stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyramid (The Alan Parsons Projectin albumi)
Kriitikoiden mielipide > Aikalaisarviot

Pyramid oli vuonna 1978 ehdolla parhaan äänitystekniikan Grammy-palkinnon saajaksi. Parsons sai samalla parhaan tuottajan ehdokkuuden. Albumin musiikkia käytettiin lisäksi Jääunelmat-elokuvassa, mikä toi yhtyeelle vuonna 1979 parhaan ääniraidan Grammy-ehdokkuuden.
Stereo Review’n arviossa Edward Buxbaum kirjoitti, että Pyramidia on vaikea luokitella mihinkään yksittäiseen lajityyppiin. Albumi yhdistää ”rikkaat orkesterisovitukset, kiehtovat sanoitukset, korkeatasoiset soittotaidot, kuorosäestykset ja raskaat rock-rytmit mukaansatempaavaksi kokemukseksi”. Buxbaumin mukaan kyseessä on ”äärimmäiseen keskittymiseen ja täydelliseen immersioon perustuvaa tunnelmamusiikkia”. ”One More Riverin” suoraviivainen rock ei kuitenkaan istu kokonaisuuteen vaan rikkoo albumin muuten ehyen tunnelman. Tästä huolimatta Pyramid on APP:n edellistä albumia I Robotia yhtenäisempi kokonaisuus, joka paranee useiden kuuntelukertojen myötä.
Rolling Stonen Stephen Holden piti albumia edeltäjäänsä heikompana kokonaisuutena, josta puuttuu I Robotin ”nokkeluus ja melodinen vetovoima”. Holdenin mukaan Pyramid käyttää ”pyramidien arvoitusta aasinsiltana koppavaan pohdiskeluun ihmishaaveiden turhuudesta ja kaiken katoavaisuudesta”. Parsonsin taitava tuotanto on edelleen läsnä, mutta kokonaisuus on teennäinen eepos. Albumin ainoa eloisa hetki on pyramidivillityksellä pilaileva The Beatles -henkinen ”Pyramania”. Holdenin mukaan vaikuttaakin siltä, että Parsons ja Woolfson eivät ole aidosti kiinnostuneita aiheestaan vaan ovat valinneet pyramiditeeman ainoastaan sen kaupallisen potentiaalin vuoksi.
Billboardin tuoreeltaan julkaistun arvostelun mukaan Pyramid on ennen kaikkea Parsonsin tuottajantaitojen näyttämö. Albumi ”aloittaa pop-melodioista ja -kappaleista ja luo sitten kuorojen ja syntetisaattorien avulla avaruushenkisen äänimaailman”. Arvion mukaan albumia on vaikea luokitella mihinkään vakiintuneeseen genreen, mutta lopputulos on joka tapauksessa ”toimiva ja tietysti myös kaupallisesti menestyksekäs”.
Kriitikoiden mielipide > Myöhemmät arviot

Vuonna 1995 julkaistussa The All-Music Guide to Rock -teoksessa David Jehnzen kuvailee Pyramidia tutkielmaksi ”salaperäisistä Lähi-idän myyteistä ja perinteistä”. Myöhemmässä arvostelussa Allmusicin Mike DeGagne kuvailee albumia keskitasoiseksi The Alan Parsons Project -julkaisuksi. Hän kehuu albumin yliluonnollista ja salaperäistä tunnelmaa: vaikka Pyramid on lyhyt, sen musiikki sopii teemaan hyvin ja paranee kuuntelukerrasta toiseen. Levy ei kuitenkaan nouse Parsonsin parhaiden tuotosten joukkoon.
Populaarikulttuurissa

”Voyager” ja ”What Goes Up...” ovat mukana Jääunelmat-elokuvan ääniraidalla (1979).
”What Goes Up...” on mukana Donnie Brasco -elokuvan ääniraidalla (1997).
”Hyper-Gamma-Spaces” oli Kuningaskuluttajan tunnusmusiikki 1990-luvun alussa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on merkitty Alan Parsonsin ja Eric Woolfsonin säveltämiksi ja sanoittamiksi. Sulkuihin on merkitty kappaleen laulaja.
| --- | --- |
 A-puoli ”Voyager” (instrumentaali) – 2.24  ”What Goes Up...” (David Paton) – 3.31  ”The Eagle Will Rise Again” (Colin Blunstone) – 4.20  ”One More River” (Lenny Zakatek) – 4.15  ”Can’t Take It with You” (Dean Ford) – 5.06 :  B-puoli ”In the Lap of the Gods” (instrumentaali) – 5.27   ”Pyramania” (Jack Harris) – 2.45  ”Hyper-Gamma-Spaces” (instrumentaali) – 4.19  ”Shadow of a Lonely Man” (John Miles) – 5.34
Kappaleet > Vuoden 2008 uusintapainoksen bonuskappaleet

”Voyager/What Goes Up/The Eagle Will Rise Again” (instrumental) – 8.55
”What Goes Up/Little Voice” (early version demo) – 4.07
”Can’t Take It with You” (early version demo) – 1.45
”Hyper-Gamma-Spaces” (demo) – 2.21
”The Eagle Will Rise Again” (alternate version – backing track) – 3.20
”In the Lap of the Gods” (Part I – demo) – 3.14
”In the Lap of the Gods” (Part II – backing track rough mix) – 1.56
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtyeen jäsenet Alan Parsons – koskettimet, akustinen kitara, tuotanto, äänitys  Eric Woolfson – koskettimet, vastaava tuottaja Sessiomuusikot Ian Bairnson – sähkökitara, akustinen kitara  Stuart Elliott – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu  Phil Kenzie – saksofoni kappaleessa ”One More River”  Duncan MacKay – koskettimet  David Paton – bassokitara, akustinen kitara  Andrew Powell – orkesterin ja kuoron sovitukset :  Laulajat Colin Blunstone – laulu kappaleessa ”The Eagle Will Rise Again”  Dean Ford – laulu kappaleessa ”Can’t Take It with You”  Jack Harris – laulu kappaleessa ”Pyramania”  John Miles – laulu kappaleessa ”Shadow of a Lonely Man”  David Paton – laulu kappaleessa ”What Goes Up...”  Lenny Zakatek – laulu kappaleessa ”One More River”  The English Chorale (kuoronjohtajana Bob Howes) 
”Maailman uusi ihme.” Pyramidin tuoreeltaan julkaistu mainos.
Hollihaka

| Hollihaka |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Hollihaka korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Keskustan suuralue
Koordinaatit:  65°00′22″N, 025°27′15″E
Kaupunginosa nro:  4
Väkiluku:  2 716  31.12.2023
Työpaikkoja:  309 kpl   (31.12.2019)
Osa-alueet:  Heinäpää, Hollihaka
Hollihaka on kaupunginosa Oulun ruutukaavakeskustassa noin kilometrin ydinkeskustasta lounaaseen.
Kuvaus

Hollihaassa on noin 2 500 asukasta ja runsaat 300 työpaikkaa, lähinnä alueen kouluissa. Hollihaka rajoittuu lännessä Oulujoen suistoalueeseen, etelässä Nuottasaaren kaupunginosaan, idässä kaupunginosan raja kulkee Kirkkokatua pitkin ja pohjoisessa Heinätorinkatu erottaa Hollihaan Vanhatullin kaupunginosasta.
Hollihaan puisto muodostaa kaupunginosan läntisen osan ja on Oulun keskustan suurimpia puistoalueita, muu alue on pääasiassa asuinkerrostaloja. Aleksanterinkadun varteen on kaavoitettu noin 10 000 kerrosneliötä kerros- ja pienkerrostaloihin (kaavamuutos 2005)päivitettävä.
Vuoden 2005 kaavamuutoksessa Aleksanterinkadun ja Limingankadun kulmauksen asunto-osakeyhtiö Kiilan rakennuksille tuli suojeluasema. Kaavan mukaan tontille saa rakentaa pienen saunan ja varastoja.
Hollihaka yhdessä Leverin ja Vanhatullin kaupunginosien kanssa muodostavat paremmin tunnetun oululaisen alueen Heinäpään.
Palveluita

Heinätorin koulu
Hotelli-ravintola De Gamlas Hem
Nähtävää

Lasten liikennepuisto, Hollihaan puistossa
Heinätorin puisto
Oulun ortodoksikirkko
Kuvia

Heinätorin koulu
Oulun ortodoksikirkko
Hollihaan venesatama
Hollihaan korkein rakennus Nuottala
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hollihaka Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Suojeltu asunto-osakeyhtiö Kiila.
Peugeot 306

| Peugeot 306 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Chile  Iso-Britannia  Ranska  Uruguay
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  PSA Peugeot Citroën
Valmistusvuodet:  1993–2002
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Peugeot 309
Seuraaja:  Peugeot 307
Teknisesti samankaltaisia:  Citroën Berlingo I Citroën Xsara Citroën Xsara Picasso Citroën ZX Peugeot Partner I
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,1–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Peugeot 306 on Peugeot’n vuosina 1993–2002 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Peugeot 309:n. Sen seuraajaksi tuli Peugeot 307.
Sedan-korinen Peugeot 306.
Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä 306 sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Keväällä 1993 esitelty Peugeot 306 perustuu samalle pohjalevylle kuin kahta vuotta aiemmin markkinoille tullut Citroën ZX. Samaan perusrakenteeseen perustuvat myös pienet pakettiautomallit Citroën Berlingo ja Peugeot Partner sekä ZX:n korvaaja Citroën Xsara. Ensimmäiset korimallit olivat kolme- ja viisioviset hatchbackit. Vuonna 1994 esiteltiin lisäksi neliovinen sedan ja kaksiovinen kangaskattoinen cabriolet.
Vuonna 1997 malli sai uudet ajovalot, etusäleikön ja puskurit. Uutena korimallina 306-mallistoon esiteltiin farmarimalli Break.
Peugeot 306 Cabriolet
Toinen pienempi kasvojenkohotus tuli vuonna 1999, jolloin sumuvalot muuttuivat pyöreiksi ja kylki- sekä puskurilistat korinvärisiksi.
Facelift-mallin (1997) Peugeot 306.
Peugeot 306 Break
Facelift-mallin (1999) Peugeot 306 Cabriolet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 306 Wikimedia Commonsissa
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:  Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:  104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9
Vain elämää (15. tuotantokausi)

| Vain elämää (15>  tuotantokausi) |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Suomi
Esittäminen
Verkko:  Nelonen Ruutu
Ensimmäinen esitys:  6. syyskuuta 2024
Viimeinen esitys:  20. joulukuuta 2024
Kaudet
 ← Edellinen 14. tuotantokausi
Vain elämää -ohjelman 15. tuotantokaudella nähtiin Marko Hietala, Hanna Pakarinen, Ilta, Jussi Rainio, Roope Salminen, Eini, Costello Hautamäki ja Waldo. Kaudella oli mukana sarjan ensimmäiset kunniavieraat ensimmäisellä kaudella mukana ollut Katri Helena ja viidennellä kaudella mukana ollut Hector, joiden lauluja kauden artistit tulkitsivat. Kausi alkoi Nelosella ja Ruudussa 6. syyskuuta 2024.
Honda Accord (2002)

| Honda Accord VII |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2002–2008
Muut nimet:  Acura TSX
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Honda Accord VI
Seuraaja:  Honda Accord VIII
Iskutilavuus:  2,0–2,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti
Honda Accord VII on Honda Accordin seitsemännen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2002–2008. Pohjois-Amerikassa mallin nimenä oli Acura TSX, ja sitä myytiin pohjoisamerikkalaisen Accord-version rinnalla. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa myytiin rinnakkain sekä eurooppalaista/japanilaista että pohjoisamerikkalaista Accordia.
Honda Accord (2002–2008)

Seitsemännen sukupolven Accord esiteltiin Suomessa huhtikuussa 2003. Se ei kasvanut merkittävästi kooltaan edeltäjäänsä verrattuna, mutta uudenlaisen muotoilun ansiosta ilmanvastuskerroin oli ainoastaan 0,26. Sisätilat olivat kasvaneet hieman varsinkin leveyssuunnassa, mutta jäivät silti hieman kilpailijoita pienemmiksi. Farmarimalli Tourer oli sedania viisi senttimetriä pidempi akseliväliltään ja 8,5 senttimetriä kokonaispituudeltaan. Uutta Accordia pyrittiin markkinoimaan edeltäjäänsä ylellisempänä, mistä syystä se oli hinnaltaan kilpailevia malleja kalliimpi.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Accord sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Moottorivalikoimassa olivat 2,0- (155 hv) ja 2,4-litraiset (190 hv) VTEC-bensiinimoottorit. Pienemmän moottorin yhteydessä manuaalivaihteisto oli viisivaihteinen, suuremmassa kuusivaihteinen. Molempien yhteyteen oli saatavana myös viisiportainen automaattivaihteisto.
Perusmalli oli Comfort, johon sisältyi muun muassa kuusi turvatyynyä, sähköikkunat edessä ja takana, radio/CD-soitin, automaatti-ilmastointi, lämmitettävät peilit sekä keskikyynärnojat edessä ja takana.
Sportissa oli lisäksi osittain 16 tuuman kevytmetallivanteet, nahkaverhoillut istuimet, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja tuulilasinpyyhinten sadetunnistin.
Vain 2,4-litraisella moottorilla saatavana olleessa Executivessa oli lisäksi ajonvakautusjärjestelmä, xenon-ajovalot, sumuvalot, vakionopeudensäädin, sähkösäätöinen kuljettajan istuin, puujäljitelmäkoristeet, CD-vaihtaja ja kattoluukku. Farmarimallissa oli sähkötoimisesti avautuva ja sulkeutuva takaluukku. Executive X -versiossa oli normaalin varustuksen lisäksi nahkaverhoilu.
Vuonna 2006 Accordiin tehtiin uudistuksia etusäleikköön, puskureihin, helmoihin sekä ajo- ja takavaloihin. Farmarimalliin tuli lisäksi uusi takaspoileri ja kattokaiteet. Sisätiloissa näkyvimmät muutokset tehtiin mittaristoon. Suomessa merkittävää oli 2,2-litraisen (140 hv) dieselmoottorin lisääminen moottorivalikoimaan. Sen yhteydessä oli aina kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Kaikkiin malleihin lisättiin ajonvakautusjärjestelmä, hätäjarrutehostin ja ajotietokone vakiovarusteiksi. Sportissa uusia varusteita olivat vakionopeudensäädin ja automaattisesti himmenevä taustapeili. Executivessa myös etumatkustajan istuin oli nyt sähkösäätöinen. Executive X:ssä oli lisäksi navigointijärjestelmä ja Bluetooth. Executive Advanced oli varustettu mukautuvalla vakionopeudensäätimellä.
Uusi malli oli urheilullinen Type S, joka erosi ulkonäöltään muista malleista. Siinä oli aina 2,4-litrainen moottori, ja varusteluun sisältyi Sportin lisäksi 17 tuuman kevytmetallivanteet, urheilullinen alusta, xenon-ajovalot ja etusumuvalot.
Joulukuussa 2007 tuli myyntiin Special Edition, jossa oli Sport-varustelun lisäksi urheilullinen alusta, etusumuvalot ja CD-vaihtaja. Etusäleikössä ja ovenkahvoissa oli tummasävyinen kromikoristus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honda Accord (2002) Wikimedia Commonsissa
Honda Accord Tourer
Facelift-mallin sedan-korinen Honda Accord.
Facelift-mallin Honda Accord Tourer.
Hiukkanen (Pieksämäki)

| Hiukkanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°26′35″N, 27°20′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Tulouomat:  Vääränjoki Pieni-Väärästä, oja Pienestä Kuorejärvestä
Laskuoja:  oja Pörönlampeen 
Järvinumero:  14.784.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,3 m  
Pituus:  2,5 km  
Leveys:  1,2 km  
Rantaviiva:  11,616 km  
Pinta-ala:  1,53192 km²  
Saaria:  3 
:  Kokkosaari, Kalmasaari
 fiHiukkanen 
Hiukkanen  on Etelä-Savossa Pieksämäellä Hietakylässä sijaitseva järvi.
Järven nimitys

Järven nimestä esiintyy variaatio Huikkanen, joka voisi olla kirjoitusvirhe. Tämä muoto ollut käytössä Suomen ympäristökeskuksen (Syke) Hertta-tietokannassa ja Järviwikissä. Kuitenkin, järven nimi on kirjoitettu muodossa Hiukkanen peruskartoissa vuosilta 1973, 1989 ja 1998.
Maantietoa

Järvi on 2,5 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 153 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä. Järvi sijaitsee Hietakylässä Suontienselän eteläpuolella. Se on muodostunut harjujakson viereen, mikä ilmenee järven luoteis- ja länsirannikolla. Siellä on jyrkkärinteisiä harjuselänteitä, joiden supat aiheuttavat paikallisia korkeusvaihteluita. Luoteenpuoleista aluetta kutsutaan Hietakylänkankaaksi ja länsirantojen maisema muodostuu Kuvajaniemen ja mantereen selänteiden välisen Kuvajalahden rinteistä. Selänteiden korkeudet vaihtelevat 120 metrin mpy. molemmin puolin. Järven rantaviiva on melko selväpiirteinen muualla paitsi länsirannikolla. Harjujakson selänteistä muodostuu 1,9 kilometriä pitkä Kuvajaniemi, jonka suojaan jää 1,7 kilometrin pituinen Kuvajalahti. Kuvajaniemellä on vielä lyhyt pohjoiseen työntyvä Kalmaniemi. Niemen itäpuolella sijaitsee lyhyempi Kesälahti, jota suojaa pohjoisessa sijaitseva lyhyt niemi. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Kuvajaniemen kärjen edustalla sijaitsee Kokkosaari ja Kalmaniemen kärjen edustalla Kalmasaari. Kolmas saari sijaitsee Kesälahdessa. Järveä ei ilmeisesti ole luodattu.
Sen rantaviivan pituus on 11,6 kilometriä. Itäiset rannat ovat alavaa maastoa. Sekä länsi- että koillisrannat ovat peltomaata, mutta muualla ovat rannat metsämaata. Järven ympäristössä on Hietakylän liittyvää haja-asutusta, jota on rannikolla yhdeksän tilan verran. Vapaa-ajan asuntoja on noin 20. Suonteen ja Jäppilän välinen yhdystie 4520 seuraa järven itärantoja näköetäisyydellä.
Geologiaa

Järven itäpuolella on paksuhkon pohjamoreenin päällä kivistä pintamoreenia, joka muodostaa Sormilaan asti ulottuvan kumpareisen kentän. Järven itäpuolinen harjujakso saa alkuunsa Toisesta Salpausselästä, josta tulee pitkä harjujakso Punkaharjun ja Rantasalmen kautta Jäppilään. Sieltä se tulee Kaidanharjuna Niiniselle ja Hiukkaselle, jatkaen Suontienselän yli Suonenjoen Lintharjulle. Näiden harjuselänteiden sisällä on hyvälaatuista pohjavettä, joka purkautuu nyt pääosin järviin. Hietakylänkankaan, Mikankankaan ja Kuvajaniemen harjuselänteiden liepeille on vuosituhansien aikana aallokon vaikutuksesta kerrostunut hietaa. Hiedan tai saven päälle muodostuneita soita on raivattu peltomaaksi. Peltojen takana oleva Kaatronsuo on paksuturpeinen suo, jonka kuivatusojista osa on johdettu järveen.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Hiukkasen valuma-alueeseen (14.784) se kuuluu. Valuma-alueella on 15 vähintään hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Niistä Hiukkanen ja Niininen (128 ha) ja Vääränjärvi (71 ha) ovat suurimpia. Kuvajalahteen laskeva Vääränjoki on suurin latvajoki. Sen valuma-alueella ovat Niininen ja Vääränjärvi sekä Pieni-Väärä (5 ha). Ison Kuorejärven (13 ha) ja Pienen Kuorejärven (2 ha) kautta laskee pieni puro, jonka valuma-alueella sijaitsee myös  Valkeinen (9 ha). Harjujaksoon on muodostunut järviä, joilla ei ole laskuojia. Tällaisia ovat Kuvajaniemellä sijaitsevat Ruunalampi (2 ha), Paskolammit, Lehmilampi ja Likolampi. Järven vedenpinnan korkeus on 100,3 metriä mpy. ja se laskee jokea myöten Suontienselkään pienen Pörönlammen (1 ha) läpi. Laskujoelle kertyy pudotusta 0,9 metriä.
Historiaa

Suonenjoen niskalla sijaitsevia Yläkoskea ja Myllykoskea perattiin 1820-luvulla, jolloin Suontienselän vedenpinta laski säilyneiden selvitysten mukaan 1,3 metriä. Kaakkoisrantojen muinaisrannat viittaavat kuitenkin siihen, että toteutunut järvenlasku jäi pienemmäksi. Koska Suontienselän nykyinen vedenpinta on alle metrin alempana, on järvenlaskua edeltävä vedenpinta voinut olla Hiukkasellakin nykyistä korkeampi. Silloin ei Hiukkanen olisikaan ollut itsenäinen järvi, vaan Suontienselän lahti, jolloin itsenäisen järven ikä olisikin vain noin 100 vuotta. Tämä voisi selittää Hietakylänkankaalta löydetyt nuoret rantavallit. Paljon vanhempia ovat sellaiset muinaisrannat, jotka sijaitsevat 108 metriä mpy. Niiden alkuperä lienee siltä ajalta, kun seutukunta vasta oli kohoamassa meren alta vapauduttuaan ensin mannerjäätikön alta.
Paikallistarinoiden mukaan ihmisiä on haudattu paikkakunnalle joko Kalmasaareen tai Kalmaniemeen. Kalmiston sijaintia ei tunneta tämän tarkemmin eikä sitä olla etsitty.
Aiheesta muualla

Markkanen, Eemil & Lappi, Ossi: Kylä kahen puolen kanavata : Hietakylän historiikki, 1996
(14.7)
Obinlahti

Obinlahti (ven. О́бская губа́, Obskaja guba) on Karanmereen työntyvien Jamalin niemimaan ja Gydan niemimaan väliin jäävä suuri merenlahti Venäjän  Länsi-Siperiassa sijaitsevan Jamalin nenetsien autonomisen piirikunnan pohjoisrannalla. Obinlahti on noin 800 kilometriä pitkä, 30-90 kilometriä leveä ja keskisyvyys 10-12 metriä. Vuorovesi vaihtelee lahdella 12 tunnin kierrossa ja sen suuruus on 0,7 metriä.
Obinlahti ((englanniksi) Gulf of Ob) sijaitsee Karanmeren eteläreunalla Jamalin niemimaan itäpuolella.
Obinlahti on saanut nimensä lahden eteläosaan laskevan mahtavan Ob-joen mukaan. Muita merkittäviä Obinlahteen laskevia jokia ovat Nadym sekä Obinlahden itäiseen haaraan eli Tazinlahteen purkautuvat Pur ja Taz.
Lahti muodostaa luontaisen liikenneväylän erittäin merkittäville Jamalin Nenetsian pohjoisille maakaasu- ja öljykentille. Sen äärellä sijaitsee monia maailmankin mitassa tärkeitä petrokemiallisia tuotantoalueita, kuten Venäjän toiseksi ja maailman viidenneksi suurimmaksi maakaasukentäksi arvioitu Jamburgin kaasukenttä Tazin niemimaalla ja useita Jamalin niemimaan kenttiä. Osa luonnonvaroista on Obinlahden pohjan alla.
Lahti on kuitenkin matala, mikä yhdessä vuoroveden sekä tuulen ja ilmanpaineen muutosten aiheuttaman meriveden korkeuden vaihtelujen ja aallokon kanssa rajoittaa liikennöitävien alusten syväyksen korkeintaan 9 metriin. Suurimmat tankkilaivat eivät voi täydessä kuormassa siten operoida tällä merenlahdella. Obinlahti on myös suurimman osan vuodesta merijään peittämä. Liikennöintiin tarvitaan talvikaudella jäävahvistettuja aluksia ja/tai jäänmurtajien apua.
Ob-joen ja merenlahden raja vaihtelee runsaasti esimerkiksi kevättulvan mukaan. Joensuulla ja Obinlahden pohjukassa on useita saaria, joista osa kuuluu RAMSAR-suojeluohjelmaan.
Aiheesta muualla

Nižne-Obski Zakaznik - Alemman Obin luonnonsuojelualue (venäjäksi) (oopt.info)
Obguba (RAMSAR) - Alemman Obin luonnonsuojelualueen  toinen nimi Obinlahden pohjukassa (venäjäksi) (wetlands.oopt.info)
Ob-joen tuomia sedimenttejä Obinlahdella satelliittikuvassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Renault Vel Satis

| Renault Vel Satis |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2002–2009
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Renault Safrane
Seuraaja:  Renault Latitude
Teknisesti samankaltaisia:  Renault Espace IV Renault Laguna II
Iskutilavuus:  2,0–3,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Renault Vel Satis on Renault’n vuosina 2002–2009 valmistama edustusluokan automalli, joka korvasi Renault Safranen. Sen seuraajaksi tuli Renault Latitude. Mallin nimi Vel Satis tulee sanoista velocity ja satisfaction. Auto oli käytössä muun muassa Ranskan presidentillä.
Facelift-mallin Renault Vel Satis.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Vel Satis sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vel Satis esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2001. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Renault Laguna- ja Espace-mallit. Autoa myös valmistettiin niiden kanssa samalla tehtaalla Sandouvillessä.
Vuoden 2005 faceliftissä etusäleikön kromikoristusta vähennettiin.