stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lahden oikorata
Aluevaikutuksia

Oikoradan on ajateltu mahdollistavan entistä nopeamman työmatkaliikenteen Päijät-Hämeestä pääkaupunkiseudulle Pendolinojen avulla, mutta se myös ohjaa pääkaupunkiseudun kasvua Järvenpäähän ja Mäntsälään, mikäli kunnat pystyvät sopimaan VR:n kanssa lähiliikenteen tuesta. Oikoradan valmistumisen odotus johti kaavoitukseen Etelä-Mäntsälässä. Myös Orimattila kaavailee uutta taajamaa radan varteen. Lahden ja Helsingin välinen työmatkaliikenne, pendelöinti, on synnyttänyt myös työmatkaliikenteen puolesta toimivan yhdistyksen Oiko ry:n.
Lappeenrannan lentoaseman kotimaan liikenteen matkustajamäärät ovat romahtaneet vuoden 2005 jälkeen, kun on avattu Lahden oikorata liikenteelle syyskuussa 2006. Etelä-Karjalan kauppakamarin arvion mukaan lentoliikenne Helsinkiin on korvautunut parantuneella junayhteydellä, joka palvelee liikematkustajia riittävällä tavalla.
Henkilöliikenne

Matka-aika Helsingistä Lahteen oikorataa pitkin on 52 minuuttia Pendolinolla ja InterCityllä sekä 63 minuuttia lähijunalla. Allegro-junalla matka on 45 minuuttia, mutta sillä ei voi matkustaa Suomen sisäisiä matkoja. Ennen oikoradan avautumista liikenteelle matka-aika oli Riihimäen kautta matkustettaessa lyhimmillään tunti ja 21 minuuttia. Oikoradan asemilla pysähtyvät tunnin välein kulkevat lähijunat. Oikorata kuuluu kansainväliseen TEN-väylään (Euroopan laajuinen verkko, Trans-European network), joka kulkee Kööpenhaminasta ja Oslosta Tukholman, Turun ja Helsingin kautta Pietariin.
Henkilöliikenne > Aikataulumuutoksia

Uuden radan käyttöönoton yhteydessä tehtiin myös 3. syyskuuta 2006 alkaen osittain siihen liittyviä uudistuksia, joita kutsuttiin VR:n markkinoinnissa nimellä ”Uusi juna-aika”. Tämä tarkoitti maanlaajuista aikataulujen tarkistusta ja uusien junavuorojen käyttöönottoa. Joitain junavuoroja myös lakkautettiin.
Henkilöliikenne > Pääkaupunkiseudun lähiliikenne

VR:n Z-junat ajavat Lahden oikorataa pitkin tunnin välein Helsingistä Lahteen, ja osa niistä jatkaa Lahdesta edelleen Kouvolaan.
Tavaraliikenne

VR Transpointin mukaan Lahden oikoradalle tulee vain kaksi tavarajunaparia. Kun tavaraliikenteessä rautatieoperaattori maksaa rataverkon käytöstä dieselvetoisessa tavaraliikenteessä 0,1 senttiä bruttotonnikilometriltä ja sähköisessä liikenteessä puolet eli 0,05 senttiä bruttotonnikilometriltä, Lahden oikoradan käytöstä on maksettava rahoitusvaiheessa 0,5 senttiä bruttotonnikilometriltä, jolloin sen käyttäminen maksaa tavaraliikenteessä sähkövetureilla kymmenen tai dieselvetureilla viisi kertaa niin paljon kuin muiden ratojen. 4 000 tonnin tavarajunasta Keravalta Lahteen koituisi 1 628 euron maksu, kun taas Riihimäen kautta ajettuna maksettava määrä olisi 202 euroa. Ajansäästöä 1 426 euroa kalliimpi lyhyempi reitti toisi 37 minuuttia.
Tavaraliikenne > Henna

Oikorata kulkee Mäntsälästä Lahteen Orimattilan Hennan kautta. Sinne on suunniteltu pistoraidemahdollisuutta mahdollisesti perustettavan teollisuusalueen yhdistämiseksi oikorataan.
Tavaraliikenne > Nostava

Hollolan kunta osti Ala-Okeroisten Nostavalta 110 hehtaaria maata Nostavan logistiikkakeskusta varten. Alue sijaitsee aivan oikoradan itäpuolella.
Oikoratafestarit

Oikoratafestarit olivat markkinointitapahtuma, jolla VR hankki julkisuutta oikoradalle. 1 500 halukkaalle jaettiin maksuttomia junalippuja Lahdesta Mäntsälään ja takaisin tehtäviä junamatkoja varten festarijunalla, joka oli tyypiltään Sm4.
Oikoratafestarit > Valokuvanäyttely

Rautatieasemilla oli valokuvanäyttely 32:sta Pietarin radan asemasta. Niistä vain Pietarin Suomen-rautatieasema oli ensimmäisen luokan asema, Viipurin ja Helsingin rautatieasemat toisen luokan asemia ja muut kolmannen tai neljännen luokan asemia.
Oikoratafestarit > Oikorata-lehti

Ratahallintokeskus julkaisi Oikorata-lehden, jossa esiteltiin laajasti Oikoradan etuja. Se on jaettu ilmaisjakeluna ja sen saa myös Internetistä PDF-tiedostomuodossa.
Oikoratafestarit > Musiikkia

Lahden rautatieaseman päässä olevan varastomakasiinirakennuksen länsipuolella olleessa teltassa järjestettiin rock-konsertteja, joissa esiintyivät Alliance, Wiidakko ja Flipper. Juontajana toimi Jaana Pelkonen. Lanunaukiolla Rautatienkadulla järjestettiin kuorolaulukonsertti. Lahdessa rautatieaseman edessä Mannerheimin patsaalla järjestettiin veteraanisoittokunnan tapahtuma Raiteiden Ilta, joka korvasi Lahden taiteiden yön ja liittyi Lahden keskustan markkinointiin.
Oikoratafestarit > Musiikkia > Taidepanimo

Taidepanimossa oli avoimien ovien päivä, jonka aikana avattiin VISU 06 -kokonaisuuteen kuuluva Helsinki–Lahti-pienoisrautatiemaisema. Taidepanimon kolmannessa kerroksessa järjestettiin myös myyjäiset ja mahdollisuus akvarellimaalaamiseen. Rautatieteema tulee esille myös elokuvana, kun Kino-Iiris esittää Suuri junaryöstö -elokuvan.
Kirjallisuus

Nopeat Itäradat -hankkeen päällikkönä toiminut Pertti Punkamaa kirjoitti kirjan Oikaistiin – ei ajettu ohi : oikoradan syntyvaiheet, jossa kerrotaan Lahti–Kerava-radan ideasta August Fellmanin ideoinnista 1910-luvulta sen suunnitteluun 1980-luvun lopulla ja toteutukseen.
PULS (raketinheitin)

| PULS |
| --- | --- |
 PULS
Aseen tyyppi:  kuorma-autoalustainen raketinheitin
Alkuperämaa:   Israel
Palvelushistoria
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  Israel Military Industries
Valmistajat:  Israel Military Industries nykyään Elbit Systems
Tekniset tiedot
Pääaseistus:  raketit, ohjukset
PULS (Precise & Universal Launching System,  suom. tarkka & universaali laukaisujärjestelmä, aiempi malli Lynx) on israelilainen ajoneuvoalustainen raketinheitin, jota ovat valmistaneet Elbit Systems ja aiemmin Israel Military Industries.
Suunnittelu

Lynx ja sen uudempi paranneltu versio PULS ovat yleensä kuorma-autoalustaisia raketinheittimiä. Heittimiä on asennettu eri maissa erimallisten yleensä alustaltaan 6×6 tai 8×8 kuorma-autojen alustoille. Mallista riippuen on saatavilla panssaroituja ohjaamoita. Ajoneuvoon on saatavilla myös nosturi, jota voidaan käyttää ampumatarvikkeiden siirtelyyn.
PULSista voidaan laukaista hyvin monentyyppisiä aseita, lähinnä raketteja ja ohjuksia, jotka ladataan niitä varten suunniteltuihin laukaisukasetteihin. Heittimeen mahtuu kaksi kasettia vierekkäin. Rakettien ja ohjusten kantomatkat vaihtelevat muutamasta kymmenestä kilometristä yli 300 kilometriin.
PULSiin sopivat aseet kaliipereittain (suluissa aseiden maksimimäärä ajoneuvoa/yhtä kasettia kohden):
122 mm:n Grad-raketti (36/18)
122 mm:n Accular-raketti (36/18)
160 mm:n Accular-raketti (26/13)
160 mm:n LAR-160-raketti (26/13)
306 mm:n EXTRA-raketti (8/4)
330 mm:n Delilah-ohjus (4/2)
370 mm:n Predator Hawk -ohjus (4/2)
SkyStriker-drooni: Niin sanottu vaaniva ammus (itsemurhadrooni). Se voi iskeä yli 100 kilometrin päähän tai vaihtoehtoisesti toimia tiedustelulennokkina ja käyttää uudelleen.
Mallit > Light PULS

Etenkin erikoisjoukkojen käyttöön suunniteltu kevyt raketinheitin, joka voidaan asentaa kuorma-autoa pienempien ajoneuvojen alustalle. Se voi ampua esimerkiksi kahdeksan 120 mm:n Accular-rakettia. Järjestelmä voidaan ilmakuljettaa C-130 Hercules -kuljetuskoneella tai vastaavalla.
Mallit > EuroPULS

Elbitin ja saksalais-ranskalaisen KNDS:n yhteinen projekti PULSin markkinoimiseksi Euroopan maille. Kyseinen malli on muokattu juuri euroopplaisten asiakkaiden operatiivisiin ja teollisiin tarpeisiin sopivammaksi. Osana prokektia on tarkoitus laajentaa PULSin asevalikoimaa sellaisilla aseilla, joita eurooppalaiset valtiot käyttävät. Näihin lukeutuu esimerkiksi Kongsbergin Naval Strike Missile ja MBDA:n Joint Fire Support Missile -ohjukset.
Käyttäjät

Alankomaiden kuninkaalliset maavoimat: 20 PULSia tilattiin vuonna 2023. Järjestelmät rakennetaan Scania Gryphus 8×8 -kuorma-auton alustalle. Toimitukset 2024–2026.
Azerbaidžanin maavoimat: Käytetty Vuoristo-Karabahin sodassa 2020.
Espanjan maavoimat: 16 tilattu lokakuussa 2023.
Israelin maavoimat: Lynxin paikallinen nimitys Lahav. Tuntematon määrä käytössä. Ainakin osa tiettävästi HEMTT-alustaisia.
Kazakstanin maavoimat: Paikallinen nimitys Naiza. Niitä rakennettiin maassa, ja ensimmäiset otettiin käyttöön 2008. Heitin on asennettu venäläiseen KamAZ-6350-kuorma-autoon.
Ruandan puolustusvoimat
Saksan maavoimat: Viisi PULSia tilattu 2024–2025. Niillä korvataan Ukrainaan lähetetyt MARS II -raketinheittimet.
Serbian maavoimat: Tilattu 2024.
Tanskan maavoimat: 8 PULSia tilattiin 2023. Tatra T815 6×6 -kuorma-auton alustalle rakennetut heittimet toimitettiin 2024.
Aiheesta muualla

Elbit Systemsin sivuilla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta PULS (raketinheitin) Wikimedia Commonsissa
Israelin puolustusvoimien Lynx ampuu Accular-raketin.
EuroPULS ILA Berlin 2024 -tapahtumassa.
Esko Ranta (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. tammikuuta 1947 (ikä 78)
Syntymäpaikka: Tampere, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 173 cm
Lempinimi: Eko
Junioriseurat
: TP-T
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1964 | TP-T | – | (0) |
| 1965–1969 | IKissat | 87 | (6) |
| 1970 | PaPe | 26 | (1) |
| 1971 | TPV | 26 | (1) |
| 1972 | TaPa | 22 | (0) |
| 1973–1984 | Haka | 300 | (10) |
| 1986–1988 | PS-44 | 11 | (1) |
| 1989–1991 | IKissat | 40 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 512 | (22) |
Maajoukkue
| 1966–1969 | Suomi U21 | 6 | (0) |
| 1977 | Suomi B | 1 | (0) |
| 1969–1980 | Suomi | 68 | (0) |
Valmennusura
1988: Haka (apuv.)
1991–1992: Ilves (apuv.)
1992: Ilves
1993: Ilves (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Esko Ranta (s. 14. tammikuuta 1947 Tampere) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija ja nykyinen urheiluvaikuttaja. Hänen oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ranta debytoi miesten sarjassa vuonna 1963 joukkueenaan Tampereen Pelitoverit. Samana vuonna hänet kutsuttiin poikien maajoukkueleirille. 1972 Ranta siirtyi I divisioonaa pelanneeseen Valkeakosken Hakaan, jossa hän pelasi aina 1980-luvulle asti. Aktiiviuransa aikana Ranta esiintyi 69:ssä A-maaottelussa Suomen jalkapallomaajoukkueen paidassa. Vuonna 2007 hänet valittiin Suomen Palloliiton kunniakerhoon Gladiaattoreihin ja vuonna 2016 suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen.
Ranta on jatkanut jalkapallon parissa myös pelaajauransa jälkeen. 1980-luvulla hän liittyi mukaan Hakan valmennustiimiin. Nykyisin Ranta toimii Tampereen piirin Kaikki pelaa -nuorisopäällikkönä.
Sukellusvene U-96

| Sukellusvene U-96> Das Boot |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wolfgang Petersen
Käsikirjoittaja:  Kirja: Lothar-Günther Buchheim Käsikirjoitus: Wolfgang Petersen
Tuottaja:  Günter Rohrbach
Säveltäjä:  Klaus Doldinger
Kuvaaja:  Jost Vacano
Leikkaaja:  Hannes Nikel
Pääosat:  Jürgen Prochnow Klaus Wennemann Herbert Grönemeyer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Länsi-Saksa
Tuotantoyhtiö:  Bavaria Film GmbH Columbia Pictures
Levittäjä:  Constantin Film Netflix Xfinity Streampix
Ensi-ilta:   17. joulukuuta 1981  2. huhtikuuta 1982
Kesto:  149 min / 209 min (director’s cut) / 293 min (minisarja)
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sukellusvene U-96 (alkuperäisnimeltä Das Boot) on Wolfgang Petersenin ohjaama vuonna 1981 ensi-iltansa saanut saksalainen sotaelokuva. Elokuvan tuotti Günter Rohrbach, ja sen pääosissa näyttelevät Jürgen Prochnow, Herbert Grönemeyer ja Klaus Wennemann. Sukellusvene U-96 perustuu Lothar-Günther Buchheimin samannimiseen omaelämäkerralliseen teokseen vuodelta 1973. Elokuva sijoittuu toiseen maailmansotaan ja kertoo fiktiivisen tarinan sukellusvene U-96:sta ja sen miehistöstä.
Sukellusvene U-96 oli laajin ja kallein Saksassa toteutettu elokuvaprojekti. Se sai muun muassa kuusi Oscar-ehdokkuutta ja oli menestynein Yhdysvalloissa levitetty ulkomainen elokuva. Elokuvaa on kommentoitu muun muassa sen realistisuudesta sekä sodanvastaisesta sanomasta. Buccheim, jonka teokseen elokuva perustui, ilmaisi kuitenkin pettymyksensä liittyen elokuvan toteutukseen. Vuonna 1997 julkaistiin Petersenin valvonnassa toteutettu alkuperäistä teatteriversiota pidempi ohjaajan versio. Elokuvasta julkaistiin vuonna 1985 myös nettopituudeltaanselvennä hieman yli 5-tuntinen TV-sarjaversio.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jürgen Prochnow  | … |  kapteeni Heinrich Lehmann-Willenbrock   |
|  Klaus Wennemann  | … |  konemestari Fritz Grade   |
|  Herbert Grönemeyer  | … |  luutnantti Werner   |
|  Hubertus Bengsch  | … |  1. perämies   |
|  Martin Semmelrogge  | … |  2. perämies   |
|  Uwe Ochsenknecht  | … |  puosu   |
|  Günter Lamprecht  | … |  Weserin kapteeni   |
Tuotanto > Esituotanto

Elokuva perustuu toisen maailmansodan aikana sotakirjeenvaihtajana sukellusveneissä toimineen Lothar-Günther Buchheimin romaaniin Sukellusvene (1973). Sukellusvene U-96 oli vuonna 1981 laajin ja kallein Saksassa toteutettu elokuvaprojekti. Elokuva kuvattiin noin 30 miljoonan D-markan budjetilla, ja 250-henkinen ryhmä työskenteli sen eteen kaksi vuotta. Elokuvan kuvaamiseen kului 300 kilometriä filmiä.
Rolf Zehetbauerin suunnitellessa tuotantoa vuonna 1976 elokuvalta puuttui vielä ohjaaja. Paikkaan harkittiin aluksi amerikkalaisia ohjaajia, jotka kuitenkin halusivat räätälöidä tarinan kuuluisan näyttelijän ympärille. Realistisen kerronnan ja kaupallisesti suunnitellun sotaspektaakkelin välistä ristiriitaa yritettiin ratkaista erilaisin konseptein, kunnes elokuvan valmistelut lopulta keskeytettiin.
Günter Rohrbach otti 1979 studion johdon ja kehitti uudenlaisen tuotantokonseptin, jossa amerikkalaisten standardien mukainen viihdeprojekti muutettaisiin erittäin realistiseksi kerronnaksi. Amerikkalaisten näyttelijöiden, kuten Paul Newmanin ja Robert Redfordin, sijaan rooleihin valittiin suhteellisen tuntemattomia nimiä. Ohjaajaksi valittiin ainoastaan televisiotuotannostaan tunnettu Wolfgang Petersen.
Tuotanto > Kuvaukset

Kuvauksia varten rakennettiin kaksi realistisen kokoista jäljennöstä VIIC-tyypin sukellusveneestä, jonka piirustukset saatiin Chicagon tiede- ja teollisuusmuseosta. Toinen tehtiin studion sisällä tapahtuvia kuvauksia varten ja toinen, kelluva versio, La Rochellessa tapahtuvia kuvauksia varten. Lisäksi rakennettiin kolme pienempää mallia. Yksi niistä oli kauko-ohjaimella ohjattava 12-metrinen versio, joka pystyi jopa sukeltamaan. Kahta muuta, 6- ja 3-metristä versiota, käytettiin vedenalaisissa kohtauksissa ja trikkikuvauksessa. Viisi metriä korkea keinutuslaite rakennettiin imitoimaan aaltojen vaikutusta. Eräässä vaiheessa kuvauksia sukellusvenejäljennös irtoutui keinutuslaitteessa ja iskeytyi maahan, mutta vakavammilta vahingoilta kuitenkin vältyttiin.
Petersen pyrki alusta lähtien mahdollisimman tarkkaan todenmukaisuuteen. Sukellusveneen sisätilat kopioitiin pienintä yksityiskohtaa myöten. Kameramies Jost Vacanon täytyi työskennellä sukellusvenejäljennöksen sisällä ilman kamerakiskoja tai liikuteltavia seiniä. Suurin osa sukellusveneen sisälle sijoittuvista kohtauksista kuvattiin kannettavalla tarkoitusta varten tehdyllä Arriflex-kameralla. Vacanon täytyi suojautua kypärällä sekä vartalosuojuksilla välttyäkseen loukkaantumisilta. Steven Spielberg lainasi eräässä vaiheessa kuvauksia La Rochellessa käytettyä sukellusvenejäljennöstä käytettäväksi muutamassa kohtauksessa elokuvassa Kadonneen aarteen metsästäjät (1981). Petersenin kuvausryhmän saatua jäljennöksen takaisin sen runko kuitenkin katkesi ja sukellusvene upposi, minkä seurauksena kuvaukset keskeytyivät joksikin aikaa.
Tuotanto > Elokuvamusiikki

Elokuvamusiikin sävelsi Klaus Doldinger. Lisäksi elokuvassa kuullaan Rita Kettyn esittämä kappale ”J’attendrai”, joka oli myös elokuvan virallisessa ääniraidassa. Vuonna 1997 julkaistun ohjaajan version ääniraidasta se kuitenkin jätettiin pois. Lisäksi elokuvassa kuullaan useita muita musiikkikappaleita, joita ei ole erikseen merkitty elokuvan lopputeksteihin.
Julkaisu ja vastaanotto > Julkaisu ja versiot

Sukellusvene U-96 julkaistiin Saksassa 17. joulukuuta 1981, Yhdysvalloissa 10. helmikuuta 1982 ja Suomessa 2. huhtikuuta 1982. Elokuvasta on olemassa kolme toisistaan merkittävästi eroavaa versiota: alkuperäinen 149-minuuttinen teatteriversio (1981), televisiosarja (1985) ja ohjaajan versio (1997). Sukellusvene U-96 voitti useita palkintoehdokkuuksia, mukaan lukien kuusi Oscar-ehdokkuutta. Se oli menestynein Yhdysvalloissa levitetty ulkomainen elokuva ja avasi ohjaaja Petersenille ovet Hollywoodiin. Alkuperäinen teatteriversio julkaistiin ohjaajan version ohella Blu-ray:lle erikoisjulkaisussa syyskuussa 2011.
Vuonna 1985 julkaistiin noin viisi tuntia pitkä televisiosarja, joka seuraa tarkemmin merkittävimpien roolihahmojen tarinankehitystä. 308-minuuttinen versio julkaistiin Blu-raylle syyskuussa 2014.
Vuoden 1996 alussa alettiin valmistella Sukellusvene U-96:sta uudelleen leikattua ohjaajan versiota. Entisöintiprojektiin osallistuivat muun muassa Ortwin Freyermuth ja alkuperäisen version leikkaaja Hannes Nikel. Ohjaaja Petersen valvoi henkilökohtaisesti ohjaajan version leikkausta, jota varten oli käytössä yli kuusi tuntia alkuperäistä materiaalia. Erityistä huomiota kiinnitettiin elokuvan ääniraitaan, joka muutettiin digitaaliseen muotoon. Ohjaajan versio oli pituudeltaan 209 minuuttia ja se julkaistiin teattereissa 1997. Blu-raylle se julkaistiin lokakuussa 2010.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita ja kritiikki

The New York Times -lehden elokuvakriitikko Janet Maslin kehui Petersenin ohjaustyötä ja erityisesti tämän tarkkuutta yksityiskohdissa, mikä välittyy katsojalle realistisena elokuvakokemuksena. Maslinin mukaan elokuvassa on selkeä sodanvastainen sanoma.
Lothar-Günther Buchheim, jonka sotamuistelmiin elokuva perustuu, ilmaisi 1981 julkaistussa kirjoituksessa suuren pettymyksensä ohjaaja Petersenin elokuvasovitukseen. Buchheim kritisoi erityisesti elokuvan epärealistisia piirteitä, mutta ilmaisi vaikuttuneensa sen teknisestä toteutuksesta.
Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert, joka katsoi 1997 julkaistun ohjaajan version, antoi elokuvalle 4/4 tähteä. Hän kutsui Petersenin ohjaustyötä osoitukseksi puhtaasta ammattitaidosta. Lisäksi hän antoi kiitoksensa kamerakuvien ja äänimaailman realistisuudesta. The Hollywood Reporterin arvostelun mukaan vuoden 1989 jälkeen, jolloin julkaistiin Arabian Lawrencen (1962) entisöity versio, yhtäkään elokuvaa ei ole yhtä menestyksekkäästi pidennetty ja paranneltu kuin Sukellusvene U-96:sta myöhemmin julkaistua ohjaajan versiota (1997).
Suomessa Iltalehden Heikki Eteläpää arvosti uutuuselokuvan teknisiä tehosteita ja Dolby Stereo -ääntä, joiden myötä syntyy latautuneita jännitystilanteita. ”Mutta kaiken atmosfäärille ja toiminnalle uhratessaan Sukellusvene U-96 jättää ihmiskuvauksen koko lailla kesannolle. Niinpä se kaikkineen on vain uusi luku ajanvietesotaa, rämäkän puoleinen tosin.” Kansan Uutisten Harri-Ilmari Moilanen piti vuonna 2009 teosta yhtenä kaikkien aikojen sotafilmeistä, kiitos autenttisuuden sekä henkilökuvien kehittelyn ja toiminnallisuuden välisen raudanlujan jännitteen.
Internet-sivusto Rotten Tomatoesin 46 kriitikosta 96 % antoi elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 9/10. Lisäksi noin 46 000 sivuston käyttäjästä 96 % antoi elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 4,1/5. Internet-sivusto Metacriticissä elokuvakriitikoiden arvosteluihin perustuva arvosana on 86/100 ja käyttäjien arvosteluihin perustuva arvosana 7,5/10.
Julkaisu ja vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinto | Kategoria | Ehdokas | Lopputulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Oscar-palkinto | Kuvaus | Jost Vacano | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Ohjaus | Wolfgang Petersen | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Leikkaus | Hannes Nikel | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Äänitys | Milan Bor, Trevor Pyke ja Mike Le Mare | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Äänitehosteet | Mike Le Mare | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Sovitettu käsikirjoitus | Wolfgang Petersen | Ehdokkuus |  |
| BAFTA-palkinto | Vieraskielinen elokuva | Wolfgang Petersen | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | Vieraskielinen elokuva | Das Boot | Ehdokkuus |  |
Populaarikulttuurissa

Yksi elokuvan kuvauksissa käytetyistä sukellusveneen pienoismalleista esiintyy myös Steven Spielbergin elokuvassa Kadonneen aarteen metsästäjät (1981).
Saksalainen eurodance-projekti U96 julkaisi 1991 teknotyylisen mukaelman elokuvan tunnuskappaleesta ”Das Boot”, jonka alkuperäisversion sävelsi Doldinger.
Simpsonit-animaatiosarjan 9. tuotantokauden jakson ”Das Bus” nimi on johdettu elokuvasta, vaikkakin suurin osa jakson viittauksista on Peter Brookin elokuvaan Kärpästen herra (1963).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sukellusvene U-96 Wikimedia Commonsissa
Elitisti: Sukellusvene U-96 -arvostelu
| n k Linkitetty data: Sukellusvene U-96 (Q62730) |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: elokuva
lajityyppi: draamaelokuva, romaaniin perustuva elokuva, historiallinen elokuva, sotaelokuva, sukellusvene-elokuva
pääteema: toinen maailmansota, Sukellusvenesodankäynti
ohjaaja: Wolfgang Petersen
käsikirjoittaja: Wolfgang Petersen
säveltäjä: Klaus Doldinger
näyttelijä: Jürgen Prochnow, Klaus Wennemann, Herbert Grönemeyer, Hubertus Bengsch, Uwe Ochsenknecht, Sky du Mont, Heinz Hoenig, Martin Semmelrogge, Otto Sander, Ralf Richter, Rita Cadillac, Bernd Tauber, Erwin Leder, Jan Fedder, Oliver Stritzel, Martin May, Günter Lamprecht, Joachim Bernhard, Claude-Oliver Rudolph, Konrad Becker
alkuperämaa: Länsi-Saksa
alkuperäiskieli: saksa
tarinan tapahtumapaikka: La Rochelle
kuvauspaikka: Pohjanmeri, La Pallice, Bodensee, Grünwald, Atlantin valtameri
mielikuvitusmaailma, johon teos sijoittuu: Das Boot universe
 : SPARQLHaku löytää elokuvat, jotka täyttävät kaikki valitsemasi ehdot.  (hakuohje)Mallineen hakukäyttöliittymä vaatii toimiakseen asetuksista linkitetty data -pienoisohjelman.
Sukellusvenebunkkeri La Rochellessa, Ranskassa.
VIIC-luokan sukellusvene näytteillä Laboessa, Saksassa.
Elokuvan lavasteita Bavaria Studiolla, Münchenissä.
Erakkoravut

| Erakkoravut |
| --- | --- |
 Calcinus laevimanus
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Välipyrstöiset ravut Anomura
Yläheimo::  Erakkoravut  Paguroidea  Latreille, 1802
Heimot
 Coenobitidae  Diogenidae  Paguridae  Parapaguridae  Parapylochelidae  Pylochelidae  Pylojacquesidae 
Katso myös
   Erakkoravut Wikispeciesissä   Erakkoravut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erakkoravut (Paguroidea) on kymmenjalkaisten lahkoon (Decapoda) kuuluva  äyriäisten yläheimo. Joitakin erakkorapulajeja tavataan merten lisäksi myös kuivalla maalla. Kaiken kaikkiaan luonnossa esiintyy yli 550 erakkorapulajia, enimmäkseen maapallon lämpimillä alueilla.
Erakkorapu käyttää tunnusomaisesti pehmeän takaruumiinsa suojana jonkin toisen eläimen, kuten kotilon, kuorta. Toisinaan erakkorapu saattaa valita takaruumiinsa suojaksi myös jonkin muun kovapintaisen elementin, esimerkiksi tyhjän tölkin. Kasvaessaan rapu vaihtaa kuorta ajoittain isompaan. Jotkut meressä elävät erakkoravut, kuten Välimeressä yleinen prideauxinerakkorapu (Pagurus prideaux), keräävät kuorensa päälle lisäsuojaksi Adamsia palliata -merivuokkoja. Nämä kaksi elävät symbioosissa: merivuokko polttiaiselimineen lisää erakkoravun puolustuskykyä, ja toisaalta merivuokko saa osansa äyriäisen aterioista ja onnistuu liikkumaan. Toisten erakkorapulajien kuorta taas peittävät sienieläimet.
Erakkoravuilla on neljä kävelyraajaa, neljä pikkuraajaa, joilla kuori pysyy paikallaan, pieni saksi, iso saksi ja neljä tuntosarvea. Erakkorapujen silmät ovat pienten tappien päässä.
Jos erakkorapu tuntee itsensä uhatuksi, se vetäytyy kuoreensa niin, että kuoren suun sulkee ravun iso saksi.
Erakkorapuja pidetään myös lemmikkeinä. Vedessä elävät lajit pitävät akvaariota puhtaana. Sekä maalla että vedessä elävät lemmikkierakkoravut ovat yleensä pienikokoisia lajeja (2–6 cm).
Suurimmat erakkorapulajit saattavat kuitenkin kasvaa 30 senttimetrin mittaan. Pohjanmeressä yleinen  bernhardinerakkorapu on noin 15-senttinen.