stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puotilan metroasema
Historia

Puotila on Helsingin vanhimpia lähiöitä ja sen asemakaavaan oli varattu paikka metroradalle jo vuonna 1959. Varsinainen suunnittelu alkoi kuitenkin vasta noin kolme vuosikymmentä myöhemmin. Puotilan aseman sijainti päätettiin varhain suunnitteluvaiheessa. Vuonna 1990 Helsingin Sanomat uutisoi aseman rakennettavan Itäväylän alle, siten että sisäänkäynnit ovat moottoritien molemmin puolin. Metroasema sai puotilalaisilta kannatusta alusta lähtien, tosin asukkaat vastustivat suunnitelmien mukaista maan päällä kulkevaa metroa. Myös Puotilan ala-asteen koulu esitti metron suunnittelijoille huolensa koulualueen muuttumisesta levottomaksi, kun aseman sisäänkäynti valmistuisi aivan sen viereen. Lopulta eräänlaisena kompromissina metrolinja päätettiin rakentaa tunneliin ja asema puoliksi maan alle.
Lamavuosien seurauksena 1993–1994 Helsingin rakennusvirasto yritti karsia Vuosaaren metrohaaran kustannuksia, ja tähän sisältyi Puotilan aseman rakentamatta jättäminen toistaiseksi. Viraston mukaan alkuperäisen suunnitelman toteuttaminen maksaisi valuuttakurssien muutoksien seurauksena 671 miljoonaa markkaa, mutta kaupungin johto vaati kustannusten leikkaamista 500 miljoonaan markkaan. Tämä ei rakennusviraston mukaan ollut mahdollista, sillä Puotilan rakentamatta jättäminen olisi säästänyt enimmillään 62,6 miljoonaa. Liikenteen kannalta Puotilan metroaseman lykkäämistä ei pidetty suurena ongelmana, sillä aseman käyttäjämäärät olisivat muutenkin olleet aluksi alhaiset.
Lopulta syyskuussa 1996 Helsingin kaupunginhallitus päätti, että Puotilan asema valmistuu yhtäaikaa muun Vuosaaren haaran kanssa. Aseman rakentaminen katettuun avokaukaloon nähtiin tulevan 14–36 miljoonaa markkaa halvemmaksi kuin tunneliin louhiminen. Aseman suunnittelusta vastasi arkkitehti Jarmo Maunula, joka oli 1980-luvulla suunnitellut myös Helsingin metron vanhempia asemia.
Puotilan asema avattiin 31. elokuuta 1998 yhdessä Rastilan ja Vuosaaren kanssa. Pian avaamisensa jälkeen metroaseman sanottiin lisänneen Puotilan suosiota asuinalueena, sillä Puotilan väkiluku oli pudonnut 13 prosenttia vuosina 1989–1999. Vuonna 2002 aseman ikkunoihin asennettiin tilataideteos Viestejä varjaageilta, jonka on tehnyt ryhmä Vartiokylän yläasteen seitsemännen luokan oppilaita. Se koostuu 27 maalatusta pleksilevystä, joiden läpi tulee valoa aseman lasiseinästä.
Lokakuussa 2013 metrojuna hajosi jarruvian vuoksi Puotilan ja Rastilan väliselle rataosuudelle. Junan 115 matkustajaa evakuoitiin Puotilan asemalle. Matkustajat kävelivät tunnelissa noin 350 metrin matkan pelastuslaitoksen avustamana. Vuonna 2018 Puotilan aseman seinälle kiinnitettiin taiteilija Marjo Heinon teos Linnut. Se koostuu värikkäistä geometrisistä muodoista, jotka kuvaavat lintujen lentoa.
Kuvia

Puotilan metroaseman läntinen sisäänkäynti, joka sijaitsee Puotinharjun alueella Itäväylän pohjoispuolella
Aseman itäinen sisäänkäynti
Liukuportaat, portaat ja hissi
Ylätasanne
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puotilan metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Itäkeskus ▷ Kivenlahti |  |  M1 |  | Rastila ▷ Vuosaari |
muokkaa wikidataa
Mannisenlampi (Pieksämäki)

| Mannisenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°17′29″N, 27°14′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Laskujoki:  oja Kukkarojärveen 
Järvinumero:  14.793.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,3 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  320 m  
Rantaviiva:  1,413 km  
Pinta-ala:  9,61 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMannisenlampi 
Mannisenlampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Pieksämäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 490 metriä pitkä, 320 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Pieksäjärven valuma-alueella (14.79), jonka Pieksäjärven alueeseen (14.793) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,3 metriä mpy.
Mdantsane

| Mdantsane |
| --- | --- |

Valtio:  Etelä-Afrikka
Provinssi:  Itä-Kap
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  59,4 km²
Väkiluku (2011):  171 522
 – Väestötiheys:  2 887 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mdantsane on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 171 500 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Ilmasto

Mdantsanessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Kesäisin on sateista ja lämmintä, talvisin kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 18 °C ja keskimääräinen sademäärä 770 millimetriä. Helmikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 15 °C. Sateisin kuukausi on lokakuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 28 millimetriä.
Max on the Rox

| Max on the Rox> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  rock/blues
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Max Bäckman, kitara, laulu   Markku Keho, basso, laulu   Riku Airaksinen, rummut  
Entiset jäsenet:  Kai Hahto, rummut (1997–2019) 
Levy-yhtiö:  Rox Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Max on the Rox on suomalainen, Vaasassa toimiva rock/blues-yhtye, joka on toiminut vuodesta 1997.
Alkuperäisessä kokoonpanossa rumpuja soitti Kai Hahto, joka vaihdettiin Riku Airaksiseen 2019.
Diskografia

Voodoo (2000)
Rox II (Live) (2001)
Rhythmic Songs from a Mysterious Red House (2005)
Marilyn's Favorites (2015)
Live @ WS Arena (2020)
Rox Motel, Bar & Grill (2021)
Kokoonpano

Max Bäckman – kitara, laulu (1997–nykyinen)
Markku Keho – basso, laulu (1997–nykyinen)
Riku Airaksinen – rummut (2019–nykyinen)
Kai Hahto – rummut (1997–2019)
Meleuzin piiri

| --- | --- |
Sijainti:  4538ХХ Baškortostan Venäjä
Pääkaupunki:  Meleuz 
Pinta-ala:  3 230 km2 
Väkiluku:  89 000  as.  (2010) 
Asukastiheys:  27  as./km2  (2010)
Perustettu:  20. elokuuta 1930 
Postinumero:  4538ХХ 
Suuntanumero:  34764 
Verkkosivusto:  admmeleuz.ru 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Meleuzin piiri (ven. Мелеузовский район, Meleuzovski raion, baškiiriksi Мәләүез районы, Mäläüez raiony) on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin tasavallan eteläosassa Venäjällä. Piirin hallinnollinen keskus on Meleuzin kaupunki, jonka lisäksi piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa. Piiri on perustettu vuonna 1930.
Mäläüezin piirin pinta-ala on 3 254 km². Piirin asukasluku on noin 27 000 ja asukastiheys 8,3 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit, venäläiset ja tataarit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Piirin sivusto (venäjäksi) (admmeleuz.ru)
Meleuzovski raion (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (bashinfo.ru)
Abzelilovo • 
Agidel • 
Alšejevsk • 
Arhangel • 
Askino • 
Aurgazy • 
Baimak • 
Bakaly • 
Baltatševo • 
Belebei • 
Belokatai • 
Beloretsk • 
Birsk • 
Bižbuljak • 
Blagovar • 
Blagoveštšensk • 
Burajevo • 
Burzjansk • 
Buzdjak • 
Davlekanovo • 
Djurtjul • 
Duvan • 
Fjodorovka • 
Gafur • 
Haibullino • 
Iglino • 
Iliševo • 
Išimbai • 
Janaul • 
Kaltasy • 
Karaidel • 
Karmaskaly • 
Kig • 
Krasnokamsk • 
Kugartš • 
Kujurgasy • 
Kumertau • 
Kušnarenkovo • 
Jermekejevo • 
Meleuz • 
Metšetlino • 
Mežgorje • 
Mijak • 
Miškino • 
Neftekamsk • 
Nurimanov • 
Oktjabrski • 
Salavat • 
Salavat • 
Šaran • 
Sibai • 
Sterlibaševo • 
Sterlitamak • 
Sterlitamak • 
Tatyšly • 
Tšekmaruš • 
Tšišmy • 
Tuimazy • 
Ufa • 
Ufa • 
Utšaly • 
Zialiar • 
Ziantšur
Mason Finley

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 2017 | kiekonheitto |  |
Mason Finley (s. 7. lokakuuta 1990) on yhdysvaltalainen kiekonheittäjä. Aiemmin hän kilpaili myös kuulantyönnössä. Hän saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kiekonheiton pronssia ennätyksellään 68,03 metriä.
Finley voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuden sekä kuulantyönnössä että kiekonheitossa 2009. Hän saavutti Shenzhenin universiadeissa 2011 pronssia kuulantyönnössä tuloksella 19,72. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui kiekonheitossa 11:nneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia toisella kierroksella heittämällään ennätystuloksellaan 68,03. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.
Finley on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden kiekonheitossa 2016, 2017 ja 2021. Kuulaa hän on työntänyt parhaimmillaan hallissa 20,71 Lawrencessa tammikuussa 2011 ja ulkoradoilla 19,89 niin ikään Lawrencessa 20. huhtikuuta 2012.
Mason Appleton

| Mason Appleton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1996 (ikä 28) Green Bay, Wisconsin
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Winnipeg Jets
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Michigan State Univ. (NCAA) Manitoba Moose (AHL) Seattle Kraken (NHL)
NHL-varaus:  168. varaus, 2015 Winnipeg Jets
Mason Appleton (s. 15. tammikuuta 1996) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Winnipeg Jetsiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja laukoo oikealta. Jets varasi Appletonin kuudennella kierroksella vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Appleton on 9. lokakuuta 2019 mennessä pelannut 40 NHL-runkosarjaottelua tehden kolme maalia ja seitsemän syöttöä eli kymmenen tehopistettä. Lokakuussa 2020 Appleton teki Jetsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, jossa Appletonin cap hit on 900 000 dollaria. vuoden 2021 laajennusvaraustilaisuudessa Seattle Kraken valitsi hänet joukkueeseensa. Maaliskuussa 2022 Kraken kauppasi Appletonin takaisin Jetsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon. Elokuussa 2022 Appleton teki Jetsin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 6,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Masolino da Panicale

Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Masolino da Panicale ja Masaccio: Sant'Anna Metterza
Masolino da Panicale (n. 1383 – n. 1445?) oli italialainen taidemaalari. Hän teki Masaccion kanssa yhteistyötä ja toimi mahdollisesti tämän opettajanakin.
Yhteistyöhön Masaccion kanssa kuuluvat Firenzen Brancacci-kappelin freskot, jotka viimeisteli sittemmin Filippino Lippi.
Melges 24

| Melges 24 |
| --- | --- |

Suurin pituus (LOA):  7,32 m
Vesilinjan pituus (LWL):  6,70 m
Leveys:  2,499 m
Syväys:  1,52 m
Mastonkorkeus:  9,528 m
Paino:  809 kg
Purjepinta-ala (iso ja fokka):  33 m2
Isopurje:  21 m2
Fokka / Genua:  12 m2
LYS:  1,27
Moottori:  2 tahtinen minimi 2 kw (3hv), 4 tahtinen 1,46 kw (2hv)
Miehistö:  3-5
Lähteet:  
Melges 24 on kilpapurjevene, joka lanseerattiin vuonna 1993. Vuonna 1998 kilpailtiin ensimmäisen kerran luokan maailmanmestaruudesta Torquayssa Englannissa 98 veneen voimin.
Nykyään Melges 24 -maailmanmestaruuskilpailuihin  ja Euroopan mestaruuskilpailuihin  poikkeuksetta yli sata venekuntaa. Myös Suomen ja Viron yhteinen ranking-sarja  on tasokas, sillä luokassa purjehtii useita olympiapurjehtijoita.
Luokan houkuttelevuutta lisää veneen helppo ja kustannustehokas kuljetus kilpailupaikalta toiselle.[lähde? ]
Historia

Vuonna 1992 Buddy Melges voitti America's Cupin America3-veneellä San Diegossa Kaliforniassa. America3-veneen oli suunnitellut Reichel Pugh. Pughin ja Melgesin yhteistyö veneenkehityksessä jatkui ja saman vuoden joulukuussa ensimmäinen Melges 24 näki päivänvalon. Melges 24 esiteltiin 1993 venemarkkinoille ja innovatiivisen suunnittelunsa ansiosta se asetti standardin urheilullisiin kilpaveneluokkiin.
Thelenin veljekset Kenneth ja Henrik toivat ensimmäinen Melges 24:n Suomeen vuonna 1994. Veljekset toimivat myös veneen virallisena maahantuojana muutamien vuosien ajan kiertäen eri kaupungeissa esittelemässä sen ominaisuuksia.
1996 purjehdittiin Suomen ensimmäiset Melges 24 -luokan kilpailut Turussa, Pyytinkarin paluukilpailun yhteydessä. Kilpailuun osallistui kolme venekuntaa. Thelenin edustama Fazer, Kari Heikkilän kipparoima Marinel Thunderboat sekä Antti Niinirannan vene Patu. Kilpailu purjehdittiin upeassa auringonpaisteessa ja reippaassa tuulessa. Melgesit lähes lensivät tavallisten perheveneiden ohi nopeuksien noustessa jopa 20 solmun yläpuolelle. Kilpailun voitti Fazer, seuraavina Marinel Thunderboat ja Patu.
Kenneth Thelen on edelleen Suomen menestynein Melges 24 -kippari. Viisinkertaisen luokkamestaruuden lisäksi  hän on saavuttanut Euroopan mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1996 Barcelonassa sekä amatöörien Euroopan mestaruuden 2003 Helsingissä .
Aiheesta muualla

Navy Sailing
Suomen Melges 24 -luokka (Arkistoitu – Internet Archive)
Melges 24 Euroopan mestaruuskilpailut
Kansainvälinen Melges24 -liitto
Melges 24:n suunnittelijat Reichel ja Pugh
Meendigi

| Мээндиги |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Uluus:  Amman uluus
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kyläalue
 – Hallinnon tyyppi:  Kyläalue
 – Kylähallinnon johtaja:  Agrafena Parfenova
Väkiluku (2007):  477
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6)
Postinumero:  678605
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Meendigi (jak. Мээндиги) on kyläalue Amman uluusissa Sahan tasavallassa. Se sijaitsee uluusin koillisosassa Amgajoen varrella 48 kilometriä uluusin keskuksesta Amgan kylästä koilliseen.
Asukasluvun kehitys:
300 (1989)
398 (2001)
477 (2007)
Meendigissä on terveyskeskus, koulu, kauppa ja klubi. Paikkakunnalla harjoitetaan nautakarjan, hevosten hoitoa sekä maanviljelystä. Nautakarjatalous tuottaa maitotaloustuotteita, hevostalous puolestaan lihaa ja maanviljelys vihanneksia, perunoita ja rehua.
Marvel Super Heroes vs. Street Fighter

| Marvel Super Heroes vs>  Street Fighter |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Säveltäjä:  Yuki Iwai Yuko Takehara
Pelisarja:  Marvel vs. Capcom
Julkaistu:   25. kesäkuuta 1997 Kolikkopeli: 25. kesäkuuta 1997 Sega Saturn: JP 22. lokakuuta 1998 PlayStation:  NA 31. tammikuuta 1999 JP 1999 EU toukokuu 1999 
Lajityyppi:  taistelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Alusta:  kolikkopeli, Sega Saturn (vain Japanissa), PlayStation
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Marvel Super Heroes vs. Street Fighter on Capcomin kehittämä ja julkaisema Marvel vs. Capcom -pelisarjaan kuuluva taistelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä vuonna 1997. Seuraavana vuonna peli julkaistiin Sega Saturnille ja vuonna 1999 PlayStationille.
Pelaaminen

Pelissä käytetään edellisen osan tavoin kahden hahmon joukkueita yksi vastaan yksi tappelussa. Pelin aikana voi kuitenkin tällä kertaa vaihtaa toiseen valitsemaansa hahmoon tai vain tehdä varalla olevan hahmon erikoisliikkeen vaihtamatta kehässä olevaa hahmoa pois.
Konsoliversioissa on otettu mukaan muita pelimoodeja, kuten harjoittelu ja ”Crossover Mode”, jossa pelaaja voi käyttää valitsemansa hahmon lisäksi yhtä samaa hahmoa, joka on myös vastustajalla. Voitettuaan omalla parijoukkueella kaiken vastuksen pelaaja saa vastaansa lopuksi kaksi vastaan yksi ottelussa kyborgi version Akumasta, jonka jälkeen pelaaja pääsee ottelemaan lopullista pomovastusta Tuhoa vastaan.
Pelattavat hahmot

| Marvel-hahmot | Street Fighter -hahmot |
| --- | --- |
Hulk: Akuma
Hämähäkkimies: Chun-Li
Kapteeni Amerikka: Dan
Kyklooppi: Dhalsim
Mustasydän: Ken
Punaomega: M. Bison
Shuma-Gorath: Ryu
Wolverine: Sakura
: Zangief
Messier 73

| Messier 73 |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Charles Messier
Löytöpäivä:  4. lokakuuta 1780
Muut nimet:  NGC 6994
Ominaisuudet
Etäisyys:  880 — 2 600 valovuotta
Tähtien lukumäärä:  4
Havaitseminen
Tähdistö:  Vesimies
Rektaskensio:  20 h 58.9 min
Deklinaatio:  -12° 38′
M73 (tunnetaan myös nimellä NGC 6994) on neljän näennäisesti hyvin lähekkäisen tähden muodostama rypäs. Se sijaitsee Vesimiehen tähdistössä. Charles Messier löysi sen 4. lokakuuta 1780.
M73 on neljän tähden muodostama asterismi eli tähtikuvio, jonka tähdet eivät ole varsinaisesti yhteydessä toisiinsa. M73 on yksi parhaimmin tunnetuista ja tutkituista asterismeista.
Sijainti

M73 sijaitsee taivaalla Vesimiehen tähdistössä.
Aiheesta muualla

Messier 73, SEDS Messier pages (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  β Aqr, α Aqr, δ Aqr, ζ1 Aqr, 88 Aqr, λ Aqr, ε Aqr, γ Aqr, 98 Aqr, η Aqr, τ2 Aqr, θ Aqr, φ Aqr, ψ1 Aqr, ι Aqr, 99 Aqr, ψ2 Aqr, ζ2 Aqr, 3 Aqr, 86 Aqr, ω2 Aqr, ν Aqr, ξ Aqr, 66 Aqr, 101 Aqr, 89 Aqr, μ Aqr, ο Aqr, π Aqr, σ Aqr, 104 Aqr A, χ Aqr, ω1 Aqr, ψ3 Aqr, κ Aqr, 25 Aqr, 47 Aqr, 1 Aqr, 108 Aqr, 94 Aqr B, 97 Aqr, 94 Aqr A, υ Aqr, 68 Aqr, 106 Aqr, 107 Aqr, 32 Aqr, 41 Aqr, 42 Aqr, ρ Aqr, 103 Aqr, 38 Aqr, 83 Aqr, 18 Aqr, 21 Aqr, 7 Aqr, 12 Aqr A, 49 Aqr, 77 Aqr, 5 Aqr, 30 Aqr, 53 Aqr B, 96 Aqr, 28 Aqr, 26 Aqr, τ1 Aqr, 19 Aqr, 44 Aqr, 50 Aqr, HD 223807, 51 Aqr, 35 Aqr, 74 Aqr, 15 Aqr, 16 Aqr, 60 Aqr, 12 Aqr B, DV Aqr, 45 Aqr, 4 Aqr, 17 Aqr, 39 Aqr, 82 Aqr, 70 Aqr, 78 Aqr, 11 Aqr, 81 Aqr, 100 Aqr, LP Aqr, 53 Aqr A, 56 Aqr, R Aqr, 20 Aqr, 29 Aqr, 58 Aqr, 61 Aqr, 67 Aqr, IZ Aqr, EW Aqr, HD 210277, 37 Aqr, 24 Aqr, HD 222582, 104 Aqr B, Gl 876, Gl 849, AE Aqr, EZ Aqr, FO Aqr
Eksoplaneetat:  ψ1 Aqr b, HD 210277 b, Gl 876 b, Gl 876 c, Gl 876 d, Gl 849 b
Messierin luettelo
Vesimiehen tähdistö
Meer

Meer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Fatima Meer (1928-2010), eteläafrikkalainen kirjailija, tutkija, käsikirjoittaja ja poliittinen aktivisti
Fritz ter Meer (1884-1967), saksalainen kemisti ja sotarikollinen
Simon van der Meer (1925-2011), alankomaalainen fyysikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pohjanmaan rata

Pohjanmaan rataa Kauhavan ratapihalla.
Pohjanmaan rata (myös Oulun rata) on Suomen rataverkon pääradan osuus Seinäjoelta Ouluun. Pohjanmaan rata on Pohjois-Suomen elinkeinoelämän kannalta ratkaisevassa asemassa sekä tavara- että henkilöliikenteen osalta. Rataosan pituus on 334,8 kilometriä.
Rataosuuteen kuuluvaksi mielletään joissakin yhteyksissä myös Parkanon ratana tunnettu oikorata Tampereelta Seinäjoelle. Käsitteenä Pohjanmaan rata on kuitenkin paljon oikorataa vanhempi.
Historia

Pohjanmaalle ehdotettiin rautatien rakentamista ensimmäistä kertaa jo vuosien 1863–1864 valtiopäivillä, mutta ehdotus ei saanut kannatusta. Erilaisia linjausvaihtoehtoja Pohjanmaan radalle oli useita. Eräs vaihtoehto oli linjata rautatie Seinäjoelta Pietarsaaren–Kokkolan–Raahen kautta Ouluun. Vuoden 1872 valtiopäivillä oli kuitenkin esillä vaihtoehto, jossa rata olisi kulkenut reittiä Tampere – Kyröskoski (Hämeenkyrö) – Kankaanpää – Kauhajoki – Ilmajoki – Välimaa (Seinäjoki) – Rantsila – Temmes (Tyrnävä) – Oulu. Vaasaan eli silloiseen Nikolainkaupunkiin oli tarkoitus rakentaa sivuraide Välimaalta. Keskisen Suomen päärata olisi puolestaan kulkenut Taavetista (Luumäki) Mikkelin kautta Jyväskylään ja sieltä Välimaalle. Valtiopäivien päätöksellä rata rakennettiin lopulta kuitenkin sisämaan kautta. Tähän vaikutti suurelta osin se, että tuolloin merkittävät merenkulkukaupungit Raahe ja Pietarsaari eivät halunneet rahdista kilpailevaa rautatietä kaupunkiin.
Pohjanmaan rata valmistui useassa osassa:
1882: Haapamäki–Seinäjoki
1883: Seinäjoki–Vaasa
1885: Seinäjoki–Kokkola
1886: Kokkola–Oulu–Toppila
Rautatie toi tullessaan monessa kunnassa rakennemuutoksen, kun uudet elinkeinot syntyivät radan varrelle ja asemien ympärille.
Oulun asemalta Toppilan satamaan johtavan osuuden rakennustöiden yhteydessä rakennettiin Oulujoen ylittävä Rautasilta, joka oli valmistuessaan Pohjoismaiden pisin teräsristikkosilta.
Virallisen rakennuskertomuksen (1884) mukaan Pohjanmaan radan rakennustyömailla kuoli eri työtapaturmissa yhteensä 14 ihmistä.
Historia > Sähköistys

Päärata sähköistettiin 1970- ja 1980-luvuilla kolmessa osassa:
1975: (Toijala)–Tampere–Parkano–Seinäjoki
1981: Seinäjoki–Kokkola
1983: Kokkola–Oulu
2001: Tuomioja–Raahe
2011: Seinäjoki–Vaasa
Risteävät rataosat > Nykyiset

Tampere–Seinäjoki
Haapamäki–Seinäjoki
Seinäjoki–Kaskinen
Seinäjoki–Vaasa–Vaskiluoto
Alholma–Pännäinen
Ykspihlaja–Kokkola
Iisalmi–Ylivieska
Rautaruukki–Raahe–Tuomioja
Oulu–Kontiomäki
Oulu–Tornio
Risteävät rataosat > Puretut sivuradat

Kovjoki–Uusikaarlepyy (Kovjoki–Uusikaarlepyy, leveäraiteinen)
Härmä–Ylihärmä
Risteävät rataosat > Puretut sivuradat > Eskolan metsärata

Eskolan metsärata eli Pikkurata oli Metsähallituksen omistama 750 millimetrin raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen puutavaran kuljetukseen tarkoitettu metsärautatie. Sievin, Kannuksen, Toholammin, Reisjärven ja Lestijärven kuntien alueella sijainnut rata alkoi Eskolan rautatieasemalta valtion radan vierestä ja jatkui valtion metsissä pisimmillään 68 kilometrin matkan. Kaksihaaraisen pääradan lisäksi radalla oli useita väliaikaisia pistoja, jotka rakennettiin talveksi jäätyneiden soiden päälle. Tämä Suomen pisin ja pitkäaikaisin metsärata oli käytössä 1920–1961 ja sitä pitkin kuljetettiin yli kaksi miljoonaa kuutiometriä puutavaraa.
Risteävät rataosat > Puretut sivuradat > Ristonahon rata

Ristonahon rata oli sivurataosuus Vihannin rautatieasemalta Lampinsaaren kylässä sijaitsevalle Ristonahon ratapihalle. Rataosuuden pituus oli 11,5 kilometriä, ja se palveli Outokumpu Oyj:n Vihannin kaivoksen kuljetustarpeita vuosina 1954–1992. Liikenne rataosalla lakkautettiin kaivoksen lopettamisen myötä 1992 ja rata purettiin tarpeettomana. Nykyisin ratapenger on käytössä ajotienä.
Radalla sattuneet liikenneturmat

Sievin junaturma marraskuussa 1975
Kempeleen junaturma toukokuussa 1977
Lapuan junaturma tammikuussa 1986
Lapuan junaturma joulukuussa 1986