stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Askolan kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Askolan kirkko Wikimedia Commonsissa
Askolan kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Kirkko Askolan–Pukkilan seurakunnan www-sivulla
| n k Askola |
| --- | --- | --- |
 Uusimaa  Porvoon seutu 
| Historia |  Askolan kulttuuri  Johannes Linnankoski  Kottian kylän hiidenkirnualue  |  |
| Kylät ja  kunnanosat |  Huuvari  Juornaankylä  Kirkonkylä  Korttia  Monninkylä  Nalkkila  Nietoo  Puhar-Onkimaa  Särkijärvi  Tiilää  Vahijärvi  Vakkola  |  |
| Luonto |  Askolan hiidenkirnut  Ilolanjoen vesistö Ilolanjoki  Porvoonjoki Linnankoski  Vakkolankoski  Etujärvi  Koukjärvi  Kylänpäänjärvi  Takajärvi  Tiiläänjärvi  Vahijärvi  Valkjärvi  |  |
| Talous |  Posintra  |  |
| Kulttuuri |  Askola-seura  Askolapäivä  Askolan kotiseutumuseo  Askolan pääkirjasto  Huuvarin-Särkijärven nuorisoseura  Johannes Linnankosken nuoruudenkoti  Juornaankylän nuorisoseura  Laulu tulipunaisesta kukasta  Monninkylän nuorisoseura  Tuomiranta  Vahijärven nuorioseura  Luettelo taideteoksista  |  |
| Seurakunnat |  Askolan seurakunta Askolan seurakuntakoti  Askolan siunauskappeli  Askolan kirkko  Juornaankylän rukoushuone  |  |
| Urheilu ja liikunta |  Askolan Urheilijat  Askola-Areena  Askolan liikuntakeskus Askolan yleisurheilukenttä  Askolan pesäpallokenttä  Inkilän lenkki  |  |
| Koulutus |  Askola-Instituutti – Ammattiopisto  Monninkylän koulu  |  |
| Liikenne |  Kantatie 55  Seututie 151  Seututie 167  |  |
| Muuta |  Askolan kunnanvaltuusto  Askolan vaakuna  Askolan terveyskeskus  Mäntsälä-lehti  |  |
Uudenmaan kirkot (pois lukien Espoo, Helsinki ja Vantaa)
Askola –
Bromarv –
Capella (Siuntio) –
Degerby –
Fagervik –
Haapajärvi –
Hanko –
Hyvinkää (ev.lut.) –
Hyvinkää (ortod.) -
Hyvinkää (vanha) –
Inkoo –
Järvenpää (ev.lut.) –
Järvenpää (ortod.) –
Karjaa –
Karkkila –
Karjalohja –
Kauniainen –
Kellokoski –
Kerava –
Kirkkonummi –
Klaukkala (ev.lut.) –
Klaukkala (ortod.) –
Kytäjä –
Kärkölä –
Lapinjärvi –
Lapinjärvi (pikku kirkko) –
Lappohja –
Liljendal –
Lohja –
Lohja (tsasouna) –
Loviisa –
Masala –
Merikappeli (Upinniemi) –
Mustio –
Myrskylä –
Mäntsälä –
Nummi –
Nurmijärvi –
Pernaja –
Pohja –
Porvoo –
Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko –
Pornainen –
Pukkila –
Pusula -
Rajamäki –
Ruotsinpyhtää –
Sammatti –
Sipoo (uusi) –
Sipoo (vanha) –
Siuntio –
Snappertuna –
Söderkulla –
Tammisaari –
Tenhola –
Tuusula –
Täktom (kappeli) –
Vihti
Kellotorni on vuodelta 1800.
Askolan kirkko, sankarihaudat kesällä 2013
Harjavallan vesivoimalaitos

| Harjavallan vesivoimalaitos |
| --- | --- |
 Harjavallan voimalaitos
Valtio:  Suomi 
Sijainti:  Harjavalta ja Nakkila 
Koordinaatit:  61°20′17″N, 22°06′50″E
Rakentaminen alkoi:  1937 
Sähköverkkoon:  1939
Valmistunut:  1939 
Perustaja:  Länsi-Suomen Voima Oy
Pääurakoitsija:  August Sandsund
Suunnittelija:  Erik Bryggman
Omistaja:  Länsi-Suomen Voima Oy
Pato
Tyyppi:  gravitaatiopato (betonia), maapato
Vesistö:  Kokemäenjoen vesistö
Joki tai koski:  Kokemäenjoki, Pirilänkoski
Valuma-alue:  26 117 km² 
Keskivirtaama:  231 m³/s  
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Kokemäenjoki
Pituus:  16 km 
Leveys:  0,8 km 
Keskikorkeus:  28,98 m  mpy. 
:  (27,17–29,47 m mpy.)
Alapuolinen allas
Nimi:  Kokemäenjoki, Lammaistenlahti 
Pituus:  39 km 
Leveys:  0,85 km 
Keskikorkeus:  2,6 m mpy. 
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Pudotuskorkeus:  26,4 m  
Rakennevirtaama:  360 m³/s  
Turbiinit:  2 × Kaplan (45 MW) 1 × Kaplan (20 MW) 
Kapasiteetti:  105 MW  
Vuosituotanto:  430 GWh 
 fiHarjavallan vesivoimalaitos 
Commons:  luokka
Lammaistenkoski vuonna 1938 voimalaitoksen rakennustöiden alkuvaiheessa.
Harjavallan voimalaitos alajuoksulta kuvattuna.
Lammaisten kosken vanhan uoman alta paljastunutta hiekkakivikalliota.
Harjavallan vesivoimalaitos sijaitsee Kokemäenjoessa entisen Lammaistenkosken (eli Pirilänkosken) kohdalla Harjavallan ja Nakkilan kunnan rajalla. Voimalaitoksen pudotuskorkeus on 26,4 metriä ja nettosähköteho yhteensä 105–110 megawattia , mikä tekee siitä yhden Etelä-Suomen tehokkaimmista vesivoimalaitoksista. Voimalaitoksen omistaa Länsi-Suomen Voima.
Pato

Voimalapato on yhtenäinen ja se sijaitsee aivan patoaltaan alaosassa. Joen ylittävä betoninen osuus on alle 240 metriä pitkä. Betoninen pato on tyypiltään gravitaatiopato, joka lepää hiekkakivikallion päällä. Loput padosta on yli 400 metriä pitkä maapato. Voimalan patoallas muodostuu joen uoman kuluttamasta syvästä jokilaaksosta.
Keskellä patoa on neljä ylivuotoaukkoa ja valuvalle vedelle tehdyt kanavat. Varsinaiset juoksutusportit sijaitsevat padon oikealla sivulla. Portteja on kaksi ja sijaitsevat padon yläreunalla. Padon oikealla sivulla on portti tukinuiton sisäänotolle. Tukkiränni on jätetty paikoilleen, vaikka puunuittoa ei enää harjoiteta. Ränni loppuu alakanavaan joen vasemmalle puolelle. Metsässä on jätetty pylväät toisesta rännilinjauksesta, joka päättyy joen oikealle rannalle.
Voimalaitos

Voimalaitoksen sähköntuotanto käyttää kolmea vesiturbiinia, joiden kapasiteetti on 40 megawattia (MW), 40 MW ja 22 MW. Turbiinit ovat Kaplan-turbiineja, joista kaksi käynnistettiin vuonna 1939 ja kolmas pienempi vuonna 2016. Ne pyörittävät pystyasennossa kahta Siemens-Schuckertin toimittamaa 42 MVA kolmivaihegeneraattoria, joiden jatkuva teho on 26 MVA. Ne tuottavat sähköenergiaa 11 000 voltin jännitteellä. Roottorien halkaisija on 6,4 metriä ja ne ovat vesijäähdytettyjä. Vesiturbiini ja sähkögeneraattori painaa yhdessä 160 tonnia. Voimalan vuosituotanto on 430 gigawattituntia.
Historiaa > Rakentaminen

Voimayhtiö Länsi-Suomen Voima Osakeyhtiö perustettiin vuonna 1935 ja sen suurimpia osakkaita olivat Nokia Oy, A. Ahlström Oy ja W. Rosenlew & Co. Länsi-Suomen Voima Osakeyhtiö jätti rakennuslupa-anomuksen Pirilänkosken voimalaitoksesta Turun ja Porin läänin maaherralle 4. toukokuuta 1935. Rakentamisen valmistelut aloitettiin keväällä 1937 ja työt aloitettiin heinäkuussa. Työmaalle tehtiin rataverkosta pistoraide voimalatyömaalle. Hankkeen työnjohtajana oli insinööri August Sandsund. Voimalaitos rakennettiin arkkitehti Erik Bryggmanin suunnitelmien mukaan . Padosta jäi puolet Harjavallan puolelle ja puolet Nakkilan puolelle. Kuntaraja ylittää voimalapadon niin, että tuotantorakennus jää Nakkilan puolelle. Padolle rakennettiin kansi, joka toimii henkilöliikenteen siltana.
Padon valmistuttua alkoi voimalaitoksen vesiturbiinien ja generaattoreiden asennus. Ensimmäinen turbiini ja generaattori käynnistyi joulukuussa 1939 ja sen sähköä johdettiin aluksi talvisodan pommituksista kärsivään Helsinkiin. Voimalasta vedettiin 110 000 voltin korkeajännitelinja Nakkilaan ja Helsinkiin. Toisen turbiinin asentaminen kuitenkin viivästyi sodan takia. Voimalaan oli tilattu kaksi kaplanturbiinia, joiden kapasiteetti oli yhteensä 73 megawattia. Voimalan toinen sähkögeneraattori saatiin maahan Saksasta sodan puhjettua, mutta sen asentaminen paikoilleen ja käynnistäminen jäi kevääseen 1940. Se oli Siemens-Schuckertin toimittama 42 MVA kolmivaihegeneraattori .
Kokemäenjoella oli voimassa uittosääntö, jolloin voimalaitoksella on velvoite järjestää tukinuitolle väylä voimalan ohite. Se tehtiin rakentamalla tukkiränni padon päältä alas Pirilän suvantoon. Tukkiränni on edelleen olemassa, mutta laitteistot on purettu.
Voimalaitosta kutsutaan Harjavallan voimalaitokseksi, vaikka kaupungin alueella on ainoastaan osa padosta. Itse voimalaitosrakennus ja siihen liittyvät toimitilat ovat Nakkilan kunnan alueella. Nimitys johtuu siitä, että voimalaitos oli alun perin tarkoitus rakentaa jo 1910-luvulla viiden kilometrin päähän yläjuoksulle Harjavallan Havinginkoskeen.
Historiaa > Ympäristövaikutukset

Kokemäen ja Harjavallan läpi virtaavan Kokemäenjoen eroosio oli kuluttanut savipatjan ja hiekkakerrokset pois ja paljastanut Harjavallassa koskijakson alaosissa hiekkakivikalliot. Kun joenuomaan suunniteltu patoallas täyttyi, katosi kylämaisemista joen uurtama laakso ja joen vesi ylettyi paikoin äyräälle asti. Harjavallassa joesta tuli parisata metriä leveä, padon lähellä 400 metriä leveä, ja Kokemäen Tulkkilassa asti Pyhänkorvan koski peittyi veden alle. Voimalan alle jäivät kaikki Kokemäenjoen alajuoksun suurimat kosket. Niiden luontaiset putouskorkeudet olivat yläjuoksulta lukien Havinginkoskessa 3,5 metriä, Harjavallankoskessa 7,25 metriä ja Lammaisten- eli Pirilänkoskessa 6,6 metriä. Nämä tekivät yhteensä noin puolet siitä putouksesta, joka syntyi Kokemäeltä matkalla Poriin. Viljelyssä ollutta peltomaata peittyi 192 hehtaaria. Myös Harjavallan vuonna 1912 valmistunut silta korvattiin uudella sillalla. Padon alapuolella joen vedet on ohjattu etelämmäksi ja entinen koskenpohja on jätetty paljaana näkyviin. Se peittyy vedestä vain ohijuoksutusten aikana.
Historiaa > Joen ekosysteemi ja vaelluskalat

Harjavallan voimala oli Koemäenjoen ensimmäinen voimalaitos, joten sen rakentaminen lopetti lohen ja nahkiaisen nousun joen yläjuoksulle päin. Virtaava joki on yläjuoksulla muuttunut järvimäiseksi ja jokaisen voimalapadon kohdalla kalojen liikkuminen on estynyt. Kokemäenjokeen istutetaan säännöllisesti kalaa vuosittaisten suunnitelmien mukaan.
Historiaa > Voimalan myöhempi kehitys

Vuonna 1987 suoritettiin voimalassa tuotantoyksiköiden perukorjauksia . Vuonna 2013 käynnistettiin voimalaitoksen laajamittainen uudistamishanke. Yksi kerrallaan modernisoitiin ja kunnostettiin vesiturbiinit ja niiden sähkögeneraattorit. Työn teki Alstom ja modernisointi kasvatti niiden kapasiteettia 36,5 megawatista 45,4 megawattiin. Kesäkuussa 2014 aloitettiin uuden voimalaitosyksikön rakennustyöt. Syyskuussa 2016 saatiin uusi yksikkö mukaan tuotantoon 20 megawatin kapasiteetilla. Sen 25 MVA:n sähkögeneraattorin toimitti Alstom ja se rakennettiin Espanjan Bilbaossa . Laitoksen yhteiskapasiteetti kohosi 105 megawattiin, jolla se nousi Suomen kymmenen suurimman vesivoimalaitoksen joukkoon. Vuotuinen 390 gigawattitunnin sähköntuotanto kasvoi noin kymmenen prosenttia 430 gigawattituntiin. Vuonna 2018 kunnostettiin toisen vesiturbiinin tuloveden sulkuluukkua.
Toimintoja

Voimalaitoksen lähistöllä joen pohjoisrannalla Harjavallassa sijaitsee Satalinnan sairaala. Patotien pohjoispäässä on pysäköintialue, josta lähtee Paratiisin luontopolku. Se kulkee 1,7 kilometrin matkan joen varrella olevassa lehtometsässä. Polun toisessa päässä sairaalan kohdalla on uimapaikka ja puuportaat äyrään päälle. Voimalan alapuolinen Lammaistenlahti on suosittu virkistyskalastajien keskuudessa ja sinne istutetaan vuosittain tuhansia lohenpoikasia.
Kokemäenjoella on melontareitti, jonka ohjeiden mukaan melojat voivat ohittaa padon. Reittikuvauksen voi noutaa esimerkiksi Kokemäenjoen kuntien kirjastoista.
Lammaistenlahden kulttuurimaisema

Harjavallan voimalaitos on osa Lammaistenlahden kulttuurimaisemaa, joka kuuluu Museoviraston Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Voimalaitoksen lisäksi se käsittää joen pohjoispuolella olevan Pirilän vanhan asutuksen ja eteläpuoliset Huovintien sekä Torttilan ja Lammaisten vanhat talonpoikaistalot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harjavallan vesivoimalaitos Wikimedia Commonsissa
Länsi-Suomen Voima Oy
Foto Roos: Harjavallan voimalaitos yläkanavan puolelta kuvattuna (valokuva), finna.fi
Lohta, siikaa ja mainiota kalasoppaa, Suomen Kuvalehti, 09.07.1932, nro 28, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot (Lohen- ja siianpyynnistä Lammaisten koskella)
Kokemäenjoen suurvoimalaitoshanke toteutumassa. Harjavallan koskista 24,000 kilowattia. Perustamiskustannukset 100 milj. mk. Yrityksessä mukana Pori ja Rauma sekä suuria teollisuuslaitoksia, Helsingin Sanomat, 02.09.1934, nro 235, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Harjavallan suuren voimalaitoksen rakennustyöt edistyvät hyvää vauhtia, Aamulehti, 08.08.1937, nro 210, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Harjavallan voimalaitos hahmottumassa, Helsingin Sanomat, 08.07.1938, nro 179, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Harjavallan voimalaitos käyntiin ensi talvena. Voimalaitosrakennus melkein valmis, jättiläisturbiinien asennus päättymässä, Aamulehti, 28.05.1939, nro 141, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sähköä Harjavallasta Helsinkiin. 203 kilometrin pituinen linja valmistuu, Helsingin Sanomat, 31.07.1939, nro 202, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kokemäenjoen vesivoimalaitokset
Harjavallan vesivoimalaitos
Kolsin voimalaitos
Äetsän voimalaitos
Tyrvään voimalaitos
Club Atlético Banfield

Club Atlético Banfield on argentiinalainen jalkapalloseura Buenos Airesin  maakunnasta, Banfieldin kaupungista. Banfield pelaa kotiottelunsa Estadio Florencio Solá -nimisellä stadionilla. Stadionille mahtuu noin 40 500 katsojaa ja se on rakennettu vuonna 1910.
Peliasut

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|            }}   1896–1902  |            }}   1903–04  |            }}   1904–  |            }}   1947–  |
Entisiä pelaajia

| --- | --- |
 Emiliano Armenteros (2003–2005)  Nicolás Bertolo (2008–2009)  Mauro Camoranesi (1997–1998)  Julio Ricardo Cruz (1993–1996)  Jesús Dátolo (2004–2006)  Sebastián Fernández (2008–2010) :  Ricardo Lavolpe (1971–1975)  Jorge Núñez (2003–2004)  Rodrigo Palacio (2003–2005)  Gabriel Paletta (2004–2006)  James Rodríguez (2008–2010)  José Sanfilippo (1966–1967)
Punkmuseo

Punkmuseo Helsingin Graniittitalossa Kampissa osoitteessa Jaakonkatu 3. Kuva: Harri Ahola
Punkmuseo Helsingin Kampissa, sisäkuva avajaisnäyttelystä. Kuva: Harri Ahola
Punkmuseo aloitti toimintansa vaatimattomissa tiloissa Tulppakuja 4:ssä Roihupellossa. Kuva: Harri Ahola
Punkmuseo tallentaa ja tuo esille suomalaista punkkulttuuria erilaisin muodoin ja tavoin. Museo kerää punkkulttuuriin liittyviä valokuvia, lehtiä, vaatteita, esineistöä ja äänitteitä ja järjestää valokuva- ja taidenäyttelyitä, Tää ei oo taidetta, tää on punkkia -konsertteja, julkaisee kirjoja ja tekee radio-ohjelmia .
Tausta

Punkmuseon taustavoima on Suomen Punkmuseon kannatusyhdistys ry. Yhdistyksen perustivat 6. marraskuuta 2021 Oodi-kirjastossa Harri Ahola, Ari Enqvist, Anu Hyle, Kari ”Näkä” Hyle, Miika Karjalainen, Timo ”Kipi” Kiippa, Virpi ”Hilu” Kytöaho, Ari Lahti, Pasi ”Panda” Nikander, Jukka ”Pami” Palm ja Ulla Salovaara. Yhdistyksellä on yli 700 jäsentä . Punkmuseo rahoittaa toimintaansa kannatusyhdistyksen jäsenmaksuin, avustuksin, lahjoituksin ja myyntitoiminnan tuotoin. Toimintaa pyöritetään pitkälti vapaaehtoisvoimin.
Toiminta

Punkmuseo aloitti Helsingin Roihupellossa Tulppakuja 4:ssä vaatimattomissa toimistotiloissa, joissa ei ollut tilaa näyttelytoiminnalle. Punkmuseon sai pysyvän näyttelytilan kesäkuussa 2024. Se sijaitsee nyt Graniittitalossa, Helsingin Kampissa osoitteessa Jaakonkatu 3 , jossa sen ensimmäisenä toimintavuotena 2024 kävi 5 252 henkilöä.
Lisäksi Punkmuseo on järjestänyt näyttelyitä ympäri Suomea mm. Keski-Suomen Museossa Jyväskylässä ja Työväen Museo Werstaassa Tampereella .
Näyttelyt > 2022

Espoo, kirjasto, kauppakeskus Sello 25.4.–12.5. Punkmuseon ensimmäinen valokuvanäyttely.
Tampere, Työväenmuseo Werstas Tee se itse -näyttely 15.6.–28.8. Näyttelyn teemana 1980-luvun hardcorepunk ja tee se itse -kulttuuri. Esillä punkzinejä, kokoelmakasetteja, t-paitoja, kirjeitä, postikortteja ja levyjä valokuvien lisäksi.
Tampere, Vastavirta-klubi 15.6.–28.8. Göteborgista kotoisin olevan valokuvaaja Sebastian Todorin valokuvia suomalaisista punkeista vuodelta 1985.
Helsinki, Emmauksen Vallilan myymälä, Punk ja aktivismi -näyttely 29.8.–2.10. Näyttelyssä esillä punk-kulttuurin arvoihin ja aktiiviseen vaikuttamiseen liittyviä esineitä, kuten vaatteita, kuvia, lehtiä ja flyereita.
Helsinki, Punk Up -näyttely 1.9.–30.9. Valokuvia ja muuta materiaalia esillä eri puolilla Helsinkiä.
Näyttelyt > 2023

Pirkkala, Pirkkalan kirjasto 2.–31.1.2023. Peter Rosvikin Punk-valokuvia -näyttely. Kuvat on otettu Puntala-rock-festivaaleilla vuosina 2018 ja 2022, sekä Tampere Punk Fest -tapahtumasta 2018.
Espoo, Espoon kulttuurikeskus 2.–31.1.2023. Peter Rosvikin Valokuvia Puntalasta -näyttely. Tämän näyttelyn kuvat on otettu Puntala-rock-festivaaleilla vuosina 2018, 2019 ja 2022.
Helsinki, Akateeminen kirjakauppa 11.–31.1.2023. Valokuvanäyttely teemana punk Helsingissä.
Helsinki, Rinnekoti 21.2.–3.4.2023. Yhteistyössä Rinnekotien kanssa toteutettu punk-valokuvien näyttely Auroratalon ja Merian yhteistiloissa Alppikadulla. Näyttely ei ollut avoinna yleisölle.
Tampere, pääkirjasto Metso 3.–31.5.2023. Tre HC 82–85 hardcoren kultaiset nuoruusvuodet -näyttely.
Helsinki, Punk-up 1.6.–31.8.2023. Eri puolilla Helsinkiä kesän aikana toteutetussa näyttelyssä oli nähtävillä Punkmuseon arkistojen aarteita, valokuvista lehtiin. Näyttelypaikkoina toimivat muun muassa hylätty huoltoasema, tyhjät liiketilat, baarit ja klubit, kirjakaupat ja kampaamo.
Tuusula, Jokelan tiilitehdas 8.7.–6.8.2023. Veera Uutisen ja Jouni Parkun keikkakuvia. Näyttely järjestettiin yhteistyössä Jekku ry:n kanssa.
Helsinki, Jytäkesä Go-go -festivaali 28.–29.7.2023. Punk-yhtye Lama soitti harvinaisen keikan Jytäkesä Go-Go -festivaaleilla Helsingin Suvilahdessa. Samassa yhteydessä esillä oli Punkmuseon koostama valokuvanäyttely Lama – Totuus löytyy kaurapuurosta yhtyeen varhaisvuosilta
Helsinki, Taiteiden yö ja Punkmuseon avoimet ovet 17.8.2023. Esillä Lepakkoluola-aiheisia kuvia Elmun tiloissa.
Pori, Annis 1.–30.9.2023 Näyttelyn aiheena oli Satakunta Punk.
Seinäjoki, Rytmikorjaamo ja Apila-kirjasto 1.9.–31.12.2023. Lakeus punk ry:n sekä Punkmuseon yhteistyössä Selmun kanssa koostama Punkkia Pohjanmaalla -näyttely.
Helsinki, useita paikkoja 2.10.–27.11.2023. Asunnottomien yötä vietettiin 17. lokakuuta 2023. Tähän liittyen Punkmuseo kokosi arkistonsa valokuvista seitsemän pientä näyttelyä loka-marraskuun ajaksi. Asunnottomien yön teemana oli vuonna 2023 ”Kaupunki kuuluu kaikille”.
Vaasa, kaupunginkirjasto 1.–30.11.2023. Vaasalainen Jani Kärkkäinen (1969–2008), lempinimeltään Jantsa, tunnettiin muusikkona ja Toinen Vaihtoehto -nimisen tiedotuslehtisen luojana sekä julkaisijana. Jantsa-näyttely ei pyrkinyt muodostamaan henkilökuvaa Jantsasta, vaan toi esiin aktiivisia ryhmiä, joiden yhteinen nimittäjä oli Jani Kärkkäinen.
Helsinki, Pasilan kirjasto 1.11.–31.12.2023. Helsingin Kallion kaupunginosan viimeisessä puutalokorttelissa sijaitsi 1970-luvun lopussa nuorisoklubi nimeltä Kill City, jossa esiintyi punkbändejä Helsingistä ja muualta Suomea.
Oulu, Pop-up-näyttämö Klonkka 11.–30.11.2023. Veera Uutisen valokuvia
Helsinki, Oulunkylän nuorisotalo 24.11.–20.12.2023 Punkmuseon ja Oulunkylän nuorisotalon nuorten kanssa järjestetty valokuvanäyttely.
Näyttelyt > 2024

Jyväskylä, Aalto-museo Sydänääniä – punkin sykettä keskellä Suomea 1977–1992 3.2.–28.4. Keski-Suomen museon yhdessä Punkmuseon kanssa tuottama näyttely Keski-Suomen vireästä alakulttuuritoiminnasta ja alueella toimineista punkbändeistä.
Helsinki, Lauttasaari Taneli Eskolan valokuvia ja Kill City -Kallion rock-klubi -näyttely 17.2.–5.4.
Tampere, Työväenmuseo Werstas/Yhteisögalleria Komuutti Mansepunk-näyttely 5.3.–14.4. Mansepunk-näyttelyssä esillä tamperelaisia hc-bändejä ja mestoja Safety Pin Clubista Vastavirtaan.
Helsinki, Oranssi Vallattu! -näyttely 18.3.–8.4. Esillä kuvia Tampereella, Tammelan kaupunginosassa sijainneista vallatuista taloista Squat Berliinistä ja Irmelistä 2000-luvulta.
Helsinki, Lauttasaari Lepakkoluola ja Toinen vaihtoehto -näyttelyt 6.4.–5.6.
Helsinki, Graniittitalo Sydänääniä – punkin sykettä keskellä Suomea 1977–1992  8.6.–4.8. Uusi näyttelytila avattiin Graniittitalossa, Kampissa 8.6. ja avajaisnäyttelynä Jyväskylästä Helsinkiin siirretty Sydänääniä-näyttely.
Helsinki, Graniittitalo Punkpesät-näyttely 6.8.–25.10. Näyttelyssä esiteltiin punkkien omia tiloja ympäri Suomea: Lepakko ja Kill City Helsingissä, Safety Pin Club Tampereella, Ufo Kuopiossa ja A-panimo Turussa.
Helsinki, Graniittitalo Mun punk -näyttely 26.10.–21.12. Näyttelyssä esillä eri valokuvaajien näkemyksiä siitä, mitä on punk. Esillä muun muassa Katriina Etholénin, Jussi Jäniksen, Peter Rosvikin, Veera Brotheruksen ja Paula Paloheimon kuvia.
Kuopio, pääkirjaston musiikkiosasto ja Kreatorio Kuopio punkkaa ja soi -näyttely 5.–24.11. Valokuvanäyttelyssä esillä kuvia menneiden vuosikymmenten kuopiolaisista punkbändeistä, ihmisistä ja punkmestoista.
Näyttelyt > 2025

Turku, Runosmäki Punk Up -museo
Julkaisut

Tee se itse (Punkmuseo 2022) Tee se itse -näyttelyyn perustuva kirja.
Minäkin olin siellä (Punkmuseo 2023) Punkkareiden itse kirjoittamia tarinoita ja runoja elämästä ja punkista
Vapaaehtoisesti putkaan ja muita tarinoita (Punkmuseo 2024). Punkkareiden itse kirjoittamia tarinoita sekä kuvia punkkareiden tatuoinneista
Virve Valli: Kill City – Kallio Rock-Club 1978–1979 (Punkmuseo 2024) Kill City -historiikki ja tarinoita punkkien elämästä Helsingin Kalliossa ja lähiöissä 70-luvun lopulla.
Podcast ja radio

Punkmuseo aloitti podcast-sarjan kesällä 2023. Sarjalla viisikymmentä lähetystä ja siinä keskustellaan kaikesta punkiin liittyvästä, kuten musiikista, aktivismista ja punk-kulttuurista. Viimeinen jakso julkaistaan 7. heinäkuuta punkin 50-vuotisjuhlavuotena 2027.
Vuosina 2022–2024 Punkmuseosta tuli lähetyksiä myös radiossa Roll FM ja Radio Soho -kanavilla. Radio Soho on lopettanut toimintansa ja Roll FM muuttuu verkossa toimivaksi vuonna 2025.
Aiheesta muualla

Vanhat punkkarit puuhaavat Suomeen omaa punk-museota HS 2.5.2022
https://areena.yle.fi/1-62879763 Punkmuseon näyttely Tampereen työväenmuseon Werstaalla 21.6.2022
https://www.tampere.fi/ajankohtaista/2023/04/11/hardcoren-kultaiset-nuoruusvuodet-esilla-paakirjasto-metsossa
https://www.sjl.fi/paikalliset/6605301 Sydänäänet-näyttely vie katsojan aikamatkalle keskisuomalaisen punkin kulta-aikaan 10.3.2024
https://yle.fi/a/74-20091109 Punkkarit rahoittivat maailman toiseksi suurimman punkmuseon omilla rahoillaan 7.6.2024
https://www.sv24.fi/viihde/eetunaukiolla-tapahtuu-taa-on-punkkia-pori-6.139.153286.3a6875d192 Tää on punkkia Pori! 19.7.2024
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000010452785.html Suomen ensimmäinen punk­museo avautuu Helsingin ydin­keskustassa. Helsingin Sanomat 25.5.2024
Club Atlético San Martín (San Juan)

Club Atlético San Martín on jalkapalloseura San Juanin kaupungista Argentiinasta.
San Martín pelaa Argentiinan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nacional B:ssä, johon se putosi kaudeksi 2008/2009 pelattuaan yhden kauden ajan 1. divisioonassa. Aikaisemmin seura oli pelannut pääsarjatasolla vuonna 1970 Nacional-liigassa, mutta jäi sarjassa viimeiseksi. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla San Martín on pelannut meneillään olevaa kautta ennen yhteensä 13 kautta (1991/92, 1995/96–2006/07).
Entisiä pelaajia

Néstor Craviotto (1999–2000)
Christian La Grotteria (1997–1998)
Pablo Marini (1996–2000)
Luciano Olguín (2004)
Germán Pietrobon (2005–2006)
Rodolfo Rodríguez (1985–2006)
Ismael Sosa (2006)
Club de Gimnasia y Esgrima La Plata

Club de Gimnasia y Esgrima La Plata ("La Platan voimistelu- ja miekkailuseura") on urheiluseura La Platan kaupungista, Argentiinasta. Seuran päälaji on jalkapallo, jossa se pelaa Argentiinan pääsarjassa. Vuonna 1887 perustettu Gimnasia on Etelä-Amerikan vanhin jalkapalloseura. Seuralla on toimintaa myös monissa muissa lajeissa, erityisesti menestystä on tullut lento- ja koripallosta.
Seuran ainoa Argentiinan mestaruus tuli vuonna 1929 amatöörisarjasta, kaksi vuotta ennen ammattilaisliigan perustamista. Ammattilaisliigan perustamisen jälkeen sen paras saavutus liigassa on kakkossija, mihin se on yltänyt viidesti. Seura on pelannut Argentiinan korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti 69 vuoden ajan.
Gimnasia pelaa kotiottelunsa Juan Carlos Zerillo -stadionilla. Sen historiallinen paikallisvastustaja on Estudiantes. Seurat kohtasivat ensimmäisen kerran jo vuonna 1916. Paikalliskohtaamiset ovat kaupungissa suuria ja kiihkeitä tapahtumia.