stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harjun stadion

| Harjun stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Ihantolantie 1, 40720 Jyväskylä
Koordinaatit:  62°14′40.9″N, 025°44′26.9″E
Avattu:  1926
Remontoitu:  2000
Laajennettu:  1952
Omistaja:  Jyväskylän kaupunki
Kenttä:  Luonnonnurmi
Katsojakapasiteetti
 Yhteensä: 4 500 Pääkatsomo: 1 600  Avokatsomo: 500 
Kentän mitat
 100 m × 64 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Harjun stadion on Jyväskylässä Harjulla sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion. Stadion toimii JJK:n sekä JyPK:n kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on 4 500 katsojaa.
Siellä järjestetään vuoden 2026 Kalevan kisat. Samana vuonna stadioni täyttää myös 100 vuotta. Ennen sitä stadionille on luvassa noin 12 miljoonan euron remontti.
Historia

Jyväskylän urheilutoiminnan kehittyminen 1910-luvulla aiheutti tilanteen, jossa Hippoksella majaa pitäneen raviurheilun ja muun toiminnan välille syntyi kitkaa ja muut lajit alkoivat puuhata omaa kenttähanketta. Yleisurheilukilpailuja käytiin kuitenkin Hippoksen raviradalla aina 1920-luvun puoleen väliin saakka kunnostamalla rata erityisesti niitä varten. Samoihin aikoihin oli kuitenkin heitetty ilmaan ajatus urheilukentästä suositulle retkeily- ja virkistysalueelle, Harjulle. Asiaa puitiin kokouksesta kokoukseen kunnes vuonna 1923 saatiin lopullinen päätös Harjun stadionin rakentamisesta. Kenttä vihittiin käyttöön vuonna 1926.
Harju oli suomalaisen huippupesäpallon tapahtumien näyttämönä 1930-luvulta aina 1960-luvulle saakka. 1950-luvulla valtaisan suosion saaneen pesäpallon takia stadionille rakennettiin 2 000-paikkainen katsomo. Kuuluisaksi kenttä tuli paikallisotteluiden kaudella, jolloin tavanomaiset katsojamäärät olivat 4 000–6 000 hengen suuruisia.
Jalkapalloa Harjulla on pelattu 1930-luvulta lähtien. Harjun yleisurheilupaikat modernisoitiin ensi kerran vuonna 1950, jolloin jo stadioniksi muodostuneella areenalla pidettiin ensimmäiset Kalevan kisat. Jalkapalloilijoiden oli määrä siirtyä Hippokselle 1960-luvulla, mutta kun Hippoksen kentästä tulikin lopulta hiekkakenttä, siirtyivät pesäpalloilijat vuonna 1968 sinne jalkapallon jäädessä Harjulle. Päätökseen vaikutti keskeisesti Pesäpalloliiton linjaus kieltää SM-sarjan pelit nurmikentillä.
Harjun stadionia on kunnostettu useaan otteeseen. Merkittävimmät muutostyöt on tehty esimerkiksi vuonna 1965, jolloin radoille valettiin kumiasfatti. Katsomo katettiin vuosina 1979–1981. Seuraava suurempi kasvojenkohotus tehtiin Kalevan kisoja 1992 silmällä pitäen, jolloin kentälle rakennettiin tilapäiset istuinkatsomot lähes 10 000 hengelle. Rakenteet tuotiin suoraan jalkapallon EM-kilpailujen jäljiltä Tukholman seudun stadioneilta.
Veteraanien EM-kisoja 2000 varten stadion päätyi jälleen remonttiin. Vanha betoninen kaarrekatsomo purettiin ja tilalle rakennettiin muun muassa huoltotilat, pukuhuoneet, kokoustila, kahvio sekä toimistotilat katsomoiden yläosaan. Remontin kustannukset olivat noin 700 000 euroa.
Vuonna 2017 stadionin juoksurata sai Mondo-päällysteen.
Ominaisuudet

Harjulla on kiinteitä katsomopaikkoja noin 2 100, joista katetussa pääkatsomossa 1 600, avokatsomossa 500. Lisäksi stadionilla on siirrettäviä katsomoita.
Ennätykset

Harjun Stadionilla pelattujen jalkapallo-otteluiden yleisöennätys on JJK:n nimissä. 6. elokuuta 2011 HJK:ta vastaan pelattua ottelua seurasi 5 576 katsojaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harjun stadion Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän kaupunki: Harjun stadion (Arkistoitu – Internet Archive)
JJK: Harjun stadion (Arkistoitu – Internet Archive)
Hohtoturpiaali

| Hohtoturpiaali |
| --- | --- |
 Eteläamerikansirkku (Zonotrichia capensis) ruokkimassa hohtoturpiaalikasvattiaan
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Turpiaalit Icteridae
Suku::  Hohtoturpiaalit Molothrus
Laji::  bonariensis
Kaksiosainen nimi
 Molothrus bonariensis  (Gmelin, 1788) 
 Hohtoturpiaalin esiintymisalue
Katso myös
   Hohtoturpiaali Wikispeciesissä   Hohtoturpiaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Molothrus bonariensis + Curaeus curaeus
Hohtoturpiaali, aikaisemmalta nimeltään loistolehmälintu (Molothrus bonariensis) on eteläamerikkalainen turpiaalien heimoon kuuluva varpuslintu. Se ei hoida itse jälkeläisiään vaan loisii pienten varpuslintujen pesiin. Sen munia on kahdenvärisiä: yksivärisen valkeahkoja sekä sinisiä tai vihreitä, joissa on tummaa kuviointia.
Helvetti (Wiiralt)

| Helvetti |
| --- | --- |

Nimi:  Helvetti
Tekijä:  Eduard Wiiralt
Valmistumisvuosi:  1932
Teostyyppi:  Etsaus
Korkeus:  52,8  cm
Leveys:  59,2  cm
Kokoelma:  Viron taidemuseo
Sijainti:  Viron taidemuseo, Viro
Koordinaatit:  59°26′12″N 24°47′49″E﻿ / ﻿59.436544°N 24.796989°E﻿ / 59.436544; 24.796989
Helvetti on virolaisen taiteilijan Eduard Wiiraltin etsaus vuodelta 1932. Teoksen koko on 39,4 × 46,8 cm. Se kuuluu Eesti Kunstimuseumin (KUMU) kokoelmaan.
Analyysi

Teos nostaa esiin sosiaalisen sorron synkkyyden ja vieraantumisen, jota valittu perinteinen grafiikan menetelmä korostaa.
UAiheesta muualla

Eduard Wiiralt. (Arkistoitu – Internet Archive) Gift from the Estonian Committee, Kumu Art Museum, 4.10.2009
Hirvijärvi (Jämsä, Koskenpää)

| Hirvijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°05′44″N, 25°14′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.523.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  163,2 m 
Rantaviiva:  0,9 km 
Pinta-ala:  0,03 km² 
 fiHirvijärvi 
Hirvijärvi on kolmen hehtaarin laajuinen metsäjärvi Koskenpään kylän itäpuolella Jämsässä. Etäisyys Jämsän keskustasta on 26 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Hirvijärven pituus lännestä itään on 400 metriä. Järven pohjoispuolella on ylängöksi kohoava mäki, idässä ja etelässä on soita. Noin 1,2 kilometriä kaakkoon sijaitsee Vuorilammi (173,6 metriä mpy). Noin 2,5 kilometriä länteen sijaitsee Salosveteen kuuluva Pettämä. Noin kilometrin itään sijaitsee Karhulammi (163,6 metriä mpy) ja puolisen kilometriä itäkoilliseen Paskolammi (15 aaria, 168,7 metriä mpy). Hirvijärveen saapuu laskuoja idästä ja siitä lähtee laskuoja länteen.
Hirvijärvi kuuluu Salosveden-Pettämän alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on  Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö.
Hennie Penterman

Hennie Penterman 1968
Henrika ("Hennie") Penterman (29. syyskuuta 1951, Amsterdam) on alankomaalainen uimari, joka edusti maataan kaksissa olympialaisissa, vuosina 1968 ja 1972. Méxicossa 1968 hän karsiutui alkuerissä 200 ja 400 metrin sekauinneista. Neljä vuotta myöhemmin seuraavissa olympialaisissa Penterman karsiutui myös alkuerissä samoista lajeista, lopulliset sijoitukset olivat 12. (200 metrin sekauinti), ja 11. (400 metrin sekauinti).
Helge Virtanen

Helge Virtanen (8. maaliskuuta 1914 Hanko – 28. helmikuuta 2003 Lohja) oli suomalainen yhteiskuntatieteiden kandidaatti, kouluneuvos ja Lohjan työväenopiston (nykyinen Hiiden opisto) rehtori.
Helge Virtanen oli vuonna 1945 toimintansa aloittaneen Lohjan työväenopiston rehtorina 1950–1977. Virtasen kaudella opistosta tuli Helsingin ulkopuolisen Uudenmaan suurin työväenopisto. Opisto aloitti 1950-luvun puolivälissä musiikkikoulutuksen ja Virtanen oli perustamassa Lohjalle myös musiikkikoulua. Työväenopisto alkoi myös järjestää ammatillista täydennyskoulutusta, vuonna 1964 käynnistyi opiston eläkeläispiirien toiminta ja vuosina 1970–1984 opisto huolehti lohjalaisen teatteritoiminnan jatkumisesta Opistonäyttämön kautta. Vuonna 1971 opiston toiminta laajeni käsittämään Lohjan ohella myös Nummen, Sammatin ja Siuntion kunnat.
Julkaisuja

Suomalaisen yhteiskunnan sosiaalipolitiikka. Gummerus 1950
Lohjan työväenopisto 10-vuotias: kertomus työkaudelta 1953-54; tekijät Helge Virtanen ja Kirsti Laaksonen. Lohjan työväenopisto, Lohja 1954
Lohjan työväenopisto 20-vuotiaana. Lohjan työväenopisto, Lohja 1965
Takaisin puuhunko?. Alea-kirja 1968
Lohjan työväenopisto 25-vuotishistoriikki (1944-1969), Lohja 1969
Differentiaaliyhtälöt: lukion matematiikan erikoiskurssi; tekijät Helge Virtanen, Pertti Toivanen. Otava 1974
Lyhyen matematiikan ylioppilastehtävät; tekijät Lassi Mustonen, Helge Virtanen, Pertti Toivanen. Otava 1979, 2. uud. painos 1981, 4. uud. painos 1983, 5. uud. painos 1985
Lohjan ammattikoulun 25-vuotishistoriikki. Lohjan ammatillisten oppilaitosten kuntainliitto, Lohja 1986
Lievässä myötätuulessa. Työväen sivistysliiton Helsingin opintojärjestö, Helsinki 1991
Helge Zimdal

Sveaplans gymnasium.
Helge Zimdal (1903–2001) oli ruotsalainen arkkitehti.
Zimdal valmistui Kungliga tekniska högskolanin arkkitehtuurikoulusta vuonna 1927. Vuonna 1930 hän valmistui kuninkaallisesta taidekorkeakoulusta. Hän piti arkkitehtitoimistoa yhdessä Nils Ahrbomin kanssa vuosina 1927–1951. He suunnittelivat useita tunnettuja koulurakennuksia. Chalmersissa Göteborgissa Zimdal toimi arkkitehtuurin professorina vuosina 1951–1970.
Töitä

Itä-Götanmaan lääninmuseo, Linköping (Ahrbomin kanssa, 1936–1939)
Sveaplans gymnasium, Tukholma (Ahrbomin kanssa, 1936)
Södermalms högre allmänna läroverk för flickor, Tukholma (Ahrbomin kanssa, 1945)
AB Flygmotorin konttori, Trollhättan (1953)
Guldhedenin kirkko, Göteborg (1966)
Chalmersin arkkitehtikoulu, Göteborg (1968)
Herra 47

Sketsissä Herra 47 (Pirkka-Pekka Petelius) ja ravintolan portieeri (Aake Kalliala)
Herra 47 on Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä ja luoma roolihahmo, joka teki ensiesiintymisensä 6. kesäkuuta 1986 Yleisradion Yömyöhä-lähetyksessä, jossa Petelius esiintyi Pedro Hietasen kanssa. Tämän jälkeen hahmo siirtyi televisioon Peteliuksen ja Hietasen ohjelmiin.
Hahmo tuli tunnetuksi erityisesti Peteliuksen ja Aake Kallialan Pulttibois-sarjassa, ja siitä tuli yksi sarjan tunnetuimmista hahmoista. Herra 47 esiintyi Pulttiboisin lisäksi monissa muissakin Peteliuksen sketsiohjelmissa, kuten sarjoissa Hei hulinaa, Manitbois ja Viihdeohjelma Tukholma. Hahmo esiintyy myös Spede Pasasen elokuvassa Uuno Turhapuron veli jossa Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä hahmo Purkka-Pekka Putelius esiintyy Herra 47:nä. Hahmo sai oman nimikkosarjansa vuonna 1994.
Hahmo

Herra 47 (oikealta nimeltään Naama Velli, esiintynyt myös nimellä Kaino Velli, ent. Lind) on 47-vuotias mieshenkilö, joka yrittää epätoivoisesti saada itselleen naista. Hänen lukuisat iskemisyrityksensä ovat menneet lähes aina pieleen, koska Herra 47 on luonteeltaan äärimmäisen ylimielinen ja huonokäytöksinen. Hän yrittää hurmata naisia muun muassa runsailla rintakarvoillaan. Hän sanoo usein olevansa ”miesten mies”.
Usein Herra 47 esittää aluksi kohtuuttomia vaatimuksia naisen suhteen, mutta lopulta hän antaa periksi ja sanoo kelpuuttavan itsellensä minkä tapaisen naisen tahansa. Yleensä Herra 47 jatkaa iskuyritystään, kunnes sen kohteena oleva nainen lyö häntä. Silloin Herra 47 tokaisee yleensä: ”Sissos saatana!”
Helvettiin ja takaisin

| Helvettiin ja takaisin> To Hell and Back |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jesse Hibbs
Käsikirjoittaja:  Gil Doud
Tuottaja:  Aaron Rosenberg
Säveltäjä:  Joseph E. Gershenson
Kuvaaja:  Maury Gertsman
Leikkaaja:  Edward Curtiss
Tuotantosuunnittelija:  Alexander Golitzen
Pääosat:  Audie Murphy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  17. elokuuta 1955
Kesto:  106 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Audie Murphy ja Susan Kohner elokuvan trailerissa.
Helvettiin ja takaisin (To Hell and Back) on Jesse Hibbsin ohjaama yhdysvaltalainen sotaelokuva vuodelta 1955. Se pohjautuu Audie Murphyn samannimiseen omaelämäkertateokseen ja Murphy esittää elokuvassa itseään. Elokuva oli Universalin tuottoisin elokuva, kunnes vuonna 1975 Tappajahai ohitti sen.
Elokuva seuraa aluksi Murphyn nuoruutta köyhällä maatilalla Teksasissa, josta tarina siirtyy vuoteen 1942, jolloin Murphy 18 vuotta täytettyään liittyy armeijaan. Elokuvassa korostetaan Murphyn urhoollisuutta taisteluissa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Audie Murphy  | … |  omana itsenään   |
|  Marshall Thompson  | … |  Johnson   |
|  Charles Drake  | … |  Brandon   |
|  Jack Kelly  | … |  Kerrigan   |
|  Gregg Palmer  | … |  luutnantti Manning   |
|  Paul Picerni  | … |  Valentino   |
|  David Janssen  | … |  luutnantti Lee   |
|  Susan Kohner  | … |  Maria   |
Aiheesta muualla

Helvettiin ja takaisin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Harry Gordon Selfridge

| Harry Gordon Selfridge |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1858 Ripon, Wisconsin, Yhdysvallat
Kuollut: 8. toukokuuta 1947 (89 vuotta) Lontoo
Harry Gordon Selfridge (11. tammikuuta 1858 Ripon, Wisconsin, Yhdysvallat – 8. toukokuuta 1947 Lontoo) oli amerikkalaissyntyinen brittiläinen vähittäiskauppias ja lontoolaisen Selfridges-tavaratalon perustaja. Hän oli tärkeä vähittäiskaupan käytäntöjen kehittäjä. Hänestä tuli Britannian kansalainen vuonna 1937.
Erityisesti Isossa-Britanniassa Selfridgeä on pidetty iskulauseen ”asiakas on aina oikeassa” keksijänä. Yhdysvalloissa lause on taas yhdistetty Marshall Fieldiin, jonka palveluksessa Selfridge työskenteli 1879–1901.
Elämä ja ura

Selfridge oli pienkauppiaan poika. Hän muutti Chicagoon vuonna 1876, jossa hän aloitti 25-vuotisen uran Marshall Field & Co:n palveluksessa. Hänestä tuli liikkeen nuorempi osakas. Vuonna 1906 hän huomasi Lontoon-matkallaan, etteivät sikäläiset vähittäiskauppiaat vastanneet amerikkalaista ja ranskalaista laatutasoa, ja hän päätti rakentaa modernin tavaratalon. Hän palkkasi avukseen chicagolaisen arkkitehdin Daniel Burnhamin. Tavaratalo avattiin Oxford Streetille Lontooseen vuonna 1909. Selfridge korosti amerikkalaista asiakaspalveluajattelua, harjoitti nokkelaa mainontaa ja myynninedistämistoimia ja avasi pohjakerrokseen meikki- ja hajuvesiosaston. Kauppa menestyi hyvin 1930-luvulle asti, jolloin 1930-luvun lama ja Selfridgen tuhlailu, kallis seurustelu useiden tunnettujen teatterin naisten kanssa ja uhkapelaaminen saivat kaupan velkaantumaan. Rahoittajat saivat hänet erotetuksi ja hän eli pienellä eläkkeellä kuolemaansa saakka.
Brittiläinen draamasarja Mr Selfridge kertoo Selfridgen elämästä.
Teoksia

The Romance of Commerce, 1919. Suomennettu Kaupan voittokulku.  Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1929.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harry Gordon Selfridge Wikimedia Commonsissa
Hidalgo

| Hidalgo (Estado Libre y Soberano de Hidalgo) |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Meksiko
Osavaltio:  Hidalgo
Perustettu:  16. tammikuuta 1869
Järjestys:  26.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pachuca
 – suurin kaupunki:  Pachuca
 – Kuvernööri:  Francisco Olvera Ruiz (PRI)
 – Senaattorit:  Jesús Murillo Karam (PRI) José Guadarrama (PRD) Francisco X. Berganza
Pinta-ala:  20 846 km²
Väkiluku (2014):  2 842 800
 – väestötiheys:  136,4 as./km²
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  42-43
 – ISO 3166:  MX-HGO
 
hidalgo.gob.mx
Hidalgo on osavaltio Meksikossa. Se on nimetty meksikolaisen itsenäisyystaistelija Miguel Hidalgon mukaan. Osavaltio sijaitsee kokonaan sisämaassa ja sen pinta-ala on  20 846  neliökilometriä ja asukasluku noin 2,8 miljoonaa. Osavaltion pääkaupunki on Pachuca.  Osavaltio jakautuu 74 kuntaan.
Henry Seebohm

Henry Seebohm
Henry Seebohm (12. heinäkuuta 1832 Bradford Yorkshire – 26. marraskuuta 1895 Lontoo) oli englantilainen terästeollisuusmies ja lintutieteilijä.
Henry Seebohmin vanhemmat olivat Ester Wheeler saksalaissyntyinen kveekari Benjamin Seebohm.
Seebohm oli teollisuusmies, joka aloitti Seebohm and Dieckstahl Ltd:ssä Sheffieldissä. Hän matkusteli laajalti tutkimassa lintuja ja yleistä luonnonhistoriaa. Matkastaan Siperian tundralla Jenisein alueella hän julkaisi kaksi kirjaa, Siberia in Europe (1880) ja Siberia in Asia (1882). Postuumisti julkaistiin The Birds of Siberia (1901). Yhtenä ensimmäisistä eurooppalaisista Seebohm hyväksyi amerikkalaisperäisen kolminimisen trinomijärjestelmän, jossa Linnén luoman binomijärjestelmän suku- ja lajinimen lisäksi on myös alalajistatus.
Seebohm oli myös taidemaalari ja maalasi etenkin lintujen munia, joista hän julkaisi kirjan vuonna 1885.
Seebohm nimesi ainakin neljä uutta lintulajia: himalajankirjorastas (Zoothera dixoni), äyriäishuuhkaja (Bubo blakistoni), okinawantikka (Sapheopipo noguchii) ja taiwanintiainen (Parus holsti).
Seebohmin kunniaksi on nimetty neljä lintulajia: kosteikkokerttunen (Amphilais seebohmi), luzoninsilkkikerttunen (Cettia seebohmi), rinnemetsäkerttunen (Bradypterus seebohmi) ja cajamarcansirkku (Atlapetes seebohmi).
Muita teoksia

A History of British Birds (1883)
History of British Birds with Coloured Illustrations of  their Eggs (1885)
The Geographical Distribution of the family Charadriidae (1887)
The Birds of the Japanese Empire (1890)
A Monograph of the Turdidae (1898).
Aiheesta muualla

Classicnatureprints.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Hennie Keetelaar

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
Hendrikus Zacharias "Hennie" Keetelaar (23. tammikuuta 1927 Hilversum – 28. tammikuuta 2002 Alphen aan den Rijn) oli alankomaalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueesesen.
Henki Kolstad

| Henki Kolstad |
| --- | --- |
 Henki Kolstad vuonna 1964.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Johan Henrik Ludvig Kolstad
Syntynyt: 3. helmikuuta 1915 Oslo, Norja
Kuollut: 14. heinäkuuta 2008 (93 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Johan Henrik Ludvig ”Henki” Kolstad (3. helmikuuta 1915 Oslo, Norja – 14. heinäkuuta 2008 Oslo, Norja) oli norjalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi muun muassa joulukalenteriohjelmasta Jul i Skomakergata, joka esitettiin televisiossa ensimmäistä kertaa vuonna 1979.
Kolstad esiintyi menestyksellä myös teatterissa sekä elokuvissa, ja hänelle myönnettiin vuoden 1952 Filmkritikerprisen. Myös hänen nuorempi veljensä Lasse on tunnettu viihdetaiteilija.
Kolstad kuoli Oslossa 93-vuotiaana 14. heinäkuuta 2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henki Kolstad Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Henki Kolstad Elonetissä.
Harry Gregson-Williams

Harry Gregson-Williams (s. 13. joulukuuta 1961) on brittiläinen säveltäjä ja musiikkituottaja, joka on säveltänyt musiikkia elokuviin ja videopeleihin. Hän on tehnyt sävellyksiä muun muassa David Arnoldin, Stephen Bartonin, David Buckleyn, Norihiko Hibinon, John Powellin, Trevor Rabinin ja Hans Zimmerin kanssa.
Harry Gregson-Williams syntyi vuonna 1961 Englannissa. Myös hänen pikkuveljensä Rupert Gregson-Williams on elokuvasäveltäjä. 1980-luvulla Gregson-Williams oli musiikinopettaja ensin Amesbury Schoolissa Surreyssä ja sitten Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa. Hän siirtyi elokuvamusiikin pariin 1990-luvulla. Hänen ensimmäinen elokuvasävellyksensä oli vuonna 1994 ilmestyneessä Chris Jonesin jännityselokuvassa Valkoinen enkeli. Vuosikymmenen puolivälissä hän oli päässyt säveltämään musiikkia Hollywoodin blockbuster-elokuvissa, kuten The Rock – paluu helvettiin, Rauhantekijä ja Armageddon. Gregson-Williams on säveltänyt soundtrackit ohjaaja Tony Scottin kaikkiin elokuviin vuoden 1998 jännityselokuvasta Valtion vihollinen lähtien. Hän pääsi palkintoehdokkaaksi Parhaan musiikin Golden Globesta vuoden 2005 fantasiaelokuvalla Narnian tarinat: Velho ja leijona. Gregson-Williams on myös tehnyt sävellyksiä videopeleihin, kuten Hideo Kojiman Metal Gear -pelisarjassa.
Diskografia > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Alkuperäinen nimi | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Twilight – Aamunkoi | The Twilight Saga: Breaking Dawn |  |
| 2010 | Narnian tarinat: Kaspianin matka maailman ääriin | The Chronicles of Narnia: The Voyage of the Dawn Treader |  |
| 2010 | Prince of Persia | Prince of Persia: The Sands of Time |  |
| 2010 | Shrek ja ikuinen onni | Shrek Forever After |  |
| 2010 | The Town | The Town |  |
| 2010 | Twelve | Twelve |  |
| 2010 | Unstoppable | Unstoppable |  |
| 2009 | Kaappaus metrossa – Pelham 1 2 3 | The Taking of Pelham 123 |  |
| 2009 | X-Men Origins: Wolverine | X-Men Origins: Wolverine |  |
| 2008 | The Forbidden Kingdom – kaksi mestaria | The Forbidden Kingdom | David Buckleyn kanssa |
| 2008 | Narnian tarinat: Prinssi Kaspian | The Chronicles of Narnia: Prince Caspian |  |
| 2007 | Gone Baby Gone | Gone Baby Gone |  |
| 2007 | Numero 23 | The Number 23 |  |
| 2007 | Shrek kolmas | Shrek the Third |  |
| 2006 | Déjà Vu | Déjà Vu |  |
| 2006 | Seraphim Falls | Seraphim Falls |  |
| 2006 | Virran viemää | Flushed Away |  |
| 2005 | Domino | Domino |  |
| 2005 | Narnian tarinat: Velho ja leijona | The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe |  |
| 2005 | Kingdom of Heaven – taivas maan päällä | Kingdom of Heaven |  |
| 2004 | Bridget Jones: Elämä jatkuu | Bridget Jones: The Edge of Reason |  |
| 2004 | Koston liekki | Man on Fire |  |
| 2004 | Shrek 2 | Shrek 2 |  |
| 2004 | Team America – maailman poliisi | Team America |  |
| 2003 | Pako viidakkoon | The Rundown |  |
| 2003 | Sinbad – seitsemän meren sankari | Sinbad: Legend of the Seven Seas |  |
| 2003 | Veronica Guerin | Veronica Guerin |  |
| 2002 | Passionada | Passionada |  |
| 2002 | Phone Booth | Phone Booth |  |
| 2002 | Spy Game | Spy Game |  |
| 2001 | Shrek | Shrek | John Powellin kanssa |
| 2001 | Spy Kids | Spy Kids |  |
| 2000 | Kananlento | The Chicken Run | John Powellin kanssa |
| 2000 | Tiikerin oma elokuva | The Tigger Movie |  |
| 2000 | Unelmien taika | The Magic of Marciano |  |
| 1999 | Disko-kingi | Whatever Happened to Harod Smith? |  |
| 1999 | Matsi | The Match |  |
| 1999 | Pelottomat | Light It Up |  |
| 1999 | Ratkaiseva päätös | Swing Vote |  |
| 1998 | Armageddon | Armageddon | Trevor Rabinin kanssa |
| 1998 | Egyptin prinssi | The Prince of Egypt | Hanz Zimmerin kanssa |
| 1998 | Antz – Muurahaizet | Antz | John Powellin kanssa |
| 1998 | Valtion vihollinen | Enemy of the State |  |
| 1997 | Elämä on ihanaa | As Good as It Gets |  |
| 1997 | Lumen taju | Smilla's Sense of Snow |  |
| 1997 | Kätkijät | The Borrowers |  |
| 1997 | Rauhantekijä | Peacemaker | Hans Zimmerin kanssa |
| 1997 | Syytettynä murhasta | Deceiver |  |
| 1996 | Avara maailma | The Whole Wide World | Hans Zimmerin kanssa |
| 1996 | Broken Arrow – operaatio erämaassa | Broken Arrow | Hans Zimmerin kanssa |
| 1996 | The Rock – paluu helvettiin | The Rock  | Hans Zimmerin ja Nick Glennie-Smithin kanssa |
| 1996 | Muppettien aarresaari | Muppet Treasure Island | Hans Zimmerin kanssa |
| 1994 | Valkoinen enkeli | White Angel |  |
Diskografia > Videopelit

| Vuosi | Nimi | Muuta |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots | Nobuko Todan kanssa |
| 2007 | Call of Duty 4: Modern Warfare | Stephen Bartonin kanssa |
| 2003 | Metal Gear Solid 3: Snake Eater | Norihiko Hibinon kanssa |
| 2001 | Metal Gear Solid 2: Sons of Liberty | Norihiko Hibinon kanssa |
Aiheesta muualla

Harry Gregson-Williams Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harry Gregson-Williams VGMdb-sivustolla (englanniksi)