stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leimet
Historia

Paalutustarvikkeiden valmistamisen aloitti kolmannen polven seppä Eino Leino vuonna 1964 silloisen Lapin kunnan Kodiksamin kylässä. Hän esitteli kehittämäänsä paalukenkää tamperelaisen elementti­tehtaan osto­johtajalle, ja toiminta pääsi alkuun. Isän ja kaksi poikaa työllistäneeseen yritykseen palkattiin ensimmäinen ulkopuolinen työntekijä vuonna 1968. Vuonna 1973 tehdas muutti Kodiksamista Lapin kirkonkylän teollisuusalueelle. 2010-luvun puolivälissä Leimet Oy työllisti yli 40 henkilöä, ja liikevaihtoa syntyi noin 9 miljoonaa euroa vuodessa.
Vuosina 1980–1982 Leimet Oy oli lahtelaisen Teräspeikko Oy:n omistuksessa, kunnes Eino Leinon poika Erkki Leino osti koko osakekannan takaisin. 2000-luvun alussa Leimet osti ruotsalaisen Hercules Grundläggning AB:n Etelä-Ruotsissa sijaitsevan konepajan koko konekannan ja solmi Herculeksen kanssa pitkän toimitussopimuksen. 2000-luku olikin Leimetin vahvaa kasvuaikaa, kun taas 2010-luvulla liikevaihto on suhdanteiden takia laskenut.
Satakunnan Yrittäjät myönsi Leinon perheelle vuonna 2011 Satakunnan yrittäjäperhe -palkinnon. Yritystä johtaa nyt perustajan Eino Leinon pojanpoika Antti Leino.
Leimupuut

| Leimupuut |
| --- | --- |
 Brachystegia boehmii
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Detarioideae
Suku::  Leimupuut Brachystegia  Benth.
Katso myös
   Leimupuut Wikispeciesissä   Leimupuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leimupuut (Brachystegia) on trooppisessa Afrikassa kasvavien, hernekasveihin kuuluvien puiden suku. Ne ovat miomboksi kutsutun savannityypin valtakasveja.
Alueilla, joilla maaperä on kosteinta ja viljavinta, puut voivat kasvaa 20 metriä korkeiksi, mutta usein ne jäävät alle kymmenmetrisiksi. Puut tiputtavat lehtensä kuivan kauden ajaksi. Uudet lehdet puhkeavat ilman lehtivihreää, ruskean ja punertavan sävyisinä.
Leimupuita käytetään polttopuina ja lääkkeinä. Niiden sisäkuoresta tehdään köysiä. Lehtiä syötetään karjalle, ja typpeä sitovina hernekasveina leimupuut parantavat maaperää.
Lajeja

Brachystegia laurentii – kameruninleimupuu
Brachystegia microphylla – kunnasleimupuu
Brachystegia russelliae – zairenleimupuu
Brachystegia spiciformis – sambianleimupuu
Lastujärvi (Janakkala)

| Lastujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°56′20″N, 24°39′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sääjärvenojan valuma-alue (35.84)
Laskuoja:  oja Sääjärvenojaan 
Järvinumero:  35.840.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,9 m 
Rantaviiva:  3,319 km  
Pinta-ala:  69,842 ha  
 fiLastujärvi 
Lastujärvi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa keskustaajaman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi sijaitsee Janakkalan keskustaajaman Puukylän itäpuolella Kyterinharjun etelästä ja Lastuvuoren idästä rajaamana. Sen pinta-ala on 70 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä ja se länsiranta on ojitettua suota, mutta etelä- ja itäranta on harjun rinnettä. Rinteille on rakennettu kiinteistö ja kymmenen vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet Janakkalasta tulevalta tieltä. Lastujärven maatila sijaitsee järven pohjoispuolella.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Sääjärvenojan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,9 metriä mpy. Järveen laskee suo-ojia, joihin sekoittuu myös peltojen kuivatusvesiä. Sen laskuoja virtaa peltojen halki ja yhtyy Sääjärvenojaan Paartiansuolla.
Historiaa

Vuoden peruskartassa järven soita ei ollut vielä ojitettu eikä rannalle ollut rakennettu muita rakennuksia kuin nykyinen kiinteistö.
Lakko (elokuva)

| Lakko> Стачка |
| --- | --- |
 Elokuvan alkuruutu
Ohjaaja:  Sergei Eisenstein
Käsikirjoittaja:  Sergei Eisenstein Grigori Aleksandrov
Säveltäjä:  Sergei Prokofjev
Kuvaaja:  Eduard Tissé
Leikkaaja:  Sergei Eisenstein
Pääosat:  Ivan Kljukvin Aleksandr Antonov
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Goskino   Proletkult
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  28. huhtikuuta 1925
Kesto:  82 min.
Alkuperäiskieli:  mykkä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lakko
Lakko (Стачка, Statška) on Sergei Eisensteinin ohjaama neuvostoliittolainen mykkäelokuva, joka valmistui vuonna 1925.
Elokuvan valmisteluissa Eisenstein keräsi tarkkoja tietoja vuoden 1912 lakon tapahtumista ja perehtyi sekä sen taustoihin että seurauksiin. Lisäksi hän suunnitteli etukäteen kuvauksia, jotta kuvausten alkaessa kaikki olisi mahdollisimman valmista. Eisenstein hylkäsi tyypillisen, henkilöhahmoihin keskittyvän kerronnan ja kuvasi sen sijaan suuria massoja. Tämä toistui hänen seuraavassa elokuvassaan Panssarilaiva Potemkinissa.
Elokuvan arvioidaan kuuluvan eisensteinilaisen kerronnan merkittävimpiin. Elokuvassa ei ole yksittäisiä päähenkilöitä, vaan tarinaa kuljettaa ihmisjoukko. Vaikka Lakko kuuluu elokuvahistorian merkkiteoksiin, sitä vaivaa aatteelle tyypillinen jyrkkä vastakkainasettelu roistoihin ja uhreihin. Elokuva on esitetty Suomessa teatterissa 1971 ja televisiossa ensi kerran 1979. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa laativat luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Lakko pääsi mukaan kahdeksalla äänellä.
Juoni

Juoneltaan yksinkertaisen elokuvan tapahtumat alkavat tehtaalta, jonka työntekijät eivät ole tyytyväisiä työskentelyolosuhteisiin. Tehtaan johto ei huomioi työntekijöiden vaatimuksia vaan pikemminkin vaati heiltä kovempaa työpanosta. Tehtaan ilmapiiri kiristyy entisestään, ja eräs työntekijä tekee itsemurhan jouduttuaan aiheettomasti syytetyksi varkaudesta. Muiden työntekijöiden mitta täyttyy, ja väkivaltaa käyttäen he marssivat ulos tehtaalta. Suuren kaupunkilaisjoukon tukemana työntekijät eivät suostu palaamaan takaisin ennen kuin tehtaan johto suostuu heidän vaatimuksiinsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ivan Kljukvin  | … |  työläisaktivisti   |
|  Aleksandr Antonov  | … |  työläinen, lakkokomitean jäsen   |
|  Grigori Aleksandrov  | … |  työnjohtaja   |
|  Mihail Gomorov  | … |  työläinen   |
|  Maksim Strauh  | … |  urkkija   |
|  Vera Janukova  | … |  Mamajeva   |
Lee Min-ho

| Lee Min-ho |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1987 (ikä 37) Soul, Korean tasavalta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.leeminho.kr
IMDb 
Lee Min-ho (hangul: 이민호; hanja: 李敏鎬; uudistettu latinisaatio: I Min-ho, s. 22. kesäkuuta 1987 Soul, Korean tasavalta) on korealainen näyttelijä, laulaja ja malli.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Lara Dutta

| Lara Dutta |
| --- | --- |
 Lara Dutta vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1978 (ikä 46) Ghaziabad, Uttar Pradesh, Intia
Ammatti:  näyttelijä, malli
Puoliso:  Mahesh Bhupathi (vih. 2011)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
AllMovie
Lara Dutta (s. 16. huhtikuuta 1978 Ghaziabad, Uttar Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, malli ja Miss Universum vuodelta 2000.
Dutta muutti perheensä kanssa Ghaziabadista Bangaloreen vuonna 1981. Hän opiskeli taloustieteitä. Hän voitti Gladrags Megamodel -kilpailun vuonna 1995 ja Miss Intercontinental -kilpailun vuonna 1997. Dutta kruunattiin Miss Intiaksi vuonna 2000, minkä jälkeen hän voitti Miss Universum -kilpailun toisena intialaisena. Voitettuaan Miss Universum -tittelin hänestä tuli UNFPA:n hyvän tahdon lähettiläs. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli romanttinen musikaali Andaaz vuonna 2003 ja hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Tulevina vuosina hänen menestyselokuviinsa kuuluivat Masti (2004), No Entry (2005), Bhagam Bhag (2006), Partner (2007), Housefull (2010) ja Don 2 (2011).
Yksityiselämä

Lara Dutta kihlautui intialaisen tennispelaajan Mahesh Bhupathin kanssa syyskuussa 2010. Heidät vihittiin siviiliseremoniassa 16. helmikuuta 2011, mitä seurasi kristillinen seremonia Goassa 19. helmikuuta 2011. Dutta vahvisti huhut raskaudestaan 1. elokuuta 2011. Hän synnytti tammikuussa 2012 tyttären.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Andaaz | Kajal Singhania | Parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinto |
| 2003 | Mumbai Se Aaya Mera Dost | Kesar |  |
| 2004 | Khakee |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Aisa Jadoo” |
| 2004 | Masti | Monica |  |
| 2004 | Bardaasht | Payal |  |
| 2004 | Arasatchi | Lara | Tamilinkielinen elokuva |
| 2004 | Aan: Men at Work | Kiran |  |
| 2005 | Insan | Meghna |  |
| 2005 | Elaan | Sonia |  |
| 2005 | Jurm | Sanjana Malhotra |  |
| 2005 | Kaal | Ishika |  |
| 2005 | No Entry | Kajal |  |
| 2005 | Ek Ajnabee | Anamika | Erikoisesiintyminen |
| 2005 | Dosti: Friends Forever | Kajal |  |
| 2006 | Zinda | Jenny Singh |  |
| 2006 | Fanaa | Zeenat | Erikoisesiintyminen |
| 2006 | Alag |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Sabse Alag” |
| 2006 | Bhagam Bhag | Munni/Nisha/Aditi |  |
| 2007 | Jhoom Barabar Jhoom | Anaida Raza/Laila |  |
| 2007 | Partner | Naina |  |
| 2007 | Om Shanti Om | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Deewangi Deewangi” |
| 2008 | Jumbo | Sonia (ääni) |  |
| 2008 | Rab Ne Bana Di Jodi | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Phir Milenge Chalte Chalte” |
| 2009 | Billu | Bindiya |  |
| 2009 | Do Knot Disturb | Dolly |  |
| 2009 | Blue | Mona |  |
| 2010 | Housefull | Hetal Patel |  |
| 2011 | Chalo Dilli | Mihika Banerjee |  |
| 2011 | Don 2 | Ayesha |  |
| 2013 | David | Neelam |  |
| 2013 | David | Gayathri | Tamilinkielinen elokuva |
| 2015 | Singh Is Bliing | Emily |  |
| 2016 | Fitoor | Leena Becker |  |
| 2016 | Azhar | Meera Verma |  |
| 2018 | Welcome to New York | Sophia |  |
| 2021 | Bell Bottom | Indira Gandhi |  |
Televisio

| Vuosi | Ohjelma | Rooli | Kanava | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Beecham House | Begum Samru | ITV |  |
| 2020 | Hundred  | Saumya Shukla | Hotstar |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lara Dutta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lara Dutta Allmoviessa (englanniksi)
Kyösti Karhila

| Kyösti Karhila |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Kössi
Syntynyt: 2. toukokuuta 1921 Rauma
Kuollut: 16. syyskuuta 2009 (88 vuotta) Helsinki
Ammatti:  liikennelentäjä
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1939–1944
Taistelut ja sodat:  jatkosota
Sotilasarvo:  kapteeni
Kunniamerkit:  VR 2, VR 3
Curtiss Hawk, konetyyppi jonka pudotustilaston toisella tilalla Karhila oli.
Messerschmitt Bf 109 G-6/R-6, "tykki-Mersu", alatyyppi jolla Karhila saavutti kahdeksan ilmavoittoa kesällä 1944.
Convair 340.
Kyösti Keijo Ensio Karhila (2. toukokuuta 1921 Rauma – 16. syyskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen lentäjä, lentokapteeni ja hävittäjä-ässä. 50-vuotisen siviili- ja sotilasilmailu-uransa aikana ”Kössi” Karhila lensi 24 000 lentotuntia. Jatkosodan aikana Karhila lensi 304 sotalentoa ja ampui alas 32 1/4 viholliskonetta, ja hän oli siten reserviläislentäjien pudotustilaston kärjessä.
Lapsuus ja lentäjän uralle hakeutuminen

Raumalla syntynyt, Poriin alle vuoden ikäisenä perheensä mukana muuttanut Karhila kiinnostui lentämisestä kymmenvuotiaana. Hän liittyi Porin Ilmailukerhoon vuonna 1935.  Lennokkiharrastuksen kautta purjelentoon siirtynyt Karhila suoritti Ilmapuolustusliiton Jämillä järjestämän purjelentokurssin vuonna 1937. Porin yhteislyseossa opiskellut Karhila haki vuonna 1939 Joroisissa järjestetylle Ilmapuolustusliiton moottorilentokurssille, jolle osallistujien tuli allekirjoittaa sitoumus asevelvollisuuden suorittamisesta ilmavoimissa. Karhila hyväksyttiin kurssille, ja hän suoritti kurssin lentäen Letov Smolik ja VL Viima -konetyypeillä 35 lentotuntia.
Sota-aika

Karhila astui palvelukseen Suomen ilmavoimiin, Kauhavan ilmasotakoulun Sotaohjaajakurssi 1:lle, 6. joulukuuta 1939. Kurssin päättyessä kesäkuussa 1941, vänrikiksi ylennetty Karhila kotiutettiin.
Jatkosodan liikekannallepanossa Karhila komennettiin Siikakankaalle sijoitettuun Lentolaivue 32:een. Karhila palveli Curtiss Hawk -hävittäjillä varustetussa laivueessa 10. maaliskuuta 1942 asti, jolloin hänet siirrettiin Lentolaivue 30:een. Siirto takaisin Lentolaivue 32:een tapahtui 10. toukokuuta 1942. Karhila saavutti Curtiss-hävittäjällä lentäessään 13 1/4 ilmavoittoa. Luutnantiksi 14. maaliskuuta 1943 ylennetty Karhila siirrettiin 20. huhtikuuta 1943 Messerschmitt Bf 109 -koneilla lentävään Lentolaivue 34:ään. Karhila palveli sodan loppuun mennessä myös Lentolaivue 30:ssä sekä kesällä 1944 Hävittäjälentolaivue 24:n kolmannen lentueen päällikkönä. Karhila saavutti Messerschmitt-kalustolla lentäessään 19 ilmavoittoa. Jatkosodan päätyttyä HLeLv 34:n komentaja majuri Eino Luukkanen teki esityksen Karhilan nimittämisestä Mannerheim-ristin ritariksi. 10. syyskuuta 1944 päivätty nimitysesitys ei kuitenkaan johtanut nimitykseen. Karhila siirrettiin reserviin 14. marraskuuta 1944.
Siviili-ilmailun pariin

Karhila suoritti Ilmailutoimiston lennonjohtajakurssin vuosina 1945–1946. Hän toimi lennonjohtajana Hyvinkäällä, Porissa ja Turussa. Vuonna 1946 Karhila haki ja pääsi Aeron järjestämälle kurssille, jolla koulutettiin perämiehiä yhtiön reittilentoja lentäviin koneisiin. Suoritettuaan kurssin, Karhila lensi Aeron, sittemmin Finnairin, perämiehenä, lentokapteenina ja tarkastuslentäjänä DC-2, DC-3, Convair, Caravelle ja DC-8 -konetyypeillä vuoteen 1973 asti. Myöhemmin hän työskenteli lentokapteenina ja kouluttajana Spearairilla vuosina 1973–1974. Spearairin mentyä konkurssiin Karhila siirtyi Wihuri-yhtymän liikelento-osastolle, Finnwingsille, jossa hän toimi lentokapteenina vuosina 1974–1979. Ennen eläkkeelle jäämistään hän työskenteli vielä Ilmailuhallituksen lentoturvallisuusosaston tarkastajana vuosina 1979–1986. Vuonna 1983 Karhila palkittiin Harmon-patsaalla ansioistaan ilmailun piirissä.
Viimeiset vaiheet

Karhila oli tunnettu urheilullisuudestaan. Vielä muutama kuukausi ennen kuolemaansa hän pelasi tennistä pari tuntia viikossa ja pelasi ahkerasti golfia. Karhila kuoli vaikeaan sairauteen 16. syyskuuta 2009 Helsingissä. Hänen uurnansa laskettiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle 20. lokakuuta 2009. Ilmavoimien Hornet-hävittäjä lensi Helsingin keskustan yli Karhilan uurnanlaskun hetkellä klo 14.00.
Huomautuksia

↑  Sodan loputtua virallinen voittojen määrä oli 32 1/4. Nykytutkimus (Carl-Fredrik Geustin suorittamat Puna-armeijan ilmavoimien ja Itämeren laivaston ilmavoimien arkistotutkimukset) on vahvistanut Karhilan useita epävarmoiksi jääneitä pudotuksia ilmavoitoiksi, jolloin todennäköinen pudotusluku on 43 1/4.
Leslie Phillips

Leslie Phillips Bafta-gaalassa vuonna 2007.
Leslie Samuel Phillips (20. huhtikuuta 1924 Lontoo – 7. marraskuuta 2022) oli englantilainen näyttelijä.
Phillips teki ensimmäiset esiintymisensä elokuvissa jo 1930-luvulla. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Carry On -komediaelokuvasarjasta ja vuoden 1961 elokuvasta Leijonan kidassa. Esimerkkejä Phillipsin myöhemmältä uralta ovat esiintymiset Tomb Raiderissa (2001) ja Venuksessa (2006). Venuksesta hän sai parhaan miessivuosan Bafta-palkintoehdokkuuden.
Phillipsin omaelämäkerta Hello julkaistiin vuonna 2006. Vuonna 2008 hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimi (CBE).
Phillips on ollut naimisissa kolmesti: Ensimmäinen liitto Penelope Bartleyn kanssa päättyi eroon vuonna 1965. Toisen liittonsa hän solmi näyttelijä Angela Scoularin kanssa 1982. Scoular kuoli vuonna 2011, ja joulukuussa 2013 Phillips avioitui kolmannen kerran. Liitostaan Bartleyn kanssa hänellä on neljä lasta.
Liisa Pakarinen

Liisa Pakarinen 1930-luvun alussa.
Liisa Aino Pakarinen, oik. Kartto (16. marraskuuta 1911 Joensuu – 2. joulukuuta 1973) oli suomalainen näyttelijä. Pakarinen näytteli useissa teattereissa, muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa.
Pakarinen näytteli kaikkiaan kahdeksassa elokuvassa. Hänet nähtiin naispääosassa Jussi Snellmanin elokuvassa Seikkailu jalkamatkalla (1936). Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Opri (1954) ja Pojat (1962).
Hänen puolisonsa oli näyttelijä, käsikirjoittaja Turo Kartto.
Hänet on haudattu puolisonsa viereen Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Koripallo kesäolympialaisissa 1936

| Koripallo kesäolympialaisissa 1936 miesten turnaus |
| --- | --- |
Joukkueet:  23
Isäntämaa:   Saksa
Kaupungit:  Berliini
Ajankohta:  7. elokuuta - 14. elokuuta 1936
 
Mitalistit
–  Kulta:   Yhdysvallat
–  Hopea:   Kanada
–  Pronssi:   Meksiko
 
  1948 →
Vuoden 1936 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 7. elokuuta – 14. elokuuta 1936 Berliinissä. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun koripallokilpailut järjestettiin olympialaisissa lukuun ottamatta vuoden 1904 kesäolympialaisten koripallon näytöstapahtumaa.  Kisoihin osallistui 199 urheilijaa, joista kaikki olivat miehiä, 23 maasta. Nuorin osanottaja oli virolainen Heino Veskila (17 vuotta ja 237 päivää) ja vanhin uruguaylainen Leandro Gómez (34 vuotta ja 140 päivää). Kilpailun voitti Yhdysvallat, hopealle tuli Kanada ja pronssille Meksiko.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  YhdysvallatSam Balter Ralph Bishop Joe Fortenberry Tex Gibbons Francis Johnson Carl Knowles Frank Lubin Art Mollner Donald Piper Jack Ragland Willard Schmidt Carl Shy Duane Swanson Bill WheatleyPäävalmentaja: James Needles |  KanadaGordon Aitchison Ian Allison Art Chapman Chuck Chapman Edward Dawson Irving Meretsky Doug Peden James Stewart Malcolm WisemanPäävalmentaja: Gordon FullerJoukkueessa, ei peliaikaa: Norman Dawson Donald Gray Stanley Nantais Robert Osborne Tom Pendlebury |  MeksikoCarlos Borja Víctor Borja Rodolfo Choperena Luis Ignacio de la Vega Raúl Fernández Andrés Gómez Silvio Hernández Francisco Martínez Jesús Olmos José Pamplona Greer SkousenPäävalmentaja: Alfonso Rojo de la Vega |
Tulokset > 1. kierros

Ensimmäisen ottelun voittajat selvisivät suoraan 2.kierrokselle, hävinneet saivat vielä toisen mahdollisuuden.
Filippiinit parittomana suoraan 2.kierrokselle.
Tulokset > hävinneiden lohko

Puola selvisi toiselle kierrokselle jäätyään arvonnassa parittomaksi.
Tulokset > 2. kierros

Toinen kierros oteltiin samalla kaavalla kuin ensimmäinenkin.
Tulokset > hävinneiden lohko

Viro jäi parittomaksi ja selviytyi karsinnatta 3. kierrokselle.
Tulokset > Ottelut 3.kierroksesta eteenpäin

Viidennestä sijasta pelattaessa Filippiinit voitti Italian 32-14 ja Uruguayn 33-23. Peru luopui sijoitusotteluista.
Lopputulokset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Yhdysvallat
:  Kanada
:  Meksiko
4.:  Puola
5.:  Filippiinit
6.:  Uruguay
7.:  Italia
8.:  Peru
9.:  Brasilia
9.:  Chile
9.:  Tšekkoslovakia
9.:  Viro
9.: [[Tiedosto:{{{lippualias-alt}}}|23x15px|border |alt=|link=]] Japani
9.:  Sveitsi
15.:  Kiinan tasavalta
15.:  Egypti
15.:  Saksa
15.:  Latvia
19.:  Belgia
19.:  Ranska
19.:  Turkki

Unkari ja Espanja peruivat osallistumisensa ennen kilpailun alkua.
Liisa Pesonen

Liisa Kaarina Pesonen (s. 27. syyskuuta 1962 Jyväskylä) on suomalainen taidemaalari. Hänen teoksensa ovat niukkavärisiä mielikuvienmaisemia.
Pesonen on opiskellut Suomen Taideakatemian koulussa 1980–1985, hän suoritti kuvataiteen maisterin opinnot Kuvataideakatemiassa 1998–2000 ja opiskeli Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksessa 1995–2000.
Lentodynamiikka

Roll eli kallistuminen, yaw eli kääntyminen ja pitch eli nyökkääminen.
Kallistuminen.
Kääntyminen.
Nyökkääminen.
Lentodynamiikka on oppi lentävän aluksen asennosta. Sen peruskäsitteet ovat kolmiulotteisen karteesisen koordinaatiston akselien mukaan määriteltävät kolme perusliikettä. Koordinaatiston origo on aluksen massakeskipisteessä. Kun aluksen nokan suunta ja vaakataso on päätetty voidaan perusliikkeet määritellä seuraavasti:
kääntyminen pituusakselin suhteen (engl. roll) eli kallistuminen
kääntyminen pystyakselin suhteen (engl. yaw) eli kääntyminen
kääntyminen poikkiakselin suhteen (engl. pitch) eli nyökkääminen
Aiheesta muualla

Aircraft Roll Motion (Arkistoitu – Internet Archive)
Aircraft Yaw Motion (Arkistoitu – Internet Archive)
Aircraft Pitch Motion (Arkistoitu – Internet Archive)
Likino-Duljovo

Likino-Duljovon vaakuna.
Posliinitehtaan kulttuuritalo Likino-Duljovossa.
Likino-Duljovo (ven. Ликино́-Дулёво) on kaupunki Moskovan alueen Orehovo-Zujevon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangon reunalla 98 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungin kautta kulkee Orehovo-Zujevon ja Kurovskojen välinen rautatie (Duljovon asema). Asukkaita on 31 321 henkeä (vuonna 2010).
1870-luvulla paikalle perustettiin kutomo, jonka ympärille syntyi työläisasutus. Vuonna 1930 yhdistetyistä Likinon ja Duljovon taajamista tuli kaupunki vuonna 1937. Nykyään siellä on mm. suuri posliinitehdas, tekstiilitehdas ja linja-autotehdas. Nähtävyyksiin kuuluu Konstantin Melnikovin 1930-luvun alussa suunnittelema konstruktivistinen posliinitehtaan kulttuuritalo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (ld-gorod.ru)
Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)
Toinen kaupunkisivusto (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Lara Lor-Van

Lara Lor-Van (tunnetaan myös pelkällä etunimellään Lara) on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Superman-sarjakuvassa, ja hahmon loivat Jerry Siegel ja Joe Shuster. Lara on Teräsmiehen biologinen äiti ja tiedemies Jor-Elin vaimo.