stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pujehun

| Pujehun |
| --- | --- |
 Pujehun
 Koordinaatit: 7.3578°N, 11.7227°W 
Valtio:   Sierra Leone
Maakunta:  Eteläinen maakunta
Piirikunta:  Pujehunin piirikunta
Väkiluku (2013):  9 899
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pujehun  on Sierra Leonen Eteläisen maakunnan 345 577 asukaan Pujehunin piirikunnan hallintokeskus. Vuonna 2013 kaupungin väkiluku oli 9 899.
Maalaiskaupunki Pujehun on Pujehunin piirikunnan kaupallinen sekä hallinnollinen keskus. Kaupunki sijaitsee noin 80 kilometriä Bosta etelään ja noin 320 kilometriä kaakkoon maan pääkaupungista Freetownista. Pujehunin väestö kuuluu suurimmilta osin mendejen etniseen ryhmään.
Historia

Pujehun nimettiin vaikutusvaltaisen mendesoturin Nyaguan mukaan, joka asui lähellä sijaitsevassa Panguman kylässä. Kun Nyagua miehineen meni sotaan, käyttivät he Pujehunia levähdyspaikkanaan. Tuohon aikaan kaupungissa kasvoi paljon pippuria, jota mendet kutsuivat nimeltä puei. Tämä johti lopulta alueen kutsumiseen Pujehuniksi.
Aiheesta muualla

Sierra Leone: Pujehun District Reference Map (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (humanitarianresponse.info)
Sierra Leone declares first Ebola-free district (10.1.2015) (englanniksi) (theguardian.com)
Pojat asialla

| Pojat asialla Jussi & The Boys |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 27.4.1974
 Studio : Tavastia Klubi, Helsinki
 Julkaistu: toukokuu 1974
 Formaatti: LP-levy (SLP 598)   C-kasetti (SDE 184)
 Tuottaja(t): Matti Laipio
 Tyylilaji: suomirock, rock and roll
 Kesto: 33.38
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki Oy
 Levymerkki: Scandia   Finnlevy (C-kasetti)
Muut kannet
 Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: 8. (toukokuu 1974)
Jussi & The Boysin muut julkaisut
| Mä tahdon rokata 1973 | Pojat asialla 1974 | Kantri & rock 1975 |
Jussi Raittisen muut julkaisut
| Mä tahdon rokata 1973 | Pojat asialla 1974 | Kantri & rock 1975 |
The Boysin muut julkaisut
| Mä tahdon rokata 1973 | Pojat asialla 1974 | kantri & rock 1975 |
Pojat asialla on Jussi & The Boysin toinen albumi, joka julkaistiin toukokuussa 1974. Albumi on äänitetty livenä Tavastia Klubilla 27. huhtikuuta 1974.
Albumi ylitti kultalevyrajan vuonna 1975 ja sitä on myyty 32 000 kappaletta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut The Boys.
Kappaleet > A-puoli

C'mon Everybody – 2.40 (alkup. C'mon Everybody, säv. Eddie Cochran ja Jerry Capehart, suom. san. Jussi Raittinen)
Rockadillo – 2.45 (säv. ja san. Dave Lindholm)
Rehtorin luiseva Salli – 2.33 (alkup. Long Tall Sally, säv. Enotris Johnson, suom. san. Saukki)
Diana – 3.16 (alkup. Diana, säv. Paul Anka, suom. san. Mauno Maunola)
Kunnolla – 2.18 (alkup. Treat Me Nice, säv. Jerry Leiber ja Mike Stoller, suom. san. Jussi Raittinen)
No niin Mary Lou – 2.26 (alkup. Hello Mary Lou, säv. Gene Pitney, suom. san. Kari Tuomisaari)
That's Allright Mama – 2.42 (säv. ja san. Arthur Crudup)
Kappaleet > B-puoli

Johnny B. Goode – 3.03 (alkup. Johnny B. Goode, säv. Chuck Berry, suom. san. Jarkko Laine)
Vankila-rock – 2.33 (alkup. Jailhouse Rock, säv. Jerry Leiber ja Mike Stoller, suom. san. Jussi Raittinen)
Buona Sera Signorina – 3.05 (alkup. Buona Sera, säv. Carl Sigman ja Peter De Rose, suom. san. Saukki)
Murtuneen sydämen hotelli – 3.38 (alkup. Heartbreak Hotel, säv. Mae Boren Axton, Tommy Durden ja Elvis Presley, suom. san. Lasse Velmala)
Tunnista tuntiin – 2.04 (alkup. Rock Around The Clock, säv. Max C. Freedman ja Jimmy de Knight, suom. san. Saukki)
Sikermä – 2.35
Juhlimaan (alkup. Rip It Up, säv. John Marascalco ja Robert Blackwell, suom. san. Rob Rabb)
Tutti Frutti (alkup. Tutti Frutti, säv. Dorothy La Bostrie ja Richard Penniman, suom. san. Saukki)
Tawastia-rock (alkup. Crocodile Rock, säv. Elton John, suom. san. Jussi Raittinen)
Kokoonpano

Jussi Raittinen - laulu, kitara
Kaj Westerlund - basso
Aimo Hakala - rummut
Antero Jakoila - kitara
Kokoonpano > Tuotanto

Matti Laipio - tuotanto
Jouko Ahera - äänitys
Jorma Auersalo - valokuvat
Jake Nyman - kannen suunnittelu
Aiheesta muualla

Rytmimusiikin Syke: Pojat asialla
Otto Kumm

| Otto Kumm |
| --- | --- |
 Otto Kumm SS-Obersturmbannführerinä
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1909  Hampuri, Saksa
Kuollut: 23. maaliskuuta 2004 (94 vuotta)  Offenburg, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Natsi-Saksa
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  SS-Brigadeführer (Waffen-SS:n kenraalimajuri)
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin
Joukko-osasto:  Waffen-SS
Otto Kumm (1. lokakuuta 1909 Hampuri, Saksa – 23. maaliskuuta 2004 Offenburg, Saksa) oli saksalainen SS-Brigadeführer ja Waffen-SS:n kenraalimajuri toisessa maailmansodassa. Hän toimi muun muassa SS-divisioona Prinz Eugenin komentajana ja komensi vuonna 1945 SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriä joukko-osaston antautumiseen asti. Hänelle myönnettiin rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin. Sodan jälkeen hän oli yksi Waffen-SS-veteraanien HIAG-järjestön perustajista.
Otto Kummille myönnetyt mitalit:
Musta haavoittumismerkki
Hopeinen jalkaväen ansiomerkki
Ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit
Kultainen Saksan risti
Rautaristin ritariristi miekoilla ja tammenlehvillä
Oikeuden jalopeura

| Oikeuden jalopeura |
| --- | --- |

Kirjailija:  Leena Lehtolainen
Kansitaiteilija:  Markko Taina
Kieli:  suomi
Genre:  jännitysromaani
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  333
ISBN:  978-951-31-6219-1

Edeltävä:  Henkivartija
Seuraava:  Paholaisen pennut
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Oikeuden jalopeura on vuonna 2011 julkaistu Leena Lehtolaisen kirjoittaman Hilja Ilveskeron seikkailuista henkivartijana kertovan tetralogian toinen osa. Sarjan ensimmäinen osa on Henkivartija ja kolmas ja neljäs ovat Paholaisen pennut ja Tiikerinsilmä.
Turun Sanomat kehuivat kirjan arviossa Lehtolaisen kertojanlahjoja.
Juoni

Hilja kuhertelee Italiassa rakkaan David Stahlin kanssa, mutta yhtäkkiä yhtenä päivänä David katoaa mystisesti. Huoneesta löytyy murhattu mies, jolloin Hilja palaa Suomeen mukanaan kysymyksiä vailla vastauksia. Davidin tilanteesta ei ole mitään tietoa ja Juri Trankov on yhtäkkiä kovin luotettava - pian Hilja huomaa olevansa taas tilanteessa missä kehenkään ei voi luottaa. Hilja miettii niin Davidin rehellisyyttä kuin äitinsä kuolemaa.
Aiheesta muualla

Kirjan esittely Leena Lehtolaisen kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Osk. Huttusen säätiö

Osk. Huttusen säätiö on suomalainen yksityinen säätiö, joka tukee suomalaista kulttuuria jakamalla apurahoja tohtorin tutkintoon johtavia, ulkomaisessa yliopistossa suoritettavia tieteellisiä jatko-opintoja varten sekä ulkomailla tapahtuvaa väitöskirjan jälkeistä tutkimustyötä varten. Sen perusti kauppaneuvos Oskar Huttunen (1865–1955) testamentillaan. Säätiön toiminta käynnistyi vuonna 1957 ja sen varat on sijoitettu metsäomaisuuteen ja arvopapereihin.
Vuonna 1965, kun oli kulunut 100 vuotta Osk. Huttusen syntymästä, säätiön hallitus alkoi myöntää apurahoja enintään 25-vuotiaille suomalaisille tieteellisiin jatko-opintoihin Englannin vanhimmissa yliopistoissa (Cambridge ja Oxford; nykyään myös muut ulkomaiset yliopistot ja tutkimusinstituutit tulevat kyseeseen). Nämä Osk. Huttusen säätiön apurahat myönnetään kahdeksi vuodeksi ja lisähakemuksesta apurahakautta voidaan jatkaa yhdellä vuodella. Vuodesta 2004 alkaen säätiö on jakanut myös post-doc -apurahoja.
Ennen vuotta 2007 Osk. Huttusen säätiön apuraha oli myönnetty 114 suomalaiselle (näistä neljä oli post-doc -apurahoja).
Osk. Huttusen säätiö ja Cambridgen yliopiston Clare Hall -college ovat perustaneet Osk. Huttunen Fellowship -apurahan . Apuraha on tarkoitettu 6-12 kk tieteelliseen työskentelyyn Cambridgen yliopistossa.
Osk. Huttusen säätiön apurahan saaneita

Osk. Huttusen säätiön apurahan ovat saaneet muiden muassa Alec Aalto (1966), Mauri Valtonen (1970), Risto Jääskeläinen (metropoliitta Ambrosius; 1970), Kirsti Simonsuuri (1970), Martti Häikiö (1972), Risto M. Nieminen (1972), Erkki Kourula (1973), Pekka Sauri (1978), Osmo Pekonen (1983), Ismo Dunderberg (1988), Heidi Liehu (1989), Markku Ruotsila (1994) ja Johanna Rusanen (1998).
Orotina

| Orotina |
| --- | --- |
 Orotina
 Koordinaatit: 9°54′N, 84°32′W 
Valtio:  Costa Rica
Maakunta:  Alajuela
Kantoni:  Orotina
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,99 km²
Väkiluku (2015):  10 017
 – Väestötiheys:  501 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orotina on Costa Rican Alajuelan maakunnassa sijaitsevan Orotinan kantonin pääkaupunki. Orotinan pinta-ala on 19,99 km² ja asukasluku 10 017 henkeä.
Kaupunki sijaitsee 229 metriä merenpinnan yläpuolella, suhteellisen tasaisella alueella Costa Rican  vuoristoisella länsirannikolla. Orotinan sijainti on 26 kilometriä Tyyneltävaltamereltä ja 66 kilometrin päästä Costa Rican pääkaupungista San Josésta.
Orotina on tunnettu hedelmäkaupunkina. Orotinassa vietetään vuosittain hedelmäfestivaaleja, joissa on esillä ja myynnissä hedelmiä ja kasviksia ympäri maata.
Orotinan maaperä on hyvin hedelmällistä ja keskilämpötila on noin 30 celsiusta.
Oslon käräjäoikeus

Oslon käräjäoikeus toimii Oslon käräjätalossa.
Oslon käräjäoikeus (norj. Oslo tingrett) on yksi Norjan 23 käräjäoikeudesta ja kuuluu Borgartingin laamanninoikeuden piiriin. Oslon käräjäoikeus työllistää noin 270 henkeä ja on käsiteltyjen tapausten määrällä mitattuna maan suurin. Sen johtajana on vuodesta 2018 toiminut Yngve Svendsen. Aiemmin Oslossa toimi myös toinen alimman asteen tuomioistuin, kaupunginvoudinvirasto (byfogdembete), joka käsitteli konkursseja ja muita rahaan liittyviä asioita, mutta se yhdistettiin huhtikuussa 2021 Oslon käräjäoikeuteen.
Oslon käräjäoikeus perustettiin vuonna 1866 nimellä Kristianian kaupunginoikeus (byrett). Sen johtajaa kutsuttiin justitiariukseksi ja tuomareita asessoreiksi. Vuonna 1925 nimi muuttui Oslon kaupunginoikeudeksi ja 2002 Oslon käräjäoikeudeksi.
Aiheesta muualla

Oslon käräjäoikeuden verkkosivut (norjaksi)
Osborne

Osborne, myös:  Osbourne, tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Sukunimi

Baby Marie Osborne (alk. Helen Alice Myres; 1911–2010), mykän elokuvan lapsitähti
Buzz Osborne (s. 1964), yhdysvaltalainen muusikko
Charles Osborne (1894–1991), yhdysvaltalainen henkilö, joka nikotteli 68 vuotta
George Osborne (s. 1971), brittiläinen poliitikko
George Alexander Osborne (1806–1893), irlantilainen pianisti ja säveltäjä
Hannah Osborne  (s. 1994), uusiseelantilainen soutaja
Joan Osborne (s. 1962), yhdysvaltalainen muusikko
John Osborne (1929–1994), englantilainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja yhteiskuntakriitikko
Manuel Osborne-Paradis (s. 1984), kanadalainen alppihiihtäjä
Margaret Osborne duPont (1918–2012), yhdysvaltalainen tennispelaaja
Matt Osborne (s. 1957), yhdysvaltalainen painija
Ozzy Osbourne (s. 1948), englantilainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja televisioesiintyjä
Roger Osborne (s. 1950), englantilainen jalkapalloilija
Thomas Osborne (1632–1712), englantilainen Danbyn jaarli, Leedsin herttua, valtiomies, parlamentin johtaja ja pääministeri
Muita

John A. Osbornen lentoasema, Montserratin saaren ainoa lentoasema
Osborne-ilmiö, tilanne, jossa yhtiön menestys tuhotaan kertomalla tulevasta tuotteesta liian aikaisin
Osborne 1, 1981 julkaistu tietokone
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Osborne”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oslon observatorio

| Oslon observatorio> Observatoriet |
| --- | --- |

Osoite:  Observatoriegata 1
Sijainti:  Oslo, Norja
Rakennustyyppi:  observatorio
Valmistumisvuosi:  1833
Suunnittelija:  Christian H. Grosch
Tyylisuunta:  empire
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oslon observatorio on vuonna 1833 valmistunut observatorio Oslossa Ruseløkkan alueella Frognerin kaupunginosassa. Empiretyyliä edustavan rakennuksen suunnitteli arkkitehti Christian H. Grosch. Observatorio oli Oslon yliopiston käytössä vuoteen 1935, jolloin Blinderniin valmistui uusi astrofysiikan laitos. Rakennus on suojeltu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oslon observatorio Wikimedia Commonsissa
Pulkkilan kunnanvaltuusto

Pulkkilan kunnanvaltuusto oli lakkautetun Pulkkilan kunnan ylin päättävä elin. Valtuustossa oli 17 jäsentä, jotka valittiin neljän vuoden toimikausiksi. Vaaleissa 2004 asetti ehdokkaita vain yksi puolue, Suomen Keskusta, joka keräsi lähes 90 prosenttia äänistä. Loput äänistä menivät aiemmin Vasemmistoliitossa toimineen Teuvo Lemmetyisen valitsijayhdistykselle.
Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| vaalit | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | äänestys- aktiivisuus |  |  |  |  |  |  |  |
| vaalit | Kesk. | SKDL Vas. | Kok. | SDP | Muut | äänestys- aktiivisuus |  |  |  |  |  |  |  |
| 1976 | 9 | 7 | 1 |  | -- | 81,9 % |  |  |  |  |  |  |  |
| 1980 | 9 | 6 | 2 | -- | -- | 83,4 % |  |  |  |  |  |  |  |
| 1984 | 12 | 5 | 2 | 1 | 1a | 81,1 % |  |  |  |  |  |  |  |
| 1988 | 13 | 5 | 1 | 2 | -- | 78,4 % |  |  |  |  |  |  |  |
| 1992 | 12 | 6 | 1 | 2 | -- | 77,5 % |  |  |  |  |  |  |  |
| 1996 | 11 | 4 | 1 | 1 | -- | 68,2 % |  |  |  |  |  |  |  |
| 2000 | 13 | 4 | -- | -- |  | 64,5 % |  |  |  |  |  |  |  |
| 2004 | 16 |  |  |  | 1b | 54,1 % |  |  |  |  |  |  |  |
a Suomen maaseudun puolue  b Valitsijayhdistys Teuvo Lemmetyinen
Lähteet: Tilastokeskus & Oikeusministeriö
Puheenjohtajat

Liisa Hankonen (kesk.) 2005–2008
Oyuki Konno

| Oyuki Konno> 今野緒雪.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1965 (ikä 59)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Oyuki Konno (jap. 今野緒雪, s. 2. kesäkuuta 1965) on japanilainen kirjailija. Hänen kuuluisin teoksensa on Maria-sama ga miteru -light novel -sarja, joka on sovitettu myös animeksi, Satoru Nagasawan piirtämäksi mangaksi sekä kuunnelmiksi. Lisäksi hän on kirjoittanut sarjat Yume no miya ja Suripisshu!, sekä erillisen teoksen Sakana no ten – ihō no kakera.
Aiheesta muualla

Oyuki Konno   Anime News Networkissa (englanniksi)
Pinhead

Pinhead
Pinhead on kuvitteellinen hahmo Clive Barkerin Hellraiser-maailmassa. Elokuvissa häntä esittää näyttelijä Doug Bradley. Pinheadillä ei alun perin ollut nimeä, vaan häntä kutsuttiin vain ”Kenobiittien Johtajaksi”. Elokuvien fanit keksivät hahmolle nimen ”Pinhead”.
Tietoja hahmosta

Pinhead oli alun perin tutkimusmatkailija ja ensimmäisen maailmansodan veteraani, Britannian armeijan kapteeni Elliot Spencer. Hän muuttui Pinheadiksi, ”kärsimyksen enkeliksi” ja Kenobiittien johtajaksi avattuaan demonisen Lemarchandin laatikon, ja tultuaan Kenobiitti Xipe Totecin hengen riivaamaksi.
Pinheadin täytyy tarkoituksellisesti kutsua paikalle avaamalla Lemarchandin laatikko, mikä mahdollistaa Kenobiittien pääsyn tähän maailmaan. Pinhead ei tapa harkitsemattomasti, tai kostonhalusta, vaan koska arvoituslaatikon avaaja kutsuu hänet Helvetistä. On myös huomioitava, että laatikon avaaminen itsessään ei aiheuta avaajan kuolemaa: Hellbound: Hellraiser II:ssa Pinhead estää Kenobiittejä tappamasta henkisesti sairasta Tiffanya, joka ratkaisee ja avaa laatikon ilkeän tohtori Channardin manipuloinnin johdosta. ”...kädet eivät kutsu meitä, vaan halu...” Pinheadin erottaa muista tyypillisistä tappajista myös mahdollisuus neuvotteluun ja kaupankäyntiin. Sekä Hellraiserissä, että Hellraiser: Hellseekerissä Kirsty tekee kaupat Pinheadin kanssa tarjoten hänelle ”sieluja” omansa sijasta, ja täten säilyttäen henkensä.
Pinhead ei myöskään tapa nopeasti. Hän ja Kenobiitit ovat hyvin perehtyneitä kidutukseen. Kuolema ei lopeta uhrien kärsimystä, koska he päätyvät helvettiin, jossa (Pinheadin sanoin) ”Meillä on ikuisuus aikaa tutustua lihaanne.”
Pinhead: Sadisti vai Helvetin johtaja?

Pinheadin rooli on vaihdellut elokuvien myötä. Alkuperäisessä Hellraiserissä hän oli yksinkertaisesti vain ”yliluonnollinen sadisti”, joka kidutti laatikon arvoituksen ratkaisijoita. Neljänteen Hellraiseriin mennessä hänestä on tullut jonkinlainen korkea-arvoisempi demoni Helvetin hierarkiassa. Pinheadin tehtävä seitsemännessä elokuvassa on vaikea ymmärtää kuuden aiemman elokuvan antamien tietojen pohjalta, siksi jotkut Hellraiser fanit pitävätkin vain kolmea ensimmäistä elokuvaa merkittävinä.
Pinhead populaarikulttuurissa

Elokuvassa Chuckyn morsian, poliisipäällikön kuoltua nauloihin kasvoillaan, tappajanukke Chucky toteaa: ”Miksi tämä näyttää niin tutulta?”, viitaten Pinheadin ulkonäköön. Todennäköisesti Chucky oli nähnyt itse Pinheadin helvetissä, kun hän oli kuolleena useita vuosia.
Elokuvassa Freddy vs. Jason poistetussa kohtauksessa Freddy Krueger ja Jason Voorhees joutuvat helvettiin taistelemaan toisia vastaan, mutta Pinhead ilmestyy paikalle ja tuhoaa molemmat sarjamurhaajat.
Aiheesta muualla

Doug Bradleyn kotisivut
Clive Barkerin kotisivut
Tietoa Hellraisereistä
Panchmahalin piirikunta

Panchmahalin piirikunta (gudžaratiksi પંચમહાલ જિલ્લો, Pañcamahāla jillo, hindiksi पंचमहल जिला, Pañcamahala jilā) on yksi Intian Gujaratin osavaltion 33 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu lännestä Khedan ja Vadodaran piirikuntiin, pohjoisesta Mahisagarin piirikuntaan, idästä Dahodin piirikuntaan ja etelästä Chhota Udaipurin piirikuntaan.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 2 390 776 asukasta.
Panchkulan piirikunta

Panchkulan piirikunta (hindiksi पंचकुला जिला, Pañcakulā jilā, pandžabiksi ਪੰਚਕੁਲਾ ਜ਼ਿਲਾ, Pañcakulā zilā) on yksi Intian Haryanan osavaltion 21 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu lännestä Punjabiin ja Chandigarhiin, idästä Himachal Pradeshiin ja etelästä Ambalan piirikuntaan.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 561 293 asukasta.
Pancho Villa (täsmennyssivu)

Pancho Villa voi tarkoittaa seuraavia:
Pancho Villa (oik. José Doroteo Arango Arambula, 1878–1923), meksikolainen vallankumousjohtaja
Pancho Villa (oik. Francisco Guilledo, 1901–1925), filippiiniläinen nyrkkeilijä
Pancho Villa, suomalainen texmexruokaa myyvä ravintolaketju.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pancho Villa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oyo

| Oyo |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 8°00′N, 4°00′E 
Valtio:  Nigeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ibadan
Pinta-ala:  28 454 km²
Väkiluku (2006):  5,6 miljoonaa
Kansat:  jorubat
Aikavyöhyke:  UTC+1
Oyo on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan länsiosassa Beninin vastaisella rajalla. Oyon pinta-ala on 28 454 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan alustavien tulosten mukaan Oyossa oli 5 591 589 asukasta. Suurin osa väestöstä on joruboita. Osavaltio on saanut nimensä joruboiden historiallisen valtion Oyon (noin vuosina 1400–1835) mukaan.
Oyon  pääkaupunki on Ibadan. Ibadanin yliopisto on maan vanhin, se perustettiin 1948 Lontoon yliopiston collegena ja kasvoi autonomiseksi yliopistoksi 1962.
Oyo on maatalousvaltaista aluetta, jossa kasvatetaan viljaa, banaaneja, kaakaota ja muita maataloustuotteita. Myös karjankasvatusta harjoitetaan. Maaperässä on kaoliinia ja akvamariinia.
Osavaltion eteläosassa lähellä Ibadania on jonkun verran trooppista sademetsää, muualta metsät on raivattu ja kasvillisuus on savannin tyyppistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oyo Wikimedia Commonsissa
Nigerian osavaltiot
Abia | Adamawa | Akwa Ibom | Anambra | Bauchi | Bayelsa | Benue | Borno | Cross River | Delta | Ebonyi | Ẹdo | Ekiti | Enụgụ | Gombe | Imo | Jigawa | Kaduna | Kano | Katsina | Kebbi | Kogi | Kwara | Lagos | Nasarawa | Niger | Ogun | Ondo | Ọsun | Oyo | Plateau | Rivers | Sokoto | Taraba | Yobe | Zamfara

Pääkaupunkiterritorio
Panchito Pistoles

Panchito Pistoles on Disneyn animaatio- ja sarjakuvahahmo. Panchito on meksikolainen kukko joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1944, elokuvassa Kolme caballeroa. Panchiton hevosen nimi on Señor Martinez.
Ehkä tunnetuimmat sarjakuvatarinat, joissa Panchito esiintyy, ovat Don Rosan Kolmen caballeron paluu ja Seitsemän (miinus neljä) rohkeata caballeroa.
Oyo (valtio)

| Oyo > n. 1400–1905 |
| --- | --- |
  
Valtiomuoto:  Monarkia
Pääkaupunki:  Oyo-Ile
Uskonnot:  jorubien luonnonusko
Kieli:  joruba
Seuraaja(t):   Etelä-Nigerian protektoraatti
Oyo oli jorubavaltio nykyisen länsi- ja pohjois-Nigerian alueella noin vuosina 1400–1905. Valtion olemassaolo lakkasi Ison-Britannian valloitettua sen 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Nykyisen Nigerian osavaltio Oyo on nimetty historiallisen valtion mukaan.
Perinteen mukaan Oyo polveutui Oduduwa-nimisestä jorubasankarista, joka todennäköisesti muutti Ifeen. Hänen nuorin poikansa Oranyan perusti Oyon valtakunnan. Historioitsijat ovat eri mieltä siitä, miksi Oranyan muutti Ifestä, perusti uuden valtakunnan ja sen pääkaupungin Oyo-Ilen. Oranyania pidetään joka tapauksessa Oyon ensimmäisenä hallitsijana eli alafinina.
Oyo oli vielä 1500-luvun alussa pieni valtio. Sen merkitys oli selvästi pienempi kuin pohjoisten naapureidensa, Borgun ja Nupen kuningaskunnan. Alafin Orompoto perusti ratsuväen ja ylläpiti koulutettua armeijaa.
Oyo valtasi Dahomeyn kahdessa osassa vuosina 1724–1730 ja 1738–1748. Oyon vauraus oli kasvussa, sillä se alkoi käydä kauppaa Porto-Novon sataman kautta eurooppalaisten kauppiaiden kanssa. Vaurastuvassa valtiossa sisäiset ristiriidat alkoivat kasvaa. Osa sen poliittisista johtajista olisivat halunneet keskittyä vaurauden kasvattamiseen, kun osa taas halusi laajentaa valtakuntaa. Vuosina 1770–1789 hallinnut Abiodun kaatoi vastustajansa sisällissodassa ja keskittyi valtion taloudelliseen kehittämiseen.
Abiodun ei pitänyt huolta asevoimistaan, ja siten keskushallinto alkoi hiljalleen menettää otettaan valtakunnan eri osista. Hänen seuraajansa Awole joutui kohtaamaan paikallisia kapinoita.
Oyon valtakunnan voima hiipui vuosien 1790–1830 välisenä aikana sekä pääkaupungissa että valtakunnan monissa osissa. Egba onnistui irtautumaan Oyosta noin vuonna 1796. Dahomeyn vastarinta huipentui 1800-luvulla, kun se onnistui 1807 estämään Oyon pääsyn Porto-Novon satamaan. Oyo joutui siirtämään orjakauppansa itään Lagosiin, mutta Napoleonin sotien aiheuttama häiriö orjakauppaan haittasi valtakunnan taloutta merkittävästi. Vuonna 1817 valtakunnassa alkoi sisällissota, ja 1820-lukuun mennessä Oyo menetti jo kaikki yhteytensä rannikolle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oyo Wikimedia Commonsissa
Pakkahuone

Vuonna 1901 valmistunut Katajanokan tulli- ja pakkahuone Helsingissä.
Pakkahuone Joensuussa.
Pakkahuone on usein tullikamarien yhteydessä ollut rakennus, jossa tavaroiden tullaus on aiemmin tapahtunut. Sen ulkopuolella voitiin tullikäsittelyyn ottaa tullittomia ja paljon tilaa kysyviä tavaroita. Jollei määrätyn ajan kuluessa tullauksen tapahduttua tavaroita noudettu pakkahuoneesta, tavaranomistajan oli suoritettava erityinen maksu kultakin päivältä, jolla noutamista viivytettiin. Milloin tullikamariin oli asetettu erityinen pakkahuoneentarkastaja, hän oli yksin vastuussa siitä, että tavaran nimi, laji ja kappaleluku mainitaan ilmoituskirjassa oikein sekä että muut tullin suoritukseen vaikuttavat ilmoitukset merkittiin siihen asianmukaisesti.
Monet pakkahuoneet on muutettu kulttuuritiloiksi, kuten esimerkiksi:
Tampereen Pakkahuone on osa Tullikamarin kulttuurikeskusta
Joensuun Pakkahuone on nykyisin esittävän taiteen tila.
Pulkkilanharjun keskimmäinen saari

Keskimmäinen saari ilmakuvassa.
| --- | --- |
Sijainti:  Asikkala Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Pulkkilanharjun saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  90 m 
Pinta-ala:  34,69 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pulkkilanharjun keskimmäinen saari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa. Osa siitä kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.