Hyvinkää
Historia > Hyvinkää kaupungiksi

Vuonna 1896 Hyvinkäälle perustettiin hermo- ja toipilasparantola. Vuoteen 1905 asti asiakkaat olivat enimmäkseen suomalaisia. Tämän jälkeen parantolalle rakennettiin Lars Sonckin suunnittelema uusi, kivinen päärakennus ja suurin osa asiakkaista alkoi olla venäläisiä. Vuonna 1916 parantolan asukkaista yli 80 prosenttia tuli Suomen ulkopuolelta ja Hyvinkää oli Krimin matkailukohteiden kilpailija. Vierailijoilla oli mahdollisuus ulkoilla terveellisessä ilmastossa Hyvinkään ”Sveitsissä”. Keisarikunnan romahtamisen jälkeen asiakasmäärät laskivat. Parantolatoiminta loppui vuonna 1939, kun rakennus vaurioitui talvisodan pommituksessa.
Sisällissodan aikana punaiset ottivat vallan Hyvinkäällä, mutta 20.–21. huhtikuuta 1918 käydyn Hyvinkään taistelun jälkeen saksalaiset ottivat paikkakunnan haltuunsa. Punaisten vallan aikana Hyvinkäällä surmattiin 16 valkoista, vallanvaihdon jälkeen saksalaiset ja valkoiset puolestaan teloittivat noin 150–160 punaista, joille on myöhemmin pystytetty Oiva Hurmeen suunnittelema muistokivi Sahanmäen Surujen puistoon. Vuonna 1925 asemanseutu erotettiin Hyvinkään kauppalaksi ja muu kunta jäi maalaiskunnaksi. Hyvinkään ensimmäisen asemakaavan laati maanmittausinsinööri Arthur Alli vuonna 1909 Hyyppärän tilan maille. 1920-luvulla Carolus Lindberg laati kauppalalle asemakaavan, joka oli mitoitettu 55 000 asukkaalle eikä toteutunut sellaisenaan. Kauppalan keskeisin väylä oli nykyinen Hyvinkäänkatu, mutta Lindbergin kaavassa pääväylä siirtyi Uudenmaankatu–Hämeenkadulle. 1930-luvulla valtuusto halusi toteuttaa asemakaavan keskeisimmän yksityiskohdan ja aloitti Uudenmaankadun ja Siltakadun rakennuttamiset. Ennen sotia muodostuneita kaupunginosia ovat Ahdenkallio, Mustamännistö ja Rääkänpää pääradan koillispuolella sekä Viertola ja Kirjavatolppa sen lounaispuolella.
Kone Oy rakensi Hyvinkäälle tehtaan vuonna 1943. Sodan jälkeen yhtiöllä oli keskeinen asema sotakorvaustuotannossa ja tehdasta laajennettiin. Koneen tehtaalla valmistettiin sotakorvauksina 265 nostinta, 202 nosturia ja 108 hissiä. Kone jatkoi toimintaansa paikkakunnalla myös sotien jälkeen: hissien kehittely jatkui Hyvinkäällä ja niiden testaamiseen rakennettiin vuonna 1976 Koneen hissitorni. Se on edelleen testauskäytössä ja on merkittävä Hyvinkään maamerkki. Sodan jälkeen Hyvinkäälle myös asutettiin 5 000–6 000 siirtokarjalaista. Suurta edistysaskelta merkitsi myös VR:n veturikonepajan siirtyminen Helsingin keskustasta Hyvinkäälle vuonna 1949. Hissiteollisuuden lisäksi konepaja- ja tekstiiliteollisuus oli vahvassa nousussa 1960-luvulla ja Hyvinkään väestöstä noin 70 % työskenteli teollisuudessa vuonna 1961. Tekstiiliteollisuuden historiaa Hyvinkäällä esittelee kesäisin avoinna oleva Valvillan tehdasmuseo.
Vuonna 1960 Hyvinkään kauppalasta tuli kaupunki ja vuonna 1969 kaupunki ja maalaiskunta yhdistyivät. Hyvinkään kirkkona toimi vanha rukoushuone Uudenmaankadun varrella, kunnes vuonna 1961 valmistui arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnittelema kirkko. VR:n keskustaimiston alue siirtyi Hyvinkään kaupungin omistukseen vuonna 1960 ja taimisto siirrettiin Tuusulan Nuppulinnaan vuonna 1962. Entisen taimiston alueelle rakennettiin muun muassa kaupunginkirjasto, kaupungin virastotalo ja kauppatori. Ensimmäiset kerrostalot rakennettiin 1950-luvun alussa Sahanmäkeen ja VR:n konepajan liepeille, ja seuraavien parin vuosikymmenen aikana nousi lisää kerrostaloja Uudenmaankadun varteen sekä Kirjavatolpan, Kruununpuiston ja Viertolan alueille. Vuosien 1945 ja 1963 välisenä aikana Hyvinkään kaupungin väkiluku kolminkertaistui. 1960-luvun aikana muodostuivat Talvisillan ja Paavolan kaupunginosat. Maalaiskunnan liitos kaupunkiin toi jälleen huomattavan väestönlisäyksen ja vuoden 1970 lopussa Hyvinkäällä oli 34 762 asukasta.
Hyvinkään kauppalan- ja kaupunginvaltuusto pysyi sotien jälkeen pitkään vasemmistoenemmistöisenä. Esimerkiksi vuoden 1953 kunnallisvaaleissa SDP ja SKDL saivat yhteensä 24 valtuustopaikkaa ja porvarit 11 paikkaa. Vuoden 1968 vaalien jälkeen voimasuhteet vasemmiston ja porvaripuolueiden välillä olivat 21–17. Vuoden 1984 vaaleissa tapahtui merkittävä muutos. SDP säilytti Hyvinkään kaupunginvaltuustossa asemansa suurimpana ryhmänä, kun taas hajallaan olleet kansandemokraatit kärsivät ankaran tappion. Vihreiden nelihenkinen ryhmä pääsi vaa'ankieliasemaan vasemmiston ja porvarien välillä. Vaalikausi 1985–1988 jäi Suomen Maaseudun Puolueen ainoaksi Hyvinkään kaupunginvaltuustossa.
1970- ja 1980-lukujen aikana kaavoitettiin Veikkarin, Nummenkärjen, Hakalanmäen ja Vehkojan kaupunginosat. Nummenkärki oli alun perin varattu teollisuudelle, mutta se osoitettiin 1970-luvun lopulla pientaloalueeksi. Vehkojan luoteispuolelle nousi Puolimatkan kerrostaloalue.
1980-luvun puolivälissä Hyvinkäällä toimi 14 ala-asteen koulua, joista yksi oli ruotsinkielinen, neljä yläasteen koulua ja neljä lukiota. Muita oppilaitoksia olivat Hyvinkään ammattikoulu, Hyvinkään kansalaisopisto, Hyvinkään maatalousopisto, Hyvinkään kauppaoppilaitos, Hyvinkään taidekoulu, Hyvinkään musiikkiopisto sekä Hyvinkään-Riihimäen seudun ammatillinen kurssikeskus, jonka jäsenkuntina olivat Hyvinkää, Riihimäki, Hausjärvi ja Loppi ja jonka kotipaikkana oli Hyvinkää.