stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Merihevoset
Lajit

Merihevosiin kuuluvat seuraavat 52 lajia:
Hippocampus abdominalis Lesson, 1827 – vankkamerihevonen
Hippocampus algiricus Kaup, 1856
Hippocampus angustus Günther, 1870 – hoikkavatsamerihevonen
Hippocampus barbouri Jordan & Richardson, 1908 – seeprakuonomerihevonen
Hippocampus bargibanti Whitley, 1970 – purppuramerihevonen
Hippocampus borboniensis Duméril, 1870
Hippocampus breviceps Peters, 1869 – tukkamerihevonen
Hippocampus camelopardalis Bianconi, 1854 – kamelimerihevonen
Hippocampus capensis Boulenger, 1900 – kapinmerihevonen
Hippocampus casscsio Zhang, Qin, Wang & Lin, 2016
Hippocampus colemani Kuiter, 2003
Hippocampus comes Cantor, 1849 – tiikerimerihevonen
Hippocampus coronatus Temminck & Schlegel, 1850 – kruunumerihevonen
Hippocampus curvicuspis Fricke, 2004
Hippocampus dahli Ogilby, 1908
Hippocampus debelius Gomon & Kuiter, 2009
Hippocampus denise Lourie & Randall, 2003
Hippocampus erectus Perry, 1810 – juovamerihevonen
Hippocampus fisheri Jordan & Evermann, 1903
Hippocampus fuscus Rüppell, 1838 – laikkumerihevonen
Hippocampus guttulatus Cuvier, 1829 – harjamerihevonen
Hippocampus haema Han, Kim, Kai & Senou, 2017
Hippocampus hippocampus (Linnaeus, 1758) – lyhytkuonomerihevonen
Hippocampus histrix Kaup, 1856 – okamerihevonen
Hippocampus ingens Girard, 1858 – viirumerihevonen
Hippocampus japapigu Short, Smith, Motomura, Harasti & Hamilton, 2018
Hippocampus jayakari Boulenger, 1900 – piikkimerihevonen
Hippocampus jugumus Kuiter, 2001
Hippocampus kelloggi Jordan & Snyder, 1901 – isomerihevonen
Hippocampus kuda Bleeker, 1852 – kultamerihevonen
Hippocampus lichtensteinii Kaup, 1856
Hippocampus minotaur Gomon, 1997
Hippocampus mohnikei Bleeker, 1853 – mustamerihevonen
Hippocampus montebelloensis Kuiter, 2001
Hippocampus nalu Short, Claassens, Smith, de Brauwer, Hamilton, Stat & Harasti, 2020
Hippocampus paradoxus Foster & Gomon, 2010
Hippocampus patagonicus Piacentino & Luzzatto, 2004
Hippocampus planifrons Peters, 1877
Hippocampus pontohi Lourie & Kuiter, 2008
Hippocampus pusillus Fricke, 2004
Hippocampus reidi Ginsburg, 1933 – kuonomerihevonen
Hippocampus satomiae Lourie & Kuiter, 2008
Hippocampus sindonis Jordan & Snyder, 1901 – palettimerihevonen
Hippocampus spinosissimus Weber, 1913 – siilimerihevonen
Hippocampus subelongatus Castelnau, 1873
Hippocampus suezensis Duncker, 1940
Hippocampus trimaculatus Leach, 1814
Hippocampus tyro Randall & Lourie, 2009
Hippocampus waleananus Gomon & Kuiter, 2009
Hippocampus whitei Bleeker, 1855 – pattimerihevonen
Hippocampus zebra Whitley, 1964 – meriseepra
Hippocampus zosterae Jordan & Gilbert, 1882 – kääpiömerihevonen
Aiheesta muualla

Animal Diversity Web
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q74363  Wikispecies: Hippocampus  ADW: Hippocampus  AFD: Hippocampus  BioLib: 126803  BOLD: 64326  CoL: CB2BX  EoL: 46567766  EPPO: 1HPPCG  GBIF: 8156547  iNaturalist: 54541  ITIS: 166487  NBN: NHMSYS0021053453  NCBI: 72046  NZOR: 4bf897d7-d588-4513-87f3-84900dd7b516  Open Tree of Life: 1007058  Paleobiology Database: 35862  WoRMS: 126224 
Merihevonen pystyy vaihtamaan väriään sulautuakseen ympäristöönsä. Kuvassa purppuramerihevonen.
H. abdominalis
H. guttulatus
H. subelongatus
Yhdensuuntaisuus

Kaksiulotteisessa xy-koordinaatistossa esitettävät suorat y=x, y=x+2 ja y=x-2 ovat yhdensuuntaisia, ne eivät leikkaa toisiaan.
Yhdensuuntaisuus on geometriaan liittyvä käsite. Geometriassa suorien sanotaan olevan yhdensuuntaisia, jos ne ovat samassa tasossa eivätkä leikkaa toisiaan.
Vektorilaskennassa yhdensuuntaisuus määritellään seuraavasti:
Olkoon V vektoriavaruus, jonka kerroinkuntana on K.  Kahden nollasta poikkeavan vektorin a ja b sanotaan olevan yhdensuuntaisia, jos on olemassa kerroin  \scriptstyle k\in K\setminus {0} siten, että a = kb. Jos k on > 0, vektorit ovat samansuuntaiset, mutta jos k < 0, vektorit ovat vastakkaissuuntaiset.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Kivelä, Simo K.: Algebra ja geometria.  Espoo:  Otatieto, 1989.  ISBN 951-672-103-6
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi I – Vektorialgebra ja analyyttinen geometria.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-067-0
Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf).
Filadelfia (Paraguay)

| Filadelfia |
| --- | --- |

 Filadelfia
 Koordinaatit: 22°20′24″S, 60°1′48″W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Boquerón
Väkiluku (2022):  20 595
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Filadelfia on Boquerónin departementin pääkaupunki Paraguayssa. Kaupungin perustivat Kanadasta saapuneet mennoniitat 1900-luvun alkupuoliskolla ja he muodostavat edelleen väestön valtaosan. Mennoniitat puhuvat saksaa ja kaupungin ympärillä on pienempiä mennoniittojen siirtokuntia. Vuonna 2022 Filadelfian asukasluku oli 20 595.
Maantiede

Filadelfia sijaitsee Paraguayn Boquerónin departementissa noin 400 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista. Seutu on eristynyttä Gran Chacon aluetta. Filadelfia toimii seudun mennoniittayhdyskuntien Mennon, Neulandin ja Fernheimin kaupunkikeskuksena.
Historia

Kaupungin perustajia olivat mennoniitat, joita saapui sinne Kanadasta vuodesta 1926 alkaen. Nimen kaupunki sai Raamatun Ilmestyskirjasta, jossa Filadelfia on kaupunki ja varhainen seurakunta Vähä-Aasiassa. Paraguay kannusti siirtolaisuutta Bolivian kanssa kiistelemänsä Chacon alueelle, jolta tuolloin uskottiin löytyvän esimerkiksi öljyä. Maat kävivät vuosina 1932–1935 Chacon sodan, joka päättyi Paraguayn voittoon.
Vuonna 1961 kaupunki yhdistettiin Transchacon maantiehen ja sillä oli näin ensimmäistä kertaa suora maayhteys pääkaupunkiin. Tieyhteys kasvatti etenkin tien päällystämisen jälkeen 1980-luvulla paikallisten maataloustuotteiden vientiä Filadelfiasta pääkaupunkiin. Kaupunki oli useita vuosikymmeniä Paraguayn paikallishallinnon ulkopuolella omine lakeineen ja järjestykseneen. Vaikka yhteydet muuhun maahan ovat parantuneet, kaupunki muodostaa edelleen eräänlaisen enklaavin maan sisällä.
Väestö

asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennassa 20 595. Paikallisten valtaosa on mennoniittoja ja monet heistä puhuvat saksaa, joka on kaupungissa maan kahta virallsita kieltä espanjaa ja guarania yleisempi. Saksaksi järjestetään esimerkiksi peruskoulutusta. Saksan ohella vieraista kielistä puhutaan englantia.
Kaupungin pääkatu.
Siirtokuntamuseo.
Kuningas Fahdin suihkulähde

| Kuningas Fahdin suihkulähde |
| --- | --- |
 Suihkulähde yövalaistuksessa
Sijainti:  Jedda, Saudi-Arabia
Rakennustyyppi:  suihkulähde
Valmistumisvuosi:  1985
Korkeus:  312 m
 Maailman korkeimman vesisuihkun omaava suihkulähde 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuningas Fahdin suihkulähde (tunnetaan myös nimellä Jeddan suihkulähde) on Jeddassa, Saudi-Arabiassa sijaitseva maailman korkein suihkulähde. Sen vesisuihkun korkeus on lähteestä riippuen joko 260 metriä tai enimmillään 312 metriä. Suihkulähteen rakentaminen aloitettiin vuonna 1980. Se valmistui vuonna 1983 ja otettiin käyttöön vuonna 1985. Suihkulähde sijaitsee Punaisessameressä Jeddan kaupungin edustalla.
Teknisiä tietoja

Vesipatsaan korkeus max. 312 metriä.
Vesisuihkun nopeus max. 375 km/h
Ilmassa olevan vesipatsaan massa max. 18 t
Vedenlähde Punaisenmeren merivesi
Einár (rap-artisti)

| Einár |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nils Kurt Erik Einar Grönberg
Syntynyt: 5. syyskuuta 2002 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 21. lokakuuta 2021 (19 vuotta) Tukholma
Ammatti:  Rap-artisti, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Einár
Laulukielet:  ruotsi
Aktiivisena:  2018–2021
Tyylilajit:  Hip hop
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nils Kurt Erik Einar Grönberg (5. syyskuuta 2002 – 21. lokakuuta 2021), taiteilijanimeltään Einár, oli ruotsalainen rap-artisti ja lauluntekijä. Hän teki läpimurtonsa 16-vuotiaana singlellään "Katten i trakten". Uransa aikana hän nousi yhdeksi 2010-luvun lopun ja 2020-luvun alun soitetuimmaksi ja seuratuimmaksi artistiksi Ruotsissa. Sijoituksillaan Ruotsin top-listan kärjessä Einár on ansainnut palkintoja ja kehuja taiteellisuudestaan.
Einár murhattiin 19-vuotiaana, ja tapaus on yhä ratkaisematta. Tapaus nostettiin poliisin ratkaisemattomien murhien listalle 14. kesäkuuta 2023.
Varhainen elämä

Einár oli ravintoloitsija Erik Grönbergin ja näyttelijä Lena Nilssonin poika. Hän varttui Dalenin asuinalueella Tukholmassa ja aloitti varhain lataamaan Instagramiin videoita räppäämisestään.
Näyttelijänura

Grönberg näytteli Benjaminin roolia elokuvassa Nobelin testamentti (2012), joka on kolmas elokuvasovitus Liza Marklundin kuudesta kirjasta. Vuonna 2013 hän oli mukana kuninkaallisen draamateatterin tulkinnassa Henrik Ibsenin näytelmästä Yhteiskunnan tukipylväät.
Vuosi tämän jälkeen Grönberg oli mukana Dramatenin näytelmätulkinnassa Nico Sphinx of Ice, joka kertoo saksalaisesta artistista Nicosta.
Kidnappaus

17-vuotias Einár kidnapattiin huhtikuussa 2020 ja vietiin asuntoon, jossa häneltä ryöstettiin laatukello ja häntä valokuvattiin nöyryyttävällä tavalla. Kidnappaukseen osallistuneet yrittivät jopa vaatia Einárilta kolmea miljoonaa Ruotsin kruunua. Pakottaakseen hänet maksamaan, oli suunnitelmissa laittaa räjähteitä Einárin tai jonkun hänen perheenjäsenensä asuntoon.
Einár ei itse halunnut osallistua tutkintaan, eikä koskaan ilmaantunut käräjäoikeuteen. Helmikuussa 2023, kaksi vuotta Einárin kuoleman jälkeen, kidnappauksesta tuomittiin Mario Golzar Mia. Hän on väitetysti Dalenin rikollisverkoston johtaja Tukholmassa. Hän sai 13 vuotta vankeutta kidnappauksesta, ryöstöstä, törkeästä kiristyksen yrityksestä sekä yleisvaarallisen hävityksen valmistelusta. Hänen katsottiin olleen suuressa roolissa kidnappauksen suunnittelussa ja toteuttamisessa. Einárin kidnappauksesta tuomittiin myös räppärit Yasin Mahamoud ja Haval sekä Vårbyn rikollisverkoston väitetty johtaja Chihab Lamouri.
Kuolema ja sen jälkeinen maine

21. lokakuuta 2021 kello 22.50 poliisi sai hälytyksen ammuskelusta Hammarby Sjöstadissa, jonne Einár oli hiljattain muuttanut. Kun poliisi saapui paikalle, porraskäytävästä löydettiin ammuttu, eloton mies. Pelastushenkilökunta suoritti painelupuhalluselvytyksen, mutta miehen henkeä ei onnistuttu pelastamaan, ja hänet julistettiin paikan päällä kuolleeksi. Henkilön vahvistettiin myöhemmin olevan Einár. Einár ammuttiin 1,5 metrin etäisyydeltä, ja murhaa on kuvailtu teloitukseksi.
Aiemmin lokakuussa Einár oli kutsuttu Svean hovioikeuteen antamaan asianomistajan todistajanlausunto vuonna 2020 hänet kidnapannutta Vårbyn rikollisverkostoa vastaan. Uhkan takia Einárilla oli suojattu identiteetti, mutta hänen osoitteensa paljastui esitutkintaraportissa, joka laadittiin huumetakavarikoinnin jälkeen.
Murha pantiin merkille niin Ruotsissa kuin ulkomaillakin. 22 lokakuuta murhaa kommentoivat muun muassa Ruotsin silloinen pääministeri Stefan Löfven ja kulttuuriministeri Amanda Lind. Pian Einárin kuoleman jälkeen hänen kappaleensa nousivat Ruotsissa Spotifyn soitetuimpien kappaleiden listan ensimmäiselle, toiselle ja kolmannelle sijalle.
Murha johti huhujen leviämiseen sosiaalisessa mediassa, jossa murhasyytteitä on esitetty eri osapuolia kohtaan. Tämän lisäksi sosiaalisessa mediassa on levinnyt useampia kuvia ja videoita, joiden väitetään olevan murhapaikalta.
Tammikuussa 2022, kuukausia Einárin kuoleman jälkeen, hänestä julkaistiin SVT:n dokumenttiohjelma Einár 2002–2021. Elokuussa 2022, alle vuosi kuoleman jälkeen, Einárin äiti Lena Nilsson perusti säätiön Insamlingsstiftelsen Nils Einár Grönberg foundation.
Einár oli Ruotsin striimatuin artisti Spotifyssa vuonna 2022.
Diskografia

Studioalbumit
2019 – Första klass
2019 – Nummer 1
2020 – Welcome to Sweden
2020 – Unge med extra energi
EP:t
2022 – Einár
Kunnianosoitukset

Musiikkikustantajan palkinto, 2019
Ruotsalainen Grammis-palkinto kategoriassa vuoden hiphop, 2020
Ruotsalainen Grammis-palkinto kategoriassa vuoden tulokas, 2020
P3 Guld -palkinto vuoden biisistä kappaleella "Din låt" yhdessä Victor Leksellin kanssa, 2023
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Einár (rap-artisti) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Sten Lindroth

| Sten Lindroth |
| --- | --- |
 Lindroth vuonna 1968.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sten Hjalmar Lindroth
Syntynyt: 28. joulukuuta 1914 Lund, Ruotsi
Kuollut: 1. syyskuuta 1980 (65 vuotta)
Koulutus ja ura
Instituutti:  Uppsalan yliopisto
Tutkimusalue:  aatehistoria
Sten Hjalmar Lindroth (28. joulukuuta 1914 Lund – 1. syyskuuta 1980) oli ruotsalainen aatehistorioitsija. Hän toimi professorina Uppsalan yliopistossa vuodesta 1957 ja Ruotsin akatemian jäsenenä vuodesta 1968. Lindrothin väitöskirja vuodelta 1943 käsitteli Paracelsuksen ajattelun vaikutuksia Ruotsissa. Hän kirjoitti myös muun muassa Stora Kopparbergetin kaivostoimintaa käsittelevän historiikin ja Magnus Gabriel von Blockin elämäkerran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sten Lindroth Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Bo Bergman | Ruotsin akatemia, tuoli 12 1968–1980 | Seuraaja: Werner Aspenström |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Curuguaty

| Curuguaty |
| --- | --- |
 Curuguaty
 Koordinaatit: 24°28′48″S, 55°42′36″W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Canindeyú
Perustettu:  14. toukokuuta 1716
Väkiluku (2022):  33 561
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Curuguaty tai joskus virallisesti Villa Curuguaty on kaupunki Paraguayn Canindeyún departementissa. Kaupunki on perustettu vuonna 1716, ja sen asukasluku oli vuoden 2022 väestönlaskennassa 33 561.
Maantiede

Curuguaty sijaitsee Paraguayn Canindeyún departementissa noin 250 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista koilliseen.
Historia

Kuvernööri Gregorio Bazán de Pedrazza perusti Curuguatyn 14. toukokuuta 1716. Sen alkuperäinen nimi oli San Isidro Labrador de Curuguaty.
Paraguayn diktaattori José Gaspar de Francian valtakaudella Uruguayn kansallissankari ja itsenäisyystaistelija José Gervasio Artigas asui kotimaastaan karkotettuna Curuguatyssa. Kolmoisliiton sodan aikana se toimi Paraguayn neljäntenä ja viimeisenä pääkaupunkina syyskuusta 1869 sodan loppuun. 28. lokakuuta 1869 brasilialaiset joukot etenivät kaupunkiin ja se tuhottiin. Sodan jälkeen se toipui hyvin hitaasti.
Kaupungin pitkään kestänyttä eristäytyneisyyttä parannettiin, kun sieltä vuonna 1965 avautui maantie Coronel Oviedoon. Päällystetty tie avautui vuonna 2004 Salto del Guairáan.
Väestö

Curuguatyn asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 33 561.
Metsämontun kaivos

Metsämontun sinkkikaivos sijaitsi Kiskossa Varsinais-Suomessa ja se oli toiminnassa 1951–1974. Kaivos tuotti sinkin ohella myös kuparia, lyijyä ja jonkin verran kultaa ja hopeaa. Malmia louhittiin toiminta-aikana 1,51 miljoonaa tonnia. Malmin pitoisuudet olivat 3,34 % sinkkiä, 0,28 % kuparia, 0,74 % lyijyä ja 14,1 % rikkiä. Hopeaa oli 24,8 grammaa tonnissa ja kultaa 1,43 grammaa tonnissa.
Metsämontun esiintymä löydettiin 1946. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy.
STS-133

STS-133 (ISS:n kokoonpanolento ULF5) oli Nasan 35. avaruussukkulalento Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS) ja avaruussukkula Discoveryn 39. ja samalla viimeinen lento. Sukkulan lähtöä lykättiin toistuvasti teknisten ongelmien vuoksi. Discovery laukaistiin 24. helmikuuta 2011 kello 21.53 (UTC) matkaan.  Lento oli 12. huhtikuuta 1981 alkaneen avaruussukkulaohjelman 133. lento. Discovery laskeutui 9. maaliskuuta 2011 kello 16.58,4 (UTC) Kennedyn avaruuskeskukseen, Floridaan.
Discoveryn pääasiallisena hyötykuormana ISS-avaruusasemalle oli rahtikontti Multi-Purpose Logistics Module Leonardosta pysyvään avaruudessa oleskeluun muunnettu Permanent Multipurpose Module Leonardo ja suurikokoinen paineistamaton ExPRESS Logistics Carrier kuljetusalusta (ELC3).
Discovery kuljetti avaruusasemalle myös ihmisenkaltaisen robotin, Robonaut 2:n eli R2:n. Aluksi R2 toimii vain sisätiloissa, mutta myöhemmät mallit saattavat avustaa miehistöä avaruuskävelyllä. Lennolle oli suunniteltu kaksi avaruuskävelyä, Bowen ja Drew avaruuskävelijöinä, mikä myös toteutui.
Discovery telakoitui ISS-avaruusasemaan 26. helmikuuta 2011 kello 19.14 (UTC). Avaruusasemaa ja sukkulaa yhdistävät luukut avattiin kello 21.16 (UTC) ja kuusihenkinen sukkulamiehistö ja kuusi avaruusaseman Retkikunta 26:n miehistön jäsentä tervehtivät toisiaan. Kaksi päivää aikaisemmin asemaan oli telakoitunut myös Euroopan avaruusjärjestön huoltoalus ATV-02 Johannes Kepler. Discovery irtautui avaruusasemasta 7. maaliskuuta 2011 kello 12.00 (UTC).
Lennon jälkeen Discovery kuljetetaan Smithsonian-instituuttiin Washingtoniin näytteille. Discoveryn jälkeen tehtiin vielä kaksi sukkulalentoa: STS-134 Endeavour huhtikuussa ja STS-135 Atlantis kesäkuussa 2011.
Robonaut 2
STS-133:n rahtitilan hyötykuorma
Miehistö

| Asema | Astronautti |  |
| --- | --- | --- |
Komentaja: Steven W. Lindsey 5. avaruuslento
Pilotti: Eric A. Boe 2. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 1: B. Alvin Drew  2. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 2, lentoinsinööri: Stephen "Steve" Bowen (tuli Timothy L. Kopran tilalle) 3. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 3: Michael Barratt 2. avaruuslento
Tehtäväspesialisti 4: Nicole Stott 2. avaruuslento

Boven korvasi polkupyöräonnettomuudessa loukkaantuneen Timothy Kopran lennolla.
Media

Video laukaisusta, 2 min 32 s
ISS-asema Discoverylta nähtynä
Bowen ja Drew 1. avaruuskävelyllä
Tilastoja

164. Yhdysvaltain miehitetty avaruuslento
133. sukkulalento STS-1:n jälkeen
39. Discoveryn lento
108. avaruussukkula Challengerin onnettomuuden jälkeinen lento
20. avaruussukkula Columbian onnettomuuden jälkeinen lento
35. avaruussukkulalento Kansainväliselle avaruusasemalle
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nasan STS-133:n kotisivu
Nasan avaruussukkulasivu
STS-133:n lehdistöpaketti (3,3 Mt pdf) (englanniksi)
CBS Space News: STS-133 (englanniksi)
Discovery facts
NASATelevision STS-133 YouTube-videot
Video STS-133:n laukaisusta
Robonaut2
NASA valmistautuu sukkulan laukaisuun MuroBBS
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: STS-132 | Nasan avaruussukkulalennot | Seuraaja: STS-134 |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:STS-133
STS 133:n miehistö ja Robonaut 2
Käännös suomeksi
Coronel Oviedo

| Coronel Oviedo |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Coronel Oviedo
 Koordinaatit: 25°25′S, 56°27′W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Caaguazú
Perustettu:  7. lokakuuta 1758
Väkiluku (2022):  98 323
Aikavyöhyke:  UTC-4
 – Kesäaika:  UTC-3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Coronel Oviedo on Caaguazún departementin pääkaupunki Paraguayssa. Kaupunki on perustettu vuonna 1758 ja se on kasvanut etenkin 1900-luvun puoliväliltä alkaen. Vuonna 2022 sen asukasluku oli 98 323.
Maantiede

Coronel Oviedo sijaitsee Paraguayn Caaguazún departementissa noin 132 kilometriä maan pääkaupunki Asunciónista itään. Seutu on osa Brasilian ylängön länsireunaa.
Historia

Kuvernööri Jaime de San Just perusti Coronel Oviedon 7. lokakuuta 1758 ja se tunnettiin alkujaan nimellä Ajos. Sen tarkoituksena oli toimia puolustustukikohtana bandeirantes-joukkojen hyökkäyksiä vastaan. Jälkimmäiset olivat orjanmetsästäjiä Brasilian alueelta.
Kaupunki sai nykyisen nimensä Coronel Oviedo vuonna 1931. Nimi viittaa kolmoisliiton sodan sotasankari eversti Florentino Oviedoon. Kaupungin talous pyöri pitkään lähinnä tupakantuotannon ympärillä. Vuonna 1954 avattiin maantieyhteys pääkaupunki Asuncióniin, mikä johti ensimmäistä kertaa nopeaan väestönkasvuun. Tie eteni vuosina 1963–1966 edelleen Brasilian rajalle, mikä taas kiihdytti kaupungin kasvua entisestään.
Talous ja liikenne

Coronel Oviedossa on monipuolinen talousrakenne, siellä jalostetaan ympäröivällä alueella tuotettavia appelsiineja, puutavaraa, sokeria ja tupakkaa.
Kaupunki on Asunciónista Ciudad del Esteen vievän valtatien varrella. Kaupungin strateginen sijainti maan maanteillä on vaikuttanut sen talouselämään olennaisesti.
Väestö

Coronel Oviedon asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 98 323. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 48 733.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Coronel Oviedo Wikimedia Commonsissa
Etäisyyksiä paikkoihin eri puolilla maailmaa tienviitoissa.
Florentino Oviedon patsas.
Malmbergin kaivos

Malmbergin rautakaivos toimi Kiskossa Varsinais-Suomessa vuosina 1670–1866. Kaivoksesta louhittiin yhteensä 15 070 tonnia rautamalmia jonka rautapitoisuus oli keskimäärin 24 % ja parhaimmillaan noin 40 %.
Kaivos sijaitsi Pyymäessä Määrjärven pohjoisrannalla ja sen tuottamaa rautamalmia käytti viiden kilometrin päässä sijainnut Antskogin ruukki. Koska Malmbergin malmi oli kupari- ja rikkipitoista siitä valmistettu rauta oli kuumahaurasta ja niinpä ruukki hankki valtaosan rautamalmistaan Ruotsista ja Malmbergin malmia käytettiin vain lisänä. 1800-luvulla menetelmät kehittyivät niin että myös Malmbergin malmista saatiin kelvollista rautaa.
Malmi louhittiin aluksi kuumentamalla kalliota avotulella ja sitten jäähdyttämällä kuumennut kivi nopeasti vedellä. 1800-luvun alussa siirryttiin käyttämään mustaruutia kiven räjäytyksiin. Malmbergin alueella oli seitsemän kaivoskuilua joista syvimmät Långa grufvan  ja Lilla grufvan ulottuivat 60 metrin syvyyteen. Malmi kuljetettiin talvella jäitse ja kesällä proomuilla kaivokselta Antskogin ruukille.
Kaivos suljettiin kannattamattomana 1866 kun rautamalmin tuontitullin poisto teki kotimaisen vuorimalmin kilpailukyvyttömäksi ruotsalaisen malmin kanssa. Kaivosalueen rakennukset hävisivät vähitellen ja kaivoskuilut täyttyivät vedellä.  Viimeiset pysyvät asukkaat lähtivät Malmbergin alueelta 1950-luvulla ja lähistön pelloille istutettiin kuusia. Vuonna 1992 Fiskarsin omistama entinen kaivosalue saneerattiin hakkaamalla alueelle kasvanut puusto pois.
Vihiniemen kaivos

Vihiniemen rautakaivos toimi Perniössä vuosina 1690–1865. Kaivoksesta louhittiin rautamalmia toiminta-aikana yhteensä 25 269 tonnia ja malmin rautapitoisuus oli 30 %. Malmia käytettiin läheisellä Teijon ruukilla. Vihinimen rautaesiintymä löydettiin jo 1690-luvulla mutta laajamittainen kaivostoiminta alkoi vasta 1829.
Kaivoksesta on säilynyt neljä 10–15 metrin läpimittaista veden täyttämää kaivoskuilua joista kaksi on kivetty. Kaivosalueelta on löydetty ainakin kolmen rakennuksen perustukset, lisäksi alueella on kaivoksen sivukivestä rakennettuja terasseja ja pengerretty tie, kiviaitoja ja kivettyjä tasanteita.
Jukka Pekola

| Jukka Pekola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. syyskuuta 1958 (ikä 66)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  fysiikan professori, akatemiaprofessori (2000–2005) ja (2014–2018)
Koulutus ja ura
Instituutti:  Aalto-yliopisto
Tutkimusalue:  kvanttifysiikka, nanorakenteiden termodynamiikka
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jukka Pekola on fysiikan professori Aalto-yliopiston teknillisen fysiikan laitoksella. Hän johtaa kansallista kvanttiteknologian QTF-huippuyksikköä ja on ollut akatemiaprofessori vuosina 2000–2005 ja  2014–2018. Professori Pekolan tutkimus käsittelee nanorakenteiden termodynamiikkaa ja hän on nanorakenteiden lämmönsiirto-ominaisuuksien huippututkijoita maailmassa.
Vuonna 1992 alkoi Jukka Pekola toimia Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksella toteuttamassa  nanotekniikan laboratoriota ja siihen liittyvää tutkimusta.
Aiheesta muualla

Jyväskylän yliopisto: Jukka Pekola akatemiaprofessoriksi[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  ORCID  Publons  ResearcherID  zbMATH 
Muut:  IdRef