stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maini Askolin
Lapsuus ja nuoruus

Maini Askolinin isä Johannes oli Porvoon rikkaimpia miehiä, joka oli aloittanut työnteon alun perin Hjorthin kauppahuoneessa. Sittemmin liike siirtyi Askolinin omistukseen. Askolinin ensimmäinen vaimo Flora Hjorth (1826–1877) oli Mainin täti. Maini oli Johan Askolinin (1943–1912 ja tämän kolmannen vaimon Rosa Nykoppin (1856–1913) tytär. Johannes ja Rosa vihittiin 1883. Vuonna 1880 leskeksi jääneellä Rosalla oli aiemmasta avioliitosta poika Nils Oskar Osvald (s. 1875) sekä tytär Ella Rosa Sofia (s. 1876). Perheeseen kuului myös Rosa Askolinin äiti, Märta Langén o.s. Hjorth. Mainin vanhemmat hemmottelivat häntä, tältä ei saanut puuttua mitään. Kun perheystävä huomautti kauppaneuvokselle, että tytär hemmotellaan pilalle, totesi Askolin, että oli itse lapsena kokenut puutetta ja nälkää, eikä voi olla pahasta pyrkiä tuottamaan tyttärelle onnellinen lapsuus.
Mainilla oli Johannes Askolinin ensimmäisestä avioliitosta isoveli, vuonna 1866 syntynyt Johannes Vilhelm eli "Janne" Askolin. Askolin halusi adoptoida vaimonsa aiemmasta avioliitosta olevat lapset, mutta poika Nils Oskar Nykopp ei tähän suostunut. Ella-tyttären Askolin adoptoi vuonna 1900. Velipuoli Janne sairasteli ja menehtyi vuonna 1897. Velipuoli Nils Oskar harrasti juopottelua ja kuoli varhain, vuonna 1903. Sisar Ella kuoli vuonna 1909. Isä oli jo ennen adoptiota tehnyt Mainista testamentilla pääperijän, joten Maini oli jo seitsemänvuotiaana suuromaisuuden perijä.
Alkuun Mainilla oli kotiopettajatar. Vuonna 1901 Maini pääsi Porvoon Strömborgska Läroverketin I luokalle. Oppilastovereiden mukaan Maini oli iloinen ja hyväsydäminen. Vuonna 1907 Strömborgskan jälkeen hän ei halunnut siirtyä ylioppilasluokille Helsinkiin tai Hämeenlinnaan, vaan kielistä kiinnostunut Maini muutti 1908 omaan asuntoon Helsingin Katajanokalle. Pätevät kielten opettajat palkattiin antaamaan hänelle yksityistunteja. Tunnollisen opiskelun ohella Maini osallistui eliitin rientoihin. Mainin kauneus ja varallisuus olivat yleisessä tiedossa, joten kosiskelijoita riitti. Hän oli kiinnostunut opereteista, näytelmistä ja perehtyi antiikkiesineistöön.
Isä Johannes Askolin oli varautunut mahdolliseen kuolemaansa siten, että sekä vaimon että tyttären tulevaisuus olisi turvattu. Testamentissaan hän määräsi Askolin-yhtiölle hallintorenkaan, johon kuuluivat johtajat A. J. Sandbäck (sahat), Ludvig Rosenström (hallinto), A. V. Nyman (metsät), G. W. Törngren (maatilat) ja B. Lönnström (kaupat). Tähän johtoryhmään  Maini myöhemmin luotti, isänsä ohjeita noudattaen.
Sairaus

Jo viidettä kertaa avioituessaan Maini tiesi olevansa sairas. Kesällä 1926 hänellä todettiin rintasyöpäkasvain. Kasvain olisi pitänyt jo silloin poistaa, mutta Maini otti asian vakavasti vasta kun hänen kuntonsa heikkeni. Mainin ehdotuksesta aiottu syöpäleikkaus toteutettiin kesällä 1927 Forsbyn linnassa, jonne Maini hankki parhaan mahdollisen leikkaussalivälineistön. Leikkauksen suoritti professori Oskar Boije avustajanaan professori Gösta Becker. Myöhemmin leikkaussalin välineet lahjoitettiin Loviisan sairaalaan. Leikkaus onnistui, mutta sairaus ilmeisesti oli otaksuttua vakavampaa laatua. Linnassa asuvien lääkärin ja sairaanhoitajan lisäksi nimekkäät professorit (mm. Arvo Ylppö) vierailivat Mainia hoitamassa. Mielentyyneytensä viimeiseen saakka säilyttänyt Maini Askolin kuoli 15. tammikuuta 1929. Forsbyn linnan mailta purettiin vanha keilaradan paviljonki, jonka maapohja vihittiin hautausmaaksi. Arkkitehti Harry Röneholmin suunnittelemasta hautakappelista linnan puistossa tuli Maini Askolinin viimeinen leposija.
Hyväntekeväisyys

Maini Askolin teki lahjoituksia järjestöille, joiden tarkoituksena oli lieventää kärsimyksiä ja puutetta. Huomattavimpia lahjoituksia olivat 100 000 mk sekä Forsbyn työväestön sairaskassalle että tukirahastolle vuonna 1923. Vuotta aiemmin rakennettiin Koskenkylän kulttuuritalo Majborg Mainin kustannuksella. Maini oli hyväsydäminen ja antelias. Kun hän pienenä tajusi, että jotkut lapset joutuivat olemaan vähällä syömisellä, hän sai isänsä järjestämään Porvoon kaupungin kansakouluihin ilmaisen puuroaterian varattomien vanhempien lapsille ja myöhemmin kaikille Isnäsin ja Forsbyn kansakoulujen lapsille ilmaisen kouluaterian. Mainin testamentista liikeni henkilökunnalle, aviomies Ingelbergille sekä hyväntekeväisyyteen yli 2 miljoonaa markkaa.
Aiheesta muualla

Näin eletään satavuotiaassa kartanokodissa - Ilta-Uusimaa, ke 26.11.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)
Maini Askolinin testamentista kirjoitettiin lehtien palstoilla vilkkaasti:
150 milj. perinnöksi ulkomaalaiselle? Turun Sanomat 12.11.1929, nro 310, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Askolinin miljoonaomaisuuden perijän kasvatus, Turun Sanomat 13.11.1929, nro 311, s. 4, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Loistavia holhouspalkkioita, Uusi Suomi 18.11.1929, nro 313, s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Askolinin miljoonat, Kansan kuvalehti, 29.05.1931, nro 22, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Fugas-luokka

| Fugas-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  490-535 t
Pituus:  62 m
Leveys:  7,41 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  2-akselia, dieselmoottorit
Nopeus:  17,5 solmua
Miehistöä:  52-61
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 100 mm B24 M1936 -tykki 2 × 12,7 mm DK -konekivääriä
Ilmatorjunta:  1 × 45 mm 21-K -ilmatorjuntatykki tai 3 × 37 mm 70-K -ilmatorjuntatykkiä tai 2 × 25 mm 72-K -ilmatorjuntatykkiö
Fugas-luokka oli Neuvostoliiton laivaston 1930- ja 1940-luvuilla valmistettujen miinanraivaajien muodostama alusluokka, joka voidaan jakaa neljään alaluokkaan eli projekteihin 3, 53, 53U ja 58. Luokkaan kuului yhteensä 44 alusta.
Alukset

Vuonna 1930 hankittuun projekti 3:een kuului kahdeksan alusta, joissa oli 52 hengen miehistö.
Vuonna 1933 hankittuun paranneltuun projekti 53:een kuului 10 alusta. Laajarunkoiseen projekti 53U:hun kuului 17 vuonna 1937 hankittua alusta. Projektin ilmatorjuntaa oli vahvistettu, jolloin miehistötarve nousi 66 henkeen. Viimeinen projekti 58 hankittiin myös vuonna 1937 ja siihen kuului seitsemän alusta. Niissä oli voimakkaammat moottorit ja paranneltu taistelukestävyys.
Manfred Fuchs

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5.4.1924
Syntymäpaikka: Zwickau, Saksa
Kuolinaika: 23.8.2000
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1949–1953 1953–1954 |  SG Zwickau  BSG Wismut Aue | 98 (3) 10 (0) |
Valmennusura
1954–1956 1957–1960 1960–1962 1963–1966 1966–1968 1968–1969 1969–1970:  SC Wismut Karl-Marx-Stadt  BSG Wismut Gera  SC Wismut Karl-Marx-Stadt/Aue  DDR:n juniorimaajoukkueet  Dynamo Dresden  BSG Sachsenring Zwickau  BSG Stahl Eisenhüttenstadt
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Manfred Fuchs (5. huhtikuuta 1924 Zwickau, Saksa – 23. elokuuta 2000) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura

Fuchs edusti pelaajaurallaan SG Zwickauta ja BSG Wismut Auea. Hän lopetti pääsarjauransa vuonna 1954 pelattuaan kymmenen ottelua Auen paidassa. Zwickaussa Fuchs voitti DDR-Oberligan mestaruuden vuonna 1950. Fuchs aloitti valmentamisen SC Wismut Karl-Marx-Stadtissa, josta hän siirtyi BSG Wismut Geraan vuodeksi 1957. Tämän jälkeen Fuchs toimi SC Wismut Karl-Marx-Stadt/Auessa, jossa hänet nostettiin päävalmentajaksi vuosiksi 1960–1962. Lähdettyään Auesta vuonna 1963, Fuchs toimi maan juniorimaajoukkueiden valmentajana kolmen vuoden ajan. Paluun pääsarjavalmentajaksi Fuchs teki vuonna 1966, jolloin hänestä tuli Dynamo Dresdenin päävalmentaja. Vuonna 1968 hän siirtyi BSG Sachsenring Zwickaun valmentajaksi yhden kauden ajaksi. Viimeisen kerran Fuchs toimi päävalmentajana BSG Stahl Eisenhüttenstadtissa. Elokuussa 1970 Eisenhüttenstadt jäi kiinni talousrikoksesta, jonka takia seura pudotettiin pääsarjasta kolmannelle sarjatasolle Bezirksligaan. Fuchs joutui kahdeksi vuodeksi vankilaan, jonka lisäksi neljä muuta pelaajaa vangittiin vuodeksi. Vapautumisen jälkeen Fuchs toimi alempien sarjatasojen valmentajana, mutta häneltä kiellettiin valmentaminen pääsarjatasolla.
Funktioteoria I–II

Kuva Olli Lehdon kirjasta Funktioteoria I-II.
Funktioteoria I–II on Olli Lehdon kirjoittama kirja, joka käsittelee funktioteoriaa. Kirja on kirjoitettu lähtökohdasta, että lukija ymmärtää analyysin, topologian ja algebran perusteet. Kirjassa ei ole selkeää jakoa osiin I ja II. Kirja nojaa Helsingin yliopiston luentoihin aiheesta.  Kirja on tarkoitettu laudatur-tason kurssille oppikirjaksi.
Fritz Langin filmografia

Fritz Lang ohjasi ja käsikirjoitti pitkän uransa aikana yli 50 elokuvaa. Lisäksi hän näytteli yhdessä elokuvassa. Seuraaviin luetteloihin on merkitty Langin kaikki elokuvat.
Ohjaajana > Mykkäelokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | # | Nimi | Alkuperäinen nimi | Muuta |
| 1919 | 1 | Halbblut | Halbblut | myös käsikirjoittajana |
| 1919 | 2 | Der Herr der Liebe | Der Herr der Liebe | myös tuottajana |
| 1919 | 3 | Hämähäkit: Kultainen järvi | Die Spinnen I: Der goldene See | myös käsikirjoittajana |
| 1919 | 4 | Harakiri | Harakiri |  |
| 1920 | 5 | Hämähäkit: Orjalaiva | Die Spinnen II: Das Brillantenschiff | myös käsikirjoittajana |
| 1920 | 6 | Vaeltava kuva | Das wandernde Bild | myös käsikirjoittajana |
| 1921 | 7 | Kamppailevia sydämiä | Kämpfende Herzen | myös käsikirjoittajana |
| 1921 | 8 | Väsynyt kuolema | Der müde Tod | myös käsikirjoittajana |
| 1922 | 9 | Tri Mabuse – ihmispeto | Dr. Mabuse, der Spieler, 1. Teil: Der grosse Spieler | myös käsikirjoittajana |
| 1922 | 10 | Tri Mabuse – rikosten pyörteissä | Dr. Mabuse, der Spieler, 2. Teil: Inferno, ein Spiel von Menschen unserer Zeit | myös käsikirjoittajana |
| 1924 | 11 | Nibelungen laulu: Siegfried | Nibelungen, Die, 1.Teil: Siegfried | myös käsikirjoittajana |
| 1924 | 12 | Nibelungen laulu: Kriemhildin raivo | Nibelungen, Die, 2. Teil: Kriemhilds Rache | myös käsikirjoittajana |
| 1927 | 13 | Metropolis | Metropolis | myös käsikirjoittajana |
| 1928 | 14 | Vakoilija | Spione | myös käsikirjoittajana ja tuottajana |
| 1929 | 15 | Matka kuuhun | Die Frau im Mond | myös tuottajana |
Ohjaajana > Äänielokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | # | Nimi | Alkuperäinen nimi | Muuta |
| 1931 | 16 | M – kaupunki etsii murhaajaa | M |  |
| 1933 | 17 | Tri Mabusen testamentti | Das Testament des Dr. Mabuse | myös käsikirjoittajana |
| 1933 | 18 | Liliom | Liliom |  |
| 1936 | 19 | Kiihko | Fury | myös käsikirjoittajana |
| 1937 | 20 | Karkuri | You Live Only Once |  |
| 1938 | 21 | Ehdonalaisesti vapauteen | You and Me | myös tuottajana |
| 1940 | 22 | Frank Jamesin paluu | The Return of Frank James |  |
| 1941 | 23 | He olivat urheita miehiä | Western Union |  |
| 1941 | 24 | Ihmismetsästys | Man Hunt |  |
| 1943 | 25 | Pyövelitkin kuolevat | Hangmen Also Die! | myös käsikirjoittajana |
| 1944 | 26 | Erään merkin varjossa | Ministry of Fear |  |
| 1944 | 27 | Nainen ikkunassa | The Woman in the Window |  |
| 1945 | 28 | Punainen katu | Scarlet Street |  |
| 1946 | 29 | Viitta ja tikari | Cloak and Dagger |  |
| 1948 | 30 | Salaisuus oven takana | Secret Beyond the Door | myös tuottajana |
| 1950 | 31 | Talo joen rannalla | House by the River |  |
| 1950 | 32 | Viidakon sissit | American Guerrilla in the Philippines |  |
| 1952 | 33 | Villin lännen villikissa | Rancho Notorious |  |
| 1952 | 34 | Purkaus yössä | Clash by Night |  |
| 1953 | 35 | Sininen gardenia | The Blue Gardenia |  |
| 1953 | 36 | Gangsterikuningas | The Big Heat |  |
| 1954 | 37 | Ihmispeto | Human Desire |  |
| 1955 | 38 | Kätketty aarre | Moonfleet |  |
| 1956 | 39 | Huulipunamurhaaja | While the City Sleeps |  |
| 1956 | 40 | Sähkötuoli odottaa | Beyond a Reasonable Doubt |  |
| 1959 | 41 | Eschnapurin tiikeri | Der Tiger von Eschnapur | myös käsikirjoittajana |
| 1959 | 42 | Maharadjan kosto | Das indische grabmal | myös käsikirjoittajana |
| 1960 | 43 | Mabusen 1000 silmää | Die tausend Auggen des Dr. Mabuse | myös käsikirjoittajana |
Muissa rooleissa

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | # | Nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1917 | 44 | Die Peitsche | Die Peitsche | käsikirjoittaja |
| 1917 | 45 | Die Hochzeit im Exzentrikklub | Die Hochzeit im Exzentrikklub | käsikirjoittaja |
| 1917 | 46 | Hilde Warren und der Tod | Hilde Warren und der Tod | käsikirjoittaja |
| 1918 | 47 | Lilith und Ly | Lilith und Ly | käsikirjoittaja |
| 1919 | 48 | Die Rache ist mein | Die Rache ist mein | käsikirjoittaja |
| 1919 | 49 | Die Bettler-GmbH | Die Bettler-GmbH | käsikirjoittaja |
| 1919 | 50 | Wolkenbau und Flimmenstern | Wolkenbau und Flimmenstern | käsikirjoittaja |
| 1919 | 51 | Die Frau mit den Orhideen | Die Frau mit den Orhideen | käsikirjoittaja |
| 1919 | 52 | Totentanz | Totentanz | käsikirjoittaja |
| 1919 | 53 | Mustasurma Florenzissa | Der Pest in Florenz | käsikirjoittaja |
| 1920 | 54 | Die Herrin der Welt | Die Herrin der Welt | käsikirjoittaja |
| 1921 | 55 | Unelmien temppeli | Das indische Grabmal | käsikirjoittaja |
| 1963 | 56 | Sen täytyi tapahtua | Le mépris | näyttelijä |
Fumaraattireduktaasi

Malli Wolinella succinogenes-bakteerin fumaraattireduktaasin rakenteesta
Fumaraattireduktaasi on entsyymi, joka katalysoi fumaarihapon pelkistämistä meripihkahapoksi. Entsyymiä esiintyy anaerobisissa olosuhteissa elävillä organismeilla kuten eräillä bakteereilla, suolistomadoilla ja syvissä merissä esiintyvillä eliöillä. Fumaraattireduktaasi on näillä eliöillä tärkeä osa anaerobista soluhengitystä. Fumaraattireduktaasin EC-numero on EC 1.3.5.4.
Rakenne ja toiminta

Fumaraattireduktaasi on yleensä, esimerkiksi kolibakteerilla, tetrameeri ja koostuu neljästä erilaisesta alayksiköstä. Näistä alayksikkö A on kooltaan 69 kDa ja se on sitoutunut kovalenttisesti histidiiniaminohapon välityksellä FAD-molekyyliin ja sisältää myös substraatin sitoutumiskohdan. Fumaraattireduktaasin alayksikkö B on kooltaan 25 kDa ja sisältää kolme rautasulfidi­klusteria, jotka ovat katalyyttisesti tärkeitä. Entsyymi on siis rauta-rikkiproteiini. Alayksiköt C ja D ovat kooltaan 15 kDa ja 13 kDa. Niiden tehtävä on kiinnittää fumaraatti­reduktaasi solukalvoon. Entsyymissä elektroneja luovuttavana kofaktorina toimii menakinoli, joka hapettuu menakinoniksi. Eräillä bakteereilla, kuten Wolinella succinogenes -lajilla C- ja D-alayksiköt ovat yksi alayksikkö, jonka prosteettisena ryhmänä on hemi B-molekyyli. W. succinogenes kykenee elämään käyttäen pelkästään muurahaishappoa ja fumaarihappoa energianlähteenään.
Eräät loislääkkeiden, muun muassa levamisolin ja tiabendatsolin teho perustuu kokonaan tai osittain fumaraattireduktaasin inhiboitumiseen.
FS Commandant Teste (1929)

| Commandant Teste |
| --- | --- |
 Commandant Teste

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Forges et Chantiers de la Gironde, Bordeaux
Kölinlasku:  6. syyskuuta 1927
Laskettu vesille:  12. huhtikuuta 1929
Palveluskäyttöön:  18. huhtikuuta 1932
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  10 000 t (standardi) 12 134 t (kuormattu)
Pituus:  167 m
Leveys:  27 m
Koneteho:  23230 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  644
Panssarointi:  vyö: 30-50 mm kansi: 24-36 mm tulenjohtotorni: 80 mm
Aseistus
Aseistus:  12 x 100 mm Mle 1927 -tykkiä 8 x 37 mm Mle 1925 -ilmatorjuntatykkiä 12 x 13,2 mm Mle 1929 - ilmatorjuntakonekivääriä 26 x kellukekonetta
FS Commadant Teste oli Ranskan laivaston lentokoneiden emälaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1925 laivasto-ohjelmassa Forges et Chantiers de la Girondelta Bordeaux'sta, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 18. huhtikuuta 1932.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus osallistui harjoituksiin laivaston mukana Välimerellä liitettynä Jean Bartin kanssa 2. linjaviirikköön (ransk. 2e Division de Ligne). Comandant Teste oli marraskuusta 1935 seuraavan vuoden  elokuuhun modernisoitavana. Alus siirrettiin syyskuussa 1937 Oraniin tehtävänään suojata puolueettomien maiden kauppa-aluksia Espanjan sisällissodan aikana. Alus palasi helmikuussa 1938 Touloniin huollettavaksi, jolloin sen katapultit muutettiin Loire 130 -koneille sopiviksi. Telakalta palattuaan alus kuljetti lentokoneita Ranskasta Pohjois-Afrikan siirtomaihin.
Toisen maailmansodan aikana alus oli Oranin satamassa Algeriassa ja vaurioitui lievästi brittien hyökkäyksessä Operaatio Catapultissa. Alus oli kesäkuusta 1941 eteenpäin tykistön koulutusaluksena. Alus upotettiin Toulonissa 27. marraskuuta 1942, jottei se joutuisi saksalaisten käsiin. Italialaiset nostivat hylyn 1. toukokuuta 1943. Saksalaiset valtasivat aluksen syyskuussa 1943, mutta se upotettiin liittoutuneiden pommituksissa 18. - 19. syyskuuta 1944. Hylky nostettiin helmikuussa 1945 ja siitä suunniteltiin saattue- tai koulutuslaivaa, mutta suunnitelma peruttiin. Alus toimi varastolaivana, kunnes se romutettiin 15. toukokuuta 1950.
Ftaalianhydridi

| Ftaalianhydridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,3-isobentsofuraanidioni
CAS-numero:  85-44-9
PubChem CID:  6811
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H4O3
Moolimassa:  148,1 g/mol
Ulkomuoto:  kiteinen (valkoisia, kiiltäviä)
Sulamispiste:  131 °C (404 K)
Kiehumispiste:  284 °C (557 K) (sublimoituu)
Tiheys:  1,53 g/cm3
Liukoisuus veteen:  6 g/l (25 °C), reagoi veden kanssa
Ftaalianhydridi on orgaaninen yhdiste (ftaalihapon anhydridi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan valkoista, kiiltävää kiteistä ainetta, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C8H4O3 ja rakennekaava C6H4(CO)2O. Ftaalianhydridistä käytetään myös nimityksiä ftaalihappoanhydridi, 1,2-bentseenidikarboksyylihappoanhydridi  ja 1,3-isobentsofuraanidioni.
Ftaalianhydridin moolimassa on 148,1 g/mol, sulamispiste 131 °C, kiehumispiste 284 °C (sublimoituu), suhteellinen tiheys 1,53 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 152 °C c.c., itsesyttymislämpötila 570 °C ja CAS-numero 85-44-9. Ftaalianhydridi liukenee hitaasti veteen. Ftaalianhydridi hajoaa joutuessaan kosketuksiin kuuman veden (H2O) kanssa, jolloin muodostuu ftaalihappoa (C8H6O4). Ftaalianhydridi voi räjähtää kuumennettaessa sitä kupari(II)oksidin (CuO) ja natriumnitriitin (NaNO2) kanssa.
Ftaalianhydridia valmistetaan hapettamalla o-ksyleeniä tai naftaleenia hapen avulla divanadiinipentoksidikatalyytin läsnä ollessa 340–390°C:n lämpötilassa. Ftaalianhydridiä käytetään muovinpehmentimien, polyesterihartsien, väriaineiden ja maatalouskemikaalien valmistamiseen.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen ftaalianhydridille ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ftaalianhydridin kansainvälinen kemikaalikortti
OVA-ohje: Ftaalihappoanhydridi
Inchem: Phthalic anhydride CAS N°: 85-44-9 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
ChemSpider: Phthalic anhydride (englanniksi)
Furit

Furin kielen levinneisyysalue Darfurissa.
Furit ovat nilosaharalaisiin furkieliin kuuluvaa furia puhuva kansa Darfurin tasangolla Sudanissa ja sen lähialueilla Tšadissa. Heitä arvioidaan olevan lähes 800 000 henkeä. Tärkeimmät ryhmät ovat kunjara, tunjara ja daju.
Furit muodostivat 1500-luvulla syntyneen Darfurin sulttaanikunnan pääkansallisuuden. Sana Darfur tarkoittaa ”furien maata”. Vuonna 1874 alue liitettiin Egyptiin ja vuonna 1916 Anglo-egyptiläiseen Sudaniin. Maan itsenäistyttyä osa fureista pyrki sulautumaan Sudanin arabeihin. 1980-luvulta lähtien alue on kärsinyt Darfurin konfliktista, jossa on surmattu satoja tuhansia ihmisiä ja yli kaksi miljoonaa on joutunut pakenemaan kodeistaan.
Kansan perinteisiä elinkeinoja ovat osittain keinokasteluun perustuva maanviljely sekä karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, vehnä, durra, vihannekset ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja kamelit. Käsityöammatteihin kuuluu metallin ja nahkan käsittely, saviastioiden, korujen ja luuesineiden valmistus sekä niinimattojen kutominen.
Tiiviisti rakennetut kylät koostuvat savitiilistä pystytetyistä neliskulmaisista ja tasakattoisista taloista, joita ympäröivät talousrakennukset ja puutarhat sekä savitiilinen aita. Miesten vaatetukseen kuuluu pitkä ja leveä vaalea paita sekä avarat housut. Naiset pukeutuvat värikkäisiin tai tummiin leninkeihin ja peittävät kasvonsa hartiahuivilla. Ruokavalioon kuuluu pippurilla ja sipulilla maustettuja jauho- ja riisiruokia, vihanneksia ja maitotuotteita.
Furien sukujärjestelmässä on matrilineaarisia piirteitä. Avioliitto on matrilokaalinen (aviopuolisot asettuvat asumaan vaimon perheen luokse). Uskonnoltaan furit ovat sunnalaisia muslimeja. Pieni osa harjoittaa perinteistä uskontoa.
Ftaali-imidi

| Ftaali-imidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Isoindoli-1,3-dioni
CAS-numero:  85-41-6
PubChem CID:  6809
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)C(=O)NC2=O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H5O2N
Moolimassa:  147,13 g/mol
Sulamispiste:  238 °C
Liukoisuus veteen:  0,36 mg/l (25 °C)
Ftaali-imidi (C8H5O2N) on aromaattinen imidi. Huoneenlämpötilassa yhdiste on ulkomuodoltaan valkoista kiteistä ainetta. Ftaali-imidia käytetään kemianteollisuudessa amiinien synteesissä ja muovien valmistuksessa.
Synteesi

Ftaali-imidiä valmistetaan teollisesti pelkistämällä ftaalianhydridiä kuumentamalla sitä ammoniakin vesiliuoksen eli ammoniumhydroksidin kanssa.
Käyttö orgaanisessa synteesissä

Ftaali-imidiä käytetään syntetisoitaessa primäärisiä amiineja Gabriel-synteesillä. Reaktio on nimetty kehittäjänsä saksalaisen Sigmund Gabrielin mukaan. Siinä kaliumhydroksidin ja ftaali-imidin välisessä reaktiossa syntyy kaliumftaali-imidia. Kaliumftaali-imidi on nukleofiili ja reagoi halogenoitujen alkyylihiilivetyjen kanssa. Reaktiossa syntyvä välituote hajotetaan emäksen avulla, jolloin syntyy amiini ja sivutuotteena ftaalihappoa. Ftaali-imidiin liittyvän alkyyliryhmän rakennetta vaihtamalla Gabrielin reaktiolla voidaan valmistaa useita erilaisia amiineja.
FS Pluton (1929)

| FS Pluton |
| --- | --- |
 Pluton

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Loire
Hinta:  102 671 658 Ranskan frangia
Kölinlasku:  16. huhtikuuta 1928
Laskettu vesille:  10. huhtikuuta 1929
Palveluskäyttöön:  25. tammikuuta 1932
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut räjähdyksessä 13. syyskuuta 1939
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 300 t (standardi) 6 214 t (kuormattu)
Pituus:  152,5 m
Leveys:  15,5 m
Koneteho:  57 000 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  513
Aseistus
Aseistus:  4 x Canon de 138 mm Modèle 1923 -tykkiä 10 x Canon de 37 mm Modèle 1925 -ilmatorjuntatykkiä 220-270 miinaa
FS Pluton oli Ranskan laivaston miinalaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal de Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1928. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 25. tammikuuta 1932.