stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eliittikulttuuri

Baletti on tunnusomainen eliittien suosima korkeakulttuurin muoto.
Eliittikulttuuria ovat sellaiset korkeakulttuurin muodot ja kulttuuri-instituutiot, joiden harrastaminen ja tukeminen on rajoittunut modernin yhteiskunnan eliittiluokalle, ja jotka ovat olleet sille tunnusomaista. Näitä eliittejä ovat olleet aristokratia, porvaristo, koulutettu virkamiehistö sekä vallanpitäjät. Heidän makuunsa ovat olleet esimerkiksi ooppera, sinfoniamusiikki, baletti, koristetaide ja kaunotaide, museot ja galleriat sekä kirjallisuuteen liittyvä teatteri.
Kun eliitit alkoivat muodostua ja sana eliitti oli tullut käyttöön 1700-luvulta alkaen, eliittiluokat halusivat erottautua kulttuurisesti tavallisesta kansasta. Eliitit alkoivat suosia absoluuttista esteettistä arvoa, hienostuneisuutta, virtuoosimaisuutta sekä valistunutta pohdiskelua, joka erosi kansan suosimasta rempseästä, välittömästä ja yksinkertaisesta perinteisestä kulttuurista. Pierre Bourdieun mukaan eliitin estetiikka perustui vulgaarin, yksinkertaisen, primitiivisen ja suositun torjumiseen.
Eliittikulttuurin ja alemman “vulgaarin” kulttuurin eroa korostettiin voimakkaasti etenkin 1800-luvulla ja pitkälle 1900-luvulle. Vaikka perinteiset eliittikulttuurimuodot ovatkin yhä olemassa, 1970-luvulta alkaen eliittikulttuurin ja populaarikulttuurin ero ei enää ole yhtä selkeä kuin entisaikoina. Korkeakulttuuri ei enää radion ja television aikakaudella ole eliittien yksinoikeutta, ja eliitteihin kuuluvat ovat alkaneet arvostaa myös populaarikulttuuria. On myös syntynyt uusia kulttuurin muotoja, jotka hämärtävät eliittikulttuurin ja populaarikulttuurin rajoja. Musiikissa tällainen on esimerkiksi kaikkien yhteiskuntaluokkien arvostama The Beatles -yhtye, joka yhdisteli työväenluokkaista musiikkityyliä orkesteri- ja jousisovituksiin. Kuvataiteen alalla eliittikulttuurin rajaa ovat hämärtäneet esimerkiksi Andy Warhol ja Damien Hirst.
Elhotovo

| Elhotovo, Elhot (Эльхотово, Елхот) |
| --- | --- |
 Pohjois-Ossetia-Alanian sijainti Venäjän Pohjois-Kaukasuksella, alla kylän sijainti tasavallassa
 Elhotovo, Elhot
 Koordinaatit: 43.344°N, 44.201°E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Pohjois-Ossetia-Alania
Piiri:  Kirovin piiri
Perustettu:  1831
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
 – Hallinnon tyyppi:  Maalaiskunta, kylä
Väkiluku (2010):  12 626
Aikavyöhyke:  UTC+3
 – Kesäaika:  UTC+4
 Kirovin piirin hallinnollinen keskus 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elhotovo (ven. Эльхо́тово) tai Elhot (oss. Елхот)  on kylä ja maalaiskunta Kirovin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian pohjoisosassa, Kabardi-Balkarian rajalla. Vuonna 2002 Elhotovossa oli 12 208 asukasta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Elhotovon maalaiskuntaan (Эльхотовское сельское поселение - село Эльхотово) kirjattiin 12 626 asukasta ja koko Kirovin piirissä 27 807.
Elhotovo on Kirovin piirin hallinnollinen keskus  ja sijaitsee Terekjoen itärannalla. Venäjän valtatie M29, joka muodostaa osan eurooppatietä E50, kulkee kylän eteläpuolitse.
Eksemestaani

| --- | --- |

Eksemestaani
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(8R,9S,10R,13S,14S)-10,13-dimetyyli-6-metyylideeni-7,8,9,11,12,14,15, 16-oktahydrosyklopenta[a]fenantreeni-3,17-dioni 
Tunnisteet
CAS-numero: 107868-30-4
ATC-koodi: L02BG06
PubChem CID: 60198
DrugBank: APRD00144
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H24O2 
Moolimassa: 296,392 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 60 %
Proteiinisitoutuminen: 90 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 27 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(US) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Eksemestaani (C20H24O2) on steroidaalinen rintasyövän hoidossa käytettävä lääke. Eksemestaania käytetään pitkälle edenneen hormoniriippuvaisen rintasyövän hoidossa vaihdevuosien jälkeen. Sen vaikutus perustuu aromataasientsyymin toiminnan estämiseen.
Synteesi

Eksemestaanin kehittivät italialaisen Farmitalia-Carlo Erba SpA:n tutkijat. Synteesin lähtöaineina toimivat paraformaldehydi ja dimetyyliamiinihydrokloridi. Syntyvä tuote reagoi boldenonin kanssa ja hapetetaan eksemestaaniksi.
Toimintamekanismi

Aromataasi on entsyymi, joka katalysoi estrogeenihormonien tuotantoa androgeeneista. Rintasyöpä on usein hormoniriippuvainen, eli estrogeenihormonit voimistavat kasvaimen kehittymistä. Eksemestaani on aromataasin inhibiittori, eli se estää sen toiminnan kiinnittymällä entsyymin aktiiviseen kohtaan.
Ensimmäisenä lääkehoitona rintasyöpään on usein tamoksifeeni. Eksemestaanihoito aloitetaan useimmiten muutaman vuoden kuluttua tamoksifeenihoidon aloittamisesta. Liitännäishoito kestää viisi vuotta. Eksemestaanin on todettu pienentävän taudin uusiutumisen ja siihen kuolemisen riskiä jonkin verran paremmin kuin tamoksifeenin.
Haittavaikutukset

Koska ihmisen elimistön estrogeenipitoisuus laskee eksemestaanihoidon vaikutuksesta, kasvaa osteoporoosin ja luunmurtumien riski. Osalla eksemestaanin aineenvaihduntatuotteista on androgeenisiä ominaisuuksia, jotka ehkäisevät luun tiheyden pienentymistä, ja aineen vaikutus luun haurastumiseen on pienempi kuin esimerkiksi letrotsolilla, joka on myös aromataasin estäjä. Riski sairastua osteoporoosiin on kuitenkin suurempi eksemestaania käytettäessä kuin pelkällä tamoksifeenihoidolla.
Mahdollisia sivuvaikutuksia ovat kuumat aallot, huono olo, nivelsärky, väsymys ja unettomuus.
Aiheesta muualla

KEGG: Exemestane (englanniksi)
Elbows Out

| Elbows Out |
| --- | --- |
 Sirpale Elbows Outin maalaamasta kyliksistä, n. 540 eaa. Näkyvissä maalarille tyypillinen liioiteltu hahmojen käsien asettelu.
Henkilötiedot
Syntynyt: 500-luku eaa.
Kuollut: 500-luku eaa.?
Ammatti:  vaasimaalari
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 550–530 eaa.
Taidesuuntaus:  mustakuviokeramiikka
Elbows Out (engl., ”Kyynärpäät ulkona”) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 550–530 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty englanninkielinen nimitys perustuu hänen tunnetuimpien teostensa manieristiseen tyyliin, jossa hahmojen kyynärpäät (elbow) ovat liioitellun ulkonevia.
Teoksia

Lekyytti, n. 560–550 eaa.
Kyliks, n. 560–550 eaa.
Sirpale kyliksistä, n. 550–525 eaa.
Element Skateboards

Element Skateboards (alun perin Underworld Element Skateboards) on yhdysvaltalainen rullalautavalmistaja ja lainelautailuvaatteiden jälleenmyyjä, joka on perustettu Irvinessä Kaliforniassa vuonna 1992.
Yrityksen sponsoroimia rullalautailijoita ovat Ray Barbee, Vanessa Torres, Nyjah Huston, Bam Margera, Mike Vallely ja Lincoln Ueda.
Aiheesta muualla

Yrityksen virallinen verkkosivusto
Eleuterius

| Eleuterius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Nikopolis
Kuollut: 189 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  175
Paavius päättyi:  189
Edeltäjä:  Pyhä Soter
Seuraaja:  Pyhä Viktor I
Pyhä Eleuterius (k. 189) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi vuosina 175–189. Hän oli syntyisin kreikkalainen, mutta oli kirkollisten opintojen mukana siirtynyt myöhemmin Roomaan. Hänen muistopäivänsä on 26. toukokuuta.
Elinikäinen oppiminen

Elinikäinen oppiminen (engl. lifelong learning) tarkoittaa ideaa, jonka mukaan ihminen oppii koko ajan elämänsä ikävuosina ja hänen tulisi opiskella uutta koko ajan esimerkiksi työn ohella. Idea ei kumoa ajatusta nuorena oppimisesta ja sen jälkeen tietojen hyödyntämisestä (työ)elämässä, vaan laajentaa sitä. Unesco toi elinikäisen kasvatuksen teeman kansainväliseen keskusteluun 1960-luvun puolivälissä.
Ihmisen oppimiskyky on parhaimmillaan noin 10–20-vuotiaana. Oppimiskyky heikkenee vanhemmalla iällä.
Iän myötä oppiminen jopa helpottuu ja se on kokonaisvaltaisempaa kun muistissa on enemmän tietoaineksia, joihin uusi tieto kytkeytyy. Ihminen oppii siis uusia asioita koko elämänkaarensa ajan.
Oppiminen ja ikääntyvät aivot: fyysisen ja musikaalisen aktiivisuuden positiivinen vaikutus
Vaikka aivot kutistuvat ikääntymisen myötä, säännöllisen fyysisen aktiivisuuden myötä aivot voivat jopa kasvaa, uusien solujen syntyessä. Fyysisen aktiivisuuden edut liittyvät myöskin aivojen toimeenpanevien funktioiden tehokkaampaan toimintaan, jolloin päätöksenteko- ja suunnittelukyky arjessa helpottuvat.
Musikaalinen toiminta ylläpitää aivojen toimintoja: musiikin kuuntelu, soittimen käyttö tai laulaminen. Musiikki aktivoi sekä auditiiviset, kognitiiviset, motoriset että tunteelliset toiminnot aivojen eri osissa. Aivot jopa kasvavat musikaalisen toiminnan seurauksena: useat aivojen osat laajentuvat ja keskinäinen yhteys eri osien välillä vahvistuu. Musiikin kuuntelu pitää ihmisen hyvällä tuulella. Kun kuuntelet suosikkikappalettasi, palkitsemisjärjestelmä syöttää dopamiinia aivoihin, jolloin hyvinvointi paranee ja ihminen siirtyy sellaiseen fysiologiseen tilaan, joka on avoin oppimiselle ja uusiin vaikutteisiin.
Tutkimustieto viittaa myöskin musikaalisen toiminnan positiiviseen vaikutukseen uusien kielten oppimiseen. Aivot oppivat tehokkaammin ja muistavat paremmin jos laulamme tai kuuntelemme musiikkia  vieraalla kielellä.
Elissónas

| Elissónas Ελισσώνας |
| --- | --- |
Alkulähde:  Maínalo-vuori  37°33′18″N, 22°15′36″E
Laskupaikka:  Alfeiós-joki  37°24′47″N, 22°04′44″E
Maat:  Kreikka
Pituus:  34 km
Elissónas (kreik. Ελισσώνας, kath.kreik. Ελισσών, Elissón), antiikin Helisson (m.kreik. Ἑλισσών, Helissōn), on joki, joka virtaa Arkadiassa Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se on Alfeiós-joen sivujoki ja sen pituus on noin 34 kilometriä. Joki saa alkunsa Maínalo-vuorelta ja se laskee Alfeiókseen lähellä Thoknían ja Marathoússan kyliä.
Kreikkalaisessa mytologiassa joki sai nimensä Helissonista, joka oli Arkadian kuninkaan Lykaonin poika. Antiikin aikana joen alkulähteillä sijaitsi Helissonin kaupunki. Alajuoksullaan joki virtasi Megalopoliin kaupungin halki ja se läpäisee nykyisin kaupungin arkeologisen alueen.
Elektronisieppaus

Radioaktiiviset prosessit:
Alfahajoaminen
Alfasäteily
Beetahajoaminen
Beetasäteily
Elektronisieppaus
Gammasäteily
Sisäinen konversio
Neutroniemissio
Positroniemissio
Protoniemissio
Spontaani fissio
Ydinsynteesi
Neutronin sieppaus
R-prosessi
S-prosessi
Protonin sieppaus:
P-prosessi
Elektronisieppaus eli K-sieppaus on radioaktiivisen alkuaineen hajoamismuoto, jossa ydin sieppaa elektronin muuntamalla protonin neutroniksi. Ilmiötä esiintyy, kun atomiytimessä on protoniylijäämä sekä liian vähän energiaa positronin lähettämiseen ytimestä. Elektronisieppaus on vallitseva beetahajoamisen muoto raskailla alkuaineilla (Z>80), joilla sisäkuoren elektronit ovat lähempänä ydintä.
Ilmiön ennusti Gian-Carlo Wick vuonna 1934 ja sen havaitsi ensimmäisen kerran Luis Alvarez vuonna 1937.
Prosessi

Elektronisieppauksessa yksi atomin ydintä elektronipilven K- tai harvemmin L-kuorella kiertävistä elektroneista joutuu ytimeen. Tällöin ytimessä olevasta ylimääräisestä protonista muodostuu neutroni ja elektronin neutriino. Koska neutronilukumäärä kasvaa yhdellä ja protonilukumäärä pienenee vastaavasti, ei massaluvussa tapahdu muutosta. Protonimäärän muuttuminen elektronisieppauksen vuoksi aiheuttaa kuitenkin alkuaineen muuntumisen toiseksi alkuaineeksi. Reaktiossa muodostuva uusi atomiydin on järjestysluvultaan aikaisempaa yhtä pienempi.
Esimerkkejä elektronisieppauksesta ovat mm.
Elektronisieppauksen jälkeen atomi on viritystilassa, joka purkautuu joko röntgensäteilynä, atomin luovuttaessa Augerin elektronin tai molemmilla tavoilla.
Muista radioaktiivisuuden muodoista poiketen atomin kemiallisella sidonnaisuudella on pieni vaikutus elektronisieppauksen tapahtumiseen. Esimerkiksi beryllium-7:n puoliintumisaika on 0,9 % lyhyempi, jos beryllium on metallina kuin jos se on osana molekyyliä.
Alkukreikka

Alkukreikka
(n. 2000 eaa.)
Mykeneläinen kreikka
(n. 1600–1100 eaa.)
Muinaiskreikka
Homeerinen kreikka
Klassinen kreikka
(n. 800–300 eaa.)
Koinee-kreikka
(n. 300 eaa.–330)
Bysantin kreikka
(n. 330–1453)
Nykykreikka
(1453–)
Katharévousa
Dimotikí
Kreikan kielikiista
Katso myös
Kreikkalaisen kirjaimiston historia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Alkukreikka (proto-kreikka) on nimitys kreikan kielen varhaisimmalle tunnistettavissa olevalle vaiheelle sen jälkeen, kun se erkani indoeurooppalaisesta kantakielestä eli proto-indoeurooppalaisesta kielestä. Se ajoitetaan 2000-luvun eaa. loppupuolelle ja 1000-luvun eaa. alkuun.
Historia

Alkukreikka syntyi indoeurooppalaisesta kantakielestä satojen vuosien aikana tapahtuneiden äänteellisten, muoto-opillisten ja sanastollisten muutosten tuloksena. Indoeurooppalaista kantakieltä puhuttiin noin 4000–3500 eaa. oletettavasti Mustanmeren pohjois- ja itäpuolisilla alueilla. Siitä ei ole kirjallisia jäänteitä, mutta sen kielioppi on rekonstruoitu laajan tutkimuksen ansiosta. Kantakielestä erkanivat aluksi anatolialaiset ja tokaariset kielet. Jäljelle jääneessä ryhmässä, myöhäisen indoeurooppalaisen kantakielen aikana, kehittyi noin 3000–2000-luvuilla eaa. yhteisiä kielen piirteitä, joiden perusteella alkukreikka on indoeurooppalaisten kielten sisällä läheisintä sukua indoiranilaisille kielille. Sen lisäksi siinä on läheistä sukulaisuutta armenian ja fryygian kieliin.
Alkukreikka voidaan erottaa omaksi kielekseen indoeurooppalaisesta kantakielestä 2000-luvun eaa. loppupuolella. Sen aikana muodostuivat ne kielen piirteet, jotka erottavat kreikan kielen indoeurooppalaisesta kantakielestä sekä muista indoeurooppalaisista kielistä, mutta jotka ovat yhteisiä kaikille muinaiskreikan murteille ennen niiden erkaantumista toisistaan. Aikakauteen ajoittuu ensimmäisten kreikkaa puhuneiden kansojen tulo nykyisen Kreikan alueelle noin 2300–2100 eaa. Kreikan esihistoriassa tämä oli pronssikautta ja varhaisen ja keskisen helladisen kauden taitetta.
Alkukreikasta ei ole säilynyt kirjoitettuja dokumentteja, mutta sitä on rekonstruoitu samalla tavalla kuin indoeurooppalaista kantakieltä. Varhaisimmat kreikankieliset dokumentit ovat peräisin alkukreikkaa 1000-luvulla eaa. seuranneen niin kutsuttu mykeneläisen kreikan ajalta. Se oli erityisesti mykeneläisen kulttuurin kukoistusajan (1400–1200 eaa.) kieli, ja edusti jo kreikan murteiden eriytymistä.
Piirteitä

Alkukreikan piirteet kuvataan seuraavassa lähinnä yhtäläisyyksinä ja eroina suhteessa indoeurooppalaiseen kantakieleen, jonka mukaiset rekonstruoidut muodot alkavat asteriskilla (*).
Piirteitä > Fonologia

Fonologisia eli äänneopillisia muutoksia olivat muun muassa:
Soinnillisten aspiraattojen muuttuminen soinnittomiksi, esim. φέρω (ferō) < *bʰero; θετός (thetos) < *dʰhto; θυγάτηρ (thygatēr) < *dʰughter.
Palatovelaaristen konsonanttiäänteiden sulautuminen yhteen velaaristen kanssa, esim. (ἑ)κατον ((he)katon) < *kmtóm; χείρω (kheirō) < *kerio/e; τίς (tis) < *kuis.
Sananalkuisen, vokaalia edeltävän *s:n muuttuminen /h/-äänteeksi, esim. ἑπτα (hepta) < *septm, ’seitsemän’.
Sananloppuisten konsonanttien katoaminen lukuun ottamatta konsonantteja /r/, /n/ ja /s/, esim. ἔφερε (efere) < *hébʰeret; ἔφερον (eferon) < *hébʰeront.
Sananloppuisen /m/:n muttuminen /n/:ksi, esim. ἔφερον (eferon) < *hébʰerom.
Pitkien vokaaleiden muuttuminen lyhyiksi yhdistelmissä pitkä vokaali + sonorantti + konsonantti, esim. -οις (-ois) < *-ōis (Osthoffin laki).
Vokaalien välissä olevan *y:n katoaminen, esim. τρεῖς (treis) < τρεες (trees) < *tréyes, ’kolme’.
Sävelkorkeuteen perustuva aksentti indoeurooppalaisen kantakielen tavoin. Uutena kehityksenä sirkumfleksi-intonaatio sekä aksentin rajautuminen sanan kolmelle viimeiselle tavulle.
Piirteitä > Morfologia

Morfologisia eli muoto-opillisia muutoksia olivat muun muassa:
Sijamuotojen rajoittuminen kuuteen (nominatiivi, vokatiivi, akkusatiivi, genetiivi, datiivi, instrumentaali). Muiden indoeurooppalaisten sijamuotojen korvautuminen:
Ablatiivin korvautuminen genetiivin käytöllä (genetivus ablativus).
Lokatiivin korvautuminen datiivin käytöllä (dativus locativus).
Instrumentaali oli myöhemmin klassisessa kreikassa korvautunut datiivin käytöllä (dativus instrumentalis), mutta kehitys vaikuttaa olleen kesken vielä mykeneläisessä kreikassa, joten instrumentaalin oletetaan kuuluneen vielä alkukreikkaan.
Ensimmäisen ja toisen deklinaation substantiivien nominatiivin monikkomuodon päätteet -αι (-ai) < *-ās; -οι (-oi) < *-ōs.
Kolmannen deklinaation datiivin monikkomuodon pääte -σι, -si < *-su.
Augmentti ἐ- (e-) < *e- menneen ajan aikamuotoja edustavien verbimuotojen alussa, yhteinen indoiranilaisten kielten sekä armenian ja fryygian kanssa.
Aoristin tunnuksen *-s- kehittyminen aoristin persoonapäätteiksi -σα (-sa), -σας (-sas), -σε (-se) jne.
Kieltopartikkeli μή (mē) < *mē, yhteinen indoiranilaisten kielten sekä armenian ja fryygian kanssa.
Superlatiivin tunnus -τατο- (-tato-) < *-tmmo-.
Nominaalipääte -ηυ-/-ευς/-ης (-ēu-/-eus/-ēs) maskuliinisissa ammatin- ja henkilönnimissä.
Nominaalipääte -ιδ-/-αδ- (-id-/-ad-) feminiinisissä nimissä ja diminutiiveissa.
Piirteitä > Syntaksi

Syntaksissa eli lauseopissa tapahtuneeseen kehitykseen kuuluvat muun muassa:
Preverbien ja prepositioiden kehittyminen alkuperäisistä adverbiaalisista aineksista. Kehitys on alkukreikassa vielä kesken, mikä näkyy myöhemminkin vielä homeerisen kreikan lauserakenteissa.
Infinitiivin ja partisiipin laajan käytön muodostuminen, esimerkiksi sivulauseissa sekä kuvattaessa epäsuoraa puhetta.
Piirteitä > Sanasto

Suuri osa kreikan sanastosta on indoeurooppalaista alkuperää. Tämä pätee luonnollisesti ennen kaikkea ydinsanastoon, jota on tarvittu jo muinoin. Tällaista sanastoa ovat esimerkiksi:
sukulaisuussuhteet, kuten πατήρ (patēr), ’isä’; μήτηρ (mētēr), ’äiti’; θυγάτηρ (thygatēr), ’tytär’
fyysinen ympäristö, kuten χθων (khthōn), ’maa’; ὕδωρ (hydōr), ’vesi’; πῦρ (pyr), ’tuli’
ruumiinosat, kuten χείρ (kheir), ’käsi’; γόνυ (gony), ’polvi’
perusverbit, kuten εἶδον (eidon), ’nähdä’; ἐσθίω (esthiō), ’syödä’; ζάω (zaō), ’elää’.
Myöhempää, ei-indoeurooppalaista sanastoa kreikan varhaisiin muotoihin tuli Kreikan alueen alkuperäisiltä asukkailta sekä naapurikansoilta. Tällaista sanastoa ovat esimerkiksi:
monet Välimeren alueen kasvien ja eläinten nimet, kuten λέων (leōn), ’leijona’; δάφνη (dafnē), ’laakeripuu’
kulttuuriset tuotteet ja kauppatavarat, kuten ϝοῖνος (woinos), ’viini’; χιτών (khitōn), ’kitoni’.
Alkukreikan arvioitu puhuma-alue.
Eleginen distikon

Eleginen distikon (myös eleginen distikhon, elegiamitta, m.kreik. δίστιχον, distikhon, ”kaksisäkeinen”) on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jota käytettiin alun perin elegia- eli hautarunoudessa. Se koostuu distikonista eli säeparista, joista ensimmäinen säe on daktyylisessä heksametrissä ja toinen säe daktyylisessä pentametrissä.
Elegiamittaa käytettiin elegian lisäksi myös muussa epigrammirunoudessa. Myöhemmin sitä käyttivät rakkausrunoudessa muun muassa Kallimakhos ja latinankielisen runouden puolella muun muassa Ovidius, Propertius ja Tibullus.
Kaava

Runomitan säeparin peruskaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Säkeissä daktyylit voivat muuttua spondeiksi daktyylisen heksametrin ja pentametrin sääntöjen mukaisesti. Jälkimmäisessä säkeessä eli pentametrin keskellä on diereesi eli sanaväli ja tauko, joka jakaa sen kahteen puoliskoon.
Esimerkkejä

Simonideen nimiin laitettu epigrammi, joka oli kirjoitettu Thermopylain taistelussa vuonna 480 eaa. kaatuneiden spartalaisten muistoksi, on esimerkki lyhyestä hautaelegiasta:
Katkelma Tyrtaioksen elegiasta 6–7, joka tunnetaan Ateenalaisten laulun nimellä tehtynä sovituksena:
Ovidiuksen Rakastamisen taidon alku (suomennos proosamuodossa):
Elektrougli

| Elektrougli Электроугли |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Piiri:  Noginsk
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,5 km²
Väkiluku (2010):  20 120
 – Väestötiheys:  4 471 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.elugli.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elektrougli (ven. Электроу́гли) on kaupunki Moskovan alueen Noginskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 36 kilometriä Moskovasta itään Nižni Novgorodiin johtavan rautatien varrella (Elektrouglin asema). Asukkaita on 20 100 henkeä (vuonna 2010).lähde?
Kaupunki on saanut alkunsa Kudinovon aseman lähelle muodostuneesta Gorkin taajamasta, jonne vuonna 1899 rakennettiin Elektrougli (”Sähköhiilet”) -niminen tehdas. 1930-luvulla siitä tuli sähkömoottorien harjoja valmistava suuryritys. Vuonna 1935 lähistön asutukset yhdistettiin Elektrouglin taajamaksi, josta tuli kaupunki vuonna 1956.
Sähköhiilitehtaan lisäksi kaupungissa toimii nykyään sähkökaapelia, keramiikkatiiltä ja hiilidioksidia valmistavia tuotantolaitoksia sekä sähköhiilituotteiden tutkimuslaitos.
Aiheesta muualla

Elektrouglin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elektrougli Wikimedia Commonsissa
Moskovan alueen kaupungit
Elisabet Woodville

| Elisabet Woodville |
| --- | --- |
 
Englannin kuningatar
Valtakausi:  1. toukokuuta 1464 — 3. lokakuuta 1483

Nimikirjoitus:  
Elisabet Woodville (engl. Elizabeth Woodville) (n. 1437 – 8. kesäkuuta 1492lähde?), oli Englannin kuninkaan Edvard IV:n kuningatarpuoliso vuosina 1464 – 1483. Ensimmäistä kertaa Englannin historiassa hallitseva kuningas avioitui alamaisensa kanssa.
Elisabet oli Sir Richard Woodvillen ja Jacquetta Luxemburgilaisen vanhin tytär. Hän syntyi ilmeisesti vuonna 1437. Elisabetin äidillä oli suhteita hoviin ja hän järjesti tyttärensä kuningattaren talouteen.
Noin 1456 hän avioitui John Greyn kanssa ja he asettuivat asumaan Bradgateen Leicestershireen. Grey kuoli jo 1461 haavoituttuaan St. Albansin toisessa taistelussa ja jätti jälkeensä nuoren lesken ja kaksi poikaa. St Albansin taistelun hävisivät Lancasterit, mikä tarkoitti silloisen kuningasparin lähtöä maanpakoon ja Yorkilaisen Edvard IV:n nousua valtaistuimelle. Elisabetin puoliso oli taistellut Lancasterien riveissä ja tästä syystä nuoren lesken omaisuus takavarikoitiin ja hän joutui vetäytymään myötäjäisiksi saamaansa Graftonin kartanoon.
1464 Elisabet tapasi kaiketi vanhempiensa välityksellä kuningas Edvard IV:n ja he avioituivat pian ensitapaamisensa jälkeen. Elisabet kruunattiin Westminsterissä  26. toukokuuta 1465 ja kuningasparin ensimmäinen yhteinen lapsi, Elizabeth, syntyi 26. helmikuuta 1466.
Elisabetilla ei ollut suoranaista poliittista vaikutusvaltaa, mutta hän pysyi jatkuvasti epäsuosittuna, todennäköisesti alhaisen sukuperänsä takia. Edvardia vastaan syntyi kapina 1469 ja sen seurauksena kuningas joutui lähtemään maanpakoon. Elisabet pysyi Englannissa ja synnytti 1. marraskuuta 1470 pojan, joka nimettiin Edvardiksi isänsä mukaan.
Ranskan tukemana Edvard IV palasi Englantiin ja löi Lancasterilaiset vastustajansa Tewkesburyssa 4. toukokuuta 1471. Seuraavat 12 vuotta olivat Englannissa rauhallista aikaa. Elisabetin toinen poika, Richard syntyi elokuussa 1473.
Edvard IV kuoli huhtikuussa 1483, jolloin hänen poikansa oli vasta 12-vuotias. Sijaishallitsijaksi nimitettiin edesmenneen kuninkaan veli Rikhard Gloucesterilainen, jonka asemaa Elisabet yritti horjuttaa siinä onnistumatta.
Edvard kruunattiin 22. kesäkuuta 1483, mutta pian tämän jälkeen sijaishallitsija kaappasi vallan ja jo 6. heinäkuuta uusi kuningas kruunattiin Rikhard III:na. Edvard ja hänen veljensä Richard teljettiin Toweriin, jossa he katosivat. Elisabetin avioliitto Edvardin kanssa todettiin parlamentissa mitättömäksi ja heidän lapsensa aviottomiksi.
Elisabet palasi vielä kuninkaallisen perheen jäseneksi 1486, kun uusi kuningas Henrik VII avioitui hänen tyttärensä Yorkin Elisabetin kanssa. Elisabet vietti viimeiset vuotensa Bermondsey Abbeyssa ja kuoli siellä huhtikuussa 1492.
Elateia (Fokis)

| Elateia> Ἐλάτεια.Sijainti |
| --- | --- |
 Elateia
Koordinaatit:  38°39′10″N, 22°46′37″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Eláteia, Amfíkleia-Eláteia, Fthiotis, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  mykeneläinen kulttuuri antiikki
Alue:  Fokis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elateia (m.kreik. Ἐλάτεια, lat. Elatia) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfíkleia-Eláteian kunnan alueella noin 2,5 kilometriä pohjoiskoilliseen nykyisestä Eláteian kaupungista.