Juséliuksen mausoleumin freskot
Historia > Maalaustyö

Akseli Gallen-Kallela oli innoissaan saamastaan tehtävästä, koska hänellä oli nyt mahdollisuus työstää muutamaa vuotta aikaisemmin tapahtuneen oman tyttärensä kuoleman herättämiä tuntemuksia synnyinkaupungissaan. Gallen-Kallela sai myös vihdoin toteuttaa italialaisten renessanssimaalausten kaltaisen monumentaalisen työn. Hän ei ollut aikaisemmin tehnyt kirkkomaalauksia eikä saanut sellaisista tilauksia myöhemminkään, joten Juséliuksen mausoleumin freskot jäivät Gallen-Kallelan uran ainoiksi kirkkotaiteeseen verrattavissa olevaksi työksi. Haaste oli suuri, sillä hän ei täysin tuntenut isokokoisiin freskoihin liittyvää tekniikkaa tai niiden muita vaatimuksia.
Gallen-Kallela teki ensimmäiset luonnokset palattuaan Pariisin maailmannäyttelystä toukokuussa 1900 ja aloitti harjoitelmien maalaamisen Helsingin ateljeessaan joulukuussa. Stenbäckille hän kertoi aikovansa kuvata ”kansamme hiljaista kaarevaa kulkua elämän harjua pitkin Tuonelan syliin.” Jusélius yritti teettää työn mahdollisimman halvalla, minkä vuoksi neuvottelut venyivät ja sopimukseen päästiin vasta syyskuussa 1901. Gallen-Kallela pyysi urakasta 40 000 markkaa, mutta Juséliuksen pitkällisen tinkimisen jälkeen hinnaksi tuli 34 000 markkaa. Kyseessä oli suhteellisen pieni korvaus, sillä summa sisälsi kaiken elinkustannuksista lähtien. Myös taiteellisesta näkemyksestä syntyi erimielisyyksiä, kun Jusélius toivoi tyttärensä kuvaamista freskoissa. Tämä ei miellyttänyt Stenbäckiä, joka kehotti Gallen-Kallelaa luopumaan ajatuksesta.
Gallen-Kallela matkusti puolisonsa Maryn kanssa Poriin vielä syyskuun 1901 lopussa. Kupoli valmistui marraskuussa, jonka jälkeen työhön tuli tauko, sillä lämmittämättömässä mausoleumissa oli mahdotonta maalata talvipakkasilla. Gallen-Kallela muutti perheineen Tampereelta vuokraamaansa asuntoon, josta oli hyvät kulkuyhteydet sekä Poriin että Ruovedellä sijaitsevaan taiteilijakoti Kalelaan. Keskushallin päätyfreskojen luonnokset olivat valmiita huhtikuussa 1902. Maalaustyö Porissa jatkui ilmojen lämmettyä huhtikuun lopussa. Maryn lisäksi avustajina olivat Porissa vaikuttanut arkkitehti Torkel Nordman sekä Gallen-Kallelan mukana jo Pariisissa ollut ruotsalaissyntyinen koristemaalari C. A. Lexander. Perhe asui kesän ajan Juséliukselta vuokratussa huvilassa meren rannalla Kuuminaisissa, josta Gallen-Kallela pyöräili 17 kilometrin matkan kaupunkiin. Hänen kerrotaan aiheuttaneen hautausmaalla kävijöissä hämmennystä pitäessään lepotaukoja avonaisten hautojen pohjilla paksua sikaria tuprutellen. Syksyllä Gallen-Kallelat muuttivat Annankadulta vuokrattuun puutaloon, jonka sisäpihalle rakennettiin väliaikainen ateljee. Talven aikana Gallen-Kallela sai valmiiksi keskihuoneen freskojen luonnokset. Niissä esiintyvien ihmishahmojen malleina hän käytti perheenjäseniään sekä paikallisia asukkaita.
Viimeiset maalaustyöt tehtiin keväällä ja kesällä 1903 niin, että Gallen-Kallelan ja Halosen teokset olivat valmiina samaan aikaan elokuun puolivälissä. Kryptan koristemaalauksia ja päähallin ikkunoiden lasimaalauksia ei tässä vaiheessa toteutettu Gallen-Kallelan suunnitelmien mukaisesti, vaan hän palasi lepäämään kotiinsa Ruovedelle. Urakasta oli muodostunut suuri henkinen ponnistus, kun Gallen-Kallela freskoja maalatessaan purki vuonna 1895 tapahtuneen Marjatta-tyttärensä kuoleman aiheuttamaa syyllisyydentuntoa. Gallen-Kallelan ja Halosen mausoleumia varten tekemät esityöt olivat samana syksynä esillä Ateneumissa järjestetyssä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyssä. Halosen kahden mausoleumiin maalaaman freskon lisäksi myös hänen symbolistiset maalauksensa Tuonelan joella (1900) ja Tuonen lehto (1902) syntyivät samassa yhteydessä.