stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kallikráteia

| Kallikráteia Καλλικράτεια |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kallikráteia
 Koordinaatit: 40°19′N, 23°04′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Chalkidikí
Kunta:  Néa Propontída
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  130402
Väkiluku (2011):  11 571
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  63080
Suuntanumero(t):  2399
Rekisterikilpi:  ChKx-xxxx
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kallikráteia (kreik. Καλλικράτεια; myös Kallikrátia; virallisesti Δημοτική Ενότητα Καλλικράτειας, Dimotikí Enótita Kallikráteias) on yksi Néa Propontídan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chalkidikín alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 11 571 (vuonna 2011).
Kallikráteian kunnallisyksikkö käsittää Néa Propontídan kunnan länsiosan Chalkidikín niemimaan länsirannikolla. Sen suurin asutus on Néa Kallikráteian kaupunki. Kallikráteia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Néa Propontídan kunnaksi yhdessä Moudanián ja Tríglian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kallikráteian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Pávlos | Ágios Pávlos | 491 |
| Ágios Pávlos | Néa Irákleia | 832 |
| Lákkoma | Lákkoma | 1 171 |
| Néa Goniá | Néa Goniá | 438 |
| Néa Goniá | Neochoráki | 15 |
| Néa Kallikráteia | Néa Kallikráteia | 7 238 |
| Néa Sílata | Néa Sílata | 788 |
| Néa Sílata | Rodókipos | 61 |
| Néa Sílata | Sozópoli | 537 |
Yhteensä: 11 571
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kallikráteia Wikimedia Commonsissa
Vanajaveden–Pyhäjärven alueen lasketut järvet

Vanajaveden–Pyhäjärven alueen lasketut järvet ovat Vanajaveden–Pyhäjärven alueella sijaitsevia niitä järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kahdensadan vuoden aikana järvenlasku. Laskettu järvi on sellainen, että sen vedenpinnan korkeutta on alennettu. Kuivatetun järven vesiallas on tyhjennetty kokonaan vedestä ja sen tilalla on yleensä kosteikko, suo, metsää tai peltoa.
Alla on kuvattu tunnettuja järvenlaskuja tai järvien kuivattamisia. Ellei lähdettä esiinny asian perässä, löytyy se lasketun- tai kuivatetun järven omassa artikkelissa.
Pyhäjärven alue (35.21) > Pyhäjärven laskeminen

Pyhäjärven vedenpintaa on Nokianvirran perkaamisen avulla laskettu useita kertoja eli yhteensä pari metriä. Perkaukset tapahtuivat pääasiassa 1750–1770-luvuilla. Pinnanlasku oli suunnilleen saman suuruinen kuin oli järven luontainen vedenpinnan maksimaalinen korkeusvaihelu vuoden aikana. Sen jälkeen kun järveä alettiin Melon voimalaitoksen valmistumisen jälkeen säännöstellä vuonna 1962, ovat vedenpinnan korkeusvaihtelut jääneet vähiin. Kun ajatellaan, että vesi nousi muinoin jopa kolme metriä korkeammalle kuin nykyään, niin silloin ymmärtä hyvin, miksi tietyt alueet Pyhäjärven ympärillä eivät aikoinaan olleet raivattuja pelloiksi. Ne tulvivat säännöllisesti eivätkä siksi ehtineet kesällä kuivua riittävästi. Perkaamisen aiheuttaman järvenlaskun merkkejä esiintyy Pyhäjärven rannoilla paljon ja nämä alueet ovat vasta sen jälkeen otettu viljelykäyttöön.
Järvenlaskun vetäytynyt rantaviiva on siirtynyt tietyissä kohdissa huomattavastikin ja tällaisista kohteista esitetään muutama esimerkki. Nokialla on Sorvan kylässä Kylänlahti ollut pitempi, mutta pinnanlasku jätti syvemmän lahdenperän kosteikoksi. Se on raivattu vain osittain peltomaaksi lopun jäädessä soistuvaksi metsiköksi . Sama koskee parin kilometrin päässä Sammallistossa olevaa samantapaista painannetta . Tällaisia entisiä lahtia ovat myös Vesilahden Palhossa oleva Ruonanlampi, Pirkkalan Sionkylässä olevat maatuneen lahden kaksi lampea Isolammi ja Vähälammi  ja vielä Lempäälän keskustaajaman lounaispuolella Näppäilänsalmen itäpuolella sijaitsee peltoalue, joka oli ennen järvenlaskua lahdelma. Järvenlaskun seurauksena se muuttui suoksi, joka kuivatettiin pelloksi . Joskus uusi järvenranta on niin alavaa maata, että se on ollut mahdollista kuivattaa alue patoamalla järven ranta. Näin meneteltiin Vesilahden Laukossa olevalla entisellä kosteikolla, joka otettiin viljelyskäyttöön patoamalla Pyhäjärvi kauemmaksi lahdenpohjukasta. Alue on nykyään suota ja joutomaata .
Pyhäjärven alue (35.21) > Pyhäjärven pohjoisranta: Tampere–Nokia

Laajanojan valuma-alueella on muutama järvenlasku. Ylinenjärvi oli 1850-luvun jälkeen järvenlaskun kohteen ja uudelleen 1960-luvulla, jolloin siitä kuroutui erilleen Ylinenlammi. Hien näistä länteen sijaitsee itäinen Heinijärvi ja läntinen Heinijärvi. Ne olivat aiemmin samaa järveä, joka laskettiin 1800-luvulla. Heinijärven yläjuoksulla on ollut Porrasjärvi, joka on saattanut olla myös järvenlaskun kohteena. Siitä olisi syntynyt kaksi tai kolme järviallasta: Porrasjärvi, Pieni Porrasjärvi ja Juottojärvi.
Myllypuron valuma-alueella on Pohjajärvi, jota kutsuttiin 1850-luvulla nimellä ”Pääpohjanen”. Sen vedenpintaa alennettiin niin paljon, että järvestä jäi enää jäljelle lampi, jota kutsutaan vielä järveksi.
Pyhäjärven alue (35.21) > Tampere–Kangasalan seudun järviä

Alasjärven länsipuolella sijaitsevan golfkentällä oleva alanne on ollut aikoinaan Kuljulampi . Se näkyi aikoinaan Kalmbergin kartastossa Alasjärveltä raivatun heinäniityn keskellä . Se on sittemmin kuivatettu pellonraivauksessa. Huomattavasti suurempi järvenlasku on tapahtunut Messukylän itäpuolella, kun Kaukajärvi laskettiin. Järvenlaskussa järven itäpuolen matalikko erotti siitä sen itäpään, jota kutsutaan nykyään Pitkäjärveksi.
Pyhäjärven alue (35.21) > Pyhäjärven itäranta: Tampere–Lempäälä

Sikojoen suu vaikuttaisi lasketun järven suolta ja se on helppo selittää Pyhäjärven parimetrisellä vedenpinnan laskemisella. Ennen järvenlaskua Sikojoki laski pitkään matalaan lahteen, jonka laajentuma oli nykyisen Isolammin kohdalla. Laskun jälkeen Sikojoen liettynyt joensuisto maatui ja silloin syntyivät Isolammi ja Vähälammi lahden syvimpiin kohtiin. Lahden rannat soistuivat ja olivat viljelylle liian vaativat alueet. Monet pienet lammikot ovat seurausta pehkunnostosta.
Tampere-Pirkkalan lentoaseman kiitotien länsipäässä Anian kylässä sijaitsee pellon keskellä suo, jota kutsutaan Hylkiänjärveksi. Hieman länteen edellisestä sijaitsee Pyhältö, jota kuivatettiin vielä 1960-luvulla.
Lempäälän länsipuolella lähellä edellisiä Pirkkalan entisiä järviä sijaitsee Säijän kylän läpi laskeva Säijoki. Se virtaa Säijärven, Urvantajärven ja Kaakkolammin läpi. Ne ovat kaikki laskettuja järviä. Myös Toritunojan pääjärvi Hahmojärvi on myös laskettu. Edellisten järvien lähellä seuraavalla peltoaukealla sijaitsee kuivatettu Sullanlampi. Se kuivatettiin 1960-luvun jälkeen.
Pyhäjärven alue (35.21) > Pyhäjärven länsiranta: Nokia–Vesilahti

Länsirannalla ei tunneta montakaan järvenlaskua. Kalmbergin kartassa on merkitty kaksi järveä, jota ei enää ole. Tottijärven pohjoispuolella sijaitseva Pohjanloukossa jää valtatie 12 ja Tottijärventien (yhdystie 2992) väliin alava peltoaukea. Aukean keskelle Iso-ojan kohdalle oli kartassa merkitty nimetön järvi . Toinen vastaava järvi löytyi myös Tottijärveltä Maivaselän eteläpuolella Haistilan ja Jänijärven välistä. Järvi oli kartassa merkitty Kulomaan kaakkoispuolen peltoaukealle . Mikäli järvet olivat kartturin virheitä, olivat ne sen sijaan suota. Sen sijaan Englantijärvi, joka löytyy entisen Tottijärven kunnan eteläpäästä Kolunkulmalta, on varmasti kuivatettu järvi.
Moisionjoen valuma-alue (35.24)

Moisionjoessa on ollut kaksi lampea, joita voidaan pitää joen uoman laajentumina tai läpivirtausjärvinä. Alempana joessa sijaitsee vielä nykyäänkin Moisionlampi. Ylempänä Kuljun kartanon kohdalla on sijainnut suurempi lampi , jonka sijainti paljastuu 1800-luvulla julkaistussa lempäälän kirkonkylän pitäjänkartassa. Sen kohdalla sijaitsee nykyään peltoa ja suota  Valuma-alueella sijaitsee pienin Linnajärvi, joka pitäjänkarttojen mukaan saattaa myös olla laskettu järvi.
Tarpianjoen valuma-alue (35.28)

Urjalan Rutajärveen laskevan Kolkanjoen–Kokonjoen laajentumana on ollut lähellä Urjalan kirkonkylää Vanhajärvi, jonka kuivaaminen saatettiin loppuun 1930-luvulla. Siihen pohjoisesta laskenut Uutisjärvi laskettiin aiemmin, jo vuonna 1818.
Koskenjoen valuma-alue (35.29)

Valuma-alueella ei ole montakaan järveä, joita olisi vanhoilla työmenetelmillä voitu laskea tai kuivattaa. Varsin selkeä tapaus on Kortejärvi, joka on nykyään suota, metsää ja peltomaata. Nimestään päätelleen järvi on ollut matala ja siten houkutteleva järvenlaskun kohde. Järven hävittyä Koskenjoki piteni, kun alkoi jo Onkemäenjärveltä asti. Onkemäenjärven vedenpintaa on laskettu alemmaksi, jolloin etenkin sen pohjoisrannat maatuivat. Maatuneet alueet ovat nykyään avosuota, mutta järvenlasku oli tehty yleisen tavan mukaisesti niittyjen lisäämiseksi. Sama syy lienee Lamminjärven kuivattamisessa. Se sijaitsi Hirvijärven yläpuoleisella suolla, jonka läpi Iso Arajärvi laski Pussimäenojaa myöten. Järvi kuivatettiin 1900-luvun puolivälissä. Valuma-alueella on vielä yksi järvi, jonka laskeminen on voinut tulla kyseeseen. Se on Palujärvi , jossa on nykyään kaksi avoveden aluetta suon keskellä, ja jonka läpi Inhanoja virtaa. Se on merkitty vanhaa Kalmbergin kartastoon, mutta siinä se on unohtunut värittää siniseksi . Myöhemmin sen nimeksi kirjoitettiin ”Palue” .
Ghazantšetsotsin katedraali

| Ghazantšetsotsin katedraali |
| --- | --- |

Sijainti:  Şuşa, Vuoristo-Karabah
Koordinaatit:  39°45′32″N, 46°44′52″E
Kirkkokunta:  Armenian apostolinen kirkko
Rakentamisvuosi:  1887
Suunnittelija:  Simon Ter-Hakobian
Materiaali:  kalkkikivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ghazantšetsotsin katedraali (arm. Ղազանչեցոց) on armenialainen katedraali Şuşan kaupungissa Vuoristo-Karabahin kiistellyllä, mutta kansainvälisesti osana Azerbaidžania tunnutetulla alueella. Katedraali on valmistunut vuonna 1887.
Rakennus

Ghazantšetsotsin katedraali sijaitsee Şuşan kaupungin keskustassa Vuoristo-Karabahissa. Katedraali on rakennettu valkoisesta kalkkikivestä. Sen tilojen mitat ovat 34,7x27x47 metriä. Sen julkisivun eri puolilla on apsikset. Katedraalin kupolin korkeus on 17 metriä. Rakennukseen kuuluu kolme sisäänkäyntiä (läntinen, itäinen ja pohjoinen).
Historia

Şuşa oli perustettu Karabahin kaanikunnan pääkaupungiksi 1700-lvun puolivälissä ja se kasvoi yhdeksi alueen tärkeimmistä keskuksista. Ghazantšetsotsin katedraalin rakennuttivat kaupunkiin armenialainen porvariluokka ja sen suunnitteli Simon Ter-Hakobian. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1868 ja valmistuivat vuonna 1887. Valmistuessaan se oli yksi suurimmista armenialaisista kirkoista. Şuşa kärsi mittavia tuhoja etnisissä väkivaltaisuuksissa maaliskuussa 1920 ja sittemmin kaupunki oli yksi azerien keskuksista Karabahissa.
Kirkko suljettiin kommunistien valtaannousun jälkeen. Rakennus kärsi vahinkoja Neuvostoliiton kaudella. Sitä käytettiin muun muassa viljavarastona. Sen rekonstruktiotyöt aloitettiin yleisestä painostuksesta 1980-luvulla. Vuoristo-Karabahin sodan aikana Şuşaa hallitsivat ensin azerit, mutta armenialaiset valtasivat sen toukokuussa 1992. Suurin osa kaupungista poltettiin valtauksen jälkeen. Armenialainen kirkko kuului kuitenkin harvoihin kunnostettuihin rakennuksiin.
Armenia syytti Azerbaidžania katedraalin tulituksesta Vuoristo-Karabahin yhteenottojen alettua jälleen vuonna 2020. Azerien vallattua Şuşan saman vuoden marraskuussa heitä syytettiin puolestaan kirkon tilojen töhrimisestä. Toukokuussa Azerbaidžanin uutisoitiin aloittaneen paikalla kunnostustyöt, joiden ilmoitettu tarkoitus oli "palauttaa kirkko alkuperäiseen muotoonsa". Azerbaidžanissa on esitetty väitteitä, joiden mukaan kirkko oli alun perin venäläisortodoksinen eikä armenialainen, ja että armenialaiset olivat tehneet siihen muutoksia 1990-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ghazantšetsotsin katedraali Wikimedia Commonsissa
Näkymää katedraalilla.
Katedraali ja Şuşan raunioita vuonna 1920.
Rakennustöitä katedraalilla syyskuusssa 2022.
Emil Lindholm

| Emil Lindholm |
| --- | --- |
 Lindholm vuoden 2017 Suomen rallissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1996 (ikä 28) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2017–
Nykyinen talli:  Toksport
Entiset tallit:  Hyundai Motorsport
Kilpailuja:  23
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  17
Ensimmäinen kilpailu:  Puolan ralli 2017
Sijoitus kaudella 2022:  15. (16 p.)
Aiheesta muualla
emillindholm.fi
Emil Lindholm (s. 19. heinäkuuta 1996 Helsinki) on suomalainen ralli- ja rata-autoilija. Lindholm ajaa kaudella 2023 rallin WRC2-luokassa Toksportin Škoda Fabia RS Rally2 -autolla. Lindholm ja kartanlukija Reeta Hämäläinen voittivat WRC2-luokan maailmanmestaruuden kaudella 2022. Lindholm on myös rallin SM1-luokan Suomen-mestari vuodelta 2021.
Ura

Lindholm aloitti autourheilu-uransa ratakilpailuista, ja ensimmäisen rallinsa hän ajoi vuonna 2012.  Hän siirtyi kaudeksi 2015 kilpailemaan Saksaan, jossa hän ajoi radalla Audi TT Cupia ja rallissa ADAC Opel Rallye Cupia. Kausina 2016–2017 Lindholm kilpaili Saksan ADAC GT Masters -ratasarjassa.
Lindholm voitti rallin Tulevaisuuden tähti -kilpailun vuonna 2017 ja sai palkinnoksi ajopaketin saman vuoden Suomen ralliin Ford Fiesta R2 -autolla. Hänen kilpailunsa päättyi kuitenkin ulosajoon.
Lindholm voitti rallin Suomen mestaruuden SM1-luokassa vuonna 2021 ja sai hopeaa vuonna 2022, jolloin mestaruuden voitti Mikko Heikkilä. Hänen kartanlukijanaan toimi Reeta Hämäläinen.
Lindholm otti ensimmäisen WRC2-luokan voittonsa, kun hän voitti Jyväskylän MM-rallin vuonna 2022. Hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta voittaneen Teemu Sunisen auto hylättiin kisan jälkeisessä tarkastuksessa. Lindholm varmisti WRC2-luokan mestaruuden kauden viimeisessä kilpailussa Japanissa sijoittumalla luokkansa kolmanneksi. Jo aikaisemmin kaudella hän varmisti myös WRC2 Junior -luokan mestaruuden.
Kesäkuussa 2023 ilmoitettiin, että Lindholm liittyy Hyundai Motorsportin kuljettajien kehitysohjelmaan ja hän ajaa tallin autolla Viron ja Suomen ralleissa WRC2-luokassa. Lindholm ajoi Keski-Euroopan rallissa kärjessä kun hän joutui keskeyttämään. Lindholm kilpaili marraskuussa Ranskassa ajettavissa Rallye Terre de Vaucluse ja Rallye du Var -kilpailuissa.
Kaudella 2024 Lindholm jatkoi WRC2-sarjassa Hyundain Rally2-autolla. Lindholm ajoi CHL Sport Auto -tallissa Hyundai i20 N Rally2 -autolla.
Kaudella 2025 Lindholm palaa Toksport-talliin.
Yksityiselämä

Lindholm on rallin kahdeksankertaisen Suomen mestarin Sebastian Lindholmin poika. Lindholm on taustaltaan suomenruotsalainen. Ralliuran ohella hän opiskelee rahoitusta Hanken Svenska handelshögskolanissa.
Aiheesta muualla

Emil Lindholmin kotisivut
Profiili eWRC-sivustolla (englanniksi)
Kallithéa (Thessaloniki)

| Kallithéa Καλλιθέα |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kallithéa
 Koordinaatit: 40°45′41″N, 22°51′10″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Thessaloniki
Kunta:  Oraiókastro
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  071402
Väkiluku (2011):  6 110
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kallithéa (kreik. Καλλιθέα; virallisesti Δημοτική Ενότητα Καλλιθέας, Dimotikí Enótita Kallithéas) on yksi Oraiókastron kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 6 110 (vuonna 2011).
Kallithéan kunnallisyksikkö käsittää Oraiókastron kunnan länsiosan Thessalonikin metropolialueen pohjoisosassa. Kunnallisyksikön suurin asutus on Pentálofoksen kaupunki. Kallithéa oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Oraiókastron kuntaan yhdessä Mygdonían kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kallithéan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Mesaío | Mesaío | 533 |
| Mesaío | Monólofo | 370 |
| Mesaío | Petrotó | 289 |
| Néa Filadélfeia | Néa Filadélfeia | 923 |
| Neochoroúda | Aléxandros Ypsilántis | 270 |
| Neochoroúda | Neochoroúda | 1 703 |
| Pentálofos | Pentálofos | 2 022 |
Yhteensä: 6 110
Amerikkalaisen jalkapallon I-divisioona

| Amerikkalaisen jalkapallon I-divisioona |
| --- | --- |

Laji:  Amerikkalainen jalkapallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1983
Joukkueita:  5
Hallitseva mestari:  East City Giants
Eniten mestaruuksia:  TAFT (4)
Ylempi taso:  Vaahteraliiga
Alempi taso:  II-divisioona
TV:  Ruutu+
Aiheesta muualla
I-divisioonan sivut
Amerikkalaisen jalkapallon I-divisioona on SAJL:n järjestämä sarjataso, jossa pelaa kaudella 2025 viisi joukkuetta. Kausi alkaa yleensä toukokuussa ja päättyy syyskuussa pelattavaan finaalitapahtumaan, Spagettimaljaan. Kaudella 2024 Spagettimaljan voitti helsinkiläinen East City Giants.
Joukkueet 2025

| Joukkue | Kaupunki | Kotikenttä | Perustettu | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bulldogs | Kerava | Kalevan kenttä | 1983 |  Jose Gieschler |
| Cowboys | Kuusankoski | Kuusankosken urheilupuisto | 2018 |  Janne Siltanen |
| Jaguars | Jyväskylä | Huhtahalli | 1996 |  Vesa Peltola |
| Northern Lights | Oulu | Castrenin kenttä | 1982 |  Petteri Isokoski |
| Spartans | Pirkkala | Pirkkalan keskuskenttä | 2018 |  Toni Uusitalo |
Joukkueet 2025 > Joukkuemuutokset

East City Giants ja Tampere Saints nousivat Vaahteraliigaan
Kerava Bulldogs, Jyväskylä Jaguars ja Kuusankoski Cowboys nousivat sarjaan II-divisioonasta
Spagettimalja

Amerikkalaisen jalkapallon I-divisioonan finaalin nimi, Spagettimalja, juontaa juurensa lajin ensimmäisiin EM-kisoihin, jotka pelattiin 1983 Italiassa. Suomi voitti kisoissa alkusarjassa Saksan ja Ranskan edeten finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi italialaisille isännille. Kakkossijastaan Suomen miehet saivat palkinnoksi maljan, joka päätettiin lahjoittaa kotimaiselle lajiliitolle vastaperustetun I-divisioonan kiertopalkinnoksi nimenomaan sillä ehdolla, että se nimetään "Spagettimaljaksi". Lahjoituksen tehnyt joukkue nimesi palkinnon joukkueen kisoissa käyttämän ruokavalion mukaisesti.
Spagettimalja > Spagettimaljan voittajat

| --- | --- |
 2024 East City Giants  2023 Tampere Saints  2022 Wasa Royals  2021 Kotka Eagles  2020 United Newland Crusaders  2019 Kotka Eagles  2018 Helsinki Wolverines  2017 Kuopio Steelers  2016 Hämeenlinna Huskies  2015 Tampere Saints  2014 Vaasa Royals  2013 Turku Trojans  2012 Helsinki 69ers  2011 Vantaan TAFT  2010 Vantaan TAFT  2009 Kuopio Steelers  2008 Lappeenrannan Rajaritarit  2007 Tampere Saints  2006 Jyväskylän Jaguaarit  2005 GS Demons  2004 GS Demons :  2003 GS Demons  2002 Pori Bears  2001 Porvoo Butchers  2000 Helsinki Wolverines  1999 Jyväskylä Jaguaarit  1998 Oulu Northern Lights  1997 Lappeenrannan Rajaritarit  1996 Espoo Colts  1995 Rovaniemi AC Stars  1994 Hyvinkää Falcons  1993 Vantaan TAFT  1992 Tampere Rocks  1991 Seinäjoki Crocodiles  1990 Porvoo Butchers  1989 Kannelmäki Whips  1988 Vantaan TAFT  1987 Hyvinkää Falcons  1986 Pori Bears  1985 Jyväskylä Rangers  1984 Tampere Rocks  1983 Oulu Northern Lights
Aiheesta muualla

Miesten I-divisioonan sivut
Spagettimaljan nimen historia
| n k Amerikkalaisen jalkapallon I-divisioona |
| --- | --- |
Joukkueet (2025):  Bulldogs  Cowboys  Jaguars  Northern Lights  Spartans
Kallídendro

| Kallídendro Καλλίδενδρο |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kallídendro
 Koordinaatit: 39°33′N, 21°40′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Tríkala
Kunta:  Tríkala
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  260103
Väkiluku (2011):  2 193
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  TK
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kallídendro (kreik. Καλλίδενδρο; virallisesti Δημοτική Ενότητα Καλλιδένδρου, Dimotikí Enótita Kallidéndrou) on yksi Tríkalan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Tríkalan alueyksikössä Thessalian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 193 (vuonna 2011).
Kallídendron kunnallisyksikkö käsittää alueen Tríkalan kunnan lounaisosissa. Sen suurin asutus on Valtinón kylä. Kallídendro oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Tríkalan kuntaan yhdessä Estiaiótidan, Faloreían, Kóziakaksen, Megála Kalývian, Paliókastron ja Paralithaíoin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kallídendron kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Dendrochóri | Dendrochóri | 532 |
| Dendrochóri | Exálofos | 140 |
| Dendrochóri | Matsoukiótika | 127 |
| Fotáda | Fotáda | 378 |
| Káto Eláti | Ammoudiá | 75 |
| Káto Eláti | Káto Eláti | 142 |
| Káto Eláti | Méligos | 128 |
| Valtinó | Valtinó | 671 |
Yhteensä: 2 193
Kalifornian yliopisto (San Diego)

| Kalifornian yliopisto, San Diego |
| --- | --- |

Perustettu:  18. marraskuuta 1960
Rehtori:  Pradeep K. Khosla
Opiskelijoita:  33735 (syksy 2015)
Jatko-opiskelijoita:  7145 (syksy 2015)
Sijainti:  San Diego, Kalifornia  Yhdysvallat
Maskotti:  King Triton
Sivusto:  http://www.uscd.edu/
Kalifornian yliopisto (San Diego) (engl. University of California, San Diego, lyhennettynä UCSD tai UC San Diego) on marraskuussa 1960 perustettu yliopisto San Diegon kaupungissa Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Yliopisto kuuluu yhtenä kampuksena Kalifornian yliopistojärjestelmään. Yliopistossa on yli 30 000 opiskelijaa.
Yliopiston rehtorina vuodesta 2012 on toiminut Pradeep Khosla.
Yliopiston tutkijat tai siellä opiskelleet henkilöt ovat voittaneet 20 Nobel-palkintoa.
Historiaa

Kalifornian yliopiston San Diegon kampuksen ensimmäiseksi rehtoriksi nimitettiin 1961 ydinpommin kehittämiseen osallistunut fyysikko Herbert York. Hänen jälkeensä kanslerina toimi vuodesta 1964 historian professori John Galbraith. Galbraithin kaudella avattiin yliopiston kirjasto.
Historiaa > Rehtorit

1961–1964 Herbert York
1964–1968 John Semple Galbraith
1968–1970 William J. McGill
1970–1972 Herbert York
1972–1980 William D. McElroy
1980–1995 Richard C. Atkinson
1995–2003 Robert C. Dynes
2004–2012 Marye Anne Fox
2012- Pradeep Khosla (2012)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
rehtori Pradeep Khoslan elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) UCSD. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Puola 
Maantieteelliset:  MusicBrainz place 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef