stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tatra T75
Muunnelmat

T75:stä oli olemassa kaksi eri alustaversiota. Nelipaikkaisen mallin akseliväli oli 2 700 mm, kuusipaikkaisen 3 200 mm. Tehtaan valikoimaan kuului kolme korimallia: nelipaikkaiset, kaksioviset umpi- ja avomalli sekä kuusipaikkainen, neliovinen umpimalli. Tämän lisäksi Tatra myi alustoja itsenäisille korivalmistajille, jotka rakensivat niiden päälle erilaisia asiakastarpeen mukaan räätälöityjä koreja. Bohemia-niminen yritys valmisti avomalleja, jotka oli varustettu lämpöeristetyllä kangaskatolla.
Muunnelmat > Tatra T75 Fitzmaurice

Tatran edustajana Britanniassa toiminut kapteeni Douglas Fitzmaurice rakennutti T75:n alustalle sussexilaisen Thomas Harrington -nimisen yrityksen muotoileman virtaviivaisen korin. Alkuperäisestä moottorista oli muokattu 1 484 -kuutioinen ja sen kampiakseli oli tasapainotettu. Varustukseen kuuluivat säädettävä takapenkki, polttoaine- ja nopeusmittarit sekä sähköiset tuulilasinpyyhkimet. Fitzmaurice-malli esiteltiin Lontoon Olympia Motor Show’ssa 1933. Se oli myös The Autocar -lehden edustajien testattavana. Auto ei herättänyt yleisössä riittävästi innostusta, jotta tuotantoa olisi aloitettu.
Muunnelmat > Tatra T75 Linie Tousek

Prahalainen näyttelijä Olga Zachavova vaikuttui Yhdysvaltain-kiertueellaan paikallisista autoista. Palattuaan vuonna 1937 hän tilasi autokorinrakentaja Tousekilta erikoisvalmisteisen amerikkalaisvaikutteisesti muotoillun T75:n. Auto katosi 1950-luvulla ja löydettiin 50 vuotta myöhemmin Tatravuoristossa sijainneesta ladosta. Auto on sen jälkeen restauroitu.
Muunnelmat > Röhr Junior

Frankfurtilainen Deutschen Licenz Tatra Automobile Betriebsgesellschaft kokoonpani Tatroja Saksan markkinoita varten. Nimillä Delta tai Detra tunnettu yritys sopi valmistusoikeuksien siirtämisestä oberramstadtilaiselle Neuen Röhrwerkelle, joka vuonna 1933 alkoi valmistaa autoja nimellä Röhr Junior. Moottorin iskutilavuus oli pienennetty 1 486 cm³:iin, mutta teho oli edelleen sama. Röhrin ajauduttua konkurssiin stettiniläinen Stoewer jatkoi mallin valmistusta nimellä Greif Junior vuoteen 1939 asti.
Muunnelmat > Tatra V 750

Tatra V 750 oli nelivetoisen maastoauton prototyyppi, joka perustui pitkälti T75:n tekniikkaan. Se suunniteltiin Tšekkoslovakian asevoimien tarpeisiin.
T75-malliakin toimitettiin asevoimille, kun 1936 Tšekkoslovakian armeija sai 28 kuusipaikkaista T75:tä. Niitä toimitettiin myös 21 kappaletta poliisivoimille ja 9 kappaletta puolustusministeriölle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Teknisiä tietoja ja kuvia (tšekiksi) ja (englanniksi)
Kuvia T75 Linie Tousekista
| n k Tatra-mallit |
| --- | --- |
Henkilöautot:  10  11  12  17  20  26  30  31  52  54  57  70  75  77  80  87  87-603  97  600 Tatraplan  603  613  623  700 
Kuorma-autot ja hyötyajoneuvot:  13  22  23  24  25  26  27  28  43  49  50  51  72  74  81  84  86  92  111  114  115  116  128  130  138  141  147  148  157  163 JAMAL  400  401  500  700  805  813  815  Beta 
Sotilasajoneuvot:  57K  72  76  79  82  85  9393  111  805  809  810  813  815  816  DANA  OT-62  OT-64  OT-810  RM-70  V 750  V 799  V 809 
Kilpa-autot ja prototyypit:  11 Targa Florio  15  18  90  137  107  201  602 Tatraplan Sport  603 A  603-2 B5  603-2 B6  603 MB  603 NP  603 X  604  605  607  625  Baghira  Delfin  JK 2500  Mikrobus  MTX V8  Prezident  V 570  V 855 
Tatra T75 Cabriolet.
Tatra T75 Fitzmaurice.
Tatra T75 Bohemia.
Team Sportia

Team Sportia Varkaudessa
SGN Sportia Oy (yleisesti Team Sportia, ennen Sportia) on suomalainen urheilutekstiileihin sekä urheilussa käytettäviin apuvälineisiin erikoistunut liikeketju. Suomessa ja Ruotsissa Team Sportia -ketjuun kuuluu yli 100 liikettä. Team Sportia kuuluu SGN Group -konserniin, jolle se siirtyi Wihurilta vuonna 2006.
Sportia oli 2000-luvun puolivälissä Suomen toiseksi suurin urheiluliikeketju Intersportin jälkeen.
Aiheesta muualla

Sportia
SMS Tb 86F

| Tb 86F |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Danubius, Porto Ré
Kölinlasku:  26. tammikuuta 1914
Laskettu vesille:  19. joulukuuta 1914
Palveluskäyttöön:  23. toukokuuta 1916
Poistui palveluskäytöstä:  Portugalin laivastolle 1920
Loppuvaihe:  haaksirikkoutunut 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  266 t (standardi) 330 t (max)
Pituus:  58,5 m (vesiraja)
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  2 x AEG-turbiinia, Yarrow-kattilat, 5 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  38-41
Aseistus
Aseistus:  2 x 6,6 cm/L30 -tykkiä 4 x 45 cm torpedoputkea 10-12 miinaa
SMS Tb 86F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1920 Portugalille, joka nimesi sen NRP Aveksi.
Valmistus

Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiuksen telakalta Porto Réstä, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1914. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1914. Italian liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan alus hinattiin Porto Réstä Pulaan, missä se voitiin viimeistellä sotatoimien häiritsemättä. Siirron aiheuttaman viivästyksen vuoksi alus valmistui vasta 23. toukokuuta 1916.
Palvelus

Vuonna 1917 aluksen toinen 6,6 senttimetrin tykki korvattiin 6,6 senttimetrin ilmatorjuntatykillä. Alus myytiin 1920 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Ave.
Alus haaksirikkoutui 1940.
Tedino

| Tedino Тэдино, Tiätinä |
| --- | --- |
 Tedino
 Koordinaatit: 66°28′10″N, 32°44′54″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Louhen piiri
Kunta:  Malinavaara
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Väkiluku (2010):  300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tedino (ven. Тэ́дино; karjalaksi Tiätinä) on maaseututaajama Karjalan tasavallan Louhen piirin Malinavaaran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Djadinojärven rannalla 28 kilometriä Malinavaarasta luoteeseen. Taajamassa on 300 asukasta (vuonna 2010).
Tedino on yksi Tšuupan kaivoshallinnon yhteyteen 1930-luvulla syntyneistä työläisasutuksista. Sen lähistöllä hyödynnettiin kiille- ja kvartsiesiintymiä. Taajama kuului aluksi Mustajoen kyläneuvostoon ja muodosti myöhemmin oman kylähallintoalueensa.  Entinen kylähallintoalue rajoittui lännessä ja pohjoisessa Murmanskin alueeseen, idässä Vienanmeren Kantalahteen sekä etelässä Tšuupan ja Tškalovskin asutushallintoalueisiin. Vuonna 1987 alueella oli noin 1 200 asukasta. Taajamassa oli noin 600 asukasta vuonna 1996.
Nykyään kaivostoiminta on loppunut, mutta sen jätteistä tuotetaan yhä kiillettä. Lähistöllä sijaitsee hiekka- ja soralouhos. Taajaman ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18 sekä Muurmannin rata, jolla on Napapiirin rautatieasema. Palveluihin kuuluvat kulttuuritalo, lääkintäasema, posti ja kauppa. Murmanskin valtatien tienhaarassa toimii kahvila.
Pyydä vain

| Pyydä vain Kirka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1992
 Studio : Finnvox
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: LP-levy (FGL 4067)   C-kasetti (FGK 4067)   CD-levy (FGCD 4067)
 Tuottaja(t): Kalervo Halonen
 Tyylilaji: iskelmä, pop, soft rock
 Kesto: 40.52
 Levy-yhtiö: Flamingo Music
 Levymerkki: Flamingo
Listasijoitukset
  Suomi: 10. (syyskuu 1992) 
Kirkan muut julkaisut
| Kasvot peilissä 1991 | Pyydä vain 1992 | Sadness in Your Eyes 1993 |
Singlet albumilta Pyydä vain
 ”Siks’ oon mä suruinen” /   Kim Lönnholm: Onni jonka annoin pois” Julkaistu: 1992 (FGS 244)  ”Pyydä vain” / ”Siniset silmät” Julkaistu: 1992 (FGS 248 / FSCD 5)  ”Ei rakkaus yötä pelkää” / ”Yhteiset päivät ja yöt” Julkaistu: 1992 (FGS 254)
Pyydä vain on suomalaislaulaja Kirkan 17. studioalbumi vuodelta 1992. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat nimikappale ”Pyydä vain” sekä ”Ei rakkaus yötä pelkää”. Ensin mainittu julkaistiin myös singlenä, joka oli parhaimmillaan Rumba-lehden 50 hittiä -listan toisena ja radiosoittolistojen kolmantena. Myös itse albumi ylsi 10 myydyimmän joukkoon pysyen listoilla vain parin kuukauden ajan.
Levy menestyi hyvin ja ylitti kultalevyrajan vuonna 1994. Sitä on myyty 21 696 kappaletta.
Albumi julkaistiin ilmestyessään vuonna 1992 Flamingo-levymerkillä vinyyli- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 1998 Sony BMG Music Entertainment julkaisi albumin uudelleen CD:nä.
Kappaleet > A-puoli

Pyydä vain – 4.05 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Siniset silmät – 3.29 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi)
Ei rakkaus yötä pelkää – 4.48 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Sielun peili – 3.11 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Siks’ oon mä suruinen – 4.39 (säv. Toivo Kärki, san. Kerttu Mustonen, sov. K. Halonen)
Kappaleet > B-puoli

Yhteiset päivät ja yöt – 4.43 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Suojaton – 4.27 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Oudot tunteet – 4.30 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Rakastan enemmän – 3.41 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Saimme kauniin maan – 3.19 (säv. K. Halonen – K. Jernström, san. V. Salmi, sov. K. Halonen)
Tekijät > Muusikot

Kirka – laulu
Jussi Liski – kosketinsoittimet
Jari Heino – basso
Anssi Nykänen – rummut
Vesa Aaltonen – lyömäsoittimet
Jarmo Nikku – kitarat
Juha Björninen – kitarat, kitarasoolot
Heikki Keskinen – saksofonit
Kalervo Halonen – kosketinsoittimet
Janne Louhivuori – kitara (5)
Pave Maijanen, Kim Lönnholm, Kisu Jernström, Kalervo Halonen – taustalaulu
Tekijät > Tuotanto

Dan Tigerstedt – äänitys (Finnvox)
Jari Laasanen – miksaus (MTV-studiot)
Mika Jussila – kaiverrus
Kari Kaipainen – kannen valokuva
Kalervo Halonen – tuottaja
Pyöräteline

Perinteisiä pyörätelineitä.
Yksinkertainen, muodoltaan pyörän U-lukkoa mukaileva teline. Pultit tosin vaikuttavat kovin helpoilta avata.
Vanhan polkupyörän muotoisia telineitä.
Kierrejousen muotoinen muunnelma perinteisestä etupyörää tukevasta telineestä.
Pyöräteline tai polkupyöräteline on polkupyörien pysäköintiin tarkoitettu teline, johon tuettuna polkupyörät pysyvät pystyssä ja johon ne voidaan lukita pyörävarkauksien estämiseksi. Pyörätelineeksi kutsutaan joskus myös muunlaisia pyörien säilytykseen tarkoitettuja varusteita, kuten pyörävaraston kattokoukkuja tai autoon kiinnitettävää polkupyörän kuljetustelinettä.
Pysäköintiin tarkoitettuja pyörätelineitä on julkisten rakennusten ja suosittujen käyntikohteiden edustalla: koulujen, työpaikkojen, kirjastojen, terveyskeskusten, rautatieasemien jne. Pyörätelineitä on myös asuinrakennusten pihoilla tai erillisessä pyöräsuojassa. Hyvän pyörätelineen pitää estää varkauksien lisäksi pyörien vahingoittuminen niiden käyttäjien tai sivullisten toimien takia.
Pyörätelineisiin polkupyörät pysäköidään yleensä vierekkäin, jolloin telineessä on pyöräpaikkoja noin 60 cm välein jotteivät pyörien ohjaustangot sotkeudu toisiinsa. Perinteiset pyörätelineet perustuvat uriin, joihin polkupyörän etupyörä työnnetään. Yhä kalliimpien pyörien käyttäminen ja sitä myötä pyörävarkauksien lisääntyminen on korvannut perinteiset pyörätelineet yhä useammissa paikoissa malleilla, joihin polkupyörät voidaan helposti lukita rungostaan pyöränomistajien omalla vaijeri- tai U-lukoilla. Lukinta rungosta on sitä tärkeämpää, mitä vilkkaammalla paikalla pyöräteline on ja mitä pidempään siinä pyöriä säilytetään. Myös pyörärenkaiden leveysvalikoiman lisääntyminen on vaikeuttanut perinteisten pyörätelineiden asemaa, ne kun soveltuvat usein vain normaaleille 42–47 mm leveille pyöränrenkaille. Pyörätelineiden tilankäytölle asettaa haasteita muun muassa se, että niihin olisi voitava pysäköidän myös peräkärryllä varustettuja pyöriä.
Muiden katukalusteiden tapaan pyörätelineet ovat julkisilla paikoilla yleensä maahan tai rakennuksen seinään kiinnitettyjä. Tällä halutaan estää paitsi pyörävarkauksia, myös pyörätelineiden käyttöä vandalismissa tai murroissa esimerkiksi kulkuesteiden rakentamiseen tai näyteikkunoiden rikkomiseen.
Perinteinen pyöräteline

Perinteinen Suomessa käytettävä pyöräteline muodostuu kulma- tai lattaraudasta hitsatusta jalustakehikosta ja sen yli kaareutuvista metallitankopareista. Kun polkupyörän etupyörä työnnetään tankoparin väliin, eturengas ja koko pyörä pysyy kohtisuorassa asennossa maanpintaan nähden. Polkupyörä lukitaan tällaiseen telineeseen helpoiten etupyörästään, jolloin muun osan pyörästä voi helposti varastaa; rungosta lukitsemiseen tarvitaan pitkä ketjulukko. Perinteistä pyörätelinettä ei myöskään ole yleensä kiinnitetty maahan, jolloin pyörävaras voi nostaa pyörät telineineen pakettiauton kyytiin.
Uudempia telinetyyppejä

Nykyaikaiset pyörätelineet on yleensä suunniteltu tekemään pyörien rungostaan lukitsemisen helpoksi ja varmaksi. Muotoiluratkaisuja on markkinoilla useita, mutta useimmiten niissä on noin 60–70 cm korkeudelle ulottuva tukeva, molemmista päistä suljettu, metalliputkesta tai -tangosta tehty lenkki, jonka lähelle pyörän runkoputken saa niin, että pyöränlukon voi kiertää molempien putkien ympäri. Lähes kaikki telineet on suunniteltu maahan tai rakennuksen seinään kiinnitettäviksi, ja monissa on otettu huomioon myös muun muassa työkoneella tapahtuva lumenauraus telineen läheltä. Pelkän tarkoituksenmukaisuuden lisäksi pyörätelineissä voidaan nykyisin toteuttaa myös taiteellisia tavoitteita putkikonstruktioiden muotoilussa ja värityksessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyöräteline Wikimedia Commonsissa
Suomessa saatavissa olevia pyörätelineitä (Arkistoitu – Internet Archive), Rakennustieto
SMS Tb 87F

| Tb 87F |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Danubius, Porto Ré
Kölinlasku:  5. maaliskuuta 1914
Laskettu vesille:  20. maaliskuuta 1915
Palveluskäyttöön:  25. lokakuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  Jugoslavian kuningaskunnan laivastolle 1921
Loppuvaihe:  romutettu 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  244 t
Pituus:  58,8 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  5 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  38-41
Aseistus
Aseistus:  2 x 66 mm/L30 -tykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea
SMS Tb 87F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle, joka nimesi sen T5:ksi.
Valmistus

Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1914. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1915 ja valmistui 25. lokakuuta.
Palvelus

Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint Germain en Layen rauhassa. Alus luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin laivastoon nimellä T5. Vuonna 1925 alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla. Alus osallistui touko-kesäkuussa 1929 laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizerteen. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä Dalmacija, sukellusveneiden emälaiva Hvar ja sukellusveneet Hrabri ja Nebojša.
Huhtikuussa 1941 akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan, jolloin alus kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus  määrättiin laivueen mukana osallistumaan hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen. Viimeisen pommituksen jälkeen osasto siirtyi Zatonista  Prokljanjärvelle, missä alukset olivat 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä laivue kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat alukset.
Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Aluksen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Syyskuussa 1943 Italian antauduttua liittoutuneille alus palautui Jugoslavian pakolaishallinnon laivastolle joulukuussa.
Sotatoimien päätyttyä alus liitettiin Jugoslavian laivastoon nimellä Cer. Alus poistettiin palveluksesta 1962 ja romutettiin.
Teatre-Museu Dalí

| Teatre-Museu Dalí Teatre-Museu Dalí  |
| --- | --- |

Tyyppi:  Museo 
Sijainti:  Teatre Principal (käännä suomeksi) 
Kotisivut:  salvador-dali.org/ca/museus/te... 
Koordinaatit:  42°16′05″N, 2°57′32″E
 fiTeatre-Museu Dalí 
  
Teatre-Museu Dalí on taiteilija Salvador Dalín kotikaupunkiinsa Figueresiin, Kataloniaan perustama museo. Se tarjoaa kävijälle kokonaisuuden, joka valottaa Dalín maailmankatsomusta ja elämäntyön perustaa, ja siihen sisältyy paljon viittauksia taiteilijan elämään.
Dalí alkoi kaavailla museon perustamista 1960-luvulla. Museo rakennettiin vanhaan kaupunginteatteriin, jossa Dalín töitä oli ollut 56 vuotta aiemmin ensi kertaa julkisesti nähtävillä. Dalí suunnitteli rakennuksen muutostyöt ja sisustuksen yhdessä arkkitehti Pérez Piñeron kanssa, joka kuoli juuri ennen töiden valmistumista. Museo avattiin 23. syyskuuta 1974.
Museo on itsessään surrealistinen taideteos, jolla on erikoinen julkisivu. Keskussalin yllä on suuri kupoli, ja kattoa koristavat rivit jättimäisiä munia. Sisäänkäynnin edessä olevan pienen esipihan Dalí omisti katalonialaisille filosofeille Francesco Pujolsille ja Raimundus Lullukselle. Sisältä museo on sokkelomainen.
Museon kokoelmissa on paljon öljymaalauksia, joista osa on Dalín parhaita töitä. Museossa on myös esimerkiksi stereoskooppisia teoksia ja installaatioita Dalín myöhäistuotannosta sekä suuria seinämaalauksia. Kokoelmissa on lisäksi useita arvoituksellisia ja kalliita esineitä, kuten myös tuikitavallisia löytöesineitä.
Dalí haudattiin museoon vuonna 1989. Leposijan merkkinä on pieni ja koruton muistolaatta.
Museossa vieraili vuonna 2014 noin 1,3 miljoonaa kävijää, ja se on Espanjan suosituin yksityinen museo.
Teatre-Museu Dalín julkisivu.
Vanha kaupunginteatteri, museon eteläinen julkisivu.
Museon sisäpiha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teatre-Museu Dalí Wikimedia Commonsissa
Museon kotisivut
Pyrrolidiini

| Pyrrolidiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  123-75-1
PubChem CID:  31268
SMILES:  C1CCNC1 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H9N
Moolimassa:  71,122 g/mol
Sulamispiste:  –63 °C
Kiehumispiste:  86,5 °C
Tiheys:  0,806 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Sekoittuu veteen
Pyrrolidiini (C4H9N) on syklinen eli rengasrakenteinen amiini. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä. Pyrrolidiinirakenne esiintyy monissa alkaloideissa.
Esiintyminen luonnossa

Pyrrolidiinia esiintyy luonnollisesti muun muassa porkkanan lehdissä ja hieman pienemmissä määrin myös tupakan lehdissä. Pyrrolidiinirakenne esiintyy lukuisissa erilaisissa alkaloideissa. Tällaisia ovat muun muassa nikotiini, hygriini ja kuskohygriini.
Pyrrolidiinirakenne on myös tärkeä osa proliini- ja hydroksiproliiniaminohappojen rakennetta.
Ominaisuudet

Pyrrolidiini on huoneenlämpötilassa kirkasta tai keltaiseen vivahtavaa nestettä, jolla on pistävä ammoniakinkaltainen haju. Yhdiste on voimakkaasti emäksinen aine ja reagoi helposti happamien aineiden kanssa ja on syövyttävä yhdiste.
Synteesi

Pyrrolidiinia voidaan valmistaa teollisesti tetrahydrofuraanista ja ammoniakista tai amiineista noin 300 °C:n lämpötilassa alumiinioksidin toimiessa katalyyttinä. Pyrrolidiiniä voidaan syntetisoida myös klooratuista amiineista fotolyysin avulla happamissa olosuhteissa niin sanotulla Hoffman–Löffler-reaktiolla.
Käyttö

Pyrrolidiiniä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa fungisidejä ja hyönteismyrkkyjä, kumin vulkanoinnissa tarvittavia kiihdytinaineita ja lääkeaineita. Pyrrolidiinirakenteen sisältäviä lääkeaineita ovat muun muassa buflomediili ja kaptopriili.
Pyrrolidiini reagoi samaan tapaan kuin sekundääriset amiinit. Siihen voidaan liittää esimerkiksi alkyyli-, asetyyli- tai nitroryhmiä. Pyrrolidiini on kuitenkin emäksisempi ja elektrofiilisempi kuin esimerkiksi dietyyliamiini ja soveltuu siksi hyvin enamiinien valmistukseen karbonyyliryhmän sisältävistä yhdisteistä.
Turvallisuus

Pyrrolidiini on hyvin emäksistä ja voi aiheuttaa vakaviakin syövytysvammoja joutuessaan silmiin tai iholle. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskää ja kurkkukipua sekä huonovointisuutta. Nieltynä pyrrolidiini voi aiheuttaa huonovointisuutta ja oksentelua sekä kouristuksia. Pitkäaikainen altistuminen pyrrolidiinille saattaa aiheuttaa hermostovaurioita.
SMS Tb 88F

| Tb 88F |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Danubius, Porto Ré
Kölinlasku:  7. maaliskuuta 1914
Laskettu vesille:  24. huhtikuuta 1915
Palveluskäyttöön:  30. marraskuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  Portugalin laivastolle 1920
Loppuvaihe:  haaksirikkoutunut 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  244 t
Pituus:  58,8 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  5 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  38-41
Aseistus
Aseistus:  2 x 66 mm/L30 -tykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea
SMS Tb 88F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1920 Portugalille, joka nimesi sen NRP Cávadoksi.
Valmistus

Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 7. maaliskuuta 1914. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1915 ja valmistui 30. marraskuuta.
Palvelus

Alus myytiin 1920 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Cávado.
Alus haaksirikkoutui 29. joulukuuta 1921.
SMS Tb 83F

| Tb 83F |
| --- | --- |
 Alus Romanian laivaston NMS Smeulina

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Danubius, Kraljevica
Kölinlasku:  17. marraskuuta 1913
Laskettu vesille:  7. marraskuuta 1914
Palveluskäyttöön:  21. heinäkuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  Romanian laivastolle 1920 poistettu 1960
Tekniset tiedot
Uppouma:  244 t
Pituus:  58,8 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  5 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  38-41
Aseistus
Aseistus:  2 x 66 mm/L30 -tykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea
SMS Tb 83F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus luovutettiin 1920 Versailles’n rauhansopimuksen mukaisesti Romanialle, joka nimesi sen NMS Smeuliksi.
Valmistus

Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta Porto Réstä, missä köli laskettiin 17. marraskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1914 nimellä SMS Tb 83F ja valmistui 7. elokuuta 1915.
Palvelus

SMS Tb 83F luovutettiin Romanialle 1920. Vuonna 1939 aluksen toinen 66 millimetrin tykki vaihdettiin 37 millimetrin tykkiin ja keskilaivaan asennettiin 20 millimetrin tykki. Toisen maailmansodan aikana alukselle asennettiin pääaseiksi kaksi 88 millimetrin tykkiä ja niiden lisäksi kaksi 20 millimetrin tykkiä, mutta torpedoputket jouduttiin poistamaan. Aluksen etukannen tykki poistettiin myöhemmin ja se korvattiin 20 millimetrin tykillä ja konekiväärillä. Alus palveli sodan aikana saattuetehtävissä 1941-1942 Mustanmeren länsirannikolla sekä Krimillä. Toisinaan alus suojasi miinoitusoperaatioita.
Romanian antauduttua alus siirrettiin Neuvostoliiton Mustanmeren laivastoon nimettynä Torokseksi. Se palautettiin 22. syyskuuta 1945 Romanialle, jonka laivastossa se palveli vuodesta 1948 alkaen oltuaan lokakuusta 1945 alkaen modernisoitavana Galatzissa. Alus poistettiin alusluettelosta 1959-1960.
SMS Tb 90F

| Tb 90F |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Danubius, Porto Ré
Kölinlasku:  9. syyskuuta 1914
Laskettu vesille:  28. toukokuuta 1915
Palveluskäyttöön:  8. elokuuta 1916
Poistui palveluskäytöstä:  Portugalin laivastolle 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  244 t
Pituus:  58,8 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  5 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  38–41
Aseistus
Aseistus:  2 × 66 mm/L30 -tykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea
SMS Tb 90F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1920 Portugalille, joka nimesi sen NRP Liziksi.
Valmistus

Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 9. syyskuuta 1914. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1915 ja valmistui 8. elokuuta 1916.
Palvelus

Alus myytiin 1920 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa vuonna 1921 nimellä NRP Liz. Aluksen suunniteltu aseistus oli yksi Skodan valmistama 66 millimetrin tykki, mutta myöhemmin alukselle asennettiin lisäksi yksi Hotckissin 57 millimetrin tykki ja neljä 18 tuuman torpedoputkea. Alus kuului lämmittäjien ja torpedohenkilöstön kouluttamiseksi koottuun laivueeseen.
Alus poistettiin alusluettelosta 1934.