stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uudenmaan Pelastusliitto
Historiaa (kirjoittanut Veijo Nuppola) > 1952 – 1962

Uudenmaan läänin palokuntaliiton perustaminen tuli ajankohtaiseksi, kun palokuntien järjestöllisen uudelleen organisoinnin yhteydessä Yleinen Palokuntaliitto muuttui Palokuntien Keskusliitoksi, johon jäseneksi liittyminen tapahtui läänin palokuntaliittojen kautta.
Kevään ja kesän 1952 aikana pidettiin Helsingin maalaiskunnan palokuntien keskustoimikunnan sekä Keravan ja lähiympäristön palopiiri ry:n edustajien yhteisiä kokouksia liiton perustamiseksi.
Uudenmaan läänin palokuntaliiton perustava kokous kutsuttiin koolle Tieteellisten seurojen talolle 21.9.1952. Kokouksessa päätettiin liiton perustaminen, hyväksyttiin liiton säännöt ja valittiin liitohallitus. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin palomestari Allan Harne vuosille 1952 –1954. Liiton toiminta keskittyi aluksi jäsenten hankintaan. Perustamisvuonna jäseninä oli 22 palokuntaa.
Uudenmaan läänin palokuntaliiton toiminnan tehostamiseksi liittokokous 15.4.1956 päätti piirijaosta. Palokuntapiirejä muodostui neljä ja piireille laadittiin johtosäännöt.
Piirijaossa noudatettiin myös kaukoavustusalueiden toiminnallisia rajoja.
Koulutustoiminta alkoi palokuntaleirien ja suurpaloharjoitusten sekä kilpailujen järjestämisillä. Leirit olivat yhteisiä miehille ja palokuntapojille. Kurssitoimintaa vaikeutti kuitenkin varojen puute. Palosuojelurahasto ryhtyi vuonna 1958 antamaan varoja kurssitoimintaan Palokuntien Keskusliiton kautta ja tämä avustus helpotti koulutuksen ja kurssien järjestämistä.
Uudenmaan palokuntaliiton ensimmäiseksi sihteeri/toiminnanjohtajaksi valittiin Johan Rosenberg 1952 – 1953. Häntä ovat seuranneet Victor Wiceen 1954 - 1955, Harri Virranne 1956 ja Veikko Toivonen 1956 – 1964. Liiton puheenjohtajana toimi Ilmari Vesihiisi vuosina 1954 –1964.
Uudenmaan palokuntaliiton 10-vuotisjuhla pidettiin hotelli Klaus Kurjessa 15.4.1962. Vuosijuhlan yhteydessä vihittiin liiton lippu, jonka Palokuntaliiton Naistoimikunta oli teettänyt ja lahjoittanut.
Jäsenpalokuntia oli vuoden 1962 lopulla yhteensä 126 ja kannatusjäseniä 27 kuntaa.
Historiaa (kirjoittanut Veijo Nuppola) > 1963 – 1972

Toisen toimintavuosikymmen aikana Uudenmaan palokuntaliiton toiminta vakiintui. Palokuntapiirit toimivat omilla alueillaan järjestäen koulutusta ja suurpaloharjoituksia. Liiton toimintaan on vaikuttanut ainakin valtakunnallinen hanke vuonna 1968, kun Palokuntien Keskusliiton ja Suomen Palosuojeluyhdistyksen toiminnot yhdentyivät Suomen Palontorjuntaliitoksi. Tästä seurasi mm. Suomen Palontorjuntaliiton mallisääntöjen aiheuttamat muutokset lisäyksillä että, nimi tulee olla suomen- ja ruotsinkielinen, kotipaikka Helsinki ja hallitukseen puheenjohtajan lisäksi kuului 15 jäsentä. Palontorjuntaliiton edustaja oli liiton kevätkokouksessa 1971 kuulemassa, kuinka Suomen Palontorjuntaliiton mallisäännöt on otettu huomioon.
Vuotuisissa toiminnoissa läänin palokuntanaiset ovat olleet voimakkaasti tukemassa liiton toimintoja antaen tietysti muonitus- ja kahvihuoltoa erilaisissa tilaisuuksissa sekä tukemalla taloudellisesti varsinkin Palokuntapoikatyötä ja tarvittaessa koko liittoa. Naiset avustivat liittoa myös kustantamalla liiton pienoislippujen tankoja ja lippujen jalkoja.
Liiton puheenjohtajina toimivat Ilmari Vesihiisi 1963 – 1964 ja Veikko Toivonen 1965 – 1973. Liiton sihteeri/toiminnanjohtajana toimi Veikko Toivonen 1963 – 1964 ja toiminnanjohtajina Leo Johansson 1965 – 1969 sekä Carl von Bell 1969 – 1974.
Liitossa oli vuoden 1972 lopulla varsinaisia palokuntajäseniä 160 ja kuntajäseniä 29.
Historiaa (kirjoittanut Veijo Nuppola) > 1973 – 1982

Liiton kolmas toimintavuosikymmen on toiminnallisesti ollut verrattain tasaista. Jonakin vuonna oli havaittavissa notkahdusta palokuntakoulutuksessa osanottajien vähyydestä johtuen, mutta toiminta on jatkunut.
Vuosittain on liiton hallitus antanut suurkiitokset naistyölle, jonka toiminta on ollut erittäin aktiivista. Vuonna 1976 palokuntanaiset ovat todenneet omassa toimintakertomuksessaan, että uudessa palo- ja pelastustoimilaissa olemme samanarvoisia miesten kanssa, enää ei puhuta miehistä, vaan henkilöistä.
Voidaan todeta tasa-arvon saavuttaneen myös Uudenmaan läänin palokuntaliittoon.
Henkilövaihdokset niin puheenjohtajien kuin toiminnanjohtajien kohdalla olivat liiton toiminnan vilkkaimmat. Puheenjohtajina toimivat Veikko Toivonen 1973, Urpo Vihanto 1974 – 1975, Victor Wiceen 1976 – 1978, Carl von Bell 1979 – 1980 ja Kalevi Miettinen 1981 – 1982. Toiminnanjohtajina toimivat Carl von Bell 1973, Antti Kotaviita 1974 – 1976, Jaakko Aaltonen 1977 – 1980 ja Carl von Bell 1981- 31.1.1989.
Liiton jäsenmäärässä oli havaittavissa pientä laskua ja vuoden 1982 lopussa oli varsinaisia palokuntajäseniä 143 ja kuntajäseniä 31.
Historiaa (kirjoittanut Veijo Nuppola) > 1983 - 1992

Uudenmaan läänin palokuntaliiton neljäs toimintavuosikymmen alkoi valmistelulla liiton nimenmuutokseen. Uudeksi liiton nimeksi tuli Uudenmaan läänin palontorjuntaliito - Nylands läns brandvärnsförbund ry. Vuosikertomuksessa todetaan, että uusi nimi vastaa paremmin sitä laajempaa toimintakenttää mitä liitolla nykyään on. Palokuntanaisten toiminta on ollut lujaa työntekoa niin omaa jäsenistöä kohtaan kuin myös kohdennettuna ulkopuolisiin. Palokuntanuorisotyö on myös todettu vilkkaaksi.
Liiton sääntömuutos aiheutti myös sen, että liiton hallituksen jäsenmäärä pieneni yhdeksään jäseneen.
Palokuntanaiset ottivat koulutusohjelmaan Kodin paloturva koulutuspaketin.
Liiton koulutusrintamalla koulutusta on ryhdytty antamaan myös vakinaiselle henkilöstölle täydennyskoulutuksena.
Uutena aluevaltauksena voidaan pitää liiton osallistumista valtakunnallisille Venemessuille 1988 ja liiton osastolla oli kävijöitä tungokseen asti. Vuoden 1988 lopussa alkoi haku myös kokopäiväisen toiminnanjohtajan sekä osa-aikaisen toimistovirkailijan palkkaamiseksi.
Valtiovalta aiheutti liiton toimintaan pieniä yllätyksiä 1990. Sisäasiainministeriön päätös puolivakinaisen palokunnan sivutoimisen henkilöstön ja sopimuspalokunnan sammutus- ja pelastustyöhön osallistuvan henkilöstön kelpoisuuteen. Päätökseen liittyvässä muistiossa todetaan, että voimassa olevien säädösten perusteella kunta huolehtii kunnallisten palokuntien sivutoimisen ja vapaaehtoisen miehistön perus – ja täydennyskoulutuksen järjestämisestä. Koulutuksen painopiste suunnattiin kouluttajakoulutukseen, jotta kuntien järjestämien tai lääninliitolta tilaamien peruskurssien ohjelmat, opetusaineistot ja koulutustaso olivat yhdenmukaiset. Tavoitteisiin kuitenkin päästiin. Toinen valtiovallalta tullut muutos koski palosuojelurahaston päätöstä pienentää anottuja määrärahoja ja ettei avustusta saa käyttää päätoimisen henkilöstön täydennyskoulutukseen. Koulutussuunnitelmat tarkistettiin ja koulutus saatiin toteutettua suunnitellulla tavalla.
Liiton puheenjohtajana on toiminut Matti Ylätupa 1983 – 1997.
Liiton toiminnanjohtajina ovat toimineet Carl von Bell 1983 – 31.1.1989 ja Kauko Salonaho 1.2.1989 – 31.8.1994. Toimistovirkailijoina ovat toimineet Tuuli Sundell 6.2.- 4.4.1989 ja Marja – Leena Vilhunen 10.4.1989 - 2012.
Liiton jäseninä oli vuoden 2020 alussa varsinaisia palokuntajäseniä 103, muita yhdistysjäseniä 12 ja yritysjäseniä 22.
Historiaa (kirjoittanut Veijo Nuppola) > Liiton puheenjohtajat ja toiminnanjohtajat

Liiton puheenjohtajina ovat toimineet Matti Ylätupa 1993 – 1997 (k. 21.5.2017), Veijo Nuppola 1998 - 2015 ja Jyrki Landstedt 2015 - .
Liiton toiminnanjohtajina ovat toimineet Kauko Salonaho 1993 – 31.8.1994, Ari Keijonen 1.10.1994 – 18.3.2002 ja Tomi Timonen 19.3.2002 - 31.12.2006 (alussa puolitoimisesti ja myöhemmin kokopäiväisenä), Frans Schaper 1.1.2007 - 31.12.2007, Markku Virtanen 1.1.2008 - 31.12.2017, Pekka Vänskä 1.1.2017 - 31.1.2020, Mika Gröndahl 16.1.2020 -30.4.2020, Teresa Pentikäinen 3.8.2020-12.3.2022 (vapaalla 12.3.2022-31.3.2023), Sanna Airaksinen 1.3.2022- .
Historiaa (kirjoittanut Veijo Nuppola) > Liiton lippu

Lippu on valmistunut vuonna 2002 ja on kopio alkuperäisestä Ilmari Vesihiiden suunnittelemasta lipusta. Lipun on painanut kankaalle Paradox Period Oy.
Silkkikankaisen lipun pohjaväri on valkoinen. Vasemmassa osassa on vanha Uudenmaan läänin vaakuna. Vaakunassa on sinisellä pohjalla keltainen, vasemmalle kulkeva, kahden soudettava vene. Veneen ylä- ja alapuolella on vaakunan levyinen, jokea kuvaava valkoinen aaltoviiva. Vaakunan päällä on kultainen, jalokivin koristeltu kruunu. Vaakunan alapuolella on palokuntatoimintaa symboloiva nahkakaski, jonka takana on ristikkäin asetetut kaksi punavartista palokirvestä. Oikeassa reunassa on ylhäältä alas asti jatkuva keltainen liekkikuvio.
Lipun varsi on puolihimmeällä lakalla käsiteltyä mäntyä. Kaksiosainen varsi liitetään yhteen ruostumattomasta teräksestä valmistetulla holkilla. Nuppi on pyöreä puinen nuppi.
Alkuperäinen lippu on valmistunut vuonna 1962, ja sen suunnitteli liiton puheenjohtaja Ilmari Vesihiisi. Lipun on valmistunut rouva Alli Häkkänen, Jokelan VPK:sta. Nuppi on ollut ruostumattomasta teräksestä valmistettu, kehyksiin leikattu liekkikuvio. Nupin juuresta on roikkunut kaksi noin metrin mittaista keltaista silkistä punottua tupsupäistä nyöriä. Lipun kankaan lahjoitti Tikkurilan Silkki Oy. Tangon ja nupin valmisti palomestari E. Suominen. Nupin on suunnitellut liiton toiminnanjohtaja Veikko Toivonen. Tammisen tangon lahjoitti Pohjoinen Piiri liiton täyttäessä 10 vuotta. Lippu naulattiin 15. huhtikuuta 1962 Uudenmaan läänin Palokuntaliiton liittohallituksen kokouksen yhteydessä.
Leirit

XV Palokuntaleiri 1961, Uusikaupunki
Yyterin kansainvälinen palokuntapoikien leiri 1966, Pori
Palokuntapoikien suurleiri 1969, Padasjoki
Napapiirin leiri 1971, Rovaniemi
Taida Tiedä Tutustu 1975, Padasjoki
Akvarius IS, 1976 Padasjoki
Akvarius Fenix, 1977 Padasjoki
Akvarius Taito, 1978, Padasjoki
Akvarius Vaavi 1979, Padasjoki
Opi Auttamaan 1980, Outokumpu
Palokuntanuorisoleiri/81, Padasjoki
Häly 1982, Padasjoki
Liekki 1983, Padasjoki
Toimi oikein – Handla rätt, 1984, Padasjoki
Suihku  1985, Padasjoki
Savu 1986, Padasjoki
Kieppi 1987, Padasjoki
Tikas 1988, Padasjoki
Kipinä 1989, Padasjoki
Palo 1990, Padasjoki
Liitin 1991, Padasjoki
Pelastus 1992, Padasjoki
Rescue 112 1993, Virtasalmi
Sumu 1994, Padasjoki
Jauhe 1995, Padasjoki
Panu 1996, Padasjoki
Tulisalpa 1997, Utti
Vaahto 1998, Padasjoki
Aqua 1999, Padasjoki
Tuli 2000 °C, Padasjoki
Hosa 2001, Padasjoki
Murre 2002, Turku
Hööki 2003, Padasjoki
Kekäle '04, Padasjoki
Palohaka 2005, Padasjoki
Yötön Yö 2006, Rovaniemi
Brankkari 2007, Padasjoki
Roihu 2008, Padasjoki
Liekeissä 2009, Padasjoki
Palotarus 2010, Padasjoki
Savuraja 2011, Padasjoki
Tulta päin 2012, Padasjoki
Tulikaste 2013, Padasjoki
Viksu 2014, Pori
Rovio, 2015, Padasjoki
Piipaa, 2016, Padasjoki
Hehku, 2017, Padasjoki
Lohtaja 2018, Lohtaja
Pistoliekki 2019, Padasjoki
Tulikukko 2020, Padasjoki (Koronan takia peruutunut leiri)
Palosaurus 2021, Padasjoki (Koronan takia peruutunut leiri)
Eldis 22, Malmin lentokenttä, Helsinki
Aiheesta muualla

http://www.upl.fi
Cuatro

Cuatro Ramon Blanco.
Cuatro (esp. cuatro, 'neljä') on ryhmä erilaisia Latinalaisen Amerikan kielisoittimia. Ne ovat kehittyneet perinteisestä espanjalaisesta kitarasta. Cuatrot ovat yleisimpiä Venezuelassa. Venezuelalaisissa cuatroissa on neljä kieltä. Puertoricolaisissa cuatroissa taas on tavallisesti kymmenen kieltä. Sitä pidetään alueen kansallissoittimena..
Cuatro puertorriqueño
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cuatro Wikimedia Commonsissa
Vektoripiirianalysaattori

Vektoripiirianalysaattori (myös piirianalysaattori) on elektroniikan ja radiotekniikan mittalaite, jolla mitataan suurtaajuuspiirien vahvistus - ja vaihekäyttäytymistä (S-parametrejä). Tutkittava piiri on kaksiporttinen (tulo ja lähtö). Laite näyttää yleensä halutussa esitysmuodossa tutkittavan piirin (esim. vahvistin tai suodatin) vahvistuksen / vaimennuksen ja vaihesiirron.
Dibao

Dibao on kiinalainen vähimmäistoimeentulon turvaava sosiaalituki. Dibao on maailman suurin sosiaalitukiohjelma.
Kiina aloitti 1990-luvulla kokeilut toimeentulojen nostamiseksi riittävälle tasolle antamalla henkilön ansaitseman toimeentulon päälle sosiaalitukea. Dibao otettiin ensimmäisenä käyttöön Shanghain suurkaupungissa vuonna 1993. Ohjelma laajennettiin koskemaan maanlaajuisesti kaupunkeja vuonna 1999 ja laajennettiin maanlaajuiseksi koskemaan myös maaseutua vuonna 2007. Dibao vaihtelee asuinpaikan mukaan, esimerkiksi Pekingissä se on korkeampi kuin maaseudulla. Rikkaissa kaupungeissa dibaota jaetaan anteliaasti, jotta sopimattomiksi ajatellut ihmiset eivät olisi ulkona kadulla, vaan pysyisivät kotona. Sen sijaan köyhissä kaupungeissa dibaota jaetaan kitsaasti, sillä ajatellaan että köyhät voivat työskennellä ulkosalla ja ansaita, jolloin kaupunki säästää rahaa.
Sekä kaupunkilaiset että maalaiset tuensaajat ovat osoittaneet tarkoittamattomia käyttäytymyksellisiä ja subjektiivisia vaikutuksia. Dibaota saavilla on taipumuksena elää eristäytyneimmin ja yhteiskunnasta irrallisemmin sekä osallistuvat vähemmän vapaa-ajan viettoon ja sosiaalisiin aktiviteetteihin kuin henkilöt jotka eivät saa tukea. Dibaoon liittyy stigmaa, häpeää ja siihen epätoivoa ettei voi kasvattaa tulotasoa tai nousta korkeampaan yhteiskuntaluokkaan, mitkä aiheuttavat epäonnellisuutta ja tyytymättömyyttä elämään.
Diaye Coura

| Diaye Coura |
| --- | --- |
 Diaye Coura
 Koordinaatit: 15°10′49″N, 9°59′2″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Nioron piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  13 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Diaye Coura on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 58 kilometriä Niorosta länteen. Kunnassa on 13 700 ja kylässä 5 900 asukasta (vuonna 2009).
Diaye Couran kunta rajoittuu idässä Nioron piirin Nioro Tougouné Rangabén ja Gavinanén, etelässä Sandarén ja lännessä Yélimanén piirin Kirané Kaniagan kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja ja maureja.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikaan. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maapähkinä, okra, maissi ja riisi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Vanhojen neuvosto

Vanhojen neuvosto tai vanhain neuvosto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Gerusia, hallintoelin antiikin Spartassa
vanhojen neuvosto (Conseil des Anciens), Ranskan parlamentin ylähuone vuosina 1795–1799
”vanhempien neuvosto”, Suomessa ensimmäisen sortokauden aikana kagaalin yhteydessä toiminut salainen elin
”vanhain neuvosto”, Suomessa jääkäriliikkeen keskuskomitean alkuperäinen nimi
maapäivien vanhintenneuvosto (vanematekogu), Virossa talvella 1917–1918 toiminut elin, joka asetti Viron pelastuskomitean itsenäisyysjulistusta varten
Riigikogun vanhimpien neuvosto (vanematekogu), Viron parlamentin eli Riigikogun puhemiesneuvosto
vanhojen neuvosto (Ältestenrat), Saksan liittopäivien puhemiesneuvosto
Muuta

valvojien neuvosto, valtioelin Iranissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Consiglio degli Anziani”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dendrocnide moroides

| Dendrocnide moroides |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Versokasvit  Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Lahko::  Rosales
Heimo::  Nokkoskasvit Urticaceae
Suku::  Dendrocnide
Laji::  moroides
Kaksiosainen nimi
 Dendrocnide moroides  (Wedd.) Chew, 1965 
Synonyymit
 Urticastrum moroides (Wedd.) Kuntze, 1891  Urtica moroides Wedd., 1856  Laportea moroides Wedd., 1856 
Katso myös
   Dendrocnide moroides Wikispeciesissä   Dendrocnide moroides Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dendrocnide moroides on nokkoskasveihin kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas, jota esiintyy Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa, missä se tunnetaan nimellä gympie-gympie. Myrkyllisyydestään tunnetun kasvin koskettaminen aiheuttaa jopa useita kuukausia kestävää voimakasta kipua.
Tuntomerkit

Dendrocnide moroides on ainavihanta pensas tai pieni puu. Se alkaa kukkia ja kantaa hedelmää noin 1–3-metrisenä ja kasvaa enimmillään noin 5-metriseksi. Soikean tai leveän herttamaiset lehdet ovat lavaltaan 12–22 senttimetriä pitkiä ja 11–18 leveitä. Lehtilavan kanssa suunnilleen yhtä pitkä lehtiruoti kiinnittyy lapaan altapäin antaen lehdille hieman kilpimäisen olemuksen. Lehtien varhain karisevat korvakkeet ovat noin 20 millimetriä pitkä ja 5 leveitä. Kasvin varret, kukintovarret, lehtiruodit, lehdet ja hedelmät ovat poltinkarvojen peittämiä. Hyvin pienet kukat ovat suurissa, enimmillään 15 senttimetriä pitkiksi kasvavissa huiskilomaisissa kukinnoissa. Hedelmä on pähkylä, jota ympäröi mehukkaaksi turvonnut purppuranpunainen tai vaalea kukkapohjus.
Levinneisyys

Lajia esiintyy luontaisena Kaakkois-Aasian Malaijien saaristossa ja Australian itärannikolla, missä se on yleinen erityisesti Queenslandin pohjoisosassa. Sitä kasvaa Australiassa merenpinnan tasosta noin 900 metrin korkeuteen.
Myrkyllisyys

Kasvia peittävät poltinkarvat aiheuttavat kivuliaan polttaman ihmisen tai eläimen koskettaessa kasvia. Kosketettaessa poltinkarvan kärki katkeaa, jolloin jäykkä ja ontto karva pistää polttavaa nestettä ihon alle kuin injektioneula. Kasvin polttama aiheuttaa ihmisillä voimakasta kipua, joka saattaa kestää kuukausia. Polttamaa voidaan hoitaa laimennetulla suolahapolla sekä ihoon tarttuneita poltinkarvoja irrottavalla vahauksella. Kasvien ympäristössä oleskelu saattaa ärsyttää nenän limakalvoja sekä aiheuttaa aivastelua ja nenän vuotoa. Useat linnut, nisäkkäät ja hyönteiset käyttävät kasvia ravinnokseen sen myrkyllisyydestä huolimatta.
lehti
kukkia
hedelmiä
Diawandou Diagne

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Diawandou Diagne Niang
Syntymäaika: 8. marraskuuta 1994 (ikä 29)
Syntymäpaikka:  Thiès, Senegal
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 175 senttimetriä
Seura
Seura: Barcelona B
Pelinumero: -
Junioriseurat
2008–2012: ASPIRE
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Eupen | 60 | (0) |
| 2014– | Barcelona B | 27 | (0) |
| 2015-2016 | →Eupen (laina) | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2014– | Senegal | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Diawandou Diagne (s. 1994) on senegalilainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Barcelona B:tä, joka pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Diagne on ollut myös FC Barcelonan kokoonpanossa. Diagnen pelipaikka on keskuspuolustaja.
Derry City FC

Derry City Football Club (iiriksi Cumann Peile Chathair Dhoire) on jalkapalloseura Londonderryn kaupungista Luoteis-Pohjois-Irlannista. Derry City pelaa Irlannin tasavallan korkeimmalla sarjatasolla League of Ireland Premier Divisionissa. Maan mestaruuden seura on voittanut kahdesti: 1988–89 ja 1996–97. FAI Cupin seura on voittanut 1989, 1995, 2002, 2006 ja 2012. Pohjois-Irlannin Irish Cupin seura on voittanut 1949, 1954, 1964.
Vuonna 1928 perustettu Derry City oli pakotettu eroamaan Pohjois-Irlannin sarjajärjestelmästä alueen levottomuuksien takia vuonna 1972, mutta seura hyväksyttiin lopulta vuonna 1985 Irlannin tasavallan sarjoihin.
Taloudellisten väärinkäytösten vuoksi alkuperäinen seura erotettiin sarjasta ja lakkautettiin vuonna 2009, mutta samanniminen seuraaja perustettiin jo seuraavana vuonna saaden jälleen paikan Irlannin tasavallan toiselta sarjatasolta ja nousten välittömästi takaisin pääsarjaan. Nobelin rauhanpalkinnonkin saanut tunnettu derryläinen poliitikko John Hume toimi pitkään seuran puheenjohtajana.
Derry (joki)

Clonegal Bridgen silta ylittää Derryn.
Derry (iiriksi An Dioríoch) on joki Irlannissa. Se saa alkunsa Hacketstownin eteläpuolelta, Wicklow’n kreivikunnasta, ja virtaa kaakkoon Tinahelyyn R747-tien rinnalla.
Tinahelyn eteläpuolella Derry kääntyy jyrkästi ja virtaa lounaaseen Shillelaghin läpi muodostaen ensin Wicklow’n ja Wexfordin kreivikuntien ja myöhemmin Wexfordin ja Carlow’n kreivikuntien rajan.
Muutamaa kilometriä myöhemmin se laskee Slaneyjokeen.
Verner Friström

Karl Gustav Verner Friström (4. tammikuuta 1895 Helsingin pitäjä – 19. kesäkuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari.
Verner Friströmin vanhemmat olivat pika-ajuri Gustaf Adolf Friström (1872–1932) ja Maria Vilhelmiina Johansdotter (1873–1951). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1923–1926 ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1925, 1926, 1930, 1931, 1932, 1934, 1936, 1939, 1942, 1943 ja 1956. Friström maalasi muotokuvia ja teki veistoksia.
Friström esitti ylikonstaapelia 1934 valmistuneessa elokuvassa Helsingin kuuluisin liikemies.
Teoksia

Ypäjän sankaripatsas 1947
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Verner Friström
Enkeli ja sotilas, Ypäjä, 1948.
Dendrimeeri

Dendrimeerit koostuvat keskuksesta ja siitä lähtevistä haarautuneista dendroneista. Dendronit päättyvät pääteryhmään
Dendrimeeri on runsaasti haarautunut polymeeri, jonka rakenteessa toistuvat samanlaiset rakenneyksiköt. Dendrimeerejä tutkitaan runsaasti käytettäväksi muun muassa biologisessa ja lääketieteellisissä sovellutuksissa sekä katalyytteinä.
Rakenne

Dendrimeerin haarautuneen rakenteen lähtökohtana on keskusryhmä, joka voi olla esimerkiksi di- tai triamiini tai trifenyleeniryhmä. Olennaista on, että keskuksesta voi lähteä vähintään kaksi ryhmää eri sunntiin. Keskuksesta lähteviä haarautuneita ryhmiä kutsutaan dendroneiksi. Dendronit muodostavat puun oksia tai fraktaaleja muistuttavan rakenteen. Nimitystä dendrimeeri käytti ensimmäisen kerran Donald Tomalia vuonna 1985. Dendronien haarojen päässä olevia funktionaalisia ryhmä nimitetään pääteryhmiksi. Pääteryhmiä voivat olla muun muassa amiinit, hydroksyyliryhmät, karboksyylihapot, esterit tai halogeenit. Dendrimeerien pääteryhmillä on keskeinen vaikutus polymeerin kemiallisiin ja fysikaalisiin omainaisuuksiin esimerkiksi liukoisuuteen. Ensimmäiset dendrimeerit olivat rakenteeltaan polypropyleeni-imiinejä ja sittemmin on kehitetty dendrimeerejä, jotka ovat rakenteeltaan  polyaminoamiineja, polyaryylieettereitä tai polylysiinejä.
Ensimmäiset dendrimeerit syntisoi Fritz Vögtle ryhmineen vuonna 1978. Muita keskeisiä dendrimeerien synteesein ja kehityksen edistäjiä ovat muun muassa Donald Tomalia, George Newkome ja Jean Frechet.
Synteesi

Dendrimeerien valmistusmenetelmät voidaan jakaa divergentteihin ja konvergentteihin menetelmiin. Divergenteissä meneltemissä muodostetaan ensin keskus, josta dendroneita lähdetään muodostamaan vaihe kerrallaan. Näin valmistetaan esimerkiksi polyaminoamiinidendrimeerejä (PAMAM). Keskusksena on ammoniakki, joka reagoi Michael-additiolla kolmen metyyliakrylaatin kanssa tai etyleenidiamiini joka reagoi neljän metyyliakrylaattimolekyylin kanssa. Etyleenidiamiini reagoi muodostuneen yhdisteen esteriryhmien kanssa muodosten amidin, jossa on yksi aminoryhmä vapaana. Tämä aminoryhmä reagoi seuraavassa vaiheessa kahden metyyliakrylaatin kanssa. Reaktioita vuorotellen etyleenidiamiinin ja metyyliakrylaatin kanssa jatketaan kunnes haluttu molekyylimassa saavutetaan.
Konvergenteissa dendrimeerien synteeseissä dendronit syntetisoidaan ensin ja liitetään viimeisessä vaiheessa keskukseen. Näin tuotetaan esimerkiksi polyaryylieetteridendrimeerejä. Konvergenttien dendrimeerien etuna on suurempi symmetrisyys, koska sivureaktioita tapahtuu vähemmän. Steerinen este kuitenkin rajoittaa konvergenteillä menetelmillä tuotettujen dendrimeerien kokoa. Suurten dendrimeerien synteeseissä käytetäänkin usein kumpienkin tapojen yhdistämistä. Klik-kemian reaktioita voidaan myös käyttää dendrimeerien valmistamiseen.