stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ancient Domains of Mystery
Kehitys

ADOMin ensimmäiset versiot, silloin nimeltään Ancient Dungeons of Mystery, olivat huomattavasti suppeampia kuin nykyinen peli. Niiden pelialue koostui vain yhdestä luolastosta Roguen ja NetHackin tapaan. Vuosien ja versiopäivitysten kuluessa peli kehitettiin nykyiseen muotoonsa. Vuonna 2002 ilmestyneen version 1.1.1 jälkeen Thomas Biskup ei vuosiin ilmoittanut enää kehittävänsä ADOMia, mutta kehitystyö jatkui kesällä 2012 järjestetyn, 90 169 dollaria tuottaneen joukkorahoituskampanjan onnistuttua. Kehitystauon aikana Biskup työskenteli toisen Ancardiaan sijoittuvan JADE-nimisen roguelike-pelin parissa, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 2011. Tammikuussa 2012 JADE uudelleennimettiin Ancient Domains Of Mystery II: Legends of Ancardiaksi.
Toisin kuin monilla muilla suosituilla roguelike-peleillä, ADOMin lähdekoodi ei ole avoin. Vaikka Biskup oli luvannut julkaista lähdekoodin ADOM versio 1.0 jälkeen, hän muuttikin mielensä pitääkseen pelin ominaisuuksia salassa ja estääkseen toisten tekemien pelivarianttien julkaisun. Hän tosin suostuisi lisensoimaan lähdekoodia peliteollisuudelle kaupallisiin tarkoituksiin. Vuonna 2009 Biskup kuitenkin ilmoitti blogissaan, että hän saattaisi olla valmis harkitsemaan lähdekoodin julkaisua. Hän avasi pelin viralliselle keskustelufoorumille osion, jossa asiasta alettiin käydä keskustelua.
Vuonna 2014 varmistui, että ADOMista tehdään Steam julkaisu.
Kehitys > Postikorttikampanja

ADOM on vapaasti levitettävissä ilmaiseksi, mutta Thomas Biskup toivoo, että jokainen, joka nauttii pelistä, lähettäisi hänelle kiitokseksi postikortin, joita hän keräilee. Tämän "postcardwareksi" kutsutun levitysmallin avulla Biskup on saanut lukuisia postikortteja ympäri maailmaa, jopa Kiinasta ja Irakista asti. Hänen osoitteensa löytää pelin kotisivuilta sekä pelin mukana tulevista ohjeista.
Vastaanotto

ADOM on saanut vuosien kuluessa laajan fanikunnan. Tästä kertoo vuonna 1997 saavutettu ykköspaikka Internet Worldcharts of Free Downloadable Games -Internet-sivuston listalla, jonne Internetin käyttäjät saivat äänestää parasta ilmaiseksi ladattavaa peliä, ja Usenet-ryhmä rec.games.roguelike.adom, jossa keskustelu on käynyt vilkkaimmillaan 2000–3000 uuden viestin kuukausitahtia.
Pelikriitikot ovat antaneet ADOMille enimmäkseen hyviä arvosteluja. Yleensä peliä on kuvailtu laajemmaksi kuin muita roguelike-pelejä syvemmän tarinansa, monimuotoisen ympäristönsä ja yleisen monimutkaisuutensa ansiosta. Pelit-lehden arviossa Tapio Berchewsky antoi pelille 88 pistettä. Hän kehui ASCII-grafiikan värikoodausta, hahmoluokkien pelattavuutta ja pelin yleistä laajuutta. Moitteita tuli bugeista, jotka tekevät "ADOMista välillä aivan pelikelvottoman", tehtävien samanlaisuudesta ja hirviöiden tekoälystä.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Epävirallinen peliopas
Wikimuotoinen tietokanta peliin liittyvistä aiheista
Epävirallinen keskustelupalsta
Strange Messages in the ADOM Executable
Drakalor Chainin kartta
Vihreä paperi

Vihreä paperi (engl. green paper) tai vihreä kirja on esimerkiksi Euroopan unionin hallinnossa tai englantilaisessa valtionhallinnossa nimitys viralliselle dokumentille, joka esittelee laiksi kaavailtua asiaa.
Vihreän paperin avulla asia tuodaan keskusteluun ja kommentointiin. Sen avulla voidaan edesauttaa tietyn näkemyksen läpimenoa päätöksenteossa s.e. aloitteentekijät tulevat vähemmän näkyviin – vihreitä papereita on käytetty runsaasti puolustusmäärärahojen kasvattamisessa. Sen avulla voidaan myös estää aloitteentekijän poliittinen tappio lainsäädännössä kokeilemalla vihreän paperin luoman keskustelun avulla asian suosiota.
Suomen kieleen ja virkakäyttöön vihreä paperi, valkoinen paperi ja non-paper-paperi ovat tulleet EU:hun liittymisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Green paper (Arkistoitu – Internet Archive) (EU glossary)
Parliament of Canada definition page (Arkistoitu – Internet Archive)
EU Green papers (Arkistoitu – Internet Archive)
Vihreä oksa -revyy

Vihreä Oksa -revyy oli 1950-luvulla perustettu revyy Linnanmäellä. Se toimi alkuun sirkusteltassa, mutta kun Peacock-teatteri rakennettiin, Vihreä Oksa -tapahtuma siirtyi sinne. Vihreästä oksasta ovat aloittaneet muun muassa Brita Koivunen, fakiiri Kronblom ja Eero ja Jussi Raittinen, samoin Stadin slangi ry:n entinen puheenjohtaja Lasse Liemola. Stadin Slangi on elvyttänyt tapahtuman uudelleen vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Linnanmäen Vihreä Oksa
Viksvidja

Viksvidja on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön saaren itälaidalla Rekun ja Gammelbyn välissä.
Viksvidja sijaitsee Rekujoen alajuoksulla, sen pohjoispuolella. Viksvidjan kyläalue ulottuu Rekujoelta pohjoiseen Nyängsbergenille asti. Kylän halki kulkee Rekusta Gammelbyhyn Perniöntie, jonka varrella kylän asutus sijaitsee. Kyläalueen eteläosa Rekujoen varrella on peltomaata. Pohjoisosa on metsää.
Viksvidja eli Wiksvedja on ollut neljästä talosta muodostuva kylä 1500-luvulla. Isojaon aikaan 1787 kylässä on ollut vain kruunun ratsutila ja tämän aputila. Ratsutila jaettiin kolmeen osaan 1800-luvulla ja 1900-luvun kehitys toi kylään runsaasti pientiloja. Kylässä on ollut vesimylly ja kaksi tuulimyllyä vielä 1900-luvulle tultaessa.
Varpuset

| Varpuset |
| --- | --- |
 Varpunen (Passer domesticus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varpuset Passeridae  Illiger, 1811
Katso myös
   Varpuset Wikispeciesissä   Varpuset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varpuset (Passeridae) on pienikokoisten varpuslintujen lahkoon kuuluvien lintujen heimo. Ne esiintyvät alkuperäisinä Euroopassa, Afrikassa ja Aasiassa. Yksi laji, varpunen, elää näiden lisäksi nykyään Pohjois-Amerikassa, Australiassa ja osassa Etelä-Amerikkaa. Varpuset ovat pieniä, lyhytpyrstöisiä ja vahvanokkaisia lintuja, joiden väritys on pääosin ruskeata ja harmaata. Varpuset ovat siemensyöjiä, mutta jotkin lajit syövät myös hyönteisiä. Varpuset ovat läheistä sukua kutojille.
Varpusiin kuuluu 8 sukua ja 38 lajia. Suurin suku on varpusten suku, jossa on 23 lajia.
Suvut ja lajit > Aasianlumivarpuset Pyrgilauda

Kanelilumivarpunen Pyrgilauda blanfordi
Pamirinlumivarpunen Pyrgilauda theresae
Pikkulumivarpunen Pyrgilauda davidiana
Rusolumivarpunen Pyrgilauda ruficollis
Suvut ja lajit > Lumivarpuset Montifringilla

Lumivarpunen Montifringilla nivalis
Tiibetinlumivarpunen Montifringilla henrici
Tuhkalumivarpunen Montifringilla adamsi
Suvut ja lajit > Pensaikkovarpuset Gymnoris

Keltakurkkuvarpunen Gymnoris pyrgita
Metsäkalliovarpunen Gymnoris superciliaris
Pensaskalliovarpunen Gymnoris dentata
Tarhavarpunen Gymnoris xanthocollis
Suvut ja lajit > Varpuset Passer

| --- | --- |
 Aavikkovarpunen Passer simplex  Afrikanvarpunen Passer motitensis  Arabiankultavarpunen Passer euchlorus  Eteläntuhkavarpunen Passer diffusus  Indusinvarpunen Passer pyrrhonotus  Italianvarpunen Passer italiae  Kanelivarpunen Passer cinnamomeus  Kapverdenvarpunen Passer iagoensis  Karakuminvarpunen Passer zarudnyi  Kastanjavarpunen Passer eminibey  Keidasvarpunen Passer ammodendri  Keltatamariskivarunen Passer yatii:  Kordofaninvarpunen Passer cordofanicus  Palmuvarpunen Passer flaveolus  Pensasvarpunen Passer hispaniolensis  Pikkuvarpunen Passer montanus  Sahelinkultavarpunen Passer luteus  Sirkkuvarpunen Passer melanurus  Sokotranvarpunen Passer insularis  Somalianvarpunen Passer castanopterus  Tamariskivarpunen Passer moabiticus  Tuhkavarpunen Passer griseus  Varpunen Passer domesticus
Suvut ja lajit > Lajeja, joilla on oma sukunsa

Arovarpunen Carpospiza brachydactyla
Kalliovarpunen Petronia petronia
Piiskulumivarpunen Onychostruthus taczanowskii
Ruskorilli Hypocryptadius cinnamomeus
Vanha Hiukkavaara

| Vanha Hiukkavaara |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Vanha Hiukkavaara korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Hiukkavaaran suuralue
Kaupunginosa nro:  48
Väkiluku:  225  31.12.2023
Työpaikkoja:  224 kpl   (31.12.2011)
Postinumero(t):  90670
Pohjan Prikaatin entistä kasarmialuetta. Suoraan edessä olevassa rakennuksessa toimi joulukuuhun 2017 asti kirpputori.
Vanha Hiukkavaara on Oulun kaupunginosa Oulujoen pohjoisrannalla, kaupungin itälaidalla Haapalehdon kaupunginosan kaakkoispuolella, ja se käsittää Hiukkavaaran vanhan kasarmialueen. Kaupunginosa muodostettiin 6. syyskuuta 2010 erottamalla se Hiukkavaaran kaupunginosasta.
Pohjan Prikaatin lakkauttamisen jälkeen kasarmialueelle jäi nyttemmin lakkautettu Pohjoisen Maanpuolustusalueen esikunta (PMpAE). Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunta ja Pohjois-Suomen Huoltorykmentin esikunta poistuivat alueelta loppuvuodesta 2014. Kasarmirakennukset sekä henkilökunnan asunnot on suurelta osin otettu yksityis- tai kaupan alan käyttöön. Kasarmialueella sijaitsee myös ampumarata.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanha Hiukkavaara Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Vic Wilcox

Vic Wilcox
Victor George Wilcox (6. marraskuuta 1912 Willesden, Lontoo – 29. huhtikuuta 1989 Henderson, Auckland) oli uusiseelantilainen kommunistivaikuttaja. Hän toimi Uuden-Seelannin kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuodesta 1951.
Tausta ja varhaiset vaiheet

Wilcox muutti perheineen Uuteen-Seelantiin vuonna 1923 tai 1924. Hän kävi koulua Takapuna Grammar Schoolissa vuosina 1927–1929. Tämän jälkeen hän työskenteli maanviljelijänä ja oli vuosina 1936–1939 Uuden-Seelannin maanviljelijäliiton Waihararan paikallistoimiston sihteeri. Laman aikana Wilcox omaksui radikaaleja ideologisia ajatuksia ja alkoi nähdä Neuvostoliiton esikuvana. Vuonna 1933 hän perusti International Association of Friends of the Soviet Union -kattojärjestön sivutoimiston Waihararaan. Vuonna 1934 hän liittyi Uuden-Seelannin kommunistiseen puolueeseen. Wilcox muutti vuonna 1939 Aucklandiin, jossa hän suoritti opintoja Aucklandin yliopistossa valmistumatta. Vuonna 1940 Wilcox palkattiin sihteeriksi puolueensa Aucklandin-piirikomiteaan. Hän meni 21. kesäkuuta 1940 naimisiin Ann Richardsin kanssa. Pariskunnalle syntyi tytär. Wilcox palveli Uuden-Seelannin kuninkaallisissa ilmavoimissa toukokuusta 1942 lokakuuhun 1943. Hän kuului puolueensa kansalliseen komiteaan vuodesta 1941 ja pääsi puolueen varainhoitajaksi vuona 1946. Hänestä tuli maorijohtaja Te Puea Hērangin tukija ja yhteistyökumppani.
Toiminta kommunistisen puolueen pääsihteerinä

Wilcox valittiin vuonna 1951 Uuden-Seelannin kommunistisen puolueen pääsihteeriksi Sid Scottin seuraajana. Scott ja Wilcox olivat kilpailijoita, joiden välillä vallitsi ideologinen kahtiajako. Kiistaa herättivät varsinkin Nikita Hruštšovin irtautuminen stalinismista ja Unkarin kansannousun tukahduttaminen. Wilcoxin koettiin tukahduttavan puolueen sisäistä keskustelua, minkä seurauksena muun muassa Sid Scott lähti puolueesta. Wilcox vieraili kansainvälisessä kommunistipuolueiden tapaamisessa Moskovassa marraskuussa 1960. Seuraavina vuosina hän teki useita matkoja Kiinaan maan kommunistipuolueen vieraana. Hän osallistui korkean tason tapaamisiin Mao Zedongin, Deng Xiaopingin ja Zhou Enlain kanssa. 25. toukokuuta 1963 Wilcox allekirjoitti Kiinan kommunistisen puolueen kanssa yhteisen julkilausuman, jonka myötä Uuden-Seelannin kommunistinen puolue asemoitui vahvasti Kiinalle myötämieliselle linjalle. Huomattava osa Uuden-Seelannin kommunistisen puolueen jäsenistä erosikin puolueesta vuosina 1963–1966 ja siirtyi Neuvostoliittoa myötäilleeseen Socialist Unity Partyyn.
Wilcoxin johtama puolue kuului Albanian työn puolueen kanssa Kiinan läheisimpiin kansainvälisiin tukijoihin, mikä johti Wilcoxin huomattavaan kansainväliseen profiloitumiseen. Kiina levitti kansainvälisesti hänen kirjoituksiaan. Uudessa-Seelannissa Wilcoxin suosio oli kuitenkin vähäistä. Hän oli kuudesti ehdolla Uuden-Seelannin parlamenttiin vuosina 1946–1963, mutta sai harvoin enemmän kuin muutamia satoja ääniä. Vuonna 1947 hän kuitenkin sai Aucklandin kaupunginvaltuustoon ehdokkaana ollessaan yli 3 000 ääntä.
Kiinan ja Albanian riitaantuminen sekä Maon kuoleman jälkeiset muutokset heijastuivat Uuden-Seelannin kommunistiseen puolueeseen. Wilcox tuomitsi Albanian työn puolueen. Muut merkittävät Uuden-Seelannin kommunistisen puolueen vaikuttajat katsoivat Kiinan Maon kuoltua hylänneen opillisen puhtauden. He syyttivät Wilcoxia Kiinan uusien johtajien seuraamisesta. Hän sai vastustajiltaan syytöksiä myös vallan väärinkäytöksistä, työn välttelystä terveyssyiden verukkeella ja alkoholin liiallisesta kulutuksesta. Maaliskuussa 1977 Wilcox erotettiin kaikista vastuutehtävistään puolueessa. Vuonna 1978 hänet erotettiin puolueen jäsenyydestä.
Myöhemmät vaiheet

Wilcox jatkoi poliittisesti samanmielisten kanssa toimintaa New Zealand China Societyssa, josta ei kuitenkaan tullut merkityksellistä toimijaa. Hän kuoli syöpään kotonaan huhtikuussa 1989.
Viggo Starcke

| Viggo Starcke> Salkuton ministeri |
| --- | --- |
 Hans Christian Hansenin II ja Viggo Kampmannin I hallitus 28. toukokuuta 1957 – 18. marraskuuta 1960  
Edeltäjä:  Ernst Christiansen
Seuraaja:  virka lakkautettu
Kansankäräjäedustaja
 1945–1960  
Retsforbundetin puheenjohtaja
 1938–1939  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1895 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 22. maaliskuuta 1974 (79 vuotta)
Ammatti:  lääkäri, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Retsforbundet
Viggo Starcke (13. maaliskuuta 1895 Kööpenhamina – 22. maaliskuuta 1974) oli tanskalainen lääkäri ja poliitikko. Hän oli yksi Retsforbundet-puolueen keskeisimmistä jäsenistä ja oli puolueen puheenjohtaja vuosina 1938–1939 sekä ryhmänjohtaja kansankäräjillä 1946–1957. Vuosina 1957–1960 hän oli salkuton ministeri Hans Christian Hansenin ja Viggo Kampmannin hallituksissa.
Yksityiselämä

Viggo Starcken vaimo Lis Starcke oli kansankäräjäedustaja 1977–1981 ja veli Henrik Starcke oli kuvanveistäjä.
Aiheesta muualla

Viggo Starcke Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Videopelilainsäädäntö Suomessa

Videopeleihin kohdistuva lainsäädäntö Suomessa koskee niiden sisältöä, sisällön luokittelua ja siihen liittyviä merkintöjä, kuin myös videopelien myyntiin liittyviä seikkoja, kuten vaikkapa palautusoikeuksia. Nämä kuluttajansuojaa koskevat lainsäädännöt pohjautuvat osittain Euroopan unionin direktiiveihin.
Suomen lain alaisena videopelit luokitellaan kuvaohjelmiksi, jolla voidaan tarkoittaa mitä tahansa kaupallista videomateriaalia, olipa se sitten interaktiivista tai ei. Suomen kuvaohjelmalait koskevat kuvaohjelmamateriaalin luokittelua ja erinäisiä vaadittuja merkintöjä, esimerkiksi niille tarkistusviranomaisen toimesta säädettyä ikärajaa . Suomessa videopelien ikäluokitusjärjestelmänä yleisesti käytetään PEGI:ä, Pan European Game Information, joka on käytössä myös muissa Euroopan maissa.
Kuvaohjelmalain vaikutus

Suomessa määritelty kuvaohjelmalaki kattaa suurimman osan viihdealan tuotteista, kuten elokuvat, TV-ohjelmat ja tietenkin videopelit. Heti alkuun laissa määritellään se, kuinka pelistä on tehtävä ilmoitus mediakasvatus- ja kuvaohjelmakeskukselle, kun sitä tarjotaan taloudellisessa tarkoituksessa ja säännöllisesti. Ilmoituksen tulee sisältää:
Kuvaohjelman tarjoajan nimi, toiminimi, yhteystiedot ja kotipaikka
Kuvaus kuvaohjelman tarjoamistavasta
Kuvaohjelman tarjoamispaikan yhteystiedot.
Laissa on myös määritelty tilanteita, joissa ei tarvitse luokitella ja merkitä kuvaohjelmaa sisällön perusteella, esimerkiksi jos se sisältää pelkästään opetuksellista tai sivistyksellistä aineistoa. Pelien suhteen tällaiset tilanteet ovat kuitenkin hyvin harvinaisia. On myös tilanteita, joissa pelejä ei tarvitse luokitella ja merkitä niiden valmistustarkoituksen perusteella:
Peli pidetään saatavilla sananvapauden käyttämisestä joukkoviestinnässä annetussa laissa (460/2003) tarkoitetussa verkkojulkaisussa ja on valmistettu tai hankittu julkaisun toimittamisen yhteydessä
Peli pidetään saatavilla yksityisten henkilöiden valmistamia ohjelmia tarjoavassa palvelussa ja on valmistettu yksityisen henkilön toimesta harrastustarkoituksessa
Peli tarjotaan koulutus- tai muussa sivistystoiminnassa ja on valmistettu koulutus- tai muun sivistystoiminnan yhteydessä
Peliä pidetään saatavilla pelejä tarjoavassa palvelussa, jonka tarjoaja noudattaa tällaista palvelua varten laatimiaan ja 8 §:n mukaisesti tarkastettuja käytännesääntöjä .
Pelien luokittelun suorittaa kuvaohjelmaluokittelija, joka on täysi-ikäinen ja käynyt kuvaohjelmaluokittelijakoulutuksen. Koulutuksen ja valinnan kuvaohjelmaluokittelijan työn suhteen tekee mediakasvatus- ja kuvaohjelmakeskus. Kuvaohjelmaluokittelijan on tehtävä luokittelu itsenäisesti ja riippumattomasti ja häneen sovelletaan rikosoikeudellista virkavastuuta koskevia säännöksiä.
Vaikka luokittelun pelin ikärajoille voi suorittaa kuvaohjelmaluokittelija, niin mediakasvatus- ja kuvaohjelmakeskus voi hyväksyä pelille Euroopan unionin alueella annetun ikärajan ja sisältöä kuvaavan symbolin Suomessa käytettäviksi tässä laissa tarkoitetulla tavalla ilman, että ohjelma luokitellaan Suomessa.
PEGI-luokittelujärjestelmä on yleisin tällaisista luokittelujärjestelmistä, joita käytetään Suomessakin. PEGI-järjestelmää hallinnoi hollantilainen NICAM (Netherlands Institute for the Classification of Audio-visual Media) ja VSC (Video Standards Council). Vaikka PEGI on itsesääntelyyn perustuva järjestelmä, jokaisella Microsoftin, Nintendon ja Sonyn pelikonsoliin sopivalla pelillä on PEGI-luokitus. Sama koskee kaikkien suurimpien eurooppalaisten ja amerikkalaisten julkaisijoiden PC-pelejä. Pelien vähittäismyyjät yleensä vaativat tuotteisiin PEGI-merkinnän, ja sen vuoksi myynnissä on hyvin harvoin pelejä, joilla ei ole PEGI-luokitusta.
Kuluttajansuojalaki

Suomessa peleihin liittyy kuluttajansuojalaki, jossa määritellään esimerkiksi oikeus palauttaa tuote 30 päivän kuluessa ostoksesta, ja mikäli ostettuun tuotteeseen liittyi jokin tilaus (subscription), sekin peruuntuu, kun tuote palautetaan. Suomen lainsäädäntöön kuluttajansuojakysymysten suhteen on vaikuttanut myös Euroopan unionin kuluttajansuojadirektiivit. EU:n ja Suomen lainsäädännöt pätevät kuitenkin suoranaisesti ainoastaan fyysisiin ostoihin. Digitaalisissa myynneissä käytännöt vaihtelevat. Esimerkiksi Steam, yksi suurimmista digitaalisista videopelien kauppapaikoista, takaa kuluttajalle Euroopan unionin Kuluttajansuojadirektiivin mukaisen 14 päivän palautusoikeuden, joskin vain jos peliä on pelattu alle 120 minuuttia.
VPN

VPN (virtual private network) eli virtuaalinen erillisverkko on tapa, jolla kaksi tai useampia yrityksen verkkoja voidaan yhdistää julkisen verkon yli muodostaen näennäisesti yksityisen verkon. Nykyisin VPN-määritelmä on laajennettu koskemaan myös yksittäisten etätyöasemien liittämistä yrityksen verkkoon.
VPN-verkon yksityisyys ja tietoturva voidaan hoitaa joko fyysisesti tai salauksella. Asiakkaan verkkoja yhdistävä VPN voi siis perustua jommallekummalle seuraavista:
Perinteiset suljetut verkot, kuten operaattoriverkot fyysisellä suojauksella
Julkiset ja avoimet verkot, kuten salattu Internet
Suljetut verkot

Puhelinverkoissa VPN:iä tehtiin teleoperaattorin verkolla jo 1980-luvulla.
Tietoverkkojen yhdistämisessä verkot liitetään runkoverkkoon esimerkiksi xDSL, Frame Relay, ATM, tai Ethernet-pohjaisia tekniikoita käyttäen. Runkoverkoissa käytetään useimmiten useiden asiakkaiden liikenteen erotteluun MPLS:ää, ATM:ää tai yksinkertaisimmillaan IP-osoitekohtaisia pääsylistoja.
Myös IPsec-protokollaa käytetään suljetuissa operaattori-VPN:issä, muttei tietoturvan vaan konfiguroinnin vuoksi. IPsec-tunneleiden konfigurointi operaattorin runkoverkon reunareitittimien välillä yksinkertaistaa konfiguraatiota IP-pääsylistoista huomattavasti, ja ei ole riskiä, että asiakkaiden verkkojen liikenteet pääsisivät sekaantumaan.
Salatut yhteydet

Salattu yhteys on käytännössä aina fyysisesti suojattua yhteyttä halvempi, koska se voi käyttää mitä tahansa fyysistä yhteyttä, suojattua tai ei. Eri toimipisteiden fyysiset liittymät voi myös hankkia miltä tahansa operaattorilta, vaatimuksena on ainoastaan liikennöintimahdollisuus julkiseen Internetiin.
Salatut yhteydet > Salausprotokollat

Salaus-VPN:issä voidaan käyttää melkein mitä tahansa tunnelointiprotokollaa salauksella. Julkisesti standardoidut vaihtoehdot ovat:
IPsec-protokolla, ESP-tunnelointimoodissa. Sitä voi sinällään käyttää niin lähiverkkojen yhdistämiseen kuin etäkäyttöönkin.
L2TP-tunnelointiprotokolla, jota voi käyttää ainoastaan etäkäyttöön. Siinä ei tosin ole omaa salaustaan, vaan sen kanssa käytetään IPsec-protokollaa salaukseen.
L2F-tunnelointiprotokollaa voi käyttää vain lähiverkkojen yhdistämiseen. Se on Ciscon protokolla, jonka päälle L2TP:kin paljolti perustuu. Se käyttää PPP:n Point-to-point Encryption Protocol (ECP) -protokollaa salaukseen.
PPTP on Microsoftin oma etäkäyttöprotokolla, joka käyttää Microsoft Point-to-Point Encryption (MPPE) -protokollaa salaukseen.
IPsec-protokollan odotetaan yleisesti dominoivan VPN-markkinoita etenkin tulevaisuudessa, mutta PPTP:llä on vahva jalansija hyvän Windows-tukensa ansiosta. Windows 95:eenkin on saatavilla PPTP-tuki uusimmassamilloin? Dial-Up Networking -päivityksessä.
Uusimilloin? hieman edellisistä poikkeava ratkaisu on SSL VPN, missä tarjotaan pääsy yrityksen tietojärjestelmiin salatun liikenteen kautta, mutta varsinaista pakettiliikennettä ei päästetä yrityksen verkkoihin.
Salatut yhteydet > IPsec- ja IP-osoitteiden hallinta

IPsec-standardissa ei ole määritetty IP-osoitteiden hallintaa. Etäyhteyden ottajalle pitäisi käytännössä olla ennalta staattisesti konfiguroitu IP-osoiteasetukset ja muut tiedot työasemalle.
Ratkaisuna ongelmaan IKE-neuvotteluprotokollaan on spesifioitu IP-osoitteistuksen konfigurointimääreet, joita ei vielämilloin? käytetä tuotteissa. Toinen ratkaisu jota käytettiin etenkin siirtymävaiheessa vanhoista protokollista IPSeciin oli tunnelointiprotokollien kuten L2TP:n käyttö, joiden päällä ajettiin samaa PPP:tä kuin vanhoissa sisäänsoittosarjoissakin. PPP:llä on oma IPCP-protokollansa, jolla IP-osoitteistus hoidetaan.
Tällä hetkellämilloin? yleisin ratkaisu IP-osoitteistuksen hallintaan ovat valmistajakohtaiset ratkaisut. Käytännössä, jos yritys tahtoo etäkäyttöratkaisun, se ostaa VPN-laitteen valmistajalta, ja laitteen mukana tulee esimerkiksi rajaton määrä lisenssejä VPN-ohjelmistoihin.