stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neva (lehti)

Nevan etusivu vuonna 1915.
Neva oli Pietarissa vuosina 1907–1918 ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin Venäjän viranomaisten vuonna 1906 lakkauttaman Uuden Inkerin tilalle. Se ilmoitti tavoitteekseen työtätekevän kansan sivistyksen, yhteiskunnallisten ja taloudellisten asioiden edistämisen. Tärkeällä sijalla oli myös raittiusasia. Nevan toimittajana oli ensin vuosina 1908–1910 ja sitten vuodesta 1912 lähtien Aapo Vesikko. Avustajina toimivat muun muassa kansanvalistusmiehet Kaapre Tynni, Juhani Peräläinen ja Aatu Haltsonen. Nevan toimituksellinen linja oli huomattavasti radikaalimpi kuin sen kilpailijana ilmestyneen kirkollishenkisen Inkerin.
Neva lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen vuoden 1918 alussa.
Aiheesta muualla

Neva digitoituna kansalliskirjastossa
Neva Patterson

Neva Patterson
Neva Patterson (10. helmikuuta 1920 – 14. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Nevada-nimisessä kaupungissa Iowan osavaltiossa.
Patterson esiintyi näyttämöuransa aikana muun muassa alkuperäisnäytelmässä Kesäleski (1952). Hänellä oli 1970-luvun alussa osa televisiosarjassa Nichols. Hänellä oli useita muitakin televisiorooleja sekä vakituisena esiintyjänä että vierailijana.
Kaiken lisäksi Patterson esiintyi usein elokuvissa; huomattavimpien joukossa ovat Tehtävä viidakossa (1962) ja Paripeli (1984).
Patterson oli naimisissa nelinkertaisen Emmy-ehdokkaan, käsikirjoittaja James Leen kanssa, kunnes tämä kuoli 2. heinäkuuta 2002.
Aiheesta muualla

Neva Patterson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mönchengladbach

| Mönchengladbach |
| --- | --- |

 vaakuna
 Mönchengladbach
 Koordinaatit: 51°12′N, 6°26′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallintopiiri:  Düsseldorf
Piirikunta:  piiritön kaupunki
Hallinto:  
 – Pormestari:  Felix Heinrichs (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  170,4 km²
Korkeus:  70 m
Väkiluku (31.12.2022):  268 465
 – Väestötiheys:  1 575 as./km²
 
 www.moenchengladbach.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mönchengladbach on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Düsseldorfin kaupungin sekä Saksan ja Alankomaiden välisen rajan välillä. Mönchengladbach kuuluu Düsseldorfin hallintopiiriin ja on niin kutsuttu piiritön kaupunki (saks. kreisfreie Stadt) eli kaupunki, joka ei kuulu mihinkään Saksan piirikuntaan.
Vuoden 2022 lopussa Mönchengladbachissa oli 268 465 asukasta. Mönchengladbachin pinta-ala on 170,4 neliökilometriä ja asukastiheys 1 575 as./km². Kaupungin korkein kohta on 133 metriä ja matalin kohta 35 metriä merenpinnan yläpuolella. Väkiluku ylitti 100 000 asukkaan rajan vuonna 1921.
Mönchengladbach (”munkkien Gladbach”) kehittyi 970-luvulla perustetun benediktiiniläisluostarin ympärille. Kaupunkioikeudet se sai 1360-luvulla. Nykyinen Mönchengladbachin kaupunki perustettiin 1. tammikuuta 1975, jolloin piirivapaat kaupungit Mönchengladbach ja Rheydt sekä Wickrathin kunta yhdistettiin uudeksi Mönchengladbachin kaupungiksi.
Mönchengladbachin päärautatieasema lokakuussa 2006.
Nykyisin kaupunki on tie-, rautatie- ja lentoliikenteen keskus. Sen teollisuus tuottaa koneita – etenkin tekstiilikoneita – kaapelia ja ilmailualan tuotteita.
Kaupunki tunnetaan vuonna 1900 perustetusta jalkapallojoukkueestaan Borussia Mönchengladbachista, joka pelasi kaudella 2022–2023 Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mönchengladbach Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Nordrhein-Westfalenin kaupunkipiirit ja piirikunnat
| --- | --- |
Kaupungit:   Aachen  Bielefeld  Bochum  Bonn  Bottrop  Dortmund  Duisburg  Düsseldorf  Essen  Gelsenkirchen  Hagen  Hamm  Herne  Köln  Krefeld  Leverkusen  Mönchengladbach  Mülheim  Münster  Oberhausen  Remscheid  Solingen  Wuppertal 
Piirikunnat:   Aachenin kaupunkialue  Borken  Coesfeld  Düren  Ennepe-Ruhr-Kreis  Euskirchen  Gütersloh  Heinsberg  Hereford  Hochsauerland  Höxter  Kleve  Lippe  Märkischer Kreis  Mettmann  Minden-Lübbecke  Oberbergischer Kreis  Olpe  Paderborn  Recklinghausen  Rheinisch-Bergischer Kreis  Rhein-Erft-Kreis  Rhein-Kreis Neuss  Rhein-Sieg-Kreis  Siegen-Wittgenstein  Soest  Steinfurt  Unna  Viersen  Warendorf  Wesel
Nancy Argenta

Nancy Maureen Argenta, oikealta sukunimeltään Herbison (s. 17. tammikuuta 1957) on kanadalainen sopraano. Hän syntyi Brittiläisessä Kolumbiassa, mutta asettui 1980-luvun alussa Englantiin. Hän opiskeli lisäksi Düsseldorfissa.
Argenta on johtavia barokkimusiikin tulkitsijoita, ja hän on tulkinnut muun muassa Händelin oratorioita. Hän on laulanut myös tuoreempaa musiikkia, kuten Schubertin liedejä.
Argentan ammattimainen debyytti tapahtui vuonna 1983, jolloin hänet nähtiin Rameaun Hippolyte et Aricien esityksessä Aix-en-Provencen festivaalilla.
Nenäsumute

Nenäsumute
Nenäsumute eli nenäsuihke on lääkevalmiste, jota käytetään nenän hengitystien avaamiseen, kun hengitystie on tukkeutunut esimerkiksi flunssan, influenssan tai allergisen nuhan vuoksi. Nenäsumutetta käytetään suihkauttamalla sitä sieraimeen. Nenäsumutteita saatetaan liikakäyttää, ja joidenkin nenäsumutteiden sisältämiin yhdisteisiin voi syntyä riippuvuus. Nenäsumutteiden jatkuva käyttö voi turvottaa nenän limakalvoja ja aiheuttaa nenän tukkoisuutta, mitä kutsutaan lääkenuhaksi. Pitkäaikaiskäyttö tuhoaa nenän limakalvot, jolloin niiden paraneminen kestää pitkään ja vaatii useita hoitomenetelmiä.
Aiheesta muualla

YouTube: Allergia- ja astmaliitto: Nenäsuihkeen käyttö
Munchies

| Munchies |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tina Hirsch
Käsikirjoittaja:  Lance Smith
Tuottaja:  Roger Corman
Säveltäjä:  Ernest Troost
Kuvaaja:  Jonathan West
Leikkaaja:  Jim Stewart
Pääosat:   Harvey Korman  Charles Stratton  Nadine Van Der Velde 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   UA United Artists Pictures Inc.  MGM Metro-Goldwyn-Mayer Pictures 
Levittäjä:  New Concorde Netflix
Ensi-ilta:  maaliskuu 1987
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Munchie
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Munchies (Glufz) on vuoden 1987 kauhuelokuva, jonka pääosissa olivat Harvey Korman, Charles Stratton ja Nadine Van der Velde. Elokuvalla on kaksi jatko-osaa, Munchie ja Munchie Strikes Back.
Juoni

Päähenkilö, avaruustutkija Simon Watterman, löytää fossiilisoituneen ”Munchien” luolasta Perusta ja vie sen mukanaan Yhdysvaltoihin. Wattermanin poika ja tyttöystävä nimeävät sen Arnoldiksi. Cecil Watterman, Simonin ilkeä kaksoisveli ja pikaruokapaikan myyjä, kaappaa Arnoldin Cindyn ja Paulin muhinoidessa keskenään.
Kun Arnoldin kaappaajat satuttavat sitä, siitä tulee aggressiivinen ja se hyökkää Cecilin adoptoidun pojan kimppuun. Yrittäessään tappaa Arnoldin he leikkelevät sen palasiksi, mutta kuolemisen sijaan Arnold jakautuu neljäksi uudeksi pieneksi munchieksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harvey Korman  | … |  Cecil ja Simon Watterman   |
|  Hardy Rawls  | … |  Big Ed   |
|  Robert Picardo  | … |  Bob Marvalle   |
|  Wendy Schaal  | … |  Marge Marvalle   |
|  Paul Bartel  | … |  Dr. Crowder   |
|  Ellen Albertini Dow  | … |  Pieni vanha rouva   |
|  Steven Bernstein  | … |  Dean   |
|  Frank Welker  | … |  Munchien ääni   |
|  Fred Newman  | … |  Munchien ääni   |
Aiheesta muualla

Munchies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Munchies Elonet.
Mönch

Mönch
Mönch nähtynä Grindelwaldista
| --- | --- |
Sijainti:  Bern / Wallis,  Sveitsi
Vuoristo:  Bernin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  4 107 m
Prominenssi:  591  m 
Ensimmäinen nousu huipulle:  Christian Almer, Christian Kaufmann, Ulrich Kaufmann ja Sigismund Porges, 15. elokuuta 1857
Helpoin reitti:  kallio-, lumi- ja jääkiipeily
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mönch on Bernin Alpeilla, Sveitsissä sijaitseva 4 107 metriä korkea vuorenhuippu. Se kuuluu Jungfraun (4 158 m) ja Eigerin (3 970 m) kanssa Jungfraun vuoristoalueeseen, joka on osa Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvaa Jungfraun–Aletschin alppialuetta. Suomeksi nimi Mönch tarkoittaa munkkia.
Huipulle kiipesivät ensimmäisinä Christian Almer, Christian Kaufmann, Ulrich Kaufmann sekä Sigismund Porges 15. elokuuta 1857.
Jungfraujochille nouseva Jungfraubahnin rautatie kulkee Mönchin huipun ali tunnelissa noin 3 300 metrin korkeudessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Mönch AlpsInsight.com. Viitattu 11.7.2019. (englanniksi)
Yli 4000 -metriset Alppien vuoret
| --- | --- |
Massif des Écrins:  Barre des Écrins (4 102 m) · Dôme de Neige des Écrins (4 015 m)
Gran Paradison massiivi:  Gran Paradiso (4 061 m)
Mont Blancin massiivi:  Mont Blanc (4 811 m) · Mont Blanc de Courmayeur (4 748 m) · Picco Luigi Amedeo · Mont Maudit (4 465 m) · Dôme du Goûter (4 304 m) · Lenzspitze · Mont Blanc du Tacul (4 248 m) · Grand Pilier d’Angle · Punta Walker (Grandes Jorasses) (4 208 m) · Punta Whymper (Grandes Jorasses) (4 184 m) · Aiguille Verte (4 122 m) · Aiguille du Diable · Aiguille Blanche de Peuterey (4 112 m) · Punta Croz (Grandes Jorasses) (4 110 m) · Punta Carmen · Grande Rocheuse (4 102 m) · Punta Médiane · Punta Chaubert · Mont Brouillard · Aiguille de Bionnassay (4 066 m) · Punta Marguerite (Grandes Jorasses) (4 065 m) · Corne du Diable · Punta Hélène (Grandes Jorasses) (4 045 m) · Aiguille du Jardin (4 035 m) · Dôme de Rochefort (4 015 m) · Dent du Géant (4 013 m) · Punta Baretti (4 013 m) · Aiguille de Rochefort (4 001 m) · Les Droites (4 000 m)
Valais’n Alpit:  Dufourspitze (4 638 m) · Nordend (4 609 m) · Zumsteinspitze (4 563 m) · Signalkuppe (4 554 m) · Zinalrothorn · Dom (4 545 m) · Lyskamm Oriental (4 527 m) · Weisshorn (4 506 m) · Täschhorn (4 491 m) · Lyskamm Occidental (4 479 m) · Matterhorn (4 478 m) · Parrotspitze (4 432 m) · Dent Blanche (4 364 m) · Ludwigshöhe (4 341 m) · Nadelhorn (4 327 m) · Corno Nero (4 322 m) · Grand Combin de Grafeneire · Stecknadelhorn · Castor (4 230 m) · Piramide Vincent (4 215 m) · Hohberghorn · Alphubel (4 206 m) · Rimpfischhorn (4 199 m) · Strahlhorn · Grand Combin de Valsorey · Dent d’Hérens (4 171 m) · Breithorn Occidental (4 164 m) · Breithorn Central · Bishorn (4 153 m) · Grand Combin de la Tsessette (4 135 m) · Breithorn Oriental · Breithornzwillinge (4 106 m) · Pollux (4 092 m) · Roccia Nera (4 075 m) · Ober Gabelhorn (4 073 m) · Punta Giordani (4 046 m) · Dürrenhorn (4 035 m) · Weissmies (4 031 m) · Allalinhorn (4 027 m) · Lagginhorn (4 010 m)
Bernin Alpit:  Finsteraarhorn (4 274 m) · Aletschhorn (4 182 m) · Jungfrau (4 166 m) · Mönch (4 105 m) · Schreckhorn (4 080 m) · Gross Fiescherhorn (4 049 m) · Gross Grünhorn (4 043 m) · Lauteraarhorn (4 042 m) · Hinter Fiescherhorn (4 025 m)
Berninan Alpit:  Piz Bernina (4 049 m)
Panoraamakuva Männlicheniltä nähtynä: Eiger, Mönch ja Jungfrau (huiput vasemmalta oikealle)
Mellotron

Mellotron.
Mellotron on 1960-luvulla markkinoille tullut kosketinsoitin, joka soittaa analogiselle nauhalle tallennettuja ääninäytteitä.
Laitteen käytettävyys

Laitteen teknologian vuoksi nauhan soitua loppuun samaa kosketinta ei voi soittaa välittömästi uudestaan, vaan nauhan on ensin kelauduttava takaisin. Ongelmaa voi jossain määrin kiertää sovituksen salliessa arpeggiomaisella soittotekniikalla vapauttamalla koskettimia sopivasti. MK II -mallin esivalintojen vaihto kesti noin 20 sekuntia. Vaihdon ja soittovalmiuden ilmaisi merkkivalo.
Toisin kuin varhaiset syntetisaattorit, Mellotron on kuitenkin polyfoninen soitin eli sillä pystyy soittamaan useita ääniä samanaikaisesti, jolloin sointujen muodostaminen on mahdollista.
Lisäksi eri soitinäänet saa kytkettyä päälle samanaikaisesti. Saatuun sointiin vaikuttaa se, että alun perin luonnolliset instrumentit eivät soi absoluuttisen tarkasti samassa vireessä. Huonolaatuisessa digitaalisessa tallenteessa tarkka vire tekee äänestä usein elottoman kuuloisen.
Mellotronics tarjosi soittimeen 8 viuluääntä, 5 puupuhallinääntä, 8 vaskipuhallinääntä, 5 kuoroääntä, 3 urkusointia, 11 ”akustista lyömäsoitinääntä” ja 11 ”sähköistä lyömäsoitinääntä” sekä suuren valikoiman tehosteääniä.
Nauhoille voi äänittää myös erilaisia studiossa tehtyjä tehosteita, joita voidaan toistaa esimerkiksi konserttitilanteessa. BBC tilasi Mellotron MK II -  mallin, jonka nauhoille yhtiössä äänitettiin 1260 äänitehostetta (70 kosketinta x 6 esivalintaa x 3 tehostetta) radiokuunnelmia varten. Tässä käytössä soitin sai nimityksen "FX Console". Myös Dannyn show-kiertueilla Esa Kotilaisen alun perin tilaamaa Mellotronia käytettiin tällä tavoin.
Mellotron ei yleistynyt kotikäytössä laitteen kalleuden ja vaikeakäyttöisyyden vuoksi. Laitteen mekaniikka on erityisesti konserttitilanteessa ongelma-altis. Vaihtelevissa kosteus- ja lämpötilaolosuhteissa voi tulla arvaamattomia ja suuria sävelkorkeuden (vireen) muutoksia tai jopa äänen katkoksia. Basisti ja kosketinsoittaja John Paul Jones (Led Zeppelin) on kuvaillut:
Nopeudella Jones viittaa tässä nauhoja liikuttavan sähkömoottorin kierroslukuun, joka analogisesti vaikuttaa suoraan sävelkorkeuteen. Sähköverkossa saattaa lisäksi olla kuormituksen vaihtelusta johtuvia jännitteen vaihteluita, jotka muuttavat moottorin kierroslukua.
Tunnettuja käyttäjiä

Laitetta voidaan kuulla muutamilla merkittävillä levyillä. Sitä ovat käyttäneet esimerkiksi Tony Banks (Genesis), Brian Jones (The Rolling Stones), Mike Pinder (Moody Blues), John Paul Jones (Led Zeppelin), King Crimson, Tangerine Dream ja Isao Tomita. Sitä käytettiin paljon progressiivisessa rockissa ja joskus runsaastikin, kuten esimerkiksi Moody Bluesin 60-luvun lopun albumeissa. Myös Beatles käytti soitinta kappaleessa Strawberry Fields Forever.
Suomessa on vain muutama Mellotron[lähde? ]. Suomessa Mellotronia on käyttänyt mm. Leevi and the Leavings. Esa Kotilainen omisti niitä kaksi kappaletta. Vuonna 2005 Suomeen tuotiin yksi Mellotron tilaustyönä Ruotsista. Vuonna 2007 Esa Kotilainen osallistui Hectorin Näkemiin – kuulemiin -kiertueelle kosketinsoittajana soittaen myös Mellotroniaan. Tamperelainen progressiivista rockia soittava yhtye Nurkostam omistaa kaksi Mellotronia ja käyttää niitä sekä levyillään että konserteissaan.
Birotron – paranneltu muunnos

Birotron on Rick Wakemanin ja David Biron kehittämä kosketinsoitin, jonka yleinen toimintaperiaate on Mellotronin kaltainen. Avointen, määrämittaisten nauhojen sijaan siinä käytetään 8-raitaisia kasettinauhoja. Tämä poistaa Mellotronin rakenteesta johtuvan soivan sävelen keston ylärajan. Tangerine Dreamin albumilla Stratosfear tiedoissa käytetäänkin nimitystä Loop Mellotron. Rick Wakeman käyttää soitinta Yes-yhtyeen albumilla Tormato.
Soittimessa on 37 kosketinta ja niille 19 kasettia joita varten on 19 lukupään sisältävää piirikorttia. Kukin kortti lukee äänen kahdelle koskettimelle. Päättymättömästä nauhasta johtuen äänestä puuttui luonnollinen aluke, jonka Mellotron tuottaa alkuperäisen ääninäytteen mukaisesti. Tämän ratkaisemiseksi Birotroniin asennettiin VCA (voltage controlled amplifier) jolla äänen nousu ja häipyminen voitiin säätää. Tämä puolestaan nosti soittimen hintaa ja viivytti tuotantoa, jonka aloittamista oli jo hidastanut tarkasti nopeutensa säilyttävän moottorityypin etsiminen.
Soittimessa oli neljä ääntä. Kunkin kasetin 8 raitaa oli jaettu 2×4 raitaan eli yksi kasetti sisälsi äänet kahdelle koskettimelle. Suunnitelman mukaan saatavilla olisivat olleet viulu, sello, vaskipuhaltimet, puupuhaltimet, mieskuoro, pilliurut, huilu ja nokkahuilu.
Birotron B 90 -soitinta valmistettiin vain 35 kappaletta. Tämä johtuu siitä, että ensimmäiset polyfoniset syntetisaattorit olivat tuotannon viivästymisen vuoksi joko jo tulleet markkinoille, kuten Polymoog, tai kohta tulossa, kuten Sequential Circuits Prophet 5. Lisäksi markkinoille olivat tulleet kohtuuhintaiset nk. viulukoneet (strings synthesiser) kuten Eminent/ARP Solina, joissa tavallisesti oli viulu-äänenvärin lisäksi sointivärejä kuten huilu ja erilaiset puhallininstrumentit.
Birotron on erittäin harvinainen soitin; sitä on käytännössä mahdotonta hankkia nykypäivänä.
Muita esimerkkejä Mellotronilla luoduista äänivaikutelmista

Cream: "Doing That Scrapyard Thing" albumilla "Goodbye" puhallinsektio
David Bowie: Space Oddity
King Crimson: Nimikappale albumilla In the Court of the Crimson King
Led Zeppelin: "Friends" albumilla Led Zeppelin III, kuoroefekti yhdessä aidon viulusektion kanssa
The Moody Blues: "OM" albumilla "In Search of the Lost Choird" ja "Candle of Life" albumilla *"To Our Children's Children's Children" viulu
Yes: "Heart of the Sunrise" albumilla "Fragile" aloitusteeman sointumatto
Genesis: "Watcher Of The Skies" MK II malli esimerkki jaetun koskettimiston käytöstä samanaikaisesti eri sointiväreille
Mallit

Mk I (1963) – jaettu koskettimisto, yhteensä 70 kosketinta (35×2). Paljolti samanlainen kuin Chamberlin Music Master 600 (Mellotronin edeltäjä). Valmistettu n. 10 kappaletta.
Mk II (1964) – jaettu koskettimisto. 18 taustaa molemmille kosketinpuolille. Urkutyylinen kotelointi, kaksi 12-tuumaista sisäistä kaiutinta ja vahvistin. Paino 160 kg. Valmistettu n. 160 kappaletta.
FX console (1965) – jaettu koskettimisto äänitehosteilla. Suunniteltu hiljaisemmaksi kuin Mk II, erilainen moottori ja puolijohdevahvistin
M300 (1968) – yhtenäinen koskettimisto, 52 kosketinta, jotkut varustettu sävelkorkeudensäätöpyörällä ja jotkut ilman sitä. Valmistettu n. 60 kappaletta.
M400 (1970) – yhtenäinen koskettimisto, 35 kosketinta. Yleisin ja helpoimmin kuljetettava malli. Valmistettu n. 1800 kappaletta. Kolme erilaista soitinääntä. paino 55 kg.
EMI M400 (1970) – EMI musicin erikoisversio M400-mallista. Valmistettu Britanniassa Mellotronicsin myöntämällä lisenssillä. Valmistettu n. 100 kappaletta.
Mark V (1975) – jaettu koskettimisto. Kahden M400-mallin koneisto sekä lisä-äänensävy ja ohjain lisätty. Valmistettu n. yhdeksän kappaletta.
Novatron Mark V (1977) – sama kuin Mellotron Mark V, mutta nimetty eri tavalla.
Novatron 400 (1978) – sama kuin Mellotron M400, mutta nimetty eri tavalla.
T550 (1981) – lentolaatikkoversio Novatron 400 -mallista.
4 Track (1980) – erittäin harvinainen. Valmistettu vain n. viisi kappaletta.
Mark VI (1999) – paranneltu versio M400-mallista. Ensimmäinen valmistettu Mellotron sen jälkeen kun Streetly Electronics lopetti vuonna 1986.
Mark VII – päivitetty versio Mark V -mallista. Kuten Mark VI, valmistettu uudessa tehtaassa Tukholmassa.
Skellotron (2005) – M400-mallin kopio läpinäkyvässä lasilaatikossa. Valmistettu vain yksi kappale.
M4000 (2007) – yhtenäinen koskettimisto, 24 ääntä. Paranneltu versio Mk II -mallista pyörämekanismilla. Streetly Electronicsin valmistama.
Mallit > Sukulaismallit tai samantyyppiset

M4000D (2010) – yhtenäinen koskettimisto, digitaalinen, ei sisällä nauhoja. Valmistetaan Mellotronin tehtaalla Tukholmassa.
M4000D Mini – yhtenäinen koskettimisto, digitaalinen, ei sisällä nauhoja. Valmistetaan Mellotronin tehtaalla Tukholmassa.
Mellotron Micro (2017) – yhtenäinen koskettimisto, digitaalinen, ei sisällä nauhoja. Valmistetaan Mellotronin tehtaalla Tukholmassa.
Electro-Harmonix MEL9 Tape Replay Machine (2016) – efektipedaali sähkökitaralle, sähköbassolle ja kosketinsoittimille.
Mellotron M4000D Rack – syntikkamoduli
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Planet Mellotron (englanniksi)
http://nurkostam.wordpress.com/tag/mellotron/
http://egrefin.free.fr/eng/mellotron/birotronE.php
Mellotron toimintavalmiina
Soittotilanne, selitys tekstissä
Mellotron M400:n nauhojen kehikko
Naisilleni

| Naisilleni Neumann |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1985–1992
 Julkaistu: 1992
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Neumannin muut julkaisut
| Tähti ja meripoika 1992 | Naisilleni 1992 | Nimeni on Neumann 1996 |
Naisilleni on Pertti Neumannin kokoelmalevy vuodelta 1992. Kokoelma sisältää Neumannin soolokappaleita vuosilta 1985–1992. Soolokappaleiden lisäksi kokoelmalla on Neumannin S.E.X.-yhtyeen kappale ”Uuden aamun kitarat”.
Kappaleet

Mennään hiljaa markkinoille – 2.55
Naiselleni – 3.40
Kohti kesää – 4.12
Sana saapui Ranskaan – 3.24
Viiltävää kauneutta – 4.53
Albion – 4.28
Juanita – 4.24
Mennyt maailma – 3.41
Kettujen yö – 3.21
Sumujen silta – 4.35
Gwaihir – 2.46
'39 – 3.25
S.E.X.: Uuden aamun kitarat – 3.35
Kesäkuun 7. – 4.25
Lohikäärmeen vuosi – 3.54
Elämän jälkeen – 4.59
Nival Interactive

| Nival Interactive |
| --- | --- |
Perustettu:  1996
Perustaja:  Sergei Orlovski
Kotipaikka:  Moskova
Toimiala:  videopeliteollisuus
Kotisivu:  www.nival.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nival Interactive on venäläinen tietokonepelejä kehittävä yritys, ja sen pääpaikka on Moskova. Nivalin perusti Sergei Orlovski Moskovassa vuonna 1996.
Yhtiö on pääasiassa keskittynyt strategiapelien tekemiseen, joissa on kuitenkin paljon myös roolipelien elementtejä. Sen tunnetuimpia tuotoksia ovat Etherlords, Blitzkrieg -pelisarja sekä Silent Storm.
Yhtiö julkaisi vuonna 2005 Heroes of Might and Magic -sarjan viidennen osan Heroes of Might and Magic V, johon on sittemmin julkaistu kaksi lisäosaa, Heroes of Might and Magic V: Hammers of Fate (2006) sekä Heroes of Might and Magic V: Tribes of the East (2007).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Viralliset kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nival Interactive
Käännös suomeksi
Nancy Boyda

| Nancy Boyda |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. elokuuta 1955 (ikä 69) Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
Poliitikko
Puolue:  Yhdysvaltain demokraattinen puolue
Entiset puolueet:  Yhdysvaltain republikaaninen puolue  (–2003)
Asema:  edustajainhuoneen jäsen (2007–2009)
Vaalipiiri:  Kansasin toinen vaalipiiri
Uskonto:  metodismi
Nancy Boyda (s. 2. elokuuta 1955 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa yhden kauden 2007–2009. Boyda edusti Kansasin toista vaalipiiriä.
Boyda syntyi Saint Louisissa, Missourissa. Hän sai William Jewell Collegesta 1977 alemman korkeakoulututkinnon kemiasta ja kasvatustieteestä. Boyda työskenteli pitkään lääketutkimuksessa: ensin Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston tarkistajana ja monien lääkeyhtiöiden tutkimusyksiköissä.
Boyda liittyi vuonna 2003 demokraattiseen puolueeseen, vaikka oli aiemmin ollut republikaani. Hänen mukaansa republikaaneista oli tullut yhtiöiden ääni. Hän kuitenkin oli monista asioista edelleen samaa mieltä vanhan puolueensa kanssa. Boyda lähti ensimmäistä kertaa ehdokkaaksi edustajainhuoneen vaaleihin vuonna 2004, jolloin hän haastoi republikaanien Jim Ryunin, joka oli istunut jo neljä kautta kongressissa. Ensimmäisen vaalinsa Boyda hävisi Ryunille viidellätoista prosenttiyksiköllä, mutta miehensä Steven kanssa hän teki laajan vaalikampanjan vuoden 2006 vaaleihin. Boyda voittikin Ryunin prosenttiyksiköin 50,7–47,1 ja pääsi Yhdysvaltain 110. kongressiin.
Boyda toimi edustajainhuoneessa kahdessa valiokunnassa: maatalous- ja asevoimavaliokunnassa. Hän yritti uudelleen edustajainhuoneeseen vaaleissa 2008, mutta hävisi Lynn Jenkinsille.