stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ella Viitasuo

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
Ella Viitasuo (s. 27. toukokuuta 1996 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka laukoo vasemmalta.'
Viitasuon kasvattajaseura on Pelicans 2000. Hän on pelannut SM-sarjaa/naisten liigaa Team Kuortaneessa 2012–2015, JYPissä 2015–2016, Espoo Unitedissa 2016–2017, Bluesissa 2017–2019 ja Kiekko-Espoossa kausilla 2019–2022. Kaudella 2022–2023 hän edusti Svenska damhockeyliganissa HV71-seuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden JYPissä 2016, Bluesissa 2019 sekä Kiekko-Espoossa 2021 ja 2022.
Viitasuo on pelannut SM-sarjassa/liigassa 275 runkosarjaottelua. Niissä hän on tehnyt 44 maalia ja antanut 78 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 78 ottelussa 18 maalia ja antanut 25 maalisyöttöä. SDHL:ssa hän on tehnyt 32 runkosarjaottelussa kaksi maalia ja antanut kolme maalisyöttöä. Kahdessa pudotuspeliottelussa hän on antanut yhden maalisyötön.
Viitasuo kuului Suomen joukkueeseen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012, 2013 ja 2014. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2014. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2016. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia,  Suomen MM-kilpailuissa 2019 hopeaa, ja niin Kanadan MM-kilpailuissa 2021 kuin Pekingin olympialaisissa 2022 pronssia. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän on pelannut 177 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia ja saanut viisi syöttöpistettä. MM-kilpailujen 25 ottelussa hän on tehnyt kolme maalia, olympialaisissa hän on pelannut kolmetoista ottelua ilman tehopisteitä.
Erkka Mikkonen

Erkka Mikkonen (s. 1982 Elimäki) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Ylen Moskovan kirjeenvaihtajana vuosina 2019–2022. Hän toimi aiemmin Ylen Etelä-Amerikan toimittajana Buenos Airesissa tammikuussa 2018 lähtien.
Mikkonen opiskeli Tampereen yliopistossa venäjän kieltä ja kulttuuria sekä tiedotusoppia. Hän työskenteli Pietarin pääkonsulaatin viestintäassistenttina 2010–2012. Syksyllä 2012 Mikkonen aloitti freelancetoimittajana Ylelle Moskovassa. Vuonna 2014 hän raportoi myös Itä-Ukrainan kriisistä. Vuonna 2017 Mikkonen sai kansainvälistä huomiota, kun hän kysyi Venäjän ulkoministeriön viralliselta tiedottajalta Marija Zaharovalta Tšetšenian väitetyistä homovainoista.
Vihreän liiton poliitikko Krista Mikkonen on Erkka Mikkosen kymmenen vuotta vanhempi sisar.
Aiheesta muualla

Kuuluttajan vieras: Ylen uusi Moskovan kirjeenvaihtaja Erkka Mikkonen odottavissa tunnelmissa Yle Areena. 27.6.2019.
Emma Kete

Emma Kete
Emma Kete (s. 1. syyskuuta 1987) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Uuden-Seelannin naisten maajoukkueessa 53 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän on kuulunut MM-kisajoukkueeseen vuosina 2011, 2015 ja 2019, mutta vasta kolmansissa kisoissaan hän pääsi ensi kertaa pelaamaan tullessaan Kanada-ottelun lopussa vaihtopelaajana kentälle.
Kete on pelannut seuratasolla kotimaansa lisäksi Kanadassa, Englannissa, Suomessa, Australiassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Esperantina

Esperantina tarkoittaa seuraavia:
Esperantina, kunta Piauín osavaltiossa Brasiliassa
Esperantina, kunta Tocantinsin osavaltiossa Brasiliassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Esperantina”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Elie (Manitoba)

Elie on asuinalue Manitoban provinssissa, Kanadassa. Elie on suurin asuinalue Cartierin maalaiskunnassa. Se sijaitsee noin 48 kilometriä länteen provinssin pääkaupungista Winnipegistä, Trans-Canada Highwayn varrella. Kylässä asuu noin 550 henkilöä, joista kolmannes on hutteriitteja. Alueen pääelinkeino on maatalous ja sen tukipalvelut.
Elien F5 tornado

22. kesäkuuta 2007 Elien lähistöllä muodostui F4-luokan tornado, joka kuitenkin vahinkojen perusteella myöhemmin määriteltiin Kanadan ensimmäiseksi viralliseksi F5-luokan tornadoksi. Tornado ei aiheuttanut henkilövahinkoja, mutta se vahingoitti jauhomyllyä ja tuhosi muutamia taloja sekä nosti ilmaan ja siirsi autoja useita kymmeniä metrejä.
Aiheesta muualla

Google videos, Elie Tornado[vanhentunut linkki] (englanniksi)
F5 tornado Eliessä
Esperantina (Piauí)

| Esperantina |
| --- | --- |
 Esperantinan sijainti
 Esperantina
 Koordinaatit: 3°54′07″S, 42°14′02″W 
Valtio:  Brasilia
Osavaltio:  Piauí
Suuralue:  Pohjois-Piauí
Ala-alue:  Baixo Parnaíba
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Francisco Antonio de Sousa Filho
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  911,2 km²
Korkeus:  59 m
Väkiluku (2009):  37 520
 – Väestötiheys:  41,4 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Esperantina on kunta Piauín osavaltiossa, Brasilian koillisosassa. Sen pinta-ala on 911,2 neliökilometriä. Asukkaita kunnassa on noin 37 520 (2009).
Egidio Duni

Egidio Romualdo Duni (11. helmikuuta 1708 Matera – 11. kesäkuuta 1775 Pariisi) oli italialainen säveltäjä. Hän saavutti mainetta vakavan oopperan säveltäjänä ennen muuttoaan Pariisiin ja siirtymistä koomisen oopperan pariin.
Duni sai varhaista musiikkikasvatusta isältään Francesco Dunilta ja kahdelta siskoltaan. Hänet lähetettiin 9-vuotiaana Napolin Santa Maria di Loreto -konservatorioon ja sitten Pietà dei Turchini -kirkkoon. Häntä opetti Francesco Durante. Vuonna 1735 Duni saavutti suosiota oopperallaan Nerone. Pian hän sävelsi oopperan Adriano in Siria Pietro Metastasion librettoon. Dunin ooppera Demofoonte esitettiin Lontoossa. Lisäksi hänen oopperoitaan alettiin esittää Venetsiassa ja Pariisissa. Lontoossa Duni sairastui; hän matkusti hoitoa varten Alankomaihin ja vietti siellä vuoden. Duni palasi Italiaan, sai teoksiaan esitetyiksi Firenzessä ja asettui jälleen Napolin kuningaskuntaan. Hän sai vuonna 1743 nimityksen maestro di cappellan asemaan Barin Basilica di San Nicolaan.
Parmassa Duni opetti herttua Filippon tytärtä. Hän sävelsi Filippon palveluksessa ranskankielisen oopperan Ninette à la cour, ja Filippo rohkaisi häntä lähtemään Pariisiin. Duni asui pysyvästi Pariisissa vuodesta 1757 ja sävelsi runsaasti oopperoita ranskaksi. Denis Diderot vetosikin Dunin työhön argumentoidessaan sitä Jean-Jacques Rousseaun kantaa vastaan, että ranskan kieli olisi oopperaan soveltumaton. Dunin tuotantoon kuuluu oopperoiden lisäksi muun muassa oratorio Giuseppe riconosciuto, joka esitettiin Italiassa vuonna 1759. Duni sävelsi myös kamarimusiikkia.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Epikydes Ateenalainen

| Epikydes> Ἐπικύδης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 500-luku eaa. Ateena
Kuollut: 400-luku eaa.
Ammatti:  valtiomies
Muut tiedot
Aktiivisena:  480 eaa.
Epikydes (m.kreik. Ἐπικύδης, Epikydēs, lat. Epicydes; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, joka oli Eufemideen poika ja kotoisin Ateenasta. Plutarkhoksen mukaan hän oli Themistokleen ainoa haastaja vuonna 480 eaa., kun ateenalaiset valitsivat strategosta persialaisten hyökkäyksen lähestyessä. Hänen sanotaan olleen taitava puhuja mutta muutoin heikko. Themistokles pelkäsi, että asiat menisivät niin kyvyttömän johtajan johdolla huonosti, lahjoi kilpailijansa pois pelistä ja tuli itse valituksi.
Edvin Luotonen

Edvin Leonard Luotonen (28. syyskuuta 1886 Uusikaupunki – 3. toukokuuta 1974 Uusikaupunki) oli suomalainen lyseon lehtori ja kunnallispoliitikko.
Luotosen vanhemmat olivat leipurimestari Frans Viktor Luotonen ja Kristiina Vilhelmiina Nylander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913 ja filosofian maisteriksi 1914.
Luotonen oli Uudenkaupungin yhteislyseossa historian ja suomenkielen opettajana 1918–1930 ja suomenkielen vanhempana lehtorina vuodesta 1931 alkaen. Hän oli Uudenkaupungin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1921–1923 ja uudelleen vuodesta 1931 alkaen sekä toimi valtuuston puheenjohtajana vuodesta 1933 alkaen.  Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1967.
Edvin Luotonen oli naimisissa vuodesta 1921 Elli Helmi Evelina Palmrosin kanssa.
Julkaisuja

Uudenkaupungin purjehdusseura 1884–1934. Uudenkaupungin purjehdusseura, Uusikaupunki 1934
Uudenkaupungin säästöpankki 1862–1937. Uudenkaupungin säästöpankki, Uusikaupunki 1937
Aiheesta muualla

Selkämeren saarella, viikkoliitteelle kirj. Edvin Luotonen, Helsingin Sanomat Viikkoliite 25.08.1929, nro 34, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Uudenkaupungin kaupunginhallituksen puheenjohtaja Edvin Luotonen lukee uuden vuoden tervehdystä Uudenkaupungin kaupungintalon / raatihuoneen salissa avointen ikkunoiden edessä vuonna 1966, Uudenkaupungin museon valokuvakokoelma (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
Uusikaupunki ennen ja nyt : Mainostelevision Rannikolta rannikolle -sarjassa lehtori Edvin Luotonen kertoo vuonna 1967 Uudenkaupungin historiasta, kaupunkia kohdanneista tulipaloista sekä laivanrakennuksesta, Elävä muisti, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti
Pikku-Orava

Pikku-Orava on EMI:n markkinointihahmo, jonka nimissä on julkaistu neljä albumia. Pikku-Oravan albumit sisältävät lainakappaleita, joissa laulajan äänen korkeutta on nostettu ”oravamaisen” vaikutelman saavuttamiseksi. Ensimmäinen albumi, Uusi seedee! julkaistiin 27. syyskuuta 2006 ja se nousi listaykköseksi. Seuraava albumi, Kesä seedee julkaistiin 23. toukokuuta 2007.[lähde? ]
Diskografia

Uusi seedee (2006)
Uusi seedee – kultapainos (2CD 2006)
Kesä seedee (2CD 2007)
Tosi seedee (2CD 2007)
Satu seedee (2008)
Ella ja Pate

| Ella ja Pate |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Parvela
Kuvittaja:  Markus Majaluoma
Kieli:  suomi
Genre:  lapset ja nuoret
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1999
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  63
ISBN:  951-31-1632-8
Sarja: Ella ja kaverit
Edeltävä:  Ella ja lopettaja
Seuraava:  Ella ja Pukari
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ella ja Pate on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjaan kuuluva lastenkirja. Kirja ilmestyi Kirjava kukko -sarjassa vuonna 1999.
Juoni

Ellan luokka menee toiselle luokalle, ja Ella ihastuu Pateen. Kaupungissa ollaan järjestämässä taito-olympialaiset, johon opettajan ponnisteluista huolimatta Ella ja Pate pääsevät. Heitä valmennetaan ja olympialaisissa opettaja ja rehtori pilaavat sekä pussijuoksun että ruoanlaiton, mutta runonlausunnassa Pate lausuu liikuttavan runon.
Epilaattori

Epilaattorin nypintäpää. Laitteessa on käyttöä helpottavat ohjausrullat.
Epilaattori on laite, jolla poistetaan ihokarvoja. Epilaattori nyppii ihokarvat irti karvatupesta juurta myöten, joten uuden karvan kasvaminen samaan karvatuppeen kestää kauemmin kuin esimerkiksi höylällä ajellun karvan kasvaminen sängelle. Aikanaan kokonaan uutena kasvava karva on teräväksi leikattua sänkeä pehmeämmän tuntuinen.
Evert Tähkäpää

Martti Evert Tähkäpää, sukunimi aik. Ax (10. marraskuuta 1868 Tampere – 12. kesäkuuta 1940 Tampere) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja lahjoittaja.
Evert Tähkäpään vanhemmat olivat nahkuri Karl Gustaf Ax (1827–1878) ja Amalia Selina Helin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1894. Tähkäpää sai varatuomarin arvon 1897.
Tähkäpää oli Tampereen raastuvanoikeudessa ylimääräisenä oikeusneuvosmiehenä 1898–1899 ja raastuvanoikeuden toisen osaston varapuheenjohtajana 1899–1903. Hän oli Turun hovioikeudessa notaarina 1903–1904, asessorina 1904–1907 ja apujäsenenä 1907–1912. Tähkäpää erotettiin vuoden 1906 pakkolain perusteella asessorin virastaan ja asetettiin lakkautuspalkalle. Tähkäpää toimi Saarijärven tuomiokunnan tuomarina 1912–1922 ja Pirkkalan tuomiokunnan tuomarina 1922–1938.
Tähkäpää keräsi taidetta ja hän matkusti maailmalla yhdessä ystävänsä kultaseppä Kustaa Hiekan kanssa. He olivat mukana perustamassa Tampereelle Hämeen museota, jolle he molemmat lahjoittivat esineitä kokoelmistaan. He suunnittelivat myös yhdessä Kustaa Hiekan museon museotalon. Tähkäpää toimi Kustaa Hiekan museosäätiön ensimmäisenä puheenjohtajana ja hän lahjoitti museolle oman taidekokoelmansa.
Vuonna 1922 Tähkäpää osti asunnokseen nykyisen Sara Hildenin taidemuseon paikalla Onkiniemessä sijainneen Kivistön huvilan. Huvilan oli rakennuttanut Lapinniemen puuvillatehtaan yksi perustaja, kasööri J. Kupiainen.
Epikydes

Epikydes (m.kreik. Ἐπικύδης, Epikydēs, lat. Epicydes) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Epikydes Ateenalainen (500–400-luku eaa.), Themistokleen kilpailija politiikassa
Epikydes Olynthoslainen (300-luku eaa.), Ofellas Kyreneläisen sotapäällikkö
Epikydes Sindon (toimi 214–210 eaa.), Epikydes Syrakusalaisen alainen sotilas
Epikydes Syrakusalainen (toimi 214–210 eaa.), Hannibalin sotapäällikkö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Epikydes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Einari Junttila

Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Einari Kristian Johannes Junttila (28. joulukuuta 1901 Kittilä – 21. maaliskuuta 1975 Kittilä) oli Suomen tunnetuimpia lappilaismaalareita[lähde? ].
Henkilöhistoria

Einari Junttila syntyi Kittilässä kanttori Samuel Junttilan ja Matilda Korvan perheeseen. Hän aloitti maalaamisen kymmenvuotiaana ja maalasi lähes tuntemattomana noin kahdenkymmenen vuoden ajan. 1930-luvun alussa hänet löysi lomamatkalla ollut saksalainen toimittaja ja kirjailija Günther Thaer. Tämä vei osan Junttilan tauluista mukanaan Saksaan, missä hän kirjoitti maan johtavassa taidelehdessä Junttilan maalauksia ylistävän artikkelin. Tämän seurauksena Junttilan teoksia oli esillä 1930-luvun puolivälissä Suomen Taideakatemian järjestämässä yhteisnäyttelyssä, joka kiersi Düsseldorfissa, Berliinissä ja Hampurissa.[lähde? ]
Junttila eli lähes koko elämänsä Kittilässä. Hilja-vaimonsa, o.s. Nilivaara, kanssa hän perusti yhdeksänhenkisen perheen, jonka hän elätti maalaustensa myynnillä. Lokakuun alussa 1936 Junttilan irtaimisto ja huomattava määrä hänen maalauksiaan tuhoutui hänen kotitalossaan syttyneessä tulipalossa. Junttilan 1930-luvun lopulla rakentama kotitalo paloi Lapin sodassa. Sodan jälkeen hän rakensi uuden talon palaneen kotitalon perustuksille. Se toimii nykyään hänen nimeään kantavana Einari Junttila -taidemuseona, jossa on esillä noin 85 maalausta.[lähde? ]
Taiteellinen tuotanto

Junttila tunnetaan ennen kaikkea akvarelleistaan, mutta hän maalasi myös öljyväri- ja pastellitöitä. Hän oli vanhin Kittilän tunnetuista taiteilijoista. Junttilalla oli tapana samoilla yksin tuntureilla Lapin maisemia maalaten yli 60 vuoden ajan. Hänen usein jalkaisin tekemänsä maalausmatkat ulottuivat Suomen Tunturi-Lapista myöhemmin aina Norjan tuntureille saakka.[lähde? ]
Junttila suunnitteli myös kotikuntansa Kittilän vaakunan.[lähde? ]
Junttila mainitaan useissa yhteyksissä itseoppineeksi taidemaalariksi, vaikka tutkimus on selvittänyt hänen saaneen oppia jo nuorena Lapissa käyneiltä taiteilijoilta sekä Helsingissä muutaman kuukauden ajan.
Kirjallisuutta

Einari Junttila 1901–1975: Ei ko maalaa.  (Toimitus: Kaija Kähkönen. Kirjoittajat: Heikki Kastemaa ym. Valokuvaaja: Mervi Autti. Ars Nordica 13)  Tornio & Oulu:  Ars Nordica & Pohjoinen, 2002.  ISBN 951-749-367-3.
Aiheesta muualla

Einari Junttila-museon sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Einari Junttila Suomen kuvataiteilijamatrikkelissa
Günther Thaer : Kuinka löysin Junttilan. Pohjalaisen työmiehen vesivärimaalaukset Suomen mestarien teosten rinnalla Berliinissä, Suomen Kuvalehti, 21.09.1935, nro 38, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lisätietoja uutisraivaajan taiteilijaurasta, Suomen Kuvalehti, 09.11.1935, nro 45, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kittilän vaakuna
Esihistoriallinen lääketiede

Esihistoriallinen lääketiede tarkoittaa lääketiedettä, jota ihmiset harjoittivat aikana ennen kuin luku- ja kirjoitustaito oli syntynyt. Esihistoria kattaa ajan kivikaudelta rautakaudelle. Esihistoriallisten ihmisten käytössä olleet lääketieteelliset keinot ja uskomukset ovat myös olleet erilaisia alueesta ja kulttuurista riippuen. Antropologit eivät ole varmoja siitä, millaista esihistoriallinen lääketiede oli. He voivat ihmisten ja esineiden jäänteiden ja yhä olemassa olevien syrjäisten yhteisöjen perusteella kuitenkin arvella, millaisia keinoja heillä saattoi olla. Arvatenkin hoitokeinot ja uskomukset sairauksien aiheuttajista olivat kuitenkin yhdistelmä sekä luonnollisia että yliluonnollisia asioita.
Esihistoriallisista hautalöydöistä voi päätellä, että esihistorialliset ihmiset luultavasti tiesivät ainakin jotain ihmisen luurangon rakenteesta. Arkeologiset löydöt viittaavat myös siihen, että jotkin esihistorialliset yhteisöt harjoittivat kannibalismia. Nämä yhteisöt todennäköisesti tiesivät, että ihmisellä on sisäelimiä ja mihin kohdin ihmisen kehoa kertyi eniten rasvaa tai muuta kudosta. Luultavasti ihmisillä oli kuitenkin vain vähän tietoa viruksista, bakteereista ja muista taudinaiheuttajista.
Esihistoriallisena aikana yleisiä sairauksia olivat luultavasti nivelrikko, selän ja selkärangan rasitusvammat kuten spondylolyysi, vitamiinien puutostilat ja haavat, ruhjeet ja luunmurtumat sekä niistä seuranneet tulehdukset.
Hoitokeinot

Hoitokeinot rajoittuivat luultavasti haavojen ompeluun, ainakin Australiassa murtuneiden luiden kipsaamiseen savella, lääkekasvien käyttöön ja šamanistisiin rituaaleihin. Hautalöytöjen perusteella kaikilla yhteisöillä ei kuitenkaan ollut osaamista korjata murtuneita luita. Geofagia eli esimerkiksi saven syöminen ja kallonporaus olivat luultavasti myös mahdollisia hoitokeinoja. Nomadiset yhteisöt saattoivat käyttää myös lääkekasveja, joita ei kasvanut heidän silloisella asuinalueellaan, vaan jotka he olivat poimineet kaukaisemmalta alueelta. Tuohon aikaan käytettyjen lääkekasvien sisältämillä aineilla saattoi olla vahvojakin vaikutuksia elimistössä. Varhain käytettyjä kasviperäisiä lääkeaineita ovat ainakin oopiumiunikko ja siitä saatava oopiumi, kiinapuista saatava kiniini, strykniinipuusta saatava strykniini, oksetusjuuresta saatava emetiini ja kokapensaista saatava kokaiini. Myös kofeiinin piristävä vaikutus on keksitty jo hyvin varhain ja useissa eri kulttuureissa toisistaan riippumatta.
Porattu naisen kallo vuodelta 3500 eaa.
Ella ja Paterock

| Ella ja Paterock |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Parvela
Kieli:  suomi
Genre:  lastenkirjallisuus
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  138
ISBN:  951-31-3130-0
Sarja: Ella ja kaverit
Edeltävä:  Ella Lapissa
Seuraava:  Ella aalloilla
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ella ja Paterock on Timo Parvelan vuonna 2004 julkaistu Ella ja kaverit -kirjasarjaan kuuluva, järjestyksessään yhdeksäs kirja. Se on Ella-kirjoista ensimmäinen, josta kirjailija on dramatisoinut teatteriversion. Teatteriversion on vuonna 2010 esittänyt kantaesityksenä Teatteri Ulpu. Kirjan pohjalta on tehty myös elokuva, Ella ja kaverit 2 – Paterock.
Käännöksiä

Saksa: Ella und der Superstar.  (Kääntänyt Stohner Anu & Stohner Nina)  München:  Carl Hanser Verlag, 2010.  ISBN 978-3-446-23590-8.
Unkari: Ella és a rock királya.  (Kääntänyt Kovács, Ottilia)  Budapest:  Pongrác, 2013.  ISBN 978-615-5131-40-0.
Eduskuntavaalit 1913

Eduskuntavaalit 1913 järjestettiin 1.–2. elokuuta, sillä Venäjän keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet vaalit pidettäviksi. Vaalien äänestysprosentti (51,1) on pienin kaikista eduskuntavaaleista. Ainoan kerran naisista alle puolet (46,7 %) äänesti, ja miestenkin aktiivisuus oli ennätyksellisen heikkoa (55,9 %). Toisen sortokauden vuoksi vaaleilla ei ollut suurta merkitystä, sillä eduskunnan valtaa oli supistettu merkittävästi.
Valitut kansanedustajat kokoontuivat ensimmäisen kerran vasta puolen vuoden kuluttua vaaleista, helmikuussa 1914. Pari kuukautta yli säännöllisen ajan (tuolloin kolme vuotta) kestänyt vaalikausi päättyi huhtikuussa 1917, vaikka jo yhdeksän kuukautta aikaisemmin oli järjestetty uudet eduskuntavaalit 1916 heinäkuussa.
Kansanedustajat

Valituista kansanedustajista uusia olivat muun muassa SDP:n Vihtori Huhta, Jussi Tolonen ja Jukka Tuomikoski, Maalaisliiton E. Y. Pehkonen, Suomalaisen puolueen Mikko Jaskari, Edvard Kilpeläinen, Antti Tulenheimo ja Paavo Virkkunen, Nuorsuomalaisten Rudolf Holsti ja Heikki Ritavuori sekä Ruotsalaisten Annie Furuhjelm. Eduskunnan jätti vapaaehtoisesti mm. Suomalaisen puolueen J. K. Paasikivi.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Äänestysaktiivisuus | 51,1 % | −8,7 |
| Puolue | Puolue | Edustajat | Edustajat | Äänet> Osuus | Äänet> Osuus | Äänet> Lukumäärä | Äänet> Lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 90 | +4 | 43,11 % | +3,1 | 312 214 | −8 987 |
|   | Suomalainen puolue | 38 | −5 | 19,88 % | −1,8 | 143 982 | −30 195 |
|   | Nuorsuomalainen Puolue | 29 | +1 | 14,13 % | −0,8 | 102 313 | −17 048 |
|   | Ruotsalainen kansanpuolue | 25 | −1 | 13,07 % | −0,2 | 94 672 | −12 138 |
|   | Maalaisliitto | 18 | +2 | 7,87 % | +0,0 | 56 977 | −5 908 |
|  | Kristillinen työväenliitto |  | −1 | 1,77 % | −0,4 | 12 850 | −4 395 |
|  | Muut |  |  | 0,18 % | +0,1 | 1 296 | +588 |
|  | Yhteensä | 200 |  | 100 % |  | 724 304 | −78 083 |
Ella aalloilla

| Ella aalloilla |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Parvela
Kuvittaja:  Ahtiainen Aino
Kansitaiteilija:  Mervi Lindman
Kieli:  suomi
Genre:  lastenkirjallisuus
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  138
ISBN:  951-31-3437-7
Sarja: Ella ja kaverit
Edeltävä:  Ella ja Paterock
Seuraava:  Varokaa lapsia!
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ella aalloilla on Timo Parvelan 2005 julkaistu kymmenes Ella-kirja. Kirjan kustansi Tammi.
Käännöksiä

Saksa: Ella in den Ferien.  (Kääntänyt Stohner, Anu & Stohner, Nina)  München:  Carl Hanser Verlag, 2011.  ISBN 978-3-446-23790-2.
Viro: Ella merereisil.  (Kääntänyt Arder, Elisabeth)  Tallinna:  Ajakirjade Kirjastus, 2016.  ISBN 978-9949-39-222-3.