stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Santeri Ivalo
Elämä

Santeri Ivalon isä oli Sodankylän ja myöhemmin Kuusamon kirkkoherra Herman Ingman (k. 1875), ylioppilaaksi Ivalo tuli Oulun lyseosta vuonna 1885. Hän opiskeli historiaa ja oli kiinnostunut Pohjois-Suomen historiasta. Vuonna 1894 hän julkaisi väitöskirjan Kaarle IX:n Jäämeren-politiikasta. Hän kirjoitti myös yleistajuisia historiaesityksiä. Ivalo oli Päivälehden perustajia, työskennellen sen toimittajana vuosina 1890–1900 ja päätoimittajana vuosina 1900–1904. Päivälehti lakkautettiin 1904, mutta sen tilalle perustettiin 1905 Helsingin Sanomat, jonka toimitukseen Ivalo kuului kuolemaansa saakka. Helsingin Sanomien päätoimittajana Ivalo oli 1918–1920 ja 1932. Ivalo oli myös Helsingin Sanomien julkaisijan Sanoma Oy:n johtokunnan puheenjohtaja vuodeta 1927.
Ivalo oli porvarissäädyssä Iisalmen edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuului myös useisiin lautakuntiin ja liittoihin ja oli muun muassa Suomen Kirjailijaliiton perustajajäsen ja sen ensimmäinen puheenjohtaja 1888–1907 Kansallisteatterin johtokunnan puheenjohtaja Ivalo oli vuodesta 1915, Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1901–1906 ja 1913–1925 sekä Suomen sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja 1903–1904.
Santeri Ivalo oli Kyösti Wilkunan tavoin aikansa tunnetuimpia historiallisten romaanien kirjoittajia. Hänen kaunokirjallisen tuotantonsa alkupuoli käsitteli kuitenkin hänen oman aikansa ilmiöitä realistisessa hengessä. Avainromaanin Aikansa lapsipuoli (1895) aiheena oli realismin murros 1800-luvun suomalaisessa hengenelämässä. Pekka Vesaisen elämään pohjautuvaa Ivalon ensimmäistä historiallista romaania Juho Vesainen, jonka maisema ja tapahtumat liittyvät Ivalon historiantutkimuksiin, pidetään hänen parhaanaan. Vuonna 1909 Ivalo ryhtyi julkaisemaan romaanisarjaa, joka Sakari Topeliuksen Välskärin kertomusten tapaan pyrki kuvaamaan yhden suvun kautta Suomen vaiheita 1200-luvulta 1600-luvulle. Sarjaan kuuluvat romaanit Erämaan taistelu (1909), Viipurin pamaus (1911), Pietari Särkilahti (1913) Erämaan nuijamiehet (1922) ja Kreivin aikaan (1926).  Ivalo kirjoitti myös näytelmiä, jotka eivät erityisemmin menestyneet. Ivalo sai professorin arvon täyttäessään 70 vuotta vuonna 1936. Suomen Kirjailijaliiton kunniajäseneksi hänet valittiin 1925.
Perhe

Santeri Ivalo oli vuodesta 1898 alkaen naimisissa koristetaiteilija Ellinor Ivalon (1875–1957) kanssa. Heidän poikansa oli suurlähettiläs Asko Ivalo. Sortavalan diakonissalaitoksen perustaja ja johtaja Jenny Ivalo oli Santeri Ivalon sisar, pääministeri ja arkkipiispa Lauri Ingman hänen serkkunsa. Santeri Ivalon vävy oli diplomaatti Risto Solanko.
Teokset

Hellaassa (Otava 1890)
Tutkimuksia Pohjois-Suomen historiasta 1595–1635. Väitöskirja (Sumelius 1891)
Iltapuhteeksi I, kokoelma pieniä kertomuksia ; Reservikasarmista : muistoja sotamiesajoiltani ; Tuokiokuvia matkan varrelta (novellikokoelma, Werner Söderström 1891)
Reservikasarmista : muistoja sotamiesajoiltani (Werner Söderström 1892)
Tuokiokuvia Kuusamon matkalta (Werner Söderström 1892)
Juho Vesainen : historiallinen romaani  (Werner Söderström 1894)
Kaarle IX:n Jäämeren politiikka 1-2 (Kustantaja tuntematon 1894-1895)
Iltapuhteeksi : kokoelma pieniä kertomuksia. 2 (novellikokoelma, Werner Söderström 1895)
Aikansa lapsipuoli (Werner Söderström 1895)
Fridtjof Nansen, elämäkerta ja retket (Werner Söderström 1896, nimimerkillä Kainulainen)
Anna Fleming : historiallinen romaani (Werner Söderström 1898)
Historiallisia kertomuksia : 1, Margareta (Werner Söderström 1898)
Kustaa Mauri Armfelt : elämäkerta (Kansanvalistusseura 1900)
Lahjoitusmailla : historiallinen näytelmä : neljä näytöstä kuutena kuvaelmana (näytelmä, WSOY 1900)
Historiallisia kertomuksia : 2, Tuomas Piispa (WSOY 1901)
Kustaa Eerikinpoika : 4:näytöksinen historiallinen näytelmä (WSOY 1903)
Saaristosta : kuvia suomalaisten saaristolaisten elämästä (WSOY 1903)
Onnen aalloilla (WSOY 1904)
Suomen sota 1808 ja 1809 : satavuotiseksi muistoksi  (Kansanvalistusseura 1907)
Orivarsat : yksinäytöksinen ilveily (Yrjö Weilin 1908)
Erämaan taistelu : historiallinen romaani (WSOY 1909)
Viipurin pamaus : historiallinen romaani (WSOY 1911)
Pietari Särkilahti : historiallinen romaani (WSOY 1913)
Historiallisia kertomuksia. 4, Wienan vallan taittuessa (Kirja 1914)
Suomalaisia sankareita : historiallisia kertomuksia. Sarja 1 (yhdessä Kyösti Wilkunan kanssa, Kirja 1915)
Vanhan partiomiehen unelma : historiallinen tarina (Kirja 1917)
Kuningas Suomessa: historiallinen romaani (Kirja 1919)
Suomalaisia sankareita : historiallisia kertomuksia. Sarja 2 (yhdessä Kyösti Wilkunan kanssa, Kirja 1921)
Erämaan nuijamiehet : historiallinen romaani (WSOY 1922)
Kirveskansan tulo: historiallisia kertomuksia V (WSOY 1923)
Juho Vesainen : 4-näytöksinen näytelmä (WSOY 1923)
Menneen ajan kuvia (WSOY 1924)
Kreivin aikaan : historiallinen romaani (WSOY 1926)
Annikki, piispa ja kesti : keskiajan kuvia (WSOY 1927)
Hellettä (matkakertomus, WSOY 1930)
Alkutaival : lapsuusvuosien muistelmia (WSOY 1932)
Uusi Siperia sekä lyhyt esitys Mantshuriasta ja Koreasta Holger Rosenbergin ym. mukaan (toim., 1904–1905)
Taistelun jälkeen : kirjoitelmia vapautuksen päivänä (toim., Kirja 1918)
Nuori Suomi -albumit (toim., 1904–1926)
Palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto 1900
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti ladattavia Santeri Ivalon e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Kalevi Kalemaa: / Ivalo, Santeri (1866 - 1937) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 13.10.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kirjasampo.fi: Santeri Ivalo
Annikki, piispa ja kesti (Arkistoitu – Internet Archive), 1. painos, 1927
Ivalon novelleja Jatkokertomuksia-blogissa: Mörsky vainaja (Päivälehti 1891), Teini (Joulupukki 1901), Tunti lukusalissa (Excelcior-kalenteri 1889) ja Vielä siihen mitä rakkautta ...! (Pohjola 1899).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Eero Erkko | Helsingin Sanomien päätoimittaja 1918–1920 | Seuraaja: Eero Erkko |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Timorinluri

| Timorinluri |
| --- | --- |
 Eläintarhassa elävä timorinluri.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Sateenkaarilurit Trichoglossus
Laji::  euteles
Kaksiosainen nimi
 Trichoglossus euteles  (Temminck, 1835) 
Katso myös
   Timorinluri Wikispeciesissä   Timorinluri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Timorinluri (Trichoglossus euteles) eli aiemmalta nimeltään keltapääluri on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Pää on oliivinkeltainen, kaulassa on vaaleanvihreä kaulus, rinta ja ylävatsa kellanvihreät, siipisulkien alapinnalla on keltainen vyö, pyrstön alapeitinhöyhenet vihreät keltaisin raidoin, pyrstö yläpuolelta vihreä ja himmeän keltainen alapuolelta. Nokka on oranssinpunainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoret linnut muistuttavat aikuista mutta pää on vihreämpi ja nokka ruskehtava.
Esiintyminen

Timorinluri esiintyy Timorissa ja Pienten Sundasaarten Lomblenista Nilaan ja Babariin.
Timorinlurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Timorinlurit elävät metsissä noin 2,3 kilometrin korkeudelle saakka.
Lisääntyminen

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneen parin pesinnästä. Naaras muni 3 ovaalinmuotoista munaa, joita se hautoi 23 päivää.
Ravinto

Timorinlurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Tilinpäätösanalyysi

Tilinpäätösanalyysissä tutkitaan yrityksen kannattavuutta ja taloudellista tilaa käyttämällä hyväksi yrityksen tilinpäätöstietoja. Tilinpäätöksestä voidaan laskea useita tunnuslukuja, joiden avulla yrityksiä voidaan vertailla keskenään.
Pelkkiä tunnuslukuja vertaamalla saadaan vain suuntaa antavia tuloksia, ja tunnuslukuihin perustuvat vertailut ovat valideja vain saman toimialan ja kokoluokan yritysten kesken.
Kate > Myyntikate

Myyntikate eli katetuotto saadaan vähentämällä yrityksen myyntitulosta muuttuvat kustannukset.
{\mbox{Myyntikate (=katetuotto)}}={\mbox{Liikevaihto}}-{\mbox{Muuttuvat kustannukset}}
Myyntikate ilmoitetaan usein prosentteina liikevaihdosta:
{\mbox{Myyntikateprosentti}}={\frac {\mbox{Liikevaihto - Muuttuvat kustannukset}}{\mbox{Liikevaihto}}}\cdot 100\%
Kate > Käyttökate

Käyttökatteella tarkoitetaan rahasummaa, joka saadaan, kun myyntikatteesta vähennetään kiinteät kustannukset.
Käyttökatekin ilmoitetaan usein liikevaihtoon suhteutettuna käyttökateprosenttina. Sana kate viittaa siihen, että esimerkiksi käyttökateprosentti kertoo, kuinka suuri osa liikevaihdosta jää kattamaan muita kuluja.
Tulosprosentit

Tuloslaskelmasta voidaan laskea useita tulosprosentteja, joiden avulla tarkastellaan tuloslaskelman eriä suhteessa tuottoihin. Tulosprosentit lasketaan usein suhteessa liikevaihtoon, mutta loogisempana voi pitää niiden laskemista suhteessa kaikkiin tuottoihin, koska kaikki tuotot ovat luonnollisesti mukana yrityksen tuloksessa.
Erä Liiketoiminnan tuotot tarkoittaa liikevaihtoa ja liiketoiminnan muita säännöllisiä tuottoja.
Bruttokate voidaan laskea vain yrityksille, jotka käyttävät toimintokohtaista tuloslaskelmaa.
Pääoman tuotto

Oman pääoman tuottoaste (ROE) kertoo, montako prosenttia yritys on tuottanut omalle pääomalle.
Sijoitetun pääoman tuottoaste (ROI) kertoo, montako prosenttia yritys on tuottanut yritykseen sijoitetulle, tuottoa vaativalle pääomalle.
Koko pääoman tuottoaste (ROA) kertoo, montako prosenttia yritys on tuottanut kaikelle käyttämälleen pääomalle.
Sidotun pääoman tuottoprosentti (ROCE, engl. Return on Capital Employed) saadaan laskemalla
\mathrm {ROCE} ={\frac {\mathrm {nettotulos+korkokulut} }{\mathrm {korollinen\ vieras\ p{\ddot {a}}{\ddot {a}}oma+oma\ p{\ddot {a}}{\ddot {a}}oma} }}\cdot 100\%.
Vakavaraisuus ja velkojen hoito

Vakavaraisuus tarkoittaa yrityksen pääomarakenteen terveyttä siten, ettei vieraan pääoman osuus ole hallitseva. Vakavaraisuudessa on kyse yrityksen mahdollisuuksista selviytyä taloudellisista velvoitteistaan pitkällä aikavälillä.
Tilinpäätösanalyysissä vakavaraisuutta mitataan omavaraisuusasteen, nettovelkaantumisasteen ja suhteellisen velkaantuneisuuden avulla.
Takaisinmaksukyky tarkoittaa yrityksen kykyä selviytyä vieraan pääoman maksuvelvoitteista tulorahoituksen avulla.
Maksuvalmius

Maksuvalmiuden tunnusluvuilla mitataan yrityksen rahan riittämistä joka hetki. Maksuvalmis yritys pystyy suoriutumaan maksuvelvoitteistaan näiden tullessa maksuun. Jos yritys ei ole maksuvalmis, se voi etsiä lisärahoitusta. Jos yritys ei pysty hankkimaan lisärahoitusta selviytyäkseen rästeistä, siitä tulee maksukyvytön.
Tilinpäätösanalyysissä maksuvalmiutta mitataan varantoperusteisilla ja virtaperusteisilla tunnusluvuilla. Varantoperusteiset eli staattiset tunnusluvut quick ratio ja current ratio mittaavat likvidien varojen riittävyyttä. Virtaperusteiset eli dynaamiset tunnusluvut mittaavat tulorahoituksen riittävyyttä.
Kirjallisuutta

Kallunki J-P., Kytönen E., Martikainen T.: Uusi tilinpäätösanalyysi (Kauppakaari 1998, ISBN 952-14-0049-8)
Laitinen, Erkki K.: Strateginen tilinpäätösanalyysi (Kauppakaari 2002, ISBN 952-14-0545-7)
Bodie, Zvi, Merton, Robert C.: Finance (Prentice Hall 2000, ISBN 0-13-025676-5)
Yritystutkimuksen tilinpäätösanalyysi.  Helsinki:  Yritystutkimus ry ja Gaudeamus Helsinki University Press, 2017.  ISBN 978-952-495-427-3
Aiheesta muualla

Tunnuslukujen laskentakaavoja (Sijoitus.org)
Tunnuslukuja (Alma Talent Tietopalvelut - Ent. Balance Consulting)
Esko Tirronen

Esko Tirronen (10. toukokuuta 1934 Harlu – 13. marraskuuta 2011 Kuusankoski) oli suomalainen taidemaalari.
Henkilöhistoria

Tirrosen vanhemmat olivat viilaaja Jalmari Tirronen ja Liisa Pentti. Hän oli naimisissa ensin taidemaalari ja -graafikko Ulla Rantasen kanssa ja sitten Ulla Talven kanssa. Molemmat liitot päättyivät eroon. Lumimarja Tirronen (s. 1976) on hänen tyttärensä.  Tirronen kävi Suomen Taideakatemian koulun vuosina 1955–1959. Kymen läänin läänintaiteilija hän oli vuosina 1973–1975. Hän opetti Lahden taidekoulussa vuodesta 1975 alkaen ja toimi taidekoulun rehtorina vuosina 1982–1985.
Taiteellinen tuotanto

Tirronen teki läpimurtonsa vuoden 1960 Nuorten näyttelyssä ja sai samana vuonna valtion taidepalkinnon. Hän oli abstraktin informalistisen taidesuunnan edelläkävijä Suomessa 1960-luvulta alkaen, mutta hänet tunnetaan myös suurten naishahmojen tekijänä.  Tirrosen töitä on ollut esillä Venetsian biennaalissa 1962 ja ARS 61 ja ARS 74 -näyttelyissä. Samalla hän myös toteutti osan teoksistaan ruiskumaalauksella. Hän on maalannut myös muotokuvia ja suunnitellut teatterilavasteita.
Kirjallisuutta

Esko Tirronen, Maalauksia 1959–1989, Retrospektiivinen katsaus Esko Tirrosen taiteeseen, toim. Merja Ilola, Kouvolan taidemuseon julkaisuja 1, 1989, 27 sivua, ISBN 951-8990-00-X
Esko Tirronen, taiteilijan vuosikymmenet, toim. Heli Kaukiainen, julk. Kouvolan taidemuseo ja Kuusankosken kaupungin kulttuuritoimi, teksti: Pirjo Hämäläinen ja Heli Kaukiainen, Kouvolan taidemuseon julkaisuja 10, ISBN 951-8990-12-3
Aiheesta muualla

Esko Tirrosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Emmanuel Todd

| Emmanuel Todd |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1951 Saint-Germain-en-Laye, Yvelines, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  historia ja väestötiede
Emmanuel Todd (16. toukokuuta 1951 Saint-Germain-en-Laye, Yvelines, Ranska) on ranskalainen historian ja väestötieteen tutkija. Hän on aktiivinen keskustelija, joka on ottanut vilkkaasti kantaa islamilaisen maailman kysymyksiin kumoamalla kielteisiä tulkintoja.
Arabimaissa keväällä 2011 levinneiden vapauspyrkimysten vuoksi Todd nousi länsimaisen ja islamilaisen sivilisaation kohtaamista käsittelevien kirjoitustensa vuoksi julkisuuteen eri puolilla Keski-Eurooppaa. Toddin mukaan muslimit eivät ole jääneet vanhoilliseen elämäntapaan peruuttamattomasti, vaan on käymässä kohti uudenaikaistumista niin väestöllisesti kuin ajattelultaan. Syntyvyys on monissa islamilaisissa maissa voimakkaasti vähentynyt naisten koulutuksen lisääntyessä ja ehkäisyn yleistyessä. Ne kertovat yhteiskunnan ja sen jäsenten maallistumisesta. Ääri-islamilaista liikehdintää hän pitää tilapäisenä torjuntareaktiona uudenaikaistumiseen. Al-Qaidan hän katsoo kuolleen poliittisesti jo ennen Osama bin Ladenin surmaamista, kun siitä ei tullut laajojen piirien tukemaa liikettä. Todd katsoo, että hitaan kehityksen taustalla on muun muassa perherakenne. Suositaan suvun sisäisiä avioliittoja, ja sen seurauksena syntyvän patriarkaalisen vallan vaikutuksesta yhteiskunnallinen kehitys pysähtyy.
Todd on käsitellyt myös Ranskaa teoksessaan Après la démocratie, jossa hän luonnehtii maata henkisesti tyhjäksi, demokratian vastaisille voimille alttiiksi maaksi, jossa niin ilmapiiri kuin mediakin keskittyvät rahaan, seksiin ja väkivaltaan. Dominique Strauss-Kahnin tapauksen valossa "siinä saattoi olla hieman profetiaa", kirjoittaa Kaija Virta analyysissään.
Teokset

La Chute finale : Essai sur la décomposition de la sphère soviétique, Paris, Éditions Robert Laffont, 1976.ISBN 2221103270
Le Fou et le Prolétaire, Paris, Éditions Robert Laffont, 1979. ISBN 2221002016
L'Invention de la France, (en collaboration avec Hervé Le Bras), Paris, Éditions Pluriel-Hachettes, 1981. ISBN 225302791X
La Troisième Planète, Paris , Éditions du Seuil, coll. Empreintes, 1983. ISBN 2020063417
L'Enfance du monde, Paris, Éditions du Seuil, coll. Empreintes, 1984. ISBN 2020069342
La Nouvelle France, Paris, Éditions du Seuil, coll. L'Histoire immédiate, 1988. ISBN 2020100908
L'Invention de l'Europe, Paris, Seuil, coll. L'Histoire immédiate, 1990. ISBN 2020285223
Le Destin des immigrés, Paris, Éditions du Seuil, 1994. ISBN 2020314509
L'Illusion économique : Essai sur la stagnation des sociétés développées, Paris, Gallimard, 1998. ISBN 2070410587
La Diversité du monde : Famille et modernité, Paris, Éditions du Seuil, coll. L'histoire immédiate, 1999. ISBN 202019466X
Après l'empire : Essai sur la décomposition du système américain, Paris, Gallimard, 2002. ISBN 207031300X
Le Rendez-vous des civilisations, avec Youssef Courbage, Paris, Le Seuil, coll. La République des idées, 2007. ISBN 2020925974
Après la démocratie, Paris, Gallimard, 2008. ISBN 2070786838
Allah n'y est pour rien !, Paris, Le Publieur, coll « arretsurimages.net », 2011
Eleonora Giorgi

Eleonora Giorgi 1975.
Eleonora Giorgi (21. lokakuuta 1953 Rooma – 3. maaliskuuta 2025 Rooma) oli italialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Dimenticare Venezia (1979), Inferno 80 (1980) ja Suljettu ovi (1982).
Ohjaaja-käsikirjoittajana Giorgi debytoi vasta vuonna 2003 teoksella Uomini & donne, amori & bugie.
Giorgi voitti huomattavia palkintoja; hän oli muun muassa vuoden 1982 parhaan naispääosan David di Donatello -voittaja.
Aiheesta muualla

Eleonora Giorgi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef
Jos vielä jään

| Jos vielä jään> If I Stay |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Gayle Forman
Kieli:  Englanti
Genre:  nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Dutton Juvenile
Julkaistu:  2009
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Selkänen
Kansitaiteilija:  Anna Makkonen
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  191
ISBN:  978-951-0-35286-1

Seuraava:  Where She Went   (ei suomennettu)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jos vielä jään (engl. If I Stay) on yhdysvaltalaisen kirjailija ja toimittaja Gayle Formanin romaani 17-vuotiaasta Miasta, jonka elämässä kaikki on kohdallaan, kunnes hetkessä kaikki on toisin. Kirjan jatko-osa Where She Went julkaistiin englanniksi vuonna 2011.
Juoni

Eräänä talviaamuna 17-vuotias Mia menettää perheensä auto-onnettomuudessa. Ollessaan koomassa, Mia on fyysisen kehonsa ulkopuolella ja hän käy läpi elämäänsä ja pohtii pitäisikö hänen jäädä. Samanaikaisesti Mian poikaystävä Adam kamppailee päästäkseen katsomaan Miaa sairaalaan ja auttaakseen Miaa tekemään oikean päätöksen.
Juoni > Henkilöitä

Mia Hall: romaanin päähenkilö, joka on auto-onnettomuuden jälkeen koomassa. Mia soittaa selloa ja hänet on hyväksytty New Yorkin musiikkiakatemiaan Juilliardiin
Adam Wilde: Mian poikaystävä, joka soittaa kitaraa Shooting Star-yhtyeessä.
Kim Schein: Mian paras ystävä.
Teddy Hall: Mian pikkuveli.
Kat Hall: Mian äiti.
Denny Hall: Mian isä.
Elokuva

Vuonna 2014 ensi-iltansa sai R.J. Cutlerin ohjaama samanniminen elokuva,  jonka pääosissa ovat muun muassa Chloë Grace Moretz, Mireille Enos ja Lauren Lee Smith.
Tiurulan ortodoksinen seurakunta

Tiurulan pyhittäjä Serafim Sarovilaisen muistolle pyhitetty kirkko.
Tiurulan ortodoksinen seurakunta  sijaitsi Laatokan länsipuolella, pääasiassa luovutetussa Karjalassa. Se kuului Karjalan hiippakunnan kuudenteen valvontapiiriin ja seurakunnan alue käsitti Hiitolan, Kurkijoen, Parikkalan, Rautjärven, Saaren ja Simpeleen kunnat.
Seurakunnan jäsenmäärä

Tiurulan seurakunnassa oli 1 585 jäsentä vuonna 1931 ja 1 196 jäsentä vuonna 1937. Suurin osa seurakunnan jäsenistä asui Hiitolassa ja Kurkijoella.
Kirkot

Tiurulan ortodoksisella seurakunnalla oli kaksi kirkkoa. Hiitolan kunnan Tiurulan kylässä sijaitsi pyhittäjä Serafim Sarovilaisen muistolle pyhitetty ja vuonna 1922 valmistunut Tiurulan kirkko. Kurkijoen kunnan Raholan kylässä oli Neitsyt Marian ilmestyksen muistolle pyhitetty ja vuonna 1933 valmistunut Kurkijoen kirkko. Molemmat kirkot säilyivät ehjinä talvisodasta, mutta tuhoutuivat jatkosodassa..
Historia

Tiurulan ortodoksinen seurakunta perustettiin 1500-luvulla ja Tiurula oli tämän seurakunnan keskuksena. Tiurulan ja Veijalan ortodoksisten kappeliseurakuntien alueista muodostettiin luterilainen Hiitolan seurakunta vuonna 1610 Ruotsin harjoittaman luterilaistamisen johdosta. Uudelleen Tiurulan ortodoksinen seurakunta perustettiin vuonna 1836. Vuonna 1934 seurakunnan keskus siirrettiin Hiitolasta Kurkijoelle.
Alueluovutusten myötä merkittävä osa Tiurulan seurakuntaa luovutettiin Neuvostoliitolle ja suurin osa seurakunnan väestöstä hajaantui jäljelle jääneeseen Suomeen. Tämän johdosta Tiurulan seurakunta lakkautettiin muiden luovutettujen alueiden seurakuntien tavoin vuonna 1949. Suomen ortodoksisen kirkon uuden seurakuntajaon mukaan Suomen puolelle jääneet osat entisestä Tiurulan seurakunnasta tulivat kuulumaan Lappeenrannan ortodoksiseen seurakuntaan.
Marina Berti

| Marina Berti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Elena Maureen Bertolini
Syntynyt: 29. syyskuuta 1924  Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 29. lokakuuta 2002 (78 vuotta)  Rooma, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Claudio Gora
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elena Maureen Bertolini eli Marina Berti (29. syyskuuta 1924 Lontoo – 29. lokakuuta 2002 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Vuonna 1941 debytoinut Berti esiintyi enimmäkseen sivurooleissa. Tunnetuimpia elokuvia, joissa hänet nähdään, ovat Kuningaskuntani naisesta (1955) ja Rouva Suorasuu (1962). Hän oli naimisissa Claudio Goran kanssa vuodesta 1944 tämän kuolemaan 1998.
Berti kuoli syöpään syksyllä 2002 ollessaan 78 vuoden ikäinen.
Aiheesta muualla

Marina Berti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef