stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ajokortti (täsmennyssivu)

Ajokortti on ajoneuvojen ajo-oikeutta ilmaiseva asiakirja.
Kansainvälinen ajokortti, oikeuttaa haltijan käyttämään motorisoitua ajoneuvoa muussa kuin vakituisessa asuinmaassaan tai kortin myöntäjämaassa
Termi on myös levinnyt muuhun käyttöön, kuten:
Tietokoneen ajokortti, tietotekniikan perustietoihin ja -taitoihin perehdyttävä tutkinto.
Ajokortti (License to Drive), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1988
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”ajokortti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Amgen

| Amgen Inc>  |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NASDAQ: AMGN NASDAQ-100
ISIN:  US0311621009
Perustettu:  1980
Toimitusjohtaja:  Robert A. Bradway
Puheenjohtaja:  Robert A. Bradway
Kotipaikka:  Thousand Oaks, Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  biotekniikka
Liikevaihto:  17,3 miljardia USD
Liikevoitto:  5,577 miljardia USD
Tilikauden tulos:  4,345 mrd. USD
Henkilöstö:  n. 18 000
Kotisivu:  http://www.amgen.com/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amgen (Applied Molecular Genetics) on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyritys. Sillä on tutkimuslaitoksia San Franciscossa, Thousand Oaksissa, Cambridgessa, Seattlessa, Münchenissä ja Reykjavíkissa.
Robert A. Bradwaysta tuli toimitusjohtaja Kevin W. Sharerin jäätyä eläkkeelle toukokuussa 2012.
Yhtiö on myöntänyt syyllistyneensä markkinointisäädösten rikkomiseen anemian hoitoon käytetyn Aranesp-lääkkeensä myynnissä ja maksanut tapauksen vuoksi 150 miljoonaa dollaria sakkoja ja 612 miljoonaa korvauksina.
FDA keskeytti kilpirauhaslääke Sensiparin tutkimukset lapsilla 14-vuotiaan potilaan kuoltua.
Ajoksen ratapiha

Ajoksen liikennepaikka (lyh. Ajo) on Kemin kaupungissa Ajoksen satamassa sijaitseva Suomen rataverkkoon kuuluva rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Kemin rautatieasemalta, ja se on Ajoksen satamaradan eteläinen päätepiste. Liikenne Ajoksen liikennepaikalla sekä Ajoksen satamaradalla hoidetaan vaihtotyönä. Liikennepaikalla ei ole asemarakennusta.
Ajoksen liikennepaikka käsittää ratakilometrillä 862,3 sijaitsevan Stora Enson kuorimolle johtavan raiteen erkanemisvaihteen, ratakilometrillä 864,0 sijaitsevan Rivinkarin ratapihan, ratakilometrillä 866,1 sijaitsevan yksityisraiteiston erkanemisvaihteen sekä ratakilometrillä 866,7 sijaitsevan Tuomilahden ratapihan. Liikennepaikkaan kuuluvaksi voidaan laskea myös Kemin sataman raiteisto, joka ei kuitenkaan ole Liikenneviraston hallinnassa: raja on ratakilometrillä 867,1 Tuomilahden ratapihan eteläpäässä. Samaa kilometrilukemaa käytetään Ajoksen liikennepaikan sijaintitietona Liikennevirasto rautatieliikennepaikkojen luettelossa.
John Gibson

| John Gibson |
| --- | --- |
 John Gibson (2016)
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1993 (ikä 31) Pittsburgh, Pennsylvania
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  101 kg
Seura
Seura:  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  36
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
NHL-varaus:  39. varaus, 2011 Anaheim Ducks
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat .Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat .Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat .Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat > Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ruotsi & Suomi 2013 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2013 | jääkiekko |  |
| U18 MM-kilpailut  | U18 MM-kilpailut  | U18 MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 2011 | jääkiekko |  |
John Gibson (s. 14. heinäkuuta 1993 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä NHL-joukkue Anaheim Ducksissa.
Gibson on Anaheim Ducksin toisen kierroksen varaus vuodelta 2011.
Ura > NHL

Ennen NHL:n varaustilaisuutta 2011 Gibson sijoitettiin Amerikassa pelaavien maalivahtien parhaaksi, ja Anaheim Ducks varasi hänet samana vuonna numerolla 39.
Gibson pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 7. huhtikuuta 2014 Vancouver Canucksia vastaan. Ottelu päättyi Anaheimin 3–0-voittoon, ja Gibsonista tuli NHL-historian nuorin maalivahti, joka on pelannut nollapelin ensimmäisessä NHL-ottelussaan. Lopulta hän pelasi runkosarjassa yhteensä kolme ottelua. Gibson pelasi ensimmäisen NHL:n pudotuspeliottelunsa 10. toukokuuta 2014 Los Angeles Kingsia vastaan, jolloin Anaheim tasoitti ottelusarjan voitot 2–2:een ottamalla 0–2 vierasvoiton Kingsistä. Gibson pelasi siis myös ensimmäisessä pudotuspeliottelussaan nollapelin, minkä myötä hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin maalivahti, joka on pelannut nollapelin ensimmäisessä NHL:n pudotuspeliottelussaan.
Ura > Maajoukkue

Huhtikuussa 2011 Gibson voitti Yhdysvaltain joukkueessa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa kultaa sekä parhaan maalivahdin palkinnon ja tammikuussa 2013 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa niin ikään kultaa sekä parhaan maalivahdin ja arvokkaimman pelaajan palkinnot.
Ali Mabrouk El Zaidi

Ali Mabrouk El Zaidi (s. 13. tammikuuta 1974) on libyalainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyys- maasto- ja keskimatkojen juoksussa.
El Zaidi osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Atlantassa 1996, jossa hän putosi 1 500 metrillä ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä kymmenes. Hän juoksi 5 000 metrin matkan seuraavan vuoden MM-kisoissa, joissa hän oli alkueränsä kuudenneksitoista nopein ja putosi. El Zaidi osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin vuosina 1998, 2003 ja 2008 ilman mainittavaa menestystä.
El Zaidi osallistui 5 000 metrin kilpailuun Edmontonin MM-kisoissa 2001, joissa hän jäi jälleen alkueriin. Hän vaihtoi sen jälkeen vielä pidemmälle matkalle ja juoksi Ateenan olympialaisissa 2004 maratonin, jolla hän sijoittui 39:nneksi. El Zaidi oli samalla matkalla kahdeskymmenes vuoden 2007 MM-kisoissa, mutta keskeytti Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän oli 34 vuoden ikäisenä maansa historian vanhin olympiaurheilija.
Ennätykset

Lähde: IAAF
1 500 m: 3.47,18 (2000)
5 000 m: 13.34,99 (2000)
10 000 m: 28.48,53 (1999)
Maraton: 2.13.33 (2008)
Ali MacGraw

| Ali MacGraw |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Elizabeth Alice MacGraw
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1939 (ikä 85)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Jennifer Cavelleri-Barrett  (Rakkaustarina)
Palkinnot
 Golden Globe 1970 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Alice ”Ali” MacGraw (s. 1. huhtikuuta 1939) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin vuonna 1971 parhaan naisnäyttelijän Golden Globe -palkinto roolista Arthur Hillerin elokuvassa Love Story (1970); hän oli lisäksi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, kuten myös hänen vastanäyttelijänsä Ryan O’Neal.
MacGraw syntyi Pound Ridgessä, New Yorkin osavaltiossa, ja opiskeli Wellesley Collegessa. Hän syntyi irlantilaistaustaiselle isälle ja juutalaiselle äidille, ja hänellä on veli. Hän on syyttänyt isäänsä väkivaltaiseksi.
MacGraw on myöhemmällä urallaan esiintynyt muun muassa elokuvissa Pakotie (1972) ja Raivopäät (1978) sekä televisiosarjassa Dynastia. Hän on entinen alkoholisti ja sai hoitoa Betty Ford Centerissä; muun muassa näitä aiheita hän kuvasi omaelämäkerrassaan Moving Pictures (1995).
Vaikka MacGraw oli ollut elokuvanäyttelijänä maailmankuulu jo vuosikymmeniä, hän teki Broadway-debyyttinsä New Yorkissa vasta huhtikuussa 2006. Hän oli vuosina 1969–1972 naimisissa tuottaja Robert Evansin ja vuosina 1973–1978 näyttelijä Steve McQueenin kanssa. Molemmat avioliitot päättyivät eroon. Näyttelijättärellä on yksi lapsi, Josh (s. 1971).
Aiheesta muualla

Ali MacGraw Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
People-aikakauslehden haastattelu 14.2.1983 (englanniksi)
Vanity Fair -akakauslehden haastattelu, maaliskuu 2010 (englanniksi)
Johann Schober

| Johann Schober |
| --- | --- |
 Johann Schober (1927)
Itävallan liittokansleri
 21. kesäkuuta 1921 – 31. toukokuuta 1922  
Edeltäjä:  Michael Mayr
Seuraaja:  Ignaz Seipel
 26. syyskuuta 1929 – 30. syyskuuta 1930  
Edeltäjä:  Ernst Streeruwitz
Seuraaja:  Carl Vaugoin
Itävallan varaliittokansleri
 4. joulukuuta 1930 – 29. tammikuuta 1932  
Edeltäjä:  Richard Schmitz
Seuraaja:  Franz Winkler
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1874 Perg, Itävalta-Unkari
Kuollut: 19. elokuuta 1932 (57 vuotta) Baden bei Wien, Itävalta
Johann Schober (14. marraskuuta 1874 Perg, Itävalta-Unkari – 19. elokuuta 1932 Baden bei Wien, Itävalta) oli itävaltalainen poliitikko ja poliisi, joka toimi 1920-luvulla kahdesti Itävallan liittokanslerina. Hän oli uransa aikana myös varaliittokansleri, ulkoministeri, Wienin poliisijohtaja ja Kansainvälisen rikospoliisikomission puheenjohtaja. Hän pyrki liittokanslerina muun muassa luomaan hyviä suhteita Habsburgien monarkian entisiin alueisiin, jotka olivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen itsenäistyneet. Poliisijohtajana hän päätti lähes sata kuolunuhria vaatineesta heinäkuun 1927 kapinan tukahduttamisesta.
Perhe ja opiskelu

Johann Schober oli Franz ja Clara Schoberin kymmenes lapsi. Hän syntyi 1874 Ala-Itävallan Pergissä. Schober kävi lukion Linzissä ja opiskeli oikeustiedettä Wienin yliopistossa. Hän meni vuonna 1900 naimisiin Helene Zieglmayer-Hamman Edle v. Hollenfeldin kanssa. Heidän liittonsa oli lapseton.
Ura > Maistraatista Wienin poliisijohtajaksi

Schober aloitti 1898 Wienin maistraatissa ja siirtyi vielä samana vuonna poliisin kirjuriharjoittelijaksi. Hän työskenteli alkujaan Innere Stadtin poliisipiirissä, mutta siirtyi sitten Wienin poliisiin päämajaan. Hän työskenteli 1909–1913 sisäministeriön poliisiosastossa, ja vuonna 1913 hän palasi Wieniin, missä hän aloitti Staatspolizein Wienin-osaston johdossa. Wienin poliisijohtajaksi hänet tehtiin vuonna 1918.
Schober aloitti Wienin poliisijohtajana ensimmäisen maailmansodan aikana, ja vain muutaman kuukauden päästä Habsburgien monarkia romahti Itävallassa. Schober takasi poliisien uskollisuuden uudelle Itävallan tasavallan hallitukselle, mikä todennäköisesti oli ehkäisemässä verisiä yhteenottoja. Hän vahvisti asemaansa järjestyksenvalvojana, kun hän määräsi vuonna 1919 kommunisteja vastaan kohdistetut iskut. Itävaltalaiset kommunistit, joilla oli yhteyksiä Unkarin Béla Kuniin, olivat suunnitelleet aseellista vastarintaa, kun heidät pidetettiin 14. kesäkuuta. Tätä seurasi mielenosoituksia ja levottomuuksia, joissa kuoli 12 ihmistä, mutta Schober sai mainetta neuvostotasavallan syntymisen estämisestä.
Ura > Kahdesti liittokansleriksi

Schoberin hyvä maine sekä yleisön että ympärysvaltojen edustajien parissa johti siihen, että hänet valittii kesäkuussa 1921 Itävallan liittokansleriksi. Hänen johtamaa hallitusta tukivat Kristillinen sosialistipuolue ja pangermanistinen Großdeutsche Volkspartei.
Schober otti liittokanslerina haltuunsa myös joitakin ministerintehtäviä, kuten paikan ulkoministerinä. Hän pyrki luomaan ystävälliset suhteet Habsburgien monarkian entisiin valtioihin ja teki joulukuussa 1921 Lányn sopimuksen Tšekkoslovakian kanssa. Tämä suututti pangermanistit, koska he pitivät sitä esteenä Saksan ja Itävallan liitolle. Pangermanistit vetivät tukensa hallitukselta, ja Schober joutui eroamaan toukokuussa 1922.
Schober palasi Wienin poliisin johtoon. Hän modernisoi poliisivoimia ja oli mukana perustamassa Interpolin edeltäjää Kansainvälistä rikospoliisikomissiota, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet myös valittiin.
Schober oli väkivaltaisesti tukahduttamassa heinäkuussa 1927 kapinaa. Hän oli saanut liittokansleri Ignaz Seipelilta valtuutuksen hajottaa Justizpalastilla olleet mielenosoitukset, ja hän teki 15. heinäkuuta päätöksen avata tulen mielenosoittajia kohtaan. Tulituksessa kuoli 89 ihmistä, mukana lapsia ja viattomia ohikulkijoita. Kirjailija Karl Kraus kutsui tapahtumaa ”sivistyneen ajan suurimmaksi rikokseksi”. Oikeistopuolueet ja media olivat kuitnekin Schoverin tukena, ja tämä itse kertoi vain täyttäneen velvollisuutensa.
Schober yritti 1928 liittopresidentiksi, mutta häntä ei tehtävään valittu. Hän nousi kuitenkin 26. syyskuuta 1929 toistamiseen liittokansleriksi. Hän joutui kuitenkin eroamaan jo syyskuussa 1930 henkilöstöpolitiikan erimielisyyksien takia.
Schober johti marraskuun 1930 vaaleissa Schoberblock-listaa, ja hänet valittiin Kansallisneuvostoon. Hän toimi joulukuusta 1930 tammikuulle 1932 varaliittokanslerina ja ulkoministerinä. Liittokanslerina oli ensin Otto Ender ja sitten Karl Buresch. Schober oli ulkoministerinä luomassa Itävallan ja Saksan välille sopimusta, joka olisi johtanut tulliliittoon. Sopimus kuitenkin hylättiin Ranskan ja Tšekkoslovakian vastustuksen takia.
Amazing Fantasy

| Amazing Fantasy |
| --- | --- |
 Amazing Fantasy No. 15 (elokuu 1962) Kuvitus: Jack Kirby ja Steve Ditko
Lehtityyppi:  sarjakuva
Julkaisija:  Marvel Comics
Perustettu:  joulukuu 1961
Lakkautettu:  elokuu 1962
Kotimaa:   Yhdysvallat
Kieli:  englanti
Amazing Adult Fantasy, jonka viimeinen painos uudelleennimettiin muotoon Amazing Fantasy, on yhdysvaltalainen sarjakuva-antologia, jonka Marvel Comics julkaisi vuosien 1961 ja 1962 välillä. Viimeinen painos Amazing Fantasy No. 15 julkaistiin elokuussa 1962. Kuuluisan supersankarin Spider-Manin ensiesiintyminen oli tässä numerossa.
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011

Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011 olivat järjestyksessään 60. Judon Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne käytiin Abdi İpekçi Arenalla, Turkin Istanbulissa 21.–24. huhtikuuta 2011. Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa ja joukkuekilpailu sekä miehille että naisille.
Mitalistit

Lähde: ippon.org. 
.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| –60 kg | Heorhi Zantaraja  Ukraina | Betkil Šukvani  Georgia | Arsen Galstjan  Venäjä Elio Verde  Italia |
| –66 kg | Miklós Ungvári  Unkari | Tarian Karimov  Azerbaidžan | Alim Gadanov  Venäjä Colin Oates  Britannia |
| –73 kg | João Pina  Portugali | Murat Kodzokov  Venäjä | Jaromir Jezek  Tšekki Hasan Vanlıoğlu  Turkki |
| –81 kg | Elnur Məmmədli  Azerbaidžan | Sergiu Toma  Moldova | Ole Bischof  Saksa  Siražudin Magomedov  Venäjä |
| –90 kg | Ilias Iliadis  Kreikka | Kirill Denisov  Venäjä | Varlam Liparteliani  Georgia Marcus Nyman  Ruotsi |
| –100 kg | Amel Mekić  Bosnia ja Hertsegovina | Levan Žoržoliani  Georgia | Jevgeņijs Borodavko  Latvia Irakli Tsirekidze  Georgia |
| +100 kg | Teddy Riner  Ranska | Barna Bor  Unkari | Martin Padar  Viro Janusz Wojnarowicz  Puola |
| Joukkuekilpailu |  Ukraina |  Ranska |  Georgia  Saksa |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| –48 kg | Alina Dumitru  Romania | Éva Csernoviczki  Unkari | Frédérique Jossinet  Ranska Laetitia Payet  Ranska |
| –52 kg | Pénélope Bonna  Ranska | Joana Ramos  Portugali | Ana Carrascosa  Espanja Sophie Cox  Britannia |
| –57 kg | Sabrina Filzmoser  Itävalta | Telma Monteiro  Portugali | Corina Căprioriu  Romania Irina Zabludina  Venäjä |
| –63 kg | Gevrise Emane  Ranska | Anicka van Emden  Alankomaat | Hilde Drexler  Itävalta Urška Žolnir  Slovenia |
| –70 kg | Edith Bosch  Alankomaat | Cecilia Blanco  Espanja | Erica Barbieri  Italia Lucie Decosse  Ranska |
| –78 kg | Audrey Tcheuméo  Ranska | Lucie Louette  Ranska | Luise Malzahn  Saksa Ana Velenšek  Slovenia |
| +78 kg | Jelena Ivaštšenko  Venäjä | Anne-Sophie Mondière  Ranska | Tea Donguzašvili  Venäjä Lucija Polavder  Slovenia |
| Joukkuekilpailu |  Ranska |  Saksa |  Turkki  Ukraina |
Mitalitaulukko

Ranska oli kilpailujen menestyksekkäin maa voitettuaan viisi Euroopan-mestaruutta ja saatuaan yhteensä 11 mitalia. Mitalisijoille selviytyi kaikkiaan 24 maan edustajia.
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska | 5 | 3 | 3 | 11 |
| 2 |  Ukraina | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3 |  Venäjä | 1 | 2 | 5 | 8 |
| 4 |  Portugali | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 |  Unkari | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 6 |  Azerbaidžan | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 |  Alankomaat | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 8 |  Itävalta | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 8 |  Romania | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 |  Bosnia ja Hertsegovina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10 |  Kreikka | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  Georgia | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 13 |  Saksa | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 14 |  Espanja | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 15 |  Moldova | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 16 |  Slovenia | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 17 |  Britannia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 17 |  Italia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 17 |  Turkki | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 20 |  Latvia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Ruotsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Tšekki | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Viro | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 16 | 16 | 32 | 64 |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut
1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020
Amazing (Tanjan kappale)

| ”Amazing” Tanja |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 10. tammikuuta 2014
 Formaatti: Digitaalinen
 Tekijä(t): Timo Vendt, Tatjana Mihhailova
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.00
Tanjan muut singlet
| ”All in My Head” 2013 | ”Amazing” 2014 | ”Forevermore” 2014 |
| Amazing |
| --- | --- |
 Tanja esittämässä kappaletta ensimmäisen semifinaalin pukuharjoituksissa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Tanja
Säveltäjä(t):  Timo Vendt, Tatjana Mihhailova
Sanoittaja(t):  Tatjana Mihhailova
Euroviisutiedot
Vuosi:  2014
Maa:  Viro
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  12.
Pisteet semifinaalissa:  36
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Amazing on vironvenäläisen laulajan, Tanjan kappale. Se edusti Viroa Eurovision laulukilpailussa 2014 Kööpenhaminassa, Tanskassa. Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa 6. toukokuuta 2014, missä se esitettiin kolmantena. Se sai 36 pistettä, jäi sijalle 12 eikä päässyt finaaliin.
Amga

| Amga   Амга |
| --- | --- |
 Amgajokea 250 kilometriä joen suulta ylävirtaan.
Alkulähde:  Aldanin ylänkö
Laskupaikka:  Aldan
Maat:  Sahan tasavalta (Venäjä)
Pituus:  1 462 km
Virtaama:  200 m³/s
Valuma-alue:  69 300 km²
Amga (ven. Амга, Amga, jak. Амма, Amma) on 1 462 kilometriä pitkä joki Sahan tasavallan kaakkoisosassa Aldanin, Amgan, Tšuraptšan, Tattan ja Tompon ulusien alueilla. Amga saa alkunsa Aldanin ylängöltä Sahan etelärajan tuntumasta, josta se virtaa kohti koillista ja laskee Aldaniin. Amga on suurin Aldaniin laskevista joista. Joen valuma-alue kattaa 69 300 neliökilometriä. Amga on jäässä lokakuun alkupuolelta toukokuuhun. Kevätulva touko-kesäkuussa, joka edustaa 63 % vuosivirtaamasta. Kesätulvat mahdollisia. Jokien varsilla metsästetään turkiseläimiä ja riistalintuja. Alajuoksun vettä käytetään kasteluun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amga Wikimedia Commonsissa
Virtaaman mittauspiste (137 km laskukohdasta yläjuoksulle) / R-Arctic Net (englanniksi)
Anna Itävaltalainen

Anna Itävaltalainen -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Anna Itävaltalainen (1549–1580), Habsburg-sukuinen prinsessa, Espanjan kuningatar, kuningas Filip II:n puoliso
Anna Itävaltalainen (1573–1598), Ruotsin ja Puolan kuningas kuningatar, kuningas Sigismundin puoliso
Anna Itävaltalainen (1601–1666), Espanjan kuningas Filip III:n tytär, Ranskan kuningatar, kuningas Ludvig XIII:n puoliso
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Anna Itävaltalainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alimääräytyneisyys

Alimääräytyneisyys (teorioiden empiirinen alimääräytyneisyys) on tieteenfilosofinen käsite, jolla viitataan teorioiden ja niitä tukemaan tarkoitetun empiirisen todistusaineiston väliseen suhteeseen. Alimääräytyneisyydellä tarkoitetaan sitä, että millekään teorialle empiirinen aineisto ei yksistään kykene määrittämään sitä, onko teoria vai joku sen kanssa kilpaileva teoria oikea. Teoria on siis alimääräytynyt silloin jos on olemassa toinen kilpaileva teoria, joka on epäyhteensopiva ensimmäisen teorian kanssa, mutta sopii yhtä hyvin yhteen empiirisen aineiston kanssa.
Ongelmana on näin, kuinka valinnan tekeminen kahden kilpailevan teorian välillä voi olla rationaalista. Teorioiden empiiristä alimääräytyneisyyttä on käytetty tukemaan tietoteoreettista relativismia, jonka mukaan valinnan tekeminen on mahdotonta pelkästään empiirisen aineiston nojalla.
Sille vastakkainen käsite on ylimääräytyneisyys, joka on myös Freudin psykoanalyysin keskeinen käsite.
Historia

Uuden ajan filosofiassa alimääräytyneisyyttä käsitteli ensimmäisenä René Descartes. Muiden skeptisten argumenttien ohella Descartes esitti kaksi argumenttia, jotka ilmaisevat alimääräytyneisyyttä.
Descartesin uniargumentti huomauttaa, että unessa koetut kokemukset (esimerkiksi putoaminen) eivät välttämättä sisällä tarpeeksi informaatiota, jotta siitä voitaisiin päätellä tositilanne (esimerkiksi sängyssä oleminen). Koska ihminen ei voi aina erottaa unia todellisuudesta, hän ei voi sulkea pois sitä teoriaa, että on tälläkin hetkellä unessa. Näin teoria siitä, että tämän hetkiset kokemukset ovat aitoja, on alimääräytynyt.
Descartesin demoniargumentti (kartesiolainen demoni) on muunnelma uniargumentista. Sen mukaan kaikki ihmisen kokemukset ja ajatukset voisivat olla kaikkivoipaisen, petollisen toimijan (”pahan demonin”) tuotoksia. Myös tässä tapauksessa tilannetta ei voida erottaa todellisuudesta niin kauan kuin koettu todellisuus vaikuttaa sisäisesti johdonmukaiselta. Näin ei ole mahdollista erottaa oikeaa uskomusta loogisesti siitä, että tulee petetyksi.
David Hume on toisen merkittävän alimääräytyneisyysargumentin, induktion ongelman, lähde. Alimääräytyneisyys tuli tunnetuksi nykyajan tieteenfilosofiassa Thomas Kuhnin töiden myötä. Hänen tunnetuin teoksensa Tieteellisten vallankumousten rakenne esitti uudenlaisen näkemyksen tieteellisestä edistyksestä tai jopa kyseenalaisti sen. Alimääräytyneisyyttä on käytetty tieteenfilosofiassa argumenttina muun muassa tieteellistä realismia vastaan.