stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henry Thode

| Henry Thode |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1857 Dresden
Kuollut: 9. marraskuuta 1920 (63 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henry (Heinz, Heinrich) Thode (13. tammikuuta 1857 Dresden – 9. marraskuuta 1920 Kööpenhamina, Tanska) oli saksalainen taidehistorioitsija ja kirjailija. Opiskeltuaan ensin Leipzigissa, Wienissä, Berliinissä ja Münchenissä hän teki 1880–1884 opintomatkan Ranskaan, Englantiin, Alankomaihin ja Italiaan tutustuakseen näiden maiden taiteeseen. Vuosina 1886–1889 hän toimi yksityisdosenttina Bonnissa, sitten 1890–1891 Städelsches Kunstinstitutin johtajana Frankfurt am Mainissa ja vuodesta 1894 taidehistorian professorina Heidelbergin yliopistossa. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat Franz von Assisi und die Anfänge der Kunst in Italien (2. p. 1904), joka oli aikanaan uraauurtava renessanssin synnyn tutkimuksessa; Die Malerschule von Nürnberg im 14. und 15. Jahrhundert (1891); Hans Thoma (1891); Andrea Mantegna (1897); Correggio (1898); Hans Thoma und seine Kunst (1899); Giotto (1899); Tintoretto (1901); Kunst, Religion und Kultur (1901); Michelangelo und das Ende der Renaissance (1902); Böcklin und Thoma (1905). Vuodesta 1894 Thode julkaisi Hugo von Tschudin kanssa aikakauskirjaa Repetitorium für Kunstwissenschaft. Lisäksi Thode on julkaissut runokokoelmia, muun muassa Federspiele (1892).
Jäätyään vuonna 1911 eläkkeelle Thode asui Italiassa sieltä hankkimassaan huvilassa. Erottuaan Daniela von Bülowista Thode oli naimisissa vuodesta 1914 tanskalaisen viulistin Hertha Tegnerin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Thode Wikimedia Commonsissa
Thode, Henry. Salmonssen (tanskaksi)
Halkjärvi

| Halkjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Somero (Somerniemi)
Koordinaatit:  60°30′34″N, 23°39′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Terttilänjoki
Järvinumero:  25.007.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  79,3 m
Rantaviiva:  8,365 km
Pinta-ala:  1,97 km²
Suurin syvyys:  3,35 m
Valuma-alue:  27,7 km²
 fiHalkjärvi 
Halkjärvi on Uskelanjoen vesistöön kuuluva järvi Somerniemellä Somerolla. Se on Uskelanjoen latvahaaran Terttilänjoen lähdejärvi ja Uskelanjoen valuma-alueen suurin järvi. Järven pinta-ala on 197 hehtaaria, korkeus merenpinnasta 79,3 m ja suurin syvyys 3,35 m. Halkjärven rannoilla tai sen läheisyydessä sijaitsevat Somerniemen kylistä Kaskisto, Suojoki ja Mäyrämäki.
Vedenlaatu ja vesienhoidollinen tila

1930-luvulla järveä laskettiin noin metrin verran rantapeltojen kuivatustilanteen parantamiseksi, ja järven luusuassa on Terttilänjoen perkausten aiheuttaman vedenpinnan laskun estämiseksi 1980-luvulla rakennettu pohjapato. Veden laatu järvessä on heikko, ja ongelmana ovat olleet etenkin lähes vuosittain esiintyvät laajat sinileväkukinnot. Pohjavesivirtaukset harjualueilta kuitenkin helpottavat tilannetta jossain määrin tuodessaan runsaasti hapekasta ja vähäravinteista vettä muuten melko huonokuntoiseen järveen.
Elokuussa 2014 Halkjärvellä havaittiin laaja kalakuolema.
Valuma-alue > Yleiskuvaus

Halkärven noin 27,7 km² suuruiseen valuma-alueeseen kuuluu etelässä ja idässä Kolmannen salpausselän harjumaita lähde- ja harjujärvineen Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueella. Järven länsi- ja pohjoispuolella sen sijaan on alavia, pääosin viljelyksessä olevia laaksosavikoita ja osittain myös turvemaita.
Valuma-alue > Valuma-alueen joet ja purot

Halkjärveen laskevia puroja ja jokia ovat Pohjoisesta Suojoen kylän läpi virtaava Murrosjoki ja lännestä Herakkaanlähteestä alkunsa saava Myllyoja. Pohjoisesta Halkjärveen laskee myös näitä pienempi Villaanoja.
Valuma-alue > Valuma-alueen järvet

Halkjärveen koillisesta laskevan Murrosjoen valuma-alueen järviä ja lampia ovat Iso- ja Pikku-Eläte, Koirlammi ja Mustalammi. Aiemmin Murrosjokeen on laskenut myös Iso-Valkee, jonka lasku-uoma kuitenkin käännettiin toisaalle 1800-luvulla.
Halkjärveen idästä laskevan Myllyojan valuma-alueeseen kuuluvat Tytyjärvi, Iso-Herakas, Taskulammi ja Herakkaanlähde, joka on vanha Someron ja Kiikalan välinen rajapaikka. Näiden lisäksi Myllyojaan laskeviin vesiin luetaan myös Iso-Valkee, jolle 1800-luvulla kaivettiin keinotekoinen lasku-uoma Isoon-Herakkaaseen yhteydessä olevaan Taskulampeen.
Halkjärven valuma-alueen laskujoettomia harjujärviä Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueella ovat Karate, Salakkajärvi, Saarijärvi, Kaitalammi ja Väärijärvi. Näistä neljä ensimmäistä muodostavat laskujoettomaan Karatelampeen laskevan järviketjun. Salakkajärvestä Karatelampeen laskee puro, uoma Saarijärvestä Salakkajärveen muodostuu suppasuon läpi kaivetuista ojista, Kaitalampea ja saarijärveä yhdistää ojittamaton korpijuotti. Manninsuon mäntyrämeen ympäröimä laskujoeton Väärijärvi laskee korpijuottia myöten Ison-Herakkaan suuntaan.
Halkjärven valuma-alueeseen luettuja nykyisessä valuma-aluejaossa ovat myös laskujoettomat suppalammet Iso-Mulkkulammi ja Pikku-Mulkkulammi.
Hieronymus Prahalainen

Hieronymus Prahalainen
Hieronymus Prahalainen (Jeroným Pražský, 1379 – 30. toukokuuta 1416) oli teologi, Tšekin kirkollisen uudistusliikkeen jäsen sekä Jan Husin työtoveri ja seuraaja. Hänet poltettiin harhaoppisena roviolla Konstanzin kirkolliskokouksessa 1416. Hieronymus opiskeli teologiaa Oxfordin yliopistossa John Wycliffen ohjauksessa. Vuoden 1394 jälkeen hän oleskeli Liettuan suuriruhtinaskunnassa hovin suojeluksessa. Suuriruhtinas Vytautas kuitenkin karkotti liian palavasieluisen Hieronymuksen, joka oli osallistunut pyhien lehtojen kaatamiseen. Hieronymus palasi Prahaan vuonna 1401 tukemaan Jan Husin uudistusliikettä. Konstanzin kirkolliskokoukseen Hieronymus meni omasta aloitteestaan, vaikka Hus oli häntä siitä varoittanut. Prahassa toimii nykyisin Hieronymuksen mukaan nimetty keskiasteen oppilaitos Collegium Hieronymus Pragensis.
Helsinki University Bulletin

Helsinki University Bulletin eli HUB on Helsingin yliopiston julkaisema, tiedemaailmaa esittelevä ja tiedettä popularisoiva aikakauslehti. Helsingin yliopisto on julkaissut kansainvälistä lehteä vuodesta 1982 (ennen vuotta 2008 nimillä University, University Circle ja Universitas Helsingiensis).
HUB kertoo yliopiston yhdentoista tiedekunnan tutkimuslöydöistä. Uutisten ja ajankohtaisia ilmiöitä taustoittavien artikkelien lisäksi lehdessä on yliopistolaisten henkilökuvia ja tietoa yliopiston palveluista. Vakiopalstoja ovat muun muassa tutkijoiden pakastimet avaava From the freezer, tutkimusaiheet piirroksina esittelevä Science illustrated ja sarjakuvajänis Buffin the Bunnysta kertova the Academy of Pseudology.
HUBista ilmestyy vuosittain kaksi englanninkielistä printtinumeroa sekä neljä sähköistä numeroa, jotka tuotetaan englanniksi ja ruotsiksi. Printtinumeroiden painos on 13 000 kappaletta. Lehden toimitus sijaitsee yliopiston viestintäosastolla, ja päätoimittaja vuonna 2008 oli Virve Pohjanpalo.
Lehden vanhat numerot löytyvät HUBin nettisivuilta sekä artikkeleittain arkistoituna että selailtavina näköislehtinä. Lehti on maksuton, ja sen voi tilata nettisivulta löytyvällä sähköisellä lomakkeella.
Aiheesta muualla

Lehden toimitus
HUBin nettisivu
Helsinki Vampire

| Helsinki Vampire Jyrki 69 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. kesäkuuta 2017
 Kesto: 55.08
 Levy-yhtiö: Cleopatra Records
Listasijoitukset
  31.
Jyrki 69:n muut julkaisut
|   | Helsinki Vampire 2017 | American Vampire 2021 |
Helsinki Vampire on  Jyrki 69:n debyyttialbumi, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 2017. Albumin on tuottanut, miksannut ja masteroinut Johnny Lee Michaels.
Kappaleet

Ad Infinitum – 7.50
Versailles – 5.05
Spanish Steps – 7.36
Bloodlust – 4.20
Last Halloween – 4.08
Happy Birthday – 3.43
Call Of The Night – 4.30
Perfection – 4.54
Close Your Eyes – 4.39
In Your Dreams – 3.18
Sayonara – 5.01
Heimwehr

Heimwehr oli Itävallassa 1920- ja 1930-luvuilla toiminut puolisotilaallinen ryhmittymä, joka vastasi toimintatavoiltaan, organisaatioltaan ja ideologialtaan Weimarin tasavallan aikaisia Freikorps-joukkoja.
Heimwehrin jäsenet olivat enimmäkseen hävityn ensimmäisen maailmansodan sotilaita. Ryhmällä ei ollut kansallista johtoa tai poliittista ohjelmaa, vaan se muodostui paikallisista ryhmistä, jotka olivat valmiit toimimaan, milloin havaitsivat ideologisesti vääränlaista toimintaa. Ylä-Itävallassa joukko hyökkäsi lakkoilevia työläisiä ja ammattiliittoja vastaan. Heimwehr oli myös mukana 15. heinäkuuta 1927 verilöylyssä, jossa poliisi surmasi 89 mielenosoittajaa. Vastakkain selkkauksessa olivat sosiaalidemokraattinen puolue ja toisaalta Heimwehr, katolisen kirkon ja teollisuusylimystön tukemana.
Heimwehr omaksui 1930 ideologiakseen Korneunbergin valan, fasismiin perustuvan Itävaltalaisen nationalismin, sekä demokratian- ja marxisminvastaisuuden. Politiikka oli vastakkainen Saksan natsien ideologialle, joka pyrki yhdistämään saksaa puhuvat kansat Saksan alaisuuteen.
Heimwehrin johtajana oli vuodesta 1930 ruhtinas Ernst Rüdiger Starhemberg. Heimwehrin poliittinen siipi Heimatblock sai vuoden 1930 vaaleissa kuusi prosenttia äänistä ja kahdeksan paikkaa parlamentissa. Vaalivoiton jälkeen puolue kuitenkin hajosi alueellisiin osiin. Steiermarkin paikallisjohtaja Walter Pfrimer yritti kaappausta vuonna 1931, mutta ei saanut tukea muiden ryhmien johtajilta. Tämän jälkeen Steiermarkin joukko ja monet muutkin loikkasivat natsipuolueeseen.
Diktaattori Engelbert Dollfuss loi valtansa tueksi Isänmaan rintama (Vaterländische Front) -ryhmän yhdistämällä kristillissosiaalisen puolueen ja Heimwehrin edustajaryhmät, jolloin Heimwehr lakkasi olemasta erillisenä poliittisena voimana.
Heine

Heine on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Cariba Heine (s. 1988), australialainen näyttelijä
Eduard Heine (1821–1881), saksalainen matemaatikko, toinen Heinen–Borelin lauseen keksijöistä
Ferdinand Heine (1809–1894), saksalainen lintutieteilijä ja keräilijä
Ferdinand Heine junior (1840–1920), saksalainen lintu- ja kasvitieteilijä
Heinrich Heine (1797–1856), saksalainen runoilija
Henry Heine (1923–1988), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos
Hilda Heine (s. 1951), Marshallsaarten presidentti
Karsten Heine (s. 1955), saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Oscar Heine (1854–1911), suomalainen merikapteeni, laivanvarustaja ja liikemies
Thomas Theodor Heine (1867–1948), saksalainen pilapiirtäjä ja taidemaalari
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hautalampi (Kinnula)

| Hautalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kinnula
Koordinaatit:  63°22′57″N, 24°51′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.457.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  167,3 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  0,767 km  
Pinta-ala:  2,747 ha  
Tilavuus:  0.000079 km³ 
Keskisyvyys:  2,86 m  
Suurin syvyys:  4,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHautalampi 
Hautalampi  on Keski-Suomessa Kinnulassa  Rekolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 78 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys on 4,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Jääjoen valuma-alueeseen (14.457) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,3 metriä mpy.
Helluntaiherätys Saksassa

Saksalaisen helluntaiherätykseen kuului vuonna 2022 noin 200 000 ihmistä ja 872 seurakuntaa. Liikkeen jäsenmäärä ja seurakuntien määrä on ollut viime vuosina kasvussa. Saksalaisen helluntaiherätyksen katto-organisaatio on Bund Freikirchlicher Pfingstgemeinden (BFP). Seurakuntien määrän kasvu on ollut seurausta uusien seurakuntien liittymisestä mukaan sekä seurakuntien istuttamisesta.
Historia

Saksan helluntaiherätys alkoi luterilaisen papin Jonathan Paulin, E. Meyerin sekä Heinrich Dallmeyerin työn seurauksena. Myös norjalaiset naisevankelistat auttoivat työssä ja myös Thomas Ball Barratt vieraili usein Saksassa. Vuonna 1908, saksalaisen helluntailaisuuden isä Jonathan Paul tapasi Hampurissa muita johtajia laatiakseen uudelle liikkeelle raamatulliset suuntaviivat. 1920-luvulla Saksan helluntailiike oli voimakkaassa ristiriidassa Lewi Pethruksen kanssa ja työ jakautui moneen ryhmään.
Vuonna 1922 evankelista Heinrich Vietheer perusti Berliiniin telttalähetyksen ja alkoi istuttaa Elim-seurakuntia. Myöhemmin muut itsenäiset helluntaiseurakunnat liittyivät hänen työyhteyteensä. Yhdyvaltalaiset Assemblies of Godin lähetyssaarnaajat G. Herbert Schmidt ja Gustave Kinderman johtivat Danzigin raamattukoulun toimia vuodesta 1928 alkaen. Tämän raamattukoulun vaikutuksesta helluntaiherätys laajeni Itä-Euroopassa saksalaisten, puolalaisten ja venäläisten  keskuudessa. Toiminnan johdosta perustettiin Freie Christengemeinde -yhteisö. Vuonna 1938 natsihallinnon poliittisten sortotoimien vuoksi Elim-kirkot joutuivat liittymään Baptistiliittoon ja Danzigin raamattukoulu suljettiin.
Vuonna 1934 evankelista Karl Fix aloitti palvelutyön Berliinissä ja muutti myöhemmin Württembergin osavaltioon. Fix työksenteli yhdessä Karl Keckin ja Paula Gassnerin kanssa Volksmission-kirkkoyhteisön perustamiseksi.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Toisen maailmansodan joukkotuhon ja miljoonien ihmisten sekä siirtolaisuuden vuoksi monet helluntaiseurakunnat ja lukuisat kirkkorakennukset tuhoituivat. Saksalaisista helluntailaisista tuli kuitenkin monien sodan jälkeen perustettujen uusien seurakuntien perustajajäseniä. Toisen maailmansodan jälkeen perustettiin AoG:n tukemana yhtenen helluntaiyhteisö, joka tunnetaan nykyään nimellä Bund Freikirchlicher Pfingstgemeinden (BFP).
Assemblies of God oli keskeisessä asemassa perustamassa Berean raamattukoulua vuonna 1951. BFP:n ja raamattukoulun päämaja sijaitsee nykyisin Erzhausenissa Frankfurtin eteläpuolella. 1980-luvulla saksalaisen helluntaiherätyksen pääsuunta oli ns. Mülheim-liike eli Christlicher Gemeinschaftsverband der Deutschen Pfingstbewegung. Muita saksalaisen helluntaiherätyksen järjestöjä ovat olleet muun muassa Deutsche Volksmission Entschiedener Christen, Christen Gemeinde Elim sekä Assemblies of God-kirkkokuntaa lähellä oleva Arbeitsgemeinschaft der Christengemeinden.
Kristus-katedraali Karlsruhessa, Missionswerk Karlsruhe -helluntaiseurakunnan kirkkorakennus.
Hans Backe

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hans Backe
Syntymäaika: 14. helmikuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Luulaja, Ruotsi
Lempinimi: Hasse
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| –1972 1973–1976 1977–1978  |  AIK   Spånga IS   IF Brommapojkarna   Bro IK |   32 (7)  |
Valmennusura
1982–1984 1985 1987–1988 1989–1993 1994–1995 1996–1997 1998–2000 2000–2001 2001–2005 2006 2007–2008 2008–2009 2009 2010–2012 2016:  Djurgårdens IF   Molde FK   Hammarby IF   Östers IF   AIK   Stabæk IF   Aalborg BK   SV Austria Salzburg   FC Kööpenhamina   Panathinaikos FC  Manchester City (apuv.)  Meksikon maajoukkue (apuv.)  Notts County FC  Red Bull New York  Suomen maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hans Backe (s. 14. helmikuuta 1952 Luulaja) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on tehnyt pitkän uran kansainvälisessä jalkapallossa sekä tullut tunnetuksi TV4:n jalkapalloasiantuntijana.
Ura

Backen peliura jäi varsin vaatimattomaksi. Parhaimmillaan hän pelasi IF Brommapojkarnassa vuosina 1977–1978 32 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Valmentajana Backe on kuitenkin tunnettu paitsi Ruotsissa myös ympäri maailmaa. Hän aloitti uransa Djurgårdens IF:n päävalmentajana 1982. Läpimurtonsa hän teki Österin päävalmentajana luotsaten seuran takaisin Allsvenskaniin kauden 1990 päätteeksi. Kaudella 1992 Öster oli lähellä mestaruutta, mutta lopulta AIK vei kirkkaimman pokaalin dramaattisten vaiheiden jälkeen Österin hävittyä päätösottelussa kiistanalaisen tuomariratkaisun jälkeen.
1993 Backe siirtyi juuri AIK:hon, jossa hän valmensi kahden kauden ajan, muttei onnistunut voittamaan mestaruutta. AIK-pestinsä jälkeen Backe valmensi Norjassa ja Tanskassa luotsaten Aalborg BK:n Tanskan mestariksi 1999. Tuplamestaruus oli lähellä, mutta Akademisk Boldklub oli cup-finaalissa kuitenkin vahvempi.
Kaudella 2000–2001 Backe valmensi itävaltalaista SV Austria Salzburgia palaten jälleen takaisin Tanskaan. Syyskuussa 2001 Backe siirtyi tuoreen Tanskan mestarin, FC Kööpenhaminan päävalmentajaksi. Debyyttikaudella mestaruus karkasi suureksi pettymykseksi paikallisvastustaja Brøndby IF:lle, mutta seuraavina vuosina FCK dominoi Tanskan jalkapalloa voittaen mestaruuden 2003 ja 2004. Backe jätti seuran lopulta joulukuussa 2005 ja hänestä tuli seuraa pisimpään valmentanut päävalmentaja.
Huhtikuussa 2006 Backe siirtyi kreikkalaisen Panathinaikosin peräsimeen, mutta sai potkut jo syyskuussa. Kaudella 2007–2008 hän toimi Sven-Göran Erikssonin apuvalmentajana Manchester Cityssä. Yhteistyö Svenniksen kanssa jatkui City-potkujen jälkeen Meksikon maajoukkueessa, josta hän sai Erikssonin ja Tord Gripin lailla potkut helmikuussa 2009.
Syksyllä 2009 Backe oli median spekulaatioissa vahvasti tyrkyllä Ruotsin maajoukkueen uudeksi päävalmentajaksi. 27. lokakuuta spekulaatiot kuitenkin saivat päätöksensä, kun Backe allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Englannin kakkosliigassa pelaavan Notts Countyn päävalmentajan tehtävistä. Sven-Göran Eriksson toimii seuran teknisenä johtajana ja Tord Grip erityisneuvonantajana. Backen ura Notts Countyssa jäi kuitenkin vain yhdeksän ottelun mittaiseksi, sillä hän erosi tehtävistään joulukuun puolivälissä. Taustalla olivat seuran omistussuhteiden epäselvyydet.
Tammikuun alussa 2010 Backe siirtyi MLS-liigassa pelaavan Red Bull New Yorkin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan Red Bull voitti kaudella 2010 MLS:n Eastern Conferencen mestaruuden, mutta putosi valtakunnallisesta mestaruustaistelusta puolivälierissä. Kaudella 2011 tie katkesi myös mestaruuspuolivälieriin. Kaudella 2012 Red Bull oli konferenssissaan kolmas. Tulos ei tyydyttänyt seurajohtoa ja marraskuussa 2012 kerrottiin, ettei Backen sopimusta seuran kanssa jatketa. Elokuussa 2015 Suomen jalkapalloliitto tiedotti Backen aloittavan Suomen jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana tammikuussa 2016. Palloliitto erotti Backen päävalmentajan tehtävästä joulukuussa 2016.
Yksityiselämä

Backe on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Meriitit

Tanskan mestaruus: 1999, 2003, 2004
Tanskan cup: 2004
Hopeaa: 1999, 2002
Vuoden valmentaja Tanskassa: 2004
MLS Eastern Conference: 2010
Herman Sjöblom

Herman Alexander Sjöblom (6. syyskuuta 1894 – 13. maaliskuuta 1962) oli suomalainen säveltäjä, sovittaja ja musiikkiliike Oy R. E. Westerlund Ab:n toimitusjohtaja. Hän käytti säveltäjänä ja sovittajana salanimeä A. Salo.
Sjöblom sävelsi ja sovitti iskelmämusiikkia sekä toimi orkesterinjohtajana His Master’s Voice -levymerkille. Hän toimi salonkiorkesterin kapellimestarina ja sovitti salonkiorkesterille suomalaisten säveltäjien pianoteoksia, näitä säveltäjiä olivat muun muassa Jean Sibelius, Toivo Kuula, Selim Palmgren, Armas Järnefelt ja Oskar Merikanto. Sjöblom oli myös toimittajana eri musiikkikustantamoilla (Wilhelm Hansen Kööpenhaminassa, R. E. Westerlund Helsingissä ja Breitkopf & Hartel Leipzigissa).
Herman Sjöblomin poika oli teollisuusneuvos Veikko Sjöblom.
Aiheesta muualla

Sjöblomin sävellyksiä Äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Herman Sjöblom
Käännös suomeksi
Herman Schück

Herman Erik Schück (5. huhtikuuta 1925 Tukholma – 24. joulukuuta 2015) oli ruotsalainen historioitsija. Hänen isänsä oli Adolf Schück.
Schück opiskeli historiaa Tukholman korkeakoulussa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1959 (Ecclesia Lincopensis. Studier om Linköpingskyrkan under medeltiden och Gustav Vasa). Vuosina 1978–1990 hän toimi historian professorina Tukholman yliopistossa.
Schück tutki erityisesti valtion kasvua keskiajalla ja kirkon roolia tässä. Professorina hän johti projektia, jossa tutkittiin Tukholman historiaa (Stockholm blir huvudstad). Työhön otti osaa muun muassa Lars Ericson Wolke.
Teokset

Det medeltida Öland (Uppsala 1953).
"Olof Jonssons i Högsrum ättlingar - en öländsk frälsesläkt", "Personhistorisk tidskrift" 1955
Gustaf III:s statsvälvning 1772, 1955
Ecclesia Lincopensis. Studier om Linköpingskyrkan under medeltiden och Gustav Vasa (Stockholm 1959), doktorsavhandling.
Rikets brev och register. Arkivbildande, kansliväsen och tradition inom den medeltida svenska statsmakten (Stockholm 1976).
Riksdagens framväxt: tiden intill 1611 i Riksdagen genom tiderna (Stockholm 1985).
Engelbrektskrönikan. Tillkomsten och författaren (Stockholm 1994).
Minnesord över bortgångna ledamöter i Kungl. Samfundet för utgivande av handskrifter rörande skandinaviens historia 1981-1995, 2000
Hans Forssell: historiker, publicist, statsråd (Stockholm 2001).
Kyrka och rike - från folkungatid till vasatid (Stockholm 2005).
Rikets råd och män. Herredag och råd i Sverige 1280-1480 (Stockholm 2005).
Ecclesia Lincopensis. Rättelser och tillägg samt person- och ortregister (Stockholm 2008).
Herrainhuone

Herrainhuone (saks. Herrenhaus) on ollut eräiden historiallisten parlamenttien aatelisista koostuneiden ylähuoneiden nimitys. Näitä ovat olleet ainakin seuraavat:
Preussin herrainhuone, Preussin maapäivien ylähuone 1850–1918
Itävallan herrainhuone, Itävallan valtakunnanneuvoston ylähuone 1861–1918
Hautalehto

| Hautalehto |
| --- | --- |
 Sarjan ensimmäisen kauden juliste.
Tyyli:  draama
Pääosissa:   Mikko Leppilampi  Onni Parviainen  Antti Reini  Oona Airola  Iikka Forss  Teijo Eloranta  Marja Salo 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  C More, MTV Katsomo
Julkaistu:  2021–
Jaksoja:  14
Tuotanto
Tuottaja(t):   Rimbo Salomaa  Jukka Helle  Markus Selin 
Ohjaaja(t):  Petri Kotwica
Käsikirjoittaja(t):  Veli-Pekka Hänninen
Tuotantoyhtiö(t):  Solar Films
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hautalehto on vuonna 2021 alkanut suomalainen rikosdraamasarja, joka perustuu kirjailija Christian Rönnbackan Antti Hautalehto -romaanisarjaan. Nimiroolissa näyttelee Mikko Leppilampi. Sarjan on ohjannut Petri Kotwica, käsikirjoittanut Veli-Pekka Hänninen ja tuottanut tuotantoyhtiö Solar Films tuottajinaan Rimbo Salomaa, Jukka Helle ja Markus Selin.
Sarjan ensimmäinen kausi Hautalehto: Kylmä syli perustuu romaanisarjan neljänteen osaan. Leppilammen lisäksi muissa rooleissa ovat muun muassa Onni Parviainen, Antti Reini, Oona Airola, Iikka Forss, Teijo Eloranta ja Marja Salo. Hautalehto: Kylmä syli rikkoi ennätyksiä nousemalla C More -suoratoistopalvelun kaikkien aikojen katsotuimmaksi alkuperäissarjaksi
Sarjan toinen kausi Hautalehto: Rakennus 31 alkoi MTV Katsomossa 15. helmikuuta 2024.. Toinen kausi nousi MTV:n kaikkien aikojen katsotuimmaksi alkuperäissarjaksi.
Rooleissa > Hautalehto: Kylmä syli

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mikko Leppilampi  | … |   Antti Hautalehto   |
|  Onni Parviainen  | … |   Tero Lindfors   |
|  Iikka Forss  | … |   Simon Kangas   |
|  Antti Reini  | … |   Tarmo Lindfors   |
|  Teijo Eloranta  | … |   Karl Berglund   |
|  Oona Airola  | … |   Jonna Holm   |
|  Marja Salo  | … |   Leena Karhimo   |
|  Inka Kallén  | … |   Laura Hautalehto   |
Rooleissa > Hautalehto: Rakennus 31

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mikko Leppilampi  | … |   Antti Hautalehto   |
|  Jemina Sillanpää  | … |   Suvi Vettenranta   |
|  Onni Parviainen  | … |   Tero Lindfors   |
|  Antti Reini  | … |   Tarmo Lindfors   |
|  Oona Airola  | … |   Jonna Holm   |
|  Iikka Forss  | … |   Simon Kangas   |
|  Teijo Eloranta  | … |   Karl Berglund   |
|  Marja Salo  | … |   Leena Karhimo   |
Aiheesta muualla

Hautalehto MTV Katsomossa