stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A1 Ethniki
Joukkueet kaudella 2014–2015 > Mestaruudet seuroittain

| Joukkue | Mestaruudet | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| Panathinaikos | 39 | 1946, 1947, 1950, 1951, 1954, 1961, 1962, 1967, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1977, 1980, 1981, 1982, 1984, 1998, 1999, 2000, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 |
| Olympiakos Pireus | 14 | 1949, 1960, 1976, 1978, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2012, 2015, 2016, 2022, 2023 |
| Aris BC | 10 | 1930, 1979, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 |
| AEK Ateena | 8 | 1958, 1963, 1964, 1965, 1966, 1968, 1970, 2002 |
| Panellinios | 6 | 1929, 1939, 1940, 1953, 1955, 1957 |
| Iraklis | 2 | 1928, 1935 |
| PAOK | 2 | 1959, 1992 |
| Near East | 1 | 1936 |
| Athens University | 1 | 1937 |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (kreikaksi)
Aiguèze

Näkymä Saint-Martin-d'Ardèchesta kohti Aiguèzen kylää.
Aiguèze [egɛz] on Ranskan kunta Occitanien alueella Gardin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 218. Kunta kuuluu departementissaan Pont-Saint-Espritin kantoniin Nîmesin arrondissementissa.
Aiguèze sijaitsee lähellä Ardèche-joen rotkoja (Gorges de l'Ardèche), jotka ovat tunnettu matkailukohde. Aiguèze kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluvat samasta departementista myös Montclus ja La Roque-sur-Cèze.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aiguèze Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Aiguèze
Käännös suomeksi
Abel Hernández

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Abel Mathías Hernández Platero
Syntymäaika: 8. elokuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Pando, Uruguay
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura: Hull City AFC
Pelinumero: 9
Junioriseurat
2000–2001 2001–2006: Peñarol Central Español
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2007–2008 2008–2009 2009–2014 2014– | Central Español Peñarol Palermo Hull City | 30 (9) 8 (3) 111 (31) 49 (19) |
Maajoukkue
| 2010– | Uruguay | 24 (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. tammikuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. marraskuuta 2015.
Abel Mathías Hernández Platero (s. 8. elokuuta 1990 Pando, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Hull City AFC:ta ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Hernández aloitti ammattilaisuransa Central Españolissa vuonna 2007. Hän aloitti uransa tehokkaasti tehden viisi maalia ensimmäisten neljän ottelun aikana. Kauden jälkeen Hernández siirtyi Peñaroliin, jossa hän vakiinnutti pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa nopeasti. 2. helmikuuta 2009 hän teki sopimuksen italiasseura Palermon kanssa, jossa pelasi jo ennestään hänen maanmiehensä Edinson Cavani.
Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 15. maaliskuuta 2009 ottelussa Lecceä vastaan.
Maajoukkueura

27. heinäkuuta 2010 Hernández sai ensimmäisen kutsunsa Uruguayn maajoukkueeseen ystävyysotteluun Angolaa vastaan. Ystävyysottelu pelattiin 11. elokuuta 2010 Lissabonissa. Hernández onnistui ottelussa myös maalinteossa viemällä joukkueensa 2–0-johtoon.
Aiheesta muualla

Abel Hernándezin virallinen fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Uruguayn joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Coates |
5 Gargano |
6 Hernández |
7 Rodríguez |
8 Eguren |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Á. Pereira |
12 Castillo |
13 Aguirregaray |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Scotti |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Fucile |
5 Gargano |
6 Á. Pereira |
7 Rodríguez |
8 Hernández |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Stuani |
12 Muñoz |
13 Giménez |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Coates |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
Akiko Kawase

| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Naisten taitouinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | joukkueohjelma |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rooma 1994 | joukkueohjelma |  |
Akiko Kawase (jap. 川瀬 晶子; s. 13. heinäkuuta 1971 Tokio) on japanilainen entinen taitouimari ja olympiamitalisti. Hän oli voittamassa pronssia Atlantan olympialaisissa 1996 joukkueohjelmasta. Kawase saavutti joukkuepronssia myös Rooman MM-kilpailuissa 1994.
Aitokiuas

Oikealla suomalainen aitokiuas
Aitokiuas on puulla lämmitettävä kertalämmitteinen ulossavuava saunan kiuas. Kiukaan ominaisuuksiin kuuluu suuri eristetty kivitila, jonka ansiosta kiuas pysyy käyttövalmiina useita tunteja, jopa illasta aamuun. Kiukaassa savu menee kivipesän läpi, kuten perinteisessä savusaunassa, mutta kiukaan savukaasut johdetaan hormiin. Kertalämmitteisestä pönttökiukaasta aitokiuas eroaa lämpöeristetyn vaippansa ansiosta. Kiuas tuli myyntiin 1950-luvun alussa, puoli vuosisataa brändittömien pönttökiukaiden jälkeen. Kiuasmallin on kehittänyt rakennusneuvos Jalo Syvähuoko.
Rakenne

Kiuas poikkeaa tavallisesta jatkuvalämmitteisestä kiukaasta siinä, ettei saunomisen aikana pesässä pidetä tulta. Kivet pysyvät saunomisajan riittävän kuumina tavanomaista suuremman massansa, suuremman määrän ja eristetyn kivipesän vuoksi. Kiuas poikkeaa jatkuvalämmitteisestä kiukaasta myös siten, ettei sen tulipesää ole erotettu kivipesästä, vaan lämmityksen aikana savu menee kivien lomasta ennen poistumistaan savuhormiin.
Lämmityksen päätyttyä ja tulen ja hiilloksen sammuttua voidaan ryhtyä saunomaan. Tarvittaessa hiillos voidaan myös siirtää sopivilla apuvälineillä pois tulipesästä esimerkiksi kuumavesipadan tulipesään, josta hiilloksen palaessa syntyvä häkä siirtyy suoraan hormiin. Hehkuvaa hiillosta ei tulisi aitokiukaan tulipesässä saunomisen alkaessa enää olla, ettei hiilloksesta tulisi häkää löylyhuoneeseen. Saunomisen ajaksi kivipesän yläosassa sijaitseva luukku avataan, jotta löylyvesi voidaan heittää luukun kautta kiville.
Lämmittäminen

Aitokiukaan lämmittäminen vie jatkuvalämmitteistä kiuasta runsaammin aikaa suuren kivimäärän vuoksi, sillä niiden kuumiksi saaminen suuren kivimassan vuoksi vaatii myös suuremman polttopuumäärän polttamista. Kun haluttu lämpötila on saavutettu, liekkien sijasta tulipesässä on hiilloskerros, jonka paksuus riippuu poltetun puun määrästä. Hormin alapelti suljetaan, jottei lämpö karkaisi.
Puiden palaminen hiillokselle, ja tasaisemman hiilloksen aikaansaamiseksi viimeiseen pesälliseen kannattaa käyttää pienemmäksi pilkottua puuta. Häkävaaran vuoksi hormin suojapelti jätetään kuitenkin auki. Yläpelti tai katon tuuletusritilä jätetään auki löylyhuoneen paremman ilmanvaihdon takaamiseksi. Hiilien annetaan palaa loppuun, minkä jälkeen poistetaan tuhkat ja heitetään niin sanotut häkälöylyt, joita kutsutaan myös nokilöylyiksi.
Lämmittäminen > Häkälöylyt

Häkälöylyjen tarkoitus on puhdistaa kivet niiden pinnalta irtoavasta puutuhkasta, jottei sitä pääsisi kulkeutumaan löylyn mukana löylyhuoneeseen, ja näin myös hengitysilmaan. Häkälöylyn tarkoitus ei nimestään huolimatta ole kuitenkaan tarkoitus poistaa häkää kiukaasta tai löylyhuoneesta, tilaan lämmityksen jälkeen jäänyt häkä poistuu tuuletuksen mukana ulkoilmaan.
Häkälöylyt heitetään kiville hormipeltien ollessa auki, ja kiukaan luukku suljetaan nopeasti veden heiton jälkeen, jotta höyryn paine irrottaisi tuhkat kivistä ja tuulettaisi ne piipun kautta ulos. Kiville ei saa heittää suuria määriä vettä kerralla, koska löyly ei ehdi pakenemaan kokonaan piipun kautta ulos vaan pöllähtää osittain kiukaan saumoista ja tuhkaluukun kautta tuhkapölyn kera löylyhuoneeseen. Häkälöylyn heitto toistetaan pari kertaa, minkä jälkeen pellit suljetaan. Häkälöylyjä heitettäessä, kuten myös saunottaessa, on syytä käyttää mahdollisimman kuumaa vettä. Tällä estetään kivien jäähtyminen ennenaikaisesti, ja kiuas pysyy lämpimänä pidempään. Kuuma vesi voidaan ottaa joko saunan padasta, tai mahdollisuuksien mukaan suoraan kylpyhuoneen kraanasta.
Peltien sulkemisen jälkeen on suositeltavaa tuulettaa löylyhuone, mikäli tila on ikkunalla varustettu, tai tarvittaessa voidaan avata myös löylyhuoneen ovi, jos ovi johtaa suoraan ulkoilmaan, eikä esimerkiksi kylpyhuoneeseen. Tämä parantaa ilman laatua ja laskee aloituslämpötilan myös miellyttävämmäksi. Nyt kiukaan kansiluukku voidaan avata ja sauna on käyttövalmis. Käytön aikana löylyhuoneen lämpötilaa säädellään avaamalla ja sulkemalla luukkua.[lähde? ]
Vanha Porvoo

| Vanha Porvoo> Gamla stan |
| --- | --- |
 Vanha Porvoo Mannerheiminkadun sillalta
Kaupunki:  Porvoo
Koordinaatit:  60.397410°N, 025.657818°E
Kaupunginosa nro:  1
Pinta-ala:  0,18 km² 
Väkiluku:  noin 700
Postinumero(t):  06100
Vanha Porvoo (paikallisesti ruotsiksi usein Gamla stan) on Porvoon kaupungin vanhin kaupunginosa ja kaupungin historiallinen keskusta. Kaupunginosa on tunnettu turistikohde keskiaikaisen asemakaavansa ja hyvin säilyneiden 1700- ja 1800-luvun rakennusten vuoksi. Vanha Porvoo kuuluu niin kansallismaisemien kuin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Sijainti

Varsinainen noin 18 hehtaarin laajuinen vanhakaupunki sijaitsee Porvoon keskustan kupeessa Porvoonjoen rantatörmällä. Aluetta rajaavat lännessä joki, etelässä Mannerheiminkatu sekä Rihkamakatu ja idässä Kaivokatu. Pohjoisessa rajana on joentörmällä sijaitseva entinen Porvoon maalaiskunnan ja kaupungin raja. Raja näkyy selvästi rakennetun alueen päättymisenä ja tienvieressä olevasta tulliportin pylväästä. Pohjoisessa mäen päällä vuoden 1907 kartan mukaan oli vielä virallisesti kaupunkiin kuuluneet Lukiokuja ja Linnakatu, mutta vanhaa rakennuskantaa on näiden pohjoispuolellakin, sillä vähävaraista väkeä asui kaupungin tullirajan pohjoispuolella. Alueelle luonteenomaista ovat suuret korkeuserot joenrannasta korkeimpaan kohtaan Vanhan Porvoon pohjoisosassa. Maasto viettää joelle ja empirekaupunkia kohti.
Historia > Keskiajalta suureen paloon

Porvoo on  yksi Suomen vanhimmista kaupungeista, ja ensimmäiset merkinnät siitä ovat 1300-luvulta. Kaupunginoikeudet Porvoon arvioidaan saaneen noin vuonna 1380. Keskiaikainen Porvoo oli Porvoon läänin pääkaupunki. Asemakaavaa ei keskiajalla juurikaan suunniteltu, vaan tontit olivat epäsäännöllisen muotoisia ja pieniä. Kaupunki tuhoutui useaan kertaan tulipaloissa. Vanhan ajan paloista merkittävimmät olivat tanskalaisten sytyttämä palo 1500-luvun alussa, kaksi 1500-luvun paloa Venäjän kanssa käydyissä sodissa ja isonvihan aikainen kaupungin tuho. Kaupunki oli 1500-luvulla lakkautettu kahteenkin kertaan, jotta asukkaat saataisiin muuttamaan uuteen Helsingin kaupunkiin. Vuonna 1602 kaupunginoikeudet palasivat ja ovat jatkuneet siitä asti keskeytyksettä. Kaupungin merkitys kasvoi Viipurin jäätyä Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa. Keskiaikaisista rakennuksista ovat säilyneet Porvoon tuomiokirkko, kellotapuli ja joitakin kellareita.
Historia > Vuoden 1760 suurpalo ja jälleenrakennus

Vuoden 1760 kesä oli erittäin kuiva ja tuli pääsi irti rouva Holmin keittiöstä. Kaupungista paloi noin 2/3, eli kaupungin 293 talosta vain 91  säästyi liekeiltä. Kaupunki oli talven tulon takia jälleenrakennettava nopeasti, ja siksi asemakaavaa ei juurikaan muutettu. Uudet rakennukset tehtiin vanhojen kivijalkojen ja kellarien päälle. Vanhan Porvoon nykyinen rakennuskanta on pääosin rakennettu vuosina 1760-1820. Rakentamista pyrittiin paloturvallisuuden nimissä ohjaamaan kivirakennusten tekoon puutalojen sijaan..
Historia > Empirekaupungin rakentaminen ja purku-uhka

Vanhan kaupungin eteläpuolelle rakennettiin 1840-luvulla empire-tyylinen kaupunginosa, jonka vuoksi noin kolmannes Vanhan Porvoon eteläosan rakennuskannasta purettiin. Jäljelle jäänyt Vanha Porvoo alkoi ränsistyä ja suunnitelmissa oli purkaa keskiaikaiseen kaavaan rakennetut korttelit. Niiden tilalle olisi tullut empirekaupungin ruutuasemakaavaa. Purku-uhka väistyi vuonna 1911, ja alue sai asemakaavan vuonna 1936. Vanhan Porvoon säilyttämiseen vaikutti merkittävästi tehtailija Louis Sparre.
Historia > Suojelu

Vuoden 1936 asemakaava suojeli vanhan Porvoon. Parikymmentä 1900-luvulla rakennettua rakennusta on toteutettu vanhaan kaupunkiin sopivilla rakennustavoilla. Mannerheiminkadun korkea silta vuodelta 1957 muutti merkittävästi jokivarren maisemaa, mutta sillan itäinen pää ei ole varsinaisen Vanhan Porvoon alueella. Alueen arvo ymmärrettiin 1970-luvulla ja kaupunginosaa kehitettiin vastaamaan matkailun tarpeisiin. Vanhasta Porvoosta onkin kehittynyt Porvoon merkittävin matkailukohde.
Tulipalot ovat yhä uhkana tiheästi rakennetulle Vanhalle Porvoolle, josta huomattava osa on puurakenteista. Viimeisimmät julkisuudessa huomiota saaneet palot olivat Remu Aaltosen asunnon palo 11.5.2004 ja Porvoon tuomiokirkon palo 29.5.2006. Nämä palot eivät aiheuttaneet vaurioita muille kuin mainituille rakennuksille.
Kaupunkikuva ja rakennuksia

Vanhan Porvoon tunnusomaisimmat näkymät ovat katsottaessa kaupunginosaa joen vastarannalta Näsinmäeltä tai Mannerheiminkadun sillalta. Punaisten aittojen rivistö on Porvoon tunnetuimpia postikorttimaisemia, samoin Porvoon tuomiokirkon pääty nousemassa Vanhan Porvoon rakennusten keskeltä.
Muita tunnettuja rakennuksia Vanhassa Porvoossa ovat muun muassa :
Porvoon puukirkko tuomiokirkon vieressä
vanha raatihuone vuodelta 1764 (nykyään Porvoon museo)
tuomiokapitulin rakennus / Lukiokuja 2
Brunbergin makeistehtaan tehtaanmyymälä / Välikatu 4
niin sanottu Porvoon linna / Jokikatu 12
vähävaraisen väen asuinrakennukset 1700-luvulta Itäisellä Pitkäkadulla ja Kulmakujalla
vanha paahtimorakennus Mannerheiminkadun sillan kupeessa (nykyään ravintola)
Jokikadulla on Suomen oloissa harvinainen, keskiaikaisille kaupungeille tyypillinen kellariravintola. Useat muutkin rakennukset Vanhassa Porvoossa ovat nykyään ravitsemus- ja matkailuelinkeinon käytössä.
Liikenneyhteydet

Alueen läpi kulkee neljä joen suuntaista katua ja näiden poikki kapeita kujia rinteen suuntaisina. Kuninkaantie eli Suuri Rantatie kulkee Vanhan Porvoon läpi kirkon vierestä kääntyen koilliseen. Tien nimenä ovat Vanhan Porvoon alueella Sillanmäki ja Lukiokuja. Lukiokuja on maantieroolinsa vuoksi muita poikittaiskujia leveämpi. Kadut on päällystetty mukulakivillä. Vanhassa Porvoossa autoliikenne on sallittua, mutta pysäköintitilaa on erittäin rajatusti ja nopeusrajoitus on 15 km/h.
Ensimmäinen silta Porvoon kohdalle tehtiin 1300-luvulla. Suuren Rantatien silta oli satoja vuosia ainoa ylityspaikka Porvoon seudulla. Aikoinaan kaupungin tulliportit sijaitsivat sillan jälkeen ja Kirkkotorin vieressä. Vuonna 1957 valmistui Mannerheiminkadun silta, ja vanha silta jäi vähemmälle käytölle.
Porvoon rata valmistui vuonna 1874. Varsinainen Porvoon rautatieasema on kävelyetäisyydellä Vanhasta Porvoosta, mutta aiemmin rata meni joen toista rantaa Mannerheiminkadusta ali aina Länsirannan nykyisen puutaloalueen tienoille. Vanhan Porvoon kohdalla vastarannalla oli vuosina 1961-81 seisake nimeltään Porvoon keskusta. Seisake lakkautettiin säännöllisen junaliikenteen päätyttyä, ja rata purettiin vuonna 2006. Radalla on yhä museoliikennettä Porvoon rautatieasemalle asti, josta matkailijat siirtyvät jalan Vanhaan Porvooseen.
Rautatien lisäksi turisteja saapuu Porvooseen M/S J. L. Runeberg -aluksella Helsingistä. Vanhan Porvoon vetovoima on niin suuri, että Helsingissä käyviltä risteilyaluksilta järjestetään bussimatkoja Vanhaan Porvooseen.
Tapahtumat

Vanhassa Porvoossa järjestetään joulukuussa perinteiset joulumarkkinat Raatihuoneentorilla. Ohjatuilla kävelykierroksilla taas kerrotaan vanhan ajan joulunvietosta.
Aiheesta muualla

Vanha Porvoo Porvoon kaupungin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanha Porvoo Wikimedia Commonsissa
Vanha Porvoo pohjoisesta nähtynä 1800-luvulla
Näkymä kapealta kadulta
Suuri Rantatie Porvoon kohdalla Magnus Enckellin maalauksessa
Aigáleo (kaupunki)

| Aigáleo Aigáleon kunta Αιγάλεω Δήμος Αιγάλεω |
| --- | --- |
 Aigáleon Estavroménos-aukio.
 Kunnan sijainti
 Aigáleo
 Koordinaatit: 37.992°N, 23.678°E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Länsi-Ateena
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  4704
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,450 km²
Väkiluku (2011):  69 946
 – Väestötiheys:  10 844,34 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  122 xx
Suuntanumero(t):  210
Rekisterikilpi:  Z
 
 www.egaleo.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aigáleo (kreik. Αιγάλεω) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Αιγάλεω, Dímos Aigáleo), joka sijaitsee Länsi-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 6,450 neliökilometriä ja väkiluku 69 946 (vuonna 2011).
Länsi-Attikan yliopiston kampusta.
Aigáleo sijaitsee noin viisi kilometriä Ateenan keskustasta luoteeseen. Kaupunki on saanut nimensä sen lähellä sijaitsevasta Aigáleo- eli Aigaleosvuoresta. Aigáleossa toimii pääosa Länsi-Attikan yliopistosta. Kaupungissa sijaitsee Aigáleon metroasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aigáleo Wikimedia Commonsissa
Δήμος Αιγάλεω (Arkistoitu – Internet Archive). Aigáleon kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Attikan alue
| --- | --- |
Keski-Ateenan alueyksikkö:   Ateena  Dáfni-Ymittós  Filadélfeia-Chalkidóna  Galátsi  Ilioúpoli  Kaisarianí  Výronas  Zográfou 
Pohjois-Ateenan alueyksikkö:   Agía Paraskeví  Amaroúsio  Chalándri  Filothéi-Psychikó  Irákleio  Kifisiá  Lykóvrysi-Péfki  Metamórfosi  Néa Ionía  Papágou-Cholargós  Pentéli  Vrilíssia 
Länsi-Ateenan alueyksikkö:   Agía Varvára  Ágioi Anárgyroi-Kamateró  Aigáleo  Chaïdári  Ílio  Peristéri  Petroúpoli 
Etelä-Ateenan alueyksikkö:   Ágios Dimítrios  Álimos  Ellinikó-Argyroúpoli  Glyfáda  Kallithéa  Moscháto-Távros  Néa Smýrni  Palaió Fáliro 
Pireuksen alueyksikkö:   Keratsíni-Drapetsóna  Korydallós  Níkaia-Ágios Ioánnis Rénti  Pérama  Pireus 
Itä-Attikan alueyksikkö:   Acharnés  Diónysos  Kropía  Lavreotikí  Marathónas  Markópoulo Mesogaías  Oropós  Paianía  Pallíni  Rafína-Pikérmi  Saronikós  Spáta-Artémida  Vári-Voúla-Vouliagméni 
Länsi-Attikan alueyksikkö:   Asprópyrgos  Elefsína  Fylí  Mándra-Eidyllía  Mégara 
Saarten alueyksikkö:   Agkístri  Aígina  Hydra  Kythera  Póros  Salamis  Spétses  Troizinía-Méthana
Alkeet (albumi)

| Alkeet Puola |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: toukokuu 2011
 Formaatti: digitaalinen julkaisu
 Tuottaja(t): Puola
 Tyylilaji: elektroninen musiikki
 Kesto: 39.40
 Levy-yhtiö: omakustanne
Puolan muut julkaisut
| Invisible Sightseeing 2001 | Alkeet 2011 |   |
Alkeet on Puola-yhtyeen toinen albumi vuodelta 2011.
Kappaleet

Iso paha susi – 3.10
Hajotus – 6.16
Päällikön piippu – 6.30
Kosmonauttija – 3.52
Kemisti – 5.22
Keijunta – 4.47
Alkeet – 9.45
Aigáleon metroasema

| Aigáleo> Αιγάλεω |
| --- | --- |
 Aigáleon metroasemaa.
 Ateenan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   Linja 3
Sijainti:  37°59′30″N, 23°40′55″E
Paikkakunta:  Aigáleo, Länsi-Ateena, Attika, Kreikka
Avattu:  26.5.2007
Aigáleo (kreik. Αιγάλεω eli Σταθμός Αιγάλεω, Stathmós Aigáleo) on Ateenan metron asema Linjalla 3 (sininen). Se sijaitsee Aigáleon kaupungissa Suur-Ateenan länsiosassa.
Aigáleon metroasemaa.
Metroasema avattiin 26. toukokuuta 2007. Seuraava asema länteen on Agía Marína ja itään Elaiónas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aigáleon metroasema Wikimedia Commonsissa
Ateenan metro
| --- | --- |
Linja 1:   Pireus  Fáliro  Moscháto  Kallithéa  Távros - Elefthérios Venizélos  Petrálona  Thiseío  Monastiráki  Omónoia  Viktória  Attikí  Ágios Nikólaos  Káto Patísia  Ágios Elefthérios  Áno Patísia  Perissós  Pefkákia  Néa Ionía  Irákleio  Eiríni  Neratziótissa  Maroúsi  KAT  Kifisiá 
Linja 2:   Anthoúpoli  Peristéri  Ágios Antónios  Sepólia  Attikí  Stathmós Larísis  Metaxourgeío  Omónoia  Panepistímio  Sýntagma  Akrópoli  Syngroú-Fix  Néos Kósmos  Ágios Ioánnis  Dáfni  Ágios Dimítrios - Aléxandros Panagoúlis  Ilioúpoli - Grigóris Lamprákis  Álimos  Argyroúpoli  Ellinikó 
Linja 3:   Dimotikó Théatro  Pireus  Maniátika  Níkaia  Korydallós  Agía Varvára  Agía Marína  Aigáleo  Elaiónas  Kerameikós  Monastiráki  Sýntagma  Evangelismós  Mégaro Mousikís  Ampelókipoi  Panórmou  Katecháki  Ethnikí Ámyna  Cholargós  Nomismatokopeío  Agía Paraskeví  Chalándri  Doukíssis Plakentías  Pallíni  Paianía-Kántza  Koropí  Aerodrómio 
Linja 4:   Álsos Veḯkou  Galátsi  Elikónos  Kypséli  Dikastíria  Alexándras  Exárcheia  Akadimía  Kolonáki  Evangelismós  Kaisarianí  Panepistimioúpoli  Ilísia  Zográfou  Goudí
Alvin Batiste

Alvin Batiste (7. marraskuuta 1937 – 6. toukokuuta 2007) oli New Orleansissa, Louisianassa syntynyt yhdysvaltalainen jazz-klarinetisti.
Batiste levytti muiden muassa Cannonball Adderleyn ja Branford Marsalisin kanssa. Hän piti Southern Universityssä omaa jazz-instituuttiaan ja opetti esimerkiksi Henry Butleria ja Randy Jacksonia. Hän esiintyi lisäksi Ray Charlesin kanssa.
Batiste kuoli sydänkohtaukseen toukokuussa 2007.
Aléxandros Karageorgíou

Aléxandros Karageorgíou (kreik. Αλέξανδρος Καραγεωργίου; s. 3. kesäkuuta 1986) on kreikkalainen jousiampuja.
Karageorgíou osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Ateenassa 2004. Hän oli tuolloin henkilökohtaisessa kilpailussa 29., jonka lisäksi hän oli mukana maansa kolmanneksitoista sijoittuneessa joukkueessa. Karageorgíou oli henkilökohtaisessa kilpailussa 27. Ateenan EM-kisoissa 2006 ja sadas Ulsanin MM-kilpailuissa 2009.
Aito Ojala

Aito Ilmo Ojala (7. elokuuta 1926 Seinäjoki – 18. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän toimi vuonna 1989 Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun energiatalouden professorina. Hänen tutkimuskohteitaan olivat turbiinit ja voimalaitosoppi.
Ojala tuli ylioppilaaksi Seinäjoen tyttölyseosta 1945. Diplomi-insinööriksi Ojala valmistui Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1952. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli 1968. Ojala oli Insinööritoimisto Aito Ojalan toimitusjohtaja vuodesta 1969. Ojala toimi Helsingin kaupungin sähkölaitoksen apulaiskäyttöinsinöörinä vuosina 1952–1953 ja SLY:n tutkimusinsinöörinä 1954. Ekonon insinöörinä Ojala oli 1956–1968. Helsingin teknillisen oppilaitoksen tuntiopettajana Ojala oli 1960–1969 ja Teknillisen korkeakoulun virkaatekevänä energiatalouden ja voimalaitosopin professorina 1971–1974.
Vuonna 2018 Ojala promovoitiin Aalto-yliopiston riemutohtoriksi ja vuonna 2017 Ojalalle myönnettiin sotaveteraanina Suomen Valkoisen Ruusun I luokan mitali.
Ojalan vanhemmat olivat Emil Ojala ja Elli (o.s. Wilkki). Puoliso on Liisa (o.s. Dahlström). Ojalan veli oli kirjallisuudentutkija Aatos Ojala.
Teokset

Energiatalouden ja voimalaitosopin perusteet, Otakustantamo, 1974
Alén

Alén on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Andrei Alén (s. 1981), näyttelijä
Anton Alén (s. 1983), rallikuljettaja, Markku Alénin poika
Eero Alén, rallikuljettaja
Henri Alén (s. 1978), kokki, ravintoloitsija
Johan Alén (s. 1976), runoilija, kirjailija ja toimittaja
Juha Alén (s. 1981), jääkiekkoilija
Kalevi Alén (1930–2012), tullimestari, apulaiskaupunginjohtaja ja kunnallispoliitikko
Markku Alén (s. 1951), rallikuljettaja, Eero Alénin poika
Mia Alén (s. 1981), salibandyn pelaaja
Raimo Alén (s. 1951), puukemian professori
Aaro Honka, oik. Eino Johannes Arohonka, vuoteen 1932 Alén (1913–2001), nuorisokirjailija, rehtori
Matti Almila, vuoteen 1941 Alén (1927–1998), toimittaja ja dekkarikirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.