stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nasir Hussain

Mohammad Nasir Hussain Khan (hindiksi मोहम्मद नासिर हुसैन ख़ान, Mohammad Nāsir Husain Xān; 3. helmikuuta 1931 Bhopal – 13. maaliskuuta 2002 Mumbai) oli intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän voitti kaksi Filmfare-palkintoa vuonna 1989 ja yhden 1993 sekä lisäksi erikoispalkinnon 1997. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Tumsa nahin dekha (1957).
Hussain kuoli sydänkohtaukseen 71-vuotiaana. Hän kuului tunnettuun elokuvasukuun. Hänen poikansa on ohjaaja Mansoor Khan, jonka serkku taas on Aamir Khan.
Aiheesta muualla

Nasir Hussain Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nadežda Petrović

Nadežda Petrović
Nadežda Petrović, serbiaksi Надежда Петровић, (11. tai 12. lokakuuta 1873 Čačak – 3. huhtikuuta 1915 Valjevo) oli serbialainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntansa olivat impressionismi ja fauvismi.
Elämä

Petrovičin isä opetti kirjallisuutta ja taidetta ja oli taidekeräilijä. Myös hänen äitinsä oli opettaja. Isä halusi välittää kiinnostukseen taiteeseen myös lapsilleen ja kehittää heidän lahjojaan. Tyttären lahjakkuus tuli esille jo varhain.
Taideopintonsa Petrović aloitti Serbiassa piirustuskoulussa, missä hänen setänsä toimi opettajana.
Saatuaan stipendin Pertrović matkusti vuonna 1898 Müncheniin, missä hän opiskeli Anton Ažben oppilaana. Münchenissä opetus oli kiinni ajan virtauksissa, toisin kuin takapajuisessa Serbiassa.  Opiskeluaikanaan hän vaikuttui Paul Kleen, Julius Exterin, Alexei von Jawlenskyn ja Wassily Kandinskyn töistä ja tyyleistä. Kirjeissään kotiinsa hän ilmoitti, että hänen elämänsä on nyt omistettu taiteelle, ja hän purki erään virkamiehen kanssa solmimansa kihlauksen.
Ensimmäisen oman näyttelynsä Petrović piti Belgradissa vuonna 1900. Hän osallistui innokkaasti maansa järjestöelämään ja oli perustamassa Serbian taiteilijaseuraa ja hyväntekeväisyyteen keskittynyttä Serbian sisarten seuraa. Hän kirjoitti maansa ensimmäiset taidekatsaukset ja esitteli aikansa eurooppalaista taidetta kotimaassaan. Hänen maalauksensa saivat huonon vastaanoton Serbiassa, jossa taidemaku oli konservatiivinen. Vuoden 1910 Belgradin näyttelystä tuli huonot arvostelut.
Kotimaan maisemat olivat Petrovićille inspiraationa, ja hän teki monia maalausmatkoja. Hän matkusti Pariisiin saamaan uusia vaikutteita ja oleskeli siellä kaksi vuotta. Patrioottisena henkilönä hän oli ollut mukana perustamassa "Serbian sisaret" järjestöä vuonna 1903. Järjestö avusti Ottomaanien valtakunnassa asuvia serbejä.
Ensimmäisen Balkanin sodan puhjettua Petrović katsoi velvollisuudekseen palata kotimaahan. Hän palveli sodassa sairaanhoitajana. Sodassa hän maalasi viimeiset teoksensa. Sotilaita auttaessaan hän sairastui koleraan.
Kun ensimmäinen maailmansota alkoi, Petrović oli Italiassa. Itävalta-Unkari oli hyökännyt Serbiaan, ja Petrović piti jälleen velvollisuutenaan auttaa. Hän työskenteli hoitajana Valjevon sairaalassa, kunnes sairastui lavantautiin ja kuoli.
Teoksia

Baijerilainen ja hattu (1900)
Gračanica (1913)
La Moisson (1902)
Pogreb u Sicevu (1905)
Metsässä (1900?)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nadežda Petrović Wikimedia Commonsissa
National Museum in Belgrade: Kosovo peonies – Gracanica by Nadezda Petrovic (Arkistoitu – Internet Archive)
From “Woman with Child” to “Stranger” – the Feminist Project of Nadežda Petrović (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Muuraus

Tiilet asetellaan yleensä niin, että pystysaumat tulevat samoihin kohtiin joka toisessa kerroksessa. Kuvassa juoksulimitys.
Joka toinen kerros muurataan juoksukivellä, joka toinen sidekivellä, tuloksena on vuorolimitys. Seinä on paksuudeltaan niin kutsuttu 1-kiven seinä.
Muuraus on rakennustekniikka, jossa pienemmistä kappaleista, kuten kivistä, tiilistä tai harkoista saadaan limityksen ja (muuri)laastin avulla aikaan yhtenäinen muurimainen rakenne. Ennen muurausta laasti sekoitetaan esimerkiksi laastisekoittimella. Apuvälineenä muurauksen suoruuden tarkistamisessa voi käyttää vesivaakaa tai linjalankaa. Tiiliä on mahdollista muurata myös syrjälleen, jolloin muodostuu ohuempi seinä. Mikäli muurataan leivinuunia, täytyy kuumuudelle eniten altistuviin kohtiin käyttää niin sanottuja tulitiiliä, jotka kestävät paremmin kuumuutta.
Historia

Muuratut tiili- ja kivirakenteet tulivat Ruotsiin 1100-luvun lopulla. Suomessa ensimmäiset tiilirakenteet on löydetty Räntämäeltä eli Koroisissa sijainneen piispankirkon kaivauksilta. Kirkko ajoittuu todenäköisesti 1200-luvun alkupuolelle. Laajemmin tiili muurausta on Suomessa alettu käyttämään 1300-luvun alussa kivikirkoissa ja linnoissa.
Pyynikin näkötorni

| Pyynikin näkötorni |
| --- | --- |
 Pyynikin näkötorni vuonna 2017.
Sijainti:  Pyynikki, Tampere
Koordinaatit:  61°29.78′N, 023°43.92′E
Valmistumisvuosi:  1929
Suunnittelija:  Vilho Kolho
Julkisivumateriaali:  graniitti
Korkeus:  26 metriä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyynikin näkötorni on Tampereen Pyynikinharjulle vuonna 1929 valmistunut näkötorni. Apulaiskaupunginarkkitehti Vilho Kolhon suunnittelema 26 metriä korkea torni sijaitsee 152 metrin korkeudella merenpinnasta Pyynikinharjun laella. Torni on rakennettu Ahvenanmaalta louhitusta punagraniitista, jota on tuotu aikoinaan Tampereelle suurin määrin. Sen juurella sijaitsee yksi maailman tunnetuimmista radioamatööriasemista ja myös munkeistaan tunnettu Pyynikin Munkkikahvila.
Historia

Pyynikinharju on maailman suurin jääkauden aikainen soraharju. Harju suojeltiin jo 1830-luvulla, kun puiden hakkuu alueella kiellettiin. Vuonna 1868 ravintoloitsija Tallqvist rakennutti harjun päälle Ilomäen huvilahuoneen, jonka paikalle kaupunki rakensi vuonna 1888 Ilomäen puisen näkötornin. Näkötornin piirsi arkkitehti Georg Schreck. Puinen näkötorni vaurioitui vuoden 1918 sisällissodassa käydyn Tampereen taistelun yhteydessä. Sen tilalle rakennettiin vuonna 1929 Tampereen 150-vuotisjuhlan kunniaksi uusi graniittinen näkötorni. Höyrylaiva Kurun uppoamisen vuoksi tornin syyskuulle 1929 suunnitellut vihkiäiset  peruttiin ja torni vihittiin lopulta vasta 1980-luvulla. Talvisodan aikana Pyynikin näkötornissa toimi Tampereen ilmapuolustusaluekeskuksen alainen ilmavalvonta-asema. Yleisradion keskiaaltoasema toimi tornin länsisiivessä vuodesta 1930 ja Radio 957 aloitti toimintansa vuonna 1985 käyttäen tornia lähetyspaikkanaan.
Nykyään Pyynikin näkötorni on yksi Museoviraston listaamista valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aiheesta muualla

Pyynikin näkötornin kotisivut
Pyynikin näkötorni VirtualTampere.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyynikin näkötorni Wikimedia Commonsissa
Panoraamakuva Pyynikin näkötornin huipulta. Vasemmalta oikealle: Näsijärvi, Näsinneula, Tampereen keskusta, Pyhäjärvi.
Puksipuukasvit

| Puksipuukasvit |
| --- | --- |
 Kiiltopuksipuu (Buxus sinica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset, Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Buxales
Heimo::  Puksipuukasvit Buxaceae  Dumort., nom. cons.
Synonyymit
 Haptanthaceae C.Nelson  Pachysandraceae J.Agardh  Stylocerataceae Reveal & Hoogland 
Suvut
 Buxus – puksit eli puksipuut  Didymeles (Sijoitettu myös erilliseen Didymelaceae-heimoon.)  Haptanthus  Notobuxus  Pachysandra – varjoyrtit  Sarcococca – puksiot  Styloceras 
Katso myös
   Puksipuukasvit Wikispeciesissä   Puksipuukasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puksipuukasvit eli puksikasvit (Buxaceae) on runsaat sata lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Buxales-lahkossa.
Tuntomerkit

Puksipuukasveihin kuuluu ainavihantia pieniä puita ja pensaita sekä joitakin ruohovartisia lajeja. Lehdet ovat tavallisesti vastakkaisesti, harvoin kierteisesti ja korvakkeettomia. Kasvit ovat tavallisesti yksikotisia, kukat yksineuvoisia ja melko pieniä; kehälehdet ovat huomaamattomia. Hedekukissa on tavallisesti kahdesta neljään kehälehteä, mutta ne voivat tyystin puuttuakin tai niitä voi olla yksi tai viisi; kun niitä on neljä, ne sijaitsevat ristikkäin. Hedekukissa on myös mettä erittävä emiön jäänne. Emikukissa on 6–20 kehälehteä, jotka ovat ainakin osaksi kierteisesti. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kolmesta emilehdestä ja on kehänalainen. Huomiota herättävät vartalot kiinnittyvät tavallisesti sikiäimen laitaan ja ovat koko pituudeltaan luottipintaisia. Sikiäin sisältää kuusi siemenaihetta. Hedelmässä, joka on muutamasiemeninen, ovat vartalot vielä jäljellä. Hedelmä hajoaa seinämänsä eri kerrosten, endo- ja mesokarpin, irtautuessa toisistaan; endokarppi halkeaa vielä liiteluomaisesti. Siemenessä on siemenvalkuainen eli endospermi, joskus myös ulkovalkuainen eli perispermi sekä lyhyt tai pitkä alkio.
Levinneisyys

Puksipuukasvien levinneisyys on hyvin hajanainen lauhkeasta vyöhykkeestä trooppiseen.
Luokittelu

Puksipuukasvien heimossa on kuusi sukua ja 115 lajia, jotka sijoittuvat kolmeen ryhmään.
Stylocerateae Pax
Tavallisesti puuvartisia, harvoin monivuotisia ruohoja; lehdet hammaslaitaisia; kukat yksineuvoisia; heteenpalhot huomiota herättäviä; emikukissa paljon kierteisesti järjestyneitä tukilehtiä ja kaksi emiä; hedelmä tavallisesti luumarja, harvoin kuiva; kromosomiston annosluku on n = 12–14. Ryhmän kolme sukua (Styloceras, puksiot Sarcococca ja varjoyrtit Pachysandra) ja 22 lajia kasvavat Itä-Aasiasta Malesiaan ulottuvalla alueella, Pohjois-Amerikan itäosassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa.
Haptanthus Goldberg & C.Nelson
Toisen puksipuuryhmän muodostaa puulaji H. hazlettii yksinään. Se kasvaa Keski-Amerikan Hondurasissa. Kasvi on karvaton, lehdet ehyitä, kukinto viuhkomainen, kukat yksineuvoisia, hedekukat kahdessa rivissä, hedekukat kehättömiä, heteitä kaksi, ne leveäpalhoisia, emikukat joutoheteettömiä, sikiäin varrellinen, istukat laitaistukoita (parietaalisia), siemenaiheita 8–15 yhdessä emilehdessä, hedelmä tuntematon.
Buxeae Dumort.
Kukat yksineuvoisia; hedekukissa tavallisesti emiön jäänne; emikukinnoissa tyvellä ristikkäiset ylälehdet; emikukissa tavallisesti mesiäinen vartaloiden tyvellä; hedelmä räjähdysmäisesti avautuva rakokota; alkio enemmän tai vähemmän käyrä, alkeisjuuri pitkä; kromosomiston annosluku n = 14, 20. Ryhmässä on kaksi sukua ja 95 lajia, joista 90 on puksipuita eli pukseja (Buxus); toinen suku on Notobuxus. Ryhmä kasvaa siellä täällä eri puolilla maapalloa Australiaa lukuun ottamatta. Kasvit ovat muurahaisten levittämiä.
Aikaisemmin puksipuukasveja pidettiin tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) sukulaisina kukan ja hedelmän samankaltaisuuden vuoksi. Puksipuukasveilla ei kuitenkaan ole kodan keskuspylvästä niin kuin tyräkkikasveilla.
Evoluutio

Puksipuukasvien fossiilihistoria ulottunee liitukaudelle 113–98 miljoonan vuoden taakse. Noilta ajoilta tunnetaan kaksi puksipuumaista fossiilia: Spanomera Pohjois-Amerikan itäosista ja Lusistemon Portugalista. Edellisen emikukat olivat kaksilukuisia, mutta heteitä saattoi olla viisi kohdakkain viiden kehälehden kanssa. Vaihtoehtoisesti Spanomera saattaa olla rataspuukasvien (Trochodendraceae) sukulainen. Sen sijaan jälkimmäisen suvun sukulaisuus puksipuukasveihin on todennäköisempi.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Puksikasvit – Buxaceae
Sarcococca hookeriana -lajin hedekukka.
Haptanthus hazlettii -puun kukka, joka on surkastunut äärimmilleen; keskellä on yksi emi ja ympärillä muutama vahvapalhoinen hede.
Pyynikin uimaranta

Pyynikin uimaranta
Pyynikin uimaranta on laaja uimaranta ja puistoalue, joka sijaitsee Pyhäjärven rannassa, Tampereen keskustan läheisyydessä. Alueen uimarannat ovat matalia hiekkarantoja ja rannalla on isot nurmialueet. Alueen eteläisimmässä osassa on kallioinen Jalkasaari, johon pääsee kävelemään pientä siltaa pitkin. Alueella on runsaasti palveluita: muun muassa pukutila, wc/käymälä, kioski, leikkivälineitä, pelikenttä ja tenniskenttiä.
70-luvulta lähtien tuhannet nuoret ovat kokoontuneet touko-kesäkuun vaihteessa juhlistamaan koulujen loppumista Rosendahlin rantaan.
Alueen pohjoisosassa sijaitsee Hotelli Rosendahl ja uimarannan itäpuolella on Pyynikin kesäteatteri.
Pyynikin uimarannan historia

Pyynikin julkinen uimaranta perustettiin vuonna 1931 Jalkasaaren ja Joselininniemen väliselle alueelle. Jalkasaaren kalliolla on ainakin 1930-luvulta 1950-luvulle ollut puinen vesikelkkamäki. 1970 Pyynikin uimaranta suljettiin uimakelvottomana seitsemäksi vuodeksi.
Aiheesta muualla

Pyynikin uimaranta, Tampere
Uimarannat, Tampere
Viistokuva Pyynikin uimarannalta Jalkasaaren kohdalta, Fonecta
Ilmapanoraamakuva Pyynikin uimaranta-alueesta Pyynikin harjulta nähtynä - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Pyynikin uimarantaa vuonna 1959
Muurat

| Muurat |
| --- | --- |
 Isonysämuura (Chamaeza nobilis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae  Gray, 1840
Katso myös
   Muurat Wikispeciesissä   Muurat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muurat (Formicariidae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Keski- ja Etelä-Amerikasta. Muurien koko vaihtelee 10 senttimetristä 20 senttimetriin. Heimoon kuuluu 2 sukua ja 12 lajia. Aikaisemmin heimoon kuului enemmän lajeja, mutta molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella ne on siirretty töpökkien tai luurien heimoihin. Muurat ovat hyönteissyöjiä, jotka syövät yleensä maassa tai ainakin lähellä maata sillä monet ovat erikoistuneet syömään muurahaisia. Useimpien muurien pääväritys on mitäänsanomaton, ne ovat joko ruskeita, mustia tai valkoisia. Muurat munivat yleensä 2–3 munaa puussa olevaan pesäänsä. Sekä koiras että naaras hautoo munia.
Suvut > Nysämuurat Chamaeza

| --- | --- |
 Nysämuura Chamaeza campanisona  Isonysämuura Chamaeza nobilis  Rinnenysämuura Chamaeza meruloides:  Pitsinysämuura Chamaeza ruficauda  Suomunysämuura Chamaeza turdina  Raitanysämuura Chamaeza mollissima
Suvut > Rastasmuurat Formicarius

| --- | --- |
 Kruunumuura Formicarius colma  Meksikonmuura Formicarius moniliger  Rastasmuura Formicarius analis:  Oranssiotsamuura Formicarius rufifrons  Pikkurastasmuura Formicarius nigricapillus  Isorastasmuura Formicarius rufipectus
Rebekah Brooks

Rebekah Brooks (o.s. Wade; s. 27. toukokuuta 1968) on brittiläinen toimittaja ja News Corporationiin kuuluvan News Internationalin entinen toimitusjohtaja. Hän oli salakuunteluskandaaleissa ryvettyneen ja sittemmin lakkautetun News of the World -lehden päätoimittaja vuosina 2000–2003, salakuunteluiden aikana.
Brooks haastettiin oikeuteen yhdessä miehensä ja neljän muun kanssa poliisitutkinnan haittaamisesta. Kesäkuussa 2014 hänet todettiin syyttömäksi.
Neiti Etsivä vaarallisilla vesillä

Neiti Etsivä Vaarallisilla vesillä  (engl. Secret lost at sea)  85.Neiti Etsivä -kirjasarjan suomennettu romaani. Se ilmestyi suomessa 1995. Kirjan on suomentanut Esa Mela. Sivuja kirjassa on 120.
Henkilöt

Bess Marvin ei kirjassa seikkaile ollenkaan. Häneen tosin viitataan kirjan alussa hyvin lyhyesti.
Paula Drew- Neiti Etsivä
George Fayne- Paulan ystävä
Patricia Newcomb- Merikeskuksen johtaja
Vincent Silvio- Laivanrakennusmestari
Kapteeni Gregory- Purjehduksen opettaja, entinen laivankapteeni
Deke Ryan- Opiskelija
Claire Roebling- Opiskelija, Paulan huonetoveri
Greg- Opiskelija
Julio- Opiskelija
Rochelle- Opiskelija
Kristina- Opiskelija
Evelyn- Opiskelija
Gayle- Opiskelija
Tom Chin- Opiskelija,Deken huonetoveri
Vilander- Luonnontiedeiden opettaja
Punakuiri

| Punakuiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Kuirit Limosa
Laji::  lapponica
Kaksiosainen nimi
 Limosa lapponica  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Punakuiri Wikispeciesissä   Punakuiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punakuiri (Limosa lapponica) on isokokoinen rantalintu. Se on muuttolintu, joka saapuu Suomeen toukokuussa ja lähtee syyskuun loppupuolella. Lajin nimesi Carl von Linné vuonna 1758.
Koko ja ulkonäkö

Aikuisilla yksilöillä on siniharmaat jalat ja todella pitkä hieman ylöspäin kaareutuva nokka, jonka kärjessä on vaaleanpunaista. Kurkku, rinta ja maha ovat tiilenpunaiset lisääntymispuvussa ja valkoiset talvella. Selkä on harmaatäpläinen. Siivet ovat tummat ilman valkeaa juovaa. Yläperä on valkoinen ulottuen kiilamaisena kuviona pitkälle selkään. Nuori lintu on rinnasta hieman kellertävä. Ääni on kuovimainen ’kuvi’, Luontoportin kuvauksen mukaan nenäsointinen, naurava kve-ke-ke-ke. Soidinlennossa laulaa yksitoikkoisen jankuttavaa säettä.
Vanhin eurooppalainen rengastettu punakuiri on ollut brittiläinen vähintään 31 vuoden 4 kuukauden ikäinen yksilö. Suomessa oli rengastettu 87 punakuiria vuoden 2004 loppuun mennessä.
Levinneisyys

Punakuirin pesimäalueet sijaitsevat Pohjois-Fennoskandiassa, Pohjois-Venäjällä, arktisessa Aasiassa ja Alaskassa. Suomen pohjoisimmassa Lapissa pesii noin 300 paria, Norjassa noin tuhat ja Ruotsissa 5–25 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 1,1 miljoonaa yksilöä. Linnut muuttavat parvissa talveksi Länsi-Euroopan rannikolle, Afrikkaan, Etelä-Aasiaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin.
Elinympäristö

Taigan suot ja tundra. Muuttoaikoina lieterannoilla.
Lisääntyminen

Naaras munii mättään tai matalan varvikon pesäsyvennykseen neljä kellanrusehtavaa munaa, joissa epäselviä tummia täpliä. Molemmat emot hautovat noin 21–24 vrk. Poikaset ovat pesäpakoisia, ja ne ovat lentokykyisiä noin 4 viikon ikäisinä.
Ravinto

Punakuiri syö pääasiassa hyönteisiä, äyriäisiä ja muita selkärangattomia, mutta myös osia vesikasveista.
Lentoennätykset

Punakuirilla on hallussaan pisimmän tauottoman muuttomatkan ennätys. Alaskassa pesivät punakuirit muuttavat talveksi Tyynenmeren yli Australiaan tai Uuteen-Seelantiin ja niiden lentomatkat ovat jopa yli 10 000 kilometriä. Vuonna 2008 julkaistussa tutkimuksessa seurattiin yhdeksän (seitsemän naarasta ja kaksi koirasta) satelliittipaikantimella varustetun punakuirin muuttomatkaa Alaskasta Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Naaraat ovat isompia ja kestävämpiä lentäjiä. Niiden yhtämittaiset matkat vaihtelivat 8 100 – 11 700 km ja aikaa kuluu 6–9 päivää. Koirailla puolestaan 7 000–8 000 km ja 5–6,6 päivää. Keskimääräinen lentonopeus oli 16,7 metriä sekunnissa (60 km/h), 2–5 km:n korkeudella. Meren ylitys kulki kapeassa n. 1 800 km käytävässä. Merkittävää on myös matkojen suorittamisessa energiankulutus. Tutkijat pitävät todennäköisenä linnun selviytyvän matkoistaan ilman ruokaa, juomaa ja lepoa. Laskennoissaan he päätyivät aikatauluun, jossa linnun olisi pitänyt pysähtyä Tyynenmeren atolleille enintään minuuteiksi. Linnut oli varustettu seurantalaitteilla, mutta virran säästämiseksi ne olivat välillä kytkettyinä pois päältä.
Syksyllä 2022 kesällä syntynyt satelliittipaikantimella varustettu punakuiri lensi yhtäjaksoisesti 11 vuorokaudessa Alaskasta Australian Tasmaniaan 13 560 kilometrin matkan, joka tekee keskinopeudeksi noin 50 km/h.
Aiheesta muualla

Punakuiri Lintukuva-verkkopalvelussa
Punakuiri (Limosa lapponica). LuontoPortti.
Limosa lapponica. ITIS. (englanniksi)
Punakuirin muna.
Rangareddi

Rangareddi (teluguksi రంగారెడ్డి జిల్లా, Raṅgāreḍḍi jillā, urduksi ‏رنگاریڈی ضلع‎‎, Rangāreḍī ẓilaʿ) on yksi  yksi Telanganan  osavaltion 10 piirikunnasta Intiassa. Se kuului  Andhra Pradeshin osavaltioon  kesäkuuhun 2014 asti.  Rangareddi ympäröi Hyderabadin piirikuntaa ja Hyderabad on sen pääkaupunki. Vuonna 2011 piirikunnassa asui 5 296 396 henkilöä, joka oli enemmän kuin missään muussa Andhra Pradeshin piirikunnassa.
Historia

Rangareddin piirikunta perustettiin vuonna 1978, jolloin se lohkaistiin Hyderabadin piirikunnasta. Se on nimetty vapaustaistelija Konda Venkata Ranga Reddyn mukaan.
Aiheesta muualla

Rangareddin kotisivu (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rangareddi Wikimedia Commonsissa
Telanganan piirikunnat
Adilabad
Hyderabad
Karimnagar
Khammam
Mahbubnagar
Medak
Nalgonda
Nizamabad
Rangareddi
Warangal
Rangareddin piirikunnassa sijaitseva temppeli.
Nina, Pretty Ballerina

| ”Nina, Pretty Ballerina” Abba |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ring Ring
 Äänitetty : 1972
 Julkaistu: lokakuu 1973
 Tuottaja(t): Benny Andersson Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 02.53
 Levy-yhtiö: Polar Music
Abban muut singlet
| ”Rock'n Roll Band” 1973 | ”Nina, Pretty Ballerina” 1973 | ”Waterloo” 1974 |
Nina, Pretty Ballerina on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1973. Kappaleen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Se julkaistiin Ring Ring -studioalbumilla 26. maaliskuuta 1973. Seitsentuumaisena singlenä se julkaistiin Itävallassa 15. maaliskuuta 1974 b-puolenaan ”I Am Just a Girl”. Single saavutti sikäläisellä musiikkilistalla kahdeksannen sijan. ”Nina, Pretty Ballerina” julkaistiin singlenä myös Ranskassa, missä b-puoleksi valittiin ”He Is Your Brother”. Kappale julkaistiin singlenä Filippiineillä ja Keniassa 1977. Filippiineillä b-puoleksi valittiin ”So Long” ja Keniassa ”Dance (While the Music Still Goes on)”.
”Nina, Pretty Ballerina” edustaa Abban varhaistuotantoa. Yhtye mainitaan singlen Euroopan-julkaisujen kannessa nimellä Bjorn & Benny, Anna & Frieda. Filippiinien ja Kenian julkaisuissa yhtyeen nimenä on lyhenne ABBA.
Käännös suomeksi
Rebekah Mercer

Rebekah Mercer on yhdysvaltalainen sijoittaja, miljardööri ja poliittinen vaikuttaja. Newsmax Median omistaja Christopher Ruddy on kutsunut häntä "alt-rightin ensimmäiseksi naiseksi" (”the First Lady of the alt-right”).
Rebekah Mercer on keskimmäinen miljardööri Robert Mercerin kolmesta tyttärestä. Hän opiskeli biologiaa ja matematiikkaa Stanfordin yliopistossa, ja suoritti maisterin tutkinnon pääaineinaan tuotantotalous ja konetekniikka.  Hän on yksi pikkuleipiä tekevän leipomon omistajista ja neljän lapsen äiti.
Marraskuussa 2017 Robert Mercer ilmoitti myyneensä omistuksensa uutissivusto  Breitbartista Rebekah Mercerille ja tämän kahdelle sisarelle. Michael Wolffin kirjan Fire and Fury ilmestymisen jälkeen Rebekah Mercer otti julkisuudessa etäisyyttä Breitbartin johtajaan Steve Bannoniin. Pian tämän jälkeen Bannon erosi Breitbartin johdosta.
Mercer on kuulunut American Museum of Natural Historyn johtokuntaan, mutta museota on painostettu hänen erottamiseensa, koska Mercer rahoittaa ilmastonmuutokseen skeptisesti suhtautuvia järjestöjä.
Nina Almlöf

Anette Nina Almlöf (o.s. Lundholm, s. 26. huhtikuuta 1977 Ed, Uplanti, Ruotsi) on ruotsalainen entinen lapsinäyttelijä. 1990-luvun alussa ollessaan 14-vuotias hän näytteli joulukalenteriohjelmassa Sunes jul sekä elokuvassa Sunes sommar päähenkilön Lassen isosisarta Annaa.