stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiberias

| Tiberias (طبرية ,טְבֶרְיָה) |
| --- | --- |
 Tiberias elokuussa 2011.
 vaakuna
 Tiberias
 Koordinaatit: 32°47′23″N, 35°31′29″E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Pohjoinen hallintoalue
Perustettu:  18
Väkiluku (2017):  43 664
Lempinimi::  The City Of The Strong
 
 www.tiberias.muni.il 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tiberias (hepr. ‏טְבֶרְיָה‎, arab. طبرية‎) on kaupunki Galileassa Israelissa, Genesaretinjärven länsirannalla. Se nimettiin keisari Tiberiuksen mukaan. Kaupungin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 43 664. Kaupunki on yksi juutalaisuuden neljästä pyhästä kaupungista Jerusalemin, Hebronin ja Safedin ohella. Nykyään Tiberias on Israelissa suosittu matkailukaupunki ja se on tunnettu etenkin kuumista lähteistä hieman kaupungin eteläpuolella.
Maantiede

Tiberias sijaitsee Genesaretinjärven rannalla. Matkaa kaupungista järven eteläkärkeen on noin 10 kilometriä ja pohjoiskärkeen 13,5 kilometriä. Lähistöllä on jyrkkärinteisiä kukkuloita. Tiberiaksen vanhakaupunki sijaitsee 210 metriä merenpinnan alapuolella ja sen uudemmat kukkuloille rakennetut osat 249 metriä sen yläpuolella. Korkeuserojen takia kaupungin eri osien ilmasto ja kasvillisuus vaihtelevat merkittävästi.
Historia > Antiikki

Herodes Suuren poika Herodes Antipas rakennutti Tiberiaan raamatullisen Rakkathin paikalle vuosien 14 ja 18 jaa. välillä. Vuonna 18 valmistunut kaupunki nimettiin tuolloin hallinneen Rooman keisari Tiberiuksen mukaan ja siitä tuli Galilean pääkaupunki. Kaupunki rakennettiin hellenistisen mallin mukaisesti ja sen varhaiset asukkaat olivat pääasiassa juutalaisia kalastajia. Kaupungin ympärillä oli suhteellisen vähän viljelykelpoista maata, mikä teki sen riippuvaiseksi kalastuksesta ja erilaisista käsityöammateista.
Vuonna 39 kaupunki sai uuden nimen Tiberias Claudiopolis keisari Claudiuksen mukaan. 100-luvun toisella puoliskolla kaupunkiin asettui juutalainen patriarkka ja sanhedrin, mikä teki siitä käytännössä alueen juutalaisten pääkaupungin. Suuri osa niin sanotusta jerusalemilaisesta Talmudista (ks. Talmud) koottiin itse asiassa Tiberiaksessa ja kaupungissa toimi tunnettu rabbien opisto. Kaupunki kapinoi epäonnistuneesti Constantius Gallusta vastaan vuonna 351, mutta ei kärsinyt huomattavia tuhoja kapinan kukistamisen yhteydessä. Kaupungin kristitty yhteisö alkoi muodostua 400-luvulla ja kaupungilla oli myös piispa.
Historia > Myöhempi historia

Tiberiaan juutalaiset kapinoivat Bysantin valtakuntaa vastaan vuonna 614 ja vuonna 636 kaupungin valtasivat islaminuskoiset arabit. Arabit tekivät Tiberiaksesta al-Urdunnin maakunnan pääkaupungin. Ristiretkien johdosta kaupunki annettiin aluksi läänityksenä Tankredille ja myöhemmin Tripolin kreivi Raimundille. Saladin valtasi kaupungin ristiretkeläisiltä vuonna 1187 ja ristiretkeläisten vastahyökkäys kohti Tiberiasta johti tuhoisaan Hattinin taisteluun ja ristiretkeläisten vallan luhistumiseen suurissa osissa aluetta. Maimonides vieraili kaupungissa ja hänet haudattiin Tiberiakseen vuonna 1206. Ristiretkeläiset valtasivat kaupungin takaisin vuonna 1240 menettäen sen uudelleen vuonna 1247. Seuraavan vuosisadan puolella vuonna 1325 matkailija Ibn Battuta kuvaili kaupungin olevan raunioina. Kaupunki päätyi lopulta Osmanien valtakunnalle, jonka sulttaani Suleiman I läänitti sen dom Joosef Nasille. Nasi yritti elvyttää kaupunkia juutalaisena keskuksena, mutta hanke epäonnistui ja kaupunki oli jälleen raunioina 1600-luvulla. Nykyisen kaupungin perusti sittemmin Akkon kuvernöörinä toiminut šeikki Zahir al-Amr vuonna 1740, jolloin rakennettiin nykypäiviin saakka osittain säilynyt kaupunginmuuri. Kaupunki kärsi mittavia tuhoja maanjäristyksissä vuosina 1759 ja 1837.
Palestiinaan saapuvat juutalaiset siirtolaiset alkoivat perustaa lähialueelle siirtokuntiaan, joiden keskuksena Tiberias toimi. Vuonna 1920 perustettiin Kiryat Shemu’elin juutalainen kaupunginosa Tiberiaksen vanhankaupungin yläpuolella sijaitsevalle kukkulalle. Vuonna 1922 kaupungissa oli 6 950 asukasta ja heistä 4 427 oli juutalaisia. Israelin itsenäisyyssodan alkaessa vuonna 1948 kaupungin juutalaisten ja arabien välillä vallitsi ensin epävirallinen aselepo, mutta se rikkoutui arabien hyökätessä juutalaisia vastaan huhtikuussa. Kaikki kaupungin arabiasukkaat pakenivat juutalaisten Haganah-järjestön vastahyökkäyksen seurauksena. Sodan jälkeen kaupungin asukasluku kasvoi Kaakkois-Euroopasta, Jemenistä, Irakista ja Marokosta saapuvien juutalaisten siirtolaisten myötä.
Talous

Tiberiaksessa on jonkin verran tekstiiliteollisuutta ja jauhomyllyjä. Myös pitkään paikalla harjoitetulla kalastuksella on edelleen merkitystä. Kaupungin tärkein talouden ala on kuitenkin turismi. Tiberiaksen kuumille lähteille saapuu matkailijoita etenkin talvikuukausina. Tiberiaksen kuumat lähteet sijaitsevat hieman kaupungin eteläpuolella ja ne on tunnettu ainakin viimeisten 2 000 vuoden ajan. Lähteillä uskotaan olevan lääkinnällisiä vaikutuksia. Kaupungin suosioon matkailukohteena ovat vaikuttaneet myös näkymät kukkuloille ja Genesaretinjärvelle.
Väestö

Tiberiaksen asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 43 664.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiberias Wikimedia Commonsissa
| n k  Israelin hallintoalueet ja kaupungit |
| --- | --- |
Jerusalem:  Jerusalem  Bet Shemesh 
Pohjoinen:  Afula  Akko  Beit She’an  Karmiel  Kirjat Shmona  Ma'alot-Tarshiha  Migdal HaEmek  Nahariya  Nasaret  Nof HaGalil  Sakhnin  Shaghur  Shefa-Amr  Tamra  Tiberias  Safed 
Haifa:  Baqa-Jatt  Hadera  Haifa  Or Aqiva  Kirjat Ata  Kirjat Bialik  Kirjat Motzkin  Kirjat Yam  Tirat Carmel  Umm al-Fahm 
Keski-Israel:  Hod HaSharon  Kfar Saba  Lod  Modi'in-Maccabim-Re'ut  Ness Ziona  Netanya  Petah Tikva  Qalansuwa  Ra'annana  Ramla  Rehovot  Rishon LeZion  Rosh HaAyin  Al-Tayyiba  Tira  Yavne  Yehud-Monosson 
Tel Aviv:  Tel Aviv  Bat Yam  Bnei Brak  Givatayim  Herzliyya  Holon  Kirjat Ono  Or Yehuda  Ramat Gan  Ramat HaSharon 
Eteläinen:  Arad  Ashdod  Askalon  Beersheba  Dimona  Eilat  Kirjat Gat  Kirjat Malakhi  Netivot  Ofakim  Rahat  Sderot 
Juudea ja Samaria:  Ariel  Betar Illit  Ma’ale Adumim  Modi’in Illit 
Tiberiaksen kaupunki ilmasta nähtynä.
Antiikin Tiberiaan roomalaisen teatterin rauniot.
Tiberiaksen rantaa hotelleineen.
Tiberiaksen kaupungintalo.
Kyllikki Tiensuu

| Kyllikki Tiensuu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. tammikuuta 1945 (ikä 79) Parkano
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  professori, yliopistonlehtori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (TK 1969, TL 1977, TT 1985)
Tutkimusalue:  kirkkohistoria
Kyllikki Elina Tiensuu (s. 17. tammikuuta 1945 Parkano) on suomalainen kirkkohistorioitsija, teologian tohtori ja Helsingin yliopiston aiempi yliopistonlehtori. Hän on toiminut lukuisissa tieteellisissä ja kirkollisissa luottamustehtävissä.
Kansanopisto- ja yliopistoura

Valmistuttuaan Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta vuonna 1969 Tiensuu työskenteli Nurmeksen evankelisen opiston rehtorina vuosina 1970–1994. Hän toimi Suomen Kansanopistoyhdistyksen hallituksen jäsenenä 1972–1994 ja toisena varapuheenjohtajana 1985–1994.
Vuonna 1985 Tiensuu väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa arkkipiispa Edvard Bergenheimia koskevalla tutkimuksellaan. Hän toimi vuosina 1980–1985 kirkkohistorian assistenttina ja sen jälkeen määräaikaisissa tehtävissä apulaisprofessorina, professorina ja tutkijana. Vuonna 2003 hänet valittiin kirkkohistorian yliopistonlehtorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2012.
Tiensuu on toiminut muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran hallituksessa varapuheenjohtajana ja Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallituksessa ja työvaliokunnassa. Hän oli Suomen kirkkohistoriallisen seuran hallituksen jäsen vuodet 1986–2006, joista puheenjohtaja vuodet 2000–2006. Hän on toiminut pitkään myös Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran hallituksessa.
Kirkolliset tehtävät

Tiensuu sai Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lehtorin oikeudet vuonna 1973. Hän toimi kirkolliskokouksen jäsenenä 1986–2003 ja ensimmäisenä varapuheenjohtajana 1996–2003. Varapuheenjohtajana toimiessaan hän poikkeuksellisesti avasi kevään 1998 kirkolliskokouksen arkkipiispa John Vikströmin sijasta. Avauspuheessaan hän painotti kristittyjen yhteisen todistuksen tarvetta. Tiensuu on ollut jäsenenä myös Suomen Kirkon Seurakuntatoiminnan Keskusliiton hallituksessa, Kirkon ulkoasiain neuvostossa ja Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen johtokunnassa.
Tunnustukset

Tiensuu on Suomen Kansanopistoyhdistyksen, Suomen kirkkohistoriallisen seuran ja Satakuntalaisen Osakunnan kunniajäsen. Hän sai Alfred Kordelinin Säätiön yleisen kansansivistyspalkinnon vuonna 1989 ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan Magister Bonus -palkinnon vuonna 1999. Kirkollisista ansioista hänelle myönnettiin vuonna 2010 Mikael Agricolan risti. Professorin arvonimen hän sai vuonna 2014.
Yksityiselämä

Tiensuu on avioliitossa HTM Jari Lampisen kanssa.
Teokset

Edvard Bergenheim: toiminta koulumiehenä ja arkkipiispana vuoteen 1863.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1985.  ISBN 951-9021-57-4
(& Heininen, Simo & Kortekangas, Paavo & Koskenvesa, Esko & Ripatti, Jaakko): Viipurin–Porvoon–Tampereen hiippakunnan historia 1554–2004.  Helsinki:  Edita & Tampereen hiippakunnan tuomiokapituli, 2005.  ISBN 951-37-4522-8
Erich Raeder

| Erich Raeder |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1876 Hampuri, Saksan keisarikunta
Kuollut: 6. marraskuuta 1960 (84 vuotta) Kiel, Saksan liittotasavalta
Kansalaisuus:   Saksa
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta (vuoteen 1918)  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1894–1943
Komentajuudet:  Reichsmarine Kriegsmarine
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen maailmansota toinen maailmansota
Sotilasarvo:  suuramiraali
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
 Nimikirjoitus
Erich Johann Albert Raeder (24. huhtikuuta 1876 – 6. marraskuuta 1960) oli natsi-Saksan laivaston komentaja toisessa maailmansodassa. Hän oli Saksan merivoimien komentaja vuosina 1928–1943 (saks. Oberkommando der Marine, joka oli viran nimi vuodesta 1935). Raeder ylennettiin suuramiraaliksi 1939; samana vuonna hän saiselvennä tekniikan kunniatohtorin arvon.
Lokakuussa 1939 Raeder esitti suunnitelman, joka tähtäsi brittien meriherruuden poistamiseen Pohjanmereltä. Se edellytti Raederin mukaan, että Norjan satamat saadaan Saksan laivaston käyttöön. Esiteltyään suunnitelman Adolf Hitlerille Raeder sai tehtäväkseen suunnitella laivaston osuuden tulevalla Norjan-sotaretkellä. Seuraava suunnittelutyö oli maihinnousu Britanniaan, joka Raederin mielestä oli Saksan laivastolle mahdoton tehtävä.
Raeder erosi virastaan 30. tammikuuta 1943 Hitlerin syytettyä häntä epäonnistumisista, erityisesti joulukuun 1942 liittoutuneiden Murmanskin-saattueen paosta. Hitler yritti lepytellä häntä, mutta suuramiraali ilmoitti, että hänen arvovaltansa oli tuhottu pelkuruussyytteellä. Hitler pyysi nimeämään kaksi seuraajaehdokasta. Raeder valitsi ehdolle kenraaliamiraali Rolf Carlsin, jota pidettiin tuolloin hänen ”kruununprinssinään” eli varmimpana seuraajanaan sekä sukellusvenelaivaston komentajan Karl Dönitzin. Hitler teki päätöksen Dönitzin eduksi, koska tämän miehet ja alukset olivat Hitlerin mielestä saaneet aikaan parempia tuloksia kuin pintalaivasto.lähde?
Raeder tuomittiin Nürnbergissä elinkautiseen vankeuteen, josta hänet kuitenkin vapautettiin vuonna 1955 hänen heikon terveytensä vuoksi.
Kuvia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Erich Raeder vuonna 1928. | Suuramiraali Raeder ja Hitler vuonna 1943. | Raeder Nürnbergin oikeudenkäynneissä 1945-46, takarivissä toinen vasemmalta. | Raeder vaimonsa kanssa vuonna 1955. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erich Raeder Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Hans Zenker | Reichsmarinen komentaja 1928–1935 | Seuraaja: - |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: - | Kriegsmarinen komentaja 1935–1943 | Seuraaja: Karl Dönitz |
| n k Hitlerin hallitus |
| --- | --- |
Kansleri: Hitler Varakansleri: von Papen Varajohtaja: Hess Valtiopäivien puhemies: Göring
 Backe  von Blomberg  Bormann  von Brauchitsch  Darré  Dorpmüller  Dönitz  von Eltz-Rübenach  H. Frank  K. H. Frank  Frick  von Fritsch  Funk  Goebbels  Gürtner  Göring  Hess  Hierl  Himmler  Hugenberg  Keitel  Kerrl  von Krosigk  Lammers  Meissner  Muhs (vt.)  von Neurath  Ohnesorge  Raeder  von Ribbentrop  Rosenberg  Rust  Röhm  Seldte  Schacht  Schlegelberger (vt.)  Schmitt  Seyss-Inquart  Speer  Thierack  Todt 
Reichsführer SS: Himmler Stabchef SA: Röhm
| n k Nürnbergin ensimmäisen oikeudenkäynnin syytetyt |
| --- | --- |
Kuolemaan tuomitut:  Martin Bormann  Hans Frank  Wilhelm Frick  Hermann Göring  Alfred Jodl  Ernst Kaltenbrunner  Wilhelm Keitel  Joachim von Ribbentrop  Alfred Rosenberg  Fritz Sauckel  Arthur Seyss-Inquart  Julius Streicher 
Vankeuteen tuomitut:  Walther Funk (elinkautinen)  Rudolf Hess (elinkautinen)  Erich Raeder (elinkautinen)  Baldur von Schirach (20 vuotta)  Albert Speer (20 vuotta)  Konstantin von Neurath (15 vuotta)  Karl Dönitz (10 vuotta) 
Syyttömiksi todetut:  Hans Fritzsche  Franz von Papen  Hjalmar Schacht 
Muut:  Gustav Krupp von Bohlen und Halbach  Robert Ley 
↑  Oikeudenkäynti in absentia, oli todellisuudessa jo kuollut.  ↑  Teki itsemurhan ennen tuomion täytäntöönpanoa.  ↑  Syytteistä luovuttiin korkean iän ja huonon terveyden vuoksi.  ↑  Teki itsemurhan ennen oikeudenkäynnin alkua. 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Tietoteoreettinen realismi

Tietoteoreettinen realismi (epistemologinen realismi) on tietoteoreettinen objektivistinen kanta, jonka mukaan on mahdollista saavuttaa tietoa todellisuudesta sellaisena kuin se on. Tietoteoreettinen realismi asettuu näin tietoteoreettista idealismia vastaan.
Tietoteoreettinen realismi olettaa ontologisen realismin, jonka mukaan mielestä riippumaton ulkoinen todellisuus on olemassa. Tietoteoreettinen realismi liittyy suoraan totuuden vastaavuusteoriaan, jonka mukaan totuudessa on kyse vastaavuudesta tämän todellisuuden kanssa.
Tietoteoreettisen realismin muotoja

Kriittinen realismi, jonka mukaan havaitsija on vuorovaikutuksessa todellisuuden kanssa.
Naiivi realismi eli suora realismi, jonka mukaan todellisuus on havaintojemme kaltainen.
Representatiivinen realismi eli epäsuora tai edustuksellinen realismi, jonka mukaan ulkoinen todellisuus aiheuttaa havaintomme.
Transsendentaalinen realismi, jonka mukaan ihmiselle on mahdollista tuntea oman mielensä rajoitteet niin, että oliot sinänsä voidaan tuntea.
Uusi realismi eli neorealismi, eräs naiivin realismin muoto.
Tietoteoreettinen anarkismi

Tietoteoreettinen anarkismi (epistemologinen anarkismi, metodologinen anarkismi) on tietoteoreettinen näkemys, jonka itävaltalainen tieteen filosofi Paul Feyerabend kehitti opettajansa Karl Popperista poiketen selittämään uutta metodologiaa. Hänen mielestään tiedettä ei voi rajata etukäteen käsittämään vain tietynlaisia totuuksia.
Aiheesta muualla

Feyerabend, Paul: On Epistemological Anarchism (englanniksi)
Feyerabend, Paul: Against Method – Outline of an anarchistic theory of knowledge Marxists.org (englanniksi)
Raili Eronen & Twangers

Raili Eronen & Twangers on suomalainen yhtye, jonka ohjelmisto koostuu 1960-luvun rockkappaleista ja iskelmistä. Yhtyeen laulajana toimii Raili Eronen (oik. Jaana Korja, s. 1957), jonka taustalle hänen aviomiehensä Torsti Korja kokosi kuusankoskelaisista muusikoista Twangers-yhtyeen syksyllä 1988. Alkuperäiskokoonpanossa soittivat Torsti Korja (soolokitara), Mika Viskari (komppikitara), Jori Hellsten (basso) ja Petri Tähtinen (rummut). Ensimmäinen single "Jäljet hiekassa"/"Kolme kitaraa" (Impulse Records) julkaistiin syksyllä 1990. Seuraavana vuonna Twangers-nimellä aloittanut ryhmä lisäsi nimeensä laulajansa taiteilijanimen. Vuonna 1992 Raili Eronen & Twangers sai levytyssopimuksen Finnlevyn kanssa ja vuonna 1993 ilmestyi yhtyeen nimeä kantava esikoisalbumi. Yhtye esiintyi tiiviisti aina vuoden 1996 loppuun asti, jolloin alkuperäinen Twangers hajosi. Seuraavana keväänä Torsti ja Jaana Korja kokosivat uuden Twangers-kokoonpanon. 2000-vuosikymmenellä yhtye esiintyi muutaman kerran vuodessa.
Vuoden 2005 kakkosalbumilla soittavat Torsti Korjan (kitarat) lisäksi Lasse Pesonen (basso), Satu Liikkanen (urut) ja Jouni Rydenfelt (rummut).
Diskografia > Albumit

Raili Eronen & Twangers (Finnlevy, 1993)
Absolute Twang! (Twangsville Productions, 2005)
Diskografia > Singlet

Jäljet hiekassa (Jarron Oy, 1990)
Täysikuun silta (Finnlevy, 1992)
Ellen Saa Sua Omistaa (Finnlevy, 1993)
EP Varjo Menneen (Finnlevy, 1994)
Tigáni (Astypálaia)

| --- | --- |
Muut nimet:  Agía Kyriakí (Αγία Κυριακή)
Sijainti:  36°32′51″N, 26°26′57″E, Astypálaia Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,077 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tigáni (kreik. Τηγάνι) eli Agía Kyriakí (Αγία Κυριακή) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Astypálaian saaren kaakkoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,077 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Tigáni kuuluu Astypálaian kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Tigáni on osa Astypálaian kaakkoispuolella Koutsomýtin ja Kounoúpoin saarten välissä olevaa neljän pienen saaren joukkoa. Sen muut saaret ovat Chondronísi, Ftenó ja Moní.
Tietoteoria (kirja)

| Tietoteoria |
| --- | --- |
 Kansikuva
Kirjailija:  Markus Lammenranta
Kansitaiteilija:  Hannu Pulkkinen
Genre:  tietoteoria
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  1993
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  219
ISBN:  951-662-572-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tietoteoria on Markus Lammenrannan vuonna 1993 ilmestynyt tieto-opin oppikirja. Teoksen on kustantanut Gaudeamus.
Aiheesta muualla

S. Albert Kivinen: Lammenrannan lukuyhdistykset[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 5.1.1994.
Ticinum

| Ticinum |
| --- | --- |
 Roomalaisaikaisen sillan jäänteitä Paviassa nykyisen Ponte Coperton vieressä.
Sijainti
 Ticinum
Koordinaatit:  45°11′9″N, 9°9′23″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Pavia, Lombardia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400-luku jaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Alue:  Regio XI Transpadana, Italia
Provinssi:  Aemilia et Liguria (n. 293–395) Liguria (n. 395–)
Aiheesta muualla
  Ticinum Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ticinum (lat.; m.kreik. Τίκινον, Tikinon) oli antiikin aikainen kaupunki Gallia transpadanassa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Pavian kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Maantiede

Ticinum sijaitsi Gallia transpadanassa ja tarkemmin Padus (nyk. Po) -joen pohjoispuolisessa Gallia cisalpinassa kaupungille nimen antaneen Ticinus (nyk. Ticino) -joen pohjoisrannalla, noin viisi roomalaista mailia yläjuoksulle päin Ticinuksen ja Paduksen yhtymäkohdasta. Ticinumista pohjoiseen sijaitsi Mediolanum, itäkaakkoon Placentia, lounaaseen Dertona, länsiluoteeseen Vercellae ja luoteeseen Novaria.
Historia > Varhaishistoria

Ticinum oli alun perin liguureihin kuuluneiden laevien ja maricien asutus. Plinius vanhemman mukaan nämä perustivat sen silloin, kun gallialaiset ensimmäistä kertaa asuttivat Pohjois-Italian. On kuitenkin huomionarvoista, etteivät antiikin lähteet mainitse kaupungin olemassaoloa Hannibalin vastaisten, konsuli Cornelius Scipion johtamien vuonna 218 eaa. käytyjen sotatoimien yhteydessä, vaikka hänen on täytynyt ylittää Ticinus-joki lähellä paikkaa, jossa kaupunki myöhemmin sijaitsi. On todennäköistä, että tässä, kuten monissa muissakin vastaavissa tapauksissa, kaupunki kehittyi paikalleen lähinnä siksi, että se oli hyvä joenylityspaikka.
Historia > Rooman tasavallan aika ja keisariaika

Roomalaisella kaudella Ticinum oli asemaltaan municipium. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Ticinensis. Ticinum kehittyi huomattavaksi kaupungiksi tasavallan ajan lopulle tultaessa, vaikka sen nimi ei esiinnykään historiassa vielä tuolloin. Sen mainitsevat kuitenkin monet maantieteilijät, ja se esiintyy historiassa toistuvasti myöhemmin keisarikaudella. Klaudios Ptolemaios luki Ticinumin insubrien kaupunkeihin. Tämä selittyy sillä, että vaikka kaupunki ei ollutkaan kyseisen heimon perustama, Ticinus-joki alettiin nähdä kyseisen heimon alueiden rajana.
Ticinumin merkitys oli pitkälti seurausta siitä, että se sijaitsi tiellä, joka johti Alppien juurelta Via Aemilialle Placentiaan, mistä pääsi edelleen Roomaan. Varhaisin maininta kaupungista historiallisten tapahtumien yhteydessä liittyy Drusuksen, Germanicuksen isän, kuolemaan. Tuolloin kerrotaan, että Augustus tuli aina Ticinumiin saakka tullakseen vastaan hänen ruumissaattoaan. Sen nimi mainitaan myös toistuvasti vuoden 69 sisällissotien yhteydessä. Ticinumiin sijoittui vakava kapina Vitelliuksen joukoissa, kun hän oli asettunut sinne.
Myöhemmin Ticinum oli paikka, jossa Claudius Gothicus valittiin keisariksi, kun hän johti kaupungin varuskuntaa. Ticinumissa Constantius II hyvästeli Julianuksen, josta oli juuri tehnyt keisarin. Myöhemmin Mediolanumin nousu koko Italian toiseksi merkittävimmäksi kaupungiksi vähensi Ticinumin merkitystä, sillä monet kiersivät Mediolanumin kautta, sen sijaan että olisivat kulkeneet lyhintä tietä Ticinumin kautta.
Historia > Myöhäisantiikista keskiajalle

Ticinum nousi suurimpaan merkittävyyteensä vasta Länsi-Rooman kukistumisen jälkeen. Hunnit valtasivat ja tuhosivat kaupungin Attilan johdolla vuonna 452. Goottikuningas Teoderik, joka katsoi kaupungin sijainnin edulliseksi, rakennutti sen uudelleen ja valitsi sen asuinpaikakseen. Sinne rakennettiin hänen kuninkaallinen palatsinsa, ja se varustettiin uusilla linnoitteilla. Näin siitä tuli yksi koko Pohjois-Italian vahvimmista linnoituksista. Koska kaupunki oli tämän jälkeen goottien merkittävin keskus alueella, se esiintyy historiassa usein goottisotien aikana. Langobardien hyökättyä Italiaan Alboinin johdolla Ticinum vastusti piiritystä kolme vuotta, ja vallattiin vasta vuonna 570.
Tämän jälkeen Ticinumista tuli langobardikuninkaiden asuinpaikka ja Italian kuningaskunnan pääkaupunki. Sillä säilyi tämä asema vuoteen 774 saakka. Tuolloin viimeinen langobardikuningas Desiderius joutui luovuttamaan kaupungin Kaarle Suurelle yli 15 kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen. Tämän jälkeen kaupunki menetti asemansa hallintokeskuksena. Kaupunki alettiin tuntea nimellä Papia jo ennen langobardiajan päättymistä. Nykyisen kaupungin nimi Pavia on johdettu tästä. Sekä Paulus Diaconus että Ravennan kosmografia käyttävät kaupungista nimitystä ”Ticinus eli Papia”. Nimi on ilmeisesti peräisin siitä, että kun Ticinumin asukkaat saivat Rooman kansalaisuuden, heidät liitettiin Papian tribukseen, ja siksi kaupunki tunnettiin nimellä ”Civitas Papia”.
Rakennukset ja löydökset

Ticinumissa oli roomalainen ruutuasemakaava, joka muodosti noin 850 × 850 metrin kokoisen neliön. Sen pääkadut olivat pohjois-eteläsuuntainen cardo maximus, jonka linjaa noudattaa nykyinen Corso Vittorio Emanuele -katu, ja itä-länsisuuntainen decumanus maximus, jota noudattavat nykyiset Corso Cavour ja Corso Mazzini -kadut. Ticinus-joen ylittänyt silta sijaitsi samalla paikalla kuin nykyinen, katettu Ponte Coperto, joka on rakennettu antiikin aikaisen sillan raunioille. Kaupunki ympäröitiin muureilla 200-luvulla. Muureissa oli monikulmaisia torneja.
Nykyisessä Paviassa on säilynyt vain vähäisiä antiikin aikaisia rakennusjäänteitä. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa hautakiviä, sarkofageja ja piirtokirjoituksia.