stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aimo

| Aimo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. marraskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  16. huhtikuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  suomen sana aimo
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aimo on suomalainen miehen etunimi. Nimi perustuu suomen kielen sanaan aimo, joka merkitsee ’hyvää’, ’mainiota’, ’aikamoista’ tai ’runsasta’. Lapissa nimi Aimo oli käytössä jo 1500-luvulla. Aimon nimipäivä on 29. marraskuuta. "Aimo" on Suomessa käytössä myös sukunimenä.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 13 763 Aimo-nimistä miestä ja muutama nainen.
Fiktiivisiä Aimoja

Aimo Surakka, hahmo satiirisarjassa Iltalypsy
Aimo Peltoniemi, Vesa Kietäväisen esittämä poliisihahmo televisiosarjassa "Taivaan tulet".
Aine (jumalatar)

Aine on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa rakkauden ja hedelmällisyyden jumalatar. Hänellä oli useita kuolevaisia rakastajia, mutta hän ei suhtautunut itsepintaisiin lähentelijöihin suopeasti. Munsterin kuningas Ailill Olom (paljaskorva) menetti aluksi korvansa ja sitten henkensä yritettyään saada jumalattaren lemmenleikkeihin. Aine yhdistetään toisinaan sodan jumalattareen Morrigániin.
Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko

Kisojen hopeamitali.
Vuoden 1976 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 37 eri maasta, jotka kilpailivat 37 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Mitalitaulukko

| Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 13 | 6 | 8 | 27 |
| 2 |  Itä-Saksa | 7 | 5 | 7 | 19 |
| 3 |  Yhdysvallat | 3 | 3 | 4 | 10 |
| 4 |  Norja | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 5 |  Länsi-Saksa | 2 | 5 | 3 | 10 |
| 6 |  Suomi | 2 | 4 | 1 | 7 |
| 7 |  Itävalta | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 8 |  Sveitsi | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 9 |  Alankomaat | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 10 |  Italia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 11 |  Kanada | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 12 |  Iso-Britannia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 |  Ruotsi | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14 |  Liechtenstein | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 16 |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 37 | 37 | 37 | 111 |
Lähde: Innsbruck 1976 olympic.it. Viitattu 22.1.2016. (englanniksi)
James Joyce

| James Joyce |
| --- | --- |
 C. Ruf, James Joyce, 1918.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1882 Dublin, Irlanti
Kuollut: 13. tammikuuta 1941 (58 vuotta) Zürich, Sveitsi
Kansalaisuus:  irlantilainen
Ammatti:  kirjailija, runoilija, toimittaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Kirjallinen suuntaus: modernismi, imagismi
Pääteokset:  Odysseus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
jamesjoyce.ie
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
James Augustine Aloysius Joyce (2. helmikuuta 1882 Dublin, Irlanti – 13. tammikuuta 1941 Zürich, Sveitsi) oli irlantilainen kirjailija ja runoilija. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun tärkeimmistä kirjailijoista. Joycen tunnetuimpia teoksia ovat novellikokoelma Dublinilaisia (1914) sekä romaanit Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta (1916), Odysseus (1922), Finnegans Wake (1939, ei suomennettu). Teoksista varsinkin Odysseus (engl. Ulysses) on laajalti tunnettu ja kiistelty, ja sitä on sanottu yhdeksi 1900-luvun tärkeimmistä kaunokirjallisista teoksista.
Joycen tuotannossa ovat kokemukset Irlannista olennaisia, vaikka hän asui suurimman osan elämäänsä ulkomailla. Kirjojen tapahtumapaikat ja suurin osa teosten aiheista ovat peräisin Irlannista. Joyce loi Dublinista oman kirjallisen pienoismaailmansa.
Dublinilaisten julkaisu sekä Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta

Vuonna 1905 Joyce ja Nora Barnacle saivat ensimmäisen lapsensa Giorgion. Vuonna 1907 perheeseen syntyi seuraava lapsi, tytär Lucia. Noina vuosina Joycen kirjallinen ura alkoi edistyä, sillä 1909 hänen onnistui lopultakin saada kustantaja Dublinilaisille. Dublinin-matkansa aikana hän teki sopimuksen kustannusyhtiö Maunsel & Companyn kanssa.
Myöhemmin Triestessä Joyce sai sisarensa puheista ajatuksen perustaa elokuvateatteri Dubliniin. Joyce esitteli suunnitelmansa paikallisille elokuvateatteriyrittäjille, ja vuonna 1909 hän palasi jälleen Irlantiin vuokratakseen tilat teatteria varten. Nimen Volta saanut teatteri avattiin samana vuonna. Volta-teatteri aloitti menestyksekkäästi, mutta pian Joyce sai vaivakseen vuokraisäntänsä. Häneltä vaadittiin maksua maksamattomista vuokrista, ja koko Joyce-suvun molemmat haarat sekä Dublinissa että Triestessä uhattiin haastaa samanaikaisesti oikeuteen. Kaiken lisäksi Maunsel & Company ei ollut vieläkään sopimuksesta huolimatta julkaissut Dublinilaisia.
Kun Nora Barnacle lähti heinäkuussa 1912 tapaamaan äitiään, myös Joyce matkusti pian takaisin Irlantiin. Siellä hän kävi uusia vaivalloisia neuvotteluja Maunsel & Companyn kanssa. Lopulta yrityksen edustaja George Robert ilmoitti, että yritys oli päättänyt hävittää Dublinilaisten oikovedosliuskat. Joycella itsellään oli kuitenkin näistä liuskoista jäljennökset, ja hän yritti tuloksetta tarjota ainoaa kappaletta muille kustantajille. Junamatkan aikana Joyce kirjoitti kustantajista satiirin:
»Nähkääs, todellisessa elämässä kaikenlaisia rahvaanomaisuuksia ja säädyttömyyksiä suvaitaan, kunhan niitä ei paineta. Voit sanoa, että runokirja ”on kuin perseestä repäisty”, voit kivahtaa kiusaajillesi ”paskan marjat”, mutta sinulla ei ole oikeutta painaa sanaa ”pahus”. Et voi myöskään painaa ilmauksia Wellingtonin muistomerkki, Sydney-bulevardi tai Sandymountin raitiovaunu, koska ne ovat liian arkisia, jotta taiteilija saisi kiinnittää niihin huomiota.»
Joyce joutui odottamaan vielä kaksi vuotta, ennen kuin Grant Richards lopulta hyväksyi Dublinilaisten julkaisemisen. Teokseen oli tehtävä vain vähäisiä muutoksia, ja se ilmestyi lopulta kesäkuussa 1914. Dublinilaisten jälkeen Joyce keskittyi seuraavaan teokseensa, Taiteilijan omakuvaan nuoruuden vuosilta. Jo maaliskuussa 1914 Joyce oli siirtynyt kirjoittamaan Ulyssesta, ja 1916 ilmestyi jo kauan luonnosvaiheessa valmiina ollut Taiteilijan omakuva. Se ei kuitenkaan saavuttanut kriitikoiden suosiota. Literary World -lehti kommentoi sitä sanoen: ”Herra Joycen uudesta kirjasta on hyvin vaikea sanoa mitään.” Everyman taas totesi: ”Herra Joyce on älykäs kirjailija, mutta olisi omimmalla alueellaan kirjoittaessaan viemäreistä.”
Vuodet Ulysseksen parissa > Ulysseksen kirjoittaminen

Alun perin Joyce oli ajatellut Ulyssesta novelliksi Dublinilaisiin. Hän on sanonut, että Homeroksen Odysseian henkilöhahmo Odysseus (englanniksi ”Ulysses”) oli aina kiinnostanut häntä. Sen lisäksi, että Ulysses sisälsi nykyaikaisen yhteen päivään sijoitetun odysseian, se oli Joycen mukaan myös ”eeppinen kertomus kahdesta rodusta”, irlantilaisista ja juutalaisista.
Vaikka ajatus Ulysseksesta oli ollut Joycen mielessä jo Dublinilaisten aikoihin, hän ei ollut päässyt kunnolla toteuttamaan suunnitelmiaan. Taloudellinen tilanne ja muiden töiden vaatima huomio olivat aiheuttaneet sen, että kirjoitustyö pääsi todella alkamaan vasta maaliskuussa 1914. Tilannetta helpotti se, että Harriet Weaver -niminen nainen alkoi tukea Joycea rahallisesti vuodesta 1917 alkaen. Toisaalta kirjoitustyön tiellä oli pahoja esteitä, kuten ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen. Joyce joutui perheineen pakenemaan Triestestä Zürichiin, joka sijaitsi puolueettomassa Sveitsissä. Matkalla Zürichiin Joyce oli vähällä joutua pidätetyksi vakoojana, mutta erään ystävän ansiosta hänen onnistui saada viisumi ja päästä Sveitsiin.
Joyce kertoi käyttäneensä Ulyssekseen yhteensä 20 000 työtuntia. Kirja itsessään käsittelee vain yhtä päivää, 16. kesäkuuta 1904, mutta sen kirjoittaminen vei Joycelta noin 2 500 normaalityöpäivää. Kuusipäiväisinä työviikkoina se merkitsi kahdeksan vuoden työtä ilman lomia. Kirjoitustyössä saattoi olla päiviä, jolloin Joycen aika meni painimiseen vain muutaman lauseen kanssa.
Vuodet Ulysseksen jälkeen

A child is sleeping

An old man gone

Oh, Father forsaken

Forgive your son!

 
(James Joycen runosta Ecce Puer)
Kun Ulysses vihdoin oli ilmestynyt, Joycella oli aikaa paneutua seuraavaan hankkeeseen, joka osin iti Ulysseksen ulkopuolelle jääneistä muistiinpanoista. Nykyään Finnegans Wakena tunnettua teosta Joyce työsti seitsemäntoista vuotta. Ennen julkaisua teoksen nimeä ei paljastettu, ja kun siitä julkaistiin aluksi osia, sen nimenä oli vain ”tekeillä oleva työ”. Keskeneräinen Finnegans Wake kohtasi kuitenkin lähestulkoon yksimielistä vastustusta, ja masentunut Joyce harkitsi teoksen loppuunsaattamisen siirtämistä ystävälleen James Stephensille. Joyce sai lopulta kuitenkin itse työn valmiiksi.
Vuonna 1931 Joyce meni lopulta naimisiin Nora Barnaclen kanssa. Toinen Joycen elämän kannalta merkittävä 1930-luvun alkupuolen tapahtuma oli hänen isänsä John Stanislaus Joycen kuolema. Isänsä kuoleman jälkeen Joyce muun muassa kirjoitti tämän olleen ”hauskin tuntemani mies ja silti julman ovela” ja sanoi: ”Sadat sivut ja monet kymmenet hahmot kirjoissani sain häneltä.” 1930-luvun alku toi lisää huonoja uutisia Joycelle, sillä hänen tyttärellään Lucialla alkoi ilmetä skitsofrenian oireita. Toisaalta hiukan lohtua toi pojanpojan syntymä 1932. Syntymän johdosta Joyce kirjoitti Ecce Puer (suom. Katso poikaa) -nimisen runon.
Viimeiset elinvuodet ja kuolema

Finnegans Wake ilmestyi lopulta maailmansodan kynnyksellä 2. helmikuuta 1939, Odysseuksen tavoin Joycen syntymäpäivänä. Romaanin julkaisu päätti Joycen kirjailijanuran. Vielä samana vuonna alkoi toinen maailmansota. Suojellakseen Luciaa Joyce muutti maaseudulle St. Gérand-le-Puyhin, jossa hän eli vuoden verran. Vuonna 1940 Saksa hyökkäsi Ranskaan, joten Joyce joutui jälleen pakenemaan sotaa. Kuten ensimmäisenkin maailmansodan aikana, Joyce kiiruhti Zürichiin, jonne hän saapui perheineen joulukuussa 1940. Jo heikoksi käynyt Joyce ei elänyt enää monta päivää Zürichiin muutettuaan, vaan kuoli 13. tammikuuta 1941. Kuolinsyynä oli vatsakalvon tulehdus, joka oli puhjennut jo lähes seitsemän vuotta hoitamattomana olleen vatsahaavan leikkauksen yhteydessä.
James Joyce haudattiin Flunternin hautausmaalle Zürichiin. Samalla hautausmaalla on myös toisen tunnetun kirjailijan, Nobel-palkitun Elias Canettin, hauta.
Keskeiset teokset > Dublinilaisia

»Tarkoitukseni oli kirjoittaa tutkielma maani moraalisesta historiasta, ja valitsin tapahtumapaikaksi Dublinin, koska se tuntui olevan lamaantuneisuuden keskus. Olen yrittänyt esitellä ynseälle yleisölle kaupungista neljä näkökulmaa: lapsuuden, nuoruuden, aikuisuuden ja julkisen elämän. Tämä on tarinoiden järjestys. Olen kirjoittanut teoksen suurimmaksi osaksi tunnollisen ilkeästi.» 
(Joycen kirje kustantaja Grant Richardille toukokuussa 1906.)
Dublinilaisissa (1914) James Joyce kirjoittaa tavallisten irlantilaisten elämästä 1900-luvun alun Dublinissa. Vaikka tapahtumapaikkana on Dublin, sen on tarkoitus ainakin Joycen itsensä mukaan kuvata kaupunkielämää missä tahansa. Georges Goyertin ehdotettua aikoinaan Dublinilaisten ranskankieliselle painokselle nimeä Miten Dublinissa eletään Joyce vastasi: ”Ei, Dublinilaisia kertoo siitä, miten missä tahansa eletään. Se on nykyaikaisen kaupunkielämän kuvaus.”
Kirja koostuu lyhyistä novelleista. Osa novelleista on kirjoitettu minämuodossa, ja osassa on kaikkitietävä kertoja. Joyce kuvaa tarkasti kaupunkia ja sen olemusta; kirjassa esiintyvät paikannimet ovat kaikki todellisia, muun muassa St. Stephen’s Green, Liffeyjoki sekä O’Connell Street, jonka varrella Joyce-patsas nykyään katsoo mietteliäänä taivaalle. Joyce loi Dublinista oman kirjallisen ”pienoismaailmansa”. Monet Dublinilaisten henkilöt esiintyvät myös Joycen muissa kirjoissa, kuten Ulysseksessa.
Keskeiset teokset > Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta

Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta (1916) kertoo Joycen alter egon Stephen Dedaluksen elämästä. Dedalus esiintyy myöhemmin myös Odysseuksessa. Kirjasta voi tunnistaa Joycen kokemuksia, mutta todellisten ja kirjan tapahtumien välillä on myös eroavaisuuksia. Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta on rakenteeltaan ja tyyliltään helppolukuisempi kuin Joycen muut pääteokset. Julkaisuaikanaan se kuitenkin edusti poikkeuksellista kirjallisuuden suuntaa, eikä sen merkitystä täysin ymmärretty. Tyylillisesti Joyce myös käytti joitain perinteisestä realismista poikkeavia kerrontamuotoja, ja esimerkiksi takaumien käyttö saattaa johtua hänen aikaisemmasta elokuvakokemuksestaan.
Keskeiset teokset > Ulysses

»Kohdussa synninpimeydessä minäkin olin, tehty ei siitetty. He kaksi, mies jolla on minun ääneni ja minun silmäni, ja kummitusnainen jonka hengityksessä on tuhkaa. He yhtyivät ja erosivat, tekivät parittajan tahdon. Ennen aikojen alkua Hän halusi minut ja nyt Hän ei voi ikinä haluta minua pois. Lex eterna seisoo Hänen takanaan. Onko se sitten se jumalainen substanssi, jossa Isä ja Poika ovat konsubstantiaalit? Mistä rakas Arius parka vetäisi johtopäätöksensä? Taisteli kaiken ikänsä kontransmagnifikatjajutkubangtantialiteettisuuden puolesta. Huono-onninen kerettiläinen. Kreikkalaisessa vesiklosetissa hän heitti henkensä: euthanasia.» 
(Katkelma Joycen Ulysseksesta (Odysseus, suom. Pentti Saarikoski, 1965).)
Ulysses kertoo juutalaisen mainoshankkijan Leopold Bloomin elämästä ja harhailusta – nykyaikaisen Odysseuksen harharetkistä, ympäri Dublinin baareja, katuja ja bordelleja. Tapahtuma-aika on 16. kesäkuuta 1904. Romaanin toinen päähenkilö on Stephen Dedalus, Joycen alter ego, joka esiintyy jo romaanissa Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta. Sen lisäksi, että Joycen Ulysses on Homeroksen Odysseian nykyaikainen vastine, se myös sisältää suuren joukon vaikutteita ja viittauksia muihin teoksiin.
Romaani alkaa Dedaluksen ystävän Buck Mulliganin aamutoimista ja päättyy Bloomin vaimon Mollyn tajunnanvirtaiseen kuvaukseen unestaan, kun aviomies on palannut harharetkiltään vuoteeseensa, jonne Dedalus hänet kantaa. Päivän aikana Bloomin modernia odysseiaa kuvataan paitsi päähenkilön tajunnanvirran kautta, myös irtaantumalla tarkastelemaan elämänmenoa hänen ympärillään. Eräät jaksot on kirjoitettu sanomalehtikielellä, toiset taas kuulostavat tieteelliseltä tutkimukselta tai poliisin tutkintaraportilta. Joyce vaihteli kirjan aikana useasti tekniikkaa. Hän käytti Ulysseksessa noin kolmeakymmentä tuhatta eri sanaa, kun keskivertokirjailijan teoksissa määrä on yleensä vain muutaman tuhannen luokkaa.
Monelle Ulysseksen lukeminen loppuun on osoittanut mahdottomaksi urakaksi. Teoksen rakenne nimittäin ei noudata aina edes omaa sisäistä logiikkaansa vaan harhautuu päähenkilönsä kokemusmaailmasta ja hetken havainnoinnista käsittämättömiin ulottuvuuksiin. Teos on kuitenkin ainakin akateemisissa piireissä yksi nykyproosan kivijaloista, ja sitä juhlitaan Dublinissa vuosittain Bloomsdayna 16. kesäkuuta, jolloin romaaniin ihastuneet kiertävät Dublinia Leopold Bloomin jälkiä seuraten.
Joyce laati romaanista vuonna 1921 ystävälleen Stuart Gilbertille skeeman, niin sanotun Gilbert-skeeman, joka auttaa ymmärtämään paremmin teoksen rakennetta. Gilbert julkaisi skeeman myöhemmin teoksessaan James Joyce’s ”Ulysses” (1930).
Keskeiset teokset > Runot

Joycen esikoisteos oli runokokoelma Kamarimusiikkia (1907). Runot ovat hyvin perinteistä runoutta ja peräisin aiemmilta vuosilta. Joycella ei ollut enää kiinnostusta niiden julkaisuun, joten käytännön toimet hoiti hänen veljensä.
Finnegans Waken kirjoitustyön ohessa Joyce myös työsti runokokoelman, joka julkaistiin 1927 nimellä Runoja pennin kappale (Pomes Penyeach). Ulysseksen kustantaneen Sylvia Beachin mukaan Joyce ilmeisesti kirjoitteli runoja, joista suurimman osan hän heitti roskiin. Vuonna 1927 Joyce kuitenkin tarjosi Beachille kolmetoista runoa kustannettavaksi. Ehtona oli, että runokokoelmaa myytäisiin asiakkaille šillingin hintaan: Joyce halusi, että hänen ”todellisilla lukijoillaan” olisi varmasti varaa teokseen. Samoin šillinki oli summa, jolla saattoi ostaa omenoita Liffeyjoen sillalta Dublinista. Jo runokokoelman nimi on sanaleikki, sillä se viittaa paitsi halpoihin runoihin, myös ranskan kielen omenoita tarkoittavaan sanaan pommes. Joyce vaati myös, että kirjan kansien tuli olla Calville-omenoiden värisävyä eli hyvin hennon vihreää. Kokoelma sai hyvän vastaanoton. Toisaalta esimerkiksi modernistirunoilija Ezra Pound kehotti Joycea jättämään kokoelman julkaisematta. Pound kuvasi runokokoelmaa toteamalla: ”Tällainen runous on paras pitää perheraamatun välissä”. Oxford University Press julkaisi vuonna 1932 kolmentoista säveltäjän sävellykset Runoista pennin kappale. Julkaisu oli kunnianosoitus Joycelle, jonka kerrotaan ilahtuneen asiasta suuresti.
Muita Joycen runoja olivat ”The Holy Office” (1904), ”Gas From A Burner” (1912) ja ”Ecce Puer” (1932). Black Sun Press julkaisi Joycen kootut runot vuonna 1936 (Collected Poems).
Keskeiset teokset > Finnegans Wake

»riverrun, past Eve and Adam's, from swerve of shore to bend of bay, brings us by a commodius vicus of recirculation back to Howth Castle and Environs.» 
(Finnegans Waken alku. Tarina alkaa lauseenpuolikkaalla, jonka alku on vasta kirjan lopussa.)
James Joyce kirjoitti viimeiseksi jäänyttä teostaan Finnegans Wakea vuodet 1922–1939. Vaikka Finnegans Wake on monimutkaisuudessaan vielä Ulyssestakin hankalampi ymmärtää, Joyce pitäytyi teosta kirjoittaessaan tiukassa johdonmukaisuudessa. Finnegans Wake sisältää myös runsaasti kielellistä leikittelyä, eikä sitä ole suomennettu.
Joyce itse kommentoi kirjaansa: ”Kirjan sanotaan olevan hämärä. Sitä verrataan Ulyssekseen. Mutta Ulysseksen tapahtumat sijoittuvat pääasiallisesti päiväaikaan, uuden teokseni tapahtumat taas yöhön. Asiat eivät luonnollisesti voi olla yhtä selkeitä yöllä, vai mitä?” Kirjan kirjoittamisen aikaan Joyce oli silmäsairautensa takia ajoittain lähes täysin sokea, mikä lisäsi kirjan kannalta kuuloaistin merkitystä. Joyce totesi, että epäselvät kohdat on erityisesti syytä lukea ääneen. Ääneen lukemisessa on myös otettava huomioon, että lukemisen tulisi olla mahdollisimman dublinilaisen murteen mukaista. Vaikka teos perustuu pääosin englantiin, siinä on viittauksia noin viiteenkymmeneen muuhun kieleen, myös suomeen. Englanninkielisetkin osuudet ovat vaativia, sillä Joyce käytti moneen asiaan viittaavia sanaleikkejä.
»wipe alley English spooker multaphoniaksically spuking off the face of the erse..» 
(Lainaus erään Finnegans Waken hahmon ylpeilystä. Joyce vasta-alkaville ja edistyville -kirjan suomentaja on kääntänyt tekstin muotoon ”pyyhkii kaikko englanninpyhyjät multafoniaksisesti pjuhuen möön päältä”. )
Finnegans Wake on teoksena hyvin monimutkainen, ja sen perustarinana on dublinilaisen kapakanpitäjän näkemä uni. Itse nimi Finnegans Wake tulee Finnegan’s Wake -nimisestä irlantilais-amerikkalaisesta balladista, jossa Tim Finnegan -niminen tiilenkantaja saa kallonmurtuman ja kuolee, mutta herää viskin ansiosta kuolleista kesken ruumiinvalvojaistensa.
»The keys to. Given! A way a lone a last a loved a long the» 
(Finnegans Waken viimeiset sanat, joista muodostuu alun lauseenpuolikkaan kanssa kokonainen merkitys. Alun ja lopun lauseet tekevätkin kirjasta kehämäisen teoksen, jolla ei ole perinteistä alkua taikka loppua.)
Joycen merkitys kaunokirjallisuudelle > Vaikutus

Joyce on kirjailijana hyvin merkittävä, ja hänen uutta suuntaa luovat kirjalliset kokeilunsa ovat 1900-luvun alun mittapuulla sen ajan kirjallisuudessa suorastaan vallankumouksellisia. Joyce oli tärkeä hahmo myös kirjallisen modernismin kehityksen kannalta.
Kautta koko Joycen kirjallisen tuotannon kielellä on merkittävä asema. Joycen on kuvailtu vaatineen proosateoksissa käyttämältään kieleltä sellaista tasoa, jota yleisesti edellytetään vain runoudelta. Kielellisen kerronnan lisäksi Joycen tekstien vallankumouksellisuutta lisäsi se, että kirjailijana hän käsitteli paljon aiheita, joita saman aikakauden kirjallisuus ei pitänyt joko soveliaina taikka sitten tarpeeksi merkittävinä kuvata. Varsinkin seksuaalisuuden kuvaamisessa Joyce rikkoi viktoriaanisella ajalla vallinneita normeja.
Joycelta ovat saaneet vaikutteita monet myöhemmät kirjailijat. Tehdessään yhteistyötä Shakespeare and Companyn kanssa Joyce tutustui moniin merkittäviin kirjailijoihin, esimerkiksi Ernest Hemingway, Robert McAlmon, ja Archibald MacLeish. Sylvia Beachin mukaan ”Joyce oli tietenkin heidän jumalansa, mutta he suhtautuivat häneen pikemminkin ystävällisesti kuin kunnioittavasti”. Joyce lienee vaikuttanut nykykirjailijoista enemmän tai vähemmän ainakin Jorge Luis Borgesin, Anthony Burgessin, Salman Rushdien, Mark Z. Danielewskin ja monen muun tuotantoon. Volter Kilpi on verrannut omaa pääteostaan Alastalon salissa Ulyssekseen, ja rakenteellisia yhtäläisyyksiä on nähtävissä, joskin tekstisisältö muodostaa oman maailmansa.
Joyce on yksi eniten kommentoiduista kirjailijoista. Joycen tekstejä voidaan tulkita hyvin monella tavalla, eikä hänen teostensa sisältämästä symboliikasta ja merkityksistä vallitse yhteisymmärrystä kirjallisuudentutkijoiden parissa.
Joycen Ulysses oli Dublinissa julkaisukiellossa vielä 1960-luvulla, ja katoliset papit paheksuvat teosta edelleen, mutta Joycen ihailijat viettävät päähenkilön Leopold Bloomiin kunniaksi kaupungissa nykyään vuosittain bloomsday-juhlapäivää. Bloomsdayta vietetään 16. kesäkuuta eli päivänä, johon Ulysses sijoittuu.
Joycen merkitys kaunokirjallisuudelle > Maine kirjailijana

James Joycen asemaa kirjallisuudessa on verrattu Pablo Picasson asemaan maalaustaiteessa tai Arnold Schönbergin ja Igor Stravinskyn asemaan musiikissa. Toisaalta Joycella on myös maine ”vaikeana” kirjailijana, eikä moni ole jaksanut lukea hänen monimutkaisia ja raskaita teoksiaan. Joycen teosten on kuitenkin kuvattu sisältävän ”kosolti huumoria, älyä, leikillisyyttä ja syvällistä elämänviisautta”.
Joycella on merkittävä asema 1900-luvun kirjallisuuden kehityksessä. Esimerkiksi Time-lehti valitsi hänet yhdeksi 1900-luvun kahdestakymmenestä merkittävimmästä taiteilijasta. Samalle listalle ylsivät muun muassa Picasso, The Beatles ja Louis Armstrong. Joycen lisäksi listalle on yltänyt kirjailijoista vain Nobelin kirjallisuuspalkinnolla palkittu runoilija T. S. Eliot.
Kirjailijana Joyce on myös ollut laajan arvostelun ja väärinymmärryksen kohteena. Suomalaisista kriitikoista esimerkiksi Tito Colliander on luonnehtinut Joycea ”ihmiseksi, jolta oli leikkauksella poistettu sydän”. Aino Kallas taas arvioi, että Joyce vaikuttaa ”nilviäiseltä, joka vain varovasti pistää esiin tuntosarvensa”.
Teokset > Suomennetut teokset

Kamarimusiikkia.  ((Chamber Music, 1907) Suom. Ville-Juhani Sutinen)  Turku:  Savukeidas, 2012.  ISBN 978-952-268-031-0
Dublinilaisia.  (Dubliners, 1914)  Suomentanut Pentti Saarikoski. Helsinki:  Tammi, 1965 (3. painos 2011).  ISBN 978-951-30-9893-3
Dublinilaisia.  (Dubliners, 1914)  Suomentanut Heikki Salojärvi. Helsinki:  Basam Books, 2012.  ISBN 978-952-260053-0
Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta.  (A Portrait of the Artist as a Young Man, 1916)  Suomentanut Alex Matson. Helsinki:  Tammi, 1964 (4. painos 2011).  ISBN 951-31-2117-8
Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta.  (A Portrait of the Artist as a Young Man, 1916)  Suomentanut Heikki Salojärvi. Helsinki:  Basam Books, 2013.  ISBN 978-952-260-131-5
Harhateillä (Exiles, 1918, näytelmä). Suom. Eeva-Liisa Manner, 1971, ei julkaistu painettuna.
Odysseus.  (Ulysses, 1922)  Suomentanut Pentti Saarikoski. Helsinki:  Tammi, 1965 (11. painos 2012).  ISBN 978-951-30-5659-9
Ulysses.  (Ulysses, 1922)  Suomentanut Leevi Lehto. Helsinki:  Gaudeamus, 2012.  ISBN 978-952-495-226-2
Giacomo Joyce (Giacomo Joyce, kirjoitettu 1907, julkaistu 1968). Suom. Jusu Annala. Helsinki: Ntamo, 2012. ISBN 978-952-215-191-9
Runoja pennin kappale.  (Pomes Penyeach, 1927)  Suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Turku:  Savukeidas, 2012.  ISBN 978-952-268-057-0
Pyhä, rivo rakkaus: Kirjeitä Noralle.  Suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Turku:  Savukeidas, 2012.  ISBN 978-952-268-024-2
Kirjeitä taiteilijatovereille.  Suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Turku:  Savukeidas, 2013.  ISBN 978-952-268-063-1
Oivalluksia.  Suomentanut Tuomas Kilpi. Helsinki:  Oppian, 2018.  ISBN 978-951-877-019-3