stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marcus Högberg
Ura > Seuraura

Högberg on Örebro IS:n kasvatti. Hän siirtyi kotikaupungistaan 15-vuotiaana Linköpings HC:hen kaudeksi 2010–2011. Kaudella 2011–2012 Högberg torjui seuran J20-juniorit J20 SuperElitin mestaruuteen ja hänet valittiin sarjan parhaaksi maalivahdiksi. Högberg puki kauden aikana myös yhteen miesten European Trophy -otteluun. Elokuussa 2012 hän teki kaksivuotisen Elitserien-sopimuksen Linköpingin kanssa. Kaudella 2012–2013 Högberg teki Elitserien-debyyttinsä ja pelasi Linköpingissä kolme runkosarja- ja kaksi ET-ottelua. Hän puki kauden aikana Elitserienissä kaikkiaan 20 runkosarja- ja yhteen playoff-otteluun.
Ottawa Senators varasi Högbergin kolmannella kierroksella 78. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudeksi 2013–2014 Linköping lainasi hänet HockeyAllsvenskan-joukkue Mora IK:hon, jossa Högberg pelasi 15 ottelua. Loppukaudesta hän nousi kuitenkin takaisin Linköpingin SHL-vahvuuteen, Iiro Tarkki floppasi joukkueessa. Högberg otti lopulta aina Linköpingin ykkösmaalivahdin rooliin itselleen Christian Engstrandilta. Hän pelasi kaikkiaan neljä runkosarja- ja 11 playoff-ottelua. Huhtikuussa 2014 Högberg teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2014–2015 Högberg jakoi varsin tasaisesti Linköpingin torjuntavastuun David Raution kanssa ja pelasi 27 runkosarja- ja kuusi playoff-ottelua. Dinamo Minsk varasi hänet 73. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2015.
Kausilla 2015–2016 ja 2016–2017 Högberg pelasi 28 ja 33 ottelua. Jälkimmäisellä kaudella hän torjui lisäksi kuudessa pudotuspeliottelussa. Ruotsn pääsarjakauden päätyttyä Högberg teki kaudesta 2017–2018 kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Ottawa Senatorsin kanssa. Loppukaudeksi 2016–2017 hän siirtyi pelaamaan koesopimuksenna Ottawan farmiseuraan Binghamton Senatorsiin.
Högberg pelasi kaudella 2018–2019 neljä ottelua Senatorsissa ja 39 ottelua farmijoukkue Belleville Senatorsissa, jonka kauden parhaaksi pelaajaksi hänet valittiin. Kauden jälkeen Högberg teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Sopimuksen ensimmäisellä kaudella Högberg vakiinnutti paikkansa NHL-tasolla, ja hän aloitti kauden 2020–2021 Matt Murrayn kakkosmaalivahtina. Högbergin kausi oli kuitenkin huono, eikä Senators tarjonnut hänelle enää uutta sopimusta. Hän palasikin takaisin Linköpingiin, jonka kanssa hän teki heinäkuussa 2021 nelivuotisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Malmö 2014 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2012 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Hopeaa | Břeclav 2011 | jääkiekko |  |
Högberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Högberg toimi turnauksessa pääsääntöisesti Ruotsin kakkosmaalivahtina Oscar Danskille ja pelasi yhden ottelun, joka päättyi kuitenkin nollapeliin ja Ruotsin 0–10-murskavoittoon alkulohkon ottelussa Norjaa vastaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin Högberg voitti hopeaa sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011 voittaen hopeaa. Hän toimi myös näissä turnauksissa lähinnä kakkosmaalivahtina Danskille. Yhteensä Högberg on pelannut 11 nuorten ja 17 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueen paidan Högberg on pukenut Euro Hockey Challengessa keväällä 2014, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | U18 | 2 | 1 | 0 | 87 | 5 | 0 | 3.44 | 88,9 |
| 2014 | JMM | 1 | 1 | 0 | 60 | 0 | 1 | 0.00 | 100 |
Martin Block

| Martin Block |
| --- | --- |
 Martin Block ja Stan Kenton
Henkilötiedot
Syntynyt: 1901 tai 1903
Kuollut: 18. syyskuuta 1967
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  radio-DJ
Martin Block (1901 tai 1903 – 18. syyskuuta 1967) oli yhdysvaltalainen radiokuuluttaja ja eräs ensimmäisiä kuuluisuuteen nousseita radio-DJ:eitä.
Block aloitti radiouransa lukemalla mainoksia tijuanalaisella radioasemalla Meksikossa. Sieltä hän siirtyi Los Angelesiin KFWB-asemalle, jossa työskenteli myös DJ Al Jarvis, jolla oli oma suosittu paikallisesti lähetetty ohjelmansa Make Believe Ballroom, jossa Jarvis soitti äänilevyjä ja puhui artisteista aivan kuin he olisivat olleet todellisuudessakin paikalla. 1934 Block siirtyi New Yorkiin WNEW-asemalle. Kun Charles Lindberghin pojan kidnappauksesta ja murhasta epäillyn Bruno Hauptmannin oikeudenkäynti alkoi 1935, WNEW oli ainoa radiokanava, jonka sallittiin seurata oikeudenkäyntiä, muiden tiedotusvälineiden käyttäessä pitkälti WNEW:n uutisointia lähteenään. Uutisointi tuotti ongelmia WNEW:lle, sillä tietoja oikeudenkäynnistä tuli epäsäännöllisin väliajoin ja väliajat jouduttiin täyttämään musiikilla. WNEW palkkasi 25-henkisen orkesterin, joka tuli kalliiksi ja usein esitykset jouduttiin keskeyttämään kesken kappaleen, joka ei ollut muusikoiden mieleen. Martin Block ehdotti aseman johtajalle orkesterin korvaamista äänilevyillä. Ehdotukseen ei aluksi suostuttu, sillä äänilevyjen soittamista ei pidetty ammattimaiselle radioasemalle sopivana. Lopulta kustannussyistä levyjen soittaminen kuitenkin aloitettiin ja Block kopioi uuden ohjelman idean ja nimen suoraan Al Jarvikselta ja ensimmäinen Blockin Make Believe Ballroom lähetettiin 3. helmikuuta 1935.  Alkuaikoina ohjelma lähetettiin aina tarvittaessa, mutta vähitellen se vakiintui ohjelmistoon ja vuonna 1940 se pääsi syndikointiin.
Block juonsi ohjelmaa aina vuoteen 1958 asti, jolloin hänet korvasi William B. Williams, lukuun ottamatta vuosia 1946–1948, jolloin hän työskenteli Los Angelesissa.
Martin Block nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1988.
Matti Simola

| Matti Simola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Matti Heikki Veikko Simola 
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1926 Helsinki, Suomi
Kuollut: 30. joulukuuta 1975 (49 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  185 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1944–1949:  Kiri-Veikot / HOK-Veikot
Valmennusura
1952:   Suomi
Matti Heikki Veikko Simola (16. huhtikuuta 1926 Helsinki – 30. joulukuuta 1975) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Suurnan Poikien kasvatti Simola voitti pelaajana Suomen mestaruuden vuosina 1944, 1945, 1948 ja 1949. Valmentajana hän toimi Suomen miesten maajoukkueen päävalmentajana Helsingin kesäolympialaisissa 1952.
Marie-Luise Jahn

Marie-Luise Jahn (28. toukokuuta 1918 - 22. kesäkuuta 2010) oli saksalainen lääkäri. Hän kuului kansallissosialismia vastustaneeseen Valkoinen Ruusu- järjestöön. Jäsenyytensä vuoksi hänet tuomittiin kahdeksitoista vuodeksi pakkotyöhön.
Opiskellessaan nuorena Münchenin yliopistossa Jahn tutustui Hans Conrad Leipeltiin ja muihin Valkoisen Ruusun jäseniin. Kun Sophie Scholl ja Christoph Probst oli surmattu, jatkoi Jahn lentolehtisten levittämistä. Hän myös keräsi rahaa Kurt Huberin leskelle, kunnes jäi kiinni.
Lisää aiheesta

http://www.weisse-rose-stiftung.de/white-rose-foundation/
Martin Brunnerus

Martin Brunnerus (27. syyskuuta 1627 – 22. elokuuta 1679) oli ruotsalainen teologian professori. Hän oli Uppsalan tuomiokapitulin jäsen.
Suurten noitavainojen aikaan hän joutui tuomiokapitulin jäsenenä esittämään näkemyksensä kapituliin tuotuihin noituuskomiteoiden päätöksiin. Hän laati selontekoja, jotka hän tiivisti kirjoituksessa Betänkande ang. trolldomsväsenet och dess avdömande. Kolmilukuisen kirjoituksen ensimmäinen luku käsittelee "Tämän synnin luonnetta itsessään", toisessa hän kirjoittaa edellytyksistä, joiden perusteella tutkinta ja tuomiot suoritettiin. Kolmas kuvaa, miten Saatanan raviosta voi selvitä ja palata normaaliin elämään.
Brunnerus suhtautui epäillen Blåkullaan matkustamiseen ja muihin noituuteen liittyviin ilmiöihin, vaikka uskoikin että Saatana pyrki juonittelemaan ihmisiä palvelijoikseen ja noituuteen.
Aiheesta muualla

Martin Brunnerus, Svenskt biografiskt lexikon
Mea Shearim

Mea Shearimin katukuvaa.
Mea Shearim (hepr. ‏מאה שערים‎‎) on Jerusalemin kaupunginosa, ja yksi vanhimmista vanhankaupungin ulkopuolelle rakennetuista. Se perustettiin 1874. Siellä asuu nykyään haredijuutalaisia.
Neturei Karta -liikkeellä on vahva kannatus Mea Shearimissa.
Mastika

Mastikapulloja
Mastika on muun muassa kreikkalainen mastiksipistaasipuun (pistacia lentiscus) pihkalla maustettu 20-30% likööri. Mastiksipistaasipuun pihkaa kerätään vain Chíosin saarelta, sillä se on ainoa paikka jossa pensas hikoilee pihkansa ulos.
Mastikaa valmistetaan useisa Balkanin maissa, ja ainakin Bulgariassa se on kansallisjuoman asemassa. Siellä se tislataan vahvaksi, vähintään 47-prosenttiseksi. Juoman perusaineena on hedelmä, yleensä viinirypäle. Siihen voidaan lisätä mastiksipistaasia sekä muun muassa tähtianista ja muita yrttejä sekä sokeria. Juomaan sisältyvää anista pidetään myös lemmenrohtona, mikä selittää mastikan suosion miesten tislauskohteena.
Mastika nautitaan usein kylmänä ja se sopii kreikkalaisen tavan mukaan esimerkiksi ruokajuomaksi kalaruokien kanssa tai vain kuumalla säällä helpotukseen. Pohjois-Makedoniassa sitä käytetään lähinnä digestiiviksi. Romaniassa se on etenkin hääjuoma.
Markus Poukkula

| Markus Poukkula |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1988 (ikä 36) Raahe, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Poke
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Brûleurs de Loups de Grenoble
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  63
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  D Team/JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) SaiPa (SML) Jukurit (Mestis) Blues (SML) Schwenninger Wild Wings (DEL) HC Bolzano (EBEL) Grenoble (Ranska)
Markus Poukkula (s. 24. syyskuuta 1988 Raahe) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Muuta

Poukkulan isoveli Ville pelasi omalla urallaan sekä hyökkääjänä että puolustajana alemmissa sarjoissa. Hän toimii nykyään Teräs-Kiekon II-divisioonajoukkueen pelaajakoordinaattorina.
Marie-Luce Romanens

Marie-Luce Romanens vuonna 2019.
Marie-Luce Romanens (s. 19. tammikuuta 1973) on entinen sveitsiläinen suunnistaja ja kestävyysjuoksija.
Marie-Luce Romanens voitti ensimmäisenä sveitsiläisenä suunnistuksen maailmanmestaruuden. Hän oli paras lyhyellä matkalla Detmoldin MM-kisoissa 1995. Hän voitti 4,55 kilometrin matkalla hopeamitalisti Yvette Haguen 21 sekunnilla. Samojen kisojen normaalimatkalla Romanens sijoittui kahdeksanneksi.
Grimstadin MM-kisoissa 1997 Romanens sai kaksi pronssimitalia. Hän oli lyhyellä matkalla vasta neljänneksi nopein, mutta koska kilpailujen kuuluttaja kertoi loppuviitoituksella juosseelle isäntämaan Hanne Staffille tilanteen ja auttoi siten tätä lyömään Romanensin ajan vajaalla sekunnilla, annettiin pronssimitali Sveitsin tekemän vastalauseen jälkeen molemmille. Toisen pronssin Romanens sai viestissä, jossa hän suunnisti toisen osuuden. Normaalimatkalla hän sijoittui yhdeksänneksi.
Vuoden 1999 MM-kisoihin Romanens ei osallistunut mutta hän palasi MM-rasteille kisaohjelmaan tulleen uuden lajin, sprintin myötä. Ensimmäiset kisat toivat kuudennen sijan, ja Rapperswilissa 2003 hän sai hopeaa häviten Simone Luderille 9,5 sekuntia ja varmistaen isäntämaan kaksoisvoiton.
Saavutukset > MM-kisoissa

West Point 1993
Viides viestissä
19:s lyhyellä matkalla
37:s normaalimatkalla
Detmold 1995
Kultaa lyhyellä matkalla
Neljäs viestissä
Kahdeksas normaalimatkalla
Grimstad 1997
Pronssia lyhyellä matkalla
Pronssia viestissä
Yhdeksäs normaalimatkalla
Tampere 2001
Kuudes sprintissä
Rapperswil 2003
Hopeaa sprintissä
Hylättiin pitkällä matkalla
Martin Brain

Martin Brain (1934? – 25. toukokuuta 1970) oli brittiläinen moottoriurheilija. Hän kilpaili Formula 1 MM-sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Hän menehtyi Nottingham Sports Car Club Meeting kilpailussa Silverstonen radalla sattuneessa onnettomuudessa kun hänen Cooperinsa suistui ulos radalta tuhoisin seurauksin. Hän oli kuollessaan 36-vuotias.
Aiheesta muualla

http://www.motorsportmemorial.org/focus.php?db=ct&n=4203
"Racing car death". The Times (London): p. 2. May 26, 1970.
Marie-Luce Brasier-Clain

| Marie-Luce Brasier-Clain |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  Euroopan patriootit
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1959 (ikä 64) Saint-Pierre, Réunion, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Kansallinen liittouma
Marie-Luce Brasier-Clain (s. 19. lokakuuta 1959 Saint-Pierre, Réunion, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Brasier-Clain edustaa Kansallinen liittouma -puoluetta. Brasier-Clain on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Euroopan patriootit -ryhmää.
Aiheesta muualla

Marie-Luce Brasier-Clain Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Mario Lezana Vaca

Mario Lezana Vaca (27. heinäkuuta 1922 – 28. heinäkuuta 2006) oli bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. elokuuta 1946 ja nimitettiin Bolivian sotilaspiispaksi sekä Bastin titulaaripiispaksi 17. toukokuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Jorge Manrique Hurtado ja Abel Costas Montaño.
Lezana Vaca erosi titulaaripiispan arvosta 7. maaliskuuta 1998, mutta jatkoi sotilaspiispana, kunnes jäi eläkkeelle 14. huhtikuuta 2000.
Maiju Ahlgrén

| Maiju Ahlgrén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. syyskuuta 1965 (ikä 59) Tampere
Taiteilija
Ala:  tekstiilitaide, yhteisötaide
Palkinnot
 Vuoden tekstiilitaiteilija 2013 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Maiju Ahlgrén (s. 8. syyskuuta 1965 Helsinki) on tekstiilitaiteilija ja yhteisötaiteilija.
Hänet valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi vuonna 2013.
Ahlgrén on toteuttanut osallistavia installaatioita eri taidemuseoihin ja yhteisötaidetta laitoksissa asuville ihmisille. Hän on suunnitellut myös käyttöesineitä kuten taidesukkahousuja. 
Ahlgrén opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1990-1997. Hän sai valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2014.
Jorvin sairaalassa vuosina 2005–2006 toteutetussa teoksessa Kuiskauksia potilaiden tyynyliinoihin konekirjottiin sata erilaista ajatelmaa. Kahdesti viikossa, kun vuodevaatteita vaihdettiin, potilaalla oli 30 prosentin mahdollisuus saada sattumanvarainen ajatelma tyynyn seurana.
Julkisia teoksia

Kulkuja ja seikkoja 2018, Sibelius Akatemia, Musiikkitalo
Julkisia teoksia > Yhteisöteoksia

Villainen kädenpuristus, värikkäitä lapasia jaettiin leipäjonossa jonottajlle, Helsinki 2011-2012
Piknikit – kahviretki nurmikolla, 12 kokonaisuutta, Kontulan vanhustenkeskus, Helsinki 2011-2012
Color Mobile, värielämyksiä laitosarkeen, Kontulan vanhustenkeskus, Helsinki 2009-2010
Kuiskauksia, Jorvin psykiatrinen sairaala, Espoo 2005-2006
Muistopeli, 7-osainen seinäteos ruokasaliin, palvelutalo Mäntykoto, Hyvinkää 2005
Muu maa, on-off -maalauksia, laitoksessa asuville vanhuksille elämyksiä arkeen, Aurorakoti, Espoo 2004
Vilkkuvia väripilkkuja, Aurorakoti Espoo sekä Riistavuoren vanhustenkeskus Helsinki 2004
Terveisiä täältä jostakin, Aurorakoti, Espoo 2004
Aiheesta muualla

Maiju Ahlgrénin verkkosivut
Maiju Ahlgrén Kansallisgallerian kokoelmissa
Maiju Ahlgrén Kuvataiteilijamatrikkeli. Suomen Taiteilijaseura.
Ornamo: Maiju Ahlgrén (Arkistoitu – Internet Archive)
Mario Longo Dorni

Mario Longo Dorni (11. syyskuuta 1907 Ornavasso – 18. elokuuta 1985) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Novaran hiippakuntaan 27. kesäkuuta 1930 ja nimitettiin Pistoian hiippakunnan johtoon 24. huhtikuuta 1954. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gilla Vincenzo Gremigni, jota avustivat Carlo Stoppa ja Francesco Fasola.
Longo Dorni osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 77-vuotiaana virassa.
Mataralampi (Heinola)

| Mataralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°12′05″N, 26°08′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konniveden alue (14.13)
Laskuoja:  oja Konniveteen 
Järvinumero:  14.131.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  88,3 m  
Pituus:  200 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,519 km  
Pinta-ala:  1,834 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMataralampi 
Mataralampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa keskustan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,3 metriä mpy.
Mario Lertora

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Italia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | permanto |  |
Mario Lertora (21. syyskuuta 1897 Genova – 28. maaliskuuta 1939 Genova) oli italialainen voimistelija. Hän osallistui kesäolympialaisiin 1924, 1928 ja 1932. Vuosina 1924 ja 1932 hän oli mukana voittamassa kultaa joukkuekilpailuissa; vuonna 1932 hän sai lisäksi pronssia permannolla.
Maiju Kantele

Anna Maria (Maiju) Kantele, vuoteen  1906 Cantell (18. tammikuuta 1860 Koski Hl – 3. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen opettaja, järjestöaktiivi, suomentaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria

Kanteleen vanhemmat olivat kappalainen Otto Magnus Cantell ja Erika Charlotta Lilius. Kantele kävi tyttökoulun 1877 ja valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista 1883. Valmistuttuaan hän toimi kansakoulunopettajana Helsingissä.  Kantele oli Raittiuden ystävien päätoimikunnan jäsen 1890–1894 ja 1896–1899, NMKY:n naiskomitean jäsen vuodesta 1892, Suomen Nuorten Kristillisen Liiton päätoimikunnan jäsen vuodesta 1912, Suomen pyhäkouluyhdistyksen johtokunnan jäsen vuodesta 1914 ja Suomen kirkon seurakuntatyön keskusliiton johtokunnan jäsen 1919–1925.
Julkaisuja > Teoksia

Sananen kasvatuksesta siveelliseen puhtauteen, 1914
Julkaisuja > Suomennoksia

Matkalla iso-isän luo: kertomus lapsille, 1907, Anna Lejdström
Elämän kevätpäivinä : jatkoa kertomukseen "Matkalla Iso-Isän luo": kertomus lapsille, 1908, Anna Lejdström
Esikuvamme Jumalan valtakunnan työssä : vertailevan raamatuntutkimisen luonnos lähetyshistoriallisine huomautuksineen, käytettäväksi keskusteluissa ja raamattukursseissa nuorten yhdistyksissä, Christian Hansen
Intian naisen asema, 1910, Luise Öhler
Kiina ja Jaapani, 1910, Luise Öhler
Mitä on naislähetys, 1910, Luise Öhler
Etelämeren saaristo, 1911, Luise Öhler
Senanalähetys, 1911, Luise Öhler
Naislähetys Afrikassa 1., 1912, Luise Öhler
Ugandan valkoinen tekojen mies: kertomus Aleksander M. Mackayn elämästä, 1918, Sophia Lyon Fahs
Martin Birch

Martin Birch (27. joulukuuta 1948 – 9. elokuuta 2020) oli brittiläinen musiikkituottaja, joka työskenteli useiden suosittujen yhtyeiden kanssa. Hän tuotti muun muassa Deep Purplen, Rainbow'n, Black Sabbathin, Iron Maidenin, Whitesnaken ja Blue Öyster Cultin levyjä. Hän työskenteli myös ääniteknikkona The Facesin sekä Fleetwood Macin varhaisilla julkaisuilla.
Birch jäi eläkkeelle vuonna 1993 tuotettuaan Iron Maidenin Fear of the Dark -albumin.
Kuuluisimpia Birchin tuottamia levyjä ovat muun muassa Deep Purplen Machine Head, Iron Maidenin The Number of the Beast, Black Sabbathin Heaven and Hell, Whitesnaken Ready an' Willing sekä Rainbow'n Rising.
Martin Birch kuoli 71-vuotiaana elokuussa 2020.
Muuta

Deep Purplen Deep Purple in Rock -albumin kappale ”Hard Lovin' Man” on omistettu Birchille.
Aiheesta muualla

discogs.com, luettelo Birchin tuottamista levyistä
Markus Peltonen

Markus Peltonen (oik.) tuulettaa VaLePan paidassa kaudella 2008.
Markus Peltonen (s. 26. syyskuuta 1981) on Turusta kotoisin oleva entinen suomalainen lentopalloilija. Peltonen oli pelipaikaltaan keskitorjuja ja on 198 cm pitkä.[lähde? ] Hän on saavutti urallaan muun muassa Suomen mestaruuden, Suomen cupin voiton, SM-hopean ja -pronssin. Peltonen päätti uransa kauden 2010-11 hopeamitaleihin.
Ura

Peltonen aloitti lentopallon pelaamisen virallisesti vasta 17-vuotiaana, kun hän alkoi pelata sarjatasoilla. Ennen virallisesti aloittamista hän oli vain pelannut omaksi ilokseen kaveriporukan kesken. Peltonen kehittyi nopeasti lentopallon saralla ja nousi SM-liigajoukkue Raision Loimun farmijoukkueeseen. Kehitys jatkui edelleen nousujohteisena, ja Peltoselle tarjottiin sopimusta SM-liigaseura Napapiirin Palloketuista. Peltonen ei jättänyt tilaisuutta käyttämättä ja suuntasi Rovaniemelle. Napapiirin Palloketuissa hän voitti kaudella 2005–2006 Suomen Cupin mestaruuden Raision Loimun nenän edestä, sekä SM-liigan runkosarjan. Pudotuspeleissä Napa hyytyi lopulta neljänneksi.
Kauden jälkeen Peltonen jatkoi uraansa Rovaniemen uudessa seurassa, Santasportissa. Santasport oli Napapiirin Pallokettujen ja Perungan Poikien yhdistämä seura. Peltonen voitti kauden päätteeksi suomenmestaruuden, ja kauden aikana Santasportin joukkue oli ottanut kovia päänahkoja Euroopan Cupin kentiltä.
Kauden jälkeen Peltonen vaihtoi seuraa Rovaniemeltä Vammalaan ja alkoi pelata Vammalan Lentopallon väreissä. VaLePassa Peltonen voitti SM-pronssia ensimmäisellä kaudellaan 2008.
Muuta

Vammalassa Peltonen toimii pelatessaan samanaikaisesti luokanopettajana, joksi hän valmistui Rovaniemellä opiskellessaan ja pelatessaan.[lähde? ] Markuksen pikkuveli Kaius Peltonen on myös SM-liigatason lentopalloilija. Veljekset pelasivat samassa joukkueessa kaudella 2008-2009.
Saavutukset

Suomenmestaruus 2007
SM-pronssia 2008
Suomen cupin voitto 2005
Joukkueet

2002-2003 Napapiirin Palloketut
2003-2004 Napapiirin Palloketut
2004-2005 Napapiirin Palloketut
2005-2006 Napapiirin Palloketut
2006-2007 Rovaniemen Santasport
2007-2008 Vammalan Lentopallo
2008-2009 Vammalan Lentopallo
2009-2010 Vammalan Lentopallo
Peltosen veljekset tuulettavat (2008)
Matthew Goss

| Matthew Goss |
| --- | --- |
 Matthew Goss 2013
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matthew Harley Goss
Syntynyt: 5. marraskuuta 1986 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Australia
Pyöräilijä
Pituus:  178 cm
Paino:  70 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie ja rata
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2006 2007–2009 2010–2011 2012–2014 2015 2016:  South Australia.com-AIS Team CSC / Team Saxo Bank Team HTC Orica-GreenEDGE MTN-Qhubeka One Pro Cycling
Suurimmat voitot
 Joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruus 2006 Pariisi–Bryssel 2009 Philadelphia International Championship 2010 GP Ouest-France 2010 Milano – San Remo 2011 Italian ympäriajo, 2 etappia 
 Tiedot päivitetty: 3. tammikuuta 2017 
Aiheesta muualla
www.matthewgoss.com.au
| Mitalit> Miesten pyöräily.Maa:   Australia.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten pyöräily.Maa:   Australia.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten pyöräily.Maa:   Australia.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Miesten pyöräily> Maa:   Australia. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Bordeaux 2006 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Pronssia | Los Angeles 2005 | joukkuetakaa-ajo |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 2006 | joukkuetakaa-ajo |  |
| Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 2011 | maantieajo |  |
Matthew Harley Goss (s. 5. marraskuuta 1986 Launceston, Tasmania, Australia) on australialainen rata- ja maantiepyöräilijä.