stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäläinen keittiö
Keitot

Keitot ovat olleet Venäjällä perinteisesti sakeita ja ravitsevia, ja keitto on usein muodostanut koko aterian. Tunnetuin venäläinen keitto on kaalikeitto (štši), joka on helposti säilyvänä ja C-vitamiinipitoisena ollut maan syrjäseutujen tärkeimpiä ruokalajeja etenkin talvella. Kaalikeitossa on kaalia ja lihalientä sekä muun muassa kasviksia, mausteita ja lihaa, ja sitä syödään Venäjällä smetanan, piirakan tai ruisleivän kanssa. Toinen tunnettu keitto Venäjällä on borssi (borštš), joka on alun perin ukrainalainen ruoka. Borssissa on muun muassa punajuurta ja lihaa, mutta sen reseptit vaihtelevat paikkakunnittain. Soljanka on sakea keitto, johon käytetään lihaa tai kalaa ja erilaisia kirpeitä aineksia kuten suolakurkkua. Muita venäläisiä keittoja ovat suolakurkkua sisältävä kasvis- ja ryynikeitto rassolnik, kirkas kalakeitto uha sekä tattikeitto gribnyi sup.
Viljaruoat

Venäjän keittiön tärkeimpiä jauhoista valmistettuja ruokia ovat puuro (kaša), etenkin tattaripuuro; leipä, sankavehnänen (kalatš), sekä monenlaiset piirakat, pierogit (pirogi). Nykyisin yleistä pikaruokaa ovat lihalla täytetyt, keitetyt taikinanyytit pelmenit.
Kalaruoat

Kala on aina ollut venäläisille tärkeä ruoka. Venäläisen keittiön tunnetuin kala on sampi. Sitä tavataan etenkin Kaspianmerestä ja Volgasta, joskin se on viime vuosikymmeninä harvinaistunut sukupuuton partaalle. Sammesta saadaan kaviaaria ja korkealaatuista lihaa. Kaviaarin syönti alkoi yleistyä Venäjällä 1700-luvulla, ja siitä tuli nopeasti hyvin suosittua. Kaviaaria syödään Venäjällä usein hapanleivän, voin ja votkan kanssa.
Liharuoat

Venäläiset ovat perinteisesti suosineet suuria paisteja, sillä uuni on venäläisen keittiön tärkein väline ja soveltuu juuri suurten paistien valmistukseen. Paisti viipaloidaan yleensä vasta ruokapöydässä. Tunnettuja venäläisiä liharuokia ovat esimerkiksi stroganov (bifstroganov), uunissa paistettu naudanliha, sekä häränhäntä tattarisuurimoiden kanssa. Ruukussa haudutetut ruoat ovat Venäjän keittiölle luonteenomaisia. Jauhelihapihvit (kotlety) ovat olleet suosittuja etenkin neuvostoaikana, jolloin kaupoissa ei ollut paljon muuta lihaa kuin jauhelihaa. Saslikki on vartaassa kypsennettyä lampaanlihaa, joka tuli venäläiseen keittiöön Georgiasta. Kiovan kana (kotlety po-kievski) on neuvostoajoilta peräisin oleva arvostettu kanaherkku.
Juhlaruoat

Blinit ovat suosittuja voin ja kaviaarin kanssa syötäviä suolaisia tattariohukaisia. Pääsiäisenä Venäjällä syödään perinteisesti rahkasta valmistettua pashaa.
Juomat

Tee on Venäjällä suosittua juomaa, jonka vesi keitetään perinteisesti samovaarissa ja joka juodaan joskus juomalasista. Toinen kansallinen juomaerikoisuus on slaavilainen alkoholipitoinen kalja kvassi. Votkaa Venäjällä on nautittu jo vuosisatojen ajan etenkin zakuska-pöydässä.
Kuvia

Kylmää, kefiiripohjaista okhroshka-keittoa
Pelmeneitä
Stroganovia perunamuusin ja smetanan kera
Vatruska
Kvassia
Venäläisiä votkia
Kirjallisuutta

Ilyinykh, Natalya Vladimirovna & Roytenberg, Irina Gennadyevna: Suuri venäläinen keittokirja: Historia, raaka-aineet, perinneruoat.  ((Prakticheskaja entsiklopedija russkoi kuhni.) Suomentanut Katja Kangasniemi)  Helsinki:  Perhemediat, 2007.  ISBN 978-952-494-142-6
Kaurinkoski, Kaarina: Venäläinen ruokapöytäni.  Helsinki:  Maahenki, 2010.  ISBN 978-952-5652-92-5
Lehmusoksa, Risto & Lehmusoksa, Ritva: Keisarillisen Pietarin keittiö.  Helsingissä:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15193-2
Tuukkanen, Hariton: Venäläinen keittokirja.  (Kirjaksi koonnut ja suomenkieliseen asuun saattanut Saima-Liisa Laatunen)  Helsinki:  Tammi, 1991.  ISBN 951-30-9420-0
Zykina, O.: Venäläinen keittiö: Yksityiskohtaiset valmistusohjeet.  (Suomenkielinen teksti: Kari Uotinen)  Helsinki:  Alfamer, 2004.  ISBN 952-472-018-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäläinen keittiö Wikimedia Commonsissa
Zakuski, venäläisiä alkupaloja.
Borssikeittoa.
Kaviaaria leivän päällä.
Blinejä.
Carlo Rubbia

| Carlo Rubbia |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1934 Gorizia, Italia
Kansalaisuus:   Italialainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  CERN Columbian yliopisto Harvardin yliopisto Pavian yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1984)
Carlo Rubbia (s. 31. maaliskuuta 1934) on italialainen fyysikko. Hän sai yhdessä Simon van der Meerin kanssa vuonna 1984 Nobelin fysiikanpalkinnon W- ja Z-bosonien löytämisestä.
Elämä

Rubbia syntyi Goriziassa Friuli-Venezia Giuliassa. Lukion jälkeen hän opiskeli fysiikantiedekunnassa Scuola Normale Superiore di Pisassa, jossa hän sai valmiiksi teesit kosmisesta säteilystä. Rubbiasta tuli vuonna 1958 tutkija Columbian yliopistoon, jossa hän työskenteli hiukkaskiihdyttimien parissa.
Muutaman vuoden kuluttua hän muutti takaisin Eurooppaan. Euroopassa hän pääsi työskentelemään CERN:ssä. Hän sai professorin viran Harvardin yliopistossa mutta kävi säännöllisesti Euroopassa voidakseen jatkaa töitään myös CERN:ssä. Van der Meerin uuden jäähdytysjärjestelmän ansiosta voitiin suorittaa tehokkaampia törmäytyksiä hiukkasilla. Tämän johdosta he löysivät W- ja Z-bosonit.
Nykyäänmilloin? Rubbia työskentelee Pavian yliopistossa.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1992.
Betty Grable

| Betty Grable |
| --- | --- |
 Betty Grable vuonna 1951.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elizabeth Ruth Grable
Syntynyt: 18. joulukuuta 1916 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 2. heinäkuuta 1973 (56 vuotta) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, malli, näyttelijä, tanssija
Puoliso:  Jackie Coogan  (vih. 1937; ero 1940)   Harry James  (vih. 1943; ero 1965)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1929–1973
Merkittävät roolit:   Kesäloma Miamissa  Dolly-sisarukset  Kevytmielinen äitini  Kuinka miljonääri naidaan 
Palkinnot
 1960 Hollywood Walk of Fame   1990 Saint Louis Walk of Fame 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Elizabeth Ruth ”Betty” Grable (18. joulukuuta 1916 Saint Louis, Missouri – 2. heinäkuuta 1973 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja, malli, näyttelijä ja tanssija. Häntä pidetään ensimmäisenä ja alkuperäisenä pin-up-tyttönä ja amerikkalaisena ikonina.
Grable sai uransa aikana lempinimet ”The Girl With the Million Dollar Legs” huomattavista sääristään: 20th Century Fox oli vakuuttanut Grablen jalat vakuutusyhtiö Lloyd’s of Londonissä 1,25 miljoonan dollarin summalla ja ”The Pin-Up Girl”, sillä hän on yksi kuuluisimpia pin-up-tyttöjä. Hänen uimapuvussa poseeraamansa pin-up-kuva levisi ympäri Eurooppaa vaikuttaen monien arvioiden mukaan liittoutuneiden taistelutahtoon.
Grable aloitti elokuvauransa 12-vuotiaana. Hän näytteli monien elokuvien sivurooleissa 1930-luvulla. Hänen kulta-aikaansa oli 1940-luku, jolloin hänestä tuli ”kassamagneettikuningatar”. Grable lopetti elokuvauransa vuonna 1955, jonka jälkeen hän loi uraa televisiossa ja teatterissa kuolemaansa vuonna 1973 asti.
Betty Grable oli naimisissa kaksi kertaa, ja hänellä on toisesta avioliitosta kaksi tytärtä.
Varhainen elämä

Elizabeth Ruth Grable syntyi 18. joulukuuta 1916 Saint Louisissa, Missourissa. Hänen vanhempansa olivat John Conn (1883–1954) ja Lillian Rose Grable (omaa sukua Hofmann, 1889–1964). Elizabeth Ruth, jota jo lapsuudessa kutsuttiin lempinimellä ”Betty”, oli nuorin kolmesta lapsesta. Bettyn kaksi vanhempaa sisarusta olivat Marjorie (1909–1980) ja John Karl (tai kirjoitusmuoto Carl, 1914–1916), joka kuoli jo varhaislapsuudessa. Useimmat Grablen sukujuuret olivat Amerikasta, mutta kaukaisimmat olivat myös hollantilaisia, iiriläisiä, saksalaisia ja englantilaisia.
Grable aloitti kolmivuotiaana Clark’s Dancing Schoolin ja kävi Mary Institute and St. Louis Country Day Schoolia asuessaan vielä Saint Louisissa. Tanssin lisäksi Grable kävi laulu- ja saksofonitunneilla.
Ura > Alkuvuodet

Kaliforniassa vietetyn perheloman jälkeen vuonna 1929 Lillian päätti muuttaa osavaltioon tyttärensä kanssa. Motiivina oli pyrkimys saada Betty elokuviin ja lopulta eri studioihin. Betty jatkoi koulunkäyntiä Hollywood Professional Schoolissa, otti tanssitunteja Ernest Blecher -akatemiassa ja oli valmennuksessa Albertina Rosch Schoolissa. Ensimmäisessä elokuvassaan Onnellisia päiviä (1929), jonka ohjasi Benjamin Stoloff, Betty oli vasta 12-vuotias, mutta hänet oli maskeerattu tummaihoiseksi kuorotytöksi, eikä hänen oikeaa ikäänsä voitu päätellä. Seuraavaan elokuvaan Lillian yritti saada häntä väärennetyllä henkilöllisyystodistuksella, jonka mukaan Betty oli 15-vuotias, mutta he jäivät kiinni. Kuitenkin jo vuonna 1930 Betty sai suuren roolin musikaalikomediassa Hääkellot, jonka pääosassa on Eddie Cantor. Samalla hänestä tuli yksi ensimmäisistä The Goldwyn Girlseistä, joka oli tuottaja Samuel Goldwynin luoma tanssijakokoonpano. lähde?
Grable teki tasaisen runsaasti sivurooleja elokuvissa koko 1930-luvun, kuten musiikkikomedioissa Härkätaistelija (1932), Purjehdus paratiisiin (1933), Fred Astairen ja Ginger Rogersin tähdittämässä Continental – hupainen avioero (1934) ja komediassa Mustanlesken murhat (1935). Grable pääsi vuonna 1937 20th Century Foxin listoille. Hän sai jo samana vuonna naispääosan musikaalista This Way Please, jonka ohjasi Robert Florey. lähde?
Ura > Loppuvuodet

Vaalean viettelyksen jälkeen Grable toivoi varmistavansa vielä neiti Adelaiden roolin Enkeleitä Broadwaylla -musikaalin elokuvaversiossa, joka tuli ensi-iltaan vuonna 1956. Kun tuottaja Samuel Goldwyn sai tietää, että Grable sivuutti tapaamisen hänen kanssaan koiran sairastumisen takia, Goldwyn oli suuttunut ja poisti Grablen rooliharkinnasta. Osa annettiin lopulta Vivian Blainelle, joka oli tehnyt musikaalin alkuperäisen roolin Broadwaylla.
Grable oli uransa loppuvaiheessa stressaantunut ja tähteyteen kyllästynyt ja poistui elokuvamaailmasta kokonaan. Hän siirtyi Las Vegasiin television pariin, näytteli Broadwaylla ja esiintyi yökerhoissa 1950-luvun lopulla. Hän esiintyi televisiossa vuosina 1954–1973 sarjoissa Shower of Stars, Ford Star Jubilee, Andy Williams Show, The Lucy-Desi Comedy Hour ja What’s My Line?.
Joulukuussa 1962 Grable ja hänen suosikkikollegansa Dan Dailey avasivat Dunes Hotelissa teatterituotannon Enkeleitä Broadwaylla. Se kesti aina kesään 1963 asti. Grablen Lillian-äiti kuoli vuonna 1964 75-vuotiaana.
Tammikuussa vuonna 1964 Grable aloitti Hello, Dolly!-kiertueen, joka avattiin Chattanoogassa, Tennesseessä. Esityksiä pidettiin useissa kaupungeissa ja viimeiseksi näytelmää esitettiin Las Vegasissa. Musikaali esitettiin Rivera Hotelissa ensimmäisen kerran 23. joulukuuta. Näytelmä suljettiin Riverassa syksyllä 1966. Sen jälkeen sitä esitettiin Chicagossa Schubert Theatressa kahden kuukauden ajan. Musikaali suljettiin kokonaan 12. kesäkuuta vuonna 1967. Grable korvasi kesäkuussa 1967 Martha Rayen Broadwayn Hello, Dollyssa ja pysyi roolissaan marraskuuhun 1967 asti. Elokuussa vuonna 1968 Grable näytteli Billie Dawnia Born Yesterday -tuotannossa. Tätä näytelmää esitettiin kaksi viikkoa Chicagossa ja Houstonissa.
Vuonna 1969 Grable sai roolin, josta hän oli innoissaan: Belle Starr, joka avattiin Skotlannissa ja jota esitettiin myös Lontoossa. Näytelmä oli synkkä epäonnistuminen ja se suljettiin 16 esityksen jälkeen. Kriitikot pitivät näytelmää sivistymättömänä. Palattuaan Yhdysvaltoihin Grable kiersi jälleen Born Yesterday -tuotannossa. Se avattiin Illinoisissa vuoden 1969 lopulla ja kesti puolitoista vuotta, vuoteen 1971 asti.
Vuonna 1972 Grable hyväksyi kutsun vuoden Oscar-gaalaan, jonne hän meni vanhan ystävänsä Dick Haymesin kanssa. He avasivat yhdessä kirjekuoren, jossa oli parhaan musikaalin pisteet. Esiintymisen aikana Grable havaitsi oudon tunteen rinnassaan. Kun he olivat matkalla lentokentälle palkintojenjaon jälkeen, hänelle tuli hengitysvaikeuksia. Grable kiirehti Saint Johnin sairaalaan Santa Monicassa, jossa hänellä diagnosoitiin keuhkosyöpä. Grable sai laajaa hoitoa, jonka jälkeen hän päätti palata takaisin teatteritöihin.
Grable jatkoi Born Yesterday -tuotantoa. Näytelmä avattiin uudelleen 24. tammikuuta 1973 Alhambra Dinner Theatressa Jacksonvillessa, Floridassa. Sitä esitettiin aina maaliskuun puoliväliin asti.
Yksityiselämä

Grable solmi ensimmäisen avioliittonsa entisen kuuluisan lapsitähden Jackie Cooganin (1914–1984) kanssa 20. marraskuuta vuonna 1937, jonka hän oli tavannut kesällä 1935. Cooganilla oli stressiä oikeudenkäynnistä, jota hän oli käynyt vanhempiaan vastaan omaisuudesta, jonka hän oli ansainnut mykkäelokuvapäivillään. Tämä oli osasyynä parin eroon. Ero myönnettiin 9. lokakuuta vuonna 1940.
Grable meni toisen kerran vihille big band -johtaja ja jazztrumpetisti Harry Jamesin (1916–1983) kanssa aamuyöllä 5. heinäkuuta 1943.Häät olivat rauhallinen seremonia Las Vegas Stripin varrella sijaitsevassa The Little Church of the Westin hääkappelissa Paradisen kaupunginosassa Las Vegasissa, Nevadassa. Häämatkalle ei ollut aikaa, kun Grablen piti kiirehtiä elokuvan Pin up -tyttö kuvauksiin. Pari sai kaksi tytärtä: Victoria Elizabeth Jamesin, joka syntyi kotona 4. maaliskuuta 1944 ja Jessica ”Jessie” Jamesin, joka syntyi 20. toukokuuta 1947. Harryn edellisestä avioliitosta Louise Tobinin kanssa. Grable ja James erosivat vuoden 1965 aikana ja heidän avioeronsa myönnettiin 8. lokakuuta vuonna 1965. He olivat naimisissa 22 vuotta; aviovuosia piinasivat alkoholismi ja uskottomuus.
Grable seurusteli toisen avioliittonsa jälkeen tanssija Bob Remickin kanssa, joka oli Grablea useita vuosia nuorempi. Vaikka he eivät menneet naimisiin, romanssi kesti aina Grablen kuolemaan saakka.
Grable oli somnambulisti eli unissakävelijä ja hän kärsi myös demofobiasta eli väkijoukkopelosta.
Yksityiselämä > Kuolema

Grablen oli tarkoitus matkustaa työn perässä Tampaan, Floridaan maalis-huhtikuussa 1973, mutta hän kärsi toistuvista kivuista ja joutui jälleen sairaalahoitoon. Syöpä oli levinnyt. Leikkauksen jälkeen Grable kykeni vielä viettämään aikaa Las Vegasin kodissaan, mutta hänen tilansa heikkeni nopeasti ja hänet otettiin uudelleen Saint Johnin sairaalaan Santa Monicassa.
Betty Grable kuoli keuhkosyöpään 56-vuotiaana 2. heinäkuuta 1973 kello 17.15 Saint Johnin sairaalassa Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Grablen hautajaiset pidettiin kolme päivää myöhemmin Beverly Hillsissä All Saints Episcopal -kirkossa 5. heinäkuuta, tasan 30 vuotta hänen ja Harry Jamesin hääpäivästä. James puolestaan kuoli hautajaispäivästä tasan kymmenen vuotta myöhemmin 5. heinäkuuta vuonna 1983, mikä olisi ollut hänen ja Grablen 40. hääpäivä. Kappeli oli täynnä punaisia neilikoita, jotka olivat Grablen lempikukkia. Hautajaisissa soitettiin Grablen suosikkilauluja. Seremonian aikana monet huomasivat, että urkuri soitti kappaleen ”I Had the Craziest Dream”. Hänen hautajaisiinsa osallistuivat muiden muassa Harry James, Dorothy Lamour, Shirley Booth, Mitzi Gaynor, Johnnie Ray, Cesar Romero, George Raft, Alice Faye ja Dan Dailey. Grable haudattiin Kalifornian Inglewoodin kaupungissa sijaitsevalle Inglewood Park -hautausmaalle, Golden Westin mausoleumissa sijaitsevaan Dawnin pyhäkköön, johon on haudattu myös hänen vanhempansa. Sisar Marjorie Grable-Arnold haudattiin perhekryptaan vuonna 1980 kuoltuaan 71-vuotiaana. lähde?
Perintö

Grable sai 8. helmikuuta 1960 elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle, osoitteeseen 6525 Hollywood Boulevard. Hän on myös saanut 20. toukokuuta 1990 tähden Saint Louis Walk of Famelle, osoitteeseen 6350 Delmar. Grable on myös nimitetty Hall of Famous Missouriansiin Jefferson Cityyn, Missouriin vuonna 2009. Grable painoi käden- ja jalanjälkensä ja kirjoitti nimikirjoituksensa märkään betonilaattaan Grauman's Chinese Theatren edustalla 15. helmikuuta 1943. lähde?
Jayne Mansfield esitti Grablea George Raftia koskevassa elämäkertaelokuvassa Gangstereiden vallassa (The George Raft Story, 1961), jossa hänen nimensä oli Lisa Lang. lähde?
Hugh Hefner, Playboyn perustaja, totesi National Public Radion Morning Editionissa 23. huhtikuuta 2007 Terry Grossin haastattelussa Grablen olleen hänen inspiraationsa Playboy-imperiumin perustamiselle. lähde?
Valikoitu filmografia

Kesäloma Miamissa (1941)
Dolly-sisarukset (1945)
Kevytmielinen äitini (1947)
Kuinka miljonääri naidaan (1953)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Betty Grable Wikimedia Commonsissa
Betty Grable TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Betty Grable Discogsissa. (englanniksi)
Betty Grable Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Betty Grable YANK-lehdessä.
Betty Grablen pin-up-kuva.
Harry James, Lucille Ball ja Betty Grable vuonna 1958. Kuvassa on myös Ballin voittama Tony-kilpahevonen.
Betty Grable YANK -lehdessä 25. kesäkuuta vuonna 1943.
Grable elokuvan Kuinka miljonääri naidaan (1953) trailerissa.
Muhsin Hendricks

Muhsin Hendricks (1967 Kapkaupunki – 15. helmikuuta 2025 Gqeberhan lähistö) oli eteläafrikkalainen imaami ja seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia edistänyt aktivisti. Häntä kutsuttiin maailman ensimmäiseksi avoimesti homoseksuaaliseksi imaamiksi.
Hendricksin isä oli henkiparantaja ja äiti opettaja moskeijassa. Hänen isoisänsä oli imaami. Hendricks opiskeli Islamilaisten opintojen yliopistossa Karachissa Pakistanissa. Hän meni naimisiin naisen kanssa Kapkaupungissa vuonna 1991. Avioliitosta syntyi kolme lasta. Hendricks masentui kaksoiselämän takia ja erosi vaimostaan. Hän tuli kaapista vuonna 1996 ja perusti The Inner Circle -järjestön, joka tuki seksuaalivähemmistöihin kuuluvia muslimeja ja tarjosi näille turvallisen tilan. Sittemmin Hendricks perusti Al-Ghurbaah Foundationin, jonka kautta hän johti homoseksuaalisille ja muille marginalisoiduille muslimeille suunnattua Masjidul Ghurbaah -moskeijaa Kapkaupungin Wynbergissä. Hän solmi uuden avioliiton miehen kanssa.
Hendricks haastoi islamin perinteiset tulkinnat ja edisti inklusiivisia, myötätuntoisia uskonkäsityksiä. Hän korosti uskontojen välistä vuoropuhelua ja uskonnollisten yhteisöjen tukea seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluville. Hendricks oli aiheena dokumentissa The Radical (2022). Hendricks kuoli matkustaessaan autossa, joka joutui väijytetyksi ja johon ammuskeltiin lähellä Gqeberhaa helmikuussa 2025.
1986

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1986 oli normaalivuosi, joka alkoi keskiviikosta.
Tapahtumia > Tammikuu

1. tammikuuta – Espanja ja Portugali liittyivät Euroopan yhteisöön.
1. tammikuuta   – Suomi liittyi Euroopan vapaakauppajärjestö EFTAn täysjäseneksi.
1. tammikuuta   – Aruba irtautui Alankomaiden Antilleista ja sai laajennetun autonomian.
1. tammikuuta   – Alajärvi, Jämsänkoski, Kannus, Kauhava, Keuruu, Kuhmo, Laitila, Orivesi, Saarijärvi ja Ähtäri muuttuivat kaupungeiksi.
3. tammikuuta – Libya kiisti osallisuutensa Rooman ja Wienin lentokentille joulukuussa 1985 tehtyihin terrori-iskuihin. Arabiliitto tuki lausunnollaan Libyaa Yhdysvaltojen syytöksiä vastaan.
8. tammikuuta – Yhdysvallat katkaisi kaikki suhteensa Libyaan ja määräsi siellä olevat kansalaisensa poistumaan maasta.
9. tammikuuta – Hävittyään patenttioikeudenkäynnin Polaroidille Kodak luopui pikakameravalmistuksesta.
10. tammikuuta − Kirjailija Jörn Donner sai toisen kerran myönnetyn Finlandia-palkinnon romaanistaan Far och son (Isä ja poika).
14. tammikuuta – Valtion elokuvatarkastamo kielsi suomalaissyntyisen Renny Harlinin Yhdysvalloissa ohjaaman Jäätävä polte -elokuvan esittämisen ja levityksen Suomessa, koska sitä pidettiin raakana ja ulkopoliittisesti arveluttavana. Elokuvan leikattu versio koki maaliskuussa saman kohtalon, mutta Korkein hallinto-oikeus kumosi esityskiellon lokakuussa. Kokonaisuudessaan Jäätävä polte vapautui esityskiellosta vuonna 2006, jolloin se julkaistiin Suomessa DVD-muodossa.
20. tammikuuta – Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska ilmoittivat aikeista rakentaa tunnelin Englannin kanaalin ali.
22. tammikuuta – Kolme sikhiä tuomittiin kuolemaan Intian pääministerin Indira Gandhin murhasta.
24. tammikuuta – Voyager 2 -avaruusluotain ohitti Uranuksen.
24. tammikuuta   – Tasavallan presidentti Mauno Koivisto vahvisti kirkkolain muutoksen, jolla ns. arkipyhät (loppiainen ja helatorstai) siirrettiin takaisin omille paikoilleen. Lain oli alun perin ollut tarkoitus tulla voimaan jo vuonna 1987, mutta Koivisto muutti voimaantulon vasta vuoteen 1992. Koivisto moitti opetusministeri Gustav Björkstrandia lain huonosta valmistelusta. Presidentin päätös synnytti vilkkaan valtiosääntöoikeudellisen keskustelun.
24. tammikuuta   – Suomi sai kolmoisvoiton Monte Carlon rallissa. Kilpailun voitti Henri Toivonen Lancialla, toiseksi tuli Timo Salonen Peugeot'lla ja kolmanneksi Hannu Mikkola Audilla.
28. tammikuuta – Avaruussukkula Challenger tuhoutui onnettomuudessa. Koko miehistö sai surmansa. Lähtö televisioitiin laajalti, ja Yhdysvalloissa sitä seurattiin mm. kouluissa, koska mukana ollut opettaja Christa McAuliffe oli valittu "opettaja avaruudessa" -projektiin, jonka tavoitteena oli innostaa koululaisia matematiikkaan, luonnontieteisiin ja avaruustutkimukseen. NASA:n sukkulaohjelma oli jäissä aina syyskuuhun 1988 asti, jolloin tehtiin seuraava lento.
29. tammikuuta – Yoweri Kaguta Musevenista tuli Ugandan presidentti viisivuotisen itsenäisyyskamppailun jälkeen.
30. tammikuuta – Henkilöjuna ja tavarajuna törmäsivät toisiinsa Lapuan rautatieasemalla, 15 loukkaantui.