stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Street Fighter (animaatiosarja)
Hahmot

William Guile on sarjan päähahmo, joka toimii Street Fighter ryhmänjohtajana. Toisin kuin videopeleissä hänellä ei ole sarjassa perhettä, mutta on vaihtelevassa suhteessa Lucindaan.
M. Bison on sarjan päävihollinen, joka johtaa Shadowlaw organisaatioita, tavoitteenaan vallata maailma.
Chun-Li Xiang on Street Fighter ryhmän ainut vakituinen naisjäsen, joka yrittää kostaa Bisonille isänsä kuoleman. Hän työskentelee lehtitoimittajana.
Blanka oli Guilen taistelupari Charlie, jonka tohtori Dhalsim muutti mutantiksi.
Ken Masters seikkailee yhdessä Ryun kanssa, joka liittyi Guilen ryhmään sarjan alussa. Siitä huolimatta hän mieluummin etsii rikkauksia, kuin auttaisi ryhmäänsä. Ken on myös ainut henkilö joka on voittanut sarjan aikana Akuman.
Ryu Hoshi on Kenin taistelu- ja seikkailijapari, joka on kaksikosta aikuismaisempi.
Cammy White on MI5 agentti, joka myöhemmin jätti organisaation liittyäkseen Guilen johtamaan Street Fighteriin. Pian sen jälkeen Cammy joutuu Bisonin aivopestyksi ja palvelee uutta johtajaansa Shadowlaw agenttina.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Donovan  | … |  Guile, Zangief, Gouken   |
|  Richard Newman  | … |  M. Bison   |
|  Donna Yamamoto  | … |  Chun-Li   |
|  Scott McNeil  | … |  Blanka, Ken   |
|  Tony Lung  | … |  Ryu   |
|  Lisa Ann Beley  | … |  Cammy   |
|  Paul Dobson  | … |  E. Honda, Dee Jay, T. Hawk, Fei-Long, Balrog   |
|  Robert O. Smith  | … |  Sagat   |
|  Gary Chalk  | … |  Dhalsim   |
|  Teryl Rothery  | … |  Rose   |
|  Saffron Henderson  | … |  Sakura   |
|  David Kaye  | … |  Akuma, Haggar   |
|  Jim Byrnes  | … |  Guy   |
|  Mark Hildreth  | … |  Cody, Vega   |
Stange

Stange on kunta Mjøsan itärannalla Innlandetin läänissä Norjassa. Stangen nykyiset rajat ovat vuodelta 1964, jolloin Romedalin kunta yhdistettiin siihen. Vuoden 2024 alussa Stangessa oli 21 605 asukasta.
Samannimisen kuntakeskuksen lisäksi Stangessa sijaitsee seitsemän muuta taajamaa: Bekkelaget, Ilseng, Romedal sentrum, Gata, Tangen, Sørbygdafeltet ja pieni osa Hamarin taajamasta.
Stangessa tärkeä elinkeino on maatalous, ja se on tuotannoltaan Norjan suurimpia. Kunnassa on myös monipuolisesti teollisuutta.
Kuvia

Katunäkymää vuonna 2023.
Romedalin kirkko
Stangen kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Otto Blehr (1847–1927), Norjan pääministeri 1902–1903 ja 1921–1923
Kristian Fjeld (1887–1976), poliitikko, Stangen pormestari 1925–1941
Hulda Garborg (1862–1934), kirjailija
Ingeborg Hagen (1895–1989), kirjailija
Odvar Nordli (1927–2018), Norjan pääministeri 1976–1981
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stange Wikimedia Commonsissa
Innlandetin läänin kunnat
Alvdal
Dovre
Eidskog
Elverum
Engerdal
Etnedal
Folldal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Grue
Hamar
Kongsvinger
Lesja
Lillehammer
Lom
Løten
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nord-Odal
Nordre Land
Os
Rendalen
Ringebu
Ringsaker
Sel
Skjåk
Stange
Stor-Elvdal
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Våler
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Åmot
Åsnes
Norjan läänit | Norja
Super Bowl II

Super Bowl II oli järjestyksessään toinen Super Bowl -ottelu. Ottelu pelattiin Miamissa sijaitsevalla Miami Orange Bowl -stadionilla. Ottelun voitti Green Bay Packers, jolle se oli toinen Super Bowl -voitto ja kaikkiaan kolmas NFL-mestaruus. Loppuottelussa Green Bay voitti Oakland Raidersin 33–14. Green Bayn pelinrakentaja Bart Starr valittiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Sven Uue

| Sven Uue> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Viro
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura:  Jõgeva SK Tähe
Pelinumero:  2
Pituus:  183 cm
Paino:  75 kg
Sven Uue (s. 15. maaliskuuta 1995) on virolainen salibandypelaaja. Hän edustaa Meistriliigassa pelaavaa Jõgeva SK Tähen joukkuetta ja Viron nuorten maajoukkuetta.
Soap Disco

| ”Soap Disco” Kara’s Flowers |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Fourth World
 Julkaistu: 22. heinäkuuta 1997
 Formaatti: CD, vinyyli
 Tekijä(t): Adam Levine
 Tuottaja(t): Rob Cavallo
 Tyylilaji: alternative rock, poprock
 Kesto: 02.40
 Levy-yhtiö: Reprise Records
Kara’s Flowersin muut singlet
|   | ”Soap Disco” 1997 | ”Harder to Breathe” 2002 |
Musiikkinäyte
Alle 10%:n ääninäyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Soap Disco on yhdysvaltalaisen rockyhtye Kara’s Flowersin ensimmäinen ja ainoa single. Yhtye tuli myöhemmin paljon tunnetummaksi nimellä Maroon 5. Single julkaistiin heidän studioalbumiltaan The Fourth World heinäkuussa 1997.
Kappale on yhtyeen laulaja Adam Levinen kirjoittama, ja Rob Cavallon tuottama. ”Soap Disco” ei menestynyt taloudellisesti, kuten ei myöskään The Fourth World -albumi. Tämä oli Kara’s Flowersille suuri pettymys, ja se johti melkein yhtyeen hajoamiseen. Yhtyeen ja levy-yhtiö Reprise Recordsin tiet erkanivat seuraavana vuonna.
Singlelle kuvattiin musiikkivideo, joka jäi samalla yhtyeen ainoaksi. Videon on ohjannut Mark Kohr.
Kappaleet > Promo-CD

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Soap Disco | Levine | Cavallo | 2.40 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 2.40 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano ja henkilöstö > Yhtye

Adam Levine – laulu, soolokitara
Jesse Carmichael – rytmikitara, laulu
Mickey Madden – basso
Ryan Dusick – rummut
Kokoonpano ja henkilöstö > Lisämuusikot

Roger Manning – koskettimet
Kokoonpano ja henkilöstö > Tuotanto

| --- | --- |
 Rob Cavallo – tuottaja  Mark Agostino – tekniikka  Ken Allardyce – tekniikka  Billy Bowers – tekniikka  David Campbell – sovitus  Adam Day – kitarateknikko  Jerry Finn – tekniikka, miksaus  Tony Flores – tekniikka :  Barry Goldberg – tekniikka  Brandon Harris – tekniikka  Steve Holroyd – tekniikka  Billy Kinsley – tekniikka  Bob Ludwig – masterointi  John Srebalus – tekniikka  Katherine Delaney – suunnittelu, valokuvaus  Alison Dyer – valokuvaus
Kokoonpano ja henkilöstö > Musiikkivideo

Mark Kohr – ohjaaja
Kuvakaappaus musiikkivideosta.
Suite 420

| Suite 420 Devin the Dude |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009–2010
 Julkaistu: 20. huhtikuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Devin the Dude
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 55.31
 Levy-yhtiö: E1 Entertainment
Listasijoitukset
  88.
Devin the Duden muut julkaisut
| Landing Gear 2008 | Suite 420 2010 | Gotta Be Me 2010 |
Suite 420 (kirjoitetaan myös Suite #420) on Devin the Duden kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2010.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 88.
Kappaleet

| # | Kappale | Kesto | Tuottaja(t) | Vierailevat artistit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Cultural Coughee | 1:39 | Devin the Dude |  |
| 2 | We Get High | 3:45 | Q-Stone | Odd Squad |
| 3 | Still Comin' | 3:20 | Mirawge |  |
| 4 | Pick My Brain | 4:37 | Devin the Dude |  |
| 5 | That Ain't Cool | 4:10 | Devin the Dude |  |
| 6 | I Gotta Ho | 4:39 | Devin the Dude | Tony Mac, Jugg-Mugg, & Smit-D |
| 7 | What I Be On | 4:26 | Reggie Coby |  |
| 8 | Ultimate High | 4:55 | L-Dog | Smit-D |
| 9 | I Can't Handle It | 4:04 | Mike Dean |  |
| 10 | Where Ya At? | 3:36 | C-Ray |  |
| 11 | It's On You | 4:39 | L-Dog | Korey-B, Ced-B, Tony Mac |
| 12 | People Talk | 3:53 | Midas | 14K (Wood + Quad) |
| 13 | All You Need | 3:56 | Devin the Dude, Quest & L-Dog | Scool Boy, & Alpha-Bet-D |
| 14 | Twitta (Skit) | 0:35 | Devin the Dude |  |
| 15 | Lil Funky Freestyle | 3:17 | Mirawge |  |
Arvostelut

AllMusic:
HipHopDX:
Pitchfork: 5.3/10
Redrum-187: 3+/5
Son Gohan

Son Gohan tai yksinkertaisesti Gohan on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Akira Toriyaman luomassa Dragon Ball -mangassa sekä Dragon Ball Z, dragon ball super , ja Dragon Ball GT -animesarjoissa. Hän on Son Gokun ja Chichin ensimmäinen poika ja puoli-saiyalainen. Hänen nimensä on japania ja tarkoittaa riisiä (tai ruokaa yleensä). Nimensä hän on saanut Son Gokun adoptioisoisän Gohanin mukaan.
Gohan on persoonallisuudeltaan ainutlaatuinen, sillä hän ei ole muiden saiyalaisten tavoin kiinnostunut taistelusta, vaikka onkin saiyalaisen ja ihmisten risteytymänä tavallista saiyalaista huomattavasti voimakkaampi. Jumalten vesi -nimisen veden avulla hän olisi saanut voimansa esiin nopeasti, mutta tuskallisesti, kuten isänsä Son Goku. Piccolo Jr. kuitenkin koulutti erämaassa Gohania käyttämään voimiaan.
Historia > Gohanin taistelut

Gohanin ollessa vielä pieni, osa hänen voimistaan paljastui, kun hän raivostui. Gohan taisteli 11-vuotiaana hirveätä Cell-olentoa vastaan, joka uhkasi maapalloa. Cellin tuhottua androidi 16:n hän raivostui ja muuttui Supersaiyan 2:ksi ja tuhosi Cellin yhden käden Kamehamehalla. Hän taisteli myös Majin Buuta vastaan. Gohanin voimat ovat supersaiyan 3:n arvoiset jolloin hän hakkasi Majin Buun täydellisesti, mutta voimasuhteet vaihtuivat kun Majin Buu absorboi Super-Gotenksin. Dragonball GT:ssa hän taisteli Super 17:a ja Syn Shenronia vastaan, mutta tuloksetta.
Historia > Gohanin kokemukset (Buu-saga)

Gohan, lapsi jonka tunnetaan osaavan hyvin voimakkaan voiman, jota hän ei itse hallitse. Tämä voima saatiin esiin taistelussa ilkeää androidia Celliä vastaan. Gohanin isä Goku uhrasi henkensä pelastaakseen Maa-planeetan. Tämän jälkeen Gohan aloitti uuden elämän pikkuveljensä Gotenin kanssa. Gohan tapaa Hercule-Cityn lukiossa tytön nimeltään Videl, joka sattuu olemaan Herculen tytär. Aikomuksenaan pelastaa Maa-planeetan "Kultaisena Soturina" Gohan pyytää Bulmaa tekemään hänelle valepuvun. Gohan alkaa taistella pahuutta vastaan salanimellä "Great Saiyaman". Videl saa selville, että Saiyaman onkin Gohan. Videl kertoo Gohanille myös "Maailman Vahvin Turnauksesta" (MVT) ja uhkaa, että jos Gohan ei osallistuisi turnaukseen, Videl paljastaisi hänet. Gohan hyväksyy ehdotuksen ja osallistuu MVT:hen. Gohan kertoo kaikille ystävilleen ja sukulaisilleen turnauksesta. Gohan kertoo myös Gokulle asiasta ja Goku pääsee päiväksi MVT:hen. Hiukan ennen turnausta Gohan saa tietää, että hänen pikkuveljensä Goten osaa muuttua "Super saiyalaiseksi". Gohan ja Vegeta saavat tietää että myös Trunks kykenee muuttumaan Super saiyalaiseksi. Myöhemmin Gohan päätyy taistelemaan erittäin vahvaa Buuta vastaan, ja saa taistelussa elämänsä selkäsaunan ja on lähellä kuolemaa. Suuri Kai kuitenkin pelastaa hänen henkensä ja he matkaavat Kaiooshien maahan, jossa Gohan tapaa vanhan Kaiooshin joka vahvistaa hänen voimansa Supersaiyan 3 tasolle. Nyt Gohan lähtee taistelemaan entistäkin voimakkaampaa Buuta vastaan, ja pärjää Buulle hienosti, kunnes Buu sulattaa Gotenksin (Gotenin ja Trunksin yhdistelmä) itseensä, ja Buusta tulee vahvempi. Lopulta Buu sulattaa myös Gohanin itseensä. Myöhemmin Gokun ja Vegetan pelastettua Buun sulattamat ihmiset, Gohan yrittää saada ihmisiä antamaan Gokulle energiaa Henkikuulaa varten.
Aiheesta muualla

Gohan Dragon Ball Z:n virallisilla sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
[vanhentunut linkki]
Stefan Wul

Stefan Wul, oikealta nimeltään Pierre Pairault (27. maaliskuuta 1922 – 26. marraskuuta 2003) oli ranskalainen kirjailija ja hammaslääkäri. Stefan Wul oli Pairaultin salanimi, jolla hän julkaisi kaikki teoksensa.
Wul kirjoitti vuosina 1956–1959 useita johdonmukaisesti eteneviä ja kekseliäitä tieteisromaaneita. Esikoisromaani Retour à "0" (”Paluu nollaan”) kuvaa maailmaa, jossa Maan rikolliset pienennetään ja lähetetään vangeiksi Kuuhun. Tämä johtaa kuitenkin katastrofiin, jossa ihmiskunta Maassa tuhoutuu. Kaksi Kuun vankia, mies ja nainen, palaa Maahan, ja heistä polveutuu uusi ihmiskunta. Vuonna 1957 julkaistu Niourk on J. G. Ballardin teoksia muistuttava kertomus, joka sijoittuu maailmaan, jossa meret ovat kuivuneet. Päähenkilö kokee lamarckistisen evoluutioloikan syömällä octopi-mutanttien aivoja ja ryhtyy rakentamaan tuhoutuneen maailman hylättyyn teknologiaan perustuvaa parempaa maailmaa. Rayons pour Sidar (”Sidarin peilisäteet”) on hillitön ja osin epäuskottava avaruusooppera. Vuonna 1957 julkaistussa La peur géante (”Suunnaton pelko”) –teoksessa kostonhimoiset merieliöt nostattavat valtamerten pinnat. Tämä romaani on saattanut saada vaikutteita Karel Čapekin teoksesta Salamanterisota. Samana vuonna julkaistiin myös teos Oms en série, joka kuvaa kaukaista humanoidien hallitsemaa planeettaa. He ovat hankkineet kutistettuja ihmisiä lemmikkieläimikseen. Humanoidit kutsuvat ihmisiä nimellä oms, omit. Osa omeista saa elää näennäisen vapaasti suuressa puistomaisessa eläintarhassa, jossa humanoidit kuitenkin käyvät säännöllisesti teurastamassa omeja. Oms en sérien pohjalta tehtiin vuonna 1973 ranskalais-tšekkoslovakialainen animaatioelokuva Villi planeetta (La Planète sauvage). Vuonna 1958 julkaistun romaanin Le temple du passé (”Muinainen temppeli”) päähenkilö on haaksirikkoutunut vieraalle planeetalle. Hän yrittää pelastaa tovereitaan, jotka planeetalla asuva valasmainen otus on nielaissut. Päähenkilö päätyy horrostilaan, jossa hänen elintoimintonsa lähes pysähtyvät. Aeoneja myöhemmin ihmiskansa löytää hänet ja tunnistaa hänet viimeiseksi Atlantiksen eloonjääneeksi. Samana vuonna julkaistu L'orphelin de Perdide (”Perdidin orpo”) kertoo samoin vieraalle planeetalle haaksirikkoutuneesta ihmisestä hieman avaruusoopperamaiseen tyyliin. Romaanin pohjalta on vuonna 1982 tehty ranskalais-unkarilainen animaatioelokuva Les Maîtres du temps. Vuoden 1959 jälkeen Wul ei julkaissut uusia teoksia pitkään aikaan. Vuonna 1977 hän julkaisi kaksiosaisen Noô saagan.
Suomennokset

Wulin teoksista on suomennettu Rayons pour Sidar vuonna 1978 nimellä Sidarin peilisäteet.
Soanlahti

| Soanlahti Soanlax> Entinen kunta – luovutettu Neuvostoliitolle |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Viipurin lääni
Maakunta:  Karjalan historiallinen maakunta
Kihlakunta:  Salmin kihlakunta
Kuntanumero:  757
Hallinnollinen keskus:  Soanlahti
Perustettu:  18851 Ruskealasta ja Impilahdesta
Lakkautettu:  1948 (luovutettu Neuvostoliitolle 1944)
Pinta-ala:  504,00 km²   (12.3.1940)
– maa:  448,40 km²
– sisävesi:  55,60 km²
Väkiluku:  3 106   (31.12.1939)
– väestötiheys:  6,9 as./km²
  1 Seurakunnan perustamisvuosi 
Soanlahtelaisten seuran perinnevaakuna.
Helsingin seudun soanlahtelaisten perinnevaakuna.
Soanlahti (ruots. Soanlax) on entinen Suomen kunta Raja-Karjalassa Laatokan Karjalan pohjoisosassa Viipurin läänissä Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Se kuului Salmin kihlakuntaan, Suojärven tuomiokuntaan, Korpiselän–Soanlahden käräjäkuntaan ja nimismiespiiriin. Kunnan pinta-ala oli 448,4 km² ja asukkaita oli 3 106 vuonna 1939.
Soanlahti oli Raja-Karjalan pitäjistä pienin. Se oli harvaan asuttua ja vain Jänisjärven rannalla oli mainittavaa maanviljelyä.
Historia

Kivikauden aikaiset löydöt osoittavat, että Soanlahden alueella on ollut jo tuolloin asutusta.
1500-luvulla Soanlahti oli yksi Ilomantsin (Pogosta) kylistä. Soanlahti oli tuolloin varsin suuri kylä verrattuna alueen muihin kyliin. 1600-luvulla Pälkjärvestä muodostettiin oma seurakunta, johon kuuluivat myös Soanlahden muodostaneet kylät. Pitäjien verot kerättiin neljänneskunnittain, ja Soanlahti muodosti oman neljänneskuntansa. Oikeudenkäytöstä huolehti lähinnä kihlakunnanoikeus, joka istui Pälkjärven keskustassa. Kirkollisesti Soanlahti kuului tuolloin Pälkjärven ortodoksiseen seurakuntaan.
Vuonna 1721 solmitun Uudenkaupungin rauhan raja jakoi Pälkjärven pitäjän kahtia niin, että Soanlahti jäi Venäjän puolelle, kun taas pääosa Pälkjärveä jäi Ruotsin puolelle rajaa. Raja katkaisi yhteyden Pälkjärveen ja Soanlahti liitettiin Ruskealaan.
1800-luvulla Soanlahti eriytyi vähitellen omaksi pitäjäkseen. Koska Ruskealan sijaitsi pitkien kulkuyhteyksien päässä Jänisjärven länsipuolella, oli Soanlahdella herännyt ajatus oman seurakunnan muodostamisesta. Olihan Leppälahden kappeli jo aikaisemmin siirretty Soanlahdelle. Myös Viipurin läänin kuvernööri ryhtyi ajamaan tätä asiaa. Kuvernöörin ehdotuksen mukaan Impilahden luterilainen seurakunta säilyisi ja siihen liitettäisiin Salmin luterilaiset. Soanlahden väestö oli anonut seurakunnallista itsenäisyyttä ja siihen oli suostuttava. Perustettavaan seurakuntaan liitettäisiin Suistamon luterilaiset ja Impilahden Niinisyrjän kylä. Lopullinen keisarillinen päätös seurakunnan perustamisesta annettiin 16. marraskuuta 1885.
Ensimmäinen kansakoulu perustettiin Soanlahdelle 1886. Seurakunnallinen itsenäistyminen merkitsi tuolloin myös kunnallista itsenäistymistä, joka tosin tapahtui vasta vuonna 1894. Vuoden 1895 kuntakokouksessa päädyttiin esittämään Soanlahden muodostamista omaksi käräjäkunnakseen. Jo edellisellä vuosikymmenellä oli muodostettu Korpiselän ja Soanlahden yhteinen nimismiespiiri.
Soanlahden hallinnolliset tehtävät hoidettiin pitäjän perustamisen jälkeen kuntakokouksin, joihin saivat osallistua kaikki kuntalaiset, joilla oli äänioikeus. Kuntakokousten aikaa kesti vuoteen 1919, jolloin vaaleilla valittiin 15-jäseninen kunnanvaltuusto. Kunnan korkeimpana hallintoelimenä se päätti kunnan asioista. Soanlahden kunnan toiminta loppui 30. syyskuuta 1948. Kunnan päättäjäistilaisuus järjestettiin Iisalmen kaupungin seurahuoneella 26. syyskuuta 1948.
Soanlahden asukkaat sijoitettiin jatkosodan jälkeen Keski-Pohjanmaalle ja Pohjois-Pohjanmaalle seuraaviin kuntiin: Haapajärvi, Haapavesi, Kärsämäki, Nivala, Pyhäjärvi Ol ja Ylivieska.
Kaivostoiminta

Jänisjärven rannalla oli Kintsinniemen dolomiittilouhos, josta kiveä vietiin vuosikymmenet Värtsilän rautatehtaalle käytettäväksi rautamalmin sulatuksessa. Louhos työllisti useita kymmeniä miehiä. Toinen dolomiittikaivos oli Prolavaarassa, neljä kilometriä edellisestä kaakkoon. Dolomiittivarat ovat erittäin suuret, miljoonia kuutiometrejä. Lehtomäessä sijaitsi 1920-luvulla löydetty kaoliinikaivos, jonka kaoliinia käytettiin Helsingissä posliinitehtaassa. Jänisjärven pieneltäselältä nostettiin järvimalmia vielä 1920-luvulla.
Vaakuna

Soanlahdella ei ole virallista kuntavaakunaa. 

Soanlahtelaisten seuran viirissä on aaltokoroinen, punainen alaosa, jossa hopeinen seitsenkielinen kannel sekä yläpuolella kuusikoroinen musta lakio hopeisessa kentässä. Tunnuksen on suunnitellut Bo Aurén 1977.

Helsinginseudun soanlahtelaisten seuran viirissä on sinisellä pohjalla aaltokoroinen hopeatyviö sekä liekkikoroinen hopealakio, joiden välissä on hopeinen juokseva jänis. Jänis ja tyviö viittaavat Jänisjärveen, lakio teollisuuteen. Tunnuksen on suunnitellut Jukka Suvisaari 1993.
Kylät

Harsuvaara, Havuvaara, Juttulampi, Kiekua, Koirivaara, Kuikka, Soanlahti (kirkonkylä)
Kyliksi nimitettiin myös seuraavia kirkonkylän osia: Hartikanvaara, Laaja, Lehtomäki, Pohjoispää, Polvivaara, Prolavaara, Päätyy, Suvipää ja Ypäkkö
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 5 koulupiiriin.
Super Mario Bros. 3

| Super Mario Bros>  3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EAD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Shigeru Miyamoto
Suunnittelija:  Shigeru Miyamoto Takashi Tezuka
Säveltäjä:  Koji Kondo
Pelisarja:  Mario
Julkaistu:  NESJP 23. lokakuuta 1988NA 12. helmikuuta 1990EU 29. elokuuta 1991 SNESJP 14. heinäkuuta 1993NA 2. elokuuta 1993EU 16. joulukuuta 1993 Game Boy AdvanceJP 11. heinäkuuta 2003EU 17. lokakuuta 2003NA 21. lokakuuta 2003 Virtual ConsoleNA 5. marraskuuta 2007EU 9. marraskuuta 2007JP 11. joulukuuta 2007
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 3
Alusta:  NES, SNES, Wii (Virtual Console)
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Super Mario Bros. 3 on Nintendo EAD:n kehittämä ja Nintendon julkaisema tasohyppelypeli. Peli julkaistiin alun perin Japanissa lokakuussa 1988 Nintendo Entertainment Systemille sekä myöhemmin Super Nintendo Entertainment Systemille. Yhdysvalloissa peli julkaistiin ensi kertaa helmikuussa 1990 ja Euroopan julkaisu oli vasta 29. lokakuuta 1991.
Peli kuuluu Mario-pelisarjaan ja peliin perustuen on tehty animoitu televisiosarja The Adventures of Super Mario Bros. 3.
Pelaaminen

Pelissä pelaaja ohjaa Mariota. Pelissä Marion tehtävä on vapauttaa seitsemän kuningaskunnan kuninkaat Bowserin seitsemän lapsen langettamasta kirouksesta, jonka myötä kuninkaat on muutettu eläimiksi, sekä pelastaa Prinsessa Peach itse Bowserilta.
Tapahtumat sijoittuvat suurelle kartalle, josta Mario ja Luigi siirtyvät yksittäisiin jaksoihin. Super Mario Bros. 3 oli ensimmäisiä tasohyppelypelejä, jotka käyttivät tällaista karttaa (Nintendon versio Bionic Commandosta on varhaisempi esimerkki). Lisäksi hahmon kontrollointi oli laajentunut huomattavasti. Mäissä pystyi laskemaan mäkeä alaspäin ja tavaroita sekä tajuttomia vihollisia pystyi kantamaan ja heittelemään.
Pelissä Mario saa käyttöönsä uusia voimia, joista osa on saatavilla pukujen muodossa. Pelin tunnetuin uusi voima on lehdestä saatava Marion pesukarhuvoima, jonka avulla Mario kykeni lentämään, mikäli juoksi tarpeeksi lujaa ja täytti ruudun alareunassa olevan voimamittarin. Muita pukuja ovat sammakkopuku, jonka avulla voi liikkua helpommin vedessä (mutta huonosti maalla); vasarapuku, jonka avulla Mario voi heittää vasaroita; ja tanooki-puku, joka toimii kuin pesukarhuvoimat, mutta antaa myös mahdollisuuden muuttua patsaaksi vähäksi aikaa. Toisin kuin aikaisemmissa peleissä, Mario voi pitää tavaroita varastossa ja ottaa ne käyttöön ennen kenttään menemistä.
Peli sisälsi myös alkuperäisen Mario Bros. -pelin eräänlaisena minipelinä, jota voi pelata kaksinpelissä, mikäli pelaajat siirtyvät samaan ruutuun. Tässä pelissä pelaajat voivat myös varastaa esineitä toisiltaan.
Kehitys ja historia

Kyseessä on yksi Super Mario Bros. -sarjan suosituimmista ja tunnetuimmista osista. Pelin julkaisu länsimaissa myöhästyi Super Mario Bros. 2:n julkaisun yhteydessä sattuneiden epäselvyyksien takia. Peli menestyi odotettua paremmin, jolloin Nintendon oli pakko tuoda enemmän pelejä markkinoille. SMB3 oli Nintendo Entertainment Systemin myydyin Mario-peli, jos vain yksittäin myydyt pelit lasketaan. (Jos konsolien mukana tulleet pelit lasketaan, Super Mario Bros. myi kuitenkin enemmän.)
Super Mario Bros.:n sekä Super Mario Bros. 2:n molempien versioiden ohella SMB3 oli myös mukana Super Nintendo Entertainment Systemille (sekä myöhemmin Wiille) julkaistussa yhteispaketissa Super Mario All-Stars, joka lisäsi peliin tallennusominaisuuden. Peli on myös julkaistu uudelleen osana Super Mario Advance -sarjaa (SMA4), jonka aloitti Super Mario Bros. Deluxe Game Boy Colorilla. Pelin NES-versio on myös ostettavissa Wiille Virtual Consolesta.
Vastaanotto

Super Mario Bros. 3 on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelin listalle vuonna 2007.