stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thera (kaupunki)
Historia

Thera oli doorilaisten asuttama Spartan siirtokunta ja perustettiin 700-luvulla eaa., kun saari asutettiin laajemmin uudelleen Santorínin tulivuorenpurkausta ja Akrotírin asutuksen tuhoa (noin 1650–1600 eaa.) seuranneiden hiljaisempien vuosisatojen jälkeen. Herodotoksen ja Pausaniaan mukaan perustaja oli Theras, joka oli Kadmoksen jälkeläisiä ja Lakoniaakin hallinneen Theban kuningas Autesionin poika. Saari, joka oli aiemmin tunnettu nimellä Kalliste (Καλλίστη, ”Kaunein”), sai hänestä uuden nimen Thera.
Arkaainen kausi oli saaren ensimmäistä kukoistuskautta. Theralaiset perustivat Kyrenen siirtokunnan nykyisen Libyan alueelle vuonna 631 eaa. saatuaan tähän kehotuksen Delfoin oraakkelilta. Peloponnesolaissodan alussa 431/430 eaa. Thera oli Ateenan liittolainen. Ateenan hävittyä Aigospotamoin taistelun vuonna 405 eaa. kaupunki ja saari päätyivät Spartan alaisuuteen. Vuodesta 376/375 eaa. Thera oli jälleen Ateenan liittolainen Makedoniaa vastaan, mikä päättyi Khaironeian taisteluun vuonna 338 eaa.
Hellenistisellä kaudella vuosina 228–145 eaa. Thera oli Ptolemaiosten vallassa. Tämä oli kaupungin ja saaren toista kukoistuskautta, ja siellä toimi sotasatama ja varuskunta. Roomalaisaikana Thera kuului Asian provinssiin. 200-luvulla jaa. gootit hyökkäilivät saarelle ja kaupunki taantui. Thera oli saaren keskus antiikin ajan lopulle saakka. Varhaiskristillisenä aikana paikalla oli kaksi basilikakirkkoa. Asutus hylättiin lopullisesti noin 700-luvulla arabien toistuvien hyökkäysten seurauksena.
Paikan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1896–1902 saksalaisen Hiller von Gaertringenin johdolla. Tuolloin kaivettiin suuri osa kaupungista ja laajoista hautausmaista. Kaivaukset jatkuivat 1961–1982 N. Zafeirópouloksen johdolla, jolloin kaivettiin koillis- ja luoteisosan hautausmaat, sekä pienessä mittakaavassa 1990-luvulla. Uusi kaivausprojekti alkoi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thera Wikimedia Commonsissa
Mésa Vounón vuori, jonka huipulla antiikin Theran arkeologinen alue sijaitsee, Períssan rannalta nähtynä.
Kuninkaallinen stoa.
Teatteri.
Artemidoroksen temenos.
Pyhän Stefanoksen (Ágios Stéfanos) kirkko.
Antti Ticklén

Antti Sakari Ticklén (s. 19. heinäkuuta 1958 Paavola) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Ticklén sijoittui Calgaryn 1988 talviolympialaisissa vapaan tyylin 50 kilometrillä 45:nneksi. Hän edusti seuratasolla Paavolan Nuorisoseuran Urheilijoita, Paavolan Kisaa, Joensuun Katajaa, Saloisten Reipasta, Lieksan Loisketta ja Ilomantsin Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 4 × 10 kilometrin viestissä vuonna 1988 ja saavutti samana vuonna uransa ainoan henkilökohtaisen SM-mitalin, hopeaa 50 kilometrillä. Viestissä hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1981 ja 1983–1986. Hän voitti 70 kilometriä pitkän Pogostan hiihdon vuonna 1987.
Ticklén sijoittui triathlonin SM-kilpailussa neljänneksi vuonna 1983. Hän voitti kahdesti Sulkavan Suursoutujen kirkkoveneluokan Lieksan Loiskeen joukkueessa. Vuonna 1999 hän voitti Euroopan mestaruuden motinteossa.
Thranduil

Thranduil
Thranduil, Synkmetsän haltioiden kuningas, on sivuhenkilö J. R. R. Tolkienin fantasiaromaanissa Hobitti eli sinne ja takaisin, joskin siinä hahmoa kutsutaan vain haltiakuninkaaksi. Nimi Thranduil mainitaan vasta myöhemmin ilmestyneessä Tarussa sormusten herrasta, jossa esiintyy hänen poikansa Legolas, yksi Sormuksen Saattueen jäsenistä.
Kun Tolkien kirjoitti Hobittia 1930-luvulla, hän sisällytti siihen runsaasti aineksia jo vuosia kehittelemästään kuvitteellisesta tarustosta – josta muotoutui lopulta Christopher Tolkienin toimittamana vuonna 1977 postuumisti julkaistu Silmarillion. Hobitin haltiakuningas muistuttaa huomattavasti Silmarillionin kuningas Thingolia, Doriathin haltiavaltakunnan hallitsijaa, joka asuu maanalaisessa luolastossa ja riitautuu kohtalokkain seurauksin aarteitaan työstämään palkkaamiensa kääpiöiden kanssa. Thingolista poiketen Thranduil ei menetä henkeään kääpiöiden kanssa syntyneessä kiistassa, joka on sen sijaan kansojen siitäastisen vihanpidon lähde. Tolkien-tutkija John D. Rateliff pitää silti mahdollisena, että Hobittia kirjoittaessaan Tolkien ajatteli kirjan nimettömän haltiakuninkaan Thingoliksi itsekseen eikä vain tämän pastissiksi. Viimeistään kehittäessään Hobittia ympäröivää tarustoa eteenpäin Tarun sormusten herrasta kirjoittamisen myötä Tolkien erotti kuninkaan omaksi hahmokseen.
Hobitissa Thranduil vangitsee Bilbo Reppulin retken aikana kolmetoista kääpiötä, koska nämä eivät suostu kertomaan syytä siihen miksi kulkivat tämän mailla. Thorin Tammikilpi kantoi mukanaan ennen vangiksi joutumistaan Orkristia, haltioiden Gondolinissa takomaa miekkaa, jonka Thranduil takavarikoi Thorinilta. Thorinin kuoltua hän palauttaa miekan Yksinäiselle vuorelle eli Ereboriin Thorinin haudalle. Thranduil oli epäluuloinen kääpiöitä kohtaan vanhan eripuran vuoksi, koska hän piti kääpiöitä vain ahneena joukkona, joka koetti kahmia itselleen aarteita. Bilbon autettua kääpiöt pakoon hänen tyrmistään sai hän selville heidän olevan matkalla Yksinäiselle vuorelle. Smaugin kuoltua hän oli vakuuttunut, että kääpiöt olivat menossa ryöväämään Yksinäisen vuoren aarteen itselleen. Hän otti osaa Viiden armeijan taisteluun, joka syttyi Smaugin kuoltua ja hiisiarmeijan hyökättyä. Thranduil taisteli ylivoimaisesti ja puolusti uhmakkaasti haltioitaan. Thranduil on haltiaruhtinas Oropherin poika. Thranduilin vaimosta ei ole paljon tietoa, mutta hän oli naimisissa haltian kanssa. He saivat pojan, Synkmetsän haltioiden prinssin jonka nimeksi annettiin Legolas. Äiti kuoli luultavasti vasta Legolaksen ollessa pieni. Tuntemattoman haltian uskottiin kuolleen taistelussa samassa paikassa missä viiden armeijan taistelu käytiin. Taistelun päätyttyä Thranduil kertoo pojalleen kuinka paljon hänen äitinsä rakasti häntä, samalla kun suree itse vaimoaan ja tämän menetystä.
Thranduil elokuvissa

Vuoden 1977 animaatioelokuvassa The Hobbit Haltiakuninkaan ääninäyttelijänä toimi Otto Preminger. Peter Jacksonin Hobitti-elokuvatrilogiassa (2012–2014) hahmoa näyttelee Lee Pace.
Thranduil elokuvissa > Peter Jacksonin elokuvat

Peter Jacksonin Hobitti-elokuvatrilogiassa Thranduil oli aikoinaan pyytänyt kuningas Thrória ja muita Ereborin kääpiöitä tekemään koruja heille annetuista metalleista ja jalokivistä, mutta kääpiöt eivät koskaan antaneet niitä heille takaisin. Haltiat pitivät kääpiöitä ahneina, kun taas kääpiöiden mukaan niistä ei ollut maksettu vaadittua hintaa.
Kun Smaug valtasi Ereborin, Thranduil ei väkensä turvallisuuden sekä kääpiöissä näkemänsä ahneuden vuoksi tullut näiden avuksi, mikä vahvisti Thrórin pojanpojan Thorin Tammikilven vihaa haltioita kohtaan. Vuosia myöhemmin kun Thorinin retkikunta matkasi valtaamaan Ereborin takaisin, he joutuivat Synkmetsässä haltioiden vangiksi. Kirjaversiosta poiketen Thranduil tiesi retkikunnan matkan tarkoituksen ja tarjoutui auttamaan, jos saisi takaisin antamansa metallit ja jalokivet. Thorin ei suostunut ja väittäessään, ettei Thranduil ymmärtänyt tämän kärsimyksiä, raivostunut Thranduil paljasti loitsuilla peitetyt lohikäärmeentulen aiheuttamat palovammat kasvoistaan, syytti Thorinia yhtä ahneeksi kuin Thrór, ja lähetti kääpiöt vankityrmiin. Myöhemmin elokuvissa hän osallistui Viiden armeijan taisteluun kääpiöiden avuksi ja tappoi hiisilauman yksin kahdella haltiamiekalla. Hän kuitenkin halusi lähteä pian koska monta hänen haltioistaan oli kuollut. Hän kuitenkin jäi, koska haltia Tauriel haukkui häntä itsekkääksi ja uhkasi miekalla kertoen, ettei hänessä ole rakkautta. Thranduil suuttui, pani miekan hänen kurkulleen ja kertoi että rakkaus kääpiöön ei ole aitoa. Taistelun päätyttyä Thranduil myöntää sen olevan aitoa, kun huomaa Taurielin itkevän kääpiörakkaansa kuoltua.
Toots Thielemans

Toots Thielemans vuonna 2006.
Jean-Baptiste Frédéric Isidore ”Toots” Thielemans (29. huhtikuuta 1922 Bryssel – 22. elokuuta 2016 Braine-l’Alleud, Belgia) oli belgialainen jazzmuusikko, joka tunnettiin kitaran ohella etenkin huuliharpun soitostaan ja vihellyksestään. Hänen kuuluisin sävellyksensä lienee vuonna 1962 levytetty jazzvalssi ”Bluesette”, jossa hän viheltää unisonossa kitaransa kanssa.
Elämä ja ura

Thielemans aloitti muusikon uransa kitaristina. Vuonna 1949 hän soitti Pariisissa yhdessä Sidney Bechet’n, Charlie Parkerin, Miles Davisin ja Max Roachin kanssa. Hän liittyi Benny Goodmanin Euroopan-kiertueeseen ja teki ensilevytyksensä Pariisissa yhtyetoveri, saksofonisti  Zoot Simsin kanssa. Vuonna 1951 Thielemans soitti kitaraa belgialaisen laulaja-lauluntekijä Bobbejaan Schoepenin yhtyeessä, kunnes muutti Yhdysvaltoihin. Vuosina 1952–1959 Thielemans soitti George Shearingin kvintetissä enimmäkseen kitaraa, mutta yhä enemmän myös huuliharppua. Jazzhistorioitsija Joachim-Ernst Berendtin mukaan Thielemans vapautti huuliharpun sen primitiivisestä statuksesta kömpelönä kansansoittimena ja jalosti instrumentin mahdollisuudet jazzmusiikissa miltei tasavertaisiksi saksofonin kanssa.
Thielemansin muihin yhteistyökumppaneihin lukeutuivat Ella Fitzgerald, Jaco Pastorius (albumilla Word of Mouth), Stéphane Grappelli, J. J. Johnson, Michael Franks, Peggy Lee, John Williams, Quincy Jones, Oscar Peterson, Bill Evans, Paul Simon, Billy Joel, Astrud Gilberto, Shirley Horn, Elis Regina ja Joe Pass.
Thielemansin musiikkia kuullaan monissa elokuvissa, kuten Keskiyön cowboy, Jean de Florette, Iltaloma, Kovat ratsastajat, Pakotie ja Turkkilaisia makeisia sekä lasten televisiosarjassa Seesamtie. Vuonna 1974 Thielemans sävelsi musiikin ruotsalaiseen animaatioelokuvaan Tuulihattu ja myös näytteli yhden roolihahmon äänenä.
Vuonna 2001 Thielemans sai paronin arvonimen Belgian kuninkaalta Albert II:lta. Vuonna 2012 New Yorkin Lincoln Centerissä pidetyssä Thielemansin 90-vuotisjuhlakonsertissa esiintyi päivänsankarin lisäksi muiden muassa Herbie Hancock.
Valikoitu diskografia

The Sound (1955)
Time Out For Toots (1958)
Man Bites Harmonica! (1958)
Soul (1959)
The Whistler and His Guitar (1964)
Aquarela Do Brasil (1969, yhdessä Elis Reginan kanssa)
Only Trust Your Heart (1988)
Footprints (1991)
The Brasil Project (1992)
The Brasil Project vol 2. (1993)
Compact Jazz (1993)
East Coast, West Coast (1994)
Apple Dimple (1994)
Chez Toots (1998)
The Live Takes, volume 1 (2000)
Hard to Say Goodbye, the very best of Toots Thielemans (2000)
Toots Thielemans & Kenny Werner (2001)
One More for the Road (2006)
Yesterday – Today (2012, 2-CD)
Aiheesta muualla

Toots Thielemansin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Toots Thielemans
Käännös suomeksi
Tholos (Delfoi)

| Tholos> Θόλος |
| --- | --- |
 Delfoin Tholoksen rauniot.
Sijainti:  Athene Pronaian pyhäkkö­alue, Delfoin arkeologinen alue, Delfoí, Fokis, Keski-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  38°28′48.6″N, 22°30′28.4″E
Rakennustyyppi:  tholos
Valmistumisvuosi:  n. 380–360 eaa.
Suunnittelija:  Theodoros Fokaialainen
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delfoin arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tholos (m.kreik. Θόλος) oli antiikin aikainen tholos eli pyörötemppeli Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta.
Historia

Tholos rakennettiin myöhemmällä klassisella kaudella noin vuonna 380–360 eaa. Sen arkkitehdiksi mainitaan Theodoros Fokaialainen, joka kirjoitti Vitruviuksen mukaan rakennuksesta myös kirjan.
Tholos on nykyisin Delfoin tunnetuimpia rakennuksia ja sitä on pidetty tholos-rakentamisen malliesimerkkinä ja yhtenä Delfoin kauneimmista rakennuksista. Toisaalta sen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan tunneta, sillä siitä ei ole säilynyt tietoa antiikin kirjallisuudessa, eikä paikalta ole löydetty asiaa valottavia piirtokirjoituksia. Rakennus on ollut mahdollisesti omistettu kaikille Athene Pronaian pyhäkköalueen jumalille ja myöhemmin Rooman keisareiden kultille. Toisaalta rakennuksen on arveltu liittyneen johonkin ktooniseen kulttiin. Rakennuksen on ehdotettu olleen myös muun muassa aarrekammio, heroon, prytaneion tai hoploteekki; Athenen, Artemiin tai tuulten temppeli; tai jonkun murhan sovitukseksi rakennettu rakennus. Pausanias ei viittaa siihen temppelinä.
Rakennus on restauroitu osittain vuonna 1938, ja siksi sen kolme pylvästä ja osa arkkitraavia on nykyisin pystyssä.
Rakennus

Tholos on pyöreä peristyylirakennus, jonka halkaisija on noin 13,5 metriä ja ulkolaidalta noin 14,8 metriä, ja jonka korkeus on ollut 13,5 metriä. Se on tehty Pentelikon-vuoren marmorista ja rakennettu kolmiportaisen krepidoman päälle. Tholoksessa on ollut ulkolaidalla 20 doorilaista pylvästä. Rakennuksen keskellä oli pyöreä cella, jonka sisäseinissä oli mahdollisesti 10 korinttilaista puolipylvästä. Tämä on yksi varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä korinttilaisten pylväiden käytöstä. Cellan sisäänkäynti oli eteläsivulta.
Pylväiden päällä oli arkkitraavi sekä doorilainen friisi, jossa vuorottelivat metoopit ja triglyfit. Metooppien veistoskoristelu esitti amatsonomakhiaa eli kreikkalaisten taistelua amatsoneja vastaan. Rakennuksen säilyneet koristeosat ovat Delfoin arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tholos Wikimedia Commonsissa
Delfoin Tholoksen rauniot.
Tholoksen entablementtia, mukaan lukien neljä metooppia. Delfoin arkeologinen museo.
Thermai (Himera)

| Thermai> Θέρμαι |
| --- | --- |
 Thermain roomalainen akvedukti.
Sijainti
 Thermai
Koordinaatit:  37°59′19″N, 13°41′52″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Termini Imerese, Palermo, Sisilia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Sikelia
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thermai (m.kreik. Θέρμαι) eli Thermai Himeraiai (Θερμαί Ἱμεραίαι, Θερμαὶ αἱ Ἱμερᾶαι, Θερμαί Ἱμεραῖα) (lat. Thermae (Himerenses)) oli antiikin aikainen kaupunki Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se perustettiin aikaisemman Himeran kaupungin korvaajaksi ja nähtiin sen perillisenä. Thermai sijaitsi nykyisen Termini Imeresen kaupungin paikalla.
Maantiede

Thermai sijaitsi Sisilian pohjoisrannikolla noin 11 kilometriä länteen aikaisemmasta Himeran kaupungin paikasta, nykyisin nimellä Fosso San Leonardo tunnetun joen suussa sen itäpuolella. Alue oli alun perin kreikkalaisen ja karthagolaisen vaikutuspiirin rajalla. Kaupunki sai nimensä alueen kuumista lähteistä. Himeran Thermaita ei tule sekoittaa toisen Thermain kaupunkiin saaren etelärannikolla lähellä Selinusta.
Historia > Kaupungin perustaminen

Thermai perustettiin Himeran taistelussa vuonna 409 eaa. tuhoutuneen Himeran korvaajaksi. Sen perustivat ilmeisesti Himeran tuhonneet karthagolaiset itse, ja se sijoitettiin oletettavasti tarkoituksella hieman eri paikkaan, jotta Himeran paikka jäisi asumattomaksi. Thermain sijaintipaikka mahdollisti sen, että karthagolaiset saattoivat pitää kaupungin helpommin komennossaan, sillä se sijaitsi lähempänä Soloeisin ja Panormoksen karthagolaiskaupunkeja kuin Himera. Kreikkalaisessa mytologiassa Thermain paikan löysi alun perin Herakles.
Kaupunki kehittyi nopeasti suhteellisen huomattavaksi. Se oli varhaishistoriansa ajan pääosin Karthagon alaisuudessa, minkä vuoksi sitä ei lueta kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Diodoros Sisilialaisen mukaan himeralaiset, samoin kuin selinuslaiset ja akragaslaiset, saivat palata tuhottujen kotikaupunkiensa paikalle Karthagon kanssa vuonna 405 eaa. tehdyn rauhan jälkeen sillä ehdolla, että alistuvat Karthagon valtaan eivätkä rakenna kaupunginmuurejaan uudelleen. Tällä hän tarkoittaa kuitenkin mitä ilmeisimmin himeralaisten kohdalla sitä, että nämä saivat asettua Thermaihin, sillä Himera jäi tuhotuksi, eikä sitä koskaan rakennettu uudelleen. Tämän tulkinnan vahvistaa muun muassa Cicero.
Uusi kaupunki peri kuitenkin monien mielessä Himeran aseman, ja siksi antiikin lähteissä puhutaan himeralaisista ja joskus myös Himerasta ikään kuin se olisi edelleen ollut olemassa myös kaupungin todellisen tuhon jälkeen. Thermain asukkaista käytettiin etnonyymiä Thermitēs (Θερμίτης), myöhemmin latinaksi Thermitanus.
Historia > Klassiselta roomalaiselle kaudelle

Se, että Thermai nähtiin Himeran seuraajana, näkyy erityisesti Diodoroksella Thermain varhaishistorian kuvauksissa, sillä hän puhuu kaupungista Himerana. Kaupungin kerrotaan liittyneen vuonna 397 eaa. Dionysios I:n sotaan Karthagoa vastaan, mutta se palasi takaisin liittoon Karthagon kanssa seuraavana vuonna. Diodoros sanoo myös, että Syrakusan tyrannin Agathokleen ja Karthagon vuonna 314 eaa. solmimassa rauhassa sovittiin Himeran säilyvän Karthagon vallassa. Todellisuudessa kummassakin tapauksissa on mitä ilmeisimmin kyse Thermaista.
Syrakusan tyranniksi myöhemmin noussut Agathokles oli kotoisin Thermaista. Myöhemmin kaupungin nimi esiintyy usein ensimmäisen puunilaissodan yhteydessä. Vuonna 260 eaa. joukko roomalaisia kärsi tappion Hamilkarin joukoille Thermain lähellä. Roomalaiset valtasivat kaupungin itsensä sodan loppupuolella. Kaupunki sai roomalaisilta ainakin myöhempinä aikoina hyvän kohtelun, ja asukkaat saivat Ciceron mukaan pitää alueensa ja omat lakinsa. Syytä kohteluun ei tiedetä.
Ciceron aikana Thermai vaikuttaa olleen kukoistava kaupunki. Keisari Augustus teki siitä roomalaisen colonian nimellä Colonia Augusta Himeraeorum Thermitanorum (tai Thermitarum). Plinius viittaa kyseiseen kaupunkiin, vaikka sekoittaakin sen selvästi Selinuksen Thermaihin. Kaupunki vaikuttaa säilyneen olemassa läpi Rooman keisarikauden, sillä sen nimi esiintyy muun muassa Ptolemaioksella.
Thermai nähtiin pitkään himeralaisten kaupunkina. Cicero kertoo, että Scipio Africanus palautti Karthagon kukistumisen jälkeen Himerasta Karthagoon viedyt patsaat himeralaisille Thermaihin. Erikoisempaa on kuitenkin se, että vielä Plinius ja Pomponius Mela puhuvat Himerasta Thermaita tarkoittaen, vaikka Himeran tuhosta oli tuossa vaiheessa jo yli 400 vuotta.
Rakennukset ja löydökset

Thermain kaupungista on säilynyt joitakin rakennusten jäänteitä, jotka kaikki ovat peräisin roomalaiselta kaudelta. Merkittävimpiin kuuluvat kaupungille nimensä antaneet termit eli roomalainen kylpyläkokonaisuus, joka on ollut käytössä vielä nykyaikanakin ja tunnetaan nimellä Bagni di San Calogero. Kaupunkiin vettä johtaneesta akveduktista on säilynyt jäänteitä useissa kohdissa kaupungin aluetta ja ympäristöä. Thermain teatterin jäänteet olivat näkyvissä vielä Tommaso Fazellon aikaan 1500-luvulla, mutta ne on tuhottu myöhemmin. Kaupungin alueelta on löydetty myös paljon veistosten osia sekä piirtokirjoituksia.
Thermain roomalaista akveduktia.
Roomalaisaikaisia vesiputkia Thermaista. Palermon arkeologinen museo.
HMS Thrasher (1895)

| HMS Thrasher |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laird, Son and Company, Birkenhead
Kölinlasku:  30. toukokuuta 1895
Laskettu vesille:  5. marraskuuta 1895
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1897
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  355 t (standardi) 415 t (max)
Pituus:  66,45 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,55 m
Syväys:  2,90 m
Koneteho:  6 300 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Thrasher oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 palvelukseenotettu Quail-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja sen köli laskettiin 30. toukokuuta 1896. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1895 ja se valmistui kesäkuussa 1897.
Palvelus

Thrasher joutui onnettomuuteen pian aloitettuaan palveluksensa, minkä seurauksena se jäi hitaammaksi kuin sisaraluksensa. Alus palveli Britteinsaarilla lukuun ottamatta jaksoa lokakuusta 1902 vuoteen 1906, jolloin se oli Välimerellä. Alus osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja pian sodan päätyttyä se myytiin 10. lokakuuta 1919 romutettavaksi Fryerille.
Thyrsos

Dionysos kantaa thyrsos-sauvaa.
Thyrsus sauva johon on sidottu taenia nauha ja jonka päässä on suuri männynkäpy
Thyrsos, johon viitataan myös nimellä Bakkhon, oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen uskonnollisiin seremonioiden toimituksiin pyhitetty sauva. Näita sauvoja kantoivat mainadit. Muodoltaan thyrsos on samantapainen kuin valtikka, ja koska jumalaa pidettiin vitaalisena, tuli hänen sauvastaan falloksen vertauskuva
Thyrsoksen fenkolivarren ympärille oli usein kiedottu muratteja, mutta sen päähän kuului aina suurikokoinen pinjan käpy.  Sitä pidetään vastakohtien symbolina, jossa kohtaavat kävyn edustama metsämaa ja fenkolin symboloima maanviljely.
Alkuaan sauvana esitettiin monimetriseksi kasvava Ferula narthex -kasvi. Sellaisen avulla Prometheuksen kerrotaan kähveltäneen jumalilta tulen ja tuoneen sen ihmisille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thyrsos Wikimedia Commonsissa
HMS Thule (1893)

| HMS Thule |
| --- | --- |
 HMS Thule

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsunds Mekaniska Verkstad
Kölinlasku:  1891
Laskettu vesille:  4. maaliskuuta 1893
Palveluskäyttöön:  1. joulukuuta 1893
Poistui palveluskäytöstä:  12. lokakuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 150 t (standardi) 3 305 t (kuormattu)
Pituus:  83,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,6 m
Syväys:  5,1 m
Koneteho:  4 600 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  269
Aseistus
Aseistus:  2 × 254 mm/L34 Elswick M/89B -tykkiä 4 × 152 mm/L33,7 Bofors M/89 -tykkiä 5 × 57 mm/L46 M/92 -tykkiä 4 × 25,4 mm/L35,5 Palmcrantz M/1877 -tykkiä 4 × 25 mm/L35,3 Palmcrantz M/84 -tykkiä 2 × 457 mm M/1889 -torpedoputkea
HMS Thule oli Ruotsin laivaston vuonna 1893 vesillelaskettu Svea-luokan rannikkopanssarilaiva (ruots. Pansarskepp).
Valmistus

Eduskunta lupasi vuonna 1888 varat luokan kolmanteen alukseen, mutta ne olivat nostettavissa vasta vuonna 1891. Bergsunds Mekaniska Verkstadin tekemä tarjous aluksen rungon valmistamisesta hyväksyttiin toukokuussa 1891 ja siihen sisällytettiin myös propulsiojärjestelmä. Laivaston vastuulle jäi aseistuksen hankkiminen ja sen asentaminen Tukholman telakalla. Alus poikkesi sisaraluksistaan, koska siihen asennettiin teräksinen törmäyskeula Lissan taistelusta saatujen kokemusten perusteella. Törmäyskeulan asentamisen seurauksena keulan torpedoputket jäivät pois.  Köli laskettiin vuonna 1891 ja alus laskettiin vesille 4. maaliskuuta 1893. Alus otettiin palveluksen saman vuoden lopulla 1. joulukuuta.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 12. lokakuuta 1923.
Tiéba Traoré

Tiéba Traorén patsas Sikassossa.
Tiéba Traoré (1845 – 27. tammikuuta 1893 Bama) oli Kenedugun hallitsija eli fama vuosina 1877–1893.
Tiéba seurasi Kenedugun hallitsijana isäänsä Daoula Traoréa. Hän siirsi pääkaupungin Bougoulasta Sikassoon, joka ympäröitiin yhdeksän kilometrin pituisella muurilla. Tiéba valloitti miniankat, kävi sotia Kongin ja Bobo-Dioulasson Wattara-dynastiaa vastaan ja torjui Samori Tourén armeijan piirityksen Ferand Quiquandonin johtamien ranskalaisten avulla vuosina 1887–1889. Tiéban kuoleman jälkeen Kenedugun hallitsijaksi valittiin hänen veljensä Babemba Traoré.