stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hunter Skinner
Ura > Seuraura

Skinnerin kasvattajaseura on Canton Crush. Hän siirtyi juniorina sittemmin Little Caesarsiin, jonka jälkeen Skinner vietti vuodet 2015–2017 Belle Tiressa. Vuonna 2017 Muskegon Lumberjacks varasi hänet 153. pelaajana USHL Futures Draftissa. Samana kesänä Skinnerin varasi myös London Knights varasi 97. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Lumberjacksin USHL-joukkueeseen, mutta Skinner pelasi osan kaudestaan myös Honeybakedin C-nuorissa, jossa hän voitti HPHL 16U:n mestaruuden. Kauden 2018–2019 Skinner pelasi kokonaan USHL:ssä. Kesken kauden, tammikuussa 2019 Lumberjacks kauppasi hänet, hyökkääjä Brock Bremerin, vuosien 2019 ja 2020 neljännen kierroksen varausvuorot sekä muuta tulevaisuudessa päätettyä korvausta vastaan Lincoln Starsiin vaihdossa puolustaja Declan Carlileen ja hyökkääjä Max Ellisiin. Skinner pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa.
New York Rangers varasi Skinnerin neljännellä kierroksella 112. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hänet oli jo kiinnitetty Western Michigan Universityn yliopistoon, mutta NHL-varauksen jälkeen Skinner päätti kuitenkin lähteä tavoittelemaan ammattilaisuutta ja hän siirtyi kaudeksi 2019–2020 hänet kaksi vuotta aiemmin varanneeseen London Knightsin OHL-joukkueeseen. Skinner pelasi siellä 62 runkosarjaottelua tehopistein 6+26=32, kunnes koronaviruspandemia keskeytti kauden maaliskuussa 2020.
Tammikuussa 2021 Skinner teki sopimuksen ECHL-joukkue Utah Grizzliesin kanssa. Maaliskuussa hän siirtyi AHL-joukkue Hartford Wolf Packin vahvuuteen. Muutamaa päivää myöhemmin Skinner teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Samalla hänen vahvistettiin pelaavan kauden 2020–2021 loppuun AHL-sopimuksella Wolf Packissa.
Helmikuussa 2023 Rangers kauppasi Skinnerin, Sammy Blaisin, ensimmäisen ja neljännen kierroksen varausvuorot
St. Louis Bluesiin vaihdossa Vladimir Tarasenkoon ja Niko Mikkolaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:  Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
Skinner pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Skinner kuitenkin mahtui Yhdysvaltain kokoonpanoon vain yhdessä ottelussa.
HMS Kent (F78)

| HMS Kent |
| --- | --- |
 HMS Kent

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow Shipbuilders, Scotstoun
Kölinlasku:  16. huhtikuuta 1997
Laskettu vesille:  27. toukokuuta 1998
Palveluskäyttöön:  8. kesäkuuta 2000
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 900 t
Pituus:  133 m
Leveys:  16,1 m
Syväys:  7,3 m
Koneteho:  2 x Rolls-Royce Spey SM1A -kaasuturbiinia (23 190 kW) Risteilymoottori: 4 x GEC-Alsthom Paxman Valenta 12CM yht. 2 980 kW
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  185
Aseistus
Aseistus:  1 x GWS26 Sea Wolf 2 x Boeing Harpoon 2 x kaksiputkista 324 mm sukellusvenetorpedoputkea Stingray-torpedoille 1 x 114 mm Mk.8 2 x 30 mm DS30M 2 x Minigun 4 x GPMG-konekivääriä 1 x Westland Lynx HMA8
HMS Kent (viirinumero F78)  on Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 23 fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin helmikuussa 1996 Scotstounista Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1997. Se laskettiin vesille 27. toukokuuta 1998 ja otettiin palvelukseen 8. kesäkuuta 2000.
Palvelus

Maaliskuussa 2002 alus palasi Britteinsaarille Persianlahdelta, missä se oli ollut viisi kuukautta valvomassa kauppasaartoa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:HMS Kent (F78)
Käännös suomeksi
Kultainen Harmonikka

Kultainen Harmonikka -kilpailun I-palkinto vuodelta 1993
Kultainen Harmonikka oli viihdeharmonikansoiton Suomen mestaruuskilpailu. Kilpailu järjestettiin vuodesta 1983 lähtien vuoteen 2023. Kilpailu järjestettiin Sata-Häme Soi -juhlien yhteydessä. Vuosina 1993–1999 kilpailtiin erikseen miesten ja naisten sarjoissa. Kilpailun lähtökohtana oli Sata-Häme Soi ja MTV Oy:n yhteistyö, joka alkoi vuonna 1982. Saman yhteistyön tuloksena kehitettiin myös Hopeinen Harmonikka -kilpailu. Vuoteen 2011 saakka kilpailu näytettiin suorana lähetyksenä televisiossa. MTV Oy vastasi kilpailun televisioinnista runsaat 15 vuotta, minkä jälkeen sitä televisioi myös Yleisradio. Kilpailua ei televisioitu vuosina 2012–2014, kunnes se palasi televisioon vuonna 2015 AlfaTV-kanavalla.  Kilpailun järjestäminen lakkasi syksyllä 2023 Sata-Häme Soi -festivaalin hakeuduttua konkurssiin ja sen oikeudet jäivät Ikaalisten kaupungille.
Kilpailun kulku

Osanottajat valmistavat äänitteen soitostaan, joiden pohjalta valitaan semifinalistit viime vuosina niin sanotun harmonikkaristeilyn yhteydessä ruotsinlaivoilla järjestettyyn semifinaaliin. Semifinaalissa valitaan finalistit suoraan televisiolähetykseen, jonka vuonna 2008 televisioi TV2. Finaalissa on tyypillisesti kuusi soittajaa, joista tuomaristo valitsee voittajan. Voittaja edusti 2000-luvun lopulla Suomea kansainvälisessä Primus Ikaalinen -kilpailussa, joka televisioitiin niin ikään suorana lähetyksenä.
Historia

Kilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1983. Se keräsi yhdessä Hopeisen Harmonikan kanssa 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla yli puoli miljoonaa televisiokatsojaa. Yleisradio lopetti kilpailun televisioinnin vuonna 2012. Vuonna 2015 kilpailun televisioi kolmen vuoden tauon jälkeen AlfaTV-kanava ja sitä voitiin seurata myös internetin välityksellä. Kilpailua ei järjestetty vuonna 2020, johtuen koko Sata-Häme Soi -tapahtuman peruuttamisesta koronaepidemian vuoksi vallinneissa poikkeusoloissa.
Sata-Häme Soi -festivaali hakeutui konkurssiin syyskuussa 2023, ja kilpailua ei järjestetty vuonna 2024. Kultainen Harmonikka -tuotemerkki jäi Ikaalisten kaupungin omistukseen.
Voittajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1983 Maria Kalaniemi, Espoo  1984 Ari Myllysaari, Oulu  1985 Hannele Koivula, Espoo  1986 Jukka Lampela, Kittilä  1987 Seppo Raistakka, Posio  1988 Jukka Huhtamella, Ivalo  1989 Tapani Tihinen, Rovaniemi  1990 Jarmo Tinkala, Riihimäki  1991 Ilpo Kärkkäinen, Kiuruvesi  1992 Jarno Kuusisto, Orimattila  1993 Tero Päivärinta, Vaajakoski / Jonna Kiviniemi, Helsinki  1994 Pasi Horttanainen, Juankoski / Kati Mattila, Pattijoki  1995 Pekka Laakso, Halikko / Marjo Suominen, Uusikaupunki  |  1996 Kalle Kurvinen, Kotka / Hanna-Kaisa Mäkynen, Alajärvi  1997 Juha Könönen, Joensuu / Seija Ylikärppä, Simo  1998 Jani Helenius, Kuusankoski / Sanna Sarkoranta, Kalanti  1999 Mona-Liisa Malvalehto, Rovaniemi / Reijo Kumpulainen, Jyväskylä  2000 Heidi Haapasaari, Kolari  2001 Markus Luomala, Kaustinen  2002 Elias Ukkonen, Nakkila  2003 Janne Mäkinen, Rauma  2004 Kaisa Kujanpää, Lapua  2005 Anne-Mari Kanniainen, Ikaalinen  2006 Netta Skog, Nummi-Pusula  2007 Sami Hopponen, Polvijärvi  2008 Ukko-Pekka Yliranta,  |  2009 Katariina Ahjoniemi, Karkkila  2010 Viivi Maria Saarenkylä, Savonlinna  2011 Marko Kotilainen, Joensuu  2012 Henriikka Santamaa, Ulvila  2013 Joni Stein, Haapajärvi  2014 Aleksi Laukkonen, Kauhava  2015 Sami Salonen, Lohja  2016 Anniina Luukkainen, Joensuu  2017 Tiia Karttunen, Helsinki  2018 Janina Suihkola, Sievi  2019 Pilvi Huhta, Vihti  2021 Sonja Lampinen, Saarijärvi / Vilma Wirén, Jyväskylä  2022 Ville Vehkalahti, Lavia  2023 Ronja Pehkonen, Lieksa    |
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kari Aro

| Kari Aro> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. joulukuuta 1935 Forssa
Kuollut: 21. lokakuuta 2003 (67 vuotta) Forssa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  Koho
Seurat:  HJK, TPS
Kari Aro (28. joulukuuta 1935 Forssa – 21. lokakuuta 2003 Forssa) oli suomalainen jääkiekkoilija, jalkapalloilija ja liikemies, joka tunnetaan Koho-jääkiekkomailoja valmistaneen Koho-tuote Oy:n perustajana. Koulutukseltaan hän oli ekonomi.
Jääkiekko

Aro pelasi jääkiekkoa HJK:ssa 1957-1962 ja TPS:ssä 1962-1968. Aro pelasi yhteensä 174 SM-sarjan ottelua ja keräsi niissä 175 tehopistettä. Kaudella 1966-1967 hän saavutti SM-hopeaa. Aro pelasi myös 17 A-maaottelua ja oli mukana MM-kisoissa 1958 ja 1962.
Opiskeluaikanaan Helsingissä Aro kehitti Koho-jääkiekkomailan puuseppä Yrjö Sartokarin verstaalla. Vuonna 1964 perustettiin mailoja valmistamaan Koho-tuote Oy, jonka toimipaikka sijaitsi Forssassa. Vuonna 1974 Koho-tuote valmisti jo 1,5 miljoonaa mailaa vuodessa ja mailoja vietiin 20 maahan. Samana vuonna Koho-tuotteen osake-enemmistö siirtyi Amer-yhtymälle ja pari vuotta myöhemmin Aro luopui osakkuudestaan yhtiössä.
Aro rakennutti myös Forssan jäähallin vuonna 1971.
Jalkapallo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. joulukuuta 1935
Kuolinaika: 21. lokakuuta 2003 (67 vuotta)
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1953-1954 | TPS | - | (-) |
| 1958, 1960-1962 | HJK | 38 | (8) |
| 1963-1964 | TPS | 17 | (4) |
| 1966 | FoPS | - | (-) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jalkapallossa Aro edusti pääsarjatasolla Helsingin Jalkapalloklubia ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi 55 SM-sarjan ottelua vuosina 1958 ja 1960-1963 ja teki niissä 12 maalia. Lisäksi Aro edusti TPS:aa Suomensarjassa ja Forssan Palloseuraa Maakuntasarjassa.
Muuta

Aro julkaisi myös kirjan Kansansosialismi vesimiehen aikaan (1976), jossa hän esitti perustelut ja rakennekaavan tulevaisuuden talousjärjestelmälle, joka vallitsisi Vesimiehen aikaan vuonna 2176. Aro piti 1980-luvun lopulla ufoja käsitelleitä näyttelyitä Forssassa, teki avaruusaiheisia sävellyksiä ja sanoituksia sekä Vesimiehen ajan avaruuskabareen. Hän uskoi avaruuden sivilisaatioiden pyrkivän pelastamaan ihmiskunnan ydinsodalta ja liittämään heidät osaksi galaktisten sivilisaatioiden liittoa. Aro kuoli sairauskohtaukseen 67-vuotiaana.
Vuonna 2021 valmistui Sakari Suurosen ohjaama dokumentti Koho – utopia Forssasta.
Aiheesta muualla

Kari Aron UFO-asioita käsitellyt Elämän sankarit -niminen radiohaastattelu (Haastattelija: Timo Pietilä) vuodelta 1990 YouTube.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pentti Simola | Raimo Kilpiö -palkinnon voittaja 1962 | Seuraaja: Pauli Hyväri |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
10. toukokuuta

10. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 130. päivä (131. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 235 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Aino, Aini, Aina, Ainikki
suomenruotsalainen kalenteri: Aina, Aino
ortodoksinen kalenteri: Simo, Taisia, Taija
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Áidnu, Áidná
vanhemmissa kalentereissa: Ainamo, Anastasia, Efraim, Epimachus, Epimakus, Esbjörn, Hiob, Nathanael
Juhlapäiviä

Pohjois-Carolina ja Etelä-Carolina (Yhdysvalloissa): Konfederaation muistopäivä (”Confederate Memorial Day”).
Äitienpäivä päivän sattuessa sunnuntaiksi, muun muassa vuosina 2009, 2015, 2020 ja 2026
Äitienpäivä: El Salvador, Guatemala ja Meksiko
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 10. toukokuuta: |  |
:   Helikopteri ottamassa kyytiin USS Tritonin kapteenia Edward Beachia 10. toukokuuta 1960 Valkoiseen taloon kuljetettavaksi. 1857 – Sepoykapina alkoi Intiassa.  1872 – Ranskalainen sosiologi ja etnologi Marcel Mauss syntyi.  1875 – Näyttelijä Aino Haverinen syntyi.  1899 – Karl Malmelin murhasi kirveellä seitsemän torpan asukasta Klaukkalassa.  1908 – Äitienpäivää vietittiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa.  1960 – Yhdysvaltalainen ydinsukellusvene USS Triton kiersi ensimmäisenä maapallon sukelluksissa.  
Katso myös: kalenteri ~ 9. toukokuuta, 11. toukokuuta
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Ruotsin Grand Prix 1976

|  Ruotsin Grand Prix 1976  |
| --- | --- |
 7 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1976. 
Päivämäärä:  13. kesäkuuta 1976
Sijainti:  Scandinavian Raceway, Ruotsi
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,018 km
Kilpailun pituus:  72 kierrosta, 289,296 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:    Jody Scheckter   (Tyrrell)
Paaluaika:  1.25,659
Palkintokoroke
Voittaja:    Jody Scheckter   (Tyrrell)
Toinen:    Patrick Depailler   (Tyrrell)
Kolmas:    Niki Lauda   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Mario Andretti   (Lotus)
Kierrosaika:  1.28,002 (kierroksella 11)
Ruotsin Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. kesäkuuta 1976 Scandinavian Racewayn radalla. Kilpailun voitti Jody Scheckter. Kilpailu oli ensimmäinen (ja ainoa), jossa on voittanut kuusipyöräinen auto. Suurimman osan kierroksista johdossa oli Mario Andretti, joka joutui kuitenkin keskeyttämään kierroksella 45.Voiton myötä Scheckter nousi kuljettajien MM-pisteissä toiseksi.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 72 | 1.46.53,729 | 1 | 9 |
| 2 | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 72 | + 19,766 | 4 | 6 |
| 3 | 1 |  Niki Lauda | Ferrari | 72 | + 33,866 | 5 | 4 |
| 4 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 72 | + 55,819 | 7 | 3 |
| 5 | 11 |  James Hunt | McLaren-Ford | 72 | + 59,483 | 8 | 2 |
| 6 | 2 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 72 | + 1.00,366 | 11 | 1 |
| 7 | 10 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 72 | + 1.03,493 | 9 |   |
| 8 | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Alfa Romeo | 72 | + 1.11,613 | 10 |   |
| 9 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 71 | + 1 krs. | 12 |   |
| 10 | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 71 | + 1 krs. | 15 |   |
| 11 | 12 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 71 | + 1 krs. | 13 |   |
| 12 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 71 | + 1 krs. | 14 |   |
| 13 | 19 |  Alan Jones | Surtees-Ford | 71 | + 1 krs. | 18 |   |
| 14 | 35 |  Arturo Merzario | March-Ford | 70 | Moottori | 19 |   |
| 15 | 18 |  Brett Lunger | Surtees-Ford | 70 | + 2 krs. | 24 |   |
| Kesk. | 24 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford | 54 | Ulosajo | 23 |   |
| Kesk. | 34 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 52 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 45 | Moottori | 2 |   |
| Ret | 22 |  Chris Amon | Ensign-Ford | 38 | Ulosajo | 3 |   |
| Kesk. | 21 |  Michel Leclère | Wolf-Williams-Ford | 20 | Moottori | 25 |   |
| Kesk. | 37 |  Larry Perkins | Boro-Ford | 18 | Moottori | 22 |   |
| Kesk. | 30 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 10 | Ohjautuvuus | 21 |   |
| Kesk. | 32 |  Loris Kessel | Brabham-Ford | 5 | Ulosajo | 26 |   |
| Kesk. | 6 |  Gunnar Nilsson | Lotus-Ford | 2 | Ulosajo | 6 |   |
| Kesk. | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Alfa Romeo | 2 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 28 |  John Watson | Penske-Ford | 0 | Ulosajo | 17 |   |
Muuta

Jody Scheckterin ensimmäinen paalupaikka (samalla hänestä tuli 50.s paalupaikan ajanut kuljettaja)
Self Deception

| Self Deception> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  moderni rock, metalcore
Kotipaikka:   Tukholma, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Andreas Clark, laulu   Patrik Hallgren, basso   Erik Eklund, rummut   Ronny Westphal, kitara  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Self Deception on ruotsalainen modernia rockia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 2005. Yhtyeen kaikki jäsenet ovat kotoisin Tukholmasta.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Andreas Clark - laulu (2005-)
Erik Eklund - rummut (2005-)
Ronny Westphal - kitara (2012-)
Patrik Hallgren - basso (2008-)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Gabriel Rauhofer - kitara (2005-2012)
Niklas Wester - basso (2005-2008)
Diskografia

Restitution (2009)
Over the Threshold (2011)
Self Deception (2018)
Shapes (2020)
You Are Only as Sick as Your Secrets (2023)
Urbano Lazzaro

Urbano Lazzaro vuonna 1945.
Urbano Lazzaro (1924 – 3. tammikuuta 2006) oli italialainen mies, joka kuului toisessa maailmansodassa Benito Mussolinin vastaiseen kommunistiliikkeeseen ja tunnetaan paremmin myös nimellä Partisaani-Bill. Lazzaro kuului Garibaldin partisaaniprikaateihin ja hän otti 27. huhtikuuta 1945 toisen maailmansodan viime vaiheilla kiinni Benito Mussolinin Dongossa, jossa tämä oli paossa lähimpien kollegojensa kanssa pukeutuneena saksalaiseksi sotilaaksi. Lazzaro löysi saattueesta myös Mussolinin rakastajattaren, Clara Petaccin sekä useita korkeita fasistihallituksen virkamiehiä.
Lazzaro kuoli 3. tammikuuta 2006. Hän oli kuollessaan 81-vuotias.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urbano Lazzaro Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Puola 
Muut:  IdRef
Camilla

| Camilla |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  21. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  21. huhtikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Kamilla
Vastineita eri kielissä:  Camille
Nimen alkuperä:  todennäköisesti etruskilainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Camilla (myös Kamilla) on naisen etunimi. Muodossa Kamilla nimi on käytössä pää­asiassa Unkarissa ja pohjois­maissa.
Suomenkielisessä kalenterissa ei ole Kamillan nimipäivää, mutta Camillan nimipäivä on ruotsinkielisessä ja vuodesta 2025 lähtien myös suomenkielisessä kalenterissa 21. huhtikuuta. Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan Camilla-nimi on Suomessa annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 6330 ihmiselle ja Kamilla noin 450:lle.
Nimen alkuperä

Camilla on roomalaisen Camillus-nimen nais­puolinen vastine. Nimi muistuttaa latinan kielen sanaa camillus, joka tarkoittaa uskonnollisia tehtäviä suorittavaa nuorta miestä. Toden­näköisesti nimi on kuitenkin peräisin peräisin etruskin kielestä, eikä sen alkuperäistä merkitystä tunneta.
Nimi Camilla esiintyy Vergiliuksen Aineias-eepoksessa erään volskilaisen naissoturin nimenä. Yleisemmin suosituksi sen on kuitenkin tehnyt Fanny Burneyn romaani Camilla vuodelta 1796.
Tunnettuja Camilloja ja Kamilloja

Camilla, Camilla Ståhle (s. 1950), suomalainen iskelmälaulaja
Camilla, Camilla Rosemary Mountbatten-Windsor (s. 1947), Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar, kuningas Charles III:n puoliso
Camilla Al Fayed (s. 1985), suomalais-englantilainen seurapiirihenkilö ja hyväntekijä
Camilla Amado (1938–2021), brasilialainen näyttelijä ja opettaja
Camilla Andersen (s. 1973), tanskalainen käsipalloilija
Camilla Andersson (s. 1967), ruotsalainen jalkapalloilija
Camilla Belle (s. 1986), yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä
Camilla Borsotti (s. 1988), italialainen alppihiihtäjä
Camilla Cedercreutz (s. 1993), suomalainen kilpapurjehtija
Camilla Collett (1813–1895), norjalainen romaanikirjailija, esseisti ja naisasianainen
Camilla Fabricius (s. 1971), tanskalainen poliitikko
Camilla George (s. 1988), brittiläinen jazzmuusikko
Camilla Granbacka (s. 1972), suomalainen taidehistorioitsija, kriitikko ja kuraattori
Camilla Grebe (s. 1968), ruotsalainen jännityskirjailija ja liikkeenjohdon konsultti
Camilla Gunell (s. 1970), ahvenanmaalainen poliitikko
Camilla Hackman-Uski (s. 1959), suomalainen nopeuslaskija
Camilla Herrem (s. 1986), norjalainen käsipalloilija
Camilla Hollanti (s. 1979), suomalainen matematiikan professori
Camilla Hägglund, suomalainen juristi ja poliisipäällikkö
Camilla Höglund (s. 1999), suomalainen pesäpalloilija
Camilla Kirsilä (s. 1991), suomalainen pesäpalloilija
Camilla Kivilahti-Parland (1939–2016), suomalainen kuvataiteilija
Camilla Klockars (s. 1966), suomalainen metodistipastori
Camilla Laureti (s. 1975), italialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Camilla Luddington (s. 1983), brittiläinen näyttelijä
Camilla Läckberg (s. 1974), ruotsalainen rikoskirjailija
Camilla Martin (s. 1974), tanskalainen sulkapalloilija ja maailmanmestari
Camilla Mickwitz (1937–1989), suomalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja animaattori
Camilla Moroni (s. 2001), italialainen kiipeilijä
Camilla Munsterhjelm (s. 1975), suomalainen nyrkkeilijä
Camilla Nylund (s. 1968), suomalainen oopperalaulaja
Camilla Odhnoff (1928–2013), ruotsalainen poliitikko
Camilla Pentti (s. 1979), suomalainen kuvittaja ja graafinen suunnittelija
Camilla Plum (s. 1956), tanskalainen leipuri ja kirjailija
Camilla Ravera (1889–1988), italialainen kommunistipoliitikko
Camilla Richardsson (s. 1993), suomalainen kestävyysjuoksija
Camilla de Rossi (n. 1670–1710), italialainen säveltäjä
Kamilla Rytter Juhl (s. 1983), tanskalainen sulkapalloilija
Kamilla Steiwer (s. 1993), norjalainen suunnistaja
Camilla Stoltenberg (s. 1958), norjalainen lääkäri ja Norjan kansanterveyslaitoksen pääjohtaja
Camilla Thomsen (s. 1974), tanskalainen käsipalloilija
Camilla Tuominen, suomalainen tietokirjailija, tunnekouluttaja, kuvittaja ja toimitusjohtaja
Camilla Urso (1842–1902), yhdysvaltalainen viulisti
Camilla Vuorenmaa (s. 1979), suomalainen kuvataiteilija
Camilla Waltersson Grönvall (s. 1969), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
Camilla Wicks (1928–2020), yhdysvaltalainen norjalaistaustainen viulisti
Camilla Wide (s. 1967), suomalainen kielitieteilijä ja pohjoismaisten kielten professori
Camilla Wirén (s. 1978), suomalainen pikajuoksija
Kuvitteellisia Camilloja ja Kamilloja

Camilla, volskilainen naissoturi Vergiliuksen eepoksessa Aineias
Camilla, Fanny Burneyn samannimisen romaanin päähenkilö
Camilla Mustavaara (ent. Axelsson), tv-sarjassa Salatut elämät
Kamilla Puumalainen, lapsitähti Sinikka ja Tiina Nopolan kirjassa Risto Räppääjä ja kuuluisa Kamilla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camilla Wikimedia Commonsissa
Tapani Kuningas

Tapani Kuningas (25. joulukuuta 1945 Ruotsinpyhtää – 20. joulukuuta 2009 Jämsä) oli suomalainen ufotutkija ja tietokirjailija. Kuningas oli Suomen Ufotutkijat ry:n perustajajäseniä ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Kuningas oli ufoja ja rajatietoa yleisesti käsittelevän Ultra-lehden päätoimittaja ja lehteä julkaisevan  Kustannus Oy Rajatieto -kustantamon toimitusjohtaja.