stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rugbyn maailmanmestaruuskilpailut 2023
Alkulohkot > Lohko C

|  | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | Tehdyt pisteet | Päästetyt pisteet | +/- | Bonus- pisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Wales | 4 | 4 | 0 | 0 | 143 | 59 | +84 | 3 | 19 |
| 2. |  Fidži | 4 | 2 | 0 | 2 | 88 | 83 | +5 | 3 | 11 |
| 3. |  Australia | 4 | 2 | 0 | 2 | 90 | 91 | -1 | 3 | 11 |
| 4. |  Portugali | 4 | 1 | 1 | 2 | 64 | 103 | –39 | 0 | 6 |
| 5. |  Georgia | 4 | 0 | 1 | 3 | 64 | 113 | –49 | 1 | 3 |
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9. syyskuuta 2023 |  Australia | 35–15 |  Georgia | Stade de France, Pariisi, (Saint-Denis) |
| 10. syyskuuta 2023 |  Wales | 32–26 |  Fidži | Stade de Bordeaux, Bordeaux |
| 16. syyskuuta 2023 |  Wales | 28–8 |  Portugali | Stade de Nice, Nizza |
| 17. syyskuuta 2023 |  Australia | 15–22 |  Fidži | Stade Geoffroy-Guichard, Saint-Étienne |
| 23. syyskuuta 2023 |  Georgia | 18–18 |  Portugali | Stadium de Toulouse, Toulouse |
| 24. syyskuuta 2023 |  Wales | 17–12 |  Australia | OL Stadium, Lyon, (Décines-Charpieu) |
| 30. syyskuuta 2023 |  Fidži | 23–21 |  Georgia | Stade de Bordeaux, Bordeaux |
| 1. lokakuuta 2023 |  Australia | 34–14 |  Portugali | Stade Geoffroy-Guichard, Saint-Étienne |
| 7. lokakuuta 2023 |  Wales | 43–19 |  Georgia | Stade de la Beaujoire, Nantes |
| 8. lokakuuta 2023 |  Fidži | 23–24 |  Portugali | Stadium de Toulouse, Toulouse |
Alkulohkot > Lohko D

|  | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | Tehdyt pisteet | Päästetyt pisteet | +/- | Bonus- pisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Englanti | 4 | 4 | 0 | 0 | 150 | 39 | +111 | 2 | 18 |
| 2. |  Argentiina | 4 | 3 | 0 | 1 | 127 | 69 | +58 | 2 | 14 |
| 3. |  Japani | 4 | 2 | 0 | 2 | 109 | 107 | +2 | 1 | 9 |
| 4. |  Samoa | 4 | 1 | 0 | 3 | 92 | 75 | +17 | 3 | 7 |
| 5. |  Chile | 4 | 0 | 0 | 4 | 27 | 215 | –188 | 0 | 0 |
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9. syyskuuta 2023 |  Englanti | 27–10 |  Argentiina | Stade de Marseille, Marseille |
| 10. syyskuuta 2023 |  Japani | 42–12 |  Chile | Stadium de Toulouse, Toulouse |
| 16. syyskuuta 2023 |  Samoa | 43–10 |  Chile | Stade de Bordeaux, Bordeaux |
| 17. syyskuuta 2023 |  Englanti | 34–12 |  Japani | Stade de Nice, Nizza |
| 22. syyskuuta 2023 |  Argentiina | 19–10 |  Samoa | Stade Geoffroy-Guichard, Saint-Étienne |
| 23. syyskuuta 2023 |  Englanti | 71–0 |  Chile | Stade Pierre-Mauroy, Lille, (Villeneuve-d’Ascq) |
| 28. syyskuuta 2023 |  Japani | 28–22 |  Samoa | Stadium de Toulouse, Toulouse |
| 30. syyskuuta 2023 |  Argentiina | 59–5 |  Chile | Stade de la Beaujoire, Nantes |
| 7. lokakuuta 2023 |  Englanti | 18–17 |  Samoa | Stade Pierre-Mauroy, Lille, (Villeneuve-d’Ascq) |
| 8. lokakuuta 2023 |  Japani | 27–39 |  Argentiina | Stade de la Beaujoire, Nantes |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rugbyn maailmanmestaruuskilpailut 2023 Wikimedia Commonsissa
Rugbyn maailmanmestaruuskilpailut
1987
|
1991
|
1995
|
1999
|
2003
|
2007
|
2011
|
2015
|
2019
|
2023
|
2027
MM-kisoihin osallistuneet maat. Sinisellä merkityt maat selviytyivät lopputurnaukseen, keltaisella merkityt maat putosivat karsintavaiheessa.
Venom (vuoden 2018 elokuva)

| Venom |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ruben Fleischer
Käsikirjoittaja:   Jeff Pinkner  Scott Rosenberg  Kelly Marcel 
Tarina:   Jeff Pinkner  Scott Rosenberg 
Perustuu:  David Michelinien ja Todd McFarlanen sarjakuvahahmoon Venom
Tuottaja:   Avi Arad  Matt Tolmach  Amy Pascal 
Säveltäjä:  Ludwig Göransson
Kuvaaja:  Matthew Libatique
Leikkaaja:   Maryann Brandon  Alan Baumgarten 
Pääosat:   Tom Hardy  Michelle Williams  Riz Ahmed  Scott Haze  Reid Scott 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures  Marvel Entertainment  Tencent Pictures  Arad Productions  Matt Tolmach Productions  Pascal Pictures 
Levittäjä:  Sony Pictures Releasing
Ensi-ilta:   2018-10-11. lokakuuta 2018 (Regency Village Theater)  2018-10-55. lokakuuta 2018 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  100 miljoonaa dollaria
Tuotto:  855 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  Venom: Let There Be Carnage
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Venom on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin sarjakuvien samannimiseen hahmoon. Se on Sony’s Spider-Man Universen ensimmäinen elokuva. Elokuvan ohjasi Ruben Fleischer ja käsikirjoittivat Scott Rosenberg, Jeff Pinkner ja Kelly Marcel. Pääosissa ovat Tom Hardy, Michelle Williams, Riz Ahmed, Scott Haze ja Reid Scott.
Venom-elokuvaa suunniteltiin alun perin vuonna 2007 spin-offiksi Sam Raimin ohjaamille Hämähäkkimies-elokuville. Useiden eri toteutusyritysten jälkeen maaliskuussa 2017 vahvistettiin, että Venomista ilmestyisi elokuva, jonka tarkoitus olisi aloittaa uusi jaettu universumi, jossa esiintyy Marvel-hahmoja, joiden elokuvaoikeudet Sony omistaa. Rosenberg ja Pinkner kiinnitettiin käsikirjoittajiksi sekä Fleischer ohjaajaksi ja Hardy pääosan esittäjäksi toukokuussa 2017. Kuvaukset alkoivat Atlantassa ja New Yorkissa lokakuussa 2017. Elokuvan inspiraatioina toimivat pääosin sarjakuvatarinat Venom: Lethal Protector (1993) ja Planet of the Symbiotes (1995).
Venom sai maailmanensi-iltansa Regency Village Theaterissa, Los Angelesissa, 1. lokakuuta 2018. Elokuvateattereihin se ilmestyi 5. lokakuuta 2018. Elokuva sai negatiivisen vastaanoton kriitikoilta jotka tunsivat elokuvan tunnelman ja käsikirjoituksen huonoksi, mutta Tom Hardyn roolisuoritusta kehuttiin. Katsojat ovat kuitenkin antaneet elokuvalle varsin positiivisen vastaanoton. Elokuvan jatko-osa, Venom: Let There Be Carnage, sai ensi-iltansa 1. lokakuuta 2021. Kolmas elokuva, Venom: The Last Dance, sai ensi-iltansa 25. lokakuuta 2024.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Hardy  | … |  Eddie Brock / Venom   |
|  Michelle Williams  | … |  Anne Weying   |
|  Riz Ahmed  | … |  Carlton Drake / Riot   |
|  Scott Haze  | … |  Roland Treece   |
|  Reid Scott  | … |  Dan Lewis   |
|  Jenny Slate  | … |  Dora Skirth   |
|  Sope Aluko  | … |  Rosie Collins   |
|  Wayne Péré  | … |  Lloyd Emerson   |
|  Ron Cephas Jones  | … |  Brockin esimies   |
|  Melora Walters  | … |  Maria   |
|  Peggy Lu  | … |  rouva Chen   |
|  Mac Brandt  | … |  baarimikko Jack   |
|  Stan Lee  | … |  koirankävelyttäjä (cameo)   |
|  Woody Harrelson  | … |  Cletus Kasady (cameo)   |
Tuotanto > Esituotanto

Kesäkuussa 2017 Marvel Studiosin johtaja Kevin Feige vahvisti elokuvan olevan yksinomaan Sonyn projekti, eikä Marvelilla ollut suunnitelmia luoda yhteyttä sen ja MCU:n välille. Tuottaja Amy Pascal kuitenkin sanoi Sonyn aikovan sijoittaa oman Marvel-univeruminsa elokuvat ”samaan maailmaan” kuin uudet MCU-elokuvat Spider-Man: Homecomingista alkaen, kuvailen niitä ”lisäykseksi” tuolle maailmalle. Hän myös sanoi Venomin olevan yhteydessä Sonyn Marvel-universumin toiseen suunniteltuun elokuvaan, Silver & Blackiin, ja että Tom Hollandin Hämähäkkimiehellä olisi mahdollisuus esiintyä. Myös Carnagen odotetaan esiintyvän Venomissa. Heinäkuussa Columbia Picturesin johtaja Sanford Panitch selitti, että Sonya ei kiinnostanut tuottaa ”tavanomaisia sarjakuvaelokuvia” vaan aikovan antaa jokaiselle Marvel-universuminsa elokuvalle erilaisen tyylin. Venomia pidettiin ”pyörrähdyksenä kauhuelokuvassa”, jonka inspiraationa olivat John Carpenterin ja David Cronenbergin elokuvat, mutta jotka olivat ”enemmän poppia ja hupia”. Fleischer sanoi, että häntä olivat ”aina kiehtoneet antisankarimaisemmat supersankarit. [Venomissa] on synkkä elementti ja nokkeluus, joka on aina vedonnut minuun.” Hän sanoi elokuvan tutkivan Venomin alkuperää ja tutkivan Brockin ja symbiootin suhdetta samalla tavalla kuin Jekyllin ja Hyden suhdetta.
Riz Ahmed oli elokuussa neuvotteluissa roolista elokuvassa, Matt Smithin, Pedro Pascalin ja Matthias Schoenaertsin pyrkiessä myös kyseiseen rooliin. Syyskuussa Michelle Williams osallistui neuvotteluihin piirisyyttäjän ja Brockin rakastajattaren roolista. Lokakuussa neuvotteluissa elokuvarooleista olivat Jenny Slate, Reid Scott ja Scott Haze. Kelly Marcel laati käsikirjoituksen viimeisimmän luonnoksen.
Tuotanto > Kuvaukset

Kuvaukset alkoivat 23. lokakuuta 2017 ja sijoittuvat Atlantaan sekä New Yorkiin. Oliver Scholl toimii elokuvan tuotantosuunnittelijana, toimittuaan samassa asemassa myös Spider-Man: Homecomingin tuotannossa. Williamsin liittyminen näyttelijäkaartiin vahvistettiin marraskuussa, Sonyn järjestäessä hänen kuvausaikataulunsa sopimaan elokuvan All the Money in the World uudelleenkuvausten kanssa. Joulukuussa Fleischer ja Hardy sanoivat elokuvan olevan ”tärkeä Marvel-universumille” ja että perustuisi pääosin sarjakuvaminisarjoihin Venom: Lethal Protector ja Planet of the Symbiotes. Hardy lisäsi, että sarjakuvan tavoin, elokuva sijoittuisi San Franciscoon. Saman kuukauden aikana Woody Harrelson oli neuvotteluihin roolista elokuvassa ja Williamsin näyttelemän hahmon paljastettiin olevan Anne Weying. Lisäkuvaukset sijoittuivat San Franciscoon vuoden 2018 tammikuun 16. ja 26. päivän välillä. Kuvauspaikkoina olivat Russian Hill, North Beach, Chinatown ja Financial District. Kuvaukset päättyivät 27. tammikuuta 2018.
Tuotanto > Jälkituotanto

Ahmed ja Scott vahvistettiin näyttelijöiksi elokuvaan helmikuussa 2018 ja Will Beallin paljastettiin olevan yksi käsikirjoittajista. Kuukausi myöhemmin Sope Alukon ja Scott Deckertin vahvistettiin myös näyttelevän elokuvassa. Lisäksi Hazen ja Harrelsonin vahvistettiin näyttelevän elokuvassa ja Ahmedin roolihahmoksi vahvistettiin Life-säätiön johtaja Carlton Drake. Heinäkuussa 2018 paljastettiin, että Carlton Drake olisi elokuvassa myös Riot-symbiootin isäntä: rooli, joka sarjakuvissa kuului palkkasoturi Trevor Colelle.
Musiikki

Ludwig Göransson sitoutui maaliskuussa 2018 Venomin säveltäjäksi, tehtyään aiemmin yhteistyötä Fleischerin kanssa elokuvan 30 Minutes or Less parissa. Elokuvan lopputeksteissä kuullaan Eminemin samanniminen kappale.
Julkaisu

Venom sai ensiesityksensä Regency Village Theaterissa, Los Angelesissa, 1. lokakuuta 2018. Yhdysvalloissa ja Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 5. lokakuuta 2018.
Elokuva on julkaistu videolevityksessä DVD:nä, Blu-rayna, 3D-Blu-rayna sekä Ultra HD Blu-rayna.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Mikko-Pekka Heikkinen: 
Hufvudstadsbladet Martina Moliis-Mellberg:
Jatko-osa

Tammikuussa 2019 Sony ilmoitti virallisesti, että jatko-osaa kehitellään, ja Marcel palkattiin käsikirjoittajaksi sekä yhdeksi vastaavista tuottajista. Hardyn, Harrelsonin ja Williamsin vahvistettiin palaavan ensimmäisestä elokuvasta tuttuihin rooleihinsa. Lisäksi Arad, Tolmach ja Pascal jatkavat tuottajina, mutta Zombieland: Double Tapin (2019) vuoksi Fleischer ei palaa ohjaajaksi. Elokuussa 2019 jatko-osan ohjaajaksi valittiin Andy Serkis. Venom: Let There Be Carnage sai ensi-iltansa 22. lokakuuta 2021.
Aiheesta muualla

Venom Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Maurice Goldhaber

| Maurice Goldhaber |
| --- | --- |
 Maurice Goldhaber, 1937
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1911
Kuollut: 11. toukokuuta 2011 (100 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  James Chadwick
Oppilaat:  Norman Foster Ramsey
Tutkimusalue:  Ydinfysiikka
Palkinnot:  National Medal of Science (1985) Wolfin palkinto (1991) Enrico Fermin palkinto (1998)
Maurice Goldhaber (18. huhtikuuta 1911 – 11. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko.
Hänen tutkimuksensa on ollut erittäin tärkeää ydinfysiikan ja heikon vuorovaikutuksen fysiikan kehitykselle. Neutriinon helisiteetin mittaus osoitti yksiselitteisesti ytimien heikkojen vuorovaikutusten luonteen.
Goldhaber syntyi Lvivissä ja valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1936. Hän meni vuonna 1939 naimisiin Gertrude Scharffin kanssa. Asetuttuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1938 hän aloitti työnteon Illinois'n yliopistossa, jossa hän oli alun perin apulaisprofessorina, sitten professorina vuodesta 1945 lähtien. Hän siirtyi vuonna 1950 Brookhaven National Laboratoryyn ja toimi New Yorkin yliopiston dosenttina Stony Brookissa vuodesta 1961.
Goldhaber oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1958. Myös hänen nuorempi veljensä Gerson Goldhaber oli huomattava tutkija.
Goldhaber on palkittu lukuisilla huomattavilla tiedealan palkinnoilla, joista tunnetuimpia ovat National Medal of Science (1985), Wolfin palkinto (1991) ja Enrico Fermin palkinto (1998).
Siim Liivik

| Siim Liivik |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1988 (ikä 36) Paide, Viron SNT
Kansalaisuus:   Suomi  Viro
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Simo, Märkä-Simo, Sheriffi, Simppa, Tallinnan Malkin
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  82 kg
Pelinumero:  72
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–2020
Seurat:  HIFK (SML) Blues (SML) Örebro HK (SHL) KooKoo (SML) Klagenfurter AC (EBEL)
Siim Liivik (s. 14. helmikuuta 1988 Paide, Viron SNT) on suomenvirolainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli lähtökohtaisesti pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Liivik osasi pelata myös laidassa. Hän oli pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä ja Liivikiä on luonnehdittu myös voimahyökkääjäksi. Hän on pelannut urallaan SM-liigaa Helsingin IFK:ssa, Espoo Bluesissa ja KooKoossa yhteensä 456 runkosarjaottelua tehopistein 54+84=138 ja keräten 720 jäähyminuuttia sekä 57 pudotuspeliottelua tehopistein 2+10=12 ja keräten 68 jäähyminuuttia. Liivik on pelannut urallaan myös Ruotsissa ja Itävallassa. Hän oli voittamassa HIFK:ssa Suomen-mestaruutta vuonna 2011 ja SM-hopeaa vuonna 2016 sekä Klagenfurter AC:ssä monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan mestaruutta vuonna 2019. Liivik edusti Suomea alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2008, mutta myöhemmin hän on edustanut myös Viron A-maajoukkuetta epävirallisissa otteluissa.
Liivik on tullut tunnetuksi myös viihdemaailmasta. Hän on muun muassa esiintynyt rap-yhtye JVG:n kanssa taiteilijanimellä "Märkä-Simo". Elokuussa 2020 Liivikin kerrottiin aloittavan C Morella Hockey Night – Tien päällä -ohjelman juontajana.
Ura > Maajoukkueura

Liivik edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008. Hän edusti myöhemmin myös Viron A-maajoukkuetta, mutta koska Liivik on aiemmin edustanut Suomea, hänellä ei ollut oikeutta edustaa Viroa Kansainvälisen Jääkiekkoliiton alaisissa turnauksissa. Edustusoikeutta vaihtaakseen Liivikin olisi tullut pelata neljä vuotta Viron kansallisissa sarjoissa.
Myöhemmin Liivik on pelannut Viron maajoukkueessa epävirallisissa turnauksissa. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Baltic Challenge Cupissa 13. marraskuuta 2018 Liettuan Vilnassa Latvian B-maajoukkuetta vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Liivik teki toisessa ottelussaan, vuoden 2019 Baltic Challenge Cupin avausottelussa 8. marraskuuta 2019 Tallinnassa Ukrainaa vastaan. Hänet valittiin Viron ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Muuta

Liivik on tullut tunnetuksi myös esiintymisestään taiteilijanimellä "Märkä-Simo" rap-duo Jare & VilleGallen kappaleessa "Häissä", joka äänestettiin Suomen viralliseksi kesähitiksi vuonna 2011. Samana vuonna hän esitti kappaleen HIFK:n mestaruusjuhlissa. Liivik on esiintynyt kappaleella myös JVG:n keikoilla. Hän esiintyi myös yhtyeen marraskuussa 2013 julkaisemalla singlellä "Voitolla yöhön" sekä niin ikään sen jatko-osana julkaistulla kappaleella "Tappiolla tappiin", joka julkaistiin JVG:n Popkorni -albumilla elokuussa 2017.
Kesällä 2015 Liivik oli kahden viikon ajan työharjoittelussa Nelosella. Ennen kauden 2015–2016 alkua hänestä esitettiin SM-liigan viikkomakasiinissa kolmiosainen #kohtamennään -videosarja, jossa Liivik kertoo kesästään.
Liivik osallistui tositelevisio-ohjelma Fort Boyard Suomen kolmannelle tuotantokaudelle vuonna 2018, jolloin hän muodosti Punaisen joukkueen näyttelijä Mikko Parikan ja juontaja Shirly Karvisen kanssa. He etenivät kilpailussa finaaliin, mutta kauden voitti lopulta kuitenkin Sininen joukkue.
Kesäkuussa 2020 Liivik aloitti juontajana yhdessä hänen entisen joukkuetoverinsa Ilmari Pitkäsen kanssa Spotifyssa ja YouTubessa alkaneessa jääkiekkoaiheisessa Jargoni -podcastissa, jonka on tuottanut hänen toinen ex-joukkuetoverinsa Henrik Koivisto. Saman vuoden elokuussa kerrottiin aloittavan C Morella Hockey Night – Tien päällä -ohjelman juontajana yhdessä toisen ex-jääkiekkoilijan, Ari Vallinin kanssa.
Elokuussa 2020 Liivik kertoi Ilta-Sanomien haastattelussa tekevänsä kirjaa omasta elämästään. Vuonna 2021 ilmestyi Siltalan kustantamana Liivikin yhdessä kirjailja Aki Ollikaisen kanssa kirjoittama elämäkertateos Fuck You Liivik.
Yksityiselämä

Liivik seurusteli näyttelijä Sofia Arasolan kanssa. Liivik harrasti lapsena myös jalkapalloa Korson Palloseurassa, maastojuoksua sekä maastopyöräilyä, jonka hän lopetti C-juniori-ikäisenä.
Raymond Davis

| Raymond Davis Jr>  |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1914 Washington D.C., Yhdysvallat
Kuollut: 31. toukokuuta 2006 Blue Point, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Yalen yliopisto
Instituutti:  Dugway Proving Ground
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2002)
Raymond Davis Jr. (14. lokakuuta 1914 – 31. toukokuuta 2006) oli yhdysvaltalainen kemisti ja fyysikko, jolle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 2002 astrofysiikkaan liittyvästä tutkimuksesta kosmisten neutriinojen parissa.
Hän oli osallisena 1960-luvun lopussa Homestaken kokeessa (jota joskus kutsutaan myös Davisin kokeeksi). Siinä kerättiin ja laskettiin Auringossa tapahtuvan fuusioreaktion tuottamia neutriinoja. John Bacall teki laskelmat, Davis suunnitteli mittaukset. Koe oli ensimmäinen, jossa onnistuttiin havaitsemaan ja laskemaan Auringosta lähteviä neutriinoja. Mittausjärjestely toimi jatkuvasti vuodesta 1970 vuoteen 1994.
Carlos González (baseballpelaaja)

Carlos González Oakland Athleticsien riveissä.
Carlos Gonzalez  (s. 17. lokakuuta 1985 Maracaibo, Venezuela) on venezuelalainen entinen baseballammattilainen. González teki MLB-debyyttinsä vuonna 2008 Oakland Athleticsissa ja siirtyi seuraavalla kaudella Colorado Rockiesiin. Hän on tehnyt MLB:ssä yhteensä 94 juoksua.
Tikku-ukko

Tikku-ukko.
Tikku-ukko on ihmistä kuvaava viivoista muodostuva hahmo. Tikku-ukon osat ovat yleensä kaksi jalkatikkua, kaksi käsitikkua, yksi vartalotikku (edellisiä pitempi) ja päänä on ympyrä, johon on yleensä piirretty kasvot. Tikku-ukkoa käytetään joissain sarjakuvissa, koska se on helppo piirtää. Kotitekoisissa animaatioissa tikku-ukkoa käytetään usein ihmisen tilalla, koska se on merkittävästi helpompi piirtää. Tikku-ukkoja käytetään myös erilaisten tietokonepelien hahmoina. Tästä esimerkkinä on Free Rider 2 -peli, jossa ohjataan pyöräilevää tikku-ukkoa läpi erilaisten tasojen. On olemassa myös animaatio-ohjelmia, esimerkiksi Pivot Stickfigure Animator, jossa voi tehdä tikku-ukoista animaatioita.
John Clauser

| John Clauser |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1942 (ikä 81) Pasadena, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Caltech Columbian yliopisto
Tutkimusalue:  Kvanttimekaniikka
Tunnetut työt:  Bellin teoreemaa testaava CHSH
Palkinnot:  Wolfin palkinto 2010 Nobelin fysiikanpalkinto 2022
Aiheesta muualla
johnclauser.com
John Francis Clauser (s. 1. joulukuuta 1942) on yhdysvaltalainen teoreettinen ja kokeellinen fyysikko, joka tunnetaan panoksestaan kvanttimekaniikan perusteisiin. Hän voitti Nobelin fysiikanpalkinnon 2022 yhdessä Alain Aspectin ja Anton Zeilingerin kanssa. Samalle kolmikolle myönnettiin myös Wolfin palkinto fysiikasta vuonna 2010.
Rakel Jylhä

Rakel Maria Jylhä o.s. Rikkonen (16. syyskuuta 1907 Ruovesi – 23. kesäkuuta 1984 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimi parikymmentä vuotta sanomalehti Keskisuomalaisen teatteri-, elokuva- ja kirjallisuusarvostelijana. Pakinoitsijana hän käytti nimeä Pirjetta.
Rakel Jylhä opiskeli Työväen Akatemiassa ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hänen runojaan julkaistiin muun muassa erilaisissa työväenjulkaisuissa.
Jylhä oli naimisissa kirjailija Heikki Jylhän kanssa.
Teoksia

Omalla nimellä:
Raittiuteen. Sos.dem. raittiusliiton ohjelmistoa. Helsinki 1934
Syrjäkorvessa : yksinäytöksinen näytelmä. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1934
Uudet päivät, joukkolausuntaruno, Pietari Salmenojan teoksessa Maan rakkaus : pienviljelijäinpäivän ohjelmisto 1936. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1936
Seikkailu saaressa : yksinäytöksinen raittiusaiheinen lasten näytelmä. Suomen sos.-dem. raittiusliitto, Helsinki 1938
Nimimerkillä Inari:
Matti näkee unta : lapsiaiheinen vuorokeskustelu, kirjoittanut Inari. K.K:n NM-toimikunnan vuorokeskusteluja n:o 2. Helsinki 1935
Nimimerkillä Vilhelmiina:
Minkä nuorena oppii, sen vanhana taitaa : vuorokeskustelu. KKn NM-toimikunnan vuorokeskusteluja 7, kirjassa KKn NM-toimikunnan Äitienpäiväjuhla-ohjelmaa v. 1936. KKn NM-toimikunta, Helsinki 1936
Rancho Mirage

| Rancho Mirage |
| --- | --- |
 Näkymä Rancho Mirageen

 Rancho Mirage
 Koordinaatit: 33°46′9″N, 116°25′16″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Riverside
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  66,67 km²
Korkeus:  83 m
Väkiluku (2009):  16 799
 – Väestötiheys:  252 as./km²
 
 ranchomirageca.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rancho Mirage on kaupunki Riversiden piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Kaupunki perustettiin 1973 ja se sijaitsee noin 180 kilometriä Los Angelesista itään. Rancho Miragen asukasluku vuonna 2009 oli 16 799.
Aiheesta muualla

Rancho Miragen kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rancho Mirage Wikimedia Commonsissa
Ninja Gaiden (pelisarja)

| Ninja Gaiden |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Koei Tecmo
Julkaisija:  Koei Tecmo
Ensijulkaisu:  Ninja Ryūkenden (1988)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Ninja Gaiden 3 esitteillä E3-messuilla vuonna 2011.
Ninja Gaiden (jap. NINJA 外伝) on Koei Tecmon videopelisarja, jossa päähenkilö on kuvitteellinen ninja Ryu Hayabusa. Sarja on alun perin tunnettu nimellä Ninja Ryūkenden. Alkuperäistä nimeä vastaava käännös olisi "Lohikäärmemiekan ninja-legenda", mutta länsimaissa julkaisussa käytetty "Gaiden" tarkoittaisi sivutarinaa.
Sarjan ensimmäinen osa on vuonna 1988 julkaistu kolikkopeli, joka on julkaistu Euroopassa nimellä Shadow Warriors.
Vuonna 2004 julkaistu Ninja Gaiden oli sarjan uudelleenaloitus, jonka tarina ei seuraa NES-aikakauden pelejä.
Pelit

Ninja Gaiden / Ninja Ryūkenden, kolikkopeli, (1988)
Ninja Gaiden, NES
Ninja Gaiden II: The Dark Sword of Chaos
Ninja Gaiden III: The Ancient Ship of Doom
Ninja Gaiden, Sega Game Gear
Ninja Gaiden Shadow
Ninja Gaiden, Sega Master System
Ninja Gaiden (2004)
Ninja Gaiden Black
Ninja Gaiden Sigma
Ninja Gaiden Sigma Plus, PlayStation Vita
Ninja Gaiden: Dragon Sword
Ninja Gaiden II
Ninja Gaiden Sigma 2
Ninja Gaiden 3
Ninja Gaiden 3: Razor's Edge
Uusintajulkaisut

Ninja Gaiden: Master Collection on kolmen pelin kokoelma, joka julkaistiin 10. kesäkuuta 2021. Kokoelma sisältää pelit Ninja Gaiden Sigma, Ninja Gaiden Sigma 2 ja Ninja Gaiden 3. Sigma-versiot valittiin koska ne ovat viimeiset versiot peleistä, kun taas Ninja Gaiden Black ja alkuperäinen Ninja Gaiden 2 ovat vain osittain tallella. Kokoelma on julkaistu Nintendo Switch, PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille sekä tietokoneille ja se on pelattavissa uudemmilla konsoleilla taaksepäin yhteensopivuuden kautta.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
E-duuriasteikko

E-duuriasteikon etumerkinnät diskanttiavaimella
E-duuriasteikko on e-sävelestä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet e, fis, gis, a, h, cis, dis ja e. E-duurin rinnakkaissävellaji on cis-molli ja muunnossävellaji e-molli.