stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Azara-hermi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Azara-hermi Wikimedia Commonsissa
Kasvot lähikuvassa.
Laura Alakukku

| Laura Alakukku> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1958 (ikä 66) Vampula
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  maatalouden ympäristöteknologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (MMK 1986, MML 1993 ja MMT 1997)
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Laura Alakukku (s. 28. huhtikuuta 1958 Vampula) on suomalainen maataloustieteilijä ja Helsingin yliopiston maatalouden ympäristöteknologian professori.
Alakukku tuli ylioppilaaksi Säkylän seudun lukiosta 1977. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1986, lisensiaatiksi 1993 ja tohtoriksi 1997. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1997) käsitteli maaperän tiivistymistä painavien maatalouskoneiden käytön seurauksena. Väitöskirjatyö oli otsikoitu Long-term soil compaction due to high axle load traffic. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston maatalousteknologian dosentiksi 1999.
Työurallaan Alakukku on toiminut Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen (MTT) tutkijana 1986-1998, Helsingin yliopiston virkaatekevänä professorina 1998-1999 ja MTT:n erikoistutkijana 1999-2006. Hän oli 2002-2006 Maa- ja metsätalousministeriön rahoittaman Maaperätutkimusohjelman koordinaattori. Helsingin yliopiston maatalouden ympäristöteknologian professori hän on ollut huhtikuusta 2007 lähtien.
Alakukun tutkimus työ on keskittynyt muun muassa maatalouden ympäristökuormitusta vähentävien sekä maatalous- ja elintarviketuotannon kilpailukykyä parantavien viljelymenetelmien kehittämiseen.
Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2013.
Aiheesta muualla

Laura Alakukku. University of Helsinki (englanniksi) (researchgate.net)
Google Scholarin haku "Laura Alakukku" (englanniksi) (scholar.google.com)
Laura Alakukku. Professor at University of Helsinki (englanniksi) (linkedin.com)
Tuure Kiviranta (5.2.2017) Professorit: Itämeri ei voita mitään, jos Kiuruveden karjatalous häviää (Arkistoitu – Internet Archive) (maaseuduntulevaisuus.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja 
Tieteilijät:  ORCID
51 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 51 ← 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 → 
Kardinaaliluku:  viisikymmentäyksi
Järjestysluku:  viideskymmenesyhdes, viideskymmenesensimmäinen
Tekijät:  1, 3, 17, 51
Alkutekijät:   3\cdot 17
Roomalainen numero:  LI
Binääriluku:  110011
Oktaaliluku:  63
Duodesimaaliluku:  43
Heksadesimaaliluku:  33
Vigesimaaliluku:  2B
51 (viisikymmentäyksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 50 ja seuraa luku 52.
Matematiikassa

51 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
51 on vajaa luku.
51 on onnekas luku (engl. lucky number).
51 on lukua 1 lukuun ottamatta pienin luku, joka on sekä viisikulmioluku että keskitetty viisikulmioluku (katso kuva).
51 on stella octangula -luku, eräänlainen tilan kuvioluku.
51 on palindromi binäärijärjestelmässä (1100112) ja nelijärjestelmässä (3034).
51 on Smithin luku binäärijärjestelmässä.
51 kuuluu Motzkinin lukuihin.
51 kuuluu Perrinin lukujonoon (engl. Perrin sequence).
51 on trimorfinen luku, koska  51^{3}=132\ 651, joka päättyy numeroihin 51.
51 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana kahdella tavalla:  7^{2}+1^{2}+1^{2} tai  5^{2}+5^{2}+1^{2}.
51 voidaan muodostaa kahden neliöluvun erotuksena kahdella tavalla:  10^{2}-7^{2} ja  26^{2}-25^{2}.
51 esiintyy kahdessa jaottomassa Pythagoraan kolmikossa: (51, 140, 149) ja (51, 1300, 1301).
51 on kahden peräkkäisen alkuluvun keskiarvon neliöjuuri. (Nämä luvut ovat 2593 ja 2609.)
Säännöllinen 51-kulmio on konstruoituva monikulmio, koska 51 on kahden eri Fermat’n luvun tulo.
Luonnontieteissä

51 on antimonin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
Vanadiini-51 on vanadiinin ainoa vakaa ja luonnossa yleisin isotooppi.
Zirkonium-91 on zirkoniumin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 51.
51 Nemausa on pikkuplaneetta.
Pyörregalaksi tunnetaan myös nimellä Messier 51.
Muissa yhteyksissä

51 on Perun kansainvälinen suuntanumero.
North American P-51 Mustang oli yhdysvaltalainen hävittäjäkone.
John Tyler, William Howard Taft, Calvin Coolidge ja Franklin D. Roosevelt astuivat Yhdysvaltain presidentin virkaan 51-vuotiaina.
Alueella 51 on Yhdysvaltain ilmavoimien salainen tukikohta.
Eurooppatie E51 kulkee Saksassa.
Kantatie 51 kulkee Helsingin ja Raaseporin välillä.
51 keskitettynä viisikulmiolukuna.
Tero Aittokallio

| Tero Aittokallio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Naantali
Ammatti:  systeemisen laskennallisen lääketieteen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (M.Sc. 1997, Ph.D. 2001)
Väitöstyön ohjaaja:  Mats Gyllenberg
Instituutti:  Oslon yliopisto, Turun yliopisto, Helsingin yliopisto
Palkinnot:  paras matematiikan väitöskirja Suomessa (2001); Suomalainen Tiedeakatemia (jäsen 2023-); Highly Cited Researchers (Clarivate, 2023)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tero Antero Aittokallio (11. kesäkuuta 1974 Naantali) on suomalainen soveltava matemaatikko, joka työskentelee lääketieteellisen matematiikan tutkimusryhmän johtajana Helsingin yliopiston Suomen molekyylilääketieteen instituutissa (FIMM) sekä syövän systeemisen laskennallisen lääketieteen professorina (2019-) Oslon yliopistossa syöpägenetiikan laitoksella ja Oslon yliopistollisessa keskussairaalassa Norjassa. Hän on Turun yliopiston biomatematiikan dosentti, joka työskenteli Turun yliopiston tilastotieteen ja sovelletun matematiikan professorina vuosina 2015-2020 sekä jälleen vierailevana professorina loppuvuodesta 2022 lähtien.
Aittokallio valmistui soveltavaksi matemaatikoksi Turun yliopistosta (FM 1997, FT 2001). Hänen väitöskirjansa (2001) liittyi hengitysteiden toiminnan luonnehdintaan ja matemaattiseen mallintamiseen unihäiriöissä. Työ oli otsikoitu Characterization and modelling of the cardiorespiratory system in sleep-disordered breathing. Tutkimus palkittiin vuoden 2001 parhaana matematiikan väitöskirjana Suomessa.
Työurallaan Aittokallio toimi post-doc tutkijana Pasteur-instituutin systeemisen biologian laboratoriossa (2006-2007) tohtori Benno Schwikowskin kanssa, ja tutustui muun muassa biotieteellisiin analyysi- ja visualisointityökaluihin kuten Cytoscapeen. Tämä ohjelmistoalusta oli ennestään tuttu Schwikowskille. Vuonna 2007 tohtori Aittokallio sai Suomen Akatemian viiden vuoden tutkimusapurahan (2007-2012) ja aloitti itsenäisen tutkimustyön Turun biomatematiikan tutkimusryhmän johtajana. Suomen molekyylilääketieteen instituutin (FIMM) ryhmänjohtajana Aittokallio aloitti vuonna 2011.
Tutkimusryhmien johtajana Aittokallio on ohjannut monien tutkijoiden väitöskirjatöitä.
Aittokallio valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi huhtikuussa 2023. Hän nousi maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon marraskuussa 2023 julkistetussa Clarivaten vuotuisessa katsauksessa. Vuonna 2023 listaus sisälsi yhteensä 7 125 tutkijaa maailmasta, joista 16:n päätoimipaikka listattiin sijaitsevan Suomessa. Aittokallion sijoitus tuli poikkitieteellisen tutkimuksen alalta.
Aiheesta muualla

Tero Aittokallio. University of Helsinki, University of Turku, University of Oslo (englanniksi) (scholar.google.com)
Tero Aittokallio. University of Helsinki, Institute for Molecular Medicine Finland (FIMM). PhD (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  DBLP  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  ORCID  Publons  ResearcherID  Scopus 2  zbMATH
88. laivue (RAF)

88. laivue oli Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentolaivue Korean sodassa. Laivue lakkautettiin nimeämällä se uudelleen 14. laivueeksi 1962.
Laivueen kalustona oli Bristol Blenheim IV -koneet helmikuusta joulukuuhun 1941. Koneissa käytettiin tunnuksena kirjaimia RH ja laivueen tukikohtina olivat Sydenham, Swanton Morley ja Attlebridge.
Laivue perustettiin No. 1430 lentueesta Kai Takissa 1. syyskuuta 1946. Laivueen kalustona oli Short Sunderland GR5 ja tukikohtana Iwakuni Korean sodan alkuvaiheissa. Laivue siirtyi 24. kesäkuuta 1954 Seletariin, Singaporeen ja lakkautettiin 1. lokakuuta.
Laivue perustettiin uudelleen toukokuussa 1956 Wildenrathissa kalustonaan English Electric Canberra B(I)8. Laivue nimettiin 17. joulukuuta 1962 uudelleen 14. laivueeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 88. laivue (RAF) Wikimedia Commonsissa
Sixten Boström

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 15. syyskuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Lempinimi: Siku
Seura
Seura: KuPS
Tehtävä: apuvalmentaja
Junioriseurat
: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1981–1983 | HJK | 59 | (16) |
| 1984–1985 | BK Häcken | 41 | (10) |
| 1986–1987 | HJK | 28 | (6) |
| 1988 | Geylang International | 14 | (5) |
| 1988–1991 | Kuusysi | 90 | (18) |
| 1990 | → Geylang International (laina) | 13 | (8) |
| 1991–1993 | FinnPa | 21 | (6) |
| 1993 | TiPS | 5 | (1) |
| 1994 | Hki Utd | 18 | (8) |
| Yhteensä | Yhteensä | 289 | (78) |
Maajoukkue
| 1980 | Suomi U16 | 3 | (0) |
| 1981 | Suomi U17 | 8 | (2) |
| 1981–1982 | Suomi U18 | 11 | (2) |
| 1982–1985 | Suomi U21 | 11 | (1) |
| 1983–1986 | Suomi | 14 | (2) |
Valmennusura
1993: VJS (B-jun.)
1994: HJK (B-jun.)
1995–1996: EIF
1997–1998: FinnPa (A-jun.)
1999–2001: Jokrut (apuv.)
2002–2004: Jaro
2008–2012: Örebro SK
2013–2014: HJK
2015–2016: Columbus Crew (apuv.)
2017: SJK
2023–: KuPS (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sixten Boström (s. 15. syyskuuta 1963 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on toiminut vuodesta 2023 alkaen Veikkausliigassa pelaavan KuPSin apuvalmentajana.
Ura pelaajana

Boström aloitti uransa vuonna 1981 Helsingin Jalkapalloklubissa, missä pelasi kolme kautta ja siirtyi sen jälkeen BK Häckeniin Ruotsin Allsvenskaniin. Häckenissä Boström pelasi kaksi kautta. Hän palasi HJK:iin kaudeksi 1986 ja pelasi joukkueessa kaksi kautta. Urallaan Boström ehti pelata vielä lahtelaisessa FC Kuusysissä, singaporelaisessa Geylang Internationalissa sekä Finnairin Palloilijoissa, jossa hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1993.
Boström pelasi urallaan 14 A-maaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän voitti neljä Suomen mestaruutta, kaksi Singaporen mestaruutta ja yhden Suomen Cupin.
Ura valmentajana

Boström suoritti jalkapallovalmentajatutkinnon vuonna 1997. Hän työskenteli Mäkelänrinteen urheilulukiossa vuosina 1995–2001 sekä Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin koulutuspäällikkönä 1994–2001. Pietarsaarelaisen FF Jaron päävalmentajana Boström toimi kaudesta 2002 kesään 2004, jolloin hän sai potkut. Jaro-pestinsä jälkeen Boström toimi Suomen Palloliiton alaisuudessa jalkapallomaajoukkueen kansainvälisissä tarkkailutehtävissä sekä Palloliiton koulutuspäällikkönä.
Marraskuussa 2007 Boströmin valittiin Örebro SK:n päävalmentajaksi Ruotsin Allsvenskaniin. Boströmin apuvalmentajaksi valittiin ruotsalainen Alexander Axén. Boströmin johdolla ÖSK sijoittui kaudella 2008 jo seitsemänneksi ja seuraavana syksynä sijoitus oli pykälää parempi europaikan jäädessä vain viiden pisteen päähän. Kaudella 2010 ÖSK voitti Allsvenskanissa pikkuhopeaa kolmannen tilan myötä.
Örebron menestyskauden 2010 jälkeen monet Boströmin avainpelaajat siirtyivät suurempiin seuroihin ja kaudella 2011 uudistunut ÖSK jäi Allsvenskanissa vasta sijalle 12. Valmennusjohto luotti huonosta kaudesta huolimatta edelleen suomalaisvalmentajaan, mutta lopulta kauden 2012 surkea voitoton alkukausi johti potkuihin kesäkuun alkupuolella.
Boström aloitti tammikuussa 2013 Boström HJK:n päävalmentajana. Boströmin johdolla HJK voitti ylivoimaisesti viidennen perättäisen Suomen mestaruuden. Boström sai osakseen kritiikkiä, kun HJK putosi jo Mestarien liigan toisella karsintakierroksella virolaiselle JK Nõmme Kaljulle. Boström erotettiin tehtävästä huonon alkukauden jälkeen huhtikuussa 2014.
Helmikuussa 2015 Boström jatkoi valmennusuraansa Major League Soccerissa pelaavan Columbus Crew’n apuvalmentajana. Kaudella 2015 Columbus pelasi Gregg Berhalterin ja Boströmin johdolla hienon MLS-kauden. Seura oli Itäisen divisioonan runkosarjan kakkonen ja voitti konferenssifinaalissa New York Red Bullsin. Kauden huipentanut MLS Cupin finaali päättyi kuitenkin 2–1 tappioon Portland Timbersille.
Boströmin pesti Columbuksessa päättyi 17. helmikuuta 2017, kun Seinäjoen Jalkapallokerho palkanneensa Boströmin uudeksi päävalmentajakseen Veikkausliigan kaudelle 2017. 2. kesäkuuta 2017 SJK ilmoitti, ettei Boström enää jatka tehtävässään.
Vuoden 2019 alussa Sixten Boström aloitti PK-35:n valmennuspäällikkönä.
Keväällä 2023 Boström palasi pitkän tauon jälkeen takaisin valmentajan tehtäviin, aloittaen KuPSin apuvalmentajana. Hän on toistaiseksi saavuttanut KuPSin apuvalmentajana SM-hopeaa kaudella 2023, Suomen Cup mestaruuden kaudella 2024 sekä myös Suomen mestaruuden kaudella 2024.
Saavutukset > Pelaajana

Suomen mestaruus 1981, 1987, 1989, 1991
Suomen Cup 1981
Singaporen mestaruus 1988, 1990
Saavutukset > Valmentajana

Suomen mestaruus 2013, 2024 (apuv.)
hopeaa: 2023 (apuv.)
Jalkapallon Suomen Cup: 2024 (apuv)
MLS Cupin hopeaa 2015 (apuv.)
Vesa E. Syrjänen

Vesa Erkki Syrjänen (17. maaliskuuta 1914 Urjala – 26. elokuuta 1972 Forssa) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka käytti nimimerkkiä Kapteeni Hell.
Syrjäsen vanhemmat olivat Urjalan Sanomien päätoimittajana vuosina 1917–1948 toiminut opettaja Sulo Syrjänen ja opettaja Lempi Syrjänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1934 ja kävi sitten ilmavoimien reservinupseerikoulun. Syrjänen opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa mutta ryhtyi sitten toimittajaksi.
Kesällä 1939 Syrjänen perusti Urjalassa Siivet-nimisen lukemistolehden, jonka esikuvana oli yhdysvaltalainen Air Stories -lehti. Siivet-lehteä ehti ilmestyä vain neljä numeroa ennen talvisodan alkua. Syrjänen palveli ilmavoimissa talvi- ja jatkosodan aikana ja yleni kapteeniksi. Välirauhan aikana hän toimi Haminan Lehden päätoimittajana. Jatkosodan aikana Syrjänen koulutti virolaisia vapaaehtoisia laskuvarjohyppääjiä, joita pudotettiin tiedustelutehtäviin Neuvostoliiton puolelle. Hän kirjoitti myös Kapteeni Hellin nimellä jatkosodan aikana pääasiassa ilmailuaiheisia tarinoita, joita julkaistiin Jännityslukemisto-, Seikkailukertomuksia-, Lukemista kaikille ja Yllätyslukemisto-lehdissä. Syrjäsen esikoisromaani Silverhovin arvoitus ilmestyi 1943.
Sotavuosien jälkeen Syrjänen oli toimitussihteerinä Lehtipalvelussa 1946–1949 ja Suomen Tietotoimistossa 1952–1953, taloustoimittajana Scandinavian Pressin Suomen osastolla 1958–1961 ja Kauppalehden sotilasasiantuntijana ja avustajana 1952–1961. Välillä hän oli vapaana toimittajana ja kirjailijana. Hän julkaisi novelleja ja jatkokertomuksia muun muassa Salainen Salkku-, Piirto-Palat-, Aatami- ja Kimmo-lehdissä. Syrjänen palasi Urjalaan Helsingistä 1961 ja hän toimi sitten Hämeen Sanomat-lehden kirjeenvaihtajana. Vuonna 1964 hän meni naimisiin Forssan Lehden toimittajan Marjatta Arrakosken kanssa ja hän työskenteli sitten vuodesta 1966 alkaen Hämeen Sanomien Forssan aluetoimittajana aina kuolemaansa saakka. Hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä Eerikki.
Teoksia

Omalla nimellä:
Keskiyön nuolet : rikosromaani.   WSOY 1962
Urjalan säästöpankki 1864–1964, tekijät Vesa Syrjänen, Matti Norvanne.   Urjalan Säästöpankki, Forssa 1964
Tammelan hipposyhdistys 1898–1968.    Forssa 1968
Forssan seudun Hippos ry 1898–1978, toimittaneet Vesa E. Syrjänen (vuodet 1898–1967), Kari Nummila, Pentti Niinimäki (vuodet 1968-1977).   Forssan seudun Hippos, Forssa 1978
Nimimerkillä Kapteeni Hell:
Silverhovin arvoitus. Ilmarisen mustanurkkaiset 11.    Ilmarinen, Helsinki 1943
Santa Cruzin sankarit. Ilmarisen mustanurkkaiset 13.    Ilmarinen, Helsinki 1944, uusi painos Seaflower, Helsinki 2000
Kuolemaneskaaderi : seikkailuromaani seikkailijoista.    Lehtiyhtymä, Helsinki 1945
Erämaan kotkat : seikkailuromaani Saharasta.   Lehtiyhtymä, Helsinki 1946
Kapteeni Kidd'in perintö : seikkailuromaani nuorisolle.    Mantere, Helsinki 1946
Madrapurin tiikeri : seikkailuromaani.   Ilmarinen, Helsinki 1946
Paholaisen varjo : seikkailuromaani Afrikasta.     Ilmarinen, Helsinki 1946, uusi painos Seaflower, Helsinki 1999
Henkipatto miekkamies : historiallinen seikkailuromaani 1700-luvun lopulta.    Mantere, Helsinki 1947
Mies, joka tiesi.   Ilmarinen, Helsinki 1947, uusi painos Seaflower, Helsinki 2000
Kolmas lento : seikkailuromaani.   Mantere, Helsinki 1948
Kuristajan jäljet.   Mantere, Helsinki 1951
Stadionin sankari : urheiluromaani.    Mantere, Helsinki 1952
Hiljaisen kuoleman kylä. Taskumattisarja 1.    Kustannus oy Taskukirja, Tampere 1962
Aiheesta muualla

Vesa E. Syrjänen : Kapteeni Kidd. Englantilainen kaapparikapteeni ja aarteenkätkijäsissi, jonka aarretta ei vieläkään ole löydetty monista etsiskelyistä huolimatta, Hakkapeliitta, 01.11.1938, nro 44, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vesa E. Syrjänen : Ilmojen sankareita, Aamulehti, 13.11.1938, nro 307, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Anapa

| Anapa Анапа |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Krasnodarin aluepiiri Venäjällä, alla kaupungin sijainti aluepiirissä
 Anapa
 Koordinaatit: 44.89470°N, 37.31647°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Krasnodarin aluepiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40 km²
Korkeus:  10 m
Väkiluku (2010):  58 990
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  353440-353451
Suuntanumero(t):  +7 86133
 
 www.anapa-official.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anapa (ven. Ана́па) on kylpyläkaupunki Krasnodarin aluepiirissä Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Mustanmeren rannalla 160 kilometriä Krasnodarista länteen. Ilmasto on välimerellinen. Talven keskilämpötila on 1° celsiusta, heinäkuun 23°. Uintikausi kestää toukokuun puolestavälistä lokakuun puoleenväliin. Asukkaita kaupungissa oli 58 990 henkeä (vuonna 2010).
Historia > Antiikki

Antiikin aikana nykyisen kaupungin paikalla sijaitsi Sindikos Limenin kaupunki. 300-luvulta eaa. aina 200-luvulle saakka kaupunki kuului Bosporoksen valtakuntaan ja tunnettiin nimellä Gorgippeia.
Historia > Myöhempi historia

1300-luvulla paikalla sijaitsi Genovan siirtokunta Mapa. Turkkilaiset valtasivat sen vuonna 1475. 1700-luvun lopussa turkkilaiset rakensivat paikalle linnoituksen. Venäjän joukot valtasivat sen vuosina 1791, 1808 ja 1828. Lopullisesti seutu liitettiin Venäjään Adrianopolin rauhassa vuonna 1829.
Anapan kaupunki perustettiin vuonna 1846. 1800-luvun lopulla siitä tuli suosittu lomanviettopaikka, johon neuvostoaikana rakennettiin lukuisia parantoloita, lepokoteja ja pioneerileirejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anapa Wikimedia Commonsissa
Anapan kaupungin sivusto (venäjäksi)
Anapan uimarantaa.
Lentäjien juhannus

| Lentäjien juhannus |
| --- | --- |
 Patrouille de Francen taitolento-osasto Kauhavalla 2007.
Tyyppi:  ilmailutapahtuma
Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Lentosotakoulu
Paikkakunta:  Kauhava
Ensimmäisen kerran:  1945
Viimeisen kerran:  2012
Järjestäjä:  Ilmasotakoulu
Kotisivut
Lentäjien Juhannus oli Lentosotakoululla Kauhavalla vuosittain järjestetty juhannustapahtuma, johon sisältyi muun muassa lentonäytöksiä, tivoli, konsertteja ja musiikkiesityksiä, Sotainvalidien Veljesliiton järjestämä Juhannusneito-kisa (vuosina 1952–2006 ja 2008) sekä ilmavoimien ja ilmailualan kalustoesittelyjä. Osittain hyväntekeväisyystapahtumaksi tarkoitettu tilaisuus järjestettiin ensi kerran vuonna 1945 ja Lentosotakoulun lakkauttamisen myötä viimeisen kerran 2012.
Tapahtumia 2006–2012 > 2006

Vuonna 2006 Lentäjien Juhannuksessa olivat näytteillä:
Britannian Kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) C-130 Hercules ja Puolan ilmavoimien Antonov An-26, Suomen ilmavoimien Hävittäjälentolaivue 31:n entinen MiG-21bis (maanäyttely), Tukilentolaivueen Vinka, Hävittäjälentolaivue 41:n Valmet L-90TP Redigo ja British Aerospace Systems Hawk MK51 sekä Hävittäjälentolaivue 21:n F-18C Hornet.
Lentonäytöksessä esiintyivät RAF:n Red Arrows Hawkeilla samoin kuin ilmavoimien Midnight Hawks. Lisäksi Puolan ilmavoimien MiG-29, Alankomaiden Kuninkaallisten ilmavoimien F-16, Hävittäjälentolaivue 21:n F-18 Hornet, Hävittäjälentolaivue 41:n Hawk, Tukilentolaivueen Vinka, Lentotekniikan Killan Gloster Gauntlet ja Fouga Magister lensivät. Lisäksi myös taitolentokone Ultimate 10-300SK esiintyi.
Lavaesiintyjinä Lauri Tähkä & Elonkerjuu, Anna Eriksson, Indica ja Anza Mertaranta Allstars.
Tapahtumia 2006–2012 > 2007

Vuonna 2007 Lentäjien Juhannuksessa 22.–23.6. lentonäytöksessä ulkomaalaisina esiintyjinä olivat: Ranskan ilmavoimien taitolento-osasto Patrouille de France (kahdeksan Alpha Jet -suihkuharjoituskonetta), Portugalin Ilmavoimien taitolento-osasto Asas de Portugal, Romanian Iacarii Acrobati, Alankomaiden ilmavoimien F-16 demo team ja Belgian ilmavoimien F-16 demo team.
Vuoden 2007 tapahtumasta on julkaistu vuonna 2008 47-sivuinen valokuvateos Lentäjien Juhannus 2007.
Suomalaisina esiintyjinä olivat: Taitolento-osasto Midnight Hawks 10-vuotisjuhlanäytöksellään, F-18, BAe Hawk MK 51, Valmet Vinka osasto, Pauli Perttula koneena Fouga Magister, Petteri Tarma koneena CAP231, Tapio Pitkänen koneena Extra 300 ja Sami Kontio koneena Ultimate 10-300S.
Maanäyttelyssä esiintyjinä olivat mm. Ranskan Ilmavoimien C 160 Transall ja Falcon 50, Suomen Ilmavoimien Valmet L-90TP Redigo ja MiG 21 Bis, Suomen maavoimien Mi-8 ja Suomen Ilmailuopiston BE300 KingAir.
Lavaesiintyjinä oli Tiktak, Juha Tapio ja Passionworks.
Tapahtumia 2006–2012 > 2008

Pääesiintyjänä oli Venäjän ilmavoimien taitolentoryhmä Russian Knights. Lavaesiintyjänä oli Paula Koivuniemi, Ilmavoimien Big Band,  Stalingrad Cowgirls ja Muska Babitzin. Juontajina toimivat Marianne Harjula ja VeePee Lehto.
Tapahtumia 2006–2012 > 2009

Vuoden 2009 pääesiintyjä oli suomalainen Midnight Hawks. Ainut ulkomaalainen esiintyjä oli yhdysvaltalainen rakettimies The Rocketman. Lentonäytöksessä esiintyi myös monia muita suomalaisia esiintyjiä. Lavaesiintyjänä oli Apulanta ja Kari Tapio.
Tapahtumia 2006–2012 > 2010

Vuoden 2010 pääesiintyjä oli suomalainen taitolentoryhmä Midnight Hawks. Muut esiintyjät olivat BAe Hawk MK 51-soolo, Valmet Vinka, CAP-232, CAP-231, F-18 Hornet, Pitts Special, Ultimate 10-300SK, Fouga Magister, Gloster Gauntlet sekä NH-90. Ulkomaalaisen lentonäytösvieraan piti olla puolalainen Team Iskry -ryhmä 7 koneen osastolla, mutta vaarallisen huonoista sääolosuhteista heidän suunnittelemallaan reitillä Baltian kautta Suomeen johtuen puolalaisten esitys peruutettiin. Tapahtuman juonsi Jaana Pelkonen ja Mikko "Peltsi" Peltola. Lavaesiintyjinä olivat Danny & D'Voices & The Islanders, Juha Tapio ja Irina.
Tapahtumia 2006–2012 > 2011

Team Iskry esiintyi ja lavaesiintyjänä oli mm. Dingo.
Tapahtumia 2006–2012 > 2012

Vuoden 2012 pääesiintyjät olivat Patrouille Suisse -taitolentoryhmä Sveitsistä sekä Haloo Helsinki, Suvi Teräsniska, Popeda ja Kirsi Ranto. Muita lentonäytösesiintyjiä oli taitolentäjä Sami Kontio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lentäjien juhannus Wikimedia Commonsissa
Lentosotakoulu[vanhentunut linkki]
William R. Perl

William Raphael Perl (21. syyskuuta 1906 Praha, Itävalta-Unkari – 24. joulukuuta 1998 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen sionisti ja Malmedyn verilöylyn pääkuulustelija.
Perl vietti suurimman osan lapsuudestaan ja nuoruudestaan Wienissä. Hän opiskeli lakia Wienin yliopistossa, jossa liittyi juutalaiseen veljeskuntaan. Hän osallistui aktiivisesti kasvavan sionistisen liikkeen toimintaan. Valmistuttuaan lakitieteen tohtoriksi ja kansainvälisen kaupan maisteriksi, hän toimi asianajajana Wienissä kunnes natsit kaappasivat vallan 1938 Itävallassa.