stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GG Allinin diskografia
Singlet > GG Allin and The Southern Baptists

"Look Into My Eyes And Hate Me" b/w "Hotel Clermont" (Railroad Records, 1993)
Singlet > GG Allin and The Criminal Quartet

"Son Of Evil" b/w "Fuck Authority" (Vinyl Retentive, 1993)
Singlet > GG Allin and Antiseen

"Violence Now - Assassinate The President" b/w "Cock On The Loose" (Jettison, 1993)
EP:t > GG Allin

You Hate Me & I Hate You (Public Animal No. 1) (Orange, 1982)
No Rules (Orange, 1983)
Biggest Tits (Black and Blue, 1987)
Public Animal No. 1 (Black and Blue, 1987)
Live... Carolina In My Ass (Repo, 1990)
Inside Outside (Bitter Boy, 1990)
The Troubled Troubador (Mountain, 1990)
GG Allin & The Murder Junkies (Beast 666 (Japan), 1991; Fuckin' A/Stomach Ache, 1991)
Xmas Record Fet: GG's Xmas Song and Algae Afterbirth's Santa Claus Is Dead;
Black & Blue Records Tuottaja: Peter Yarmouth
EP:t > GG Allin and The Jabbers

Occupation EP (Unknown, Unknown)
EP:t > GG Allin and The Scumfucs

Hard Candy Cock (Blood, 1983)
I Wanna Fuck Your Brains Out (Blood, 1985)
EP:t > GG Allin and The AIDS Brigade

Gypsy Motherfucker (Homestead, 1988)
EP:t > GG Allin & Bulge

Legalize Murder (Fudgeworthy, 1991)
EP:t > GG Allin & The Carolina Shitkickers

—The Carolina Shitkickers, Yhtyeeseen kuuluivat Jeff Clayton (ANTiSEEN), Jeff Young (aka BBQ Young ja ANTiSEENin kitaristi Joe Youngin veli), Greg Clayton (ANTiSEEN) ja Robert Everett (aka Suave Robbe).
Layin' up with Linda (TPOS, 1993)
Kokoelma-albumit, joilla GG Allin esiintyi

The You'll Hate this Record Record (Seidboard World Entertainment (LP), 1983)
Welcome to Ax/ction Island (Ax/ction (7" EP), 1986)
Human Music (Homestead (2xLP, Kasetti), 1988)
Hinnerjoen koulu

| Hinnerjoen koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Rinnomäentie 15, 27600 Hinnerjoki
Rehtori:  Johanna Rinteelä
Luokat:  1–6
Oppilaita:  44
Hinnerjoen koulu on pieni Euran Hinnerjoella sijaitseva peruskoulu, joka antaa opetusta peruskoulun alaluokille 1–6. Koulussa opiskelee 44 henkeä. Koulussa on kolme opettajaa ja luokat 1–2, 3–4 sekä 5–6. Koulussa toimii myös erityisopettaja. Koulun rehtori on myös koulun luokkien 1–2 opettaja, Johanna Rinteelä. Hinnerjoen koulua on suunniteltu lakkautettavaksi. Lakkautusta vastustava adressi keräsi yli tuhat allekirjoitusta.
Halkosaari (Padasjoki)

Halkosaari
| --- | --- |
Sijainti:  Padasjoki Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Padasjoenselän saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  82,5 m 
Pinta-ala:  6,25 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Halkosaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjokissä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa

Saari on 660 metriä pitkä, 190 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,25 hehtaaria .
Se sijaitsee Virmailan ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä, aivan Ison Lammassaaren eteläpuolella. Saari muodostuu kolmesta osasta, jotka saattavat olla entisiä matalia saaria. Läntisin saarenosa kohoaa noin neljän metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on asumaton.
Luontoarvoja

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Helsingin Paini-Miehet

Helsingin Paini-Miehet on 21. tammikuuta 1935 perustettu painin erikoisseura. HPM:n perustajajäsenet olivat lähes kaikki painineet Helsingin Kisa-Veikoissa ja katsoivat silloin olevan parempi perustaa oma painiseura. HPM on menestynyt niin kotimaisilla, kuin myös ulkomaisilla molskeilla hienosti.
2000-luvun alusta seura on kasvanut merkittäväksi seuraksi niin kansallisella kuin kansainvälisellä tasolla. HPM on ollut jo pitkään Suomen suurin painiseura yli 500 harrastajallaan. Toiminta alkoi 1935 Kalliossa Narikan vintillä. Nykyisin seura harjoittelee Liikuntamyllyssä, Maunulassa ja Urheassa.
HPM on 2024 vuoden alkuun mennessä saavuttanut eri ikäluokkien SM kilpailuista 263 kultamitalia, 237 hopeamitalia ja 209 pronssimitalia. Yhteensä siis 709 mitalia. Ainoastaan vuosina 1946 ja 1953 HPM on jäänyt mitalitta SM kisoista. Seuran ensimmäisen SM kultamitalin saavutti Onni Pellinen 1935 kreikkalais-roomalaisessa painissa sarjassa 87 kg. Ensimmäisen vapaapainin SM-kultamitalin voitti Urho Hirvilammi vuonna 1938 sarjassa 66 kg. Naisten ensimmäisen SM-kultamitalin voitti vuonna 2000 Ilona Köckritz sarjassa 62 kg.
HPM on saavuttanut yhden sarjan kolmoisvoiton yleisen sarjan SM kisoissa kaksi kertaa. Ensimmäinen tapahtui 1940, jolloin sarjassa vapaapainin 56k g Veikko Tuhkanen voitti kultaa, Yrjö Lapinlinna hopeaa ja Olavi Tynkkynen pronssia. Seuraavaa kolmoisvoittoa saatiin odottaa 69 vuotta, jolloin Ylistaron vapaapainin mestaruuskilpailuissa 2009 sarjassa 66 kg kultaa voitti Rolle Rantala, hopeaa Jonas Honkanen ja pronssia Jere Kunnas.
Naispainin ensimmäiset arvokisat painittiin 1988 Dijonissa Ranskassa. Seuran ensimmäinen EM-mitalisti oli Hajar Ashtiani, joka paini alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa pronssia 2002 Tiranassa Albaniassa sarjassa 46 kg.
Seuran ensimmäisen MM-mitalin voitti Pauli Riihimäki 1951 kotikioissa Helsingissä. Riikimäen sarja oli vapaapainin yli 87 kg. Riihimäki voitti urallaan kaikkiaan kuusi yleisen sarjan suomenmestaruutta. Hänen edelleen on kivunnut vain Anvar Damlatzhan, joka voitti 2000-luvulla seitsemän mestaruutta.
HPM:n ensimmäisen olympiamitalin, pronssisen, paini Eino Virtanen Berliinissä 1936 kreikkalais-roomalaisen painin välisarjassa.
Henry Maitland Wilson

Henry Wilson huhtikuussa 1944.
Henry Maitland Wilson, paroni Wilson (5. syyskuuta 1881 Lontoo – 31. joulukuuta 1964 Chilton, Buckinghamshire) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka palveli komentajana toisessa maailmansodassa.
Wilson nimitettiin vuonna 1939 Egyptiin sijoitettujen brittijoukkojen komentajaksi. Yhdessä Archibald Wavellin ja Richard O’Connorin kanssa hän ajoi Italian armeijan talvella 1940–1941 Libyaan ja valtasi Kyrenaikan alueen. Maaliskuussa 1941 Wilson johti brittien epäonnista sotaretkeä Kreikassa. Kesällä 1941 hän komensi brittiläisen kansainyhteistön ja Vapaan Ranskan joukkoja, jotka valtasivat Syyrian pois Vichyn Ranskan hallinnasta. Helmikuussa 1943 Wilsonista tuli Lähi-idän joukkojen komentaja. Italian tehtyä aselevon syyskuussa 1943 hän miehitti Dodekanesian saaret, mutta vahvistusten puuttuessa ei pystynyt pitämään niitä hallussaan, jolloin saksalaiset valtasivat ne. Joulukuusta 1943 marraskuuhun 1944 Wilson toimi Välimeren alueen joukkojen komentajana. Vuosina 1945–1947 hän oli Britannian johtavana yhdysupseerina Washingtonissa.
Henry Wilson tunnettiin lempinimellä ”Jumbo” suuren kokonsa vuoksi.
Henry Macintosh

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Henry Macintosh |  Henry Macintosh |  Henry Macintosh |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 4 × 100 m |  |
Henry Maitland Macintosh (10. kesäkuuta 1892 Kelso, Scottish Borders – 26. heinäkuuta 1918 Albert, Somme) oli skotlantilainen yleisurheilija, joka voitti kultaa 4 x 100 metrin juoksussa olympialaisissa 1912.
Tukholman olympialaisissa Macintosh ei menestynyt 100 metrillä eikä 200 metrillä, mutta 4 x 100 metrin joukkueessa hän oli voittamassa olympiakultaa ajalla 42,4.
Henry Macintosh kuoli 26-vuotiaana toisessa Sommen taistelussa.
Hawarsaaret

| Hawarsaaret |
| --- | --- |
Koordinaatit:  25°38′49.2″N, 50°46′33.6″E
Merialue:  Bahraininlahti
Suurin saari:  Hawar
Valtio
Valtio:  Bahrain/Qatar
Väestö
Väkiluku:  asumaton
Hawarsaaret (arab. جزر حوار‎, Juzur Ḥawār) on saaristo Bahraininlahdella. Suurin osa saarista kuuluu Bahrainille, mutta yksi saarista Qatarille. Saaret ovat aavikkoisia, eikä niissä ole nykyään pysyvää asutusta. Saaristossa on muun muassa huomattava arabianmerimetsopopulaatio, sekä sen vesissä on merkittävästi dungongeja.
Hawarsaaret olivat pitkään Bahrainin ja Qatarin välisten aluekiistojen kohteena, mutta Kansainvälinen tuomioistuin päätti 2001 saarten kuuluvan pääosin Bahrainille. Vain Janansaari myönnettiin Qatarille. Hawarsaarista on tullut matkailukohde, ja siellä on myös Bahrainin puolustusvoimien tukikohta.
Maantiede ja luonto

Hawarsaariin kuuluu 17 saarta, luotoa ja karia, joista osa on vuoksen aikaan veden alla. Saaret ovat kalkkikivestä muodostuneita aavikkosaaria, joiden korkeimmat kalliot kohoavat 20–30 metrin korkeuteen. Saarista suurin on Hawar, joka on noin kahdeksan kilometrin päässä Qatarin rannikolta. Se on noin 15 kilometriä pitkä ja 3 kilometriä leveä.
Hawarsaarten keskeisin kasvillisuus on suolamarskien pensaikkoja, mutta matalissa rantavesissä on laajoja meriheinäniittyjä. Saariston Bahrainin puoleinen osa on kansainvälisesti tärkeä lintualue. Saaristo on maailman suurin tunnettu arabianmerimetson pesimäalue. Suwad al-Janubiyahilla arvioitiin marraskuussa 1992 elävän 200 000 – 300 000 aikuista. Saarilla pesii lisäksi muun muassa räyskiä, ohjasnokitiiroja ja sääksiä. Siellä talvehtivia lajeja puolestaan ovat silkkiuikku ja flamingo.
Hawarsaarten vesien meriheinäniityt ylläpitävät maailman toiseksi suurinta dugongipopulaatiota. Saarten vesillä elää myös liemikilpikonnia, karettikilpikonnia, merinahkakilpikonnia ja valekarettikilpikonnia, joista liemikilpikonna saattaa jopa lisääntyä alueella. Pääsaarella elää myös gaselleja, jotka on todennäköisesti tuotu saarelle.
Ihmistoiminta

Hawarsaarilta on löytynyt arkeologisia todisteita noin 6 000 vuoden takaa. Saaret kuitenkin jäivät laajamittaisen hyödyntämisen ulkopuolella, koska siellä ei ollut tarpeeksi pintavettä eikä akviferejä. Englannin Itä-Intian kauppakomppania kartoitti saaria 1820-luvulla. Tutkimuksessa kerrottiin pääsaarella olleen kaksi kalastajakylää. Kolmas kylä sijaitsi samaan aikaan saaren länsirannikolla. Saaristo oli varsin syrjäinen, eikä siellä ollut esimerkiksi kunnollista terveydenhuoltoa eikä kouluja. Saariston asutus hiipui, ja viimeiset muuttivat 1960-luvun lopulla Bahrainiin.
Hawarsaaret olivat pitkään Bahrainin ja Qatarin välisen aluekiistan kohteena. Britannian ja Osmanien valtakunnan välinen vuoden 1913 sopimus ei määritellyt tarkasti Qatarin rajoja. Hawarsaaret annettiin Bahrainille, mutta Qatar haastoi 1971 rajan. Bahrainin ja Qatarin aluekiistaan liittyi myös muita saaria ja maa-alueita, ja maiden väliset erimielisyydet kärjistyivät 1986 sodan partaalle. Bahrain alkoi huhtikuussa rakentaa rannikkoasemaa Fasht al-Dibalille. Qatar lähetti saarelle yksikön ja kaappasi paikalla olleet siviilit, joita maa piti lähes kuukauden ajan vankeina.
Kansainvälinen tuomioistuin teki 2001 päätöksen Bahrainin ja Qatarin välisessä kiistassa. Bahrain sai Hawarsaaret ja Qit’at Jaradahin ja Qatar Al-Zubarahin, Janansaaren ja Fasht al-Dibalin.
Bahrain oli jo 1990-luvulla alkanut rakentaa Hawarsaarelle matkailuinfrastruktuuria, mutta tuomioistuimen päätöksen jälkeen rakentaminen alkoi kiihtyä. Bahrainin puolustusvoimien tarpeeseen saarelle rakennettiin jo 1984 tukikohta, jossa on sairaala, voimalaitos, suolanpoistolaitos ja laituri. Ne on otettu myöhemmin myös matkailualan käyttöön.
Hawarin linnake vuonna 1938
Lomakeskus Hawarilla
Havukantojäärä

| Havukantojäärä |
| --- | --- |
 Havukantojääräpariskunta (Rhagium inquisitor)
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Sarvijäärät Cerambycidae
Alaheimo::  Lepturinae
Tribus::  Rhagiini
Suku::  Rhagium
Laji::  inquisitor
Kaksiosainen nimi
 Rhagium inquisitor  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Havukantojäärä Wikispeciesissä   Havukantojäärä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Havukantojäärä (Rhagium inquisitor) on 13–18 millimetriä pitkä harmaakarvainen sarvijääriin (Cerambycidae) kuuluva kovakuoriaislaji.
Tuntomerkit > Levinneisyys

Laji on yleinen koko Suomessa.
Elintavat

Kuoriaista tavataan yleensä havupuilta. Lajin toukat elävät kaarnan alla. Havukantojäärän toukat voi sekoittaa vahingollisten tukkijäärien (Monochamus) toukkiin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Havukantojäärä (Rhagium inquisitor)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Havukantojäärä (Rhagium inquisitor) (Arkistoitu – Internet Archive)
Viherympäristöliitto (VYL): Havukantojäärä
Ötökkätieto: Havukantojäärä (Rhagium inquisitor)
ITIS: Rhagium inquisitor (englanniksi)
Bug Guide: Species Rhagium inquisitor - Ribbed Pine Borer (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rhagium inquisitor (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Rhagium inquisitor, the Ribbed pine borer (englanniksi)
Henry Jones

| Henry Jones |
| --- | --- |
 Henry Jones vuonna 1952 elokuvassa The Lady Says No.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henry Burk Jones
Syntynyt: 1. elokuuta 1912 Philadelphia, Pennsylvania
Kuollut: 17. toukokuuta 1999 (86 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Henry Burk Jones (1. elokuuta 1912 Philadelphia, Pennsylvania – 17. toukokuuta 1999 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Jonesin tunnetuin rooli oli elokuvassa Vaarallista kylvöä (The Bad Seed, 1956). Lisäksi hän esiintyi näytelmissä My Sister Eileen, Hamlet, The Time of Your Life, They Knew What They Wanted, The Solid Gold Cadillac ja Sunrise at Campobello, joista viimeksi mainitusta hän sai Tony-palkinnon parhaasta sivuroolista.
Jones esiintyi urallaan yli 180 elokuvassa ja sarjassa. Elokuvista tunnetuimpiin lukeutuvat Minkäpä tyttö sille voi, Armoton ase, Houkuttelevat huulet, Vertigo – punainen kyynel, Morsian käteisellä, Karhunmarjapensas, Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat, Dingus – lännen kauhu, Varokaa revolverisankaria! ja Araknofobia. Televisiossa Jones esiintyi muun muassa ohjelmissa Alfred Hitchcock esittää, The Eleventh Hour, Channing, Phyllis, Yöjuttu, Emergency!, Hämärän rajamailla ja Burns ja Allen.
Jones kuoli 86-vuotiaana vammojen aiheuttamiin komplikaatioihin pudottuaan korkealta.
Aiheesta muualla

Henry Jones Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Henry Jones Elonetissä.
Henry Jones NNDB. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)
Hamish MacInnes

| Hamish MacInnes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1930
Kuollut: 22. marraskuuta 2020 (90 vuotta)
Ammatti:  vuorikiipeilijä
Aiheesta muualla
Kotisivu
Hamish MacInnes (7. heinäkuuta 1930 – 22. marraskuuta 2020) oli skotlantilainen vuorikiipeilijä, kirjailija ja elokuvatuotannon avustaja.
MacInnes syntyi Gatehouse of Fleetissä Skotlannissa. Hän aloitti vuorikiipeilyn jo nuorena ja kiipesi Matterhornin huipulle 16-vuotiaana. 1940-luvun lopulla hän suunnitteli uuden kokometallisen vuorikiipeilyhakun, jonka tuotanto tosin alkoi vasta 1960-luvulla. 1950-luvulla hän osallistui useaan Mount Everestille nousevaan retkikuntaan ja tapasi myös Edmund Hillaryn, josta myöhemmin tuli ensimmäinen kyseisen vuoren huipun saavuttanut.
1970- ja 1980-luvulla MacInnes toimi avustajana muun muassa elokuvien The Eiger Station ja Linnake tuotannossa. Vuonna 1975 organisoitiin ensimmäinen kokonaan brittiläinen retkikunta Mount Everestille nousemaan, ja MacInnes toimi sen varajohtajana. Hän oli vähällä saada surmansa lumivyöryssä retken aikana.
Viimeisinä vuosinaan MacInnes alkoi kärsiä akuutin virtsatiesairauden aiheuttamista harhoista ja joutui joksikin aikaa psykiatriseen sairaalaan. Hänen viimeisistä vaiheistaan julkaistiin vuonna 2018 elokuva Final Ascent.
MacInnes kuoli 90-vuotiaana 22. marraskuuta 2020.
Henkilökohtainen elämä

Näyttelijä Michael Palin oli eräs MacInnesin läheisistä ystävistä. MacInnes ja Palin tapasivat ensimmäisen kerran elokuvan Monty Pythonin hullu maailma kuvauksissa.
Hermann Betschart

| Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Sveitsi. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Sveitsi> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | perämiehellinen nelikko |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | perämiehetön nelikko |  |
Hermann Betschart (19. joulukuuta 1910 – 30. marraskuuta 1949) oli sveitsiläinen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1936 Berliinissä saaden hopeaa perämiehellisessä ja pronssia perämiehettömässä nelikossa. Lisäksi hän oli mukana sijoittumassa kuudenneksi kahdeksikossa.
Henry Markham

Henry Markham.
Henry Harrison Markham (16. marraskuuta 1840 – 9. lokakuuta 1923) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1885–1887 ja toimi sen jälkeen Kalifornian osavaltion kuvernöörinä vuosina 1891–1895.
Markham syntyi Wilmingtonissa New Yorkin osavaltiossa ja oli sisällissodan veteraani. Sodan jälkeen hän asui Wisconsinissa. Markham kuoli Kalifornian Pasadenassa 82 vuoden ikäisenä.
Hermann Baumann

Hermann Baumann on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Hermann Baumann (1902–1972), sosiaaliantropologi
Hermann Baumann (s. 1921), painija
Hermann Baumann (1934–2023), käyrätorvensoittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hermann Baumann”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Helsingin Navigaatioseura

Helsingin Navigaatioseuran lippu
Helsingin Navigaatioseura on Suomen vanhin suomenkielinen navigaatioseura. Helsingin Navigaatioseura on perustettu 1957.
Suomen Navigaatioliiton jäsenseurana HNS tarjoaa sekä teoreettista että käytännön merenkulkukoulutusta vapaa-ajan veneilijöille. Seuran tarkoituksena on edistää merenkulun harrastusta ja veneilijöiden navigointitaitoja muun muassa tiedotustoiminnalla ja merenkulkukilpailuja järjestämällä.
Aiheesta muualla

Helsingin Navigaatioseuran kotisivut
Hermann Berens

Hermann Berens
Hermann Berens (1826, Hampuri – 9. toukokuuta 1880, Tukholma) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä.
Berens sai varhaisimman opetuksensa isältään Karlilta, joka oli aikanaan arvostettu sotilasmuusikko. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä Carl Gottlieb Reißigerin johdolla Dresdenissä. Hän teki vuonna 1845 konserttikiertueen Saksassa laulajatar Marietta Albonin kanssa ja työskenteli vuodesta 1847 Ruotsissa, jossa asui kuolemaansa saakka.
Berensin sävellyksiin kuuluu mm. oopperoita ja operetteja sekä kymmeniä, yhä monesti harjoiteltuja etydejä pianolle.
Henry Kingsley

| Henry Kingsley |
| --- | --- |
 Henry Kingsley
Henkilötiedot
Syntynyt: 1830
Kuollut: 1876 (45–46 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  The recollections of Geoffrey Hamlyn (1859)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henry Kingsley (1830–1876) oli englantilainen kirjailija. Hän opiskeli Oxfordissa ja lähti 1853 Australiaan. Palattuaan hän julkaisi ensimmäisen ja parhaan romaaninsa The recollections of Geoffrey Hamlyn (1859). Hänen monista seuraavista romaaneistaan mainittavia ovat Ravenshoe  (1862), Tales of old travel (1869) ja Old Margaret (1871). Ominaista Kingsleyn romaaneille on jännittävä toiminta ja havainnolliset kuvaukset, varsinkin australialaisesta elämästä.
Henry Kingsleyn veli oli kirjailija Charles Kingsley.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Kingsley Wikimedia Commonsissa
Kolumbian historia

Kolumbian historia ulottuu tuhansien vuosien takaa intiaanikulttuurista nykypäivään.
Historia > Varhaishistoria

Ennen eurooppalaisten tuloa nykyisen Kolumbian alueella asui lukuisia intiaanikansoja ja -heimoja. Noin vuonna 1200 eaa. Keski-Amerikasta tuli kansoja, jotka toivat alueelle maissinviljelyn. Seuraava maahanmuuttaja-aalto tapahtui noin 500 eaa. ja sen myötä syntyi useita erillisiä kulttureita, joiden jäljiltä on löydetty arkeologisia jäänteitä eri puolilta maata. Vuosina 400–300 eaa. chibchat saapuivat Nicaraguasta ja Hondurasista, ja pian heidän jälkeensä alueelle levittäytyi arawakeja Brasilian suunnalta. Vuoden 1000 jaa. paikkeilla alueelle muutti Karibian saarilta karibeja, jotka pakottivat chibchat väistymään vuoristoon. Vuoteen 1500 mennessä chibchat olivat eriytyneet Cundinamarcan ja Boyacán ylätasankoja asuttaneiksi muiscoiksi ja Sierra Nevada de Santa Martan vuoriston ympäristössä eläneiksi taironoiksi.
Kehittyneemmät muiscat viljelivät maissia ja perunaa, ja heidän hallintojärjestelmänsä perustui matrilineaariseen vallanperimykseen, josta käytettiin nimitystä cacicazgo. Espanjalaisten aloittaessa Kolumbian valloituksen muiscat muodostivat kaksi liittokuntaa: zipan johtaman Bacatán ja Bogotán liittoutuman ja zaquen johtaman Hunsan ja Tunjan liittoutuman.
Taironat muodostivat kaksi erillistä ryhmittymää Karibian rannikkotasangolle ja Andien vuoriston. Rannikkotasangolla eläneet taironat saivat elantonsa kalastamalla ja keräämällä suolaa, jota he vaihtoivat puuvillakankaisiin ja -huopiin vuorilla eläneiden sukulaistensa kanssa. Molemmat ryhmittymät perustivat monia hyvin organisoituja kaupunkeja, joita yhdistivät kivetyt tiet.
Historia > Espanjalaisvalloitus ja siirtomaa-aika

Espanjalaiset purjehtivat Kolumbian pohjoisrannikkoa pitkin 1500-luvun alussa, mutta ensimmäinen pysyvä eurooppalaisasutus Santa Marta perustettiin vuonna 1525.  Alueelle tuli kolmenlaisia espanjalaisia: Konkistadorit pyrkivät rikastumaan itse, hallintomiehet pyrkivät vahvistamaan Espanjan imperiumin valtaa ja omaisuutta ja papisto pyrki käännyttämään alkuperäisväestöä kristinuskoon ja hankkimaan kirkolle omaisuutta.
Santa Fe de Bogotá, nykyinen Bogotá, perustettiin vuonna 1538 lähelle entistä chibchojen pääkaupunkia, ja alueesta tuli osa valtaosan Etelä-Amerikkaa kattavaa Perun varakuningaskuntaa. Vuonna 1717 Santa Fe de Bogotasta tehtiin Espanjan Uuden-Granadan varakuningaskunnan pääkaupunki, mihin kuului nykyisten Venezuelan, Ecuadorin ja Panaman alueet. Bogotá oli yksi Espanjan kolmesta Uuden maailman hallintokeskuksesta.
Historia > Itsenäistyminen ja 1800-luku

Bogotán asukkaat perustivat ensimmäisen Espanjan valtaa haastavan neuvoston 20. heinäkuuta 1810. Itsenäisyys julistettiin vuonna 1813 ja vahvistettiin vuonna 1819, kun Simón Bolívar löi Espanjan joukot Boyacássa. Varakuningaskunnan alueista muodostettiin Suur-Kolumbian tasavalta, johon kuului Kolumbian lisäksi nykyisten Ecuadorin, Venezuelan ja Panaman alueet. Sen presidentiksi valittiin Bolívar ja varapresidentiksi toinen itsenäisyystaistelija Francisco de Paula Santander. Bolívarin ja Santanderin välille syntyi erimielisyyksiä ja kaksi kilpailevaa puoluetta vuonna 1849. Bolívarin tukijoista syntyi myöhemmin konservatiivipuolue, joka tuki vahvaa keskusvaltaa, liittoa katolisen kirkon kanssa ja rajoitettua äänioikeutta. Santarderin tukijoista syntyivät liberaalit, jotka halusivat hajauttaa hallintoa, koulutuksen valtion alaisuuteen ja laajentaa äänioikeutta.
Vuosien 1829 ja 1830 aikana Suur-Kolumbian tasavalta hajosi kolmeen osaan: Venezuelaan, Ecuadoriin ja Uuteen-Grenadaan, johon kuului Kolumbia ja Panama, sekä pieniä osia nykyisistä Venezuelasta ja Ecuadorista. Uudesta Grenadasta tuli vuonna 1863 Kolumbian yhdysvallat ja 1886 se sai nykyisen nimensä Kolumbian tasavalta.
Maassa säilytettiin siviilivalta ja pidettiin säännöllisiä ja vapaita vaaleja. Liberaalien valta 1861–1885 jakoi maan yhdeksään suvereeniin osavaltioon ja kirkko erotettiin valtiosta. Vuonna 1885 alkanut konservatiivien 45-vuotinen valtakausi palautti valtaa keskushallinnolle ja kirkon vaikutusvalta palautettiin.
Vuosien 1899–1903 välillä käydyssä tuhannen päivän sodassa liberaalien ja konservatiivien välillä kuoli arviolta 120 000 ihmistä. Yhdysvallat tuki Panaman itsenäistymistä Kolumbiasta vuonna 1903 kanavahanketta silmällä pitäen.