stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veikkausliigan kausi 2008
Palkinnot > Kauden parhaat

Vuoden liigapelaaja:  Dominic Chatto, FC Inter
Vuoden liigavalmentaja:  Job Dragtsma, FC Inter
Vuoden liigamaalivahti:  Patrick Bantamoi, FC Inter
Vuoden liigapuolustaja:  Jos Hooiveld, FC Inter
Vuoden liigakeskikenttäpelaaja:  Mika Ojala, FC Inter
Vuoden liigahyökkääjä:  Aleksandr Kokko, FC Honka
Vuoden liigatulokas:  Aleksandr Kokko, FC Honka
Iltalehden leijonapelaaja:  Mikko Hyyrynen, FF Jaro
Pohjolan ottelun vakuuttaja:  Jani Lyyski, IFK Mariehamn
Palkinnot > Kuukauden pelaajat

| Kuukausi | Pelaaja | Seura |
| --- | --- | --- |
Huhtikuu: ei myönnetty
| Toukokuu | Ats Purje | FC Inter |
Kesäkuu: ei myönnetty
| Heinäkuu | Mikko Manninen | FC Haka |
| Elokuu | Mika Ojala | FC Inter |
| Syyskuu | Sampo Koskinen | FC Honka |
| Lokakuu | Jari Litmanen | FC Lahti |
Palkinnot > Kuukauden valmentajat

| Kuukausi | Valmentaja | Seura |
| --- | --- | --- |
Huhtikuu: ei myönnetty
| Toukokuu | Job Dragtsma | FC Inter |
Kesäkuu: ei myönnetty
| Heinäkuu | Olli Huttunen | FC Haka |
| Elokuu | Mika Lehkosuo | FC Honka |
| Syyskuu | Mika Lehkosuo | FC Honka |
| Lokakuu | Ilkka Mäkelä | FC Lahti |
Joukkueiden yleisökeskiarvot

| Seura | Yleisöä |
| --- | --- |
HJK: 4516
TPS: 4501
FC Inter: 4432
FC Honka: 3155
TamU: 2924
FC Lahti: 2531
VPS: 2263
FF Jaro: 2130
KuPS: 1859
RoPS: 1842
FC KooTeePee: 1773
FC Haka: 1717
MIFK: 1618
MyPa: 1573
Iivari Karpanmäki

Iivari Karpanmäki (sukunimi vuoteen 1934 Velling; 19. elokuuta 1905 Sakkola – 16. tammikuuta 1989) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja pelimanni.
Karpanmäki kävi kansakoulun ja Suomen Nuoriso-opiston. Hän toimi maanviljelijänä ja osuuskassanhoitajana. Karpanmäki oli Suvannon Seutu -lehden perustajajäseniä ja toimi  päätoimittajana 1963–1968. Karpanmäki toimi aktiivisesti Sakkolan Kiviniemen nuorisoseurassa harjoittaen ja säestäen miltei kaikki kansantanhut, joita Kiviniemessä kymmenen vuoden aikana esitettiin.
Karpanmäen vanhemmat olivat talollinen Juho Velling ja Maria (o.s. Kuisma). Puoliso oli Aune (o.s. Virolainen).
Teoksia

Vanhan Matin palvelijat: kaksinäytöksinen näytelmä. Tammen näytelmiä 11. Tammi, 1945.
Kiviniemen nuorisoseuran historia 1901–1951. Viiala: Kiviniemen nuorisoseura, 1951.
Inger Aufles

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Inger Aufles |  Inger Aufles |  Inger Aufles |  |
Maa:   Norja
Naisten hiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | 3 × 5 km |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | 10 km |  |
|  Pronssia | Sapporo 1972 | 3 × 5 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Oslo 1966 | 3 × 5 km |  |
Inger Reidun Aufles (s. 29. toukokuuta 1941 Valldal) on norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Hän voitti urallaan yhteensä kolme olympiamitalia, yhden kullan lisäksi kaksi pronssia. Grenoblessa 1968 hän voitti kultaa 3 × 5 kilometrin viestissä ja pronssia 10 kilometrin henkilökohtaisessa kilpailussa sekä sijoittui 5 kilometrin henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Sapporossa hän sai vielä pronssia 3 × 5 kilometrin viestissä sekä sijoittui 12:nneksi niin viidellä kuin kymmenelläkin kilometrillä. Uransa ainoan MM-mitalin, hopeisen, hän sai vuoden 1966 kisojen viestissä.
IJ (kirjain)

IJ (ij) on hollannin kielessä käytettävä digrafi tai ligatuuri, jota käytetään itsenäisen kirjaimen tavoin. Esimerkiksi sanan alussa, jos käytetään isoa alkukirjainta, koko yhdistelmä kirjoitetaan isolla. Ligatuuri ij rinnastetaan aakkostuksessa yleensä kirjainyhdistelmään ij tai kirjaimeen y. Sen äännearvo hollannissa on [ɛi].
IJ kirjoitetaan yleensä koneellisesti näppäilemällä I ja J peräkkäin, mutta se on olemassa Unicode-standardissa myös erillisinä merkkeinä (U+0132 suuraakkonen Ĳ, U+0133 pienaakkonen ĳ), mutta näiden käyttöä ei nykyään suositella.
Esimerkkejä

IJsselmeer (lausutaan hollanniksi [ɛisəlˈmeːr])
Sanat “ijsvrij” ("jäätön") ja “yoghurt” ("jogurtti") eri tavoin kirjoitettuina
Inger Berggren

| Inger Berggren |
| --- | --- |
 Inger Berggren Eurovision laulukilpailussa 1962
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1934 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 19. heinäkuuta 2019 (85 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Muusikko
Tyylilajit:  iskelmä
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Inger Margareta Berggren (23. helmikuuta 1934 – 19. heinäkuuta 2019) oli ruotsalainen laulaja. Berggren aloitti laulajan uransa 16-vuotiaana Thore Swanerudin orkesterissa ja lauloi myöhemmin Thore Ehrlingin, Simon Brehmin ja Göte Wilhelmsonin kanssa. Berggren valmistui Ruotsin kuninkaallisesta musiikkiakatemiasta 1956.
Berggrenin ensimmäinen levytys Nära julkaistiin 1952. 1958 Berggren saavutti jonkinlaista suosiota kappaleella Vals Intim. Berggren esitti vuoden 1960 Melodifestivalenissa voittokappaleen Alla andra får varann sekä toiseksi sijoittuneen kappaleen Underbar, så underbar, mutta Berggreniä ei valittu voittokappaleen esittäjäksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun.
Varsinainen läpimurto tapahtui Berggrenin voitettua Melodifestivalenin 1962 kappaleella Sol och vår, minkä myötä Berggren valikoitui Ruotsin edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Saman vuoden Melodifestivalenissa Berggren esitti myös viidenneksi sijoittuneen kappaleen Sagans underbara värld. Kansainvälisessä kilpailussa Berggren sijoittui jaetulle seitsemännelle sijalle 16 kilpailijan joukosta. Samana vuonna Berggren saavutti menestystä myös Ruotsin listojen kärkeen nousseella kappaleella Elisabeth serenade ja seuraavana vuonna kappaleella Twist till Menuett.
Berggren palasi Melodifestivaleniin säveltäjänä vuonna 1967 kappaleella Vem frågar vinden, jonka esitti Towa Carson. Kappale sijoittui Melodifestivalenissa viidenneksi.
1970-luvulla Berggren työskenteli musiikinopettajana Täbyn kunnassa sekä kapellimestarina Tukholman kaupunginteatterissa. Berggren esitti vuoden 1973 elokuvassa Anderssonskans Kalle i busform elokuvateatterin kassatyöntekijää. 1983 Berggren esitti rouva Bergholmia TV-sarjassa Spanarna. Berggren esitti Liliania vuoden 1984 elokuvassa Sömnen.
Hyvän ja pahantiedon puu (elokuva)

| Hyvän ja pahantiedon puu> Sally, Irene and Mary |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edmund Goulding
Käsikirjoittaja:  Eddie Dowling Cyrus Woods Edmund Goulding
Kuvaaja:  John Arnold
Leikkaaja:  Harold Young
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons Merrill Pye
Pukusuunnittelija:  Romain de Tirtoff
Pääosat:  Constance Bennett Joan Crawford Sally O'Neil
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  27. joulukuuta 1925
Kesto:  58 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyvän ja pahantiedon puu (engl. Sally, Irene and Mary) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1925. Se perustuu Eddie Dowlingin kirjoittamaan näytelmään, ja sen ohjasi sekä käsikirjoitti Edmund Goulding. Elokuvan pääosia näyttelevät Constance Bennett, Joan Crawford ja Sally O'Neil. Hyvän ja pahantiedon puu on noin 58 minuutin mittainen mykkäelokuva. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa joulukuun 27. päivänä vuonna 1925 ja Suomessa 11. lokakuuta 1926. Elokuva kertoo kolmen showtytön rakkauselämistä.
Näyttelijät

Constance Bennett – Sally
Joan Crawford – Irene
Sally O'Neil – Mary
William Haines – Jimmy Dungan
Douglas Gilmore – Glen Nester
Ray Howard – Charles Greenwood
Aiheesta muualla

Hyvän ja pahantiedon puu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hyvän ja pahantiedon puu Elonet.
Hifi & Tuning Show

Hifi & Tuning Show (Hötsi) on Ouluhallissa ja sen ympäristössä syyskuun toisena viikonloppuna järjestettävä autonäyttelytapahtuma. Vuodesta 2002 järjestetty Hötsi pidettiin alun perin Nallikarissa ja vuonna 2004 tapahtuma siirtyi Raksilan Ouluhalliin.
Aiheesta muualla

Hötsi
Ilkka Kirjavainen

Ilkka Kirjavainen on Tampereen taidoseuraa edustava taidoka, joka on vyöarvoltaan 1.dan. Hän aloitti taidouransa vuonna 2001 Ylöjärven Taidoseurassa.
| Vuosi | Arvokilpailumenestys |
| --- | --- |
2011: hokei (liikesarja) EM-kulta  dantai hokei (joukkueliikesarja) EM-kulta  dantai jissen (joukkueottelu) EM-hopea  tenkai (suunniteltu näytösottelu) EM-kulta
2012: tenkai (suunniteltu näytösottelu) SM-kulta
Informaatio- ja viestintäministeriö (Etelä-Korea)

Informaatio- ja viestintäministeriö (kor. 정보통신부, Jeongbotongsinbu) on Etelä-Korean hallituksen ministeriö. Sen päämaja sijaitsee Jongno-gussa, Soulissa. Nykyinen, vuonna 2006 aloittanut ministeri on Rho Jun-hyong.
Ministeriöön kuuluu alaorganisaatioita, kuten National Internet Development Agency of Korea (한국인터넷진흥원, NIDA), joka hallinnoi Etelä-Korean IPv4/IPv6-osoitealueita ja niihin liittyvää whois-tietoa, Etelä-Korean autonomista järjestelmää sekä .kr-verkkotunnusta. NIDA perustettiin vuonna 2004.
Hiivauute

Hiivauutetta
Hiivauute on yleinen ainesosa kaupallisesti valmistetuissa keitoissa (säilykkeissä, pakasteissa tai herkkukeitoissa). Se on mononatriumglutamaatin (MSG) kaltainen arominvahvenne.
Hiivauute on yleisnimitys erilaisille muunnelluille hiivatuotteille, joita käytetään elintarvikkeiden lisäaineina tai ravintoaineina bakteeriviljelmissä.
Hiivauutteet koostuvat hiivan solujen sisällöstä ilman soluseinämiä. Hiivauutteita käytetään elintarvikkeiden lisäaineina, aromiaineina tai bakteeriviljelyalustojen ravinteina. Niitä käytetään usein suolaisten makujen ja umami-makuaistimusten luomiseksi, ja niitä löytyy monista erilaisista pakatuista elintarvikkeista, kuten pakasteista, kekseistä, välipaloista, kastikkeista, liemistä ja muista elintarvikkeista. Hiivauutteissa on runsaasti B-vitamiineja, mutta ei B12-vitamiinia. Hiivauutteet ja fermentoidut elintarvikkeet sisältävät glutamiinihappoa, joka lisää umamin makua. Glutamiinihappoa on lihassa, juustossa, sienissä, hiivassa ja vihanneksissa – kuten parsakaalissa ja tomaateissa. Useat muut hiivauutteessa olevat aineet tuottavat aromeja, joista jotkut muistuttavat lihaa, kun niiden annetaan reagoida kuumuudessa.
Historia

Saksalainen kemisti Justus von Liebig keksi 1800-luvulla lämpöautolyyttisen prosessin hiivauutteen valmistamiseksi. Hiivasoluja kuumennetaan, kunnes ne hajoavat, minkä jälkeen solujen omat ruoansulatusentsyymit pilkkovat niiden proteiinit yksinkertaisiksi yhdisteiksi (aminohapoiksi ja peptideiksi). Tätä prosessia kutsutaan autolyysiksi. Autolyysin jälkeen liukenemattomat soluseinät erotetaan sentrifugoimalla, suodatetaan ja yleensä kuivataan. Tätä prosessia käytetään muun muassa Vegemiten ja Marmiten valmistuksessa.
Tuotanto

Hiivauutteet valmistetaan yleensä kolmessa vaiheessa: käyminen (hiivan kasvattaminen), hajottaminen (solujen hajottaminen) ja erottaminen (liukoisen osan säilyttäminen). Vaikka valtaosa hiivauutelevitteistä valmistetaan von Liebigin perinteisellä menetelmällä eli lämpöautolyysillä, on olemassa muitakin menetelmiä erikoistyyppien valmistamiseksi.
Käymisen osalta käytetty panimohiiva on yleensä saastunut humalasta peräisin olevilla katkerilla yhdisteillä, mikä edellyttää ”katkeruuden poistamista”, jotta suurin osa tästä ei-toivotusta mausta saadaan pestyä pois. Muista lähteistä peräisin oleva hiiva ei kärsi tästä ongelmasta. Käytetty panimohiiva on myös biologisesti varsin monimuotoista, sillä se sisältää muitakin hiivoja kuin perinteistä Saccharomyces cerevisiae -hiivaa (leivinhiiva) ja joskus myös oluen pilaantumista aiheuttavia maitohappobakteereja.
Lämpöautolyysin sijaan solun hajottamiseen voidaan käyttää joitakin fysikaalisia ja kemiallisia menetelmiä. Näin voidaan ehkä uuttaa tiettyjä yhdisteitä tai tuottaa uutetta ilman, että solun sisältö hydrolysoituu (kuten autolyysissä).
Nestemäiset hiivauutteet voidaan kuivata kevyeksi tahnaksi tai kuivaksi jauheeksi. Tämä ei ole sama asia kuin leivinhiiva, joka on valmistettu ehjistä soluista, joita ei ole suoraan hydrolysoitu, ja jonka maku on näin ollen kevyempi.
Ruokavalioon liittyvät huolenaiheet

Lähteestä riippuen hiivauute voi sisältää gluteenia. Panimohiiva sisältää erittäin todennäköisesti proteiinia, koska se on ollut kosketuksissa panimossa käytettävien jyvien kanssa. Hiivan autolyysissä hiivan proteaasit pystyvät kuitenkin hajottamaan suurimman osan gluteenista. Esimerkiksi Marmite sisältää testien mukaan noin 30 miljoonasosaa gluteenia, mikä täyttää EU:n ”erittäin vähägluteenisen” raja-arvon, mutta ei ”gluteenittoman” määritelmän. Unileverin mukaan Marmite ei ole aiheuttanut yhtään gluteeniin liittyvää reaktiota.
Kasviperäisistä raaka-aineista saadut hiivauutetuotteet ovat lähtökohtaisesti vegaanisia ja kosheria, vaikka jotkut kuluttajat haluavat lisäsertifioinnin. Niitä pidetään yleisesti myös halal-tuotteina, vaikka hiiva on joutunut kosketuksiin alkoholin kanssa.
Käyttö elintarvikkeissa

Hiivauutteet ovat AussieMiten, Mightymiten, Vegemiten, Marmiten, Uuden-Seelannin Marmiten, Promiten, Cenovisin, Vitam-R:n, brasilialaisen Cenovitin ja Maggi-kastikkeen tärkein ainesosa.
Käyttö elintarvikkeissa > Marmite

Marmite on Unileverin valmistama brittiläinen ruokalevite. Marmitea on valmistettu vuodesta 1902 lähtien. Se on tahmea, tummanruskea ruokatahna, jolla on omaleimainen, voimakkaan suolainen maku. Tätä omaleimaista makua edustaa markkinointislogan: ”Love it or hate it”. Tuotteen merkitys brittiläisessä populaarikulttuurissa on niin suuri, että sen nimeä käytetään usein vertauskuvana jollekin, joka on hankittu maku tai jolla on taipumus jakaa mielipiteitä.
Käyttö elintarvikkeissa > Vegemite

Vegemite on paksua, tummanruskeaa australialaista ruokalevitettä, joka on valmistettu panimohiivauutteen jäännöksistä ja erilaisista kasvi- ja maustelisäaineista. Sen kehitti Cyril Percy Callister Melbournessa, Victorian osavaltiossa vuonna 1922. Vegemite-brändin omisti Mondelez International (entinen Kraft Foods Inc.) tammikuuhun 2017 asti, jolloin australialainen Bega Cheese -yhtymä osti sen 460 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvoisella sopimuksella, jolla se siirtyi kokonaan Australian omistukseen sen jälkeen, kun Bega olisi ostanut suurimman osan Mondelez Internationalin Australian ja Uuden-Seelannin päivittäistavara- ja juustoliiketoiminnasta.
Muut käyttötarkoitukset

Hiivauutteen ravinteikkaan luonteen ansiosta sitä voidaan käyttää moniin eri tarkoituksiin. Historiallisesti se oli suosittu vitamiinilisä ihmisille. Runsaasti proteiineja ja nukleotideja sisältävää hiivaa käytetään nykyisin eläinten ruokinnassa ja mikrobiologiassa. Sitä käytetään myös kosmetiikassa ja ihonhoitotuotteissa kosteuttavien ja oletettujen antioksidanttisten ominaisuuksiensa vuoksi.
Australialainen Vegemite-purkki.
Käännös suomeksi
Hietikkoruohomaluri

| Hietikkoruohomaluri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Malurit Maluridae
Suku::  Ruohomalurit Amytornis
Laji::  dorotheae
Kaksiosainen nimi
 Amytornis dorotheae  (Mathews, 1914) 
Katso myös
   Hietikkoruohomaluri Wikispeciesissä   Hietikkoruohomaluri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hietikkoruohomaluri (Amytornis dorotheae) on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Hietikkoruohomaluria tavataan Australiassa Queenslandin luoteisosissa ja Pohjoisterritorion itäosissa. Lajin kannaksi arvioidaan noin 14 000 täysikasvuista yksilöä ja yhteensä noin 21 000 yksilöä. Laji on vähenemässä tulipalojen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
High ’n’ Dry

| High ’n’ Dry Def Leppard |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevät 1981, Battery Studios, Lontoo, Iso-Britannia
 Julkaistu: 11. heinäkuuta 1981
 Tuottaja(t): Robert John ”Mutt” Lange
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 42.15
 Levy-yhtiö: Mercury Records
Def Leppardin muut studioalbumit
| On Through the Night 1980 | High ’n’ Dry 1981 | Pyromania 1983 |
High ’n’ Dry on Def Leppardin toinen studioalbumi vuodelta 1981. Albumin tuotti Mutt Lange. Albumin kappaleista ”Bringin’ on the Heartbreak” nousi klassikoksi.
Kappaleet

Let It Go – 4.43
Another Hit and Run – 4.59
High ’n’ Dry (Saturday Night) – 3.27
Bringin’ on the Heartbreak – 4.34
Switch 625 – 3.03 (instrumentaali)
You Got Me Runnin' – 4.23
Lady Strange – 4.39
On Through the Night – 5.06
Mirror, Mirror (Look into My Eyes) – 4.08
No No No – 3.13
Kappaleet > Uusintapainosten bonuskappaleet

Bringin’ on the Heartbreak (Remix) – 4.33
Me & My Wine – 3.40
Kokoonpano

Joe Elliott – laulu
Pete Willis – kitara
Steve Clark – kitara
Rick Savage – basso
Rick Allen – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

High ’n’ Dry Discogsissa. (englanniksi)
Albumi High ’n’ Dry Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Intian itsenäisyyspäivä

| Intian itsenäisyyspäivä |
| --- | --- |
 Delhin Punaisella linnakkeella liehuva lippu.
Tyyppi:  Itsenäisyyspäivä
Vietetään:  15. elokuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Intiassa vietetään maan itsenäisyyspäivää vuosittain 15. elokuuta. Elokuussa vuonna 1947 Brittiläinen Intia itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja suoritettiin Intian jako, jolloin maa jakaantui Intiaan ja Pakistaniin. Tammikuussa 1950 Intiasta tuli uuden perustuslain julkistamisen myötä kansainyhteisön kuuluva tasavalta. Toinen merkittävä päivä Intiassa on tammikuun 26 päivä vietettävä tasavallan päivä.
Itsenäisyyspäivä on Intiassa yleinen vapaapäivä. Kolut ja useimmat laitokset pysyvät suljettuina. Tavallisesti itsenäisyyspäivänä maan presidentti pitää puheen Delhin Punaisella linnakkeella, mitä seuraa maan lipun nostaminen salkoon ja pääministerin puhe. Tapa on saanut alkunsa maan ensimmäisen pääministerin Jawaharlal Nehrun nostettua lippu salkoon Punaisella linnakkeella. Itsenäisyyspäivän kunniaksi myös koulut ja laitokset liputtavat. Itsenäisyyspäivän tapoihin kuuluu myös leijojen lennätys, mitkä edustavat maan vapaata henkeä.
Holger Hott

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Holger Hott MM-kisoissa 2007. |  Holger Hott MM-kisoissa 2007. |  Holger Hott MM-kisoissa 2007. |  |
Maa:   Norja
Miesten suunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Aichi 2005 | viesti |  |
|  Kultaa | Århus 2006 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Västerås 2004 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Aichi 2005 | pitkä matka |  |
Holger Hott, aikaisemmin Holger Hott Johansen, (8. huhtikuuta 1974) on norjalainen suunnistuksen maailmanmestari. Hän asuu Kristiansandissa ja edustaa Kristiansand OK:ta.
Hott on voittanut urallaan yhteensä neljä MM-mitalia, joista kaksi on kultaista ja kaksi pronssista mitalia. Hän on kuulunut maailman suunnistuseliittiin jo pitkän aikaa, mutta voitti ensimmäisen henkilökohtaisen MM-kultansa vasta vuoden 2006 Tanskan MM-kisojen keskimatkalla. Hän löi hopeaa voittaneen Jarkko Huovilan ainoastaan yhdeksällä sekunnilla. Toinen kulta tuli Japanin MM-kisoista 2005 viestissä, jossa hän juoksi avausosuuden.
Hott on myös voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun 2004 ja vuoden 1999 Jukolan viestissä hän juoksi kuudennen osuuden silloisen seuransa Bækkelagets SK:n joukkueessa, joka lopulta ylsi viestin voittoon.
Hottin tavoite on jatkaa uraansa vielä  vuoden 2010 Norjassa järjestettäviin MM-kisoihin.
Arvokisasijoitukset > MM-kilpailut

2003 8. pitkällä matkalla ja 7. viestissä
2004 kuudes keskimatkalla ja pronssia pitkällä matkalla
2005 23. sprintissä, pronssia pitkällä matkalla ja viestissä kultaa
2006 kultaa keskimatkalla ja 27. pitkällä matkalla
2007 15. keskimatkalla, hylkäys pitkällä matkalla ja 14. viestissä
2009 7. keskimatkalla ja 26. viestissä
Arvokisasijoitukset > EM-kilpailut

2000 7. keskimatkalla ja 30. pitkällä matkalla
2002 7. keskimatkalla, 9. pitkällä matkalla ja neljäs viestissä
2004 23. sprintissä, 10. keskimatkalla, 7. pitkällä matkalla ja neljäs viestissä
2006 28. sprintissä, 15. keskimatkalla ja kuudes pitkällä matkalla
Arvokisasijoitukset > Avoimet PM-kilpailut

2001 pronssia keskimatkalla ja neljäs pitkällä matkalla
2003 hopeaa keskimatkalla ja 10. pitkällä matkalla
2005 7. sprintissä, hopeaa keskimatkalla, pronssia pitkällä matkalla ja 9. viestissä
2007 kuudes keskimatkalla
Arvokisasijoitukset > Nuorten MM-kilpailut

1993 10. keskimatkalla, 11. pitkällä matkalla ja hopeaa viestissä
1994 hopeaa keskimatkalla, 9. pitkällä matkalla ja 10. viestissä
Arvokisasijoitukset > Maailmancup

2000 13. kokonaispisteissä
2002 8. kokonaispisteissä
2004 maailmancupin kokonaiskilpailun voitto; osakilpailuvoitto Saksassa pitkällä matkalla
2005 10. kokonaispisteissä
2006 neljäs kokonaispisteissä; osakilpailuvoitto Tanskassa keskimatkalla
2007 27. kokonaispisteissä
2008 101. kokonaispisteissä
Härmälän kirkko

| Härmälän kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Tampere
Koordinaatit:  61°28′04.1″N, 023°45′03.4″E
Seurakunta:  Härmälän seurakunta
Rakentamisvuosi:  1972
Suunnittelija:  Elma ja Erik Lindroos
Materiaali:  tiili ja puu
Istumapaikkoja:  272
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Härmälän kirkko on Tampereen Härmälässä sijaitseva kirkko, jonka rakennussuunnitelma perustui arkkitehtien Elma ja Erik Lindroosin vuonna 1939 suunnittelukilpailun voittaneeseen ehdotukseen. Aluksi paikalle valmistui 1949 pappila- ja seurakuntatalorakennukset. Elokuussa 1972 niiden yhteyteen valmistui kirkkosali. Vieressä oleva pylväsrakenteinen kellotapuli on vuodelta 1949. Alttariristin ovat toteuttaneet Ipi ja Pekka Pyhältö.
Härmälän kirkko on suojeltu rakennustaiteellisin ja maisemallisin perustein.
Historia

Kirkkovaltuusto teki päätöksen kirkon rakentamisesta Härmälään vuonna 1938, mutta se valmistui vasta 1972. Lentokentän läheisyyden vuoksi puolustusministeriö rajoitti kirkon maksimikorkeudeksi 12 metriä.
Aiheesta muualla

Panoraamakuvia Härmälän kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Pollari, Mikko: Härmälän kirkon tarina
Härmälän kirkon ja seurakuntatalon piirustuskilpailu ratkaistu, Aamulehti, 20.05.1939, nro 133, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tampereen kirkot
Aitolahden kirkko · Aitolahden vanha kirkko · Aleksanterin kirkko · Finlaysonin kirkko · Hervannan kirkko · Härmälän kirkko · Kalevan kirkko · Lielahden kirkko · Messukylän kirkko · Messukylän vanha kirkko · Pispalan kirkko · Teiskon kirkko · Tesoman kirkko · Tuomiokirkko · Vanha kirkko · Viinikan kirkko · Ortodoksinen kirkko
Hirssihemppo

| Hirssihemppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Afrikanhempot Crithagra
Laji::  leucopygia
Kaksiosainen nimi
 Crithagra leucopygia  (Sundevall, 1850) 
Synonyymit
 Serinus leucopygius 
Katso myös
   Hirssihemppo Wikispeciesissä   Hirssihemppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hirssihemppo (Crithagra leucopygia) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Hirssihemppoa tavataan laajalla alueella Länsi-Afrikasta Keski-Afrikan kautta itäiseen Afrikkaan kulkevalla alueella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ian White

| Ian White |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1984 (ikä 40) Steinbach, Manitoba, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Pelinumero:  18
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2015
Seurat:  Toronto Maple Leafs (NHL)  Calgary Flames (NHL)  Carolina Hurricanes (NHL)  San Jose Sharks (NHL)   Detroit Red Wings (NHL)   Traktor Tšeljabinsk (KHL)
NHL-varaus:  191. varaus, 2002 Toronto Maple Leafs
Ian White (s. 4. kesäkuuta 1984 Steinbach, Manitoba, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pienikokoinen ja laukoo rightin puolelta. Whitea on verrattu Brian Rafalskiin. Hän pelasi toisinaan myös hyökkääjänä.