stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Varjo ja riipus (televisiosarja)

| Varjo ja riipus> Shadow and Bone |
| --- | --- |

Tyyli:   Fantasia  Draama  Mysteeri 
Kestoaika:  45–63 minuuttia
Kehittäjä(t):  Eric Heisserer
Perustuu:  Leigh Bardugon kirjasarjoihin Varjo ja riipus, sekä Korppien kehä
Pääosissa:   Jessie Mei Li  Archie Renaux  Freddy Carter  Amita Suman  Kit Young  Ben Barnes  Zoe Wanamaker  Lewis Tan  Danielle Galligan  Patrick Gibson  Daisy Head  Jack Wolfe  Anna Leong Brophy  Calahan Skogman 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:    Netflix   Netflix 
Esitetty:  23. huhtikuuta 2021 – jatkuu
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  16 (luettelo jaksoista)
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):   Lee Toland Krieger  Leigh Bardugo  Pouya Shahbazian  Josh Barry  Dan Cohen  Shawn Levy 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Christina Strain  Thane Watkins  Rand Geiger 
Ohjaaja(t):   Lee Toland Krieger  Mairzee Almas  Dan Liu  Jeremy Webb 
Käsikirjoittaja(t):  Eric Heisserer
Säveltäjä(t):  Joseph Trapanese
Leikkaaja(t):   Tyler Nelson  David Trachtenberg  Niven Howie  Lisa Bromwell 
Tuotantoyhtiö(t):   21 Laps Entertainment  Chronology  Loom Studios 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Varjo ja riipus on yhdysvaltalainen fantasiasuoratoistotelevisiosarja, jonka Eric Heisserer on kehittänyt Netflixille.  Se perustuu kahteen israelilais-amerikkalaisen kirjailijan Leigh Bardugon luomaan Grishaverse-kirjasarjaan: Varjo ja riipus -trilogiaan (2012–2014) ja Korppien kehä -duologiaan (2015–2016). Ensimmäisen kauden kaikki kahdeksan jaksoa saivat ensi-iltansa 23. huhtikuuta 2021. Toinen kausi julkaistiin maaliskuussa 2023 ja se sisältää 8 jaksoa.
Sarjassa seurataan Alina Starkovia, (Jessie Mei Li) orpoa kartografia, joka saa selville olevansa Grisha, sekä omaavansa kyvyn, jonka avulla pelastaa maansa. Alina joutui hylkäämään Malin (Archie Renaux), lähtiessään Grishojen palatsiin. Siellä Alina tutustuu Varjoon (Ben Barnes) ja saa selville, että kuilu joka uhkaa tuhota hänen maansa, ei ole Ravkan pahin uhka. 
Toinen puolisko kertoo Kaz Brekkerista (Freddy Carter) ja tämän tiimistä Inezista (Amita Suman) sekä Jesperista (Kit Young). 
Ensimmäinen kausi perustuu kirjoihin Shadow and Bone (2012) ja Six of Crows (2015). Toinen kausi taas perustuu Siege and Stormiin (2013), Ruin and Risingiin (2014) sekä Crooked Kingdomiin (2016). Kirjoista kaikki paitsi viimeksi mainittu on suomennettu Aula & Co:n kautta.
Aiheesta muualla

Laajalahti, Helinä: Arvostelu Shadow and Bone on Netflixin paras fantasiasarja sitten The Witcherin Muropaketti.  22.4.2021. Viitattu 6.12.2022.
Mangan, Lucy: Shadow and Bone review – fantasy epic not quite the next Game of Thrones The Guardian.  23.4.2021. Viitattu 6.12.2022. (englanniksi)
Scherer, Jenna: ‘Shadow and Bone’: Fantasy Tropes Done Right The Rolling Stone.  21.5.2021. Viitattu 6.12.2022. (englanniksi)
Viheltäjät (elokuva)

| Viheltäjät |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Eino Ruutsalo
Käsikirjoittaja:  Eino Ruutsalo
Tuottaja:  Eino Ruutsalo
Säveltäjä:  Kaarlo Kaartinen Nathan Davis Carlos M. Selva Jacques Morineau
Kuvaaja:  Eino Ruutsalo
Leikkaaja:  Eino Ruutsalo
Pääosat:  Michel Strasberg Maria Doniel Gilbert Reeb
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Eino Ruutsalo
Ensi-ilta:  4. joulukuuta, 1964
Kesto:  81 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viheltäjät on Eino Ruutsalon ohjaama, käsikirjoittama, tuottama, kuvaama ja leikkaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1964. Elokuva on kuvattu Ranskassa, pääosin Pariisissa sekä Pariisia ympäröivällä maaseudulla.
Elokuva on tyyliltään sekoitus Cinéma vérité -elokuvaa sekä ranskalaista uutta aaltoa. Sen päähenkilönä on näyttelijänä toimiva Pierre, joka haaveilee menestyksestä  ja kuuluisuudesta.
Vattimeri

Vattimeri merkittynä karttaan sinisellä.
Vattimeri (holl. Waddenzee, tansk. Vadehavet, saks. Wattenmeer, friisiksi Waadsee ; alasaksaksi Wattensee) on vuorovesialue Pohjanmeren kaakkoisosassa. Se sijaitsee Luoteis-Euroopan mantereen ja Friiseinsaarten välissä muodostaen matalan vesialueen, jossa on vuorovesialankoja, kosteikkoja ja hietikoita. Sen biodiversiteetti on hyvin monipuolinen.
Vattimerta Syltin ja Rømøn saarten sekä Jyllannin niemimaan välissä.
Kosteikkoa Westerheverissä, Saksassa.
Vattimeren Saksaan ja Alankomaihin kuuluvat osat liitettiin vuonna 2009 Unescon maailmanperintöluetteloon. Suojelualuetta laajennettiin vuonna 2014 Tanskan alueelle.
Bulunin ulus

Bulunin ulus tai Bulunin piiri (ven. Булунский улус (район), Bulunski ulus (raion), jak. Buluŋ uluuha, Buluŋ uluuha) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan pohjoisosassa Lenan ja Olenjokin alajuoksujen ympärillä. Piiri rajoittuu pohjoisessa Itä-Siperian mereen, idässä Ust-Janskin ja Verhojanskin piireihin, etelässä Žiganskin evenkien ja Bytantain evenien kansallisiin piireihin sekä lännessä Olenjokin ja Anabarin kansallisiin piireihin. Manneralueen lisäksi piiriin kuuluu useita saaria Lenan suiston edustalta.
Piirin pinta-ala on 223 600 km² ja vuonna 1995 sen asukasluku oli 14 600. Uluusin tärkeimmät elinkeinot ovat poronhoito ja kalastus.
Kuntajako

Tiksin taajama on Bulunin piirin hallinnollinen keskus. Tiksin kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu kuusi maalaiskuntaa (naslegia), joissa on yhteensä 10 asutuskeskusta.
Tiksi
| --- | --- |
 Boroğon  Bulun  Bykovski:  Siktjah  Tjumet  Hara-Ulah
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Булунский улус (район) Piirin sivut Sahan tasavallan portaalissa (venäjäksi)
Piirin kartta
Sahan piirijako
Kaupunkipiirikunnat: Jakutsk | Žatai
Piirit ja ulusit: Abyi | Aldan | Allaiha |  Amga | Anabarin kansallinen | Bulun | Bytantain evenien kansallinen  | Gornyi | Hangalass | Kobjai | Megino-Kangalass | Lensk | Mirnyi | Moma | Nam | Nerjungri | Nižnekolymsk | Njurba | Oimjakon | Olenjokin kansallinen  | Oljokminsk  | Srednekolymsk  | Suntar | Tatta | Tompo | Tšuraptša | Ust-Aldan | Ust-Jansk | Ust-Maja | Verhnekolymsk  | Verhneviljuisk  | Verhojansk | Viljuisk  | Žiganskin kansallinen
Claes Claesson

Claessonin kartta Pohjanmaan pohjoisosan pitäjistä vuodelta 1650.
Claessonin laatima Oulun asemakaava vuodelta 1651.
Claes Claesson oli 1600-luvun puolivälissä elänyt ruotsalainen maanmittari ja insinööri, joka työskenteli pääasiassa Pohjanmaalla sekä myöhemmin Västerbottenissa. Vuonna 1647 kreivi Pietari Brahe nimitti Claessonin Pohjanmaan maanmittariksi, jolloin hän sai työkseen laatia asemakaavat perustettaviksi määrätyille Kristiinankaupungin ja Raahen kaupungeille. Claesson myös laati uudet kaavaehdotukset Kokkolan, Oulun, Uudenkaarlepyyn ja Vaasan kaupungeille. Asemakaavojen lisäksi Claesson laati useita karttoja Pohjanmaan maaseutupitäjistä ja niiden kylistä. Vuodesta 1653 alkaen Claesson työskenteli maanmittarina Västerbottenissa. Hän kuoli Uumajassa vuonna 1656. Muun muassa 1600-luvun lopulla toiminut maanmittari Olof Lundgren hyödynsi töissään Claessonin kartoituksia.
Kartoitustöitä

Useita karttoja Iin, Kuivaniemen, Pudasjärven ja Taivalkosken kylistä 1648-1649.
Lohtajan, Kokkolan, Kälviän ja Kruunupyyn kartta 1648.
Kokkolan asemakaava 1649.
Oulun asemakaavat 1649, 1650 ja 1651.
Uudenkaarlepyyn asemakaava 1649.
Laihian, Lapväärtin, Vaasan ja Närpiön kartta 1650.
Laihian, Maalahden, Närpiön ja Lapväärtin kartta 1650.
Mustasaaren, Vähänkyrön, Uudenkaarlepyyn ja Lapuan kartta 1650.
Kajaaniporin läänin kartta 1650.
Pohjoisen Pohjanmaan pitäjäkartta 1650.
Eteläisen Pohjanmaan pitäjäkartta 1650.
Vaasan asemakaava 1652.
Kaarleporin kreivikunnan kartta 1652.
Christina Cox

| Christina Cox |
| --- | --- |
 Christina Cox vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Toronto, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:  Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Christina Cox (s. 31. heinäkuuta 1971) on kanadalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Parempaa kuin suklaata (Better Than Chocolate, 1999), Koodinimi: Phoenix (Code Name: Phoenix, 2000) ja Jane Doe (2001), mutta hänet tunnetaan myös televisiosta.
Cox syntyi Ontariossa kolmesta tytöstä nuorimpana; hänen sisarensa ovat Tracey ja Melissa. Cox menestyi jo nuoruudessaan useissa liikuntalajeissa, mutta päätti valita uransa näyttelemisestä.[lähde? ] Hän on opiskellut Ryerson University Theatre Schoolissa. Hän oli vuonna 1998 ehdolla Gemini-palkinnon saajaksi.
Aiheesta muualla

Christina Cox Biography ((?)-) Film Reference. Viitattu 24.1.2023. (englanniksi)
Christina Chanée

Christina Chanée Oslossa (2010).
Christina Chanée (syntymänimeltään Christina Birch Wongskul, s. 6. tammikuuta 1979) on tanskalais-thaimaalainen poplaulaja. Hän edusti Tanskaa Eurovision laulukilpailussa 2010 laulaja Tomas N'evergreenin kanssa kappaleella In a Moment Like This.
Aiheesta muualla

Christina Chanée Myspacessa (englanniksi)
Vattola

Liiston talo Vattolassa 1900-luvun alussa.
Vattola on Karkkilan kaupungissa sijaitseva kylä. Vattola on Karkkilan kaupungin välitön osa, kylä, joka sijaitsee vanhan Turuntien varrella Pyhäjärven rannalla. Pyhäjärven rannassa on uimaranta. Kylä jakautuu kahteen osaan, Etu- ja Taka-Vattolaan. Vattolassa sijaitsee Karkkilan ja koko Uudenmaan maakunnan korkein kohta Loukkumäki, jonka korkeus on 173 m.
Cela

| Cela |
| --- | --- |
 Cela
 Koordinaatit: 11°25′22″S, 15°07′32″E 
Valtio:  Angola
Maakunta:  Cuanza Sul
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 610 km²
Korkeus:  1 308 m
Väkiluku (2022):  284 115
 – Väestötiheys:  62 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cela on kunta ja kaupunki Angolan Cuanza Sulin maakunnassa. Kunta sijaitsee maan länsiosissa, melko lähellä rannikkoa. Kunnassa asuu 284 115 ihmistä vuoden 2022 arvion mukaan. Väestö on kasvussa.
Kunnan väestö on nuorta: mediaani-ikä on 16,4 vuotta ja yli puolet asukkaista on alle 15-vuotiaita. Väestöstä noin 58,5 % osaa lukea ja kirjoittaa, ja väestön enemmistö puhuu portugalia. Väestöstä suurin osa on uskonnottomia, ja suurimmat uskonnot kunnassa ovat protestantismi ja katolisuus.
Christina Egelund

| Christina Egelund |
| --- | --- |

Tanskan koulutus- ja tutkimusministeri
 Mette Frederiksenin II hallitus 15. joulukuuta 2022–  
Edeltäjä:  Jesper Petersen
Kansankäräjäedustaja
 2015–2019  
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1977 (ikä 46) Hjørring, Tanska
Tiedot
Puolue:  Moderaatit (2022–)
Muut puolueet:  Fremad (2019–2020) Liberaali allianssi (2010–2019) Konservatiivinen kansanpuolue (vuoteen 2010)
Tutkinnot:  Pariisin yliopisto
Christina Egelund (s. 9. joulukuuta 1977 Hjørring) on tanskalainen poliitikko ja Tanskan nykyinen koulutus- ja tutkimusministeri joulukuusta 2022. Hän istui kansankäräjillä vuosina 2015–2019. Egelund aloitti poliittisen uransa Konservatiivisessa kansanpuolueessa mutta siirtyi vuonna 2010 Liberaaliin allianssiin. Vuonna 2019 hän perusti Simon Emil Ammitzbøll-Billen kanssa Fremad-puolueen, joka lakkautettiin jo seuraavana vuonna. Vuonna 2022 Egelund liittyi uuteen Moderaatit-puolueeseen.
Egelund opiskeli kielitiedettä ja kirjallisuutta Pariisin yliopistossa 2000–2003.
Aiheesta muualla

Christina Egelund Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Van Speijk -luokka

| Van Speijk -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2 200 t (standardi) 2 850 t (kuormattu)
Pituus:  113,4 m
Leveys:  12,5 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  2 x Werkspoor-English Electric -höyryturbiinia 30 000 shp
Nopeus:  28,5 solmua
Miehistöä:  251
Aseistus
Meritorjunta:  2 x QF 4,5" Mk V 1 x Mk.10 Limbo 1 x Westland Lynx
Ilmatorjunta:  2 x Sea Cat
Van Speijk -luokka oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kuuden 1960-luvulla valmistetun ohjusfregatin muodostama alusluokka. Se muistutti Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokkaa, mutta alusten elektroniikka oli alankomaalainen.
Suunnittelu

Suunnitteluprosessin nopeuttamiseksi suunnittelun perustaksi valittiin Leander-luokka. Alusten tuli mahdollistaa Alankomaiden osallistuminen Nato-johtoisiin operaatioihin vanhentuneen sukellusveneidentorjuntaan suunnitellun lentotukialus Hr. Ms. Karel Doormanin poistuessa palveluksesta.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hr. Ms. Van Speijk | Amsterdamin telakka | 1. lokakuuta 1963 | 5. maaliskuuta 1965 | 14. helmikuuta 1967 | Indonesian laivastolle 1986 nimellä KRI Slamet Riyadi (352) |
| Hr. Ms. Van Galen | Royal Schelde | 25. heinäkuuta 1963 | 19. kesäkuuta 1965 | 1. maaliskuuta 1967 | Indonesian laivastolle 1987 nimellä KRI Yos Sudarso (353) |
| Hr. Ms. Tjerk Hiddes | Amsterdamin telakka | 1. kesäkuuta 1964 | 17. joulukuuta 1965 | 16. elokuuta 1967 | Indonesian laivastolle 1986 nimellä KRI Ahmad Yani (351) |
| Hr. Ms. Van Nes | Royal Schelde | 25. heinäkuuta 1965 | 26. maaliskuuta 1966 | 9. elokuuta 1967 | Indonesian laivastolle 1988 nimellä KRI Oswald Siahaan (354) |
| Hr. Ms. Isaac Sweers | Amsterdamin telakka | 5. toukokuuta 1965 | 10. maaliskuuta 1967 | 15. toukokuuta 1968 | Indonesian laivastolle 1989 nimellä KRI Karel Satsuit Tubun (356) |
| Hr. Ms. Evertsen | Royal Schelde | 6. heinäkuuta 1965 | 18. kesäkuuta 1966 | 21. joulukuuta 1967 | Indonesian laivastolle 1989 nimellä KRI Abdul Halim Perdanakusuma (355) |

Luokan alukset modernisoitiin 1970-luvun lopulla, jolloin niiden nelituumaiset tykit vaihdettiin yhteen OTO Melaran valmistamaan 76 millimetrin tykkiin. Samalla merimaalien torjuntaa vahvistettiin lisäämällä kaksi neliohjuksista Harpoon-merimaaliohjusten laukaisualustaa.
Indonesian laivasto

Luokan kaikki alukset myytiin 1980-luvun lopulla Indonesialle, joka liitti ne laivastoonsa Ahmad Yani -luokkana.
Viipurin lukio

Viipurin lukio eli Viipurin kymnaasi oli Viipurissa vuodesta 1641 toiminut lukio. Se siirtyi Uudenkaupungin rauhan jälkeen vuonna 1723 Porvooseen, ja jatkoi siellä toimintaansa Porvoon lukiona.
Suomi oli 1500-luvulla jaettu Turun ja Viipurin hiippakuntiin, ja itäisen hiippakunnan pappiskasvatuksesta vastasi Viipurin lukio, koska tuolloin ei tulevilta papeilta vielä vaadittu akateemista tutkintoa. Itä-Suomen papit opiskelivat kuitenkin usein jossain lähiyliopistoissa, kuten Turussa, Tartossa tai Upsalassa, mutta lukion antama opetuskin riitti monille.
Chorges

| Chorges |
| --- | --- |

 vaakuna
 Chorges
 Koordinaatit: 44°32′47″N, 06°16′38″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Hautes-Alpes
Arrondissementti:  Gap
Kantoni:  Chorges
Väkiluku (2012):  2 500
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  05230
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chorges on kunta Hautes-Alpesn departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella Kaakkois-Ranskassa.
Historia

Keltit asuttivat aluetta 400-luvulla eaa. Tuolloin kaupunki tunnettiin nimellä Caturiges. Myöhemmin roomalaiset valloittivat ja asuttivat sen Julius Caesarin johdolla. Tällöin kaupungista tuli osa Via Domitiaa, tietä joka yhdisti Rooman Espanjaan.
Luonto

Chorgesin kunta on yhdessä naapurikuntiensa, La Bâtie-Neuven, Ancellen, Prunièresin ja Saint-Apollinairen kanssa perustaneet Natura 2000 alueen Piolit - Chabrières. Alueen tarkoitus on säilyttää tämän Alppialueen luonnon monimuotoisuus ja suojella harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chorges Wikimedia Commonsissa
Christina Aistrup Hansen

Christina Aistrup Hansen (s. 13. elokuuta 1984) on tanskalainen rikollinen ja entinen sairaanhoitaja.
Aistrup Hansen sai sairaanhoitajan oikeudet Tanskassa 30. kesäkuuta 2009.
Rikokset

1. maaliskuuta 2015 sairaanhoitaja Pernille Kurzmann (myöhemmin Kurzmann Lundén) soitti Tanskan poliisille työpaikaltaan Nykøbing Falsterin sairaalasta. Hän epäili työtoveriaan Aistrup Hansenia potilaiden tahallisesta tappamisesta työvuoroillaan. Kurzmann oli vasta valmistuneena aloittanut työskentelyn sairaalassa vuonna 2014; Aistrup Hansen puolestaan oli pidetty ja karismaattiseksi luonnehdittu työyhteisön jäsen.
Poliisin saamaa puhelua edelsi yövuoro, jonka aikana kolme potilasta oli kuollut oudosti. Aistrup Hansen oli antanut potilaille diatsepaamia ja morfiinia ilman lääketieteellistä aihetta. Hän halusi usein auttaa myrkyttämiensä potilaiden pelastamisessa. Kun uusi työntekijä Kurzmann kertoi huolistaan, muut sairaalassa yhtyivät niihin, ja osa kertoi epäilleensä Aistrup Hansenia jo vuosien ajan. Lähes kuukauden kestäneen oikeuskäsittelyn jälkeen Aistrup Hansen tuomittiin vuonna 2016 elinkautiseen vankeusrangaistukseen murhista, joiden uhrit olivat Viggo Holm Petersen, Anne Lise Poulsen ja Arne Herskov. Samalla hänet tuomittiin Maggi Margrethe Rasmussenin murhan yrityksestä. Murhatuomiot kumottiin valituksen myötä, koska kaikkia muita kuolemansyitä ei pystytty riittävällä varmuudella poissulkemaan. Oletettuja uhreja oli myös tuhkattu. Aistrup Hansen sai kuitenkin vuonna 2017 kahdentoista vuoden vankeustuomion neljästä murhan yrityksestä. Hän menetti lupansa työskennellä sairaanhoitajana. Aistrup Hansenin todettiin lisäksi antaneen luvattomasti lääkkeitä tyttärelleen.
Mielentilatutkimuksessa Aistrup Hansenilla todettiin huomiohakuinen persoonallisuus, johon liittyy korostunut tarve olla huomion keskipisteenä. Hän erosi avioliitostaan, mutta entinen mies ei saanut yksinhuoltajuutta. Entinen mies kertoi julkisuudessa pyrkimyksistään kumota tämä ratkaisu.
Julkinen käsittely

Toimittaja Kristian Corfixen kirjoitti Aistrup Hansenin rikoksista kirjan Sairaanhoitaja – Rikos joka ravisteli Skandinaviaa. Hän haastatteli kirjaa varten vangittuna ollutta Aistrup Hansenia, jonka kuvaili olleen yhä vihainen tuomiostaan.
Netflixissä julkaistiin Corfixenin kirjaan perustuva true crime -minisarja Sairaanhoitaja (Sygeplejersken), jossa Aistrup Hansenin roolissa esiintyi Josephine Park. Hänet ilmiantanutta Pernille Kurzmannia esitti minisarjassa Fanny Louise Bernth.
Christina Gestrin

| Christina Gestrin |
| --- | --- |
 Christina Gestrin vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1967 (ikä 57) Helsinki
Poliitikko
Puolue:  Suomen ruotsalainen kansanpuolue
Asema:  kaupunginvaltuutettu
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Kotipaikka:  Espoo
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Anna Christina Gestrin (s. 12. tammikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja entinen kansanedustaja. Hän toimi Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen varapuheenjohtajana vuosina 1998–2005 ja hän oli ruotsalaisen eduskuntaryhmän puheenjohtaja vuosina 2003–2007. Tällä hetkellämilloin? hän johtaa RKP:n ympäristövaliokuntaa.
Gestrin  toimi kansanedustajana vuosina 2000–2015. Hän nousi eduskuntaan kesken vaalikauden Rainer Erlundin tilalle. Vuoden 2003 vaaleissa hän tippui eduskunnasta, mutta hän pääsi kuitenkin jatkamaan kansanedustajana europarlamenttikautensa loppuun istuneen Astrid Thorsin varanaisena. Kun Thors palasi eduskuntaan vuoden 2004 eurovaalien jälkeen, RKP:n edustajana parlamenttiin valittiin kansanedustaja Henrik Lax, ja Gestrin jatkoi hänen tilallaan. Gestrin oli ehdolla vuoden 2014 eurovaaleissa. Hän sai 16 427 ääntä ja jäi varasijalle Nils Torvaldsin varahenkilöksi. Syksyllä 2014 Gestrin ilmoitti, ettei pyri jatkokaudelle eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Gestrin oli RKP:n ääniharava Espoossa keräten 2 532 ääntä tullen valituksi valtuustoon.
Eduskunnassa Gestrin oli jäsen suuressa valiokunnassa ja ympäristövaliokunnassa. Hän on myös Pohjoismaiden neuvoston ympäristö- ja luonnonvaravaliokunnan puheenjohtaja sekä Parlamentaarisen Itämerikonferenssin jäsen.
Gestrin toimii myös Suomessa ruotsinkielisen väestön etua ajavan Folktingetin hallituksen puheenjohtajana.
Gestrin on valmistunut maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1993. Hänen isänsä oli ministeri Kristian Gestrin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
.aspx Christina Gestrin Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat
Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat
Christopher Mastomäki

| Christopher Mastomäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. joulukuuta 1996 (ikä 27) Nacka, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  192 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Örebro HK
Sarja:  SHL
Pelinumero:  63
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Luleå HF (SHL)
Christopher Mastomäki (s. 8. joulukuuta 1996 Nacka, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän toimii nykyisin SHL-seura Örebro HK:n kapteenina. Mastomäellä on seuran kanssa sopimus kauteen 2021–2022 asti.  SHL:ssä hän on pelannut urallaan 182 ottelua, ja on tehnyt niissä tehot 34+37=71.
Valko-Venäjän maantiede

| Valko-Venäjän maantiede |
| --- | --- |
 Valko-Venäjän kartta.
Maanosa:  Eurooppa
Naapurimaat:  Venäjä, Ukraina, Puola, Liettua, Latvia
Tilastot
Pinta-ala:  207 600 km²
 – Maa:  202 900 km²
 – Sisävesi:  4 700 km² (2,3 %)
Rantaviiva:  0 km
Rajan pituus:  3 306 km
Ennätykset
Korkein kohta:  Dzjaržynskin mäki, 345 m
Matalin kohta:  Niemenjoki, 90 m
Pisin joki:  Dnepr
Suurin järvi:  Naratšjärvi
Ilmasto
Ilmasto:  kylmät talvet, viileät ja kosteat kesät
Luonnonvarat
Luonnonvarat:  puutavara, turve, öljy, maakaasu, graniitti, dolomiittikalkkikivi, merkeli, liitukivi, hiekka, sora, savi
Ympäristöongelmat
Ympäristöongelmat:  maaperäsaasteet, Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden laskeumat
Valko-Venäjän maantiedettä hallitsevat laajat alangot, jotka kuuluvat Itä-Euroopan tasankoon. Valko-Venäjän etelä- ja pohjoisosat ovat alankoalueita, ja vain maan keskiosissa on kukkuloita, joista korkein on Dzjaržynskin mäki. Valko-Venäjää halkovat lukuisat joet ja kanavat. Suurimmat joet ovat Dnepr, Pripet, Väinäjoki, Niemen ja Läntinen Bug. Maassa on lisäksi tuhansia pieniä järviä. Valtion pinta-ala on 207 600 neliökilometriä, ja sen rajanaapurit ovat Venäjä, Ukraina, Puola, Liettua ja Latvia.
Ilmastollisesti Valko-Venäjä sijaitsee meri- ja mannerilmaston vaihettumisvyöhykkeellä. Kesät ovat lämpimiä ja talvet kylmiä. Metsät peittävät peräti 38 prosenttia Valko-Venäjän pinta-alasta. Pohjoisessa on pääosin havupuita, mutta etelässä lehtipuut valtaavat alaa. Koivuja kasvaa lisäksi koko maassa. Noin 7,9 prosenttia maasta on suojeltua, ja Puolan kanssa jaetussa suojellussa Białowiezan metsässä esiintyvät Euroopan viimeiset visentit.
Fyysinen maantiede

Valko-Venäjän sijaitsee Uralilta Karpaateille ulottuvalla Itä-Euroopan tasangolla, ja valtion maasto on hyvin tasaista. Kukkula-alueet muodostuivat yli 10 000 vuotta sitten viime jääkauden aikana, kun kasvava ja kutistuva jäämassa kasasi moreeneita. Kaikkiaan 60 prosenttia Valko-Venäjästä on alankoa.
Topografisesti Valko-Venäjä voidaan jakaa neljään alueeseen. Pohjoisessa on noin 120–160 metrin korkeudessa oleva järvialue, jotka täplittävät matalat kukkulat ja laaksot. Alueella on myös lähes 3 000 järveä, joista suurin on Naratšjärvi. Maan keskiosissa on maan korkeimmat kohdat; siellä sijaitsee myös valtion korkein huippu, 345 metrin korkuinen Dzjaržynskin mäki. Mäki sijaitsee Belaruskaja Hrada -nimisellä kukkulajonolla, joka on maan suurin ylänköalue ja kulkee maan halki koillisesta lounaaseen. Keskinen ylänköalue muodostaa myös vedenjakajan Mustanmeren ja Itämeren valuma-alueiden välille. Kukkuloiden eteläpuolella on noin 160–190 metrin korkuinen tasangoista ja laaksoista muodostunut alue, jonka eteläpuolella puolestaan on matala Polesian alanko.
Valko-Venäjää halkovat lukuisat pitkät joet. Kaikkiaan virtojen ja kanavien verkosto on noin 90 600 kilometrin pituinen. Jokireitit voidaan jakaa kolmeen laajempaan valuma-alueeseen. Euroopan neljänneksi pisin joki Dnepr virtaa pohjoisesta etelään ja Ukrainan kautta Mustaanmereen. Dneprin sivujokia ovat 775 kilometrin pituinen Pripet ja Berezina. Maan pohjois- ja länsiosien vedet valuvat puolestaan Väinäjoen ja Niemenin kautta Itämereen. Maan lounaisosat puolestaan kuuluvat Läntisen Bugin alueeseen.
Kulttuurimaantiede

Valko-Venäjä on kooltaan 207 600 neliökilometriä, ja sen rajanaapurit ovat Venäjä, Ukraina, Puola, Liettua ja Latvia. Maarajaa sillä on yhteensä 3 306 kilometriä. Venäjän vastainen raja on pisin, ja se on pituudeltaan 959 kilometriä.