński | 7,68 |  Frank Siebeck | 7,75 |
| 4 × 2 kierrosta |  Ruotsi Michael Fredriksson Gert Möller Anders Faager Dimitre Grama | 3.04,55 |  Ranska Pierre Bonvin Patrick Salvador Roger Vélazquez Lionel Malingre | 3.05,46 | – | – |
| Korkeushyppy |  Kęstutis Šapka | 222 |  István Major | 220 |  Vladimír Malý | 217 |
| Seiväshyppy |  Tadeusz Ślusarski | 535 |  Antti Kalliomäki | 530 |  Jānis Lauris | 530 |
| Pituushyppy |  Jean-François Bonhème | 817 |  Hans Baumgartner | 810 |  Max Klauß | 803 |
| Kolmiloikka |  Michał Joachimowski | 17,03 |  Mihail Bariban | 16,88 |  Bernard Lamitié | 16,56 |
| Kuulantyöntö |  Geoff Capes | 20,95 |  Heinz-Joachim Rothenburg | 20,87 |  Jaroslav Brabec | 19,87 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Renate Stecher | 7,16 |  Andrea Lynch | 7,17 |  Irena Szewińska | 7,20 |
| 400 m |  Jelica Pavličić | 52,64 |  Nadežda Iljina | 52,81 |  Waltraud Dietsch | 52,84 |
| 800 m |  Elżbieta Katolik | 2.02,38 |  Gisela Ellenberger | 2.02,54 |  Gunhild Hoffmeister | 2.02,59 |
| 1 500 m |  Tonka Petrova | 4.10,97 |  Karin Krebs | 4.11,33 |  Tamara Kazatškova | 4.14,45 |
| 60 m aj |  Annerose Fiedler | 8,08 |  Grażyna Rabsztyn | 8,08 |  Meta Antenen | 8,19 |
| 4 × 2 kierrosta |  Ruotsi Ann-Charlotte Hesse Lena Fritzson Ann-Margret Utterberg Ann Larsson | 3.38,15 |  Bulgaria Liljana Tomova Sonja Zaharjeva Jordanka Filipova Tonka Petrova | 3.39,21 | – | – |
| Korkeushyppy |  Rosemarie Witschas | 190 |  Milada Karbanová | 188 |  Rita Kirst | 188 |
| Pituushyppy |  Meta Antenen | 669 |  Angela Schmalfeld | 656 |  Valeria Ștefănescu | 639 |
| Kuulantyöntö |  Helena Fibingerová | 20,75 |  Nadežda Tšižova | 20,62 |  Marianne Adam | 19,70 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Puola | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 2. |  Itä-Saksa | 3 | 5 | 7 | 15 |
| 3. |  Neuvostoliitto | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 4. |  Belgia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 5. |  Jugoslavia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5. |  Ruotsi | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 7. |  Tšekkoslovakia | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 8. |  Ranska | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 9. |  Bulgaria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 9. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 11. |  Sveitsi | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 12. |  Länsi-Saksa | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 13. |  Unkari | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 14. |  Suomi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
Classic Brugge–De Panne

| Classic Brugge–De Panne |
| --- | --- |
 Vuoden 2015 kilpailun osallistujia
Tiedot
Ajankohta:  maaliskuun loppu
Alue:  Länsi-Flanderi
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI World Tour
Tyyppi:  yhden päivän kilpailu
Historia
Ensimmäinen:  1977
Kilpailuja yht.:  47 (vuoden 2023 jälkeen)
Ensimmäinen voittaja:   Roger Rosiers
Eniten voittoja:   Eric Vanderaerden (5)
Viimeisin voittaja:   Jasper Philipsen
Classic Brugge–De Panne on nykyään yksipäiväinen maantiepyöräilykilpailu, joka käydään maaliskuun lopulla puolitoista viikkoa ennen Flanderin ympäriajoa. Se käytiin aiemman nimensä Driedaagse van De Panne-Koksijde mukaisesti vuosina 1977–2017 kolmipäiväisenä miesten etappikilpailuna De Pannen ja Koksijden kuntien alueella Länsi-Flanderissa Belgiassa Pohjanmeren rannalla joko maaliskuun lopulla tai huhtikuun alussa. De Pannen kolmen päivän ajo käytiin tuolloin arkipäivinä ennen saman viikon sunnuntaina ajettua Flanderin ympäriajoa.
Vuodesta 2018 kilpailu on järjestetty yksipäiväisenä ja viikkoa aiempaa aiemmin. Samalla miesten kilpailua seuraavana päivänä alettiin järjestää UCI Women's World Touriin kuuluvaa naisten kilpailua. Miesten kilpailu on kuulunut UCI World Tour -sarjaan vuodesta 2019 lähtien.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi) (ranskaksi)
Jeremi Wehmas

| Jeremi Wehmas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. joulukuuta 1998 (ikä 26) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jerkku
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Hermes
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  18
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Tappara (SML) TUTO Hockey (Mestis) KOOVEE (Mestis) Ilves (SML) Jokerit (Mestis)
Jeremi Wehmas (s. 1. joulukuuta 1998 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermestä. Hän toimii joukkueen kapteenina.
Ura

Wehmas on Tapparan kasvatti. Hän oli kaudella 2014–2015 seuran B2-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 10+22=32, joilla Wehmas sijoittui B2-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Kaudella 2015–2016 Wehmas toimi Tapparan B-nuorten kapteenina. Kaudella 2017–2018 hän nousi seuran A-nuorten kapteeniksi.
Kaudella 2018–2019 Wehmas debytoi miesten peleissä. Joulukuussa 2018 hän pelasi kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa. Wehmas debytoi Tapparan SM-liigajoukkueessa 30. tammikuuta 2019 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Tapparan puolustuksesta olivat sivussa sekä Veli-Matti Vittasmäki, Elias Fälth että Juho Rautanen. Wehmas merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 3.53 minuuttia. Wehmas pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua.
Huhtikuussa 2019 Wehmas teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Kauden 2019–2020 hän aloitti lainalla TUTOn Mestis-joukkueessa seuran ja Tapparan välisen yhteistyön myötä. Wehmas pelasi siellä lähes koko kauden tehden tulokaskautensa aikana 43 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8. Hän pelasi myös yhden Suomen Cupin ottelun. Tapparassa Wehmas pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja yhden Mestarien liigan ottelun tehden yhden syöttöpisteen.
Wehmas siirtyi kaudeksi 2020–2021 Mestis-joukkue Kooveehen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Heinäkuussa 2021 Wehmas teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin Kooveen kapteeniksi. Helmikuussa 2022 seura lainasi Wehmaksen Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueeseen, kun Jarkko Parikka oli sivussa. Hän pelasi siellä neljä ottelua, joista viimeisimmässä Wehmas teki liigauransa avausmaalin 27. helmikuuta 2022 Helsingin IFK:ta vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Teemu Kesä valitsi Wehmaksen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kesäkuussa 2022 hän teki Kooveen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2023–2024, siirtotakarajalla helmikuussa 2024 Wehmaksen uutisoitiin siirtyvän yhdessä Santtu Hakasen ja Niko Lahtisen kanssa Kooveesta loppukauden kattavilla sopimuksilla jatkamaan Mestis-pelejään Jokereihin. Seuran tiedotteen mukaan kolmikko hankittiin tuomaan joukkueeseen laajuutta pudotuspelejä ajatellen.
Wehmas siirtyi kaudeksi 2024–2025 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.
DVTK Jegesmedvék

| DVTK Jegesmedvék |
| --- | --- |
Perustettu:  1978
Entiset nimet:  Miskolci Kinizsi (1978-1990) Miskolci HC (1990-1994) Miskolci JJSE (1994-2015)
Kaupunki:   Miskolc, Unkari
Kotiareena:  Miskolci Jégcsarnok
– kapasiteetti:  1800
Sarjataso:   Tipos Extraliga
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Ádám Nagy
Päävalmentaja:   Viktor Tokaji
Mestaruudet:  3 (MOL-liiga)
Hopeaa:  2 (MOL-liiga)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
DVTK Jegesmedvék on unkarilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Slovakian pääsarjassa Tipos Extraligassa.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
|   |  | David Pratak | L | 2025 |  |
|   |  | Tomáš Vošvrda | L | 2025 | Ostrava, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
|   |  | Jeremy Masella | L | 2025 | Phoenix, Arizona, Yhdysvallat |
|   |  | William Sánta | L | 2025 | Szeged, Unkari |
|   |  | Aleksandr Škrabov | R | 2025 | Homel, Valko-Venäjä |
|   |  | Šimon Szathmáry | R | 2026 | Havlíčkův Brod, Tšekki |
|   |  | Bence Szirányi | L | 2025 | Budapest, Unkari |
|   |  | Mátyás Vojtkó | R | 2025 | Budapest, Unkari |
|   |  | Roland Vokla | L | 2025 | Hódmezövásárhely, Unkari |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
|   |  | Roman Berdnikov | R | LH | 2025 | Omsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
|   |  | Ján Blaško | R | LH | 2025 | Brno, Tšekki |
|   |  | Hunor Alpár Csiki | L | H | 2025 |  |
|   |  | Colin Doyle | R | KH | 2025 | Campbellford, Ontario, Kanada |
|   |  | Marton Farkas | L | H | 2025 | Miskolc, Unkari |
|   |  | Garet Hunt | L | VLH | 2025 | Maple Ridge, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
|   |  | Vladislav Kulešov | L | H | 2025 | Jaroslavl, Venäjä |
|   |  | Dávid Lövei | L | H | 2025 | Miskolc, Unkari |
|   |  | Miklos Makai | L | H | Juniori | Tatabánya, Unkari |
|   |  | Márk Miskolczi | L | VLH | 2025 | Miskolc, Unkari |
|   |  | Jason Pineo | R | KH | 2025 | Toronto, Ontario, Kanada |
|   |  | Kristóf Rétfalvi | L | KH | 2025 | Zalaegerszeg, Unkari |
|   |  | Boldizsár Szalay | L | H | 2025 |  |
|   |  | Àdám Trozsák | L | H | 2025 |  |
|   |  | Roman Žitný | L | LH | 2025 | Bratislava, Slovakia |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Viktor Tokaji
Apuvalmentaja: Hunor Strenk
Maalivahtivalmentaja: Tamás Farkas
Videovalmentaja: Patrik Popovics
Fysiikkavalmentaja: Szilveszter Orosz
Huoltopäällikkö: József Nagy
Toimitusjohtaja: Ádám Nagy
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (unkariksi)
Lopen seurakunta

| Lopen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Lopen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Tampereen hiippakunta
Rovastikunta:  Hämeenlinnan rovastikunta
Pääkirkko:  Lopen kirkko
Perustettu:  1530
Jäsenmäärä:  5 667 (2022)
– Osuus asukkaista:  73,1 %
Kirkollisvero:  1,70 %
Kirkkoherra:  Tuomas Hynynen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lopen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Kanta-Hämeessä, Lopen kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenlinnan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Tuomas Hynynen. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 6 083 jäsentä.
Kirkot

Lopen kirkko
Lopen vanha kirkko Santa Pirjo
Liberty Island

Liberty Island itäkaakosta kuvattuna, taustallaan Jersey City
Saaren kartta
Liberty Island on noin viiden hehtaarin kokoinen saari Manhattanin eteläpuolella New Yorkissa. Saari kuuluu hallinnollisesti New Yorkin osavaltioon, vaikka sitä ympäröivätkin New Jerseyn aluevedet. Saarella seisoo Vapaudenpatsas, ja se on yhdessä Ellis Islandin kanssa osa Vapaudenpatsaan kansallista monumenttia.
Historia

Intiaanit käyttivät saaresta nimeä Minnissais, ’Pikkusaari’, ja varhaiset eurooppalaiset uudisasukkaat antoivat sille nimeksi Great Oyster, ’Iso osteri’. Sen jälkeen saaren nimeksi tuli Bedloe’s Island kauppias Isaac Bedloen mukaan, joka osti sen 1660-luvulla. New Yorkin kaupunki hankki saaren vuonna 1758, ja siitä tuli osa New Yorkin osavaltiota vuonna 1796. Saarelle rakennettiin Fort Woodin linnake vuoden 1812 sotaan. Vapaudenpatsas valmistui saarelle vuonna 1886. Nykyisen nimensä saari sai vuonna 1956.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liberty Island Wikimedia Commonsissa
Vasemmistososialistivallankumouksellisten kapina

Latvialaisen tarkka-ampujadivisioonan miehet vahdissa viidennen yleisvenäläisen neuvostokongressin kokouspaikkana toimineen Bolšoi-teatterin edustalla.
Vasemmisto­sosialisti­vallan­kumouksellisten kapina eli heinäkuun kapina oli vasemmisto­sosialisti­vallan­kumouksellisen puolueen Moskovassa 6.–7. heinäkuuta 1918 nostattama aseellinen kapina bolševikkien hallintoa vastaan. Vasemmisto­sosialisti­vallan­kumouksellisten päätavoite oli lietsoa Neuvosto-Venäjän ja Saksan välille vallankumouksellinen sota, joten he salamurhasivat 6. heinäkuuta Saksan Moskovan-lähettilään, kreivi Wilhelm von Mirbach-Harffin. Alkuperäisellä sosialisti­vallan­kumouksellisella puolueella oli vahva perinne poliittisen väkivallan ja salamurhien käytöstä vallankumouksellisen taistelun välineenä. Mirbachin murhaa seurasi kaksi päivää kestäneitä taisteluita, joissa bolševikkihallitus murskasi kapinan. Eräät hieman myöhemmät, avoimesti bolševikkien vallasta syöksemiseen tähdänneet kapinat yhdistetään joskus näihin tapahtumiin.
Tausta

Vasemmisto­sosialisti­vallan­kumoukselliset olivat olleet alkuun bolševikkien hallituskumppaneita, mutta heidän edustajansa erosivat kansankomissaarien neuvostosta maaliskuussa 1918, koska he eivät hyväksyneet Brest-Litovskin rauhansopimusta, joka luovutti suuria alueita valtakunnan länsiosasta Saksalle ja saksalaismielisille nukkevaltioille. Heidän oppositioasennettaan jyrkensi bolševikkihallituksen toukokuussa 1918 elintarvikehuollon turvaamiseksi säätämä ankara viljan pakko-ottolaki, joka antoi hallituksen nimittämille erikoiskomissaareille lähes rajattomat valtuudet. Lisäksi vasemmisto­sosialisti­vallan­kumoukselliset vastustivat yksipuoluediktatuurin suuntaan johtaneita toimia, kuten bolševikkien taipumusta lakkauttaa kaikki neuvostot, joissa he olivat jääneet vähemmistöön. Samaan aikaan täysimittainen sisällissota oli puhkeamassa, kun Tšekkoslovakian legioona valloitti toukokuusta alkaen kaupunkeja Keski-Venäjällä, oikeisto­sosialisti­vallan­kumoukselliset perustivat kesäkuun alussa Samaraan oman kilpailevan hallituksensa Komutšin ja entiset tsaarin armeijan kenraalit kokosivat vastavallankumouksellisia valkoisia armeijoita.
Vasemmisto­sosialisti­vallan­kumouksellisia tuskastutti erityisesti bolševikkihallituksen haluttomuus puuttua Saksan armeijan etenemiseen Ukrainassa. Kun pelkkä agitaatio ei tehonnut, vasemmisto­sosialisti­vallan­kumouksellisen puolueen keskuskomitea päätti salaisessa kokouksessaan 24. kesäkuuta 1918 pakottaa voimakeinoin Vladimir Leninin bolševikkihallituksen luopumaan Brest-Litovskin sopimuksen noudattamisesta. Suunniteltu isku päätettiin ajoittaa heinäkuun alkuun, jolloin viides yleisvenäläinen neuvostokongressi kokoontui Moskovassa. Ajatuksena oli käyttää viidettä neuvostokongressia vallankumouksellisen toiminnan tukena ja jälkikäteisenä valtuuttajana samaan tapaan kuin bolševikit itse olivat yhdistäneet lokakuun vallankumouksen toiseen neuvostokongressiin marraskuussa 1917. Vasemmisto­sosialisti­vallan­kumoukselliset saattoivat hyödyntää vahvaa asemaansa turvallisuuspalvelu Tšekassa, minkä he olivat säilyttäneet myös kansankomissaarien neuvostosta erottuaan. Kapinahankkeelle nimitettiin salainen kolmihenkinen johtoryhmä, johon kuuluivat puolueen johtaja Marija Spiridonova sekä Ilja Maiorov ja Lazar Golubovski.