Maria Stuart
Elämä > Vallasta syöksemisen jälkeiset vaiheet

Mortonin joukot vangitsivat Marian Loch Levenin linnaan. Heinäkuussa 1567 hän sai keskenmenon, jolloin ilmeni, että hän oli ollut raskaana ja odottanut kaksosia, jotka oli siitetty ennen viimeisintä avioliittoa. Maria joutui lopulta 24. heinäkuuta luopumaan virallisesti kruunusta. Kuninkaaksi julistettiin hänen yksivuotias poikansa Jaakko VI, jonka sijaishallitsijaksi tuli Marian velipuoli Morayn jaarli. Maria onnistui pakenemaan Loch Levenistä toukokuussa 1568 ja kokoamaan noin 5 000 miehen sotajoukon aikomuksenaan palata valtaan, mutta vain 11 päivää myöhemmin Moray löi hänen joukkonsa Langsiden taistelussa. Maria pakeni Englantiin ja anoi turvapaikkaa kuningatar Elisabetilta.
Elisabet tiesi, että hänen katoliset vastustajansa olivat edelleen kiinnostuneita Mariasta, mutta halusi toisaalta periaatteellisista syistä kunnioittaa Marian asemaa laillisena, ”Jumalan asettamana” hallitsijana. Elisabet ei halunnut auttaa Mariaa takaisin valtaan Skotlannissa, mutta tätä ei kannattanut myöskään ohjata Englannin vihollisten syliin. Elisabet suostui aluksi antamaan Marialle turvapaikan sillä ehdolla, että tämä jäisi Pohjois-Englannissa olevaan Carlislen linnaan, kunnes hänen syyttömyytensä Darnleyn kuolemaan olisi osoitettu, eikä pyytäisi apua Ranskasta. Darnleyn murhasta järjestettiin Englannissa uusi tutkinta. Tutkimuskomissio kokoontui ensin Yorkissa loka–marraskuussa 1568 ja sitten Hampton Courtin palatsissa Lontoossa tammikuuhun 1569 asti. Moray saapui kuultavaksi ja esitti todisteeksi Marian syyllisyydestä edellä mainitut rakkauskirjeet, jotka väitetysti oli löydetty Bothwellin palvelijalta kesäkuussa 1567 takavarikoidusta hopealippaasta. Elisabet ei pitänyt kirjeitä vakuuttavana todisteena Marian syyllisyydestä, koska niissä ei mainittu mitään murhahankkeesta. Tutkijakunta ilmoitti, ettei kumpikaan osapuoli ollut onnistunut todistamaan väitteitään, joten Mariaa ei julistettu syylliseksi mutta ei syyttömäksikään. Elisabetin neuvonantajat, kuten William Cecil, varoittivat luottamasta Mariaan. Vuoden 1569 alussa Elisabet päätti asettaa Marian kotiarestiin Tutburyn linnaan Staffordshiressa.
Maria vietti lopun elämänsä Englannissa arestissa eri paikoissa. Hän käytti aikaansa kirjonnan kaltaisiin harrastuksiin ja vetosi toistuvasti turhaan Elisabetiin arestin lopettamiseksi. Marian vartioinnista vastasivat aluksi Shrewsburyn jaarli George Talbot ja tämän puoliso Elizabeth Hardwick. Vuonna 1569 Maria siirrettiin Tutburystä Wingfieldiin. Maria sai edelleen käyttää kuninkaallisia tunnuksia, hänen käyttöönsä tarjottiin Englannin kruunun kustannuksella 30–40 hengen palvelusväki ja hän sai yhä Ranskasta leskikuningattaren eläkettä. Hän osallistui julkisesti anglikaanisiin kirkonmenoihin, mutta piti salaa yhteyttä katolisiin liittolaisiin Englannissa ja mannermaalla. Hän saattoi vielä elätellä toivoa valtaanpaluusta, sillä Skotlannissa jatkui sisällissota, jonka toisena osapuolena olivat hänet kannattajansa. Kun Moray murhattiin vuonna 1570, Elisabet yritti neuvotella sovintoa, jonka nojalla Maria olisi palannut Skotlantiin ja jakanut poikansa sijaishallitsijuuden Lennoxin jaarlin kanssa. Elisabet muutti mielensä ja veti tukensa hankkeelta, kun paavi julisti hänet erotetuksi kirkosta ja samoihin aikoihin paljastui häntä vastaan tähdätty salaliitto Marian hyväksi.
Marian arestivuosina Englannissa syntyi useita katolisten aatelisten salaliittoja, joiden pyrkimyksenä oli nostaa hänet Englannin valtaistuimelle. Vuonna 1569 eräät pohjoisenglantilaiset jaarlit kehittivät suunnitelman, jonka mukaan Marian tulisi naida Englannin mahtavimpiin ylimyksiin kuulunut Norfolkin herttua Thomas Howard, minkä jälkeen heidät nostettaisiin kaappauksella valtaan. Juoni paljastui ennen aikojaan, jolloin Elisabet vangitutti Norfolkin herttuan, siirrätti Marian toiseen arestipaikkaan Coventryyn ja lähetti armeijan kukistamaan kapinallisten joukot Yorkshiressa. Vuoden 1570 aikana Maria siirrettiin edelleen Sheffieldin linnaan ja sitten Chatsworth Houseen. Norfolk vapautettiin, mutta hän jäi myöhemmin kiinni osallisuudesta niin sanottuun Ridolfi-salaliittoon, jonka tarkoituksena oli nostaa Maria Elisabetin tilalle Espanjan invaasion tuella. Norfolk teloitettiin maanpetoksesta vuonna 1572. Elisabet rankaisi nyt myös Mariaa julkistamalla Darnleyn murhatutkinnan aineistoa, mukaan lukien lipaskirjeet. Englannin parlamentti julisti Marian poistetuksi perimysjärjestyksestä ja vaati tälle kuolemantuomiota, mutta Elisabet ei hyväksynyt päätöksiä.
Sisällissota Skotlannissa päättyi vuonna 1573 Marian kannattajien viimeisen tukikohdan Edinburghin linnan antautuessa. Maria pani tämän jälkeen toivonsa siihen, että hänen poikansa Jaakko VI kutsuisi hänet ennen pitkää takaisin Skotlantiin. Kun täysi-ikäiseksi tullut Jaakko teki vuonna 1585 sopimuksen Elisabetin kanssa, pettynyt Maria päätti jättää poikansa perinnöttömäksi ja laati uuden testamentin, jossa määräsi perillisekseen Espanjan kuningas Filip II:n.