Edmund Hillary
Vuorikiipeilijän ura

Palattuaan sodasta Hillary kiinnostui tosissaan vuorikiipeilystä, jonka hän oli aloittanut jo vuonna 1939. Hän kiipesi vuonna 1947 toverinsa kanssa Uuden-Seelannin korkeimmalle vuorelle Mount Cookille Etelä-Alpeilla. Kaksikko nousi vuoren Low Peakin huipulle ensimmäisinä kiipeilijöinä vuoren vaikeaa eteläharjannetta pitkin. Vuorikiipeilyn ohella Hillary vahvisti kehoaan hiihtämällä ja muulla talviulkoilulla.
Kiipeiltyään muutaman vuoden ajan Uuden-Seelannin vuorilla Hillary matkusti vanhempiensa mukana Eurooppaan. Hän kiipeili kahden muun kiipeilijän kanssa Itävallan ja Sveitsin Alpeilla ja nousi Jungfraun huipulle.
Keväällä 1951 Hillary lähti nelimiehisen uusiseelantilaisen retkikunnan mukana kiipeämään Himalajalle Intiaan. Aluksi ryhmä kiipesi Mukut Parbatille, mutta Hillary ei sään vuoksi onnistunut nousemaan huipulle asti. Kaksi miehistä sai luvan matkustaa myös Nepalin puolelle, ja Hillary sai toisen paikan.
Etelä-Nepalin Solo Khumbussa Hillary liittyi toverinsa Riddifordin kanssa englantilaisen Eric Shiptonin johtamaan retkikuntaan. Syyskuussa 1951 retkikunta nousi Pumorin rinteille, jolta on näköala maailman korkeimmalle vuorelle Mount Everestille. Retkikunta havaitsi, että Mount Everestin huipulle pääsisi myös etelästä käsin. Ryhmä tutki Everestin rinteitä aikomuksenaan kiivetä vuorelle myöhemmin. Hillary ja Riddiford jatkoivat Kathmanduun. Siellä he saivat tietää, että he pääsisivät yrittämään Mount Everestille kiipeämistä vasta vuonna 1953, koska sitä ennen oli sveitsiläisten retkikuntien vuoro yrittää.
Hillary palasi Uuteen-Seelantiin jatkamaan perheensä mehiläisfarmin hoitoa. Keväällä 1952 hän palasi Himalajalle. Retkikunnan yritys kiivetä Cho Oyun huipulle epäonnistui. Hillary sai kuitenkin kuulla, että sveitsiläiset olivat epäonnistuneet ensimmäisessä yrityksessään nousta Mount Everestin huipulle.
Mount Everestille tähtäävän englantilais-uusiseelantilaisen retkikunnan johtajaksi vaihdettiin lokakuussa 1952 John Hunt. Hillary liittyi retkikuntaan, joka lähti Himalajalle maaliskuussa 1953 aikomuksenaan valloittaa Mount Everest ensimmäisinä maailmassa. Koko retkikuntaan sherpakantajineen kuului yli 400 miestä. šerpojen johtajana toimi kokenut Tenzing Norgay. Tässä vaiheessa retkikunnan johtaja ei vielä ollut päättänyt, kuka 11 kiipeilijästä saisi nousta huipulle ensimmäisenä.
Edmund Hillary johti ensimmäistä ryhmää, joka saapui Mount Everestin liepeille huhtikuussa 1953. Retkikunta joutui ylittämään ennen Everestille pääsyään muun muassa vaikean Lhotsen, joka on maailman neljänneksi korkein vuori. Toukokuussa Hillary ja hänen kiipeilijäparinsa Tenzing alkoivat kiivetä Everestin rinteitä ylös happinaamareissaan etappi etapilta toisen ryhmän takana. Ensimmäinen ryhmä ei kuitenkaan onnistunut pääsemään huipulle asti. Hillary ja Tenzing lähtivät nousemaan kahdestaan kohti huippua 28. toukokuuta.
Tuulettomana päivänä 29. toukokuuta 1953 Hillary ja Tenzing lähtivät leiri 9:stä nousemaan viimeiselle etapilleen kohti Mount Everestin huippua. He saavuttivat eteläisen huipun aamupäivällä kello 10. Sen yläpuolella he kohtasivat korkean kallion, joka tunnetaan nimellä Hillary Step. Sen selvitettyään kaksikko oli muutaman minuutin kuluttua Mount Everestin huipulla kello 11.30. Hillary otti huipulla kuvan Tenzingistä ja Tenzing suoritti ruokauhrin. Hillary hautasi huipulle pienen krusifiksin ja otti useita laadukkaita valokuvia. Viisitoista minuuttia huipulla oltuaan kaksikko lähti vaaralliselle ja hitaalle paluumatkalle. Iltapäivällä he kohtasivat muita retkikunnan jäseniä, ja 31. päivänä he olivat laskeutuneet leiri 6:een. Hillaryn ja Tenzingin uroteosta lähetettiin sähke, ja kesäkuun 2. päivänä englantilainen The Times uutisoi siitä maailmalle.
Matkan jälkeen kuningatar Elisabet aateloi Hillaryn. Media halusi tietää, kumpi miehistä nousi ensin huipulle, Hillary vai Tenzing. Miehet kertoivat julkilausumassaan nousseensa huipulle lähes samanaikaisesti. Tenzing kertoi myöhemmin kirjassaan, että Hillary astui huipulle ensin.