stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahore

| Lahore |
| --- | --- |

 Lahore
 Koordinaatit: 31°32′59″N, 74°20′37″E 
Valtio:  Pakistan
Provinssi:  Punjab
Korkeus:  217 m
Väkiluku (2009 ):  10 000 000
 
 www.lahore.gov.pk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Badshahi Masjid (Kuninkaan moskeija) on Pakistanin toiseksi suurin moskeija.
Lahore (urduksi ‏لاہور‎, Lāhor) on Pakistanin toiseksi suurin kaupunki ja Punjabin provinssin pääkaupunki. Vuonna 2006 viranomaiset arvioivat siellä asuvan kymmenen miljoonaa asukasta. Se on Etelä-Aasian viidenneksi suurin kaupunki ja maailman kaupungeista kolmenkymmenen suurimman joukossa.
Lahore sijaitsee Ravijoen varrella ja  lähellä Intian ja Pakistanin välistä rajaa. Raja kulkee Punjabin maakunnan halki niin että kumpaankin maahan kuuluu siitä merkittävä osa. Lahorella on ollut tärkeä osa Punjabin alueen kulttuurissa ja kehityksessä aina 1600-luvun mogulivaltakunnan ajoista, mikä näkyy mm. laajana kirjona eri aikakausilta peräisin olevia monumentaalirakennuksia. Lahoren vanha kaupunki, Badshahi-moskeija ja mogulikeisari Jahangirin hauta kuuluvat tunnetuimpiin matkailukohteisiin samoin kuin Lahoren linnoitus ja Shalimarin puutarha, jotka ovat Unescon maailmanperintöluettelossa.
Shalimarin puutarhan suihkulähteitä
Mahtavin Intian suurmogulihallitsijoista, Akbar, piti Lahorea imperiuminsa pääkaupunkina 1584–1598. Kaiken kaikkiaan 
mogulien valtakausi kesti 1524–1707, jonka jälkeen seurasi yli puoli vuosisataa kestävä sekava kausi. Vuonna 1799 Lahoresta tuli Ranjit Singhin johtaman sikhivaltion pääkaupunki, kunnes englantilaiset ottivat vallan vuonna 1849.
Historia

Kuuluisa Aleksandriassa vaikuttanut tähtiteilijä ja maantieteilijä Klaudios Ptolemaios (85–165 jaa.) mainitsee teoksessaan Geografia kaupungin nimeltä Labokla,  jonka hän sijoittaa Indus-virran rannalle, seudulle nimeltä Kasperia (Kashmir). Hän mainitsee myös Jhelum-, Chenab- ja Ravijoet. Kyseessä saattaa  olla Lahore.
Vanhin autenttinen dokumentti Lahoresta on tuntemattoman tekijän vuonna 982 kirjoittama Hudud-i-Alam. Siinä viitataan Lahoreen pienenä kaupunkina (shahr), jossa on vaikuttavia temppeleitä, suuria toreja ja valtavia puutarhoja. Alkuperäistä dokumenttia säilytetään British Museumissa.
Historia > Varhainen muslimiaika

Sulttaani Mahmud Ghazi valloitti Lahoren pitkän piirityksen jälkeen 1000-luvulla. Kaupunki poltettiin ja asukkaat ajettiin pois. Vuonna 1021 hän nimitti suosikkinsa, entisen orjansa Malik Ayazin sen kuninkaaksi. Näin Ayazista tuli Lahoren ensimmäinen muslimihallitsija. Hän asutti kaupungin uudelleen ja rakennutti kaupungin portit sekä linnoituksen entisen raunioille. Malik Ayazin hauta on yhä nähtävissä vilkkaalla Rang Mahalin alueella Lahoressa. 
Lahoresta tuli Ghaznavidien keisarikunnan pääkaupunki vuonna 1152, jolloin Ghaznavidien valta oli jo alkanut heiketä. Lahore menetettiin vuonna 1186 ja sen jälkeen Lahorea hallitsivat Delhin sultanaattiin kuuluvana useat eri muslimidynastiat 1500-luvulle asti..
Historia > Mogulikeisarikunnan aika

Vuodesta 1524 vuoteen 1752 Lahore kuului Baburin perustamaan suurmogulien keisarikuntaan ja oli ajoittain sen pääkaupunkina. Se oli Lahoren kulta-aikaa..
Suurimmillaan suurmogulien valtakunta oli 1700-luvulla, jolloin se käsitti suurimman osan Intian niemimaata ja osia nykyisestä Afganistanista. Asukkaita valtakunnassa arvioidaan olleen 100–150 miljoonaa. Mahtavan keisari  Akbarin aikana rakennettiin upea Lahoren linnoitus, joka tänäkin päivänä on kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä. Akbarin poika keisari Jahangir ja hänen poikansa keisari Shah Jahan laajensivat linnoitusta edelleen ja lisäsivät sinne ylellisin peili-ja kiviupotuksin koristeltuja palatseja. Etenkin Shah Jahan (1628–57) tunnetaan kiinnostuksestaan arkkitehtuuriin. Hänen aikaansaannoksiaan ovat myös Jahangirin mausoleumi ja Shalimarin puutarhat. 
Viimeinen suurista mogulikeisareista oli Aurangzeb, joka hallitsi vv. 1658–1707. Hän rakennutti mm.linnoituksen vieressä olevan Badshahi moskeijan.
Historia > Sikhivallan aika

Suurmogulien valta hiipui 1700-luvulla ja Lahore joutui usein hyökkäysten
ja miehityksen kohteeksi.  Jonkin aikaa kaupunki kuului afgaanivaltakuntaan, jonka maaherrat pitivät siellä omaa hoviaan.
1740-luku oli kaoottista aikaa ja kaupungin johdossa oli vuosina 1745–1756 yhdeksän eri kuvernööriä. Sotaisat sikhiheimot käyttivät sekavia aikoja hyväkseen ja ottivat vallan monilla alueilla. Vuonna 1799 sikhiklaanit liittyivät yhteen muodostaen
itsenäisen valtakunnan hallitsijanaan Maharadza Ranjit Singh.
Pääkaupungiksi tuli  Lahore..
Historia > Brittivallan aika

Toinen englantilaisten ja sikhien välillä käyty sota päättyi vuonna 1849 brittien voittoon. Lahore liitettiin britti-imperiumiin ja brittivaltaa kesti lähes sata vuotta, aina vuoteen 1947. Englantilaiset rakensivat paljon ja yhdistivät julkisissa rakennuksissa
moguli- goottilaista ja viktoriaanista tyyliä. Tuolta ajalta ovat peräisin mm. pääpostitoimisto (GPO), YMCA, korkein oikeus, Government College University, National College of Arts, Montgomery Hall, Punjabin Yliopiston vanha kampus ja Maakuntahallitus (Provincial Assembly). Brittien pääkatu The Mall on edelleen Lahoren tunnetuimpia kauppakatuja.
Brittivaikutus näkyy edelleen paitsi arkkitehtuurissa, myös urheiluperinteessä: kaupungissa on muun muassa 60 000 katsojan rugbystadion, suuri tenniskeskus ja useita golfkenttiä. Yläluokka harrastaa pooloa ja laukkakilpailuja, krikettiä pelaavat kaikki kansankerrokset.
Historia > Itsenäisyyspyrkimysten aika

Lahorella oli erityinen asemansa Intian vapaustaistelussa. Vuonna 1929 siellä pidettiin Intian kansankongressin (INC) istunto, jossa Jawaharlal Nehru esitti “täydellistä itsenäisyyttä” koskevan julkilausuman ja Intian kolmivärinen lippu nostettiin salkoon kansakunnan lippuna tuhansien ihmisten riemuitessa.
All India Muslim League, myöhemmin Pakistan Muslim League, oli ensimmäinen Intian vapaustaistelussa mukana ollut poliittinen puolue joka esitti Pakistanin erottamista omaksi valtiokseen. Tärkein tähän liittyvä kokous pidettiin Lahoressa 1940. Muslimit esittivät vaatimuksen erillisen muslimivaltion muodostamisesta julkaisemalla asiakirjan, joka tunnetaan nimellä Pakistan Resolution tai Lahore
Resolution. Muslim Leaguen johtaja Muhammed Ali Jinnah esitti tuolloin ensimmäistä kertaa julkisesti kahden kansakunnan
teoriansa, jonka mukaan hindu- ja muslimikulttuurit olivat kaikissa suhteissa niin erilaisia, että elämä samassa valtiossa oli mahdotonta.
Vuonna 1947 muodostettiin sitten Intian ja Pakistanin valtiot  Karachista tuli Pakistanin pääkaupunki ja Lahoresta Pakistanin puolelle jääneen Punjabin osan pääkaupunki. Tässä yhteydessä rajan yli siirtyi miljoonia ihmisiä. Lähes kaikki Pakistanin puolelle jääneet hindut ja sikhit muuttivat Intian puolelle ja suuri määrä muslimeja puolestaan muutti rajan toiselta puolelta Pakistaniin. Tästä aiheutui paljon 
väkivaltaa, taloudellisia menetyksiä ja vuosikymmeniä kestänyttä vihanpitoa.  
Pahiten tilanteesta kärsi rajakaupunki Lahore.
Maantiede

Lahore sijaitsee Ravi-joen rannalla hedelmällisellä Punjabin tasangolla. Korkeuserot ovat pieniä, alueen korkeus merenpinnasta on noin  200 m. Lahoren hallintohalue on kooltaan 1712 km² suuruinen ja itse kaupungin pinta-ala on 404 km², mutta se kasvaa edelleen. 
Lahore rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Sheikupuran alueeseen, etelässä Kasurin alueeseen ja idässä Wagahin kylään, joka sijaitsee puoliksi Pakistanin ja puoliksi Intian puolella. Wagah on myös toistaiseksi ainoa paikka, jossa Intian ja Pakistanin välinen raja voidaan ylittää maanteitse. Säännöllinen pävittäinen bussiyhteys Delhin ja Lahoren välillä avattiin vuonna 2003.
Ilmasto

Sää on kuuma touko-heinäkuussa, jolloin lämpötila kohoaa helposti lähelle 40 °C ja ylikin. Korkein Lahoressa mitattu lämpötila on 48 °C, joka on mitattu kahdesti: kesäkuun kuudentena 1921 ja kesäkuun yhdeksäntenä 2007.  
Elokuussa alkaa monsuunikausi runsaine sateineen. Joulu- tammi- ja helmikuu ovat kylmimmät kuukaudet, jolloin vuorokauden keskilämpötila on niukasti yli kymmenen astetta, joskin päivällä voi aurinkoisena päivänä olla hyvinkinkin lämmintä.
Hallinto

Lahore on Punjabin maakunnan pääkaupunki. Lahoren kaupunginjohtaja, City District Nazim, on nimeltään Mian Amer Mehmood .
Lahoren kaupunki jakaantuu hallinnollisesti yhdeksään eri osaan, jotka ovat: Aziz Bhatti Town, Shalimar Town, Wagah Town, Data Ganj Baksh Town, Gulberg Town, Allama Iqbal Town, Samanabad Town, Nishtar Town ja armeijan alue Lahore Cantonment. Näissä jokaisessa on oma kunnallishallituksensa (Town Municipal Administration).
Väestö

Vuoden 1998 väestölaskennassa saatiin Lahoren väkiluvuksi 6,8 miljoonaa ja vuoden 2006 puolivälissä hallitus arvioi asukasluvun 10 miljoonaksi Lahore on siis Karachin jälkeen Pakistanin toiseksi suurin kaupunki ja kuuluu maailman 30 suurimman kaupungin joukkoon. Vuoden 1998 väestölaskennan mukaan 96 % väestöstä oli muslimeja, loput kristittyjä, hinduja, zarathustralaisia, sikhejä ja bahaita.
Lahoressa puhutaan monia kieliä, mm. punjabia, urdua, pashtua ja englantia..
Kaupunkikuva

Lahoren kaupunkikuvassa erottuvat selvästi sen pitkän historian vaiheet. Muurien ympäröimän Lahoren vanhan kaupungin kadut ovat kapeita, mutkittelevia ja ahtaita. Siellä toimii edelleen perinteisten käsityöläisammattien harjoittajia.  Vanhassa kaupungissa on myös ”punaisten lyhtyjen alue” Heera Mandi, jonka laidalla on ravintola  The Coco's Den (nimestä monia kirjoitusasuja). Se sijaitsee yli 300 vuotta vanhassa entisessä ilotalossa, jonka alakerrassa on näytteillä talossa tanssitytön poikana syntyneen taiteilija Iqbal Husseinin maalauksia. Ylemmissä kerroksissa on ravintola ja ylimmän kerroksen kattoterassilta aukeaa näkymä viereiselle Badshahi-moskeijalle.
Sirtomaavallan aikana rakennettiin leveitä katuja ja liikerakennuksia, pankkeja, virastoja, kouluja ja kirkkoja. Englantilaiseen tyyliin rakennettiin myös cantonment, eli sotilasalue, joka sijaitsee hiukan sivussa kaupungin keskustasta..
Itsenäisyyden aikana kaupunki on laajentunut vanhan kaupungin ympärille ja asukasluku on kasvanut voimakkaasti, mistä on aiheutunut slummiutumista, liikenteen massiivista ruuhkautumista ja saastumista.  Oman osansa veden ja ilman saastumiseen tuovat myös Lahoren monet teollisuuslaitokset.
Kulttuuri ja taide

Lahore on Pakistanin kulttuuripääkaupunki siinä missä Islamabad on hallinnollinen pääkaupunki ja Karachi liike-elämämän keskus. Lahoressa sijaitsee  maan tunnetuin taideoppilaitos National College of Arts ja siellä on  Pakistanin elokuvateollisuuden keskuspaikka joka tunnetaan nimellä  Lollywood.  Maan tunnetuimmat qawwali-  ja ghazalmusiikin   esittäjät ja vaalijat kuten  Noor Jehan, Nusrat Fateh Ali Khan, Mehdi Hassan ja Ghulam Ali ovat kotoisin Lahoresta.
Basantia eli leijanlennätysjuhlaa vietetään Punjabissa kevään alkamisen kunniaksi ja Pakistanin puolella juhlinta keskittyy Lahoreen .  Leijanlennätyskilpailuissa on tarkoitus saada muiden leijat putoamaan ja voittaja on se, jonka leija pysyy kauimmin taivaalla. Lahoressa kilpailijat lennättävät leijojaan talojen tasaisilta katoilta käsin. Vuosina 2006 ja 2007 leijakilpailut kuitenkin kiellettiin monen onnettomuuksien takia, joita sattuu paljon kun leijoissa käytetään narun sijasta ohutta rautalankaa tai naruun liimataan lasinsisruja. Usein lennättäjät myös putoavat katolta .
Lamppujuhla, Mela Chiraghan, on kolmipäiväinen juhla jota vietetään punjabilaisen sufirunoilijan Shah Husseinin kuolinpäivän muistoksi.
Kansallinen hevos- ja karjanäyttely luetaan myös kulttuurin piiriin, onhan se kuuluisa viikon mittainen festivaali, johon kuuluu karjanäyttelyn lisäksi tanssivien hevosten ja kamelien esityksiä, tent pegging -nimellä tunnettuja taitoratsastuskilpailuja,  kansantanssiesityksiä ja ilotulituksia .
The World Performing Arts Festival on marraskuussa järjestettävä suuri vuotuinen kansainvälinen tapahtuma, jonka ohjelmaan kuuluu musikaaleja, teatteriesityksiä, konsertteja, nukketeatteriesityksi, pantomiimeja jne. Taidetapahtuma kestää kymmenen päivää ja joka päivä on 15–20 esitystä.
Mahmud ja Ayaz
Sulttaani puristaa šeikin kättä ja Ayaz seisoo hänen takanaan. Sulttaanin ja šeikin välissä on Shah Abbas I joka hallitsi 600 vuotta myöhemmin.
Tehran Museum of Contemporary Art, Tehran
Minar-e-Pakistan (Pakistanin torni) on pystytetty muistomerkiksi paikalle, jolla vuonna 1940 ensimmäisen kerran esitettiin vaatimus muslimivaltion perustamisesta.
Laakkola

Laakkola voi tarkoittaa ainakin seuraavia maantieteellisiä paikkoja:
Laakkola, kylä Juvalla
Laakkola, kulmakunta Maaningalla
Laakkola, kylä Siikalatvalla
Laakkola, kylä Savonlinnassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Laakkola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaarlo Lehtinen

Kaarlo (Kalle) Rudolf Lehtinen (6. maaliskuuta 1888 Orimattila – 12. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen maalarimestari ja Helsingissä toimivan Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy:n toinen perustaja ja toimitusjohtaja.
Lehtinen muutti Orimattilasta Lahteen käytyään kansakoulun ja meni Lahdessa maalarinoppiin Viljasen liikkeeseen yhdessä veljensä Anselm Lehtisen kanssa. He muuttivat sitten Helsinkiin ja saivat siellä lisäkoulutusta maalarimestari Wetzelliltä. Kaarlo Lehtinen sai maalarin todistuksen vuonna 1907. Lehtinen työskenteli sitten kahden vuoden ajan Salomo Vuorion maalausliikkeessä ja teki kaksi opintomatkaa Ruotsiin ja yhden opintomatkan Tanskaan.
Lehtinen perusti vuonna 1911 Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy:n yhdessä veljensä Anselm Lehtisen kanssa. Hän oli liikkeen osakkaana ja toimitusjohtajana. 1930-luvulla yritys siirtyi Snellmaninkatu 25:een, jossa se toimii edelleen. Sotien jälkeen liike osallistui materiaalipulan vuoksi Maalarimestarien Oy:n perustamiseen. Liike on suorittanut muun muassa Helsingin yliopiston rakennusten maalaustöitä 1940-luvulta alkaen.
Kaarlo Lehtinen oli Suomen Maalarityönantajain Liiton Helsingin osaston jäsenenä vuodesta 1914. Vuonna 1917 hänestä tuli järjestön johtokunnan jäsen, 1919 johtokunnan varapuheenjohtaja ja 1930 johtokunnan puheenjohtaja. Vuodesta 1925 alkaen hän oli koko maata käsittävän liiton hallituksen ja Maalarilehden toimikunnan jäsenenä. Lehtinen edusti ammattikuntaansa Suomen Rakennusteollisuuksien Keskusvaltuustossa. Hän oli Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen valtuutettuna ja Maalarinammattikoulun johtokunnan puheenjohtajana. 1940-luvulla Kaarlo Lehtinen valittiin Suomen Maalarimestariliiton puheenjohtajaksi ja hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1962 saakka.
Kaarlo Lehtisen jälkeen Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy:n toimitusjohtajina olivat hänen poikansa E. K. Karmanheimo ja pojanpoikansa Veikko Karmanheimo. Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy valittiin vuoden 2015 helsinkiläiseksi yritykseksi.
Aiheesta muualla

Veljekset Lehtinen Maalausliike Oy:n sivut
La Forêt-sur-Sèvre

| La Forêt-sur-Sèvre |
| --- | --- |
 La Forêt-sur-Sèvren linna
 La Forêt-sur-Sèvren kartta
 La Forêt-sur-Sèvre
 Koordinaatit: 46°46′15″N, 00°38′55″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Deux-Sèvres
Arrondissementti:  Bressuire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  55,9 km²
Väkiluku (2016):  2 337
 – Väestötiheys:  41,8 as./km²
Postinumero:  79380
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Forêt-sur-Sèvre on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Sen pinta-ala on 55,9 neliökilometriä ja siellä on arviolta 2 337 asukasta (vuonna 2016).
La Forêt-sur-Sèvre kuuluu Bressuiren kaupungin ympärille syntyneeseen 45 kunnan muodostamaan taajamakuntaan communauté d'agglomération du Bocage bressuirais (CA2B). Kunnan läpi virtaa Loiren sivujoki Sèvre Nantaise.
Vuoden 1973 alusta La Forêt-sur-Sèvren kuntaan liitettiin myös Montigny, La Ronde ja Saint-Marsault.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Forêt-sur-Sèvre Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:La Forêt-sur-Sèvre
Käännös suomeksi
Lampsijärvi

| Lampsijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pöytyä
Koordinaatit:  60°52′05″N, 22°12′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Laajoki
Järvinumero:  31.003.1.003 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  51  m 
Rantaviiva:  4,8 km 
Pinta-ala:  0,42 km² 
 fiLampsijärvi 
Lampsijärvi eli Lamssijärvi on Laajoen valuma-alueeseen kuuluva, Yläneellä Pöytyän kunnassa sijaitseva, noin 43 hehtaarin laajuinen järvi. Se sijaitsee Vaskijärven luonnonpuiston pohjoispuolella. Järvi saa pääosan vesistään Merijoen kautta Elijärvestä. Lampsijärven itäpäähän laskevaan jokeen tulee vettä myös Vaskijärven luonnonpuistossa sijaitsevasta Iso-Valasesta sekä joen eteläpuolisilta Haraissuolta ja Pajusuolta.
Järven ympärillä on runsaasti vapaa-ajan asutusta. Lampsijärven luonnonpuistonpuoleinen sivu on rakennettu käytännössä täyteen.
Kabardi-Balkaria Turkvision laulukilpailussa

| Kabardi-Balkaria |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  Elbrusoid
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  2
Ensiesiintyminen:  2013
Paras sijoitus:  24. (SF) (2014)
Huonoin sijoitus:  Ei jatkoon (2013)
Paras pistemäärä:  148 (2014)
Kabardi-Balkaria on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti, vuosina 2013 ja 2014
Historia > 2013

Kabardi-Balkaria osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Eldar Žanikajev kappaleella "Adamdı bizni atıbız" (Адамды бизни атыбыз). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Žanikajev ei päässyt jatkoon.
Historia > 2014

Vuonna 2014 Kabardi-Balkaria osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin jälleen laulaja Eldar Žanikajev kappaleella "Barama" (Барама). Kilpailun semifinaalissa Žanikajev sai 148 pistettä, jäi sijalle 24., eikä päässyt finaaliin.
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Eldar Žanikajev | Karatšai-balkaari | ”Adamdı bizni atıbız” (Адамды бизни атыбыз) | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon |
| 2014 | Eldar Žanikajev | Karatšai-balkaari | ”Barama” (Барама) | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | 24 | 148 |
2015: Ei osallistunut kilpailuun
| 2016 | Aris Appaev |  |  | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX

Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARXin logot Verkatehtaan seinässä.
Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX tarjoaa kulttuuri- ja taidesisältöjä lapsille, nuorille ja lapsiperheille sekä päivähoidolle ja kouluille. Lastenkulttuuriin keskittynyt kulttuurikeskus sijaitsee Hämeenlinnassa Verkatehtaan alueella. Keskuksella on toimintaa on ARX-talon lisäksi ympäri Hämeenlinnan seutua, myös Hattulan ja Janakkalan alueella, sekä Riihimäellä.
ARX aloitti toimintansa kehittämishankkeena vuonna 2003. Opetusministeriö käynnisti silloin lastenkulttuurin Taikalamppu-verkoston Suomeen. Hämeenlinna haki jäsenyyttä ja sai koko verkoston vetovastuun. Taikalamppu verkoston pohjalta syntyi vuonna 2015 Suomen lastenkulttuurikeskusten liitto, jonka jäsen ARX on.
Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX koordinoi seudullista kulttuurikasvatussuunnitelmaa eli Kulttuuripolkua ja vastaa Suomen vanhimman monitaiteisen lastenfestivaalin Hippaloiden järjestämisestä. ARXin suojissa toimii myös kuvataiteen ja käsityön aloilla taiteen perusopetusta antava lasten ja nuorten kuvataidekoulu Aimokoulu.
Lasten ja nuorten taidekeskuksen säätiö

Lasten ja nuorten taidekeskuksen säätiön perustivat opetusministeriö ja Hyvinkään kaupunki vuonna 1980. Säätiö ylläpitää taidekeskusta, jonka ytimen muodostaa kansainvälinen lasten ja nuorten taiteen arkisto. Arkisto sai alkunsa hyvinkääläisen kuvataiteilijan ja taideopettajan Eino Vesalaisen 1970-luvulla pitämistä kansainvälisistä maalauskilpailusta. Hyvinkäällä oli Vesalaisen toiminnan ansiosta vahva asema, kun opetusministeriö 1970-luvun lopulla päätti käynnistää valtakunnallisen lasten taidekeskuksen perustamisen eräiden ulkomaisten esikuvien innostamana. Taidekeskuksen tehtävänä on sääntöjen mukaan kansainvälisen lasten ja nuorten taiteen kokoelman kartuttaminen ja arkistointi, kotimainen näyttelytoiminta, kansainvälinen toiminta, koulutus- ja tutkimustoiminta, taiteellinen kokeilutoiminta sekä paikallinen taidekasvatustoiminta.
Paikallisesti, valtakunnallisesti ja kansainvälisesti toimiva Lasten ja nuorten taidekeskus edistää taidekasvatusta pääasiassa visuaalisissa taiteissa. Taidekeskus toimii yhteistyössä nuorisotyön, kulttuurin, taiteen, tutkimuksen sekä opetuksen ja koulutuksen asiantuntijoiden kanssa. Se toimii linkkinä taidealan, lasten ja nuorten sekä heidän kanssaan työskentelevien välillä. Taidekeskus tuottaa näyttelyitä, kokoaa koti- ja ulkomaista lasten ja nuorten taidetta, tutkii, kouluttaa ja innostaa elämyksiin taiteen parissa. Taidekeskus on yksi opetus- ja kulttuuriministeriön nimeämistä nuorisotyön valtakunnallisista palvelu- ja kehittämiskeskuksista.
Taidekeskuksen toimitilat ovat Hyvinkään Villatehtaalla vuonna 2005 avatussa Lasten ja nuorten kulttuurikeskus Villa Artussa. Samoissa tiloissa toimivat myös taiteen perusopetusta antavat Hyvinkään kaupungin Lasten ja nuorten kuvataidekoulu sekä Taito-Uusimaan käsityökoulu Helmi. Kulttuurikeskuksen toimijoita yhdistää innostus luoda Villa Artusta valtakunnallinen kokeellisen taidekasvatuksen laboratorio ja innostava oppimisympäristö eri ikäisille taiteen tekijöille ja kokijoille. 
Taidekeskuksen tutkimuksellisen toiminnan keskiössä on kansainvälinen lasten ja nuorten taiteen arkisto, jossa on arviolta 100 000 teosta yli 130 maailman maasta. Aineisto on digitoitu ja asiasanoitettu, ja sitä voi tutkia niin taiteellisista kuin kulttuurihistoriallisista lähtökohdista käsin. Sekä maantieteellinen kattavuus että eri-ikäisten lasten ja nuorten tekemät teokset tarjoavat mahdollisuuden myös vertailevaan tutkimukseen.