stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Ahde
Elämä ja ura > Veikkaus

Ahde toimi Veikkauksen hallituksen jäsenenä vuosina 1980–2001, josta puheenjohtajana vuosina 1990–1999 ja varapuheenjohtajana vuonna 2000. Vuonna 1990 Ahde siirtyi eduskunnasta Veikkauksen toimitusjohtajaksi. Hänet erotettiin tästä tehtävästä vuonna 2001 luottamuspulan takia. Luottamuspula oli syntynyt, kun naispuoliset alaiset syyttivät Ahdetta seksuaalisesta ahdistelusta. Asian oli helmikuussa 2001 tuonut julkisuuteen toimittaja Harri Nykänen ensin Helsingin Sanomiin kirjoittamassaan artikkelissa ja hieman myöhemmin Ahteen nimeltä mainiten Neloskanavan Palaneen käry -ohjelmassa. Eduskunnan entisen apulaisoikeusasiamiehen Pirkko K. Koskisen tekemän selvityksen perusteella Veikkauksen hallitus katsoi huhtikuussa 2001, ettei Ahteella ollut edellytyksiä jatkaa tehtävässään.
Muutama viikko Ahteen irtisanomisen jälkeen Kalevi Sorsa katsoi mielipidekirjoituksessaan Uutispäivä Demarissa, että taustalla oli kokoomuksen sisäpiirin juoni. Sorsan mielestä Ahteen erottamiseen olivat olleet vaikuttamassa silloinen kulttuuriministeri Suvi Linden, Veikkauksen hallituksen puheenjohtaja Ilkka Kanerva ja Ahteen tilalle väliaikaiseksi toimitusjohtajaksi valittu varatoimitusjohtaja Jussi Isotalo. Harri Nykästä Sorsa nimitti ”maaniseksi sossunsyöjäksi”. Muistelmissaan Ahde kuvasi erottamisensa olleen vuosia jatkuneen ajojahdin huipentuma ja hänen julkisen uransa synkin kokemus. Ahde ei itse katsonut saaneensa mahdollisuutta puolustautua, ja hän tunsi kärsineensä oikeusmurhan, josta toipuminen vei hänen omien sanojensa mukaan pari vuotta.
Elämä ja ura > Urheilu

Ahde pelasi Oulun Palloseuran Suomi-sarjan eli nykyisen II-divisioonan jalkapallojoukkueessa kaudella 1966. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. 1970-luvun alussa Ahde osallistui Oulun Työväen Palloilijoiden toimintaan.
Ahde toimi valtion liikuntaneuvoston puheenjohtajana vuosina 1975–1977. Hänet valittiin vuonna 1977 Suomen Työväen Urheiluliiton (TUL) puheenjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1995. Tänä aikana tapahtui TUL:n yhdistyminen 1978–1979 ja syksyllä 1993 vanhanmuotoisen TUL:n alasajo. TUL:n yhdistyessä palasivat lähes kaikki TUL:stä vuonna 1959 eronneet Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) seurat TUL:ään. Suomen urheilun eheytymisen seurauksena syksyllä 1993 SVUL ajettiin alas ja syntyi uusi keskusjärjestö Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU). Ahteen rooli Suomen urheilun eheytyksessä johti TUL:n säilymiseen, vaikkakaan ei enää entisenlaisena kilpaurheilun keskusjärjestönä. Ahde toimi TUL:n edustajana Suomen olympiakomitean varapuheenjohtajana vuosina 1979–1996 ja Suomen olympiayhdistyksen valtuuskunnan puheenjohtajana vuosina 1996–2004.
Ahde sai 1995 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin tunnustuksena ansiokkaasta liikuntakulttuurin ja urheilun hyväksi tehdystä työstä. Hän toimi myös Salibandyliiton puheenjohtajana 2002–2012.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Matti Ahde oli vuodesta 1977 kuolemaansa saakka avioliitossa Hilkka Ahteen kanssa. Heillä on kolme lasta, joista yksi on kaupallinen tuottaja Juha-Matti Ahde. Hilkka ja Matti Ahteen yhteisiä harrastuksia olivat hiihto, golf ja ooppera.
Matti Ahteen musiikkiharrastus kumpusi jo lapsuudesta, jolloin hän lauloi Oulun tuomiokirkon poikakuorossa. Kuoroon kuului samaan aikaan myös myöhemmin iskelmälaulajana tunnettu Jamppa Tuominen. Myöhemmin Ahde oli mukana työpaikkansa Typpi Oy:n työntekijöiden muodostamassa sekakuorossa, joka esitti julkisesti jopa oopperakuoroteoksia. Kuorolaulu ei 1960-luvulla ollut ylipäätään kovin yleinen harrastus. Ahde toimi Oopperan tukisäätiön hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1995 ja kuului Savonlinnan Oopperajuhlien valtuustoon sekä Kansallisoopperan hallitukseen. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki. Kansallisoopperan hallituksen jäsenenä Ahde oli mukana vuonna 1993 valmistuneen uuden oopperatalon rakennushankkeessa.
Ahteen vakavasta sairaudesta kerrottiin toukokuussa 2017, mutta hän ei halunnut kommentoida asiaa tarkemmin. Sairaus todettiin huhtikuussa. Ahde sai ministerin arvon vuonna 2017. Ahde kuoli joulukuussa 2019 haimasyöpään 73-vuotiaana kotonaan Helsingin Arabianrannassa. Vain pari viikkoa ennen kuolemaansa Ahde oli osallistunut viimeisekseen jääneelle itsenäisyyspäivän vastaanotolle Presidentinlinnassa.
Kirjallisuutta

Ahde, Matti – Hakkarainen, Timo: Matti Ahde: sähkömies.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39419-9
Hentilä, Seppo: ”Ahde, Matti (1945–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 1, s. 111–112.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-442-8  / Teoksen verkkoversio.
Jääkiekon SM-liiga

| Jääkiekon SM-liiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Jääkiekon SM-liigakausi 2024–2025 
 Liigan vuonna 2024 käyttöön ottama 50-vuotisjuhlalogo.
Laji:  Jääkiekko
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1975
Edeltäjä:  SM-sarja
Toimitusjohtaja:  Mikko Pulkkinen
Joukkueita:  16
Hallitseva mestari:  Tappara
Eniten mestaruuksia:  Tappara (13)
Alempi taso:  Mestis Suomi-sarja II-divisioona III-divisioona IV-divisioona V-divisioona
TV:  MTV Katsomo MTV3
Aiheesta muualla
liiga.fi
Jääkiekon SM-liiga (markkinoinnissa myös pelkkä Liiga) on Suomen jääkiekon miesten pääsarja. Se perustettiin vuonna 1975 korvaamaan vanha SM-sarja, jota pelattiin vuosina 1928–1975. SM-liiga toimii erillään Suomen Jääkiekkoliiton toiminnasta. SM-liiga on Suomen suosituin urheilusarja yleisömäärillä mitattuna.
Kauden rakenne

Kaikki joukkueet kohtaavat toisensa kahdesti kotiottelussa ja kahdesti vierasottelussa tai kolmesti lohkotoverien kohdalla. Eli jokainen joukkue pelaa neljä ottelua jokaista muuta vastaan, paitsi kuusi ottelua kahta lohkotoveriaan vastaan.lähde? Näin kukin joukkue pelaa runkosarjassa yhteensä 60 ottelua. 60 ottelun sarjan pohjana on nelinkertainen sarjamalli, jota rytmittävät välisarjat. Kukin SM-liigajoukkue pelaa muita vastaan runkosarjassa neljästi. Poikkeuksena ovat oman välisarjan joukkueet, joista kukin joukkue kohtaa yhden kuudesti, yhden neljästi ja yhden kahdesti. Ennen kautta 2024–2025 kolmen joukkueen välisarjoja oli viisi. Kaudesta 2024–2025 alkaen niitä on neljä ja niissä on jokaisessa neljä joukkuetta. Ratkaisulla tavoitellaan paikallispelejä, jotka ovat taloudellisesti tuottoisia.
Ennen kautta 2024–2025 runkosarjan kuusi parasta joukkuetta pääsi pudotuspeleihin, minkä lisäksi runkosarjassa sijoille 7.–10. sijoittuneet neljä joukkuetta pelasivat pudotuspelikarsinnat kolmen pelin sarjana, siten että pudotuspeleihin eteni yhteensä kahdeksan joukkuetta. Pudotuspelit ja loppuottelusarja pelataan seitsemän pelin sarjoina (poikkeuksellisesti paras viidestä järjestelmällä kauden 2020–2021 pudotuspeleissä). Välierien häviäjät ottelevat pronssista yksiosaisessa pronssiottelussa.
Kaudesta 2024–2025 alkaen vain kahden joukkueen kausi päättyy runkosarjaan, vaikka sarja kasvaa 16 joukkueen kokoiseksi Kiekko-Espoon noustessa Liigaan. SM-liigan urheilujohtaja Jussi Markkanen totesi keväällä 2024, että uudistuksen tarkoitus on lisätä sarjan kiinnostavuutta keväisin. Kaudesta 2024–2025 alkaen SM-liigasta voi ainakin periaatteessa pudota, jos joukkue häviää runkosarjan kahden viimeisen joukkueen välisen paras seitsemästä -ottelusarjan ja kärsii tappion karsintasarjassa myös Mestiksen voittajalle. Nousu Mestiksestä SM-liigaan on kuitenkin uudistuksen jälkeen edelleen vaikeaa, sillä nousijaehdokkaan on täytettävä SM-liigan tiukat lisenssivaatimukset 30. huhtikuuta mennessä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Tuomarit

Jääkiekon SM-liigaa tuomaroi kaudella 2017–2018 yhteensä 22 päätuomaria sekä 17 linjatuomaria. SM-liigaa tuomitaan neljän tuomarin järjestelmällä (2 päätuomaria ja 2 linjatuomaria). Eniten tuomaroineet tuomarit ovat tuomaroineet yli 500 SM-liigaottelua. 500 ottelun rajan ovat rikkoneet Markku Kruus (532), Antti Hämäläinen (518), Jyri Rönn (511) sekä Reijo Ringbom 849 ottelullaan. Eniten otteluita on tuominnut Timo Favorin, joka lopetti tuomariuransa helmikuussa 2019 tuomittuaan tuhannennen ottelunsa. Parhaaksi tuomariksi pelaajat ovat äänestäneet Jari Levosen ja parhaaksi linjatuomariksi Juha Suoraniemen.lähde?
Kaudella 2018–2019 otettiin otteluiden tuomaroinnissa käyttöön tilannehuone eli TH, joka rakennettiin Helsinkiin. Siellä otteluiden tapahtumia seurataan keskitetysti usean videotuomarin voimin. Vastaavanlainen järjestelmä on käytössä esimerkiksi NHL:ssa.
Televisiointi

Vuoteen 2005 asti MTV3 televisioi sunnuntaisin runkosarjan yhden ottelun maksuttomana, jolloin selostajina toimivat Pentti Lindegren, Mika Saukkonen ja Timo Jutila. Pudotuspelien osalta MTV3 lähetti suorana valikoituja puolivälierä- ja välieräotteluita sekä huhtikuun loppuottelut. Jääkiekkolähetyksiä kutsuttiin nimellä Hockey Night. Lisäksi MTV3 tarjosi parina viimeisenä televisiointivuonnaan lisää otteluita maksullisella MTV3+-kanavalla.lähde?
Kaudeksi 2005–2006 esitysoikeudet siirtyivät Neloselle, joka esitti suorana huhtikuun finaalipelit. Tämän lisäksi viikoittain Nelosella esitettiin aiemmin viikkomakasiini sekä joka pelipäivä illan päätteeksi kierroksen kaikki maalit. Runkosarjan pelejä sekä puolivälieriä esittää suorina maksullinen Canal+, ja kommentaattoreina toimivat J-P Jalo ja Juhani Tamminen.lähde?
Kaudesta 2007–2008 lähtien Nelonen lähetti myös yhden runkosarjaottelun suorana joka kuukausi, mutta viikkomakasiini lopetettiin tuolle kaudelle kierrosten maalikoosteiden säilyessä.lähde?
Kaudella 2009–2010 SM-liiga siirtyi ensimmäistä kertaa sen historian aikana kokonaan maksukanavien puolelle. Otteluja televisioi pääasiassa URHOtv, jonka lisäksi Nelonen siirsi aiemmin ilmaisen kuukauden pelin Urheilukanavalta Nelonen Sport Pro:lle. Kausi oli myös ensimmäinen, jolloin finaalipelejä ei nähty Suomen televisiossa muualta kuin maksukanavilta, sillä ne nähtiin vain Nelonen Sport Pro:lla. Vaikka asioiden yhteyttä ei ole tutkittu, totuus on se, että kaudella 2010–2011 SM-liigaottelujen katsojamäärät putosivat suurimmalla osalla joukkueista. Vain Jokerit, Kärpät ja Ässät saivat runkosarjan päätteeksi nousua katsojakeskiarvoonsa edellisvuoteen verrattuna. Kaudella 2013–2014 kuvausoikeudet siirtyivät kokonaan Neloselle. Kauden jokaisen pelin pystyi katsomaan Nelonen Pro -kanavalta ja Ruutu+-palvelusta. Kaudesta 2018–2019 alkaen Telia omistaa oikeudet kuudeksi kaudeksi eteenpäin. MTV3 ja Sub alkoivat näyttää 14 vuoden tauon jälkeen otteluita maksutta kaudesta 2019–2020 alkaen.lähde?
Osallistuvat joukkueet > Aiempia liigaseuroja

FoPS putosi 1977, nykyään FPS.
KOOVEE putosi 1980.
JoKP putosi 1992.
TuTo putosi 1996, nykyään TUTO Hockey.
Jokerit siirtyi KHL:ään 2014.
Kiekko-Espoo, sittemmin Blues, ajautui konkurssiin 2016.
JyP HT, nykyään JYP.
Kiekkoreipas, Hockey-Reipas ja Reipas Lahti, nykyään Pelicans.
Joukkueiden sijoitukset SM-liigassa > 2000–

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | 00–01 | 01–02 | 02–03 | 03–04 | 04–05 | 05–06 | 06–07 | 07–08 | 08–09 | 09–10 | 10–11 | 11–12 | 12–13 | 13–14 | 14–15 | 15–16 | 16–17 | 17–18 | 18–19 | 19–20* | 20–21 | 21–22 | 22–23 | 23–24 | 24–25 |
| Joukkueita | 13 | 13 | 13 | 13 | 13 | 14 | 14 | 14 | 14 | 14 | 14 | 14 | 14 | 14 | 14 | 15 | 15 | 15 | 15 | 15 | 15 | 15 | 15 | 15 | 16 |
| HIFK | 6 | 10 | 7 | 3 | 5 | 4 | 6 | 7 | 9 | 6 | 1 | 6 | 8 | 10 | 7 | 2 | 4 | 3 | 4 | 6 | 3 | 6 | 4 | 7 |  |
| Ilves | 3 | 7 | 13 | 6 | 7 | 6 | 7 | 8 | 10 | 14 | 8 | 14 | 14 | 11 | 10 | 14 | 8 | 11 | 8 | 4 | 8 | 3 | 3 | 5 |  |
| Tappara | 2 | 2 | 1 | 9 | 8 | 5 | 5 | 3 | 13 | 7 | 11 | 12 | 2 | 2 | 2 | 1 | 1 | 2 | 3 | 3 | 4 | 1 | 1 | 1 |  |
| TPS | 1 | 4 | 8 | 2 | 6 | 10 | 9 | 10 | 8 | 1 | 13 | 10 | 13 | 13 | 13 | 7 | 5 | 4 | 6 | 11 | 2 | 2 | 10 | 8 |  |
| Ässät | 13 | 11 | 10 | 11 | 10 | 2 | 13 | 14 | 14 | 13 | 5 | 7 | 1 | 12 | 9 | 12 | 9 | 8 | 15 | 9 | 12 | 15 | 7 | 11 |  |
| Jokerit | 5 | 1 | 4 | 7 | 2 | 11 | 2 | 4 | 6 | 10 | 7 | 3 | 5 | 9 | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – |
| Lukko | 7 | 12 | 9 | 5 | 4 | 13 | 10 | 9 | 11 | 5 | 3 | 9 | 4 | 3 | 4 | 6 | 12 | 9 | 7 | 2 | 1 | 8 | 5 | 9 |  |
| Sport | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | 14 | 10 | 14 | 15 | 11 | 15 | 10 | 12 | 14 | 10 |  |
| Pelicans | 8 | 5 | 12 | 13 | 13 | 12 | 8 | 6 | 7 | 12 | 14 | 2 | 11 | 7 | 12 | 8 | 7 | 10 | 5 | 14 | 6 | 10 | 2 | 2 |  |
| Kärpät | 4 | 6 | 2 | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 2 | 8 | 10 | 8 | 9 | 1 | 1 | 3 | 10 | 1 | 2 | 1 | 7 | 7 | 9 | 3 |  |
| SaiPa | 10 | 13 | 11 | 12 | 12 | 7 | 11 | 11 | 12 | 11 | 12 | 11 | 10 | 4 | 8 | 5 | 15 | 7 | 9 | 12 | 13 | 14 | 15 | 15 |  |
| HPK | 11 | 3 | 3 | 4 | 3 | 1 | 3 | 12 | 5 | 2 | 9 | 13 | 7 | 8 | 11 | 13 | 6 | 12 | 1 | 7 | 11 | 9 | 12 | 14 |  |
| JYP | 12 | 9 | 6 | 10 | 9 | 9 | 12 | 5 | 1 | 3 | 4 | 1 | 3 | 5 | 3 | 4 | 3 | 5 | 10 | 8 | 15 | 13 | 13 | 13 |  |
| KalPa | – | – | – | – | 14 | 14 | 13 | 3 | 4 | 6 | 5 | 6 | 14 | 6 | 9 | 2 | 6 | 12 |  | 10 | 5 | 11 | 6 | 4 |  |
| KooKoo | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | 11 | 13 | 14 | 13 | 5 | 9 | 4 | 8 | 12 |  |
| Blues / K-Espoo | 9 | 8 | 5 | 8 | 11 | 8 | 4 | 2 | 4 | 9 | 2 | 4 | 12 | 6 | 5 | 15 | – | – | – | – | – | – | – | – |  |
| Jukurit | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | 11 | 13 | 14 | 13 | 14 | 5 | 11 | 6 |  |
| Kausi | 00–01 | 01–02 | 02–03 | 03–04 | 04–05 | 05–06 | 06–07 | 07–08 | 08–09 | 09–10 | 10–11 | 11–12 | 12–13 | 13–14 | 14–15 | 15–16 | 16–17 | 17–18 | 18–19 | 19–20* | 20–21 | 21–22 | 22–23 | 23–24 | 24–25 |
*Kausi jäi koronaviruspandemian takia kesken, taulukossa on esitetty runkosarjan pistekeskiarvojen mukaiset sijoitukset.
Voittajat

| Joukkue | SM-liigan mestaruudet | Suomen mestaruudet |
| --- | --- | --- |
| TBK / Tappara | 1. 13 | 1. 20 |
| TPS | 2. 10 | 3. 11 |
| Kärpät | 3. 8 | 4. 8 |
| Jokerit | 4. 5 | 6. 6 |
| HIFK | 5. 4 | 5. 7 |
| Ässät | 6. 2 | 7. 3 |
| HPK | 7. 2 | 8. 2 |
| JYP | 7. 2 | 8. 2 |
| Ilves | 8. 1 | 2. 16 |
| Lukko | 8. 1 | 8. 2 |
| Koo-Vee | 9. – | 9. 1 |
| HJK | 9. – | 7. 3 |
| KIF | 9. – | 7. 3 |
| HSK | 9. – | 8. 2 |
| Hämeenlinnan Tarmo | 9. – | 8. 2 |
| Porin Karhut | 9. – | 9. 1 |
| RU-38 | 9. – | 9. 1 |
| Tampereen Palloilijat | 9. – | 9. 1 |
| Viipurin Reipas | 9. – | 9. 1 |
Yleisömäärät

| Kausi | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- |
2001–2002: 5 231
2002–2003: 5 148
2003–2004: 5 101
2004–2005: 5 143
2005–2006: 5 032
2006–2007: 4 984
2007–2008: 5 101
2008–2009: 4 933
2009–2010: 4 976
2010–2011: 4 850
2011–2012: 5 108
2012–2013: 5 213
2013–2014: 4 974
2014–2015: 4 337
2015–2016: 4 250
2016–2017: 4 327
2017–2018: 4 254
2018–2019: 4 232
2019–2020: 4239
lähde?
Jäähallit

| Sija | Jäähalli | Katsojakapasiteetti  | Kaupunki |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Nokia Arena | 12 700 | Tampere |
| 2. | Gatorade Center | 10 500 | Turku |
| 3. | Helsingin jäähalli | 8 200 | Helsinki |
| 4 | Espoo Metro Areena | 6 982 | Espoo |
| 5. | Oulun Energia Areena | 6 400 | Oulu |
| 6. | Enersense Areena | 6 150 | Pori |
| 7. | Lumon Areena | 5 950 | Kouvola |
| 8. | Pohjantähti-Areena | 5 360 | Hämeenlinna |
| 9. | Olvi Areena | 5 300 | Kuopio |
| 10. | Vaasan Sähkö Areena | 5 200 | Vaasa |
| 11. | Kisapuiston jäähalli | 4 820 | Lappeenranta |
| 12. | Kivikylän Areena | 4 500 | Rauma |
| 13. | LähiTapiola Areena | 4 437 | Jyväskylä |
| 14.. | Isku Areena | 4 403 | Lahti |
| 15. | Lets´Go Areena | 4 200 | Mikkeli |
Ulkoilmaottelut

Talviklassikko: 2011, 2012, 2014
Open Ice Winter Classic Tampere: 2013
Ulkojäät: 2016
Helsinki Ice Challenge: 2017
Satakunnan Talviklassikko: 2025
Palkinnot

SM-liigan tähdistökentällinen
Jääkiekon SM-liigan kuukauden pelaaja – myönnetään liigan valitsemalle pelaajalle joka kuukausi
Palkinnot > Liigaorganisaation vuosittaiset tunnustuspalkinnot

Aaro Kivilinnan muistopalkinto – paras seura
Harry Lindbladin muistopalkinto – runkosarjan voittajajoukkue
Aarne Honkavaara -palkinto – runkosarjan paras maalintekijä
Jari Kurri -palkinto – pudotuspelien paras pelaaja
Jarmo Wasaman muistopalkinto – kauden paras tulokas
Jääkiekon SM-liigan viihdyttävin pelaaja - kauden viihdyttävin pelaaja
Kalevi Numminen -palkinto –  kauden paras valmentaja
Lasse Oksanen -palkinto – runkosarjan paras pelaaja
Matti Keinonen -palkinto – kauden tehopelaaja (paras plus-miinus-tilasto)
Pekka Rautakallio -palkinto – kauden paras puolustaja
Pentti Isotalo -palkinto – kauden paras linjatuomari
Raimo Kilpiö -palkinto – kauden herrasmiespelaaja
Unto Wiitala -palkinto – kauden paras erotuomari
Urpo Ylönen -palkinto – kauden paras maalivahti
Veli-Pekka Ketola -palkinto – pistepörssin voittaja
Palkinnot > Pelaajayhdistyksen vuosittain jakamat palkinnot

Kultainen kypärä – pelaajien äänestämä arvokkain pelaaja
Kultainen pilli – pelaajien äänestämä paras erotuomari
Juha Rantasila -palkinto – eniten maaleja runkosarjassa tehnyt puolustaja
Hallinto

Päivitetty: 15. kesäkuuta 2019
Hallinto > Toimiston henkilökunta

Mikko Pulkkinen, toimitusjohtaja
Vili Nurmi, myynti- ja yhteysjohtaja
Arto I. Järvelä, kilpailutoimenjohtaja
Jyri Rönn, erotuomarijohtaja
Kaisa Hollo, yhteyspäällikkö
Jukka Sundqvist, Digitaalisen liiketoiminnan johtaja
Pirjo Nurminen, toimistopäällikkö
Aija Saha, Markkinointipäällikkö
Hallinto > Muu henkilöstö

Antti Seppänen, mediatuottaja
Arno Hämäläinen, mediatuottaja, sosiaalinen media
Hallinto > Kurinpitodelegaatio

Sampo Liusjärvi, pj
Robert Bützow
Toni Kähkönen
Markku Tuominen
Ville Uusitalo
Hallinto > Päävideotuomari

Jukka Hakkarainen
Petri Hillinen
Jyrki Ingman
Kari Jalonen
Juha Pajunen
Kai Tervonen
SM-liigan ensimmäinen toimitusjohtaja oli Kalervo Kummola 1975–1987.
| --- | --- |
 Liigahallitus Puheenjohtaja Heikki Hiltunen Jäsenet Lasse Aho  Pasi Hagman  Heikki Hietanen  Janne Mokka  Jyrki Seppä :  Johtoryhmä Jäsenet Markus Lindström, (HIFK)  Antti Toivanen, (HPK)  Risto Jalo, (Ilves)  Antti Laakso (Jukurit)  Risto Korpela, (JYP)  Toni Saksman, (KalPa)  Sakari Välimaa, (KooKoo)  Tommi Virkkunen, (Kärpät)  Jukka Kunnas, (Lukko)  Lauri Pöyhönen, (Pelicans)  Jani Valkeapää, (SaiPa)  Tomas Kurtén, (Vaasan Sport)  Mika Aro, (Tappara)  Aki Holma, (TPS)  Mikael Lehtinen, (Ässät)
Huomiot

↑  TBK on Tapparan edeltäjä, ja virallisissa tilastoissa seurojen mestaruudet lasketaan yhteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jääkiekon SM-liiga Wikimedia Commonsissa
SM-liiga, virallinen sivusto.
Jatkoajan SM-liiga-osio.
Suomen jääkiekkoliitto.
MTV3:n SM-liiga -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive).
Junnut.com Juttuja sekä kymmeniätuhansia valokuvia liiga- ja junioripeleistä.
Jääkiekon SM-liigan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970-luku |  |  |  |  |  | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010-luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
| 2020-luku | 2020–21 | 2021–22 | 2022–23 | 2023–24 |  |  |  |  |  |  |
SM-liigan tuomari Reijo Ringbom.
Nelosen liigastudio semifinaaleissa 2006.
Tampereen Kannen areenan avajaiset 3. joulukuuta 2021 ja Tapparan ja Ilveksen välinen jääkiekko-ottelu.
2011 Talviklassikko
Kanada-malja
Ann-Marie Ivars

Ann-Marie Ivars vuonna 2021.
Ann-Marie Ivars (s. 1941) on suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston professori emerita.
Akateeminen ura

Ivars väitteli 1986 aiheesta Från Österbotten till Sörmland – en undersökning av emigration och språklig anpassning ja vuonna 1989 hänestä tuli Helsingin yliopiston apulaisprofessori. Vuonna 1991 hänestä tuli Lars Huldénin seuraaja yliopiston skandinaavisten kielten professorina. Vuosina 1993–1994 hän työskenteli skandinaavisten kielten laitoksen esimiehenä. Hän siirtyi eläkkeelle 2002 ja hänen seuraajakseen tuli Jan-Ola Östman.
Ivars tutki muun muassa dialektologiaa, sosiolingvistiikkaa ja kielihistoriaa, ja hän on työskennellyt tutkimushankkeissa, joissa on tutkittu Närpiön murretta suomenruotsalaista kaupunkikieltä. Hän on toimittanut teosta Ordbok över Finlands svenska folkmål Kotuksessa ja vuosina 1994–2000 Föreningen för nordisk filologin julkaisua Folkmålsstudier.
Palkinnot ja tunnustukset

2013 – Folktingetin ansiomitali
2014 – Blomska stipendiet
Teokset

Från Österbotten till Sörmland – en undersökning av emigration och språklig anpassning (1986)
Närpesdialekten på 1980-talet (1988)
Stad och bygd – finlandssvenska stadsmål i regionalt och socialt perspektiv (1996)
Sydösterbottnisk syntax (2010)
Dialekter och småstadsspråk. Svenskan i Finland - i dag och i går vol. I:1. SSLS 798, Helsingfors.
Käännös suomeksi
Juhani Itämies

Juhani Itämies (s. 1945 Rauma) on suomalainen hyönteistutkija, joka oli vuoteen 2008 Oulun yliopiston eläinmuseon intendentti.
Henkilöhistoria

Itämies on laatinut ja julkaissut runsaasti kansantajuisia kirjoituksia hyönteisistä ja muista selkärangattomista. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi vuonna 1983 ja on työskennellyt koko uransa Oulun yliopistossa, ensin eläintieteen laitoksessa ja sittemmin eläinmuseossa museonhoitajana, yli-intendenttinä ja intendenttinä.
Itämies tunnetaan julkisuudessa hänen keväisistä hyttyskesää koskevista ennustuksistaan, jotka hän on kuitenkin sanonut jo lopettaneensa kesään 2013. Suomen yliopistotiedottajat ry palkitsi Itämiehen vuonna 2007 tunnustuspalkinnolla aktiivisesta ja yleistajuisesta tieteen tiedottamisesta.
Teoksia

Sisätilojen "tuholaiset", Oulun yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen ja eläintieteen laitos, Oulu 1991. ISBN 9514231910
Pistämätön hyttyskirja, F-Kustannus 2007. ISBN 9789524611275
Paarman puremaa: tietoa ja tarinaa kesän pistäjistä, F-kustannus 2008. ISBN 9789524611572
Aiheesta muualla

Mäläskä, Heidi: Hyönteistutkija kokee löytämisen riemua. Aktuumi, 2007, nro 1, s. 24–25.  Oulun yliopisto. Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 21.2.2013.
Priima – puhuttelevaa aikuisasiaa: Itikkatutkija Juhani Itämies Yle Vintti. 20.9.2007. Yle. Arkistoitu 11.2.2015. Viitattu 16.5.2012.
Ruotsin hyttysvitsaus saattaa levitä Suomeen Helsingin Uutiset. 2.5.2012. Arkistoitu 10.2.2015. Viitattu 16.5.2012.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Ivanava

| Ivanava, Ivanovo (Іванава, Иваново) |
| --- | --- |
 Näkymä Ivanavan keskusaukiolta, kulttuuritalon edestä nähtynä. Kuvassa vasemmalla ortodoksinen ja keskellä katolinen kirkko. Oikealla on kaupungintalo.
 vaakuna
 Ivanava, Ivanovo
 Koordinaatit: 52°08′49″N, 25°32′07″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Brestin alue
Perustettu:  1400-luku (asuttu kylä), 1465 (Janovo-nimi)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 550 (piiri) km²
Korkeus:  140–160 m
Väkiluku (2009):  16 086
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 ivanovo.brest-region.by 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ivanava (valkoven. Іванава) eli Ivanovo (ven. Иваново, puol. Janów, liett. Ivanava) on pieni kaupunki Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosissa. Kaupunki, jonka asukasluku oli 16 086 vuoden 2009 väestönlaskennassa, on Ivanavan maaseutuvaltaisen hallintopiirin  keskus (kaikkiaan 43 586 asukasta, mukana kaupunkilaiset).
Monikansallisen Unescon maailmanperintökohteen eli Struven ketjun Štšekotskin mittauspisteelle pystytetty muistomerkki Ivanavan piirissä.