stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Forgive Me

| ”Forgive Me” Leona Lewis |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Spirit
 B-puoli: ”Myself”
 Julkaistu: 3. marraskuuta 2008
 Tekijä(t): Aliaune Thiam, Claude Kelly, Giorgio Tuinfort
 Tuottaja(t): Akon
 Tyylilaji: pop, R&B, soul
 Kesto: 03.43
 Levy-yhtiö: Syco Music, J Records
Leona Lewisin muut singlet
| ”Better in Time / Footprints in the Sand” 2008 | ”Forgive Me” 2008 | ”Run” 2008 |
Forgive Me on englantilaisen laulajan Leona Lewisin kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä 3. marraskuuta 2008 Lewisin ensimmäiseltä studioalbumilta Spirit. Sen kirjoitti Aliaune Thiam, Claude Kelly ja Giorgio Tuinfort sekä tuotti Akon. Kappale on tyyliltään R&B-, pop- ja soul-musiikkia, ja kertoo naisesta, joka on löytänyt uuden rakkauden ja pyytää anteeksiantoa vanhalta rakkaudenkohteeltaan.
Kappale sai kriitikoilta pääasiassa myönteistä palautetta, mutta Lewisiä myös kritisoitiin siitä, että hänen äänensä muistuttaa paljon Whitney Houstonin ja Mariah Careyn ääniä. Uusi single poikkesi tyylilajiltaan Lewisin edellisistä julkaisuista. Haastattelussa hän kertoi: "Halusin tehdä jotain hieman erilaista ja eteeni tuli mahdollisuus työskennellä Akonin kanssa. Olen todella tyytyväinen lopputulokseen, ja on hienoa, että se on erilainen kuin se mitä yleensä teen". "Forgive me" sijoittui parhaimmillaan Britannian singlelistalla viidenneksi, ollen näin Lewisin neljäs top10-hitti Isossa-Britanniassa.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD single (Saksa ja Sveitsi) "Forgive Me" (Single mix) – 3:24  "Myself" feat. Novel – 3:50  "Forgive Me" (video) – 3:28 CD single (Italia) "Forgive Me" (Album Version) – 3:43  "Myself" (New Version) – 4:04  "Forgive Me" (video) – 3:28 :  Digitaalinen single (Japani) / Promo CD-single "Forgive Me" (Single mix) – 3:24 CD-single (Iso-Britannia) "Forgive Me" (Single mix) – 3:24  "Myself" feat. Novel – 3:50
Listasijoitukset

| Lista (2008) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
 Bulgaria: 6
 Belgia: 26
 Irlanti: 5
 Iso-Britannia: 5
 Italia: 14
 Itävalta: 15
 Ruotsi: 7
 Saksa: 15
 Sveitsi: 12
 Tanska: 14
Frank Fox

| Frank Fox |
| --- | --- |
 Norman Lindsay: Sir Frank Fox.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1874 Kensington, Etelä-Australia, Australia
Kuollut: 4. maaliskuuta 1960 (85 vuotta) Chichester, West Sussex, Englanti
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Francis (Frank) Iganatius Fox, nimimerkit Frank Renar, F. F., F. R ja G. S. O. (12. elokuuta 1874 Kensington, Adelaide, Etelä-Australia, Australia – 4. maaliskuuta 1960 Chichester, West Sussex, Englanti) oli australialaissyntyinen kirjailija, joka muutti 1909 Englantiin.
Fox opiskeli Christ Collegessa Hobartissa ja ryhtyi isänsä jalanjäljissä toimittajaksi. Hän oli vuodesta 1893 Australian Workmanin päätoimittaja. Sen jälkeen hän oli toimittaja Bathurstissa National Advocatessa ja The Agessa. Vuonna 1901 hän siirtyi Bulletiniin ja työskenteli 1907–1909 toimittajana The Lone Handissa.
Fox avioitui 1894 Helen Clintin kanssa, ja he saivat pojan ja kaksi tytärtä. Hän ja hänen vaimonsa sairastelivat, ja se vei heidät taloudelliseen ahdinkoon, niin että he ajautuivat konkurssin partaalle 1900. Hän sai vaikutteita Richard Jebbiltä, jonka hän tapasi Sydneyssä noin 1906. Hänen esikoisteoksensa Bushman and Buccaneer ilmestyi 1902.
Fox muutti 1909 Lontooseen, jossa hän työskenteli edelleen toimittajana useissa lehdissä, vuodesta 1910 Morning Postissa. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa hänestä tuli Morning Postin sotakirjeenvaihtaja. Jo sitä ennen hän oli matkustellut Balkanilla. Hän liittyi joulukuussa 1914 Britannian armeijaan, mutta haavoituttuaan Sommessa hän työskenteli sotaministeriössä 1917-1918. Hänet lyötiin ritariksi 1926.
Sodan päätyttyä Fox palasi lehtityöhön ja kirjoittamaan kirjoja. Hän julkaisi muun muassa teoksen Finland to-day (London: A. & C. Black, 1926). Siitä ilmestyi 1928 uudistettu painos.
Fester’s Quest

| Fester’s Quest |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Sunsoft
Julkaisija:  Sunsoft
Säveltäjä:  Naoki Kodaka
Julkaistu:  NA 1989EU 14. syyskuuta 1990
Lajityyppi:  run and gun, seikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Nintendo Entertainment System, PlayChoice-10
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Fester’s Quest (myös nimellä Uncle Fester's Quest: The Addams Family) on Sunsoftin kehittämä ja vuonna 1989 julkaisema seikkailupeli Nintendo Entertainment Systemille. Pelin pääosassa esiintyy The Addams Family -televisiosarjasta tuttu Fester.
Pelisivusto IGN on valinnut Fester's Questin 45. parhaaksi NES-peliksi.
Juoni

Fester on laiskottelemassa sukukartanonsa pihalla, kun hän näkee avaruusaluksen laskeutuvan maahan. Festerin on pysäytettävä avaruusoliot ennen kuin he valtaavat koko maailman.
Vastaanotto

Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelille 73 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

Fester’s Quest MobyGamesissa (englanniksi)
Kuvakaappaus pelistä.
Floor Fighters Chemnitz

Floor Fighters Chemnitz on vuonna 1998 perustettu saksalainen salibandyn erikoisseura Chemnitzistä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 maan korkeimmalla sarjatasolla Unihockey-Bundesligassa. Miesten edustusjoukkueessa pelaa kaudella 2013-2014 suomalainen Veikko Äikäs.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Floor Fighters Chemnitz - Seuran kotisivu (saksaksi)
James Starley

James Starleyn patsas Coventryssa.
James Starley (21. huhtikuuta 1831 – 17. kesäkuuta 1881) oli englantilainen keksijä, jota kutsutaan ”polkupyöräteollisuuden isäksi”. Starley keksi muun muassa yhdistää pyörän vanteen ja navan ohuilla jännitetyillä pinnoilla, joilla pyörä saatiin rakennettua huomattavasti aikaisempaa kevyemmäksi. Vuonna 1874 Starley patentoi pinnojen tangentiaalisen (ristiin) puolauksen, jolla pyörä saatiin välittämään vääntöä paremmin navasta vanteeseen.
Frank Siebeck

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | 110 m aidat |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rotterdam 1973 | 60 m aidat |  |
|  Hopeaa | Wien 1970 | 60 m aidat |  |
|  Hopeaa | Katowice 1975 | 60 m aidat |  |
|  Pronssia | Göteborg 1974 | 60 m aidat |  |
Frank Siebeck (s. 17. elokuuta 1949 Schkeuditz) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa. Hän edusti maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla SC Leipzigia. Siebeck voitti kultaa 110 metrin aitajuoksusta Helsingin EM-kisoissa 1971 ajalla 14,00 sekuntia. Lisäksi hän voitti sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin aitajuoksusta neljä mitalia, kultaa vuonna 1973, hopeaa vuosina 1970 ja 1975 sekä pronssia vuonna 1974. Siebeck osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1972 ja 1976. Hän sijoittui Münchenissä 1972 viidenneksi, mutta ei selviytynyt finaaliin saakka Montrealin kisoissa 1976.
Ennätykset

110 m aidat: 13,33 s (1976)
Forgotten Hope

| Forgotten Hope |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Forgotten Hope Dev Team
Julkaisija:  Forgotten Hope Devs
Jakelija:  Mod DB
Pelimoottori:  Refractor 2
Julkaistu:  2003 (ensimmäinen versio) 28. lokakuuta 2005 (viimeinen 0.7 päivitys)
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  moninpeli
Alusta:  Microsoft Windows
Lisenssi:  Ilmaisohjelma
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Forgotten Hope on modifikaatio ensimmäisen persoonan ammuntapeliin Battlefield 1942. Se laajentaa toista maailmansotaa uusilla armeijoilla, kentillä, ajoneuvoilla ja aseistuksilla. Modifikaatio tähtää historialliseen realismiin. Myös aseiden tehoa ja tarkkuutta on nostettu, vaikka täyteen realismiin modifikaatio ei perustu. Forgotten Hope sisältää yli 50 karttaa. Osa niistä on kehitystiimin tekemiä täysin uusia karttoja, ja osa on Battlefield 1942:n kartoista tehtyjä käännöksiä.
Modifikaation viimeinen versio 0.7 julkaistiin 28. lokakuuta 2005. Tämän jälkeen kehitystiimi alkoi kehittää modifikaation jatko-osaa Forgotten Hope 2 Battlefield 2:lle.
Aiheesta muualla

Forgotten Hopen virallinen sivu
Indikaattori

Indikaattori on paitsi sanakirjamääritelmän mukaisesti osoitin tai ilmaisin, myös tilastollinen luku, jonka avulla voidaan moninaista tietoa tiivistää helpommin hallittavaan ja ymmärrettävään muotoon. Indikaattori on siis laadullinen mittari, joka parhaimmillaan antaa laajoja ja monimutkaisiakin tietoja yksinkertaisemmassa muodossa. Indikaattori voi toimia myös apuvälineenä niin tavoitteiden asettamisessa ja seurannassa kuin suunnittelussa ja päätöksenteossakin. Lisäksi yhteneväisillä toimintatavoilla ja periaatteilla kerätyillä indikaattoreilla voidaan verrata eri alueiden välistä kehitystä
Indikaattori (kemiassa) on aine, jonka väri muuttuu kemiallisen reaktion osoituksena. Esimerkiksi pH-indikaattorin väri muuttuu toisen aineen happamuuden tai emäksisyyden mukaan. Muun muassa kun mustikan sisältämä neste joutuu kosketuksiin sormien kanssa, neste muuttuu punaiseksi, koska ihmisen iho on hapan.
Indikaattori (tekniikassa) on jonkin tapahtuman tai muutoksen näyttävä osoitin tai osoitinlaite.
Indikaattori (yhteiskunta-, talous- ja ympäristötieteissä sekä laatujärjestelmissä) on jokin tunnusluku, joka kuvaa asioiden tilaa ja kehitystä.
Indikaattorifunktio on matematiikassa reaalifunktio, jonka arvojoukko on  \{0,1\}.
Indikaattorilaji on biologian käsite sietoisuudeltaan kapea-alaisesta lajista.
Fiat 1800 ja 2100

Fiat 2100 Berlina
Fiat 1800 ja 2100 ovat Fiatin vuosina 1959–1968 valmistamia henkilöautomalleja.
Mallien tuotanto aloitettiin vuonna 1959. Automallin moottori oli suora kuusisylinterinen bensiinimoottori (R6). Sarjassaan auto sijoittui edustusluokkaan. Myöhempi tuotantomallin korvaaja oli Fiat 2300.
Moottorin kuutiotilavuus oli perusmallissa 1 795 kuutiosenttimetriä. Teho siinä oli 85 hevosvoimaa ja kierrosluku 5 000 r/min. Polttoaineen keskikulutus oli 11 litraa/100 km. Autoon mahtui viisi henkilöä, ja omamassa oli 1 230 kilogrammaa.
Auton enimmäisnopeus oli Fiat 1500:aa pienempi, kokoluokalleen vaatimattomat 140 km/h.
Moottorit

| Malli | Vuodet | Kone | Kuutiotilavuus | Teho | Kaasutin |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1800 | 1959–1961 | OHV rivi-6 | 1 795 cc | 75 hv | yksikurkkuinen |
| 1800B | 1962–1968 | OHV rivi-6 | 1 795 cc | 86 hv | yksikurkkuinen |
| 2100 | 1959–1961 | OHV rivi-6 | 2 054 cc | 82 hv | yksikurkkuinen |
| 1500L | 1963–1964 1964–1967 | OHV rivi-4 | 1 481 cc | 72 hv 75 hv | yksikurkkuinen |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat 1800 Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat 2100 Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Fiat 2100 Giardinietta, harvinainen farmariversio.
Huopalahti

| Huopalahti Hoplax> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Helsinki |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Uudenmaan lääni
Maakunta:  Uusimaa
Kihlakunta:  Helsingin kihlakunta
Kuntanumero:  104
Hallinnollinen keskus:  Munkkiniemi
Perustettu:  1920
– emäpitäjä:  Helsingin mlk
Liitetty:  1946
– kuntaan:  Helsinki
Pinta-ala:   km²   (1.1.1945)
– maa:  12,23 km²
Väkiluku:  2 377  (1931)
– väestötiheys:  149,50 as./km²
  1 Ei vahvistettua vaakunaa 
Kunnan mukaan nimetty Huopalahden kirkko.
Tapani Talarin Kuntaliitolle suunnittelema Huopalahden kunnan epävirallinen perinnevaakuna.
Huopalahti (ruots. Hoplax) oli Uudellamaalla vuosina 1920–1945 sijainnut Suomen kunta. Kunta oli kaksikielinen.
Huopalahteen kuuluivat nykyisestä Helsingistä Munkkiniemi lähialueineen, Lauttasaari, nykyinen Pohjois-Pasila ja osa nykyisestä Länsi-Pasilasta. Munkkiniemi ja Lauttasaari olivat taajaväkisiä yhdyskuntia. Huopalahden seurakuntaan kuului Huopalahden lisäksi siitä eronnut Haagan kauppala, jonka alueella seurakunnan kirkko sijaitsi. Huopalahdessa sijaitsi syksyllä 1923 Munkkiniemeen siirretty kadettikoulu. Kuntaan kuuluneessa osassa Pasilaa sijaitsivat meteorologisen keskuslaitoksen havaintoasema Ilmala sekä Yleisradion lähetysasema.
Huopalahden kunta erotettiin Helsingin maalaiskunnasta 1920. Aluksi siihen kuului myös Haaga, joka kuitenkin jo vuoden 1923 alussa erotettiin siitä Haagan kauppalaksi. Kunnan nimi johtui Iso Huopalahti- ja Pikku-Huopalahti-nimisistä lahdista, joiden välissä Munkkiniemi sijaitsee.
Suuressa alueliitoksessa 1. tammikuuta 1946 Huopalahti lakkautettiin itsenäisenä kuntana yhdessä muiden pienten naapurikuntien kanssa ja liitettiin Helsingin kaupunkiin.
Haaga eroaa Huopalahdesta

Haagan kauppala-asia otettiin uudelleen esille, kun selvisi että Helsingin maalaiskunta vastusti Huopalahden kunnan muodostamista. Kauppalan perustaminen oli senaatin päätettävissä emäkunnan mielipiteestä riippumatta. Ajatuksessa oli sekin etu, että seurakunnan mahdollinen vastustus voitiin ehkäistä, koska kauppalan perustamiseksi ei ollut tarpeen ensin tehdä seurakunnallista eroa. Kauppala saattoi pysyä kirkollisessa suhteessa entisessä seurakunnassa.
Haagan taajaväkisen yhdyskunnan valtuusto anoi huhtikuussa 1917 senaatilta yhdyskunnan julistamista Haagan kauppalaksi. Huopalahden kunnan perustaminen vähensi kuitenkin tuntuvasti kauppalahankkeen edellytyksiä. Epäiltiin, että kahden pienen kunnan hallinnon ylläpitäminen olisi kalliimpaa kuin yhden suuremman kunnan. Huopalahden kunnan aluekin olisi hajanainen, jos itsenäinen Haaga erottaisi sen eteläiset osat pohjoisista alueista. Lisäksi Helsingin kaupunki pani 1920 vireille alueliitosten selvittelyn.
Valtioneuvosto harkitsikin kauppala-asiaa pitkään, ja vasta 8. huhtikuuta 1922 asia päätettiin. Kauppala erotettiin Huopalahden kunnasta itsenäiseksi kunnaksi, ja se aloitti toimintansa vuoden 1923 alussa.
Kunnan alue

| Alue | Maarekisteri> Maata (ha) | Pitäjänkartat> Maata | Pitäjänkartat> Vettä | Pitäjänkartat> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lauttasaaren kylä | 326 | 328 | 646 | 974 |
| Munkkiniemen yksinäistila ja Kuusisaari | 564 | 571 | 315 | 886 |
| Pikku-Huopalahden kylä eli Pasila | 249 | - | - | - |
| Pikku-Huopalahden kylä ja Vähä-Meilahti | - | 282 | - | 282 |
| Osa Lill-Böhlen tilaa | 3 | 3 | - | 3 |
| Vesijättömaat Pikku-Huopalahden rannassa | 4 | 4 | 10 | 14 |
| Yhteensä | 1 146 | 1 188 | 971 | 2 159 |
Kunnan maapinta-ala ennen Lehtisaaren 1937 tapahtunutta liitosta oli maarekisterin ja jakoasiakirjojen mukaan 1 146 hehtaaria ja pitäjänkarttojen perusteella 1 188 ha.
Huopalahti sijaitsi Helsingin kaupungin länsipuolella. Sen rajanaapureita olivat Espoon maalaiskunta, Helsingin maalaiskunta, Haagan kauppala, Oulunkylän maalaiskunta ja Helsingin kaupunki. Alueen suurin pituus pohjois-etelä-suunnassa oli 10,5 kilometriä ja suurin leveys 3,5 km. Alue oli maantieteellisesti hyvin hajanainen, sillä Helsingin maalaiskuntaan kuulunut Lehtisaari oli Lauttasaaren ja Munkkiniemen välissä erottaen Lauttasaaren kunnan muista osista. Lisäksi Haagan kauppala erotti kuntaan kuuluneen osan Pasilaa sen muusta alueesta.
Lauttasaaren kylään kuului Lauttasaaren lisäksi sen pohjoispuolella Mustasaari, Kaskisaari, Hästholmen, Aspholmen, Lökholmen, Lemisholmen, Annasholmen ja Liemansgrund. Lauttasaaren eteläpuolella sijaitsi Sisä-Hattu ja länsipuolella Tirholm, Alholm ja Björkholm. Huopalahden ja Helsingin raja kulki Morsianluodon, Porsassaaren, Ulko-Hatun ja Mäntysaaren kautta. Birger Brunila oli jo vuonna 1913 laatinut Lauttasaarelle varsin kaupunkimaisen asemakaavan, mutta vielä kauan asutuksen leviämistä Lauttasaareen hidasti se, että saareen oli kuljettava lautalla tai laivalla ja talvisin jäätä pitkin. Liikenneolosuhteet muuttuivat perusteellisesti 1935, kun Lauttasaaren silta ja Jorvaksentie valmistuivat. Sillan valmistuttua saaren asukasluku alkoi kasvaa nopeasti, ja sen itäosaan rakennettiin kerrostaloja.
Munkkiniemen alueelle oli hyvät liikenneyhteydet Helsingistä sekä Turun valtatietä pitkin että Meilahden kautta. Meilahden kautta kulki myös raitiotie. Helsingin keskustasta oli alueen länsirajalle noin 7,5 kilometriä. Kunnan pohjoisosan kautta kulki rantarata, mutta asemaa ei kunnan alueella ollut. Huopalahden rautatieasema sijaitsi Haagan kauppalassa.
Huopalahden kuntaan kuulunut osa Pasilaa oli muusta osasta kuntaa erillään oleva pohjoinen kunnanosa. Aluetta pidettiin 1930-luvulla suurelta osin kaupunkiasutukselle soveltumattomana kallio- ja suomaastona. Alue ulottui etelässä Pasilan ratapihalle, josta osa kuului Huopalahteen, mutta suurin osa Helsinkiin. Helsinkiin oli jo vuonna 1912 liitetty niin sanottu Puu-Pasila, joka sijaitsi välittömästi kaupungin rajan eteläpuolella. Sen kautta kulki tie, silloinen Pasilankatu (osittain nyk. Pasilan puistotien kohdalla), pohjoisempana kalliolla sijainneelle Meteorologinen keskuslaitokselle, Ilmalaan. Rautatie kulki alueen eteläosan kautta, mutta Huopalahden kunnan alueella ei ollut asemaa.
Rakennukset ja asunnot

| Asukasluku henkikirjojen mukaan> Vuosi | Asukasluku henkikirjojen mukaan> Lauttasaari | Asukasluku henkikirjojen mukaan> Munkkiniemi | Asukasluku henkikirjojen mukaan> Pikku-Huopalahden kylä | Asukasluku henkikirjojen mukaan> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920 | 333 | 304 | 2 429 | 3 066 |
| 1921 | 479 | 385 | 2 572 | 3 436 |
| 1922 | 533 | 365 | 2 718 | 3 616 |
| 1923 | 824 | 401 | 146 | 1 371 |
| 1924 | 992 | 406 | 191 | 1 589 |
| 1925 | 1 065 | 373 | 212 | 1 650 |
| 1926 | 1 123 | 511 | 208 | 1 842 |
| 1927 | 1 120 | 732 | 212 | 2 064 |
| 1928 | 1 130 | 870 | 221 | 2 221 |
| 1929 | 1 119 | 974 | 202 | 2 295 |
| 1930 | 1 121 | 1 042 | 206 | 2 247 |
| 1931 | 1 020 | 1 155 | 202 | 2 377 |
| 1932 | 1 114 | 1 168 | 212 | 2 494 |
| 1933 | 1 002 | 1 159 | 199 | 2 360 |
| 1934 | 966 | 1 279 | 190 | 2 417 |
| 1935 | 967 | 1 469 | 199 | 2 635 |
| 1936 | - | - | - | 3 002 |
-
| 1941 | - | - | - | 11 691 |
Haaga erosi Huopalahdesta 1923
Vuonna 1930 kunnassa suoritettiin väestölaskennan yhteydessä myös rakennus- ja asuntolaskenta. Sen mukaan kunnassa oli 312 kiinteistöä, joista Lauttasaaressa oli 197 ja Munkkiniemessä 115. Omalla maalla sijaitsi 226 kiinteistöä ja vuokramaalla 86. Kunnassa oli 436 lämmitettävää rakennusta, joista Lauttasaaressa oli 271 ja Munkkiniemessä 165. Rakennuksissa oli 803 huoneistoa ja 2 631 huonetta. Sataa asuinhuonetta kohti asui Lauttasaaressa 136 ja Munkkiniemessä 125 henkeä.
Väestö

Maatalousväestöstä huomattava osa oli kauppapuutarhojen palveluksessa ja muu osa pääasiallisesti Julius Tallbergin perillisten ja AB M. G. Stenius -yhtiön maataloustyöväestöä. Teollisuuden palveluksessa olevista suurin osa oli työntekijöitä. Lauttasaaressa oli 14,5 prosenttia asukkaista konttorihenkilökuntaa, virkamiehiä ja teknistä henkilökuntaa. Munkkiniemessä heidän osuutensa oli 41,5 % väestöstä. Työntekijöitä, palveluskuntaa ja työnjohtajia oli Lauttasaaressa 61,4 % ja Munkkiniemessä 47,8 %. Lauttasaaren asukkaista työväestöön kuului selvästi useampi kuin munkkiniemeläisistä. Munkkiniemen väestöstä useat olivat virkamiehiä ja yleensä varakkaampaa väkeä. Lauttasaaren aikuisista 38,1 % ja Munkkiniemen aikuisista 36,7 % kävi töissä Helsingissä.
Kunnan hallinto

Huopalahden valtuustossa oli 15 jäsentä. Vuoden 1933 vaaleissa valittiin kolme valtuutettua suomenkielisten porvarillisten puolueiden, yksitoista ruotsinkielisten porvarillisten puolueiden ja yksi sosialidemokraattisen puolueen listoilta. Äänioikeus oli 1 516 henkilöllä, joista 41,1 % äänesti. Koska liikenneyhteydet kunnan eri osien välillä olivat hankalat, kokoontui valtuusto alkuvuosina Helsingissä. Myöhemmin se kokoontui vuoroin Lauttasaaressa ja Munkkiniemessä.
Huopalahden kunnallislautakuntaan kuului esimies, varaesimies ja neljä jäsentä. Esimies valittiin yleensä Munkkiniemestä ja varaesimies Lauttasaaresta. Kunnallistoimistossa oli neljä sivutoimista virkaa: kunnankirjuri, kunnankamreeri, kassanhoitaja ja asiamies. Lauttasaaressa kunnan virasto toimi kansakoulussa ja Munkkiniemessä yhdyskunnan omistamalla paloasemalla. Kunnassa toimi kaksi taajaväkistä yhdyskuntaa: Lauttasaaren ja Munkkiniemen.
Taloudelliset olot

Teollisuutta Huopalahdessa ei ollut lainkaan ja muu tuotantotoiminta oli vähäistä. Maata viljelivät vain Julius Tallbergin perilliset ja AB M. G. Stenius -yhtiö niillä mailla, joita ei ollut vielä myyty asuntotonteiksi.
| Verotetut tulot asukasta kohti (mk)> Vuosi | Verotetut tulot asukasta kohti (mk)> Huopalahti | Verotetut tulot asukasta kohti (mk)> Haaga | Verotetut tulot asukasta kohti (mk)> Oulunkylä | Verotetut tulot asukasta kohti (mk)> Malmi-Tapanila | Verotetut tulot asukasta kohti (mk)> Helsinki |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1929 | 9 929 | 8 078 | 8 162 | 6 331 | 15 954 |
| 1930 | 10 429 | 7 331 | 7 898 | 5 729 | 14 600 |
| 1932 | 8 516 | 5 336 | 6 246 | 4 562 | 11 223 |
| 1933 | 10 270 | 5 133 | 6 300 | 4 288 | 10 745 |
Tieolot

Julius Tallbergin perillisten myydessä Lauttasaaresta tontteja kauppakirjoihin merkittiin, että tontin ostajan oli rakennettava ja kunnossapidettävä tarvittavat tiet. Sopimusehdon noudattamista ei valvottu eikä sen toimeenpanemiseksi ollut pakkokeinoja käytettävissä. Siksi Lauttasaaren tiet olivat rappiolla. Joistakin teistä huolehtivat vapaaehtoisesti Tallbergin perilliset. Tien pituus siltoineen oli kunnan alueella 3 050 metriä ja tien kunnossapidosta huolehti valtio. Helsinki päätti 1933, että Lauttasaareen kaupungista johtavan tien ja sillan kustantaa kaupunki. Muutamaa vuotta myöhemmin rakennettiin myös Lauttasaaresta länteen johtanut Jorvaksentie, nykyisen Länsiväylän edeltäjä.
Munkkiniemen yhdyskunnan rakennusjärjestyksen mukaan teiden rakentamisesta ja kunnossapidosta huolehtivat tonttien omistajat. Heidän tuli ennen rakentamista kunnostaa katu sekä varustaa se tarpeellisilla viemäreillä ja katuojilla pintaveden poisjohtamiseksi. Tämän jälkeen katu luovutettiin yleiseen käyttöön. Tontin omistajan oli pidettävä tonttinsa kohdalta katu kunnossa puolelta leveydeltä. Muusta kunnossapidosta vastasi yhdyskunta.
Munkkiniemessä oli 1930-luvun puolivälissä katuja ja teitä 5,6 kilometriä. Niistä 8 860 neliömetriä oli asfaltoitu muun osan ollessa sorapeitteisiä. Katualueen omisti tonteiksi jaetulla alueella Stenius-yhtiö. Yhtiö piti myös välttävässä kunnossa Munkkiniemen ja Haagan välisen 800 metrin pituisen yhdystien. Kuusisaari oli yhdyskunnan alueen ulkopuolella, ja sinne johtavan 700-metrisen tien pitivät kunnossa sikäläiset maanomistajat. Huopalahden kunnan alueella kulki myös Turun valtatie.
Meilahdesta Pikku-Huopalahden yli Munkkiniemeen johtaneista kahdesta puisesta sillasta toisen oli rakentanut Munkkiniemen kartanon entinen omistaja vapaaherra Ramsay. Sillasta ja tiestä huolehtivat yhdessä Munkkiniemen yhdyskunta, Stenius-yhtiö ja Helsingin kaupunki. Toisen sillan omisti Helsingin Raitiotie- ja Omnibusosakeyhtiö.
Palotoimi

| Väestön ammattiryhmitys 1930> Ammattiala | Väestön ammattiryhmitys 1930> Lauttasaari (%) | Väestön ammattiryhmitys 1930> Munkkiniemi (%) |
| --- | --- | --- |
| Maatalous | 13,5 | 5,0 |
| Teollisuus ja käsityö | 30,6 | 27,2 |
| Liikenne | 8,5 | 8,0 |
| Kauppa | 12,7 | 18,2 |
| Julkinen toiminta, vapaat ammatit | 7,3 | 22,6 |
| Kotitaloustyö, sekatyöläiset | 21,2 | 12,2 |
| Ilman ammattia | 6,2 | 6,8 |
Yhteensä: 100,0
Palotoimen hoito oli Munkkiniemen ja Lauttasaaren taajaväkisten yhdyskuntien huolena eikä Huopalahden kunta asiaan puuttunutkaan. Lauttasaaressa toimi Lauttasaaren vapaaehtoinen palokunta, jota yhdyskunta avusti. Kalustona VPK:lla oli kaksi moottoriruiskua ja yksi käsivoimaruisku sekä 400 metriä viisisenttistä letkua. Kalusto säilytettiin palokunnan omistamassa vajassa. Yhdyskunta oli kaivattanut muutaman palokaivon ja asettanut palolautakunnan, joka suoritti palotarkastukset.
Munkkiniemen VPK:n miesvahvuus oli 1930-luvun puolivälissä 36 miestä, jotka hälytettiin hälytystorvella ja puhelimitse. Palokunnalla oli vesisäiliöllä varustettu paloauto, jossa oli kiinteä ja irrallinen moottoriruisku sekä yksi käsivoimaruisku. Ruiskut siirsivät vettä yhteensä 975 litraa minuutissa. Seitsemänsenttistä letkua oli 300 metriä ja viisisenttistä 280 metriä. Palokunnalla oli käytössään yhdyskunnan rakennuttama, kivinen paloasema kadettikoulun lähellä. Yhdyskunnan palolautakuntana toimi hallintolautakunta.