stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jamie Loeb

| Jamie Loeb |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1995 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Tennispelaaja
Pituus:  168 cm
Paino:  61 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2015–
Palkintorahat:  746 872 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  353. (23.9.2013)
Voitot/tappiot:  262–220
Grand Slam -turnauksissa
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2015)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  117  (3. heinäkuuta 2023)
Voitot/tappiot:  195–136
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Jamie Loeb (s. 8. maaliskuuta 1995 Bronxville, New York) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 353 syyskuussa 2013. Loeb on voittanut neljä ITF-turnausta kaksinpelissä ja viisi nelinpelissä.
Loeb sai villin kortin Yhdysvaltain avoimiin 2015.
Aiheesta muualla

Jamie Loeb WTA:n sivuilla (englanniksi)
Jamie Loeb ITF:n sivuilla (englanniksi)
Joe Pesci

| Joe Pesci |
| --- | --- |
 Joe Pesci vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Frank Pesci
Syntynyt: 9. helmikuuta 1943 (ikä 81) Newark, New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Claudia Haro  (vih. 1988; ero 1992)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1961–1999; 2006–2019
Merkittävät roolit:  Joey LaMotta (Kuin raivo härkä) Leo Getz (Tappava ase)  Tommy DeVito (Mafiaveljet) Harry Lyme (Yksin kotona) Nicky Santoro (Casino) Russell Bufalino (The Irishman)
Palkinnot
 Parhaan miessivuosan Oscar  1990 Mafiaveljet  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Joseph Frank "Joe" Pesci [peʃi] (s. 9. helmikuuta 1943 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten mafioson rooleistaan Martin Scorsesen elokuvissa Mafiaveljet (1990), Casino (1995) ja The Irishman (2019) sekä murtovaras Harryn roolista Chris Columbuksen perhekomedioissa Yksin kotona (1990) ja Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992).
Ura

Newarkissa New Jerseyssä syntynyt amerikanitalialainen Pesci työskenteli ennen näyttelijänuraansa parturina. Hän julkaisi 1960-luvulla myös musiikkialbumin nimeltä Little Joe Sure Can Sing taiteilijanimellä Joseph Richie. Yksi levyllä esiintyneistä soittajista oli Frank Vincent, joka sittemmin loi Pescin tavoin näyttelijänuran ja on esiintynyt tämän kanssa monissa samoissa elokuvissa.
Pesci teki ensimmäiset elokuvaesiintymisensä 1960-luvulla ilmestyneissä elokuvissa Twistin hurmaa (avustajana) ja Out of It ja ensimmäisen isomman roolinsa hän sai vuonna 1976 ilmestyneestä elokuvasta Kuoleman rahastaja. Läpimurtonsa suuren yleisön tietoisuuteen hän teki vuonna 1980 Robert De Niron vastanäyttelijänä elokuvassa Kuin raivo härkä. Hän sai Joey La Mottan roolistaan ehdokkuuden sekä Golden Globen että Oscarin saajaksi kategoriassa paras miessivuosa. Vuonna 1991 hän sai parhaan miessivuosan Oscarin ja oli ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan Tommy DeVitona elokuvassa Mafiaveljet, jonka pääosassa esiintyi niin ikään De Niro. De Niro ja Pesci ovat esiintyneet yhteensä seitsemässä samassa elokuvassa.
Edellä mainittujen elokuvien lisäksi Pesci tunnetaan myös muun muassa kolmesta Tappava ase -elokuvasta ja kahdesta Yksin kotona -elokuvasta. Hän on näytellyt myös monissa muissakin arvostetuissa elokuvissa kuten Suuri gangsterisota (1984), JFK – avoin tapaus (1991) ja Casino (1995).
Vuonna 1999 Pesci ilmoitti vetäytyvänsä eläkkeelle näyttelemisestä, minkä jälkeen hän on kuitenkin epäsäännöllisesti esiintynyt muutamassa elokuvassa. Vuonna 2006 hän teki kahdeksan vuoden tauon jälkeen paluun elokuvassa The Good Shepherd, jonka ohjasi Robert De Niro. 2010-luvulla hän esiintyi pienissä rooleissa elokuvissa Love Ranch (2010) ja A Warrior's Tail (2015) ja teki myös roolisuorituksen Martin Scorsesen elokuvassa The Irishman (2019), josta hän sai Oscar-palkinnon ehdokkuuden ja Bafta-palkinnon.
Yksityiselämä

Pesci asuu nykyään Lavalettessa New Jerseyssä. Hän oli naimisissa vuosina 1988–1992 Claudia Harron kanssa, jonka kanssa hänellä on yksi yhteinen lapsi.
Valikoitu filmografia

Kuin raivo härkä (1980)
Tappava ase 2 (1989)
Mafiaveljet (1990)
Yksin kotona (1990)
Serkkuni Vinny (1992)
Tappava ase 3 (1992)
Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992)
Casino (1995)
Tappava ase 4 (1998)
The Irishman (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joe Pesci Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joe Pesci Elonetissä.
Jack Coleman

Jack Coleman San Diegon Comic-Conissa 2015.
Jack Coleman (s. 21. helmikuuta 1958 Easton, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Coleman esiintyi 1980-luvun alussa saippuasarjassa Päivien viemää (Days of our Lives), jossa hän esitti Jake Kositchekia toisena näyttelijänä René Lamartin jälkeen. Tämän jälkeen hän alkoi näytellä Steven Carringtonia sarjassa Dynastia (Dynasty). Aikaisemmin Steveniä oli esittänyt Al Corley. Vuosina 1982–1988 Coleman esiintyi yhteensä lähes 150:ssä sarjan jaksossa. Minisarjassa Dynastia – viimeinen luku (Dynasty: The Reunion, 1991) Stevenin rooliin palasi Al Corley.
Dynastian jälkeen Coleman on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, elokuvissa (pääasiassa televisiota varten tehdyissä) ja teatterinäytelmissä. Vuonna 1992 hänellä oli pääosarooli lyhytikäiseksi jääneessä NBC:n scifi-sarjassa Nightmare Cafe, vuonna 2004 hänellä oli Peter Rickmanin rooli ABC:n esittämässä minisarjassa Stephen Kingin Sairaala (Kingdom Hospital) ja vuodesta 2006 vuoteen 2010 hän esitti Noah Bennetiä NBC:n draamasarjassa Heroes. Lisäksi hän on vieraillut muun muassa sarjoissa Ilman johtolankaa (Without a Trace), C.S.I. Miami ja Entourage. Coleman on kirjoittanut lyhytelokuvan nimeltä Studio City, jossa hän itsekin näyttelee.
Coleman on ollut vuodesta 1996 naimisissa näyttelijä Beth Toussaintin kanssa. Heillä on vuonna 1999 syntynyt tytär.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jack Coleman Wikimedia Commonsissa
Jack Coleman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jacob Erstad

| Mitalit> Maa:   Norja. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Norja. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Norja. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Norja> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, vapaa systeemi |  |
Jacob tai Jakob Erstad (12. tammikuuta 1898 Bergen – 2. joulukuuta 1963 Bergen) oli norjalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa hopeaa vapaan järjestelmän joukkuevoimistelussa.
Jacob Endregaard

Jacob Endregaard (1881 Bergen – 1984) oli norjalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hän oli yksi varhaisimmista levytyksiä tehneistä laulajista maassaan. Endregaard opiskeli useiden norjalaisten laulajien tavoin John Forsellin johdolla Tukholmassa. Hän debytoi Kristianiassa vuonna 1901. Hän esiintyi Kansallisteatterissa, jossa hän tulkitsi muiden muassa seuraavat roolit: Scarpia (Tosca), Escamillo (Carmen), Amonasro (Aida), Jago (Otello) ja Jevgeni Onegin.
Endregaard saavutti 103 vuoden iän ja oli siten vielä elossa, kun CD-levyt tulivat saataville.
Jamie Lidell

Jamie Lidell Saksan Moers Festivaleilla kesäkuussa 2006
Jamie Lidell (s. 18. syyskuuta 1973 Huntingdon, Cambridgeshire, Englanti) on englantilainen muusikko ja soul-laulaja. Hän levyttää brittiläiselle Warp Recordsille. Lidell on myös toiminut duossa Super_Collider yhdessä elektronisen musiikin artisti Christian Vogelin kanssa.
Lidell käyttää tuotannossaan näkyvästi kokeellisen elektronisen musiikin elementtejä. Hänet tunnetaan niin soul-vaikutteisesta laulustaan kuin live-esiintymisistään, joissa hän esiintyy "yhden miehen yhtyeenä" käyttäen  beatbox-tyyliin ääntään instrumenttina.
Hänen kappaleensa "Multiply" esiintyy Greyn Anatomia -sarjan soundtrackilla.
Diskografia

Freakin' The Frame EP (1997)
Muddlin Gear (2000) - Spymania
Multiply (2005) - Warp Records
Multiply Additions (2006) - Warp Records
Jim (2008) - Warp Records
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Jamie Lidell Myspacessa
Kuvia live-esiintymisestä: Bumbershoot, Seattle, 2. syyskuuta 2006
Italian vesipallomaajoukkue

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 |  vesipallo |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 |  vesipallo |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 |  vesipallo |  |
|  Hopeaa | Montreal 1976 |  vesipallo |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 |  vesipallo |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  vesipallo |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 |  vesipallo |  |
|  Pronssia | Rio 2016 |  vesipallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Länsi-Berliini 1978 | vesipallo |  |
|  Kultaa | Rooma 1994 | vesipallo |  |
|  Kultaa | Shanghai 2011 | vesipallo |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Madrid 1986 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2003 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Budapest 2022 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Cali 1975 | vesipallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Monte Carlo 1947 | vesipallo |  |
|  Kultaa | Sheffield 1993 | vesipallo |  |
|  Kultaa | Wien 1995 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Budapest 2001 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2010 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Torino 1954 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Jönköping 1977 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Strasbourg 1987 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Bonn 1989 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Firenze 1999 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Budapest 2014 | vesipallo |  |
Italian vesipallomaajoukkue edustaa Italiaa vesipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Italian uimaliitto.
Italia on saavuttanut vesipallossa kolme olympiakultaa. Lontoossa 1948 ja Roomassa 1960 se voitti neljän joukkueen loppusarjan, Barcelonassa 1992 kukistui loppuottelussa Espanja 9–8. Hopeaa Italia sai Montrealissa 1976, jossa sijoittui Unkarin jälkeen toiseksi kuuden joukkueen loppusarjassa, ja Lontoossa 2012 hävittyään loppuottelussa Kroatialle 6–8. Olympiapronssia Italia on saavuttanut Helsingissä 1952, Atlantassa 1996 ja Rio de Janeirossa 2016.
Italia on voittanut neljä vesipallon maailmanmestaruutta. Länsi-Berliinissä 1978 se voitti neljän joukkueen loppusarjan, Roomassa 1994 kukisti loppuottelussa Espanjan 10–5, Shanghaissa 2011 jatkoajalla Serbian 8–7 ja Gwangjussa 2019 Espanjan 10–5. MM-hopeaa Italia saavutti Madridissa 1986 hävittyään loppuottelussa Jugoslavialle 11–12, Barcelonassa 2003, jossa hävisi finaalissa Unkarille jatkoajalla 9–11, ja Budapestissa 2022 hävittyään loppuottelussa jatkoajalla Espanjalle 14–15. MM-pronssia Italia sai Calissa 1975.
Italia on voittanut vesipallon Euroopan-mestaruuden 1947. 1993 ja 1995, saanut EM-hopeaa 2001 ja 2010 sekä EM-pronssia 1954, 1977, 1987, 1989, 1999 ja 2014. Välimeren kilpailuissa se on saavuttanut kultaa 1955, 1963, 1975, 1987, 1991 ja 1993, hopeaa 1959, 1967, 1971, 1979, 2001 ja 2005 sekä pronssia 1983 ja 2009.
Vesipallon maailmancupin Italia on voittanut 1993, sijoittunut toiseksi 1989, 1995 ja 1999 sekä kolmanneksi 1983. Maailmanliigassa se on ollut toinen 2003, 2011 ja 2017 sekä kolmas 2012. Euroopan cupissa se sijoittui kolmanneksi 2018.
Jasmin Andreasen

Jasmin Andreasen (s. 7. huhtikuuta 2002 Rauma) on suomalainen pesäpalloilija. Andreasen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Rauman Feraa. Fera on myös hänen kasvattajaseuransa. Kauden 2022 Andreasen pelasi Manse PP:ssä. ja saavutti tuolla kaudella SM-hopean. Hän pelaa ulkokentällö kolmospolttajana tai lukkarina Andreasen on pelannut 87 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kymmenen tavallista juoksua, tuonut 56 juoksua ja kerännyt 271 kärkilyöntipistettä. Andreasen on pelannut 21 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 36 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty ennen kauden 2023 alkua.
Italian ympäriajo 1909

Italian ympäriajo 1909 oli ensimmäinen maantiepyöräilyn Italian ympäriajo.
Kilpailu sai alkunsa kun italialainen urheilulehti La Gazzetta dello Sport ilmoitti 7. elokuuta 1908 koko sivun otsikolla järjestävänsä keväällä 1909 Italian ympäriajon, Giro d'Italian. Lehti mainosti tapahtuman olevan tärkein ja suosituin kansainvälinen pyöräilytapahtuma.
Kilpailun voittaja Luigi Ganna
Kilpailun lähtö tapahtui 13. toukokuuta 1909 Milanosta. Kilpailussa oli 8 etappia, ja sen kokonaispituus oli 2 447 kilometriä. Ensimmäisen Italian ympäriajon voitti Luigi Ganna, toiseksi tuli Carlo Galetin ja kolmanneksi Giovanni Rossignoli. He olivat kaikki italialaisia. Kilpailussa hylättiin neljä kilpailijaa, jotka olivat matkustaneet osan kilpailureitistä junalla.
J. William Fulbright

J. William Fulbright
James William Fulbright (s. 9. huhtikuuta 1905 Sumner, Missouri Yhdysvallat – 9. helmikuuta 1995 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen poliitikko, demokraattisen puolueen jäsen.
Fulbright valittiin kongressin edustajainhuoneeseen 1943 ja senaattiin 1945. Hän toimi senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1959–1974. Hänen aloitteestaan perustettiin 1946 ASLA-Fulbright-stipendejä jakava Fulbrightin opintorahasto, jonka varat ovat peräisin toisen maailmansodan ylijäämätavaroiden myynnistä saaduista tuloista. Varoista myönnetään apurahoja jatko-opiskelijoiden opiskelijavaihtoon.
ASLA-Fulbright-stipendiohjelman ansiosta J. William Fulbright nimitettiin vuonna 1976 Helsingin yliopiston ja vuonna 1992 Tampereen yliopiston kunniatohtoriksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta J. William Fulbright Wikimedia Commonsissa
Jack Colback

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 24. lokakuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Newcastle upon Tyne, Englanti, Britannia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
1999–2008: Sunderland
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2014 | Sunderland | 115 | (4) |
| 2009-2010 | → Ipswich Town | 37 | (4) |
| 2010–2011 | → Ipswich Town | 13 | (0) |
| 2014–2020 | Newcastle United | 93 | (5) |
| 2018 | → Nottingham Forest | 16 | (1) |
| 2018–2019 | → Nottingham Forest | 38 | (3) |
| 2020–2023 | Nottingham Forest | 66 | (3) |
Maajoukkue
| 2009 | Englanti U20 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. kesäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. kesäkuuta 2023.
Jack Colback (s. 24. lokakuuta 1989 Killingworth, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Colback liittyi kasvattajaseuransa Sunderlandin juniorijoukkueeseen vuonna 2000 ja debytoi edustusjoukkueessa vuonna 2008.
Colback pelasi lainasopimuksilla Ipswich Townissa 50 Englannin Mestaruussarjan ottelua kausilla 2009–2011. Sunderlandissa hän pelasi vuosina 2009–2014 yhteensä 115 valioliigaottelua, joissa teki neljä maalia.
Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi kauden 2013–2014 jälkeen. Useat seurat olivat kiinnostuneita Colbackista, mutta Sunderland ei suostunut siirtoon. Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi ja Colback allekirjoitti 9. kesäkuuta 2014 sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa. Erikoiseksi Colbackin siirron teki se, että pelaajasiirrot Sunderlandin ja Newcastlen välillä ovat harvinaisia. Edellinen pelaajasiirto Sunderlandin ja Newcastlen välillä tapahtui vuonna 1998, kun maalivahti Lionel Pérez siirtyi Newcastleen.
Colback teki ensiesiintymisensä Newcastlen paidassa kauden avausottelussa Manchester Cityä vastaan St James' Parkilla. Hän teki kausilla 2014–2016 yhteensä viisi maalia pelaamissaan 64 valioliigaottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Mestaruussarjassa 29 ottelua ilman maaleja. Kausilla 2017–2019 hän pelasi lainasopimuksilla Mestaruussarjan Nottinghamissa 54 sarjaottelua ja teki neljä maalia. Elokuussa 2020 hän siirtyi ilmaissiirrolla pysyvästi Nottinghamiin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 17 sarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi jälleen 38 sarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja kolme nousukarsintaottelua, joista ensimmäisessä hän teki maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Valioliigassa 11 ottelua.
Aiheesta muualla

http://www.safc.com/players-and-staff/first-team/jack-colback
http://www.premierleague.com/en-gb/players/profile.career-history.html/jack-colback (Arkistoitu – Internet Archive)
Jacob Dolson Cox

Jacob Dolson Cox
Jacob Dolson Cox (27. lokakuuta 1828 Montréal, Kanada – 4. elokuuta 1900 Magnolia, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lakimies, sisällissodan aikainen kenraali ja republikaanipoliitikko. Cox syntyi Kanadassa, mutta muutti vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1829.
Cox oli perustamassa Ohion republikaanipuoluetta vuonna 1855[lähde? ] ja tuli valituksi Ohion osavaltion senaattiin vuonna 1860. Yhdysvaltain sisällissodassa Cox toimi ensin prikaatikenraalina, mutta sai myöhemmin ylennyksen kenraalimajuriksi. Cox toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1866–1868. Presidentti Ulysses S. Grantin sisäministerinä hän toimi vuosina 1869–1870.
Cox edusti Ohiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa republikaanipuolueen jäsenenä yhden kauden vuosina 1877–1879, jonka jälkeen hän toimi Cincinnatin yliopiston rehtorina vuosina 1885–1889.
James Hannigan

James Hannigan (15. heinäkuuta 1928 Cloghan – 7. maaliskuuta 1994) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Menevian hiippakuntaan Walesiin 27. kesäkuuta 1954. Hän sai 13. lokakuuta 1983 nimityksen Menevian piispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Aloysius Ward, jota avustivat Daniel Joseph Mullins ja Séamus Hegarty.
Hannigan sai 12. helmikuuta 1987 nimityksen Wrexhamin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 65-vuotiaana virassa.
Jean-Baptiste Barrière

Jean-Baptiste Barrière (1707–1747) oli ranskalainen barokin ajan säveltäjä ja sellisti. Hänet tunnetaan erityisesti kuudesta sonaatistaan sellolle ja basso continuolle.
Sävellykset

Livre I de sonates pour violoncelle et basse continue (1733 Pariisi, omistettu kreivi Guergolaylle)
Livre II de sonates pour violoncelle et la basse continue (1735 Pariisi, omistettu Madame Jourdainille)
Livre III de sonates pour violoncelle et la basse continue (1739 Pariisi)
Livre IV de sonates pour violoncelle et la basse continue (1740 Pariisi)
Livre V Sonates pour le Pardessus de Viole avec la Basse Continue
Livre VI Sonates et Pieces pour le Clavecin (cembalosonaatteja)
Jani Kemppinen

Jani Matti Kemppinen (s. 25. helmikuuta 1974) on suomalainen Jay Lewis Gang -yhtyeessä soittava muusikko, joka tunnetaan parhaiten Popedan entisenä kosketinsoittajana. Hän kuului Popedaan vuosina 2001–2007, ja soitti yhtyeen levyillä Just! (2001) ja Häkää! (2005).
Kemppinen on soittanut myös Juice Leskisen viimeiseksi jääneellä sooloalbumilla Vaiti, aivan hiljaa (2002), sekä Juicen ja Mikko Alatalon vuoden 2004 Senaattori ja boheemi -levyllä. Liittyi vuonna 2009 Mustat Enkelit -yhtyeeseen. Jani vaikutti myös kokkolalaisessa Isäntä Meidän -yhtyeessä.
Jani Karppanen

Jani Karppanen (s. 1990) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Jyväskylän Kiriä.
Karppanen pelasi ensimmäisen kerran Superpesiksessä vuonna 2007, jolloin pelasi yhden ottelun Jyväskylän Kirin paidassa. Vuoteen 2011 asti hän pelasi myös poikien Superpesiksessä otteluita jokaisella kaudella. Hän pelasi Kirissä vuoteen 2012 asti. Tänä aikana hän pelasi 45 ottelua.
Vuosina 2013 ja 2014 Karppanen pelasi Jyväskylän Valon joukkueessa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa. Vuonna 2015 hän palasi Superpesikseen Kirin joukkueessa, jonka lisäksi pelasi muutamia otteluita myös Ykköspesis-joukkue Lievestuoreen Kisassa.
Yhteensä Karppanen on pelannut urallaan 74 ottelua miesten Superpesiksessä.
Jacob Ernst Marcus

| Jacob Ernst Marcus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1774 Sint Eustatius
Kuollut: 1826 Amsterdam
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  Taidemaalari
Jacob Ernst Marcus (1774 Sint Eustatius – 1826 Amsterdam) oli hollantilainen taidemaalari. Hänen tuottamiensa maalausten teemana olivat erilaiset maisemat, genrekohtausket sekä muotokuvat. Marcus oli Amsterdamissa sijainneen Koninklijke -akademian jäsen ja oli myös Amsterdamin taideyhdistyksen perustajajäsen vuonna 1801.
Marcus voitti Stadtstekenacademie -taideakatemiasta kultamitalin vuonna 1798. Hän sai samoihin aikoihin piirustuskoulutusta Steven Goblélta sekä Reinier Vinkelesiltä ja oli täten yksi harvoista Vinkelen hyväksymistä oppilaista. Marcus nimitettiin vuonna 1820 professoriksi ja Akademie van Beeldende Kunstenin johtajaksi Amsterdamissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacob Ernst Marcus Wikimedia Commonsissa
Jani Keränen

Jani Keränen (s. 29. maaliskuuta 1982 Lieksa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on edustanut muun muassa Mestiksessä pelaavaa Jokipoikia. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Lieksan Hurttien kasvatti siirtyi Jokipoikien A-nuoriin kaudella 2000–2001. Myös WarKiksessa pelannut Keränen oli mukana nostamassa Jokipoikia Mestikseen ja kaudella 2004–2005 syntyi tehot 5+10. Seuraavalla kaudella SM-liiga-joukkue KalPassakin kolme ottelua tehoin 0+1 pelannut Keränen voitti Jokipoikien maalipörssin 18 maalilla.
Italian ympäriajo 2003

Italian ympäriajo 2003 oli järjestyksessään 86. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Se alkoi Leccestä 10. toukokuuta ja päättyi Milanoon 1. kesäkuuta 2003. Gilberto Simoni voitti kokonaiskilpailun yli seitsemän minuutin erolla ennen toiseksi tullutta Stefano Garzellia, Jaroslav Popovytš oli kolmas. Simoni voitti myös pistekilpailun, tosin tasapistein Garzellin kanssa. Mäkikirikilpailun voitti Freddy González. Mario Cipollinista tuli eniten etappivoittoja Italian ympäriajon historiassa saanut pyöräilijä hänen saavutettuaan 42. etappivoittonsa.
Lopputulokset > Kokonaiskilpailu

| Sija | Nimi | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Gilberto Simoni | Saeco | 89.32.09 |
| 2 |  Stefano Garzelli | Vini Caldirola | + 7.06 |
| 3 |  Jaroslav Popovytš | Landbouwkrediet-Colnago | + 7.11 |
| 4 |  Andrea Noè | Alessio | + 9.24 |
| 5 |  Georg Totschnig | Gerolsteiner | + 9.42 |
| 6 |  Raimondas Rumšas | Lampre-Caffita | + 9.50 |
| 7 |  Dario Frigo | Fassa Bortolo | + 10.50 |
| 8 |  Serhi Hontšar | De Nardi | + 14.14 |
| 9 |  Franco Pellizotti | Alessio | + 14.26 |
| 10 |  Eddy Mazzoleni | Vini Caldirola | + 19.21 |
| 11 |  Wladimir Belli | Lampre-Caffita | + 19.41 |
| 12 |  Dariusz Baranowski | CCC-Polsat | + 22.54 |
| 13 |  Sandy Casar | FDJeux.com | + 24.50 |
| 14 |  Marco Pantani | Mercatone Uno | + 26.15 |
| 15 |  Massimo Codol | Mercatone Uno | + 28.17 |
| 16 |  Michele Scarponi | Domina Vacanze | + 29.24 |
| 17 |  Gianni Faresin | Gerolsteiner | + 34.47 |
| 18 |  Adolfo García | Kelme-Costa Blanca | + 41.21 |
| 19 |  Aitor González | Fassa Bortolo | + 41.29 |
| 20 |  Paolo Lanfranchi | Ceramiche Panaria-Fiordo | + 43.57 |
Lopputulokset > Pistekilpailu

| Sija | Nimi | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Gilberto Simoni | Saeco | 154 |
| 2 |  Stefano Garzelli | Vini Caldirola | 154 |
| 3 |  Ján Svorada | Lampre-Caffita | 137 |
Lopputulokset > Mäkikirikilpailu

| Sija | Nimi | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Freddy González | Colombia-Selle Italia | 100 |
| 2 |  Gilberto Simoni | Saeco | 78 |
| 3 |  Constantino Zaballa | Kelme-Costa Blanca | 65 |