stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Axel von der Lochau

Axel von der Lochau (15. kesäkuuta 1879 Berliini – 26. helmikuuta 1967 Hannover) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.
Lochau astui Saksan keisarillisen armeijan palvelukseen lokakuussa 1899. Hän palveli kadetin ja myöhemmin luutnantin arvoisena adjutanttina Kuningatar Elisabethin 3. kaartinkrenatöörirykmentissä, kunnes 1913 hänet ylennettiin kapteeniksi ja siirrettiin esikuntatehtäviin. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 77. reservinjalkaväkirykmenttiin rintamalle. Hän haavoittui 30. elokuuta ja hän vietti lopun ensimmäisestä sotavuodesta sotilassairaalassa. Hänet siirrettiin 259. reservinjalkaväkirykmenttiin, jossa hän palveli aluksi komppanianpäällikkönä ja myöhemmin pataljoonankomentajana.
Weimarin tasavallan aikana Lochau palveli mm. sotaministeriössä henkilöstötehtävissä, esikuntatehtävissä yksiköissä ja koulutuspataljoonan komentajana. Vuoden 1928 viimeisenä päivänä hän erosi nimellisesti armeijasta, joka palkkasi hänet välittömästi takaisin siviilihenkilönä johtamaan III. sotilaspiirin henkilöstön harjoittamisesta vastaavaa toimistoa. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1942, jolloin hän siirtyi upseerireserviin jääden lopullisesti eläkkeelle toukokuussa 1943. Lochau ylennettiin kenraalimajuriksi 1. heinäkuuta 1941.
Lochau palkittiin Johanniittain ritarikunnan ristillä. Hänen puolisonsa oli kreivitär Antoinette von Hardenberg.
Anttola (Savonlinna)

Anttola on  kylä ja taajama Savonlinnassa, joka sijaitsee Kerimäen pitäjän lounaisosassa. Kylään on matkaa Kerimäen kirkolta noin 12,4 kilometriä ja Savonlinnan kauppatorilta noin 12,2 kilometriä. Anttolan taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 293 asukasta.
Anttolassa toimii Anttolan koulu, jossa on noin 80 oppilasta ja päiväkoti. Kylällä on myös eläinlääkäriasema ja huoltoasema.
Juvan ja Parikkalan välisestä valtatie 14:stä erkanee Anttolassa Kiteen ja Kerimäen välinen kantatie 71. Anttolan eteläosassa kulkee Parikkalan, Savonlinnan ja Huutokosken välinen rautatie. Rataosalla sijaitsee Silvolan kylän Kerimäen rautatieasema, jolla pysähtyy Savonlinnan ja Parikkalan välisiä taajamajunia. Asemalle on Anttolan kyläkeskuksesta noin 3,5 kilometrin matka.
Aiheesta muualla

Sääennuste: Anttola, Savonlinna (ilmatieteenlaitos.fi)
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Hyvärinen, Martti ym.: Kyläkirja : Anttola, Kerimäki, Simpala. Kerimäki : Anttolan seudun kyläyhdistys, 1988.
Etelä-Savon vuoden kylät
Axel von Knorring

Frans Axel Herman von Knorring (12. kesäkuuta 1860 Helsinki – 6. marraskuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja valtiopäivämies.
Von Knorringin vanhemmat olivat prokuraattori Eugen von Knorring ja Helena Schwenzon ja puoliso vuodesta 1885 Louise Marie Boss. Von Knorring valmistui koneinsinööriksi 1880 ja työskenteli valmistuttuaan insinöörinä sekä Venäjällä että Englannissa, jossa hän myös avioitui. Kotimaahan palattuaan von Knorring toimi useiden eri yritysten teknillisenä johtajana, samoin kuin omassa insinööritoimistossa. Hän oli myös Teknikern-lehden toimittaja ja osallistui alansa yhdistys- ja yhteistyöhön.
Axel von Knorring perusti vuonna 1890 teknillisen alan tuontiyrityksen Axel von Knorringin Teknillinen Toimisto, nykyisin teknisen tukkukaupan yritys Knorring Oy Ab. Vuonna 1891 yritys toi maahan Suomen ensimmäisen kapearaiteisen rautatien veturin, jonka oli valmistanut saksalainen Krauss & Co. Yritys toi maahan myös muun muassa Baldwin Locomotive Worksin valmistamia vetureita, Schenckin teollisuusvaakoja ja englantilaisen A. C. Wells'in lamppuja ja valaisimia. Knorring edusti myös Åbo Jernmanufakturin valmistamia kassakaappeja. Axel von Knorringin kuoltua yritykseen johtoon tuli  insinööri Johannes Borenius.
Von Knorring oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897 ja 1900.
Austin Allegro

| Austin Allegro |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia
Valmistaja:  Austin
Konserni:  British Leyland
Valmistusvuodet:  1973–1983
Korimalli:  2-ovinen sedan 3-ovinen farmari 4-ovinen sedan
Edeltäjä:  Austin 1300
Seuraaja:  Austin Maestro
Vetotapa:  etuveto
Austin Allegro on brittiläinen henkilöautomalli, jota valmisti British Leyland vuosina 1973–1983. Etuvetoinen, keskikokoinen auto noudatti pääsuunnittelija Alec Issigonisin Minissä esittelemiä uutuusperiaatteita: moottori oli poikittain edessä, vaihteisto sen alla ja Allegron jousitus oli brittiläisen Hydrolastic-jousituksen kehittyneempi muoto Hydragas, jossa nesteen jousitusaineena korvasi kaasu. Korimalleina olivat sedan kaksi- ja neliovisina versioina sekä kolmiovinen farmari.
Neliovinen Austin Maestro.
Austin Allegron muotoilu herätti kummastusta, erityisesti sen neliömäisen ja pyöreän väliltä oleva ohjauspyörän muoto. Ratti korvattiinkin pyöreällä vuonna 1975 esitellyssä Allegro Series 2:ssa, joka tarjosi myös taakse lisää jalkatilaa ja kiinteämmän jousituksen. Kolmas facelift, Allegro Series 3, esiteltiin 1979 ja sisälsi muutoksia ulkonäköön ja sisustukseen sekä aiempaa pienemmän 1,0-litraisen moottorivaihtoehdon.
Farmarikorinen Austin Allegro.
Austin Allegrosta tuli saman yhtiön toisen 1970-luvun automallin, takavetoisen Morris Marinan ohella symboli Britannian autoteollisuuden heikosta tilasta. Allegron pulleita muotoja pidettiin rumina, valmistuslaatua heikkona, ajokäytöstä epävakaana ja koko konseptia heikosti kilpailukykyisenä muualla kuin kotimaassaan.
Allegron valmistusvuosina British Leylandia vaivasivat monet työtaistelut, jotka osaltaan muuttivat koko teollisuudenalan Britanniassa kannattamattomaksi. Samaan aikaan saksalaiset ja japanilaiset autonvalmistajat toivat markkinoille uusia kilpailukykyisempiä automalleja kuten Volkswagen Golf ja toisen sukupolven Toyota Corolla.
British Leylandin luksusmerkki Vanden Plas esitteli 1974 Allegrosta ylellisemmin varustellun version Vanden Plas Princess 1500, jota valmistettiin vuoteen 1980 saakka. Italiassa Allegroa valmistettiin Milanossa nimellä Innocenti Regent. Allegroa valmistettiin myös Belgian Seneffessä.
Myynti Suomessa

Austin Allegro tuli Suomessa myyntiin vuonna 1974 ja se korvasi kymmenkunta vuotta vanhan Austin 1100/1300-mallisarjan. Edeltäjään verrattuna kori oli täysin uusi, mutta tekniikka periytyi suurelta osin vanhoista malleista. Korin muotoilusta huolimatta autosta puuttui monikäyttömahdollisuus, joka löytyi esimerkiksi samoihin aikoihin markkinoille tulleesta Volkswagen Golfista. Tekniikan Maailma -lehden koeajajat moittivat Allegron heikkoa viimeistelyä, melko voimakasta melua ja pomppivaa jousitusta. Tuulilasi-lehden kestotestissä Allegro menestyi varsin kehnosti, mitä kuvasti testiryhmän toteamus ”ei kilometriäkään ilman vikoja”. Myyntihinnaltaan Austin Allegro oli kuitenkin kilpailukykyinen – samassa hintaluokassa kuin esimerkiksi Fiat 128 – ja meni kaupaksi kohtalaisesti. Vuoden 1979 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli runsaat 2 500 Austin Allegroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Austin Allegro Wikimedia Commonsissa
Austin Allegro AutoWikissä (suomeksi)
Allegro Club International (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Austin Allegro
Käännös suomeksi
August Hillbom

August Hillbom.
Ernst August Hillbom (19. marraskuuta 1853 Sääminki – 31. elokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Hillbomin vanhemmat olivat maanmittari Ernst August Hillbom ja Maria Lovisa Wenell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Kuopion lukiosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875, lääketieteen kandidaatiksi 1878 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1882. Hillbom oli Mikkelissä lääninsairaalan ja lääninvankilan lääkärinä 1891–1903 ja piirilääkärinä 1903–1915 sekä viimeksi lääninvankilan lääkärinä vuoteen 1925 saakka. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Hillbom oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen 1896–1905 ja valtuuston varapuheenjohtaja 1904–1905.
Hillbom laati yhdessä Matti Äyräpään ja Duodecim-seuraan 1885 liittyneen Fredrik Joel Pätiälän kanssa kanssa Duodecimin julkaiseman suomalais-ruotsalaisen lääketieteen 6 400 hakusanan luettelon Duodecimin sanaluettelo Suomen lääkäreille joka ilmestyi 1888 aikakauskirja Duodecimin vihkojen liitteinä. Hillbom ja Pätiälä laativat myös 1889 ilmestyneen 3 000 hakusanan ruotsalais-suomalaisen lääketieteen sanaston lisävihkon.
Hillbom oli naimisissa vuodesta 1890 Maria Charlotta Ingmanin (1865–1928) kanssa. Hillbomin poika oli professori, neurologi Eero August Hillbom (1904–1991) ja pojanpoika neurologian professori Matti Hillbom (s. 1944).
Aiheesta muualla

Ampujaveteraani, Hakkapeliitta, 14.11.1933, nro 46, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Arlie Schardt

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | 3 000 m joukkue |  |
Alfred E. "Arlie" Schardt (24. huhtikuuta 1895 Milwaukee, Wisconsin – 2. maaliskuuta 1980 Clearwater, Florida) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja, joka kilpaili kestävyysjuoksussa.
Schardt osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1920, jolloin hän osallistui 3 000 metrin joukkuejuoksuun. Kyseisessä kilpailussa hän juoksi kultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa. Schardt juoksi kilpailun finaalissa kolmanneksi parhaan henkilökohtaisen ajan. Hänen lisäkseen kultaa voittaneeseen joukkueeseen kuuluivat Horace Brown ja Ivan Dresser.
Antônio Fagundes

| Antônio Fagundes |
| --- | --- |
 Antônio Fagundes vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Antônio da Silva Fagundes Filho
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1949 (ikä 75) Rio de Janeiro, Brasilia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Antônio da Silva Fagundes Filho (s. 18. huhtikuuta 1949 Rio de Janeiro) on brasilialainen näyttelijä.
Aiheesta muualla

Antônio Fagundes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Arrigo Sacchi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Arrigo Sacchi
Syntymäaika: 1. huhtikuuta 1946 (ikä 78)
Syntymäpaikka: Fusignano, Ravennan maakunta, Italia
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1964–1977 1977–1979 |  Fusignano CF  AC Bellaria |  |
Valmennusura
1985–1987 1987–1991 1991–1996 1996–1997 1998–1999 2001:  Parma FC  AC Milan  Italian maajoukkue  AC Milan  Atlético Madrid  Parma FC
Arrigo Sacchi (s. 1. huhtikuuta 1946 Fusignano, Italia) on italialainen entinen jalkapallovalmentaja.
Taktisella puolella Sacchi tunnetaan ansioistaan nykyaikaisen aluepelin kehittäjänä. Sacchin taktisten oivallusten seuraajia ovat olleet mm. José Mourinho ja Josep Guardiola.
Ura valmentajana

Sacchin tärkeimmät saavutukset tulivat Milanin päävalmentajana. Hän saavutti Milanin valmentajana muun muassa yhden Italian mestaruuden sekä kaksi Euroopan Cupin ja Intercontinental Cupin voittoa. Sacchi on valmentanut seuratasolla myös Parmaa ja Atlético Madridia. Hän on myös toiminut Parman ja Real Madridin urheilutoimenjohtajana 2004–2005.
Italian maajoukkueen päävalmentajana Sacchi toimi vuodesta 1991 vuoteen 1996. Vuoden 1994 MM-kisoissa Italia selvisi Sacchin johdolla loppuotteluun, jossa se kuitenkin hävisi Brasilialle rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Saavutukset valmentajana

Italian mestaruus 1988
Italian Super Cupin voitto 1988
Euroopan Cupin voitto 1989, 1990
UEFA Super Cupin voitto 1989, 1990
Intercontinental Cupin voitto 1989, 1990
MM-hopea 1994
Ariel Mäki-Soini

Markus Toivo Ariel Mäki-Soini (s. 23. heinäkuuta 1975 Vammala) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Vammalan seudun Voimaa ja Kankaanpään seudun Leiskua. Mäki-Soinin valmentajana toimi Juha Mäki-Soini. Kalevan kisoista Mäki-Soini voitti pronssia seiväshypyssä vuosina 1999 ja 2000. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuissa seiväshypyn hopeaa vuonna 1995. Mäki-Soinin seiväshyppyennätys on vuonna 1995 Vammalassa hypätty 550 cm.
Aiheesta muualla

Sari Essayah: Ariel Mäki-Soinille liikkuminen on henkireikä essayah.fi.  24.2.2014. Viitattu 25.10.2019.
Antônio Carlos Zago

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Antônio Carlos Zago
Syntymäaika: 18. toukokuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Presidente Prudente, Brasilia
Kansalaisuus:  Brasilia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 184 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990-1992 1993 1993-1995 1996-1997 1997 1997-2002 2002-2004 2004 2005-2006 2007 | São Paulo Albacete Balompié Palmeiras Kashiwa Reysol Corinthians Paulista Roma Beşiktaş Santos Juventude Santos |  |
Maajoukkue
| 1991–2001 | Brasilia | 37 (3) |
Antônio Carlos Zago (s. 18. toukokuuta 1969 Presidente Prudente) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Zago debytoi Brasilian maajoukkueessa 1991. Hän on pelannut 37 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Alankomaiden kuningaskunta

Alankomaiden kuningaskunta (holl. Koninkrijk der Nederlanden) on Länsi-Euroopassa sijaitsevista Alankomaista sekä Karibialla sijaitsevista Arubasta, Curaçaosta ja Sint Maartenista koostuva valtioliitto. Aruballa, Curaçaolla ja Sint Maartenilla on äänioikeus koko kuningaskuntaa koskevissa asioissa. Kuningaskunnan nykyinen muoto astui voimaan 28. lokakuuta 1954. Tätä ennen vuodesta 1830 lähtien Alankomaiden kuningaskunta koostui Alankomaista ja sen siirtomaista. Suriname kuului kuningaskuntaan ennen itsenäistymistään vuonna 1975.
Historia

Ennen vuoden 1954 valtioasetusta Suriname, Curaçao, Länsi-Uusi-Guinea sekä muut alusmaat olivat Alankomaiden merentakaisia siirtomaita. Tämän jälkeen siirtomaasuhde purettiin ja Surinamen, Curaçaon ja Alankomaiden-Uusi-Guinean ja alusmaiden tästä lähtien Alankomaiden Antillien asema muuttui kuningaskunnan maaksi, ja ne saivat itse päättää sisäisistä asioistaan. Vuonna 1962 Alankomaiden-Uusi-Guinea liitettiin Indonesiaan osana Länsi-Uusi-Guineaa ja vuonna 1975 Suriname irtautui kuningaskunnasta ja itsenäistyi. Vuonna 1986 Aruba irtautui Alankomaiden Antilleista ja muodosti oman autonomisen alueensa kuningaskunnan sisällä. Vuonna 2010 Alankomaiden Antillit jaettiin Arubaan, Curaçaoon, Sint Maarteniin ja kolmeen erityisasemassa olevaan kuntaan.
Perustuslaki

Alankomaiden perustuslaki koskee Euroopassa sijaitsevia Alankomaita sekä kuningaskuntaa kokonaisuutena. Aruballa, Curaçaolla ja Sint Maartenilla on omat perustuslakinsa, hallintonsa ja parlamenttinsa. Yhdessä kuningaskunnan Euroopassa sijaitsevan alueen ja Karibialla sijaitsevien kolmen erityiskunnan kanssa ne muodostavat täysivaltaisen valtion.
Maat

| Maa | Pääkaupunki | Asema | Väkiluku (2018) | Pinta-ala (km²) | Asukastiheys (km² kohden) | Rahayksikkö | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | Amsterdam | yhtenäis- eli unitaarivaltio | 17 151 228 | 41 543 | 410 | euro (erityisasemassa olevissa kunnissa Yhdysvaltain dollari) | Alankomaihin kuuluu erityisasemassa olevat kunnat: Bonaire, Saba ja Sint Eustatius. |
|  Aruba | Oranjestad | yhtenäis- eli unitaarivaltio | 116 576 | 180 | 648 | Aruban floriini (sidottu Yhdysvaltain dollariin kurssilla 1,79 floriinia) |  |
|  Curaçao | Willemstad | yhtenäis- eli unitaarivaltio | 150 241 | 444 | 338 | Alankomaiden Antillien guldeni |  |
|  Sint Maarten | Philipsburg | yhtenäis- eli unitaarivaltio | 42 677 | 34 | 1 255 | Alankomaiden Antillien guldeni |  |
Euroopan unioni

Alankomaiden kuningaskunta on Euroopan unionin jäsen. Kuitenkaan Arubaa, Curaçaoa ja Sint Maartenia ei lasketa kuuluvaksi Euroopan unioniin, vaan niillä on merentakaisten alueiden asema. Kuningaskunnan kansalaisuutta ei kuitenkaan jaotella sen osien kesken, joten myös näiden alueiden kansalaiset ovat EU-kansalaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alankomaiden kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Addicted (Devin Townsendin albumi)

| Addicted The Devin Townsend Project |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 6. toukokuuta 2009 – 8. syyskuuta 2009
 Julkaistu: 17. marraskuuta 2009
 Tuottaja(t): Devin Townsend
 Tyylilaji: progressiivinen metalli, alternative metal, power pop
 Kesto: 46.49
 Levy-yhtiö: HevyDevy Records
Muut kannet
 Suojakotelon kuva
Listasijoitukset
  36. 
Devin Townsend Projectin muut julkaisut
| Ki 2009 | Addicted 2009 | Deconstruction 2011 |
Devin Townsendin muut julkaisut
| Ki 2009 | Addicted 2009 | Deconstruction 2011 |
Addicted on kanadalaisen muusikon Devin Townsendin yhdestoista studioalbumi, joka on julkaistu joulukuussa vuonna 2009 levymerkillä HevyDevy Records. Albumi on toinen Devin Townsend Project -sarjassa. Levystä on julkaistu myös kahden LP:n versio. Kappaleista Hyperdrive on uusittu versio samannimisestä kappaleesta vuonna 2007 julkaistulta Ziltoid the Omniscient -albumilta. Levyllä hyvin tärkeässä osassa on naislaulaja Anneke van Giersbergen.
Kappaleet

Addicted! – 5.37
Universe in a Ball! – 4.09
Bend It Like Bender! – 3.37
Supercrush! – 5.13
Hyperdrive! – 3.36
Resolve! – 3.12
Ih-Ah! – 3.45
The Way Home! – 3.14
Numbered! – 4.55
Awake!! – 9.44
Kokoonpano > Muusikot

Devin Townsend – laulu, kitara, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
Ryan Van Poederooyen – rummut
Brian Waddell – bassokitara
Mark Cimino – kitara
Anneke van Giersbergen – vieraileva laulaja
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Dave Young – kosketinsoitin
Susanne Richter – laulaja (kappale ”Ih-Ah!”)
Kokoonpano > Tuotanto

Devin Townsend – tuotanto, miksaus
Travis Smith – taide
Arvostelut

Allmusic (Phil Freeman):
Imperiumi.net (Niko Kaartinen):
Aiheesta muualla

Addicted (Devin Townsendin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Addicted (Devin Townsendin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Devin Townsend
| --- | --- |
Yhteistyökumppanit:   Gene Hoglan  Duris Maxwell  Jed Simon  Byron Stroud  Chris Valagao  Anneke van Giersbergen  Ryan Van Poederooyen  Adrian White  Dave Young 
Soolotuotanto:   Punky Brüster - Cooked on Phonics  Ocean Machine: Biomech  Infinity  Physicist  Terria  Devlab  The Hummer  Ziltoid the Omniscient  Empath  The Puzzle  Snuggles 
The Devin Townsend Band:   Accelerated Evolution  Synchestra 
Devin Townsend Project:   Ki  Addicted  Deconstruction  Ghost  Epicloud  Z²  Transcendence 
Casualties of Cool:  Casualties of Cool
Livealbumit:   By a Thread – Live in London 2011  The Retinal Circus 
Musiikkiboksit:  Contain Us
Aiheeseen liittyvää:   Strapping Young Lad  Steve Vai  The Wildhearts  Zimmers Hole
Auringon poika

Tarinan ensimmäinen sivu Aku Ankka -lehdessä vuonna 2008.
Auringon poika (engl. The Son of the Sun) on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1987. Se on Don Rosan ensimmäinen nuorten Aku Ankka -sarjakuvan maailmaan sijoittuva sarjakuva. Tarina julkaistiin alun perin Uncle Scrooge -lehden numerossa 219, jonka julkaisi Gladstone-kustantamo. Suomessa tarina nähtiin ensimmäistä kertaa kirjassa Sammon salaisuus ja muita Don Rosan parhaita vuonna 1999. Auringon poika perustuu Rosan vuonna 1973 tekemään Pertwillaby Papers -sarjakuvatarinaan.
Juoni

Roope Ankka ja Kulta-Into Pii lyövät vetoa siitä, kumpi löytää arvokkaamman inkojen aarteen. Roope, Aku Ankka sekä Tupu, Hupu ja Lupu matkustavat Andeille etsimään sattumalta löytämäänsä kultaesineeseen piirretyn kartan paljastamaa ”Auringon pojan” Manco Capacin temppeliä. Pii seuraa heitä ehtiäkseen perille ensin.
Arlind Ajeti

Arlind Ajeti alle 21-vuotiaiden maaottelussa vuonna 2013.
Arlind Afrim Ajeti (s. 25. syyskuuta 1993 Basel, Sveitsi) on sveitsiläis-albanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Romanian Liga I:ssä pelaavaa Clujta. Hän on aiemmin pelannut Sveitsissä, Italiassa ja Tanskassa. Hän on pelannut useissa Sveitsin nuorisomaajoukkueissa ja vuodesta 2014 alkaen Albanian A-maajoukkueessa.
Ajeti aloitti liigauransa Sveitsin Baselissa ja edusti samassa maassa myöhemmin yhden kauden ajan Grasshoppersia. Hän pelasi Italian Serie A:ssa 41 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, edustaessaan kausilla 2015–2018 Frosinonea, Torinoa ja lainasopimuksella Crotonea. Helmi-syyskuussa 2020 hän pelasi Tanskan 1. divisioonassa Vejlen joukkueessa. Tämän jälkeen hän pelasi Italian Serie B:ssä Reggianassa ja vielä alemmalla sarjatasolla Padovassa ja Pordenonessa. Ajeti siirtyi kesällä 2023 romanialaisseura Clujhin ja pelasi kaudella 2023–2024 Romanian liigassa 22 ottelua,joissa hän teki kolme maalia.
Ajeti pelasi Sveitsin nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kaksi ottelua avauskokoonpanossa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2010. Hän pelasi Albanian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2014 ystävyysotteluissa Ranskaa ja Italiaa vastaan. Hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi ottelussa EM-kilpailuissa 2016 ja kuuluu Albanian joukkueeseen myös EM-kilpailuissa 2024. Hän on pelannut kesäkuun 2024 puoliväliin mennessä 26 A-maaottelua, joissa hän on ollut 20 kertaa avauskokoonpanossa. Ainoan A-maaottelumaalinsa hän on tehnyt toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Qataria vastaan.
Arlind Ajetin veljistä Albian Ajeti on pelannut Sveitsin A-maajoukkueessa ja Adonis Ajeti Sveitsin nuorisomaajoukkueissa.
Axel ja Valborg

Axel ja Valborg eli Akseli ja Valpuri (Axel og Valborg) olivat kaksi rakastavaista, joiden rakkaus ja elämänkohtalot muodostavat keskiajan koskettavimpiin kuuluvan kansanlaulun, ja se on myös Adam Gottlob Oehlenschlägerin murhenäytelmän aihe. Öhlenschläger on ymmärtänyt laulun kuvaavan historiallisia tapahtumia. Hän sijoitti sen Norjaan ja syvensi sen käsittelyä. Sen on suomentanut Juhana Ennola nimellä Aksel ja Walpuri (1873).
Keskiajan loppupuolelle sijoittuva kansanlaulua levisi Tanskasta hyvin laajalle Ruotsiin kansan keskuuteen. Sitä on käsitellyt historiallis-kriittisesti P. A. Munch kirjoituksessaan, joka sisältyy kokoelmaan Samlede afhandlinger IV (1876) ja R. Bergström julkaisussa Historiskt bibliotek 1877).
Laulusta ovat saaneet aiheen myös useat uuden ajan kirjailijat.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Axel ja Valborg on Wikiaineistossa (ruotsiksi)
Axel Åberg

Axel Arvid Åberg (19. syyskuuta 1868 Vartiokylä – 21. elokuuta 1929) oli suomalainen arkkitehti.
Axel Åbergin isä Karl Gustaf Åberg (1815–1889) omisti Nissasin ratsutilan Vartiokylässä. Karl Gustaf Åbergin pojista  Gustaf Adolf Åberg (1845–1888) keräsi kansanperinnettä Uudenmaan ruotsinkieliseltä maaseudulta, Magnus Åberg oli opettajana Porvoon kansanopistossa ja Axel Åberg oli arkkitehtinä rautateillä sekä toimitti myös Helsingfors-nimistä lehteä yhdessä Frans Johan Valbäckin kanssa.
Axel Åberg oli naimisissa Aina Alina Ehrstedtin (1875–1947) kanssa.
Suunnittelutöitä

Vuosaaren ja Vartiokylän ruotsalainen kansakoulu, Rantakiventie 13, Helsinki 1901, tuhoutui tulipalossa 16. lokakuuta 2020
Mellunkylän ruotsalainen kansakoulu
Rautateiden postitalo, Asemantie 5 Kerava 1913
Leppäveden rautatieasema 1917
Pasilan konepajan aluskehitysosastorakennus, Helsinki 1919, arkkitehti John Stolpen kanssa.