stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suurimmat hitit 2003–2016
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Kaksi kauneinta – 3.48  Soittakaa Kuurankukkaa – 3.00  Valtava maailma – 3.20  Siipirikko – 3.36  Tuulikki, pidä huivistasi kii – 3.28  Mansikkaa ja valkoapilaa – 3.23  Ilman sinua – 4.17  Kesä vielä jäädä vois – 3.27 (feat. Stig)  Riisiä hiuksissa – 3.13  Teetä ja paahtoleipää – 3.25  Julia – 3.29  Aurinkoa Naantaliin – 3.37  Hankotien laitaan – 3.27  Löytäjä saa pitää – 3.39  Aurinko – 3.35  Punakanelipuu – 3.38  Sun kanssa – 3.36  Täävalssi – 4.10 (feat. Suvi Teräsniska)  Siipirikko 2016 – 3.07  Yön reunalla – 4.28 :  CD 2 Kaarinalle – 3.37  Juuri tänä yönä – 3.43  Testamentti – 3.58  Sateen jälkeen – 3.30  Raudat ranteissa – 3.16  Oppia olemaan – 3.50  Musta tuntuu – 4.09  Tuhma tyttö kahvilassa – 3.31  Kivinen tie – 3.08  Uusi vuodenaika – 4.05  Sinä kesänä – 3.32  Kiiltävää – 3.18  Aamulla vastauksen saan – 3.11  Mitä maailma haluaa – 3.57  Älä unohda minua – 3.29  Irwinin hattu – 3.38  Kun sä meet – 3.25  Ole hyvä ole paha – 5.10  Katseet kertovat – 3.58  Syyskuu – 4.08
Sykloheksaanikarboksyylihappo

| Sykloheksaanikarboksyylihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  98-89-5
PubChem CID:  7413
SMILES:  C1CCC(CC1)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H12O2
Moolimassa:  128,166 g/mol
Sulamispiste:  29 °C
Kiehumispiste:  232,5 °C
Tiheys:  1,033 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 2,01 g/l (15 °C)
Sykloheksaanikarboksyylihappo (C7H12O2) eli heksahydrobentsoehappo on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden kemikaalien valmistamiseen ja aromiaineena. Yhdiste toimii myös joidenkin eliöiden semiokemikaalina.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa sykloheksaanikarboksyylihappo on värittömiä kiteitä tai nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, kloroformiin ja petrolieetteriin. Sykloheksaanikarboksyylihappo on muiden karboksyylihappojen tavoin heikko happo, ja sen pKa-arvo on 4,9. Kuumennettaessa sykloheksaanikarboksyylihappoa kuparisuolojen läsnä ollessa yli 200 °C:n lämpötilaan se hajoaa syklohekseeniksi ja sykloheksanoniksi.
Valmistus ja käyttö

Sykloheksaanikarboksyylihappoa valmistetaan vedyttämällä bentsoehappoa, ja katalyyttinä käytetään jalometalleja, kuten palladiumia 150–170 °C:n lämpötilassa.
Sykloheksaanikarboksyylihappoa voidaan käyttää kaprolaktaamin valmistukseen sen ja nitrosyylirikkihapon välisellä reaktiolla. Sitä voidaan myös käyttää hyönteisten karkottamiseen tarkoitetuissa aineissa ja kumien vulkanoinnissa. Yhdisteellä on hedelmäinen maku, minkä vuoksi sitä käytetään aromiaineena muun muassa purukumissa.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Cyclohexanecarboxylic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cyclohexanecarboxylic acid (englanniksi)
ChemBlink: Cyclohexanecarboxylic acid (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - cyclohexylcarboxylic acid (englanniksi)
Susan Eisenberg

| Susan Eisenberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Merkittävät roolit:  Ihmenainen (Justice League)
Aiheesta muualla
IMDb 
Susan Eisenberg on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Ihmenaisena Justice Leaguessa.
Elämäkerta

Eisenberg opiskeli teatterin parissa Washington DC:ssä ja ääninäyttelemistä Academy of Dramatic Artsissa, New Yorkissa, sekä Los Angelesissa.
Elämäkerta > Ääninäyttelijänä

Eisenberg teki aluksi pienimuotoisia rooleja 1990-luvun alussa televisiosarjassa sekä elokuvassa Voices Within: The Lives of Truddi Chase ja Class of '96. Ääninäyttelyn animaatioissa ja videopeleissä hän aloitti 1990-luvun lopulla ja teki vuonna 2001 uransa merkittävimmän ääniroolin Ihmenaisena Justice League -animaatiosarjassa, jonka roolissa Eisenberg oli viisi vuotta. Suurimmaksi osaksi uraansa hän on antanut äänensä eri videopeleille ja televisioiden mainoksille. Eisenberg uusi roolinsa Ihmenaisena vuoden 2010 animaatioelokuvassa Superman/Batman: Apocalypse.
Filmografia > Animaatio

Life with Louie (1996)
Tosi viilee haamujengi (1997)
Jackie Chan seikkailee (2000-2005)
Justice League (2001-2004)
Justice League Unlimited (2004-2006)
Avatar (2006)
Superman/Batman: Apocalypse (2010)
Justice League: Doom (2012)
Filmografia > Videopelit

Brute Force (2003)
Jak II: Renegade (2003)
Jak 3 (2004)
Jak X (2005)
Daxter (2006)
Ratchet & Clank Future: Tools of Destruction (2007)
Star Wars: The Force Unleashed (2008)
Aiheesta muualla

Susan Eisenberg Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Söglö

Söglö on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Norrfjärdenin rannalla Kärran pohjoispuolella Dragsfjärdissä.
Söglö on muodostunut kahdesta maatilasta, jotka sijaitsevat Norrfjärdenistä erkanevan Söglövikenin pohjukassa. Kyläalueen pohjoisosassa kohoaa korkeamäkialue Nordanberget ja eteläosassa on saari Jeppan, sekä Kemiönsaareen kiinni kasvanut Långholmen. Oja Idbäcken virtaa Söglön länsirajalla. Söglön maatilojen lisäksi kylässä on hieman asutusta kylän pohjois- ja etelälaidoilla, sekä rannoilla on kesäasutusta.
Söglön yksinäistila jaettiin isojaossa kahtia Södergårdiin ja Norrgårdiin. Tilojen torpat itsenäistyivät 1920-luvulla ja myöhemmin kylään on syntynyt uudempaa asutusta.
Suurimmat iskut

| Suurimmat iskut Kontra |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1977–1978
 Julkaistu: 1996
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Love Records
Kontran muut julkaisut
| Mieto levy 1979 | Suurimmat iskut 1996 |   |
Suurimmat iskut on Kontran kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1996. Levy sisältää Kontran koko Love Kustannus -tuotannon, eli kaksi ensimmäistä albumia ja Kontravirtasen EP:n kokonaan, samoin "Jerry Cotton"-singlen b-puolen jota ei ollut albumilla alun perin.
Kappaleet

Vaatimattomuus kaunistaa – 2.19 (alkup. The One in the Middle)
Sankarit salapoliiseina – 2.09 (alkup. Who Shot Sam)
Paras rautalankayhtye – 3.02 (alkup. Sveriges Elektriska Ståltrådsorkester)
Nainen valepuvussa – 2.49 (alkup. Devil in Disguise)
Ressu ja Punainen Paroni – 2.47 (alkup. Snoopy Vs. The Red Baron)
Edes takas – 3.59 (alkup. Baby Come Back/Softly, Softly)
Kilpa-ajot Perkeleen kanssa – 3.13 (alkup. Race with the Devil)
Mainoksennus – 2.40 (alkup. Poetry in Motion)
Muumi Muumi – 3.53 (alkup. Mony Mony)
Vanha herra Mauri – 3.10 (alkup. Ol' Man Mose)
Aja hiljaa isi – 3.11 (alkup. Fahr' Langsam Papi)
Kupruileva elefantti – 1.14 (alkup. Effervescing Elephant)
Enok – 3.13 (alkup. Chewy Chewy)
Do-Re-Mi – 3.34 (alkup. Do-Re-Mi)
Mikko Mielevän autokorjaamo – 2.50 (alkup. Ben Crawleys Steel Company)
Kuulen ruohon kasvun – 3.26 (alkup. I Can Hear the Grass Grow)
Mökö ja Luru – 2.06 (alkup. Let's Make the Water Turn Black)
Lahjakkuus on hyve – 3.21 (alkup. Talent Is an Asset)
Mun pippeli – 3.11 (alkup. My Ding-a-Ling)
Jerry Cotton – 3.05 (alkup. Jack the Idiot Dunce)
Suuret pallit tulessa – 1.37 (alkup. Great Balls of Fire)
Sekobileet – 2.51 (alkup. Freakers Balls)
Iso harmaa tamma – 3.13 (alkup. Long Gray Mare)
Hirviömuhennos – 4.42 (alkup. Monster Mash)
Kuoleva haikara – 3.10 (alkup. Little White Duck)
Punaisen Paronin paluu – 2.35 (alkup. The Return of the Red Baron)
Södö

Södö
| --- | --- |
Sijainti:  Sottunga Ahvenanmaa Suomi
Saariryhmä:  Ahvenanmaan saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Korkein kohta:  12  m 
Pinta-ala:  0,2 km2 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Södö on saari ja kylä Sottungan kunnassa, Ahvenanmaan maakunnassa. Saarella sijaitsee neljä 1840-luvulta peräisin olevaa rautakaivosta, jotka ovat vuoden 1835 rautamalmilöydösten perua. Saarella aloitettiin koelouhinta vuonna 1839, kun taas varsinainen louhinta sijoittui vuosille 1843–1847. Lisäksi Södössä on kallioon hakattu muistokirjoitus, joka kunnioittaa kuningas Kustaa IV Aadolfin saarella käyntiä 1800-luvun alussa.
Södön kylä on asumaton.
Södra Vedbon kihlakunta

Södra Vedbon kihlakunnan sijainti Smålandin maakunnan kartalla.
Södra Vedbon kihlakunta (ruots. Södra Vedbo härad) oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 924,56 neliökilometriä ja asukasluku 13 592 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Mariannelundin kauppala, Hässleby, Ingatorp, Bellö, Edshult, Hult, Mellby, Höreda, Eksjön maalaiskunta, Norra Solberga ja Flisby.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Norra Solberga ja Flisby kuuluvat nykyään Nässjön kuntaan ja muut Eksjön kuntaan.
Staatsoper Unter den Linden

Staatsoper Unter den Linden Berliinissä.
Oopperatalo Bebelplatzilta nähtynä.
Staatsoper Unter den Linden (myös Lindenoper) on Saksan pääkaupungin Berliinin vanhin oopperatalo ja vanhin säilynyt teatterirakennus. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Unter den Linden -kadun varrella.
Historia > 1700-luku

Preussin kuningas Fredrik II Suuri toimeksiantoi alkuperäisen oopperarakennuksen rakennuttamisen vuonna 1741. Hoviooppera vihittiin 7. joulukuuta vuonna 1742 Carl Heinrich Graunin teoksella Cleopatra e Cesare. Oopperarakennus oli osa Forum Fridericianumin (nyk. Bebelplatz) kokonaisuutta ja sen suunnittelusta oli vastannut arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff. Se oli myös ensimmäinen kuninkaallinen teatterirakennus Saksassa sekä suurin tuon ajan Euroopassa. Vuonna 1787 rakennusta uudistettiin arkkitehti Carl Gotthard Langhansin johdolla.
Historia > 1800-luku

Oopperarakennus paloi maan tasalle vuoden 1843 elokuussa. Vuotta myöhemmin vihittiin uusi, Carl Gotthard Langhansin suunnittelema oopperarakennus käyttöön Giacomo Meyerbeerin teoksella Ein Feldlager in Schlesien. Rakennusta uudistettiin jonkin verran vuonna 1869.
Vuonna 1842 Gottfried Wilhelm Taubert aloitti oopperassa säännöllisten sinfoniakonserttien perinteen. Samana vuonna Giacomo Meyerbeer seurasi Gaspare Spontinia oopperan Generalmusikdirektorina. Vuoden ajan myös Felix Mendelssohn Bartholdy johti oopperassa sinfoniakonsertteja.
Historia > 1900-luku

Oopperatalo nimettiin nykyiselleen, Staatsoper Unter den Lindeniksi vuonna 1918 Saksan keisarikunnan romahdettua. Käytyään läpi suuren kunnostusoperaation, oopperatalo jälleenavattiin vuoden 1928 huhtikuussa.
Toisessa maailmansodassa Staatsoper tuhoutui Berliinin ilmapommituksissa kahdesti. Ensimmäinen tuhoutuminen tapahtui vuoden 1941 huhtikuussa, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen E. Meffertin johdolla. 
Toinen tuhoutuminen tapahtui helmikuussa 1945. Oopperatalo rakennettiin jälleen uudelleen, tällä kertaa Richard Paulickin johdolla vuosina 1952–1955. Tuolloin se rakennettiin alkuperäistä Knobelsdorffin oopperataloa mukaillen. Molempien jälleenrakennusurakoiden jälkeen ooppera avattiin Richard Wagnerin teoksella Die Meistersinger von Nürnberg.
Sodan päätyttyä ooppera sai 1945 nimen Deutsche Staatsoper Berlin. Ennen Paulickin johtamien jälleenrakennustöiden valmistumista vuonna 1955 ooppera soitti Admiralspalastissa. Vuosina 1983–1986 oopperataloa restauroitiin laajalti. 1990-luvulla se sai takaisin nimensä Staatsoper Unter den Linden.
Merkittäviä kantaesityksiä

1742: Carl Heinrich Graun, Cleopatra e Cesare
1746: Carl Heinrich Graun, Demofoonte, Re di Tracia
1755: Carl Heinrich Graun, Montezuma
1798: Johann Friedrich Reichardt, Die Geisterinsel
1800: Johann Friedrich Reichardt, Lieb und Treue
1801: Johann Friedrich Reichardt, Jery und Bäteli
1825: Gaspare Spontini, Alcidor
1829: Gaspare Spontini, Agnese di Hohenstaufen
1833: Heinrich Marschner, Hans Heiling
1844: Giacomo Meyerbeer, Das Feldlager in Schlesien
1849: Otto Nicolai, Die lustigen Weiber von Windsor
1895: Wilhelm Kienzl, Der Evangelimann
1899: Albert Lortzing, Regina
1902: Ethel Smyth, Der Wald
1904: Ruggiero Leoncavallo, Der Roland von Berlin
1922: Franz Schmidt, Fredigundis
1924: Ernst Krenek, Die Zwingburg
1925: Alban Berg, Wozzeck
1926: Franz Schreker, Der singende Teufel
1930: Darius Milhaud, Christophe Colomb
1931: Hans Pfitzner, Das Herz
1934: Alban Berg, Sinfonische Stücke aus Lulu
1935: Paul Graener, Der Prinz von Homburg
1935: Eduard Künneke, Die große Sünderin
1938: Werner Egk, Peer Gynt
1939: Rudolf Wagner-Régeny: Die Bürger von Calais
1949: Leo Spies/Tatjana Gsovsky: Don Quixote
1951: Paul Dessau, Die Verurteilung des Lukullus
1957: Werner Egk, Der Revisor
1966: Paul Dessau, Puntila
1969: Paul Dessau: Lanzelot
1974: Paul Dessau, Einstein
1979: Paul Dessau, Leonce und Lena
1989: Siegfried Matthus, Graf Mirabeau
1999: Elliott Carter, What next?
2005: Hans Zender Chief Joseph
2007: Hans Werner Henze Phaedra
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oopperan viralliset sivut
Oopperatalo alkuperäisessä muodossaan noin vuonna 1745.
Oopperatalo vuonna 1832.
Näyttämö ennen konserttia.
TAAt

tAAt on suomalainen huumorikeskeinen demoskeneryhmä, joka perustettiin alun perin vuonna 1992 tArzAn tuotanto -nimisenä.
tAAt on nykyisin myös rekisteröity yhdistys, tAAt ry, joka keskittyy demoskenekulttuurin edistämiseen esimerkiksi vuosittaisen Text Mode Demo Competition -kilpailun (TMDC) kautta. tAAtin tunnetuimpiin tuotoksiin kuuluu ragdoll-fysiikkaa hyödyntävä tietokonepeli Porrasturvat - Stair Dismount, sekä myös Rekkaturvat - Truck Dismount
Tunnettuja pelejä

Porrasturvat - Stair Dismount - Assembly-tapahtuman pelinkehityskilpailun voittaja vuonna 2002, jossa tyrkätään mies alas rappusia.
Rekkaturvat - Truck Dismount - Assembly-tapahtuman pelinkehityskilpailun voittaja vuonna 2003 ja jatko-osa Porrasturville. Myös tässä pelissä tuotetaan miehelle vahinkoa, mutta tällä kertaa kuorma-auton ohjaamossa.
Pogo Sticker (2005) - erikoinen hiiriohjattu tasohyppelypeli
Racing Pitch (2006) - ääniohjattu autoratapeli
Text Mode Demo Competition

Text Mode Demo Competition (TMDC) on tAAt ry:n järjestämä jokavuotinen kilpailu parhaan tekstimoodia hyödyntävän demon tekemisestä. Ensimmäinen TMDC järjestettiin vuonna 1996. Kilpailutöiden tulee käyttää 16-väristä 80 x 50 tai 80 x 25 merkin tekstitilaa. Muutoin demot voivat käyttää vapaasti perinteisiä demoefektejä sekä ääntä.
Text Mode Demo Competition > Voittajat

TMDC1: Recreation: D'Orzo
TMDC2: Recreation: Tahma
TMDC3: Static: Senseless
TMDC4: dairos, nula, para, raist, stonda, tpp: Super Killer
TMDC5: Psikorp: 13 December
TMDC6: Alpha Design: Bolognese
TMDC7: Trailer Park Demo: Rivulet
TMDC8: Crimson Shine: Innerflux
TMDC9: Northern Dragons: Signal to Droids
Aiheesta muualla

tAAt-demoryhmän kotisivu (englanniksi)
tAAt ry:n kotisivu
tAAt Pouet.net-sivustolla (englanniksi)
Text Mode Demo Contestin kotisivu (englanniksi)
musitAAtio-musiikkikilpailun kotisivu (englanniksi)
Tasha Danvers

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tasha Danvers |  Tasha Danvers |  Tasha Danvers |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | 400 m aidat |  |
Tasha Danvers (elokuusta 2005 tammikuuhun 2008 Danvers-Smith; s. 19. syyskuuta 1977 Lontoo) on brittiläinen 400 metrin aitajuoksija.
Danvers sijoittui Sydneyn nuorten MM-kisoissa 1996 100 metrin aitajuoksussa kuudenneksi ajalla 14,00. Vuonna 1999 hän osallistui Sevillan MM-kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 56,22. Seuraavana vuonna hän selviytyi Sydneyn olympialaisissa 400 metrin aitojen loppukilpailuun, jossa jäi kahdeksanneksi ajalla 55,00.
Danvers karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 2001 alkuerissä. Seuraavana vuonna hän juoksi Münchenin EM-kisoissa seitsemänneksi. Vuonna 2003 hän oli Euroopan-cupissa 100 metrin aidoissa seitsemäs ajalla 13,25 ja 400 metrin aidoissa toinen ajalla 55,01. Saman vuoden Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudenneksi.
Danvers voitti hopeamitalin Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006. Hän voitti saman vuoden Euroopan-cupin ja juoksi Göteborgin EM-kisoissa seitsemänneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui kuudenneksi. Seuraavana vuonna Danvers oli Osakan MM-kisoissa kahdeksas ajalla 54,94 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemäs. Danvers voitti Pekingin olympialaisissa 2008 400 metrin aidoissa olympiapronssia ajalla 53,84. Hän juoksi saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksanneksi.
Danvers opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän toimii myös puhujana ja motivaatiovalmentajana.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
400 metrin juoksu: 52,89 (2008)
800 metrin juoksu: 2.06,46 (2008)
100 metrin aitajuoksu: 12,96 (2003)
400 metrin aitajuoksu: 53,84 (2008)
Synoptinen havaintoverkosto

Synoptinen havaintoverkosto tarkoittaa samanaikaisesti kaikkialla maailmassa suoritettavia säähavaintoja ilmakehän säätapahtumista. Nämä tiedot lähetetään synop-koodina paikallisille ilmatieteenlaitoksille, joissa ne analysoidaan ja kootaan yhteen.
Suurin pudottaja

| Suurin pudottaja> The Biggest Loser |
| --- | --- |

Tyyli:  tositelevisio
Kestoaika:  60 minuuttia
Luoja(t):  Solar Television
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3 / AVA / Nelonen
Esitetty:  3. helmikuuta 2006 –
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Suurin pudottaja on suomalaisen MTV3-televisiokanavan 2006–2010, AVA:n 2014 ja Nelosen 2019 lähettämä televisiosarja, joka perustuu yhdysvaltalaisen The Biggest Loser -sarjan formaattiin.
Sarjan ensimmäisellä kahdella kaudella kummassakin ohjelmasarjassa kilpaili 12 ylipainoista suomalaista, joiden tavoitteena oli asiantuntevan valmennuksen avulla pudottaa mahdollisimman paljon painoaan. Kahteen joukkueeseen (kolmannella tuotantokaudella kahdeksaan pariin) jaetut kilpailijat punnitaan jokaisen jakson lopussa, ja vähemmän yhteensä painostaan pudottanut joukkue joutuu lähettämään keskuudestaan yhden kilpailijan kotiin. Ensimmäisellä tuotantokaudella sarjan juontajana toimi Eeva Jaakonmaa ja joukkueiden valmentajina uimari Jani Sievinen ja nyrkkeilijä Eva Wahlström. Finaali nähtiin 7. huhtikuuta 2006, jolloin suurin pudottaja Hardy Dieter voitti itselleen sarjan pääpalkinnon, 20 000 euroa.
Toisella tuotantokaudella 2007 juontajana nähtiin ensimmäisellä kaudella kolmanneksi sijoittunut Sini Rantanen. Kauden voitti Virpi Heikkilä, joka sai 25 000 euron voittosumman. Kolmas kausi esitettiin vuonna 2010. Kauden juontajana toimi MTV3:n entinen uutisankkuri Heidi Suomi. Tuotantokaudella kilpailtiin aluksi pareittain, mutta myöhemmin kilpailu muuttui yksilökilpailuksi. Kolmannen kauden voitti Kaisu Romppainen, joka laihdutti yhteensä 52 kiloa.
30. maaliskuuta 2014 AVAlla alkoi sarjan neljäs tuotantokausi. Ohjelman juontajana toimi Lola Wallinkoski ja uusina valmentajina toimivat personal trainerit Jenni Levävaara ja Mikko Nummenmaa, kun kolmella ensimmäisillä kausilla olivat Jani Sievinen ja Eva Wahlström. Mukana oli kymmenen paria eli 20 kilpailijaa. Voiton vei Teemu, joka pääpalkintona oli 30 000 euroa.
Vuoden 2019 Suurin pudottaja -kilpailun Nelonen-tv-kanavalla voitti Nina Mikkonen pudotettuaan painoaan 17 kiloa.
Vuoden 2020 Suurin pudottaja -kilpailun Nelonen-tv-kanavalla voitti meikkitaiteilija, drag-artisti Aarni Mikkola, joka laihtui 27,1 kiloa. Hän painoi sarjan alussa 124,6 kiloa ja lopullisessa punnituksessa 97,5 kiloa.
Maaliskuussa 2022 alkoi sarjan kolmas tuotantokausi Nelosen kanavilla. Kaudella kilpailijoina olivat Christian Engblom, Heidi Rannikko, Janne Huhtimo, Juhani Saari, Marjatta Svenn, Juulia Raivio, Noora Soltani (lähtöpaino 
154,1kg), Satu Hildén, Mikael Mäkelä (137,0kg)
ja Suvi Hakasalo. Uutena juontajana toimi Anni Hautala. Valmentajina toimi aiemmilta kausilta tuttu Janni Hussi ja uutena valmentajana Aki Mannisen korvasi Jari Sorsa. Kauden voitti Suvi Hakasalo, joka painoi sarjan alussa 126,2 kiloa ja lopullisessa punnituksessa 95,8 kiloa.
Aiheesta muualla

Suurin pudottaja MTV3:n sivuilla
Suurin pudottaja Nelosen sivuilla
Sykemittari

Polarin valmistama A3-sykemittari.
Sykemittari on laite, joka mittaa sydämen lyöntitiheyttä eli sykettä.
Sykemittarissa on yleensä rinnan ympäri kulkeva hihnalla kiinnitettävä lähetinosa, jonka elektrodit rekisteröivät sydämen sähköimpulsseja, ja ranteeseen kiinnitettävä, rannekelloa muistuttava vastaanotin. Kehittyneet mallit siirtävät urheilusuoritteen aikana kerätyt tiedot tietokoneelle tai  sekä laskevat viikko- ja kuukausituloksia tai kalorinkulutuksia.
Saatavilla on myös Bluetoothin kautta älypuhelimeen tietoja lähettäviä sykeantureita. Esimerkkejä BT sykevöistä ovat mm. Sports Tracker sykevyö, Beat2phone ja Faros.
Monet kuntoliikuntaa ja urheilua harjoittavat tai laihduttajat pääsevät tavoitteisiinsa, kun liikuntaharjoitus tehdään oikealla sykealueella, joka lasketaan prosentteina maksimisykkeestä.[lähde? ]
Sykemittareita valmistavat muun muassa Garmin, FRWD, Polar Electro, Suunto, Oura Health, VitalSignum ja Bittium.
Sykemittarin suomalaista historiaa

Professori Seppo Säynäjäkangas pohti hiihtolenkeillään, miten kunnon kohentumista voisi mitata. Ideaa pienestä sydänmonitorista tukivat Suomen Hiihtoliitto ja Keksintösäätiö. Säynäjäkangas haki patenttia keksinnölleen vuonna 1975. Sittemmin Polar-sykemittarista on tullut kansainvälinen menestystuote ja alansa markkinajohtaja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Keksijäesittelyssä sykemittarin keksijä Seppo Säynäjäkangas. YLE Teema.
Teelaki

Teelaki (engl. Tea Act) oli Ison-Britannian hallituksen vuonna 1773 säätämä laki, joka sääteli teen viemisestä Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Se lietsoi Amerikan vallankumoukseen johtanutta kehitystä.
Lukuisille perushyödykkeille tullimaksun asettaneet niin sanotut Townshendin lait oli kumottu vuonna 1770 siirtokunnissa puhjenneiden levottomuuksien seurauksena – lukuun ottamatta teelle asetettua tullimaksua, jonka Englannin parlamentti jätti voimaan valtaoikeuksiensa merkiksi. Sen jälkeen Amerikan siirtokuntalaiset olivat kuitenkin ostaneet teensä pääasiassa hollantilaisilta salakuljettajilta kiertääkseen maksua. Frederick Northin hallitus sääti uuden teelain auttaakseen taloudellisissa vaikeuksissa ollutta Englannin Itä-Intian kauppakomppaniaa, joka toi runsaasti teetä Intiasta ja oli varastoinut sitä Englantiin 17 miljoonan paunan verran. Tea Act -laki antoi kauppakomppanialle käytännössä monopolin teenvientiin Englannista siirtokuntiin, erivapauden vientiveron maksamisesta sekä hyvityksen teetullimaksusta ylijäämäteen osalta. Teetä sai tämän jälkeen kuljettaa Englannista Amerikan siirtokuntiin vain kauppakomppanian aluksilla ja perillä vain sen edustajat saivat myydä sitä.
Laki suosi Itä-Intian kauppakomppaniaa siinä määrin, että se voisi myydä teensä Amerikassa kilpailijoitaan halvemmalla hinnalla teetullin maksamisesta huolimatta. Samalla laki pyrki palauttamaan parlamentille kiistellyn oikeuden asettaa siirtokuntalaisten maksettaviksi suoria veroja. Tämän vuoksi siirtokuntien radikaalit saivat siitä uuden aiheen agitaatioon, vaikka laki itse asiassa alensi tavallisten amerikkalaisten maksamaa teen hintaa. Erityisesti Samuel Adams kannattajineen tarttui teelain epäoikeudenmukaisuuteen. Englannista saapuvista teelähetyksistä tuli näin siirtokunnissa mielivaltaisen verotuksen symboli, ja ne joutuivat hyökkäysten kohteeksi. Kuuluisin tapaus olivat marraskuussa 1773 pidetyt niin sanotut Bostonin teekutsut, joissa teelasti kaadettiin satamassa mereen. Tämän seurauksena parlamentti hyväksyi joukon entistäkin tiukempia säädöksiä, jotka tunnetaan nimellä ”sietämättömät lait”.
Särkilampi (Kangasniemi, Rytkölä)

| Särkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°04′53″N, 26°19′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskujoki:  Pikojoki Pikojärveen 
Järvinumero:  14.954.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  158,6 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,568 km  
Pinta-ala:  1,688 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSärkilampi 
Särkilampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Rytkölän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.