stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1950
Suomensarjan sarjataulukot > Itälohko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Pst |
| 1 | Sudet | 18 | 14 | 3 | 1 | 70 | 22 | 31 |
| 2 | Helsingin Jalkapalloklubi | 18 | 13 | 3 | 2 | 56 | 17 | 29 |
| 3 | Kajaanin Palloilijat | 18 | 7 | 8 | 3 | 36 | 20 | 22 |
| 4 | Kuopion Pallotoverit | 18 | 10 | 2 | 6 | 31 | 28 | 22 |
| 5 | Kotkan Jäntevä | 18 | 9 | 1 | 8 | 51 | 31 | 19 |
| 6 | Kallion Palloseura | 18 | 7 | 2 | 9 | 30 | 40 | 16 |
| 7 | Helsingin Palloseura | 18 | 6 | 2 | 10 | 42 | 51 | 14 |
| 8 | Helsingin Ponnistus (TUL) | 18 | 6 | 2 | 10 | 21 | 37 | 14 |
| 9 | Hukat | 18 | 4 | 2 | 12 | 32 | 65 | 10 |
| 10 | Viipurin Reipas | 18 | 1 | 1 | 16 | 12 | 70 | 3 |
Suomensarjan sarjataulukot > Länsilohko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Pst |
| 1 | Turun Pallokerho | 18 | 13 | 5 | 0 | 56 | 20 | 31 |
| 2 | Helsingin IFK | 18 | 10 | 3 | 5 | 47 | 27 | 23 |
| 3 | Turun Pyrkivä (TUL) | 18 | 10 | 3 | 5 | 41 | 28 | 23 |
| 4 | Kokkolan Palloveikot | 18 | 6 | 7 | 5 | 40 | 41 | 19 |
| 5 | Rosenlewin Urheilijat-38 | 18 | 7 | 4 | 7 | 40 | 32 | 18 |
| 6 | Porin Palloilijat | 18 | 4 | 9 | 5 | 30 | 33 | 17 |
| 7 | Turun Toverit (TUL) | 18 | 6 | 4 | 8 | 27 | 32 | 16 |
| 8 | Ekenäs IF | 18 | 6 | 4 | 8 | 42 | 52 | 16 |
| 9 | Hämeenlinnan Pallokerho | 18 | 4 | 4 | 10 | 33 | 47 | 12 |
| 10 | Jakobstads Bollklubb (TUL) | 18 | 1 | 3 | 14 | 26 | 70 | 5 |
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1951

| Suomensarjan kausi 1951 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  20
Nousseet joukkueet:  Jäntevä ja Pyrkivä
Pudonneet joukkueet:  Elo, HyPS, EIF ja PoPa
Ylempi sarjataso:  Mestaruussarja
Alempi sarjataso:  Maakuntasarja (SPL) Suursarja (TUL)
  ← 1950 :  1952 → 
Suomensarjan kausi 1951 oli Suomen toiseksi korkein sarjataso Suomessa kaudella 1951. Sarjassa pelasivat Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton joukkueet yhdessä. Yhteistoiminta käsitti kaksi ylintä sarjatasoa sekä karsinnat Suomensarjaan.
Lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi mestaruussarjaan ja kummankin lohkon 2 viimeistä putosi maakuntasarjaan tai TUL:n suursarjaan.
Suomensarjan sarjataulukot > Itälohko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Pst |
| 1 | Kotkan Jäntevä | 18 | 12 | 3 | 3 | 57 | 20 | 27 |
| 2 | Helsingin Jalkapalloklubi | 18 | 12 | 2 | 4 | 56 | 20 | 26 |
| 3 | Kajaanin Palloilijat | 18 | 11 | 4 | 3 | 39 | 17 | 26 |
| 4 | Helsingin Kullervo (TUL) | 18 | 7 | 5 | 6 | 33 | 30 | 19 |
| 5 | Helsingin Palloseura | 18 | 8 | 2 | 8 | 33 | 42 | 18 |
| 6 | Kuopion Pallotoverit | 18 | 6 | 4 | 8 | 38 | 46 | 16 |
| 7 | Kallion Palloseura | 18 | 5 | 4 | 9 | 32 | 40 | 14 |
| 8 | Helsingin Ponnistus (TUL) | 18 | 5 | 3 | 10 | 26 | 40 | 13 |
| 9 | Kuopion Elo (TUL) | 18 | 4 | 3 | 11 | 27 | 55 | 11 |
| 10 | Hyvinkään Palloseura | 18 | 5 | 0 | 13 | 30 | 61 | 10 |
Suomensarjan sarjataulukot > Länsilohko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Pst |
| 1 | Turun Pyrkivä (TUL) | 18 | 12 | 3 | 3 | 52 | 18 | 27 |
| 2 | Tampereen Kisa-Toverit (TUL) | 18 | 9 | 5 | 4 | 46 | 28 | 23 |
| 3 | Rosenlewin Urheilijat-38 | 18 | 8 | 6 | 4 | 39 | 27 | 22 |
| 4 | Turun Toverit (TUL) | 18 | 7 | 6 | 5 | 34 | 27 | 20 |
| 5 | Gamlakarleby Bollklubb | 18 | 6 | 6 | 6 | 27 | 27 | 18 |
| 6 | Helsingin IFK | 18 | 6 | 4 | 8 | 36 | 37 | 16 |
| 7 | Turun Weikot (TUL) | 18 | 5 | 5 | 8 | 18 | 34 | 15 |
| 8 | Kokkolan Palloveikot | 18 | 6 | 2 | 10 | 27 | 45 | 14 |
| 9 | Ekenäs IF | 18 | 6 | 2 | 10 | 32 | 57 | 14 |
| 10 | Porin Palloilijat | 18 | 3 | 5 | 10 | 24 | 35 | 11 |
Jetta

Jetta voi tarkoittaa seuraavia:
Volkswagen Jetta, automalli
Jetta, Volkswagen Groupin Kiinan markkinoille suuntaama automerkki
Jetta-Talo, suomalainen talotehdas.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jetta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jere Nurminen

Jere Nurminen on suomalainen entinen urheilutoimittaja. Hän työskenteli Yleisradion Urheiluruudun juontajana ja taitoluistelun selostajana. Nurminen oli yksi Sotšin olympialaisten Ylen kisastudioisännistä vuonna 2014.
Nurminen aloitti Ylen viestinnän päällikkönä maaliskuun 2018 alussa.
Aiheesta muualla

https://twitter.com/NurminenJere
Jere Maula

Jere Petteri Maula (26. lokakuuta 1936 Joensuu – 1. marraskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen arkkitehti ja Tampereen Teknillisen korkeakoulun yhdyskuntasuunnittelun professori vuodesta 1976. Hänen tutkimusalaansa oli kaupunkisuunnittelun metodiikka.
Maula valmistui ylioppilaaksi 1956, arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1965 ja tekniikkan lisensiaatiksi samasta paikasta 1970. Hän työskenteli Arkkitehtitoimisto Erik Kråkström & Ahti Korhosen palveluksessa 1959–1969, Teknillisen korkeakoulun asemakaavaopin assistenttina 1965–1969 ja saman laitoksen laboratorioarkkitehtina 1969–1971. Tampereen Teknillisen korkeakoulun virkaa toimittavana apulaisprofessorina ja virkaa toimittavana professorina Maula työskenteli 1971–1976 sekä sen jälkeen yhdyskuntasuunnittelun professorina vuodesta 1976.
Maula hoiti useaan otteeseen Gropius-professuuria Weimarin yliopistossa.
Maula sai vuonna 2013 ensimmäisen kerran myönnetyn Otto-Iivari Meurman -palkinnon.
Aiheesta muualla

Muistokirjoitus
Jette Drewsen

| Jette Drewsen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1943 (ikä 80–81) Hvejsel, Tanska
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jette Drewsen (1943 Hvejsel, Tanska) on tanskalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksena Hvad tænkte egentlig Arendse ilmestyi 1972. Teos kertoo elämästä vieraantuneesta perheenäidistä. Seuraavissa teoksissa Drewsen jatkaa samantyyppisillä naisen roolia käsittelevillä aiheilla.
Drewsen sai Beatrice-palkinnon 1994.
Jelena Kostanić Tošić

| Jelena Kostanić Tošić |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1981  Split 
Tennispelaaja
Pituus:  168  cm
Paino:  59 kg
Kätisyys:  vasenkätisyys, kahden käden rysty
Ammattilaisena:  1999–
Palkintorahat:  1 577 765 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  32  (26. heinäkuuta 2004)
Voitot/tappiot:  328–261
Nelinpeli
Paras sijoitus:  30  (4. lokakuuta 2004)
Voitot/tappiot:  198–179
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Jelena Kostanić Tošić (s. 6. heinäkuuta 1981 Split) on kroatialainen tennispelaaja. Hän oli WTA:n maailmanlistalla kaksinpelissä korkeimmillaan sijalla 32 heinäkuussa 2004 ja nelinpelissä sijalla 30 lokakuussa 2004.
Aiheesta muualla

Jelena Kostanić Tošić WTA:n sivuilla (englanniksi)
Jens Byggmark

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jens Byggmark |  Jens Byggmark |  Jens Byggmark |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Åre 2007 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 2011 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Schladming 2013 | joukkuekilpailu |  |
Jens Byggmark (s. 22. elokuuta 1985 Örebro, Ruotsi) on ruotsalainen alppihiihtäjä.
Byggmark nousi pujottelun maailmancupin kärkinimien joukkoon kaudella 2006–2007. Hänen tammikuussa 2007 saavuttamansa kaksi pujotteluvoittoa Kitzbühelissä ja kakkossija Schladmingissa yllättivät monet. Kauden pujottelun maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi. Åren maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2007 Byggmark kuului Ruotsin joukkueeseen, joka saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.
Kaudella 2007–2008 Byggmark sijoittui toiseksi Bad Kleinkirchheimin, Wengenin ja Kitzbühelin pujottelukilpailuissa. Seuraavien kahden kauden aikana hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kymmenenneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa pujottelussa. Kaudella 2010–2011 Byggmark sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi Schladmingissa. Kaudella 2011–2012 hän oli parhaimmillaan viides Kitzbühelissä.
Kaudella 2012–2013 Byggmark sijoittui kolmanneksi Levin pujottelussa. Schladmingin MM-kilpailuissa hän kuului Ruotsin hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa ja sijoittui pujottelussa kahdeksanneksi.
Syyskuussa 2013 Byggmarkin polven ristiside katkesi hänen ollessaan Sveitsissä harjoittelemassa, ja loukkaantumisesta toipumisen arveltiin kestävän kuusi kuukautta. Kaudella 2014–2015 Byggmark sijoittui kolmanneksi Madonna di Campiglion pujottelussa.
Byggmark asuu Tärnabyssä, josta ovat alppimaailman huipulle nousseet myös Ingemar Stenmark ja Anja Pärson. Hän on taustaltaan saamelainen.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ruotsiksi)
Jens Christian Hauge

Jens Christian Hauge vuonna 1947.
Jens Christian Hauge (15. toukokuuta 1915 – 30. lokakuuta 2006) oli Norjan vastarintaliikkeen sotilaallisen organisaation johtaja toisen maailmansodan aikana sekä Norjan puolustusministeri vuosina 1945–1952 ja oikeusministeri vuonna 1955. Poliittisen uransa jälkeen hän toimi liike-elämässä muun muassa SAS-lentoyhtiön ja Statoil-öljy-yhtiön johdossa. Hän kuului Norjan työväenpuolueeseen ja oli sosiaaliselta taustaltaan torpparisukua.
1950-luvun lopulla Hauge osallistui järjestelyihin, joilla Norja myi 20 tonnia raskasta vettä Israelille. Noin puolet raskaasta vedestä ostettiin takaisin Norjaan vuonna 1991.
Puolustusministerinä toimiessaan Hauge antoi tukea suomalaisten sosiaalidemokraattien vaalityöhön.
Teoksia

Frigjøringen (1970)
Rapport om mitt arbeid under okkupasjonen (1995)
Jason Mewes

| Jason Mewes |
| --- | --- |
 Jason Mewes vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jason Edward Mewes
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Highlands, New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1994–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jason Edward Mewes (s. 12. kesäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Mewesin elokuvaura alkoi 1994 hänen näytellessään Jayta pienibudjettisessa Kevin Smithin elokuvassa Tiskirotat (Clerks) ja hän on myöhemmin esittänyt hahmoa elokuvissa kuten Häiriköt ja Dogma. Ennen tätä Mewes toimi työntekijänä New Jerseyn Quick Stop -nimisessä liikkeessä.
Mewes on entinen narkomaani.
Filmografia > Näyttelijänä

Tiskirotat (Clerks, 1994)
Häiriköt (Mallrats, 1995)
Amyn jäljillä (Chasing Amy, 1997)
Dogma (1999)
Scream 3 (2000)
Jay and Silent Bob Strike Back (2001)
Tiskirotat 2 (Clerks II, 2006)
Zack & Miri puuhaa pornoo (Zack and Miri Make a Porno, 2008)
Yoga Hosers (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jason Mewes Wikimedia Commonsissa
Jason Mewes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jason Mewes Elonetissä.
Jelena Jelesina

| Mitalit> Naisten yleisurheilu.Maa:   Neuvostoliitto.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten yleisurheilu.Maa:   Neuvostoliitto.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten yleisurheilu.Maa:   Neuvostoliitto.MM-kilpailut  | Naisten yleisurheilu> Maa:   Neuvostoliitto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Split 1990 | korkeushyppy |  |
Maa:   IVY
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Genova 1992 | korkeushyppy |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | korkeushyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1999 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2003 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Valencia 1998 | korkeushyppy |  |
Jelena Jelesina (s. 4. huhtikuuta 1970 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen korkeushyppääjä, joka voitti olympiakultaa ja saavutti useita muita arvokisamitaleja.
Jelesina voitti 1987 pronssia nuorten EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Sudburyn nuorten MM-kisoissa tuloksella 196 ja 1989 nuorten EM-kultaa. Vuonna 1990 hän voitti Hyvän tahdon kisat ja EM-pronssia Splitin EM-kisoissa. Tokion MM-kisoissa 1991 hän voitti MM-hopeaa tuloksella 198. Jelesina voitti EM-pronssia sisäratojen EM-kisoissa vuosina 1992 sekä 1998. Vuonna 1999 hän voitti hopeaa Sevillan MM-kisoissa ja sijoittui myöhemmin samana vuonna GP-finaalissa neljänneksi.
Jelesina voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 olympiakultaa tuloksella 201. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa. Vuonna 2003 hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja hyppäsi IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi tuloksella 1,88.
Ennätykset

Korkeushyppy: 202 (1990)
Jean Rey

| Jean Rey |
| --- | --- |
 Jean Rey vuonna 1966.
Euroopan komission puheenjohtaja
 2. heinäkuuta 1967 – 30. kesäkuuta 1970  
Edeltäjä:  Walter Hallstein
Seuraaja:  Franco Maria Malfatti
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1902 Liège, Belgia
Kuollut: 19. toukokuuta 1983 (80 vuotta)
Ammatti:  lakimies
Tiedot
Puolue:  liberaalipuolue
Koulutus:  Liègen yliopisto
Jean Rey (15. heinäkuuta 1902 Liège, Belgia – 19. toukokuuta 1983 Liège, Belgia) oli belgialainen poliitikko, joka toimi Euroopan komission puheenjohtajana 1967–1970.
Rey syntyi vuonna 1902 ja valmistui 1926 oikeustieteestä Liègen yliopistosta. Hän aloitti tämän jälkeen lakimiesuran ja palveli asianajajana vetoomustuomioistuimessa. Hän siirtyi pian myös politiikkaan ja liittyi 1935 liberaalipuolueeseen. Hänet valittiin tämän jälkeen Liègen kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1939 Belgian edustajainhuoneeseen. Rey vastusti tuolloin näkyvästi Belgian neutraaliuspolitiikkaa, ja hän joutui toisessa maailmansodassa Saksan valtausaikana keskitysleirille, missä oli sodan loppuun asti. Sodan jälkeen Rey palasi politiikkaan.
Rey nimitettiin vuonna 1949 Belgian jälleenrakentamisen ministeriksi, ja vuosina 1954–1958 hän toimi talousministerinä. Tuossa tehtävässä hän osallistui merkittävästi Euroopan hiili- ja teräsyhteisön, Euroopan talousyhteisön (Ety) ja Euroopan atomienergiayhteisön kehittämiseen. Etyssä Rey oli aktiivinen Walter Hallsteinin yhdistämispolitiikan puolustaja. Politiikka johti yhteisöjen yhdistämiseen Euroopan yhteisöksi.
Rey valittiin Hallsteinin seuraajaksi Euroopan komission puheenjohtajaksi. Hän oli ensimmäinen uuden EY:n komission puheenjohtaja. Hänet oli valittu jo 1958 Euroopan komissioon vastaamaan ulkomaankaupasta. Hallsteinin seuraajan valinta oli vaikea, sillä hänen seuraajakseen odotettiin nousevan italialaisen ehdokkaan. Potentiaaliset ehdokkaat kuitenkin kieltäytyivät, ja heidän sijastaan puheenjohtajaksi valittiin Rey, joka sai aseman palkintona onnistuneista GATT-neuvotteluista niin sanotulla Kennedyn kierroksella. Reyn komissioon kuului 14 jäsentä. Haagin huippukokouksessa 1969 Rey vaikutti päätökseen Britannian hyväksymisestä yhteisöön. Hän esitti 1970 ajatuksen yhteisön omista rahavaroista, mikä tarkoitti sitä, että yhteisön pitäisi pystyä hankkimaan tuloja tullitoimista ja maataloustuotteiden veroista.
Rey jatkoi toimiaan Euroopan yhdentymisen puolesta jätettyään komission 1970. Hän johti European Movement Internationalia vuosina 1974–1978, ja hänet valittiin 1979 ensimmäiseen Euroopan parlamenttiin. Rey oli poliittisesti aktiivinen aina kuolemaansa, vuoteen 1983, asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Rey Wikimedia Commonsissa
Jean Rey Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Walter Hallstein | Euroopan unionin komission puheenjohtaja 1967–1970 | Seuraaja: Franco Maria Malfatti |
Johnny Meeks

Johnny Meeks (16. huhtikuuta 1937 Gaffney, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 30. heinäkuuta 2015 Jonesboro, Arkansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kitaristi.
Meeks aloitti uransa countryn parissa, mutta hän liittyi loppuvuodesta 1956 Gene Vincentin taustayhtyeeseen The Blue Caps, jossa hän korvasi Cliff Gallupin. Meeks soitti Vincentin menestyskappaleella ”Lotta Lovin’” sekä oli mukana kirjoittamassa hänen kappalettaan ”Say Mama”. Blue Caps hajosi loppuvuodesta 1958, minkä jälkeen Meeks perusti Tune Toppers -nimisen yhtyeen ja soitti yökerhoissa Los Angelesin seudulla.
Meeks soitti myös Vincentin comeback-albumilla I’m Back and I’m Proud vuonna 1969. Vincentin kanssa tekemänsä yhteistyön lisäksi Meeks toimi sessiomuusikkona Merle Haggardille ja entiselle The Monkees -jäsenelle Michael Nesmithille. Hän kuului entisen yhtyeensä The Blue Capsin kokoonpanoon, joka levytti vuonna 1982 albumin Blue Caps Unleashed.
Johnny Mize

Johnny Mize
Johnny Mize (7. tammikuuta 1913 – 2. kesäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja.
Mize pelasi ensimmäisenä pesämiehenä St. Louis Cardinalsissa, New York Giantsissa ja New York Yankeesissa. Hän pelasi ensimmäisen Major League -tason ottelunsa 16. huhtikuuta 1936 ja viimeisensä 26. syyskuuta 1953.
Mize sai paikan Baseball Hall of Famesta vuonna 1981. Hän eli 80-vuotiaaksi.
Jere Myllyniemi

| Jere Myllyniemi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1983 (ikä 41) Kangasala
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2018
Aik. seurat:  Blues (SML)   Rögle BK (Allsv./SEL)   Lukko (SML)   Kiekko-Vantaa (Mestis)   HC Salamat (Mestis)   Luleå HF (SEL)   Leksands IF (Allsv.)   SaiPa (SML)   Pelicans (SML)   LeKi (Mestis)   TuTo Hockey (Mestis)   HPK (SML)   Ilves (SML)   HIFK (SML)   Jokipojat (Mestis)   Hokki (Mestis)   SaPKo (Mestis)   HIFK (SML)   Ketterä (Mestis)
Jere Myllyniemi (s. 24. tammikuuta 1983 Kangasala) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti, joka on tamperelaisen Kooveen kasvatti ja pelasi A-juniorivuosinaan myös Tapparassa. Ammattilaisuransa hän kuitenkin aloitti Espoo Bluesissa.
Kaudeksi 2005–2006 Myllyniemi siirtyi Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaan Rögle BK:hon. Syksyllä 2006 Myllyniemi oli mukana NHL-joukkue Philadelphia Flyersin tulokasleirillä ja esiintyi hyvin, mutta ei saanut sopimusta Pohjois-Amerikan jäille. Häntä ei ole varattu NHL:ään, vaan hän voi neuvotella vapaasti kaikkien seurojen kanssa. Kaudeksi 2006–2007 hän solmi sopimuksen Elitserien-joukkue Frölunda Indiansin kanssa, mutta ehti esiintyä vain varamaalivahtina kolmessa ottelussa ennen kuin siirtyi Rauman Lukkoon.
Lukosta Myllyniemi palasi kaudeksi 2007–2008 Espooseen. Seuraavaksi kaudeksi Myllyniemi siirtyi jälleen Rögleen Elitserieniin. Hän joutui jättämään joukkueen kuitenkin kesken kauden, kun Jürgen Penker valtasi ykkösmaalivahdin paikan. Loppukaudeksi hän siirtyi Allsvenskanin Leksandiin.
Myllyniemi pelasi kaudesta 2009–2010 kauteen 2011–2012 SaiPassa, SM-liigassa, ja nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Kausista kolmannella hän pelasi myös muutaman ottelun lainalla Lahden Pelicansissa, kun Pelicansin ykkös- ja kakkosmaalivahdit Niko Hovinen ja Joonas Kuusela olivat sivussa loukkaantumisten takia. Toukokuussa 2012, kauden 2011–2012 päätyttyä, Myllyniemen julkistettiin tehneen Pelicansin kanssa pelaajasopimuksen kaudelle 2012–2013. Kauden päätteeksi Myllyniemi teki kahden vuoden jatkon Pelicansin kanssa.
Kaudeksi 2015–2016 Myllyniemi siirtyi yksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2016–2017 Myllyniemi pelasi SM-liigassa muun muassa HIFK:ssa, Pelicansissa ja Ilveksessä.
Kaudeksi 2017–2018 Myllyniemi siirtyi Mestikseen nousseeseen Imatran Ketterään.
Aiheesta muualla

Jere Myllyniemen blogi
Jere Myllyniemi Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Jere Myllyniemi Eurohockey.com. (englanniksi)
Jere Myllyniemi Jatkoaika.comissa (Internet Archive)
Johann Georg Mettenleiter

Johann Georg Mettenleiter (6. huhtikuuta 1812 Lonetal – 6. lokakuuta 1858 Regensburg) oli saksalainen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.
Mettenleiter sai vuodesta 1824 koulutusta sedältään tai enoltaan, joka toimi kuoromestarina Baijerin Wallersteinissa. 1830-luvulla hän opiskeli opettajaseminaarissa Bambergissa. Hän sai Baijerin kansalaisoikeudet vuonna 1836. Vuosina 1837–1839 Mettenleiter oli kuoromestari katolisessa St. Sebastian -kirkossa Oettingenissa ja vuodesta 1839 kuolinvuoteensa saakka kuoromestari-urkuri Regensburgissa. Regensburgissa Mettenleiter johti muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Felix Mendelssohnin, Friedrich Schneiderin ja Joseph Haydnin teosten esityksiä. Hän sävelsi hengellisiä kuoroteoksia, joihin vaikutti Cäcilianismus-kirkkomusiikkiliike. Teosten joukossa on muun muassa motetteja ja psalmeja. Mettenleiter kirjoitti myös opaskirjoja. Hän julkaisi kirkkomusiikkikokoelman Enchiridion chorale piispa Valentin Riedelin alaisuudessa.
Mettenleiter kärsi ainakin 1830-luvun alkupuolelta saakka vakavista vatsan alueen sairaustiloista. Hän kuoli Regensburgissa vuonna 1858. Myös Mettenleiterin veli Dominicus ja serkku Bernhard Mettenleiter olivat muusikoita.
Johnny McDowell

| Johnny McDowell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950, 1951, 1952
Talli(t):  Kurtis Kraft, Maserati
Kilpailuja:  3
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1952
Johnny McDowell (29. tammikuuta 1915 Delavan, Illinois – 8. kesäkuuta 1952 West Allis, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija, joka osallistui Formula 1:n MM-sarjaan kuuluneeseen Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1950, 1951 ja 1952.
McDowell kuoli 37-vuotiaana vuonna 1952 kilpailuonnettomuudessa Milwaukee Milen radalla.
Jex Blackmore

Jex Blackmore
Jex Blackmore (s. 1986 Detroit) on yhdysvaltalainen aborttia puolustava kansalaisaktivisti, performanssitaiteilija ja satanisti.
Blackmore on toiminut The Satanic Templen Detroitin-haaran johtajana. Hän oli mukana järjestämässä historian suurinta siihenastista satanistista kokoontumista, jossa Baphometin patsas paljastettiin Detroitissa vuonna 2015. Blackmore osallistui Hail Satan? -dokumenttielokuvaan. Hän on ajanut elokuvan, performanssin ja kirjoittamisen keinoin lisääntymisterveyden asiaa. Blackmore on tarkastellut työssään uskonnollisen moraalipuheen, seksuaalisuuden ja politiikan suhdetta.
Blackmore esitteli syyskuussa 2019 Sex Militant -nimisen multimediainstallaation ja kestoperformanssin, joka päättyi osallistavaan rituaaliesitykseen. Chicago Reader piti esitystä yhtenä vuoden 2019 parhaista taidenäyttelyistä. Katolinen kirkko vastusti hanketta. Vuonna 2020 Blackmoren kokeellinen elokuva An Undue Burden esitettiin ensimmäisen kerran Ann Arborin elokuvajuhlilla. Blackmore otti tammikuussa 2022 livenä televisiossa raskaudenkeskeytyksessä käytettävää mifepristonia. Hän kertoi olevansa tekemässä kolmatta aborttiaan. Jälkikäteen hän keskusteli aborttivastaisen Rebecca Kiesslingin kanssa. Kiessling esitti Blackmoren toimineen shokkiarvon ja julkisuuden takia. Blackmore itse perusteli toimintaansa tietoisuuden edistämisellä raskaudenkeskeytykseen käytettävien lääkkeiden saatavuudesta postitse. Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto oli sallinut niiden postimyynnin joulukuussa 2021.
Blackmore on väitellyt Westboron baptistikirkon edustajien kanssa. Hän käyttää itsestään sukupuolineutraaleja pronomineja ”they” ja ”them”.
Aiheesta muualla

Jex Blackmore Internet Movie Databasessa. (englanniksi)