stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leo Mechelin
Merkitys ja jälkimaine

Mechelin mahdollisesti enemmän kuin kukaan toinen vakiinnutti Suomessa ja ulkomailla käsitystä, että Suomen suuriruhtinaskunta oli suvereeni valtio, ja hänestä tuli eläessään Suomen oikeustaistelun henkilöitymä.
Eino Leino kirjoitti Mechelinin hautajaisiin muistorunon ”Kansalaisseppel”, jossa hän kutsui Mecheliniä ”sorretun kansan Päämieheksi”. Aikalaislehdistössä Mecheliniä kutsuttiin peräti ”Suomen kruunaamattomaksi kuninkaaksi”, toisinaan jo hänen eläessään. Vaikka toinen sortokausi oli jälleen tehnyt tyhjiksi Mechelinin unelmat Suomen aseman turvaamisesta perustuslaein ja maan itsehallinto oli hänen kuollessaan ajettu ahtaammalle kuin kertaakaan ennen, hänen edustamansa perustuslaillisuuden arvostus oli Suomessa tuolloin korkeimmillaan. Jopa sosiaalidemokraatit ja vanhasuomalaiset olivat liittyneet yhteiseen perustuslailliseen rintamaan.
Myöhemmin Mechelinin muistolle ei kuitenkaan jäänyt merkittävää ylläpitäjää, ja hänet käytännöllisesti katsoen unohdettiin toisen maailmansodan jälkeen. Tähän oli useita syitä. Kielipuolue RKP ei nähnyt kielikysymyksessä melko profiilitonta Mecheliniä omanaan, mutta häntä vierastettiin myös entisten fennomaanien parissa. Suomen itsenäistymisen jälkeen kansallinen ihailu painottui enemmän aktivisteihin ja itsenäisyyden esitaistelijoihin kuin pasifisti Mecheliniin, joka oli kiinnostunut lähinnä Suomen ja Venäjän suhteiden vakiinnuttamisesta. Toisaalta myös sotien jälkeen vallitsevaksi tulleen, J. K. Paasikiven hahmottaman pessimistisen reaalipolitiikan näkökulmasta Mechelinin poliittinen aatemaailma vaikutti naiivilta ja vanhentuneelta. Lisäksi hän oli aristokraattina etäinen kansalle. Varsinkin työväenliikkeen parissa Mecheliniin suhtauduttiin melko viileästi, sillä hän ja muut ruotsinkieliset liberaalit olivat jo 1880-luvulta alkaen omaksuneet kannan, jonka mukaan Suomen aseman turvaaminen suhteessa Venäjään oli asetettava yhteiskunnallisten ja sosiaalisten ongelmien ratkaisemisen edelle.
Kunnianosoituksia

Mechelin vihittiin filosofian kunniatohtoriksi Uppsalan yliopistossa vuonna 1893.
Albert Edelfeltin vuonna 1899 tekemä maalaus Maaherra oli alun perin 60-vuotissyntymäpäivälahja Mechelinille hänen perheenjäseniltään. Maalauksen aiheena oleva J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden samanniminen runo ja sen päähenkilö, maaherra Olof Wibelius, muodostuivat sortovuosina perustuslaillisten passiivisen vastarinnan symboleiksi.
Edelfelt maalasi vuonna 1901 Mechelinin muotokuvan Helsingin kaupunginvaltuuston tilauksesta. Vuonna 1903 määrättiin, että julkisissa tiloissa sai olla esillä vain keisariperheen kuvia. Kun valtuusto ei poistanut maalausta istuntosalinsa seinältä, poliisit takavarikoivat sen huhtikuussa 1904. Suurlakon jälkeen se palautettiin paikalleen. Maalaus on nykyään esillä Helsingin kaupungintalossa.
Mechelinin 70-vuotispäivänä vuonna 1909 hänen pronssinen rintakuvansa paljastettiin Ateneumissa. Walter Runebergin veistämä teos rahoitettiin kansalaiskeräyksellä. Pro Helsinki -säätiö siirrätti sen vuonna 1943 Säätytalon puistikkoon.
Helsingin Mechelininkatu nimettiin Mechelinin mukaan vuonna 1917 eli heti kun se oli mahdollista helmikuun vallankumouksen jälkeen. Lisäksi vuonna 1995 karttaan merkittiin Mechelininaukio. Haminassa on Mechelinin mukaan nimetty Mechelinintie.
Vuonna 1997 perustettiin Leo Mechelin seura ry. Suomen Rauhanliiton vuonna 1993 perustama Itämerikeskussäätiö vaihtoi vuonna 2015 nimekseen Leo Mechelin säätiö. Säätiön alkuperäinen tarkoitus oli Tuusulan Kellokoskella sijainneen juhlatalon ylläpitäminen, mutta nykyään se muun muassa kustantaa yhteiskunnallista kirjallisuutta. Rauhanliitolla oli 1900-luvun alussa myös Leo Mechelin -rahasto, joka perustettiin eversti Georg Fraserin lahjoitusvaroilla.
Löyttymäen kyläseura pystytti toukokuussa 2012 Janakkalan Löyttymäkeen muistokiven, jossa todetaan Mechelinin laatineen vuonna 1905 Suomelle perustuslain Löyttymäen kartanossaan.
Joulukuussa 2020 tiedotettiin valtioneuvoston kanslian hankkeesta, jonka tarkoituksena on saattaa Mechelinin elämäntyöhön ja yhteiskunnalliseen toimintaan liittyvä laaja yhteiskunnallisesti ja historiallisesti merkittävä arkistoaineisto koottuina teoksina avoimesti käytettäväksi. Hanke toteutetaan vuosina 2020–2025.
Tuotanto

Öfversigt af svenska riksrådets statsrättsliga ställning från Gustaf I till 1634 (tohtorinväitöskirja). 1873
Om statsförbund och statsunioner I (professorinväitöskirja). 1873
Storfurstendömet Finlands grundlagar jemte bihang. 1876 (suom. Suomen suuriruhtinaskunnan perustuslait ynnä liite)
Kort framställning af Storfurstendömet Finlands statsförfattning och förvaltning. 1885
Précis du droit public du Grand-Duché de Finlande. 1886
Das Staatsrecht des Grossfürstenthums Finnland. Freiburg 1889
Står Finlands rätt i strid med Rysslands fördel? Ett inlägg i tidens frågor . 1890 (suom. Ovatko Suomen oikeudet ristiriidassa Venäjän etujen kanssa? Nykyajan asioista)
Finland i 19de seklet: framstäldt i ord och bild af finska skriftställare och konstnärer. 1893 (toim.) (suom. Suomi 19:llä vuosisadalla: suomalaisten kirjailijain ja taiteilijain esittämä sanoin ja kuvin)
Finlands grundlagars innehåll. 1896 (suom. Suomen perustuslakien sisällys)
La Constitution du Grand-Duché de Finlande. 1900
Olika meningar i rysk-finska frågor: En granskande öfversikt. 1908 (suom. Eri mielipiteitä venäläis-suomalaisista kysymyksistä: Tarkasteleva katsaus)
Mietteitä Venäjän ja Suomen välisten oikeudellisten suhteiden lähemmästä järjestämisestä. 1909
Documents concernant un conflit entre les gouvernements de Russie et de Finlande. 1909
Den ryska lagen af den 17 (30) juni 1910. 1910 (suom. Venäjän laki kesäkuun 17 (30) päivältä 1910)
Valda tal: Högtids- och minnestal. 1915
Kirjallisuutta

Leo ja muut Mechelinit: Kirjan verran sukua. Sukuseura Mechelinus, Tampere 2005. ISBN 952-5435-15-6
Lindqvist, Sini-Inkeri (toim.): Elämän pituinen ystävyys: Torsten Costianderin kirjeitä veljelleen Leo Mechelinille vuosilta 1856–1904. Leo Mechelin säätiö & Sukuseura Mechelinus, Kellokoski/Helsinki 2017. ISBN 978-952-264-851-8
Sigurd Nordenstreng, L. Mechelin : hans statsmannagärning och politiska personlighet. 1 / S. Nordenstreng., Helsinki, 1936 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Sigurd Nordenstreng, L. Mechelin : hans statsmannagärning och politiska personlighet. 2 / S. Nordenstreng., Helsinki, 1937 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Rein, Thiodolf: Leo Mechelinin elämä. Otava, Helsinki 1915.
Stubb, Elisabeth: Leo Mechelin: Senaattorin elämäntarina Nokian perustamisesta sortovuosiin ja naisten äänioikeuteen. Suomentanut Sini-Inkeri Lindqvist. Into, Helsinki 2018. ISBN 978-952-264-946-1
Sami Miettinen

| Sami Miettinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1970 Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Investointipankkiiri,kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: Suomen kieli
Tuotannon kieli: Suomi
Esikoisteos:  Neuvotteluvalta (2008)
Aiheesta muualla
[www.translinkcf.fi/author/sami/ Kotisivut]
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sami Miettinen (s. 10. heinäkuutalähde? 1970 Lahti) on suomalainen kauppatieteiden maisteri, investointipankkiiri ja kirjailija. Hän on kirjoittanut Juhana Torkin kanssa kirjat Neuvotteluvalta sekä Uusi neuvotteluvalta ja pitää neuvotteluaiheista blogia suomeksi ja englanniksi. Hän myös kirjoittaa neuvottelu- ja talousaiheisia artikkeleja muun muassa Aamulehteen ja Talouselämään.
Miettinen on neuvotteluasiantuntija sekä Translink Corporate Finance:in partneri. Aiemmin hän on toiminut pohjoismaiden suurimman jvk-asiamiehen Nordic Trusteen toimitusjohtajana. Miettinen on työskennellyt investointipankkiirina ja rahoituksen johtotehtävissä yli 20 vuotta, joista 12 Lontoossa Credit Suissen, RBS:n, SEB:n, Pöyry Capitalin ja Meritan palveluksessa toteuttaen noin sata kansainvälistä yrityskauppaa, osake- ja listautumisantia, joukkovelkakirjaa ja pankkilainajärjestelyä. Koulutukseltaan Miettinen on MBA Tulane Universitystä New Orleansista sekä KTM Helsingin kauppakorkeakoulusta ja on sen rahoituksen koulutusohjelman kehittäjäjäsen. Hän on myös suorittanut kansainvälisen CFA-tutkinnon.
Vuonna 2008 Miettisen ja Juhana Torkin julkaisemaa Neuvotteluvalta-kirjaa on mm. Helsingin Sanomat käyttänyt huippupoliitikkojen neuvottelutaitojen arviointiin. Neuvotteluvalta sisältää neuvottelutaitojen nelijaon valtaan, analyyttisyyteen, sosiaalisuuteen ja periaatteellisuuteen. Kehikkoa täydentävät kymmenet selkeät käytännön esimerkit yksityishenkilön basaarineuvotteluista politiikan huippuneuvotteluihin.
Miettinen on osallistunut kahden Libera-säätiön kirjan kirjoittamiseen: Euron tulevaisuus - Suomen vaihtoehdot (2014) ja Miten Suomi voidaan pelastaa - Talouspoliittinen manifesti (2015), joista Miettinen ja Torkki toteavat sivulla 15 Uuden neuvotteluvallan (2019) johdannossa "Edellinen teos kuvaa Suomen selviytymistä euron ja euromaiden rakenteiden ongelmista, jälkimmäisessä on suosituksia rakennemuutoksista, joita kestävyysvajeen kanssa painiva Suomi tarvitsee menestyäkseen taloudellisesti".
Vuonna 2019 Juhana Torkin kanssa julkaistu Uusi neuvotteluvalta – Saat mitä neuvottelet, et mitä ansaitset (2019) kuvattiin Talouselämän arvostelussa kirjana, josta "oppii neuvottelemaan kuin Björn Wahlroos" ja että "Kirjan lukemisen jälkeen ymmärrät, kuinka surkea neuvottelija olet tähän asti ollut."
Vuonna 2020 Sami Miettinen aloitti #neuvottelija Youtube -kanavan isännöinnin, jossa hän haastattelee yritysjohtajia ja asiantuntijoita.
Teoksia

Sami Miettinen, Juhana Torkki: Neuvotteluvalta - Miten tulen huippuneuvottelijaksi?, (WSOY 2008, ISBN 9789510339992)
Vesa Kanniainen, Sami Miettinen ja 10 muuta kirjoittajaa, Euron tulevaisuus – Suomen vaihtoehdot, (Libera-säätiö 2014)
Miettinen, Sami & 5 muuta kirjoittajaa: Miten Suomi voidaan pelastaa – Talouspoliittinen manifesti.  Libera-säätiö, 2015.  ISBN 9789522800497  Teoksen verkkoversio.
Miettinen, Sami & Torkki, Juhana: Uusi neuvotteluvalta – Saat mitä neuvottelet, et mitä ansaitset.  WSOY, 2019.  ISBN 9789510445297  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Sami Miettisen henkilökohtaisen holding-yhtiön DCM Capital Oy:n -kotisivut ja lisätietoa kirjoista
Translink Corporate Financen kirjailija-kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sami Miettinen WSOY:n kirjailijaprofiileissa.[vanhentunut linkki]
Sami Miettisen Neuvottelu-blogi
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Europeana
Suppiloköynnös

| Suppiloköynnös |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Oleanterikasvit Apocynaceae
Suku::  Suppiloköynnökset Beaumontia
Laji::  grandiflora
Kaksiosainen nimi
 Beaumontia grandiflora  Wall. 
Katso myös
   Suppiloköynnös Wikispeciesissä   Suppiloköynnös Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suppiloköynnös (Beaumontia grandiflora) on oleanterikasvien heimoon (Apocynaceae) sijoittuva köynnöskasvilaji, jota pidetään huonekasvina.
Suomen Yhdyspankki

Suomen Yhdyspankin logo
Suomen Yhdyspankki Oy eli SYP (ruots. Föreningsbanken i Finland, lyh. FBF) oli vuosina 1862–1995 toiminut suomalainen liikepankki. Vuosina 1919–1975 se toimi nimellä Pohjoismaiden Yhdyspankki (ruots. Nordiska Föreningsbanken). Se oli Suomen ensimmäinen liikepankki ja koko toimintansa ajan yksi suurimmista. Suomen Yhdyspankki päätyi 1990-luvulla toteutettujen fuusioiden seurauksena osaksi nykyistä Nordea-konsernia.
Historia > Suomen Yhdys-Pankki 1862–1919

Suomen Yhdys-Pankki perustettiin vuonna 1862. Se oli Suomen ensimmäinen liikepankki. Tarkoitus oli perustaa suurpankki palvelemaan kaupan ja teollisuuden tarpeita.
Yhdyspankin ja Suomen Hypoteekkiyhdistyksen perustaminen kytkeytyivät toisiinsa. Henrik Borgström nuorempi ehdotti vuonna 1859 Suomen Maanviljelyspankin perustamista Hypoteekkiyhdistyksen tueksi. Maanviljelyspankki olisi ostanut Hypoteekkiyhdistyksen obligaatioita. Yleinen mielipide puolsi kuitenkin Hypoteekkiyhdistyksestä riippumatonta yksityispankkia. Maanviljelyspankki-nimeä pidettiin liian suppeaan toimialaan viittaavana. Perustajapiireissä kannatusta sai nimi Kansallispankki (National-Bank). Kun pankkia vuonna 1861 ryhdyttiin perustamaan, sen nimeksi valittiin kuitenkin AB Förenings-Banken i Finland.
Yhdyspankin perustava yhtiökokous pidettiin syyskuussa 1861. Osakkeen nimellisarvo oli 100 markkaa ja pääoma kolme miljoonaa markkaa. Pankki aloitti toimintansa 1. heinäkuuta 1862. Se oli suurin Suomen siihen asti perustetuista osakeyhtiöistä.
Henrik Borgström nuoremmalla oli keskeinen rooli Yhdyspankin perustamisessa ja toiminnan käynnistämisessä. Neuvonantajana ja taustavaikuttajana toimi hänen isänsä Henrik Borgström vanhempi.
Pankin pääkonttoriksi valmistui vuonna 1898 Gustaf Nyströmin suunnittelema graniittitalo Helsinkiin osoitteeseen Aleksanterinkatu 36B. Toiminta oli aloitettu Ritarihuoneella, ja ennen oman liiketalon valmistumista oli toimittu myös Unioninkadun varrelta vuokratussa huoneistossa.
Suomen Yhdyspankki julkaisi Suomessa omia seteleitä vuosina 1866–1918. Se on Vaasan Osakepankin kanssa ainoa omia seteleitään julkaissut yksityispankki Suomessa.
Historia > Pohjoismaiden Yhdyspankki 1919–1975

Yhdyspankki ja Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta varten sulautuivat vuonna 1919. Fuusiosta syntyi Pohjoismaiden Yhdyspankki (PYP). Molemmat pankit olivat pääasiassa yrityspankkeja. PYP jatkoikin toimintaa yrityspankkina, jolla oli myös henkilöasiakkaita.
Yhdyspankin perusasiakasjoukon kieli oli yleensä ruotsi, vaikkakin asiakkaissa oli myös suomenkielisen liike-elämän edustajia. Merkittävimmäksi kilpailijaksi tuli toinen liikepankki, KOP. Sen taustalla oli aatteellista suomalaisuutta edustaneita henkilöitä, ja sen vuoksi suomenkielinen liike-elämä pyrki hakeutumaan ennen muuta KOP:n asiakkaaksi. Kolmas, pienempi liikepankki HOP oli Yhdyspankkiakin selvemmin ruotsinkielisen liike-elämän pankki, mutta Yhdyspankki toimi sitä maantieteellisesti laajemmalla alueella.
Yhdyspankkia pidettiin pitkään ruotsinkielisen pääoman linnakkeena. Vielä 1950-luvun alussa Yhdyspankki oli verraten selkeästi yrityspankki. Sen jälkeen pankki alkoi hitaasti muuttua laaja-alaiseksi yleisrahalaitokseksi, eikä KOP:n korostamalla suomalaisuudella enää ollut entisenkaltaista merkitystä asiakaskilpailussa. Yhdyspankissa henkilöasiakkaiden osuus kasvoi 1950-luvulta alkaen mm. palkka pankkiin -järjestelmän ansiosta. Henkilöasiakkaiden palvelu vaati työvoimaa, tietokonekapasiteettia ja tiloja, mistä syntyi pankille kustannuksia. Henkilöasiakkaat eivät olleetkaan pankin näkökulmasta kovin kannattava asiakasryhmä, vaan se aiheutti ajoittain tappioita. Toisaalta pankki sai henkilöasiakkaiden tileiltä runsaasti edullista rahaa käyttöönsä. Kaiken kaikkiaan henkilöasiakkaat muodostivat merkittävän osan Yhdyspankin asiakaskunnasta 1950-luvulta alkaen, ja ilman heitä pankin kehittyminen yhdeksi Suomen johtavista rahalaitoksista olisi ollut mahdotonta.
Historia > Suomen Yhdyspankki 1975–1995

Suomen Yhdyspankki toimi nimellä Pohjoismaiden Yhdyspankki vuoteen 1975 asti. Pohjoismaihin viittaava nimi aiheutti sekaannusta kansainvälisen toiminnan lisääntyessä ja tilanteen selventämiseksi pankki otti käyttöön Suomen Yhdyspankki -nimen vuonna 1975.
SYP osti ja fuusioi itseensä Helsingin Osakepankin vuonna 1986.
Yhdyspankin konttorien määrä oli suurimmillaan 444 vuonna 1987. Henkilöstömäärä oli korkeimmillaan vuonna 1988. Tuolloin konserni työllisti miltei 10 400 henkeä.
Historia > Unitas 1990–1995

Konsernissa toteutettiin vuosina 1990–1992 järjestely, jossa konsernin emoyhtiöksi tuli holding-yhtiö Unitas ja Yhdyspankin pankkitoiminta siirrettiin sen tytäryritykseksi. Uuden konsernirakenteen tavoite oli vastata uuteen kilpailutilanteeseen ja mahdollistaa uudenlaisen finanssipalveluryhmän synty. Tilanteen selkeyttämiseksi nähtiin parhaaksi irrottaa konsernin talletuspankkitoiminta omaksi yhtiökseen.
Järjestely eteni seuraavasti: Ensin pankkitoiminta siirrettiin Pohjoismaiden Yhdyspankki -nimiselle tytärpankille. Pörssilistatun emoyhtiö SYP:n nimeksi vaihdettiin Liikepankki Unitas Oy. Hetken Pohjoismaiden Yhdyspankkina toiminut tytärpankki sai nyt emolta vapautuneen nimen Suomen Yhdyspankki. Järjestelyn tuloksena pankkitoiminta jatkui Suomen Yhdyspankin nimellä kuten ennenkin, mutta pörssikauppaa käytiin emoyhtiön osakkeilla Liikepankki Unitaksen nimellä.
Unitaksesta tehtiin konsernikeskushallinnon ja omistuksen hoitaja. Sen palveluksessa oli vain muutamia henkilöitä. Luottolainsäädännön vuonna 1992 tapahtuneen uudistumisen johdosta muutettiin Liikepankki Unitas Oy:n nimeksi 1.9.1992 alkaen pelkkä Unitas Oy. Samassa yhteydessä Unitas luopui liikepankkioikeuksistaan ja muuttui holding-yhtiöksi.
Vuonna 1994 ennen Merita-fuusiota Unitas-konserniin kuuluivat Suomen Yhdyspankki Oy tytäryhtiöineen, Henkivakuutusosakeyhtiö Stella, Partita Oy ja Huoneistokeskus Oy.
Historia > Fuusioiden kautta Merita ja Nordea

Suomen Yhdyspankki Oy:n emoyhtiö Unitas Oy fuusioitui vuonna 1995 Kansallis-Osake-Pankin (KOP) kanssa, jolloin syntyi Merita-pankki. Fuusiossa Kansallis-Osake-Pankin osakkaat saivat yhden Meritan osakkeen kolmea KOP:n osaketta vastaan. KOP:n osakkaat saivat 41,7 % Meritan osakkeista.
Seuraava fuusio tapahtui vuonna 1997, jolloin Merita-pankki yhdistyi ruotsalaisen Nordbankenin kanssa, Merita sai uuden yhtiön osakkeista 40 % ja Nordbanken 60 %, äänivalta jaettiin puoliksi kummallekin pankille. Uuden pankkikonsernin nimeksi tuli Merita-Nordbanken. Konserniin yhdistettiin myöhemmin vuonna 2000 tanskalainen Unibank ja norjalainen Christiania Bank og Kreditkasse. Syntynyt pohjoismainen pankkikonserni nimettiin Nordeaksi vuonna 2000.
Historia > Taloudellinen tulos

Yhdyspankki toimi voitollisesti perustamisestaan lähtien joka vuosi aina pankkikriisiin asti. Suurin voitto saatiin vuonna 1988. Ensimmäinen tappiollinen vuosi oli 1991. Tulos pysyi tappiolla 1991–1994. Voitolle päästiin vasta 1995 Merita-fuusion jälkeen.
Telesyp, KotiSYP, MikroSYP ja Solo

1980-luvun alussa SYP:n suuryritysasiakkaat saivat omat ATK-käyttöliittymät, jotka muodostivat nk. Telesyp-järjestelmän. Pk-yrityksiä varten kehitettiin Mikrotelesyp. Järjestelmillä yritysasiakkaat hoitivat kotimaista maksuliikennettään ja muitakin pankkiasioita. Telesypin ja Mikrotelesypin käyttäjäkunta lisääntyi nopeasti, kun ATK-laitteiden asentaminen yrityksissä eteni.
Henkilöasiakkaille SYP lanseerasi puhelinpankkipalvelun vuonna 1982 nimellä KotiSYP. Palvelu toimi näppäinpuhelimella. Puhelinpalvelussa asiakas pystyi hoitamaan peruspankkipalveluitaan kuten tiedustella saldoa ja tapahtumia ja maksaa laskuja. Asiakkaan tunnistamiseen käytettiin asiakasnumeroa ja vaihtuvaa salasanaa. Palvelu oli kilpailijoihiin verrattuna edistyksellinen, vaikkakin käyttäjämäärä oli marginaalinen.
Mikropalvelu lanseerattiin vuonna 1984 tai 1985. Palvelu oli merkkipohjainen ja tarkoitettu ASCII-päätteille. Tietoliikenneyhteys kotikoneilta pankkiin hoidettiin Kermit-ohjelmalla. Mikropalvelusta sai peruspankkipalvelut ja siellä voi tehdä myös arvopaperitoimeksiantoja. Kokonaispalvelun nimeksi tuli MikroSYP, ja sitä tarjottiin myös pienyrittäjille. KotiSYP oli MikroSYP:in suppea muoto. Vuonna 1985 palvelulla oli noin 3 000 käyttäjää. Pörssikurssit tulivat palveluun vuonna 1988 sen jälkeen, kun Helsingin Pörssi oli siirtynyt elektroniseen kaupankäyntijärjestelmään.
SYP:n itsepalvelumuotojen lisääntyessä niille kehitettiin yhteinen Solo-tuotemerkki vuonna 1991. Solo-palveluita olivat Solo-maksuautomaatit, Solo-puhelinpankki ja Solo-mikropalvelu. SYP:n ja KOP:n yhdistyttyä Solo-palvelut siirtyivät Merita Pankin palveluiksi.
Pörssihistoria

Yhdyspankki oli listattu Helsingin Pörssiin alkaen jo 1860-luvulta. 1990-luvulla listattuna oli konsernin emoyhtiö Unitas.
Pörssihistoria > Osakkeenomistajat

Pankin osakkeet jakautuivat laajalle omistajakunnalle. Yksittäisten omistajien omistusosuudet jäivät pieniksi. Osakasluvulla mitaten SYP oli yksi Suomen suurimmista yhtiöistä. 1940-luvun puolivälin noin 40 000 omistajasta määrä kasvoi kymmenessä vuodessa 94 000:een. 1960-luvun alussa osakkaiden lukumäärä kasvoi sataan tuhanteen, josta se hiljalleen laski. 1970-luvulla pankki sai lisää osakkaita osakeantien johdosta. Vuosikymmenen lopussa osakkaita oli yli 200 000. Pörssiosakkeiden omistaminen yleistyi 1980-luvulla. Kohoavat kurssit houkuttelivat ostamaan osakkeita, mikä nosti kursseja edelleen. Huippuvuonna 1989 Yhdyspankilla oli yli 275 000 osakkeenomistajaa. Pankkikriisin aikana lukumäärä romahti niin, että alimmillaan 1992 oli jäljellä enää vajaat 190 000 osakasta. Syynä oli pankkikriisin lisäksi siirtyminen osakekirjoista arvo-osuusjärjestelmään: arvo-osuustilin avaaminen muutaman osakkeen vuoksi ei ehkä tuntunut järkevältä. Tämän jälkeen osakkaiden määrä nousi 200 000:n vaiheille.
Pankin suuromistajia olivat 1950-luvulla Kymi Oy, Kotkan Tiilitehdas Oy, Tampereen Pellava ja Rautateollisuus Oy, Sigrid Juséliuksen säätiö ja Oy Kaukas Ab. Merkittävimmät omistajat olivat 1970-luvulta lähtien suomalaisia vakuutusyhtiöitä ja suomenruotsalaisia säätiöitä sekä muutama eläkekassa. 1980-luvulla suurin omistaja oli Eläke-Varma, joka omisti 2 % osakekannasta. Muut suuromistajat olivat Suomi-Salama, Sampo, Kansaneläkelaitos, Ilmarinen, Stiftelsen för Åbo Akademi, Svenska Litteratursällskapet, Kymi Kymmene, Fennia ja Emil Aaltosen säätiö. Vuonna 1985 suurimmaksi omistajaksi nousi S-E Banken 3,5 prosentin omistusosuudella. SYP:n jouduttua 1989 ns. Kouri-kauppojen yhteydessä nurkanvaltausyrityksen kohteeksi suurimmaksi osakkeenomistajaksi tuli Finanssilaitos 8,5 % osuudella. Vuonna 1993 suurimmaksi omistajaksi nousi Arsenal 5,8 % omistusosuudella. Se oli seuraus Suomen Säästöpankin neljänneksen ostamisesta.
Yhtiökokouksissa ratkaisivat suuromistajien äänet. Pienosakkailla ei ollut realistisia mahdollisuuksia saada äänienemmistöä edes liittoutumalla.
Pörssihistoria > Osakesarjat

Aluksi Yhdyspankilla oli vain yksi osakesarja. Vuonna 1965 perustettiin uusi etuoikeutettu sarja. Vanhoja osakkeita alettiin nimittää kantaosakkeiksi. Etuosakkeiden perustaminen johtui ennen kaikkea eläkesäätiöiden ja -kassojen näkemyksistä. Etuosakkeilla oli etuoikeus 8 % osinkoon osakkeen nimellisarvosta. Jos kantaosakkeelle maksettaisiin enemmän osinkoa, etuosakkeet saisivat lisäksi puolet kantaosakkeiden osingon ja 8 prosentin erotuksesta. Osinko-oikeuden vastapainoksi etuosakkeen äänivalta oli vain 1/10 kantaosakkeen äänioikeudesta.
Osakesarjoja tuli kolme vuonna 1984. Tuolloin perustettiin ns. vapaa osakesarja, jota ulkomaalaisetkin saivat omistaa. Kantaosakkeet olivat A-osakkeita. Etuosakkeet olivat B-osakkeita. Vapaat osakkeet olivat C-osakkeita. Vapaa osakesarja perustettiin, koska muita osakkeita koski lain omistusrajoitus, jonka mukaan suomalaisten yhtiöiden osakkeita ei saanut omistaa muu kuin Suomen kansalainen. C-osake antoi saman osingon kuin A-osake mutta saman äänivallan kuin B-osake.
| Osakesarja | Aika | Etuoikeus osinkoon | Äänivalta |
| --- | --- | --- | --- |
| A kantaosake |  | ei etuoikeutta | normaali |
| B etuosake | 1965– | 8 % + ½ kantaosakkeen ylimenevästä osingosta | 1/10 |
| C vapaa osake | 1984–1993 | ei etuoikeutta | 1/10 |
C-osakkeista ei tullut menestystä. Niitä oli vähän ja markkina pysyi epälikvidinä, mikä heikensi C-sarjan kurssikehitystä. Kun osakkeiden ulkomaalaisrajoituksia lievennettiin, vapaasta osakesarjasta päätettiin luopua. C-osakkeet yhdistettiin A-osakkeisiin 23.12.1993.