stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suvaitsevaisuus
Suvaitsevaisuuden olemuksesta

Filosofi Timo Airaksisen mukaan suvaitsevaisuus ei ole luonteenpiirre, eikä myöskään hyve. Siinä kun luonteeltaan rohkea on koko ajan rohkea, suvaitsevaisuudessa ei ole kyse siitä, että ihminen suvaitsisi kaikkea ja koko ajan. Suvaitsevaisuus ei myöskään ole aina arvokasta, kuten hyveet, eikä ketään saa vaatia suvaitsemaan kaikkea tai mitä tahansa. Suvaitsevainen ihminen päättää jokaisen asian kohdalla rationaalisesti järjen ja tiedon perusteella sen, suvaitseeko hän sitä vai ei. Jos hän päättääkin olla suvaitsematta, hän tekee sen hyvin perustein ja syyllistymättä suvaitsemattomuutteen.
Filosofi Markus Neuvosen mielestä suvaitsemattomuuden suvaitsemisessa kysymykseksi nousee se, kuinka paljon suvaitsemattomuutta pitää sietää. Neuvonen hylkäisi koko suvaitsevaisuuden käsitteen, koska siihen sisältyy "aina tietynlainen alaspäin katsominen" – suvaitseminen sisältää jo sinällään asian, mahdollisesti inhottavan, jota siedetään, sekä siihen liittyvän suvaitsijan.
Unkarilaissyntyinen sosiologian professori Frank Furedi korostaa sitä, että suvaitsevaisuus on alkuperäiseltä merkitykseltään sellaisten näkemysten ja mielipiteiden sietämistä, joiden kanssa kuulija on vahvasti eri mieltä, ja että suvaitsevaisuus edellyttää uskoa siihen, että totuus löydetään parhaiten tiukassa väittelyssä. Käsitettä on Furedin mukaan kuitenkin alettu käyttämään väärässä merkityksessä identiteettien politisoimiseen, ryhmäkonfliktien ratkaisemiseen ja ryhmien vahvistamiseen, vaikka alun perin siinä on ollut kyse yksilöiden vapauden sallimisesta. Käsitteen merkitys on Furedin mukaan liukunut vähitellen kohti tuomitsemattomuutta, huomiointia, hyväksyntää, vahvistamista ja kunnioittamista, sekä usein välinpitämättömyyttä muiden ihmisten tapoja kohtaan. Furedin mukaan tuomitsemisen karttelu on epäsosiaalista ja vastuun välttelyä. Hän huomauttaa myös, että samalla kun suvaitsevaisuudesta puhutaan suureen ääneen, suvaitsemattomuus on lisääntynyt, kun lakeja säädetään vihapuheen valvomiseksi, ilmastodenialistien kimppuun käydään herjauskampanjoin, ja uusateistit solvaavat uskovaisia.
Suvaitsemattomuus YK:n määritelmän mukaan

Yhdistyneiden kansakuntien julkaisemat suvaitsevaisuuden periaatteet ja muut julistukset edustavat suvaitsevaisuuden uudempaa määritelmää. YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan suvaitsevaisuus on kulttuurien, ilmaisutapojen ja inhimillisten elämänmuotojen rikkaan moninaisuuden kunnioittamista, hyväksymistä ja arvostamista. Suvaitsevaisuuteen kuuluu se, että kaikki ihmiset saavat pitää vapaasti kiinni omasta vakaumuksestaan, ja se, että luonnostaan, käyttäytymisensä tai arvojensa puolesta erilaisilla ihmisillä on oikeus elää rauhassa ja olla sellaisia kuin ovat. Se merkitsee myös sitä, ettei kukaan saa väkisin tyrkyttää näkemyksiään toisille.
Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomitean julkilausuman Tolerance and pluralism as indivisible elements in the promotion and protection of human rights mukaan moniarvoisuus ja suvaitsevuus ovat ihmisoikeuksien erottamaton osa.(1996/19)
Yhdistyneet kansakunnat on hyväksynyt kaksi julistusta uskonnollista suvaitsemattomuutta vastaan. Julistuksissa täsmennetään ihmisoikeuksien julistuksessa ilmaistua ajatuksen- ja uskonnonvapautta ja oikeutta niiden vapaaseen ilmaisemiseen yhteiskunnassa ilman syrjintää.
Suvaitsemattomuus

Suvaitsevaisuuden vastakohta on suvaitsemattomuus. Käytännössä suvaitsemattomuudeksi kutsutaan vain suvaitsemisen puutetta sellaisia asioita kohtaan, joita pidetään hyväksyttävinä, kuten ihmisten oikeutta pukeutua kuten haluavat. Sen sijaan kieltäytymistä suvaita sellaisia asioita, joita ei kuulukaan suvaita, kuten katujen roskaamista, ei pidetä suvaitsemattomuutena. Koska suvaitsevaisuudessa on kyse arvoista, jonkun kutsuminen suvaitsemattomaksi on hänen syyttämistään väärien arvojen mukaan elämisestä. Tämän vuoksi suvaitsemattomuuden kriteerit ovat arvokysymysten tapaan usein avoimet, ja sen arvioinnin tulokset kiistanalaisia.
Suvaitsevaisuus työelämässä

UCLA-yliopiston metatutkimuksen mukaan suvaitseva ja tasa-arvoinen työyhteisö parantaa yrityksen tuloksia lisäämällä työntekijöiden ja asiakkaiden tyytyväisyyttä ja houkuttelemalla parasta työvoimaa. Suuryrityksistä onkin tullut merkittäviä suvaitsevaisuuden puolustajia, ja suuryritykset ovat olleet keskeisessä roolissa painostuksessa homoseksuaalien ja transsukupuolisten puolesta Yhdysvalloissa.
Kirjallisuutta

Bury, J. B.: Ajatuksen vapauden historia.  (History of freedom of thought, 1914.)  Helsinki:  Otava, 1917.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suvaitsevaisuus Länsi-Euroopassa
Andrew Fiala: Toleration. Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Espanjalainen poliittinen piirros vuodelta 1875 vertaa moraalisen absolutismin ja suvaitsevaisuuden ja uskonnonvapauden vaikutuksia maailmassa.
Swahilit

Swahilit ovat Kenian ja Tansanian rannikkoa ja saaristoa (Swahilirannikkoa) asuttava kansa. Swahileita on arviolta 200 000–400 000. Swahilien nimitys tulee arabian rannikon asukasta tarkoittavasta sanasta. Swahilit puhuvat swahilin kieltä, joka kuuluu bantukieliin. Swahilia puhuvat myös monet muut kansat.
Historia

Swahilit polveutuvat afrikkalaisista, arabeista ja persialaisista. Bantut ja kuušilaiset kansat tulivat Itä-Afrikkaan 1000 eaa. ja 1000 jaa. välisenä aikana. 900-luvulla arabit perustivat kauppa-asemia Mogadishuun ja Kilwaan. Arabeja ja myöhemmin persialaisia tuli alueelle norsunluun, nahkojen ja orjien takia. Swahilien kansa muodostui näiden ryhmien sekoittuessa 1100-lukuun mennessä. Swahileilla oli useita pieniä kuningaskuntia, joista merkittävin oli keskittynyt Kilwaab, josta vietiin maailmalle norsunluuta, orjia ja puutavaraa sisämaasta. Vastaavasti alueelle tuotiin muun muassa puuvillaa, lasia ja astioita Intiasta, Arabiasta ja Kiinasta saakka. Swahilien kukoistusaika päättyi portugalilaisten saapumiseen 1400-luvun lopussa. Swahilien kuningaskunnat joutuivat portugalilaisten alaisuuteen vuoteen 1509 mennessä. 1600-luvun lopussa omanilaiset arabit ajoivat portugalilaiset pois alueelta. He hallitsivat suurinta osaa rannikosta vuoteen 1699 mennessä. Vuosina 1822–1837 swahilien asuttamaa rannikkoa hallittiin osana Omania. Tänä aikana myös Omanin pääkaupunki siirrettiin Masqatista Sansibarin saarelle nykyisen Tansanian rannikolle. Sansibarista tuli tärkeä kaupan keskus. Tämä johtui etenkin orjakaupasta. Swahilit ottivat arabien ohella osaa orjien myymiseen. Sansibarin kukoistus hiipui orjakaupan hiipumisen myötä ja vuoteen 1900 mennessä nykyiset Tansanian ja Kenian alueet olivat Saksan ja Ison-Britannian hallussa. Kenia, Tansania ja Sansibar itsenäistyivät 1960-luvulla ja vuonna 1964 Sansibar liitettiin Tansaniaan.
Kulttuuri > Kieli

Swahilien puhumassa swahilin kielessä on runsaasti vaikutteita arabiasta. Kielessä on yli 20 000 lainasanaa arabiasta ja useita esimerkiksi englannista, persiasta ja portugalista. Swahilia puhuvat muutkin kuin swahilit ja yhteensä sillä on noin 30 000 000 puhujaa, varsinaisten swahilien muodostaessa näin vähemmistön sen puhujista.
Kulttuuri > Elinkeinot

Swahilit elävät muiden kansojen seassa. Swahileja pidetään usein kaupunkilaisina, vaikka tämä onkin ollut enemmän totta menneisyydessä kuin nykytilanteessa. Kaupungeissa swahilit toimivat muun muassa kauppiaina ja erilaisissa käsityöammateissa. Swahileilla ei enää ole hallitsevaa asemaa Itä-Afrikan kaupankäynnissä. Kaupunkien ulkopuolella swahileita elää lähinnä pienissä kalastus- ja maanviljelyskylissä. Maanviljelijät kasvattavat pääasiassa kookosta, hirssiä, riisiä ja erilaisia hedelmiä ja kasviksia. Kalastusta harjoittavat naiset kalastavat matalassa vedessä kahlaamalla verkkojen kanssa. Miehet kalastavat myös pidemmällä merellä kalastusveneiden avulla.
Kulttuuri > Yhteiskunta

Eri swahiliryhmät voivat olla varsin erilaisia suhteessa toisiinsa ja myös swahilin määritelmä on hankala. Swahilien keskuudessa arvostetuimpia ovat ne, jotka voivat jäljittää sukunsa varhaisimpiin arabisiirtolaisiin. Historiallisesti tällaiset suvut olivat johtoasemassa myös kaupungeissa ja he pukeutuivat arabien mallin mukaisesti. Pukeutumisessa on edelleen arabivaikutteita ja esimerkiksi naiset käyttävät usein naaman peittävää huntua. Naiset työskentelevät yleensä yhtä paljon kuin miehet, mutta varakkaimmat naiset saattavat jäädä kokonaan kotiin. Tätä pidetään statussymbolina. Swahilit ovat pääasiassa muslimeja.
Aiheesta muualla

The Story of Africa: The Swahili — BBC World Service (englanniksi)
Swahili kulttuuri (englanniksi)
Kanga-kankaita myynnissä torilla lähellä Arushaa.
Zenerdiodi

Zenerdiodin piirrosmerkki
Zenerdiodin piirrosmerkkejä on useampia
Zenerdiodi
Esimerkki zenerdiodin käytöstä. ZD1 on estosuunnassa. R1 rajoittaa läpilyöntivirtaa, jolloin jännite U2 pysyy zenerjännitteen suuruisena U1:n vaihteluista huolimatta.
Zenerdiodi eli "zeneri" on diodityyppi, joka toimii päästösuuntaan lähes tavallisen diodin tavoin mutta estosuuntaisen jännitteen ylittäessä diodille ominaisen jännitteen, niin sanotun zenerjännitteen, se päästää virran kulkemaan myös estosuunnassa. Komponentti on nimetty Clarence Zenerin mukaan.
Käyttö

Koska zenerdiodin zenerjännite voidaan valmistusvaiheessa asettaa melko hyvällä tarkkuudella, zenerdiodeja käytetään jännitereferensseinä erilaisissa säätöpiireissä, kuten regulaattoreissa. Lisäksi niitä käytetään ylijännitesuojina. Jännitereferenssikäytössä estosuuntaisen zenerin läpi syötetään virtaa sarjavastuksen kautta, jolloin zenerin ylitse vaikuttaa sen zenerjännite.
Ominaisuudet

Zenerdiodi on suunniteltu toimimaan tilanteissa, joissa tavallinen diodi yleensä tuhoutuisi. Suurilla negatiivisilla jännitteillä tavallinen diodi särkyy – sen ominaiskäyrä kääntyy jyrkkään laskuun, jolloin tapahtuu läpilyönti. Tämän saavat aikaan niin sanotut vyörypurkaus- (engl. avalanche breakdown)  ja zener-ilmiöt. Zenerdiodissa tämä ilmiö ei aiheuta komponentin rikkoutumista vaan purkaus tapahtuu hallitusti, jos virta on rajoitettu.
Zenerjännitettä Uz vastaavaa nimellisvirtaa merkitään yleensä symbolilla In. Nämä molemmat suureet ilmoitetaan diodin teknisissä tiedoissa.
Zener-lämpötilakerroin on
negatiivinen diodeilla, joilla Uz < 6 V
minimissään, jos Uz = noin 6 V
positiivinen diodeilla, joilla Uz > 6 V
Mitoitus

Toimintapiste mitoitetaan aina käyrän jyrkälle osalle, jotta zenerjännite Uz pysyy vakiona.
Toiminta

Zenerdiodin tavallisesta diodista poikkeava toiminta estosuunnassa perustuu sen p-n-liitoksen vahvaan seostukseen. Sellaisen tyhjennysalue on hyvin ohut ja siten sähkökenttä on voimakas jo pienillä (esimerkiksi 5 V) bias-jännitteen arvoilla, minkä vuoksi Zener-diodi ei tuhoudu läpilyönnissä, jos läpilyöntivirta rajoitetaan esimerkiksi vastuksella.
Zener-diodissa läpilyöntiin vaikuttaa kaksi erilaista mekanismia: vyörypurkaus ja Zenerin mukaan nimetty Zenerin ilmiö.  Vyörypurkaus on merkitsevämpi yli 6 voltin diodeissa ja Zener-purkaus alle viiden voltin diodeissa. Välialueella molemmat purkausmekanismit vaikuttavat suunnilleen saman verran.
Toiminta > Vyörypurkaus

Vuotovirta muodostuu vähemmistövarauksenkuljettajista – p-tyypin alueella elektroneista – joita sähkökenttä kiihdyttää. Jos bias-jännite ylittää kynnysjännitteen,  varauksenkuljettajat saavat sähkökentältä niin paljon liike-energiaa, että atomeihin törmäillessään ne kykenevät irrottamaan niistä lisää varauksenkuljettajia. Nämä niinikään saavat sähkökentältä riittävästi energiaa generoimaan törmäyksissä yhä uusia varauksenkuljettajia. Näin varauksenkuljettajien lukumäärä – siis virta – kasvaa eksponentiaalisesti, jollei sitä rajoiteta ulkoisesti esimerkiksi sarjavastuksella. Zener-diodissa vyörypurkaus tapahtuu kapealla tyhjennysalueella vaikuttavan voimakkaan sähkökentän vuoksi paljon alemmalla bias-jännitteellä kuin tavallisessa diodissa. Ilmiö muistuttaa maanvyöryä (engl. Avalanche).
Toiminta > Zenerin ilmiö

Erittäin voimakkaasti seostetussa diodissa dominoi Zenerin ilmiö, jossa voimakkaan seostuksen vuoksi tyhjennysalue on niin ohut, että p-alueen vähemmistövarauksenkuljettajat (elektronit) kykenevät suurin joukoin tunneloitumaan sen läpi n-tyypin johtavuusvyölle jo ennen kuin vyörypurkaukseen tarvittava sähkökentän voimakkuus saavutetaan. Tässä tilanteessa diodin yli vaikuttava jännite ei enää kasva vaikka virtaa kasvatettaisiin.
Lämpötilariippuvuus

Kummassakin purkaustavassa virta voi kasvaa ilman, että diodin yli vaikuttava jännite merkittävästi nousee, vaan se pysyy diodille ominaisena Zener-jännitteenä. 
Vyörypurkauksessa lämpöliike häiritsee varauksenkuljettajien kiihdytystä, koska törmäyksiä on tiheämmin: siten lämpötilan noustessa vyörypurkauksen synnyttämiseksi tarvittava jännite nousee. Siksi vyörypurkauksessa Zener-jännitteen lämpötilakerroin on positiivinen. Zenerin ilmiössä lämpöliike puolestaan helpottaa tunneloituvien elektronien irtoamista ja siten Zener-jännite pienenee lämpötilan kasvaessa. 
Siten suurjännitteisten Zener-diodien Zener-jännitteen lämpötilakerroin on positiivinen ja pienjännitteisten diodien lämpötilakerroin on negatiivinen. Noin 5,6 V kohdalla mekanismien lämpötilariippuvuudet suunnilleen kumoavat toisensa ja siksi 5,6 V on erityisen stabiili zener-jännite lämpötilan suhteen.
Kirjallisuutta

Salste, Mikko; Porra, Veikko: Elektroniikka: sovelletun elektroniikan ja digitaalitekniikan perusteet.  Otaniemi:  Otakustantamo, 1973.  ISBN 951-671-053-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zenerdiodi Wikimedia Commonsissa
Georgia State University: The Zener Effect (englanniksi)
Princeton.edu: Zener diode (englanniksi)
Radartutorial: Zener Diodes (englanniksi)
Merkinnän syy: Ominaiskäyrä
Swiftsure-luokka (taistelulaiva)

| Swiftsure |
| --- | --- |
 kaavakuva luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  Swiftsure: 11 800 t (kuormattu) Triumph: 11 985 t (kuormattu)
Pituus:  146,2 m
Leveys:  21,6 m
Syväys:  7,7 m
Koneteho:  12 500 hv
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  800
Aseistus
Meritorjunta:  Swiftsure: 4 × 10"/L45 BL Mk VI tykkiä 14 × 7,5"/L50 BL Mk III tykkiä 14 × 14 naulan QF tykkiä 2 × 18" torpedoputkea Triumph: 4 × 10"/L45 BL Mk VII tykkiä 14 × 7,5"/L50 BL Mk IV tykkiä 14 × 14 naulan QF tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × 12 naulan QF tykkiä 4 × 6 naulan QF tykkiä
Swiftsure-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kahden taistelulaivan muodostama alusluokka. Alukset olivat Chilen hallituksen tilaamia, mutta Britannian hallitus lunasti alukset ennen niiden valmistumista.
Taustaa

Chile ja Argentiina olivat vuoden 1901 lopulla sodanpartaalla, jolloin Chile huolestui laivastonsa kyvystä vastata Argentiinan laivaston Italiasta tilattujen panssariristeilijöiden ARA Rivadavian ja ARA Morenon aiheuttamaan uhkaan. Sir Edward Reed, joka oli Chilessä terveydellisistä syistä, tapasi Chilen laivaston edustajia. Tapaamisissa tuotiin esille mahdollisuus joko ostaa tai valmistaa kaksi nopeaa vahvasti aseistettua taistelulaivaa Britanniasta. Ostamisesta luovuttiin, jolloin Reediä pyydettiin suunnittelemaan ja tilaamaan kaksi alusta. Chile tilasi 26. helmikuuta 1902 Constituciónin Armstrong Whitworthin Elswickin telakalta ja Libertadin Vickersin Barrow-in-Furnessin telakalta.
Kriisi Argentiinan kanssa hiipui ja Argentiina suostui asettamaan panssariristeilijänsä myyntiin. Chilen taloudelliset mahdollisuudet tilaamiensa taistelulaivojen lunastamiseksi heikkenivät maan talousongelmien vuoksi ja Chile asetti alukset myyntiin alkuvuodesta 1903. Britannian hallituksen pelätessä,että Venäjä ostaa alukset se itse esitti alusten lunastamista. Britannian hallitus osti keskeneräiset alukset 3. joulukuuta 1903 Chileltä 2432000 punnalla. Alukset valmistuivat kesäkuussa 1904, jolloin ne liitettiin Britannian Kuninkaalliseen laivastoon nimillä HMS Switfsure ja HMS Triumph.
Rakenne > Aseistus

Alusten aseistus oli muita Kuninkaallisen laivaston taistelulaivoja keveämpi. Aluksilla oli 10 tuuman pääaseet eikä standardin mukaisia 12-tuumaisia. Apuaseina oli kymmenen 7,5 tuumasta tykkiä, vaikka normaalisti käytettiin 6-tuumaisia.
Rakenne > Suoja

Alusten suoja oli keveämpi kuin muilla tasitelulaivoilla, koska Chilen hallituksen vaatimuksena oli ollut pienehkö uppouma. Alusten kyljissä oli seitsemän tuuman panssarivyö ja tornien suojana oli 10 tuumaa terästä.
Rakenne > Voimalähde

Aluksiin asennettiin 12 kappaletta laajaputkisia hiiltä polttavia Yarrow-kattiloita, joihin kytkettiin kolme sylinteriset höyrykoneet kaksine akseleineen. Alusten hiilivarastot mahdollistivat 6250 merimailin toimintasäteen 10 solmun nopeudella.
Synnin enkelit

| Synnin enkelit> Les anges du péché |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Bresson
Käsikirjoittaja:   Robert Bresson  Raymond Léopold Bruckberger  Jean Giraudoux 
Tuottaja:  Roger Richebé
Säveltäjä:  Jean-Jacques Grünenwald
Kuvaaja:  Philippe Agostini
Pääosat:   Renée Faure  Jany Holt  Sylvie 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Synops
Ensi-ilta:  23. kesäkuuta 1943
Kesto:  96 min.
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Synnin enkelit (Les anges du péché) oli ranskalaisen elokuvaohjaajan Robert Bressonin ensimmäinen täyspitkä elokuva. Se valmistui vuonna 1943.
Synnin enkelit pohjautuu Ranskan vastarintaliikkeeseen kuuluneen Raymond Léopold Bruckbergerin ideaan. Hän halusi tuoda julkisuuteen dominikaanisen Bethanyn sisarten työn vankilasta vapautuneiden naisten hyväksi. Elokuvan tarina perustui tositapahtumiin. Elokuvan kirjoittivat Bresson, Bruckberger ja näytelmäkirjailija Jean Giraudoux. Bresson syventyi aiheeseen tutustumalla Bruckbergerin suosituksesta Père Lelongin aiheesta kirjoittamaan kirjaan, ja hän keräsi aineistoa myös nunnilta suoraan. Ranska oli elokuvan kuvausten aikana Saksan valtaama, ja siksi se kuvattiin pääosin yöllä, vaikka elokuva ei käsitellytkään poliittisesti arkaa aihetta.
Synnin enkelit on Bressonin ohjaustyöksi melko perinteinen elokuva, ja siinä Bresson käytti monia perinteisiä elokuvakerronnan keinoja ja ammattinäyttelijöitä. Synnin enkelit oli myös visuaalisesti ylellisempi kuin hänen myöhemmät elokuvansa. Musiikin elokuvaan sävelsi Jean-Jacques Grünenwald. Bresson käytti vain harvoissa elokuvissaan perinteistä elokuvamusiikkia. Monet elokuvan teemoista ovat kuitenkin tuttuja Bressonin myöhemmissäkin töissä. Hän tarkasteli Synnin enkeleissä muun muassa syntiä ja pelastuksen tarpeellisuutta.
Symmakhia

Symmakhia (m.kreik. συμμαχία, joon.kreik. συμμαχίη, symmakhiē, ”yhdessä taisteleminen”) tarkoitti antiikin Kreikassa sotilaallista liittoa polisten eli kaupunkivaltioiden välillä. Symmakhiassa olevat polikset sopivat siitä, että niillä oli yhteiset liittolaiset ja yhteiset viholliset. Liitto käsitti sekä hyökkäys- että puolustussodan. Epimakhia (ἐπιμαχία) oli liittoutumisen rajoitetumpi muoto, joka koski vain yhteistä puolustautumista, mutta joskus myös tällaista liittoa voitiin kutsua symmakhiaksi.
Useimmiten tasaväkisten polisten liitot olivat vain puolustusliittoja, kun taas voimakkaamman poliksen johdossa olleet täysiä symmakhioita. Kaupungista, joka johti liittoa ja sen joukkoja, käytettiin termiä hēgemōn (ἡγεμών). Liittolaisesta käytettiin termiä symmakhos (σύμμαχος). Symmakhiaa laajempia liittoja olivat sympoliteia ja koinon.
Varhaisin tunnettu symmakhia on Miletoksen ja Lyydian kuninkaan Alyatteen välinen liitto noin 550-luvulla eaa. Varhaisin liitto, josta on säilynyt maininta piirtokirjoituksessa, on Eliin ja Heraian väliltä noin vuodelta 500 eaa.
Symmakhioita

Deloksen meriliitto (479–404 eaa.)
Helleeninen liitto (481–479 eaa.)
Korintin liitto, myös helleeninen liitto (338– eaa.)
Mantineian symmakhia (n. 431–418 eaa.)
Peloponnesolaisliitto (n. 550– eaa.)
Tegean symmakhia (n. 423 eaa.)
Toinen Ateenan liitto (378–338 eaa.)
Sydämensärkijöitä

| Sydämensärkijöitä> American Heart |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Martin Bell
Käsikirjoittaja:  Peter Silverman
Perustuu:  dokumenttielokuvaan Streetwise ja Life-lehden kuvareportaasiin
Tuottaja:   Rosilyn Heller  Jeff Bridges 
Säveltäjä:  Tom Waits
Kuvaaja:  James R. Bagdonas
Pääosat:   Jeff Bridges  Edward Furlong  Lucinda Jenney 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  World Films, Avenue Pictures
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1992
Kesto:  113 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sydämensärkijöitä (American Heart) on Martin Bellin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1992. Sen pääosia näyttelevät Jeff Bridges, Edward Furlong ja Lucinda Jenney. Bridges toimi myös elokuvan toisena tuottajana. Elokuva oli dokumentaristina tunnetun Martin Bellin ensimmäinen pitkän näytelmäelokuvan ohjaus.
Elokuvan käsikirjoituksen laativat Peter Silverman, ohjaaja Bell sekä valokuvaaja Mary Ellen Mark, joka oli Martin Bellin vaimo. Tarina vankilasta vapautuneesta köyhästä isästä (Bridges) ja hänen elämäänsä takaisin pyrkivästä 12-vuotiaasta pojasta (Furlong) perustuu Martin Bellin vuonna 1984 valmistuneeseen dokumenttielokuvaan Streetwise, joka kertoi Seattlen kaduilla asuvista katulapsista. Se puolestaan pohjautui Mary Ellen Markin ja toimittaja Cheryl McCallin Life-lehdessä heinäkuussa 1983 julkaistuun kuvareportaasiin ”Streets of the Lost”. Elokuvan musiikin on tehnyt Tom Waits.
Levitys

Sydämensärkijöitä ei saanut Suomessa teatterilevitystä, vaan se julkaistiin Europa Visionin VHS-videona. Televisiossa se on esitetty syyskuussa 1998 Nelosella ja kesäkuussa 2001 MTV3:ssa.
Vastaanotto

Bridges palkittiin roolistaan  Independent Spirit Awards -gaalassa, jossa Sydämensärkijät oli ehdokkaana monessa muussakin kategoriassa.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo hyvin kirjoitetun ja asiallisesti dramatisoidun elokuvan onnistuvan hienosti ja kehuu Bridgesin ja Furlongin roolitöitä. Hän antaa Sydämensärkijöille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Yhdysvaltalainen VideoHound's Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kolme ja puoli tähteä neljästä pitkälti samoin perustein.
Aiheesta muualla

Sydämensärkijöitä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sydämensärkijöitä Elonet.
Sydän karrella

| Sydän karrella> Heartburn |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike Nichols
Käsikirjoittaja:  Nora Ephron
Perustuu:  Nora Ephronin romaaniin Heartburn
Tuottaja:  Robert Greenhut Mike Nichols
Säveltäjä:  Carly Simon
Kuvaaja:  Néstor Almendros
Leikkaaja:  Sam O'Steen
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Pääosat:  Meryl Streep Jack Nicholson Stockard Channing Jeff Daniels Miloš Forman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  25. heinäkuuta 1986
Kesto:  108 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 000 000 dollaria
Tuotto:  25 314 189 dollaria (USA:ssa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sydän karrella (Heartburn) on Mike Nicholsin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1986. Sen on käsikirjoittanut Nora Ephron perustuen hänen väljästi omaelämäkerralliseen romaaniinsa Heartburn, joka perustuu löyhästi hänen avioliittoonsa toimittaja Carl Bernsteinin kanssa. Avioliitto oli molempien toinen ja sen aikana Bernstein ajautui suhteeseen Ison-Britannian pääministerin James Callaghanin tyttären Margaret Jayn kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Jack Nicholson, Stockard Channing, Jeff Daniels ja Miloš Forman. Elokuva on Streepin ja Nicholsonin ensimmäinen elokuva yhdessä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Meryl Streep  | … |  Rachel Samstat   |
|  Jack Nicholson  | … |  Mark Forman   |
|  Stockard Channing  | … |  Julie Siegel   |
|  Jeff Daniels  | … |  Richard   |
|  Miloš Forman  | … |  Dmitri   |
|  Steven Hill  | … |  Harry Samstat   |
|  Catherine O'Hara  | … |  Betty   |
|  Mamie Gummer  | … |  Annie   |
|  Joanna Gleason  | … |  Diana   |
|  Anna Maria Horsford  | … |  Della   |
|  Richard Masur  | … |  Arthur Siegel   |
|  Maureen Stapleton  | … |  Vera   |
|  Mercedes Ruehl  | … |  Eve   |
|  Kevin Spacey  | … |  Subway Thief   |