stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten seiväshyppy
Karsinnat > Olympiaturnaukseen osallistuvat urheilijat

| Karsintatapa | Määrä | Maa | Urheilijat |
| --- | --- | --- | --- |
| Karsintaraja | 3 |  Ranska | Renaud Lavillenie   Valentin Lavillenie   Ethan Cormont |
| Karsintaraja | 3 |  Yhdysvallat | Chris Nilsen   Sam Kendricks   K. C. Lightfoot |
| Karsintaraja | 2 |  Brasilia | Thiago Braz   Augusto Dutra |
| Karsintaraja | 2 |  Puola | Piotr Lisek   Paweł Wojciechowski |
| Karsintaraja | 2 |  Saksa | Torben Blech   Raphael Holzdeppe |
| Karsintaraja | 1 |  Alankomaat | Menno Vloon |
| Karsintaraja | 1 |  Australia | Kurtis Marschall |
| Karsintaraja | 1 |  Belgia | Ben Broeders |
| Karsintaraja | 1 |  Etelä-Korea | Minsub Jin |
| Karsintaraja | 1 |  Filippiinit | Ernest John Obiena |
| Karsintaraja | 1 |  Iso-Britannia | Harry Coppell |
| Karsintaraja | 1 |  Norja | Sondre Guttormsen |
| Karsintaraja | 1 |  Ruotsi | Armand Duplantis |
| Karsintaraja | 1 |  Venäläiset olympiaurheilijat | Timur Morgunov |
Ranking: Ei urheilijoita
| Yhteensä | 32 |  |  |
Lähde:
Aikataulu

Karsintakierrokset kilpaillaan 31. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 3. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 4. elokuuta.
Kilpailu > Karsinnat

| Merkintä | Selite |
| --- | --- |
Q: Rikkoi karsintarajan
q: Pääsi loppukilpailuun tulosvertailun perusteella

| Sija | Ryhmä | Nimi | Maa | Kierros> 1. | Kierros> 2. | Kierros> 3. | Tulos | Huom> .Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1.: 
2.: 
3.: 
4.: 
5.: 
6.: 
7.: 
8.: 
9.: 
10.: 
11.: 
12.: 
13.: 
14.: 
15.: 
16.: 
17.: 
18.: 
19.: 
20.: 
21.: 
22.: 
23.: 
24.: 
25.: 
26.: 
27.: 
28.: 
29.: 
30.: 
31.: 
32.:
Kilpailu > Loppukilpailu

| Sija | Nimi | Maa | Kierros> 1. | Kierros> 2. | Kierros> 3. | Kierros> 4. | Kierros> 5. | Kierros> 6. | Tulos | Huom> .Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1 Kultaa: 
2 Hopeaa: 
3 Pronssia: 
4.: 
5.: 
6.: 
7.: 
8.: 
| 9. |  |  |  |  |  | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |  |  |
| 10. |  |  |  |  |  | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |  |  |
| 11. |  |  |  |  |  | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |  |  |
| 12. |  |  |  |  |  | Karsiutui | Karsiutui | Karsiutui |  |  |
Vestre Toten

Vestre Toten on Norjan kunta Innlandetin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Østre Toten, Gjøvik, Gran, Søndre Land ja Hurdal.
Kunnan hallintokeskus on nykyisin Gjøvikin taajamaan kuuluva Raufoss. Muita taajamia ovat Eina, Reinsvoll ja Bøverbru. Kunnan väkiluku kasvoi voimakkaasti 1900-luvulla, erityisesti Raufossin ammustehtaan vaikutuksesta. Vuosina 2015–2024 väestö kasvoi 4,1 prosenttia 13 691 asukkaaseen.
Kuvia

Raufossin kirkko
Einan kirkko
Åsin kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Ola Elvestuen (s. 1967), poliitikko
Kristian Fjeld (1887–1976), poliitikko
Halfdan Hegtun (1918–2012), toimittaja ja poliitikko
Bente Nordby (s. 1974), jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vestre Toten Wikimedia Commonsissa
Innlandetin läänin kunnat
Alvdal
Dovre
Eidskog
Elverum
Engerdal
Etnedal
Folldal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Grue
Hamar
Kongsvinger
Lesja
Lillehammer
Lom
Løten
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nord-Odal
Nordre Land
Os
Rendalen
Ringebu
Ringsaker
Sel
Skjåk
Stange
Stor-Elvdal
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Våler
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Åmot
Åsnes
Norjan läänit | Norja
Vorobjovy goryn metroasema

| Vorobjovy gory (Воробьёвы го́ры) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Sokolnitšeskaja
Sijainti:  55.7103°N, 37.5592°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  12. tammikuuta 1959
Rakenne
Tyyppi:  silta-asema
Vorobjovy gory (ven. Воробьёвы го́ры) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. tammikuuta 1959.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vorobjovy goryn metroasema Wikimedia Commonsissa
Viking Cup (jalkapallo)

Viking Cup oli suomalaisille jalkapallojoukkueille tarkoitettu kilpailu. Kilpailun järjestivät Suomen Palloliitto ja Oy Vikingline Ab. (Vuonna 1974 kilpailun nimi oli silloisen kolmannen järjestäjäosapuolen mukaisesti Viking-line Osuuspankki Cup.) Kilpailu pelattiin 16 joukkueen cupina. Mestarin piti siis voittaa 4 ottelua. Kilpailu pelattiin viidellä peräkkäisellä kaudella 1970-luvulla.
Kilpailuun osallistumisoikeus oli ensimmäisenä vuonna ko. kauden Mestaruussarjan 7 parhaalla ja II divisioonan kolmesta lohkosta kustakin kolmella eniten maaleja tehneellä joukkueella. Seuraavina vuosina mukaan tulivat myös I divisioonan joukkueet. Esim. 1973 kilpailussa osallistumisoikeus oli Mestaruussarjan 8 parhaalla, I divisioonan 5 parhaalla ja II divisioonan kolmella lohkovoittajilla. Palkintorahoina kilpailussa loppuottelijoille jaettiin yhteensä 9000 – 15000 mk (ensimmäinen ja viimeinen vuosi, kolmena välivuonna summa oli 13000 mk).
Finaalit

1972 TPS–GBK 2–1
1973 Lahden Reipas – GBK 3–1 ja (1-1).
1974 HJK–SePS 1–0
1975 MP – MiPK 3–0
1976 KPV – Lahden Reipas 1–0 ja. (0-0)
Viking Coffee

| Viking Coffee Oy |
| --- | --- |
 Näkymä Hakkilasta kohti itää vuodelta 1990, paahtimorakennus oikeassa laidassa.
Perustettu:  1966 (Hakkilan paahtimo) 1991 (Viking Coffee Oy)
Perustaja:  Kesko
Lakkautettu:  2003 (Paulig)
Kotipaikka:  Suomi
Toiminta-alue:  Suomi, Ruotsi, Baltian maat
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  paahdetut kahvit
Liikevaihto:  18,5 milj. € (2002)
Henkilöstö:  35 (2002)
Tytäryhtiöt:   Rich Coffee Oy  Luxus Kaffe AB
Omistaja:   Kesko  ICA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viking Coffee Oy oli Keskon kahvinpaahtimona alkunsa saanut ja vuodesta 1991 Ruokakeskon ja ruotsalaisen ICA:n puoliksi omistama yhteisyritys. Sen perustana oli Vantaan Hakkilaan vuonna 1966 valmistui Keskon uusi paahtimo. Viking Coffee oli Kesko-konsernin viimeinen tuotannollista toimintaa harjoittanut osa ja myytiin vuonna 2003 kilpailevalle yritykselle Pauligille, joka siirsi koneet Hakkilasta tiloihinsa Helsingin Vuosaareen. Nykyisin Viking Coffee on yksi Oy Paulig Finland Ab:n rekisteröimistä monista aputoiminimistä, jota ei ilmeisesti käytetä Pauligin markkinoinnissa.
Historiaa

Kesko paahtoi kahvia aikoinaan Katajanokan pääkonttorinsa yhteydessä, kunnes uusi kahvinpaahtimo valmistui silloisen Helsingin maalaiskunnan Hakkilaan syksyllä 1966. Rakennuksen nykyinen osoite on Tikkurilantie 5. Nelikerroksisen paahtimorakennuksen tilavuus oli 36 000 kuutiometriä ja lattiapinta-ala 7 500 neliömetriä, ja paahtimon alkuvaiheen kapasiteetti oli miljoona kiloa paahdettua kahvia kuukaudessa.
Ruotsalainen ICA Handlarnas AB tuli paahtimon toiseksi omistajaksi vuonna 1991 ja alkoi paahtaa Ruotsissa myymänsä kuuden tuotemerkin kahvit Suomessa. Toimintaa harjoittamaan perustettiin yhteisyritys Viking Coffee Oy. Vuonna 1992 Viking Coffeen Suomessa myymiä kahvimerkkejä olivat Costarica, Hieno Kahvi, Santos, Colombia, Pirkka ja Mövenpick.
Ennen Suomen liittymistä EU:hun moni ulkomainen yritys yritti 1990-luvun alkupuolella ostaa Viking Coffeen. Yhdysvaltalaisen Sara Lee -kulutustavarajätin omistama alankomaalainen Douwe Egberts pääsi jo solmimaan asiasta aiesopimuksen, joka kuitenkin raukesi. Sitten ruotsalainen Industri Kapital yritti Handelsbankenin tuella ostaa sekä Meiran että Viking Coffeen. Myös italialaiset kahviyhtiöt olivat kiinnostuneita Suomen kahvimarkkinoista, mutta kauppoja ei niidenkään kanssa syntynyt.
Viking Coffee oli 1990-luvun puolivälissä 15 prosentin markkinaosuudellaan Suomen kolmanneksi suurin kahvipaahtimo Pauligin (55 %) ja Meiran (25 %) jälkeen. Tukon paahtimon osuus oli 10 prosenttia. Muista maista tuodun paahdetun kahvin markkinaosuus oli vain viisi prosenttia, joka koostui Philip Morris -yhtiön omistamasta ruotsalaisesta Gevalia-kahvista, italialaisista espressokahveista ja kehitysmaakahveista, joita nykyään kutsutaan reilun kaupan kahveiksi.
Paulig osti Viking Coffee -paahtimon vuonna 2003 ja siirsi koneet Helsingin Vuosaareen, jonne yhtiö on keskittänyt toimintansa. Hakkilan paahtimorakennus oli sen jälkeen pitkään tyhjillään.
Virelai

Virelai oli keskiajan ranskalaisen runouden ja laulun muoto. Tunnettuja säveltäjiä olivat muiden muassa Guillaume de Machaut, Jehan de Lescurel ja Guillaume Dufay.
Virelai kuului keskiajan Ranskassa yleisimpiin runous- ja laulutyyleihin yhdessä balladin ja rondeaun kanssa. Nykyäänkin tunnettu esimerkki lajista on Machaut'n "Douce Dame Jolie".
Voronežin kuvernementti

| Voronežin kuvernementti Воронежская губерния |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Voronežin kuvernementti Venäjän kartalla vuonna 1914.
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1725
Lakkautettu:  1928
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Voronež
Väkiluku (1928):  3 380 800
Kielet:  venäjä
Voronežin kuvernementti (myös lääni, ven. Воро́нежская губерния, Voronežskaja gubernija) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1725–1928. Sen pinta-ala oli 1900-luvun alussa 65 898 neliökilometriä. Asukkaita oli 2 531 300 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Voronežin kaupunki.
Kuvernementin kartta vuodelta 1821.
Vuonna 1708 perustetun Asovan kuvernementin hallinnollinen keskus siirrettiin vuonna 1715 Voronežiin. Vuonna 1725 se nimettiin Voronežin kuvernementiksi. Vuonna 1779 kuvernementti muutettiin käskynhaltijakunnaksi ja vuonna 1796 jälleen kuvernementiksi.
Voronežin kuvernementti rajoittui pohjoisessa Orjolin ja Tulan kuvernementteihin, idässä Saratovin kuvernementtiin, etelässä Donin kasakoiden alueeseen ja Harkovan kuvernementtiin sekä lännessä Kurskin kuvernementtiin. Vuodesta 1824 lähtien siihen kuului 12 kihlakuntaa: Birjutš, Bobrov, Bogutšar, Korotojak, Nižnedevitsk, Novohopjorsk, Ostrogožsk, Pavlovsk, Valuiki, Voronež, Zadonsk ja Zemljansk. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 63,3 % venäläisiä ja 36,2 ukrainalaisia. Tärkein elinkeino oli maanviljely..
Voronežin, Kurskin, Orjolin ja Tambovin kuvernementit yhdistettiin vuonna 1928 Keskiseksi mustanmullan alueeksi.
Aiheesta muualla

Entsiklopedija Brokgauza i Jefrona (venäjäksi)
Viitta ja tikari (vuoden 1946 elokuva)

| Viitta ja tikari> Cloak and Dagger |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Ring Lardner Jr. Albert Maltz
Perustuu:  Corey Fordin ja Alastain MacBain kirjaan Cloak and Dagger: The Secret Story of O.S.S (1946)
Tuottaja:  Milton Sperling
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  Sol Polito
Leikkaaja:  Christian Nyby
Pukusuunnittelija:  Leah Rhodes
Pääosat:  Gary Cooper Lilli Palmer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United States Pictures
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  28. syyskuuta 1946
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viitta ja tikari (Cloak and Dagger) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen jännityselokuva vuodelta 1946. Pääosissa näyttelevät Gary Cooper ja Lilli Palmer. Elokuva perustuu Corey Fordin ja Alastain MacBain kirjaan, joka käsittelee Yhdysvaltojen sotilastiedusteluorganisaatiota Office of Strategic Servicesia.
Elokuva kuuluu viitta ja tikari -perinteestä ammentavaan lajityyppiin. Elokuvan tekijöistä käsikirjoittajat Ring Lardner Jr. ja Albert Maltz joutuivat Joseph McCarthyn kommunistivainojen uhriksi ja kuuluivat Hollywoodin kymmenikköön.
Arviot

Matti Rämö sanoo arviossaan, että elokuva on ”kuin tulevien kylmän sodan agenttitarinoiden esinäytös”. Hän pitää elokuvan rasitteena sitä, että ydinfysiikan tutkija solahtaa agentin rooliin turhan helposti. Lilli Palmer saa roolissaan kiitosta taisteluväsymystä ja itseinhoa huokuvana vastarintaliikkeen soturina.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gary Cooper  | … |  professori Alvah Jesper   |
|  Robert Alda  | … |  Pinkie   |
|  Lilli Palmer  | … |  Gina   |
|  Vladimir Sokoloff  | … |  Polda   |
|  J. Edward Bromberg  | … |  Trenk   |
|  Marjorie Hoshelle  | … |  Ann Dawson   |
|  Ludwig Stössel  | … |  saksalainen    |
|  Helen Thimig  | … |  Katerin Lodor   |
|  Dan Seymour  | … |  Marsoli   |
|  Marc Lawrence  | … |  Luigi   |
|  James Flavin  | … |  eversti Walsh   |
Aiheesta muualla

Viitta ja tikari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vuoristo-Armenian tasavalta

Vuoristo-Armenian tasavalta oli bolševikkivastainen valtio, johon kuului nykyisen Armenian provinssit Vajots' Dzor ja Sjunik sekä alueita Azerbaidžanista. Tasavallan perusti Gargein Nzhdehin johtama Armenian vallankumouksellinen liitto helmikuun kansannousun kukistamisen jälkeen huhtikuussa 1921. Mikään valtio ei tunnustanut Vuoristo-Armenian itsenäisyyttä.
Julistus

Armenian vallankumouksellinen liitto aloitti 18. helmikuuta 1921 Jerevanissa neuvostovastaisen kapinan. Se piti hallussaan Jerevania ja sen ympäristöä noin 42 päivää. 26. helmikuuta 1921 Vuoristo-Armenian tasavalta julistettiin itsenäiseksi. 21. huhtikuuta 1921 kapinan johtajat pakenivat Sjunikiin.
Politiikka

Valtion pääkaupungiksi tuli Gorisin kaupunki, ja sen pääministeriksi ja puolustusministeriksi tuli Garegin Nzhdeh. Heinäkuussa Simon Vratsian otti pääministerin paikan. Huhtikuussa ja heinäkuussa hyökkäsi Sjunikiin pohjoisesta ja idästä.selvennä Kuukausia kestäneiden taisteluiden jälkeen Vuoristo-Armenia antautui heinäkuussa 1921.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Republic of Mountainous Armenia
Käännös suomeksi
Viremia

Viremia tarkoittaa viruspartikkelien olemassaoloa veressä. Havaittavia oireita viremiassa ei välttämättä ole.
Virenojan koulu

| Virenojan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Virenojantie 16, 16310 Virenoja (Orimattila)
Koordinaatit:  60.85138°N, 26.71537°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Tuomo Karjalainen
Luokat:  1-6
Oppilaita:  115 (2023)
Verkkosivut
Virenojan koulu on Orimattilan kaupungin keskustaajaman pohjoispuolella, Virenojan kylässä toimiva alakoulu (luokka-asteet 1-6).
Vuonna 2023 koulua kävi yhteensä 115 peruskoulun oppilasta. Tämän lisäksi koulu antaa esiopetusta.
Väinö Lehtinen

Väinö Lehtinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Väinö Lehtinen (1879–1931), suomalainen laulunopettaja
Väinö Lehtinen, Jarkko Lehti (s. 1938), suomalainen iskelmälaulaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Väinö Lehtinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Välikylä (Oulu)

| Välikylä |
| --- | --- |

Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Jäälin suuralue
Kaupunginosa nro:  133
Väkiluku:  554  31.12.2023
Työpaikkoja:  321 kpl   (31.12.2011)
Postinumero(t):  90940
Välikylä on kaupunginosa Oulussa, Jäälin suuralueella entisen Kiimingin kunnan alueella. Kylä sijaitsee valtatien 20 varrella, ja se rajoittuu Korvenkylän kaupunginosaan sekä Jäälin taajamaan. Jäälinjärvestä Kalimeenojaan laskeva Jäälinoja virtaa kylän lävitse. Kiimingin Yrityspuisto sijaitsee Välikylässä.
Kylän rakennuskanta on pääasiassa omakoti- sekä maataloja. Lisäksi kylässä on pienimuotoista yritystoimintaa. Asutus on keskittynyt enimmäkseen Jäälinojan ja valtatien väliselle alueelle. Yrityspuiston alue sekä ajoharjoittelurata sijaitsevat valtatien länsipuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Välikylä (Oulu) Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Väinö Lehtinen (laulunopettaja)

Väinö Lehtinen (14. lokakuuta 1879 Sääksmäki – 15. toukokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen Helsingin konservatorion laulunopettaja.
Lehtisen perhe muutti Tampereelle hänen ollessaan puolentoista vuoden ikäinen. Hän vietti lapsuutensa puutteellisissa oloissa ja kävi vain kansakoulun ja veistokoulun. Hän tuli nuorukaisena mukaan Tampereen nuorisoseuran sekakuoroon ja täällä hänen musikaaliset lahjansa herättivät kuoron johtajan Ernst Linko vanhemman, silloinen Lindroth huomion. Lindroth innosti Lehtistä musiikkiopintoihin ja hän lähti opiskelemaan Helsingin lukkari-urkurikouluun saaden sieltä päästötodistuksen 1904. Lehtinen oli sitten Tampereella laulunopettajana ja kuoronjohtajana sekä Aleksanterin kirkon vt. lukkarina. Hän toimi kanttori-urkurina Ilomantsissa 1909–1913 ja opiskeli sitten Helsingin musiikkiopistossa 1911–1914 opettajinaan muun muassa Abraham Ojanperä, Emmy Achté, Oskar Merikanto ja Axel von Kothen. Lehtinen oli tämän jälkeen Tampereella konserttilaulajana, laulunopettajana ja vuosina 1916–1917 Aamulehden musiikkiarvostelijana.
Vuonna 1918 Lehtinen siirtyi Tampereelta Helsinkiin laulunopettajaksi. Hän teki valtion stipendiaattina opintomatkan Saksaan 1920–1921 ja oli matkan aikana Berliinissä jonkin aikaa tunnetun laulupedagogin professori Louis Bachnerin (1882–1945) oppilaana. Matkaltaan palattuaan Lehtinen tuli ensimmäiseksi yksinlaulunopettajaksi Helsingin Konservatorioon. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke ansioistaan laulunopettajana vuonna 1931.
Väinö Lehtinen kuoli toukokuussa 1931 keuhkovesipöhöön. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Walter Winans

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Walter Winans vuonna 1910 |  Walter Winans vuonna 1910 |  Walter Winans vuonna 1910 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | 100 m hirvi, parilaukaukset |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | 100 m hirvi, joukkuekilpailu |  |
Taidelajit
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | kuvanveisto |  |
Walter W. Winans (5. huhtikuuta 1852 Pietari, Venäjä – 12. elokuuta 1920 Barking, Iso-Britannia) oli yhdysvaltalainen ampuja, kuvanveistäjä ja olympiavoittaja. Winans kilpaili kaksissa olympialaisissa. Lontoossa 1908 hän kilpaili viidessä eri ammuntakilpailussa. Hän oli 50 jaardin vapaapistoolikilpailun 38., 25 jaardin pienoiskiväärikilpailun katoavien maalien kilpailun 19. ja liikkuvien maalien kilpailun 10. ja 100 metrin hirvimaalin kertalaukauskilpailun kuudes. Olympiakultaa hän saavutti 100 metrin hirvimaalin parilaukauskilpailussa. Neljä vuotta myöhemmin Tukholmassa 1912 hän kilpaili kuudessa ammuntakilpailussa. Hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon 30 metrin olympiapistoolissa (8.), 30 metrin olympiapistoolin joukkuekilpailussa (4.) ja 100 metrin hirvimaalin kertalaukauskilpailun joukkuekilpailussa Yhdysvallat oli toinen. Winans kilpaili Tukholmassa myös kuvanveistossa, jonka hän voitti pronssipatsaalla An American trotter. Winans on ainoa yhdysvaltalainen urheilija, joka on saavuttanut mitalin sekä taidelajeissa että tavallisissa olympialajeissa.
Vilnan linja-autoasema

| Vilnan linja-autoasema liett>  Vilniaus autobusų stotis |
| --- | --- |
 Vilnan linja-autoasema
Osoite:  Sodų g. 22, LT-03211 Vilna Web: autobusustotis.lt/en/
Sijainti:  Vilna, Liettua
Koordinaatit:  54°40′N 25°17′E﻿ / ﻿54.67°N 25.28°E﻿ / 54.67; 25.28
Rakennustyyppi:  Linja-autoasema
Valmistumisvuosi:  1974
 fiVilnan linja-autoasema 
  
Vilnan linja-autoasema (liett. Vilniaus autobusų stotis) on Liettuan pääkaupungin Vilnan keskustan eteläosassa, Vilnan rautatieaseman vieressä sijaitseva kaukoliikenteen linja-autoasema.
Vilnan linja-autoterminaalista on bussiyhteyksiä ympäri Liettuaa ja itäistä Eurooppaa. Ulkomaan pikavuorot ajavat muun muassa Latviaan, Puolaan, Saksaan, Tšekin tasavaltaan, Ukrainaan, Valko-Venäjälle, Venäjälle, ja Viroon.
Vilnan linja-autoasema ja edustan aukiota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilnan linja-autoasema Wikimedia Commonsissa
Vuennijauraoaiv

Vuennijauraoaiv (ven. Вуэннияураоаив) on tunturi Saariselän itäosassa Kuolan piirissä Murmanskin alueen Venäjällä. Se sijaitsee Luttojokeen laskevan Vuennijärven lounaispuolella. Tunturin korkein huippu on 605 metriä korkea. Tunturi kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan alueeseen ja sijaitsee sen eteläosassa.
Vilnan gaon

Vilnan gaon (Zalkind, Ber)
Elia Ben Salomon Zalman, tunnetaan myös arvonimellä Vilnan gaon, (23. huhtikuuta 1720 Sielec – 9. lokakuuta 1797 Vilna) oli rabbi ja arvostettu uskonoppinut. Kunnianimi gaon tarkoittaa ylhäisyyttä tai neroa, ja sitä käytetään kaikkein kuuluisimmista rabbeista.  Vilnan gaon oli Itä-Euroopan juutalaisten merkittävin johtaja 1700-luvulla, kaikkien juutalaisten tekstien ylin auktoriteetti ja vanhoilla vuosillaan myös herätysliike hasidismin nousun näkyvin vastustaja. Hän ei kuitenkaan koskaan ottanut vastaan virallista asemaa juutalaisessa yhteisössä vaan työskenteli yksin kirjoitusten kommentoijana ja pienten ryhmien opettajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilnan gaon Wikimedia Commonsissa
Wenzhou World Trade Center

Wenzhou World Trade Center kuvattuna vuonna 2012.
Wenzhou World Trade Center (kiin.: 温州世界贸易中心; pinyin: Wēnzhōu shìjiè màoyì zhōngxīn) on Wenzhoussa Kiinassa sijaitseva 322 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin vuosina 2002–2011, ja siinä on 68 kerrosta. Tornissa on hotelli ja toimistotiloja, ja se on valmistettu täysin betonista. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Shanghai Institute of Architectural Design & Research.