stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michelle Rodríguez
Biografia > Ura

Otettuaan osaa moniin koe-esiintymisiin Michelle valittiin 350 hakijan joukosta rooliin pienen budjetin itsenäisessä elokuvassa Girlfight. Michelle näytteli Diana Guzmania, teiniä joka päättää kanavoida aggressionsa nyrkkeilijäksi tulemiseen. Hän sai tunnustusta kriitikoilta ja katsojilta, mutta suuresta julkisuudesta huolimatta Michelle ei saanut Oscar-ehdokkuutta. Michelle sai kuitenkin useita muita merkittäviä palkintoja ja ehdokkuuksia roolisuorituksestaan ja itse elokuva voitti parhaat palkinnot sekä Sundancen että Cannesin filmifestivaaleilla.
Michellellä on ollut myös muita menestyksekkäitä elokuvarooleja, kuten Hurjapäät, Resident Evil, Blue Crush ja S.W.A.T. Vuonna 2004 Michelle esiintyi Marien ääniroolissa videopelissä Halo 2. Hän tuotti myös Liz Riarson äänen sarjakuvassa IGPX. Vuosina 2005–2006 hän näytteli Ana Lucia Cortezia televisiosarjan Lost toisella tuotantokaudella (hahmon ensimmäinen esiintyminen oli ensimmäisen kauden viimeisessä jaksossa). Hän palasi myöhemmin vielä viidennen kauden toiseen jaksoon vuonna 2009. Vuonna 2006 Michelle sai oman jakson G4-kanavan sarjassa Icons.
Vuonna 2008 Michelle esiintyi elokuvassa Battle in Seattle Charlize Theronin kanssa. Michellen seuraava esiintyminen oli 9. huhtikuuta 2009 ensi-iltansa saaneessa Hurjapäät-elokuvassa, jonka nimi oli Fast & Furious. Michelle nähtiin myös James Cameronin elokuvassa Avatar, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2009.
Vuonna 2010 tuli ensi-iltaan elokuva Trópico de Sangre, joka perustuu Dominikaanisessa tasavallassa murhattujen Miraballin sisarusten elämään.
Biografia > Ura > Huomattavat listasijoitukset

Moneen kertaan uransa aikana Michelle on listattu Stuff-lehden "102 Sexiest Women In The World" -listalle, Maximin "100 Sexiest Women" -listalle  ja People En Espanolin 50 Mas Bellos -listalle.
Biografia > Ura > Tuottaminen ja kirjoitus

Michelle oli perustamassa tuotantoyhtiö Cheshire Kat Productionsia, joka tuottaa parhaillaan historiallista draamaa nimeltä Trópico de Sangre (engl. Tropic of Blood, suom. Veren tropiikki), jossa hän myös näyttelee.
Vuodesta 2015 eteenpäin hän on ollut kirjoittamassa useita teoksia, kuten perheen seikkailuelokuvaa, huumedraamaa ja naisiin kohdistuvaa aikakausi-teosta.
Biografia > Lakiasiat

Vuonna 2002 Rodriguez pidätettiin pahoinpitelystä, kun hän joutui tappeluun kämppiksensä kanssa. Syytteet kuitenkin peruttiin myöhemmin, kun kämppis ei halunnutkaan viedä asiaa oikeuteen.
Marraskuussa 2003 Rodriguez joutui oikeuteen kohtaamaan kahdeksan rikkomussyytöstä kahteen liikenneonnettomuuteen liittyen, mukaan lukien päihtyneenä ajaminen (DUI). Kesäkuussa 2004 Rodriguez tunnusti syyllisyytensä Los Angelesissa kolmeen syytteeseen: Pakoon lähtö; rattijuopumus; ja ajokortin ajaminen voimassaolon ollessa keskeytetty. Hän vietti 48 tuntia vankilassa, suoritti yhteisöpalvelua kahden New Yorkin sairaalan ruumishuoneilla, kävi kolmen kuukauden alkoholinkäyttöohjelmassa ja määrättiin kolmeksi vuodeksi koeajalle.
Vuonna 2005 ollessaan kuvaamassa Lostia Havaijilla, Rodriguezia pysäytettiin useita kertoja Honolulun poliisin toimesta ylinopeudesta, ja 1. joulukuuta hänet pidätettiin rattijuopumuksesta. Huhtikuussa 2006 hän tunnusti syyllisyytensä yhteen rattijuopumussyytteeseen ja valitsi maksaa 500 dollarin sakon ja viettää viisi päivää vankilassa.
Rodriguez mainitsi allergialääkkeitä yhtenä syynä epävakaaseen käytökseensä.  Koska tapaus oli Los Angelesin koeajan rikkomus, hänet tuomittiin 60 päivän vankeuteen, 30 päivän alkoholiriippuvuuden hoito-ohjelmaan ja 30 päivää yhdyskuntapalveluun, mukaan lukien työskentelyn Mothers Against Drunk Driving -järjestön hyväksi.
Syyskuussa 2007 Rodriguez väitettiin rikkoneen koeaikaansa jättämällä yhteisöpalvelunsa kesken eikä noudattamalla alkoholikasvatusta.  10. lokakuuta 2007 pidetyn kuulemisen jälkeen hänelle määrättiin 180 päivän vankeusrangaistus myöntäessään rikkoneensa koeaikansa. Hänen odotettiin viettävän koko 180 päivän vankeusrangaistuksen, mutta hänet vapautettiin 18 päivän kuluttua ylikuormituksen vuoksi. Tammikuussa 2009 Rodriguez suoritti yhdyskuntapalveluksensa loppuun.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Girlfight | Diana Guzman |  |
| 2001 | 3 A.M. | Salgado |  |
| 2001 | Hurjapäät | Leticia ”Letty” Ortiz |  |
| 2002 | Resident Evil | Rain Ocampo |  |
| 2002 | Blue Crush – Merten valtiaat | Eden |  |
| 2003 | S.W.A.T. | Chris Sanchez |  |
| 2004 | Control | Teresa |  |
| 2005 | BloodRayne | Katarin |  |
| 2006 | Cats: The Movie | Jujube (äänirooli) |  |
| 2006 | The Breed | Nicki |  |
| 2007 | Gardens of the Night | Lucy |  |
| 2007 | Battle in Seattle | Lou |  |
| 2009 | Fast & Furious | Leticia ”Letty” Ortiz |  |
| 2009 | Trópico de Sangre | Minerva Mirabal |  |
| 2009 | Avatar | Trudy Chacon |  |
| 2010 | Machete | Luz |  |
| 2011 | World Invasion: Battle Los Angeles | Elena Santos |  |
| 2011 | Blacktino | Charlotte Foster Jane |  |
| 2012 | Resident Evil: Retribution | Rain Ocampo |  |
| 2013 | InAPPropriate Comedy | Harriet |  |
| 2013 | Fast & Furious 6 | Letty Ortiz |  |
| 2013 | Turbo | Paz (äänirooli) |  |
| 2013 | Machete Kills | Shé |  |
| 2015 | Fast & Furious 7 | Letty Ortiz |  |
| 2017 | Fast & Furious 8 | Letty Ortiz |  |
| 2018 | Widows | Linda |  |
| 2019 | Alita: Battle Angel | Gelda |  |
| 2021 | Fast & Furious 9 | Letty Ortiz |  |
| 2023 | Fast & Furious X | Letty Ortiz |  |
| 2023 | Dungeons & Dragons: Honor Among Thieves | Holga |  |

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Punk’d | oma itsensä | 1 jakso |
| 2005 | Immortal Grand Prix | Liz Ricarro | 26 jaksoa |
| 2005–2006, 2009 | Lost | Ana Lucia Cortez | 25 jaksoa |
| 2007 | Adventures in Voice Acting | oma itsensä | 1 jakso |
| Ääninäyttely videopeleissä> Vuosi | Ääninäyttely videopeleissä> Nimi | Ääninäyttely videopeleissä> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | True Crime: Streets of LA | Rosie Velasco |
| 2004 | Driver 3 | Calita |
| 2004 | Halo 2 | Marine |
| 2009 | James Cameron’s Avatar: The Game | Trudy Chacon |
| 2012 | Call of Duty: Black Ops II | Strike Force -sotilas |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Michelle Rodriguez Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Aiheesta muualla > Haastattelut

Fuego Interview, (Summer 2006), MR Underground (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Interview, (04/06), Michelle-Fans.net[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Interview, 10/00, BeatBoxBetty (englanniksi)
Interview, 9/29/2000, CNN (englanniksi)
Collection of snippets on Rodriguez's background (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Michelle Rodríguez vuonna 2006.
Sinipäämomotit

| Sinipäämomotit |
| --- | --- |
 Siniotsamomotti (Momotus momota)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Säihkylinnut Coraciiformes
Heimo::  Momotit Momotidae
Suku::  Sinipäämomotit Momotus  Brisson, 1760
Katso myös
   Sinipäämomotit Wikispeciesissä   Sinipäämomotit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinipäämomotit (Momotus) on momottien heimoon kuuluva säihkylintusuku. Sinipäämomotteja on BirdLife Suomen luokittelussa 6 lajia.
Sinipäämomotteihin kuuluvia lajeja

Kastanjamomotti (Momotus mexicanus)
Puhkumomotti (Momotus subrufescens)
Sinikruunumomotti (Momotus coeruliceps)
Siniotsamomotti (Momotus momota)
Trinidadinmomotti (Momotus bahamensis)
Ylänkömomotti (Momotus aequatorialis)
Aiheesta muualla

ITIS: Momotus (englanniksi)
Strengin puutarhassa

| Strengin puutarhassa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Arto Halonen
Käsikirjoittaja:  Arto Halonen
Tuottaja:  Arto Halonen
Säveltäjä:  Pekka Streng
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen Timo Nissi Teemu Koivisto Pekka Uotila Matti Helariutta
Leikkaaja:  Antti Tuomikoski
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Art Films Production AFP
Ensi-ilta:  2009
Kesto:  63 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Strengin puutarhassa on Arto Halosen ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2009.
Elokuva on musiikkidokumentti sekä konserttitaltointi vuonna 2009 Tavastia-klubilla järjestetystä Pekka Strengin muistokonsertista. Elokuva sisältää myös konsertissa esiintyvien muusikoiden haastatteluja, joissa he kertovat Strengin musiikin merkityksestä itselleen.
Soisalon Seutu

| Soisalon Seutu |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Savon Media, Keskisuomalainen Oyj
Levikki:  4 212 (LT 2015)
Perustettu:  1962
Päätoimittaja:  Eeva-Liisa Pennanen
Kotikunta:  Leppävirta; käyntiosoite: Savonkatu 32, 79100 Leppävirta
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa tiistaisin
Aiheesta muualla
Kotisivu
Soisalon Seudun, Leppävirralla tiistaisin ilmestyvän sanomalehden toimitiloja Leppävirran keskustassa.
Soisalon Seutu on kerran viikossa tiistaisin ilmestyvä, tabloidikoossa julkaistu sanomalehti. Lehden toimitus sijaitsee Leppävirran keskustassa. Vuonna 2015 levikki oli runsas 4 200 kappaletta. Jakelualue kattaa Leppävirran ja Vehmersalmen. Lehti on perustettu vuonna 1962.
Lehden päätoimittajana toimii Antti Aho.
Soisalon Seutu kuuluu Keskisuomalainen Oyj -konsernin Savon Media -osakeyhtiön julkaisuihin.
Aiheesta muualla

Soisalon Seudun uutisia (Arkistoitu – Internet Archive) (soisalonseutu.fi)
Soisalon Liikenne

Soisalon Liikenteen linja-auto saapumassa Jyväskylän linja-autoasemalle.
Soisalon Liikenne Oy on suomalainen linja-autoalan perheyritys joka perustettiin 21. maaliskuuta 1995. Yrityksen perusti Mikko Nissinen.
Päätoimipaikka sijaitsee Varkaudessa, jossa toimivat päävarikko, toimisto, korjaamotilat ja pesutilat.
Reitit

Soisalon Liikenteen liikennöintitarjontaan kuuluu seutu- ja lähiliikenne, paikallisliikenne, pikavuoro-, vakiovuoro- ja tilausajoliikenne. Myös tapahtumakuljetukset.
Soisalon Liikenteellä on yli 40 linja-autoa, joihin kuuluu kaukoliikenne-, paikallisliikenne- ja palveluliikenneautot. Soisalon Liikenne liikennöi paikallisliikennettä Mikkelissä ja Pieksämäellä, sekä neljää seutulinjaa Lappeenrannan joukkoliikenteessä.
Kaukoliikenteenreitit (kesä 2021):
Helsinki - Kuopio
Helsinki - Mikkeli
Jyväskylä - Varkaus - Joensuu
Jyväskylä - Mikkeli - Lappeenranta
Jyväskylä - Varkaus - Savonlinna
Joutsa - Jyväskylä
Parikkala - Savonlinna
Savonlinna - Puumala
Jyväskylä - Lievestuore - Hankasalmi
Sorja (täsmennyssivu)

Sorja voi tarkoittaa seuraavia:
sorja, adjektiivina: sirorakenteinen, sorea, kaunis
Sorja, naisen etunimi
Sorja, sukunimenä:
Kalle Sorja (s. 1983), suomalainen jalkapalloilija
Sorja, Tampereen Kesäsiirtolayhdistyksen käytössä oleva rakennus Sastamalassa Rautaveden rannalla
Sorja, Suomessa 1920-luvulta 1970-luvulle ilmestynyt ompelukaavalehti, yhdistyi myöhemmin Muoti + Kauneus -lehteen.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sorja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mauritius Post Office

Mauritius Post Office kahden pennyn syvänsininen ja yhden pencen oranssinpunainen merkki. Kuvan on Jakubekin vuoden 1985 huutokaupasta.
Mauritius Post Office -nimellä kutsutaan brittiläisessä Mauritiuksen siirtokunnassa syyskuussa 1847 julkaistua kahta postimerkkiä: oranssinpunaista yhden pennyn ja syvänsinistä kahden pencen merkkiä. Merkkien nimi tulee niissä lukevasta ”Post Office” -tekstistä, joka muutettiin myöhempiin painoksiin ”Post Paidiksi”. Mauritius Post Office -postimerkit kuuluvat maailman harvinaisimpien merkkien joukkoon. Säilyneitä yksilöitä tunnetaan 27.
Mauritius oli neljäs maa, joka julkaisi omia merkkejään ja merkit olivat ensimmäisiä brittiläisessä imperiumissa Britannian ulkopuolella.
Historiaa

Postimerkit kaiversi Englannissa vuonna 1816 syntynyt ja Mauritiukselle vuonna 1838 muuttanut Joseph Osmond Barnard. Malli mukaili olemassa olevia Britannian merkkejä, joista ensimmäiset oli julkaistu 1841. Merkissä on kuvattuna kuningatar Viktoria ja arvojen värit olivat vastaavat kuin Britannian yhden ja kahden pencen merkeissä.
Molempia arvoja painettiin viisisataa kappaletta käyttäen painolaattaa, jolla oli molemmat merkit. Julkaisu tapahtui 21. syyskuuta 1847 ja monet merkeistä käytettiin Mauritiuksen kuvernöörin vaimon samana viikonloppuna järjestämien tanssijaisten kutsuihin. Merkit painettiin syväpainomenetelmällä ja niissä on kaivertajan nimikirjaimet (JB) kasvokuvan oikeassa alanurkassa. Merkkien vasemmassa reunassa on teksti ”Post Office”, joka muutettiin seuraavassa vuoden 1848 painoksessa ”Post Paidiksi”.
Merkki filateliassa

Mauritiuksen Post Office -merkit olivat tuntemattomia filateeliselle maailmalle aina vuoteen 1864, jolloin bordeaux’laisen kauppiaan rouva madame Borchard löysi yhden pennyn ja kahden pencen merkit miehensä kirjeenvaihdosta. Hän myi ne toiselle keräilijälle ja useiden vaiheiden jälkeen merkit päätyivät kuuluisalle keräilijälle Philipp von Ferrarylle ja sitten huutokauppaan vuonna 1921.
Vuosien varrella merkkien hinta on kohonnut. Merkit ja ne sisältävät kuoret ovat olleet monien kuuluisien keräilijöiden kokoelmien arvokkaimpia kohteita. Näitä ovat muun muassa Sir Ernest de Silva, Arthur Hind, Sir William Beilby Avery, Alfred F. Lichtenstein ja Alfred H. Caspary. Vuonna 1904 kuningas Yrjö V maksoi 1 450 puntaa käyttämättömästä kahden pencen merkistä, joka oli tuo ajan ennätyssumma.
Kaikkien aikojen kuuluisimmassa Mauritius-kokoelmassa, Hiroyuki Kanain kokoelmassa oli kaikkiaan kuusi tunnetusta 27 merkistä. Näitä olivat käyttämättömät yhden pennyn ja kahden pencen merkit sekä ”Bordeaux”-kuori, jota on kutsuttu luonnehdinnalla la pièce de résistance de toute la philatélie (”filatelian kaikkien aikojen suuremmoisin kohde”). Tässä Englannin kautta Bordeaux’hon lähetetyssä kuoressa on molemmat merkit. Kanai myi kokoelmansa huutokaupalla vuonna 1993. Yhden pennyn merkki myytiin 1 072 260 dollarin hinnalla ja kahden pencen merkki 1 148 850 dollarilla. Bordeaux-kuoresta maksettiin maailmanennätyshinta 3,8 miljoonaa dollaria.
Merkit maailmalla

”Post Office”-merkit kuten niitä seuranneet julkaisut ovat erittäin arvostettuja ja arvokkaita keräilykohteita, sillä ne ovat harvinaisia, vanhoja ja paikallisina julkaisuina ulkoasultaan primitiivisiä. Säilyineistä merkeistä suurin osa on yksityisillä keräilijöillä, mutta muutama on julkisesti näytteillä:
Lontoon British Library: merkin sisältävä kuvernöörin tanssijaisten kutsu ja käyttämätön kahden pencen merkki.
Britannian kuninkaallinen postimerkkikokoelma (The Royal Philatelic Collection): yhden ja kahden pencen merkit.
Tukholman Postimuseo: molemmat merkit.
Museum voor Communicatie Den Haag: käyttämätön kahden pencen merkki.
Blue Penny Museum, Port Louis, Mauritius: molemmat merkit.
Painolaatta ja uudelleenpainokset

Vuonna 1912 lontoolainen Nevile Lacy Stocken osti merkkien alkuperäisen painolaatan eversti Colnaghilta, joka oli vuoden 1847 Mauritiuksen kuvernöörin lapsenlapsi. Colnaghi oli löytänyt laatan suvun arkistoista, muttei tajunnut sen arvoa. Stocken sen sijaan painoi alkuperäisellä laatalla merkkejä. Osassa merkeistä lukee takapuolella "reprint", muttei kaikissa. Painettua määrää ei tunneta ja nämä uusintapainokset ovat suhteellisen harvinaisia.
Bourdeaux-kuori, jolla on sekä yhden pennyn että kahden pencen Post Office -merkki. Kuorta on pidetty filateliahistorian suuremmoisimpana kohteena.
Songo Mnara

Songo Mnara on raunioitunut satamakaupunki Tansaniassa.  Se sijaitsee pienellä saarella noin kymmenen kilometrin päässä Kilwa Kisiwanista. Se on ollut aikoinaan Afrikan ja Euroopan välisen kultakaupan keskeinen paikka. Arvellaan, että Euroopan 1360-luvun ruttoepidemian aiheuttama lama ja kysynnän lasku johtivat kaupungin talouden hiipumiseen. Kaupungissa on säilynyt hienoja taloja 1400- ja 1500-luvuilta. Useimmat sitä vanhemmat talot modernisoitiin 1700-luvulla, kun omanilaisia maahanmuuttajia asettui kaupunkiin.
Songo Mnara muodostaa yhdessä  Kilwa Kisiwanin kanssa Unescon maailmanperintökohteen.
Sorjola

Sorjola on Puumalassa sijaitseva kylä, jossa asuu noin 10–20 henkilöä. Sorjolan kylä sijaitsee Sorjolanmäen päällä. Etäisyys Puumalan keskustaan on noin 13 kilometriä.
Sorjolan läpi kulkee kantatie 62. Kylässä toimii yksi suuri karjatila, ja lähistöllä on myös muutama pienempi tila.
Subcompact car

Subcompact car on pohjoisamerikkalainen luokitus henkilöautoille, joka vastaa laajasti B-segmentti- (Eurooppa) tai supermini (Iso-Britannia) -luokituksia. Subcompact car -luokan autot ovat pienempiä kuin compact car -luokan autot.
Sinitaivas-konsertti

Sinitaivas-konserttikiertue on pitkäaikainen ympäri Suomen konserttiestradeja kiertänyt kiertue. Ensimmäisen kerran Sinitaivas-nimellä konsertoitiin vuonna 1987. Ensimmäinen kiertuemuotoinen Sinitaivas puolestaan toteutettiin 1988, jolloin mukana olivat kyseisen vuoden hallitsevat tangokuninkaalliset – tangokuningatar Kirsi Rissanen ja tangokuningas Kari Piironen – Pauli Virta sekä Finlanders-orkesteri. Kiertue sai teemanimekseen “Olavi Virran sävelin” ja konsertti kuultiin viidellä paikkakunnalla.
Sinitaivaan alkuperäisenä syntyajatuksena oli tuoda konserttiestradeille kesällä Seinäjoen Tangomarkkinoilla valitut uudet tangokuninkaalliset sekä muita ajankohtaisia ja mielenkiintoisia taiteilijoita. Suomen suurimmilla konserttiareenoilla haluttiin tarjota lupaaville lahjakkuuksille mahdollisuudet tuoda esiin kaikki osaamisensa.
Konserttikiertueiden kokoonpano ja kiertuepaikat ovat vaihdelleet vuosittain, samoin vaihtuva teemanimi.
Konsertteja on isännöinyt juontaja, jonka roolissa on nähty muun muassa vuoden 1989 tangokuningas Risto Nevala ja imitaattori/stand up -koomikko Janne Porkka. Musiikillinen anti on ollut osittain taiteilijoiden omaa ohjelmistoa, ikivihreitä kappaleita, tuulahduksia maailmalta ja huumoripaloja.
Kiertueorkesterina on ollut useina vuosina Finlanders, joka oli mukana debyyttikiertueesta aina vuoteen 2005 asti. Vuonna 2006 säestyksestä vastasi Eija Kantolan oma orkesteri Omega. Vuonna 2007 Sinitaivas juhlisti 20-vuotista taivaltaan ja säestystehtävässä nähtiin Seitsemän seinähullua veljestä, joka on jatkanut tehtävässä siitä asti. Kiertueen matkassa on ollut myös suomalaisen yleisön suuria kestosuosikkeja, kuten esimerkiksi juhlavuoden 2007 kiertueen tähtikaartissa loistanut Lea Laven ja vuoden 2009 kokoonpanossa italialainen musiikin maestro Umberto Marcato.
Muutamina vuosina Sinitaivas-konsertti on nähty myös TV:ssä. 
Sinitaivas-konsertit tuottaa Auraviihde Oy.
Aiheesta muualla

http://www.auraviihde.fi/sinitaivas (Arkistoitu – Internet Archive)
Sirkka Heinonen

Sirkka Heinonen on suomalainen tulevaisuudentutkimuksen emeritaprofessori. Heinonen siirtyi vuonna 2020 eläkkeelle virastaan professorina Turun Yliopiston Tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa sekä keskuksen Helsingin toimiston johtajana. Hän toimii edelleen keskuksen erityisasiantuntijana. Heinonen on toiminut tulevaisuuden tutkimuksen alueella 1980-alkaen ja häntä on kuvailtu yhdeksi suomalaisen tulevaisuudentutkimuksen keskeisistä henkilöistä sekä  edelläkävijäksi ja keskeiseksi kehittäjäksi. Hän on muun muassa kehittänyt tulevaisuusklinikka-metodia.
Heinosen tutkimusalueita ovat olleet teknologian ennakointi, kestävän kehityksen ja osaamisen yhteiskunta, slow life, kaupunkien ja rakentamisen sekä liikenteen tulevaisuus, sosiaalinen media ja työn tulevaisuus. Heinonen on muun muassa tutkinut etätyötä jo 1980-luvulta lähtien.
Heinonen on myös vaikuttanut suomalaisen tulevaisuuspolitiikkaan muun muassa valtioneuvoston tulevaisuusselontekojen muodossa.
Koulutus ja ura

Heinonen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999. Hänen väitöskirjansa titteli oli Prometheus Revisited – Human Interaction with nature through Technology in Seneca.
Heinonen työskenteli vuosina 1979-2007 Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa VTT:ssä, jonne hänen rekrytoitiin maisteriksi valmistumisensa jälkeen.  Heinosen tehtävänä oli muun muassa selvittää, miten tulevaisuudentutkimuksen tutkimusala voitaisiin tuoda Suomeen ja missä ja miten tulevaisuudentutkimusta tehtiin. Heinosen tekemien selvitysten pohjalta Suomeen muodostui alan ensimmäiset rakenteet. Hän työskenteli johtavana tutkijana VTT:llä siirtyessään tulevaisuuden tutkimuksen keskuksen palvelukseen vuonna 2007.
Heinonen on ollut mukana kansallisen ennakointiverkoston toiminnassa alusta alkaen ja toiminut aktiivisesti Tulevaisuuden tutkimuksen seurassa 1980-luvusta lähtien. Hän oli seuran puheenjohtaja 2012-2016 ja vuoden 2016 jälkeen varapuheenjohtaja, ja vuonna 2021 hänet valittiin seuran kunniajäseneksi.
Vuonna 2005 Heinonen valittiin ensimmäisenä suomalaisena naisena Rooman klubin jäseneksi. Hän on myös globaalin globaalin Millennium-projektin  Helsingin noodin eli yhteistyöorganisaation, puheenjohtaja.
Teoksia ja julkaisuja

Luettelossa on  valikoima Heinosen julkaisuja
Heinonen, Sirkka et al.: ”Edelläkävijäanalyysi – sovelluksia aurinkoenergia-startupien, journalismin ja vastuullisten yritysten aloilta”, Tulevaisuudentutkimus tutuksi – Perusteita ja menetelmiä, s. 267–288.  (Artikkeli ammatillisessa kokoomateoksessa Tulevaisuudentutkimuksen Verkostoakatemian julkaisuja 1/2022)  Turku:  Turun yliopisto, Tulevaisuuden tutkimuskeskus.  ISBN 978-952-249-562-4.  Teoksen verkkoversio.
Karjalainen Joni, Heinonen Sirkka, Taylor Amos: Mysterious faces of hybridisation: an anticipatory approach for crisis literacy. European Journal of Futures Research (EJFR), 2022, 10. vsk, nro 21.  Springer. doi:http://dx.doi.org/10.1186/s40309-022-00207-5.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.1.2024. (englanniksi)
Heinonen Sirkka: ”Finnish and Nordic Futures Studies: Current insights and new voices”, Finnish and Nordic Futures Studies: Current insights and new voices, s. 280 -294.  (Vertaisarvioitu artikkeli kokoomateoksessa (A3)) Määritä julkaisija! ISBN 978-0-9857619-3-6.  lisätietoa. (englanniksi)
Ruotsalainen, Juho, Heinonen, Sirkka, Karjalainen, Joni, Parkkinen, Marjukka: Peer-to-peer work in the digital meaning society 2050. European Journal of Futures Research (EJFR), 2016, 4. vsk, nro 10.  Springer. doi:10.1007/s40309.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.1.2024. (englanniksi)
Heinonen, Sirkka, Ruotsalainen, Juho: Energy Futures 2030 - Toward the Neo-Growth paradigm of the Sixth-Wave Era.  Turku:  Turun yliopisto, 2013.  ISBN 978-952-249-150-3.
Heinonen, Sirkka: Maaseudulle ekomoderni tulevaisuus. Luonnonvara, 2002, 1. vsk, s. 20-21.
Aiheesta muualla

Sirkka Heinosen profiili Turun yliopiston sivuilla
Soisalo (täsmennyssivu)

Soisalo tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi

Heikki Soisalo, oik. Johan Henrik Karvonen, (1874–1950), kirjailija
Juha Soisalo (1941–2016), taidemaalari ja -graafikko
Martti Soisalo (1930–2021), yritysjohtaja ja kauppaneuvos, professori Pauli Soisalon poika
Mikael Soisalo (s. 1998), jalkapalloilija
Pauli Soisalo (1914–1996), kuvittaja ja pilapiirtäjä
Pauli Soisalo (1900–1972), lääkäri ja professori
Raul Soisalo, psykoterapeutti, kanttori ja kuoronjohtaja, talous- ja huuerikollinen
Saara Soisalo (s. 1965), laulaja.
Muita

Soisalo, vesistöjen rajaama alue Pohjois-Savon ja Etelä-Savon rajamailla, tulkittu aiemmin Suomen suurimmaksi saareksi
S/s Soisalo, vuonna 1913 valmistunut suomalainen rahtialus
Soisalo-opisto, opisto Varkaudessa
Mozambique (täsmennyssivu)

Mozambique voi tarkoittaa seuraavia:
Mozambique, kuubalaisen tanssimusiikin tyylilaji
Mosambikin englanninkielinen nimi
Mosambikin saari, saari Mosambikissa
Mozambique Company, Mosambikissa toiminut portugalilainen valtionyhtiö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mozambique”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.