stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fenetyylibromidi
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Fenetyylibromidi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai vaaleankeltaista nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin.
Fenetyylibromidia voidaan syntetisoida bromaamalla fenetyylialkoholia tai bromaamalla styreeniä peroksidien toimiessa radikaali-initiaattoreina, jolloin muodostuva bentsyylinen radikaali vastaanottaa vetybromidilta protonin abstraktioreaktiolla ja muodostuu fenetyylibromidia.
Fenetyylibromidia käytetään muun muassa lääkeaineiden synteeseissä. Yhdisteen reagoidessa hydratsiinin kanssa muodostuu feneltsiiniä ja reaktiossa 4-piperidonin kanssa muodostuu fentanyylin synteesin väliavaihetta N-fenyylietyyli-4-piperidonia.
Kalykuliinit

Kalykuliinit ovat ryhmä polyketideihin kuuluvia myrkyllisiä orgaanisia yhdisteitä. Niitä on eristetty merissä elävistä sienieläimistä Discodermia calyx ja Lamellomorpha strongylata. Kalykuliinien myrkyllisyys perustuu proteiinifosfataasi 1:n ja proteiinifosfataasi 2:n toiminnan inhibiitioon. Niitä tutkitaan mahdollisina syöpälääkkeinä.
Rakenne

Ensimmäisen kerran kalykuliineihin kuuluvaa yhdistettä kalykuliini A:ta (C50H81N4O15P) eristettiin vuonna 1986 Sagamilahdella tavatusta sienieläimestä Discodermia calyx. Tämän jälkeen sienieläimistä on eristetty kalykuliinit B (C50H81N4O15P), C (C51H83N4O15P) ja D (C51H83N4O15P) vuonna 1988, kalykuliinit E, F, G ja H vuonna 1990 ja kalykuliini J vuonna 1997. Kalykuliineja A, B, E ja F pn eristetty D.calyx-lajin lisäksi Lamellomorpha strongylata-sienestä. Kalykuliinien A–H rakenne koostuu syanoryhmästä, tetraeenifragmentista, fosforyloituneesta spiroketaalirakenteesta, oksatsolirenkaasta ja dipeptidiyksiköstä. Lisäksi yhdisteissä on useita hydroksyyliryhmiä. Kalykuliinien rakenteet eroavat toisistaan kaksoissidosten geometrian perusteella. Kalykuliini J:n rakenne poikkeaa siten, että yhdisteessä on tetraeeniyksikön sijaan trieeniyksikkö ja bromattu tetrahydrofuraanirengas. Kalykuliinien lisäksi eräissä sienieläimissä on kalykuliinien johdannaisia kalykulinamideja, joissa on syanoryhmän sijaan amidiryhmä liittyneenä tetraeeniyksikköön. Kalykuliinien rakenne on synteettisesti haastava, minkä vuoksi useat tutkimusryhmät ovat yrittäneet kalykuliinien kokonaissynteesiä. Vuoteen 2010 mennessä on julkaistu 6 kalykuliinien kokonaissynteesiä, joissa askelten määrä on 30–45 ja saanto on 0,02–0.9 %. Synteettisesti yhdistettä on tuotettu vain noin 0,4 mg.
| Yhdiste | R1 | R2 | R3 | Kaksoissidoksen geometria |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kalykuliini A | H | CN | H | E |
| Kalykuliini B | H | H | CN | E |
| Kalykuliini C | Me | CN | H | E |
| Kalykuliini D | Me | H | CN | E |
| Kalykuliini E | H | CN | H | Z |
| Kalykuliini F | H | H | CN | Z |
| Kalykuliini G | Me | CN | H | Z |
| Kalykuliini H | Me | H | CN | Z |
Myrkyllisyys

Kalykuliinit A ja C ovat voimakkaimpia tunnettuja proteiinifosfataasien inhibiittoreita lisäksi yhdiste on voimakkaasti sytotoksinen. Kalykuliinit läpäisevät helposti solukalvon. Kalykuliinien spiroketaaliosa sitoutuu proteiinifosfataasien aktiiviseen kohtaan ja tetraeeniketju sitoutuu entsyymin hydrofobiseen osaan. Proteiinifosfataasien inaktivoitumisen kannalta tärkeitä rakenneyksiköitä ovat fosfaattiryhmä, tetraeeniryhmä ja eräät hydroksyyliryhmät. Oksatsolirengas osallistuu proteiineihin sitoutumiseen ja syanoryhmällä ja dipeptidiyksiköllä on merkitystä sytotoksisuuden aiheuttajina. Kalykuliinien on havaittu aiheuttavan myös DNA:n pilkkoutumista.
Aiheesta muualla

PubChem: Calyculin A (englanniksi)
PubChem: Calyculin B (englanniksi)
PubChem: Calyculin C (englanniksi)
PubChem: Calyculin D (englanniksi)
DrugBank: Calyculin A (englanniksi)
Kalykuliini J:n rakenne
Ferlo

Ferlo käsittää suurimman osan Senegalin pohjoisosasta.
Ferlo on luonnonalue Senegalin pohjoisosassa. Se sijaitsee Senegaljoen laakson ja maan keskiosan maapähkinävyöhykkeen välisellä alueella. Ferlon pinta-ala on noin 57 000 neliökilometriä eli 29 prosenttia Senegalin pinta-alasta. Se käsittää Saint-Louisin, Matamin, Diourbelin ja Lougan alueet.
Ferlo on puoliautiomaata, jonka maaperä on lännessä hiekkaista ja idässä kivikkoista ja rautapitoista. Alueen ilmasto on hyvin kuiva, kasvillisuus niukkaa ja asutus vähäistä. Tärkein elinkeino on karjanhoito, jonka edellytykset ovat parantuneet porakaivojen ansiosta. Ruohosavanni toimii fulbejen karjalaumojen kesälaitumena. Kuivina talvikuukausina karja ajetaan lännen ja etelän viljelysmaille, joilta sato on korjattu. Aikaisemmin Ferlo muodosti historiallisen Djolofin valtakunnan ydinalueen, mutta nykyään maanviljely on siellä lähes mahdotonta.
Alueella sijaitsevat muun muassa Ferlo Nordin ja Ferlo Sudin luonnonsuojelualueet.
Mitchell Feigenbaum

| Mitchell Feigenbaum |
| --- | --- |
 Mitchell Feigenbaum vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1944
Kuollut: 30. kesäkuuta 2019 (74 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Francis E. Low
Tutkimusalue:  Matemaattinen fysiikka ja kaaosteoria
Tunnetut työt:  Feigenbaumin vakiot
Mitchell Jay Feigenbaum (19. joulukuuta 1944 – 30. kesäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka tunnettiin erityisesti hänen varhaisista kaaosteorian tutkimuksistaan, jotka johtivat Feigenbaumin vakioiden keksimiseen.
Elämäkerta ja työura

Feigenbaum syntyi New Yorkissa puolalais-ukrainalaisille vanhemmille, jotka olivat juutalaisia maahanmuuttajia. Hänen isänsä oli silloin New Yorkin satamalaitoksessa palveleva kemisti ja äitinsä kansakoulun opettaja. Hän kävi Samuel J. Tilden High Schoolin Brooklynissa ja jatkoi opintojaan City College of New Yorkissa. Vuonna 1964 hän aloitti sähköinsinöörin opinnot Massachusetts Institute of Technologyssa, mutta vaihtoi sitten opintoalan fysiikaksi. Hän väitteli vuonna 1970 alkeishiukkasfysiikassa Aaltoliikkeen dispersiosta professorin Francis E. Lowin ohjauksessa.
Lyhyiden työsuhteiden jälkeen Cornellin yliopistossa ja Virginian teknillisessä yliopistossa hänelle tarjottiin pitempiaikaista projektia Los Alamosin laboratorioilla New Mexicossa Peter Carruthersin alaisessa ryhmässä, joka tutki nesteiden turbulenssia. Vaikka tutkimusryhmä epäonnistui selvittämään ongelmaa syvällisesti, hänen tutkimuksensa johtivat kaaoksen tilojen kuvantamismenetelmiin. Erityisen kuuluisa on kaoottisen systeemien tilojen kahdentumiskuvaaja eli bifurkaatiokaavio. Hänen päätyönsä oli juuri tämä havainto, joka valmistui 1976.
Eräissä matemaattisissa takaisinkytketyissä iteraatiojärjestelmissä ilmenee satunnaista käyttäytymistä, kun systeemin parametrin arvot valitaan tietyistä lukuväleistä. Ennen kaaoottiseen tilaan joutumistaan tapahtuu peräkkäisten tilankahdentumisten eli bifurkaatioiden sarja. Kun parametrin arvot suurenevat lähelle mainittua väliä, tapahtuu järjestelmissä bifurkaatio tietyillä parametrin arvoilla. Pienellä parametrin arvoilla iteraatiojärjestelmä saavuttaa yhden stationaarisen tilan, suuremmilla parametrin arvoilla jäjestelmä vakiintuu oskilloimaan kahden stationaarisen tilan välillä, suuremmilla parametrin arvoilla se oskilloi neljän stationaarisen arvon välillä, jne.
Vuonna 1975 Feigenbaum huomasi tietokoneen avustamilla laskelmilla, että parametrien arvot, joilla bifurkaatiot tapahtuvat, muodostavat geometrisen jonon. Jonon suhdeluku on kiinteä arvo noin 4,6692... Tälle havainnolle hän kirjoitti myös matemaattisen todistuksen ja esitti siinä, että sama suhdeluku toistuu, vaikka iteraation funktio vaihdettaisiinkin toiseen. Todistus esittää siten universaalin ilmiön matemaattisen mekanismin toiminnan, kun deterministinen systeemi muuttuu asteittain kaaokseksi.
Koska turbulenssien tutkimus oli monitieteellistä, myös Feigenbaumin havainnot olivat monitieteellisiä. Niitä ei haluttu julkaista fysiikan- tai matematiikan lehdistössä. Hän pääasiassa luennoi havainnoistaan ja sai siten havaintonsa tutkijoille yleiseen tietoisuuteen.
Vuonna 1983 hän vastaanotti MacArthur Foundationin palkinnon ja vuonna 1986 Wolfin palkinnon pioneerityöstään demostroidessaan epälineaaristen systeemien universaaleja ominaisuuksia. Hän on Board of Scientific Governorsin jäsen Scripps Research Institutessa. Hän on Toyota-professori Rockefeller-yliopistossa.
Aiheesta muualla

Feigenbaum's webpage at Rockefeller (Arkistoitu – Internet Archive)
The Theory of Relativity - Galileo's Child
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Chile  Saksa  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  Google Scholar  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  DDB 
Mitchell Feigenbaum ja Joel Lebowitz vuonna 1998.
Fenologia

Fenologia on biologian osa-alue, joka tutkii eliöiden toiminnan ja käyttäytymisen vuodenaikaista ja vuosittaista vaihtelua.  Siinä tutkitaan toistuvien biologisten vaiheiden ajoittumista sekä niiden syitä ja seurauksia. Tiedot kiinnostavat esimerkiksi kasvi- ja eläintieteilijöitä, maataloustutkijoita ja metsänkasvattajia sekä siitepölyallergian yleisyyden takia jopa kansanterveystieteilijöitä. Esimerkkejä fenologisesta tutkimuksesta ja tiedonkeruusta Suomessa ovat Luonto-Liiton järjestämä kevätseuranta tai eri muuttolintulajien keväisen saapumisajan seuranta.
Luonnon ilmiöitä on seurattu ja kirjattu muistiin Euroopassa jo 1600-luvulla, japanissa ja Kiinassa jo aikaisemminkin. Fenologian ala kukoisti 1800-luvulla, kun tietoja tarvittiin varsinkin maataloustuotannon kehittämiseen. Alan merkitystä vähäteltiin välillä, mutta se lähti uuteen nousuun, kun ilmaston on ennustettu lämpenevän nopeasti.
Nykyään tietokoneita ja tekniikkaa käytetään apuna myös fenologiassa. Satelliittien avulla seurataan kasvipeitteen vihertymistä, vaikka kuvat eivät osaakaan erotella eri kasvilajeja. Haasteena alalla on sellaisten matemaattisten mallien teko, jotka osaavat kytkeä biologiset vaiheet ja sääilmiöt toisiinsa ja luonnon kiertoon. Mallintamisessa ei ole vielä päästy niin pitkälle, että malleja voitaisiin soveltaa laajemmin agronomiaan, ekologiaan tai terveydenhoitoon.
Aiheesta muualla

Luonnontieteellinen keskusmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Metinfo (Arkistoitu – Internet Archive)
Luonto-Liiton kevätseuranta
The nature's calendar survey (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Fdeirick

| Fdeirick افديرك |
| --- | --- |
 Tiris Zemmourin alueen departementit.
 Fdeirick
 Koordinaatit: 22°40′42″N, 12°42′41″W 
Valtio:  Mauritania
Alue:  Tiris Zemmour
Departementti:  Fdeirick
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2013):  4 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fdeirick (myös F’Dérick, Fdérik ja muita kirjoitusasuja, arab. افديرك‎; ennen vuotta 1969 Fort-Gouraud) on kaupunkikunta ja samannimisen departementin hallinnollinen keskus Tiris Zemmourin alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee Kédiat d’Idjilin massiivin länsipuolella 30 kilometriä alueen pääkaupungista Zouérattista länteen. Departementissa on 4 700 ja sen keskustaajamassa 3 300 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus

Fdeirickin departementti eli moughataa käsittää Tiris Zemmourin alueen eteläosan (67 prosenttia alueen pinta-alasta). Sen keskellä sijaitsee Zouérattin departementti ja kunta..
Kuntaan kuluu keskustaajaman lisäksi Tweirgan kylä. Fdeirickin departementissa on kolme kunnan ulkopuolista asutusta. Asukkaista 12 prosenttia on nomadeja.
Historia

Fdeirickin luoteispuolella Idjilissä on tuotettu vuosisatojen ajan kivisuolaa. Perimätiedon mukaan 1700-luvulla löydettyä esiintymää hyödynsi Ouadanen kunta-heimon alainen aqzazir-heimo. 1800-luvun lopulla Idjilistä vietiin vuosittain Adrarin kaupunkeihin 4 000 tonnia suolaa 20 000 kamelilla. Aqzazirit jatkavat edelleen suolan louhintaa. 2000-luvun vaihteessa vuosituotannoksi arvioitiin 3 000 tonnia.
Ranskalaiset valtasivat alueen Henri Gouraudin johdolla vuonna 1909. Fdeirickiin rakennettiin Fort-Gouraudin linnoitus, josta kehittyi paikallinen hallintokeskus. Vuodesta 1937 lähtien sen kautta kulki Algerian ja Senegalin välinen kuorma-autoliikenne. Linnoituksen ympärille syntyi kylä, jossa oli muutamia satoja asukkaita.
Paikkakunnan myöhempi kehitys perustuu seudun rautamalmiesiintymien hyödyntämiseen. Fort-Gouraudista tuli vuonna 1952 kaivosyhtiö MIFERMA:n toimipaikka, ja Kédiat d’Idjilin kaivosten tuotanto alkoi vuonna 1963 Nouadhibouun johtavan rautatien valmistuttua. Fdeirickin kaivos suljettiin vuonna 1984. Kaupunki on sen jälkeen taantunut ja jäänyt Zouérattin kaivoskaupungin varjoon. Alueen hallinto siirrettiin Zouérattiin vuonna 1986.
Liikenne, talous ja palvelut

Fdeirickistä on päällystetyt maantiet Atariin ja Zouérattiin. Tie pohjoiseen jatkuu autiomaareittinä Bir Moghreiniin ja edelleen Algerian rajalle. Kaupungin kautta kulkevat myös kaivosyhtiö SNIM:n malmijunat Zouérattista Nouadhibouun.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat kaupankäynti, käsityöammatit ja palvelut, puutarhaviljely ja karjanhoito sekä kausiluonteinen suolan tuotanto. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, keskikoulu, terveyskeskus ja kirjasto. Kaupungissa on vesijohto- ja sähköverkot, mutta ei jätehuoltoa.
Ferdinand III (keisari)

| Ferdinand III |
| --- | --- |
 
Pyhä saksalais-roomalainen keisari
Valtakausi:  18. marraskuuta 1637 – 1. huhtikuuta 1657
Kruunajaiset:  18. marraskuuta 1637
Edeltäjä:  Ferdinand II
Seuraaja:  Leopold I

Syntynyt:  13. heinäkuuta 1608 Graz, Steiermarkin herttuakunta
Kuollut:  2. huhtikuuta 1657 (48 vuotta) Wien, Itävallan arkkiherttuakunta
Puoliso:  Maria Anna Espanjalainen Maria Leopoldine Eleonora Gonzaga
Lapset:  Ferdinand IV  Maria Anna  Leopold I  Kaarle Joosef Eleonor
Suku:  Habsburg
Isä:  Ferdinand II
Äiti:  Maria Anna
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Ferdinand III (13. heinäkuuta 1608 Graz – 2. huhtikuuta 1657 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1637–1657, Böömin kuningas vuodesta 1627 ja Unkarin kuningas vuodesta 1625.
Ferdinand III:n isä, keisari Ferdinand II, yritti saada poikansa valituksi seuraajakseen eli roomalaisten kuninkaaksi jo vuoden 1630 Regensburgin valtiopäivillä, mutta Saksan vaaliruhtinaat eivät halunneet antaa Habsburgin suvulle liikaa valtaa ja vastustivat päätöstä. Samalla vaaliruhtinaat vaativat Albrecht von Wallensteinin erottamista, Johann Tillyn nostamista keisarillisen armeijan johtoon ja niin sanotun restituutioediktin kumoamista.
Kun Wallenstein murhattiin vuonna 1634, Ferdinandista tuli keisarillisen armeijan muodollinen ylipäällikkö kolmikymmenvuotisessa sodassa. Hän voitti ruotsalaiset Nördlingenin taistelussa ja karkotti siten heidät Etelä-Saksasta. Hänet valittiin viimein isänsä seuraajaksi vuonna 1636, vain muutamaa kuukautta ennen tämän kuolemaa.
Keisari Ferdinand oli realisti, joka ymmärsi, ettei kolmikymmenvuotinen sota ollut voitettavissa, ja alkoi etsiä tietä rauhaan. Sodan loppuvaiheessa hän antoi kaikille saksalaisille ruhtinaille oikeuden päättää omasta ulkopolitiikastaan – teko, jonka sanotaan jouduttaneen saksalais-roomalaisen keisarikunnan hajoamista.
Ferdinand oli yksi Westfalenin rauhansopimuksen allekirjoittajista.
Ferdinand kävi sotaa uudestaan ruotsalaisia vastaan liityttyään elokuussa 1656 mukaan Pohjan sotaan.
Ferdinand oli kolme kertaa naimisissa. Ensimmäinen vaimo oli Maria Anna Espanjalainen, toinen  Maria Leopoldine (1632–1649); ja kolmas Eleonora II Gonzaga (1628–1686). Hän sai Maria Annan kanssa kolme lasta
Ferdinand (1633–1654)
Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1634–1696)
Leopold I (keisari)
Fécamp

Fécamp
Fécamp on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta sijaitsee Alabasterirannikolla ja on tärkeä kalastussatama.
Pyhän kolminaisuuden kirkko

Fécampin tärkein nähtävyys on Fécampin luostariin kuulunut 1100-luvulla rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko (Abbaye de la Trinité de Fécamp).
Palais Bénédictine

Teollisuusmies Alexandre Le Grand kehitteli yrttiliköörin ja nimesi sen Bénédictineksi. Lisäksi hän kehitteli tarinan, että likööri tehdään vanhan 1500-luvulta peräisin oleva munkkien keksimän reseptin mukaan. Sen jälkeen hän rakennutti vuonna 1863 tislaamon, joka on uusgotiikkaa ja uusrenessanssia yhdistelevä palatsi. Palatsin suunnitteli Camille Albert. Palatsissa on näytteillä liköörinteon lisäksi huomattava määrä taideaarteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fécamp Wikimedia Commonsissa
Pyhän kolminaisuuden kirkko
Palais Bénédictine
Fenyylielohopeaboraatti

| Fenyylielohopeaboraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  102-98-7
PubChem CID:  7627 ja 102059891 16683761, 7627 ja 102059891
SMILES:  B(O)(O)[O-].C1=CC=C(C=C1)[Hg+]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H7HgBO3
Moolimassa:  338,516 g/mol
Sulamispiste:  112–113 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Fenyylielohopeaboraatti (C6H7HgBO3) on rakenteeltaan elohopean organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää desinfektioivana aineena.
Ominaisuudet ja käyttö

Fenyylielohopeaboraatti on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja lisäksi eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja glyseroliin. Kaupallinen tuote voi olla fenyylielohopeaboraatin ja fenyylielohopeahydroksidin seos. Aine reagoi halogenidien kanssa muodostaen veteen niukkaliukoisen fenyylielohopeahalogenidin, joka saostuu.
Fenyylielohopeaboraatti on antibakteerista ja tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiin bakteereihin. Yhdistettä on käytetty muun muassa ihon ja limakalvojen desinfiointiin. Lisäksi sitä on käytetty säilöntäaineena kosmetiikassa ja silmätipoissa. Elohopeayhdisteiden myrkyllisyyden vuoksi on fenyylielohopeaboraatin käyttö nykyisin vähäistä. Yhdiste voi myös aiheuttaa allergisen ihotulehduksen.
Fenyylialaniiniammoniakkilyaasi

Malli persiljan fenyylialaniiniammoniakkilyaasin rakenteesta
Fenyylialaniiniammoniakkilyaasi on entsyymi, joka katalysoi kanelihapon muodostumista fenyylialaniinista. Lisäksi reaktiossa vapautuu ammoniakkia. Fenyylialaniiniammoniakkilyaasia esiintyy kasveissa, sienissä ja eräissä bakteereissa. Se on tärkeä entsyymi niin kutsutussa fenyylipropanoidireitissä, jonka avulla kasvit muodostavat fenolisia (esim. flavonoidit ja ligniini) ja kumariinirakenteisia yhdisteitä. Fenyylialaniiniammoniakkilyaasin EC-numero on EC 4.3.1.24.
Rakenne ja toimintamekanismi

Fenyyliammoniakkialaniinilyaasi on yleensä rakenteeltaan neljästä alayksiköstä koostuva tetrameeri. Yleensä alayksiköt ovat samanlaisia molekyylimassaltaan 83 kDa olevia yksiköitä. Poikkeuksen muodostaa esimerkiksi vehnä, jolla on kaksi kooltaan 75 kDa ja kaksi 85 kDa olevaa alayksikköä. Entsyymi katalysoi kanelihapon reversiibeliä muodostumista fenyylialaniinista ja eräät ruohovartiset kasvit muodostavat myös p-kumaarihappoa tyrosiinista. Fenyylialaniiniammoniakkilyaasitetrameerissa on kaksi aktiivista kohtaa.  Aktiivisessa kohdassa on muiden samaan ryhmään kuuluvien entsyymien atvoin poikkeuksellinen aminohappo dehydroalaniini. Se ei kuitenkaan ole liittynyt polypeptidiketjuun peptidisidoksella vaan imiininä eli Schiffin emäksenä. Entsyymi vaatii toimiakseen myös koentsyymikseen 3,5-dihydro-5-metyylidieeni-4H-imidatsol-4-onia.  Fenyylialaniiniammoniakkilyaasin aktiivisuus on erityisen korkea kukinnan ja hedelmien kypsymisen aikana sekä ympäristötekijöiden kuten voimakkaan UV-säteilyn tai taudinaiheuttajien vuoksi.
Fenyylialaniiniammoniakkilyaasin mekanismi ei ole täysin tiedossa, mutta se todennäköisesti muistuttaa histidiiniammoniakkilyaasin mekanismia. Fenyylialaniinin aminoryhmä reagoi dehydroalaniinin kaksoissidoksen kanssa ja entsyymi katalysoi tämän jälkeen eliminaatioreaktiota, jossa muodostuu kanelihappoa ja ammoniakkia. Kanelihappo on entsyymin inhibiittori eli entsyymi on niin sanotusti feedback-inhiboitu.
Fenyylialaniiniammoniakkilyaasia voidaan käyttää valmistettaessa bioteknisesti fenyylialaniinia kanelihaposta. Entsyymin on rottakokeissa todettu olevan aktiivinen eräitä kasvaintyyppejä vastaan.
Fenyylialaniiniammoniakkilyaasin aktiivinen kohta
Fenrir

Suden kuvia Ledbergin kivessä. Kaiverruksessa Fenrir nielee mahdollisesti Odinia esittävää ihmishamoa.
Fenrir (myös Fenris) oli skandinaavisessa mytologiassa valtaisa susi, joka aiheutti paljon suruja ja tuhoa jumalten keskuudessa. Fenrir esiintyy useissa eri norjalaisissa ja islantilaisissa runoissa 900- ja 1000-luvuilta.
Fenrir oli yksi Lokin ja Angrboðan kolmesta hirviömäisestä lapsesta. Jumalat pelkäsivät lapsia, koska ennustusten mukaan ne tulisivat tekemään suurta vahinkoa. Odin haetutti lapset Asgårdiin. Odin karkotti kaksi muuta lasta, mutta Fenririn jumalat päättivät vangita ja kasvattaa Asgårdissa. Jumalista vain Tyr uskalsi lähestyä Fenririä, mutta lopulta se kasvoi niin suureksi, että jumalat halusivat kahlita sen. Fenrir rikkoi kaksi ensimmäistä rautakahletta. Kääpiöt valmistivat silkinkevyet ja -ohuet kahleet, joilla se aiottiin sitoa. Fenrir lupasi suostua kokeilemaan kahletta, mutta vain, jos Tyr pitäisi kättään Fenririn suussa. Kun Fenrir sidottiin Gleipnir-kahleella, se puraisi Tyrin käden irti. Jumalat tiesivät Fenririn olevan mukana jumalten tuhossa, mutta he eivät halunneet muuttaa kohtaloa.
Ragnarökin tapahtumien edetessä Fenrir pääsee vapaiksi kahleistaan suuressa maanjäristyksessä ja on mukana Lokin hirviömäisessä armeijassa tuhoamassa maailmaa. Lopulta Fenrir tappaa itse Odinin, jumalten johtajan. Tarinan toisen version mukaan Fenrir nielee Odinin ja Odinin poika Vidar kostaa isänsä kuoleman tappamalla Fenririn eri tarinan versioiden mukaan joko puukottamalla tätä sydämeen, tai vääntämällä sen leuat sijoiltaan.
Peleissä > Smite

Fenrir on pelattava hahmo Hi-Rez Studiosin pelissä Smite. Peliin on sisällytetty lyhyt loreteksti Fenririn tarinasta. Tässä versiossa norjalaiset jumalat haastoivat Fenririn näyttämään vahvuutensa rikkomalla kahleet, jotka oli sidottu hänen ympärilleen. Osoittaakseen että jumalat eivät yritä huijata Fenririä, vaati Fenrir yhden jumalan pitävän kättään Fenririn suussa. Mikäli kahleet olisivat maagisesti vahvistetut, purisi Fenrir käden poikki. Tyr suostui asettamaan kätensä pantiksi ja kahleiden paljastuttua taialla vahvennetuiksi puri Fenrir käden poikki.
Fenrir on pelissä luokiteltu assasiiniksi eli sen tuottama vahinko on pelin luokitelman mukaan fyysistä. Toinen vahinkotapa olisi maagista. Assasiineille tavanomaisesti Fenrir kykenee tekemään vihollisillensa vahinkoa vain menemällä vihollisen viereen. Fenririn liikkeet perushyökkäyksen lisäksi ovat Unchained, joka on hyppy, Seething Howl, joka hetkellisesi lisää Fenririn tekemän vahingon määrää ja antaa Fenririn kerätä takaisin elämäpisteitään tekemällä vahinkoa, Brutalize, joka on paljon vahinkoa tekevä lyhyt hyppy, sekä Raganrok, jossa Fenrir kasvaa hetkellisesti ja nappaa vastustajan hampaisiinsa kuljettaen häntä mukanaan. Fenririn passiivinen kyky, Unbound runes, antaa lisävoimaa Fenririn seuraavalle käytettävälle kyvylle, mikäli Fenrir on osunut 5 perushyökkäystä tai tappanut vastustajan pelaajan. Unbound runes antaessa kyvylle lisävoimaa nollautuu sen status takaisin.
Fenasyylibromidi

| Fenasyylibromidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-bromi-1-fenyylietanoni
CAS-numero:  70-11-1
PubChem CID:  6259
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(=O)CBr
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H7BrO
Moolimassa:  199,036 g/mol
Sulamispiste:  50-51 °C
Kiehumispiste:  135 °C (18 mmHg)
Tiheys:  1,647 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Fenasyylibromidi (C8H7BrO) eli 2-bromiasetofenoni, α-bromiasetofenoni tai ω-bromiasetofenoni on bromattuihin  aromaattisiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen ja reagenssina analyyttisessä kemiassa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenasyylibromidi on väriltään valkoista kiteistä ainetta. Valon vaikutuksesta yhdisteen väri muuttuu vihertäväksi. Fenasyylibromidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee usesiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Fenasyylibromidi ärsyttää ihoa ja hengitysteitä ja on kyynelvuotoa aiheuttava yhdiste eli lakrymaattori.