Kyrkbron
Historia > Tutkimukset, suunnitelmat ja päätökset

Tegin kuntayhteisö yhdistettiin vuonna 1960 Uumajan maalaiskunnan kanssa, ja oli tarvetta luoda asemakaava keski-Tegiin. Muutamaa vuotta myöhemmin, vuonna 1965, kun Uumajan maalaiskunta yhdistettiin Uumajan kaupunkiin, oli tarvetta yleiskaavalle koko kaupunkialueella. Asemakaavassa alue oli varattu sillalle kirkon kohdassa ja moottoritielle Tegsbronista keskiseen Tegiin. Vahva vähemmistö kunnanvaltuustossa vastusti Kyrkbronia ja moottoritietä, koska he halusivat pitää Tegin itsenäisenä.
Yleiskaavan, jossa silta on kirkon vieressä, oli tehnyt Västerbottenskommunernas Arkitekt- och Byggnadskontor (VAB), pääarkkitehtinaan Åke Lundberg. Uumajan seurakunnan kirkkohallitus kannatti sillan sijoittamista kirkon viereen. Insinööritoimisto Orrje & Co palkattiin vuonna 1963 kehittämään piirrokset Uumajan liikenneväylälle. Myös kunnan rakennusvirasto teki tutkimuksia sillan paikasta. Lokakuussa 1964 Orrje & Co esitteli suunnitelman liikenneväylästä, jossa otettiin huomioon vuoden 1980 liikenne-ennuste, yli 40 000 autoa päivässä. Suunnitelma myös totesi, että sillan pitäisi sijaita kirkon vieressä Östra Kyrkogatanin jatkeena.
Helmikuussa 1965 kaupunginvaltuusto hyväksyi Orrje & Co:n ehdotuksen liikenneväylästä. Samana vuonna seurakunta pyysi uutta tarkastelua, koska pelkäsi sillan aiheuttavan liikennemelua jumalanpalveluksille ja tuhoa kirkon ympäristölle. Kaupunginvaltuusto antoi Orrje & Colle tehtäväksi etsiä uusi sijainti sillalle. Marraskuussa 1965 Orrje & Co esitteli kaksi ehdotusta: alkuperäisen suunnitelman sillasta kirkon viereen ja toisen, jossa silta sijoitettaisiin idemmäksi Järnvägsgatanin jatkeena. Sijainti kirkon vieressä katsottiin sopivimmaksi. Åke Lundberg, josta tuli lääninarkkitehti vuonna 1964, piti kuitenkin parempana Orrje & Co:n itäistä vaihtoehtoa.
Keväällä 1966 julkaistiin kaksi painettua selvitystä, Orrje & Co:n Ny bro över Ume älv: två principförslag ja arkkitehti Erik Thelausin laatima Bro över Umeälven. Synpunkter på miljöfrågor m m. Uumajan kaupunki tilasi arkkitehtitoimistolta Klemming och Thelaus selvityksen kirkon viereisen sillan ympäristövaikutuksista ja ehdotuksia sen ulkoasusta kannattimineen. Selvityksessä korostettiin, että sillan pitäisi olla samansuuntainen Tegsbronin kanssa. Toimisto ehdotti rakenteeksi suoraa kotelopalkkisiltaa, jossa olisi pystysuora tuki.
Kesäkuussa 1966 kaupunginvaltuustossa keskusteltiin sillan sijaintia koskevasta päätöslauselmaesityksestä. Kaupungin taloushallinto esitti rakennusviraston linjan hyväksymistä ja totesi sijainnin kirkon viereisen suunnitelman olevan etusijalla. Kaupunginvaltuusto hyväksyi ehdotuksen ilman äänestystä. Elokuussa 1966 Orrje & Co esitteli yhdessä Ruotsin tiehallinnon kanssa laatimansa, tähän perustuvan liikennesuunnitelman pohjaksi kaupunginosien maankäyttösuunnitelmille. Myös eri sidosryhmiä kuten tukinuittoyhdistystä kuultiin. Tietyöosaston ehdotuksen jälkeen pyörätie sijoitettiin siltojen kahden ajokaistan väliin.
Uusi asemakaava hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa vuonna 1968. Lääninhallitus vastusti kaupungin kaavoitussuunnitelmaa vuonna 1969 ja halusi tutkimuksen sillan sijoittamisesta itäisempään paikkaan. Annettu syy oli, että Uumajan yliopiston ja Norlannin yliopistollisen sairaalan laajennukset muuttivat olosuhdetta, koska molemmat sijaitsevat Uumajan keskustasta itään. Myös Ruotsin museovirasto teki valituksen.
Kuninkaallinen majesteetti siirsi asian Statens planverkille (kansallinen suunnitteluosasto), joka puolestaan pyysi asiasta lausuntoa Ruotsin tiehallinnolta, joka lopulta hyväksyi suunnitelman. Perusteluna oli, että uuden sillan tarkoituksena on vähentää liikennettä Tegsbronilla, joten uusi silta ei voisi olla liian kaukana Tegsbronista. Maankäyttösuunnitelma hyväksyttiin lopulta syyskuussa 1969. Kaksi kuukautta myöhemmin Kyrkbron lisättiin Ruotsin tiehallinnon talousarvioon vuosille 1970–1974. Rakentaminen alkoi vuonna 1972.
Kyrkbronin laskettiin ottavan 54,5 prosenttia Tegsbronin liikenteestä. Näihin aikoihin Tegsbronin ylitti noin 25 000 kulkuneuvoa päivässä, joka oli maksimikapasiteetti sillalle. Ennuste vuodelle 1990 oli 60 000 kulkuneuvoa päivässä.
Kaupunginhallituksen vuosibudjetin käsittelyssä lokakuussa 1971 kunnallishallinto ehdotti, että suunnitelma sillasta olisi hyväksyttävä. Kaupunginvaltuusto myönsi rahoituksen kuuden tunnin keskustelun jälkeen äänin 25 vastaan ja 26 puolesta, jossa puheenjohtajalla oli ratkaiseva ääni. Lääninhallitus sai 43 valituskirjettä päätöksestä. Toukokuussa 1972 allekirjoitettiin sopimus Uumajan kunnan ja Ruotsin tielaitoksen välillä, jotta tiehallinto aloittaisi sillan rakentamisen kesäkuussa 1972. Siltaurakan sai AB Vägförbättringar 18,6 miljoonalla kruunulla.