stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ray Ferraro
Tausta

Ferraro on ollut kahdesti naimisissa. Hänen nykyinen vaimonsa on jääkiekkoilija Cammi Granato, joka on voittanut urallaan muun muassa kaksi olympiamitalia, kultaa Naganon kisoissa 1998 ja hopeaa Salt Lake Cityn kisoissa 2002. Peliuransa jälkeen Ferraro on toiminut jääkiekon studiokommentaattorina, ensin ESPN:llä ja myöhemmin NBC:llä.
Ray Emery

| Ray Emery |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1982 Cayuga, Ontario, Kanada
Kuollut: 15. heinäkuuta 2018 (35 vuotta) Hamilton, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Razor, Em, Sugar Ray, Ray Ray
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2016
Seurat:  Binghamton Senators (AHL)   Ottawa Senators (NHL)   Atlant (KHL)   Philadelphia Flyers (NHL)   Adirondack Phantoms (AHL)   Anaheim Ducks (NHL)   Syracuse Crunch (AHL)   Chicago Blackhawks (NHL)   Ontario Reign (AHL)   Toronto Marlies (AHL) Adler Mannheim (DEL)
NHL-varaus:  99. varaus, 2001 Ottawa Senators
Ray Emery (28. syyskuuta 1982 Cayuga, Ontario – 15. heinäkuuta 2018 Hamilton, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi pääosan urastaan Pohjois-Amerikassa. NHL:ssä hän edusti Ottawa Senatorsia, Philadelphia Flyersia, Anaheim Ducksia ja Chicago Blackhawksia. Hän oli voittamassa Blackhawksissa keväällä 2013 Stanley Cupia.
Peliura

Emery siirtyi syksyllä 2002 Ottawa Senatorsin organisaatioon. Emery joutui torjumaan kolme kautta AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa, ennen kuin kaudella 2005–2006 hän nousi Ottawa Senatorsin vakiokokoonpanoon. Kaudella 2007–2008 hän kuitenkin menetti ykköspaikkansa Martin Gerberille.
Kesäkuussa 2008 Ottawa Senators purki sopimuksen Emeryn kanssa. Heinäkuussa kerrottiin, että Emery on tehnyt kahden miljoonan dollarin sopimuksen venäläisessä KHL-liigassa pelaavan HK Atlantin kanssa. Sopimuksen kesto oli yksi vuosi. Kesäkuussa 2009 Philadelphia Flyers tiedotti tekevänsä Emeryn kanssa yksivuotisen sopimuksen. Hän loukkasi nivusensa kauden aikana eikä pystynyt palaamaan enää kauden aikana. Kauden jälkeen hän joutui lonkkaleikkaukseen ja oli sopimuksettomana pitkään. Vasta helmikuussa Anaheim Ducks teki sopimuksen Emeryn kanssa.
Ducksissa Emery pääsi pelaamaan Jonas Hillerin loukkaantumisen jälkeen, ja hän oli joukkueen ykkösmaalivahti pudotuspeleissä. Emery ei kuitenkaan jatkanut joukkueessa. Heinäkuussa 2011 Chicago Blackhawks ilmoitti, että Emery osallistuu koesopimuksella joukkueen leirille. Emery pelasikin Blackhawksissa 2012–2013, ja oli myös tuolloin voittamassa Blackhawksille Stanley Cupia. Heinäkuussa 2013 Emery palasi Flyersiin, joka teki Emeryn kanssa yhden vuoden ja 1,65 miljoonan dollarin sopimuksen. Taas 2014 heinäkuussa, Flyers teki yhden vuoden ja miljoonan dollarin jatkosopimuksen Emeryn kanssa.
Kuolema

15. heinäkuuta 2018 Emery oli ystäviensä kanssa juhlimassa Ontarion Hamiltonissa Royal Hamilton Yacht Clubilla. Hän päätti hypätä uimaan jahdilta ja kun hän ei noussutkaan pintaan, hänen ystävänsä soittivat hätäkeskukseen noin kello 6 aamulla. Emery löydettiin hukkuneena iltapäivällä ennen kolmea noin 20 metrin päästä jahdista. Poliisin onnettomuustutkinnassa ei havaittu mitään rikokseen viittaavaa.
Relativistic Heavy Ion Collider

Relativistic Heavy Ion Colliderin tunneli.
Relativistic Heavy Ion Collider (RHIC) on Brookhaven National Laboratoryn ylläpitämä raskasionitörmäytin Long Islandilla Yhdysvalloissa. RHIC aloitti toimintansa vuonna 2000, ja se on ensimmäinen nimenomaan raskasionitörmäyksiä varten rakennettu törmäytin. Törmäytin sijaitsee noin 12 jalkaa (3,7 metriä) maan alla ja törmäytintunnelirengas on noin 2,4 mailia (3,8 kilometriä) pitkä. RHIC:ssa on neljä hiukkasilmaisinta: STAR, PHENIX, PHOBOS ja BRAHMS.
RHIC:ssa törmäytetään pääasiassa täysin ionisoituneita kulta-atomin ytimiä, mutta siellä suoritetaan myös protoni-protoni-, kupari-kupari- ja deuterium-kultatörmäytyksiä. Törmäystunnelissa on tavanomaisesti tyhjiö ja hiukkaset kiihdytetään lähes valonnopeuteen, jotta saataisiin mahdollisimman suuri törmäysenergia. RHIC:ssa kultaionien törmäytyksessä saavutetaan tyypillisesti 200 GeV:n törmäysenergia (100 GeV/ydin). RHIC:ssä protonien törmäytyksessä mitattu maksimienergia on 500 GeV (vrt. LHC:ssä tullaan saavuttamaan protonitörmäyksessä 14 TeV:n energia).
Normaaleissa olosuhteissa kvarkit ovat sitoutuneita gluonien välityksellä hadroneiksi (esim. protoniksi ja neutroniksi) eivätkä esiinny yksittäin vapaina. Kun törmäytetään kaksi raskasta ydintä korkealla energialla, ytimen protonit ja neutronit ikään kuin sulavat vapaiksi kvarkeiksi ja gluoneiksi. Tämä aineen olomuotoa kutsutaan kvarkki-gluoniplasmaksi, jota voi esiintyä ainoastaan todella kuumassa ja korkeassa paineessa. Törmäyksen jälkeen kvarkki-gluoniplasma jäähtyy ja laajenee nopeasti, jolloin kvarkit ja gluonit sitoutuvat takaisin hadroneiksi. Kvarkki-gluoniplasmaa ei voi havaita suoraan, koska se hadronisoituu niin nopeasti törmäyksen jälkeen. Sen olemassa olo pystytään päättelemään vain sen perusteella, mitä törmäyksessä syntyviä hiukkasia ja niiden energioita hiukkasilmaisimet havaitsevat. RHIC:n tavoitteena onkin tuottaa ja tutkia kvarkki-gluoniplasmaa, mikä kehittää tietoutta hiukkasten rakenteesta.
Aiheesta muualla

RHIC
Pyridostigmiini

| --- | --- |

Pyridostigmiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3-[(dimetyylikarbamoyyli)oksi]-1-metyylipyridinium
Tunnisteet
CAS-numero: 155-97-5
ATC-koodi: N07AA02
PubChem CID: 4991
DrugBank: APRD00380
Kemialliset tiedot
Kaava: C9H13N2O2 
Moolimassa: 181,212 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 7.6 +/- 2.4%
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 1.78 +/- 0.24 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C(AU) C(US) 
Reseptiluokitus:  POM (UK)  ?-only(US) 
Antotapa: Oraalinen, I.V.
Pyridostigmiini on kvartaarinen antikoliiniesteraasi. Se imeytyy huonosti maha-suolikanavasta, eikä pääse mainittavasti keskushermostoon.
Distigmiinissä on kaksi pyridostigmiinimolekyyliä kiinnittyneinä toisiinsa hiilivetyketjulla.
Aiheesta muualla

ChemSpider: Pyridostigmiini (4817)
ChEMBL: Pyridostigmiini (CHEMBL1115)
Raija Toiviainen

| Raija Toiviainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. syyskuuta 1954 (ikä 70) Vihti
Ammatti:  valtakunnansyyttäjä (2018–2022) apulaisvaltakunnansyyttäjä (2016–2018) valtionsyyttäjä (1997–2016)
Raija Sinikka Toiviainen (o.s. Putkonen; s. 2. syyskuuta 1954 Vihti) on suomalainen oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari, joka toimi Suomen valtakunnansyyttäjänä vuosina 2018–2022. Aiemmin hän toimi apulaisvaltakunnansyyttäjänä ja valtionsyyttäjänä.
Koulutus ja ura

Toiviainen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1980. Toiviainen toimi Valtakunnansyyttäjänvirastossa valtionsyyttäjänä vuosina 1997–2016 ja viraston kansainvälisen yksikön päällikkönä vuosina 1997–2015. Aiemmin hän työskenteli muun muassa käräjätuomarina ja syyttäjäntehtävissä kaupunginviskaalina sekä lakimiehenä oikeusministeriön kansainvälisessä yksikössä.
Toiviainen aloitti apulaisvaltakunnansyyttäjänä Jorma Kalskeen seuraajana heinäkuussa 2016. Tehtävässä hän kertoi ottavansa erityiseen tarkkailuun tuomioistuinten antamat rangaistukset niin sanotuista vihapuherikoksista. Toiviainen nimitettiin valtakunnansyyttäjäksi 1. elokuuta 2018 alkaen. Sitä ennen hän oli toiminut määräaikaisena valtakunnansyyttäjänä, kun Matti Nissinen oli pidätetty virantoimituksesta rikosepäilyn vuoksi.
Kesäkuussa 2022 Asianajajaliitto myönsi Toiviaiselle Oikeusteko-palkinnon syyttäjälaitoksen organisaation uudistamisesta sekä poikkeuksellisesta kyvykkyydestä ja ennakkoluulottomasta sananvapauslainsäädännön tulkitsemisessa.
Julkisuudessa olleita tapauksia

Vuosina 2019–2020 valtakunnansyyttäjä Toiviainen määräsi poliisin toimittamaan neljä esitutkintaa, jotka koskevat kansanedustaja Päivi Räsäsen esiintymisiä ja kirjoituksia liittyen homoseksuaalisuuteen, joissa voi olla kyse kiihotuksesta kansanryhmää vastaan. Kaikissa tapauksissa poliisi päätti ensin, että asioissa ei ole syytä epäillä rikosta. Toiviaisen mukaan hän on saanut asian tiimoilta paljon viestejä, joilla on pyritty häiritsemään hänen toimintaansa viranomaisena ja joissa on ollut kyse myös maalittamisesta. Joidenkin mielestä tutkinnoilla rajoitetaan uskonnonvapautta, mutta Toiviaisen mukaan uskonnonvapauden varjolla ei saa loukata tiettyyn ihmisryhmään kuuluvia. Emeritusprofessori Timo Vihavainen arvosteli lainkäytön alistamista politiikan tekoon. Hänen mukaansa Toiviainen yritti ”ajaa asiaansa vastoin asiaa tutkineiden poliisiviranomaisten kantaa”. Esimerkiksi Raamatun siteeraminen somessa oli johtanut monien tuntien mittaisiin kuulusteluihin.
Toiviainen nosti Räsäsen asiassa syytteen, jota ajoi kaksi valtionsyyttäjää. Syyttäjä hävisi jutun käräjäoikeudessa, ja kaikki syytteet hylättiin.  Oikeus totesi tuomiossaan, että syyttäjät olivat perustellut syytettä lausumilla, joita Räsänen ei ollut sanonut. Syyttäjät kiistivät tulkinnan. Kimmo Sasi piti kritiikkiä poikkeuksellisena, ja faktoihin perustumatonta syytteen ajamista uhkana oikeusvaltiolle. Tuomio ei ole lainvoimainen.
Kesäkuussa 2020 Toiviainen pyysi eduskunnalta lupaa asettaa kansanedustaja Juha Mäenpää syytteeseen tämän eduskunnassa pitämän puheen vuoksi.  Kansanedustajan syytesuojan murtaminen olisi vaatinut viiden kuudesosan enemmistön, eikä vaadittavaa enemmistöä tullut. Äänestyksen jälkeen Toiviainen totesi, että jos asia olisi voitu viedä oikeuteen, Mäenpää olisi luultavasti saanut tuomion. Jotkut kansanedustajat pitivät Toiviaisen kommenttia syyttömyysolettaman vastaisena, ja yksi kansanedustaja teki hänestä kantelun oikeuskanslerille, mutta haastateltujen oikeusoppineiden mukaan Toiviaisen lausunnot olivat asiallisia ja myös virkamiehellä on sananvapaus.
Aiheesta muualla

Jyrkänniemen juristi latautuu luonnossa. Vihtijärvi.  1.5.2011. Arkistoitu 15.8.2017. Viitattu 7.9.2017.
Valtakunnansyyttäjä Raija Toiviainen: ”Syyttäjät ovat vahvoja.” Juristikirje.  26.9.2018. Arkistoitu 27.9.2018. Viitattu 27.9.2018.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Matti Nissinen | Valtakunnansyyttäjä 2018–2022 | Seuraaja: Ari-Pekka Koivisto |
Päättäjien Metsäakatemia

Päättäjien Metsäakatemia on yhteiskunnallisille päättäjille ja vaikuttajille suunnattu kohtaamispaikka ja kutsukurssi. Sen tavoitteena on vahvistaa suomalaisten vaikuttajien edellytyksiä luoda kestävää hyvinvointiaa suomalaisista metsistä. Kursseille kutsutaan virkamiehiä, yritysten ja etujärjestöjen johtoa, poliitikkoja sekä koulutuksen, tieteen, taiteen, kansalaisjärjestöjen ja median edustajia.
Päättäjien Metsäakatemian toiminnalla pyritään lisäämään suomalaisten vaikuttajien kiinnostusta metsäasioihin ja heidän metsätietämystään sekä luomaan vuorovaikutusta metsäalan ja muiden alojen vaikuttajien kesken. Taustalla on ajatus, että metsien tarjoamien mahdollisuuksien tasapainoinen ja kestävä hyödyntäminen yhteiskunnassa edellyttää avointa vuorovaikutusta ja yhteistyötä.
Toiminta

Päättäjien Metsäakatemian toimintaa on järjestetty Suomessa vuodesta 1996. Vuosittain järjestetään kaksi nelipäiväistä Päättäjien Metsäakatemian kurssia. Vuosina 1996–2019 järjestettiin yhteensä 47 kurssia, joille osallistui yhteensä lähes 1 500 päättäjää.
Kurssit tarjoavat katsauksen metsäalan kansainväliseen toimintaympäristöön, tulevaisuuden näkymiin ja muutostarpeisiin. Alan toimintaan tutustutaan paitsi strategisella, myös ruohonjuuritasolla: kurssilla kuullaan puheenvuoroja, vieraillaan metsäkohteilla ja tuotantolaitoksissa sekä kohdataan alan toimijoita.
Metsäakatemiassa pohditaan monipuolisesti metsiin ja metsien käyttöön liittyviä kysymyksiä sekä kotimaisesta että kansainvälisestä näkökulmasta. Päättäjien Metsäakatemia järjestää kurssin käyneille myös jatkotilaisuuksia ajankohtaisista teemoista. Päättäjien Metsäakatemian tilaisuuksia on ollut vuosina 1996–2019 kaikkiaan noin sata.
Taustatahot

Päättäjien Metsäakatemian toiminnasta vastaa Suomen Metsäyhdistys ry, joka on metsäalan yhteistyöjärjestö. Metsäakatemia toimii maa- ja metsätalousministeriön ja Suomen Metsäsäätiön tuella.
Päättäjien Metsäakatemialla on neuvottelukunta, jossa on edustus liike-elämän, valtionhallinnon, järjestöjen ja mediamaailman johdosta. Neuvottelukunta tukee Päättäjien Metsäakatemiaa strategisissa linjauksissa ja toiminnan kehittämisessä.
Forest Academy for Decision Makers -viestintäohjelma

Metsäakatemian kaksisuuntaisen viestinnän toimintamallia voidaan soveltaa erilaisissa olosuhteissa ja eri maissa. Viestintämalli on tuotteistettu Forest Academy - Programme for Increasing Dialogue on Forest in Society -viestintäohjelmaksi. Viestintäohjelma on otettu käyttöön Latviassa, Tansaniassa, Väli-Amerikassa ja Mosambikissa.
Aiheesta muualla

Suomen metsäsäätiön rahoituskohteet
Suvi-Anne Siimes Päättäjien Metsäakatemian neuvottelukunnan puheenjohtajaksi
Raili Mikkonen

Raili Mikkonen (oik. Mikkonen-Joutsen, o.s. Repo (27. helmikuuta 1927 Paimio – 27. elokuuta 2021 Paimio) oli suomalainen kuvanveistäjä ja opettaja. Mikkonen opiskeli kuvataidetta vuosina 1946–1950, joista vuodesta 1948 lähtien Suomen taideakatemiassa. Lisäksi hän opiskeli Opettajakorkeakoulussa kansakoulunopettajaksi ja toimi kansa- ja peruskoulunopettajana 35 vuotta eri puolilla Suomea.
Elämä ja ura

Mikkosen vanhemmat olivat Pekka Repo ja Rauha o.s. Lehto. Pekka Repo toimi Paimion nimismiehenä 37 vuotta. Raili-tytär kävi keskikoulun Paimiossa ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1946 Turun Suomalaisesta yhteiskoulusta. Hän pääsi opiskelemaan Ateneumin koeluokalle syksyllä 1946 ja hänet oltaisiin otettu vakituiseksi opiskelijaksi. Raili Revon mielestä opetus tähtäsi liialliseen koristeellisuuteen ja hän jätti opinnot Ateneumissa ja aloitti Taideteollisuuskeskuskoulussa kuvanveisto-opinnot ja oli myös Essi Renvallin yksityisoppilaana. Hän opiskeli myös Turun piirustuskoulussa ja aloitti opinnot Suomen taideakatemiassa 1947.
Raili Repo avioitui vuoden 1949 kesällä Taideakatemiassa tapaamansa kajaanilaisen taidemaalari Kaarlo Mikkosen kanssa. Pariskunta asui Helsingin Pitäjänmäellä, Raili Mikkosen vanhempien kesähuvilalla Paimiossa ja vuonna 1951 he muuttivat Turkuun. Raili Mikkonen suoritti kasvatusopin opintoja kesäyliopistossa niin, että sai kansakoulunopettajan väliaikaisen paikan ja perhe muutti Kainuuseen.
Mikkonen sai hyvät suositukset väliaikaisen viran hoidosta, pääsi opettajakorkeakouluun ja valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1954. Perhe muutti Sotkamoon, jossa Mikkonen toimi johtajaopettajana. Poikkeuksena vaihtuviin asuinpaikkoihin oli Porvoon maalaiskunnan Hinthaara, jossa Mikkoset asuivat 17 vuotta siihen asti, kunnes Kaarlo Mikkonen sairastui.
Raili Mikkonen koki Hinthaaran kauden yhdeksi parhaimmista elämänsä kausista. Opettajan työ oli noussut taiteen rinnalle tärkeään asemaan hänen elämässään, ja palkkatyö loi myös mahdollisuuden paneutua taiteeseen. Naimisiin mennessään Mikkonen oli suunnitellut elättävänsä perheensä muotokuvaveistoksilla, ja niitä hän on tehnyt 36 kappaletta. ”...mutta eihän niistä tilauksista koskaan tiedä”, lausui Mikkonen 80-vuotisnäyttelynsä yhteydessä vuonna 2007.
Mikkoset erosivat vuonna 1972. Kaarlo ja Raili Mikkonen saivat kaksi lasta; 1950-luvun alussa syntyi tytär Merja ja vuonna 1953 poika Veli-Pekka. Veli-Pekka Mikkonen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1970-luvun alussa ja Turun Piirustuskoulussa 1980-luvulla. Raili Mikkosen toinen avioliitto kesti hyvin lyhyen aikaa: aviomies kuoli syöpään vajaan kolmen kuukauden kuluttua vihkimisestä.
Jäätyään eläkkeelle opettajantyöstä Raili Mikkonen muutti Paimioon ja jatkoi pienoisveistosten tekoa. Mikkonen aloitti yksityisnäyttelyiden pitämisen vuonna 1971 ja niitä kertyi kymmeniä. Yhteisnäyttelyihin hän osallistui 1960-luvulta lähtien. Mikkonen lahjoitti Paimion kaupungille vuonna 2018 kokoelmastaan yli 120 teosta. Turun kaupungin taidekokoelma sai lahjoituksen vuonna 2017 – kaupungin edustajat saivat valita Mikkosen ateljeesta 21 pronssista pienoisveistosta. Mikkonen toimi 11 vuotta opettajana Hepokullan koulussa. Hänen veistostensa aiheet tulivat hänen omasta elämästään: lapsuudesta, avioliitoista, omista lapsista, oppilaista.
Kotikaupungilleen Paimiolle Mikkonen suunnitteli Paimio-mitalin, jota on jaettu vuodesta 2003 lähtien.
Julkisia teoksia

Paimiossa nykyisellä Pyölniitun museolla paljastettiin vuonna 1987 August Pyölniitun muistomerkkireliefi Tähtihetket ja arki. Vuonna 1989 paljastettiin Paimion veteraanikiven reliefi. Myös vuonna 1990 paljastetun Sauvon ja Karunan veteraanikiven reliefit olivat Raili Mikkosen käsialaa Paimion saapuneiden evakkojen muistomerkiksi pystytetyn Pääteasemalla-teoksen reliefi paljastettiin 1995. Vuonna 2010 paljastettiin Paimiossa V. J. Sukselaisen muistomerkki, jonka suunnitteli arkkitehtitoimisto Ark'Aboa. Muistomerkkiin kuuluva reliefi oli Raili Mikkosen suunnittelema.
August Pyölniitun muistomerkki (1987), Paimio.
Tähtihetket ja arki. August Pyölniitun muistomerkin reliefi (1987), Paimio.
Veteraanikivi (1989), Paimio.
Paimion veteraanikiven reliefi (1989), Paimio.
Sauvon ja Karunan Veteraanikiven reliefi (1990), Sauvo.
Pääteasemalla (1995), Paimio.
Muistomerkin Pääteasemalla reliefi (1995), Paimio.
V. J. Sukselaisen muistomerkki (2010), yhdessä arkkitehtitoimisto Ark'Aboan kanssa, Paimio.
V. J. Sukselaisen muistomerkin reliefi (2010), Paimio.
Kirjallisuutta

Raili Mikkonen: Elämäni veistokset.  Turku:  Sarangi Artbook, 2016.  ISBN 978-952-93-6857-0.
Ramphastos toco toco

| Ramphastos toco toco> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tukaanit Ramphastidae
Suku::  Tukaanit Ramphastos
Laji::  toco
Alalaji::  toco
Kolmiosainen nimi
 Ramphastos toco toco  Statius Muller, 1776 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ramphastos toco toco on tukaanien heimoon ja samannimiseen sukuun kuuluva kuningastukaanin (Ramphastos toco) alalaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Statius Muller vuonna 1776.
Kirjallisuutta

​.  website, Zoonomen - Zoological Nomenclature Resource, 2005.12.06, 2005.
Satu Salonen

| Satu Salonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. helmikuuta 1973 (ikä 51) Vahto, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Vahdon Tuisku 
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1996–2005
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  1
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Trondheim 1997 |  4 × 5 km |  |
Satu Salonen (s. 27. helmikuuta 1973) on entinen suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti pronssimitalin 4 x 5 km viestissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1997 Trondheimissa ja samoissa kisoissa hän sijoittui sijalle 12. viiden kilometrin hiihdossa.
Salosen paras sijoitus henkilökohtaisessa kilpailussa talviolympialaisissa oli seitsemäs sija 10 km hiihdossa talviolympialaisissa 2002 Salt Lake Cityssä. Hänen sijoituksensa oli alun perin yhdeksäs, mutta sijoitus nousi parilla pykälällä Venäjän Larisa Lazutinan ja Olga Danilovan doping-tapausten johdosta.
Hiihdon maailmancupissa Salonen on sijoittunut kuudesti kymmenen joukkoon parhaan sijoituksen ollessa viides 15 kilometrin perinteisen tyylin yhteislähtökilpailusta tammikuussa 2002 Val di Fiemmessä. Lisäksi Salonen oli mukana viestijoukkueessa, joka sijoittui kolmanneksi Uumajan maailmancupissa helmikuussa 2004.
Salosen seura kansallisissa kilpailuissa oli Vahdon Tuisku.
Raisa Omaheimo

Raisa Omaheimo (s. 1977) on suomalainen kirjailija, kolumnisti ja taiteilija. Hänet tunnetaan muun muassa Ylen kolumnistina. Omaheimolle myönnettiin vuoden 2016 Pro Feminismi -palkinto näytelmästään Läski, ja Mieletön teko 2020 -palkinto mielenterveysongelmien esille nostamisesta kolumneissa sekä teoksissaan.
Ura > Koulutus

Omaheimo valmistui teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Helsingistä vuonna 2002, ja taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2010. Sen jälkeen hän opiskeli ammatillisen opettajan pätevyyden Haaga-Heliassa 2015 sekä erityisopettajan pätevyyden Tampereen ammattikorkeakoulussa 2018. Hän on opiskellut Turun yliopistossa tulevaisuudentutkimuksen perusteet 2021–2022.
Ura > Työ

Omaheimo työskenteli tuntiopettajana Metropolian ammattikorkeakoulussa 2002–2010 ja digitaalisen viestinnän lehtorina 2011–2018. Omaheimo työskenteli myös konseptisuunnittelijana, markkinointisuunnittelijana sekä palvelumuotoilupäällikkönä, ja hän on työskennellyt freelancer-käsikirjoittajana vuodesta 2002 saakka. Omaheimo oli myös Taiteen Sulattamon Kaunis mieli -hankkeessa käynnistämässä Suomen ensimmäistä kulttuurikokemusasiantuntijakoulutusta. Nykyisin hän työskentelee Opintokeskus Siviksen asiantuntijana.[lähde? ]
Omaheimo on kirjoittanut romaanin Sydän (Kustantamo S&S, 2019) ja useita kiitettyjä näytelmiä. Hän on tehnyt Yle Puheelle Epäonnistumisen CV -radio-ohjelmaa sekä kirjoittanut kolumneja Ylen verkkosivuille, ja ollut yksi Googlen runousoppi -sivuston perustajista lokakuussa 2012, kuten myös tiloja, laitteita ja sovelluksia erilaisiin ympäristöihin kehittävän HSPACE-projektin alullelaittaja. Omaheimo esiintyy myös stand up -koomikkona.
Omaheimon käsikirjoittamiin näytelmiin kuuluvat kiitetyt ja keskustelua herättäneet teokset Läski (Teatteri Takomo, 2016), Häiriö (Teatteri Jurkka, 2018) sekä Kapitalismi - tarinoita pääomasta (Teatteri Jurkka, 2020), jonka hän käsikirjoitti yhdessä Elina Kilkun kanssa.
Ura > Organisaatiot

Omaheimo on ollut useiden järjestöjen ja yhdistysten hallitusjäsen, ja muun muassa Nälkäteatterin pitkäaikainen jäsen. Hän on KOE - Kokeellisen esitystaiteen ystävät ry:n perustaja, ja toimi Sexpon varapuheenjohtajana 2010–2012. Hän on Ylioppilasteatterin kunniajäsen.
Julkaisut

Käyttöliittymä elämään - ikkunoita draaman ja teknologian kohtaamiseen. Ammattikorkeakoulu Stadia, 2003
Uuskasvun anatomia. Opas parempaan tuottavuuteen. yhdessä Riitta Grönroosin kanssa. TeliaSonera Finland Oyj, 2012
Tiloissa ja pilvessä - kokemuksia uusien oppimisympäristöjen kehittelystä. Metropolia ammattikorkeakoulu, 2012
Opetuksesta näkyy läpi, toim. Raisa Omaheimo. Metropolia Ammattikorkeakoulu, 2015
Sydän, Kustantamo S&S, 2019
Ratkaisuja läskeille, Kustantamo S&S, 2022
Aiheesta muualla

/ Raisa Omaheimo Facebookissa