stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saarijärvi (Soini)
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Mustapuron valuma-alueeseen (14.674) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 185,2 metriä mpy.
Saariniemenkatu 6

| Saariniemenkatu 6 SDP:n puoluetalo |
| --- | --- |

Osoite:  Saariniemenkatu 6, Helsinki
Rakennustyyppi:  puolueen toimitalo, asuintalo
Valmistumisvuosi:  1979
Suunnittelija:  arkkitehdit Jaakko Kontio, Kalle Räike ja Seppo Kilpiä
Omistaja:  SDP 1979–2015 VVO 2015 alkaen
Kerrosluku:  6
Kerrosala:  3 724 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saariniemenkatu 6 eli Puoluetalo on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) toimitalokseen rakentama talo Helsingin Siltasaaressa. Jaakko Kontion, Kalle Räikkeen ja Seppo Kilpiän suunnittelema rakennus on valmistunut vuonna 1979. Puoluetoimisto toimi rakennuksessa vuoteen 2015 saakka. Lisäksi rakennuksessa oli kolme kerrosta asuntoja. SDP myi talon vuonna 2015 VVO:lle, joka muuttaa sen kokonaan asuintaloksi.
Tausta

Ennen puoluetalon rakentamista SDP:n puoluetoimisto sijaitsi saman aukion toisella laidalla Työmiehen talossa Paasivuorenkatu 3:ssa (Sirkuskatu 3, valmistunut 1907), mutta rakennuksen kunto pääsi heikoksi, ja sen korjauskustannukset arvioitiin 1970-luvulla suuriksi. Välipohjat olivat puuta, ja osa tiloista oli pois muuttaneen Paasipainon jäljiltä teollisuustiloja.
Uutta rakennusta oli kaavailtu jo vuonna 1950 Siltasaarenkatu 2:een. Suurisuuntainen hanke kuitenkin kaatui rahaan. Kun Paasivuorenkatu 3:n tiloista alkoi 1970-luvulla siirtyä toimintoja muualle, tiloja jäi tyhjiksi. Toisaalta Suomen Työväen Säästöpankki tarvitsi laajennustilaa. Pankki omisti Saariniemenkatu 6:n tontin, jonka se oli hankkinut sotien jälkeen. Päädyttiin vaihtokauppaan, jossa pankki sai Paasivuorenkatu 3:n tontin ja puolue Saariniemenkatu 6:n. Toimistotontiksi kaavoitetun Paasivuorenkadun tontin rakennusoikeus oli arvokkaampi; niinpä SDP sai kaupassa välirahaa, joka käytettiin uuden puoluetalon rakentamiseen. Kauppakirja allekirjoitettiin toukokuussa 1977.
Rakennus

Rakennuksen suunnittelua varten perustettiin toimikunta, joka valitsi arkkitehtisuunnittelun tekijäksi Projektisuunnittelu KRK:n arkkitehdit Jaakko Kontion, Kalle Räikkeen ja Seppo Kilpiän. Kontio oli tehnyt jo ennen kauppaa selvityksen rakennuksen sijoittamisesta tontille. LVI-suunnittelusta vastasi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton insinööriosasto ja rakennesuunnittelusta Insinööritoimisto Mehto. Hanketta veti rakennuttajan puolelta rakennusinsinööri Juhani Helenius, joka oli STS:n kiinteistöosaston päällikkö. Rakennusurakoitsijaksi valittiin Haka, ja talo valmistui keväällä 1979. Rakennuskustannukset olivat kalustoineen ja julkisivun seinäreliefi mukaan lukien 9 823 845 markkaa.
Tontti oli kaavassa merkitty asuntotontiksi, siten että puolet tiloista piti olla asuntoja. Niinpä rakennukseen tuli 24 pientä asuntoa, kooltaan 46–52 neliömetriä. Lisäksi siihen tuli noin 1 200 neliötä liike- ja toimistotilaa, joista osa maanalaisia tiloja. Rakennuksen kokonaistilavuus on 15 800 kuutiometriä ja rakennusoikeus 3 172 neliömetriä, kerrosala 3 724 neliömetriä. Maanpäällisiä autopaikkoja ei saanut rakentaa, joten piha jäi kokonaisuudessaan puutarhamaiseksi. Rungon rakentamisessa ei käytetty rakennuspaikan ahtauden vuoksi elementtejä, vaan se on paikalla valettu. Seinät on tiilimuurattu. Pääoven yläpuolella on Kimmo Pyykön pronssinen reliefi Vuorovaikutus (1978), joka kuvaa aaltojen liikettä Päijänteen rantakallion edessä. Puoluetoimiston muuton yhteydessä vuonna 2015 harkittiin veistoksen siirtämistä puolueen uusiin toimitiloihin, mutta eri tahojen kannanottojen jälkeen se todennäköisesti jää paikalleen talon julkisivuun.
SDP:n hallintopäälliköksi sittemmin edennyt Maunu Ihalainen siteeraa muistelmissaan Vilhelm Helanderin johtaman Helsingin kaupungin julkisivutoimikunnan luonnosvaiheessa talosta antamaa lausuntoa: ”Julkisivussa on teennäistä monumentaalisuutta, joka on johtanut sekavaan ja ristiriitaiseen sekä rakennuksen luonteeseen ja kaupunkikuvaan sopeutumattomaan lopputulokseen.” Puoluejohtaja Kalevi Sorsan kokoon kutsumassa tilaisuudessa oli kuitenkin puolestaan rakennuslupa-asiasta vastaava virkamies Ihalaisen mukaan todennut, että kyllä kai Suomen suurin puolue saa Helsinkiin rakentaa sellaisen talon kuin haluaa.
Talon nimestä järjestettiin puolueen jäsenlehdessä kilpailu, johon tulleiden vastausten joukossa oli myös Sorsan pesä. Viralliseksi nimeksi tuli kuitenkin SDP:n puoluetalo.
Jälkikäteen, maaliskuussa 1983, syyttäjä Markku Pohjanoksa määräsi rikospoliisin tutkimaan rakentamiseen liittyviä asioita. Kuulusteltaviksi joutuivat puolueenkin puolelta vastuussa olleet, mutta lopulta oikeudenkäynti koski Hakaa ja sen silloista toimitusjohtajaa Eero Piiparia. Nekin syytteet hylättiin kaikissa oikeusasteissa.
Puolue myi rakennuksen VVO:lle kesäkuussa 2015, ja omistus- ja hallintaoikeudet siirtyvät VVO Kodit Oy:lle vuoden 2015 lokakuun lopussa, johon mennessä puoluetoimisto siirtyy vuokralaiseksi Ympyrätaloon. Saariniemenkatu 6 peruskorjataan kokonaan asunnoiksi. Kauppahinta oli 7,4 miljoonaa euroa.
Tontilta purettu talo

Paikalla aiemmin olleessa talossa oli pihan puolen toisessa kerroksessa kirjailija Mika Waltarin synnyinkoti, jossa hän asui kolme vuotta 1908–1912. Uuden talon seinässä kuvanveistäjä Jouko Toiviaisen suunnittelemassa muistolaatassa lukee: ”Tällä paikalla sijainneessa talossa syntyi 19.9.1908 kirjailija akateemikko Mika Waltari”, ja siinä on kuvattuna Waltarin kasvot.
Sosialidemokraattisen puolueen puoluetoimisto sijaitsi 1900-luvun alussa, ennen Sirkuskatu 3:n (Paasivuorenkatu 3) talon valmistumista 1907, Saariniemenkadun talossa kahdessa huoneessa.
Ympäristö

Talon edessä on Paasivuoren puistikko, jonka halki kulkee tuntemattomaksi jääneen henkilön ideoima punagraniittinen ympäristötaideteos Punainen viiva Hakaniementorilta puiston halki puoluetalon eteen. Puistoa ympäröivät rakennukset liittyvät tavalla tai toisella työväenliikkeeseen, muun muassa Työväentalo.
Saariniemenkatu 6:n aiempi talo, jossa Mika Waltari asui. Valokuva: Kari Hakli 1969.
Punagraniittinen ympäristötaideteos  johtaa Hakaniementorilta puiston halki puoluetalon eteen.
Talon puistomainen piha oli asukkaiden ja puoluetoimiston käytössä, sillä rakennusluvassa sinne ei hyväksytty autopaikkoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saariniemenkatu 6 Wikimedia Commonsissa
Puoluetalon sisääntuloaula. Oikealla Väinö Tannerin rintakuva (Wäinö Aaltonen, 1951).
Saarijärvi (Ruovesi, Hyyrylä)

| Saarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  61°51′57″N, 24°15′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Kuivajärveen 
Järvinumero:  35.754.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,6 m  
Rantaviiva:  3,449 km  
Pinta-ala:  15,263 ha  
Saaria:  2 
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi  on Pirkanmaalla Ruoveden Hyyrylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,3 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Kuivajärven jatkeena lovassa metsäalueen painaumassa. Järvi on pitkän ja kapean muotoinen ja vaikutelmaa lisää sen keskellä sijaitseva järven suuri saari. Saari on yli 200 metriä pitkä ja 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Saari on autio ja samoin on saaren kaakkoispuolella sijaitseva luoto . Järven rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 66 haarautuvalta tieltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,6 metriä mpy. Järveen on johdettu metsäojia sen ympäristöstä, mutta suurin vaikutus on Pirttijärven laskuojalla, joka laskee järven luoteispäähän. Tämän suo-ojan valuma-alueella sijaitsevat vielä Liutti ja Piikainlammi. Saarijärven etelärantaan laskee lisäksi viereinen lampi Mustalammi. Järven oma laskuoja lähtee sen kaakkoispäästä ja laskee 300 metrin päässä Kuivajärveen.
Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa on merkitty kaksi saarta, mutta nykyisissä näkyy vain suurin saari. Järvi oli tuolloinkin autio, mutta siihen oli johdettu seitsemän metsäojaa. Ensimmäinen merkki mökkien rakentamisesta näkyy vasta vuoden 1988, jossa mökki ja sen tie on painettu karttaan jälkipainoksena.
Saarijärvi (Ulmasenjoen valuma-alue, Suojärven piiri)

| Saarijärvi Сариярви |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Koordinaatit:  61°53′09″N, 31°31′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Jänisjoen vesistöalue Ulmosenjoen valuma-alue
Laskuoja:  oja Sarkajokeen
Järvinumero:  01040300211102000013445
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102 m
Pituus:  1,3 km
Leveys:  1 km
Pinta-ala:  1 km²  
Saaria:  1
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi (ven. Сариярви, Sarijarvi) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä sijaitseva järvi, jonka laskuoja yhtyy Sarkajokeen.
Maantietoa

Saarijärvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 100 hehtaaria. Se sijaitsee 9 kilometriä Leppäsyrjästä itään ja 15 kilometriä Loimolasta lounaaseen päin. Lähempänä sijaitsee pieni Raikonkoski (Райконкоски), joka kuuluu Uuksunjoen valuma-alueeseen. Järvi on muodoltaan kaksialtainen järvi, jonka vesialtaita yhdistää hyvin kapea salmi. Suurempi järvenosa jää salmen itäpuolelle ja siinä sijaitsee suuri saari. Se on järven ainoa saari, joka on lähes 500 metriä pitkä ja yli 400 metriä leveä metsäsaari. Salmen länsipuolinen järvenosa on 1,5 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvenosia erottaa toisistaan kilometrin pituinen kapea niemi. Voidaan myös tulkita, että itäosassa olisi kolmas järvenosa, joka liittyy järveen kapean salmen kautta. Vanhoissa suomalaiskartoissa on järvi piirretty autioksi järveksi, jonka lähin asutus on sijainnut puoli kilometriä lounaaseen päin. Maatilan vierestä on kulkenut tie, joka tulee nykyään Suistamolta ja Leppäsyrjältä ja yhtyy Loimolan ja Koiriojan yhdistävään tiehen. Lisäksi järven pohjoispuolelta kulkee ohi Matkaselkä–Suojärvi-rautatie.
Vesistösuhteita

Saarijärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Ulmosenjoen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Ulmosenjoen valuma-alueen pääuomana sen keskijuoksulla sijaitseva Sarkajoki, johon Saarijärvikin laskee pientä laskuojaa pitkin. Saarijärven kapeasuiseen lahteen tulee lyhyt suo-oja kaakkoispuoliselta suolta, jossa sijaitsee pieni Rikijärvi (Рикиярви eli Пистъярви, Pistjarvi). Ympäröivät lammet ovat pieniä ja suurin lammista on Särkkälampi (Сярккалампи), josta ei tule järveen laskuojaa. Saarijärven laskuoja on yhteinen pohjoispuolella sijaitsevan Hirsikkojärven (Хирсиккоярви) laskuojan kanssa. Kilometrin pituinen laskuoja yhtyy Sarkajokeen, jota on kutsuttu myös Vaaherjoeksi, sen yläjuoksulla. Järven erottaa viereiseltä Uuksunjoen valuma-alueesta vedenjakajamäki Valkeaselkä (Гора Вялиселькя, Gora Vjaliselkja), jonka huippu yltää 126 metriä korkealle mpy.
Lähteitä > Huomioita

1 2 3 4  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
↑  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Сариярви (озеро, исток Саркайоки).
Näkymä eteläosan lahdelta saaren suuntaan.
Käännös suomeksi
San Donato Milanese

| San Donato Milanese |
| --- | --- |

 vaakuna
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Metropolikaupunki:  Milano
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja:  Andrea Checchi (PD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12,8 km²
Väkiluku (2015):  32 221
 – Väestötiheys:  2 500 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  20097
Suuntanumero(t):  02
 
 http://www.comune.sandonatomilanese.mi.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Donato Milanese on kunta Lombardiassa Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, ja se sijaitsee 10 kilometrin päässä Milanosta. Kunta on yhdistetty Milanon metropolikaupunkiin Milanon metron avulla, sekä kunnasta löytyy oma rautatieasema. Vuonna 2015 kunnan väkiluku oli 32 221.
Historia

San Donato perustettiin 600-luvulla Beneventon herttuan, Grimoaldin armeijan toimesta. Vasta 1500-luvulla San Donato joutui Milanon arkkipiispojen haltuun.Marigagnon taistelu käytiin San Donaton lähellä ja Frans I asetti päämajaansa kunnan alueelle taistelun jälkeen.
Nykyään San Donato Milanese on moderni teollisuus- ja palvelukeskus. Kunta sai Italian presidentin myöntämän kunniamaininnan 30. joulukuuta 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Donato Milanese Wikimedia Commonsissa
Milanon metropolikaupunki
Abbiategrasso | Albairate | Arconate | Arese | Arluno | Assago | Baranzate | Bareggio | Basiano | Basiglio | Bellinzago Lombardo | Bernate Ticino | Besate | Binasco | Boffalora sopra Ticino | Bollate | Bresso | Bubbiano | Buccinasco | Buscate | Bussero | Busto Garolfo | Calvignasco | Cambiago | Canegrate | Carpiano | Carugate | Casarile | Casorezzo | Cassano d’Adda | Cassina de’ Pecchi | Cassinetta di Lugagnano | Castano Primo | Cernusco sul Naviglio | Cerro Maggiore | Cerro al Lambro | Cesano Boscone | Cesate | Cinisello Balsamo | Cisliano | Cologno Monzese | Colturano | Corbetta | Cormano | Cornaredo | Corsico | Cuggiono | Cusago | Cusano Milanino | Dairago | Dresano | Gaggiano | Garbagnate Milanese | Gessate | Gorgonzola | Grezzago | Gudo Visconti | Inveruno | Inzago | Lacchiarella | Lainate | Legnano | Liscate | Locate di Triulzi | Magenta | Magnago | Marcallo con Casone | Masate | Mediglia | Melegnano | Melzo | Mesero | Milano | Morimondo | Motta Visconti | Nerviano | Nosate | Novate Milanese | Noviglio | Opera | Ossona | Ozzero | Paderno Dugnano | Pantigliate | Parabiago | Paullo | Pero | Peschiera Borromeo | Pessano con Bornago | Pieve Emanuele | Pioltello | Pogliano Milanese | Pozzo d’Adda | Pozzuolo Martesana | Pregnana Milanese | Rescaldina | Rho | Robecchetto con Induno | Robecco sul Naviglio | Rodano | Rosate | Rozzano | San Colombano al Lambro | San Donato Milanese | San Giorgio su Legnano | San Giuliano Milanese | San Vittore Olona | San Zenone al Lambro | Santo Stefano Ticino | Sedriano | Segrate | Senago | Sesto San Giovanni | Settala | Settimo Milanese | Solaro | Trezzano Rosa | Trezzano sul Naviglio | Trezzo sull’Adda | Tribiano | Truccazzano | Turbigo | Vanzaghello | Vanzago | Vaprio d’Adda | Vermezzo | Vernate | Vignate | Villa Cortese | Vimodrone | Vittuone | Vizzolo Predabissi | Zelo Surrigone | Zibido San Giacomo
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:San Donato Milanese
Käännös suomeksi
Sire Records

| Sire Records |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Warner Music
Perustettu:  1966
Perustajat:  Seymour Stein Richard Gottehrer
Tilanne:  aktiivinen
Jakelijat:  Warner Bros. Records
Tyylilajit:  monia
Kotimaa:  Yhdysvallat
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sire Records on yhdysvaltalainen Warner Music Groupin omistama levy-yhtiö, jonka musiikin jakelu tapahtuu Warner Brothers Recordsin kautta.
Yhtiön perustivat Seymour Stein ja Richard Gottehrer vuonna 1966 nimellä Sire Productions. Levy-yhtiön ensimmäinen julkaisu tapahtui vuonna 1968. Yhtiö liittyi osaksi Warner Music Groupia vuonna 1978. Sire Recordsille levyttäneitä artisteja ja yhtyeitä ovat muun muassa Ramones, The Smiths, Madonna, Depeche Mode ja HIM.
Sarah Everardin murha

Sarah Everard oli 33-vuotias brittiläinen nainen, joka kidnapattiin etelä-Lontoossa illalla 3. maaliskuuta 2021. Kidnappaaja, poliisi Wayne Couzens, väitti Everardille pidättävänsä tämän koronavirusrajoitusten rikkomisesta, mutta kuljetti tämän lähelle Doveria, minkä jälkeen hän raiskasi Everardin ja kuristi tämän kuoliaaksi.
Couzens pidätettiin 9. maaliskuuta, ja Everardin jäänteet löydettiin 10. maaliskuuta. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen.
Everardin murha herätti keskustelua poliisin roolista yhteiskunnassa sekä naisten turvallisuudesta.
Tausta

Sarah Everard oli syntynyt Surreyssa kesäkuussa 1987 ja kävi koulua Yorkissa. Hän opiskeli ihmismaantiedettä Durhamin yliopistossa vuosina 2005–2008. Hän asui Brixtonissa Lambethissä etelä-Lontoossa ja työskenteli markkinointijohtajana digimediayrityksessä.
Wayne Couzens oli syntynyt Doverissa vuonna 1973. Hän työskenteli Suur-Lontoon poliisitoimessa poliisikonstaapelina, jolla oli lupa kantaa asetta. Vuoteen 2018 asti hän oli työskennellyt ydinvoimaloiden turvallisuudesta vastaavassa Civil Nuclear Constabularyssä. Vuonna 2020 hänet määrättiin Suur-Lontoon poliisitoimen parlamentin ja diplomaattien turvallisuudesta vastaavaan jaostoon.
Tapahtumien kulku

28. helmikuuta 2021 Couzens varasi valkoisen Vauxhall-merkkisen vuokra-auton doverilaisesta autovuokraamosta. Aamulla 3. maaliskuuta hän oli lopettanut 12 tunnin vuoron Yhdysvaltain suurlähetystöllä, minkä jälkeen hän matkusti Doveriin hakemaan auton. Tämän jälkeen hän ajoi takaisin Lontooseen ja kävi ainakin Earl’s Courtin alueella ja Battersea Bridgellä. Hän ajoi Claphamiin, takaisin Earl’s Courtiin ja uudelleen Claphamiin, jossa hän oli kello 21.23.
Noin kello 21 Everard oli lähtenyt ystävänsä kotoa Claphamista kävellen kohti kotiaan Brixtoniin. Kello 21.28 hän tallentui ovikellokameran kuvaan ja neljä minuuttia myöhemmin ohiajaneen poliisiauton kojelautakameraan. Pian tämän jälkeen Couzens pysäytti Everardin, näytti tälle virkamerkkinsä ja pani hänet käsirautoihin. Hän väitti Everardille pidättävänsä tämän koronaviruspandemian vuoksi asetettujen rajoitusten rikkomisesta. Couzens ja Everard näkyivät bussin valvontakameran kuvassa ensin kello 21.35 ja uudestaan kello 21.38. Tämän jälkeen molemmat astuivat autoon, ja Couzens ajoi lähelle Doveria. Auton reitti pystyttiin rekonstruoimaan valvontakamerakuvien ja rekisterikilventunnistuslaitteiden avulla.
Kello 23.43 Couzens ja Everard olivat Doverissa ja siirtyivät Couzensin omaan SEAT-merkkiseen autoon. Kello 23.53 ja 0.57 välisenä aikana Couzensin matkapuhelin yhdistyi tukiasemiin Shepherdswellin eli Sibertswoldin alueella Doverista luoteeseen; Couzensin uskotaan raiskanneen Everardin tänä aikana. Kello 2.34 Couzens osti juomia huoltoasemalta Doverissa; hänen uskotaan kuristaneen Everardin vyöllään tätä ennen. Hän ajoi Hoad’s Wood -metsään lähellä Ashfordia. Kello 8.30 hän oli Doverissa ja palautti vuokra-auton. Tämän jälkeen hän ajoi omalla autollaan Sandwichiin ja hävitti Everardin matkapuhelimen kello 9.21. Everardin poikaystävä Josh Lowth ilmoitti hänet kadonneeksi myöhemmin tuona päivänä.
Murhan jälkeisinä päivinä Couzens kertoi esimiehilleen, että hän kärsii stressistä ja ettei hän haluaisi enää kantaa asetta. 5. maaliskuuta kello 11:n jälkeen hän osti bensakanisterin ja täytti sen huoltoasemalla Whitfieldissä. Hän ajoi sitten Hoad’s Woodiin, jossa hänen autonsa tallentui valvontakameraan kello 12.37, ja poltti Everardin ruumiin jääkaapin sisällä. Kello 13.47 hän osti rautakaupasta kaksi 220 litran suursäkkiä. 7. maaliskuuta hän hävitti Everardin jäännökset lampeen käyttäen toista säkeistä. 8. maaliskuuta hän ilmoitti työpaikalleen olevansa sairaana.
Tutkinta ja oikeudenkäynti

10. maaliskuuta poliisi löysi ihmisen jäännöksiä suursäkistä Hoad’s Woodista noin sadan metrin päästä Couzensin omistamalta maalta. Poliisi suoritti myös etsinnän Couzensin perheen aiemmin omistamassa autokorjaamossa Doverissa. 12. maaliskuuta Everardin ruumis tunnistettiin hammaskarttojen avulla.
Couzens pidätettiin kotonaan Kentin Dealissä illalla 9. maaliskuuta epäiltynä kidnappauksesta. Noin 40 minuuttia aikaisemmin hän oli yrittänyt tyhjentää matkapuhelimensa datan. Kuulustelussa Couzens väitti, ettei tunnistanut Everardia, kun hänelle näytettiin tämän valokuva. Hän väitti joutuneensa taloudellisiin vaikeuksiin maksettuaan liian vähän prostituoidulle Folkestonessa, minkä jälkeen itäeurooppalaisista koostuva rikollisjengi olisi uhannut häntä ja hänen perhettään ja vaatinut häntä toimittamaan heille ”toisen tytön”. Couzensin lisäksi poliisi pidätti naisen epäiltynä avunannosta rikokseen, mutta hänet vapautettiin myöhemmin.
10. maaliskuuta, jolloin Everardin jäännökset löydettiin, Couzens pidätettiin uudelleen epäiltynä murhasta. 11. maaliskuuta Couzens vietiin sairaalaan päähän kohdistuneen vamman takia. Seuraavana päivänä hänet vietiin sairaalaan uudelleen samanlaisen vamman takia. Poliisin mukaan vammat syntyivät Couzensin ollessa yksin sellissään.
Couzensia vastaan nostettiin syytteet Everardin kidnappauksesta ja murhasta, ja 13. maaliskuuta Westminsterin maistraatinoikeus vangitsi hänet. 8. kesäkuuta Old Baileyssä pidetyssä istunnossa Couzens tunnusti kidnapanneensa, raiskanneensa ja surmanneensa Everardin, ja 9. heinäkuuta hän tunnusti murhasyytteen.
Tutkinta ja oikeudenkäynti > Tuomio

30. syyskuuta Couzens tuomittiin elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen. Hänen asianajajansa Jim Sturman oli pyytänyt tuomari Adrian Fulfordia mittaamaan rangaistuksen siten, että Couzensilla olisi mahdollisuus päästä ehdonalaiseen vapauteen 80-vuotiaana; Fulford kuitenkin perusteli tuomiotaan sillä, että poliisin aseman hyväksikäyttäminen oli ratkaiseva raskauttava asianhaara.
Lokakuussa Englannin ja Walesin valitustuomioistuin vahvisti Couzensin hakeneen valituslupaa. Maaliskuussa 2022 Couzensia vastaan nostettiin syytteet alkuvuonna 2021 tapahtuneista neljästä itsensäpaljastamisesta.
Reaktiot > Poliisin rooli

Everardin murha herätti keskustelua poliisin roolista Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Poliisia kritisoitiin muun muassa Everardin muistoksi järjestettyjen mielenosoitusten hajottamisesta sekä aikaisempien Couzensiin kohdistuneiden syytösten huomiotta jättämisestä. Vuonna 2015 Kentin poliisi oli saanut ilmoituksen miehestä, joka oli ajanut autolla ilman housuja; kyseessä epäillään olleen Couzens. Poliisi oli myös jättänyt tutkimatta kaksi muuta tapausta, joissa Couzensin oli syytetty paljastaneen itsenä. Työskennellessään Civil Nuclear Constabularyssä hän oli saanut lempinimen ”the Rapist”, ’raiskaaja’. Couzensin on myös väitetty pahoinpidelleen drag queeniä Dealissä vuonna 2018. Radiojuontaja Emma B kertoi, että hän oli joutunut Couzensin itsensäpaljastuksen uhriksi vuonna 2008, ja että ilmoitettuaan asiasta poliisille nämä eivät olleet ottaneet asiaa tosissaan.
Kritiikin kohteeksi päätyi myös poliisien kulttuuri. Everardin etsinnöissä mukana ollut poliisi jakoi tutkinnan aikana sosiaalisessa mediassa ”sopimattoman kuvan” ja pidätettiin virastaan, viisi poliisia oli Couzensin kanssa WhatsApp-ryhmässä, jossa jaettiin loukkaavaa materiaalia, mistä käynnistettiin rikostutkinta, useat poliisit olivat murhatutkinnan aikana luonnehtineet Couzensia positiiviseen sävyyn, ja Suur-Lontoon poliisitoimen entisen poliisiylitarkastajan Parm Sandhun mukaan naispuoliset poliisit eivät välttämättä uskalla ilmoittaa miespuolisten kollegoidensa sopimattomasta tai uhkaavasta käytöksestä.
Suur-Lontoon poliisipäällikkö Cressida Dick ilmoitti lokakuussa 2021, että poliisin toimintatavoista ja sisäisestä kulttuurista käynnistetään tutkinta. Sisäministeri Priti Patel ilmoitti, että hallitus käynnistäisi tutkinnan siitä, miksi Couzensin annettiin jatkaa poliisina huolimatta aiemmista syytöksistä.