stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mechanical Spin Phenomena

| Mechanical Spin Phenomena Mnemic |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu 2003 Antfarm Studios
 Julkaistu: 28. heinäkuuta 2003
 Tyylilaji: melodinen death metal, industrial metal
 Kesto: 54.26
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Mnemicin muut julkaisut
|   | Mechanical Spin Phenomena 2003 | The Audio Injected Soul 2004 |
Singlet albumilta Mechanical Spin Phenomena
 ”Ghost” Julkaistu: 15. elokuuta 2003  ”Liquid” Julkaistu: 6. joulukuuta 2003
Mechanical Spin Phenomena on Mnemicin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Nuclear Blast.
Kappaleet

Liquid – 4.41
Blood Stained – 6.19
Ghost – 5.34
DB'XX'D – 7.59
Tattoos – 6.36
The Naked and the Dead – 5.34
Closed Eyes – 4.48
Mechanical Spin Phenomenon – 4.58
Zero Gravity – 7.51
Blood Stained – 7.17 (Rhys Fulber's Euphoric Recall Mix)
Kokoonpano

Michael Bøgballe – laulu
Mircea Gabriel Eftemie – kitara, kosketinsoitin
Rune Stigart – kitara, kosketinsoitin
Mikkel Larsen – bassokitara
Brian Rasmussen – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Imperiumi: 6½/10
Blabbermouth:
Aiheesta muualla

Mechanical Spin Phenomena discogs.com -sivustolla
Mechanics of Dysfunction

| Mechanics of Dysfunction Beneath the Massacre |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. helmikuuta 2007
 Tuottaja(t): Yannick St-Ammand
 Tyylilaji: tekninen death metal
 Kesto: 30.03
 Levy-yhtiö: Prosthetic
Beneath the Massacren muut julkaisut
| Evidence of Inequity (EP) 2005 | Mechanics of Dysfunction 2007 | Dystopia 2008 |
Mechanics of Dysfunction on kanadalaisen death metal -yhtye Beneath the Massacren ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 20. helmikuuta 2007 Prosthetic Recordsin kautta. Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu Prostethicin kautta.
Kappaleet

The Surface – 2.41
Society's Disposable Son – 3.28
The System's Failure – 3.29
The Stench of Misery – 2.57
Untitled – 0.59
Modern Age Slavery – 3.22
The Invisible Hand – 3.08
Better Off Dead – 2.36
Long Forgotten – 3.34
Sleepless – 3.47
Kokoonpano

Elliot Desgagnés – laulu
Dennis Bradley – kitara
Christopher Bradley – basso
Justin Rousselle – rummut
Arvostelut

About.com:
Imperiumi.net:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Mechanics of Dysfunction Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Mechanics of Dysfunction Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mikael Äijälä

Mikael Äijälä (s. 13. lokakuuta 2000) on suomalais-luxemburgilainen jääkiekkoilija. Hän edustaa seuratasolla luxemburgilaista Tornado Luxembourgia. Hän pelasi Luxemburgin maajoukkueessa vuoden 2018 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden IIB-divisioonassa.
Mikaela Frondelius

Mikaela Frondelius (s. 8. maaliskuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut Liigassa Åland Unitedia kausina 2018–2019, Pallokerho-35:tä kaudella 2020 ja Tampereen Ilvestä kaudella 2021. Kaudella 2019 hän pelasi myös Ykkösessä PK-35 Vantaan joukkueessa. Ennen kauden 2022 alkua hän on pelannut Liigassa kaikkiaan 22 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Me halutaan olla neekereitä

| ”Me halutaan olla neekereitä” Kake Singers |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Me halutaan olla...
 Julkaistu: 1978
 Tyylilaji: huumorimusiikki, funk, disko
 Levy-yhtiö: Kräk
Me halutaan olla neekereitä on Kake Singersin esittämä humoristinen musiikkikappale. Kappale osallistui vuoden 1978 Syksyn säveleen, mutta karsiutui pois. Karsiutumisesta huolimatta siitä tuli yhtyeen yksi tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleista. Kappale julkaistiin yhtyeen debyyttialbumilla Me halutaan olla..., sekä erikseen singlenä kappaleen "Kakerock" kanssa. Kappaleen on säveltänyt Jukka Nurmela taiteilijanimellä Juknur Highfly Trambolino, ja sanoittanut Olli Tola taiteilijanimellä Ola Olenzo Ollen.
Kappaleessa irvaillaan diskoinnostukselle. Kappaleen sanoittaja Olli Tola on myöhemmin kertonut, että kappaleen viitekehys ja konteksti ovat täysin muuttuneet levytyksen jälkeen. Tolan sanoman mukaan "Teksti on tänä päivänä poliittisesti täysin epäkorrekti. Siitä ei ole kahta kysymystä. Näissä olosuhteissa ei missään tapauksessa tulisi sellaista edes mieleen tehdä".
Hausmyllyn musiikkikappaleessa "Se mustamies" on lainattu kappaleen kertosäettä "Me halutaan olla neekereitä". Vuonna 2004 julkaistulle FINmix 2004 -kokoelmalevylle kappaleesta julkaistiin elektronisen musiikin versio. Vuonna 2007 julkaistulla Suomen huonoin laulaja -kokoelmalevyllä kappaleen esittää Suomen huonoin laulaja -kilpailuun osallistunut kilpailija Ville Kaukonen.
Mikael Nygård

Mikael Nygård (s. 1966 Oravainen ) on suomalainen valtiotieteilijä ja sosiaalipolitiikan professori.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Nygård aloitti valtiotieteiden opinnot Åbo Akademissa vuonna 1985. Hän suoritti maisterin tutkinnon vuonna 1990, yhteiskuntatieteiden lisensiaattitutkinnon vuonna 1996 ja yhteiskuntatieteiden tohtorintutkinnon 2003. Väitöskirjan otsikko on Välfärdsstaten, partierna och marknaden. Den välfärdsideologiska förändringen inom fyra finländska partier under 1990-talet. (suom. Hyvinvointi-ideologian muuttuminen neljässä suomalaisessa puolueessa 1990-luvulla.) Nygård sai vuonna 2012 sosiaalipolitiikan dosentuurin Helsingin yliopiston Svenska social- och kommunalhögskolanista ja toimii nykyään sosiaalipolitiikan professorina Åbo Akademissa Vaasassa. Tutkimustyössään hän on ennen kaikkea tehnyt vertailevia hyvinvointianalyysejä, sekä tutkimuksia liittyen terveyteen ja hyvinvointiin sekä erilaisten väestöryhmien yhteiskunnalliseen osallisuuteen. Nygård on myös amatöörimuusikko, ja hän on opiskellut pianonsoittoa muun muassa Pietarsaaren konservatoriossa.
Teoksia

Politikens villkor i den globaliserade världen (2012, Axel Rappen kanssa)
Socialpolitik i Norden. En introduktion (2013)
Hyvinvointivaltion kulttuurintutkimus (2015, Janne Autton kanssa)
Mikaela Fabricius-Bjerre

Mikaela Lindh ja Skovlunds Más Guapo (Ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailut 2014).
Mikaela Fabricius-Bjerre (o.s. Lindh, 17. joulukuuta 1969 Turku – 13. helmikuuta 2023) oli  suomalainen kouluratsastaja. Hän edusti Suomea Lontoon 2012 kesäolympialaisissa.
Lindh voitti vuonna 2011 ruunallaan Skovlunds Más Guapo Pohjoismaiden mestaruuden sekä sijoittui EM-kilpailujen henkilökohtaisessa kisassa 24:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi.
Lindh muutti Tanskaan vuonna 2001 ja piti vuodesta 2004 alkaen Kööpenhaminan lähellä valmennuskeskusta aviomiehensä, kouluratsastaja Poul Fabricius-Bjerren kanssa. Suomessa Lindh edusti Turun Seudun Ratsastajia.
Fabricius-Bjerre kuoli 53-vuotiaana helmikuussa 2023 sairastettuaan syöpää.
Meksikon ralli 2016

|  Meksikon ralli 2016 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2016. 
Ajankohta:  3.–6. maaliskuuta 2016
Pituus:  21 erikoiskoetta, 399,71 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Jari-Matti Latvala    Miikka Anttila  (Volkswagen Motorsport)
Toinen:   Sébastien Ogier    Julien Ingrassia  (Volkswagen Motorsport)
Kolmas:   Mads Østberg    Ola Fløene  (M-Sport World Rally Team)
Jari-Matti Latvala ja Miikka Anttila Meksikon rallissa 2016.
Meksikon ralli 2016 (virallisesti 13. Rally Guanajuato Mexico) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2016. Kilpailu järjestettiin 3.–6. maaliskuuta 2016 Leónissa Meksikossa. Kilpailuun kuului 21 erikoiskoetta, joiden pituus oli 399,71 kilometriä. Kilpailu oli kauden kolmas.
Dani Sordo sai kilpailussa kahden minuutin aikarangaistuksen, jonka myötä Mads Østberg nousi palkintokorokkeelle. Sordo käytti 29 rengasta kun varattuja renkaita oli 28. Østberg nousi sarjan kokonaispisteissä toiseksi palkintosijoituksen myötä.
Tapahtumat

Sunnuntaiaamuun mennessä Latvalla oli 90 sekunnin johto ennen kahta viimeistä erikoiskoetta. Ogier otti Latvalaa kiinni 25 sekunnilla, mutta Latvalan johto säilyi ja hän voitti minuutin erolla sekä toisella sijoituksella viimeisellä power stage -erikoiskokeella.
Thierry Neuville joutui pysähtymään perjantaina ja joutui keskeyttämään lauantaina erikoiskokeella 12. Andreas Mikkelsen joutui keskeyttämään erikoiskokeella 15 ulosajon vuoksi.
Erikoiskokeet

| Nro | Nimi | Pituus | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Street Stage GTO | 1,09 km |  Thierry Neuville |  Nicolas Gilsoul | Hyundai i20 WRC | 59.1 |  |
| 2 | Super Special 1 | 2,30 km |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 1:38.9 |  |
| 3 | Super Special 2 | 2,30 km |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 1:38.1 |  |
| 4 | El Chocolate 1 | 54,21 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 38:48.1 |  |
| 5 | Las Minas 1 | 15,36 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 11:00.1 |  |
| 6 | Street Stage León 1 | 1,41 km |  Andreas Mikkelsen |  Anders Jaeger | Volkswagen Polo R WRC | 1:19.0 |  |
| 7 | El Chocolate 2 | 54,21 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 38:16.3 |  |
| 8 | Las Minas 2 | 15,36 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 10:57.7 |  |
| 9 | Super Special 3 | 2,30 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 1:39.1 |  |
| 10 | Super Special 4 | 2,30 km |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 1:38.1 |  |
| 11 | Ibarrilla | 30,38 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 17:41.8 |  |
| 12 | Otates 1 | 42,62 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 29:39.8 |  |
| 13 | El Brinco 1 | 7,15 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 4:00.5 |  |
| 14 | Agua Zarca | 16,47 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 10:07.6 |  |
| 15 | Otates 2 | 42,62 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 29:17.8 |  |
| 16 | El Brinco 2 | 7,15 km |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 3:57.3 |  |
| 17 | Super Special 5 | 2,30 km |  Dani Sordo |  Marc Martí | Hyundai i20 WRC | 1:39.2 |  |
| 18 | Super Special 6 | 2,30 km |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 1:38.1 |  |
| 19 | Street Stage León | 1,41 km |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 1:18.6 |  |
| 20 | Guanajuato | 80,00 km |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 48:06.8 |  |
| 21 | Agua Zarca Power Stage | 16,47 km |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 9:57.1 |  |
Lähde:
Tulokset

| Merkintä | Luokka |
| --- | --- |
WRC: Rallin MM-sarjaan osallistuja, oikeutettu valmistajien pisteisiin.
WRC: Osallistuja MM-sarjaan, ei valmistajan pisteille.
WRC2: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-2 -mestaruuteen
WRC3: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-3 -mestaruuteen

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Luokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Volkswagen Polo WRC | 4:25:57.4 | 0.0 | WRC |
| 2 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Volkswagen Polo WRC | 4:27:02.4 | +1:05.0 | WRC |
| 3 |  Mads Østberg |  Ola Fløene | Ford Fiesta RS WRC | 4:31:33.8 | +5:36.4 | WRC |
| 4 |  Dani Sordo |  Marc Martí | Hyundai i20 WRC | 4:31:35.3 | +5:37.9 | WRC |
| 5 |  Hayden Paddon |  John Kennard | Hyundai i20 WRC | 4:32:20.0 | +6:22.6 | WRC |
| 6 |  Ott Tänak |  Raigo Mõlder | Ford Fiesta RS WRC | 4:35:56.9 | +9:59.5 | WRC |
| 7 |  Martin Prokop |  Jan Tománek | Ford Fiesta RS WRC | 4:38:55.9 | +12:58.5 | WRC |
| 8 |  Lorenzo Bertelli |  Simone Scattolin | Ford Fiesta RS WRC | 4:40:07.0 | +14:09.6 | WRC |
| 9 |  Teemu Suninen |  Mikko Markkula | Skoda Fabia R5 | 4:43:59.2 | +18:01.8 | WRC2 |
| 10 |  Valery Gorban |  Volodymyr Korsia | Mini Countryman WRC | 4:58:34.7 | +32:37.3 | WRC |
Lähde:
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2016
Monte Carlo
Ruotsi
Meksiko
Argentiina
Portugali
Sardinia
Puola
Suomi
Saksa
Korsika
Katalonia
Wales
Australia
Rallin maailmanmestaruussarjan Meksikon rallit
| --- | --- |
2000-luku:   2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:   2020  2023
Mika Niemi (jääkiekkoilija, 1981)

| Mika Niemi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1981 (ikä 43) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nipa
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2020
Seurat:  Ilves (SM-liiga)   Kiekko-Vantaa (Mestis)   Ässät (SM-liiga)   Jukurit (Mestis)   JYP (SM-liiga)   HPK (SM-liiga)   SaPKo (Mestis)   Sport (Mestis)   LeKi (Mestis)   Tappara (SM-liiga)   Nynäshamns IF (Div1)   Pyry (Suomi-sarja)   KOOVEE (Suomi-sarja)   Vire (II-divisioona)   KOOVEE II (II-divisioona)
Mika Niemi (s. 26. huhtikuuta 1981 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija.
Ura

Niemi aloitti jääkiekon pelaamisen Tapparassa, josta siirtyi B-juniori-ikäisenä ensin KOO-VEEn ja myöhemmin Ilveksen junioreiden kautta Ilveksen liigajoukkueeseen. Ilveksessä hän pelasi SM-liigaa kaksi kautta (2002–2004) ja siirtyi sieltä Ässiin. Niemi pelasi Ässissä yhden kauden ja siirtyi sieltä Mestikseen, Mikkelin Jukureihin kaudeksi 2005–2006. Jukureissa Niemi oli sarjan tehokkaimpia pelaajia saldolla 8+29 ja hän olikin ratkaisemassa Mestiksen mestaruutta joukkueelleen. Loistavan kauden jälkeen Niemi siirtyi Jyväskylään JYPin SM-liigajoukkueeseen kaudeksi 2006–2007, Niemi pelasi tällä kaudella liigan lisäksi 2 lainaottelua Jukureissa. Kaudella 2007–2008 Niemi jatkoi JYP:ssä mutta pelasi kauden aikana myös SM-liigaa HPK:ssa sekä Mestistä SaPKo:ssa ja Sportissa. Kaudeksi 2008–2009 Niemi siirtyi Mestisseura Lempäälän Kisaan, josta siirtyi 19 ottelun jälkeen loppukaudeksi Tapparaan.
Tapparasta Niemi siirtyi Ruotsin I-divisioonan Nynäshamniin, jossa pelasi kaksi kautta (2009–2011). Kummallakin kaudella hän iski yli 40 pistettä. Niemi ei pelannut kaudella 2011–2012 missään joukkueessa, kesällä 2012 hän teki sopimuksen Mestis-joukkue LeKin kanssa. Pelattuaan LeKissä kaksi kautta Niemi siirtyi kesällä 2014 Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyryyn. Pyryssä Niemi pelasi kolme kautta yli 1 pisteen keskiarvolla ja siirtyi sieltä KOOVEE:n joukkueeseen. Kaudelle 2018–2019 Niemi siirtyi pelaamaan II divisioonaan ensin Ikurin Vireen joukkueeseen ja sitten KOOVEE:n II joukkueeseen.
Mika Niskala

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 28. maaliskuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Maarianhamina, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
1992–1997: IFK Mariehamn
1998–2001: IFK Norrköping
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997 | IFK Mariehamn | 9 | (0) |
| 2001 | IFK Norrköping | 2 | (0) |
| 2002–2004 | FC Inter | 59 | (5) |
| 2004 | → VG-62 | 6 | (1) |
| 2005–2010 | IFK Mariehamn | 128 | (9) |
| 2011 | Alta IF | 21 | (0) |
| 2012 | IFK Mariehamn | 25 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 250 | (15) |
Maajoukkue
| 1997 | Suomi U16 | 8 | (0) |
| 1998 | Suomi U17 | 10 | (0) |
| 1999 | Suomi U18 | 10 | (1) |
| 2000 | Suomi U19 | 8 | (1) |
| 2001 | Suomi U20 | 5 | (0) |
| 2000–2003 | Suomi U21 | 17 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mika Niskala (s. 28. maaliskuuta 1981 Maarianhamina) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Niskala siirtyi Norjan 1. divisioonaan keväällä 2011, usean IFK Mariehamnissa vietetyn vuoden jälkeen. Niskala toimi myös kasvattajaseuransa kapteenina. Hän palasi Maarianhaminaan vuonna 2012.
Niskala pelasi 17 ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja 41 poikamaaottelua. Hänen isänsä Kari Niskala oli myös jalkapalloilija.
Aiheesta muualla

Niskala Veikkausliigan sivuilla
Michelle Ruff

| Michelle Ruff |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Michelle Suzanne Ruff
Syntynyt: 22. syyskuuta 1967 (ikä 57)  Detroit, Michigan
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Georgette Rose Michelle Ruff Doyle
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Rukia Kuchiki (Bleach) Etna (Disgaea-pelisarja) Yukari Takeba (Shin Megami Tensei: Persona 3) Crimson Viper (Street Fighter) Sinon (Sword Art Online)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Michelle Suzanne Ruff (s. 22. syyskuuta 1967 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan lukuisista animen dubbauksistaan ja videopelien äänirooleistaan.
Elämäkerta

Michelle Ruff opiskeli alun perin näyttelemistä Chicagossa teatteria ja improvisointia, sekä Second Cityssä Players Workshopissa ja Improv Olympicissa. Ääninäyttelemistä hän opiskeli animaation saralla muun muassa Susan Bluun, Andrea Romanon ja Charlie Adlerin opeissa ja mainosjuontoa Kalmenson Working Prossa.
Elämäkerta > Ääninäyttelijänä

Ääninäyttelemisen Ruff aloitti opiskellessaan vielä collegessa, kun hänen pomonsa Michiganin kykyagentuurissa kehotti Ruffia koe-esiintymään radiomainoksiin. Sittemmin vuonna 1998 hän on tehnyt äänirooleja animaatioihin, jonka jälkeen Ruff on tehnyt äänirooleja alkuperäisiin animaatioihin, kuten The Oblongs ja Yli aidan, sekä videopeleihin ja on useimmiten erikoistunut tekemään lasten ääniä, vauvoista aina teini-ikäisiin asti niin poikien, kuin tyttöjen ääniä. Enimmäkseen hän on dubannut animea, jonka myötä Ruff on yli 180 dubbausroolilla kuudenneksi eniten dubbausrooleja englanniksi tehnyt henkilö. Parhaiten hänet tunnetaan Bleachista Rukia Kuchikin dubbausroolista.
Aiheesta muualla

Michelle Ruff Myspacessa (englanniksi)
Michelle Ruff Anime News Networkissa (englanniksi)
Michelle Ruff TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Michelle Ruff CrystalAcidsissa (englanniksi)
Michelle Ruffin haastattelu (englanniksi)
Michelle Ruff Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mika Nenonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. huhtikuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Tampere, Suomi
Pelipaikka: vasen laitalinkki vasen laitapuolustaja
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
1988–1994: RoPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994 | RoPS | 1 | (0) |
| 1995–1996 | Santa Claus | 26 | (1) |
| 1996–1997 | TPV | 32 | (4) |
| 1998 | PK-35 | 22 | (3) |
| 1999–2001 | Jokerit | 61 | (6) |
| 2000 | → Jokrut | 8 | (3) |
| 2002 | TamU | 29 | (2) |
| 2003–2005 | Haka | 51 | (10) |
| 2006 | RoPS | 18 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 248 | (30) |
Maajoukkue
| 1991–1992 | Suomi U15 | 12 | (0) |
| 1992–1993 | Suomi U16 | 5 | (0) |
| 1994 | Suomi U17 | 2 | (0) |
| 1996 | Suomi U19 | 3 | (0) |
| 1998–1999 | Suomi U21 | 11 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mika Nenonen (s. 28. huhtikuuta 1977 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja, joka pelasi vasemmalla laidalla ja myös vasempana laitapuolustajana.
Nenonen pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa 8. lokakuuta 1994, kun hänen edustamansa RoPS hävisi vierasottelun Hakalle 1–5. Seuraavat liigaottelunsa Nenonen pelasi PK-35:ssä kaudella 1998. Hän pelasi 22 ottelua PK-35:n saavuttaessa SM-pronssia ja teki ensimmäisen liigamaalinsa 1. kesäkuuta, kun PK-35 voitti FinnPan kotonaan 1–0. Kausina 1999–2001 Nenonen edusti Jokereita yhteensä 61 liigaottelussa. Jokereissa hän oli saavuttamassa SM-hopeaa kaudella 2000. Kaudella 2002 Nenonen edusti Tampere Unitedia 29 liigaottelussa. Kausina 2003–2005 Nenonen pelasi Hakassa 51 liigaottelua. Hakassa hän voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2004 ja SM-hopeaa kaudella 2003. Yhteensä Nenonen pelasi 174 liigaottelua, joissa hän teki 21 maalia.
Suomen Cupin Nenonen voitti Jokereissa 1999 ja Hakassa 2005. PK-35:n kanssa hän oli häviämässä loppuottelua 1998.
Saavutukset

Veikkausliiga:
kultaa 2004 (Haka)
hopeaa 2000 (Jokerit) ja 2003 (Haka)
pronssia 1998 (PK-35)
Suomen Cup:
kultaa 1999 (Jokerit) ja 2005 (Haka)
hopeaa 1998 (PK-35)
Mauro Berruto

| Mauro Berruto |
| --- | --- |
 Mauro Berruto vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1969 (ikä 55) Torino, Italia
Mauro Berruto (s. 8. toukokuuta 1969) on italialainen lentopallovalmentaja. Berruto valmensi Suomen miesten lentopallomaajoukkuetta menestyksekkäästi vuosina 2005–2010. Suomi saavutti hänen alaisuudessaan EM-nelossijan vuoden 2007 EM-lopputurnauksesta. Berruto siirtyi Italian lentopallomaajoukkueen päävalmentajaksi vuonna 2010, kun hän käytti optionsa, jonka myötä hän kykeni irtisanomaan sopimuksensa Suomen maajoukkueen kanssa.
Italian miesten lentopallomaajoukkueen päävalmentajana Berruto toimi aina kesään 2015 asti, kunnes hän erosi. Eroon johtivat erimielisyydet maajoukkueen tähtipelaajiston kanssa. Berruto ei hyväksynyt maajoukkuepelaajien yöelämään kohdistuneita reissuja kesken Maailmanliigan ja erotti heidät Italian maajoukkueesta. Kohun saattelemana lopulta Berruto itse päätti erota heinäkuussa 2015. Italian päävalmentaja hän saavutti joukkueen kanssa muun muassa pronssia Lontoon olympialaisista 2012 ja hopeaa EM-kisoista vuosina 2011 ja 2013.
Valmentanut

2010-2011
Päävalmentaja Lube Macerata, Italia
2008-2010
Päävalmentaja Suomen maajoukkue
Päävalmentaja Monticari/Monza, Italia
2007-2008
Päävalmentaja Suomen maajoukkue
Päävalmentaja Panathinaikos, Kreikka
2006-2007
Päävalmentaja: Suomen maajoukkue
2005-2006
MM-kisoissa Italian maajoukkueen kakkosvalmentaja
Päävalmentaja: Suomen maajoukkue
Päävalmentaja: Padova, Italia
2004-2005
Päävalmentaja: Suomen maajoukkue
Päävalmentaja: Lube Macerata, Italia
Kakkosvalmentaja: Italian maajoukkue
2003-2004
Päävalmentaja: Parma, Italia
Kakkosvalmentaja: Italian maajoukkue
2002-2003
Päävalmentaja: Piacenza, Italia
Päävalmentajana Mestareiden liigan All-Stars pelissä
2001-2002
Päävalmentaja: Piacenza, Italia
1999-2001
Päävalmentaja: Torino, Italia
Kakkosvalmentaja: Kreikan Maajoukkue
Saavutukset

Päävalmentajana:
Cev cupin voitto
Hopea mitali Euroopan liigassa 2005
Nousu Italian A2-liigasta A1- liigaan
2 Italian Cupin voittoa (A2 liigassa)
2 kultaa yliopistojen MM-kisoissa
Kakkosvalmentajana:
Euroopan Mestaruus 2003
Olympiahopeaa 2004
Hopea mitalia Maailmanliigassa
Pronssi mitali Maailmanliigassa
Kreikan mestaruus
2 voitto Kreikan cupista
2 voittoa Cup- Mestareiden liigassa
Finaalipaikka Mestareiden liigassa
Muuta
Valittiin Vuoden valmentajaksi Suomessa 2007, vuoden valmentajaäänestyksessä toinen 2009
Nimettiin Italian A2-liigan parhaaksi italialaiseksi päävalmentajaksi kaudella 2001-2002.
Italian yliopistojen mestaruus 2000 ja 2001 Cus Torinon päävalmentajana.
Toiminut freelancetoimittajana useissa eri tiedotusvälineissä.
Luennoinut urheilupsykologiasta, lentopallovalmennuksesta ja liikkeenjohdosta eri oppilaitoksissa.
Aiheesta muualla

Mauro Berruton verkkosivut (italiaksi)
Ylen Elävä arkisto: Mauro Berruto vaatii asennetta
Mauro Berruto (2007).
Mauro Berruto Lahdessa 2007.
Mick Channon

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Michael Roger Channon
Syntymäaika: 28. marraskuuta 1948 (ikä 75)
Syntymäpaikka:  Orcheston, Wiltshire, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 183 senttimetriä
Junioriseurat
1964–1965: Southampton FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1965–1977 |  Southampton | 391  | (157) |
| 1974 |  Durban Celtic (laina) |   |  |
| 1977–1979 |  Manchester City | 72 | (24) |
| 1978 |  Cape Town City (laina) |  |  |
| 1979–1982 |  Southampton | 119 | (28) |
| 1981 |  Newcastle KB United (laina) | 4 | (3) |
| 1981 |  Gosnells City (laina) | 1 | (1) |
| 1982 |  Caroline Hill |  |  |
| 1982 |  Newcastle United | 4 | (1) |
| 1982 |  Bristol Rovers | 9 | (0) |
| 1982–1985 |  Norwich City | 88 | (16) |
| 1983 |  Durban City (laina) |  |  |
| 1985 |  Miramar Rangers |  |  |
| 1985–1986 |  Portsmouth | 34 | (6) |
| 1986–1987 |  Finn Harps | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 1972–1977 |  Englanti | 46 | (21) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Michael Roger ”Mick” Channon (s. 28. marraskuuta 1948 Orcheston, Wiltshire, Englanti) on jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä varsinkin Southamptonissa. Englannin maajoukkueessa hän pelasi 46 ottelua ja teki niissä 21 maalia vuosina 1972–1977. Myöhemmin Mick Channonista on tullut menestynyt kilpahevoskouluttaja.