stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranska kesäolympialaisissa 2020
Joukkue > Uinti

Ensimmäiset uimarit Ranska ilmoitti olympialaisiin syyskuussa 2019.
| Urheilija | Matka | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 50 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 50 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 800 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 800 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 1 500 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 1 500 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m selkäuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m selkäuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 200 m selkäuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 200 m selkäuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m perhosuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 4 × 100 metrin vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
| Marc-Antoine Olivier | 10 km avovesi |  |  |  |  |  |  |  |
| David Aubry | 10 km avovesi |  |  |  |  |  |  |  |

| Urheilija | Matka | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 50 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 50 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 200 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 1 500 m vapaauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m selkäuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m perhosuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 100 m perhosuinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 200 m sekauinti |  |  |  |  |  |  |  |
|  | 400 m sekauinti |  |  |  |  |  |  |  |
| Lara Grangeon | 10 km avovesi |  |  |  |  |  |  |  |
Joukkue > Voimistelu > Telinevoimistelu

Ensimmäiset telinevoimistelijat valittiin joulukuussa 2019.
| Urheilija | Kilpailu | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta> Yhteispisteet | Karsinta> Sija | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu> Yhteispisteet | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Loris Frasca | Moniottelu |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Samir Aït Saïd | Renkaat | — | — |  | — | — | — |  |  | — | — |  | — | — | — |  |  |
| Cyril Tommasone | Hevonen | — |  | — | — | — | — |  |  | — |  | — | — | — | — |  |  |

| Urheilija | Kilpailu | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta>  | Karsinta> Yhteispisteet | Karsinta> Sija | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu>  | Loppukilpailu> Yhteispisteet | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Joukkue > Voimistelu > Trampoliini

Ranskalla on paikka sekä miesten että naisten kilpailussa.
Joukkue > Yleisurheilu

Ranska varmisti ensimmäiset yleisurheilijat maaliskuussa 2019.
| Urheilija | Laji | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Miesten 100 m |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 110 m aitajuoksu |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 110 m aitajuoksu |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 400 m aitajuoksu |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 4 × 100 m |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 4 × 400 m |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 800 m |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 1 500 m |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 1 500 m |  |  |  |  |  |  |
|  | Miesten 3 000 m esteet |  |  |  |  |  |  |
| Morhad Amdouni | Miesten maraton | — | — | — | — |  |  |
| Hassan Chahdi | Miesten maraton | — | — | — | — |  |  |
| Nicolas Navarro | Miesten maraton | — | — | — | — |  |  |
| Kévin Campion | Miesten 20 km kävely | — | — | — | — |  |  |
|  | Miesten 20 km kävely | — | — | — | — |  |  |
| Yohann Diniz | Miesten 50 km kävely | — | — | — | — |  |  |
|  | Naisten 100 m aitajuoksu |  |  |  |  |  |  |
| Susan Jeptoo Kipsang | Naisten maraton | — | — | — | — |  |  |

| Urheilija | Laji | Karsinta> Tulos | Karsinta> Sija | Loppukilpailu> Tulos | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Miesten seiväshyppy |  |  |  |  |
|  | Miesten seiväshyppy |  |  |  |  |
|  | Miesten seiväshyppy |  |  |  |  |
|  | Miesten moukari |  |  |  |  |
|  | Naisten pituus |  |  |  |  |
|  | Naisten kolmiloikka |  |  |  |  |
|  | Naisten seiväs |  |  |  |  |
|  | Naisten kiekko |  |  |  |  |
|  | Naisten moukari |  |  |  |  |
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari

Keski-Amerikan vulkaaninen kaari ja sen tulivuoret.
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari on Keski-Amerikassa sijaitseva tulivuorten ketju, joka kulkee Tyynenmeren rannikon suuntaisesti Guatemalasta, El Salvadorin, Hondurasin, Nicaraguan ja Costa Rican halki Panaman pohjoisosiin asti. Vulkaaninen kaari on noin 1 500 kilometriä pitkä.
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari on syntynyt Karibian laatan länsiosiin, kun Kookossaaren laatta työntyy Karibian laatan alle. Kookossaaren laatta liikkuu länteen noin 22 millimetriä vuodessa. Vulkaaniseen kaareen kuuluu yli 70 holoseenin aikana purkautunutta tulivuorta. 2020-luvun alussa aktiivisimmat tulivuoret olivat Guatemalan Santa María, Pacaya ja Fuego sekä Costa Rican Arenal.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keski-Amerikan vulkaaninen kaari Wikimedia Commonsissa
Silent Voices

| Silent Voices> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  progressive metal, metal 
Kotipaikka:  Kokkola, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Teemu Koskela, laulu   Timo Kauppinen, kitara   Henrik Klingenberg, koskettimet   Pasi Kauppinen, basso   Jani Hurula, rummut  
Entiset jäsenet:  Michael Henneken, laulu   Jukka-Pekka Koivisto, rummut  
Levy-yhtiö:  Inner Wound Recordings (2013–)   Low Frequency Records (2002–2006)  
Aiheesta muualla
silentvoices.net 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silent Voices on vuonna 1995 perustettu kokkolalainen progressiivista metallia soittava yhtye.
Historia

Silent Voices perustettiin vuonna 1995, jolloin jo muutaman vuoden yhdessä soittaneet Pasi Kauppinen, Timo Kauppinen ja J-P Koivisto löysivät Henrik Klingenbergin riveihinsä. Kaverukset alkoivat keskittyä yhä enemmän henkilökohtaisten soittotaitojensa ja yhteissoittonsa hiomiseen. Melko pian syntyi ensimmäinen omakustanteinen Silent Voices -julkaisu, Instrumental Demo. Se sisälsi neljä instrumentaalikappaletta (”Behind The Paradise”, ”Dance Of Eternity”, ”Dream Believer” ja ”Aztec Jam”) ja se äänitettiin vuoden 1995 loppupuolella Kokkolan SRK-studiossa. Demo sai hyviä arvioita silloisissa alan julkaisuissa. Yhtye teki ensimmäisen keikkansa 6. huhtikuuta 1996  Kokkolan Seurahuoneen lavalla.
Yhtyeen jäsenet pyrkivät Silent Voices -nimellä kuvaamaan kokoonpanon silloin tekemää progressiivista instrumentaalimusiikkia. Instrumentaalimusiikilla oli oma pieni ja persoonallinen kannattajakuntansa, mutta yhtye halusi päästä myös isompien piirien tietoisuuteen. Uusiin sävellyksiin alettiin miettiä myös lauluosuuksia. Yhtye päätti, että he eivät ota ketään ulkopuolista laulajaa ja valitsivat näin Henrik Klingenbergin Silent Voicesin ensimmäiseksi laulajaksi.
Silent Voicesin kappaleet olivat vuosien 1995–1996 aikaan erittäin progressiivisia ja ne koostuivat useista erityylisistä osista, mutta laulun mukaantulon myötä kappaleiden rakenteet muuttuivat selkeämmiksi. Klingenberg lauloi ansiokkaasti useita keikkoja ja vuonna 1997 Silent Voices julkaisi omakustanteisen Nothing Lasts Forever -EP:n, josta löytyy kaksi laulukappaletta ja yksi instrumentaali (”Nothing Lasts Forever”, ”The Legacy”, ”Self Control [Instrumental]”). ”Nothing Lasts Forever” -kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. Yhtye oli yhteydessä useisiin levy-yhtiöihin ja muihin toimijoihin, mutta yhteydenotoista ei syntynyt mitään mainittavaa.
Historia > Hennekenin mukaantulo

Vuoden 1998 alkupuolella turkulainen Michael Henneken saapui Kokkolaan Silent Voicesin koelauluun. Hän lauloi muutaman Deep Purplen klassikon ja yhtye vakuuttui heti hänen taidoistaan. Hänet valittiin yksimielisesti Silent Voicesin uudeksi laulajaksi. Hennekenin avustuksella Silent Voicesista kasvoi entistä taidokkaampi ja itsevarmempi yhtye.
Ensimmäinen Hennekenin aikainen julkaisu oli vuonna 1998 julkaistu omakustanteinen Memory And The Frame EP, joka sisälsi neljä mutkikasta laulettua kappaletta (”The Memory And The Frame”, ”Until The Dawn”, ”Open My Eyes”, ”Pictures Of Lifelines”). Yhtye teki vuosina 1998 ja 1999 useita keikkoja ympäri Suomea (muun muassa Nummirock 1999) ja heidän maineensa alkoi kasvaa.
Historia > Levytyssopimuksen synty

Vuoden 2000 loppupuolella julkaistiin You Got It/HumanCradleGrave -single (Karivox studio). Sen ansiosta Low Frequency Records -levy-yhtiö alkoi kiinnostua yhtyeen toiminnasta ja päätti tehdä heidän kanssaan levytyssopimuksen. Pitkä ja kova työ oli tuottanut tuloksen ja Silent Voices alkoi säveltää ensimmäistä täyspitkää albumia.
Jäsenet

Teemu Koskela – laulu
Timo Kauppinen – kitara
Henrik Klingenberg – koskettimet
Pasi Kauppinen – basso
Jani Hurula – rummut
Jäsenet > Entiset

Michael Henneken – laulu (1998-2006)
Jukka-Pekka Koivisto – rummut (1995-2013)
Diskografia

Chapters of Tragedy (2002,  Low Frequency Records)
Infernal (2004,  Low Frequency Records)
Building Up the Apathy (2006,  Low Frequency Records)
Reveal the Change (2013,  Inner Wound Recordings)
Livealbumit
Darkest Night In Europe (2017)
EP:t
Memory and the Frame (1999,  omakustanne)
Instrumental Demo '95 (1995)
Nothing Lasts Forever (1997)
”You Got It/HumanCradleGrave” (2000, omakustanne)
”On the Wings of Rage” (2004, Low Frequency)
”Darkest Night" (2015, Inner Wound)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut
Silent Voicesin haastattelu Imperiumissa
Kirkkoharju (Kangasala)

Kirkkoharjun näkötorni
Kirkkoharju on Kangasalla sijaitseva harju, joka on samaa harjujaksoa Tampereen Pyynikinharjun sekä Kangasalan Kuohunharjun, Keisarinharjun ja Veho­niemenharjun kanssa. Kirkkoharjulla on vuonna 1931 rakennettu funktionalististyylinen näkötorni. Kirkkoharjulle rakennettiin ensimmäinen torni 1882. Kirkkoharjun mukaan on nimetty myös Kangasalan keskusta-alueen alakoulu, Kirkkoharjun koulu.
Vuosien 2000-luvun alkupuolella näkötornin juurella järjestettiin vuosittaista Harjufestivaali-nimellä kulkenutta musiikkifestivaalia, jossa esiintyivät mm. Bloodpit, The Rasmus, Topi Sorsakoski, Kaseva, Pikku G ja Tiktak.
Kenneth Fuchs

Kenneth Fuchs
Kenneth Fuchs (s. 1956) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän suoritti BA-tutkinnon Miamin yliopistosta ja MA-sekä tohtorintutkinnon Juilliard Schoolista. Häntä opettivat muiden muassa Milton Babbitt, David Del Tredici, David Diamond, Vincent Persichetti ja Alfred Reed. Nykyisin Fuchs toimii itse sävellyksen professorina Connecticutin yliopistossa.
Albany Records julkaisi vuonna 2001 menestyneen CD:n, joka sisältää Fuchsin jousikvartetot 2, 3 ja 4. Myös Naxos on levyttänyt hänen tuotantoaan. Naxoksen levy, joka sisältää Fuchsin teokset An American Place (orkesterille), Eventide (konsertto englannintorvelle, harpulle, lyömäsoittimille ja jousiorkesterille) ja Out of the Dark (kamariorkesterille), sai vuonna 2005 kaksi Grammy-ehdokkuutta.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Kenneth Fuchs Allmusic.comissa (englanniksi)
Kirkkoharjun näkötorni

| Kirkkoharjun näkötorni |
| --- | --- |

Sijainti:  Pikkola, Kangasala
Koordinaatit:  61°27′57.9″N, 24°03′37.6″E
Rakennustyyppi:  näkötorni
Valmistumisvuosi:  1931
Julkisivumateriaali:  rapattu tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirkkoharjun näkötorni on Kangasalan Pikkolassa sijaitseva Vesijärven ja Kirkkojärven väliselle kannakselle vuonna 1931 valmistunut näkötorni.
Silmän evoluutio

Evoluutiotutkijoiden olettama nilviäisten silmien evoluutio kaavamaisesti. Joillakin nilviäisillä on hyvin yksinkertaisia silmiä jotka ovat vain ihon pinnassa olevia valoa aistivia pigmenttitäpliä. Helmiveneen (Nautilus) silmässä on reikä ontossa tilassa jonka vesi täyttää. Se toimii neulanreikäkameran tavoin. Mustekalojen silmä on kehittynein. Selkäjänteisten silmän uskotaan kehittyneen samansuuntaisesti.
Silmän evoluutio on ilmeisesti alkanut ennen kambrikautta mutta ensimmäiset silmien fossiilit jotka on löydetty ovat kambrikaudelta 540 miljoonan vuoden takaa jolloin silmä alkoi tutkijoiden mukaan kehittyä nopeasti. Tuolloin merieliöt kehittyivät räjähdysmäisen nopeasti. Mustekalalla on lähes yhtä mutkikas silmä kuin nisäkkäillä, mutta sen rakenne on hieman erilainen.[lähde? ]
Nisäkkäiden monimutkaisen silmän uskotaan kehittyneen evoluution kautta monien välivaiheiden kautta. Ihmisen silmää yksinkertaisempia eri tyyppisiä silmiä on syntynyt monille alkeellisemmille eliöiölle. Nämä silmät voidaan asettaa kehitysjärjestykseen. Silmä näyttää kehittyneen eliön ihon pinnassa olevista valoa aistivista soluista ensin pisteeksi ja sietten kuoppamaiseksi jonka jälkeen siitä kehittyi neulanreikäkameraa muistuttava silmä. Lopulta silmästä tuli täysin umpinainen jossa se oli paremmin esimerkiksi loisilta suojassa. Myöhemmin siihen kehittyi värinäkö ja linssi havaitsemisen laadun parantamiseksi.[lähde? ]
Silmän evoluutio

Yksisoluisella Euglena-eliöllä oli valoa aistiva piste jota sen oletetaan käyttävän valon aistimiseen jotta se voisi siirtyä valoisan paikkaan yhteyttämään.
Ensimmäiset silmienfossiilit jotka on löydetty ovat kambrikaudelta 540 miljoonan vuoden takaa, jolloin tutkijoiden mukaan monisoluisten eliöiden ”Kambrikauden lajiräjähdys” synnytti muutamien kymmenien miljoonien vuosien sisään valtavan määrän uusia eliöiden pääjaksoja ja lajeja. Eliöiden kahdelle suurelle haaralle, alkusuisille ja jälkisuisille kehittyi kummallekin omat silmätyypit.[lähde? ]
Alkusuisia ovat muun muassa nilviäiset, nivelmadot ja niveljalkaiset. Alkusuisilla on rhambdomeeriset solut, joiden valoa aistiva puoli on ikään kuin kampamainen ja ruohikkomainen, eli useita vierekkäisiä piikkejä pystyssä.[lähde? ] Jälkisuisia ovat selkäjänteiset ja piikkinahkaiset.[lähde? ] Jälkisuisilla näkösolut ovat ciliaarisia,selvennä ja muistuttavat puun runkoa oksineen, eli akselista lähteviä piikkejä, tai vaikkapa tikapuumainen systeemi.selvennä

Arvioiden mukaan pistemäiset silmät ovat kehittyneet jopa 40–65 eri kertaa. Valon suunnan muutaman asteen tarkkuudella aistiva silmä on kehittynyt suhteellisen harvoille eliöryhmille ehkä vain 6–30 kertaa, siis melko harvoin, mutta nämä eliöt kattavat 96 % kaikista eliöistä.[lähde? ]
Esimerkiksi eri nilviäislajeja tutkittaessa nähdään hyvin erilaatuisia silmiä, joista toiset ovat mutkikkaita, toiset yksinkertaisempia.
Silmän evoluutio > Valoa aistiva pigmenttitäplä

Yksinkertaisin monisoluinen silmä on valoa aistiva pigmenttitäplä eliön pinnassa. Siinä hermosolut ja valoa aistivat solut saattavat vuorotella. Tämän tyyppisiä pintasolukosta kehittyneitä silmiä on kastemadoilla, joillain kotiloilla ja monilla värysmadoilla eli laakamadoilla. Esimerkiksi värysmatojen silmä ei aisti kuvaa, mutta havainnoi valon määrää ja tulosuuntaa.
Silmän evoluutio > Kuoppamainen silmä

Kuoppasilmällä on yhä melko vaikea havaita valon suuntaa, paremmin niillä havaitsee onko valoa vai ei.
Silmä ei aina vaadi mutkikasta hermostoa.[lähde? ] Avoimet, kuoppamaiset silmät eli pigmenttikupit ovat esimerkiksi laakamatoihin kuuluvalla lattanalla ja pleurotomaria-suvun nilviäisillä. Kuoppasilmät olivat myös kambrikauden etanalla.[lähde? ] Myös esimerkiksi eräillä medusoilla on silmä, muttei keskushermostoa, ja silmä ohjaa suoraan lihasta.[lähde? ]
Silmän evoluutio > Neulanreikäsilmä, peilisilmä

Kambrikaudella silmä ja siihen liittyvä kuvaa käsittelevä keskushermosto kehittyivät nopeasti, ja neulanreikäkameraa muistuttava neulanreikäsilmä ilmestyi helmiveneelle (Nautilus).[lähde? ] Ainakin nykyajan Nautiluksen silmä on linssitön ja sarveiskalvoton. Tämä neulanreikäsilmä oli veden täyttämä, mutta kudosten hyvin suojaama. Neulanreikäsilmällä saattoi havaita valon suuntaa ja hahmojakin. Muun muassa suojaksi loisia vastaan kehittyi silmän eteen läpinäkyvä kalvo.[lähde? ] Yhtä mutkikas kuin neulanreikäsilmä on peilisilmä, jollainen on Pecten-simpukoilla. Hyönteisille kehittyi verkkosilmä, joka onkin hyödyllinen lentäville pienille eliöille.
Linssi ja värinäkö

Merietanalla Murex on silmässään linssi, vaikka sen silmä ei ole yhtä mutkikas kuin ihmisen silmä.[lähde? ] Edelleen selkärankaisille ja mustekalalle kehittyi silmä, jossa on linssi.[lähde? ] Selkäjänteisten linssi kehittyi viimeistään 500 miljoonaa vuotta sitten, nahkiaisella on värinäkö ja tarkentuva linssi.
Värinäöstä oli hyötyä ruokakasvien havaitsemisessa, parittelukumppanin etsinnässä, saaliin tunnistamisessa ja petojen havaitsemisessa.[lähde? ]
Samalla eliöllä saattaa olla erityyppisiä silmiä

Cubozoa-eläimiin kuuluvilla kuutiomeduusoilla on eri tyyppisiä silmiä. Kuutiomeduusoja ovat muun muassa australiankuutiomeduusa (Chironex fleckeri). Kuutiomeduusalla silmiä on neljä ryhmää, joissa kussakin on kuusi silmää. Kuuden silmän ryhmästä on neljä yksinkertaisia valon aistimia, ja lisäksi kaksi kamerasilmää, joista ylemmässä on iiris. Kamerasilmissä on verkkokalvo ja linssi. Kuutiomeduusan silmä on kaukonäköinen ja näkee läheltä olevat kohteen epäterävänä. Sillä ei ole mutkikasta keskushermostoa, joka käsittelisi silmän tuottamaa kuvaa. Joten tutkijat olettavat, että kuutiomeduusan melko yksinkertainen hermostoverkko käsittelisi pitkälle kehittyneestä silmästä tulevaa tietoa.[lähde? ]
Silmän evoluution matemaattiset laskelmat

Silmän evoluutiota ovat Lundin yliopiston tutkijat tutkineet laskemalla tietokoneella silmän muodonmuutosta silmätyypistä toiseen. Laskelmien pohjana on eliöillä havaittu litteä pigmenttisilmä, kuppisilmä, neulanreikäsilmä ja niin edelleen.[lähde? ]
Dan Nilsson väittää laskelmiinsa nojaten, että silmän kehitys litteästä valoa aistivasta levystä veisi noin 350 000 sukupolvea, mutta varmaa tämä aikamäärä ei liene, koska se perustuu esiasetettuihin oletuksiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nilsson, Dan-E. & Pelger, Susanne: A pessimistic estimate of the time required for an eye to evolve Evolution under the microscope.  toukokuu 2019. Viitattu 6.12.2020. (englanniksi)
Lundin yliopiston tutkijoiden Nilssonin ja Pelgerin vuonna 1994 esittämä malli silmän kehityksestä.
Silmän evoluution päävaiheet. a) Valoa aistivia soluja eli reseptoreja eliön ihon pinnassa. b) Kuoppamainen silmä jollainen on esim. lattanalla. c) Neulanreikäsilmä joka muistuttaa neulanreikäkameraa. d) Neulanreikäsilmä, joka on nesteen täyttämä, ja läpinäkyvän kalvon suojaama. e) Linssillinen silmä f) Ihmisen silmän tyyppinen ”täysin kehittynyt” silmä.
Selkärankaisten (oik.) ja mustekala (vas.) silmä ovat kehittyneet samantyyppisiksi toistaan riippumatta. Silti niissä on monia eroja ja mustekalan silmä on ihmisen silmää yksinkertaisempi. Mustekalan silmän valoa aistivat solut ovat kokonaan eri tyyppisiä kuin ihmisellä, ja esimerkiksi sokea täplä puuttuu.
Kihniän suuralue

| Kihniän suuralue |
| --- | --- |
Kaupunki:  Seinäjoki
Suuralue nro:  10
Väkiluku:  361   (31.12.2022)
Kaupunginosat:   Kihniänkylä  Siltala-Juupakylä 
Kihniän suuralue on yksi Seinäjoen neljästätoista suuralueesta. Kihniän suuralueella asui vuoden 2022 lopussa 361 asukasta. Kihniän suuralueeseen kuuluvat Kihniänkylän ja Siltala-Juupakylän kaupunginosat.
Kaupunginosat

Kihniänkylä
Siltala-Juupakylä
Kefar Kanna

| Kefar Kanna Kafr Kanna |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 Kefar Kanna
 Koordinaatit: 32°45′N, 35°21′E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Pohjoinen
Väkiluku (2018):  22 399
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kefar Kanna (arab. كفر كنا‎, Kafr Kannā, hepr. ‏כפר כנא‎, Kfar Kana) on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 399 ja sen asukkaat ovat enimmäkseen islamilaisia ja kristittyjä arabeja.
Maantiede

Kefar Kanna sijaitsee Israelin pohjoisosassa Galileassa noin 6 kilometriä Nasaretin kaupungista koilliseen.
Historia

Bysantin valtakunnan kaudella nykyisen kylän paikalla oli juutalaista asutusta ja paikalta on löydetty esimerkiksi synagogan jäänteet. Kefar Kanna on jo pitkään liitetty Raamatussa esiintyvään paikannimeen Kanna. Yhteydestä kirjoitti esimerkiksi Franciscus Quaresmius 1600-luvulla. Paikka mainitaan myös useissa pyhiinvaeltajien matkakertomuksissa. Raamatullisen yhteytensä takia kylään rakennettiin kirkkoja.
Väestö

Kefar Kannan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 399. Vuonna 1968 vastaava luku oli 4 550 ja vuonna 2002 16 100. Kefar Kannan asukkaat ovat arabeja. Kristityt muodostivat vielä vuonna 1968 kylän asukkaiden enemmistön, mutta nykyisin asukkaiden enemmistö on muslimeja. Kristityt jakautuvat ortodokseihin, katolisiin ja kreikkalaiskatolisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kefar Kanna Wikimedia Commonsissa
Ortodoksinen kirkko.
Näkymä vanhassa valokuvassa vuoden 1920 paikkeilta.
Kayla Sanchez

| Kayla Sanchez> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. huhtikuuta 2001 (ikä 23) Singapore
Kansalaisuus:   Kanada
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 4×100 m vu |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 4×100 m sku |
MM-kilpailut (pitkä rata) 
|  Hopeaa | Budapest 2022 | 4×100 m vu |
|  Hopeaa | Budapest 2022 | sekajoukkueiden 4×100 m vu |
|  Pronssia | Gwangju 2019 | 4×100 m vu |
|  Pronssia | Gwangju 2019 | 4×200 m vu |
|  Pronssia | Budapest 2022 | 4×200 m vu |
|  Pronssia | Budapest 2022 | 4×100 m sku |
MM-kilpailut (lyhyt rata) 
|  Kultaa | Abu Dhabi 2021 | 4×100 m vu |
|  Kultaa | Abu Dhabi 2021 | 4×200 m vu |
|  Kultaa | Abu Dhabi 2021 | sekajoukkueiden 4×50 m vu |
|  Hopeaa | Abu Dhabi 2021 | 4×100 m sku |
Kayla Sanchez (s. 7. huhtikuuta 2001 Singapore) on kanadalainen uimari, joka on saavuttanut arvokisamitaleja vapaauintiviesteissä.
Sanchez kilpaili pitkän radan MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran Budapestissa 2017 ja saavutti kaksi vapaauintiviestipronssia Gwangjun MM-kilpailuissa 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Kanadan joukkueen avausosuuden uimarina sekä pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän tosin ui vain alkuerissä. Saman vuoden Abu Dhabin  lyhyen radan MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä sekä sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauinnissa sekä sai lisäksi hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti kaksi viestihopeaa ja kaksi -pronssia.
Sanchez saavutti vuonna 2018 kaksi viestihopeaa Kansainyhteisön kisoissa ja kaksi viestipronssia Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa.