Bathory (yhtye)
Historia > Varhaiset vuodet ja black metal (1984–1988)

Scandinavian Metal Attackin saavuttaman suosion jälkeen Tyfon pyysi Bathoryltä täyspitkää albumia. Forsbergin yhtyetoverit olivat kuitenkin muuttaneet toisaalle, joten hän värväsi paikallisista punk-yhtyeistä basisti Rickard Bergmanin sekä rumpali Stefan Larssonin. Kolmikko kokoontui toukokuun 1984 alussa ensimmäistä ja viimeistä yhteisharjoitusta varten ennen varsinaista äänitystä. Kyseisenä harjoituspäivänä äänitetyt kappaleet julkaistiin myöhemmin bootlegeinä ja lopulta 1990-luvulla osana virallista Jubileum-kokoelmalevysarjaa.
Yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi Bathory äänitettiin vuoden 1984 kesäkuussa Tukholman Heavenshore-studiolla, joka oli karu, muunneltu autotalli. Levy äänitettiin ja miksattiin verrattain nopeasti, noin 36–52 tunnissa, ja se julkaistiin saman vuoden lokakuussa. Levy julkaistiin aluksi rajoitettuna tuhannen kappaleen painoksena, joka kuitenkin myytiin loppuun nopeasti. Albumin alkeellinen äänimaailma, nopea ja aggressiivinen tyyli, saatanalliset ja raa’at sanoitukset sekä Forsbergin omaperäinen rääkyvä laulutyyli loivat pohjaa tulevalle black metal -musiikille ja takasivat yhtyeelle välittömän kulttistatuksen. Albumi myi underground-julkaisuksi hyvin, ja yhtye palasi Heavenshorelle marraskuussa äänittämään EP-levyä, joka päätettiin kuitenkin lopulta hyllyttää.
Bathoryä seurasi vuoden 1985 The Return......, joka jatkoi black metalin kehittymistä omaksi genrekseen. Yhtyeen uudeksi basistiksi tuli Andreas Johansson, kun taas rumpalina jatkoi Stefan Larsson. Albumi äänitettiin tasokkaammassa Electra Studiossa, jossa yhtye oli äänittänyt esikoiskappaleensa Scandinavian Metal Attackille. Äänitykset eivät sujuneet täydellisesti; yhtye juopotteli studiossa, ja uusi basisti potkittiin yhtyeestä huumeongelmien vuoksi kesken äänitysten; laulaja-kitaristi Forsbergin soitti loput bassoraidoista. The Return...... julkaistiin toukokuussa ja se menestyi edeltäjäänsä paremmin, myyden huomattavan määrän ennakkokappaleita. Levyn musiikilla oli black metalin ohella suuri vaikutus myös death metalin kehitykseen.
Yhtye julkaisi toukokuussa 1987 Under the Sign of the Black Markin, jota edeltäjiensä tavoin pidetään yhtenä black metal -genren mestariteoksista. Musiikki oli aiempaa kokeellisempaa syntetisaattorien, kitarasoolojen ja mahtipontisempien kappaleiden myötä. Tällä kertaa Forsberg soitti kaikki basso-osuudet, sillä yhtyeen kokoonpano oli aiempaa epävakaampi. Albumin rumpaliksi on merkitty Paul Lundberg, mutta tuottajana toiminut Börje Forsberg on myöhemmin väittänyt Thomas Forsbergin soittaneen rumpuosuudet. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka julkaistiin välittömästi myös Skandinavian ulkopuolella brittiläisen Under One Flagin ja yhdysvaltalaisen New Renaissance Recordsin hoitaessa levitystä ulkomailla. Levy menestyi edeltäjiensä tapaan hyvin underground-julkaisujen mittapuulla.
Blood Fire Death julkaistiin vuoden 1988 toukokuussa. Yhtyeen aiempien albumien tavoin siitäkin tuli suosittu black metal -piireissä, ja sitä pidetään myös viikinkimetallina tunnetun genren edelläkävijänä. Yhtye piti kiinni black metal -vaikutteista mutta alkoi samalla tehdä aiempaa pitempiä, hitaampia ja mahtipontisempia sävellyksiä. Samalla ääniefektien, kuorojen ja akustisten soittimien rooli alkoi korostua. Sodan ja pahuuden ohella sanoitukset käsittelivät myös skandinaavista mytologiaa ja historiaa. Yhtyeen miehistötilanne oli nyt vakaampi, ja Forsbergin lisäksi muusikoiksi on merkitty Kothaar (bassokitara) ja Vvornth (rummut). Samoja taiteilijanimiä käyttivät eri henkilöt yhtyeen tulevilla julkaisuilla.