stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sosiologia

Diskurssianalyysi · Positivismi
Konfliktiteoria · Kriittinen teoria
Rakenteellinen funktionalismi
Sosiaalinen konstruktionismi
Émile Durkheim
Karl Marx · Max Weber
Julkinen sosiologia

Laki · Kasvatus
Poikkeavuus · Rikollisuus
Sosiaalinen verkosto
Stratifikaatio · Talous · Tiede
Tieto · Uskonto
Väestö · Yhteiskuntaluokka
Ympäristö · Armeija
Kaupunki
Habitus · Identiteetti · Normi
Jälkimoderni · Myöhäismoderni
Notkea moderni
Sosiaalinen pääoma · Valta
Sosiologia on yleinen ja laaja-alainen yhteiskuntatiede, joka tutkii yhteiskunnan rakennetta, sosiaalista toimintaa ja yhteiskunnallisia ilmiöitä. Sosiologia pyrkii ymmärtämään yhteiskuntaa yleisellä tasolla sekä tarkastelemaan sitä monista eri erityisaloista ja näkökulmista käsin. Tarkastelun kohteita voivat olla esimerkiksi globalisaatio, kaupunkielämä, kulutus, sukupuoli, seksuaalisuus, eriarvoisuus, työ, ikääntyminen, talous, kansalaisyhteiskunta, ympäristö sekä ihmisten arvot ja puhetavat. Sosiologialla on usein yhteiskuntakriittistä merkitystä, koska se tuottaa uusia todellisuuden hahmotus- ja jäsentämistapoja.
Sosiologiaa sanotaan refleksiiviseksi tieteeksi. Refleksiivisyys tarkoittaa sitä, että sosiologien on myös pohdittava tutkimustensa yhteiskunnallisia seurauksia sekä omaa rooliaan tulkintojen tekijöinä. Osa sosiologian refleksiivisyyspohdintaa on keskustelu sosiologian tiedeluonteesta, esimerkiksi Michael Burawoyn erottelusta professionaaliseen sosiologiaan, yhteiskuntaa palvelevaan sosiologiaan (engl. policy sociology), kriittiseen sosiologiaan ja julkiseen sosiologiaan.
Sosiologia ja muut tieteet > Filosofia

Yhteiskuntateoria tai yleinen teoria ovat sosiologian alueita, jotka ovat luonteenomaisesti lähimpänä filosofiaa. Toisaalta tieteenfilosofiset ja metodologiset kysymykset ovat läsnä kaikessa sosiologiassa, ja sosiologiset paradigmakiistat ovat luonteeltaan tieteenfilosofisia. Sosiologiassa on myös vahva fenomenologiseen filosofiaan pohjautuva juonne, jonka edustajia ovat esimerkiksi Edmund Husserlin ajatuksia kehitellyt Alfred Schütz sekä vaikutusvaltaisen tiedonsosiologisen ohjelman käynnistäneet Peter Berger ja Thomas Luckmann.
Sosiologia ja muut tieteet > Biologia ja luonnontieteet

Luonnontieteistä biologialla on sosiologian kanssa selkeitä liitoskohtia. Ihmisen hermoston ja aivojen toimintaa tutkiva neurotiede on tässä avainasemassa. Eläinten käyttäytymisestä tehtyjä johtopäätöksiä ihmisten käytöksestä kutsutaan sosiobiologiaksi. Tätä termiä käytti ensimmäisenä hyönteistutkija  E. O. Wilson, joka tutki hyönteisten laumakäyttäytymistä. Kun biologiseen selittämiseen otetaan evoluutionäkökulma, puhutaan usein evoluutiopsykologiasta. Suomessa tunnetuin evoluutiosta kiinnostunut sosiologi lienee ollut Edvard Westermarck.
Sosiologia ja muut tieteet > Taloustieteet

Kun taloustiede tutkii yhteiskuntia kansantalouden näkökulmasta (makrotaloustiede) ja yksilöitä hyötyjä laskelmoivina kuluttajina (mikrotaloustiede, rationaalisen valinnan teoria), sosiologit keskittyvät lähinnä muihin motiiveihin ja toimintaan vaikuttaviin tekijöihin, kuten sosiaalisiin normeihin. Sekä nykyaikaisen taloustieteen että sosiologian monien muiden yhteiskuntatieteiden joukossa voidaan katsoa olevan esimerkiksi Adam Smithin ja Karl Marxin edustaman poliittisen taloustieteen perillisiä.
Sosiologia ja muut tieteet > Historia

Vaikka historiantutkijat tutkivat pääasiassa menneitä tapahtumia ja sosiologit useimmiten keskittyvät oman aikansa yhteiskuntaan, nämä näkökulmat risteävät molemmissa tieteissä. Hieman tarkemman rajan näiden välille tekee yleinen orientaatio tutkimuskohteeseen, ihmisyhteiskuntaan. Historiatiede on kiinnostunut todenmukaisesti kuvaamaan tapahtuneita asioita, kun taas sosiologi on historiaa tutkiessaan kiinnostunut yleisistä kehityskuluista, säännönmukaisuuksista ja teoretisoinneista. Tätä eroa on kuvattu nimittämällä sosiologiaa nomoteettiseksi tieteeksi, kun taas historia on idiografinen tiede.
Sosiologian synty ja historia

Positivismin perustajana tunnettu Auguste Comte (1798–1857) oli ensimmäinen, joka käytti ilmaisua sosiologia (vuonna 1830). Sana muodostuu latinan kielen sanoista socius (kumppani) ja logia (oppi). Hän käytti uudesta tieteestään nimitystä ”physique sociale”. Tällä Comte halusi korostaa, että hänen esikuvanaan oli erityisesti fysiikka joka tunnettiin ajan edistyneimpänä tieteenä.
Sosiologian nousu alkoi Yhdysvalloista. Ensimmäiset sosiologian luennot järjestettiin Kansasin yliopistossa vuonna 1890. Kahta vuotta myöhemmin perustettiin ensimmäinen pelkästään sosiologian tutkimiseen erikoistunut laitos Chicagon yliopistoon.
Eurooppalaisen sosiologian isänä pidetään ranskalaista Émile Durkheimia, joka perusti ensimmäisen eurooppalaisen sosiologian laitoksen Bordeaux'n yliopistoon vuonna 1895.
Sosiologian klassikoita

Sosiologiassa klassikolla tarkoitetaan teoreetikkoa, jonka työllä on ollut vahva vaikutus koko sosiologiaan tutkimusalana. Vaikka se, ketä milloinkin pidetään klassikkona, vaihtelee jossain määrin aikakaudesta riippuen, on alalle jo sen lyhyen historian aikana ehtinyt muodostua klassikoita.
Monelle sosiologian klassikolle on tavallista, etteivät he luonnehtineet itseään varsinaisesti sosiologeiksi. Heille oli tyypillistä monialainen, yhteiskuntaa useasta eri suunnasta tarkkaileva päättely.
Sosiologian kehityksen kannalta kenties merkittävimpiä teoreetikkoja ovat olleet Émile Durkheim, Karl Marx, Max Weber ja Georg Simmel. Klassikoiksi voidaan lukea myös muun muassa Ferdinand Tönnies, Auguste Comte, Herbert Spencer ja Werner Sombart. Monet heistä eivät muodostaneet tietoisesti sosiologista oppia, mutta myöhemmin heidät on luettu nimenomaan sosiologian edustajiksi.
Sosiologian klassikoita > Pikkuklassikoita

Pikkuklassikoiksi on kutsuttu sosiologeja, jotka ovat tarjonneet sosiologialle yhden tai muutamia yksittäisiä teorioita, käsitteitä tai kirjoja. Joitakin heistä saatetaan pitää myös varsinaisina klassikkoina.
Ulrich Beck
Pierre Bourdieu
Manuel Castells
Michel Foucault
Anthony Giddens
Erving Goffman
Jürgen Habermas
Niklas Luhmann
Marcel Mauss
Robert K. Merton
C. Wright Mills
Vilfredo Pareto
Talcott Parsons
Thorstein Veblen
Auguste Comte
Émile Durkheim
Vilfredo Pareto
Ferdinand Tönnies
Georg Simmel
Max Weber
Sosiologian tutkimusmenetelmiä

Sosiologinen tutkimus jakaantuu kolmeen portaaseen: teoriaan, aineistoon ja menetelmään. Valittua teoriaa sovelletaan tutkijan keräämään aineistoon käyttäen jotakin tiettyä tutkimusmenetelmää.
Sosiologian, kuten lähes kaikkien yhteiskuntatieteiden tutkimusmenetelmät voidaan jakaa karkeasti ottaen kahtia kvalitatiivisiin eli laadullisiin ja kvantitatiivisiin eli määrällisiin tutkimusmenetelmiin.
Kvalitatiiviset tutkimusmenetelmät soveltuvat ennen kaikkea yksittäisten tapausten ja erityisten tapausryhmien kartoittamiseen. Tyypillisiä laadullisia tutkimusmenetelmiä ovat esimerkiksi erilaiset haastattelut ja diskurssi- ja retoriikka-analyysit. Näiden tutkimusten avulla voidaan tosin löytää myös ilmiöitä, joiden avulla on mahdollisuus selittää ihmissosiaalisuuden laajempia kulttuurisia malleja, eräänlaisia kulttuurisia itsesäänselvyyksiä.
Kvantitatiiviset tutkimusmenetelmät sopivat laaja-alaisiin ja suuria ryhmiä tai kokonaisia yhteiskuntia kartoittaviin tutkimuksiin, mutta yksittäistapauksista niiden avulla ei välttämättä saada kovin kattavaa tietoa. Tyypillisiä kvantitatiivisia menetelmiä ovat esimerkiksi survey- eli kyselytutkimukset. Kvantitatiivisten tutkimusmenetelmien selkärankana toimivat usein matemaattiset ja tilastolliset mallit.
Sosiologia Suomessa

Sosiologiaa opetetaan Suomessa monessa yliopistossa. Helsingin yliopistossa, Jyväskylän yliopistossa, Itä-Suomen yliopistossa, Lapin yliopistossa, Tampereen yliopistossa, Turun yliopistossa ja Åbo Akademissa voi suorittaa maisterin tutkinnon sosiologia pääaineena. Sosiologiaa opiskelleet voivat työskennellä useissa ammateissa ja tehtävissä, esimerkiksi tutkijana, suunnittelijana ja tutkimuspäällikkönä.
Suomalaisista sosiologian historian merkkihahmoja on Edvard Westermarck (1862–1939), jota voidaan myös pitää suomalaisen antropologian isänä. Hänen mukaansa on myös nimetty suomalaisten sosiologien kansallinen tiedeseura, Westermarck-seura, joka julkaisee Sosiologia-lehteä. Tunnettuja suomalaisia sosiologeja ovat myös
Pertti Alasuutari
Erik Allardt
Antti Eskola
Elina Haavio-Mannila
Risto Heiskala
Kaj Ilmonen
Riitta Jallinoja
Kimmo Jokinen
Pertti Jokivuori
Paavo Koli
Matti Kortteinen
Yrjö Littunen
Arto Noro
Anssi Peräkylä
Martti Siisiäinen
Pekka Sulkunen
Pertti Töttö
Sosiologisia teoriasuuntauksia

Marxismi
Kriittinen teoria
Feminismi
Strukturalismi
Jälkistrukturalismi
Postmodernismi
Rationaalisen valinnan teoria
Sosiaalinen konstruktionismi
Sosiologian käsitteitä

Habitus
Identiteetti
Instituutio
Kulttuuri
Luokka
Luonto
Luottamus
Normi
Perhe
Rooli
Sosiaalinen pääoma
Stratifikaatio
Status
Toiminta
Valta
Verkosto
Kirjallisuutta

Lisää luettavaa aiheesta Kirjallisuutta sosiologiasta on Wikiaineistossa
Jani Erola & Pekka Räsänen (toim.): Johdatus sosiologian perusteisiin.  Gaudeamus, 2014.  ISBN 978-952-495-320-7
Bauman, Zygmunt: Sosiologinen ajattelu.  ((Thinking sociologically: An introduction for everyone, 1990.) Suomentanut Jyrki Vainonen)  Tampere:  Vastapaino, 1997.  ISBN 951-768-022-8
Gronow, Jukka & Noro, Arto & Töttö, Pertti: Sosiologian klassikot.  Helsinki:  Gaudeamus, 1996.  ISBN 951-662-680-7
Heiskala, Risto (toim.): Sosiologisen teorian nykysuuntauksia.  Helsinki:  Gaudeamus, 1994.  ISBN 951-662-596-7
Kantola, Ismo & Koskinen, Keijo & Räsänen, Pekka (toim.): Sosiologisia karttalehtiä.  Tampere:  Vastapaino, 2004.  ISBN 951-768-129-1
Kuusela, Pekka (toim.): Sosiologia: Muuttuvan maailman koordinaatit.  Kuopio:  Unipress, 2005.  ISBN 951-579-061-1
Saaristo, Kimmo & Jokinen, Kimmo: Sosiologia.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-28132-8
Sosiologia: Westermarck-seuran julkaisu.  Tampere:  Westermarck-seura, 1964–.  ISSN 0038-1640
Sulkunen, Pekka: Johdatus sosiologiaan: Käsitteitä ja näkökulmia.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22285-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sosiologian peruskurssi. Tampereen yliopisto / Avoin yliopisto.
Alex Lintuniemi

| Alex Lintuniemi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1995 (ikä 29) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Birdy, Lintu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  105 kg
Seura
Seura:  HC Kometa Brno
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Manchester Monarchs (AHL/ECHL) Ontario Reign (AHL) Charlotte Checkers (AHL) Pelicans (SML) JYP (SML) Barys Nur-Sultan (KHL) HC Slavia Praha (Tšekki2) BK Mladá Boleslav (ČEL)
NHL-varaus:  60. varaus, 2014 Los Angeles Kings
Alex Michael Lintuniemi (s. 23. syyskuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelaa Extraligassa HC Kometa Brnossa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2013 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Hopeaa | Piešťany 2012 | jääkiekko |  |
Lintuniemi pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti pronssia. Lintuniemi pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012 voittaen hopeaa. Yhteensä hän on pelannut 11 nuorten ja 39 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Lintuniemi on pelannut kolme ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksessa 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenalla alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Lintuniemi merkittiin Suomen nelospuolustajapariin Elmeri Erosen viereen. Hän sai ottelun avauserässä yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta.
Pelityyli

Isokokoinen Lintuniemi on kuvaillut itseään pelityyliltään kahden suunnan puolustajaksi. JYPin urheilutoimenjohtaja Mikko Viitanen kuvaili häntä helmikuussa 2020:
»Lintuniemi on monipuolinen moderni yleispuolustaja, jota voidaan peluuttaa pelin kaikissa tilanteissa. Lintuniemi tuo joukkueeseen selkeitä kiekollisia ratkaisuja, sekä jämäkkää puolustuspelaamista. Isokokoinen ja hyvin luisteleva sekä kiekollisesti taitava Lintuniemi oli profiililtaan juuri sellainen puolustaja, jota markkinoilta etsimme.»
Adrianopolin taistelu

Adrianopolin taistelu käytiin vuonna 378 Itä-Rooman ja goottien välillä. Tulos oli goottien murskaava voitto, suuri osa Itä-Rooman joukoista tuhottiin ja keisari Valens kuoli itse taistelussa. Goottien ratsuväellä oli olennainen osa voitossa.
Roomalaisen historioitsijan Ammianus Marcellinuksen mukaan taistelu oli pahin roomalaisten kokema tappio sitten Cannaen.
Taistelu

Elokuun alussa ollessaan Adrianopoliksen lähellä Valens sai tiedon läheisestä Fritigernin johtamasta goottijoukosta. Valens halusi kunnian voitosta itselleen eikä halunnut odottaa Gratianuksen joukkoja, jotka olivat muutaman päivän marssin päässä. Valens marssitti armeijansa goottien kukkulalla sijaitsevan vankkurileirin lähelle, saavutti leirin iltapäivällä ja aloitti heti taistelumuotoon levittäytymisen. Gootit asettuivat vankkurileirinsä eteen, vankkurien suojaan jäivät perheet ja omaisuus.
Ennen taistelua gootit halusivat neuvotella, mutta neuvottelut eivät tuottaneet tulosta. Todennäköisesti Fritigern pyrki viivyttelemään, jotta poissaoleva ratsuväki saataisiin paikalle. Fritigern oli tosin aikaisemminkin pyrkinyt rauhan solmimiseen. Myös Valens saattoi pyrkiä viivyttelemään saadakseen aikaa armeijansa järjestäytymiseen. Hidastaakseen ja häiritäkseen roomalaisia gootit olivat sytyttäneet kukkulaa ympäröivät niityt tuleen. Taistelu alkoi, kun jo järjestäytyneen oikean siiven ratsuväki hyökkäsi. Tämä ensimmäinen epäyhtenäinen hyökkäys epäonnistui, mutta se veti mukanaan koko roomalaisten linjan hyökkäämään, myös vain osittain paikalla olevan vasemman siiven. Kun roomalaisten vasen laita oli päässyt kiinni taisteluun, saapui goottien ratsuväki. Tähän roomalaiset eivät olleet valmistautuneet; vasenta siipeä suojaava ratsuväki ei ollut paikallaan, eikä reserviin tarkoitettua osastoa löytynyt. Pitkän taistelun jälkeen roomalaiset lopulta hajaantuivat ja pakenivat.
Vain kolmasosa roomalaisesta armeijasta pääsi pakoon. Kaatuneisiin kuului monia korkeita upseereita sekä keisari Valens, jonka kerrotaan joko kuolleen taistelukentällä tai piiloutuneen seurueineen läheiseen maataloon, jonka gootit polttivat. Talossa olleista kuolivat yhtä lukuun ottamatta kaikki, ja eloonjäänyt kertoi gooteille, kuinka lähellä keisarin vangitseminen oli ollut.
Goottien voittoon vaikutti oleellisesti jalustin, jonka käytön he oppivat Etelä-Venäjän ratsastajakansoilta. Jalustimeen tukeutuen ratsastajat saivat voimaa iskuihin ja pysyivät satulassa.
Seuraukset

Ennen taistelua Rooman armeijaa oli vielä pidetty lähes voittamattomana. Nyt gootit ymmärsivät, että Rooma oli joutumassa heikkoudentilaan. Germaanikansat alkoivat uhmata yhä enemmän Roomaa. Syyskuussa 476 germaaniruhtinas Odovakar valloitti Rooman kaupungin, minkä katsotaan johtaneen Länsi-Rooman olemassaolon päättymiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adrianopolin taistelu Wikimedia Commonsissa
Ammianus Marcellinuksen kertomus taistelusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Oscar Alsenfelt

| Oscar Alsenfelt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1987 (ikä 37) Malmö, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2022
Aik. seurat:  Ama'r Jets (Tanska I) IK Pantern (Ruotsi I) Växjö Lakers (Allsv./SEL) MODO Hockey (SEL) Leksands IF (Allsv./SHL) Malmö Redhawks (SHL)
Oscar Alsenfelt (s. 24. kesäkuuta 1987 Malmö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti. Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan hän on ketterä maalivahti, joka torjuu "akrobaattisella" tyylillä. Andersson mainitsee Alsenfeltin myös teknisesti taitavaksi maalivahdiksi, joka heittäytyy herkästi, ja on mentaalisesti vahva.
Ura > Maajoukkueura

Alsenfelt on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa kolme ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 16. huhtikuuta 2014 Ängelholmissa Tanskaa vastaan. Alsenfelt torjui Ruotsin 5–2-voittoon päättyneessä ottelussa 22 kertaa.
Aerosoli

Aerosoleja Bangladeshin ja Pohjois-Intian yläpuolella.
Aerosoli eli sumute on kaasun ja siinä leijuvien kiinteiden tai nestemäisten hiukkasten seos. Hiukkasten halkaisija vaihtelee 0,002 µm:stä yli sataan mikrometriin. Eloperäisestä aineesta peräisin olevia aerosoleja nimitetään bioaerosoleiksi. Esimerikiksi virukset ja bakteerit voivat levitä bioaerosoleina.
Ilmakehässä esiintyy luonnollisia aerosoleja, jotka syntyvät esimerkiksi tuli­vuoren­purkauksissa, metsäpaloissa tai tuulen nostaessa pölyä maasta. Ihmisen toiminta, kuten aineiden polttaminen tai maan kyntäminen lisäävät aerosolien määrää. Arvioidaan, että nykyisin 10–50 % koko ilmakehän aerosoleista on ihmisen toiminnan tuottamaa. Kaupungeissa ihmisperäisten aerosolien osuus on suurempi kuin maaseudulla. Merkittävimpiä päästölähteitä kaupungeissa ovat liikenteen ja energiantuotannon hiukkaspäästöt sekä katupöly.
Pilvet ovat näkyvää nesteaerosolia, jossa pisarakoko on muutamasta mikrometristä kymmeniin mikrometreihin. Pilvet ja muut nesteaerosolit heijastavat tehokkaasti auringonvaloa, minkä vuoksi nämä aerosolit jäähdyttävät ilmastoa. Tätä kutsutaan ilmaston hämärtymiseksi (engl. global dimming). Sen sijaan palamisessa syntyvä noki absorboi valoa tehokkaasti, minkä vuoksi nokihiukkaset nopeuttavat ilmastonmuutosta.
Aerosoleja ja niiden käyttäytymistä tutkii aerosolitiede, joka jaetaan yleensä tutkimus­otteesta riippuen aerosolifysiikkaan ja aerosolikemiaan.
Hannes Saari

Hannes Saari 1920-luvulla.
Hannes Hjalmar Saari (24. huhtikuuta 1886 Oulu – 13. tammikuuta 1967 Astoria, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen laulaja, joka oli eräs tuotteliaimmista amerikansuomalaisista levyttäjistä.
Saaren vanhemmat muuttivat Yhdysvaltoihin pojan ollessa 16-vuotias, mutta Saari palasi Suomeen 10 vuotta myöhemmin opiskelemaan laulua ja musiikkia Helsingin Musiikkiopistoon. Valmistumatta opinnoistaan hän palasi Yhdysvaltoihin pari vuotta myöhemmin asettuen asumaan New Yorkiin. Hän alkoi laulaa New Yorkin Laulumiehissä, joita hän myöhemmin myös johti. Vuosina 1925–1931 Saarelta ilmestyi kaikkiaan 43 levynpuolta kattaen laajasti iskelmää, kuplettia ja kansansävelmiä.
Levytykset

Ajankohta ilmaisee levytysession ajankohdan.
| --- | --- |
 .8.1925 Iloinen meripoika  Kulkurin masurkka 20.9.1926 Chrysanthemum  Meripojan heilat  Tämä maa  Volgan aallot 17.6.1927 New York ”Bellona ja Rodrigo” (Sävelmä valssista Estudiantina, sävel Emil Waldteufel, sanat Hj. Nortamo, Saaren lisäksi hanuri Willy Larsen) Raita-tietokanta  ”Tilta Tuohimaa” (sävel Allan Palmgren, sanat Hj. Nortamo, Saaren lisäksi hanuri Willy Larsen) Raita-tietokanta  Espanjatar olen sorja  Ruski Iivana pakolaisena Suomessa 24.8.1927 Valkotuomet (Äänitearkiston tietokannassa "Valkoakaasiat") 25.8.1927  New York Ei kyytimies kiirettä oo  ”Kehtolaulu” (sävel Emil Kauppi, sanat Pasi Jääskeläinen) Raita-tietokanta 18.10.1927 Raatajan serenadi  Sonja 19.10.1927 Oi mistä saataisiin  Saukkosen avioero 30.1.1928 Musta ratsu  Pois sormet  Sinikellot  Viivin jenkka :  28.3.1928 Korven raatajille  Lähtö  Proletaarit nouskaa  Punavangin laulu  Vanha Madrid  Volgan lotjamiesten laulu 25.10.1928 New York Juomarin laulu  ”Laivan kannella” (sävel Emil Kauppi, sanat Pasi Jääskeläinen, Saaren lisäksi laulu myös William E. Stein) Raita-tietokanta  ”Lontoon Jenny” (sävel Emil Kauppi, sanat Hj. Nortamo, Saaren lisäksi laulu myös William E. Stein) Raita-tietokanta  Meripojan tervehdys  ”Priki Efrosiina osa 1” (sävel Aksel Törnudd, sanat Hj. Nortamo, Saaren lisäksi laulu myös William E. Stein) Raita-tietokanta  ”Priki Efrosiina osa 2” (sävel Aksel Törnudd, sanat Hj. Nortamo, Saaren lisäksi laulu myös William E. Stein) Raita-tietokanta  ”Uskoton ja petollinen Julia” (sävel Ernst Borenius, sanat Hj. Nortamo, Saaren lisäksi laulu myös William E. Stein) Raita-tietokanta 1.5.1929 Armas vanhaksi jo käyn  Iltalaulu  Kaunis on kesä  Tonavan aallot .7.1929 Armahani  Kaivosmies  Muisto  Tienraivaaja .6.1930 Backfish (tunnetaan myös nimellä Tytön huolet)  Jos Pietari tietäis sen (yhdessä Alli Anttilan kanssa)  Liisa ja Lasse (yhdessä Alli Anttilan kanssa)  Oi sulle vain 
Raita-tietokanta vie Raita-tietokantaan, jossa kappaleesta on mp3-tiedosto.
Aiheesta muualla

Hannes Saaren kappaleita Raita-tietokannassa[vanhentunut linkki] (mp3)
Hannes Saaren esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Affordanssi

Affordanssi on psykologi ja filosofi James J. Gibsonin alun perin esittämä teoria, joka selittää havaitsemista, kognitiota, ympäristön ja sen sisältämien objektien arviointia. Affordanssi-käsitettä sovelletaan havaintopsykologiassa, kognitiivisessa psykologiassa, ympäristöpsykologiassa, teollisessa muotoilussa, ihmisen ja tietokoneen välisen vuorovaikutuksen (HCI) selittämisessä sekä tekoälyteorioissa. Affordanssin suomenkieliseksi käännökseksi on esitetty tarjoumaa.
Gibsonin teoria perustuu visuaaliseen näköhavaintoon, joka mahdollistaa havaitun informaation kognitiivisen prosessoinnin ja sen perusteena olevan toiminnan ympäristössä. Havaittuja toiminnan mahdollisuuksia Gibson kutsuu affordansseiksi. Myöhemmin affordanssin merkitys tarkentui toiminnan mahdollisuuksiksi, joista toimija on tietoinen.lähde? Gibson käsittelee kuitenkin affordansseja laajassa mittakaavassa erityisesti ekologisen ympäristön kannalta. Osa affordansseista on hyödyllisiä kuten taas osa joko suoraan tai epäsuorasti vahingollisia.
Esimerkiksi mikäli tuoli viedään kaltevalle ja epätasaiselle pinnalle, se saattaa kaatua ja sille nousija voi loukata itsensä. Teorian ymmärtämisen kannalta on välttämätöntä erottaa kaksi tekijää: havainnoitsija ja objekti. Hyvänä esimerkkinä käy vaikka kuinka ihminen (havainnoitsija, toimija) on ajan saatossa muokannut ympäristöään (objekti) ja erilaiset sivilisaatiot ovat pääseet kehittymään sitä mukaa kun teknologia (työvälineet) on kehittynyt. Gibson viittaa Wittgensteiniin kun hän puoltaa toiminnan luokittelun vaikeutta. Esimerkiksi tuolin ensisijainen affordanssi on istuminen. Toisaalta tuolille voi myös nousta tai sitä voi käyttää tavaroiden väliaikaisena säilytyspaikkana. On helppo löytää tuolille lukuisia muitakin käyttötarkoituksia. Affordanssi -käsite ei siis tarkoita ainoastaan havainnoitsijan objektin käsittelyn luokittelykykyyn liittyviä mahdollisuuksia ensisijaisen tarkoituksen mukaisina, vaan aivan kaikkea mihin esineitä, ilmiöitä tai asioita voi käyttää, jalostaa tai hyödyntää riippumatta niiden ensisijaisista affordansseista.