stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kyūshū

Kyūshūn sijainti Japanissa tummennettuna
| --- | --- |
Sijainti:  Japani 
Merialue:  Tyyni valtameri
Korkein kohta:  Nakadake (Kujūvuori) 1 791 m
Pinta-ala:  36 719 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  13 170 000
Suurin kaupunki:  Fukuoka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kyūshū (jap. 九州, ”yhdeksän provinssia”) on Japanin pääsaarista eteläisin ja kolmanneksi suurin. Se sijaitsee Honshūn ja Shikokun saarten lounais- ja Korean niemimaan kaakkoispuolella Tyynessä valtameressä. Lännessä se rajautuu Itä-Kiinan mereen. Honshūsta Kyūshūn erottaa Shimonosekinsalmi ja Koreasta Tsushimansalmi. Ryūkyūsaaret ja niiden suurin saari Okinawa muodostavat ketjun Kyūshūn eteläpuolelle; Japanin epävirallisessa aluejaossa Kyūshū ja Ryūkyūsaaret niputetaan usein yhteen, ja pohjoisimmat Ryūkyūsaaret kuuluvatkin pääosin Kyūshūlla sijaitsevaan Kagoshiman prefektuuriin.
Kyūshūn saaren pinta-ala on 36 719 neliökilometriä. Saari jakautuu seitsemään prefektuuriin, jotka ovat Fukuoka, Kagoshima, Kumamoto, Miyazaki, Nagasaki, Ōita ja Saga. Prefektuurien alueella on noin 13 170 000 asukasta eli 10,3 prosenttia Japanin koko väkiluvusta (vuonna 2009). Saaren tärkeimmät keskukset ovat sen teollistuneessa pohjoisosassa sijaitsevat Fukuokan, Kita-Kyūshūn ja Nagasakin kaupungit. Saari on ilmastoltaan subtrooppinen ja maaperältään tuliperäinen; Kyūshūlla sijaitseva Aso on maailman suurin aktiivinen tulivuoren kraatteri.
Kyūshū on saanut nykyisen nimensä ”yhdeksän provinssia” aiemmilta yhdeksältä provinssilta, joihin saari jakautui ennen Meiji-restauraatiota. Saaren vanhoihin nimiin kuuluvat Kyūkoku (九国, ”yhdeksän maata”), Chinzei (鎮西) ja Tsukushi-shima (筑紫島).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyūshū Wikimedia Commonsissa
Kyushu Tourism Information (englanniksi) (japaniksi) (koreaksi) (kiinaksi)
| n k Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- | --- | --- |
| Hokkaidō |  Hokkaidō  |  |
| Tōhoku |  Aomori  Iwate  Miyagi  Akita  Yamagata  Fukushima  |  |
| Kantō |  Ibaraki  Tochigi  Gunma  Saitama  Chiba  Tokio  Kanagawa  |  |
| Chūbu |  Niigata  Toyama  Ishikawa  Fukui  Yamanashi  Nagano  Gifu  Shizuoka  Aichi  |  |
| Kansai |  Mie  Shiga  Kioto  Osaka  Hyōgo  Nara  Wakayama  |  |
| Chūgoku |  Tottori  Shimane  Okayama  Hiroshima  Yamaguchi  |  |
| Shikoku |  Tokushima  Kagawa  Ehime  Kōchi  |  |
| Kyūshū · Ryūkyū |  Fukuoka  Saga  Nagasaki  Kumamoto  Ōita  Miyazaki  Kagoshima  Okinawa  |  |
Ahafo

Ahafo Ghanan kartalla.
Ahafo on yksi Ghanan 16 hallintoalueesta. Sen pääkaupunki on Goaso, pinta-ala 5 196 km² ja väkiluku vuoden 2021 laskennassa 564 668.
Ahafon alue on osa Ghanan metsävyöhykettä. Sen maisemalle on tyypillistä savanni, jossa kasvaa saarekkeina kuivuutta kestäviä puita, kuten baobabeja tai eri akaasialajeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ahafo Wikimedia Commonsissa
Ghanan hallintoalueet
Ahafo
Ashanti
Bono East
Bono
Central
Eastern
Greater Accra
North East
Oti
Pohjois-Ghanan hallintoalue
Savannah
Upper East
Upper West
Volta
Western
Western North
Suunnitelma Dalet

Suunnitelma Dalet eli Suunnitelma D (Tokhnit Dalet) oli Israelin sionistiliikkeen johdon maaliskuussa 1948 laatima suunnitelma, jonka tavoitteena oli vallata Palestiinassa strategisesti tärkeitä alueita, osin myös Israelille määrätyn alueen ulkopuolelta ja turvata kaavaillun valtion rajat.
Suunnitelma antoi sotilaille oikeuden karkottaa arabiasukkaat kodeistaan ja tuhota ja tyhjentää arabikylät. Tämä edisti osaltaan pakolaisongelman syntyä.
Suunnitelmasta on myöhemmin kiistelty paljon: toisten näkemysten mukaan arabiväestö lähti sodan aikana kodeistaan vapaaehtoisesti, kun taas esimerkiksi historioitsija Ilan Pappé nimittää vuoden 1948 tapahtumia etniseksi puhdistukseksi.
Bono East

Bono East Ghanan kartalla.
Bono East on yksi Ghanan 16 hallintoalueesta. Sen pääkaupunki on Techiman, pinta-ala 23 248 km² ja väkiluku vuoden 2021 laskennassa 1 203 400.
Bono Eastin alue muodostettiin vuoden 2018 hallinnonuudistuksessa osasta Brong Ahafon aluetta. Sen alueellaon monia matkailukohteita kuten Kintampon vesiputopukset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bono East Wikimedia Commonsissa
Ghanan hallintoalueet
Ahafo
Ashanti
Bono East
Bono
Central
Eastern
Greater Accra
North East
Oti
Pohjois-Ghanan hallintoalue
Savannah
Upper East
Upper West
Volta
Western
Western North
Radioisotooppinen termosähkögeneraattori

Läpileikkauskuva Cassini-avaruusluotaimessa käytettävästä RTG:sta.
Romutettu venäläinen 90Sr-polttoainetta käyttävä RTG.
Radioisotooppinen termosähkögeneraattori (RTG) on sähköä tuottava generaattori, joka saa energiansa radioaktiivisesta hajoamisesta. Radioaktiivisen hajoamisen tuottama lämpö muunnetaan lämpösähköisessä ilmiössä termoparien avulla sähköksi.
Laitetta on hyödynnetty virtalähteenä muun muassa satelliiteissa, avaruusluotaimissa sekä miehittämättömissä laitoksissa, kuten esimerkiksi Neuvostoliiton napapiirille rakentamissa majakoissa. Neuvostoliittolaisissa versioissa päävoimalähteenä on käytetty Strontium-90 isotooppia.
Jupiterin rataa kauemmas kulkevat avaruuslennot tarvitsevat jonkin muun virtalähteen kuin aurinkokennot. Myös Aurinkoa lähemmillä lennoilla RTG on monessa mielessä parempi ja varmempi virtalähde.
Yleisimmin käytetty ja paras radioaktiivinen aine generaattoreihin on plutonium-238, mutta on olemassa joitakin harvoja vaihtoehtojakin kuten strontium-90. Plutonium-238:n puoliintumisaika on 88 vuotta.
Yhdysvallat aloitti Plutonium-238:n tuotannon lähes 30 vuoden tauon jälkeen 2015. Sen puute alkoi jo uhata avaruuslentojen toteuttamista.
Euroopan avaruusjärjestöllä ei ole ydinparisto-kykyäselvennä. Esimerkiksi Philae-laskeutuja joutui osin tämä vuoksi ongelmiin.
Ongelmat

Neuvostoliitossa laitteita käytettiin useissa miehittämättömissä kohteissa. Käyttöiän päätyttyä, varsinkin Neuvostoliiton hajottua, laitteet, jäivät laitteistot oman onnensa nojaan. Generaattorin voimanlähteenä oleva strontium-90-isotoopin säteily on vaarallista luonnolle. Esimerkiksi romumetallia keränneet henkilöt ovat tietämättömyyttään altistuneet suurille säteilyannoksille käsitellessään varomattomasti voimanlähteitä. Vaarallisena generaattoria pidetään voimanlähteenä käytetyn strontium-90:n pitkän
puoliintumisajan (n. 29 vuotta), radioaktiivisuuden (1 100–7 600 terabecquerelia valmistushetkellä) ja säteilyannostuksen (4-8 sievertiä tunnissa lähietäisyydellä) vuoksi. Viiden sievertin säteilyannos on ihmiselle usein tappava.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Radioisotooppinen termosähkögeneraattori Wikimedia Commonsissa
RTG Heat Sources: Two Proven Materials
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Radioisotope thermoelectric generator
Käännös suomeksi
Pichincha (maakunta)

| Pichincha Provincia de Pichincha |
| --- | --- |
 Näkymä Quitoon
 Lippu:  Vaakuna
 Maakunnan sijainti Ecuadorissa.
Valtio:  Ecuador
Kantoneita:  8
Perustettu:  1824
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Quito
Pinta-ala:  9 465 km²
Väkiluku (2017):  3 060 000
 – väestötiheys:  323,3 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  EC-P
Pichincha on yksi Ecuadorin maakunnista. Se on nimetty Pichinchan tulivuoren mukaan ja sen pääkaupunki Quito on samalla koko maan pääkaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9 465 neliökilometriä ja siellä on arviolta 3 060 000 asukasta (vuonna 2017).
Maakunta on jaettu kahdeksaan kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit):
Cayambe (Cayambe)
Mejía (Machachi)
Pedro Moncayo (Tabacundo)
Pedro Vicente Maldonado (Pedro Vicente Maldonado)
Puerto Quito (Puerto Quito)
Quito (Quito)
Rumiñahui (Sangolquí)
San Miguel de los Bancos (San Miguel de los Bancos)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pichinchan maakunta Wikimedia Commonsissa
Ecuadorin maakunnat
Azuay
Bolívar
Cañar
Carchi
Chimborazo
Cotopaxi
El Oro
Esmeraldas
Galápagos
Guayas
Imbabura
Loja
Los Ríos
Manabí
Morona-Santiago
Napo
Orellana
Pastaza
Pichincha
Santa Elena
Santo Domingo de los Tsáchilas
Sucumbíos
Tungurahua
Zamora-Chinchipe
Tummahelmililja

| Tummahelmililja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Helmililjat Muscari
Laji::  armeniacum
Kaksiosainen nimi
 Muscari armeniacum  H.J.Veitch 
Katso myös
   Tummahelmililja Wikispeciesissä   Tummahelmililja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tummahelmililja (Muscari armeniacum) on monivuotinen sipulikasvi. Suvun lajeista tai tästä lajista käytettyjä nimiä ovat myös helmililja ja helmihyasintti.
Kasvin kukat ovat tynnyrinmuotoisia ja muodostavat tiiviin tertun. Lehdet ovat hyvin ohuet. Perusmuoto on väriltään syvän koboltinsininen, mutta siitä on jalostettu myös vaaleampia ja jopa valkoisia lajikkeita. Kasvi ei ole myrkyllinen.
Tummahelmililja elää luonnonvaraisena Kreikassa ja Aasiassa. Samaan sukuun kuuluu noin 30 lajia, joista 4 tai 5 myydään yleisesti, ja tämä laji on niistä tunnetuin viljelykasvi.
Aiheesta muualla

ITIS: Muscari armeniacum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Muscari armeniacum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159562  Wikispecies: Muscari armeniacum  APNI: 64585  BioLib: 215235  BOLD: 557378  CoL: 44PWL  eFloraSA: Muscari_armeniacum  EoL: 1003992  EPPO: MUSAR  EUNIS: 189078  FNA: 242413748  FoAO2: Muscari armeniacum  GBIF: 2772174  GRIN: 24749  iNaturalist: 57847  IPNI: 77306704-1  IRMNG: 11011117  ITIS: 503891  MoBotPF: 282356  NatureServe: 2.144836  NBN: NBNSYS0000004651  NCBI: 156613  NZOR: d0f158d4-76a2-443a-a00e-b6b4c89d90e1  NZPCN: 3180  Observation.org: 7070  Open Tree of Life: 243513  PFI: 6869  Plant List: kew-281679  PLANTS: MUAR5  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77306704-1  RHS: 11247  Tropicos: 18405267  VASCAN: 2742  VicFlora: 701fc332-6c8e-4b04-96bf-b440778f7c42  WFO: wfo-0000694251  Laji.fi: MX.4973419
Ruusukasvit

| Ruusukasvit |
| --- | --- |
 Ruusulajike Rosa ’Amber Queen’.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset (eudicots)
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit (rosids)
Kladi::  Fabidit (rosid I, fabids)
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae  Adans.
luokitusjärjestelmä::  APG III
Alaheimot
 Amygdaloideae Arn.  Dryadoideae Juel  Rosoideae Arn. 
Katso myös
   Ruusukasvit Wikispeciesissä   Ruusukasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusukasvit (Rosaceae) on Rosales-lahkoon kuuluva aitokaksisirkkaisten kasvien heimo. Sen yli 3 100 lajia ovat levinneet kaikkialle maapallolle. Kasvutapa vaihtelee puusta ja pensaasta pienikokoisiin ruohoihin. Kukka on säteittäinen, usein suurikokoinen ja värikäs. Hedelmä on luumarja, pähkylä tai tuppilo. Useilla lajeilla kukkapohjus turpoaa meheväksi; tällaisia ovat esimerkiksi mansikat, omenapuut ja päärynäpuut.
Ruusukasvien heimon tyyppisuku on ruusujen (Rosa) suku. Niiden lisäksi heimoon kuuluu lukuisia hyöty- ja koristekasveina viljeltyjä lajeja. Ruusukasveihin kuuluvia syötäviä hedelmiä tai marjoja tuottavia, hyötykasvina viljeltyjä puulajeja ovat esimerkiksi hapankirsikka, kotipihlaja, mispeli, päärynä ja tarhaomenapuu. Monia hedelmiensä vuoksi viljeltyjä lajeja sisältää erityisesti tuomien (Prunus) suku, johon kuuluvat muun muassa manteli, persikka, kirsikat, aprikoosi ja luumu. Muita syötäviä hedelmiä tai marjoja tuottavia ruusukasveja ovat muun muassa japaninruusukvitteni, marja-aronia sekä monet vatukoiden (Rubus) suvun lajit, kuten vadelma, lakka ja mesimarja.
Luokittelu

Ruusukasveihin kuuluvia sukuja:
| --- | --- |
 akeenat (Acaena)  Adenostoma  verijuuret (Agrimonia)  poimulehdet (Alchemilla)  Alniaria  tuomipihlajat (Amelanchier)  poimukit eli peltopoimulehdet (Aphanes)  Aremonia  parihanhikit (Argentina)  lapapihlajat (Aria)  aroniat (Aronia)  töyhtöangervot (Aruncus)  häntäluppiot (Bencomia)  Brachycaulos  rautaispensaat (Cercocarpus)  ruusukvittenit (Chaenomeles)  Chamaebatia  saniaisangerviot (Chamaebatiaria)  Chamaecallis  tinapensaat (Chamaemeles)  pikkupihlajat (Chamaemespilus)  Chamaerhodos  Cliffortia  harjapensaat (Coleogyne)  Coluria  kurjenjalat (Comarum)  Cormus  tuhkapensaat (Cotoneaster)  orapihlajat (Crataegus)  kvittenit (Cydonia)  pensashanhikit (Dasiphora)  Dichotomanthes  lapinvuokot (Dryas)  valkohanhikit (Drymocallis)  Dunnaria  nahkamispelit eli nisperot (Eriobotrya)  Eriolobus  helmipensaat (Exochorda)  apassipensaat (Fallugia)  Farinopsis  mesiangervot eli tuoksuangervot (Filipendula)  mansikat (Fragaria)  kellukat (Geum)  perhoangervot (Gillenia)  Griffitharia  kossot (Hagenia)  limipihlajat (Hedlundia)  Hesperomeles  nukka-angervot (Holodiscus)  Kageneckia  Karpatiosorbus  Kelseya  kerriat (Kerria)  Leucosidea :  Lindleya  Luetkea  Lyonothamnus  Macromeles  Majovskya  Malacomeles  omenapuut (Malus)  siipiluppiot (Marcetella)  Margyricarpus  suonipihlajat (Micromeles)  mispelit (Mespilus)  neilliat (Neillia)  Neviusia  Normeyera  Oemleria  Osteomeles  Pentactina  Peraphyllum  Petrophytum  Phippsiomeles  punamarjat (Photinia)  heisiangervot (Physocarpus)  Pleiosorbus  Polylepis  Potaninia  sormihanhikit eli hanhikit (Potentilla)  Pourthiaea  kirsiot (Prinsepia)  tuomet, kirsikat ja luumut (Prunus)  Pseudocydonia  ruusiot (Purshia)  tulimarjat (Pyracantha)  päärynäpuut eli päärynät (Pyrus)  napanahakit (Rhaphiolepis)  pikihelmet (Rhodotypos)  ruusut eli aitoruusut (Rosa)  vatukat (Rubus)  luppiot eli tähkäluppiot (Sanguisorba)  piikkiluppiot (Sarcopoterium)  ruotsinpihlajat (Scandosorbus)  närvänät (Sibbaldia)  hanhiot (kaksiliuskahanhikit) (Sibbaldianthe)  grönlanninhanhikit (Sibbaldiopsis)  pastorinpensaat (Sibiraea)  Sieversia  pihlaja-angervot (Sorbaria)  paripihlajat eli pihlajat (Sorbus)  Spenceria  pensasangervot (Spiraea)  Spiraeanthus  seppelvarvut (Stephanandra)  Stranvaesia  Tetraglochin  Thomsonaria  Torminalis  Vauquelinia  ansikat (Waldsteinia)  Wilsonaria  Xerospiraea 
Lisäksi heimoon kuuluu useita sukujenvälisistä risteymiä. Niistä käytettyjä nimiä:
× Comagaria (kurjenjalat Comarum × mansikat Fragaria) – mansiot
× Cratae-Mespilus
× Margyracaena
× Pyronia
× Sorbaronia (aroniat Aronia × pihlajat Sorbus) – pihloniat
× Sorbopyrus
James Prior

James Michael Leathes Prior, Paroni Prior PC (11. lokakuuta 1927 – 12. joulukuuta 2016) oli brittiläinen Konservatiivisen puolueen poliitikko.
Prior opiskeli Charterhouse Schoolissa ja Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa.
Prior tuli valituksi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1959, ja hän istui siellä yhtämittaisesti vuoteen 1987. Prior toimi opposition varjoulkoministerinä vuosina 1974-1979. Hän toimi maatalousministerinä (1970–1972), työministerinä (1979–1981) ja Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä (1981–1984). Hän oli Privy Councilin ja alahuoneen puheenjohtaja vuosina 1972–1974.
Parlamentaariselta uraltaan vetäytynyt James Prior sain paronin arvonimen vuonna 1987. Hänen englanninkielinen arvonimi oli Baron Prior of Brampton. Hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenenä vuosina 1987-2016.
Prior toimi the General Electric Companyn hallituksen puheenjohtajana vuosina 1984-1988. Hän oli myös lukuisten yritysten hallituksen jäsen. Allders, East Anglian Radio, Barclays International, Barclays Bank, United Biscuits ja J Sainsbury valitsivat hänet hallituksen jäseneksi. Prior toimi the Arab-British Chamber of Commercen (suom. arabialais-brittiläinen kauppakamari) puheenjohtajana vuosina 1996-2004.
Hän toimi Anglia Ruskin Universityn kanslerina vuosina 1992-1999 ja hänet nimitettiin yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1992.
Valter Jung

Valter Jung perheineen vuonna 1910. Vasemmalta Bo, Märta, Brita, Valter ja Dora Jung. (Kuva Artur Faltin.)
Valter Gabriel Jung (27. marraskuuta 1879 Vaasa – 9. helmikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Elämä

Jung valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta (nykyisestä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta) vuonna 1902. Opintojensa jälkeen Jung työskenteli arkkitehti Lars Sonckin avustajana. Sonckin avustajana Jung oli mukana suunnittelemassa Jugendsalina nykyisin tunnettua Privatbankenin taloa Pohjoisesplanadilla. Vuonna 1905 Jung perusti yhteisen arkkitehtitoimiston Emil Fabritiuksen kanssa. Vuodesta 1915 Jungilla oli oma toimisto, kunnes hänen veljensä, tunnettu asemakaava-arkkitehti Bertel Jung, palasi Turusta Helsinkiin. Arkkitehtiveljekset perustivat yhteisen toimiston vuonna 1925.
Valter Jungin tytär oli tekstiilitaiteilija Dora Jung (1906–1980).
Töitä > Arkkitehtitoimisto Jung & Fabritius (1905-)

1905 Semigradskyn koulu, Oikokatu 7, Helsinki
1908 Lahden sähkölaitos, Vesijärvenkatu 11, Lahti
1910-luku Bronda, Eteläesplanadi 20, Helsinki - purettu vuonna 1972
1910–1914 Makkarakosken voimalaitos, Noormarkun ruukki, Pori
1911 Kino-Palatsi, Pohjoisesplanadi 39, Helsinki – purettu vuonna 1965. Tilalle rakennettu Alvar Aallon suunnittelema Akateeminen kirjakauppa - valmistui 1969
1913 Tupakkatehdas Fennia, Ruoholahdenkatu 23, Helsinki
1913 Asuin- ja liikerakennus, Malminkatu 24, Helsinki
Töitä > Arkkitehtitoimisto Valter Jung (1915-)

1915 Seurakuntien talo, Annankadun ja Bulevardin kulmaus, Helsinki
1915 Högre Svenska Handelsläroverket, Merimiehenkatu 11, Helsinki (yhdessä Waldemar Aspelinin kanssa)
1919 Merikortteli, Merimiehenkatu 36–40, Helsinki
1921 Latvian suurlähetystö, Armfeltintie 10, Helsinki
1923 Lääninsairaalan talousrakennus, Sairaalasaari, Oulu
Töitä > Arkkitehtitoimisto Jung & Jung (1925-)

1928 Rettigin palatsi, Itäinen Rantakatu 4-6, Turku
1929 Yksityissairaala, Saaristonkatu 23, Oulu
1931 Hotelli Torni, Yrjönkatu 26, Helsinki
1934 G. A. Serlachius Oy:n pääkonttori, R. Erik Serlachiuksen katu 2, Mänttä
1937 Ahlströmin talo, Eteläesplanadi 14, Helsinki
1939 Entinen Nokian pääkonttori, Mikonkatu 15, Helsinki
1940 Suomen Gummitehdas Osakeyhtiön liiketalo, Helsinki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valter Jung Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  Musée d'Orsay 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Arkkitehtitoimisto Jung & Jung: Hotelli Torni, Helsinki (1931).
Entinen A. Ahlström Oy:n pääkonttori Noormarkun ruukissa.
Ana (nimi)

| Ana |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Nimen alkuperä:  Anna
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ana on kansainvälinen naisen etunimi. Se on alun perin Anna-nimen espanjalainen lyhentymä. Suomessa Ana-nimi voidaan tulkita myös eräiden An-alkuisten miehennimien (esim. Anssin, Anteron ja Antin) lyhentymäksi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Ana on joulukuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 1 250–1 270 naisella. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla. Virallisena miehennimenä Ana on erittäin harvinainen; tämännimisiä miehiä on ollut korkeintaan 40.
Nimipäivä

Ana-nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisessa koirien nimipäiväkalenterissa. Siinä Anan nimipäivä on 9. joulukuuta.
Kuvitteellisia Ana-nimisiä

Ana Lucia Cortez, televisiosarjassa Lost
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Etunimien taivutus: Ana (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Lebesguen mitta

Lebesguen mitta on  reaalilukujen joukon mitta, jota kutsutaan havainnollisuutensa vuoksi myös luonnolliseksi mitaksi. Sen integraali eli Lebesguen integraali on Riemannin integraalin laajennus.
Lebesguen mitalla on useita luonnolliselta tuntuvia ominaisuuksia. Se yhtenee geometrian pituus-, pinta-ala- ja tilavuuskäsitteiden kanssa sikäli, että esimerkiksi reaalilukuvälin  [a,b] Lebesguen mitta on  b-a, -neliön  [a,b]\times [a,b] mitta on  (b-a)^{2} ja -kuution  [a,b]\times [a,b]\times [a,b] mitta on  (b-a)^{3}. Se on siirto- ja kiertoinvariantti, minkä voi tulkita graafisesti niin, ettei joukon asennolla tai sijainnilla ole vaikutusta sen mittaan.
Lebesguen mitta on määritelty kaikille helposti kuviteltaville joukoille. Valinta-aksiooman avulla voidaan kuitenkin todistaa, että on olemassa sellaisiakin  \mathbb {R} :n osajoukkoja, jotka eivät ole Lebesgue-mitallisia.  Kaikki sellaiset ovat kuitenkin luonteeltaan hyvin monimutkaisia ja abstrakteja.
Lebesguen mitan määrittely

Lebesguen mitta määritellään Lebesguen ulkomitan kautta, joka on mitta, joka on määritelty mielivaltaisille  n-ulotteisille reaalilukujen joukoille. Alustavasti on kuitenkin tehtävä joitakin määritelmiä.
Yksiulotteinen avoin väli on perinteiseen tapaan väli
n-ulotteinen avoin väli on yksiulotteisten avoimien välien karteesinen tulo
Kiinnitetään geometriselle mitalle symboli  l. Jos  I on  n-ulotteinen väli, niin sen geometrinen mitta on
Lebesguen mitan määrittely > Lebesguen ulkomitta

Jos  n on luonnollinen luku, joukko 
 A\subset \mathbb {R} ^{n}, niin joukon  A Lebesguen ulkomitta on
m_{n}^{*} on kuvaus  {\mathcal {P}}(\mathbb {R} ^{n})\rightarrow [0,\infty ].
Yleensä samaistetaan symbolit  m_{n}^{*} ja  m^{*}, jos dimensio on yhteydestä selvä.
Lebesguen mitan määrittely > Lebesgue-mitalliset joukot

Joukko  E\subset \mathbb {R} ^{n} on Lebesgue-mitallinen, jos
Tämä on niin kutsuttu Carathéodoryn ehto.
n-ulotteisten Lebesgue-mitallisten joukkojen joukkoa merkitään symbolilla  Leb(\mathbb {R} ^{n}). Voidaan sanoa, että kaikki helposti kuviteltavat joukot ovat Lebesgue-mitallisia.  Leb(\mathbb {R} ^{n}) on sigma-algebra.
Lebesgue-mitallisia joukkoja:
n-ulotteiset avoimet välit ovat Lebesgue-mitallisia joukkoja
jos pätee  m^{*}(E)=0, niin  E on Lebesgue-mitallinen
numeroituvat joukot ovat Lebesgue-mitallisia
avoimet ja suljetut joukot ovat Lebesgue-mitallisia
Lebesgue-mitallisen joukon komplementti on Lebesgue-mitallinen
Lebesgue-mitallisten joukkojen numeroituvat yhdisteet ja leikkaukset ovat Lebesgue-mitallisia
Borel-joukot ovat Lebesgue-mitallisia
Kaikki Lebesgue-mitalliset joukot eivät kuitenkaan ole Borel-joukkoja.
Lebesguen mitan määrittely > Lebesguen mitta

Jos joukko  E\subset \mathbb {R} ^{n} on Lebesgue-mitallinen, niin sen Lebesguen mitta on 
 m_{n}(E)=m_{n}^{*}(E).  m_{n} on siis kuvaus  Leb(\mathbb {R} ^{n})\rightarrow [0,\infty ].
Jos dimensio on yhteydestä selvä, merkitään  m(E)=m^{*}(E).
Lebesguen mitan määrittely > Lebesgue-mitalliset funktiot

Jos  A\subset \mathbb {R} ^{n}, niin funktio  f:A\rightarrow \mathbb {R} ^{m} on Lebesgue-mitallinen, jos  f^{-1}(G) on Lebesgue-mitallinen joukko kaikilla avoimilla joukoilla  G\subset \mathbb {R} ^{m}.
Jos  A\subset \mathbb {R} , niin funktio  f:A\rightarrow \mathbb {R} \cup \{+\infty ,-\infty \} on Lebesgue-mitallinen, jos  f^{-1}(G) on Lebesgue-mitallinen joukko kaikilla avoimilla joukoilla  G\subset \mathbb {R}  sekä  f^{-1}(+\infty ) ja  f^{-1}(-\infty ) ovat Lebesgue-mitallisia joukkoja.
Lebesgue-mitallisia funktioita:
jos  E on Lebesgue-mitallinen joukko, niin indikaattorifunktio  1_{E} on Lebesgue-mitallinen funktio
jos  A\subset \mathbb {R} ^{n} on mitallinen, niin jatkuvat funktiot  A\rightarrow \mathbb {R} ^{m} ovat Lebesgue-mitallisia
jos  A\subset \mathbb {R} ^{n},  f on Lebesgue-mitallinen funktio  A\rightarrow \mathbb {R} ^{m},  B\subset \mathbb {R} ^{m},  f(A)\subset B ja  g on jatkuva funktio  B\rightarrow \mathbb {R} ^{p}, niin yhdistetty kuvaus  g\circ f on Lebesgue-mitallinen
Lebesgue-mitallisten funktioiden välinen summa ja tulo muodostavat Lebesgue-mitallisen funktion
jos  f on Lebesgue-mitallinen funktio ja  p>0, niin  |f|^{p} on Lebesgue-mitallinen funktio
jos  A\subset \mathbb {R} ^{n} ja  (f_{1},f_{2},\ldots ) on jono Lebesgue-mitallisia funktioita  A\rightarrow \mathbb {R} \cup \{+\infty ,-\infty \}, niin funktiot  \sup _{i\rightarrow \infty }f_{i},  \inf _{i\rightarrow \infty }f_{i},  \limsup _{i\rightarrow \infty }f_{i} ja  \liminf _{i\rightarrow \infty }f_{i} ovat Lebesgue-mitallisia. Jos lisäksi  \lim _{i\rightarrow \infty }f_{i} on olemassa, on se Lebesgue-mitallinen