stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Risto Ahti (kirkkoherra)
Teoksia

Risto Ahti & Arto Pietilä: Sinunkaupat raamatun kanssa.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1994.  ISBN 951-26-3936-X
Risto Ahti: Kolmesti viikossa.  Loimaa:  Ooli, 1999.  ISBN 952-5278-03-4
Risto Ahti: Papin kaskukirja: Riston parhaat.  Loimaa:  Kustanmnus Hilden, 2001.  ISBN 951-98881-0-1
Risto Ahti: Papin kaskukirja. 2.  Loimaa:  Kustannus HD, 2002.  ISBN 951-98881-3-6
Risto Ahti: Pilkahduksia.  Loimaa:  Kustannus HD, 2004.  ISBN 951-98881-9-5
Risto Ahti: Järki käteen, sanoi hevospitäjän pappi.  Loimaa:  Kustannus HD, 2007.  ISBN 978-952-5556-30-8
Risto Ahti: Jestas sentään! Risto Ahti muistelee.  Kustannus HD, 2012.  ISBN 9789525964479
Assignaatti

Viidensadan liiran (livres) assignaatti
Assignaattien arvo 1789-1796.
Assignaatti oli Ranskan suuren vallankumouksen alussa liikkeelle laskettu, paperirahaa korvannut eräänlainen arvopaperi. Virallinen nimitys oli ”Valtion erityiskassan maksumääräys”, ja niiden katteena käytettiin kuninkaan ja kirkon aiemmin omistamia maa-alueita, myöhemmin myös emigranteilta takavarikoituja tiloja. Assignaatit olivat siis tavallaan omistusosuuskirjoja tähän omaisuuteen, ja niissä oli mainittu osuuden lunastaja, jolle maksettiin korkoa.
Assignaatteja pidettiin aluksi hyvänä sijoituksena, ja jopa aateliset ja papisto ostivat niitä runsaasti. Niillä alettiin hyvin pian keinotella kuin millä tahansa arvopapereilla.
Pian niiden luonne kuitenkin muuttui: niistä tuli setelirahaa, niitä painettiin katteettomasti ja niiden arvo romahti. Kaikkiaan niitä laskettiin liikkeelle 45,5 miljardia, ja vuonna 1796 niiden arvo oli enää 0,3 % alkuperäisestä. Tuhannet menettivät kaiken omaisuutensa assignaateilla keinottelun vuoksi.
Assignaatit lunastettiin 1797 vain murto-osalla nimellisarvostaan. Lopullisesti assignaatit hävitti direktoriohallitus.
Suomalaiset assignaatit

Suomessa assignaatteja on laskenut liikkeelle Turun diskonttolaitos 1800-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ranskan suuren vallankumouksen assignaatit numismaatikko.fi
Astyra (Troas)

| Astyra> Ἀστυρα.Sijainti |
| --- | --- |
 Astyra
Koordinaatit:  40°2′35″N, 26°40′58″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Kirazlı, Çanakkale Merkez, Çanakkale
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Troas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Astyra (m.kreik. Ἀστυρα, myös Astyra Troika, Ἀστυρα Τροϊκά) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Troaksessa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Çanakkalea.
Astyra Troikan historiasta ei tiedetä juuri mitään. Strabonin mukaan kaupunki oli aiemmin ollut itsenäinen, mutta hänen aikanaan se oli raunioina ja sen alue oli tullut Abydoksen haltuun. Alueella oli aiemmin ollut kultakaivoksia, mutta nekin olivat ehtyneet jo ennen Strabonin aikaa. Vaikka kaupunki on nykytutkimuksessa luettu polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Astyra Troika kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa.
Kaupunkia ei tule sekoittaa tunnetumpaan Astyraan Myysiassa.
Astrahanin tataarit

Kundrovin tataari 1913.
Astrahanin tataarit (tataariksi Әстерхан татарлары, Əsterxan tatarları) ovat yksi tataarien kolmesta alueellisesta pääryhmästä. He jakautuvat edelleen kolmeen etniseen alaryhmään: Jurtovin ja Kundrovin tataareihin sekä karagašeihin. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Astrahanin alueella asui 71 700 tataaria.
Astrahanin tataarien etnisestä alkuperästä on olemassa erilaisia käsityksiä. Yhden teorian mukaan Jurtovin tataarit ja karagašit polveutuvat nogaista. Toisen teorian mukaan Jurtovin tataarit ovat Astrahanin kaanikunnan asukkaiden jälkeläisiä. Jurtovin tataareihin on myöhemmin liittynyt muita ryhmiä (Kundrovin ja Bešaulin tataarit ym.), jotka yhdessä muodostavat Alabugatin tataariryhmän. Jälkimmäiset ovat alkuperältään etupäässä nogaita, joihin on sulautunut kazakkeja ja turkmeeneja.
Jurtovin tataareihin ovat sulautuneet jemekit, jotka olivat Astrahanin tataarien sotavangeiksi ottamien Kazanin ja krimintataarien jälkeläisiä. Muualta tulleita ryhmiä ovat myös agryžanilaiset, gilanilaiset ja buharalaiset, jotka asuivat Astrahanissa jo 1570-luvulla. Agryžanilaiset olivat alkuperältään Astrahaniin Multanista muuttaneita hindulaisia, jotka menivät 1760–1770-luvuilla tataarien kanssa naimisiin. Gilanilaiset olivat Iranin Gīlānin maakunnasta muuttaneita kristittyjä tateja. Buharalaisryhmän muodostivat islaminuskoiset uzbekit. Nämä kolme ryhmää sulautuivat Jurtovin tataareihin 1800-luvun lopulla.
Huomattava osa Astrahanin tataareista on alueelle 1700–1900-luvuilla muuttaneiden Volgan tataarien jälkeläisiä. Jo vuonna 1702 Astrahanista mainitaan paikallisten naisten kanssa naimisiin menneitä Kazanin tataareja. 1700-luvun lopulla Volgan ja Uralin tataareja alkoi muuttaa maaseudulle, missä he perustivat uusia kyliä tai asettuivat paikallisten tataarien kanssa samoihin kyliin. 1900-luvun alkuun mennessä lähinnä Jurtovin tataarien kanssa sekoittuneet uudisasukkaat muodostivat jo yli kolmasosan paikallisesta tataariväestöstä.
Tunnetuimpia Astrahanin tataareja on jalkapalloilija Rinat Dasajev.
Aiheesta muualla

Astrahanin tataarien sivusto (venäjäksi)
Assera

| Assera> Ἄσσηρα.Sijainti |
| --- | --- |
 Assera
Koordinaatit:  40°22′04″N, 23°50′11″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Develíki, Aristotélis, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400–300-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Khalkidike, Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Assera (m.kreik. Ἄσσηρα, Assēra) eli Assa (Ἀσσα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Khalkidiken alueella Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Aristotélisin kunnan alueelle lähelle nykyistä Develíkin kylää.
Maantiede

Asseran kaupunki sijaitsi nykyisen Chalkidikín niemimaan rannikolla Singoksenlahden (nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) pohjukassa. Kaupunki sijoitetaan nykyisin Gomátin Develíkin kylän itäpuolelle. Samalla rannikolla Asserasta länteen sijaitsi Piloros ja itään Sane. Asseran kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Aristoteles käyttää Asseran alueesta nimitystä Assērītis (Ἀσσηρῖτις) tai joissakin käsikirjoituksissa Assyrītis (Ἀσσυρῖτις). Seudulla oli joki, josta käytettiin nimeä Psykhros (Ψυχρός) sen kylmyyden vuoksi.
Historia

Assera ja Assa ovat todennäköisesti sama kaupunki: Herodotos käyttää muotoa Assa ja Theopompos muotoa Assera. Stefanos Byzantionlaisella on oma hakusana kummastakin, mutta se voi johtua siitä, ettei hän tiennyt Herodotoksen ja Theopompoksen viitanneen samaan paikkaan. Plinius vanhempi käyttää latinankielistä muotoa Cassera. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Asseritēs (Ἀσσερίτης) ja Assaios (Ἀσσαῖος).
Herodotos mainitsee Ass(er)an yhtenä seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Assera kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. Assera saattoi osallistua seudun muiden kaupunkien mukana vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan. 300-luvulla eaa. kaupunki kuului oletettavasti Khalkidiken liittoon.
Keltabulbuli

| Keltabulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Mustabulbulit Hypsipetes
Laji::  everetti
Kaksiosainen nimi
 Hypsipetes everetti  Tweeddale, 1877 
Synonyymit
 Ixos everetti 

Katso myös
   Keltabulbuli Wikispeciesissä   Keltabulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltabulbuli (Hypsipetes everetti) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltabulbulia tavataan vain Filippiineillä. Sen on kuitenkin kuvattu olevan melko yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maneesiaukio

Maneesiaukiolta Punaiselle torille johtava Ylösnousemuksen portti.
Maneesiaukio (ven. Манежная площадь, Manežnaja ploštšad) on Moskovassa sijaitseva aukio. Se yhdistää Punaisen torin kaupungin pääkatuihin kuuluvaan Tverskajaan. Maneesiaukion laidoilla sijaitsevat muun muassa Hotelli Moskova, Valtion historiallinen museo, Aleksanterin puisto, Moskovan maneesi ja Moskovan valtionyliopiston päärakennus. Aukiolla ovat myös Ohotnyi rjadin, Vallankumousaukion ja Teatralnajan metroasemat.
Maneesiaukio on suosittu mielenosoituspaikka, jossa muun muassa Venäjän oppositio on vastustanut Ukrainan sotaa. Se on myös yleinen kokoontumispaikka esimerkiksi  uudenvuodenvastaanottajaisissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maneesiaukio Wikimedia Commonsissa
Heinola 10

| Heinola 10 Apulanta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001, Petrax & Finnvox
 Julkaistu: 11. toukokuuta 2001
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 38.32
 Levy-yhtiö: Levy-yhtiö
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Apulannan muut julkaisut
| Plastik 2000 | Heinola 10 2001 | Hiekka 2002 |
Heinola 10 on Apulannan kuudes pitkäsoitto. Ilmestyttyään albumi meni suoraan listaykköseksi ja pysyi siellä kolme viikkoa. Levy on myynyt platinaa ensimmäisenä Apulannan levynä.  Levyltä julkaistiin singlenä kolme kappaletta: ”Reunallat”, (jonka singleversion nimi on ”Reunalla”), ”Viivakoodit” ja ”Kadut”. Viivakoodit-single myi platinaa ja Reunallakin kultaa.
Kappale ”Reunallat” valittiin Radio Rockin ”1000 kaikkien aikojen kovinta rock-biisiä” -listan sijalle 884.
Taustaa

Albumilla yhtye siirtyi kappaleissaan edellisiltä albumeilta raskaammiksi. Nu metal -vaikutteet ilmenevät viisikielisen basson ja seitsemänkielisten kitaroiden kautta, eritoten kappaleissa "Reunalla" ja "Tunnit".
Kappaleet

Reunalla – 03:17
Timantit – 03:11
Ruhtinaat – 03:28
Muistijäljet – 03:50
Käärmeet – 04:50
Viivakoodit – 03:54
Kirveltäjät – 04:12
Kadut – 04:20
Tunnit – 02:51
Kaksoishuiput – 04:04
Kokoonpano

Toni Wirtanen – kitarat, laulu, hälyäänet
Sipe Santapukki – lyömäsoittimet, akustinen kitara, sateen- ja ukkosentekijät
Tuukka Temonen – basso
Triviaa

Albumin nimi on peräisin yhtyeen kotikaupungin Heinolan keskustaajaman postinumerosta 18100, joka kirjoitettiin ennen nykyisen postinumerojärjestelmän kehittämistä muodossa Heinola 10.
Alun perin "Reunallat"-kappaleen nimi piti olla singleversiossakin oleva Reunalla. Yhtye kuitenkin huomasi että kaikki albumin kappaleet päättyvät t-kirjaimeen, päätettiin kappaleen nimeen lisätä t-kirjain. Singlessä kappaleen nimi on kuitenkin oikeinkirjoitettu "Reunalla".
Spotify-suoratoistopalvelussa kappale "Kaksoishuiput" tunnetaan nimellä "(Heinolan) Kaksoishuiput". Kappaleen nimi viittaa Kymijoen ja Ruotsalaisen yhtymäkohdassa sijaitsevaan Tähtiniemen siltaan, jonka 105-metrinen kaksoispyloni on yksi kaupungin tunnetuimmista maamerkeistä.
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Kristiina Bruun

Mirka Kristiina Rahman (o.s. Henttonen, s. 1970 Lappeenranta) eli kirjailijanimeltään Kristiina Bruun on suomalainen esikoiskirjailija, markkinointihenkilö ja luennoija. Kirjailijanimi Bruun on hänen äitinsä tyttönimi.
Bruunin esikoisromaani Kaikki mikä on sinun ilmestyi elokuussa 2015 Schildts & Söderströmsin kustantamana. Se on Yhdysvaltoihin ja Bangladeshiin sijoittuva rakkaustarina.
Rahman työskentelee Lappeenrannan kaupungin markkinointi- ja asiakaspalvelupäällikkönä sekä Lappeenrannan-Lahden teknillisen yliopiston ja LAB-ammattikorkeakoulun luennoijana. Lappeenranta voitti hänen johdollaan kuntamarkkinoinnin SM-kilpailuissa kilpailukyky- ja rekrytointisarjojen kultaa vuonna 2013. Rahmanilla oli pieni rooli Lappeenrannassa kuvatussa rikossarjassa Sorjonen (2016), jossa hän näytteli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtajaa.
Rahman kirjoitti ylioppilaaksi Lauritsalan lukiosta vuonna 1989, ja hänellä on tutkinnot yhdysvaltalaisista Dallasin ja Texasin (Arlingtonin) yliopistoista. Hänen miehensä on kotoisin Bangladeshista, ja heillä on kaksi poikaa.
Teokset

Kaikki mikä on sinun.  Helsinki:  Schildts & Söderströms, 2015.  ISBN 9789515237002
Aiheesta muualla

Kristiina Bruun #kirja-palvelussa[vanhentunut linkki]
Kalle Asukas

Kalle Asukas (16. huhtikuuta 1920 Kemi – 30. kesäkuuta 2008 Lahti) oli ensimmäinen suomalainen keilailun henkilökohtainen maailmanmestari.
Asukas kilpaili viisissä keilailun MM-kilpailuissa. Helsingissä 1954 hän voitti MM-hopeaa kahdeksan miehen joukkuekilpailussa ja MM-pronssia viiden miehen joukkuekilpailussa. Essenin MM-kilpailuissa 1955 hän voitti kahdeksan miehen joukkuekilpailussa kultaa ja viisimiehiskisassa hopeaa. Helsingborgin MM-kilpailuissa 1958 hän voitti maailmanmestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa ja viisimiehiskisassa sekä MM-hopeaa kahdeksan miehen joukkuekilpailussa. Hampurissa 1960 hän saavutti MM-hopeaa parikilpailussa Rauno Mannin kanssa ja kahdeksan miehen joukkuekilpailussa. Méxicon MM-kilpailuissa 1963 Asukas oli henkilökohtaisessa kilpailussa parhaana eurooppalaisena kahdeksas mutta mitaleille hän ei enää yltänyt.
Asukas voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 1957. Parikilpailun SM-kultaa hän voitti vuonna 1947 Toivo Hartmanin sekä vuosina 1948 ja 1949 Ossi Vuorion parina. Joukkuemestaruuden hän voitti Keila-Poikien joukkueessa vuosina 1953, 1957 ja 1963. Hän edusti myös Helsingin Kullervoa ja Keila-Kalleja ja toimi KePo:n ja KK:n puheenjohtajana.
Asukkaan ennätystulokset olivat yhdellä sarjalla täydet 300 pistettä, kolmella sarjalla 739, neljällä sarjalla 973, kuudella sarjalla 1376 ja kahdeksalla sarjalla 1763. Hänet valittiin toisena suomalaisena keilailun kuuluisuuksien galleriaan vuonna 2004.
Asunnanjärven valuma-alue

Asunnanjärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.68) on Keuruun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 169,49 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,12 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Keurusselkä, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Keurusselän alueelle (35.62).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Pohjoisjärven alue (35.681)
Asunnanjärven alue (35.682)
Kolonjärven alue (35.683)
Kangaspuron valuma-alue (35.684)
Kivistönpuron valuma-alue (35.685)
Sammalisen valuma-alue (35.686)
Vähä-Asunnan valuma-alue (35.687)
Havunjoen valuma-alue (35.688)
Letkujoen–Huhkojärven valuma-alue (35.689)
Astrovirukset

| Astrovirukset |
| --- | --- |

Virusten luokittelu
Ryhmä::  Ryhmä 4 ((+)ssRNA)
Kunta::  Virus
Lahko::  ei määritelty
Heimo::  Astroviridae
Suvut
 Avastrovirus  Mamastrovirus 
Katso myös
   Astrovirukset Wikispeciesissä   Astrovirukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Astrovirukset (Astroviridae) ovat pieniä pyöreitä viruksia, jotka aiheuttavat gastroenteriittiä. Tyypillisimmin astrovirusinfektio ilmenee alle kouluikäisellä lapsella. Lisäksi sitä tavataan vanhuksilla ja niillä, joiden immuunijärjestelmä on heikentynyt. Itämisaika on yhdestä kahteen vuorokautta. Oireita ovat oksentelu, ripuli ja kuumeilu. Tauti voi olla myös oireeton. Tartunnan aiheuttama ripuli on tyypillisesti lieväoireinen.
Astrovirukset löydettiin vuonna 1975. Virukset aiheuttavat oireita ihmisten lisäksi myös useilla muilla lajeilla.
Viruksen yleisin leviämistapa on kosketustartunta ihmisestä toiseen, harvemmin elintarvikkeiden tai veden värityksellä. Tartuntaa voidaan ehkäistä huolellisella käsihygienialla, pesemällä vihannekset huolellisesti ja kuumentamalla marjoja riittävästi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Astroviridae
ViralZone: Astroviridae (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Astroviridae, taxonomy (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q752185  Wikispecies: Astroviridae  CoL: 6V2  EoL: 5043  GBIF: 1928  IRMNG: 106838  NCBI: 39733  WoRMS: 600092
Petteri Haveri

| Petteri Haveri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1995 (ikä 29) Alavus, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Havu
Pelipaikka:  puolustaja/vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Peliitat (Mestis) Pelicans (SML) KOOVEE (Mestis)
Petteri Haveri (s. 15. huhtikuuta 1995 Alavus) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelannut urallaan aiemmin myös hyökkääjänä.
Ura > Seuraura

Haveri on Alavuden Peli-Veikkojen kasvatti. Hän toimi kaudella 2009–2010 seuran C-nuorten varakapteenina. Haveri oli joukkueensa paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä C-nuorten II-divisioonan karsinnoissa tehoilla 9+8=17. C-nuorten III-divisioonan runkosarjassa hän oli APV:n paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 23+40=63, joilla Haveri sijoittui sarjan pistepörssissä viidenneksi. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi JYPin C-nuoriin, joiden varakapteenina Haveri toimi. Kaudella 2014–2015 Haveri toimi seuran A-nuorten varakapteenina ja kaudella 2015–2016 kapteenina. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua Mestis-joukkue JYP-Akatemiassa.
Kaudeksi 2016–2017 Haveri siirtyi pelaamaan A-nuorten Mestistä Vierumäki Unitedin joukkueeseen. Hän nousi samalla kaudella Heinolan Peliittojen Mestis-joukkueeseen, jossa Haveri pelasi suurimman osan kaudestaan tehden 37 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+4=6. Huhtikuussa 2017 Haveri teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen.
Alkukaudella 2017–2018 Haveri pelasi Peliittojen lisäksi myös lainalla II-divisioonajoukkue HC Giantsissa. Hän pelasi kauden aikana lainalla myös SM-liigajoukkue Pelicansissa, jossa Haveri teki liigadebyyttinsä 17. marraskuuta 2017 Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Pelicansin 13. hyökkääjäksi. Haveri sai ottelussa jääaikaa lopulta 1.30 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua. Kaudeksi 2019–2020 Haveri nimettiin Peliittojen varakapteeniksi.
Haveri teki kesäkuussa 2020 Peliittojen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2020–2021 hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Kaudeksi 2021–2022 Haveri siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan Mestis-pelejään Kooveen riveihin. Hänet hankittiin joukkueeseen puolustajaksi.
Ura > Maajoukkueura

Haveri on pelannut yhden poikien maaottelun.
Muuta

Haveri valmistui ylioppilaaksi Schildtin lukiosta keväällä 2016.
Lancelot Andrewes

Lancelot Andrewes (1555-1626), oli Englannin kirkon piispa ja hengellinen kirjailija.
Elämänvaiheet

Andrewes syntyi Barkingissa Englannissa. Hän sai Bacelorin tutkinnon Pembroke Hallista vuonna 1575 ja ordinoitiin vuonna 1580. Vuodesta 1589 vuoteen 1605 hän oli Pembroken maisteri, ja vuonna 1601 hänestä tuli Westminsterin dekaani. Andrewes vihittiin Chichesterin piispaksi 3. marraskuuta 1605, ja hän palveli siellä 6. marraskuuta 1609 asti, jolloin hänet siirrettiin Elyn piispaksi. Helmikuun 25. päivästä 1619 kuolemaansa asti hän oli Winchesterin piispa. The Private Devotions of Lancelot Andrewes on yksi hänen tunnetuimmista kirjoistaan.
Oxfordin liikkeen vaikutuksesta Andrewes'in teokset julkaistiin 1800-luvulla uudelleen osana julkaisusarjaa Library of Anglo-Catholic Theology.
Teologia

Andrewes'in oppineisuus teki hänestä Grotiuksen ja aikansa merkittävimpien tutkijoiden tasavertaisen ystävän. Hänen saarnansa olivat ainutlaatuinen yhdistelmä retorista loistoa ja oppinutta rikkautta; Hänen hurskautensa on kuin muinaisen pyhimyksen, puoliaskeettinen ja epämaallinen itsekieltäymyksessään. Kirkonmiehenä hän on tyypillisesti anglikaaninen, yhtä kaukana puritaanisista ja roomalaisista kannoista. Hän oli Richard Hookerin seuraaja Englannin uskonpuhdistuksen periaatteissa, tosin siinä missä Hooker vastusti pääasiassa puritanismia, Andrewes taisteli pääasiassa roomalaiskatolisuutta vastaan. Hyvä yhteenveto hänen asemastaan ​​löytyy hänen tekstistään kardinaali Perronille (First Answer to Cardinal Perron), joka oli kyseenalaistanut Jaakko I:n "katolisen" tittelin käytön. Hänen asemansa eukaristian suhteen on luonnollisesti kypsempi kuin ensimmäisillä uskonpuhdistajilla:
»"Olemme yhtä mieltä todellisesta läsnäolosta; kiistamme koskee sen muotoa. Mitä tulee muotoon, emme määrittele mitään hätiköidysti emmekä tutki levottomasti sen enempää, kuin Kristuksen inkarnaatiossakaan kysymme, kuinka ihminen yhdistyy jumalalliseen luontoon yhdessä persoonassa. Elementeissä tapahtuu todellinen muutos – me sallimme, ut panis iam consecratus non sit panis quem natura formavit; sed, quem benedictio consecravit, et consecrando etiam immutavit (Responsio, s. 263).»
Palvonta on sallittua, ja termien "uhri" ja "alttari" käyttöä pidetään pyhien kirjoitusten ja antiikin mukaisena. Kristus on:
»"uhri – siis teurastettavaksi; sovitusuhri – ja siis syötäväksi” (Sermons, vol. ii. p. 296). ”Samoilla ehdoilla kuin oli pääsiäinen, voidaan tätä meidänkin kutsua uhriksi. Sanan tiukassa merkityksessä taas ei kumpaakaan; sillä kun puhutaan täsmällisesti jumaluuden mukaisesti, on olemassa vain yksi ainoa uhri, veri nominis, se on Kristuksen kuolema. Ja tuo uhri, joka kerran tosiasiallisesti suoritettiin Hänen kuolemassaan, mutta aina ennen esitettiin kuvaannollisesti alusta asti; ja on siitä asti toistettu muistossa aina maailman loppuun asti. Se ainoastaan on absoluuttinen, kaikki muu on siihen suhteutettu, sitä edustava, sen mukaan toimiva. . . Tästä syystä se, mitä nimeä heidän kantoivat, meidän tekevät samoin, eivätkä isät tunne siitä vaikeutta – ja yhtä vähän tarvitsee meidänkään” (Sermons, vol. ii, s. 300).»
Mitä tulee (alttarin sakramentin) säilyttämiseen (ehtoollisenvieton jälkeen), "sitä ei tarvitse: intentio on toteutettu ilmankin", koska sairaalla voi aina olla yksityinen ehtoollinen. Andrewes vastustaa pyhien avuksihuutamista, ilmeiset esimerkit patristisessa kirjallisuudessa ovat "retorisia purkauksia, eivät teologisia määritelmiä".
Hänen palveluksensa omalle kirkolleen on tiivistetty seuraavasti:
(1) hänellä on terävä käsitys uskon suhteesta ja hän säilyttää selkeän eron sen välillä, mikä on perustavanlaatuista, joka tarvitsee kirkollisia käskyjä, ja toissijaisen välillä, joka tarvitsee vain kirkollista ohjausta ja ehdotusta;
(2) erottuen aikaisemmasta protestoivasta lähtökohdasta, esim. Kolmestakymmenestäyhdeksästä artiklasta, hän korosti anglikaanisen kannan myönteistä ja rakentavaa ilmaisemista.
Astraaliripaska

| Astraaliripaska |
| --- | --- |

Kirjailija:  Rasa Manner ja Sami Similä (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  fantasia, kauhu
Kustantaja:  Seonsana ry
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  159
ISBN:  951-98832-0-7

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Astraaliripaska on turkulaisen kirjallisuusyhdistys Seonsanan ensimmäinen kirja vuodelta 2001. Yhdistyksen järjestämän novellikilpailun satoon perustuva valikoima sisältää suomalaisia fantasia- ja kauhunovelleja. Kokoelmassa on seitsemän novellia viideltä eri kirjoittajalta, muun muassa tulevilta romaanikirjailijoilta Marko Hautalalta ja Juha-Pekka Koskiselta.
Sisällys

Marko Hautala: Alex Schuller ja Wotanin lapset (Julkaistu eri muodossa nimellä Wotanin lapset eli Kauffmanin talon häviö Portti-lehden numerossa 3/1999)
Marko Hautala: Tulihäntäisen käärmeen hiljaisuus
Mia Hopeavaahtera: Candida Pro Causa Ense Candido
Erkki Kanerva: Käteni alkaa hiipua
Juha-Pekka Koskinen: Corvus corone
Juha-Pekka Koskinen: Unien talossa
Marja Nykänen: Astraaliripaska
Aiheesta muualla

Seppo Lehtinen: Sekalainen kokonaisuus[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 13.12.2001.
Pasi Karppanen: Astraaliripaska (Arkistoitu – Internet Archive). Kosmoskynä 3/2002.