stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Persikka
Lajikkeita ja muunnoksia > Nektariini

Nektariini (Prunus persica var. nucipersica) on persikan sileäkuorinen muunnos. Se on usein kooltaan persikkaa pienempi ja maultaan yleensä makeampi. Kypsä nektariini on pehmeä. Sen hedelmäliha on herkempi vaurioitumaan kuin persikan.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Persikka (Prunus persica)
Fineli: Persikan ravintosisältö (kuivattu)
Fineli: Persikan/nektariinin ravintosisältö
ITIS: Prunus persica (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Prunus persica (englanniksi)
Flora of China: Amygdalus persica (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Prunus persica (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Prunus persica (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Prunus persica:  Wikidata: Q13189  Wikispecies: Prunus persica  AoFP: 389  APA: 3181  APDB: 84205  APNI: 112739  BioLib: 39540  BOLD: 252623  Calflora: 8724  CoL: 4N94F  Ecocrop: 1796  eFloraSA: Prunus_persica  EoL: 631649  EPPO: PRNPS  EUNIS: 179943  FloraBase: 46201  FNA: 242341609  GBIF: 3022511  GRIN: 30065  iNaturalist: 78755  IPNI: 1212858-2  ITIS: 24765  MichiganFlora: 2525  NatureServe: 2.147493  NBN: NBNSYS0000034215  NCBI: 3760  NSWFlora: Prunus~persica  NZOR: 291b67cc-accb-4e94-99ba-373dca8a50ea  NZPCN: 2854  Observation.org: 7268  Open Tree of Life: 259054  PalDat: Prunus_persica  PFI: 2216  Plant List: rjp-376  PLANTS: PRPE3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:1212858-2  RHS: 156648  Tropicos: 27801115  VASCAN: 8872  VicFlora: 971d5046-dc8f-4408-b0d4-778ff68d8c05  WisFlora: 9122  WFO: wfo-0001005418  Laji.fi: MX.41575 
Amygdalus persica:  Wikidata: Q21870184  APDB: 84223  APNI: 87634  CoL: D974  EUNIS: 179653  FNA: 200010618  FoC: 200010618  GBIF: 5369552  GRIN: 3032  IPNI: 324718-2  IRMNG: 10181592  ITIS: 508766  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:324718-2  Tropicos: 27801624  WFO: wfo-0000983465 
Persikan kukkia
Prunus persica
Litteä persikka.
Horsti

Fault = siirros, graben = hautavajoama, horst = horsti
Horsti (saks. Horst, haukan tai kotkan pesä) on pitkänomainen, siirrosten rajaama maankuoren lohko, joka on maankuoren liikunnossa joutunut ympäristöään ylemmäksi. Siirrosrakenteille ovat tyypillisiä pystysuorat tai lähes pystysuorat siirrokset, jotka rajaavat maankuoresta alaspäin tai ylöspäin siirtyneitä suuria lohkoja. Joskus horsti kohoaa niin paljon ympäristöään ylemmäksi, että sitä voidaan nimittää vuoristoksi. Alkuperäiset pystyt rajapinnat häviävät vähitellen eroosion kuluttaessa niitä. Tunnetuin horsti lienee Saksan pohjoisin vuoristo Harz Leine- ja Saalejoen välissä. Vuoristomaisia horsteja ovat myös Vogeesien ja Schwarzwaldin vuoristot. Horstin vastakohta on vajoama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horsti Wikimedia Commonsissa
Holoseeni
Holoseenin ilmasto ja yleinen kehitys

| Sarja | Vaihe | Kronozooni | Kalenterivuotta  sitten |
| --- | --- | --- | --- |
| Holoseeni | Holoseeni | Subatlanttinen | 0–2 400 |
| Holoseeni | Holoseeni | Subboreaali | 2 400–5 660 |
| Holoseeni | Holoseeni | Atlanttinen | 5 660–9 220 |
| Holoseeni | Holoseeni | Boreaali | 9 220–10 640 |
| Holoseeni | Holoseeni | Preboreaali | 10 640–11 560 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Nuorempi Dryas | 11 560–12 700 |
Holoseenin ilmasto ja yleinen kehitys > Aiempi ilmasto

Viimeisin jääkausi, Veiksel-jääkausi, päättyi noin 11 600 vuotta sitten rajuun ilmaston lämpenemiseen, jonka aikana lämpötila nousi huomattavasti muutaman kymmenen vuoden aikana. Holoseenikauden alussa oli vielä laajoja jäätiköitä muutaman tuhannen vuoden ajan. Holoseenin alkupuolella Suomen ilmasto oli koivua kasvava ja ominaispiirteiltään preboreaalinen. Toisin sanoen kylmä ja viileä, mutta sen lämmetessä yhä useampi puulaji alkoi kasvaa Suomen silloisella maa-alueella. Mannerjäätikkö suli lopullisesti Ruotsista noin 9 500 eaa., mutta Amerikan mantereella vasta tuhansia vuosia myöhemmin. Ilmasto lämpeni 9 000–8 000 vuotta sitten nykyistä lämpimämmäksi. Silloin vallitsi ”holoseenin lämpötilaoptimi”. Noin 8 200 vuotta sitten Itämeri muuttui lopullisesti sisämereksi ja samalla Tanskan salmet avautuivat. Näihin aikoihin tapahtui myös lämpötilojen nopea kylmeneminen.
Pohjoisen pallonpuoliskon keskilämpötila oli holoseenilla kolmena 2 000 vuoden jaksona noin 1 °C nykyistä korkeampi.
Ilmaston lämpötila on vaihdellut holoseenikaudella noin 1 500 vuoden jaksoissa. Yleinen kehitys oli pitkän aikaa hitaasti viilenevään suuntaan ennen nykyisen ilmastonmuutoksen alkua. Holoseeni jaetaan vanhaan, keskimmäiseen ja uusimpaan kauteen. Vanha kausi oli noin 11 600–9 200 vuotta ennen nykyaikaa (ennen atlanttista kautta), keskimmäisen muodosti atlanttinen lämpökausi ja parhaillaan on menossa uuden holoseenin kausi. Viimeisimmän jäätiköitymisvaiheen jälkeen (Veiksel-jääkausi) holoseenin aikana ilmasto siis ensin lämpeni, sitten saavutti huippunsa ja alkoi vähitellen viiletä. Uusi jäätiköitymisvaihe alkaa ennusteiden mukaan 3 000 - 19 000 vuoden kuluttua, mikäli kasvihuone-ilmiö ei kokonaan estä tai eriasteisesti hidastaa sen alkamista.lähde?
Holoseenin ilmasto ja yleinen kehitys > Nykyinen ilmastonmuutos

Viime vuosikymmeninä maapallon alailmakehä ja merien keskilämpötila on noussut ja nousun arvioidaan jatkuvan.
Maanpinnan läheisen ilman lämpötila nousi 1900-luvulla maailmanlaajuisesti keskimäärin 0,74 ± 0,18 °C. Hallitustenvälisen ilmastopaneelin IPCC:n mukaan ilmaston lämpeneminen on suorien havaintojen perusteella kiistaton tosiasia, ja johtuu hyvin todennäköisesti (yli 90 % todennäköisyydellä) valtaosin ihmiskunnan aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä. Kasvihuonekaasuja syntyy muun muassa fossiilisten polttoaineiden polttamisesta, maan raivauksesta ja maataloudesta, ja niiden pitoisuuksien kasvaminen johtaa maanpinnan ja alailmakehän lämpenemiseen voimistamalla kasvihuoneilmiötä. IPCC arvioi, että ilmasto lämpenee 1,1–6,4 °C, todennäköisimmin 1,8–4,5 °C, aikavälillä 1990–2100. IPCC:n näkemyksiin yhtyvät ainakin 30 tiedeakatemiaa ja -yhteisöä, mukaan lukien G8-maiden sekä Brasilian, Kiinan ja Intian kansalliset tiedeakatemiat. Siinä missä yksittäiset tieteentekijät ovat ilmaisseet erimielisyytensä IPCC:n tuloksista, ilmastotieteilijöiden ylivoimainen enemmistö yhtyy niihin.
Maailmanlaajuisella lämpötilojen nousulla on monia vaikutuksia, kuten merenpinnan nousu ja sademäärien muutokset, joiden seurauksena äärimmäisten sääilmiöiden yleisyyden ja voimakkuuden arvioidaan kasvavan. Muita seurauksia ovat viljelysrajojen muuttuminen, jäätikköjen peräytyminen ja eläinlajien joukkosukupuutto.
Holoseenin kaudet > Preboreaalikausi

Aivan jääkauden päätyttyä oli kylmää, mutta ilmasto lämpeni parin tuhannen vuoden sisällä. Holoseenin alussa Suomessa oli yhä suuri mannerjäätikkö ja laajat alueet veden alla. Jään vetäydyttyä oli tundrakasvillisuutta: varpuja, vaivaiskoivuja ym.
Preboreaali oli kuiva, alussa viileä, mutta loppua kohti lämpenevä kausi Veiksel-jääkauden jälkeen noin 11 560–10 640 kalenterivuotta sitten. Jääkauden lopussa kylmän dryaskauden päätyttyä lämpötila heilahteli preboreaalin kylmässä heilahtelussa 11 300–11 150 vuotta sitten.
Preboreaalikaudella Maan jäätiköt olivat yhä suuria, ja ilmasto oli vielä kauden alussa hyvin viileä. Jää alkoi vetäytyä Suomessa aivan kauden alussa Salpausseliltä. Kun suunnilleen samaan aikaan mannerjäätikkö poistui Ruotsissa Närken tienoilta, nykyisen Itämeren paikalla ollut kylmä Baltian jääjärvi tyhjeni osittain Atlanttiin ja muuttui Yoldiamereksi. Preboreaalikaudelle oli ominaista koivun levittäytyminen aiemmin pujoa ja marunaa kasvaneelle tundralle, sekä mannerjään nopea sulaminen. Oli kuivaa ja viileätä. Kauden edetessä esim. pajupensaat yleistyivät, sitten vaivaiskoivut ja lopulta pitkät koivut. Koivun lisäksi muita varhaisia puita olivat muun muassa kataja, pihlaja ja haapa.
Aivan jääkauden lopussa ja holoseenin alussa suurriista kuoli. Suurriistaan kuuluivat mm. mammutit. Se on saattanut liittyä jääkaudenaikaiseen ilmastonmuutokseen ja ihmisen toimintaan tai kumpaankin. Kauden puolivälin jälkeen Suomeen tuli kivikautista asutusta, mutta se oli harvaa. Merenpinta nousi holoseenin alussa 35 metriä. Ruotsin salmien kohdalla yhteys Atlanttiin katkesi. Tämä eristi Itämeren Ancylusjärveksi. Sen pinta alkoi nousta. Aivan kauden lopussa nykyisten Tanskan salmien kohdalle puhkesi virta, ja Ancylusjärven pinta alkoi laskea.
Neoliittinen kausi – ajanjakso, jolloin maatalous syntyi – alkoi Lähi-idästä. Saviastioiden valmistaminen, noin 9 000 vuotta sitten (7000 eaa.), avasi tien metallien käsittelytaidon omaksumiselle.
Holoseenin kaudet > Boreaalikausi

Boreaalikaudella 10 640–9 220 kalenterivuotta sitten, oli suunnilleen yhtä lämmintä kuin Etelä-Suomessa on nykyisin. Ilmasto oli edeltänyttä kautta kosteampi. Mänty yleistyi koivun tilalle laajoilla alueilla . Asutus vakiintui Suomessa kauden lopulla.
Jääkauden mannerjäätikkö suli pois noin 9 500 vuotta sitten, mutta monesti jääkauden päättymisen hetkeksi määritellään aika, jolloin Skandien mannerjäätikkö katkesi keskeltä kahtia pohjoiseksi ja eteläiseksi osaksi noin 9 800 vuotta sitten. Noin 9 500 vuotta sitten oli ”boreaalinen kylmä kausi” eli Piora I ja II. Boreaalin lopulla Keski-Euroopassa oli yhä kuivaa, vuotuinen sademäärä oli noin 300–5 000 mm ja vuoden keskilämpötila 13 °C.
Sahara oli 9 000 vuotta sitten kostea savanni, joka kuivui useassa aallossa niin, että 5 000 vuotta sitten se oli muuttunut nykyisenlaiseksi.
Holoseenin kaudet > Atlanttinen kausi ja holoseenin lämpöhuippu

Lämmin ja kostea atlanttinen kausi oli noin 9 220–5 660 vuotta sitten. Suomen ilmasto oli silloin  nykyistä merellisempi. Holoseenin lämpöhuippu saavutettiin noin 6 900–6 400 vuotta sitten. Silloin oli koko maapallon alueella keskimäärin 0,5–2 astetta nykyistä lämpimämpää. Pohjois-Siperiassa kesät lämpenivät kuitenkin 2–6 astetta. Tätä holoseenin lämpimintä kautta kutsutaan mm. holoseenin ilmasto-optimiksi, hypsitermaaliksi, altitermaaliksi, holoseenin optimiksi ja holoseenin megatermaaliksi.
Amerikan mannerjään sulaminen aiheutti jääjärven tyhjenemisen valtamereen, mistä seurasi 8 200–7 800 vuotta sitten lyhytkestoinen ja vähäinen kylmeneminen, ”8 200 vuoden takainen kylmä piikki”. Lämpötila laski monilla alueilla noin 1–5,5 astetta.  Maanviljely taantui Lähi-idässä laajan kuivumisen seurauksena. Noin 7 100 vuotta sitten ilmasto kylmeni jälleen hieman.
Kauden lopulla noin 5 800 vuotta sitten koettiin kuiva jakso. Silloin Sahara kuivui huomattavasti. Noin 3800–2800 eaa. kuivuus luultavasti aiheutti asutuksen keskittymisen sen aikaisiin suuriin kaupunkeihin Mesopotamiassa ja Egyptissä. Kuivuus paheni juuri paikallisten korkeakulttuurien synnyn aikoihin noin 3500–3200 eaa..
Holoseenin kaudet > Subboreaalinen kausi

Subboreaalinen kausi oli nykyistä kuivempi ja lämpimämpi kausi 5 660–2 400 vuotta sitten. Kauden alussa 3500–2000 eaa. oli keskimäärin kylmää ja esim. Afrikan mantereella tapahtui aavikoitumista. Noin 3500–3000 eaa. oli viileä ja kostea Pioran oskillaatio, jota jotkut tutkijat pitävät aiempaa viileämmän subboreaalikauden alkuna. Puiden kasvuraja aleni Alpeilla 100 metriä. Ilmasto kylmeni myös muualla maailmassa. Välimeren seutu ja Lähi-itä kuivuivat. Pioran kylmä piikki liittyi ehkä noin 3250 eaa. tapahtuneeseen tulivuorenpurkaukseen tai Auringon vaihteluihin.
Noin 2200 eaa. alkaen koettiin jälleen kuiva jakso monilla maailman alueilla. Muun muassa Egyptissä veden vähyys Niilissä aiheutti nälänhätää, kun peltojen kasteluvesi loppui.
Holoseenin kaudet > Subatlanttinen kausi

Noin 2600–2400 kalenterivuotta sitten eli noin 600–400 eaa. alkaneen subatlanttisen kauden alussa ilmasto viileni nopeasti, oli sateista ja kosteaa. Noihin aikoihin Pohjois-Euroopassa asuneet ihmiset omaksuivat käyttötavaroidensa valmistuksessa raudan käytön. Etelämpänä rautaa oli opittu takomaan aiemmin: Lähi-idässä, Persiassa, Kreikassa ja Intiassa 1100-luvulla eaa. ja Länsi-Afrikassa jo noin 1200 eaa. Ihmiskunnan historian jaottelussa elettiin siis rautakautta, jolloin subatlanttisen kauden alun tienoilla noin 900–300 eaa. vallitsi niin sanottu rautakauden kylmä jakso. Noin 800 eaa. Euroopan ilmasto muuttui kosteammaksi ja viileni.
Kylmällä kaudella 1200–300 eaa. lämpimämmän ja viileämmän raja oli Välimeren leveysasteilla , mutta 300 eaa.–300 jaa. kylmän ja lämpimän raja Euroopassa siirtyi Pohjois-Saksan leveysasteille .
Noin vuosina 1–300 (tai 1–100) jaa. oli roomalainen lämmin kausi ja noin 400–1000 tai 100–600 jaa. kylmä kausi. Göschenerin kylmä periodi II oli noin vuosina 450–900 jaa. (kansainvaellusajan kylmä minimi). Tuolloin viileämmän ja lämpimämmän ilmaston raja kulki Pohjois-Afrikassa 36. leveysasteella. Vuosina 172–173 jaa. Euroopassa oli huomattavan kylmää. Muistiinpanojen mukaan Mustameri jäätyi vuonna 401 kuukaudeksi. Euroopassa esiintyi tulvia vuosina 900–1100. .
Keskiajalla oli lämmin kausi vuosina 1000–1200 (tai 600–1350). Sitä kutsutaan keskiajan lämpökaudeksi. Tuolloin Grönlannissa saatettiin viljellä viljaa (kuten nykyisinkin pienessä mittakaavassa), ja Kanadan arktisilla saarilla oli 4 °C:tta nykyistä lämpimämpää ja keskileveysasteilla 2,5 °C:tta nykyistä lämpimämpää. Vuodet 1280–1380 olivat hyvin lämpimiä . Mutta vuonna 1429 ilmasto kylmeni, ja jopa Adrianmeri jäätyi. Vuosina 1500–1550 oli jälleen keskiarvoa lämpimämpää.
Ilmasto viileni keskiajan jälkeen (1350–1900). Ajanjaksoa kutsutaan pieneksi jääkaudeksi. Sen aikana lämpötila vaihteli mm. tulivuorenpurkausten ja auringon aktiivisuudessa tapahtuneiden pienten muutosten takia. Ilmasto oli keskimääräistä viileämpää vuosina 1550–1680 ja toisaalta kylmempää vuonna 1739. 1700-luvun lopulla ilmasto jälleen lämpeni, kun taas vuosina 1850–1890 oli jälleen kylmempi jakso..
Suomessa ilmasto lämpeni huomattavasti 1930-luvulla. Huippuvuorilla lämpötila nousi 3 astetta ja tammikuun keskilämpötila jopa 10 astetta. Pohjois-Grönlannissa oli puolestaan 5 astetta 1900-luvun keskilämpötilaa lämpimämpää. Viime vuosikymmeninä ilmasto on maailmanlaajuisesti lämmennyt selkeästi. Erityisesti nämä muutokset näkyvät pohjoisella napa-alueella jääpeitteen supistumisena ja ohentumisena (mm. havainnot satelliittikuvien perusteella). Tämän yleisen kehityssuunnan lisäksi on maapallolla nähtävissä ilmaston paikallista viilenemistä ja toisaalla lämpenemistä sekä lisääntynyttä kuivuutta ja kasvaneita sademääriä. Holoseenin ilmastoon sisältyy kasvavassa määrin äkillisiä lämpötilamuutoksia, jotka poikkeavat aikaisemmasta keskilämpötilasta. Maan keskilämpötila on noussut noin 0,6 astetta viimeisen sadan vuoden aikana.
Lämpötilakehityksen jaksollisuutta holoseenilla

Yleisen, ensin lämpötilaoptimiin nousseen, sitten viilenneen ja nykyisin käynnissä olevan lämpenemisen lisäksi holoseenin lämpötila on vaihdellut aaltoillen.
Joidenkin tutkijoiden mielestä holoseenin lämpötila aaltoilee ehkä 1 470 ± 500 ja 900 vuoden jaksoissa luultavasti Auringon säteilyjaksojen tai termohaliinikierron sisäisten värähtelyjen takia. Varmemmin Auringon säteilyn tiedetään vaihtelevan noin 208 ja 80 vuoden jaksoissa. 1470 vuoden jaksollisuus on viime jääkauden Dansgaard-Oeschgerin tapahtumien tavallisinta toistumisväliä vastaava Bondin tapahtumien väli.
Jäätiköissä näkyy mm. 1 500 ja 2 500 vuoden jaksoja. Meren suolaisuudessa näkyy 2600 vuoden jakso.
Kylmiä Bondin tapahtumia sattui holoseenilla muun muassa 11 100, 10 300, 9 400–9 500, 8 100, 5 800, 4 200, 2800, ja 1 400 vuotta sitten.
Suuret "tuhansien vuosien heilahtelut" heikkenivät noin 8 100 vuotta sitten, jolloin oli suuri preboreaalin kylmä heilahdus.
Jaksollisuudesta ei olla yhtä mieltä. Joidenkin mielestä kyse on valejaksoista, kohinatyyppisestä vaihtelusta tai stokastisesta resonanssista, joka on kohinan ja jaksollisuuden välimuoto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kenotsooinen maailmankausi (66,0mvs – nykyään)
| --- | --- |
Paleogeenikausi (66,0–23,03 mvs): Paleoseeni (66,0–56 mvs) • Eoseeni (56–33,9 mvs) • Oligoseeni (33,9–23,03 mvs)
Neogeenikausi (23,03–2,588 mvs): Mioseeni (23,03–5,333 mvs) • Plioseeni (5,333–2,588 mvs)
Kvartäärikausi  (2,588 mvs – nykyään): Pleistoseeni (2,588 mvs – 11,7 tvs) • Holoseeni (11,7 tvs – nykyään)
Maailman pintalämpötilojen muutos aikavälillä 1850–2006. Vuosien 1961–1990 keskiarvo on kuvaajan arvossa nolla.
Holoseenin merenpinnan kohoamiskäyrä.
Holoseenin lämpötiloja Grönlannin jääkerrostuman isotoopeista mitattuna.
Eri menetelmillä eri paikoista saatuja viimeisen 2000 vuoden lämpötilakäyriä.
Ruotsin Kansjö-järvestä poratun näytteen analyysi, jossa näkyy 12 yleisintä siitepölytyyppiä.
Holoseenin lämpötilassa on tapahtunut noin 1470 vuoden jaksoissa ilmaston vaihteluja, joita sanotaan Bondin tapahtumiksi. Niitä ei saa sekoittaa viime jääkauden Bondin kiertoon, vaan ne ovat lähempänä viime jääkauden Dansgaard-Oeschgerin tapahtumia.
Leila Aboulela

Leila Aboulela vuonna 2010.
Leila Aboulela (arab. ليلى أبو العلا‎, Laylā ’Abū l-‘Alā; s. 1964 Kairo, Egypti) on sudanilainen kirjailija, joka kirjoittaa englanniksi. Hänen esikoisromaaninsa The Translator (1999) oli ehdolla Orange-palkinnon saajaksi vuonna 2002. Novelli ”The Museum” voitti afrikkalaiskirjailijoiden Caine-palkinnon vuonna 2000. Novelli sisältyy Aboulelan kokoelmaan Coloured Lights (2001).
Aboulela varttui Khartumissa, Sudanissa. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon taloustieteestä Khartumin yliopistossa, minkä jälkeen muutti opiskelemaan tilastotieteen maisterin tutkintoa Englantiin London School of Economicsiin. Aboulela alkoi kirjoittaa työskennellessään osa-aikaisena tutkimusassistenttina.
Aboulela valittiin vuonna 2023 Royal Society of Literaturen jäseneksi. Hän asuu Skotlannissa.
Teokset

The Translator. New York: Grove Press, 1999.
Coloured Lights. 2001, novellikokoelma.
Minaret. New York: Grove Press, 2005. {{ISBN|0-8021-7014-5.
Lyrics Alley. New York: Grove Press, 2011.
The Kindness of Enemies. London Weidenfeld & Nicolson, 2015.
Elsewhere, Home. 2018, novellikokoelma.
Bird Summons. 2019.
Aiheesta muualla

Leila Aboulelan verkkosivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Wenatchee Wild

| Wenatchee Wild |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Entiset nimet:  Edmonton Ice (1996–1998) Kootenay Ice (1998-2019) Winnipeg Ice (2019-2023)
Kaupunki:   Wenatchee, Washington
Kotiareena:  Town Toyota Center
– kapasiteetti:  4 300
Sarjataso:  WHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  U.S.
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Bliss Littler
Päävalmentaja:   Don Nachbaur
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wenatchee Wild on Western Hockey Leaguessa pelaava junioriseura. Seuran kotikaupunki on Wenatchee, Washington, Yhdysvalloissa. Seura pelasi ennen Cranbrookissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, mutta seuran huonon menestyksen ja WHL:än pienimmän yleisömäärän vuoksi moni ei ollut yllättynyt, kun joukkue ilmoitettiin muuttavan Winnipegiin.
Joukkue kaudella 2024-2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 30 |  | Alex Garrett | L | 2005 | Saskatoon, Saskatchewan, Kanada |
| 35 |  | Brendan Gee | L | 2005 | Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Eastyn Mannix | L | 2005 | Wainwright, Alberta, Kanada |
| 4 |  | Boston Tait | L | 2009 | Estevan, Saskatchewan, Kanada |
| 5 |  | Josh Fluker (A) | R | 2006 | Boissevain, Manitoba, Kanada |
| 6 |  | Seth Tansem | R | 2006 | Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 7 |  | Brayden Pankey | L | 2006 | Colbert, Washington, Yhdysvallat |
| 12 |  | Radoslav Dimitrov | L | 2008 | Edmonton, Alberta, Kanada |
| 13 |  | Tyler Russell | R | 2007 | Redondo Beach, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 21 |  | Reid Andresen (A) | L | 2005 | Saskatoon, Saskatchewan, Kanada |
| 25 |  | Lukas McCloskey | R | 2005 | Newport Beach, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 26 |  | Brendan Dunphy | L | 2006 | San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 8 |  | Morgan Hackman | L | KH | 2007 | Vernon, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 9 |  | Ben Davis | R | OLH | 2007 | Denver, Colorado, Yhdysvallat |
| 10 |  | Evan Friesen (C) | L | KH | 2004 | Winnipeg, Manitoba, Kanada |
| 14 |  | Dawson Seitz (A) | R | OLH | 2005 | Medicine Hat, Alberta, Kanada |
| 15 |  | Grant Reid | L | VLH | 2007 | Surrey, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 16 |  | Maddix McCagherty | L | VLH | 2006 | Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 17 |  | Deagen McMillan | R | KH | 2005 | Vernon, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 18 |  | Shaun Rios | L | KH | 2005 | San José, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 19 |  | Miles Cooper | L | VLH | 2006 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 20 |  | Tye Spencer | R | OLH | 2004 | Saskatoon, Saskatchewan, Kanada |
| 22 |  | Zane Saab | L | VLH | 2006 | Edmonton, Alberta, Kanada |
| 23 |  | Jeremiah Roberts | R | OLH | 2007 | Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat |
| 27 |  | Luka Shcherbyna | R | OLH | 2006 | Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 28 |  | Caelan Joudrey | R | OLH | 2008 | Airdrie, Alberta, Kanada |
|   |  | Ty Fraser | R | OLH | 2005 | Raymond, Alberta, Kanada |
|   |  | Grady Wedman | L | KH | 2008 | Edmonton, Alberta, Kanada |
Lähde: EliteProspects
Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Don Nachbaur
Apuvalmentaja & Apulaistoimitusjohtaja: Chris Clark
Apuvalmentaja: Dan Johnston
Maalivahtivalmentaja & Kykyjenetsinnänjohtaja: Leigh Mendelson
Fysiikkavalmentaja: Max Crowell
Fysiikkavalmentaja: Tammi Flynn
Taitovalmentaja: Jordan McTaggart
Huoltopäällikkö: Garett Hoglund
Toimitusjohtaja: Bliss Littler
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: David Rayfield
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Kootenay Icen verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kootenay Icen EliteProspects sivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Itäinen | Keskinen | B.C. | U.S. |
| Brandon Wheat Kings | Calgary Hitmen | Kamloops Blazers | Everett Silvertips |
| Moose Jaw Warriors | Edmonton Oil Kings | Kelowna Rockets | Portland Winterhawks |
| Prince Albert Raiders | Kootenay Ice | Prince George Cougars | Seattle Thunderbirds |
| Regina Pats | Lethbridge Hurricanes | Vancouver Giants | Spokane Chiefs |
| Saskatoon Blades | Medicine Hat Tigers | Victoria Royals | Tri-City Americans |
| Swift Current Broncos | Red Deer Rebels |  |  |
Aaltoritariyökkönen

| Aaltoritariyökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Ritariyökköset Catocalinae
Suku::  Catocala
Laji::  sponsa
Kaksiosainen nimi
 Catocala sponsa  Linnaeus, 1767 
Katso myös
   Aaltoritariyökkönen Wikispeciesissä   Aaltoritariyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aaltoritariyökkönen (Catocala sponsa) on kookas ja näyttävä ritariyökkösiin kuuluva yöperhonen. Se lentää loppukesällä.