stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rosa (nimi)
Tunnettuja Roosa-nimisiä

Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Roosa Ariyo (s. 1994), suomalais-nigerialainen jalkapalloilija
Roosa Bröijer (s. 1997), jalkapalloilija
Roosa Frimodig (s. 1991), koripalloilija
Roosa Heikkiniemi (s. 2000), lentopalloilija
Roosa Hussa (s. 1999), pesäpalloilija
Roosa Kanerva (s. 1999), uimahyppääjä
Roosa Karppinen (s. 2002), jalkapallomaalivahti
Roosa Koskelo (s. 1991), lentopalloilija
Roosa Kosonen (s. 2000), koripalloilija
Roosa Laakkonen (s. 1994), lentopalloilija
Roosa Lahtinen (s. 1994), keskimatkojen juoksija
Roosa Lehtoranta (s. 1997), koripalloilija
Roosa Lukkarinen (s. 1992), koripalloilija
Roosa Lundén (s. 1994), keilaaja
Roosa Maskonen (s. 1994), stand up -koomikko, dokumentaristi ja toimittaja
Roosa Närhi (s 1990), taekwondo-urheilija
Roosa Salmela (s. 1997), salibandyn pelaaja
Roosa Söderholm (s. 1994), näyttelijä
Roosa Timonen (s. 1997), tennispelaaja
Roosa Toivanen (s. 1998), jalkapalloilija
Roosa Toivonen, Rosa Karo (s. 1971), elokuvaohjaaja
Roosa Tuominen (s. 2000), jalkapalloilija
Roosa Törmänen (s. 1998), pesäpalloilija
Roosa Ärväs (s. 1993), jalkapalloilija
Kuvitteellisia Roosia

Rosa, päähenkilö nuortenelokuvassa Rosa Was Here
Roosa Kemppainen, henkilö televisiosarjassa Salatut elämät
Roosa-Maaria Ruusunen, henkilö televisiosarjassa Ruusun aika
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rosa (nimi) Wikimedia Commonsissa
Saltvikin kirkko

| Saltvikin kirkko |
| --- | --- |
 Saltvikin kirkko vuonna 1991.
Sijainti:  Saltvik, Ahvenanmaa
Koordinaatit:  60°16′31″N, 020°03′05″E
Rakentamisvuosi:  noin 1370-luku
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saltvikin kirkko on kirkkorakennus Saltvikissä Ahvenanmaalla. Se on pyhitetty Pyhälle Marialle. Sen paikalla sijaitsi ennen muinoin puukirkko, jonka se korvasi. Rakennuksen runkohuone voidaan ajoittaa 1300-luvun puolivälin jälkeiselle ajalle, ehkä 1370-luvulle. Kirkon torni on puolestaan 1380-luvulta. 1700-luvun puolessa välissä torniin lisättiin barokkihenkinen yläosa. Kirkossa on muun muassa vuodelta 1832 oleva saarnatuoli, vuodelta 1862 oleva Robert Wilhelm Ekmanin suunnittelema alttaritaulu, sekä vuonna 1659 valmistunut maalaus, joka esittää Pyhää Yrjöä ja lohikäärmettä. Saarnatuoli sijaitsi aiemmin kirkkosalin vasemmalla sivulla, mutta se siirrettiin nykyiselle paikalleen kirkon viimeisessä, vuosina 1956–1957 tehdyssä peruskorjauksessa. Tällöin rakennettiin myös urkuparvi.
Kirkon 19-äänikertaiset urut on rakentanut Veikko Virtanen vuonna 1973.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saltvikin kirkko Wikimedia Commonsissa
Saltvikin kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Huomattavia suomalaisia kirkkorakennuksia
| --- | --- |
Tuomiokirkkoja:  Espoo • Helsinki • Kuopio • Lapua • Mikkeli • Oulu • Porvoo • Turku • Tampere
Katedraaleja:  Uspenskin katedraali • Pyhän Nikolaoksen katedraali • Pyhän Kolminaisuuden katedraali • Pyhän Henrikin katedraali
Paikkamäärältään suuria:  Kerimäki • Lapväärtti • Johanneksenkirkko • Nurmes • Keski-Porin kirkko • Heinävesi
Vanhoja puukirkkoja:  Ulrika Eleonoran kirkko • Muhos • Petäjäveden vanha kirkko • Sammatti • Sodankylän vanha kirkko • Uudenkaupungin vanha kirkko • Vöyrin puukirkko
Vanhoja kivikirkkoja:  Eckerö • Hammarland • Hattulan Pyhän Ristin kirkko • Hollola • Jomala • Lemland • Nousiainen • Pernaja • Saltvik • Sund • Tyrvään Pyhän Olavin kirkko • Ulvila
Modernistisia:  Kannonkoski • Lakeuden Risti • Nakkila • Rajamäki • Temppeliaukion kirkko • Varkauden pääkirkko
Luovutettujen alueiden kirkkoja:  Sortavalan apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko • Kristuksen kirkastumisen katedraali • Viipurin tuomiokirkko • Viipurin vanha tuomiokirkko • Terijoen ortodoksinen kirkko
Yhdistyneet Villatehtaat

Yhdistyneet-villatehtaat (nimi vuoteen 1932 De Förenade Yllefabrikerna Aktiebolag) oli 1902–1960 toiminut tekstiiliteollisuusyritys, jonka kotipaikka oli Hyvinkää.
Yhtiö muodostettiin 1902 yhdistämällä neljä eri villatehdasta vastaperustettuun osakeyhtiöön. Nämä tehtaat olivat:
1895 muodostettu Hyvinge Yllespinneri & Väfveri A.B, joka koostui Ossian Donnerin Hyvinkään aseman lähelle perustamista villakehräämöstä (1892) ja villakutomosta (1894)
Helsingfors Yllefabriks A.B, joka oli Donnerin 1898 Helsingin Sörnäisiin perustama villakutomo
Helsingfors Spinneri A.B, joka oli Donnerin 1899 Sörnäisiin perustama villakehräämö
W:m Kräkin trikootehdas, joka toimi Helsingissä ja jonka Donner oli ostanut 1899.
Yhtiö keskitti Hyvinkäälle kutomotoimintansa 1907 ja kehräämötoimintansa 1915. Yhtiö listautui Helsingin pörssiin toukokuussa 1915. Vuonna 1920 yhtiön palveluksessa oli tuhat henkilöä ja myynti oli 61 miljoonaa markkaa. Samana vuonna ostettiin Helsingin Vanhassakaupungissa toiminut A.B. Helsingfors Mekaniska Väveri, joka muutettiin kutomoksi.
Ossian Donner toimi yhtiön toimitusjohtajana vuoteen 1918, jonka jälkeen toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana toimi kauppaneuvos Finn Feiring 1918–1948.
Yhdistyneet Villatehtaat nousi 1930-luvulla Suomen viidentoista suurimman teollisuusyrityksen joukkoon. Vuonna 1949 yhtiöllä oli 1 700 työntekijää ja myynti oli 1 300 miljoonaa markkaa. Tuotanto koostui silloin villakankaista, raionista valmistetuista silkki- ja vuorikankaista, huonekalukankaista, huovista ja myyntiin tarkoitetuista langoista. Ossian Donner säilyi yhtiön merkittävänä osakkeenomistajana aina 1940-luvulle saakka. 1960 yhtiö fuusioitiin osaksi samana vuonna perustettua Villayhtymää. Yhtiön Hyvinkään-villatehdas siirtyi myöhemmin Valvilla Oy:n haltuun ja tehtaan toiminta päättyi lopullisesti 1988.
Yhdistyneiden Villatehtaiden ja sitä seuranneen Valvillan historiaa Hyvinkäällä esitellään hyvinkääläisessä Valvillan tehdasmuseossa, joka perustettiin vuonna 1981.
Yangju

| Yangju |
| --- | --- |
 Yangju
 Koordinaatit: 37.7851°N, 127.0457°E 
Valtio:   Etelä-Korea
Maakunta:  Gyeonggi
Väkiluku (2016):  205 513
 
 www.yangju.go.kr/site/english/main.do 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yangju (kor. 양주시, Yangju-si, hanja 楊州市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se sijaitsee linnuntietä 25 kilometriä Soulista pohjoiseen. Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 205 513.
Kaupungintalo.
Kirjasto
Amerikkalaisjoukkojen Yangjun sotilassairaala.
Dae Jang Geum -teemapuiston portti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yangju Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivusto (koreaksi) (yangju.go.kr)
Ruusukekalkkikämmekkä

| Ruusukekalkkikämmekkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Alaheimo::  Orchidoideae
Suku::  Kalkkikämmekät Anacamptis
Laji::  morio
Kaksiosainen nimi
 Anacamptis morio  (L.) R.M.Bateman, Pridgeon & M.W.Chase (1997) 
Synonyymit
 Orchis morio L. (kantanimi) 
Katso myös
   Ruusukekalkkikämmekkä Wikispeciesissä   Ruusukekalkkikämmekkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusukekalkkikämmekkä (Anacamptis morio, syn. Orchis morio) on Euroopassa kasvava kalkkikämmeköiden sukuun luettava kämmekkäkasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Ruusukekalkkikämmekkä kasvaa 8–30 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on särmikäs ja ylhäältä violetinsävyinen. Sillä on 5–6 vihreää, täplätöntä varsilehteä. Ne ovat 3–6 cm pitkiä, ylimmät varsilehdet ovat lähes tuppimaisia. Ruusukekalkkikämmekän kukintona on lyhyt ja harsu tähkä, jossa on 4–14 kukkaa. Kukkien väri vaihtelee tummanpunaisesta vaalean purppuraan, harvoin valkoiseen. Kukan huuli on syvästi kolmiliuskainen.
Levinneisyys

Ruusukekalkkikämmekkää esiintyy suuressa osassa Eurooppaa sekä maanosan lähialueella Turkissa ja Marokossa. Sen pohjoisimmat kasvupaikat ovat Ruotsissa, Norjassa ja Virossa. Pohjoismaissa ruusukekalkkikämmekkä on harvinainen kuivilla niityillä kasvava kalkinsuosijakasvi.
Aiheesta muualla

Den virtuella floran: Göknycklar (Orchis morio) (ruotsiksi)
Roberto

Roberto-nimisiä henkilöitä ovat:
Roberto sukunimenä

Benedito Roberto (1946–2020), angolalainen roomalaiskatolinen piispa
Federico De Roberto (1861–1927), italialainen kirjailija
Paulo Roberto (s. 1967), brasilialais-espanjalainen futsalpelaaja
Sergi Roberto (s. 1992), espanjalainen jalkapalloilija
Volker von Bonin

Volker von Bonin (8. elokuuta 1924 Wilhelmshaven, Saksa – 2006) oli saksalais-suomalainen valokuvaaja. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingin Saksalaisesta koulusta ja valokuvaajaksi Münchenin yliopistosta. Hän työskenteli Oy Tilgmann Ab:lle, Eeva-lehdelle sekä freelance-kuvaajana. Hänen töitään on Museoviraston kuva-arkistossa.
Kirjallisuutta

Yki Hytönen: Katse Helsinkiin: Volker von Boninin valokuvia. Helsingin kaupunginmuseo, 2023.
Rossby-aalto

Rossby-aallot eli planetaariset aallot ovat luonnollinen ilmiö planeettojen ilmakehässä ja valtamerissä. Niiden takana on planeetan pyörimisliike. Rossby-aallot ovat inertiaalisten aaltojen osajoukko. Niiden olemassaolon havaitsi ensimmäisenä Carl-Gustaf Arvid Rossby.
Maapallolla ilmakehän Rossby-aallot ovat korkeiden tuulijärjestelmien mutkitteluita, jotka vaikuttavat säähän merkittävästi. Nämä aallot liittyvät ilmanpainejärjestelmiin ja suihkuvirtauksiin. Valtamerten Rossby-aallot kulkevat lämpötilan harppauskerrosta eli termokliiniä pitkin, joka on rajapinta valtameren lämpimän pintakerroksen ja kylmän syvän osan välillä.
Rossby-aaltotyypit > Ilmakehän aallot

Ilmakehän Rossby-aallot aiheutuvat potentiaalipyörteisyyden säilymisestä, ja niihin vaikuttaa coriolisvoima ja painegradientti. Maapallon pyöriminen saa virtaavat nesteet ja kaasut kääntymään oikealle pohjoisella pallonpuoliskolla ja vasempaan eteläisellä. Esimerkiksi ilmapaketti, joka virtaa päiväntasaajalta pohjoiseen kohti pohjoisnapaa poikkeaa kurssiltaan itään päin; ilmapaketti, joka liikkuu kohti päiväntasaajaa pohjoisesta päin taas poikkeaa kurssiltaan länteen päin. Nämä poikkeamat aiheutuvat coriolisvoimasta ja potentiaalipyörteisyyden säilymisestä, mitkä johtavat suhteellisen pyörteisyyden muutoksiin. Ilmiö on analoginen pyörimismäärän säilymiseen mekaniikassa. Planeettojen kuten Maan ilmakehässä Rossby-aallot aiheutuvat coriolisvoiman vaihtelusta leveysasteen muuttuessa. Carl-Gustaf Rossby tunnisti ensimmäisenä vastaavat aallot Maan ilmakehästä vuonna 1939 ja selitti myöhemmin niiden liikkeen.
Rossby-aallon tunnistaa sen vaihenopeuden perusteella, joka on sen aallonharjan etenemisnopeus. Vaihenopeudella on aina länsikomponentti. Sen sijaan joukko Rossby-aaltoja voi vaikuttaa liikkuvan itään tai länteen sen ryhmänopeudesta riippuen. Yleisesti ottaen lyhyemmillä aalloilla ryhmänopeus suuntautuu itään ja pitkillä aalloilla länteen.
Käsitteitä "barotrooppinen" ja "barokliininen" käytetään erottamaan Rossby-aaltojen pystysuuntainen rakenne. Barotrooppiset Rossby-aallot eivät vaihtele pystysuorassa suunnassa ja niiden etenemisnopeus on suurin. Barokliiniset aaltotyypit sitä vastoin vaihtelevat pystysuorassa suunnassa. Ne ovat myös hitaampia, ja niiden etenemisnopeus voi olla vain muutama senttimetri sekunnissa tai vähemmän.
Useimmat Rossby-aaltoihin kohdistuneet tutkimukset on tehty Maan ilmakehässä. Rossby-aallot Maapallolla on helppo havaita suihkuvirtauksen isokokoisina mutkitteluina, joita on yleensä 4–6. Kun nämä mutkittelut voimistuvat, kylmiä tai lämpimiä ilmamasoja irtoaa ja niistä tulee heikkoja sykloneita tai antisykloneita, jotka aiheuttavat keskileveysasteiden päivittäisiä säävaihteluita. Rossby-aaltojen vaikutus selittää osittain, miksi pohjoisen pallonpuoliskon mantereiden itäosat (kuten Yhdysvaltain koillisosa ja Kanadan itäosa) ovat viileämpiä kuin Länsi-Eurooppa samoilla leveysasteilla.
Rossby-aaltotyypit > Ilmakehän aallot > Napaa kohti etenevät ilmakehän aallot

Syvä konvektio (lämmön siirtyminen) troposfääriin on tehokasta lämpimän trooppisen merenpinnan yläpuolella, esimerkiksi El Niño-tapahtumien aikana. Tämä trooppinen pakote synnyttää ilmakehän Rossby-aaltoja, jotka liikkuvat kohti napaa ja itään päin.
Napaa kohti etenevät Rossby-aallot selittävät monet havaitut tilastolliset kytkennät alhaisen ja korkean leveysasteen ilmaston välillä. Eräs tällainen ilmiö on yhtäkkinen stratosfäärin lämpeneminen. Napaa kohti etenevät Rossby-aallot ovat tärkeä ja kiistämätön osa pohjoisen pallonpuoliskon ilmastonvaihteluita. Samantyyppisiä mekanismeja on myös eteläisellä pallonpuoliskolla, ja ne voivat selittää Amundseninmeren alueen ilmastonvaihteluita lähellä Etelämannerta.  Vuonna 2011 Nature Geosciencessä julkaistu tutkimus, jossa käytettiin yleisen kiertoliikkeen malleja, yhdisti Tyynenmeren Rossby-aallot Amundseninmeren lämpenemiseen, mikä aiheutti Ellsworthinmaan ja Marie Byrdin maan lämpenemistä talvi- ja kevätkaudella tehostuneen advektion vaikutuksesta.
Rossby-aaltotyypit > Ilmakehän aallot > Rossby-aaltoja muilla planeetoilla

Ilmakehän Rossby-aaltoja kuten myös Kelvin-aaltoja voi esiintyä millä tahansa pyörivällä planeetalla, jolla on ilmakehä. Y:n muotoinen pilvimuodostuma Venuksessa selitetään Kelvin- ja Rossby-aalloilla.
Rossby-aaltotyypit > Valtameren aallot

Valtamerten Rossby-aallot ovat suurikokoisia aaltoja valtamerialtaissa. Niillä on pieni amplitudi kertaluokkaa senttimetrejä (merenpinnalla) tai metrejä (termokliinissä) suhteessa niiden erittäin suureen aallonpituuteen, joka on kertaluokkaa satoja kilometrejä. Niiltä voi kestää kuukausia päästä valtamerialtaiden päästä päähän. Ne saavat liikemääränsä tuulen leikkausjännityksestä valtameren pintaosassa. Barotrooppiset ja barokliiniset aallot aiheuttavat vaihteluita merenpinnan topografiassa, vaikkakin näiden aaltojen suuret aallonpituudet tekivät ne vaikeiksi havaita ennen kuin satelliittialtimetria tuli käyttöön. Sittemmin satelliittihavainnot ovat varmistaneet mereisten Rossby-aaltojen olemassaolon.
Barokliiniset aallot kuljettavat myös meren termokliiniä ylös ja alas, usein kymmenien metrien verran. Satelliittihavainnot ovat osoittaneet, että Rossby-aaltoja kulkee säännöllisesti kaikkien merialtaiden poikki, etenkin eteläisillä- ja keskileveysasteilla. Näiltä aalloilta voi mennä kuukausia tai vuosia päästä Tyynenmeren kaltaisten altaiden poikki.
Rossby-aaltoja on ehdotettu tärkeäksi mekanismiksi, joka lämmittää Jupiterin Europa-kuulla sijaitsevaa valtamerta.
Matemaattiset määritelmät > Vapaat barotrooppiset Rossby-aallot zonaalisessa virtauksessa linearisoidun pyörteisyysyhtälön avulla ilmaistuna

Zonaalisen (itä-länsi-suuntainen) keskituulen ajatellaan muodostuvan vakio-osasta U, johon kohdistuu pienet häiriöt x- ja y-suunnissa, u′ ja v′:
Häiriöiden oletetaan olevan paljon heikompia kuin zonaalisen vakiovirtauksen:  U\gg u',v'\!
Suhteellinen pyörteisyys η sekä nopeuden komponentit u ja v voidaan kirjoittaa virtafunktion  \psi  avulla seuraavasti (oletetaan lähteetön virtaus, joten virtafunktio kuvaa yksiselitteisesti virtausta):
 {\begin{cases}u'&={\dfrac {\partial \psi }{\partial y}}\\v'&=-{\dfrac {\partial \psi }{\partial x}}\\\eta &=\nabla \times (u'\mathbf {\hat {\boldsymbol {\imath }}} +v'\mathbf {\hat {\boldsymbol {\jmath }}} )=-\nabla ^{2}\psi \end{cases}}
Tarkastellaan ilmapakettia, jolla ei ole suhteellista pyörteisyyttä ennen häiriön alkamista (keskituuleen U ei liity pyörteisyyttä), mutta joka saa osuutensa planetaarisesta pyörteisyydestä f leveysasteesta riippuen. Häiriö johtaa siihen, että paketin leveysaste muuttuu hieman, ja suhteellisen pyörteisyyden täytyy myös muuttua, jotta potentiaalipyörteisyys säilyisi. Oletus  U\gg u' takaa, että virtauksen häiriö-osa ei kuljeta (advektoi) suhteellista pyörteisyyttä merkittävästi.
missä \beta ={\frac {\partial f}{\partial y}}. Kun tämä sijoitetaan virtafunktion määritelmään, saadaan
 0={\frac {\partial \nabla ^{2}\psi }{\partial t}}+U{\frac {\partial \nabla ^{2}\psi }{\partial x}}+\beta {\frac {\partial \psi }{\partial x}}.
Käyttämällä määräämättömien kertoimien menetelmää saadaan kulkevan aallon ratkaisu, jolla on zonaalinen ja meridionaalinen aaltoluku k ja ℓ sekä taajuus  \omega :
 \psi =\psi _{0}e^{i(kx+\ell y-\omega t)}\!
Tämän perusteella saadaan dispersiorelaatioksi  \omega =Uk-\beta {\frac {k}{k^{2}+\ell ^{2}}}.
Rossby-aallon zonaalinen vaihenopeus ja ryhmänopeus saadaan näin ollen kaavoista
 {\begin{cases}c&\equiv {\dfrac {\omega }{k}}&=U-{\dfrac {\beta }{k^{2}+\ell ^{2}}}\\c_{g}&\equiv {\dfrac {\partial \omega }{\partial k}}\ &=U-{\dfrac {\beta (\ell ^{2}-k^{2})}{(k^{2}+\ell ^{2})^{2}}},\end{cases}}
missä c on vaihenopeus, cg on ryhmänopeus, U on keskimääräinen länsivirtaus,  \beta  on Rossby-parametri, k on zonaalinen aaltoluku ja ℓ on meridionaalinen aaltoluku. Tulee huomata, että Rossby-aaltojen zonaalinen vaihenopeus on aina länteen suhteessa keskivirtaukseen U, mutta Rossby-aaltojen zonaalinen ryhmänopeus voi suuntautua itään tai länteen aaltoluvun suuruudesta riippuen.
Kirjallisuutta

Rossby, C.-G.: Relation between variations in the intensity of the zonal circulation of the atmosphere and the displacements of the semi-permanent centers of action. Journal of Marine Research, 1939, 2. vsk, s. 38–55.  doi:10.1357/002224039806649023.
Platzman, G. W.: The Rossby wave. Quarterly Journal of the Royal Meteorological Society, 1968, 94. vsk, nro 401, s. 225–248.  doi:10.1002/qj.49709440102.  Bibcode:1968QJRMS..94..225P.
Dickinson, R E: Rossby Waves--Long-Period Oscillations of Oceans and Atmospheres. Annual Review of Fluid Mechanics, 1978, 10. vsk, s. 159–195.  doi:10.1146/annurev.fl.10.010178.001111.  Bibcode:1978AnRFM..10..159D.
Aiheesta muualla

Description of Rossby Waves from the American Meteorological Society
An introduction to oceanic Rossby waves and their study with satellite data
Rossby waves and extreme weather (video)
Mutkitteleva pohjoisen pallonpuoliskon suihkuvirtaus kehittymisvaiheessa (a, b) ja hetkellä, jolloin siitä on irtoamassa kylmän ilmamassan "pisara" (c). Oranssi: lämpimät ilmamassat; vaaleanpunainen: suihkuvirtaus; sininen: kylmät ilmamassat.
Volker Schlöndorff

Volker Schlöndorff vuonna 2009.
Volker Schlöndorff (s. 31. maaliskuuta 1939 Wiesbaden) on saksalainen elokuvaohjaaja.
Schlöndorff baccalauréat-tutkinnon Ranskassa, johon hän oli 17-vuotiaana päätynyt vaihto-oppilaana ja jatkoi sen jälkeen opiskelua Pariisissa. Oppiaineina hänellä oli valtio-oppi ja elokuvataide. Tällöin hän tutustui ranskalaisohjaaja Louis Malleen. Schlöndorff työskenteli myöhemmin muun muassa Mallen, Jean-Pierre Melvillen ja Alain Resnais'n ohjausassistenttina. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli Robert Musilin romaaniin Oppilas Törlessin harhapolut (1906) perustuva filmi Olenko syyllinen (Der junge Törless, 1966). Cannesin elokuvajuhlilen kilpasarjaan valittu elokuva oli ensimmäisiä merkkejä uudesta saksalaisesta elokuvasta eli nuorten elokuvantekijöiden esiinmarssista.
Vuonna 1975 Schlöndorff ohjasi yhdessä silloisen vaimonsa Margarethe von Trottan kanssa Heinrich Böllin samannimiseen romaaniin perustuvan elokuvan Katharina Blumin menetetty maine (Die verlorene Ehre der Katharina Blum). Se oli aiheeltaan ajankohtainen elokuva, jossa Angela Winkler esitti lehdistön riepottelemaa ja terroristiksi leimaamaa naista. Filmi kuvasi, miten nainen reagoi voimakkaasti kokemiinsa nöyryytyksiin. Samalla filmi hyökkäsi Springer-mediakonsernia vastaan. Springer-lehdistö puolestaan syytti Schlöndorffia Punaisen armeijakunnan tapaisten terroristien holhoamisesta.
Schlöndorff teki kansainvälisen läpimurtonsa vuonna 1979 Günter Grassin romaanin filmatisoinnilla Peltirumpu (Die Blechtrommel, 1979). Elokuva jakoi Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun yhdessä Francis Ford Coppolan ohjaaman Ilmestyskirja. Nytin kanssa sekä voitti myös parhaan ei-englanninkielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Schlöndorffin ohjaama elokuva Orjattaresi tuli ensi-iltaan 1990. Se perustuu Margaret Atwoodin samannimiseen romaaniin, josta on tehty myös televisiosarja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Volker Schlöndorff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sclöndorff arkisto
Yangjiang

| Yangjiang (阳江市, Yángjiāng Shì) |
| --- | --- |
 Yangjiangin sijainti Guangdongissa, alla sijainti Kiinassa.
 Yangjiang
 Koordinaatit: 21°51′N, 111°58′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Guangdong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7 955 km²
Väkiluku (2010):  2 421 748
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  529500
Suuntanumero(t):  0662
Rekisterikilpi:  粤Q
 
 www.yangjiang.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yangjiang (yksink.: 阳江; perint.: 陽江; pinyin: Yángjiāng; Jyutping: Joeng4gong1) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan länsiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 195 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista lounaaseen. Kaupungin väkiluku on 2,4 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 7 955 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu lännessä Maomingin, pohjoisessa Yunfun ja idässä Jiangmenin prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurina on Etelä-Kiinan meri.
Piirikuntatason aluejako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 4 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Hiekkarantaa Yangjiangissa.
Merellisen silkkitien museo.
Yangjiangin ydinvoimala.
Beishanin kivipagodi Yangjiangissa.
Qixian shuyuan (koulurakennus Ming-dynastian aikoina rakennettu) Yangxin piirikunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yangjiang Wikimedia Commonsissa
Yangjiang Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
Yangjiang Overview (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (chinatravel.com)
SachsenEnergie-Eiskanal Altenberg

| SachsenEnergie-Eiskanal Altenberg |
| --- | --- |

Paikkakunta:: Altenberg
Maa::  Saksa
Katsojakapasiteetti:: 20 000
Avattu:: 1986
Remontoitu:: 1997, 2007
Rakenne
Kilpailupituus:: 1 411 m
Mutkia:: 18
Maksimijyrkkyys:: 15 %
Keskijyrkkyys:: 8,7 %
SachsenEnergie-Eiskanal Altenberg (myös Rennschlitten- und Bobbahn Altenberg, virallisesti vuosina 2012–2018 DKB-Eiskanal ja vuosina 2018–2020 ENSO-Eiskanal) on kelkkailurata Altenbergissä Saksassa.
Rataprofiili
Naisten ohjaskelkkailun lähtötalo.
Omega
Kreisel
Zielkreisel
Radan sponsoroimaton logo.
Radan logo vuosina 2012–2018.
Radan logo vuosina 2018–2020.
Historia

Altenbergissä kilpailtiin ensimmäisen kerran rattikelkoilla vuonna 1908 luonnonjääradalla. Itäsaksalaisten kelkkailijoiden harjoitusolosuhteiden parantamiseksi rakennettiin Altenbergiin Stasin valvonnassa kelkkailurata. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1981 ja vuonna 1983 ne saatiin valmiiksi. Radan 11. ja 12. mutkien rakentaminen kuitenkin epäonnistui ja ne jouduttiin rakentamaan uudelleen. Vasta syksyllä 1986 rata valmistui lopullisesti ja FIBT sertifioi radan, seuraavana vuonna myös FIL sertifioi radan.
Vuonna 1997 naisten ohjaskelkkailuun rakennettiin oma lähtöpaikka. Kesällä 2007 18. mutkaa ja sen jälkeistä jarrutusaluetta sekä radan yleistä infrastruktuuria remontoitiin 4,1 miljoonalla eurolla.
29. lokakuuta 2018 julkaistiin uusi pääsponsori ja radan nimeksi vaihdettiin ENSO-Eiskanal. 1. tammikuuta 2021 rata sai uuden pääsponsorin ja radan nimeksi vaihtui SachsenEnergie-Eiskanal Altenberg.
Tietoja radasta

| Laji | Pituus | Mutkia | Korkeusero | Keskijyrkkyys |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rattikelkkailu ja skeleton | 1 411 m | 17 | 122,22 m | 8,7 % |
| Ohjaskelkkailu miehet | 1 387 m | 17 | 125 m | 9 % |
| Ohjaskelkkailu naiset | 1 220 m | 15 |  |  |
| Ohjaskelkkailu parit | 996 m | 11 |  |  |
| # | Nimi | Nimeämisen selitys |
| --- | --- | --- |
| 3., 4., 5. | Omega | Oomegan muotoinen mutkayhdistelmä. |
| 6., 7., 8., 9. | Labyrinth | Neljän mutkan muodostama mutkayhdistelmä. |
| 10. | Kreisel | 320-asteinen mutka. |
| 11. | Verpflegung | Läheisen ateriapalvelun mukaan. |
| 15., 16., 17. | Zielkreisel | Kreisel, joka on myös viimeinen mutka ennen maalia. |
|  | Bremshang | Mutkan 18. jälkeinen jarrutusalue. |