stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Balabanovo

| Balabanovo (Балаба́ново) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kalugan alue Venäjällä, alla sijainti Kalugan alueella
 Balabanovo
 Koordinaatit: 55°10′37.3″N, 36°39′16.0″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kalugan alue
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  249000–249001
Suuntanumero(t):  +7 48438
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Balabanovo (ven. Балаба́ново) on kaupunki Kalugan alueen Borovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Protvan rannalla 76 kilometriä Kalugasta koilliseen ja 90 kilometriä Moskovasta lounaaseen. Asukkaita oli 26 337 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta).
Balabanovon asemalla.
Balabanovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1600-luvun alussa. Kaupungin läpi kulkee päärata Moskova–Kaluga–Brjansk, mistä voi jatkaa edelleen Homeliin tai Kiovaan. Rautatien valmistuttua 1900-luvun alussa paikkakunnasta tuli asemataajama ja vuonna 1972 kaupunki. Myös Venäjän valtatie M3 kulkee kaupungin kautta.
Kaupungin tunnetuin tuotantolaitos on suuri tulitikkutehdas. Balabanovossa toimii myös Stora Enson pakkaustehdas.
Aiheesta muualla

Borovskin piirin sivut (venäjäksi)
Eräs Balabanovo-1 portaali (venäjäksi)
Eräs Balabanovo portaali (venäjäksi)
Nettiversio kirjan Goroda Rossii (1994) artikkeleista (venäjäksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Peking

| Peking (北京 Beijing) |
| --- | --- |


Valtio:  Kiinan kansantasavalta
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maakuntatasolla itsehallinnollinen kunta
 – Puolueen sihteeri:  Cai Qi
 – Pormestari:  Chen Jining
Pinta-ala  (29. sija):  
 – Kokonaispinta-ala:  &&&&&&&&&&016410.054000016 410,54 km²
Korkeus:  43,5 m
Väkiluku (2010)  ():  19 612 368
 – Väestötiheys:  1 167,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
Suuntanumero(t):  010
Rekisterikilpi:  京
 
 www.beijing.gov.cn 
 Alueellinen BKT (2013): 1 950,1 mrd. CNY (eli 3,1 % Kiinan BKT:stä) ja asukasta kohti 93 213 CNY (noin 11 167 EUR  eli 222 % Kiinan keskiarvosta, Kiinan 2. korkein arvo) Kansallinen kirjaintunnus: BJ ISO 3166-2 -tunnus: CN-11 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peking tai Beijing (kiin.: 北京; pinyin: Běijīng,  [pèi.tɕíŋ] (ohje)) on Kiinan kansantasavallan eli Kiinan pääkaupunki. Peking on myös yksi Kiinan neljästä maakuntatason itsehallinnollisesta kunnasta ja Kiinan toiseksi suurin kaupunki. Nykyisen Pekingin alueen kaupungeilla on jo pitkään ollut merkitystä taloudellisina ja sotilaallisina keskuksina. Koko Kiinan pääkaupunki siitä tuli Yuan-dynastian perustaessa Dadu-nimisen kaupungin hieman vanhasta kaupungista pohjoiseen. Nykyisen nimensä Peking sai Ming-dynastian valtakaudella. Kiinan tasavallan aikana 1900-luvun alkupuoliskolla maan pääkaupunki oli jonkin aikaa Nanjingissa, mutta Pekingistä tuli jälleen Kiinan kansantasavallan pääkaupunki vuonna 1949. Sittemmin kaupungin talous, väkiluku ja pinta-ala on kasvanut huomattavasti. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan sen alueella asui 19 612 368 henkilöä ja sen pinta-ala oli 16 411 km².
Nimi

Kaupungin kiinalainen nimi muodostuu sanoista běi pohjoinen ja jīng pääkaupunki. Kaupungin kiinalainen lyhennenimi on Jing. Myös pinyinin mukainen nimiasu Beijing on käytössä suomen kielessä. Kotimaisten kielten keskuksen vuoden 2013 ohjeen mukaan se on rinnasteinen nimi, mutta toinen kielitoimiston ohje suosittelee selvästi nimen Peking käyttöä.
Nimi Peking esiintyy ensimmäisen kerran 1600- ja 1700-lukujen ranskalaisten lähetystyöntekijöiden teksteissä. Matteo Ricci kutsuu kaupunkia nimellä Pechinum, Jean-Baptiste de Halde nimellä Peking. Kyseinen muoto heijastelee todennäköisesti Nanjingin murteen, silloisen lingua francan, mukaista ääntämystä, jossa /k/ on säilynyt palatalisoitumattomana.
Maantiede

Peking sijaitsee Pohjois-Kiinan tasangon pohjoisosassa. Pekingin maakuntatason itsehallinnollinen kunta on miltei kokonaan Hebein maakunnan ympäröimä, lukuun ottamatta kahta lyhyttä rajanosuutta kaakossa, jotka Peking jakaa Tianjinin kanssa. Yanvuoret kohoavat Pekingin koillispuolella ja kaupungin länsiosat kuuluvat Junduvuoriin. Kaksi vuoristoa muodostavat kaaren, joiden välistä aluetta kutsutaan joskus geologiassa Pekinginlahdeksi. Pekingin kaupungin keskiosien läpi ei kulje suurempia jokia, mutta alue kuuluu Chaobai- ja Yongdingjokien valuma-alueeseen. Peking ja sitä ympäröivät alueet kuuluvat Kiinan tiheimmin asutettuihin alueisiin, mutta kunnan alueella on silti myös harvaan rakennettua aluetta. Suurin osa alueen metsistä on kaadettu, mutta paikallista sekametsää kasvaa edelleen vuoristoisten alueiden huipuilla. Alamaat on joko rakennettu, tai otettu maatalouskäyttöön.
Vaikka Peking on suhteellisen lähellä rannikkoa, meren vaikutus sen ilmastoon on vähäinen. Ilmamassat liikkuvat alueelle pääasiallisesti luoteesta ja alueella vallitsee tyypillinen mantereinen monsuuni-ilmasto. Koska alue on myös pääasiassa vuoriston suojaamaa alamaata, sen talvet ovat myös keskimäärin hieman lämpimämpiä.
Hallinto

Peking on yksi Kiinan neljästä suoraan keskushallinnon alaisesta maakuntatason itsehallinnollisesta kunnasta. Kolme muuta ovat Shanghai, Chongqing ja Tianjin. Toimeenpanovalta on muodollisesti Pekingin kunnan kansanvaltuustolla, jonka jäsenet valitsee Pekingin kunnan kansankongressi, joka on hallinnollinen päätöksiä tekevä elin. Hallinto koostuu pormestarista, varapormestareista ja eri aloista vastaavista virastoista. Nykyinen Pekingin pormestari on Chen Jining. Pekingissä, kuten muuallakin Kiinassa, todellista valtaa käyttää kommunistisen puolueen hallinnollinen järjestelmä. Pekingin kunnan kansankongressi noudattaa paikallisen kommunistisen puolueen ohjeita liittyen esimerkiksi verotukseen ja budjettiin. Piirikuntatasolla kaupunki jakautui seuraavasti (2010):
1. Dongcheng
2. Xicheng
3. Shijingshan
1
2
Chaoyang
Haidian
Fengtai
3
Mentougou
Fangshan
Tongzhou
Shunyi
Changping
Daxing
Pinggu
Huairou
Yanqing
Miyun
| --- | --- |
 Keskusta (punaiset ja siniset kaupunkipiirit, 区 Qu) Chaoyang (朝阳区), 3 545 137 as.  1. Dongcheng (东城区, sis. Chongwen), 919 253 as.  Fengtai (丰台区), 2 112 162 as.  Haidian (海淀区), 3 280 670 as.  3.Shijingshan (石景山区), 616 083 as.  2. Xicheng (西城区, sis. Xuanwu), 1 243 315 as. Laitakaupunki (vihreät kaupunkipiirit, 区 Qu) Changping (昌平区), 1 660 501 as.  Daxing (大兴区), 1 365 112 as.  Fangshan (房山区), 944 832 as.  Mentougou (门头沟区), 290 476 as.  Shunyi (顺义区), 876 620 as.  Tongzhou (通州区), 1 184 256 as. :  Ympäristö (keltaiset kaupunkipiirit, 区 Qu) Huairou (怀柔区), 372 887 as.  Pinggu (平谷区), 415 958 as.  Miyun (密云区), 467 680 as.  Yanqing (延庆区), 317 426
Talous

Vuonna 2016 Pekingin bruttokansantuote oli 2 566,9 miljardia yuania eli 118 198 yuania asukasta kohden. Vuonna 2017 koko bruttokansantuotteen arvioitiin olevan 2 800 miljardia yuania. Bruttokansantuotteen suhteellisessa osuudessa mitattuna selkeästi suurin talouden ala oli palveluala, jonka osuus bruttokansantuotteesta oli vuonna 2017 yhteensä 80,6 %. Suurin yksittäinen palveluala oli puolestaan finanssipalvelut, joiden osuus oli 16,6 %. Viime aikoinamilloin? on panostettu etenkin nykyaikaisten palveluiden, kuten esimerkiksi luovan talouden kehitykseen. Pekingin teollisuutta hallitsevat raskas teollisuus ja suuryritykset, joiden osuus teollisuuden koko tuotannosta oli vuonna 2016 84,9 %. Suurimpia teollisuuden aloja olivat autoteollisuus (26,4 %), sekä viestintätilanteen ja tietokoneiden valmistus (11,2 %). Zhongguancunin tiedepuistosta on pyritty luomaan Kiinan piilaaksoa.
Myös turismilla on suuri taloudellinen merkitys Pekingissä. Vuonna 2017 kaupungissa kävi 3,93 miljoonaa matkustajaa ulkomailta ja 290 miljoonaa kotimaasta. Ulkomaalaiset matkaajat käyttivät Pekingissä vuonna 2017 arviolta 5,12 miljardia dollaria ja kotimaan matkustajat 512,2 miljardia yuania.
Vuonna 2022 Pekingin bruttokansantuote oli noin 4,161 biljoonaa yuania. Keskitulot vuodessa olivat kaupunkialueella 84 023 yuania ja maaseudulla 34 754 yuania.
Liikenne

Peking on Kiinan rautatieliikenteen keskus, ja huomattavia rautatielinjoja lähtee kaupungista kohti Shenyangia, Shanghaita, Kantonia, Hongkongia, Baotouta ja Taiyuania. Paikalliset linjat kulkevat eri kaupunkipiireihin itse Pekingin alueella. Pekingistä on junayhteys myös Moskovaan Venäjälle, Pjongjangiin Pohjois-Koreaan ja Ulan Batoriin Mongoliaan. Rautateiden lisäksi Pekingissä on tiheä tieverkosto. Vuoden 2016 lopussa Pekingin tieverkolla oli pituutta yhteensä 22 026 kilometriä. Moottoriteiden pituus oli 1 013 kilometriä ja vuonna 2017 rakenteilla oli seitsemän uutta moottoritietä. Tieverkosto on kehittynyt nopeasti, mutta se ei ole silti pysynyt liikenteen vaatimusten tasalla. Ruuhkat ovat yleisiä ja lyhyillä matkoilla käytetään yleisesti polkupyöriä.
Vuonna 1969 avattu Pekingin metro kuuluu matkustajamäärältään maailman suurimpien joukkoon. Vuonna 2016 metrolla tehtiin 3,66 miljardia matkaa eli noin kymmenen miljoonaa matkaa päivässä. Pekingin metro on myös Shanghain metron jälkeen maailman pisin metro. Metroon kuuluu 19 linjaa ja 345 asemaa. Vuonna 2017 rakenteilla oli lisäksi 20 uutta linjaa yhteensä 350 kilometrin verran. Linjasta S1 tulee Kiinan ensimmäinen keskihitaan nopeuden maglev-linja.
Pekingissä on kolme lentoasemaa. Pekingin kansainvälinen lentoasema oli pääasiallinen Pekingiä palveleva kansainvälinen lentoasema. Peking Nanyuan lentoasema on sotilaslentoasema, jota käytetään myös Pekingin toissijaisena lentoasemana. Uusi Peking Daxingin kansainvälinen lentoasema aukesi syyskuussa 2019. Lentoasema sijaitsee noin 46 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Lentoasema palvelee Pekingiä, Hebeitä ja Tianjinia.
Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Pekingissä asui 19 612 368 henkilöä, ja vuoden 2016 lopussa kaupungissa vakituisesti asuvia oli lähes 22 miljoonaa. Kaupungin (UNDP:n uusituilla laskentakaavoilla laskettu) inhimillisen kehityksen indeksi arvo vuodelle 2010 oli 0,821. Kaupungin indeksiarvo on Kiinan korkein maakuntatason hallinnollisen yksikön arvo, huomattavasti maan keskimääräistä (0,693) korkeampi.
Pekingin toimiessa keisarillisena pääkaupunkina 1200-luvulta 1900-luvun alkuun sen väkiluku vaihteli 700 000:n ja 1 200 000:n välillä. Qing-dynastian romahtamisen vuonna 1912 ja kansantasavallan perustamisen vuonna 1949 välillä sen väkiluku nousi huomattavasti alun noin 725 000:sta 2 000 000:aan. Kasvu jatkui entistä nopeammin, kun Pekingistä tuli kansantasavallan pääkaupunki vuonna 1949. Kaupungin teollisuus kehittyi nopeasti, minkä lisäksi kaupunkiin muutti tuhansia valtion virkailijoita. Vuonna 1949 Peking oli Kiinan neljänneksi suurin kaupunki, mutta vain vuosikymmenen sisällä siitä oli kasvanut toiseksi suurin. Vuonna 1959 sen rajoja suurennettiin käsittämään suuria osia ympäröivästä maaseudusta. Väestönkasvu hidastui 1960- ja 1970-luvulla suuren harppauksen ja kulttuurivallankumouksen takia. Myöhemmin kasvua hidasti lisäksi tarkkaan valvottu yhden lapsen politiikka. Kiinan talous vapautui 1980-luvulla, ja taloudellinen kasvu houkutteli siitä lähtien suuria määriä muuttajia Kiinan maaseudulta.
Valtaosa Pekingin asukkaista on han-kiinalaisia. Merkittäviin etnisiin vähemmistöihin lukeutuvat hui-kiinalaiset, mantšut ja mongolit. Peking oli Kiinan ensimmäinen kaupunki, jossa on asukkaita Kiinan jokaisesta yhteensä 56:sta tunnustetusta etnisestä ryhmästä. Pekingissä asuu myös pienehkö mutta alati kasvava joukko ulkomaalaisia, joita toimii esimerkiksi toimittajina, opettajina ja opiskelijoina. Pekingissä puhutaan mandariinikiinan Pekingin murretta, joka on Kiinan nykyisen yleiskielen perusta ja jota käytetään ympäri maata.
| Pekingin etniset ryhmät vuosien 2000, 2010 ja 2020 väestönlaskennoissa> .Etninen ryhmä | Pekingin etniset ryhmät vuosien 2000, 2010 ja 2020 väestönlaskennoissa> .2000 | Pekingin etniset ryhmät vuosien 2000, 2010 ja 2020 väestönlaskennoissa> .2010 | Pekingin etniset ryhmät vuosien 2000, 2010 ja 2020 väestönlaskennoissa> .2020 |
| --- | --- | --- | --- |
| Han-kiinalaiset | 12 983 696 | 18 811 154 | 20 845 166 |
| Mantšut | 250 286 | 336 032 | 469 995 |
| Hui-kiinalaiset | 235 837 | 249 223 | 274 112 |
| Mongolit | 37 464 | 76 736 | 123 340 |
| Korealaiset | 20 369 | 37 380 | 32 984 |
| Tujiat | 8 372 | 23 601 | 29 580 |

Vuoden 2020 väestönlaskennassa Pekingin väkiluku oli 21 893 095, josta 87,55 prosenttia asui kaupunkialueella. Vähemmistökansallisuuksien osuus väestöstä oli 4,79 prosenttia. Hukou-järjestelmässä kaupunkiin oli vuonna 2022 rekisteröiy noin 14 miljoonaa henkilöä.
Koulutus

Ennen vuotta 1949 suuri osa Pekingin oppilaitoksista oli yksityisiä ja monia niistä johtivat lähetyssaarnaajat. Sittemmin yksityisiä kouluja on pyritty lakkauttamaan ja saamaan koulujärjestelmä valtion käsiin. Paikallisia järjestöjä, kuten tehtaita ja kommuuneja kannustettiin perustamaan omia koulujaan. Nykyisin peruskoulujärjestelmä pystyy tarjoamaan peruskoulupaikan kaikille Pekingin oppivelvollisille ja peruskoulutuksen rahoitus on suurimmaksi osaksi peräisin muualta kuin keskushallinnolta. Keskushallinto kuitenkin tukee taloudellisesti huonosti menestyviä kouluja.
Länsimaalainen koulutusjärjestelmä levisi Kiinaan 1800-luvun lopulla, ja Peking on ollut pitkään koulutuksen keskus. Kaupungissa toimii useita arvovaltaisia oppilaitoksia, ja monet niistä sijaitsevat Haidianin kaupunkipiirissä. Niihin lukeutuvat esimerkiksi Pekingin yliopisto ja Tsinghua-yliopisto. Vuonna 1898 perustettu Pekingin yliopisto kuuluu Kiinan suurimpiin, ja se muutettiin 1953 kaupungin keskustasta Haidianiin. Tsinghua-yliopisto on puolestaan Kiinan arvostetuin luonnontieteiden ja tekniikan yliopisto. Muita korkeamman asteen oppilaitoksia Pekingissä ovat esimerkiksi Beihangin yliopisto, Pekingin normaaliyliopisto, Pekingin teknillinen instituutti, Pekingin tiede- ja teknologiayliopisto, Kiinan maatalousyliopisto, Kiinan Renmin-yliopisto, Kiinan Minzu-yliopisto, Pekingin lääketieteellinen yliopisto ja Pekingin keskuskonservatorio. Kiinan tiedeakatemia on maan arvostetuin tutkimuskeskus, ja myös sen päätoimipaikka sijaitsee Haidanin kaupunkipiirissä.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Pekingin vanha ydin koostui kahdesta muurien suojaamasta kaupungista, sisäkaupungista pohjoisessa ja ulkokaupungista etelässä, joiden muurit on tosin sittemmin purettu. Sisäkaupunki sijaitsi mongolien valtakaudella rakennetusta Dadusta lounaaseen, ja se tunnettiin myös tataarikaupunkina. Ulkokaupunki eli kiinalainen kaupunki rakennettiin Ming-dynastian valtakaudella, ja sen kaupunginmuuri liitettiin sisäkaupungin eteläiseen muuriin. Sisäkaupungin sisällä sijaitsi keisarillinen kaupunki, jonka yksi osa oli Kielletty kaupunki. Kielletyssä kaupungissa sijaitsevat entiset keisarilliset palatsit, jotka ovat nykyisin osa palatsimuseota. Varhainen asemakaava perustui geomantiaan liittyviin uskomuksiin. Varhainen kaupunkikuva muistutti šakkilautaa. Kapeat ja suorat tiet sekä niiden muodostamat kaupunginosat tulivat tunnetuksi nimellä hutong. Hutongeja on alettu sittemmin pitää Pekingin ikoneina, mutta suuri osa alkuperäisistä hutongeista on purettu nykyaikaisempien rakennusten tieltä. Osa niistä on kuitenkin on suojeltu.
Sitten vuoden 1949 kaupunkikuva on muuttunut eniten vanhankaupungin ulkopuolella olevalla alueella. Xichang’an Jie -tietä laajennettiin sen länsipuolelle alueelle, jonne rakennettiin suuri osa hallinnon toimistoista. Kesäpalatsin suunnalla luoteessa sijaitsee Haidianin kaupunkipiiri, jossa sijaitsevat suurin osa yliopistoista ja tutkimuskeskuksista. Pohjoiseen on rakennettu puolestaan asuinalueita ja itään teollisuusalue. Itään on hiljattain valmistunut myös korkeita toimistotaloja etenkin vuodesta 1995 lähtien.
Pekingin ytimessä sijaitsee Kielletty kaupunki ja sen palatsialue. Taivaan temppeli on vanhassa ulkokaupungissa palatsialueesta etelään. Taivaallisen rauhan aukiosta itään sijaitsee puolestaan Työläisten kulttuuripalatsi eli entinen keisarillinen temppeli. Ehkäpä huomattavin vuoden 1949 jälkeen valmistunut rakennus on Mahtava kansan sali Taivaallisen rauhan aukion länsipuolella. Kesäpalatsi rakennettiin aikoinaan muurien suojaaman ytimen ulkopuolelle länteen. Pekinginihmisen löytöpaikka Zhoukoudianissa sijaitsee noin 42 kilometriä Pekingin keskustasta lounaaseen Fangshanin kaupunkipiirissä.
Länsi-Pekingissä sijaitsee leskikeisarinna Cixin vuonna 1906 perustama Pekingin eläintarha. Se on samalla Kiinan vanhin eläintarha.
Kulttuuri > Taiteet

Peking-ooppera on Pekingistä 1700-luvun lopulta peräisin oleva kiinalaisen oopperan muoto, ja sitä pidetään joskus kiinalaisen oopperan kansallisena muotona. Peking-oopperaa leimaavat yksinkertaiset esityslavat, tyylitellyt elkeet ja liikkeet sekä huolitellut asusteet ja päähineet. Nykyisin suuri osa Peking-oopperan yleisöstä on turisteja. Peking-ooppera lisättiin vuonna 2010 Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Pekingillä on myös oma sinfoniaorkesterinsa, länsimaalainen ooppera ja balettiseurueita. Länsimaalaisen ja perinteisen kiinalaisen musiikin esitykset ovat tavallisia. Kaupungissa on myös useita taidegallerioita, joissa on esillä länsimaalaisten teosten lisäksi myös esimerkiksi kalligrafiaa ja kiinalaistyylisiä maalauksia.
Kulttuuri > Keittiö

Kiinalaista keittiötä leimaa paikallisten keittiöiden erot, ja myös Pekingillä on omat erikoisuutensa. Pekingiläinen keittiö ei välttämättä ole erityisen tunnettu maailmalla, sillä kiinalaista keittiötä maailmalle vieneet maastamuuttajat ovat lähtöisin paljolti Kiinan kaakkoisrannikon alueilta. Pekingiläiseen keittiöön on vaikuttanut kaupunkia lähellä sijaitseva Mongolia, sen asema Kiinan pääkaupunkina ja shandongilainen keittiö, sillä historiallisesti tunnetuimmat pekingiläiset kokit tulivat Shandongista. Ehkäpä tunnetuin pekingiläinen ruokalaji on Pekingin ankka, joka valmistetaan nimensä mukaisesti erityisesti tätä ruokalajia varten kasvatetuista ankoista. Pekingin ankka tarjoillaan usein monessa eri osassa ja ateriaan käytetään lähes koko ankka. Nykypäivän Pekingissä tarjoillaan usein myös ruokalajeja muualta Kiinasta.
Kulttuuri > Urheilu

Vuoden 1990 Aasian kisoja varten Pekingin pohjoisosassa sijaitsevalle alueelle rakennettiin useita tapahtumiin liittyviä rakennuksia, ja kun Pekingissä järjestettiin vuoden 2008 kesäolympialaiset, samalle paikalle rakennettiin myös olympialaisissa käytettyjä kisapaikkoja ja urheilijoiden asuntoja. Huomattava keskus alueella on 80 000-paikkainen Pekingin kansallinen stadion. 72 000-paikkainen Työläisten stadion sijaitsee puolestaan Pekingin itäosassa. Pekingissä järjestettiin myös talviolympialaiset vuonna 2022, mikä oli ensimmäinen kerta kun sama kaupunki on saanut järjestettäväkseen sekä kesä- että talvikisat.
Pekingin olympiastadionilla kilpailtiin myös vuoden 2015 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peking Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Peking Wikimatkoissa
Pekingin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ebeijing.gov.cn)
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
| n k Megakaupungit |
| --- | --- |
Afrikka (3):  Kairo  Kinshasa  Lagos 
Aasia (29):  Bangalore  Bangkok  Chengdu  Chennai  Chongqing  Delhi  Dhaka  Hangzhou  Hồ Chí Minh  Hyderabad  Istanbul  Jakarta  Kalkutta  Kanton  Karachi  Keihanshin  Lahore  Metro Manila  Mumbai  Nagoya  Peking  Soul  Shanghai  Shenzhen  Teheran  Tianjin  Tokio  Wuhan  Xiamen 
Eurooppa (5):  Istanbul  Lontoo  Moskova  Pariisi  Rein–Ruhr 
Pohjois-Amerikka (3):  Los Angeles  México  New York 
Etelä-Amerikka (5):  Bogotá  Buenos Aires  Lima  Rio de Janeiro  São Paulo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA 2  IdRef 
Näkymä Pekingiin vuoden 1900 paikkeilta.
Rakennuksia Zhongguancunissa.
Liikenneruuhkaa Pekingissä
Pekingin koillisosan asuinalue Chaoyangin kaupunginosassa
Tsinghua-yliopiston hallinnollinen päärakennus.
Taivaan temppeli, Pekingin symboli
Peking-oopperaa.
Obninsk

| Obninsk (О́бнинск) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kalugan alue Venäjällä, alla sijainti Kalugan alueella
 Obninsk
 Koordinaatit: 55°05′27.0″N, 36°36′43.8″E 
Valtio:  Venäjä
Liittovaltion subjekti:  Kalugan alue
Väkiluku (2010):  104 798
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  249030–249039, 249190–249192
Suuntanumero(t):  +7 48439
 
 gs-obninsk.ru/  
 Paikallisen itsehallinnon sivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Obninsk on tiedekaupunki ja kaupunkipiiri Kalugan alueella, Venäjällä, noin sata kilometriä Moskovasta lounaaseen. Kaupungissa asui 104 798 asukasta (2010). Kaupunki sijaitsee Moskovasta lounaaseen kohti Kalugaa, Brjanskia ja Valko-Venäjän Homelia suuntautuvan pääradan varrella (Obninskoje asema).
Ilmakuva Obninskista
Obninskoje asema Moskovasta Kalugaan johtavan radan varrella
Obninskin entisen ydinvoimalan alueella sijaitseva ydinvoimatekniikan museo
Ilmatieteellisiä leviämistutkimuksia varten pystytetty mittausmasto Obninskissa
Historiallinen ydinvoimala

Obninsk tunnetaan maailman ensimmäisen ydinvoimalaitoksen sijaintipaikkana. Obninskin ydinvoimalaitoksen 5 MW:n reaktorilla saavutettiin ensi kerran ydinreaktion jatkumisen edellyttämä kriittisyys 6. toukokuuta 1954. Obninskin ydinvoimala liitettiin sähköverkkoon. Obninskin ydinvoimala toimi miltei keskeytyksettä 48 vuotta kunnes se viimein sammutettiin 29. huhtikuuta 2002. Nykyään tästä muistuttaa paikalla sijaitseva ydinvoimatekniikan museo.
Ydinenergiantekniikan, säteilyfysiikan ja meteorologian tutkimuskeskittymä

Tässä tiedekaupungissa (naukograd) toimii toistakymmentä merkittävää tutkimuslaitosta, jotka toimivat erityisesti ydinvoimatekniikan, säteilytekniikan, säteilyn lääketieteellisen käytön tai meteorologian alalla. Kaupungissa sijaitsee esimerkiksi yksi maailman keskeisimmistä sääaineiston tietopankeista (World Data Center).
Aiheesta muualla

admobninsk.ru/  - Obninskin kaupungin viralliset sivut (ei aina toimi) (venäjäksi)
Yhteystiedot Kalugan alueen sivuilla (venäjäksi)
Kokeellisen meteorologian R&D tutkimusyksikkö RPA  'Typhoon' (Rosgidromet) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (venäjäksi)
Esite naukograd Obninskistä (pdf, 1,8 MB) (englanniksi) (venäjäksi) (admobninsk.ru)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Žukovski

| Žukovski Жуко́вский |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Žukovski
 55°35′46″N, 38°06′50″E 
Valtio:  Venäjä
Liittovaltion subjekti:  Moskovan alue
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Väestö
Väkiluku (2010):  102 729
Muuta
Postinumero:  140180
Suuntanumero:  +7 49648
 www.zhukovskiy.ru/ 
 Kaupungin sivusto (venäjäksi) 
Žukovski (ven. Жуко́вский) on 102 729 asukkaan kaupunki (2010) Moskovan alueella noin 40 kilometriä Moskovasta kaakkoon.
Žukovskin kaupungintalo (vasemmalla) ja osa ilmavirtausdynamiikan tutkimusinstituutti TsAGI:ta tuulitunneleineen
Kaupunki tunnetaan Venäjän ilmailuteknologian keskuksena ja tiedekaupunkina (naukograd). Žukovskissa sijaitsevia tutkimuslaitoksia ovat:lähde?
LII, M.M. Gromovin lentotekniikan tutkimuslaitos
TsAGI, Virtausdynamiikan keskusinstituutti (Централный Аерогидродинамический Институт)
NIIP, V.V. Tihomirovin instrumenttisuunnittelun tutkimuskeskus
NIIAO, Ilmailukaluston tieteellinen tutkimuslaitos (Научно-исследовательский институт авиационного оборудования, НИИАО)
Moskovan tieteellinen tutkimuslaitos "Agat" (Московский научно-исследовательский институт «Агат»)
EMZ, V. M. Mjasištševin kokeellinen konepaja (Экспериментальный машиностроительный завод имени В.М.Мясищева, ЭМЗ).
Žukovskissa sijaitsee myös ainakin osa suurten lentokonevalmistajien (Suhoi, Iljušin, Tupolev, MiG) toimitiloista.
Kaupungin lähellä sijaitsee Gromovin instituutin Ramenskojen lentoasema, jossa on koelentotoimintaan liittyen Euroopan suurin kiitotie. Se on 5,4 kilometriä pitkä ja 120 metriä leveä.lähde?
Lentokentällä järjestetään joka toinen vuosi suuri kansainvälinen MAKS-ilmailunäytös.
Žukovski on myös Moskovan alueen yleisurheilun keskuksia, jossa avattiin vuonna 2005 "Meteor"-niminen stadion.