stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vib-Ribbon
Vibri

Vibri on suurisilmäinen, pomppiva jänis, jonka tarkoituksena on päästä tasojen alusta loppuun.
Vibrillä on neljä erilaista muotoa. Mikäli pelaaja soittaa kappaleita huonosti (painaa vääriä nappeja/ajoittaa painallukset huonosti), muuttuu Vibri ensimmäisenä sammakoksi. Mikäli huono meno jatkuu, muuttuu Vibri sammakosta jonkinlaiseksi madoksi. Ja jos tämänkin jälkeen meno jatkuu huonosti, peli päättyy.
Mikäli pelaaja soittaa kappaletta hyvin ilman virheitä, Vibri muuttaa muotoaan enkeliksi.
Ohjaus

Vibrin ohjaaminen on yksinkertaista. Kentissä tulee vastaan erilaisia kuvioita ja pelaajan on joko painettava alas, x, L1 tai R1-nappia oikeaan aikaan päästäkseen esteen yli. Välillä saattaa tulla vastaan kuvioita, joissa kaksi erilaista kuviota yhdistyy yhdeksi. Tällöin pitää painaa kahta eri nappia yhtä aikaa, jotta Vibri pääsee esteen yli. Pelin alussa olevassa tutoriaalissa opetetaan pelaajalle, minkä kuvion kohdalla pitää painaa mitäkin nappia.
Grafiikka

Peli on ulkoisesti hyvin karunnäköinen. Hahmot ja taustat on piirretty vektorigrafiikalla ja kaikki objektit koostuvat lähinnä muutamasta suorasta viivasta. Tämä siksi, jotta peliä voisi pyörittää konsolissa ilman CD:tä, joka taas mahdollistaa CD-levyjen soittamisen ja niistä kenttien generoimisen.
Aiheesta muualla

Vib-Ribbonin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) Flash: (englanniksi) (saksaksi) (ranskaksi) (italiaksi) (espanjaksi) HTML: (englanniksi)
Vincent Gallo

Vincent Gallo
Vincent Gallo (s. 11. huhtikuuta 1961 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, taiteilija, moottoripyöräilijä, break-tanssija, malli ja muusikko. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat kulttimaineen saavuttanut elokuva Buffalo 66 ja viime aikoina festivaaliyleisöjä kuohuttanut, ristiriitainen The Brown Bunny.
Gallo oli nuoruudessaan tekemisissä myös New Yorkin underground-kulttuurin kanssa ja hän soitti muun muassa Jean-Michel Basquiatin kanssa Gray-nimisessä kokeellisessa yhtyeessä. Hän on tunnettu kitkeristä kommenteista kriitikoita, fanejaan sekä ohjaamiaan näyttelijöitä kohtaan.
Diskografia

It Took Several Wives (1982) Bohack-yhtyeen kanssa
The Way It Is (1984) elokuvamusiikkia
Arizona Dream (1993)
Buffalo 66 (1998) elokuvamusiikkia
When  (2001)
So Sad  (2001) single
Honey Bunny (2001) single
Recordings Of Music For Film (2002)
Aiheesta muualla

Vincent Gallon virallinen kotisivu (englanniksi)
Valkeajärvi (Äänekoski, Iso-Jurvo)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°36′32″N, 25°57′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskuoja:  oja Iso-Jurvoon 
Järvinumero:  14.418.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  138,7 m  
Pituus:  700 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  1,597 km  
Pinta-ala:  11,375 ha  
Tilavuus:  0,0004399 km³ 
Keskisyvyys:  3,87 m  
Suurin syvyys:  12 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi  on Keski-Suomessa Äänekoskella  Vihijärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 700 metriä pitkä, 260 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11,4 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 439 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys on 12,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Kurojoen valuma-alueeseen (14.418) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,7 metriä mpy.
Valkeajärvi (Äänekoski, Liimattala)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°43′00″N, 25°40′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskuoja:  oja Koivupuroon 
Järvinumero:  14.413.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  160,4 m  
Pituus:  430 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  1,201 km  
Pinta-ala:  6,03 ha  
Tilavuus:  0,0002614 km³ 
Keskisyvyys:  4,33 m  
Suurin syvyys:  8,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi on Keski-Suomessa Äänekoskella Liimattalan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 430 metriä pitkä, 220 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,0 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 261 400 kuutiometriä ja keskisyvyydeksi 4,3 metriä. Suurin syvyys on 8,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Hakalammen valuma-alueeseen (14.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,4 metriä mpy.
Vasa Svenska Lyceum

Vasa Svenska Lyceum oli Vaasassa vuosina 1870–1974 toiminut poikakoulu. Sen edeltäjä oli Vasa övningsskolas gymnasium, ja juuret juontuvat 1684 perustetuun Wasa trivialskolaniin. Koulu sai 1872 tilat vanhasta raatihuoneesta, vaikka Carl Axel Setterbergin piirustukset uudeksi koulutaloksi olivat jo valmiina. Kaksikerroksinen rakennus sai lisäkerroksen kun tilanpuute alkoi olla ilmeinen. Muuton yhteydessä yhdistettiin kimnaasi ja yläalkeiskoulu lyseoksi. Koulu jakautui 1883 klassiseksi ja reaalilyseoksi. Sortovuosien aikaan tuli venäjä pakolliseksi realilyseossa, klassisessa sen pakollisuus lykkääntyi vuosisadan vaihteeseen asti.
Vasa lyceum, sittemmin Vasa svenska lyceum, muodostettiin 1874 seitsenluokkaiseksi lyseoksi, ja opetuskieli oli ruotsi. Ensimmäinen rehtori oli J. O. I. Rancken. Koulun tiloissa toimii nykyisin Vasa övningsskolas gymnasium.
Viana do Castelon piiri

| Viana do Castelon piiri Distrito de Viana do Castelo |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Portugali
Alue:  Norte
Kuntia:  10
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Viana do Castelo
Pinta-ala:  2 218,3 km²
Väkiluku (2014):  237 997
 – väestötiheys:  107,3 as./km²
Viana do Castelon piiri on piiri Portugalin pohjoisosassa. Sillä on yhteistä rajaa Espanjan ja Bragan piirin kanssa. Piirin pinta-ala on 2 218,3 km² ja väkiluku 237 997 (vuonna 2014).
Viana do Castelon piiri jakautuu kymmeneen kuntaan:
Arcos de Valdevez
Caminha
Melgaço
Monção
Paredes de Coura
Ponte da Barca
Ponte de Lima
Valença
Viana do Castelo
Vila Nova de Cerveira
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viana do Castelon piiri Wikimedia Commonsissa
Portugalin piirit
Aveiron piiri
Bejan piiri
Bragan piiri
Bragançan piiri
Castelo Brancon piiri
Coimbran piiri
Évoran piiri
Faron piiri
Guardan piiri
Leirian piiri
Lissabonin piiri
Portalegren piiri
Porton piiri
Santarémin piiri
Setúbalin piiri
Viana do Castelon piiri
Vila Realin piiri
Viseun piiri
Viamalan alue

Viamalan alue.
Viamalan alue (saks. Region Viamala) on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Kaakkois-Sveitsissä Hinterrheinjoen ja sen sivujokien laaksoissa.
Alueeseen kuuluu 19 kuntaa (1.1.2021): Andeer, Avers, Cazis, Domleschg, Ferrera, Flerden, Fürstenau, Masein, Muntogna da Schons, Rheinwald, Rongellen, Rothenbrunnen, Scharans, Sils im Domleschg, Sufers, Thusis, Tschappina, Urmein ja Zillis-Reischen. Alueen pinta-ala on 628 neliökilometriä ja asukasluku 13 319 (31.12.2016). Alueen pääkieli on saksa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viamalan alue Wikimedia Commonsissa
Turo Asplund

| Turo Asplund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1985 (ikä 39) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Turre
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Jukurit (Mestis/SML) D Team/JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) Ilves (SML) Lukko (SML) Sport (SML) TUTO Hockey (Mestis)
Turo Asplund (s. 8. kesäkuuta 1985 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Asplund on pelannut Suomen A-maajoukkueessa neljä ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 7. huhtikuuta 2016 Porissa Slovakiaa vastaan. Asplund merkittiin Suomen kolmossentteriksi laidoilleen toinen debytantti, Niko Ojamäki sekä Eero Elo. Hän sai ottelussa syöttöpisteen kakkossyöttäjänä Suomen 3–2-voittomaaliin, jonka teki ylivoimalla Jesse Virtanen.
Pelityyli

Elite Prospects-sivuston vuonna 2014 tekemän analyysin mukaan Asplund on pelityyliltään kahden suunnan sentteri, joka ei ole taitotasoltaan joukkueensa kärkeä, mutta osaa tarvittaessa nostaa hyökkäyspelaamisen tasoaan. Asplund on myös hyvä laitaväännöissä ja kiekonriistoissa.
Muuta

Asplund harrasti lapsena myös 14-vuotiaaksi asti jalkapalloa ja 12-vuotiaaksi asti koripalloa.
Vitrifikaatio

Vitrifikaatio tarkoittaa organismien kylmäsäilytystekniikkaa, jossa yli 60 % solujen sisältämästä vedestä korvataan suojaavilla kemikaaleilla ja keho kylmennetään nopeasti lasisiirtymälämpötilaan (−124 °C), jossa molekyylit liikkuvat jäätymisen sijaan aina vain hitaammin ja hitaammin, kunnes organismin kemia lopulta pysähtyy. Vitrifikaatiossa ei synny lainkaan jääkiteitä eikä jäädytysvaurioita, joten siinä mielessä tekniikkaa ei voi pitää suoranaisesti jäädyttämisenä. Kryoniikkaa harjoittavat yhtiöt suosivat nykyään vitrifikaatiota.
Aiheesta muualla

Suomen Kryoniikkaseura: Mitä on vitrifikaatio?
Metla: Vitrifikaatio-menetelmällä onnistuttu ensimmäistä kertaa solukkoviljelyssä olevan rauduskoivun syväjäädytykseen (Arkistoitu – Internet Archive)
Venäjänsuomalaiset

Venäjänsuomalaiset ovat suomalaista sukujuurta olevia Venäjän asukkaita. Venäjänsuomalaisten lukumäärä on venäläistymisen ja Suomeen muuton vuoksi romahtanut ja on nykyään vain noin 8 000 henkeä. Venäjänsuomalaiset ja muut Suomen ulkopuolella asuvat suomalaiset ovat ulkosuomalaisia.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa

Ennen ensimmäistä maailmansotaa suomalaisia oli muuttajanut Venäjän keisarikuntaan noin 150 000 henkeä. Inkerinmaan ja Karjalankannaksen lisäksi heidän muuttokohteenaan oli Pietari. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Pietarin läänissä laskettiin olevan noin 12 000 suomalaissyntyistä asukasta. Venäjällä asuneet suomalaiset työskentelivät muun muassa upseereina asevoimissa, insinööreinä rautatierakennuksilla sekä käsityöläisinä. Autonomian aikana alkanut muuttoliike katkesi lokakuun vallankumoukseen vuonna 1917. Tuolloin valtaosa venäjänsuomalaisista palasi Suomeen.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen

1900-luvun alussa Neuvostoliittoon muuttaneita ryhmiä oli kolme: keväällä 1918 maahan muutti kymmenisen tuhatta punaista sotilasta perheineen, 1930-luvun alussa noin 15 000 luvatonta rajaloikkaria, lopuksi 6 500 amerikansuomalaista. Kokonaisluku on arviolta 31 ­500 suomalaista. Heitä kaikkia ei siis voi lukea punapakolaisiksi, siis vuoden 1918 ryhmäksi. Joukossa oli esimerkiksi tuhansittain kotimaan pula-ajan ajamia työttömiä, mielijohteesta seikkailleita ja aviomiehen jäljessä menneitä vaimoja lapsineen. Eritoten muuttaneille työläisnaisille bolševismi Neuvostoliitossa oli kolkko pettymys. Neuvostoliitossa naisten työtaakka vain kasvoi Suomeen nähden, perheiden toimeentulo oli avutonta eikä sukupuolten tasa-arvosta ollut merkkiäkään. 1930-luvulla suomalaiset miehet ja naiset olivat hengenvaarassa. Stalinin vainoissa oli tavallista, että kun aviopuoliso ammuttiin, tämän kansanvihollisena tuomitun vaimo ja lapset pantiin vankileirille tai karkotettiin. Neuvostotuomiolla teloitetuksi on laskettu tulleen kaikkiaan 15 000 suomalaista, ja näistä uhreista 2  000 oli amerikansuomalaisia. Neuvostoliitossa asuvista suomalaisista, jotka vangittiin ja tuomittiin, 90 prosenttia sai kuolemantuomion.
Selvä enemmistö punapakolaisista päätyi joko pahamaineiseen vankileirien saaristoon Siperiaan tai Stalinin pyöveleiden teloitettaviksi. Niin sanotun suuren terrorin aikana vuosina 1937–1938 ja juuri sitä ennen vangittiin ja usein myös teloitettiin mahdollisesti jopa 500–600 suomalaista punaupseeria. Puhdistuksen kokonaisvaltaisuus paljastui talvisodassa kun Terijoen hallitukselle – eli Neuvostoliiton asettamalle Suomen niin sanotulle kansanvaltaiselle hallitukselle – koottiin armeijaa, sen palvelukseen ei saatu haalittua kuin 91 punaupseeria.
Koska venäjänsuomalaisia pakkosiirrettiin Neuvostoliitossa eritoten 1930-luvulla, asuu heitä nykyisin muun muassa Kazakstanissa. Siellä heitä asuu arvioilta 200, mutta määrä voi olla suurempikin. Osa Kazakstanissa asuvista venäjänsuomalaisista on taustaltaan inkeriläisiä.
Suomalaisten lukumäärä Venäjällä väestönlaskentojen mukaan

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Väkiluku | Osuus kokonaisväestöstä prosentteina |
| 1926 väestönlaskenta | 134 089 | 0,14 % |
| 1939 väestönlaskenta | 138 962 | 0,13 % |
| 1959 väestönlaskenta | 72 356 | 0,06 % |
| 1970 väestönlaskenta | 62 307 | 0,05 % |
| 1979 väestönlaskenta | 55 687 | 0,04 % |
| 1989 väestönlaskenta | 47 102 | 0,03 % |
| 2002 väestönlaskenta | 34 050 | 0,02 % |
| 2010 väestönlaskenta | 20 267 | 0,01 % |
| 2021 väestönlaskenta | 7 778 |  |
Vuonna 2010 venäjänsuomalaisista vain pieni osa eli 7 181 henkilöä (35,43 %) osasi suomea. Kaikkiaan suomea taitavia oli tuolloin 38 873, vuoden 2021 väestönlaskennassa 14 075.
Venäjänsuomalaiset jakautuvat lukuisiin ryhmiin:
Inkeriläiset
Kuolansuomalaiset
Pietarinsuomalaiset
Siperiansuomalaiset
Aiheesta muualla

Suomalaisia Pietarissa, dokumenttielokuva Yle Areenassa
Videonpakkaus

Säiliömuotoja
AVI
ASF
HEIF
Matroska
Ogg Media Format
QuickTime
Koodekkeja
AV1
H.264
HEVC
H.266
MJPEG
MPEG-4
VC-1
VP9
Videonpakkaus tarkoittaa videokuvan pakkaamista vähemmän tilaa vievään muotoon. Se on yleensä yhdistelmä kuvanpakkausta ja liikkeen pakkausta. Usein tilantarvetta saadaan pienennettyä poistamalla videokuvasta sellaista informaatiota, jota ihmissilmä ei näe (häviöllinen pakkaus). Liikkuvassa kuvassa peräkkäisten kuvien välillä on erityisen paljon toistoa, joka voidaan poistaa.
Pakattu videokuva säilötään säiliömuotona käytettäviin tiedostomuotoihin. Tiedon pakkauksesta ja purkamisesta vastaa koodekki. Säiliömuotojen sisällä voidaan käyttää vaihtelevaa määrää videokoodauksia ja äänikoodauksia, joilla tehdään varsinainen sisällön pakkaus. Säiliömuodot usein tukevat erilaisia pakkausmuotoja eri koodekeilla.
Vesipallo kesäolympialaisissa 1928

Vesipallo
Vuoden 1928 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin elokuussa 1928. Finaali pelattiin 11. elokuuta. Laji oli seitsemättä kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa ja se järjestettiin vain miehille. Mukana oli 109 pelaajaa 14 eri maasta.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  SaksaMax Amann Karl Bähre Emil Benecke Johann Blank Otto Cordes Fritz Gunst Erich Rademacher Joachim Rademacher |  UnkariIstván Barta Olivér Halassy Márton Homonnai Sándor Ivády Alajos Keserű Ferenc Keserű József Vértesy |  RanskaEmile Bulteel Henri Cuvelier Paul Dujardin Jules Keignaert Henri Padou Ernest Rogez Albert Thévenon Achille Tribouillet Albert Vandeplancke |
Lopputulokset

| Sija | Maa |
| --- | --- |
:  Saksa
:  Unkari
:  Ranska
4.:  Iso-Britannia
5.:  Yhdysvallat
5.:  Alankomaat
5.:  Belgia
5.:  Malta
9.:  Argentiina
9.:  Tšekkoslovakia
9.:  Espanja
9.:  Sveitsi
9.:  Irlanti
9.:  Luxemburg
Ottelut

Ennen pronssiottelua karsittiin Unkarille hävinneiden kesken:
Ranska - Argentiina 8-0
Ranska - Yhdysvallat 2-1
Trampolino Giuseppe dal Ben

| Trampolino Giuseppe dal Ben Stadio del salto Giuseppe Dal Ben |
| --- | --- |
 Vas.–oik. HS106, HS134, K10, K20 ja K35.
Sijainti
Paikkakunta:   Predazzo, Italia
Katsomopaikat:  15 000
Koordinaatit:  46°19′46″N, 11°36′9″E
Avattu:  1984
Remontoitu:  1988–1990, 2001, 2012, 2018
Muut mäet:  K33, K19, K10
Seura:  U.S. Dolomitica, G.S. Fiamme Oro, G.S. Fiamme Gialle
W 120 G. Bernardi HS135

K-piste:  120 metriä
Mäkikoko:  135 metriä
Mäkiennätys:  136,0 metriä  Adam Małysz  Ryōyū Kobayashi (22.2.2003, 12.1.2019)
Naisten mäkiennätys:  135,0 metriä  Jacqueline Seifriedsberger
Kesämäkiennätys:  134,0 metriä  Adam Małysz (8.9.2004)
Avattu:  1990
Remontoitu:  2001, 2012
Muovitus:  Kyllä
Vauhtimäen pituus:  115,36 m
Vauhtimäen kulma:  30°
Keulan pituus:  7 m
Keulan korkeus:  3 m
Keulan kulma:  10,5°
Alastulorinteen kulma:  34,9°
W 95 G. Bernardi HS104
K-piste:  95 metriä
Mäkikoko:  106 metriä, kesällä 104 metriä
Mäkiennätys:  107,5 metriä  Adam Małysz (28.2.2003)
Naisten mäkiennätys:  108,0 metriä  Sarah Hendrickson (15.1.2012)
Kesämäkiennätys:  109,5 metriä  Mario Innauer (18.9.2005)
Naisten kesämäkiennätys:  101,5 metriä  Lara Malsiner (24.9.2017)
Avattu:  1990
Remontoitu:  2001, 2012
Muovitus:  Kyllä
Vauhtimäen pituus:  92,58 m
Vauhtimäen kulma:  30°
Keulan pituus:  6,5 m
Keulan korkeus:  2,38 m
Keulan kulma:  10,5°
Alastulorinteen kulma:  34°
W 60
K-piste:  60 metriä
Mäkikoko:  66 metriä
Mäkiennätys:  66,5 metriä  Manuel Senoner (7.2.2021)
Naisten mäkiennätys:  59,0 metriä  Martina Zanitzer (7.2.2021)
Kesämäkiennätys:  65,5 metriä  Jonathan Gräbert (2.10.2021)
Naisten kesämäkiennätys:  68,0 metriä  Tina Erzar (3.10.2021)
Avattu:  1984
Remontoitu:  2018
Muovitus:  Kyllä
Tornin korkeus:  Luonnonmäki
Vauhtimäen pituus:  66,88 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  5,68 m
Keulan korkeus:  1,5 m
Keulan kulma:  9,5°
Alastulorinteen kulma:  34,10°
Trampolino Giuseppe dal Ben (virallisesti Stadio del salto Giuseppe Dal Ben) on kuuden muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Predazzossa Val di Fiemmen laaksossa Italiassa.
Historia

Val di Fiemmeen rakennettiin ensimmäinen muovitettu K20-hyppyrimäki 1960-luvulla. Predazzoon rakennettiin vuonna 1984 muovitetut K62- ja K35-luonnonmäet. Vuosina 1988–1990 rakennettiin muovitetut K120 HS130 ja K90 HS98 -hyppyrimäet vuoden 1991 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Vuoden 2013 hiihdon MM-kilpailuja varten remontoitiin huoltorakennus, katsomot ja tuomaritorni.
Kesällä 2017 pienten hyppyrimäkien K-pisteitä siirrettiin 33 ja 19 metriin, kun ennen siirtoa K-pisteet sijaitsivat 35 ja 20 metrissä. Vuonna 2018 remontoitiin neljä pienintä hyppyrimäkeä, jotka kaikki ovat muovitettuja luonnonmäkiä. Remontissa K62-mäen K-piste siirrettiin 60 metriin ja HS-pisteeksi asetettiin 66 metriä, sekä alastulorinteisiin vaihdettiin muovitukset ja rakennettiin kaiteet.
Stadionilla on järjestetty hiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1991, 2003 ja 2013, nuorten maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2014, talviuniversiadit vuonna 2013 ja lukuisia maailmancup, kesä-GP ja kansallisia kilpailuja. Sen on Milano–Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 2026 tarkoitus toimia mäkihypyn suorituspaikkana.
Historia > Arvokilpailuvoittajat

Vuoden 1991 MM-kilpailuissa normaalimäen kilpailun voitti itävaltalainen Heinz Kuttin, suurmäen kilpailun voitti jugoslavialainen Franci Petek ja joukkuekilpailun voitti Itävalta joukkueella Heinz Kuttin, Ernst Vettori, Stefan Horngacher ja Andreas Felder.
Vuoden 2003 MM-kilpailuissa normaali- ja suurmäen kilpailut voitti puolalainen Adam Małysz ja joukkuekilpailun voitti Suomi joukkueella Janne Ahonen, Tami Kiuru, Arttu Lappi ja Matti Hautamäki.
Vuoden 2013 MM-kilpailuissa naisten normaalimäen kilpailun voitti yhdysvaltalainen Sarah Hendrickson, miesten normaalimäen kilpailun voitti norjalainen Anders Bardal, MM-historian ensimmäisen sekajoukkuekilpailun voitti Japani joukkueella Yūki Itō, Daiki Itō, Sara Takanashi ja Taku Takeuchi, suurmäen kilpailun voitti puolalainen Kamil Stoch ja joukkuekilpailun voitti Itävalta joukkueella Wolfgang Loitzl, Manuel Fettner, Thomas Morgenstern ja Gregor Schlierenzauer.
Talviuniversiadeissa 2013 kilpailtiin normaalimäessä, naisten kilpailun voitti slovenialainen Katja Požun, miesten kilpailun voitti suomalainen Sami Niemi, sekajoukkuekilpailun voitti Venäjä joukkueella Irina Avvakumova ja Mihail Maksimotškin, miesten joukkuekilpailun voitti Puola joukkueella Jakub Wolny, Bartłomiej Kłusek ja Krzysztof Biegun ja suurmäen kilpailun voitti puolalainen Jakub Wolny.
Vuoden 2014 nuorten MM-kilpailuissa kilpailtiin ainoastaan normaalimäessä, naisten kilpailun voitti japanilainen Sara Takanashi, naisten joukkuekilpailun voitti Japani joukkueella Yūki Itō, Haruka Iwasa, Yurina Yamada ja Sara Takanashi, miesten kilpailun voitti puolalainen Jakub Wolny ja miesten joukkuekilpailun voitti Puola joukkueella Jakub Wolny, Aleksander Zniszczoł, Krzysztof Biegun ja Klemens Murańka.
W 120

Alkuperäinen hyppyrimäki oli kooltaan K120 HS130. Vuoden 2001 remontissa alastulorinteen muovitus uusittiin ja HS-piste siirrettiin 132 metriin ja vuonna 2004 HS-piste siirrettiin 134 metriin. Vuoden 2013 hiihdon MM-kilpailuja varten vauhtimäkeen asennettiin jäähdytysjärjestelmä. Kesällä 2017 HS-piste siirrettiin 135 metriin.
W 120 > Mäkiennätyksen kehittyminen

Virallisen mäkiennätyksen 136,0 metriä ovat hypänneet Adam Małysz suurmäen maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 2003 ja Ryōyū Kobayashi maailmacupissa vuonna 2019. Epävirallisen mäkiennätyksen 138,5 metriä on hypännyt Eric Frenzel yhdistetyn maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 2013.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18.2.1990 |  František Jež | 113,5 m | Maailmancup |  |
| 10.2.1991 |  Kazuhiro Higashi | 118,5 m | MM-kilpailut 1991 |  |
| 12.1.1992 |  Toni Nieminen | 126,0 m | Maailmancup |  |
| 8.12.1998 |  Martin Schmitt | 126,5 m | Maailmancup |  |
| 3.12.1999 |  Simon Ammann | 132,0 m | Maailmancup | HS130-mäen pisin hyppy |
| 4.12.1999 |  Andreas Widhölzl | 127,5 m | Maailmancup |  |
| 5.12.1999 |  Andreas Widhölzl | 128,5 m | Maailmancup |  |
| 5.12.1999 |  Andreas Widhölzl | 131,0 m | Maailmancup | HS130-mäen mäkiennätys |
| 20.12.2001 |  Martin Koch | 132,5 m | Maailmancup |  |
| 21.12.2001 |  Simon Ammann | 131,0 m | Maailmancup |  |
| 21.12.2001 |  Adam Małysz | 131,0 m | Maailmancup |  |
| 22.12.2001 |  Simon Ammann | 131,5 m | Maailmancup |  |
| 22.12.2001 |  Adam Małysz | 132,0 m | Maailmancup |  |
| 22.12.2001 |  Adam Małysz | 132,5 m | Maailmancup |  |
| 11.1.2002 |  Ronny Ackermann | 133,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 22.2.2003 |  Matti Hautamäki | 134,0 m | MM-kilpailut 2003 |  |
| 22.2.2003 |  Adam Małysz | 134,0 m | MM-kilpailut 2003 |   |
| 22.2.2003 |  Adam Małysz | 136,0 m | MM-kilpailut 2003 | HS132-mäen mäkiennätys |
| 9.1.2009 |  Bernhard Gruber | 137,5 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 28.2.2013 |  Eric Frenzel | 138,5 m | MM-kilpailut 2013 | HS134-mäen pisin hyppy |
| 26.2.2016 |  Samuel Costa | 142,0 m | Yhdistetyn maailmancup | Kaatunut |
| 12.1.2019 |  Ryōyū Kobayashi | 136,0 m | Maailmancup |  |
W 120 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen

Kesämäkiennätyksen 134,0 metriä on hypännyt Adam Małysz.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28.8.2003 |  Rok Benkovič | 130,0 m | Kesä-GP |  |
| 29.8.2003 |  Martin Höllwarth | 130,5 m | Kesä-GP | HS132-mäen kesämäkiennätys |
| 7.9.2004 |  Adam Małysz | 131,5 m | Kesä-GP |  |
| 8.9.2004 |  Adam Małysz | 134,0 m | Kesä-GP | HS134-mäen kesämäkiennätys |
W 95

Alkuperäinen hyppyrimäki oli kooltaan K90 HS98. Vuoden 2001 remontissa alastulorinteen muovitus uusittiin ja hyppyrimäen K-piste siirrettiin 95 metriin ja HS-piste 105 metriin. Vuonna 2004 hyppyrimäen HS-piste siirrettiin 106 metriin. Vuoden 2013 hiihdon MM-kilpailuja varten vauhtimäkeen asennettiin jäähdytysjärjestelmä. Kesällä 2017 HS-piste siirrettiin turvallisuussyistä 104 metriin, talvella 2022 HS-piste sijaitsi 106 metrissä.