stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zélé Agricola
Opiskelu ja elämänvaiheet

Zélé Agricola kävi Elisabeth Blomqvistin ruotsinkielistä tyttökoulua Helsingissä ja matrikkelitietojen mukaan hän aloitti taideopintonsa Suomen Taideyhdistyksen 1848 perustetussa piirustuskoulussa. Alkuopintojen oletetaan ajoittuvan 1850-luvulle, mutta varmaa tietoa tästä ei ole. Vaikka Agricola debytoi taiteilijana 1858, hän jatkoi opintojaan vielä kahden vuoden ajan Tukholmassa 1860–1862. Hänen on väitetty opiskelleen myös Tukholman taideakatemiassa, mutta tieto ei voi pitää paikkaansa, sillä naiset eivät vielä tuolloin päässeet Tukholman akatemiaan vaan saattoivat opiskella Tukholmassa ainoastaan yksityisoppilaina.
Agricolan taiteilijanura oli vasta päässyt alkuun, kun hän keväällä 1863 meni naimisiin serkkunsa Hugo Kasimir Nordenswanin, Victorine Nordenswanin veljen kanssa.
Hugo Nordenswan oli insinööriupseeri ja toimi Länsi-Hämeen piiri-insinöörinä ja vesirakennuslaitoksen yli-insinöörinä. Nordenswaneille syntyi parin vuoden välein seitsemän lasta, joista toinen tytär Marta kuoli kuukauden ikäisenä. Perhe näyttää muuttaneen tiheästi. Esikoisen Johan Robert Hugon syntyessä he asuivat Heinolassa, minkä jälkeen Hugo Nordenswan osti Hattulasta Hurttalan kylän Hernäisen eli Härrenäsin tilan. Siitäkin hän kuitenkin luopui pian ja osti tilalle muutamaksi vuodeksi Katinalan kylän Inkalan ja lopulta 1888 hän hankki omistukseensa Torholan Mattilan Hausjärveltä. Siitä tuli perheen koti ja tila siirtyi sittemmin nuorimmalle pojalle Henrik Hugolle. Lasten ohella Zélé huolehti myös leskiäidistään, joka kuoli heidän luonaan Mattilassa 1901.
Suurperheen äitinä Zélé Agricola joutui vastaamaan työläästä taloudesta eikä enää pystynyt pitämään yllä taiteilijanammattia – eikä sitä olisi edes pidetty sopivana. Kahdelle hänen tyttäristään taiteesta kuitenkin tuli tärkeä osa elämää. Karinista tuli taiteilija ja piirustuksenopettaja ja myös arkkitehti Carl Lindgrenin kanssa avioitunut Marta harrasti maalaamista.
Taiteellinen tuotanto

Agricolan opettajina toimi muun muassa kaksi sen ajan arvostettua mestaria, J. C. Boklund ja J. F. Höckert, jotka edustivat saksalaisvaikutteista, ihanteellista romantiikkaa. Tähän suuntaukseen liittyy myös Agricolan maalaustuotanto. Tukholman ajalta on säilynyt esimerkiksi pienehkö henkilöharjoitelma Maalaispoika, joka on teknillisesti jo varsin varmaa työtä. Vähäisestä ajalle ominaisesta idealisoinnista huolimatta teos on käsitelty raikkaan realistisesti. Maalaustapa muistuttaa Agricolan serkun Victorine Nordenswanin tyyliä, ja mahdollista onkin, että he opiskelivat Tukholmassa yhdessä ja heillä oli samat opettajat.
Zélé Agricolan taiteellisen työn debyytti oli vuonna 1858. Häntä pidettiin hyvin lupaavana taiteilijana ja hänet palkittiin kotimaassa kahtena peräkkäisenä vuonna 1859 ja 1860 toisella palkinnolla nuorille taiteilijoille tarkoitetussa dukaattikilpailussa. Hän kuului niihin naisiin, jotka lähettivät vuosinäyttelyihin alkuperäisteoksia kopioiden sijaan ja ne harvat työt, joita häneltä tunnetaan, osoittavat huomattavaa taiteellista lahjakkuutta. Suomen taideyhdistyksen kevään 1861 näyttelystä ostettiin kaksi hänen maalaustaan, vaikka suurin osa maalauksista jäi ostamatta taideyhdistyksen heikon rahatilanteen vuoksi.
Agricolan teos Tirolilaistyttö (1860) oli mukana Ateneumissa lokakuusta 1996 helmikuuhun 1997 pidetyssä näyttelyssä Muisto, Suomen Taideyhdistys 150 vuotta.
Taiteellinen tuotanto > Maalauksia

Lähde:
Tyttö ja helmet, jäljennös Löfgrenin mukaan (1858)
Tyttö ja helmet, jälj. Holmbergin mukaan (–)
Pietari Brahe, jälj. Van Dykin mukaan (1859). Sai taideyhdityksen toisen palkinnon.
Seppeleen sitojatar, alkup. (1860). Sai taideyhdistyksen toisen palkinnon.
Tirolilaistyttö (1860)
Taalalainen, jälj. professori Höckertin mukaan (–)
Mooralaistyttö, jälj. Boklundin mukaan (–)
Tyttö ja kukat, alkuperäinen (–)
Taalalaistyttö Rättvikistä, jälj. (–)
Alppimetsästäjä, alkup. (1861)
Savojardipoika, harjoitelma (–)
Muija, harjoitelma (1863)
Aiheesta muualla

Zélé Agricola Kansallisgallerian kokoelmissa
Östring

Östring on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Fredrik Östring (1810–1855), pappi, herännäisyyden vaikuttajia
Johan Jakob Östring (1813–1836), herännäisyyden vaikuttajia
Mari Östring (s. 1976), jääkiekkoilija
Pehr Östring (1819–1872), valtiopäivämies
Satu Procopé, o.s. Östring (s. 1947), Miss Suomi 1966, Saaren kunnanjohtaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Östran kihlakunta

Östran kihlakunta (ruots. Östra härad) on ollut seuraavien Ruotsin kihlakuntien nimi:
Östran kihlakunta, Blekingen läänissä
Östran kihlakunta, Jönköpingin läänissä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Östran kihlakunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Östra och Västra Kyrksundet

| Östra och Västra Kyrksundet |
| --- | --- |
 Östra och Västra Kyrksundet sekä niiden lounaispuolella Slottsundet. Senaatin kartasto, 1870–1907.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Sund
Koordinaatit:  60°15′04″N, 20°08′25″E
Mittaustietoja
Pinta-ala:  2,56 km²
 fiÖstra och Västra Kyrksundet 
Östra och Västra Kyrksundet on kaksiosainen järvi Sundin kunnassa Ahvenanmaalla. Sen pinta-ala on 255,26 ha. Se esiintyy joissakin tilastoissa Ahvenanmaan suurimpana järvenä. Ylen ja Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2011 järjestämässä kilpailussa se valittiin Ahvenanmaan maakuntajärveksi.
Östra Kyrksundetia ympäröivät pohjoispuolella viljelysmaat, eteläpuolella jyrkät kalliot. Se on luokiteltu rehevöityneeksi 1980-luvulla. Järven kasvillisuus on Ahvenanmaan monipuolisinta, ja siihen kuuluu muun muassa järviruoko, osmankäämi, keltakurjenmiekka, vesihierakka, karvalehti, tähkä-ärviä sekä eri vitalajeja sekä kelluslehtisiä kasveja kuten ulpukka ja lumme.
Molempien järvien kalastoa on aiemmin hallinnut särki, jonka osuus on nyttemmin pienentynyt. Nykyisin kaloja on paljon, etenkin ahventa, mutta särki on edelleen yleinen.
Järviä yhdistämään on kaivettu noin 200 metriä pitkä kanava, Bromansströmmen. Västra Kyrksundet on yhteydessä Itämereen Slottsundetin kautta. Maankohoamisen takia järvet ovat muuttuneet makeavetisiksi, mutta 1930-luvulla sekä Bromansströmmen että Slottsundet ruopattiin, ja Västra Kyrksundetiin pääsi suolavettä. Vuodesta 1979 alkaen järvet ovat jälleen olleet erossa merivedestä, mutta pohjan lähellä on edelleen suolavesikerroksia. Bromansströmmen on ruopattu vuonna 2012 tavoitteena avata se kulkukelpoiseksi pienveneille.
Östra och Västra Kyrksundet on laajin Sundin kahdeksastatoista järvestä. Toiseksi laajin on Sonröda träsk, joka sijaitsee Östra Kyrksundetin pohjoispuolella. Sonröda träskin ja Östra Kyrksundetin välissä sijaitsee Björby träsk.
Älkää koskeko

| Älkää koskeko> Touchez pas au grisbi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jacques Becker
Käsikirjoittaja:   Jacques Becker   Maurice Griffe  Albert Simonin 
Perustuu:  Albert Simoninin romaaniin
Tuottaja:  Robert Dorfmann
Säveltäjä:  Jean Wiener
Kuvaaja:  Pierre Montazel
Leikkaaja:  Marguerite Renoir
Pääosat:  Jean Gabin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Italia
Tuotantoyhtiö:   Del Duca Films  Antares Film  Cino del Duca Produzioni Cinematografiche Europee 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1954
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Älkää koskeko (ransk. Touchez pas au grisbi) on Jacques Beckerin 1954 ohjaama ranskalainen rikosdraama. Albert Simoninin romaaniin perustuvan elokuvan päärooleissa esiintyvät Jean Gabin, Jeanne Moreau, Lino Ventura, Dora Doll, Delia Scala, René Dary sekä vuoden 1946 Miss America, Marilyn Buferd (joissakin ohjelmatiedoissa muodossa Marilyn Bufferd).
Elokuvan tunnuskappale on Jean Wienerin säveltämä ”Le grisbi”, jonka Suomessa levytti ensimmäisenä Olavi Virta vuonna 1955 nimellä ”Kun yö saapuu Pariisiin”. Kappale on tunnettu myös Caterina Valenten laulamana saksankielisenä versiona ”Wenn es Nacht wird in Paris”.
Aiheesta muualla

Älkää koskeko Elonet.
Älkää koskeko Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Şəkin piirikunta

Şəkin piiri Azerbaidžanin kartalla.
Şəkin piirikunta (azer. Şəki rayonu, ven. Шеки́нский райо́н, Šekinski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2 432,75 neliökilometriä. Asukkaita on 171 800 henkeä (vuonna 2010).
Şəkin piiri sijaitsee Azerbaidžanin luoteisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään kuuluvaan Dagestaniin, idässä Oğuzin ja Qəbələn, etelässä Ağdaşin ja Yevlaxin sekä lännessä Qaxin piirikuntiin.
Piirin keskus on Şəkin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu itse piiriin vaan on hallinnollisesti erillinen yksikkönsä. Toinen suurempi keskus on Turanin taajama. Kuntia on yhteensä 66 ja kyliä 69. Kaupunkiväestön osuus on 38,2 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 95,5 % on azereja ja 4,2 % lezgejä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut silkin, viljan, tupakan, vihannesten ja rehukasvien viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Şəkin piirikunnan sivusto (azeriksi)
Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit
| --- | --- |
Piirikunnat:  Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək* • Şəki • Şəmkir • Şərur* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab
Kaupungit:  Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax
Tähdellä * merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
5536 Honeycutt

| 5536 Honeycutt |
| --- | --- |
 1955 QN 
Löytäminen
Löytäjät:  Indianan yliopisto
Löytöaika:  23. elokuuta 1955
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,25 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,04 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,46 AU
Eksentrisyys:  0,093
Kiertoaika Auringon ympäri:  1232 päivää  3,37 vuotta
Inklinaatio:  6,78°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  7–15 km
Pyörähdysaika:  ?
Absoluuttinen kirkkaus:  13,1
5536 Honeycutt on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Se löydettiin vuonna 1955. Pikkuplaneetta sai nimensä tähtitieteilijä Kent Honeycuttin mukaan. Ennen kuin asteroidi sai nimensä se tunnettiin tunnuksella 1955 QN. Koska Honeycuttin absoluuttinen magnitudi (H) on 13,1, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 7–15 kilometriä.
Şəmkir

| Şəmkir |
| --- | --- |
 Annenfeldin kirkko.
 vaakuna
 Şəmkir
 Koordinaatit: 40°49′47″N, 46°1′8″E 
Valtio:   Azerbaidžan
Piiri:  Şəmkir
Kaupungiksi:  1944
Väkiluku (2010):  38 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Şəmkir (ven. Шамки́р, Šamkir) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kurajoen laaksossa 399 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on Şəmkirin piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä M1-valtatie. Asukkaita on 38 800 henkeä (vuonna 2010).
Şəmkir on Azerbaidžanin vanhimpia kaupunkeja. Vuonna 1818 seudulle asettui saksalaisia siirtolaisia, jotka antoivat paikkakunnalle nimen Annenfeld, venäjäksi Annino. Vuonna 1938 paikkakunta sai nimen Şamxor (ven. Šamhor) ja vuonna 1944 siitä tuli kaupunki. Vuonna 1991 sen nimeksi tuli Şəmkir.
Nykyään Şəmkir on maatalousalueen keskus, jossa on lähinnä elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluvat 1600-luvun linnoituksien jäännökset ja vuonna 1909 rakennettu saksalainen kirkko.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Azerb.com: Shamkir (Semxir) (englanniksi)
Şəmkirin piirin sivusto (azeriksi)
Şəmkirin piirikunta

Şəmkirin piiri Azerbaidžanin kartalla.
Şəmkirin piirikunta (azer. Şəmkir rayonu, ven. Шамкирский район, Šamkirski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1956,7 neliökilometriä. Asukkaita on 192 900 henkeä (vuonna 2010).
Şəmkirin piiri sijaitsee Azerbaidžan länsiosassa Kurajoen laaksossa. Se rajoittuu koillisessa Samuxin, kaakossa Göygölin ja Daşkəsənin, lounaassa Gədəbəyn ja luoteessa Tovuzin piireihin.
Piirin keskus on Şəmkirin kaupunki, josta on 399 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Çinarlın, Dəllərin, Zəyəmin ja Kürin taajamat. Kuntia on yhteensä 57 ja kyliä 59. Kaupunkiväestön osuus on 34,8 % (vuonna 2010).
Seudulla oli aikaisemmin huomattava armenialaisvähemmistö (21,2 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 98,8 % on azereja ja 0,9 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, vihannesten ja hedelmien viljelyyn sekä maidon, lihan ja munien tuotantoon.
Nähtävyyksiä ovat muinaiset asuinpaikat, vanhat linnoitukset, moskeijat, sillat ja hautausmaat sekä Şəmkirin vuonna 1909 rakennettu saksalainen kirkko.
Paikallislehtinä ilmestyvät Şəmkir ja Qərb xəbərləri.
Aiheesta muualla

Şəmkirin piirin sivusto (azeriksi)
Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit
| --- | --- |
Piirikunnat:  Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək* • Şəki • Şəmkir • Şərur* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab
Kaupungit:  Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax
Tähdellä * merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Zero 76

| ”Zero 76” Tiësto & Hardwell |
| --- | --- | --- |

Zero 76
Singlen tiedot
 Julkaistu: 7. helmikuuta 2011
 Tyylilaji: progressive house
 Kesto: 06.05
 Levy-yhtiö: Musical Freedom
Tiëston muut singlet
| ”C’mon” 2010 | ”Zero 76” 2011 | ”Maximal Crazy” 2011 |
Hardwellin muut julkaisut
| ”Encoded” 2011 | ”Zero 76” 2011 | ”How We Do” 2012 |
”Zero 76” on alankomaalaisten housemusiikin tuottajien Tiëston ja Hardwellin kappale, joka julkaistiin singlenä 7. helmikuuta 2011. Kappale löytyy myös Tiëston huhtikuussa 2011 julkaistulta Club Life Volume One - Las Vegas -miksauskokoelma-albumilta.
Aiheesta muualla

Zero 76 -musiikkivideo
Zero Mostel

Zero Mostel
Samuel Joel ”Zero” Mostel (28. helmikuuta 1915 – 8. syyskuuta 1977) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti kolme Tony-palkintoa vuosina 1961, 1963 ja 1965.
Mostel syntyi New Yorkin Brooklynissä juutalaiseen perheeseen ja opiskeli City College of New Yorkissa. Hän joutui 1950-luvulla Hollywoodin mustalle listalle.
13. tammikuuta 1960 Mostel vammaantui liikenneonnettomuudessa, josta hänelle jäi pysyviä jalkavaivoja. Hänen tähdittämiensä tunnettujen töiden joukossa ovat musikaali Viulunsoittaja katolla (1964) ja näytelmäelokuvat Kevät koittaa Hitlerille (1968) ja Musta lista (1976). Hän vieraili The Muppet Show'ssa, joskin hänen jaksonsa esitettiin vasta postuumisti.
Mostel menehtyi Philadelphiassa Pennsylvaniassa sairauskohtaukseen 62 vuoden ikäisenä.
Aiheesta muualla

Zero Mostel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aaltokotkarausku

| Aaltokotkarausku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Ylälahko::  Rauskut Batoidea
Lahko::  Suurrauskut Myliobatiformes
Heimo::  Kotkarauskut Myliobatidae
Suku::  Myliobatis
Laji::  tenuicaudatus
Kaksiosainen nimi
 Myliobatis tenuicaudatus  Hector, 1877 
Synonyymit
 Myliobatis australis 
Katso myös
   Aaltokotkarausku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aaltokotkarausku (Myliobatis tenuicaudatus) on kotkarauskujen heimoon kuuluva rustokalalaji. Se elää Uuden-Seelannin ja eteläisen Australian rannikoilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Šida Kartli

Maisemaa Kaspin piirikunnassa.
Šida Kartli (georg. შიდა ქართლი) on hallintoalue (mkhare) Georgian keskiosassa. Alueella on noin 263 382 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 5 729 neliökilometriä. Šida Kartlin pääkaupunki on Gori.
Alueen pohjoisosassa on itsenäiseksi julistautunut ja Venäjän tunnustama Etelä-Ossetia pääkaupunkinaan Tskhinvali. Siihen on julistettu kuuluvaksi Karelin ja Gorin piirikuntien pohjoisosia, Džavan piirikuntaa ja Tskhinvalia.
Šida Kartli rajautuu Mtskheta-Mtianetiin idässä, Kvemo Kartliin etelässä, Samtskhe-Džavakhetiin lounaassa, Imeretiin lännessä, Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetiin luoteessa ja Venäjään (Suureen Kaukasukseen) pohjoisessa. Šida Kartli käsittää puolet historiallisesta Kartlin alueesta, josta koko Georgia (georg. საქართველო, Sakartvelo) on saanut nimensä ja jonka antiikin lähteet tunsivat nimellä Iberia. Šida Kartlin pohjoisosassa sijaitsi historiallinen Samatšablon ruhtinaskunta.
Šida Kartli jaetaan yhteen piirivapaaseen kaupunkiin* ja viiteen piirikuntaan (tiedot Georgian keskushallinnon hallitsemilta alueilta):
| Piirikunta | Väkiluku (2014) | Pinta-ala |
| --- | --- | --- |
Džava: –
| Gori | 125 692 | 2 267 km² |
| Kareli | 41 316 | 1 093 km² |
| Kaspi | 43 771 | 823 km² |
| Khašuri | 52 603 | 585 km² |
Tskhinvali*: –
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Šida Kartli Wikimedia Commonsissa
Georgian hallinnolliset alueet
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1956

Vuoden 1956 Yhdysvaltain presidentinvaalien  ehdokkaina olivat istuva presidentti Dwight D. Eisenhower sekä demokraattien Adlai Stevenson, joka haastoi Eisenhowerin myös edellisvaaleissa. Puoluerajojen yli suosittu Eisenhower valittiin toiselle kaudelle suurella enemmistöllä.
Republikaanien puoluekokous

Eisenhower valittiin yksimielisesti puolueen kokouksessa San Franciscossa.
Demokraattien puoluekokous

Vuoden 1952 vaalien häviäjä Adlai Stevenson voitti populistisen senaattorin Estes Kefauver ja tuli valituksi presidenttiehdokkaaksi. Kokous valitsi Kefauverin varapresidenttiehdokkaaksi vaikkakin Stevensonin henkilökohtainen suosikki oli John F. Kennedy.
Tulokset

Eisenhower voitti vaalit selvästi. Hän sai 48:sta osavaltiosta 41 osavaltion valitsijamiehet.
Dwight David Eisenhower, republikaani, 35 579 180 ääntä (57,4 %), 457 valitsijamiestä
Adlai Ewing Stevenson II, demokraatti, 26 028 028 ääntä (42 %), 73 valitsijamiestä
Aiheesta muualla

Geoelections - Kartta vuoden 1956 presidentinvaalien annetuista äänistä (englanniksi)
The Living Room Candidate: Yhdysvaltain presidentinvaalien kampanjat:  1952 – 2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
Östra Kärrstorpin kirkko

Östra Kärrstorps kyrka
Östra Kärrstorpin kirkko (ruots. Östra Kärrstorps kyrka) on Ruotsissa Sjöbon kunnassa sijaitseva rakennus. Se valmistui vuonna 1846 ja on tyypillinen uusklassinen rakennus. Samalla paikalla sijaitsi keskiajalla romaaninen kirkko. Kun uusi kirkko rakennettiin, niin vanhasta säästettiin torni vuoteen 1860 asti ja luultavasti vanhan kirkon kiviä käytettiin myös uuden kirkon rakentamiseen.
Kirkon penkit ovat vuodelta 1914 ja alttaritaulu vuodelta 1916, molemmat ovat jugendtyylisiä. Alttaritaulu on lundilaisen Fredrik Krebsin tekemä öljyvärimaalaus, joka esittää Jeesusta ja rikasta miestä (Matteuksen evankeliumin 10. luku). Kastemalja on keskiajalta ja siinä on kuvattu kaksi legendaa. Sakaristossa on lunnebyläisen Evert Lundbergin tekemä kullattu puinen risti, joka on tehty tyrnistä ja siinä oleva Jeesus on tehty Östra Kärrstorpin pappilan akaasiapuusta. Saarnastuoli on 1600-luvulta ja siihen on kuvattu naisia ja miehiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Östra Kärrstorpin kirkko Wikimedia Commonsissa
Zoom (sarjakuvahahmo)

| Zoom |
| --- | --- |

Luoja(t):  Geoff Johns ja Scott Kolins
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Hunter Zolomon The Flash: Secret Files & Origins nro 3 (marraskuu 2001) Zoom The Flash (vol. 2) nro 197 (kesäkuu 2003)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Hunter Zolomon
Status:  Rikollinen, entinen FBI-agentti
Pituus:  185 cm
Paino:  81 kg
Ryhmäsidokset:  Injustice League
Edelliset ryhmäsidokset:  FBI
Voimat:  Ajan manipulointi
Suhteet
Sukulaiset:  Ashley Zolomon (entinen vaimo)
Zoom, oikealta nimeltään Hunter Zolomon on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon loivat Geoff Johns ja Scott Kolins. Hahmo teki ensiesiintymisensä Hunter Zolomonina sarjakuvan The Flash: Secret Files & Origins numerossa 3 vuonna 2001 ja Zoomina The Flash Volume 2 numerossa 197 vuonna 2003. Zoom on yksi Salaman vihollisista ja kolmas Negatiivi-Salama ja Wally Westin arkkivihollinen.
Sarjakuvissa

Hunter Zolomon kiinnostui nuorena psykologiasta ja kriminologiasta, jota hän opiskeli collegessa. Kaikki sai alkunsa Zolomonin isästä, joka oli sarjamurhaaja. Valmistumisensa jälkeen Zolomon liittyi FBI:hin yhdessä silloisen tyttöystävänsä Ashleyn kanssa, jonka kanssa hän meni myöhemmin naimisiin. Erään tehtävän aikana Zolomon oli arvioinut väärin rikollisen psykologisen kätöstavan olettaen ettei hän käyttäisi asetta. Tilanne johti lopulta Ashleyn isän kuolemaan ja samalla Zolomonin polvi sai vammoja, jonka vuoksi hän joutui kävelemään kävelykepin avulla. Tämän myötä FBI erotti Zolomonin tehtävästään ja hän muutti Keystone Cityyn. Uudessa kaupungissa Zolomon sai töitä paikalliselta poliisilaitokselta, jossa hän teki profiileja metaihmisrikollisista. Tämän ansiosta Zolomon oli usein yhteyksissä Salamaan ja heistä tuli myöhemmin hyviä ystäviä.
Zolomon koki kuitenkin elämässään lisää tragediaa, kun hän loukkaantui pahasti Gorilla Groddin hyökätessä kimppuun Iron Heightsilla. Onnettomuuden seurauksena Zolomon halvaantui vyötäröstä alaspäin. Hän yritti pyytää apua Salamalta käyttämään aikamatkustamista kosmisella juoksumatolla, estääkseen kyseisen onnettomuuden, mutta Salama kieltäytyi, koska se voisi vahingoittaa aikajanaa. Zolomon lopulta murtautui Salaman museoon käyttääkseen juoksumattoa, joka kuitenkin johti räjähdykseen ja museon tuhoamiseen. Se kuitenkin vaikutti Zolomonin kykyyn muuttaa omaa aikaväliä, jonka avulla hän kykenee hidastamaan aikaa. Tämä mahdollisti Zolomonin kyvyn juosta nopeammin kuin muut, koska ajan hidastuminen ei vaikuttaisi häneen. Zolomon päätti uusien kykyjen ansiosta vaihtaa nimekseen Zoom ja päätti tappaa Wally Westin eli Salaman vaimon Linda Parkin, jotta Westistä tulisi parempi sankari. Koska Zoomin mielestä Wally Westin elämässä ei ole ollut suurta henkilökohtaista onnettomuutta. Yrittäessään tappaa raskaana olevan Linda Parkin Zoom loi sähköiskun, joka aiheutti Lindalle keskenmenon tämän odottaessa kaksosia. Tämän jälkeen Wally pakotti Zoomin ajalliseen poikkeamaan; Hunter joutui koomaan ja joutui kokemaan uudelleen appensa kuoleman toistuvasti.
Zolomonin vieraantunut vaimo Ashley korvasi hänet profiloijana poliisilaitoksella ja yritti kommunikoida hänen kanssaan. Kun Ashley joutui sairaalaan auto-onnettomuuden jälkeen, huolestunut Zoom heräsi koomastaan.