stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
DSP

DSP on lyhenne seuraavista asioista:
Deathlike Silence Productions, norjalainen levy-yhtiö
Defense Support Program, Yhdysvaltain ilmavoimien ennakkovaroitussatelliittiohjelma
Digitaalinen signaalinkäsittely, engl. digital signal processing, digitaalisessa muodossa esitettyjen signaalien käsittelyä numeerisen laskennan menetelmin.
Digitaalinen signaaliprosessori, erityisesti signaalien käsittelyyn suunniteltu mikroprosessori.
Demand Side Platform, tekninen alusta, joka toimii mainostilan ostajan rajapintana yhteen tai useampaan mainoshuutokauppaan.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”DSP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dmitri Grigorovitš (kirjailija)

| Dmitri Grigorovitš> Дми́трий Васи́льевич Григоро́вич |
| --- | --- |
 Dmitri Grigorovitš
Henkilötiedot
Koko nimi:  Dmitri Vasiljevitš Grigorovitš
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1822 Nikolskoje, Simbirsk
Kuollut: 3. tammikuuta 1900 Pietari
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Dmitri Vasiljevitš Grigorovitš (ven. Дми́трий Васи́льевич Григоро́вич; 19. maaliskuuta (J: 31. maaliskuuta) 1822 Tšeremštšanin kylä, Nikolskoje, Simbirskin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 3. tammikuuta 1900 (J: 22. joulukuuta 1899) Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija.
Suku ja koulutus

Grigorovitšin isä oli aatelinen maanomistaja, eläkkeellä oleva husaari Vasili Grigorovitš (k. 1830). Dmitri varttui ranskalaisen äitinsä Sidonia de Varmont'n (ven. Sidonia Petrovna) ja isoäitinsä hoivissa, jotka antoivat hänelle ranskalaisen kasvatuksen. Puoliksi ranskalaisena Grigorovitš ei puhunut hyvin venäjää lapsuudessaan ja puhui pitkään ranskalaisella korostuksella.
Grigorovitš lähetettiin 8-vuotiaana Moskovaan, missä hän opiskeli Moskovan yliopiston aatelispoikien kymnaasissa vuosina 1831–1833 ja asui ranskalaisessa pensionaatissa. Valmistuttuaan vuonna 1836 hän siirtyi Pietarin insinöörikouluun, jossa hän opiskeli vuoteen 1840 saakka ja tapasi Fjodor Dostojevskin, ja hänessä heräsi halu tulla kirjailijaksi. Hänellä ei ollut taipumuksia sotilasuralle. Hän joutui jättämään sotilaskoulun vakavan rikkomuksen vuoksi, koska ei ollut tervehtinyt suuriruhtinas Mihail Pavlovitšia kadulla. Myöhemmin hän siirtyi Taideakatemiaan, jossa hän tapasi ukrainalaisen runoilijan ja taidemaalarin Taras Ševtšenkon.
Kirjallinen ura

Grigorovitšin suosittu kertomus Pietarilaiset positiivarit (ven. Петербургские шарманщики, Peterburgskije sarmantsiki, 1845) sai innoituksensa Gogolin Päällysviitasta ja herätti johtavan kirjallisuuskriitikon Vissarion Belinskin huomion.
Kirjallisen maineensa Grigorovitš loi maaseutukuvauksillaan Maaseutu/Kylä (ven. Деревня, Derevnja 1846) ja Anton Goremyka (ven. Антон-Горемыка, Anton Kovaonninen 1847), joissa ensi kerran venäläisessä kirjallisuudessa koetettiin realistisesti esittää rahvaan alimman kerroksen jokapäiväistä elämää kaikessa harmaudessaan. Alun perin Anton Goremyka loppui talonpoikien kapinaan, mutta se muutettiin sensuurin vaatimuksesta. Aikalaiset lukivat kertomuksia maaorjuuden vastaisina kirjoituksina.
Vaikka Grigorovitš ei ollut suuri taiteilija eikä kyennyt tunkeutumaan elämän syvimpiin kätköihin eikä ollut edes lähemmin tutustunut venäläiseen talonpoikaiselämään, näiden kuvausten vaikutus oli kuitenkin voimakas siksi, että ne ilmestyivät oikealla hetkellä, aikaan, jolloin Venäjällä alettiin kipeästi tuntea maaorjuuden tuottama kurjuus. Grigorovitšin seuraavilla teoksilla ei ollut enää samaa menestystä, ei taiteellista eikä historiallista merkitystä.
Suomennettu teos

Guttaperkkapoika (Guttapertševyi maltšik). Suom. Tyyne Perttu. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1950.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dmitri Grigorovitš (kirjailija) Wikimedia Commonsissa
Citroën C35

| Citroën C35 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia  Ranska
Valmistaja:  Citroën
Konserni:  PSA Group
Valmistusvuodet:  1974–1991
Tuotantomäärä:  145 000 kpl
Korimalli:  pakettiauto
Edeltäjä:  Citroën H
Seuraaja:  Citroën C25
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat 242
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Citroën C35 on Citroënin vuosina 1974–1991 valmistama pakettiautomalli, jonka lähes identtinen sisarmalli oli Fiat 242. Autoa valmistettiin Fiatin tehtaalla Italiassa vuoteen 1987 asti, jolloin Fiat 242:n valmistus päättyi ja C35:n tuotanto siirtyi Ranskaan.
Moottorivalikoimassa olivat aluksi 2,0-litrainen bensiinimoottori sekä Citroën CX:stä peräisin oleva 2,2-litrainen dieselmoottori, joka korvattiin 2,5-litraisella vuonna 1980. Tällöin auto sai myös uudet ajovalot, joiden yhteydessä oli sivuvilkut. Vuonna 1984 uudistettiin kojelautaa.
Facelift-mallin Citroën C35.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Citroën C35 Wikimedia Commonsissa
Christian Laettner

| Christian Laettner |
| --- | --- |
 Laettner vuonna 2014
Henkilötiedot
Koko nimi:  Christian Donald Laettner
Syntynyt: 17. elokuuta 1969 (ikä 55) Angola, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  211 cm
Paino:  107 kg
NBA-varaus:  3. varaus, 1992 Minnesota Timberwolves
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1992–1996 1996–1999 1999–2000 2000–2001 2001–2004 2004–2005 2011–2012:   Minnesota Timberwolves  Atlanta Hawks  Detroit Pistons  Dallas Mavericks  Washington Wizards  Miami Heat  Jacksonville Giants (ABA)
Maajoukkueet
:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | miehet |  |
Christian Donald Laettner (s. 17. elokuuta 1969, Angola, New York) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edusti ammattilaisurallaan kuutta eri NBA-seuraa.
Laettner oli alkuperäisen, vuonna 1992 olympiakultaa voittaneen Dream Teamin jäsen. Hän oli ainoa joukkueeseen valittu yliopistopelaaja.
Ura

Ennen ammattilaisuraansa Laettner pelasi yliopistokoripalloa Duken yliopiston joukkueessa. Hän on yksi kaikkien aikojen parhaista yliopistopelaajista, ja valittiin vuoden 1992 NBA:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, kolmantena pelaajana.
Laettnerin loistomenestys yliopistoparketilla ei täysin siirtynyt ammattilaiskentille. Hän pelasi kuitenkin NBA:ssa 13 kauden ajan, ja valittiin myös kerran tähdistökentälliseen. NBA-uransa Laettner lopetti vuonna 2005.
Colony 7

| Colony 7 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Taito
Julkaisija:  Taito
Julkaistu:  1981
Lajityyppi:  shoot ’em up
Pelimuoto:  Yksinpeli
Alusta:  Kolikkopeli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Colony 7 on Taiton kolikkopeli vuodelta 1981. Imagic lainasi sen piirteitä paremmin menestyneeseen Atlantis-peliin. Pelissä pelaajan on tarkoitus puolustaa Colony 7:ää hyökkääviä alieneita vastaan.
Vuonna 2005 Colony 7 julkaistiin osana Taito Legends -kokoelmaa.
Aiheesta muualla

Colony 7 Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
Colony 7 Arcade History -sivustolla (englanniksi)
DSU

DSU voi tarkoittaa seuraavia:
Tanskan sosiaalidemokraattiset nuoret (Danmarks Socialdemokratiske Ungdom)
Tanskan Shakkiliitto (Dansk Skak Union)
Deutsche Soziale Union, saksalainen vuonna 1990 perustettu puolue (ks. en:German Social Union (East Germany))
Deutsch-Soziale Union, Länsi-Saksassa vuosina 1956–62 toiminut puolue (ks. en:German Social Union (West Germany))
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”DSU”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
DSSS

audio, video, puhe, tieto
koodausmenetelmät
kanavanvaraus eli kanavointi
FDMA, TDMA, CDMA
CSMA/CD (Ethernet)
CSMA/CA (802.11)
modulointi
kantoaalto (mm. sähkötys)
AM (DSB-SC, SSB)
FM (FSK, GMSK)
PM (mm. PSK, QAM)
FHSS, DSSS (eivät tarvitse kanavointia)
siirtotie
radio
kaapeli (koaksiaali, Cat5, valokuitu)
Suorasekventointi (engl. Direct Sequence Spread Spectrum) on FHSS:n lisäksi toinen CDMAta toteutettaessa käytössä olevista tekniikoista. Suorasekvennoinnissa lähetettävä sanoma jaetaan pieniin osiin ja lähetetään koko taajuusalueella (useita megahertsejä) yhtenä signaalina. Ongelmaksi muodostuu tällöin muiden signaalien aiheuttamat häiriöt. Ratkaisuna on sekoittaa lähetettävä signaali kohinaa muistuttavaan kantoaaltoon.
Sekoituksessa lähetin yhdistää kaksi signaalia; toinen on näennäissatunnaislukugeneraattorin tuottama suurinopeuksinen bittivirta (kohinaa) ja toinen pieninopeuksinen digitaalisesti moduloitu informaatiosignaali eli viesti (yleensä ääntä). Yhdistämällä nämä kaksi saadaan signaali, jonka nopeus on nopeamman signaalin mukainen sisältäen viestin. Vastaanotin pystyy erottamaan signaalit toisistaan, koska se tietää satunnaisen bittivirran sekvenssin.
Tämän tekniikan ansiosta voidaan signaalit tulkita oikein vaikka informaatiosignaali olisi 10 desibeliä pienempi kuin kohinan voimakkuus. Tekniikka mahdollistaa myös sen, että saman taajuuden käyttö alueella heikentää yhteyden laatua hitaasti.
Cochisen kulttuuri

Cochisen kulttuuri (Cochisen traditio, Cochisen perinne) oli kivikautinen lähinnä metsästykseen ja keräilyyn perustunut intiaanikulttuuri, joka vallitsi lounaisen Yhdysvaltain kuivilla seuduilla eri tietojen mukaan välillä 12000–200 eaa. Kulttuuri vallitsi suunnilleen nykyisen New Mexicon osavaltion seuduilla Neljän nurkan alueella. Cochiseen liittyy mm. varhaista perua olevia kulttuuripiirteitä mm. keihäslinko, kasvien jauhaminen ravinnoksi, korinpunonta ja myöhemmin mahdollisesti vaatteiden kudonta. Cochisen intiaanit söivät riistaa, mm. peuraa ja jänistä sekä pieneläimiä, kuten liskoja ja hyönteisiä. He keräilivät pähkinämännyn siemeniä ja kaktusten syötäviksi kelpaavia osia.
Varhainen, arkaainen Cochisen kulttuuri pohjautui siementen keräilyyn tai mahdollisesti myös viljelyyn ja metsästykseen. Maissinviljely saattoi alkaa 5000 eaa. tai jo aiemmin. Sulphur Spring -kauden löydöt viittaavat lähinnä keräilyyn vuosina 7000–4000 eaa. Chiricahuan löydöissä näkyy keihäänkärkien määrän lisääntyminen vuosien 4000–500 eaa. välillä. San Pedron kauden (1500–200 eaa.) ihmiset asuivat puoliksi maahan kaivetuissa majoissa. Väestöä saattoi olla tällöin enemmän kuin aiemmin. San Pedron kaudella käytettiin suuria, arkaaisen tyyppisiä "puraistuja" keihäänkärkiä. Jotkut kauden ryhmät viljelivät maissia. Cochisen kulttuuri oli luultavasti myöhempien Hohokamin ja Mogollonin edeltäjä, mutta näitä myöhempiä kulttuureja ei voi löydösten perusteella yhdistää samoihin intiaanikansoihin.
Cochisen vaiheet

Cochisen kulttuuri saattoi saada alkunsa jo paleointiaanien kaudella, mutta varmemmin Cochisesta voidaan puhua vasta noin 7000–4000 eaa. alkaneella arkaaisella kaudella. Sen jälkeiset kaudet ovat:
Sulphur Spring -vaihe (n. 7000/6000–4000 eaa). Tältä ajalta on säilynyt lähinnä jauhinkiviä, mutta myös jonkin verran riistan jäänteitä.
Chiricahua-vaihe (n. 3500–1500 eaa.), tämä aikakausi saattoi alkaa tosin paljon aiemmin. Kaudelta on säilynyt nuolenkärkiä sekä siementen käsittelyesineitä, ja tällöin metsästyksen merkitys oli suurempi kuin aiemmin. Varhaisen maissin jäänteitä on myös löytynyt.
San Pedro -vaihe (1500–200 eaa. (etelälounaassa)); Tällöin oli laajempaa, ehkä myös pysyvämpää asutusta, jolloin mortteleita ja kuoppataloja ilmaantui Keramiikasta on löytynyt jäänteitä Mogollonin kulttuurin alueella.
Aiheesta muualla

About.com: Cochise Culture (Arkistoitu – Internet Archive)
Britannica: Cochise culture
Cecil B. DeMille -palkinto

Cecil B. DeMille -palkinto (engl. Cecil B. DeMille Award) on Hollywood Foreign Press Association -yhdistyksen myöntämä Golden Globe -palkinto kunnianosoituksena. Cecil B. DeMille -palkinto myönnetään vuosittain Golden Globe -gaalassa. Ainoastaan vuosina 1976 ja 2008 kunniapalkintoa ei myönnetty. Ensimmäinen Cecil B. DeMille -palkinto myönnettiin 21. helmikuuta vuonna 1952 9. Golden Globe -gaalassa. Cecil B. DeMille -palkinto on nimetty ohjaaja Cecil B. DeMillen kunniaksi. Cecil B. DeMille sai kyseisen palkinnon ensimmäisenä. Judy Garland oli ensimmäinen nainen, joka vastaanotti palkinnon vuonna 1962. Garland oli vasta 39-vuotias vastaanottaessaan palkinnon, ja hänestä tulikin nuorin palkinnon vastaanottaja koskaan. Samuel Goldwynistä tuli vanhin palkinnon vastaanottaja vuonna 1973 hänen ollessaan 90-vuotias.
Palkinnonsaajat

| Vuosi | Vastaanottaja | Ikä |
| --- | --- | --- |
| 1952 | Cecil B. DeMille | 70 |
| 1953 | Walt Disney | 51 |
| 1954 | Darryl F. Zanuck | 51 |
| 1955 | Jean Hersholt | 68 |
| 1956 | Jack L. Warner | 63 |
| 1957 | Mervyn LeRoy | 56 |
| 1958 | Buddy Adler | 48 |
| 1959 | Maurice Chevalier | 70 |
| 1960 | Bing Crosby | 56 |
| 1961 | Fred Astaire | 60 |
| 1962 | Judy Garland | 39 |
| 1963 | Bob Hope | 59 |
| 1964 | Joseph E. Levine | 58 |
| 1965 | James Stewart | 56 |
| 1966 | John Wayne | 58 |
| 1967 | Charlton Heston | 43 |
| 1968 | Kirk Douglas | 51 |
| 1969 | Gregory Peck | 52 |
| 1970 | Joan Crawford | 65 |
| 1971 | Frank Sinatra | 55 |
| 1972 | Alfred Hitchcock | 72 |
| 1973 | Samuel Goldwyn | 90 |
| 1974 | Bette Davis | 65 |
| 1975 | Hal B. Wallis | 76 |
| 1976 | ei myönnetty | – |
| 1977 | Walter Mirisch | 55 |
| 1978 | Red Skelton | 64 |
| 1979 | Lucille Ball | 67 |
| 1980 | Henry Fonda | 74 |
| 1981 | Gene Kelly | 68 |
| 1982 | Sidney Poitier | 54 |
| 1983 | Laurence Olivier | 75 |
| 1984 | Paul Newman | 59 |
| 1985 | Elizabeth Taylor | 52 |
| 1986 | Barbara Stanwyck | 78 |
| 1987 | Anthony Quinn | 71 |
| 1988 | Clint Eastwood | 57 |
| 1989 | Doris Day | 64 |
| 1990 | Audrey Hepburn | 60 |
| 1991 | Jack Lemmon | 65 |
| 1992 | Robert Mitchum | 74 |
| 1993 | Lauren Bacall | 68 |
| 1994 | Robert Redford | 57 |
| 1995 | Sophia Loren | 60 |
| 1996 | Sean Connery | 65 |
| 1997 | Dustin Hoffman | 59 |
| 1998 | Shirley MacLaine | 63 |
| 1999 | Jack Nicholson | 61 |
| 2000 | Barbra Streisand | 57 |
| 2001 | Al Pacino | 60 |
| 2002 | Harrison Ford | 59 |
| 2003 | Gene Hackman | 72 |
| 2004 | Michael Douglas | 59 |
| 2005 | Robin Williams | 53 |
| 2006 | Anthony Hopkins | 68 |
| 2007 | Warren Beatty | 69 |
| 2008 | ei myönnetty | – |
| 2009 | Steven Spielberg | 62 |
| 2010 | Martin Scorsese | 67 |
| 2011 | Robert De Niro | 67 |
| 2012 | Morgan Freeman | 74 |
| 2013 | Jodie Foster | 50 |
| 2014 | Woody Allen | 78 |
| 2015 | George Clooney | 53 |
| 2016 | Denzel Washington | 61 |
| 2017 | Meryl Streep | 67 |
| 2018 | Oprah Winfrey | 63 |
| 2019 | Tom Hanks | 63 |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Colonne de Juillet

Colonne de Juillet, taustalla vasemmalla Bastiljin oopperatalo.
Lähikuva pylvään huipulla olevasta Vapauden henki -veistoksesta.
Colonne de Juillet (”Heinäkuun pylväs”) on 51,5 metriä korkea muistopylväs Pariisin Place de la Bastille -aukiolla. Se on pystytetty vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksessa kuolleiden muistoksi. Pylväs on pronssia ja se on ontto. Pylvään huipulla on Auguste Dumontin kullattu veistos Vapauden henki.
Colonne de Juillet pystytettiin heinäkuun vallankumouksen myötä valtaan nousseen kuningas Ludvig Filipin määräyksestä. Kuningas antoi määräyksen muistomerkin pystyttämisestä jo joulukuussa 1830 ja muurasi peruskiven vain vuosi vallankumouksen jälkeen, heinäkuussa 1831. Pylvään suunnitelma tilattiin vuonna 1833 arkkitehti Jean-Antoine Alavoinelta, mutta lopulta sen suunnitteli hänen apulaisena Joseph-Louis Duc. Pylväs valmistui vuonna 1840. Monumentin huipulle kuningas Ludvig Filip valitsi Dumontin vuonna 1833 esittelemän veistoksen Vapauden henki. Pylvään muut koristelut toteutti kuvanveistäjä Antoine-Louis Barye.
Colonne de Juillet’n kryptaan haudattiin 504 heinäkuun 1830 kansannousussa kuollutta pariisilaista. Lisäksi uhrien nimet hakattiin pylvään jalustaan. Jälkeenpäin pylväs omistettiin myös vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen uhreille, mikä kasvatti nimien lukumäärään seitsemäänsataan. Pylvään marmorinen jalusta on peräisin jo Napoleonin ajalta ja se oli alun perin tarkoitettu Napoleonin kaavailemalle suurelle norsupatsaalle, joka ei koskaan valmistunut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Colonne de Juillet Wikimedia Commonsissa
Comair Limited

| Comair |
| --- | --- |

 IATA: MN  –  ICAO: CAW 
Kutsukoodi:  COMAIR
Perustettu:  1946
Lakkautettu:  2022
Solmukohdat:  O. R. Tambon kansainvälinen lentoasema
Allianssi:  Oneworld
Comairin Boeing 737-244 British Airwaysin väreissä vuonna 1999.
Comair Limited (IATA: MN, ICAO: CAW, kutsukoodi: COMAIR) oli eteläafrikkalainen lentoyhtiö.
Yhtiö aloitti charter-lentotoiminnan vuonna 1946 ja reittiliikenteen vuonna 1948 Commercial Air Services -nimellä. Yhtiö vaihtoi nimensä Comairiksi vuonna 1967. Comair operoi franchise-lentoja British Airwaysille sekä myöhemmin halpalentoja Etelä-Afrikan sisällä tytäryhtiönsä Kulula.comin kautta.
Comair ajautui taloudellisiin vaikeuksiin erityisesti koronaviruspandemian vuoksi ja se lopetti toimintansa kesäkuussa 2022 epäonnistuneiden rahoitusneuvotteluiden jälkeen. Lakkauttamishetkellään Comair oli Etelä-Afrikan vanhin yksityinen lentoyhtiö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Comair Limited Wikimedia Commonsissa
Dominion (Kamelotin albumi)

| Dominion Kamelot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Studio : Morrisound Studios, Tampa, Florida
 Julkaistu: 21. toukokuuta 1997
 Tuottaja(t): Jim Morris
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 46.38
 Levy-yhtiö: Noise
Kamelotin muut julkaisut
| Eternity 1995 | Dominion 1997 | Siége Perilous 1998 |
Dominion on power metal -yhtye Kamelotin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se oli viimeinen albumi, jolla esiintyivät alkuperäinen laulaja Mark Vanderbilt ja perustajarumpali Richard Warner. Sanctuary Records uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2007.
Kappaleet

Kaikki sanat Richard Warner, kaikki sävellykset Thomas Youngblood.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Ascension" (instrumentaali)  | David Pavlicko, Youngblood | 1.25 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Heaven" |  | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "Rise Again" |  | 4.06 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "One day I'll Win" |  | 5.39 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "We Are Not Separate" |  | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Birth of A Hero" |  | 5.17 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | "Creation" (instrumentaali)  | Glenn Barry, Youngblood | 5.06 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | "Sin" |  | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | "Song of Roland" |  | 4.54 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | "Crossing Two Rivers" |  | 4.29 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | "Troubled mind" | Pavlicko, Warner, Youngblood | 4.39 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 46.38 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

| Arvostelut> Lähde | Arvostelut> Arvosana |
| --- | --- |
Metal Storm: 7.6/10
Kokoonpano

Kaikki tiedot albumivihkosta.
Kamelot
Mark Vanderbilt – laulu
Thomas Youngblood – kitara, taustalaulu
David Pavlicko – kosketinsoittimet
Glenn Barry – bassokitara
Richard Warner – rummut
Tuotanto
Jim Morris – tuotanto, tekniikka
Dave Wehner – tekninen avustaja
Brian Benscoter – tekninen avustaja
Steve Heritage – tekninen avustaja
Buni Zubaly – valokuvaus
Derek Gores – kansitaide, design
Rachel Youngblood – graafinen konsultointi
Aiheesta muualla

Dominion (Kamelotin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Clint Jones

| Clint Jones |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Clint Jones
Syntynyt: 5. lokakuuta 1984 (ikä 40)  Monroe, Wisconsin, Yhdysvallat
Mäkihyppääjä
Seura:  Steamboat Springs Winter Sports
Suksimerkki:  Rossignol
Maailmancup
Kaudet:  2001-2007
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
Clint Jones (s. 5. lokakuuta 1984 Monroe, Wisconsin) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Jonesin paras arvokisasijoitus on 22. sija lentomäen MM-kisoista Planicasta 2004. Val di Fiemmen MM-kisoissa 2003 hän oli normaalimäessä sijalla 23 ja sivusi sijoitustaan kahden vuoden kuluttua Oberstdorfin MM-kilpailuissa. Vuonna 2002 hän oli Schonachissa käydyissä nuorten MM-kisoissa normaalimäessä seitsemäs.
Maailmancupissa Jonesin paras henkilökohtainen sijoitus on yhdeksäs, jonka hän saavutti Kuopiossa 23. marraskuuta 2001. Continental Cupissa Jones on saavuttanut kolme osakilpailuvoittoa ja kaikkiaan kymmenen palkintokorokesijoitusta.
Brutalismi

Ison-Britannian sisäministeriön entinen rakennus Lontoossa.
Louis Kahnin suunnittelema Phillips Exeter Academy Library, 1965–1971.
Ohio History Center.
Geiselin kirjasto Kalifornian yliopistossa.
Brutalismi eli betonibrutalismi on modernistisen arkkitehtuurin suuntaus, joka kehittyi 1950-luvulla reaktiona hillitylle modernismille. Suuntausta kutsutaan joskus myös uusbrutalismiksi. Brutalismi suosi  rakennusten selkeän konstruktiivista hahmotusta ja viimeistelemättömiä materiaalipintoja. Käsite syntyi alun perin Englannissa. Suuntaus kukoisti 1950–1970-luvuilla.
Nimen pohjalla on karkeaa tarkoittava sana brutaali. Puhdaslinjainen muotokieli ja viimeistelemättömät betonipinnat ovat tyypillisiä brutalismia edustaville rakennuksille. Betonirakenteet ovat pelkistettyjä eikä raakabetonipinnoille ole tehty silottavaa käsittelyä. Seinäpinnoissa ja julkisivuissa näkyvät valumuottien jäljet ja pinta jätetään maalaamattomaksi.
Kansainvälisesti maineikas tyylin edustaja on Le Corbusier, joka myös käytti termiä brutalismi ensimmäisenä 1950-luvulla.
Brutalismi Suomessa

Suomessa arkkitehti Viljo Revell on mainittu betonibrutalismin edustajaksi. Vuosina 1958–1961 hän suunnitteli betonisen Vatialan siunauskappelin, jonka parabolisen holvikaaren muotoon rakennetun kirkkosalin seinät käsiteltiin ruiskubetonilla. Revellin yhdessä Heikki Castrénin kanssa suunnittelema Helsingin Kaivokadulla sijaitseva City Center eli Makkaratalo valmistui 1967. Rakennuksessa oli Keskuskadun puolella isot betoniset ajorampit, joita pitkin ajettiin autolla betonisen parvekekaiteen eli ”makkaran” taakse parkkitasanteelle.
Myös Järvenpään kirkkoa on luonnehdittu tyyliltään betonibrutalistiseksi. Brutalismin tunnetuimpiin suomalaisiin edustajiin kuului myös Aarno Ruusuvuori (mm. Tapiolan ja Huutoniemen kirkot). Marjatta ja Martti Jaatisen Oulun monumentaalikeskustan suunnitelma voitti 1962 asemakaavan suunnittelukilpailun. Tästä betonibrutalismin edustajasta valmistui kuitenkin vain osa, teatteri ja kirjasto.
Merkittäviin suomalaisen brutalismin edustajiin kuuluu myös Espoossa sijaitseva Teknologföreningenin osakuntatalo Urdsgjallar, jonka suunnitteli Kurt Moberg. Rakennus valmistui vuonna 1966, mutta sen purkamista alettiin valmistella vuonna 2020, koska uuden talon rakentaminen tulisi halvemmaksi kuin huonokuntoisen rakennuksen saneeraus.
Kirjallisuutta

Highmore, Ben: The Art of Brutalism: Rescuing Hope from Catastrophe in 1950s Britain.  New Haven:  Yale University Press, 2017.  ISBN 978-0-300-22274-6.
Holmila, Paula: Arkkitehtuurimuseon 60-lukunäyttelyä varten tutkittiin perusteellisesti vuosikymmenen ristiriitaisia ilmiöitä: Betonibrutalismin kunnian palautus koittaa. Betoni, 2016, nro 3, s. 62–69.  Artikkelin verkkoversio. (PDF)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Brutaalin jäljillä. Betonibrutalismi on tärkeä osa Suomen arkkitehtuuria. Helsingin Sanomat 12.9.2021.
60-luvun arkkitehtuuri kuikkii kaikkialla. Yle Uutiset.
Betonibrutalismista ruutuelementteihin 1960–1975: Asuinkerrostaloarkkitehtuurin vaiheet 4/5. (Arkistoitu – Internet Archive)
Leppälä, Kari: Modernismi, postmodernismi, brutalismi Tichyn kosminen kulttuurilaari -blogi.  2.4.2015. Viitattu 27.7.2018.
Dame

Dame tarkoittaa seuraavia asioita:
Dame, yhtye
Dame, arvonimi.