stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grimaldi
Henkilöt

Grimaldi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alda Grimaldi (1919–2023), italialainen näyttelijä ja televisio-ohjaaja
Alexandre Grimaldi-Coste (s. 2003), Monacon ruhtinas Albert II:n avioton poika
Antoine Grimaldi (1697–1784), Le Chevalier de Grimaldi, Monacon kenraalikuvernööri ja valtionhoitaja
Augustine Grimaldi (1482–1532), Grassen ja Mallorcan piispa, Monacon sijaishallitsija
Claudine Grimaldi (1451–1515), Monacon hallitsija
Francesco Maria Grimaldi (1618–1663), italialainen fyysikko ja tähtitieteilijä
François Grimaldi (k. 1309), Monacon Grimaldi-hallitsijasuvun esi-isä
Jazmin Grace Grimaldi (s. 1992), yhdysvaltalais-monacolainen näyttelijä, Monacon ruhtinas Albert II:n tytär
Joseph Grimaldi (1778–1837), englantilainen pantomiimitaiteilija
Michael Grimaldi (s. 1971), yhdysvaltalainen taidemaalari
Nicolo Grimaldi (1673–1732), italialainen oopperalaulaja
Rocco Grimaldi (s. 1993), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Grimaldi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Big Brother 2000 (UK)

| Big Brother 2000 |
| --- | --- |
Big Brother UK 1 logo.png
Maa:  Big Brother
Esittäminen
Verkko:  Channel 4
Ensimmäinen esitys:  14. kesäkuuta 2000
Viimeinen esitys:  15. syyskuuta 2000
Jaksojen määrä:  52
Big Brother 2000  oli ensimmäinen Big Brother -kausi Isossa-Britanniassa. Kauden voitti Craig Phillips ja hän voitti 70 000 puntaa. Kausi kesti 64 päivää.
Blue Lagoon

Blue Lagoon (suom. Sininen laguuni) voi tarkoittaa seuraavia:
Sininen laguuni (engl. Blue Lagoon), geoterminen kylpylä Islannissa
Blue Lagoon, lahdenpoukama Akámasin niemimaalla Kyproksessa
Blue Lagoonin kansallispuisto, luonnonsuojelualue Sambian Keskisessä maakunnassa
Sininen laguuni (engl. The Blue Lagoon), Randal Kleiserin ohjaama elokuva vuodelta 1980
Blue Lagoon, saksalainen pop/dance-yhtye
Blue Lagoon, alkoholipitoinen juomasekoitus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Blue Lagoon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Grimaldi (suku)

Suvun vaakuna
Grimaldi on alkujaan genovalainen aatelissuku, joka hallitsee Monacoa. Ensimmäistä kertaa se pääsi Monacon valtiaaksi 1200-luvulla. Vuonna 1613 luotiin titteli Monacon ruhtinas, joka on aina ollut Grimaldi-suvulla. Alkuperäinen suku sammui mieslinjalta vuonna 1731, minkä seurauksena nimi ja Monacon valtaistuin siirtyivät viimeisen miespuolisen Grimaldin vävylle Jacques Goyon de Matignonille (hallitsijanimi Jaakko I). Hänestä polveutuneen suvun viimeinen miespuolinen jäsen oli Monacon ruhtinas Ludvig II (1870–1949), jonka jälkeen ruhtinaaksi tuli hänen tyttärenpoikansa Rainier III, isänsä puolelta ranskalaista Polignacin aatelissukua. Monacon hallitsijasuku käyttää silti edelleen Grimaldin nimeä. Nykyinen hallitsija on Rainier III:n poika Albert II.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grimaldi (suku) Wikimedia Commonsissa
Grimin kirkko

| Grimin kirkko Grim kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Kristiansand, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1969
Suunnittelija:  Alv Erikstad
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  385
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grimin kirkko (norj. Grim kirke) on Kristiansandin kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1969.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grimin kirkko Wikimedia Commonsissa
Broch (rakennus)

Mousa Broch Shetlandinsaarilla
Broch on pohjakaavaltaan pyöreä, kivestä rakennettu tornimainen asumus, jollaisia rautakautiset Skotlannin pohjoisosien ja läheisten saarten asukkaat rakensivat. Shetlandinsaarilla on säilynyt broch-torneja, jotka ovat jopa 15 metriä korkeita. Brochien kivimuurien suojissa asui perheitä tai sukuja, ja niiden rakentajat ovat luultavasti olleet sodassa etelämpänä asuneen linnoituksia rakentaneen kansan kanssa. Nämä kaksi kansaa saattavat olla piktien esi-isiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Broch (rakennus) Wikimedia Commonsissa
GP3 Espanjan Grand Prix 2011

|  GP3 Espanjan Grand Prix 2011 |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 2011. 

Päivämäärä:  21. toukokuuta 2011
Sijainti:  Circuit de Catalunya, Barcelona, Espanja
Rata:  Moottorirata   4,655 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  16 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mitch Evans
Talli:  MW Arden
Aika:  1.38,498
Nopein kierros
Kuljettaja:   Valtteri Bottas
Talli:  Lotus ART
Aika:  1.41,633 (kierroksella 6)
Palkintokoroke
Voittaja:   Mitch Evans  (MW Arden)
Toinen:   James Calado  (Lotus ART)
Kolmas:   Aaro Vainio  (Tech 1 Racing)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  16 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Andrea Caldarelli
Talli:  Tech 1 Racing
Aika:  1.40,548 (kierroksella 7)
Palkintokoroke
Voittaja:   Tamás Pál Kiss  (Tech 1 Racing)
Toinen:   Nigel Melker  (RSC Mücke Motorsport)
Kolmas:   Dean Smith  (Addax Team)
GP3 Espanjan Grand Prix 2011 oli GP3-kauden 2011 toinen osakilpailu, joka ajettiin 21.–22. toukokuuta Circuit de Catalunyan moottoriradalla Espanjassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Espanjan GP:n ohessa.
Tulokset > Pitkä kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 26 |  Mitch Evans | MW Arden | 16 | 27:19.175 | 1 | 10+2 |
| 2 | 3 |  James Calado | Lotus ART | 16 | +1.885 | 4 | 8 |
| 3 | 17 |  Aaro Vainio | Tech 1 Racing | 16 | +7.224 | 3 | 6 |
| 4 | 18 |  Andrea Caldarelli | Tech 1 Racing | 16 | +7.432 | 2 | 5 |
| 5 | 7 |  Nico Müller | Jenzer Motorsport | 16 | +7.751 | 6 | 4 |
| 6 | 31 |  Nigel Melker | RSC Mücke Motorsport | 16 | +8.574 | 5 | 3 |
| 7 | 25 |  Dean Smith | Addax Team | 16 | +8.790 | 8 | 2 |
| 8 | 19 |  Tamás Pál Kiss | Tech 1 Racing | 16 | +10.328 | 7 | 1 |
| 9 | 9 |  Vittorio Ghirelli | Jenzer Motorsport | 16 | +11.930 | 12 |  |
| 10 | 2 |  Valtteri Bottas | Lotus ART | 16 | +13.495 | 9 | 1 |
| 11 | 10 |  Adrian Quaife-Hobbs | Marussia Manor Racing | 16 | +15.294 | 11 |  |
| 12 | 5 |  António Félix da Costa | Status Grand Prix | 16 | +20.311 | 15 |  |
| 13 | 24 |  Gabriel Chaves | Addax Team | 16 | +20.611 | 17 |  |
| 14 | 28 |  Lewis Williamson | MW Arden | 16 | +21.230 | 18 |  |
| 15 | 1 |  Pedro Nunes | Lotus ART | 16 | +24.071 | 16 |  |
| 16 | 22 |  Zoël Amberg | ATECH CRS GP | 16 | +26.521 | 22 |  |
| 17 | 6 |  Ivan Lukashevich | Status Grand Prix | 16 | +27.108 | 20 |  |
| 18 | 30 |  Michael Christensen | RSC Mücke Motorsport | 16 | +27.770 | 29 |  |
| 19 | 12 |  Matias Laine | Marussia Manor Racing | 16 | +32.782 | 19 |  |
| 20 | 11 |  Rio Haryanto | Marussia Manor Racing | 16 | +33.320 | 21 |  |
| 21 | 14 |  Conor Daly | Carlin | 16 | +36.714 | 23 |  |
| 22 | 29 |  Luciano Bacheta | RSC Mücke Motorsport | 16 | +37.458 | 28 |  |
| 23 | 16 |  Leonardo Cordeiro | Carlin | 16 | +44.098 | 26 |  |
| 24 | 15 |  Daniel Morad | Carlin | 16 | +44.886 | 25 |  |
| 25 | 21 |  Nick Yelloly | ATECH CRS GP | 16 | +49.737 | 10 |  |
| 26 | 20 |  Marlon Stöckinger | ATECH CRS GP | 16 | +51.623 | 30 |  |
| 27 | 27 |  Simon Trummer | MW Arden | 15 | +1 kierros | 27 |  |
| Kesk. | 23 |  Dominic Storey | Addax Team | 9 | DNF | 24 |  |
| Kesk. | 4 |  Alexander Sims | Status Grand Prix | 3 | DNF | 14 |  |
| Kesk. | 8 |  Maksim Zimin | Jenzer Motorsport | 0 | DNF | 13 |  |
Lähde:
Tulokset > Sprintti kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 19 |  Tamás Pál Kiss | Tech 1 Racing | 16 | 31:08.280 | 1 | 6 |
| 2 | 31 |  Nigel Melker | RSC Mücke Motorsport | 16 | +1.294 | 3 | 5 |
| 3 | 25 |  Dean Smith | Addax Team | 16 | +2.657 | 2 | 4 |
| 4 | 18 |  Andrea Caldarelli | Tech 1 Racing | 16 | +4.055 | 5 | 3+1 |
| 5 | 26 |  Mitch Evans | MW Arden | 16 | +5.671 | 8 | 2 |
| 6 | 24 |  Gabriel Chaves | Addax Team | 16 | +7.122 | 13 | 1 |
| 7 | 2 |  Valtteri Bottas | Lotus ART | 16 | +9.341 | 10 |  |
| 8 | 9 |  Vittorio Ghirelli | Jenzer Motorsport | 16 | +10.615 | 9 |  |
| 9 | 28 |  Lewis Williamson | MW Arden | 16 | +11.830 | 14 |  |
| 10 | 22 |  Zoël Amberg | ATECH CRS GP | 16 | +14.205 | 16 |  |
| 11 | 11 |  Rio Haryanto | Marussia Manor Racing | 16 | +15.542 | 20 |  |
| 12 | 30 |  Michael Christensen | RSC Mücke Motorsport | 16 | +17.398 | 18 |  |
| 13 | 6 |  Ivan Lukashevich | Status Grand Prix | 16 | +18.038 | 17 |  |
| 14 | 15 |  Daniel Morad | Carlin | 16 | +19.171 | 24 |  |
| 15 | 16 |  Leonardo Cordeiro | Carlin | 16 | +19.733 | 23 |  |
| 16 | 29 |  Luciano Bacheta | RSC Mücke Motorsport | 16 | +22.275 | 22 |  |
| 17 | 5 |  António Félix da Costa | Status Grand Prix | 16 | +22.785 | 12 |  |
| 18 | 21 |  Nick Yelloly | ATECH CRS GP | 16 | +29.727 | 25 |  |
| 19 | 8 |  Maksim Zimin | Jenzer Motorsport | 16 | +30.180 | 30 |  |
| 20 | 17 |  Aaro Vainio | Tech 1 Racing | 16 | +31.256 | 6 |  |
| 21 | 3 |  James Calado | Lotus ART | 16 | +43.066 | 7 |  |
| 22 | 14 |  Conor Daly | Carlin | 16 | +46.796 | 21 |  |
| 23 | 10 |  Adrian Quaife-Hobbs | Marussia Manor Racing | 16 | +50.892 | 11 |  |
| 24 | 12 |  Matias Laine | Marussia Manor Racing | 15 | +1 kierros | 19 |  |
| 25 | 27 |  Simon Trummer | MW Arden | 14 | +2 kierrosta | 27 |  |
| 26 | 1 |  Pedro Nunes | Lotus ART | 14 | +2 kierrosta | 15 |  |
| 27 | 23 |  Dominic Storey | Addax Team | 14 | +2 kierrosta | 28 |  |
| Kesk. | 4 |  Alexander Sims | Status Grand Prix | 0 | DNF | 29 |  |
| Kesk. | 7 |  Nico Müller | Jenzer Motorsport | 0 | DNF | 4 |  |
| Kesk. | 20 |  Marlon Stöckinger | ATECH CRS GP | 0 | DNF | 26 |  |
Lähde:
Gianfranco Brancatelli

| Gianfranco Brancatelli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1979
Talli(t):  Kauhsen, Merzario
Kilpailuja:  3 (0 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan GP 1979
Viimeinen kilpailu:  Monacon GP 1979
Gianfranco Brancatelli (s. 18. tammikuuta 1950 Torino, Italia) on entinen italialainen autourheilija.
Ura > Formula 1

Hän osallistui kolmeen Formula 1 -kilpailuun Kauhsen ja Merzario-tallien autolla kaudella 1979, mutta ei selvittänyt karsintaa kertaakaan.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Willi Kauhsen Racing Team | Kauhsen WK | Cosworth V8 | ARG | BRA | RSA | USW | ESP DNQ | BEL DNQ |  |  |  |  |  |  |  |  |  | NC | 0 |
| 1979 | Team Merzario | Merzario A2 | Cosworth V8 |  |  |  |  |  |  | MON DNPQ | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | USA | CAN | NC | 0 |
Ura > Siirtyminen vakioautoihin

Myöhemmin urallaan Brancatelli kilpaili rata-autosarjoissa paremmalla menestyksellä, voittaen mm. Euroopan ja Italian Touring Car -mestaruudet vuosina 1985 ja 1988. Lisäksi hän voitti vuoden Benson & Hedges 500 -sarjan sekä Span 24 tunnin ajot vuonna 1989.
Blind Willie McTell

Blind Willie McTell marraskuussa 1940 12-kielisen kitaran kanssa atlantalaisessa hotellihuoneessa
Blind Willie McTell (oik. William Samuel McTear; s. 5. toukokuuta 1901 Thomson, Georgia – 15. elokuuta 1959 Milledgeville, Georgia) oli yhdysvaltalainen blues-laulaja, lauluntekijä ja kitaristi.
McTell oli jo syntyessään menettänyt näön toisesta silmästään, ja hän tuli kokonaan sokeaksi lapsuutensa loppupuolella. Hän kuitenkin oppi lukemaan sokeiden kirjoitusta. Musiikillisia lahjoja McTell osoitti jo varhaisesta iästä ja oppi kitaransoittotaidon nuorella iällä. Hänen instrumentikseen vakiintui myöhemmin 12-kielinen kitara. Isä jätti perheen, kun McTell oli vielä nuori. Kun äiti kuoli 1920-luvulla, McTellistä tuli kiertelevä muusikko. Levytysura alkoi Atlantassa Victor Records -yhtiölle vuonna 1927.
Ennen toista maailmansotaa McTell matkusteli laajalti ja esiintyi monissa paikoissa. Musiikissaan hän yhdisti Mississippin alueen delta bluesia ja itärannikon tyyliä. McTell jatkoi levytysuraansa useilla eri levymerkeillä. Hän levytti esimerkiksi valtion arkistoihin kansanmusiikkia tallentaneelle Alan Lomaxille vuonna 1940 ja myöhemmin Atlantic Recordsille ja Regal Recordsille. Viimeiset levytykset nauhoitti erään levykaupan omistaja vuonna 1956. McTell pysytteli Atlantassa, mutta hänen terveytensä huononi ennen kaikkea diabeteksen takia, ja hän kuoli sairauskohtaukseen vuonna 1959.
Nykyään McTell on laajalti arvostettu artisti. Hänen kuuluisimpiin kuuluvan kappaleen, ”Statesboro Blues”, on versioinut myöhemmin esimerkiksi Taj Mahal ja Allman Brothers Band. Bob Dylan on levyttänyt McTellin kappaleen ”Broke Down Engine Blues”, ja hän on myös tehnyt McTellista kertovan kappaleen nimeltä ”Blind Willie McTell” käyttäen ”St. James Infirmary Blues” -nimisen yhdysvaltalaisen kansanlaulun melodiaa. McTellin syntymäpaikassa, Georgian Thomsonissa, järjestetään nykyään vuotuinen blues-festivaali hänen kunniakseen.
Aiheesta muualla

Kuvitettu diskografia.
Grimetonin radioasema

| Grimetonin radioasema |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Varberg, Ruotsi
Tyyppi:  kulttuuri
Kriteerit:  ii, iv
Tunnusnumero:  1134
Valintahistoria
Valintavuosi:  2004
Grimetonin radioasema (ruots. Radiostationen i Grimeton) on Varbergin kunnassa, Ruotsissa sijaitseva radioasema, joka on rakennettu 1920-luvulla. Unesco luokitteli sen maailmanperintöluettelon kohteeksi vuonna 2004.
Radioasema edustaa viestintäteknologian kehittymistä ensimmäisen maailmansodan jälkeiseltä ajalta. Se on poikkeuksellisen hyvin säilynyt esimerkki tietoliikennekeskuksesta, joka edustaa teknologian saavutuksia 1920-luvulta alkaen. Sen lähetinlaitteistoon kuuluu antennijärjestelmä, joka koostuu kuudesta 127 metriä korkeasta terästornista. Vaikka ne eivät olekaan enää säännöllisessä käytössä, niitä on silti pidetty toimintakunnossa. 109-hehtaarinen radioaseman alue koostuu useista rakennuksista, kuten alkuperäisestä Alexanderson-lähettimestä ja henkilökunnan rakennuksista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grimetonin radioasema Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Ruotsissa
Birka ja Hovgården
Drottningholmin linna-alue
Engelsbergin ruukki
Etelä-Öölannin viljelyseutu
Falunin ja Stora Kopparbergetin teollisuusalue
Gammelstadin kirkkokylä
Grimetonin radioasema
Hälsinglandin koristellut maatalot
Höga kusten
Karlskronan sotilaskaupunki
Laponia
Skogskyrkogården
Struven ketju
Tanumin kalliopiirrokset
Visbyn hansakaupunki
Bernd Leno

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Bernd Leno
Syntymäaika: 4. maaliskuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Bietigheim-Bissingen, Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: Fulham
Pelinumero: 17
Junioriseurat
1998–2003: SV Germania Bietigheim 1909
2003–2009: VfB Stuttgart
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2011 | VfB Stuttgart II | 57 | (0) |
| 2011–2018 | Bayer Leverkusen | 233 | (0) |
| 2018–2022 | Arsenal | 101 | (0) |
| 2022– | Fulham | 76 | (0) |
Maajoukkue
| 2008–2009 | Saksa U17 | 4 | (0) |
| 2009–2010 | Saksa U18 | 5 | (0) |
| 2010–2011 | Saksa U19 | 5 | (0) |
| 2012–2015 | Saksa U21 | 14 | (0) |
| 2016–2021 | Saksa | 9 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. elokuuta 2024.
Bernd Leno (s. 4. maaliskuuta 1992 Bietigheim-Bissingen, Baden-Württemberg) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia. Pelipaikaltaan Leno on maalivahti.
Seurajoukkueura

Elokuussa 2011 Leno siirtyi tammikuuhun asti ulottuvalla lainasopimuksella VfB Stuttgartista väliaikaiseksi hätäkorvaajaksi Bayer Leverkuseniin, jonka maalivahdit René Adler ja Fabian Giefer loukkaantuivat kauden alla. Leno debytoi Bundesliigassa Werder Bremeniä vastaan 14. elokuuta 2011. Kauden mittaan hän loisti peliesityksillään ja lunasti paikkansa Leverkusenin ykkösmaalivahtina syrjäyttäen René Adlerin. Tammikuussa 2012 Lenon alun perin väliaikaisesta sopimuksesta Leverkusenin kanssa tehtiin vakituinen seuran ostettua hänet Stuttgartista. Syyskuussa 2011 Lenosta tuli nuorin Mestarien liigan lohkovaiheessa esiintynyt maalivahti. Leno pelasi 300. ottelunsa Leverkusenin paidassa 14. huhtikuuta 2018, kun he voittivat Bundesliigassa Eintracht Frankfurtin 4–1.
Kesällä 2018 Leno siirtyi edustamaan englantilaista Arsenalia. Hän pelasi ensimmäisellä valioliigakaudellaan 32 ottelua ja pelasi kaudella 2019–2020 joukkueensa 30 ensimmäistä valioliigaottelua, kunnes joutui loukkaantumisen vuoksi jättämään loppukauden väliin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 35 valioliigaottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi vain neljä valioliigaottelua. Eurooppa-liigassa hän on pelannut Arsenal-vuosinaan yhteensä 15 ottelua. Elokuussa 2022 Leno siirtyi Valioliigaan nousseeseen Fulhamiin ja pelasi kaudella 2022–2023 kahden ensimmäisen ottelun jälkeen joukkueen kaikki 36 liigaottelua.
Maajoukkueura

Leno teki debyyttinsä Saksan maajoukkueessa 29. toukokuuta 2016 Slovakiaa vastaan. Hänet nimettiin Euroopan-mestaruuskilpailujen joukkueeseen vuonna 2016. Hän ei kuitenkaan pelannut turnauksessa yhtään ottelua, kuten ei ollut pelannut myöskään Saksan voittaessa alle 17-vuotiaiden EM-kultaa 2009. Myös kesän 2021 EM-kilpailuissa hän oli varamaalivahtina. Saksan voittaessa Maanosaliittojen cupin 2017 Leno pelasi ensimmäisen alkulohko-ottelun. Hän on pelannut kaikkiaan yhdeksän A-maaottelua, joista viimeisimmän syyskuussa 2021.
Blue Lips

| Blue Lips Tove Lo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. marraskuuta 2017
 Kesto: 44.21
 Levy-yhtiö: Island Records
Tove Lon muut studioalbumit
| Lady Wood 2016 | Blue Lips 2017 | Sunshine Kitty 2019 |
Singlet albumilta Blue Lips
 ”Disco Tits” Julkaistu: 7. syyskuuta 2017  ”Bitches” Julkaistu: 7. kesäkuuta 2018
Blue Lips on ruotsalaislaulaja Tove Lon kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Island Recordsin kautta 17. marraskuuta 2017.
Kappaleet

Light Beam – 1.06
Disco Tits – 3.43
Shedontknowbutsheknows – 3.16
Shivering Gold – 3.35
Don’t Ask Don’t Tell – 3.46
Stranger – 3.54
Bitches – 2.17
Pitch Black – 0.53
Romantics – 3.31
Cycles – 3.28
Struggle – 3.46
9th of October – 3.25
Bad Days – 3.26
Hey You Got Drugs? – 4.18
Blue Lake Communications

Blue Lake Communications Oy (aikaisempi nimi Savonlinnan Puhelin Oy) on Savonlinnan seudulla toimiva tietoliikennealan yritys. Sen palveluihin kuuluu alan koko kirjo tietoliikenneyhteyksistä ja viihdepalveluista aina laajoihin tietotekniikan yritysratkaisuihin.
Yhtiön juuret ovat Savonlinnan seudun puhelinliiketoiminnassa.
Blue Lake Communications Oy on osa BLC-konsernia ja kuuluu Finnet-ryhmään.
Aiheesta muualla

Blue Lake Communications Oy:n kotisivu
Gilad Shalit

Gilad Shalit
Gilad Shalit (hepr. ‏גלעד שליט‎, s. 28. elokuuta 1986 Nahariya) on alikersantti Israelin puolustusvoimissa. Hän on Israelin ja Ranskan kansalainen. Gilad oli ensimmäinen palestiinalaistaistelijoiden vangitsema israelilainen sotilas vuoden 1994 jälkeen. Shalit oli palestiinalaisten vankina vuodesta 2006 lokakuuhun 2011.
Useisiin eri militanttiryhmiin kuuluneet palestiinalaistaistelijat kidnappasivat Shalitin aikaisin sunnuntaiaamuna 25. kesäkuuta 2006. Palestiinalaismilitantit hyökkäsivät Israelin vartioasemalle maan alle kaivetun tunnelin kautta Kerem Shalomissa. Hyökkäyksessä kaksi israelilaista sotilasta sai surmansa ja neljä haavoittui Shalitin lisäksi, jolta murtui vasen käsi ja olkapäähän tuli lievempiä vammoja. Arabiankielisen Al-Hayet-sanomalehden mukaan Shalit olisi saanut kolme ampumahaavaa, jotka ovat saaneet hoitoa.lähde tarkemmin? Palestiinalaismilitanttien tiedottajan mukaan hyökkäystä oli suunniteltu lähes kaksi kuukautta.
Israelilaiset aloittivat 28. kesäkuuta 2006 Shalitin pelastamiseksi operaatio Kesäsateen.
Gilad Shalitin kerrottiin 1. heinäkuuta 2006 olevan kunnossa ja saaneen hoitoa vammoihinsa palestiinalaismilitanttien hallussa.
Israel ja Palestiina pääsivät lokakuussa 2011 sopimukseen Shalitin vaihtamisesta palestiinalaisvankeihin. Hamasin vankina ollut Shalit vapautettiin 18. lokakuuta 2011, kun Israel ja Hamas olivat sopineet runsaan tuhannen palestiinalaisvangin vaihtamisesta häneen. Vapautettavista noin kolmellasadalla on israelilaisviranomaisten väitteiden mukaan väkivaltarikostausta. Israelin vankiloissa on yhteensä noin kuusituhatta palestiinalaista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gilad Shalit Wikimedia Commonsissa
Gilajoen intiaanireservaatti

Gilajoen intiaaniyhteisön sijainti Arizonan kartalla.
Gilajoen intiaanireservaatti sijaitsee Yhdysvaltojen Arizonassa lähellä Phoenixin kaupunkia, sen metropolialueella. Se on perustettu 1859, mutta virallinen perustamisvuosi on 1939. Reservaatin pinta-ala on 1 511,902 km², vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan siellä on asukkaita 11 257.[lähde? ] Sen suurimmat yhteisöt ovat Sacaton, Komatke, Santan ja Blackwater. Hallinnolliset virastot sijaitsevat Sacatonossa.
Reservaatti oli Ira Hayesin synnyinpaikka ja hänen kuollessaan hänen kotipaikkansa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gilajoen yhteisön sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Brazen Abbot

Brazen Abbot on Suomessa asuvan suomalais-bulgarialaisen kitaristi Nikolo Kotzevin yhtyeprojekti.
Nikolo soitti bulgarialaisessa cover-yhtyeessä, joka kiersi ympäri Eurooppaa 1980-luvun lopulla. Vuonna 1989 Nikolo muutti Maarianhaminaan, Ahvenanmaalle, missä hän tapasi ruotsalaisen Björn Lodinin ja liittyi Lodinin yhtyeeseen nimeltä Baltimoore, joka julkaisi kaksi levyä: Double Density (1992) ja Thought For Food (1994). Erottuaan bändistä vuonna 1994 hän aloitti oman sooloprojektin Brazen Abbot, johon liittyi pian Rainbow'sta tunnettu Joe Lynn Turner ja Deep Purplen Glenn Hughes.
Brazen Abbot lakkautettiin hetkeksi, kun Kotzev aloitti rock-oopperaprojektinsa ranskalaisesta profeetasta Nostradamuksesta. Kyseinen tuplalevy sai nimekseen Nikolo Kotzev's Nostradamus, ja sillä esiintyi useita Brazen Abbotista tuttuja muusikoita, muun muassa Glenn Hughes, Göran Edman, Joe Lynn Turner, Mic Michaeli, John Levén, Ian Haugland, Jørn Lande, Doogie White, Alannah Myles ja Sass Jordan. Kotzevin levy-yhtiön vararikon seurauksena albumin julkaisu kuitenkin viivästyi, kunnes se julkaistiin vuonna 2001.
Vuonna 2002 Nikolo jatkoi Brazen Abbot -yhtyeellä ja seuraavana vuonna julkaisi levyn Guilty as Sin. Jäsenet pysyivät samana kuin ennen lukuun ottamatta Jørn Landea, joka korvasi Vikströmin. Michaeli, Levén ja Haugland erosivat Brazen Abbotista liittyäkseen ruotsalaisen Europe -bändin uudelleen kokoamiseen. Bulgarian keikoilla, jotka julkaistiin livealbumina A Decade of Brazen Abbot (2004), yhtyeessä oli lyhytaikaisia tuuraajia.
Vuonna 2005 julkaistiin My Resurrection, jolla oli Brazen Abbotille tuttuun tapaan useita vokalisteja.
Brazen Abbotin jäsenet

Nikolo Kotzev - kitaristi
Joe Lynn Turner - solisti (1996- ) Tunnettu mm. bändeistä Rainbow ja Deep Purple
Göran Edman - solisti Tunnettu mm.  Yngwie Malmsteen
Erik Mårtensson - solisti (2005- ) Tunnettu mm. bändistä  Eclipse
Tony Harnell - solisti (2005- ) Tunnettu Norjalaisesta TNT bändistä
Nelko Kolarov -kosketinsoittaja (2005- ) Tunnettu Bulgarialaisesta Impuls bändistä.
Wayne Banks - basisti (2004- ) Tunnettu yhtyeistä mm. Messiah's Kiss ja Sabbath
Mattias Knutas - rumpali (2005-) Vaikuttanut mm. Ruotsalaisessa Waver bändissä