stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Baruj Benacerraf

| Baruj Benacerraf |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1920 Caracas, Venezuela
Kuollut: 2. elokuuta 2011 (90 vuotta) Boston, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Venezuela,    Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Columbian yliopisto   VCU Medical Center
Instituutti:  New Yorkin yliopisto   Columbia University College of Physicians and Surgeons   National Institutes of Health   American Academy of Arts and Sciences   Harvard Medical School   Dana–Farber Cancer Institute
Tutkimusalue:  immunologia, lääketiede
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto   National Medal of Science
Baruj Benacerraf (29. lokakuuta 1920 Caracas, Venezuela – 2. elokuuta 2011 Boston, Yhdysvallat) oli immunologi, joka jakoi vuoden 1980 Nobelin lääketieteen palkinnon. Palkinto tuli vuosikymmeniä jatkuneista immuunijärjestelmän tutkimuksista. Benacerraf tutki erityisesti immuunijärjestelmän genetiikkaa ja löysi useita geenejä, jotka vaikuttavat yksilön immuunijärjestelmään. Hänen löydöksiensä ansiosta on pystytty selittämään paremmin, miksi autoimmuunisairaudet puhkeavat herkemmin toisissa yksilöissä kuin toisissa.
Elämä > Nuoruus ja opiskelut

Benacerraf syntyi vuonna 1920 Caracasissa Venezuelassa, ja hänen vanhempansa olivat afrikkalaisia sefardijuutalaisia. Abraham Benacerraf oli Marokosta kotoisin ollut tekstiilikauppias ja Henrietta Lasry oli kotoisin Algeriasta. Benacerrafit muuttivat Pariisiin, kun Baruj oli viisivuotias. Abraham Benacerraf pystyi Pariisista hoitamaan yritystään ja hankkimaan tekstiilejä Venezuelaan myytäväksi. Baruj Benacerraf oli nuorena usein astman vuoksi poissa koulusta, ja myöhemmin hän kertoi sen olleen todennäköisesti syynä kiinnostukseensa immunologiasta.
Benacerrafit jättivät Ranskan 1939, kun Euroopan poliittinen ilmapiiri oli alkanut kärjistyä. He asuivat hetken Venezuelassa mutta muuttivat pian Yhdysvaltoihin. Baruj Benacerraf kävi lukion loppuun New Yorkissa ja jatkoi sitten yliopisto-opiskeluihin. Hän valmistui 1942 Columbian yliopistosta biologian kandidaatiksi. Tämän jälkeen Benacerraf halusi lukea lääketiedettä, mutta hän ei meinannut päästä sisään mihinkään yliopistoon. Lopulta hänet hyväksyttiin Virginia Commonwealth Universityn lääketieteen kouluun, jossa hänen ystävänsä isä oli hallintotehtävissä.
Benacerraf aloitti 1942 Virginian lääketieteellisessä, mutta parin kuukauden opiskelujen jälkeen hänet värvättiin armeijaan. Sota-ajan nopeutetun ohjelman ansiosta Benacerraf suoritti lääketieteen opintonsa kolmessa vuodessa. Vuonna 1943 hän oli saanut Yhdysvaltain kansalaisuuden ja mennyt naimisiin Annette Dreyfusin kanssa. He tapasivat Columbian yliopistossa, ja Dreyfus oli Benacerrafin tavoin paennut toista maailmansotaa Yhdysvaltoihin. Dreyfus oli vuonna 1965 Nobelilla palkitun ranskalaisen Jacques Monod’n sisarentytär. Baruj ja Annette Benacerraf saivat yhden tyttären, Berylin, joka on radiologi ja Harvardin professori.
Valmistumisen jälkeen Benacerraf suoritti harjoittelun Queensin yleissairaalassa, ja sen jälkeen hän oli Yhdysvaltain armeijan palveluksessa Berliinissä, Pariisissa ja Nancyssä. Benacerrafin asepalvelus loppui 1947, ja hän palasi Yhdysvaltoihin.
Elämä > Ura

Benacerraf ei halunnut toimia lääkärinä vaan oli kiinnostunut heti valmistuttuaan lääketieteellisestä tutkimuksesta. Hän aloitti helmikuussa 1948 tutkimustyöt Columbia University College of Physicians and Surgeonsissa. Benacerraf ei ehtinyt toimia siellä kauan, sillä hänen isänsä sai halvauksen seuraavana vuonna. Hän halusi muuttaa tämän jälkeen lähemmäksi perhettään ja sai tutkijan paikan pariisilaisesta Broussais’n sairaalasta. Benacerraf työskenteli Pariisissa italialaisen Guido Biozzin kanssa, ja he tutkivat fagosyytteja.
Ulkomaalaisena Benacerrafin mahdollisuudet edetä Ranskan akateemisessa maailmassa olivat heikot, joten hän palasi Yhdysvaltoihin 1956 ja sai paikan New Yorkin yliopistosta (NYU). Hän aloitti NYU:ssa patologian dosenttina ja tutki monia immunologisia ongelmia. Samaan aikaan hän aloitti myös yhteistyön Rockefeller-yliopistossa Gerald Edelmanin kanssa. He tutkivat immuunivasteen geneettistä taustaa, ja näiden tutkimusten ansiosta Edelman sai 1972 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon ja Benacerraf 1980. Benacerraf oli kiinnostunut immunologian ja perinnöllisyystieteen välisestä yhteydestä tutkittuaan marsujen vasta-ainejärjestelmää. Hän oli päätellyt, että geenit vaikuttivat immuunijärjestelmän toimintaan huomattuaan, että osa marsuista vastasivat tiettyyn antigeeniin, kun osa taas ei. Benacerraf pystyi osoittamaan, että immuunivasteeseen vaikutti geeni, jota hän kutsui Ir-geeniksi (immune response). Vuoteen 1970 mennessä Benacerraf oli löytänyt useita Ir-geenejä aiemmin huonosti tunnetusta MHC-geeniperheestä, jonka George Snell oli löytänyt 1960-luvulla.
Benacerraf jätti 1966 NYU:n. Hän oli vuodet 1968–1970 Allergioiden ja tartuntatautien kansallisen instituutin johdossa. Hän erosi tehtävästä, kun hän sai paikan Harvard Medical Schoolin professorina ja patologian osaston johtajana. Benacerraf valittiin 1980 Bostonin Dana–Farber Cancer Instituten johtajaksi, ja hän eläköityi 1991.
Baruj ja Annette Benacerraf kuolivat samana vuonna. Annette kuoli 3. kesäkuuta 2011 ja Baruj 2. elokuuta. Baruj kuoli keuhkokuumeeseen kotonaan Bostonin Jamaica Plainin kaupunginosassa.
Merkitys ja tunnustukset

Benacerraf jakoi 1980 Nobel-palkinnon Jean Dausset’n ja George Snellin kanssa immuunijärjestelmään liittyvistä tutkimuksista. Benacerrafin merkitys tunnustettiin erityisesti yksilön immuunivasteeseen vaikuttavien geenien löytämisestä. Nykyään geenien vaikutus biologisiin prosesseihin on yleisesti tiedossa, mutta Benacerrafin löydökset 1960-luvulla olivat poikkeuksellisia omana aikanaan. Hänen tutkimuksillaan on ollut suuri käytännön vaikutus. Sen avulla on pystytty selvittämään, miksi joillain yksilöillä on suurempi todennäköisyys saada autoimmuunisairaus, kuten MS-tauti tai nivelreuma.
Nobelin lisäksi Benacerraf sai useita muitakin tunnustuksia. Hänet palkittiin 1990 National Medal of Sciencella ja hänet valittiin Ranskan Kunnialegioonan upseeriksi. Lisäksi hän sai useiden tiedejärjestöjen palkintoja ja kymmenen yliopiston kunnia-arvonimen.
Aiheesta muualla

Benacerrafin Nobel-omaelämäkerta (englanniksi)
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Blackfriars

Blackfriars voi tarkoittaa:
Blackfriars, kaupunginosa Lontoon Cityssä
Blackfriarsin asema, rautatie- ja metroasema Lontoon Blackfriarsissa
Blackfriars, entinen luostari Newcastle upon Tynessa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Blackfriars”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bloodlust (kappale)

| ”Bloodlust” Venom |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 A-puoli: ”Bloodlust”
 B-puoli: ”In Nomine Satanas”
 Julkaistu: 13. elokuuta 1982
 Formaatti: 7" single
 Tekijä(t): Conrad ”Cronos” Lant Jeffrey ”Mantas” Dunn Tony ”Abaddon” Bray
 Tuottaja(t): Venom
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal, black metal
 Kesto: 06.25
 Levy-yhtiö: Neat
Venomin muut singlet
| ”In League with Satan” 1981 | ”Bloodlust” 1982 | ”Die Hard” 1983 |
Bloodlust on brittiläisen äärimetalliyhtye Venomin single vuodelta 1982.
Kappaleen vaiheet

Laulaja-basisti Conrad ”Cronos” Lantin mukaan ”Bloodlust” oli yksi kappaleista, jotka hän sävelsi ja sanoitti ollessaan yhä Dwarfstar-yhtyeen jäsen ennen Venomiin liittymistä. Toisaalta kitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunn on kertonut säveltäneensä ”80–90 prosenttia” Venomin varhaisesta materiaalista. Vinyylilevyn etiketissä kappale on merkitty koko tuolloisen kokoonpanon (Lant, Dunn ja Anthony ”Abaddon” Bray) nimiin.
”Bloodlust” julkaistiin 7" singlenä 13. elokuuta 1982. Se edelsi myöhemmin samana vuonna julkaistua albumia Black Metal. B-puolena oli ”In Nomine Satanas”. Venomin singlekappaleet eivät yleensä olleet poimintoja albumeilta, ja näin oli myös ”Bloodlustin” kohdalla. Sekä singlen A- että B-puoli on kuitenkin julkaistu bonuskappaleena Venomin esikoisalbumi Welcome to Hellin uusintapainoksilla. Black Metalin uusintapainoksilla taas on mukana BBC Radio 1:n sessioissa äänitetty versio ”Bloodlustista”.
Venom äänitti ”Bloodlust”-singlen äänityssessioissa myös kappaleen ”Senile Decay”, joka julkaistiin vasta vuoden 1985 kokoelma-albumilla From Hell to the Unknown.
Syyskuussa 1982 ilmestyi Venom Live E.P. Sept ’82 -videokasetti, joka sisälsi musiikkivideot ”Bloodlustista” ja Welcome to Hellin kappaleesta ”Witching Hour”. Jälkimmäinen kappale äänitettiin videota varten uudestaan. Nimestään huolimatta video ei ole aito konserttitaltiointi. Tarkoituksena oli antaa promoottoreille ja konserttipaikkojen henkilökunnalle näyte siitä, millaisia Venomin konsertit käytännössä olisivat ja millaisia valmisteluja niitä varten tarvittiin.
Kuvaus kappaleesta

”Bloodlust” on nopeatempoinen kappale, jonka sanoitukset kertovat Kreivi Cronos -nimisestä vampyyristä. Cronos on myös Venomin laulajan ja basistin Conrad Lantin taiteilijanimi.
B-puolen kappale ”In Nomine Satanas” kertoo saatananpalvojista, jotka herransa nimessä aloittavat sodan vanhaa maailmanjärjestystä vastaan.
Vastaanotto

Musiikkilehti Sounds nimesi ”Bloodlustin” viikon parhaaksi singleksi ja julkaisi Edwin Pouncyn arvostelun, jossa kappaletta kuvailtiin ”Helvetissä haudutetuksi, oksennuksella kuorrutetuksi suurteokseksi, joka ei jätä mitään mielikuvituksen varaan”. Pouncyn mukaan olennaista ei ole musiikki vaan yhtyeen raaka ja raivoisa asenne sekä ruma ja väkivaltainen äänimaailma. ”Venom – – on äänittänyt aidon heavy metal -singlen. Sen kuunteleminen sattuu, mutta sitä ei voi sivuuttaa. Sen kuultuaan on pökerryksissä ja miettii vain, mitä helkkaria äsken oikein tapahtuikaan.”
Kerrang!-lehden numerossa 23 julkaistu arvio oli innottomampi. Arvostelija vertasi Lantin karheaa lauluääntä Lemmy Kilmisteriin ja kuvaili singlen ”liioiteltua verenhimoa” kohtuuttomaksi. ”Jos olet yksi heistä, jotka kupsahtavat tajuttomina maahan nähdessään maksaa ja pekonia, tätä on viisainta välttää. Ei hermoiluun taipuvaisille eikä kellekään, jolla on rahtunenkin älyä päässä.”
Black Metalin uusintapainoksen arvostelussa AllMusicin Eduardo Rivadavia kehuu kappaletta ”ehdottomaksi klassikoksi”.
Kappaleet

Molemmat kappaleet on merkitty yhtyeen yhdessä säveltämiksi.
Bloodlust – 2.57
In Nomine Satanas – 3.28
Kokoonpano

Conrad ”Cronos” Lant – bassokitara, laulu
Jeffrey ”Mantas” Dunn – kitara
Anthony ”Abaddon” Bray – rummut
Karkkilan terveysasema

| Karkkilan terveysasema |
| --- | --- |
Osoite:  Huhdintie 23-25, 03600 Karkkila
Sijainti:  Karkkila
Koordinaatit:  60.53976°N, 24.22625°E
Käyttäjä:  Perusturvakuntayhtymä Karviainen, Huslab
Lääkärien ja hoitajien vastaanotot
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karkkilan terveysasema on länsiuusimaalaisen Karkkilan kaupungissa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palveluista vastaa Karkkilan ja Vihdin yhteisesti omistama Perusturvakuntayhtymä Karviainen. Terveysaseman yhteydessä toimii Huslabin laboratorio.
Terveysasema palvelee arkisin kello 8-16.
Kiireellisestä terveyskeskuspäivystystä tarjotaan virka-ajan ulkopuolella Lohjan sairaalan yhteispäivystyksessä (Sairaalatie 8, B-ovi, Lohja). Ennen yhteispäivystykseen saapumista tulisi soittaa Päivystysavun palvelunumeroon (116 117), hätätilanteissa luonnollisesti yleiseen hätänumeroon (112).
Aiheesta muualla

Perusturvakuntayhtymä Karviainen: Karkkilan terveysasema[vanhentunut linkki] (suomi.fi)
Keke Asposalo (12.4.2017) Karkkilan terveysaseman peruskorjauksen ensimmäinen vaihe valmis (Arkistoitu – Internet Archive) (karkkilalainen.fi)
Kalynivkan piiri

| Kalynivkan piiri Калинівський район |
| --- | --- |
 Piiri Vinnytsjan alueen kartalla, Vinnytsjan piirin pohjoispuolella.
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 49.4600°N, 28.5212°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Vinnytsjan alue
Perustettu:  1923
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kalynivka
Väkiluku (2017 (arvio)):  57 934
 
kalynivka-rda.gov.ua
Kalynivkan piiri (ukr. Калинівський район) on yksi Ukrainan Vinnytsjan alueen hallinnollisista piireistä.  Se sijaitsee boin 180 kilometriä Kiovasta länsilounaaseen Piirin hallintokeskus on Kalynivkan kaupunki. Piirin väkiluvuksi arvioitiin 57 934 ihmistä (1.1.2017).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalynivkan piiri Wikimedia Commonsissa
Kalynivka topografiakartalla (vlasenko.net)
Jääkiekon Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaus

| European Champions Cup |
| --- | --- |
 European Champions Cupin tunnus.
Laji:  jääkiekko
Perustettu:  2005
Lopetettu:  2008
Joukkueita:  6
Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaus (engl. IIHF European Champions Cup, ECC) oli vuosittainen, Kansainvälisen jääkiekkoliiton järjestämä turnaus joka pelattiin tammikuun alkupuolella. Turnauksesta käytetään myös nimeä Super Six. Turnauksen voittaja oli jääkiekon seurajoukkueiden Euroopan mestari. Turnauksen edeltäjiä olivat nyt jo lopetetut Jääkiekon Euroopan cup sekä European Hockey League (EHL).
Mestaruusturnauksia pelattiin vuodesta 2005 ja järjestäjäkaupunkina oli aina Pietari. Kolme turnausta päättyi Venäjän ja Suomen mestarijoukkueiden väliseen finaaliin ja mestaruus on kunakin vuonna jäänyt Venäjälle. Vuonna 2008 Suomea edusti kolmatta kertaa Oulun Kärpät.
Pelitapa

Turnaukseen otti osaa IIHF:n rankingin kuuden kärkimaan mestarit. Joukkueet jaettiin kahteen kolmen joukkueen lohkoon, joissa kaikki pelasivat toisiaan vastaan kerran. Lohkovoittajat pelasivat loppuottelussa.
Palkinnot

Turnauksen palkintopokaalin nimi on Silver Stone Trophy, joka jaettiin turnauksen voittajalle jo edeltäneessä EHL-liigassa. Lisäksi voittajajoukkue sai vuonna 2008 200 000 euroa 550 000 euron kokonaispalkintopotista. Palkintopotti nousi tasaisesti, sillä vuonna 2005 kokonaispotti oli 600 000 Svetsin frangia, kun seuraavana vuonna se oli 700 000 frangia eli noin 450 000 euroa. Vuonna 2007 palkintopotti oli 800 000 frangia.
Finaalit

| Vuosi | Mestari | Toinen | Tulos | Pelipaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 |  Avangard Omsk |  Kärpät | 2-1 ja. | Pietari, Venäjä |
| 2006 |  HK Dynamo Moskova |  Kärpät | 5-4 rl. | Pietari, Venäjä |
| 2007 |  Ak Bars Kazan |  HPK | 6-0 | Pietari, Venäjä |
| 2008 |  Metallurg Magnitogorsk |  HC Sparta Praha | 5-2 | Pietari, Venäjä |
2005

| --- | --- |
  Lohko A   HC Zlin   Avangard Omsk   HV71 :   Lohko B   Kärpät   Frankfurt Lions   Dukla Trencin
2006

| --- | --- |
  Aleksander Ragulin -lohko   HK Dynamo Moskova   HC Pardubice   HC Slovan Bratislava :   Ivan Hlinka -lohko   Kärpät Oulu   Frölunda HC   HC Davos
2007

Vuonna 2007 Suomesta osallistui kauden 2005–2006 Suomen mestari HPK. HPK:n kanssa samassa lohkossa pelasivat Tšekin ja Slovakian mestarit.
| --- | --- |
  Aleksander Ragulin -lohko   HPK   Sparta Praha   MsHK Žilina :   Ivan Hlinka -lohko   Ak Bars Kazan   Färjestads BK   HC Lugano
2008

| --- | --- |
  Aleksander Ragulin -lohko   Metallurg Magnitogorsk   HC Slovan Bratislava   MoDo Hockey :   Ivan Hlinka -lohko   Oulun Kärpät   HC Davos   Sparta Praha
Aiheesta muualla

IIHF.com, ECC 2007
Beata Opęchowska

| Beata Opęchowska> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1997
Kansalaisuus:   Puola
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2008–
Pituus:  164 cm
Paino:  64–70 kg
Painoluokka:  Raskassarja
Kätisyys:  oikea
Seura(t):  Ostrołęka Blub
Vyöarvo:  1. dan
| Mitalit> Maa:   Puola.Naisten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Naisten kyokushin.EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Naisten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Wrolcaw 2019 | +65 kg |  |
|  Hopeaa | Wrocław 2023 | +65 kg |  |
| All American Open  | All American Open  | All American Open  |  |
|  Pronssia | New York 2019 | +65 kg |  |
| Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  |  |
|  Pronssia | 2016 | -65 kg |  |
| Itä-Makroalueen mestaruuskilpailut  | Itä-Makroalueen mestaruuskilpailut  | Itä-Makroalueen mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | 2016 | +60 kg |  |
|  Pronssia | 2015 | +60 kg |  |
| Galizia Cup  | Galizia Cup  | Galizia Cup  |  |
|  Kultaa | 2016 |  |  |
Nuorten kilpailut
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Berliini 2015 | +60 kg |  |
| Euroopan Cup  | Euroopan Cup  | Euroopan Cup  |  |
|  Hopeaa | 2014 | -65 kg |  |
| Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | 2014 | +55 kg |  |
|  Pronssia | 2015 | -65 kg |  |
| Mazovian mestaruuskilpailut  | Mazovian mestaruuskilpailut  | Mazovian mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Mazovia 2008 | kumite |  |
|  Kultaa | Mazovia 2012 | kata |  |
|  Hopeaa | Mazovia 2012 | kumite |  |
|  Pronssia | Mazovia 2010 | kumite |  |
| Mazovia Cup  | Mazovia Cup  | Mazovia Cup  |  |
|  Pronssia | Mazovia 2011 | kumite |  |
|  Pronssia | Mazovia 2013 | kumite |  |
| Miedzywojódzkien mestaruuskilpailut  | Miedzywojódzkien mestaruuskilpailut  | Miedzywojódzkien mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Miedzywojódzkie 2012 | kumite |  |
|  Pronssia | Miedzywojódzkie 2012 | kata |  |
| Galizia Cup  | Galizia Cup  | Galizia Cup  |  |
|  Hopeaa | 2014 | kumite |  |
Beata Opęchowska (s. 1997) on puolalainen karateka. Hän on saavuttanut Kyokushinin raskaansarjan EM-hopeaa 2019.
Kilpaura

Opęchowska kilpaili nuorten tasolla pääosin kotimaassaan aina vuoteen 2015 saakka. Hän onnistui voittamaan Mazovian mestaruuden kahdesti 2008 ja 2012, kerran kumitessa ja kerran katassa. Opęchowska saavutti Puolan nuorten mestaruuskisoissa hopeaa 2014 ja vuotta myöhemmin pronssia. Kansainvälisissä turnauksissa hän saavutti parhaimmillaan hopeaa Euroopan Cupissa ja Galizia Cupissa 2014. Hän saavutti myös EM-pronssia 16–17-vuotiaiden tyttöjen raskaassasarjassa.
Kilpaura > Aikuisten tasolla

Opęchowska siirtyi kilpailemaan aikuisten tasolle 2015, jolloin hän saavutti pronssia Itä-Makroalueen mestaruuskisoissa.
2016 Opęchowska saavutti tällä kertaa hopeaa Itä-Makroalueen mestaruuskisoissa. Hän onnistui myös voittamaan pronssia Puolan mestaruuskisoissa ja saavutti Galizia Cupin voiton. Marraskuussa Opęchowska sijoittui seitsemänneksi Puolan Euroopan Openissa.
2017 toukokuussa Opęchowska jäi Ranskan EM-kisojen neljänneksi hävittyään raskaansarjan pronssiottelun Ksenija Zasorinalle.
Toukokuussa 2019 Opęchowska saavutti EM-hopeaa kotikisoissaan Puolassa hävittyään loppuottelussa maanaiselleen Maria Jaskolle. Kesäkuussa hän voitti pronssia All American Openin raskaassarjassa. Hän sijoittui joulukuussa neljänneksi Euroopan Openissa, joka käytiin avoimessasarjassa. Hän hävisi pronssiottelun maanaiselleen Aleksandra Matysiakille.
Kesäkuussa 2022 Opęchowska eteni EM-kilpailuissa pronssiotteluun saakka. Hän voitti avauskierroksella muun muassa Csenge Szerenyn. Pronssiottelussa Opęchowska hävisi Maryna Skamarokhovalle.
Kalliojärvi (Kuru, Kallio)

| Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°58′46″N, 23°36′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  Kalliojärvenoja 
Järvinumero:  35.353.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,5 m  
Rantaviiva:  4,795 km  
Pinta-ala:  56,098 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalliojärvi 
Kalliojärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kallion kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 56 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Kalliojärven alueeseen (35.353) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,5 metriä mpy.
Bunga bunga

Bunga bunga on  sanonta, jonka arvellaan olevan peräisin vuodelta 1910. Tuolloin  kirjailija Virginia Woolf ystävineen pääsi brittisotalaiva HMS Dreadnoughtille esittäytymällä Abessinian prinssin seurueeksi. Seurue näytteli afrikkalaisia huudahtaen "bunga, bunga" aina kun pahaa-aavistamaton kapteeni esitteli laivan ihmeitä. Kun huijaus selvisi, laivastosta tuli pilkanteon kohde ja tapahtuma tuli tunnetuksi Dreadnought-huijauksena.
Vuonna 2011 Bunga bunga -lausahdus saavutti kuuluisuutta, kun se yhdistettiin Italian pääministeri Silvio Berlusconin huvilalla pidettyihin seksijuhliin, joissa alastomat tai vähäpukeiset nuoret naiset esiintyvät juhlien isännälle. Juhlat saivat aikaan suuren skandaalin Italiassa. Tanssija Karima el-Mahrougin mukaan Silvio Berlusconi kertoi kopioineensa Bunga Bunga -juhlan Libyan johtaja Muammar Gaddafin haaremilta.