stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha Arikoski
Muu toiminta ja yksityiselämä

1970-luvulla Juha Arikoski opiskeli Kuopion konservatoriossa instrumenttinaan vetopasuuna, jota hän soitti kuopiolaisen nuorisopuhallinorkesteri Rajalan Puhaltajien lisäksi jazz-, rock- ja tanssiorkesterikokoonpanoissa. Arikoski on 1986 perustetun, raskasta melodista rockia esittävän pohjoissavolaisen Exception To The Rule (ETTR) -yhtyeen vokalisti ja laulaja-rumpali mm. Deep Purplen, Led Zeppelinin ja Sladen musiikkia esittävässä helsinkiläisessä Massive Fergussons -yhtyeessä. Arikoski kutsuttiin The Voice of Finland -ohjelman toisen tuotantokauden Villi kortti -vaiheeseen, jossa hän karsiutui.
Varusmiespalveluksessa Arikoski suoritti radioviestittäjän I-luokan tutkinnon ja kotiutui sissiradistikersanttina. Nykyisin hän on sotilasarvoltaan reservin sotilasmestari. Maanpuolustuskoulutusyhdistys MPK:n ja Puolustusvoimien kertausharjoituksissa Arikoski on kouluttanut reserviläisjohtajia vuodesta 2009.
Arikoski sai vuonna 1995 Suomen nuorisoteattereiden liiton huomionosoituksen Olavin nimiroolista Jyväskylän Survo-Korpelan Kulissi -teatterin musiikkinäytelmässä Laulu tulipunaisesta kukasta. Samana vuonna hän pelasi  amerikkalaista jalkapalloa  hyökkäyksen (OT) ja  puolustuksen (DT) linjamiehenä Jyväskylän Rangersissa (nykyisin Jyväskylän seudun Jaguaarit).
Juha Arikoskella on SM-mitaleja mm. opiskelijoiden karate- (kumite) ja erätaitokilpailusta sekä  Reserviläisurheiluliiton 40-vuotisjotoksen sotilas- ja maastotaitokilpailujen Sandels-sarjan voitto vuodelta 2010.
Juha Arikoski on harrastanut moottoripyöräilyä vuodesta 1981. Elokuussa 2022 hän suoritti hyväksytysti pitkän matkan ajotapahtumia tarkastavan ja rekisteröivän IBAF:n (Iron Butt Association Finland ry.) Saddle Sore 2000K rautaperseajon (vähintään 2000 kilometriä vuorokaudessa, 24 h) reitillä Kerava - Kemi - Inari - Sodankylä - Heinola.
Juha Arikoski oli 2010-2015 Sukuseurojen keskusliitto SSK ry:n hallituksen puheenjohtaja ja sitä ennen varapuheenjohtaja 2005-2010. Hän kuuluu 1953 perustettuun Hoffrénien sukuyhdistykseen.
Arikoskella on kaksi sisarusta: lastentautien (gastroenterologia sekä nefrologia) erikoislääkäri (LT) Pekka Arikoski ja konserttipianisti (MuM), swingtanssin opettaja Kati Arikoski. Juha Arikoski on kahden aikuisen pojan (1997 ja 2000) isä. 2006–2010 hän oli naimisissa iskelmälaulaja Virve Rostin kanssa.
Kirjat

Juha Arikoski et al.: Opettajuuden psykologia I.  Julkishallinnon koulutuskeskus Oy, 1998.  ISBN 952-90-9767-0
Juha Arikoski et al.: Opettajuuden psykologia II.  Julkishallinnon koulutuskeskus Oy, 1999.  ISBN 951-98148-0-9
Juha Arikoski et al.: Työhyvinvointi ja esimiestyö.  WSOYpro, 2006.  ISBN 951-0-32410-8
Juha Arikoski et al.: Hyvässä seurassa - Yhdistystoiminnan pikkujätti.  Sukuseurojen Keskusliitto ry, 2009.  ISBN 978-952-99375-7-8
Juha Arikoski et al.: Psykologin ammattikäytännöt.  Edita, 2010.  ISBN 978-951-37-5350-4
Juha Arikoski ja Mikael Sallinen: Vastarinnasta vastarannalle - Johda muutos taitavasti.  Työterveyslaitos, 2011.  ISBN 978-951-802-766-2
Juha Arikoski et al.: Kateus työelämässä.  PS-kustannus, 2013.  ISBN 978-952-451-591-7
Muut julkaisut

Kymmeniä tieteellisiä artikkelijulkaisuja sekä useita kymmeniä juttuja ja haastatteluita ammatti- ja aikakauslehdissä
Exception To The Rule (ETTR): High And Low (laulajana)  (Arkistoitu – Internet Archive) EXR METAL Records (2010/EXR CD-01)
Virve Rosti: Vicky Rock Vol.1 (pasunistina) AXR Music Oy
Lahoisk

| Lahoisk, Logoisk (Лагойск, Лого́йск) |
| --- | --- |
 Lahoiskin piirin hallintorakennus
 vaakuna
 Lahoisk, Logoisk
 Koordinaatit: 54°12′15″N, 27°51′15″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Minskin alue
Väkiluku (10/2009):  10 706
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.logoysk.gov.by 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lahoisk (valkoven. Лагойск) eli Logoisk (ven. Лого́йск) on Minskistä koilliseen sijaitseva Valko-Venäjän Minskin alueen pieni kaupunki ja samanniminen hallinnollinen piiri. Vuoden 2009 lokakuussa kaupungissa asui 10 706 ja piirissä yhteensä 35 957 ihmistä.
Näkymä Hatynin muistoalueella Lahoiskin piirissä.
Silitšyn hiihtokeskuksen huipulta.
Historia

Kirjalliset dokumentit mainitsevat vuonna 1078 paikkakunnan nimeltä Logoisk. Sittemmin alue on kuulunut monen valtion ja hallitsijan alaisuuteen. 1500-luvulta lähtien liettualais-rusilainen Tiškevičius-aatelissuku (valkoven. Тышкевіч, puol. Tyszkiewicz) oli pitkään merkittävässä asemassa; yksi suvun palatseista sijaitsi paikkakunnalla.
Liikenne

Minskistä koilliseen vievä M3 valtatie tuo nopean yhteyden kaupunkiin, matkaa Minskin keskustasta on 40 kilometriä. Noin 12 kilometriä Lahoiskin keskustan pohjoispuolella M3-valtatieltä erkanee sivutie Hatynin muistoalueelle itään (noin 5 km). Jatkamalla M3-valtatietä kauemmas pohjoiseen pääsee Polatskiin. Kantatietä P59 pitkin Lahoiskista pääsee kaakossa sijaitsevaan Smaljavitšyyn (29 km) ja itään vievää kantatietä P3 (+P63) pitkin Barysauhun (67 km).
Nähtävyydet

Alueen tunnetuimmat nähtävyydet ovat vaikuttava Hatynin muistoalue (valkoven. Хаты́нь, ven.  Хаты́нь)  saksalaisten hävittämien kylien ja joukkotuhojen muistoksi sekä Silitšyn hiihtokeskus (valkoven. Сілічы, ven.  Силичи, Silitši), josta löytyy muun muassa hotellikylä, laskettelurinteitä, mäkihypyn hyppyrimäkiä ja muidenkin vuodenaikojen liikunnallisia harrastusmahdollisuuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lahoisk Wikimedia Commonsissa
Tiivis kaupunkikuvaus (bycity.org) (englanniksi)
Maakunnan viralliset Lahoiskin piirin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaupungin keskustan kartta (bycity.org) (venäjäksi)
Wikimapia karttalinkki kaupunkiin, kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Hatynin muistoalueen verkkosivusto (khatyn.by) (englanniksi), (saksaksi) tai (venäjäksi)
Wikimapia karttalinkki Hatynin muistoalueelle noin 15 km Lahoiskin pohjoispuolella, kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Ajo-ohje Silitšyn hiihtokeskukseen ja linjataksien Minsk-Lahoisk aikataulut (venäjäksi)
Valko-Venäjän Ilmatieteen laitoksen sääennuste Lahoiskiin (pogoda.by) (venäjäksi)
Toisen lähteen sääennuste Lahoiskiin (venäjäksi) (rp5.by)
Lahoiskiin keskittyvä portaali (venäjäksi) (logoysk.by)
Lahojsk online - portaali (venäjäksi) tai (valkovenäjäksi)
Lahoiskin virtualimuseo (venäjäksi) tai (valkovenäjäksi)
Pikaraitiotien Minsk-Lahoisk rakentamissunnitelmista[vanhentunut linkki]
Napoleon Ordan piirros Lahoiskissa aiemmin sijainneesta liettualais-rusilaisen Tiškevičius-aatelissuvun (valkoven. Тышкевіч, puol. Tyszkiewicz) palatsista 1800-luvun loppupuolella.
Erkki Lahdes

Erkki Lauri Kalervo Lahdes (15. marraskuuta 1929 Tampere – 22. joulukuuta 2006 Turku) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän toimi vuodesta 1977 lähtien Turun yliopiston kasvatustieteen professorina (opettajankoulutus). Hänen tutkimusalaansa olivat kansanopetuksen historia, didaktiikka ja opettajien asenteet. Lahdes suoritti kasvatustieteen maisterintutkinnon vuonna 1952 ja väitteli tohtoriksi 28-vuotiaana. Hän siirtyi virastaan eläkkeelle vuonna 1993.
Yliopistoura

Lahdes aloitti kasvattajanuransa kansakoulunopettajana Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa vuonna 1952 ja väitteli tohtoriksi 28-vuotiaana. Alkutuotannossaan Lahdes oli vahvimmin kiinnostunut koulutuksen ja kasvatuksen historiasta. Hän käsitteli historiantutkimuksissaan mm. "Ahlmanin pitäjäkoulujen historiaa" ja "Uuden koulun tuloa Suomeen". Lahdes siirtyi Turun väliaikaisen opettajakorkeakoulun lehtoriksi vuonna 1959. Hän toimi oppilaitoksen rehtorina runsaat kaksi vuotta. Yliopistouraansa Lahdes aloitteli ensin kasvatustieteen assistenttina ja sitten apulaisprofessorina Turun yliopiston kasvatustieteiden laitoksella vuoden 1968 alussa. Kasvatustieteiden tiedekunnan tultua perustetuksi Lahdes nimitettiin Turun opettajankoulutuslaitoksen didaktiikan apulaisprofessorin virkaan 1975 ja kasvatustieteen professorin virkaan, erityisalana opettajankoulutus 1977. Hän siirtyi eläkkeelle 1993.
Peruskoulun kehittäjä

Erkki Lahdeksella on ollut merkittävä rooli koko suomalaisen peruskoulun opetuksen kehittämisessä sekä vuonna 1974 uudistetun luokanopettajakoulutuksen mallin luojana. Hän työskenteli muun muassa Peruskoulun opetussuunnitelmakomitean pääsihteerinä 1969–1970 ja vuoden 1973 opettajankoulutustoimikunnan pääsihteerinä 1973–1974. Hänen työnsä jälki näkyy uuden, tasa-arvoisia koulutus- ja oppimismahdollisuuksia edistämään tarkoitetun yhtenäiskoulun opetussuunnitelman keskeisissä kasvatuksellisissa ja opetuksellisissa periaatteissa. Ehkä vieläkin suurempi vaikutus hänellä oli suomalaisen opettajankoulutuksen laadun kohottamiseen ja sitä kautta peruskoulun opetuskäytäntöjen muotoutumiseen.
Vuonna 1974 muodostetuille uusille kasvatustieteiden tiedekunnille annettiin tehtäväksi kasvatustieteellisen tutkimuksen ja opetuksen syventäminen ja peruskoulun luokanopettajien valmistaminen sekä aineenopettajien pedagoginen koulutus. Tätä tarkoitusta varten tarvittiin uudet opetusopilliset teokset. Lahdes kirjoitti jo vuonna 1969 ensimmäisen Peruskoulun opetusoppinsa. Vielä eläkkeelle vetäydyttyään Lahdes julkaisi vuonna 1997 teoksen Peruskoulun uusi didaktiikka, jossa hän pyrki ottamaan kattavasti huomioon voimakkaasti laajentuneen oppimisen ja opetuksen tutkimuksen annin ja sen myötä uudistuneet oppimis-, tieto- ja opetuskäsitykset. Lahdeksen didaktiikan oppikirjat olivat kymmeniä vuosia käytössä kaikissa Suomen kasvatustieteiden tiedekunnissa. Kasvatustieteiden ja opettajankoulutuksen opiskelijat oppivatkin tuntemaan Lahdeksen ja hänen ajatuksensa erityisesti näiden teosten kautta.
Tiedekunnan dekaanina

Professori Lahdes oli käytännöllisesti asennoituva, monipuolisesti sivistynyt mies, joka samalla arvosti tutkimusta ja teoriaa ja pyrki omalta osaltaan niitä edistämään. Hän toimi kasvatustieteiden tiedekunnan dekaanina vuodesta 1975 alkaen yhteensä 18 vuotta. Hänen johdollaan Turun yliopiston nuorin tiedekunta vakiinnutti asemansa osaksi yliopiston kokonaisuutta. Tiedekunnan väki arvosti häntä isällisenä johtajana ja vaikeidenkin ongelmien maltillisena ratkaisijana. Professorina hän pyrki edistämään erityisesti tutkimustoiminnan vahvistumista opettajankoulutuslaitoksissa.
Merkittävien ansioidensa takia hänet on nimetty sekä Åbo Akademin että Turun yliopiston kunniatohtoriksi. Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi Erkki Lahdes kutsuttiin 1985.
Muuta

Jalkapallo ja Tampereen Palloilijoijat olivat lähellä Lahdeksen sydäntä. Hän pelasi jalkapalloa Tapan nuorisojoukkueessa ja edustusjoukkueessa, ja oli kunniajäsenenä mukana seuran toiminnassa aina kuolemaansa saakka. Vuonna 1988 Tasavallan Presidentti myönsi hänelle SVR:n I luokan ritarimerkin. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti.
Teokset

Ahlmanin pitäjänkoulut : kansakoulun edeltäjät Tampereen ympäristössä, [Tekijä], 1958.-Väitöskirja, Jyväskylän kasvatusopillinen korkeakoulu.
Akateemisen luokanopettajakoulutuksen ensimmäiset askeleet, Turun yliopiston Turun opettajankoulutuslaitos, 1987. ISBN 951-880-064-2.
Erkki Lahdes. ym. Kohtaaminen ja kasvu : juhlakirja Martti Jussilan merkkipäivänä 23. marraskuuta 1985, Oulun yliopisto, 1985. - (Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan tutkimuksia, ISSN 0358-7231; 32). ISBN 951-42-2064-1.
Erkki Lahdes & Olavi Kataja. Ohjaajan opas. 1.1, Peruskoulun kokonaistavoitteet, Kouluhallitus, 1972 ISBN.
Erkki Lahdes & Olavi Kataja. Ohjaajan opas, Kouluhallitus, 1972 ISBN.
Ohjaajan opas. 3.1, Työtavat ja niiden valinnan perusteet, Kouluhallitus, 1972 ISBN.
Ohjaajan opas. 6.1, Opetuksen evaluaation keskeiset käsitteet ja tavoitteet, suunnittelu: Erkki Lahdes, Kouluhallitus, 1972 ISBN.
Peruskoulun didaktiikka, Helsingissä, Otava, 1986 ISBN 951-1-08965-X
Peruskoulun opetusoppi, Otava, 1969.
Peruskoulun opetusoppi, Otava, 1973 ISBN 951-1-00983-4.
Peruskoulun uusi didaktiikka, Otava, 1997. ISBN 951-1-14863-X.
Peruskoulun uusi opetusoppi, Otava, 1977 ISBN 951-1-04318-8
Taimo Iisalo, Erkki Lahdes, Eero Viitaniemi, Suomen peruskoulun synty ja toteutuminen, [Turun yliopisto], 1979. - (Julkaisusarja / Turun yliopisto. Turun opettajankoulutuslaitos. ISSN 0357-2242; 5). ISBN 951-641-746-9.
Systemaattista opetusoppia, Turun yliopisto, Turun opettajankoulutuslaitos, 1975. ISBN 951-641-304-8.
Tavoiteoppiminen 1970-luvun jälkipuoliskolla, [Turun yliopisto], [1980] - (Julkaisusarja / Turun yliopiston kasvatustieteiden laitos. ISSN 0356-8512; 74). - (Osaraportti / MLS-projekti; 5). ISBN 951-641-904-6.
Uuden koulun vaikutus Suomen kansakouluun, Otava, 1961 ISBN.
Yhteenvetoa nuorten opettajien mielipiteistä saamansa valmistuksen tarkoituksenmukaisuudesta : 1. Turku, 1971.
Kaarlo Laitinen

| Kaarlo Kullervo Laitinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1920 Nilsiä
Kuollut: 16. lokakuuta 1944 (24 vuotta) Juoksenki
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1941–1944
Taistelut ja sodat:  jatkosota Lapin sota
Sotilasarvo:  ylikersantti
Kunniamerkit:  Mannerheim-ristin ritari
Joukko-osasto:  Jalkaväkirykmentti 8
Kaarlo Kullervo Laitinen (15. huhtikuuta 1920 Nilsiä – 16. lokakuuta 1944 Juoksenki) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 83. Siviiliammatiltaan hän oli maanviljelijä ja metsätyömies. Kaarlo Laitinen oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi (s. 1945).
Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 23. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli ylikersantti. Hän palveli Tuntemattomassa sotilaassa kuvatussa Jalkaväkirykmentti 8:ssa kaatumiseensa saakka. Laitinen osallistui muun muassa Syvärillä vuodenvaihteen 1941–1942 tienoilla käytyyn Goran taisteluun, jota hänen ikätoverinsa Väinö Linna kuvaili Tuntematon sotilas -romaanissaan.
Laitinen kaatui 24-vuotiaana Lapin sodassa saksalaisten konekivääritulituksessa 16. lokakuuta 1944.
Mannerheim-ristin esitys

”Ylipäällikkö on pvm:llä 23.8.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Kaarlo Kullervo Laitisen.
Kersantti Laitinen on sodan alusta lähtien toiminut taistelulähettinä ja ryhmänjohtajana. Hän on osoittanut erinomaista taitoa ja kylmäverisyyttä useissa vaikeissa tilanteissa kunnostautuen erikoisesti konepistoolin näppäränä ja tehokkaana käyttäjänä. Kersantti Laitisen kylmäverisyydestä mainittakoon, että kerran pimeän aikana vihollisen politrukin hyökätessä pistin kädessä hänen kimppuunsa, tuhosi hän syntyneessä käsikähmässä tämän hänen omalla pistimellään, koska tilanne ei sillä kertaa sallinut ampumista. Lukemattomilla partioretkillä kersantti Laitinen on partioineen aiheuttanut viholliselle huomattavia menetyksiä kaatuneina ja haavoittuneina. Tuhotessaan kerran vihollisen konekiväärikorsua, joka pystyi tulellaan hallitsemaan maastoa neljään suuntaan, osoitti hän jälleen kylmäverisyyttään etenemällä suoraan kohti erästä ampuma-aukkoa, tuhosi konepistoolillaan konekivääriampujan ja sitten kasapanoksella korsuun sulloutuneen parikymmenmiehisen vihollisosaston. Kaikissa toiminnoissaan kersantti Laitinen on osoittanut ripeyttä ja ehdotonta päättäväisyyttä antamatta vastuksien ja vaarojen estää saamansa tehtävän suoritusta.”
Jalmari Lahdensuo

Jalmari Lahdensuo.
Ernst Jalmari Lahdensuo (vuoteen 1906 Lagerstedt; 20. marraskuuta 1880 Lapua – 26. heinäkuuta 1931) oli suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja sanomalehtitoimittaja. Hän toimi Suomen Kansallisteatterin johtajana vuodesta 1914 vuoteen 1917 sekä kahteen otteeseen Tampereen Teatterin johtajana. Ohjaajantyölleen hän sai taiteellisia vaikutteita opiskellessaan Saksassa. Koulutukseltaan Lahdensuo oli kielten opettaja; hän suomensi uransa aikana lukuisia näytelmiä ja oopperoita.
Perhetausta ja nuoruusvuodet

Jalmari Lahdensuon vanhemmat olivat maanviljelijä Fredrik Vilhelm Lagerstedt ja Katariina Justiina Keisala. Hänen veljensä Oskari Lahdensuo ja Jalo Lahdensuo olivat Maalaisliiton kansanedustajia. Hänen puolisonsa oli laulaja Eeva Lahdensuo jonka veli oli kuoronjohtaja Heikki Klemetti. lähde?
Vuonna 1890 Jalmari Lahdensuo aloitti opinnot Vaasan Reaalilyseossa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1898 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1904. Maisteriksi hänet vihittiin kolme vuotta myöhemmin. Hän opiskeli saksan kieltä ja kirjallisuushistoriaa myös Greifswaldissa (1901), Münchenissä (1904) ja Berliinissä (1908). Ennen teatteriuraansa Lahdensuo työskenteli Lapuan yhteiskoulun johtajana vuodesta 1905 vuoteen 1908 sekä saksan ja suomen opettajana. Hän oli myös mukana lapualaisessa harrastajateatteritoiminnassa.
Suomen Kansallisteatterin vuodet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Tulevaksi näytäntökaudeksi johtajia ajatellessaan on johtokunta lähtenyt siitä periaatteesta, että ainakin yhden heistä tulee olla henkilön, joka jo on perehtynyt laitokseen ja josta on takeita siihen, että työ sen seinien sisässä tulee sujumaan keskeytymättä. Niin ollen on johtokunta ensimmäiseksi johtajaksi ajatellut maisteri J. Lahdensuota. Mitä herra Lahdensuolta mahdollisesti puuttuu taiteelliseen pätevyyteen nähden, sen korvaa johtokunnan mielestä hänen käytännöllinen kokemuksensa teatterialalla, hänen tarmonsa, työkykynsä ja innostuksensa teatterityöhön.” | ” |
– Ote Suomen Kansallisteatterin johtokunnan kirjeestä hallintoneuvostolle vuodelta 1914.
Syksyllä 1909 Lahdensuo aloitti Suomen Kansallisteatterin apulaisjohtajana. Hänen teatteriuralle pääsyään edisti eritoten professori Eliel Aspelin-Haapkylä. Vuonna 1908 Lahdensuo oli kirjoittanut Saksasta  professorille töistään ja harrastuksistaan. Keväällä 1909 Otto Manninen irtisanoutui dramaturgin toimestaan ja Lahdensuo pyysi päästä hänen paikalleen. Lisäksi Lahdensuo halusi ohjaustyötä ja opetusta teatterikoulussa. Hän toimi Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulun opettajana ja johtajana 1909–1917. Lisäksi hän jatkoi saksan ja ranskan tuntiopettajana vuodesta 1909 vuoteen 1911.
Kansallisteatterin johtaja Lahdensuo oli vuodesta 1914 vuoteen 1917. Johtajakautensa alussa hän teki Eino Kaliman kanssa opintomatkan Keski-Eurooppaan. Herätteitä haettiin ennen kaikkea Berliinistä ja Wienistä. Lahdensuon organisaattorin taitoja ja käytännönläheisyyttä arvostettiin. Näyttelijöiden mielestä hän ei kuitenkaan ollut riittävän taiteellisesti suuntautunut. Lahdensuon kauden loppua vuonna 1917 leimasi Kansallisteatterin ankara johtajasota. Kauden loputtua keväällä 1917 Koskenniemi kirjoitti Ajan teatterikatsauksessa: "Parhaat tulokset on hra Lahdensuo nähdäkseni saavuttanut historiallisten kappaleiden sekä puku- ja dekoratsioninäytelmien tulkitsijana, kun sen sijaan runollisesti syvemmät ja psykoloogisesti rikkaammat näyttämöluomat ovat enimmän kärsineet hänen käsissään."
Jalmari Lahdensuon debyyttiohjaus Kansallisteatterissa oli tanskalaisen Henri Nathansenin Daniel Hertz. Hän kokeili intiimin keskusteludraaman sävyä ja näytti modernin, realistisen tyylin mahdollisuudet. Nimiosan tulkitsi Eero Kilpi. Syyskaudella 1910 Lahdensuo ohjasi suomentamansa Henrik Ibsenin näytelmän Nuorten liitto. Artturi Järviluoman Pohjalaisia (1914) otettiin ohjelmistoon vasta pitkän kiistelyn jälkeen. Pohjalainen Lahdensuo otti teoksen tuoreeltaan asiantuntevaan tarkasteluunsa ja ohjasi näytelmän. Luomisvoimansa huippua eläneelle Teuvo Purolle Jussi Harrin voimakaspiirteinen osa oli taiteellinen voitto. Kevätkaudella 1915 Lahdensuo ohjasi Friedrich Schillerin nuoruudenteoksen Rosvot "vakavaan, shakespeariläiseen, traagilliseen tapaan". Ohjaajana Lahdensuo kunnostautui etenkin Ibsenin Peer Gyntissä talvella 1916. Pääroolissa nähtiin Teuvo Puro.
Tampereen Teatterin vuodet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Suoraryhtinen pohjalainen, nelikymmenvuotias, leveäkasvoinen, hiukset tummat, viikset tuuheat ja leukaparta suippo.” | ” |
– TT:n näyttelijä Sirpa Tolonen Jalmari Lahdensuosta.
Lahdensuo siirtyi Tampereen Teatteriin syksyllä 1917. Kun sisällissota aloitettiin, hän jätti punaisten tukikohtana toimineen kaupungin. Tilanteen rauhoituttua häntä pyydettiin palaamaan. Kesäkuussa 1918 hän ilmoitti kieltäytyvänsä; hän oli saanut hallinnollisia tehtäviä toisaalta. Sisällissodan aikana Lahdensuo oli ollut valkoisen armeijan intendenttilaitoksen järjestäjä ja pääintendentin apulainen. Vuonna 1921 Lahdensuo teki kahden vuoden sopimuksen Tampereen Teatterin kanssa. Tällä kertaa hän toi perheensäkin, hänen puolisonsa antoi laulutunteja tehdaskaupungin näyttelijöille. Lahdensuo toi teatterin ohjelmistoon suomalaisia uutuuksia ja myös lastennäytelmiä. Kirjallisuusvaikuttajana hän suosi kirjallisuuspiireissä tapahtuvia näytelmiä, kuten Paul Levinin komedia Pako Amerikkaan. Eino Salmelainen kiitti Lahdensuon johtajakautta ja totesi: "Hän ei tahdo alistua yleisön määräysvaltaan, vaan päinvastoin voittaa yleisön omaan johtoonsa, virittämällä sen mielenkiinnon todella arvokkaaseen." Lahdensuo koki teatterinjohtajan työn raskaaksi ja lähti Tampereen Teatterista kahden vuoden jälkeen kevään 1923 lopulla.
Johtajavuosien jälkeen

Tampereelta Lahdensuo siirtyi vastaperustetun Suomen Näyttämöiden Liiton sihteeriksi ja toimi aikakauslehti Näyttämön päätoimittajana 1923–1925. Hän kuului myös Uuden Suomen toimituskuntaan taide- ja teatteriarvostelijana 1923–1926, lisäksi hän oli Sunnuntailiitteen toimittaja. Syksyllä 1926 Lahdensuo aloitti ohjaajana Suomalaisessa Oopperassa. Hänen ohjaustöihinsä lukeutuivat muun muassa oopperat Carmen, Orfeus ja Daniel Hjort. Vuosina 1929 ja 1930 Lahdensuo teki ohjaajavierailuja Tampereelle ja Turkuun. Syyskuussa 1929 sattuneen HL Kurun katastrofin vuoksi Tampereen Teatterin ohjelmisto pantiin uusiksi. Lahdensuo kutsuttiin teatteriin ohjaamaan keskiaikainen moraliteetti Jokamies. Hän oli ohjannut saman näytelmän jo Kansallisteatterin vuosinaan. Seuraavana keväänä hän ohjasi Tampereen Teatterille englantilaisen R. C. Sherriffin sodanvastaisen näytelmän Matkan pää.
Muuta

Jalmari Lahdensuo kokeili siipiään myös elokuvan parissa. Vuonna 1925 hän ohjasi Suomi-Filmille mykkäelokuvan Pohjalaisia. Näytelmä oli hänelle tuttu jo Kansallisteatterin ajalta. Lahdensuo kuului useita vuosia Ylioppilaskunnan Laulajiin. Hän oli mukana myös sekakuoron matkalla Saksaan ja Englantiin.
Lakiehdotus

Lakiehdotus on lain muotoon kirjoitettu eduskunnan käsiteltäväksi jätetty ehdotus, josta tulee laki, jos eduskunta ehdotuksen hyväksyy. Lakiehdotus sisältyy tavallisesti hallituksen esitykseen, kansanedustajan jättämään lakialoitteeseen tai lakiehdotuksen muodossa olevaan kansalaisaloitteeseen. Yhteen hallituksen esitykseen sisältyy yksi tai useampia lakiehdotuksia. Lakiehdotus voidaan tehdä uuden lain säätämiseksi tai voimassa olevan lain muuttamiseksi, selittämiseksi tai kumoamiseksi.
Yleiskielessä käytetään usein lakiesitystä nimityksen lakiehdotus tilalla. Lakiesitys tarkoittaa hallituksen esitystä lain säätämiseksi. Säädöskielessä käytetään pelkästään nimitystä hallituksen esitys.
Vaikka lakiehdotus muuten noudattaa lain muotoa, ei siinä tietenkään ole antopäiväystä eikä allekirjoituksia. Ne löytyvät vasta valmiista laista. Lain voimaantulon päivämääräkin yleensä puuttuu, jolloin sen määrää presidentti lakia vahvistaessaan.
Reetta Laitinen

| Reetta Laitinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1982 (ikä 42–43)
Ammatti:  kulttuurintutkija, sarjakuvantekijä
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Reetta Laitinen (s. 1982) on suomalainen sarjakuvantekijä ja kulttuurintutkija, koulutukseltaan filosofian maisteri.
Laitinen on Kansan Arkiston tutkija.. Hän on ollut Sarjainfon päätoimittaja vuosina 2012–2015 ja on Sarjakuvaseuran puheenjohtaja vuodesta 2017. Vuonna 2024 Laitinen sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän sarjakuvaneuvoksen arvonimen.