stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo tunnetuista suomalaisista homo- ja biseksuaaleista
P

| Nimi | Syntymä- ja kuolinaika | Ammatti tai toimi | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Reijo Paananen | s. 1964 | poliitikko, SDP:n puoluesihteeri | homoseksuaali |  |
| Gekko Paavilainen | s. 1972 | kirjailija, kampaaja |  |  |
| Olavi Paavolainen | 1903–1964 | kirjailija | biseksuaali |  |
| Sauli Pahkasalo |  | lehtitoimittaja |  |  |
| Hannu Palosuo | s. 1966 | kuvataiteilija |  |  |
| Kaija Papu | s. 1980 | kuvataiteilija |  |  |
| Martti Parkkari | 1938–2016 | säveltäjä ja musiikkitieteilijä | biseksuaali |  |
| Henry Parland | 1908–1930 | runoilija ja kirjailija |  |  |
| Aarne Pelkonen | s. 1986 | oopperalaulaja | biseksuaali |  |
| Jari Peltola | s. 198? | juontaja |  |  |
| Benjamin Peltonen | s. 1997 | laulaja ja lauluntekijä | homoseksuaali |  |
| Anu Penttinen | s. 1974 | lasitaiteilija |  |  |
| Max Perttula | s. 1972 | parfymööri |  |  |
| Tuulikki Pietilä | 1917–2009 | taidegraafikko |  |  |
| Peter Pihlström | s. 1972 | tanssija, näyttelijä |  |  |
| Ilmari Pimiä | 1897–1989 | kirjailija, runoilija ja kuvataiteilija |  |  |
| Markku Piri | s. 1955 | tekstiilitaiteilija, muotoilija |  |  |
| Mirjam Polkunen | 1926–2012 | toimittaja, kirjailija |  |  |
| Tero Puha | s. 1971 | kuvataiteilija, valokuvaaja |  |  |
| Janne Puhakka | 1995–2024 | jääkiekkoilija | homoseksuaali |  |
| Tuija Pulkkinen | s. 1956 | tutkija, professori |  |  |
| Mikko Puttonen | s. 1994 | valokuvaaja | homoseksuaali |  |
| Eeva Putro |  | näyttelijä |  |  |
| Kristiina Puukko | s. 1976 | näyttelijä | biseksuaali |  |
| Tauno Pylkkänen | 1918–1980 | säveltäjä |  |  |
R

| Nimi | Syntymä- ja kuolinaika | Ammatti tai toimi | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tuomo Railo | s. 1967 | tanssija | homoseksuaali |  |
| Max Rand | 1942–1992 | toimittaja |  |  |
| Mikko Rasila | s. 1962 | näyttelijä |  |  |
| Iida Rauma | s. 1984 | kirjailija |  |  |
| Niki Rautén | s. 1996 | näyttelijä |  |  |
| Mirkka Rekola | 1931–2014 | kirjailija |  |  |
| Jukka Rintala | s. 1952 | muotisuunnittelija |  |  |
| Rilla Ritakallio | s. 2001 | miekkailija |  |  |
| Mikko Roiha | s. 1971 | teatteriohjaaja ja näyttelijä |  |  |
| Olli-Matti Ronimus | 1929–2005 | runoilija |  |  |
| Katriina Rosavaara | s. 1975 | kuvataiteilija, kuvakirjailija |  |  |
| Tiina Rosenberg | s. 1958 | rehtori, professori | homoseksuaali |  |
| Markku Rossi | s. 1956 | kansanedustaja |  |  |
| Ella Rosti | s. 1986 | tubettaja |  |  |
| Maarit Ruikka | s. 1958 | teatteriohjaaja |  |  |
| Nicken Rönngren | 1880–1956 | teatterinjohtaja |  |  |
S

| Nimi | Syntymä- ja kuolinaika | Ammatti tai toimi | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Janne Saarakkala | s. 1972 | teatteriohjaaja, kirjailija |  |  |
| Atlas Saarikoski | s. 1982 | aktivisti, toimittaja | queer |  |
| Niko Saarinen | s. 1986 | televisiopersoona, tubettaja | homoseksuaali |  |
| Pirkko Saisio | s. 1949 | kirjailija, näyttelijä ja ohjaaja | homoseksuaali |  |
| Eino Salmelainen | 1893–1975 | professori ja teatterineuvos |  |  |
| Senni Salminen | s. 1996 | kolmiloikkaaja |  |  |
| Sita Salminen | s. 1992 | tubettaja | biseksuaali |  |
| Marko Salo | 1964–2005 | oopperalaulaja | homoseksuaali |  |
| Christian Sandström | s. 1972 | näyttelijä |  |  |
| Kaarlo Sarkia | 1902–1945 | runoilija |  |  |
| Milja Sarkola | s. 1975 | teatteriohjaaja |  |  |
| Matti Savolainen | 1949–2012 | kirjallisuuden- ja kulttuurintutkija |  |  |
| Ronja Savolainen | s. 1997 | jääkiekkoilija |  |  |
| Wilma Schlizewski | s. 1958 | tatuointitaiteilija, juontaja |  |  |
| Jaakko Selin | s. 1958 | vaatesuunnittelija ja toimittaja | homoseksuaali |  |
| Isaac Sene | s. 1997 | muusikko |  |  |
| Jari Sillanpää | s. 1965 | iskelmälaulaja | homoseksuaali |  |
| Susanna Silvander-Rosti | s. 1989 | tubettaja, lastenkirjailija | homoseksuaali |  |
| Juri Silvennoinen | s. 1972 | malli |  |  |
| Mikko Silvennoinen | s. 1975 | tv-toimittaja |  |  |
| Kirsti Simonsuuri | 1945–2019 | kirjailija ja kirjallisuudentutkija |  |  |
| Helena Sinervo | s. 1961 | runoilija |  |  |
| Elsi Sloan | s. 2000 | näyttelijä, muusikko |  |  |
| Rabbe Smedlund | s. 1948 | näyttelijä | homoseksuaali |  |
| Arttu Soilumo | s. 1993 | näyttelijä | homoseksuaali |  |
| Katariina Souri | s. 1968 | kirjailija | biseksuaali |  |
| Mauritz Stiller | 1883–1928 | elokuvaohjaaja | homoseksuaali |  |
| Christoffer Strandberg | s. 1989 | näyttelijä, koomikko, juontaja | homoseksuaali |  |
| Olli Stålström | s. 1944 | kansalaisaktivisti, tietokirjailija | homoseksuaali |  |
| Olli Suolahti | 1885–1952 | trubaduuri, kirjailija |  |  |
| Iiris Suomela | s. 1994 | kansanedustaja |  |  |
| Lenita Susi | s. 1996 | näyttelijä ja laulaja |  |  |
| Linda Sällström | s. 1988 | jalkapalloilija |  |  |
| Reidar Särestöniemi | 1925–1981 | taidemaalari, taiteilijaprofessori |  |  |
T

| Nimi | Syntymä- ja kuolinaika | Ammatti tai toimi | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Saara Taalas | s. 1969 | professori |  |  |
| Teemu Tainio | s. 1983 | balettitanssija |  |  |
| Anna Tamminen | s. 1994 | jalkapalloilija |  |  |
| Ulla Tapaninen | s. 1955 | näyttelijä, laulaja ja koomikko |  |  |
| Antti Taskinen | s. 1976 | sarjasurmaaja |  |  |
| Sam Taskinen | s. 1988 | oopperalaulaja | panseksuaali |  |
| Mika Tepsa | s. 1974 | ”Pola Ivanka”, dragtaiteilija |  |  |
| Patrick Tiainen | s. 1993 | herätyssaarnaaja |  |  |
| Kari S. Tikka | 1944–2006 | finanssioikeuden professori |  |  |
| Alina Toivanen | s. 1980 | muusikko |  |  |
| Erkki Toivanen | 1938–2011 | tv- ja radiotoimittaja, ulkomaankirjeenvaihtaja |  |  |
| Jani Toivola | s. 1977 | näyttelijä, tanssija, kansanedustaja | homoseksuaali |  |
| Tiina Tuppurainen | s. 1982 | kirjailija |  |  |
| Oras Tynkkynen | s. 1977 | kansanedustaja | homoseksuaali |  |
| Sebastian Tynkkynen | s. 1989 | poliitikko | homoseksuaali |  |
U

| Nimi | Syntymä- ja kuolinaika | Ammatti tai toimi | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Jorma Uotinen | s. 1950 | tanssija, koreografi | biseksuaali |  |
V

| Nimi | Syntymä- ja kuolinaika | Ammatti tai toimi | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Valentin Vaala | 1909–1976 | elokuvaohjaaja | homoseksuaali |  |
| Nils-Aslak Valkeapää | 1943–2001 | saamelaistaiteilija |  |  |
| Kaarina Valoaalto | 1948–2021 | kirjailija |  |  |
| Maria Veitola | 1973 | toimittaja, juontaja | panseksuaali |  |
| Joakim Vigelius | 1997 | kansanedustaja |  |  |
| Erika Vikman | s. 1993 | laulaja | biseksuaali |  |
| Hannu Väisänen | s. 1951 | kuvataiteilija ja kirjailija |  |  |
| Juha-Pekka Väisänen | s. 1966 | taiteilija ja poliitikko, SKP:n puheenjohtaja |  |  |
| Marjaana Väre | s. 1967 | keihäänheittäjä, paralympiavoittaja |  |  |
W

| Nimi | Syntymä- ja kuolinaika | Ammatti tai toimi | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kerttu Wanne | 1905–1963 | viulisti, kirjailija |  |  |
| Edvard Westermarck | 1862–1939 | sosiologi |  |  |
| Fritz Wetterhoff | 1878–1922 | jääkäriliikkeen aktivisti |  |  |
| Timo Wårell | 1957–2010 | AIDS-valistaja |  |  |
Saara Aalto
Vivica Bandler
Fredrik Cygnaeus
Sini Yasemin
Hilda Flodin
Harald Gallen
Minna Haapkylä
Tove Jansson
Tinja-Riikka Korpela
Tom of Finland
Silvia Modig
Janne Naakka
Sofi Oksanen
Ilmari Pimiä
Tiina Rosenberg
Jari Sillanpää
Jani Toivola
Jorma Uotinen
Nils-Aslak Valkeapää
Fritz Wetterhoff
Matti Virtanen (toimittaja)

Matti Herman Virtanen (s. 1955 Espoo) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa maantiedettä ja taloustiedettä. Virtanen työskenteli 16 vuotta Helsingin Sanomissa muun muassa lehden Saksan-kirjeenvaihtajana 1994–1997. Virtanen siirtyi vuonna 1998 Yleisradioon tv:n ajankohtaisohjelmien MOT:n ja A-Studion toimittajaksi ja tuottajaksi. Vuoden 2015 alusta lähtien hän työskenteli Talouselämä-lehdessä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2020. Elokuussa 2021 Virtanen aloitti juontajana Alfa-tv:llä Tavallinen Virtanen -keskusteluohjelmassa.
Maaliskuussa 2019 Docendo julkaisi Virtasen kirjan Ilmastopaniikki, joka sai tekijänsä ennustaman ristiriitaisen vastaanoton. Vuonna 2021 julkaistiin hänen toinen tietokirjansa Ääripäät: Miten identiteettipolitiikka hajottaa Suomea?
Tšekin jalkapalloliiga

Tšekin jalkapalloliiga (tšek. 1. Česká Fotbalová Liga) on Tšekin tasavallan jalkapallon pääsarja. Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin vuosina 1993–1994 Tšekkoslovakian jakautumisen jälkeen. Kaudella 2024–2025 sarjan sponsorinimi on Chance liga.
Tšekin jalkapalloliiga on tasoltaan kilpailukykyinen eurooppalainen jalkapallosarja. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa sijalle 10. ajanjaksolla 2020–2024.
Sarjajärjestelmä

Liigaan kuuluu 18 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Joukkueet kohtaavat toisensa kerran kotona ja kerran vieraissa. Voitosta joukkue saa kolme pistettä, tasapelistä yhden ja tappiosta nolla. Pisteiden ollessa tasan järjestys määräytyy järjestyksessä keskinäiset ottelut, maaliero ja tehdyt maalin. Kaksi heikointa joukkuetta putoaa 2. liigaan.
Joukkueet kaudella 2024–2025

Bohemians 1905
SK Dynamo České Budějovice
FK Dukla Praha
FC Hradec Králové
FK Jablonec
MFK Karviná
FC Slovan Liberec
FK Mladá Boleslav
SK Sigma Olomouc
FC Baník Ostrava
FK Pardubice
FC Viktoria Plzeň
SK Slavia Praha
1. FC Slovácko
AC Sparta Praha
FK Teplice
Mestarit > Vuosittain

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1994 Sparta Praha  1995 Sparta Praha  1996 Slavia Praha  1997 Sparta Praha  1998 Sparta Praha  1999 Sparta Praha  2000 Sparta Praha  2001 Sparta Praha  2002 Slovan Liberec  2003 Sparta Praha |  2004 Baník Ostrava  2005 Sparta Praha  2006 Slovan Liberec  2007 Sparta Praha  2008 Slavia Praha  2009 Slavia Praha  2010 Sparta Praha  2011 Viktoria Plzeň  2012 Slovan Liberec  2013 Viktoria Plzeň |  2014 Sparta Praha  2015 Viktoria Plzeň  2016 Viktoria Plzeň  2017 Slavia Praha  2018 Viktoria Plzeň  2019 Slavia Praha  2020 Slavia Praha  2021 Slavia Praha  2022 Viktoria Plzeň  2023 Sparta Praha  2024 Sparta Praha |
Mestarit > Yhteensä

Sparta Praha 14 kertaa
Slavia Praha 7 kertaa
Viktoria Plzeň 6 kertaa
Slovan Liberec 3 kertaa
Baník Ostrava 1 kerta
Aiheesta muualla

https://www.fortunaliga.cz/
| n k  Pääsarjatason jalkapallosarjat Euroopassa (UEFA) |
| --- | --- |
 Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret  Georgia  Gibraltar  Irlanti  Islanti  Israel  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Montenegro  Norja  Pohjois-Irlanti  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Venäjä  Viro  Wales
Pohjois-Mariaanit

| Pohjois-Mariaanit Northern Mariana Islands Sankattan Siha Na Islas Mariånas |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Yhdysvallat
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  territorio
 – hallinnollinen keskus:  Capitol Hill, Saipan
 – Presidentti:  Donald Trump
 – Kuvernööri:  Ralph Torres
Pinta-ala:  477 km²
Väkiluku (2014):  51 483
 – väestötiheys:  168 as./km²
Kielet:  englanti, tšamorro, karoliini
BKT (2020):  858 milj. $
 – asukasta kohti:  17 302 $
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  MP
 
www.gov.mp
Pohjois-Mariaanit (engl. Commonwealth of the Northern Mariana Islands, tšamorroksi Sankattan Siha Na Islas Mariånas) on 15 saaresta koostuva Yhdysvaltain territorio pohjoisella Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Havaijin ja Filippiinien välillä, matka Havaijille on kolminkertainen matkaan Filippiineille verrattuna.
Pohjois-Mariaanit on yksi viidestä Yhdysvaltain asutusta saarialueesta; muut saarialueet ovat Guam, Yhdysvaltain Neitsytsaaret, Amerikan Samoa ja Puerto Rico, joista viimeksi mainitulla on myös Commonwealth-titteliä nimessään, millä ei tosin ole mitään vaikutusta esim. alueen lakeihin.
Maantiede

Pohjois-Mariaanit koostuu 14 saaresta tai saariryhmästä, joista merkittävimmät ovat Saipan, Rota ja Tinian. Suurin osa väestöstä asuu Saipanilla. Zealandia Bankin asema saarena on kyseenalainen, koska saaren huipusta merenpinnan yläpuolella on vain metri, ja vain laskuveden aikana.
Saarilla vallitsee trooppinen meri-ilmasto, jota lauhduttavat koillistuulet. Vuodenaikojen lämpötilavaihtelu on pientä, sadekausi kestää heinäkuusta lokakuuhun ja silloin saarilla on usein taifuuneita.
Osalla saarista on aktiivisia tulivuoria, joista korkein sijaitsee Agrihanilla ja on saariston korkein kohta, 965 metriä. Saarilla on kolme päällystettyä ja kolme päällystämätöntä lentokenttää, yksi helikopterikenttä ja yli 350 kilometriä maantietä. Parhaat satamat ovat Saipanilla ja Tinianilla.
Maantiede > Saaret

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Farallon de Pajaros  Maugsaaret  Asuncion  Agrihan  Pagan  |  Alamagan  Guguan  Zealandia Bank  Sarigan  Anatahan  |  Farallon de Medinilla  Saipan  Tinian  Aguijan  Rota  |
Saipan, Tinian ja Rota ovat omia kuntiaan. Lisäksi Aguijania hallitaan osana Tinianin kuntaa. Muut saaret muodostavat yhdessä pohjoisten saarten kunnan.
Guam kuuluu maantieteellisesti samaan saariryhmään Pohjois-Mariaanien kanssa, mutta poliittisesti se on erotettu omaksi territoriokseen.
Historia

Ensimmäiset asukkaat saapuivat saarille Filippiineiltä 1500–1400 -lukujen eaa. aikoihin. Myöhemmin saarille saapui uusi muuttoaalto Karoliineilta.
Portugalilaisen (tosin Espanjan lipun alla purjehtineen) Fernão de Magalhãesin löytäessä Pohjois-Mariaanit ensimmäisenä eurooppalaisena vuonna 1521 saaria asutti tšamorrokansa. Vielä 1500-luvun alkupuoliskolla Espanja lähetti saarille katolisia lähetyssaarnaajia. Eräs heistä, Padre Diego Luis de San Vitores, antoi saarille nimen Islas de las Marianas Espanjan kuninkaan Filip IV:n lesken Maria Annan mukaan.
Espanjan–Yhdysvaltain sodan vuoksi Espanja ja Saksan tekivät sopimuksen, jolla Espanja myi Saksalle Mariaanit, Karoliinien saariston ja Palaun vuonna 1899. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Japanista tuli saariston hallitsija Kansainliiton mandaatilla. Toisessa maailmansodassa Yhdysvallat valtasi saaret japanilaisilta ja sai sodan jälkeen YK:n mandaatin saarten hallintaan. Yhdysvallat käytti saaria pääosin sotilaallisiin tarkoituksiin.
Vuonna 1978 Yhdysvallat teki Pohjois-Mariaanien kanssa sopimuksen poliittisesta unionista, jossa Pohjois-Mariaanit saivat kuvernöörijohtoisen itsehallinnon.
Politiikka

Pohjois-Mariaanit ovat poliittisessa unionissa Yhdysvaltain kanssa. Sillä on merkittävä päätösvalta sisäisissä asioissaan, ulkopolitiikasta ja puolustuksesta vastaa Yhdysvallat. Saarilla on edustajansa myös Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, mutta tällä ei ole siellä äänioikeutta. Vuodesta 2009 lähtien edustajana on toiminut Gregorio Sablan.
Territorio on poliittiselta statukseltaan järjestetty ja maahan sulauttamaton. Sillä on siis Yhdysvaltain kongressin säätämän lain nojalla oikeus autonomiaan, mutta Yhdysvallat voi kongressin päätöksellä tunnustaa maan itsenäisyyden tai siirtää suvereniteetin toiselle valtiolle, koska territorio on maahan sulauttamaton.
Toimeenpanovalta saarten itsehallinnossa on kuvernöörillä ja varakuvernöörillä, jotka molemmat palvelevat neljän vuoden kaudet. Lainsäädäntävalta kuuluu kaksikamariselle parlamentille, jonka osat ovat yhdeksänjäseninen senaatti ja 18-jäseninen edustajainhuone. Edustajainhuoneen jäsenistä 16 valitaan Saipanilta, yksi Rotalta ja yhteensä yksi Tinianilta ja Aguijanilta. Saarilla on myös oma oikeuslaitos, joka vastaa sen sisäisistä ongelmista elleivät ne koske Yhdysvaltain liittovaltion lakeja, jolloin saarten korkeimman oikeuden päätöksistä voi valittaa Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen.
Pohjois-Mariaanit liittyi vuonna 1983 Tyynenmeren yhteisön jäseneksi.
Talous

Pohjois-Mariaanien tärkein luonnonvara on kalastus. Noin viidesosa pinta-alasta on viljelykelpoista, kymmenesosa on pysyvää laidunmaata. Suurin osa Tinianin saaresta on varattu Yhdysvaltain sotilaskäyttöön. Merkittävin elinkeino on matkailu, se työllistää puolet työvoimasta. Merkittävin vientituote on tekstiilit. Yhdysvaltain taloudellinen tuki on saarille erittäin tärkeää.
Pohjois-Mariaanit on Yhdysvaltojen kansallisen vähimmäispalkkalainsäädännön ulkopuolella.
Territorion virallinen valuutta on Yhdysvaltain dollari. Vuonna 2020 territorion BKT oli kokonaisuudessaan 858 000 000 dollaria ja asukasta kohden oli 17 302 dollaria.
Väestö

Suurimmat väestöryhmät ovat tšamorrot, karoliinit ja muut mikronesialaiset. Lisäksi merkittäviä ryhmiä ovat valkoihoiset, japanilaiset, kiinalaiset ja korealaiset. Merkittävin uskonto on kristinusko, erityisesti katolisuus, mutta myös muitakin uskontoja harjoitetaan. Vuonna 2010 territorion asukkaista 10 % oli uskonnoltaan buddhalaisia.
Saarilla syntyvät henkilöt ovat syntyperäisiä Yhdysvaltain kansalaisia, mutta koska alue on territorio, sen asukkaat eivät saa äänestää Yhdysvaltain presidentinvaaleissa.
Tärkeimmät kielet ovat englanti, tšamorro ja karoliini. Kouluissa noudatetaan amerikkalaista järjestelmää ja opetuskieli on pääsääntöisesti englanti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Mariaanit Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain hallinnolliset alueet |
| --- | --- | --- |
| Osavaltiot |  Alabama  Alaska  Arizona  Arkansas  Colorado  Connecticut  Delaware  Etelä-Carolina  Etelä-Dakota  Florida  Georgia  Havaiji  Idaho  Illinois  Indiana  Iowa  Kalifornia  Kansas  Kentucky  Louisiana  Länsi-Virginia  Maine  Maryland  Massachusetts  Michigan  Minnesota  Mississippi  Missouri  Montana  Nebraska  Nevada  New Hampshire  New Jersey  New Mexico  New York  Ohio  Oklahoma  Oregon  Pennsylvania  Pohjois-Carolina  Pohjois-Dakota  Rhode Island  Texas  Tennessee  Utah  Vermont  Virginia  Washington  Wisconsin  Wyoming  |  |
| Liittopiiri |  Washington (DC)  |  |
| Saarialueet |  Amerikan Samoa  Guam  Pohjois-Mariaanit  Puerto Rico  Yhdysvaltain Neitsytsaaret  |  |
| Erillisalueet |  Bajo Nuevo ja Serranilla kiistanalaisia  Bakerinsaari  Howlandinsaari  Jarvis  Johnstonin atolli  Kingmanin riutta  Midwaysaaret  Navassa  Palmyran atolli  Wakensaari  |  |
 luettelo Yhdysvaltain osavaltioista ja territorioista  intiaanireservaatti 
Pohjois-Mariaanien saaret
Agrihan
Aguijan
Alamagan
Anatahan
Asuncion
Farallon de Medinilla
Farallon de Pajaros
Guguan
Maugsaaret
Pagan
Rota
Saipan
Sarigan
Tinian
Zealandia Bank
Pohjois-Mariaanien kartta.
Kim Jong-nam

Kim Jong-nam (kor. 김정남; 10. toukokuuta 1971 Pjongjang, Pohjois-Korea – 13. helmikuuta 2017 Sepang, Malesia) oli Pohjois-Korean työväenpuolueen entisen pääsihteerin Kim Jong-ilin ja tämän rakastajattaren Song Hye-rimin poika. Pohjois-Korean nykyinen johtaja Kim Jong-un on hänen velipuolensa.
Kim Jong-nam opiskeli Neuvostoliitossa ja Sveitsissä. Toukokuussa 2001 hän pyrki laittomasti Japaniin Tokion Disneylandiin väärennetyllä Dominikaanisen tasavallan passilla. Hän asettui sittemmin Macaoon.
Kim Jong-namia pidettiin aiemmin isänsä vahvimpana seuraajaehdokkaana. Hän kuitenkin joutui isänsä epäsuosioon ilmeisesti pyrittyään laittomasti Japaniin.
Kim  yritettiin surmata 2004 Euroopan-matkan aikana. Yrityksen takana olivat Yonhapin mukaan pohjoiskorealaiset, jotka eivät toivoneet Kim Jong-namista Kim Jong-ilin seuraajaa.
Kim asui pysyvästi ulkomailla. Vuodesta 2012 alkaen hänen väitettiin asuvan Singaporessa. Kim Jong-namilla tiedetään olevan ainakin kuusi lasta, esimerkiksi Kim Han-sol.
Kim Jong-nam salamurhattiin Kuala Lumpurin kansainvälisellä lentoasemalla, Malesiassa, 13. helmikuuta 2017. Murhasta syytettiin kahta naista, mutta heidän syytteistään luovuttiin tai niitä lievennettiin. Murhan järjestämisestä on epäilty Pohjois-Korean johtoa. Yhdysvaltalaisen Wall Street Journalin nimettömistä lähteistä saamien tietojen mukaan Kim olisi välittänyt tietoja Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelulle CIA:lle.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Kim Jong-nam Wikisitaateissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Puola 
Muut:  IdRef
Kangas (Jyväskylä)

Alueen teollinen perinne näkyy Kankaan rakennuksissa.
Kankaan asuinaluetta kuvattuna vuonna 2021.
Kangas on Jyväskylän Tourulan kaupunginosassa sijaitseva 34 hehtaarin laajuinen asuinalue ja yrityskeskittymä. Se sijaitsee Tourujoen itäpuolella noin kilometrin päässä keskustasta, Tourulan asuinalueen pohjoispuolella. Kangas rajautuu Tourujoen, Ailakinkadun, Vapaaherrantien ja Kympinkadun sisäpuolelle.
Alue on aikaisemmin ollut Kankaan paperitehtaan käytössä. Tehtaan toiminta alueella päättyi tammikuussa 2010 ja kaupunki hankki alueen itselleen käyttämällä etuosto-oikeuttaan. Alueen kehittäminen aloitettiin vuonna 2011 asukkaiden osallistumisprojektilla. Yleisen arkkitehtuurikilpailun alueen yleiskaavasta voitti Arkkitehtitoimisto Petri Rouhiainen Oy:n ehdotus Hjalmarin uni. Alueen osayleiskaava hyväksyttiin marraskuussa 2013.
Kankaan paperitehtaan siipiosasta on muovattu Luova kampus, jonne vuoden 2016 alussa muutti Petäjävedeltä ammattiopiston Käsi- ja taideteollisuusoppilaitos ja sen jälkeen Humanistisen ammattikorkeakoulun toimintoja. Alueen työpaikkarakentamisessa käytetään sekä vanhoja teollisuusrakennuksia että uudistuotantoa. Kankaalla sijaitsee mm. Landis+Gyrin  6 000 neliön uudisrakennus.
Asuinrakennuksiin valmistui syksyyn 2018 mennessä 360 asuntoa. Niiden lippulaivaksi on noussut 16-kerroksinen opiskelijatalo KOAS Kankaantorni. Ensimmäinen kokonainen kortteli valmistui Piippurantaan vuonna 2018. Alueen ydinosien arvioidaan valmistuvan vuoteen 2025 mennessä.
Suomen Kotiseutuliitto valitsi Kankaan vuonna 2024 Vuoden kaupunginosaksi. Perusteluissa Kankaan eduiksi mainittiin kestävä, kunnianhimoinen kaupunkisuunnittelu ja aktiivinen, yhteisöllinen, kierto- ja jakamistaloutta käytännössä toteuttava asukastoiminta.