stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ahvenkosken taistelut
Saksalaisten eteneminen Kymenlaaksoon

2 500 miehen vahvuinen osasto Brandenstein nousi maihin Loviisan Valkossa 7. huhtikuuta. Seuraavana päivänä noin 300 miehen tiedusteluosasto lähti etenemään Kotkaan, mutta kohtasi vihollisen etuvartion jo viiden kilometrin päässä Tesjoella. Punaiset perääntyivät Kotkan länsipuolelle tukikohtanaan pitämäänsä Kyminlinnan linnoitukseen, jonne saksalaiset hyökkäsivät vielä samana iltapäivänä. Taistelun aikana he eivät onnistuneet valtaamaan linnoitusta, vaan päättivät lopulta vetäytyä noin kilometrin päähän Sutelaan.
Puhelinliikennettä kuunneltuaan saksalaisten tiedustelu erehtyi luulemaan, että Kouvolan seudulla olisi jopa 10 000–30 000 punakaartilaisen reservi valmiina etenemään Kotkaan ja Loviisaan. Tämän johdosta he päättivät 9. huhtikuuta perääntyä puolustamaan Loviisaa, jossa olleita saksalaisia punaiset olivat jo tulittaneet tykistöllään kaupungin pohjoispuolelta. Todellisuudessa Kouvolasta kuitenkin saapui vain noin 450 punakaartilaista.
Ahvenkosken tapahtumat

Saksalaiset perääntyivät Sutelasta aluksi parinkymmenen kilometrin päähän Ahvenkoskelle, jonne punaiset varovasti seurasivat heitä. Tämän jälkeen saksalaiset jatkoivat edelleen vajaan kahdeksan kilometrin päähän Taasianjoelle, jonne he perustivat puolustusasemansa. Punaiset puolestaan asettuivat Ahvenkoskelle, missä he varustivat vanhoja 1700-luvun puolivälissä rakennettuja venäläisiä tykkipattereita sekä keskellä Kymijokea Kirmusaaressa sijaitsevan saman aikakauden redutin. Pyhtäälle saapui Kotkan kautta myös Karjalan rintamalta vetäytyneitä Helsingin pitäjän punakaartin osastoja. Rintamalinja muodostui Kymijoen läntisimmän haaran länsipuolella sijaitseville metsäisille kallioille.
Seuraavan vajaan kahden viikon aikana Ahvenkosken suunnalla ei juurikaan taisteltu, mutta Loviisan pohjoispuolella käytiin ankaria yhteenottoja muun muassa Hardomissa, Liljendalissa, Myrskylässä ja Lapinjärvellä. 14. huhtikuuta taisteltiin myös Tesjoen varrella Kullan kartanossa, joka sijaitsee noin kuusi kilometriä Ahvenkosken lounaispuolella. Taisteluun osallistui Haapasaaressa piileskelleitä Kymenlaakson suojeluskuntalaisia Toivo Ketosen johdolla. 16. huhtikuuta osasto Brandenstein siirrettiin Rüdiger von der Goltzin komentaman Itämeren-divisioonan alaisuuteen, joka lähetti Helsingistä avuksi kapteeni Roederin johtaman vahvennetun komppanian.
22. huhtikuuta saksalaiset etenivät Ahvenkoskelle ja aloittivat seuraavana aamuna hyökkäyksen Kymijoen länsipuolella sijaitseviin punaisten asemiin. Taistelut jatkuivat kiivaina parin päivän ajan, mutta saksalaiset eivät onnistuneet tekemään läpimurtoa. 25. huhtikuuta punaiset lopulta vetäytyivät joen itäpuolelle, katkaisten mennessään Kirmusaareen johtavan sillan. Kymijoen ylitys Ahvenkoskella tapahtui tuolloin Kirmusaaren kautta, jonne johti silta kummaltakin rannalta. Punaiset tuhosivat räjäyttämällä Vähä-Ahvenkosken ylittävän Rajasillan itäpään. Rintama vakiintui nyt Ahvenkoskelle, jonne saksalaiset asettuivat joen länsipuolelle ja punaiset sen itärannalle. Tämän jälkeen alueella käytiin asemasotaa seuraavan viikon ajan, kunnes osapuolet solmivat aselevon Kotkassa toimivien ulkomaiden konsulien välityksellä ja käynnistivät pian neuvottelut punaisten antautumisesta.
Punaisten antautuminen

Viipurin taistelun päätyttyä 29. huhtikuuta sotatoimet Karjalassa olivat ohitse, minkä jälkeen viimeisiä taisteluja käytiin enää Päijät-Hämeessä ja Kymenlaaksossa, jonne vangitsemiselta välttyneitä punaisia vetäytyi Lahden kukistuttua 1. toukokuuta. Vuorokautta myöhemmin punaisten keskisen rintaman esikunnassa suunniteltiin vielä itään suuntautuvaa läpimurtoa, vaikka Pietarin yhteydenkin tiedettiin olevan poikki. Punakaartien miehistö ei kuitenkaan kannattanut ajatusta, ja myös Kotkan paikallinen esikunta oli antautumisen kannalla. Lopulta rintamaesikunta määräsi joukot asettumaan puolustukseen linjalle Ahvenkoski–Inkeroinen–Hamina, mutta käskyn noudattaminen oli satunnaista.
Lahden suunnalta perääntyneet punaiset jatkoivat nopeasti Kouvolan kautta etelään ja kaupunki siirtyi valkoisten haltuun 3. toukokuuta. Kymenlaakson punakaartilaisten antautuminen alkoi Inkeroisissa 4. toukokuuta, jossa he luovuttivat aseensa junalla kylään saapuneille valkoisille. Myöhemmin samana päivänä valkoiset ottivat haltuunsa myös Kotkan, jossa olleet noin 4 000 punaista antautuivat käytännössä ilman vastarintaa. Tämän jälkeen viimeiseksi punaisten pesäkkeeksi jäi Pyhtää, joissa oli noin 800–900 punakaartilaista.
Saksalaisten ja punaisten väliset rauhanneuvottelut oli Pyhtäällä aloitettu jo 3. toukokuuta. Punaisten puolelta niitä johti aikaisemmin muun muassa Malmin vallankumousoikeuden ja köyhäinhoitohallituksen puheenjohtajana toiminut 24-vuotias kirvesmies Juho Kaven. Antautumissopimuksen mukaan aseensa luovuttaneet rivimiehet päästettäisiin vapaaksi ja ainoastaan päällystö vangittaisiin, vaikka Kotkan vallanneet valkoiset vaativat ehdotonta antautumista. Kaikki punaiset eivät uskoneet lupausten pitämiseen, mutta ehdot päätettiin hyväksyä, koska muutakaan mahdollisuutta ei enää ollut.
Takarajaksi oli määrätty 5. toukokuuta klo 18, mutta punaisten antautuminen alkoi jo puolenpäivän aikaan, kun Ahvenkosken kartanolla olleet joukot järjestäytyivät komppanioittain valkoista lippua kantaneen esikuntapäällikkö Oskar Vinterin taakse. Saksalaiset olivat vastassa Rajasillan länsipäässä, jossa noin 800 punaista luovutti aseensa. Miehistön jäseniä ei kuitenkaan lupauksista huolimatta laskettu vapaaksi, vaikka saksalaiset olisivat tähän ilmeisesti suostuneetkin. Valkoiset siirsivät antautuneet yöksi Vähä-Ahvenkosken kylässä sijainneisiin Ahlströmin torppareiden karja-aitauksin, minkä jälkeen vangit marssitettiin Loviisaan ja sieltä edelleen vankileireille eri puolille Etelä-Suomea. Esikunta ja komppanianpäälliköt sekä työväenjärjestöjen johtohenkilöt erotettiin joukosta ja teloitettiin Loviisassa Svartholman linnan raunioilla. Antautumista seuranneen viikon aikana valkoiset teloittivat Kymenlaaksossa lähes 300 punakaartilaista.
Kymenlaakson punakaartien antautumisen jälkeen tammikuussa alkaneen sisällissodan sotatoimet olivat ohitse. Valkoisen armeijan ylipäällikkö C. G. E. Mannerheim julisti kuitenkin sodan päättyneeksi vasta, kun venäläiset luovuttivat Pietaria suojanneen Inon linnoituksen 15. toukokuuta.
Tappiot

Saksalaisten ainoat tappiot Ahvenkoskella tulivat 22.–23. huhtikuuta, jolloin tehdyssä hyökkäyksessä kaatui 13 sotilasta. Punaisia kaatui Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan ainakin 14.
Muistomerkit

Seitsemän Ahvenkosken taistelussa kaatunutta saksalaista on haudattu Ahvenkosken hautausmaalle, jossa on myös muistomerkki. Lisäksi hautausmaalla on punaisten joukkohauta ja vuonna 1946 pystytetty muistomerkki. Punaiset oli alun perin haudattu saksalaisten haudan paikalle, mutta sodan päättymisen jälkeen valkoiset kaivoivat vainajat ylös ja hautasivat ne sivummalle nykyiseen paikkaan.
Syyskuussa 2013 punaisten antautumispaikalla nykyisten Elimäen- ja Savukoskenteiden risteyksessä paljastettiin sisällissodan päättymisen muistomerkki, jonka on suunnitellut arkkitehti Anneli Naukkarinen. Sen etupuolella on päivämäärä 5.5.1918 sekä suomen- ja ruotsinkielinen teksti ”Vuoden 1918 sisällissodan taisteluiden päättymisen muistoksi”. Takapuolella on suomen-, ruotsin- ja englanninkielinen tiivistelmä sisällissodan viimeisistä tapahtumista Kymenlaaksossa.
Vuoden 1918 sisällissodan taisteluiden päättymisen muistomerkki Loviisan Ahvenkoskella.
Jäkit

| Jäkit |
| --- | --- |
 Jäkki (Nardus stricta)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Tribus::  Nardeae
Suku::  Jäkit Nardus  L.
Katso myös
   Jäkit Wikispeciesissä   Jäkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäkit (Nardus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain yksi laji: jäkki (Nardus stricta). Sukuun on aikojen kuluessa kuvattu useita muitakin lajeja, mutta niitä on sittemmin sijoitettu toisiin sukuihin.
Jäkit ovat monivuotisia, matalakasvuisia sekä voimakkaasti mätästäviä heiniä, joiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Jäkkien lehdet ovat hyvin ohuita sekä kapeita, lankamaisia ja lehtitupet ovat kellanvalkoisia. Kieleke on lyhyt ja tylppäkärkinen. Jäkkien kukinto on noin 5 cm pitkä sekä hyvin kapea, toispuoleinen tähkä. Tähkylät ovat yksikukkaisia, kapeita sekä vihneettömiä ja sijaitsevat kahdessa rivissä suoraan kiinni varressa. Kaleita on vain yksi tai ei yhtään, ja helpeet ovat teräväkärkisiä sekä sinivioletteja.
Sukuun kuuluvaa jäkkiä (Nardus stricta) tavataan koko Suomessa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jäkit – Nardus
Alfred Roll

Alfred Philippe Roll
Alfred Roll: Pianotunnilla.
Alfred Philippe Roll (1. maaliskuuta 1849 - 27. lokakuuta 1919) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hänet muistetaan myös taiteilija Alfred Smithin uran edistäjänä.
Roll opiskeli taideakatemiassa Jean-Léon Gérômen , Henri Harpigniesin ja Léon Bonnat´n oppilaana. Saksan-Ranskan sotaan hän osallistui luutnanttina.
Maalattuaan maisemia ja Rubens-tyylisiä maalauksia Roll käänsi katseensa oman aikansa arkielämään. Hän maalasi vuoden 1880 hiilikaivostyöläisten lakkoa esittävän maalauksen ja arvellaan, että hän vieraili jopa tapahtumapaikalla. Maalaus on nykyään valitettavasti pahoin vaurioitunut ja se tunnetaan parhaiten Le Petit Journalissa ilmestyneestä piirroskuvasta. Ranskan valtio osti Rollilta alkuperäisteoksen. Maalausta pidettiin niin hyvänä, että sen jälkeen valtiovalta päätti tilata Rollilta useita uusia teoksia.
Roll maalasi muiden muassa maalaukset 14 heinäkuuta, jossa kuvasi kansallispäivän viettoa, Presidentti Carnot vierailee Versaillesissa valtiopäivien satavuotisjuhlissa sekä Tsaari Aleksanteri III ja presidentti muuraavat sillan peruskiven. Näiden maalausten johdosta häntä alettiin kutsua tasavallan viralliseksi taiteilijaksi. Hän kuvasi myös Ranskan vähemmän mairittelevia puolia kuten savusumun peittämän työläiskaupunginosan, jossa asuminen altisti sairauksille. 1890-luvulle tultaessa hänen maalausten tyyli alkoi muuttua vähemmän naturalistiseksi. Vuonna 1905 Roll nimiettiin kansallisen taidesäätiön puheenjohtajaksi.
Kun ensimmäinen maailmansota alkoi Roll oli kuusikymppinen. Hän matkusti Reimsiin ikuistamaan kiivaan tykistötulen ja pommituksen kohteena olevan kaupungin tuhoa ja siviilien kärsimystä.
2020- luvulla on Rollin töitä tullut huutokauppoihin. Myyjät eivät ole aina saaneet haluamaansa hintaa. Myyntihintojen haarukka on ollut 200€ - 12 00€ välillä.
Aiheesta muualla

http://www.invaluable.com/artist/roll-alfred-2i3tif4s64/sold-at-auction-prices/
http://www.artrenewal.org/artists/alfred-roll/2685
Andy Todd

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andrew Todd
Syntymäaika: 21. syyskuuta 1974
Syntymäpaikka: Derby, Englanti
Pelipaikka: keskuspuolustaja/puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 senttimetriä
Seura
Seura: Derby County
Pelinumero: 17
Junioriseurat
: Middlesbrough
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992-1995   1995   1995-1999   1999-2002   2002   2002-2007   2003   2007- | Middlesbrough   Swindon Town (lainalla)   Bolton Wanderers   Charlton Athletic   Grimsby Town (lainalla)   Blackburn Rovers   Burnley (lainalla)   Derby County | 8 (0)   13 (0)   84 (2)   40 (1)   12 (3)   88 (4)   7 (0)   5 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. tammikuuta 2008.
Andrew Todd (s. 21. syyskuuta 1974 Derby, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Derby Countyä. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta pelaa myös puolustavana keskikenttäpelaajana.
Vuonna 1992 alkaneella ammattilaisurallaan Todd on edustanut Derbyn lisäksi Middlesbroughia, Swindon Townia, Boltonia, Charltonia, Grimsbya, Burnleyta ja Blackburn Roversia.
Aiheesta muualla

Toddin profiili soccerbase.comin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Altino

| Altino |
| --- | --- |

Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Vincenzo Muratelli
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,33 km²
Väkiluku (31.12.2017):  3,104
 – Väestötiheys:  202 as./km²
Postinumero:  66040
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Altino on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 3 104 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 833 asukasta.
Adam Driver

| Adam Driver |
| --- | --- |
 Adam Driver vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1983 (ikä 40) San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Joanne Tucker (aviol. 2013–)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2010–
Merkittävät roolit:   Adam Sackler (Girls)  Kylo Ren (Tähtien sota)  Flip Zimmerman (BlacKkKlansman)  Charles Barber (Marriage Story) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Adam Driver (s. 19. marraskuuta 1983 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Adam Sacklerin roolistaan televisiosarjassa Girls (2012–2017). Hän sai roolistaan Emmy-ehdokkuuden parhaasta sivuosasta komediasarjassa vuosina 2013, 2014 ja 2015. Hänet tunnetaan myös Kylo Renin roolista Tähtien sodan jatko-osatrilogiassa (2015–2019).
Driver näytteli isä Francisco Garupea Martin Scorsesen elokuvassa Silence (2016). Hän oli pääosassa Jim Jarmuschin elokuvassa Paterson (2016). Vuonna 2018 Driver näytteli etsivä Flip Zimmermania Spike Leen elokuvassa BlacKkKlansman, josta hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden. Vuonna 2019 Driver näytteli draamaelokuvassa Marriage Story, josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden.
Elämä

Driver kasvoi Indianan osavaltiossa. World Trade Centerin pommi-iskun jälkeen hän värväytyi merijalkaväkeen. Ennen kuin häntä ehdittiin lähettää Irakiin, hänen rintalastansa murtui ja sotilasura päättyi siihen.
Driver yritti päästä opiskelemaan New Yorkin kuuluisaan Juilliard Schooliin, mutta hänet hylättiin. Myöhemmin Driver yritti kuitenkin uudestaan päästä Juilliardiin, ja tällä kertaa onnistui.
Driver meni naimisiin Joanne Tuckerin kanssa kesäkuussa 2013. Heillä on yksi lapsi.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | You Don’t Know Jack: The Jack Soo Story | You Don’t Know Jack: The Jack Soo Story | Glen Stetson |
| 2011 | J. Edgar | J. Edgar | Walter Lyle |
| 2012 | Gayby | Gayby | Neil |
| 2012 | Lincoln | Lincoln | Samuel Beckwith |
| 2012 | Frances Ha | Frances Ha | Lev Shapiro |
| 2012 | Not Waving But Drowning | Not Waving But Drowning | Adam |
| 2013 | Bluebird | Bluebird | Walter |
| 2013 | Inside Llewyn Davis | Inside Llewyn Davis | Al Cody |
| 2013 | Tracks | Tracks | Rick Smolan |
| 2013 | What If | The F Word | Allan |
| 2014 | Hungry Hearts | Hungry Hearts | Jude |
| 2014 | Seitsemän sietämättömän pitkää päivää | This Is Where I Leave You | Phillip Altman |
| 2015 | While We’re Young | While We’re Young | Jamie Massey |
| 2015 | Star Wars: The Force Awakens | Star Wars: The Force Awakens | Kylo Ren |
| 2016 | Midnight Special | Midnight Special | Paul Sevier |
| 2016 | Silence | Silence | isä Francisco Garupe |
2016: Paterson
| 2017 | Meyerowitzin perheen tarinat | Meyerowitzin perheen tarinat | Randy |
| 2017 | Logan Lucky | Logan Lucky | Clyde Logan |
| 2017 | Star Wars: The Last Jedi | Star Wars: The Last Jedi | Kylo Ren |
| 2018 | BlacKkKlansman | BlacKkKlansman | etsivä Flip Zimmerman |
| 2018 | The Man Who Killed Don Quixote | The Man Who Killed Don Quixote | Toby Grummett |
| 2019 | The Report | The Report | Daniel Jones |
| 2019 | The Dead Don’t Die | The Dead Don’t Die | Ronald Peterson |
| 2019 | Marriage Story | Marriage Story | Charles Barber |
| 2019 | Star Wars: The Rise of Skywalker | Star Wars: The Rise of Skywalker | Kylo Ren |
| 2021 | Annette | Annette | Henry McHenry |
| 2021 | The Last Duel | The Last Duel | Jacques Le Gris |
| 2021 | House of Gucci | House of Gucci | Maurizio Gucci |
| 2022 | Valkoinen kohina | White Noise | professori Jack Gladney |
| 2023 | 65 | 65 | Mills |
| 2023 | Ferrari | Ferrari | Enzo Ferrari |
| 2024 | Megalopolis | Megalopolis | Caesar |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | The Unusuals | The Unusuals | Will Slansky | ”The E.I.D.” |
| 2010 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Law & Order | Robby Vickery | ”Brilliant Disguise” |
| 2012–2017 | Girls | Girls | Adam Sackler | 49 jaksoa |
| Teatteri> Vuosi | Teatteri> Nimi | Teatteri> Rooli | Teatteri>  | Teatteri>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | The Retributionists | Dov Kaplinsky |  |  |
| 2010 | Mrs. Warren's Profession | Frank Gardner |  |  |
| 2010 | Angels in America | Louis Ironson |  |  |
| 2011 | Man and Boy | Basil Anthony |  |  |
| 2012 | Look Back In Anger | Cliff |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adam Driver Wikimedia Commonsissa
Adam Driver Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jäitä hattuun!

| Jäitä hattuun! |
| --- | --- |
Tyyli:  sketsi- ja musiikkiviihde
Kestoaika:  22 minuuttia
Luoja(t):  Pertti Reponen
Pääosissa:  Heikki Kinnunen Eija Ahvo Tom Pöysti Nina Sallinen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:   MTV3
Esitetty:  10. syyskuuta 1994 – 6. toukokuuta 1995
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  32
Tuotanto
Tuottaja(t):  Pertti Reponen
Ohjaaja(t):  Hannu Seikkula (Jaksot 1-15 ja 23-24) Vesa Nuotio (Jaksot 16-17) Anitta Pankkonen (Jaksot 18-22, 24-26 ja 28-32) Ilkka Linnasalmi (Jakso 27)
Käsikirjoittaja(t):  Pertti Reponen
Säveltäjä(t):  Aarno Raninen
Aiheesta muualla
IMDb 
Jäitä hattuun! on MTV3-kanavalla vuosina 1994–1995 esitetty 32-osainen sketsisarja, jonka käsikirjoittajana toimi Pertti Reponen ja ohjaajina Hannu Seikkula, Vesa Nuotio, Anitta Pankkonen ja Ilkka Linnasalmi. DVD-julkaisun kansissa on ohjaajaksi mainittu ainoastaan Hannu Seikkula.
Ohjelman mainostekstejä olivat ”Viikonlopun kuumaperuna”, ”Terveen kansan terveitä ongelmia” ja ”Jäitä hattuun, mutta nuukasti niitäkin”. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 10. syyskuuta 1994 ja viimeinen 6. toukokuuta 1995. Sarjaa esitettiin kerran viikossa, lauantaisin kello 20.00–20.30.
Scanbox ja MTV3 julkaisivat sarjan DVD:nä 13. helmikuuta 2013.
Näyttelijät

Heikki Kinnunen
Eija Ahvo
Tom Pöysti
Nina Sallinen
Amenemhat V

Amenemhat V. Elefantinen saarelta löydetty veistos.
Amenemhat V Sekhemkara oli  Egyptin 13. dynastian faarao. Hänen nimensä merkitsee ”Amon on etummainen”. Amenemhat V lienee hallinnut noin kolmen vuoden ajan vuosina 1796–1793 eaa.
Jäinen valtakunta

| Jäinen valtakunta> Frostfeuer |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Kai Meyer
Kieli:  saksa
Genre:  fantasia, nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2005
Suomennos
Suomentaja:  Tiina Hakala
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  249
ISBN:  978-951-1-22966-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jäinen valtakunta (saks. Frostfeuer) on Kai Meyerin romaani, joka julkaistiin suomeksi vuonna 2005. Teos voitti ilmestymisvuonnaan Corine-palkinnon parhaana lasten- ja nuortenkirjana.
Kirja sijoittuu 1800-luvun Pietariin, jossa 12-vuotias poikatyttö Hiiri asuu. Hiiri on töissä Aurora-hotellissa, jossa hän työskentelee kenkienkiillottajana. Hiiri on myös taskuvaras ja saa itselleen vihollisen hotellin vartijasta. Pian, Hiiri joutuu omituisten tapahtumien keskipisteeseen: nuori velho varastaa jääpuikon Lumikuningattaren sydämestä ja Hiiri saa tehtäväkseen auttaa hotellin eri asukkaita ja joutuu lähtemään hotellin ulkopuolelle, missä ei ole koskaan ollut.
Aiheesta muualla

Anni-Helena Leppälä: Jäädytetty sydän. Kansan uutiset 12.2.2010.
Sirpa Ylönen: Kylmä fantasia (Arkistoitu – Internet Archive). Warkauden lehti 31.5.2010.
Maria Loikkanen: Jäinen valtakunta[vanhentunut linkki]. Savon sanomat 25.8.2010.
Antireduktionismi

Antireduktionismi on tieteellinen ja filosofinen teoria, jonka mukaan teorian kuvaamaa kohdetta ei voida kuvata kattavasti vain sen osien perusteella, eli palauttaa (redusoida) osiinsa.
Yksi varhaisista antireduktionismin muodoista oli vitalismi. Vitalismi piti eliön muodostumisen perustavana ehtona järjestävää yliluonnollista elämänvoimaa, joka voidaan kuvata tieteellisesti. Nykytiede on hylännyt vitalismin.
Junkkarinjärvi (Ylöjärvi)

| Junkkarinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°47′19″N, 23°43′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskuoja:  oja Jakamaan 
Järvinumero:  35.341.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,7 m  
Rantaviiva:  1,453 km  
Pinta-ala:  8,119 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiJunkkarinjärvi 
Junkkarinjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Parkkuun kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,1 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Jakaman–Kuusjärven alueeseen (35.341) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,7 metriä mpy.
Amerika Samoa

| Amerika Sāmoa |
| --- | --- |
 Amerikan Samoan lippu
Valtio:   Amerikan Samoa
Säveltäjä:  Napoleon Andrew Tuiteleleapaga
Sanoittaja:  Mariota Tiumalu Tuiasosopo
Suomenkielinen nimi:  Amerikan Samoa
   Kansallislaulu soitettuna 
Amerika Samoa on Amerikan Samoan alueellinen kansallislaulu. Amerikan Samoa on Yhdysvaltain territoria Polynesiassa Tyynellä valtamerellä. Alueen virallinen kansallislaulu on siten Yhdysvaltain kansallislaulu The Star-Spangled Banner, mutta sillä on kuitenkin myös oma kansallislaulu, samoankielinen "Amerika Samoa". Laulun on säveltänyt Napoleon Andrew Tuiteleleapaga, ja sen on sanoittanut Mariota Tiumalu Tuiasosopo. Laulu otettiin virallisesti käyttöön 1950.
Samoankieliset sanat

Amerika Samoa 

Lo’u Atunu’u pele ‘oe

Oute tiu I lou igoa

O ‘oe o lo’u fa’amoemoe

O ‘oe ole Penina ole Pasefika

E mo’omia e motu e lima

E ua ta’uta’ua au aga I fanua

Ma ou tala mai anamua

Tutuila ma Manu’a

Ala mai ia tu I luga 

Tautua ma punou I lou Malo

Ia manuia ia ulu ola

Amerika Samoa

Ole Malo ole sa’olotoga 

(toista)

Tautua ma punou I lou Malo

Ia manuia ia ulu ola

Amerika Samoa

Ole Malo ole sa’olotoga 

Soifua ma ia manuia,

Teine Samoa
KH-vakoilusatelliitit

KH-satelliitit (KH = Key Hole) olivat Yhdysvaltain ensimmäinen satelliittiohjelma, joka jatkuu edelleen.