stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä E
E > Joel Eskola

(17. elokuuta 1890 Heinola – 22. heinäkuuta 1957) oli suomalainen jääkärivääpeli ja työmies. Hänen vanhempansa olivat torppari Anders Johan Eskola ja Susanna Kallentytär. Tämä kolme luokkaa kansakoulua käynyt Heinolalainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 12. tammikuuta 1916 ja sijoitettiin 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahden ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueen varajohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 5. maaliskuuta 1918 joukkueenjohtajaksi 4. jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa Suomen sisällissodassa taisteluihin Viipurissa. Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen edellä mainitusta rykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, jolla myöhemmin on ollut nimet Jääkäripataljoona n:o 2, Pohjolan Jääkäripataljoona ja Kajaanin sissipataljoona. Hän toimi konekiväärikomppaniassa joukkueenjohtajana ja komppanianvääpelinä. Hän otti osaa vuonna 1920 Petsamon retkikuntaan ja oli sijoitettuna sen 2. komppaniaan. Karjalan kaartin rykmentin 1. pataljoonaan hänet siirrettiin 7. toukokuuta 1920. Armeijasta hän erosi 8. lokakuuta 1920. Sotilasuran jälkeen hän on toiminut työmiehenä Pohjois-Suomessa. Ylennykset: Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera, Vapaussodan muistomitali soljen kera, Jääkärimerkki.
Kosti Eskola
E > Carl Didrik von Essen

(Saksassa käytti nimeä Wacklin), (25. joulukuuta 1875 Helsinki – 15. marraskuuta 1954) oli suomalainen jääkärivääpeli ja isännöitsijä. Hänen vanhempansa olivat tehtailija Carl Johathan von Essen ja Aina Johanna von Essen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Martha Bredelowin kanssa. Hän kävi neljä luokkaa Vaasan suomalaista reaalilyseota. Tämä Jepuan Villakehruu Oy:n konttoripäällikkö liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 15. marraskuuta 1915, josta hänet komennettiin etappitehtäviin Ruotsiin, mutta vapautettiin myöhemmin keväällä palveluksesta sairaalloisuutensa vuoksi. Hän palasi Suomeen 15. syyskuuta 1917 ja ryhtyi hoitamaan entistä tointansa Jepuan villakehruutehtaalla. Hän liittyi Jepuan suojeluskuntaan 21. tammikuuta 1918 ja otti sen mukana osaa Kokkolan ja Oulun valtauksiin. Sisällissodan jälkeen hän palasi Jepuan villatehdas Oy:n konttoripäälliköksi ja isännöitsijäksi. Myöhemmin hän toimi yksityisenä liikemiehenä. Jepuan suojeluskunnan esikunnassa hän työskenteli vuosina 1930–1933. Ylennykset: Suojeluskunta-aliupseeri 28. tammikuuta 1918, Vääpeli 25. helmikuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 1. lk;  Suojeluskuntajärjestön rautainen ansioristi, Vapaussodan muistomitali soljen kera, Jääkärimerkki.
Ernst Reinhold von Essen
Gustaf Robert von Essen
Torsten Harald von Essen
Lauri Oskar Lennart Eklund
Karl Edvard Eriksson
Für Elise

Teoksen alku.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Therese Malfatti
Elisabeth Röckel
Für Elise (suom. Eliselle), bagatelli a-molli WoO 59, on Ludwig van Beethovenin säveltämäksi oletettu pianoteos, jonka hän oletuksen mukaan sävelsi  vuonna 1810 rakastajattarelleen Therese Malfatille, jonka kanssa hän aikoi mennä naimisiin. Liitosta ei kuitenkaan tullut mitään, koska Theresen isä lääkäri Giovanni Malfatti, joka oli hoitanut Beethovenin sairautta, paheksui liittoa. Therese meni myöhemmin vuonna 1816 naimisiin paroni von Drosdickin kanssa. Beethoven viittaa maaliskuussa 1810 kirjoittamassaan kirjeessä bagatelliin ja toteaa: "Tässä kirjeessä rakas Therese, saat mitä lupasin sinulle." Elise oli Theresen lempinimi.
Pianonsoiton harrastajien keskuudessa Für Elise kuuluu tunnetuimpiin kappaleisiin. Kappaleen ensimmäistä teemaa soitetaan paljon harjoiteltaessa. Koko teoksen esittäminen on harvinaisempaa, ja se edellyttää yleensä kokenutta soittajaa.
Syksyllä 2009 musiikintutkija ja pianisti Luca Chiantore ilmoitti epäilyksestään, että Für Elise olisi 1800-luvulla eläneen Ludwig Nohlin säveltämä. Nohl oli löytänyt kappaleen Beethovenin signeeraamat nuotit müncheniläisestä yksityiskodista vuonna 1865. Nohlin löytämän sävellyksen sanottiin olleen löydettäessä valmis, ja Nohl vain viimeisteli sen julkaisua varten. Chiantoren mukaan Nohlin löytämässä paperissa oli kuitenkin vain suuntaviivoja, joten Nohlin on täytynyt säveltää Für Elise lähes kokonaan itse.
Suomessa Für Elise on tullut tutuksi Orion Pharman Burana-tulehduskipulääkkeen TV-mainoksista 1980-luvulta alkaen.
Aiheesta muualla

Für Elise, WoO 59 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library
Friedrichshafen FF 41

| Friedrichshafen FF 41 |
| --- | --- |

Tyyppi:  meritiedustelukone
Alkuperämaa:  Saksa
Valmistaja:  Friedrichshafen Flugzeugbau GmbH
Esitelty:  1916
Pääkäyttäjät:  Saksa
Valmistusmäärä:  9 
Valmistusvuodet:  1916–1918
Friedrichshafen FF 41 oli saksalaisen Friedrichshafen Flugzeugbaun suunnittelema ja valmistama varsin isokokoinen, puurakenteinen, kolmipaikkainen, kaksitasoinen ja kaksimoottorinen vesi- ja tiedustelulentokone.
FF 41 oli käytössä Suomen lisäksi ainakin Saksassa ja Virossalähde?.
Valmistus

Helmikuusta 1916 alkaen tuotettu kone suunniteltiin alun perin torpedoiden kuljettamiseen. Siinä oli kolmen hengen miehistö. Koneen voimanlähteenä oli kaksi 150 hevosvoiman Benz Bz III -moottoria, jotka oli sijoitettu metallikoteloon. Mallia valmistettiin kahdella erilaisella pyrstöratkaisulla ja niitä valmistettiin lopulta ainoastaan yhdeksän kappaletta.
A-mallista kehitettiin erityisesti torpedojen kuljettamiseen tarkoitettu muunnos FF 41AT, jossa rungon muotoilua oli muutettu ja alkuperäiset kolmoissivuperäsimet oli korvattu tavanomaisella. FF 41AT-mallia valmistettiin viisi kappaletta.
Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimille ostettiin 26. marraskuuta 1918lähde? Tallinnan saksalaiselta lentoasemalta yksi FF 41AT-kone. Yksilön tunnukseksi tuli 6.A1 ja se kuljetettiin alkuvuodesta 1919 osina Sortavalaan, missä se kunnostettiin ja koelennettiin. Vuonna 1922 se siirrettiin korjattavaksi Ilmailutelakalle Santahaminaan, jossa rungon etuosan muotoa muutettiin ja torpedoripustimet poistettiin. 21. marraskuuta 1922 alkaen sillä lennettiin kolme lyhyttä paikallislentoa ja alkukesästä 1923 vielä viisi lentoa, viimeinen lento oli 4. heinäkuuta 1923lähde?. Moottoreita ei saatu koskaan toimimaan kunnolla ja kone poistettiin rekisteristä 22. tammikuuta 1924. Kyseisen yksilön tunnettu lentoaika on 3 h 20 min.lähde?
Vuosina 1918–1924 käytössä ollut kone, jonka lempinimi oli "Friedrichshafen-suurkone",  oli Suomen ilmavoimien ensimmäinen kaksimoottorikone.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&013.070000013,70 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&021.096000021,96 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.06500004,65 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0112.0500000112,5 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02323.&&&&002 323 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&03670.&&&&003 670 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Benz III -kuusisylinteristä rivimoottoria; &&&&&&&&&&&&0110.&&&&00110 kW (&&&&&&&&&&&&0150.&&&&00150 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0120.&&&&00120 km/h
Lentoaika: 6 h
Aseistus
Yksi konekivääri
Pommeja
700 kg:n torpedo, jota ei käytetty Suomessa
Aiheesta muualla

Kalevi Keskinen, Kyösti Partonen, Kari Stenman, Suomen Ilmavoimat I 1918-27, 2005. ISBN 952-99432-2-9.
Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918-1939, Tietoteos, 1976.
Amory Lovins

Amory Lovins
Amory B. Lovins (s. 13. marraskuuta 1947 Washington, DC) on yhdysvaltalainen fyysikko ja energiatehokkuuden asiantuntija sekä yksi Rocky Mountain Instituten perustajista ja sen päätutkija.
Lovinsia on sanottu yhdeksi kestävän energian tulevaisuuden tehokkaimmista puolestapuhujista ja tunnetuimmaksi vapaa-ajattelijaksi energia- ja ympäristöpolitiikan alalla.
Lovinsin mukaan ydinvoimaa ei tarvita ilmaston lämpenemisen ehkäisyyn. Päinvastoin, hänen mukaansa ydinvoimainvestoinnit vähentävät ja hidastavat ilmastonsuojelua: dollari investoituna energiatehokkuuteen ja mikrovoimaan on 20–40 kertaa ydinvoimaa tehokkaampaa ilmastonsuojelua.
Lapsuus

Lovins kasvoi Yhdysvaltain itärannikolla. Hän syntyi Washingtonissa ja kävi kansakouluja Massachusettsin Amherstissa. Hän harkitsi konserttipianistin uraa mutta valitsi uran tutkivana fyysikkona.
Yliopistoaika

Lovins aloitti opinnot Harvardin yliopistossa vuonna 1964 suoritettuaan suurimman osan fysiikan opinnoista jo etukäteen. Harvardissa Lovins osallistui Nobel-palkitun fyysikon Edward Purcellin järjestämälle seminaarikurssille, joka hänen mukaansa "oli avoin kaikille Lovins-nimisille fukseille".
Lovins keskeytti opinnot toisen vuoden alussa. Vahvistaakseen polviaan hän ryhtyi vuorikiipeilijäksi. Harrastus vahvisti myös hänen kiinnostustaan ympäristöasioihin.
Lovins palasi Harvardiin vuonna 1966 mutta keskeytti opiskelun pysyvästi toisen vuoden jälkeen. Hän piti kovasti opiskelutovereistaan ja eräistä opettajistaan, mutta suhtautui välinpitämättömästi opetussuunnitelmaan ja kieltäytyi keskittymästä millekään alalle. Hän opiskeli suullista kertomusperinnettä ja perustuslakia; häntä kiinnostivat myös kemia, fysiikka, kielitiede, oikeustiede, lääketiede, pianonsoitto ja säveltäminen. Hän arveli tuolloin, että maailmassa oli liikaa erityisasiantuntijoita, ja hän halusi itse olla yleistietäjä.
Vuonna 1967 Lovins siirtyi Oxfordin Magdalen Collegeen, jossa hän sai luvan opiskella useita aineita. Kahden vuoden kuluttua hänestä tuli Oxfordin Merton Collegen opettaja.
21-vuotiaana hän oli nuorin Oxfordin opettajakunnan jäsen 400 vuoteen. Koska Lovins oli jo opettaja, Oxford myönsi hänelle vuonna 1971 erikoispäätöksellä M.A.:n, mutta alempi korkeakoulututkinto puuttuu häneltä edelleen.
Lovinsin kiinnostus suuntautui energiapolitiikkaan, mutta yliopisto vastusti Lovinsin pyrkimyksiä, sillä tuolloin elettiin aikaa ennen öljykriisiä. Kiistan seurauksena Lovins lähti yliopistosta.
Avioliitot

Amory Lovins avioitui 1979 L. Hunter Lovinsin kanssa intiaanien hikimajassa. L. Hunter Lovins, omaa sukua Sheldon, on juristi, yhteiskuntatieteilijä, metsänhoitaja ja organisoija.
Häitä seuranneiden viiden vuoden aikana Lovinsit olivat harvoin erossa toisistaan. Työskennellessään energiapolitiikan alalla he toimivat toisiaan täydentävänä joukkueena. Molempien työhön kuului puheiden pitämistä, opettamista, kirjoittamista, todistamista ja konsultointia. Amory puhui energiasta ja kunnallistekniikasta; Hunter vedenkäytöstä ja yhteisöistä. Erään toimittajan vaikutelma oli, että Amoryn olemus oli rauhallinen kuin buddhalaisella ja
Hunter oli näistä kahdesta raisumpi.
Lovinsit asuivat erillään vuodesta 1989 lähtien ja avioero astui voimaan 1999.
Toisen avioliittonsa Amory Lovins solmi vuonna 2007 Judy Hillin kanssa. Judy Hill Lovins on luontovalokuvaaja, gallerianpitäjä ja yritysten taiteellinen neuvonantaja. Judy Hill syntyi Coloradossa 1945 ja kasvoi Oregonissa. Hän opiskeli liiketaloutta Oregonin valtionyliopistossa. Hänellä on kaksi poikaa. Hän asuu Aspenissa.
Rocky Mountain Institute

Rocky Mountain Institute on voittoa tuottamaton tutkimus- ja konsulttiyritys. Se perustettiin vuonna 1982 "vaalimaan voimavarojen tehokasta ja kestävää käyttöä".
Lovinsin mukaan laitoksessa havaittiin, että kehittyneen teknologian, markkinavoimien luovan käytön, aikidon periaatteella toimivan politiikan ja yhteisön toiminnan organisoinnin yhdistäminen ratkaisi useita ongelmia samalla kerralla synnyttämättä lisäongelmia ja suojeli ympäristöä taloudellisesti tuottavasti.
Lovins toimi RMI:n toimitusjohtajana vuoteen 2007. Nykyään hän on instituutin päätutkija ja puheenjohtaja.
Työ nykyään

Amory Lovins on puhunut resurssienkäytön tehokkuuden, energiainnovaatioiden ja holistisen suunnittelun puolesta liki neljä vuosikymmentä.
Hän on ollut vieraileva professori ja luennoija vuodesta 1978 lähtien seuraavissa oppilaitoksissa: Kalifornian yliopisto Berkeleyn ja Riversiden kampuksilla;
University of British Columbia; Dartmouth College; University of Colorado at Boulder; St. Gallenin yliopisto (Sveitsi); Pekingin yliopisto (Peking); Stanfordin yliopisto.
Hän on toiminut yritysten ja viranomaisten neuvonantajana eri puolilla maailmaa yli 30 vuotta. Hän on luennoinut Yhdysvaltain armeijan oppilaitoksissa ja tehnyt työtä ydinaseiden leviämisen estämiseksi, mutta ennen kaikkea hän on tehnyt energiankäyttöä ja -säästöä koskevaa tutkimustyötä. Hänen Yhdysvaltojen armeijalle tekemänsä työn näkökulma kattaa maanpuolustuksen ja konfliktinehkäisyn, mutta kohdistuu myös rahan ja sähkön säästöön laivaston risteilijällä.
Lovinsin uskottavuus yritysmaailmassa perustuu ensinnäkin niihin teknisiin ratkaisuihin, jotka säästävät yrityksen taloudellisia voimavaroja. Uskottavuuden varsinainen perusta on kuitenkin hänen kykynsä sovittaa useiden alojen näkemyksiä yhteen uudeksi, ravistelevaksi näkökulmaksi. Lovinsin johtopäätökset perustuvat tarkkoihin tutkimuksiin ja laskelmiin. Pyrkimys energian tehokkaaseen hyödyntämiseen tuottaa yllättäviä ja poikkeuksellisia johtopäätöksiä. Hänen analyysinsa osoittavat, että energiatehokkuuteen sijoittaminen on edullisempaa kuin riippuvuus fossiilisista ja ydinpolttoaineista.
Lovins on Rocky Mountain Instituten päätutkija ja puheenjohtaja.
Vuodesta 1990 lähtien Lovins on johtanut viisinkertaisesti nykyistä tehokkaamman auton kehitystyötä ja vetytalouteen siirtymisen strategian kehitystä. Lovins on komposiittimateriaaliyhtiö Fiberforgen puheenjohtaja.
Lovins asuu Coloradossa Old Snowmass -nimisellä paikkakunnalla sijaitsevalla vuorella. Hän matkustaa jatkuvasti konsultin, opettajan ja neuvonantajan tehtävissä. Hän tekee sadan tunnin työviikkoja eikä enää ehdi harrastaa musiikkia, runoja, squashia tai luontovalokuvausta.
Lovinsin elämäntyö käsittelee energiatehokkuutta ja uusiutuvia energianlähteitä. Lovins ärsyyntyy, kun häntä kutsutaan ympäristönsuojelijaksi ja sanoo edistävänsä “eleganttia säästäväisyyttä”. Sen kannattavuus on Lovinsin työssä keskeinen ajatus.
Näkemykset > Energiapalveluita, ei energiaa

Lovinsin mukaan energiaongelma nähtiin 1970-luvulla pulana tuotannosta. Hän kertoo ymmärtäneensä vuonna 1976, että energiaongelma ei olekaan se, mistä löydettäisiin enemmän kaikenlaista energiaa. Kukaan ei todellisuudessa halua tynnyreittäin mustaa mönjää, vaan sen avulla tuotettuja palveluita, kuten lämmintä suihkuvettä ja lämmintä ruokaa. Siten voidaankin kysyä: paljonko näiden tehtävien täyttämiseksi tarvitaan energiaa; millaista, missä mittakaavassa; ja mistä se saadaan edullisimmin?
Energia tarvitaan välttämättä sähkön muodossa vain murto-osaan kaikista energian käyttökohteista, mutta sitä tuhlataan tätä useampiin, vaikka se on korkealuokkaista ja kallisarvoista.
Näkemykset > Energiatehokkuus

Lovinsin mukaan useimmat ympäristöongelmat ja monet kehityksen ja turvallisuuden haasteet aiheutuvat energian ylikäytöstä ja väärinkäytöstä. Energiankäyttöä tutkimalla voidaan oppia ratkaisemaan myös muita ongelmia, esimerkiksi vesipulaa. Energiatehokkuuden avulla voitaisiin välttää sotia. Ilmasto-ongelma olisi jo voitu ratkaista energiansäästöllä.
»Energiatehokkuuden kohentaminen on suurin, halvin, suotuisin, nopeimmin käyttöön otettava, vähiten näkyvä, vähiten ymmärretty ja kaikkein laiminlyödyin tapa vastata energian tulevaan kysyntään.» 
(Amory Lovins)
Vuonna 1984 Lovins väitti, että olisi mahdollista kaksinkertaistaa yhdysvaltalaisten suihkulentokoneiden ja teollisuuden sähkömoottoreiden tehokkuus; kolminkertaistaa teräsvalimoiden tehokkuus; nelinkertaistaa kodinkoneiden ja valaistuksen tehokkuus ja viisinkertaistaa autojen tehokkuus.
Amory ja Hunter Lovinsin yhdessä Ernst von Weizsackerin kanssa kirjoittama kirja Factor Four (1997) esittää, että vaivattomin tie kestävään kehitykseen olisi energiatehokkuuden nelinkertaistaminen – toisin sanoen tuotannon kaksinkertaistaminen ja resurssienkäytön puolittaminen, eli kaikkien nykyisten tulosten saavuttaminen neljäsosalla nykyisin käytetystä energiasta. Kirjan mukaan tähän kyettäisiin jo nykyisellä taitotiedolla ja teknologialla. Kirja esittelee päämäärän tavoittamiseksi eri aloilla käytännöllisiä ja usein rahallisesti tuottoisia tapoja. Useissa esimerkkitapauksista saavutettiin nelinkertaista suurempi parannus.
Ajoneuvojen keskimääräisten kulutuslukemien parantaminen niin, että auto kulkisi 1,148 km pitempään litralla vastaisi kaiken Persianlahdelta Yhdysvaltoihin tuotavan öljyn määrää.
Lovins laskee, että vuosina 1995-2005 Yhdysvaltojen uusista energiapalveluista yli 3/4 ei ollut seurausta uudesta tuotannosta vaan tehokkuuden kohtentamisesta.
Vipuvaikutus saa aikaan suurempia säästöjä energiantuotannon alkulähteillä. Negawatin voima piilee siinä, että kun yhden yksikön energiaa säästää käyttöpaikassa, kerrannaisvaikutus heijastuu takaisin ja säästää 2–4 yksikköä energiaa sen tuotantopaikassa. Tavallisesti yhden käyttövalmiin sähköyksikön tuotantoon kulutetaan 3–4 yksikköä hiiltä, öljyä tai maakaasua – joten se, joka säästää yhden kilowattitunnin sähköä kotonaan saattaa säästää neljä kilowattituntia polttoainetta voimalaitoksella.
Näkemykset > Energiatehokkuus > Energiansäästön yksikkö on negawatti

Negawatti on Amory Lovinsin tunnetuksi tekemä termi. Se tarkoittaa megawatteja, joita ei tarvita kulutusta vähentävien teknisten parannusten ansiosta. Termi sai alkunsa painovirheestä.
Lovinsin mukaan "Yhdysvallat on negabarrelien Saudi-Arabia", koska Yhdysvallat voi säästää öljyä nopeammin kuin saudit voivat sitä myydä. "Jos kaikki maailmassa ajaisivat vetykennoautoilla, se vastaisi nega-OPECia".
"Kuvittele negatehtäviä Persianlahdella."
Näkemykset > Ympäristön suojelu on tuottoisaa

Lovins on aina arvostanut markkinavoimia ja yrittäjyyttä. Hänen mukaansa markkinat kitkevät epäkäytännöllisiä teknologioita.
Lovinsin mukaan lähes kaikki, mitä kestävän kehityksen nimissä voisi haluta, on rahallisesti nykyistä käytäntöä tuottoisampaa.
Yrittäjä voi saada talteen osan ekosysteemien tuottamasta, huomioimatta jätetystä arvosta samalla kun hän huolehtii ympäristöstä. Liiketoiminnan tuottoisaa harjoittamista luonnonvarojen suojelemisen ohessa Lovins kutsuu luonnonkapitalismin harjoittamiseksi.
Sen menetelmiä ovat mm.
luonnonvarojen tehokas käyttö siten, että kehitetään tuotantomenetelmiä, jotka tuottavat samasta resurssista moninkertaisesti entistä enemmän
tuotantojärjestelmät, jotka eivät tuota jätettä, koska ne hyödyntävät jätteenkin, kuten luonnossa tapahtuu
sijoittaminen luonnon pääomaan – esimerkiksi puiden istuttaminen hiilinieluiksi tai jäteveden puhdistaminen biologisin menetelmin, jotka toimivat paremmin
Luonnon mukainen toiminta on Lovinsin mukaan kilpailuetu.
On halvempaa säästää kuin ostaa polttoainetta. Useat suuret yritykset säästävät energiaa 6 % vuodessa ja saavat säästöhankkeista voittoa 2–3 vuoden jälkeen.
Uusiutuviin energianlähteisiin siirtyminen on järkevää ja tuottoisaa, minkä ansiosta yritykset voivat johtaa muutosta.
Energiansäästö ei tarkoita uhrauksia, päinvastoin elämänlaatu paranee. Tehokkaassa talossa on mukavampi asua, tehokkaassa valaistuksessa näkee paremmin ja kaikki näyttää paremmalta. Ruoka säilyy paremmin tehokkaassa pakastimessa. Tehokkaassa ja hyvin suunnitellussa toimitilassa työn tuottavuus kasvaa.
Koska ihmistyön osuus kustannuksista on suuri, pienetkin parannukset työn tuottavuudessa vaikuttavat suuresti yhtiön tulokseen. Paremmin suunnitellut rakennukset vaikuttavat myös tätä kautta. Parantunut valaistus voi lisätä myyntiä kaupoissa, tehostaa oppimista kouluissa ja edistää paranemista sairaaloissa. Nämä energiatehokkuuden myönteiset sivuvaikutukset ovat jopa satoja kertoja arvokkaampia kuin itse energiakustannusten aleneminen. Alentuneet kustannukset, tuottavuuden kasvu ja poissaolojen väheneminen voivat olla myös kilpailuetuja.
Johtajien tulisi tavoitella energiatehokkuutta aggressiivisesti, sillä se on keskeinen kilpailuedun lähde.
Näkemykset > Auto on huonosti suunniteltu

Lovinsin mukaan nykyaikainen henkilöauto on vuosisadan kestäneen kehitystyön jälkeenkin hävettävän tehoton. Henkilöauton polttoaineen energiasta 87 % haaskataan moottorissa, tyhjäkäynnissä, voimansiirrossa tai lisävarusteissa. 13 % energiasta päätyy pyöriin ja siitä puolet pelkästään lämmittää renkaita, tietä ja ilmaa. Todellisuudessa 6 % kiihdyttää autoa. 95 % kokonaispainosta on autoa, joten loppujen lopuksi vain 1 % käytetystä energiasta liikuttaa kuljettajaa.
Näkemykset > Auto on huonosti suunniteltu > Parempi ratkaisu

Lovins ehdottaa ratkaisuksi auton rakenteen mullistamista kolmen pääkohdan ohjelmalla.
Koska ¾ auton polttoaineen käytöstä aiheutuu ajoneuvon painosta, tehdään autosta ultrakevyt: painoltaan vain puolet tai kolmasosa tavallisista autoista
tehdään autosta erittäin aerodynaaminen, niin että se halkoo ilmaa vaivattomammin
kun kohdat 1 ja 2 ovat vähentäneet tarvittavan voiman alle puoleen entisestä, tehdään vielä auton voimansiirrosta hybridisähköinen.
Näin säästetään 70–80 % auton polttoaineesta samalla kun autosta tulee turvallisempi, urheilullisempi ja mukavampi.
Aikaisemmin on ajateltu, että energiansäästöön tarvittavat keveät autot ovat muita turvattomampia. Lovinsin mukaan autojen tulisi olla keveitä, koska paino on tuhoisaa ja tuhlaavaista – mutta samalla suhteellisen isokokoisia, koska se on mukavaa ja turvallista. Turvattomuutta aiheuttaa pieni koko yhdistettynä keveyteen.. Toteuttaminen onnistuu hiilikuidun kaltaisilla uudenaikaisilla komposiittimateriaaleilla, joista valmistettu auto voi olla teräksistä turvallisempi ja myös halvempi valmistaa.
Plug-in-hybridiauto voisi olla hyvä ratkaisu oikeissa olosuhteissa – lähinnä lyhyillä matkoilla – sillä se käyttää vaatimattoman määrän sähköä ja senkin yöaikaan.
Näkemykset > Auto on huonosti suunniteltu > Parempi ratkaisu > Hyperauto toimii esimerkkinä autonvalmistajille

Vuonna 1991 Lovins alkoi kehittää autoa, jonka oli määrä alittaa 2,4 l/100 km bensiininkulutus.
Hypercar-konseptiauto valmistui vuonna 2000. Kyseessä on sarjatuotantovalmis henkilöauton suunnitelma. Se on viiden hengen keskikokoinen kaupunkimaasturi, joka painaa vain 857 kg. Se kuluttaa 3,6 l/100 km bensiinihybridinä tai 2,2 l/100 km vetykäyttöisenä.
Näkemykset > Öljystä tulisi luopua kokonaan > Kuljetus

Suurin osa Yhdysvalloissa kulutetusta energiasta kuluu kuljetuksiin. Henkilöautoja kannattavampaa on säästää kuorma-autokuljetuksissa. Tekniset parannukset aerodynamiikassa, renkaissa, moottorissa ja voimansiirrossa sekä painonsäästössä voivat kaksinkertaistaa tehokkuuden. Toimintatapoja muuttamalla tehokkuus voitaisiin liki kolminkertaistaa. Lovins ennustaa voittojen kaksinkertaistuvan samalla.
RMI on työskennellyt maan suurimman vähittäismyyjän kanssa tehokkaampien kuorma-autojen kehittämiseksi ja laajentaa toimintaansa muualle kuljetusalalle.
Näkemykset > Öljystä tulisi luopua kokonaan > Lentoliikenne

Boeingin Dreamliner on rakennettu puoliksi hiilikuidusta. Se todistaa, että lentoliikenteen polttoaineesta 20 % voidaan säästää ilmaiseksi. Seuraava lentokoneiden sukupolvi säästänee noin puolet energiasta. Mutta niin sanottu blended wing -tyyppinen lentokone sisäänrakennetuilla moottoreilla saavuttaisi jo kolminkertaisen tehokkuuden samaan tai entistä alempaan hintaan.
Tulevaisuudessa on mahdollista siirtyä kaikissa liikennevälineissä – lentokoneet mukaan luettuina – sähkön ja vedyn käyttöön, tuottoisasti ja turvallisesti, samalla moninkertaistaen tehokkuuden.