stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melon vesivoimalaitos
Pato

Kallionmurroksessa sijaitsevan poikittaispato on kaksiosaisena rakenteeltaan betoninen gravitaatiopato ja perinteisempi maapato. Patojen yhteispituus on noin 140 metriä, josta maapadon osuus on 119 metriä.
Maapato on rakennettaessa ankkuroitu maapohjaan kaivamalla asennettavilla betonipilareilla. Pilarit on edelleen tuettu sekä betonisella ohjurilaatalla että injektioverhoilulla.
Voimalaitoksen ohijuoksutukset toteutetaan tarvittaessa kalliotunnelilla joka on virran itärannalla.
Voimalaitos

Voimalaitoksessa tuotetaan sähköenergiaa kahdella vesiturbiinilla. Ne ovat pystyakselin ympäri pyöriviä Kaplan-turbiineja, joissa kummassakin juoksupyörässä on kuusi siipeä. Juoksupyörän halkaisija on 4,87 metriä ja ne pyörivät 136 kierrosta minuutissa. Turbiinit ovat Kværner Tamturbinen toimittamia. Voimalan kapasiteetti on 67,9 megawattia (MW) ja turbiinien keskimääräinen maksimiteho silloin 34 MW. Samoilla akseleilla pyöritetään kapasiteetiltaan 45 MVA:n sähkögeneraattoreita, joiden roottori painaa 130 tonnia. Ne toimittivat Oy Strömberg Ab ja Končar. Muu sähköinen automatiikka on VEO Oy:n toimittamia.
Voimalan rakennevirtaama on 420 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), kun joen keskivirtaama on 135 m³/s. Vettä ohjataan neljällä turbiiniluukulla, segmenttiluukulla ja imukanavan luukulla. Voimalan pudotuskorkeus on 19,7 metriä ja voimalan vuosituotanto on keskimäärin 200 gigawattituntia (GWh).
Historiaa

Kosken nimi oli aiemmin Melon syöstävä . Ensimmäiset suunnitelmat Melon voimalan rakentamisesta tehtiin jo 1920-luvulla ja asiaan palattiin 1940-luvulla. Lopputulokseen johtivat vuonna 1958 käynnistetty hanke. Voimalaitosta alettiin rakentamaan vuonna 1968 ja se valmistui kesällä 1971.
Padon ja rakennuksien rakentamiseksi kalliota louhittiin noin 400 000 kuutiometriä (m³) ja maata kaivettiin 40 000 m³. Myös ohijuoksutustunneli kulkee kallion sisässä. Joen pohjasta perattiin 60 000 m³ maata ja kiviä. Padon ja laitoksen rakenteisiin käytettiin 25 000 m³ betonia ja 1 400 tonnia terästä. Voimalaitoksen rakennutti Oy Nokia Ab, suunnitteli Imatran Voima Oy ja rakensi Perusyhtymä Oy.
Vuonna 2005 havaittiin maapadon harjalla kuoppa, jonka halkaisija oli 4 metriä ja syvyys 3,5 metriä. Sen katsotaan syntyneen maapadon rakennusaikaisesta rakennusvirheestä, joka on alkanut pettää 2000-luvulla. Suotovesi on alkanut virrata padon sisällä ja vienyt mukanaan hienoainetta ohijuoksutuskanavaan. Vuotokohta on korjattu vuonna 2019 injektoimalla onteloon betonia ja tukkimalla vuotokanavat.
2022 patoa korjattiin erityisellä porapaalumenetelmällä. Korjaus ei ollut onnistunut aiemmin käytetyllä injektiomenetelmällä.
Aiheesta muualla

Nokian kaupunki: valokuva, 3D-kuva
Diar, Isid:  Pyhäjärven säännöstelyluvan muuttaminen[vanhentunut linkki], Pirkkalan kalastusalueen kokous, 2017
Stugun

| Stugun |
| --- | --- |

 Stugun
 Koordinaatit: 63°10′07″N, 15°35′18″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Jämtland
Kunta:  Ragunda
Väkiluku (31.12.2023):  574
Stugun on taajama Ragundan kunnassa Jämtlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 574 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stugun Wikimedia Commonsissa
Kuivaa kyyneleet

| Kuivaa kyyneleet Tuuli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. lokakuuta 2024
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 28.17
 Levy-yhtiö: Liiga Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 7 
Tuulin muut julkaisut
| W1ndy Season 2023 | Kuivaa kyyneleet 2024 |   |
Singlet albumilta Kuivaa kyyneleet
 ”Kevlar” Julkaistu: 5. tammikuuta 2024  ”Sytkäri (feat. Ahti)” Julkaistu: 24. maaliskuuta 2024  ”Lähellä” Julkaistu: 5. kesäkuuta 2024  ”Yliajattlen sua” Julkaistu: 5. heinäkuuta 2024  ”Ekaa kertaa” Julkaistu: 23. elokuuta 2024
Kuivaa kyyneleet on Tuulin kolmas albumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2024.
Albumi sisältää Tuulin vuoden 2024 aikana julkaisemat singlet ”Kevlar”, "Sytkäri", "Lähellä", "Yliajattelen sua" ja "Ekaa kertaa".
Albumi debytoi Suomen albumilistan seitsemäntenä.
Kappaleet

Huuto – 2.57
Tää mimmi – 2.39  (feat. Sara Bee)
Ekaa kertaa – 3.13
Lähellä – 2.37
X – 2.43
Sytkäri – 2.57  (feat. Ahti)
Mulkku – 2.23
Yliajattelen sua – 2.51
Kevlar – 3.14
Kuivaa kyyneleet – 2.37
Saksan jääkiekkoliitto

| Deutscher Eishockey-Bund |
| --- | --- |

Liittynyt IIHF:ään:  19. syyskuuta 1909
IIHF Ranking Miehet:  5. (2021)
IIHF Ranking Naiset:  8. (2021)
Puheenjohtaja:  Uwe Harnos
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saksan jääkiekkoliitto on Saksassa jääkiekkoa hallinnoiva järjestö ja se on Kansainvälisen jääkiekkoliiton jäsen. Järjestö on perustetty Syyskuussa 1909 ja nykyään liiton johtaja on Uwe Harnos. Liiton hallintaan ei kuulunut Itä-Saksan jääkiekkomaajoukkue vaan sillä oli oma liittonsa.
Maajoukkueet

Saksan miesten jääkiekkomaajoukkue
Saksan naisten jääkiekkomaajoukkue
Saksan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Saksan alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Aiheesta muualla

Saksan jääkiekkoliitto
Saksa IIHF:n sivuilla (englanniksi)
Jääkiekkoliitot
Alankomaat
Andorra
Arabiemiirikunnat
Argentiina
Armenia
Australia
Azerbaidžan
Belgia
Bosnia-Herzegovina
Brasilia
Bulgaria
Chile
Espanja
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Hongkong
Itävalta
Intia
Irlanti
Islanti
Iso-Britannia
Israel
Italia
Jamaika
Japani
Kanada
Kazakstan
Kiina
Kirgisia
Kreikka
Kroatia
Kuwait
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Macao
Makedonia
Malesia
Marokko
Meksiko
Moldova
Mongolia
Namibia
Norja
Pohjois-Korea
Portugal
Puola
Qatar
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
Serbia
Singapore
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Taiwan
Tanska
Thaimaa
Tšekki
Turkki
Ukraina
Unkari
Uusi-Seelanti
Valko-Venäjä
Venäjä
Viro
Yhdysvallat
Robertsin wesleyläinen yliopisto

| Robertsin wesleyläinen yliopisto> Roberts Wesleyan University |
| --- | --- |

Motto:  Ora et Labora
Perustettu:  1866
Sijainti:  Rochester, New York  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.roberts.edu/
Roberstin wesleyläinen yliopisto (engl. Roberts Wesleyan University, lyh. RWU) on Yhdysvaltain New Yorkissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1866 ja se sijaitsee Rochesterin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii metodistisen Free Methodist-kirkkokunnan työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Suur-Päijänteen alue

| Suur-Päijänteen alue  (1>  jakovaihe: 14.2) |
| --- | --- |
 Topografinen kartta Kymijoen vesistöalueesta.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme, Pirkanmaa, Keski-Suomi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
1. jakovaihe:  Suur-Päijänteen alue (14.2)
Vesistöjako:  Asikkalanselän alue (14.21), Päijänteen alue (14.22), Ristiselän alue (14.23), Vesijärven valuma-alue (14.24), Lummennen ja Vesijaon va (14.25), Arvajanjoen valuma-alue (14.26), Saajoen valuma-alue (14.27), Muuratjärven valuma−alue (14.28), Tuomiojärven–Palokkajärven va (14.29)
Laskujoki:  Kymijoki
Vesistön pääreitti:  Kymijoen alue ←Suur-Päijänteen alue ←Leppäveden–Kynsiveden alue ←Viitasaaren reitin valuma-alue
Laskupaikka:  Kalkkistenkoski, Asikkala 
Koordinaatit:  61°17′02″N, 25°35′46″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  26 459,34 km²  
Järvisyys:  26,75 % 
Jakovaiheen alue:  5 473,69 km²  
Alueen pituus:  yli 170 km  
Alueen leveys:  alle 80 km  
Pääuoma:  yli 530 km  
Keskiylivirtaama:  350 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  230 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  133 m³/s (MNQ) 
 fiKymijoen suistossa on kaksi pääsuuhaaraa 
Suur-Päijänteen alue (vesistöaluetunnus 14.2) on Kymijoen vesistössä (14) sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka muodostuu Päijänteestä, sen lähialueen vesistöistä ja joistakin suurimmista siihen laskevien jokien valuma-alueista. Alueesta on rajattu pois Jämsän reitin valuma-alue (14.5) ja Sysmän reitin valuma-alue (14.8), jotka laskevat eri puolille järveä. Suur-Päijänteen alueen vedet laskevat seuraavaksi Kalkkistenkosken kautta Kymijoen alueelle (14.1).
Yleistä > Vesistöalueen sijainti

Suur-Päijänteen alueen pinta-ala on 5 473,69 neliökilometriä, mikä tekee noin 15 % koko vesistöalueesta, ja sen järvisyys on 26,75 prosenttia. Vesistöalueen alarajana on Kalkkistenkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 26 459,34 neliökilometriä ja järvisyys 18,87 prosenttia. Alueen eteläosat kuuluvat Päijät-Hämeeseen, johon työntyy lännestä Pirkanmaalle kuuluva Kuhmoinen, ja pohjoisosat kuuluvat Keski-Suomeen. Suur-Päijänteen alue on arviolta 170 kilometriä pitkä ja noin 80 kilometriä leveä. Alue sijaitsee Kymijoen vesistöalueen lounaiskulmassa ja sillä onkin lännessä pitkä yhteinen vedenjakaja Kokemäenjoen vesistön (35) ja lounaassa lyhyt vedenjakaja Porvoonjoen vesistön (18) kanssa. Muualla se rajautuu Kymijoen vesistöalueen muiden jakovaiheiden kanssa. Etelässä ja kaakossa se kohtaa Kymijoen alueen (14.1), idässä Sysmän reitin valuma-alueen (14.8), koillisessa ja pohjoisessa Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3), luoteessa lyhyesti Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) lännessä ja pitkästi Jämsän reitin valuma-alueen (14.5).
Yleistä > Pääuoma

Kymijoen vesistön pääuoma noudattaa alajuoksulta lukien seuraavaa vesistöreittiä: Kymijoki on vesistöalueen laskujoki, joka kuuluu Kymijoen alueeseen (14.1). Siihen laskee Päijänne, joka sijaitsee Suur-Päijänteen alueella (14.2), ja Päijänteeseen laskee Vaajakoskella Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) vedet. Yläjuoksulla pääuoman eri vesistöt kuuluvat Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4), jossa pääuoma alkaa Salamajärven lounaispuolella sijaitsevasta Hepolammesta. Suur-Päijänteen alueella pääuoma alkaa Vaajavirrasta ja päättyy Kalkkistenkoskelle. Pääuoman muodostaa koko alueella yksinomaan Päijänne, jossa pääuoman osuuden pituudeksi tulee alle 120 kilometriä .
Yleistä > Vesistöalueen jako

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta.  Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen ja ne sijaitsevat alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Asikkalanselän alue (14.21) → Kymijoen alue (14.1)
Vesijärven valuma-alue (14.24)
Päijänteen alue (14.22) ← Jämsän reitin valuma-alue (14.5) + Sysmän reitin valuma-alue (14.8)
Lummennen ja Vesijaon valuma-alue (14.25)
Arvajanjoen valuma-alue (14.26)
Saajoen valuma-alue (14.27)
Ristiselän alue (14.23) ← Leppäveden–Kynsiveden alue (14.3)
Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alue (14.29)
Vesistöalueen rakenne > Suomen päävesistö

Kymijoen vesistö on Suomen päävesistöalue (vesistöaluetunnus 14), jonka valuma-alueen pinta-ala on 37 158,74 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,34 %. Suur-Päijänteen alue muodostaa noin 15 % päävesistöalueesta.
Huomioita

↑  Kymijoen vesistön pääuoman pituudelle ei ole kirjallisuuslähteitä. Sen määrittäminen kartasta mittaamalla on hankalaa, jos jokien mutkittelu on voimakasta. Suuri osa pääuomasta on laajoja järvenselkiä, jossa matkan mittaaminen on helppoa. Mittaamisen eri vaiheet on selostettu kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys. Saatu arvo on minimiarvo ja kun vesistöviranomaisten arvio julkaistaan, tämä määrittely voidaan poistaa!
↑  Suur-Päijänteen alueen osuus pääuomasta muodostuu kokonaan Päijänteestä. Se on mitattu artikkelissa Luettelo Päijänteeseen laskevista vesistöistä.
↑  Kymijoen pääuoman määrittämistä on käsitelty Kymijoen vesistön artikkelissa kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys.
Kalkkisten kanava yhdistää Asikkalanselän Ruotsalaiseen.
Laura Gauche

Laura Gauche vuonna 2017.
Laura Gauche (s. 3. maaliskuuta 1995 Moûtiers) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa 
Club des Sports de Tignesiä.
Gauche sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 alppiyhdistetyssä 12:nneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli samassa lajissa seitsemäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi, syöksylaskussa kymmenenneksi ja supersuurpujottelussa 16:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli alppiyhdistetyssä seitsemäs, syöksylaskussa kahdestoista ja supersuurpujottelussa neljästoista. Saalbach-Hinterglemmin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui supersuurpujottelussa 13:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Gauche kilpaili ensimmäisen kerran Altenmarktin syöksylaskussa tammikuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa tammikuussa 2017 oltuaan 26:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensimmäisen kerran oltuaan viides Zauchenseen supersuurpujottelussa tammikuussa 2022. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Crans-Montanan syöksylaskussa helmikuussa 2023.
Viikin ympäristötalo

| Viikin ympäristötalo |
| --- | --- |

Osoite:  Viikinkaari 2, 00170 Helsinki
Sijainti:  Viikin tiedepuisto
Koordinaatit:  60°13′30.11″N, 25°57′33″E
Rakennustyyppi:  toimistorakennus
Valmistumisvuosi:  2011
Suunnittelija:  Kimmo Kuismanen
Käyttäjä:  Helsingin yliopisto
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viikin ympäristötalo (myös Helsingin ympäristötalo) on syyskuussa 2011 valmistunut rakennus Helsingin Viikissä, osoitteessa Viikinkaari 2.  Ympäristötalo on viisikerroksinen ja sen bruttoala on vajaat 6 800 neliömetriä. Talon sanotaan olevan Suomen vähiten energiaa kuluttava toimistorakennus: kulutus on alle puolet siitä, mitä saman kokoinen rakennus tavallisesti kuluttaa. Sininen rakennus on arkkitehti Kimmo Kuismasen käsialaa.
Rakennusta käyttävät Helsingin kaupungin ympäristökeskus ja Helsingin yliopisto. Maaliskuussa 2018 kerrottiin, että kaupungin ympäristöpalvelut muuttaa rakennuksesta pois kesällä 2020 siksi, että Helsinki keskittää virastojaan Kalasatamaan rakennettavaan Kaupunkiympäristötaloon.
Rakennuksen ympäristöystävällisyys

Kun kaupungin ympäristökeskuksen entisissä toimitiloissa vuonna 2008 hiilijalanjäljeksi oli laskettu 5,4 tonnia/työntekijä, Viikin ympäristötaloon muutettaessa 2011 päästiin lukemaan 3,2 tonnia/työntekijä. Vuonna 2015 hiilijalanjälki oli enää 1,07 tonnia/työntekijä eli 74 % vähemmän kuin vuonna 2008.
Rakennuksen ympäristöystävällisyys > Aurinkoenergia

Rakennus tuottaa itse osan käyttämästään energiasta. Katolla ja kaksoisjulkisivulla olevien aurinkopaneelien teho on 60 kWp eli 20 % rakennuksen sähköntarpeesta. Paneelien yhteispinta-ala on 572 m2. Esimerkiksi Helsingin Energian (Helen) Suvivilahden aurinkovoimalan teho on 340 kWp ja Kivikon aurinkovoimalan teho 850 kWp. Vuoden 2015 keväällä ympäristötalo otti käyttöön sähkövaraston, jonka akkuihin varastoidaan rakennuksen aurinkopaneelien tuottamaa sähköä, jota voidaan käyttää sähköautojen lataukseen.
Rakennuksen ympäristöystävällisyys > Muut ratkaisut

Talon ja veden lämmitys hoituu kaukolämmön avulla. Rakennuksen jäähdytykseen ei kulu kuin kiertovesipumpun vaatima sähkö: jäähdytyksessä käytettävä vesi saadaan 25 porakaivosta, jotka ulottuvat 250 metrin syvyyteen. Myös eteläseinän aurinkopaneelit hillitsevät sisätilojen lämpökuormaa kesällä. Hiilidioksidipäästöjen minimointiin on pyritty muun muassa materiaalivalinnoilla sekä valamalla betonirunko paikan päällä.
Rakennuksen pääjulkisivun puolella katolla pyörii neljä Windside-tuuliturbiinia, joista turvavalot saavat energiansa. Energiaa säätäviä ratkaisuja ovat myös etelään päin antava kaksoisjulkisivu, ikkunoiden lämpölasit, valaistusratkaisut sekä tavallista paksummat eristeet seinissä.
Taideteos Puiden välinen aika

Rakennuksen pääsisäänkäynnin edustalla on Petri Eskelisen metallista ja lasista valmistettu taideteos Puiden välinen aika. Teoksen nimi viittaa puiden värinmuutokseen kesän vihreydestä ruskan punaisuuteen. Taideteoksen metallirakenteen sisällä on vihreitä, keltaisia, oransseja ja punaisia värilaseja.
Aiheesta muualla

Viikin ympäristötalo (www.youtube.com)
Viikki – Luontoa ja ekorakentamista -verkkonäyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
Älykäs sähkövarasto (www.youtube.com)
Petri Eskelinen, Puiden välinen aika, 2012.
Dogen palatsi

Dogen palatsi eli Palazzo Ducale nähtynä Pyhän Markuksen torin pienemmältä aukiolta. Vasemmalla taustalla näkyy Pyhän Markuksen kirkko.
Dogen palatsi (ital. Palazzo Ducale) on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva rakennus. Palatsi on rakennettu 1300-luvulla, ja se on yhdistelmä goottilaista ja arabialaista arkkitehtuuria. Se toimi Venetsian tasavallan raatihuoneena, tuomioistuimena sekä dogen virka-asuntona. Huokausten silta yhdistää Palazzo Ducalen uuteen vankilarakennukseen.
Rakennuksen näkyvimmät julkisivut aukeavat kohti Pyhän Markuksen toria sekä Venetsian laguunia. Palatsin avatut arkadikerrokset antavat vaikutelman, että niiden yläpuolinen osa leijuu kahden alemman kerroksen varassa. Palatsin edessä on kaksi monoliittipylvästä. Toisen huipulla on Pyhän Markuksen pronssileijona, toisen Pyhä Theodoros, joka oli Venetsian ensimmäinen suojeluspyhimys.
Dogen palatsi on toiminut museona vuodesta 1923 lähtien.
1800-luvulla otettu mustavalkokuva
Pyhän Markuksen torin vastainen fasadi
Huokausten silta
Venetsian laguunin vastainen fasadi
Palatsi kuvattuna Pyhän Markuksen kirkon kellotornista
Palatsin sisäänkäynti
Vanha mustavalkokuva palatsin sisältä
Palatsin sisäpihaa
1800-luvulla otettu mustavalkokuva sisäpihan kaivosta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dogen palatsi Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (italiaksi, englanniksi)
Leppäveden–Kynsiveden alue

| Leppäveden–Kynsiveden alue  (1>  jakovaihe: 14.3) |
| --- | --- |
 Topografinen kartta Kymijoen vesistöalueesta.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi, Pohjois-Savo
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
1. jakovaihe:  Leppäveden–Kynsiveden alue (14.3)
Vesistöjako:  Leppäveden alue (14.31), Saraaveden alue (14.32), Vatianjärven alue (14.33), Niiniveden valuma-alue (14.34), Kuusveden–Kynsiveden alue (14.35), Liesveden alue (14.36), Kuuhankaveden valuma−alue (14.37), Niemisjärven valuma-alue (14.38), Lievestuoreenjärven v−alue (14.39)
Laskujoki:  Kymijoki
Vesistön pääreitti:  Kymijoen alue ←Suur-Päijänteen alue ←Leppäveden–Kynsiveden alue ←Viitasaaren reitin valuma-alue
Laskupaikka:  Vaajanvirta, Vaajakoski 
Koordinaatit:  62°14′42″N, 25°53′17″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  17 683,85 km²  
Järvisyys:  16,68 % 
Jakovaiheen alue:  2 531,19 km²  
Alueen pituus:  90 km  
Alueen leveys:  70 km  
Pääuoma:  yli 530 km  
Keskiylivirtaama:  281 m³/s (MHQ) (1941–1970 )
Keskivirtaama:  142 m³/s (MQ) (1941–1970 )
Keskialivirtaama:  44 m³/s (MNQ) (1941–1970 )
 fiVaajakoski on valjastettu vesivoiman käyttöön 
Leppäveden alueen järvi Leppänen.
Leppäveden–Kynsiveden alue (vesistöaluetunnus 14.3) on Kymijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, joka muodostuu Leppävedestä, Saraavedestä, Vatianjärvestä, Niinivedestä ja Kynsivedestä, sekä niihin laskevista lähialueiden vesistöistä. Vesistöalueeseen laskee muualta tulevat Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4), Saarijärven reitin valuma-alue (14.6) ja Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Leppäveden–Kynsiveden alueen vedet laskevat Vaajakoskella Vaajanvirrasta Päijänteeseen, joka kuuluu Suur-Päijänteen alueeseen (14.2). Alueella sijaitsee osuus Kymijoen vesistön pääreitistä.
Yleistä > Vesistöalueen sijainti

Vesistöalueen pinta-ala on 2 531,19 neliökilometriä, mikä tekee noin 7 % koko vesistöalueesta, ja sen järvisyys on 16,68 prosenttia. Vesistöalueen alarajana on Vaajanvirta ja Vaajakosken vesivoimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 17 683,85 neliökilometriä ja järvisyys 16,98 prosenttia. Vesistöalue sijaitsee Keski-Suomen maakunnassa, mutta sen lounais- ja itäosat ulottuvat hieman Pohjois-Savon puolelle. Se sijaitsee Kymijoen vesistöalueen pohjoisosassa keskellä muita sen vastaavan jakoalueen alueita. Sen eteläpuolella on Suur-Päijänteen alue (14.2) ja sen lounaispuolella on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Länsipuolella sijaitsee Saarijärven reitin valuma-alue (14.6), pohjoispuolella on Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4) ja koillispuolella lyhyesti Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Vesistöalueen kaakkoispuolella sijaitsee enää Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9).
Yleistä > Pääuoma

Pääuoman nimityksen rinnalla käytetään Järvi-Suomessa termiä ”reitti” tai tarkentaen ”pääreitti”. Kymijoen vesistöalueella pääuomaan kuuluu Kymijoen alueella (14.1), Suur-Päijänteen alueella (14.2), Leppäveden–Kynsiveden alueella ja Viitasaaren reitin valuma-alueella (14.4) kulkeva reitti. Leppäveden–Kynsiveden alueen osalta reitin kulku on seuraava.
Leppäveden–Kynsiveden alueen reitin pääuoma alkaa Vatianjärven alueelta (14.33), jatkaa Saraaveden alueen (14.32) kautta Leppäveden alueelle (14.31). Tarkemmin kuvailtuna, yläpuolinen osuus tulee Äänekoskelle siitä, mihin se Keiteleeltä jää. Keitele laskee Kuhnamoon kolmea uomaa pitkin, jotka ovat Äänekoski, Paatelan kanava ja Myllykoski. Veden virtaavat etelään päin Aatunselän, sitten Vatianjärveen ja Kuusaankosken kautta Saraaveden Laukaanvirtaan. Saraaveden lounaispäässä vesi putoaa Kuhankosken kanavan luona Leppäveteen. Sieltä se joutuu Jyväskylän Vaajakoskella Vaajanvirran kautta Päijänteeseen. Kymijoen vesistön pääuoman kokonaispituus on yli 530 kilometriä , josta Leppäveden–Kynsiveden alueen osuus edellä kuvattua reittiä kartoista mittaamalla on noin 45 kilometriä.
Yleistä > Vesistöalueen jako

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä. Pääuomaan kuuluvat vesistöalueiden linkit on lihavoitu :
Leppäveden alue (14.31) → Suur-Päijänteen alue (14.2)
Saraaveden alue (14.32)
Vatianjärven alue (14.33) ← Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4) + Saarijärven reitin valuma-alue (14.6)
Niiniveden valuma-alue (14.34)
Kuusveden–Kynsiveden alue (14.35)
Liesveden alue (14.36) ← Rautalammin reitin valuma-alue (14.7)
Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Niemisjärven valuma-alue (14.38)
Lievestuoreenjärven valuma-alue (14.39)
Vesistöalueen rakenne > Suomen päävesistö

Kymijoen vesistö on Suomen päävesistöalue (vesistöaluetunnus 14), jonka valuma-alueen pinta-ala on 37 158,74 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,34 %. Leppäveden–Kynsiveden alue muodostaa noin 6,8 % koko vesistöalueesta.
Vesistöalueen rakenne > Järviä

Kymijoen vesistöalueen pääuoman reittiosuuteen kuuluvia järviä ovat yläjuoksulta lukien Kuhnamo, Aatunselkä, Vatianjärvi, Saraavesi ja Leppävesi. Kuusveden–Kynsiveden alueelta (14.35) löytyviä suuria järviä ovat esimerkiksi Kuusvesi, Kynsivesi ja Uurainen, Niiniveden valuma-alueelta (14.34) Niinivesi, Kuuhankaveden valuma-alueelta (14.37) Kuuhankavesi ja Armisvesi, Niemisjärven valuma-alueelta (14.38) Niemisjärvi, ja vielä Lievestuoreenjärven valuma-alueelta (14.39) Lievestuoreenjärvi.
Huomioita

1 2 3 4 5 6  Kymijoen vesistön pääuoman pituudelle ei ole kirjallisuuslähteitä. Sen määrittäminen kartasta mittaamalla on hankalaa, jos jokien mutkittelu on voimakasta. Suuri osa pääuomasta on laajoja järvenselkiä, jossa matkan mittaaminen on helppoa. Mittaamisen vaiheet on selostettu artikkelissa Kymijoen vesistö kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys. Saatu arvo on minimiarvo ja kun vesistöviranomaisten arvio julkaistaan, tämä määrittely voidaan poistaa!