stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varikset (suku)

| Varikset |
| --- | --- |
 Intianvaris (Corvus splendens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Varikset  Corvus  Linnaeus, 1758
Lajit Suomessa
 Naakka Corvus monedula  Mustavaris Corvus frugilegus  Varis Corvus corone  Korppi Corvus corax 
Katso myös
   Varikset (suku) Wikispeciesissä   Varikset (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varikset (Corvus) on varpuslintujen lahkoon kuuluva lintusuku. Varikset ovat lahkonsa suurikokoisimpia lintuja; pienin varisten sukuun kuuluva lintu on naakka ja suurin on korppi. Varikset elävät joka mantereella lukuun ottamatta Etelä-Amerikkaa. Sukuun kuuluu 47 lajia.
Varikset ovat väritykseltään tummia, ja niiden lauluääni kuulostaa rääkkymiseltä.
Varisten pesä on puussa ja siihen munitaan yleensä 5 munaa.
Lajit

| --- | --- |
 Aavikkokorppi Corvus cryptoleucus  Afrikanmustavaris Corvus capensis  Afrikanvaris Corvus albus  Amerikanvaris Corvus brachyrhynchos  Arokorppi Corvus ruficollis  Australianaavikkovaris Corvus bennetti  Australiankorppi Corvus coronoides  Banggainvaris Corvus unicolor  Bismarckinvaris Corvus insularis  Borneonvaris Corvus compilator  Bougainvillenvaris Corvus meeki  Celebesinvaris Corvus typicus  Etiopianarokorppi Corvus edithae  Etiopiankorppi Corvus crassirostris  Filippiinienvaris Corvus philippinus  Floresinvaris Corvus florensis  Havaijinvaris Corvus hawaiiensis  Hispaniolanvaris Corvus leucognaphalus  Idännaakka Corvus dauuricus  Intianvaris Corvus splendens  Jamaikanvaris Corvus jamaicensis  Kaitanokkavaris Corvus enca  Kalastajavaris Corvus ossifragus:  Kiinanvaris Corvus pectoralis  Korppi Corvus corax  Kuubanpalmuvaris (Corvus minutus)  Kuubanvaris Corvus nasicus  Lyhytpyrstökorppi Corvus rhipidurus  Mariaanienvaris Corvus kubaryi  Meksikonvaris Corvus sinaloae  Molukkienvaris Corvus validus  Mustavaris Corvus frugilegus  Naakka Corvus monedula  Paksunokkavaris Corvus macrorhynchos  Palmuvaris Corvus palmarum  Papuanvaris Corvus tristis  Pikkukorppi Corvus mellori  Rantavaris Corvus caurinus  Ruskopäävaris Corvus fuscicapillus  Räpäyttäjävaris Corvus orru  Salomoninvaris Corvus woodfordi  Seraminvaris Corvus violaceus  Uudenkaledonianvaris Corvus moneduloides  Tamaulipasinvaris Corvus imparatus  Tasmaniankorppi Corvus tasmanicus  Valkoniskakorppi Corvus albicollis  Varis Corvus corone
Viktorija Golubic

| Viktorija Golubic |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1992 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Tennispelaaja
Pituus:  169 cm
Paino:  64 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  3 585 697 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  51. (3.4.2017)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  438–290
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2016, 2017, 2018, 2019)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2016)
Wimbledon:  2. kierros (2017)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2016, 2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  63. (15.1.2018)
Voitot/tappiot:  203–157
Aiheesta muualla
viktorijagolubic.com
ITF
WTA
Viktorija Golubic (s. 16. lokakuuta 1992) on sveitsiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 51 huhtikuussa 2017. Hän on voittanut yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä. Hän on voittanut myös kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä ja 14 ITF-turnausta nelinpelissä.
Golubic pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Bad Gasteinin turnauksessa vuonna 2013. Hän selviytyi turnauksessa toiselle kierrokselle. Ainoan turnausvoittonsa hän on saavuttanut Gstaadissa vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Viktorija Golubic WTA:n sivuilla (englanniksi)
Viktorija Golubic ITF:n sivuilla (englanniksi)
Veikko Hirvensalo

Metsäyhtiö Tornatorin toimihenkilöitä ryhmäkuvassa vuoden 1930 paikkeilla. Veikko Hirvensalo edessä keskellä.
Kaarle Veikko Hirvensalo (vuoteen 1935 Lagus; 26. kesäkuuta 1890 Iisalmen maalaiskunta – 27. joulukuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Hirvensalon vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Johannes Lagus ja Sofia Maria Lovisa Brax ja puolisot 1917–1929 Hertta Ingeborg Laxell ja vuodesta 1931 viulutaiteilija, professori Anja Ignatius. Kansanedustaja Olli Hirvensalo oli hänen veljensä. Veikko Hirvensalo tuli ylioppilaaksi Iisalmen yhteiskoulusta vuonna 1909 ja valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1912.  Hän oli valmistuttuaan valtion metsähallinnon palveluksessa, toimien Siuron sahalla ja Metsähallituksen sahaosastolla. Sukevan sahalla Hirvensalo toimi 1914–1916 kassanhoitajana ja sitten sahan johtajana. Hän oli 1919–1932 Tornatorin metsäpäällikkö Tainionkoskella ja toimi lyhyen ajan myös Enso-Gutzeitin ylimetsänhoitajana.
Rauma Woodin Rauman tehtaiden paikallisjohtajaksi ja isännöitsijäksi Hirvensalo tuli vuonna 1933 ja yhtiön toimitusjohtajaksi Aleksander Lampénin jälkeen vuonna 1935. Tehtävää hän hoiti vuoteen 1951 asti, jolloin häntä seurasi siinä Aarne Pelkonen. Hirvensalolla oli runsaasti alansa luottamustehtäviä ja hän oli myös Ruokolahden kunnanvaltuutettu ja Kokoomuksen kansanedustajaehdokas kahteen otteeseen. Metsäneuvoksen arvonimen Hirvensalo sai vuonna 1950.
Julkaisuja

Suomen puun miehiä. Finnish timber men. 1954. Toimittaneet Veikko Hirvensalo ym.
Valkoinen poika

| Valkoinen poika> Orzowei, il figlio della savana |
| --- | --- |
Pääosissa:  Peter Marshall Stanley Baker Doris Kunstman
Alkuperämaa:  Länsi-Saksa, Italia
Jaksoja:  13
Tunnuskappale:  Oliver Onions -yhtyeen ”Orzowei”
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Yves Allégret
Tuotantoyhtiö(t):  Oniro RM Productions
Aiheesta muualla
IMDb 
Valkoinen poika (ital. Orzowei, il figlio della savana, saks. Orzowei – Weißer Sohn des kleinen Königs) on Yves Allégret’n ohjaama italialais-länsisaksalainen televisiosarja vuodelta 1976. 13-osainen sarja perustuu Alberto Manzin romaaniin, ja se esitettiin Suomen ykköskanavalla Mainos-TV:n ohjelmistossa 2. heinäkuuta 1976 alkaen.
Seikkailusarja valkoisesta pojasta Afrikassa alkaa vuodesta 1858, kun Etelä-Afrikan swazeihin kuuluvat ihmiset löytävät hylätyistä vankkureista pienen valkoihoisen poikavauvan. Huolimatta vihamielisestä asenteestaan valkoisia kohtaan heimon jäsenet adoptoivat lapsen ja antavat hänelle nimen Orzowei, ”löytölapsi”. Poika varttuu syrjittynä ja kiusattuna heimon jäsenenä, ja 15-vuotiaana hänen on selviydyttävä heimon miehuuskokeesta. Samoihi aikoihin swaziheimo tutustuu valkoisten uudisasukkaiden kautta tuliaseisiin ja yrittää saada niitä itselleen Orzowein avulla.
Aiheesta muualla

"Orzowei, il figlio della savana" (1977) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uutisvuoto

| Uutisvuoto> Have I Got News for You |
| --- | --- |
 Uutisvuodon tunnus 5. syyskuuta 2015 – 26. toukokuuta 2018
Tyyli:  Visailuohjelma/huumori
Kestoaika:  n. 40 min (2019) 45 min (2017–2018) 30 min (1998–2017)
Perustuu:  Have I Got News for You
Pääosissa:  Peter Nyman   Ile Uusivuori   Stan Saanila
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV3 (5. tammikuuta 2019 - 12. marraskuuta 2019) Yle TV1 (21. helmikuuta 1998 – 26. toukokuuta 2018)
Esitetty:  21. helmikuuta 1998 – 12. marraskuuta 2019
Jaksoja:  713
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Broadcasters (1998–2016) Banijay Finland (2016–2018)
Palkinnot
Voitetut:  Venlat  Tuomariston Venla 1998  Paras viihdeohjelma 1999  Paras esiintyjä 2002: Peter Nyman Yleisövenla 2005   Telvis  Paras viihdeohjelma 2005
Aiheesta muualla
IMDb 
Uutisvuodon studio ennen nauhoituksen alkua, ylituomari Peter Nymanin (1998–2010 ja 2019) aikana vuonna 2008.
Uutisvuoto oli suomalainen paneelishow ja viihteellinen tietokilpailu, jossa julkisuuden henkilöt käsittelivät kuluneen viikon uutisaiheita humoristisella ja satiirisella otteella. Ohjelma perustui brittiläiseen ohjelmaformaattiin Have I Got News for You.
Ohjelman esittäminen alkoi Yle TV1 -kanavalla 21. helmikuuta 1998. Alun perin ohjelmaa esitettiin lauantai-iltaisin kello 21.30. Vuosina 2016–2018 ohjelma alkoi kello 21.15. Ohjelmaa ei lähetetty suorana, vaan se nauhoitettiin edellisenä päivänä perjantaina.
Yle lopetti Uutisvuodon esittämisen keväällä 2018, mutta 13. syyskuuta 2018 MTV tiedotti ostaneensa ohjelman oikeudet ja alkavansa esittää ohjelmaa MTV3-kanavalla. Ensimmäinen jakso lähetettiin 5. tammikuuta 2019 ja toistaiseksi viimeinen 12. marraskuuta samana vuonna.
Suomalaisversion tuottajana toimi ensimmäiset seitsemän vuotta tietokirjailija Santtu Luoto ja vuodesta 2005 lähtien Jussi Jokelainen.[lähde? ] Suomenkielisen nimen ohjelmalle keksi Miska Rantanen, joka oli käsikirjoittajana 1998–1999. Muita Yle-ajan käsikirjoittajia olivat mm. Yasir Gaily ja Vappu Soppela.
Uutisvuoto on yli 700:lla jaksollaan pisimpään yhtäjaksoisesti Suomen televisiossa pyörinyt viihdesarja.
Rakenne

Uutisvuodossa kilpaili kaksi joukkuetta, joissa molemmissa oli kaksi jäsentä. He saivat tehtäviä, jotka liittyivät kuluneen viikon uutisaiheisiin.
Ohjelma alkoi kolmella lyhyellä vitsillä ja kilpailijoiden esittelyllä. Sen jälkeen vuorossa oli muun muassa seuraavanlaisia tehtäviä:
Mistä uutisesta on kyse?
Faktaa vai fiktiota?
Mikä tai kuka ei kuulu joukkoon?
Mikä sana puuttuu otsikosta?
Takaperin eli nirepakat
Ohjelman lopuksi juontaja julisti voittajajoukkueen, jakoi palkinnot ja kertoi loppuvitsin.
Esiintyjät

Uutisvuodossa oli kolme vakioesiintyjää sekä kaksi viikoittain vaihtuvaa vierasta. Kumpaankin joukkueeseen kuului kapteeni ja viikoittain vaihtuva julkisuuden henkilö.
Esiintyjät > 21. helmikuuta 1998 – 16. joulukuuta 2006

Ohjelman alkuperäinen kokoonpano oli seuraava:
Peter Nyman, juontaja ja ylituomari
Jari Tervo, kapteeni
Tommy Tabermann, kapteeni
Tabermann vetäytyi pois ohjelmasta yli 300 jakson jälkeen 16. joulukuuta 2006, koska hän lähti ehdokkaaksi 2007 eduskuntavaaleihin. Tabermann tuli valituksi.
Kevätkaudella 2007 Tabermannin tilalla oli tammi–huhtikuussa kuukausittain ja toukokuun ajan viikoittain vaihtuva kapteeni. Kevään vaihtuvista kapteeneista valittiin yleisöäänestyksellä yksi toimimaan pysyvänä joukkueluotsina 1. syyskuuta 2007 alkaen. Äänestyksen voitti stand up -koomikko Stan Saanila. 26. syyskuuta 2009 esitetyssä jaksossa Tommy Tabermann palasi ohjelmaan vieraana ja kilpaili Jari Tervon joukkueessa yhden jakson ajan. Hän kuoli aivosyöpään 1. heinäkuuta 2010.
Esiintyjät > 25. syyskuuta 2010 – 3. kesäkuuta 2017

Peter Nyman siirtyi MTV3:n uutisankkuriksi elokuussa 2010 ja uutena juontajana aloitti 25. syyskuuta 2010 Nelosen uutisten entinen ankkuri Baba Lybeck. Uutisvuodon toinen pitkäikäinen kokoonpano oli siten:
Baba Lybeck, juontaja ja ylituomari
Jari Tervo, kapteeni
Stan Saanila, kapteeni
Nyman palasi Uutisvuotoon yhden jakson ajaksi 24. syyskuuta 2016, kun hän kilpaili Jari Tervon joukkueessa.
Tammikuussa 2017 Jari Tervo kertoi jäävänsä kuluvan kauden jälkeen pois ohjelmasta. 19 vuoden Uutisvuoto-ura päättyi 2. kesäkuuta 2017 nauhoitettuun lähetykseen, joka oli Tervolle 643:s.
Stan Saanila ilmoitti heinäkuussa 2017 jättävänsä Uutisvuodon. Hän oli mukana vuodesta 2007 lähtien tasan 10 vuotta.
Esiintyjät > 9. syyskuuta 2017– 26. toukokuuta 2018

Tervon ja Saanilan tilalle 9. syyskuuta 2017 alkaen valittiin viisi henkilöä, jotka vuorottelivat kapteeneina kaksi kerrallaan. He olivat Laura Ruohola, Katja Ståhl, Petteri Ahomaa, Jani Halme ja Anna Perho.
Esiintyjät > 5. tammikuuta - 12. marraskuuta 2019

5. tammikuuta 2019 ohjelman siirtyessä MTV3:lle juontajat ja kapteenit vaihtuivat. Peter Nyman palasi juontajaksi ja uusiksi kapteeneiksi nousivat Reetta Räty sekä Ile Uusivuori. MTV3:n ensimmäinen Uutisvuoto-jakso nähtiin 5. tammikuuta 2019 vierainaan Joonas Nordman ja Rosa Meriläinen.
10. syyskuuta 2019 alkavissa jaksoissa kapteeneina toimivat Stan Saanila ja Ile Uusivuori. Ohjelman toistaiseksi viimeinen osa esitettiin 12. marraskuuta 2019.
Esiintyjät > Juontajat ja ylituomarit

Peter Nyman (21. helmikuuta 1998 – 12. toukokuuta 2010, 5. tammikuuta 2019 – 12. marraskuuta 2019)
Baba Lybeck (25. syyskuuta 2010 – 26. toukokuuta 2018)
Esiintyjät > Kapteenit

Tommy Tabermann (21. helmikuuta 1998 – 2. joulukuuta 2006)
Jari Tervo (21. helmikuuta 1998 – 3. kesäkuuta 2017)
Stan Saanila (25. elokuuta 2007 – 3. kesäkuuta 2017, 10. syyskuuta 2019 – 12. marraskuuta 2019)
Laura Ruohola (16. syyskuuta 2017 – ?)
Petteri Ahomaa (9. syyskuuta 2017 – 19. toukokuuta 2018)
Katja Ståhl (9. syyskuuta 2017 – 26. toukokuuta 2018)
Jani Halme (16. syyskuuta 2017 – 19. toukokuuta 2018)
Anna Perho (23. syyskuuta 2017 – 26. toukokuuta 2018)
Ile Uusivuori (5. tammikuuta 2019 – 12. marraskuuta 2019)
Reetta Räty (5. tammikuuta 2019 – 4. toukokuuta 2019)
Esiintyjät > Kevään 2007 vaihtuvat kapteenit

Heli Roiha (tammikuu)
Jaakko Heinimäki (helmikuu)
Stan Saanila (maaliskuu)
Katja Ståhl (huhtikuu)
Tapio Liinoja (toukokuun 1. viikko)
Irina Krohn (toukokuun 2. viikko)
Simo Frangén (toukokuun 3. viikko)
Markus Leikola (toukokuun 4. viikko)
Esiintyjät > Tuuraajat

Arto Nyberg (toiminut Nymanin, Lybeckin ja Tervon tuuraajana)
Simo Frangén (Nymanin tuuraaja muutamassa ohjelmassa, Tervon tuuraaja 20.3. ja 20.11.2010, 2.4. ja 15.10.2011, 29.9.2012 sekä 19.9.2015)
Lenita Airisto (Tervon tuurajana 28.4.2012)
Tapio Liinoja (Tervon ja Tabermannin tuuraaja muutamassa ohjelmassa, Saanilan tuuraaja 9.3.2013)
Ile Uusivuori (Saanilan tuuraajana 16.3.2013)
Aku Hirviniemi (Tervon tuuraajana 30.3.2013)
Joonas Nordman (Tervon tuuraajana 6.4.2013 ja 19.3.2016)
Jaakko Heinimäki (Tervon tuuraajana 23.11.2013)
Jan Erola (Tervon tuuraajana 22.2.2014)
Piia Pasanen (toiminut Lybeckin tuuraajana)
Riku Suokas (Tervon tuuraajana 4.10.2014 ja Saanilan tuuraajana 19.11.2016)
Matti Rönkä (toiminut tuuraajana Katajan kanssa 20.12.2014)
Janne Kataja (toiminut tuuraajana Röngän kanssa 20.12.2014)
Susanne Päivärinta (toiminut Lybeckin tuuraajana 20.12.2014 ja Tervon tuuraajana 19.12.2015)
Jukka Lindström (Saanilan tuuraajana 22.3.2015)
Tapio Liinoja (Tervon tuuraajana 15.1.2016)
Kari Ketonen (Tervon tuuraajana 12.11.2016)
Merkittäviä jaksoja

Uutisvuodon ensimmäinen jakso lähetettiin 21. helmikuuta 1998. Vieraina olivat Riitta Havukainen ja Juha Siltanen.
Vuoden 2000 presidentinvaalien 2. kierroksen alla vieraina olivat presidenttiehdokkaat Tarja Halonen ja Esko Aho, vuoden 2006 vaalien toisen kierroksen alla Tarja Halonen ja Sauli Niinistö ja vuoden 2012 vaalien toisen kierroksen alla Pekka Haavisto ja Sauli Niinistö.
Uutisvuodon 600. juhlalähetyksessä 12. joulukuuta 2015 Jari Tervo sai sairauskohtauksen kesken lähetyksen. Myöhemmin lääkärissä selvisi, että kyse oli sydämen rytmihäiriöstä.
Lämmittelyohjelma

Kun Uutisvuotoa esitettiin lauantai-iltaisin Ylellä, oli tapana esittää ennen ohjelmaa toinen, 15-minuuttinen ajankohtaissatiiri. Ensimmäinen "lämmittelyohjelma" oli poliittinen satiiri Iltalypsy. Se oli lämmittelynä Uutisvuodon alusta 7. huhtikuuta 2001 saakka.
Myöhemmin Uutisvuodon edellä nähtiin uusi vastaava poliittinen animaatiosarja Itse valtiaat (14. huhtikuuta 2001 – 5. tammikuuta 2008), Tasavallan presidentti, Presidentin kanslia, Jerry Halloween, Make Up, Ihmisten puolue, YleLeaks ja Apinatasavalta.
24. syyskuuta 2016 alkaen Uutisvuoto siirrettiin alkamaan heti illan pääuutislähetyksen, sään ja Urheiluruudun jälkeen kello 21.15, eikä sillä enää ollut lämmittelyohjelmaa.
Ohjelman lopettaminen Ylellä

19. maaliskuuta 2018 ilmoitettiin, että Uutisvuoto lopetetaan 26. toukokuuta 2018. "Täydet 20 vuotta on kunniakas ikä ajankohtaisen asiaviihteen ohjelmalle", Yle perusteli päätöstä.
Viimeinen jakso kuvattiin perjantaina 25. toukokuuta 2018, ja se esitettiin televisiossa lauantaina 26. toukokuuta 2018. Kapteeneina olivat Anna Perho ja Katja Ståhl sekä vieraina alkuperäisjäsenet emerituskapteeni Jari Tervo ja veteraaniylituomari Peter Nyman.
syyskuuta 2018 alkaen Uutisvuodon esityspaikalla nähtiin Marco Bjurströmin juontama visailuohjelma Hyvät katsojat.
Suosio

Uutisvuoto sai Ylellä korkeita katsojalukuja. Lauantaisin esitettävää jaksoa seurasi keskimäärin noin 550 000 – 900 000 katsojaa. Kevätkaudella 2017 lauantain ohjelman katsojakeskiarvo oli 668 000 (18.5.2017). Viimeisenä keväänä 2018 katsojia oli 400 000 – 500 000 per jakso.
Sarjan kaikkien aikojen katsotuin jakso esitettiin 21. tammikuuta 2006, kun ohjelmassa olivat vieraina presidenttiehdokkaat Sauli Niinistö ja Tarja Halonen. Jaksoa seurasi 1,4 miljoonaa katsojaa.
Ohjelma voitti useita palkintoja, muun muassa Venla-, Telvis- ja Media & Message -kilpailuissa.
Uutisvuodosta on julkaistu kolme kirjaa:
Luoto, Santtu: Keskisuuri Uutisvuoto-kirja (2002)
Luoto, Santtu: Keskisuuren Uutisvuoto-kirjan poika (2003)
Nyman, Peter: Haluatteko lukea hyvän vitsin, jonka kuulin äsken Yleisradion kahvilassa? (2004)
Nymanin kirjoittaman kirjan nimi viittaa Nymanin ohjelmassa käyttämään maneeriin, jossa hän ensin kysyy ”Haluatteko kuulla hyvän vitsin, jonka kuulin äsken Yleisradion kahvilassa?” ja vastauksista huolimatta jatkaa ”Ei se mitään, kerron sen silti”.
Aiheesta muualla > Uutisvuodon nykyiset sivustot

Uutisvuodon teemasivusto MTV Uutisten sivustolla
Uutisvuodon jaksot ja katkelmat videoina MTV:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
IMDb: Uutisvuoto (englanniksi)
Aiheesta muualla > Entiset

Uutisvuoto Yleisradion sivuilla
Yle Areena: Uutisvuoto
Tuulikaappimaa

| Tuulikaappimaa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Ijäs
Käsikirjoittaja:   Matti Ijäs  Leo Viirret 
Perustuu:  Jari Tervo romaaniin
Tuottaja:  Asta Parikka
Säveltäjä:  Jarmo Savolainen
Kuvaaja:  Pauli Bessonoff
Leikkaaja:  Jorma Höri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  29. joulukuuta 2003
Kesto:  71 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuulikaappimaa on Matti Ijäksen ohjaama Jari Tervon samannimiseen romaaniin perustuva elokuva vuodelta 2003.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hannes Suominen  | … |  Kauko   |
|  Vesa Vierikko  | … |  Velipoika   |
|  Essi Kaila   | … |  Kaisa   |
|  Ria Kataja   | … |  Hanna Simpatti   |
|  Martti Suosalo  | … |  Simo Simpatti   |
|  Sulevi Peltola  | … |  Gunnar   |
|  Juuso Hirvikangas  | … |  Roikkala   |
|  Pirkko Hämäläinen  | … |  Marita   |
|  Juha Veijonen  | … |  Vaarala   |
|  Algot Böstman  | … |  Savineva   |
|  Esko Pesonen  | … |  Parturi   |
|  Jenni Hakala  | … |  Terapeutti   |
|  Jukka Rasila  | … |  Lääkäri   |
|  Titta Uotinen  | … |  Hoitaja   |
|  Juha Häkkänen  | … |  Hotellivirkailija   |
Vastaanotto > Palkinnot

Elokuva voitti kaksi Venla-palkintoa: Paras miesnäyttelijä ja paras käsikirjoittaja. Se oli ehdolla myös parhaan ohjaajan ja parhaan tv-elokuvan Venla-palkintoon.
Kirjallisuutta

Timonen, Lauri: Matti Ijäksen elokuvat, s. 347–363.  Helsinki:  Like, 2013.  ISBN 978-952-01-0751-2.
Uudenseelanninlammaskoira

| Uudenseelanninlammaskoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Uusi-Seelanti
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  lampaiden paimennus
Nykyinen käyttö:  lammaskoira
Muita nimityksiä:  New Zealand Heading Dog, New Zealand Eye Dog
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Väritys:  mustavalkoinen, punavalkoinen, keltavalkoinen, black & tan, punainen ja keltainen
Uudenseelanninlammaskoira (New Zealand Heading Dog) on uusiseelantilainen koirarotu, joka tunnetaan myös nimellä New Zealand Eye Dog.
Ulkomuoto

Uudenseelanninlammaskoira muistuttaa perineistä lyhytkarvaista, työlinjaista bordercollieta ja australialaista koolieta. Se on pitkäjalkainen, ketterä ja nopealiikkeinen. Karvapeite on lyhyt ja sileä. Yleisin väritys on mustavalkoinen, sillä se on helppo erottaa punaruskeilta kukkuloilta pitkänkin välimatkan päästä.
Myös punavalkoisia, punaisia, keltavalkoisia, keltaisia ja black & tan -värisiä yksilöitä esiintyy. Punaiset ja punavalkoiset koirat kuitenkin hukkuvat helposti paikalliseen maastoon. Niitä ei silti ole voitu karsia pois jalostuksesta, sillä punaisia ja punavalkoisia pentuja voi syntyä myös mustavalkoisista vanhemmista, mikäli molemmat kantavat punaista värigeeniä.
Jopa valkoisia yksilöitä syntyy silloin tällöin, mutta ne ovat erittäin epätoivottuja: farmari voi helposti sekoittaa ne lampaisiin pitkän välimatkan päästä, minkä lisäksi lampaat pelästyvät niitä herkemmin huomattuaan etteivät ne olekaan lampaita ja luullessaan niitä sen vuoksi "valeasuisiksi" petoeläimiksi. Bordercollie-esivanhemmilta populaatioon on periytynyt myös blue merle -geeni, ja tämänvärisillä yksilöillä esiintyy silloin tällöin ns. wall eye- eli sinisilmägeeniä. Aina eivät näillä yksilöillä molemmat silmät ole siniset, vaan ne voivat olla myös keskenään eri väriset. Sinisilmäisillä koirilla on kuitenkin usein muita huonompi näköaisti, mikä selittää blue merlen epäsuosion työkoirana. Vaikka valkoisia ja blue merlejä koiria on olemassa, niitä ei myöskään yleensä mainita rotuun kuuluvien värien joukossa.
Luonne ja käyttäytyminen

Uudenseelanninlammaskoira on perinyt tyypillisen paimennustapansa suoraan bordercollielta: se hallitsee lammaslaumoja tiiviillä tuijotuksella. Tästä johtuu myös sen toinen nimitys "uudenseelanninsilmäkoira". Parhaiten sille sopii lähietäisyydellä työskentely jossa vaaditaan nopeita reaktioita, kuten yksittäisten lampaiden erottaminen laumasta. Toisin kuin toinen uusiseelantilainen rotu uudenseelanninpaimenkoira, uudenseelanninlammaskoira haukkuu erittäin harvoin ja haukkuminen onkin jalostuksessa epätoivottava ominaisuus.
Alkuperä

Varhaiset brittiläiset siirtolaiset toivat bordercollieita mukanaan Uuteen-Seelantiin. Niiden pitkäkarvaisuus ja taipumus käydä maahan makaamaan työskentelyn aikana eivät kuitenkaan olleet toivottuja ominaisuuksia uudessa ympäristössä. Pian niistä alettiin jalostaa lämpimään ilmastoon paremmin sopivia lyhytkarvaisia lammaskoiria, jotka pysyttelivät seisaallaan koko työskentelyn ajan. Viimeksi mainittu ominaisuus auttoi lammasfarmaria erottamaan koiran paremmin suuremman välimatkan päästä eivätkä lampaat pelänneet yhtä paljon lähestyvää koiraa, joka oli seissyt lähistöllä jo ennen liikkumista kuin koiraa joka lähti tulemaan kohti suoraan maasta noustuaan. Vaikka osa bordercollien keskeisistä ominaisuuksista haluttiin karsia pois, se on lähestulkoon ainoa jalostuksessa käytetty rotu ja sen perimä näkyy yhä selvästi.
Uudenseelanninlammaskoira on yleinen näky lammaskoirakokeissa, joista ensimmäinen järjestettiin Wānakassa jo vuonna 1867. Niissä tehtävänä on paimentaa lammas kentän ympäri ja viimein aitaukseen, ja niistä tuli kuuluisa harrastus 1980-luvulla, jolloin paikallisella tv-kanavalla näytettiin A Dog's Show-ohjelma.
Käännös suomeksi
Villa Iloniemi

Villa Iloniemi on Tuusulassa Kirkkotien varrella sijaitseva huvila, joka on yksi Tuusulanjärven  kulttuurihistoriakohteista.
1800-luvun puolessa välissä valmistunut huvila on kokenut usean muodonmuutoksen. Suomen huippuarkkitehdit Väinö Vähäkallio, Yrjö Lindegren ja Aarne Ervi ovat kukin muuttaneet taloa kolmen remontin yhteydessä. Rakennuksen ulkoasu on muutosten kautta vaihtunut suurhuvilasta funkkistaloksi. Talossa on useita huoneita, ja sen pinta-ala on noin 350 neliömetriä.
Kanttori Sakari Soinne osti huvilan aikanaan perheelleen 1918 ja huvila säilyi noin sata vuotta Sointeen suvun omistuksessa. Ennen Sointeen suvun omistukseen siirtymistä huvilalla oli useita omistajia, jotka kuuluivat ruotsin- ja venäjänkieliseen sivistyneistöön. Talosta tuli Aina ja Sakari Sointeen taiteilijakoti, jossa vierailivat muun muassa Eino Leino ja Jean Sibelius.[lähde? ]
Nykyään huvila on yksityisenä kotina.