stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boykininspanieli

| Boykininspanieli |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:  Etelä-Carolina,  Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa ei yhtään, Amerikassa suosittu
Rodun syntyaika:  1900-luvun alku
Alkuperäinen käyttö:  kalkkunan, fasaanin ja kyyhkyn metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys-, jäljestys- ja seurakoira
Muita nimityksiä:  Boykin Spaniel, Boykin, Swamp Poodle, Little Brown Dog (LBD)
FCI-luokitus:  ei, mutta Amerikan kennelklubin Sporting Group
Ulkonäkö
Paino:  uros 13,6–18,2 kg, narttu 11,4–15,9 kg
Säkäkorkeus:  uros 39,4–45,7 cm, narttu 35,6–40,6 cm
Väritys:  maksan- tai suklaanruskea
Boykininspanieli on keskikokoinen amerikkalainen koirarotu. Se on spanieli joka jalostettiin villikalkkunoiden metsästykseen Etelä-Carolinan Wateree-jokirämeellä. Se on ollut Etelä-Carolinan osavaltiokoira vuodesta 1985 lähtien.
Ulkonäkö

Boykininspanieli on hieman cockerspanielia kookkaampi ja huomattavasti painavampi rungon leveytensä vuoksi. Säkäkorkeus on uroksilla 39,4–45,7 cm ja paino 13,6–18,2 kg. Nartut ovat pienempiä: 35,6–40,6 cm ja 11,4–15,9 kg. Vastoin rodun todellista käyttötarkoitusta ja tyyppiä jotkut kenttäkoekoirien kasvattajat suurentavat linjansa kokoa voidakseen kilpailla tehokkaammin muita noutavia rotuja vastaan. Ostajien tulee olla tietoinen pennun oikeasta koosta ja painosta sukutaulussa ennen kasvattajan valintaa, mikäli ostajille on väliä koiran koolla.
Perinteisesti häntä typistetään kolmen päivän iässä ja siitä jätetään jäljelle 1/3 alkuperäispituudesta. Silmät ovat lumoavat ja kirkkaat. Niiden väri vaihtelee kirkkaan kullasta tummaan meripihkaan. Pennuilla on maitomaiset sinertävän kultaiset tai meripihkan väriset silmät viidenteen ikäkuukauteen asti.
Karvapeitteen väri on joko maksa tai suklaa (ruskean sävyissä). Tämä eteläinen vesispanieli on jalostettu sopeutumaan ainoastaan kaakkois-USA:n keskimääräiseen ilmastoon. Karvan pituus ja paksuus vaihtelee laajasti koska rodun jalostuksessa on käytetty useita eri rotuja. Kaikki karvatyypit sallitaan, jotkut ovat lähes kiharoita amerikanvesispanielin tapaan ja jotkut erittäin suorakarvaisia kuten fieldspanielilla. Karvan pituus on yleensä 1–2 tuumaa kaikkialla rungossa. Muutamalla sukulinjalla on lyhyempi, suora karvapeite joka muistuttaa suuresti labradorinnoutajaa. Korvien, rintakehän ja raajojen karvoitus voi vaihdella paksuudessa ja pituudessa hyvin vähäisestä keskimääräiseen. Erityisesti korvien karvoitus saattaa vaihdella auringonkultaisesta kellanruskeaan eikä se ole virhe.
Näyttelykoiran trimmaus ja karvojen leikkely pitäisi jättää minimiin, muotoillen vain hieman pään ja ylälinjan karvoja. Joillain yksilöillä on samanlainen nuttura kuin llewllininsetterillä. Kenttätyypin koirat ajellaan usein lyhytkarvaisiksi eikä sitä tule pitää hylkäävänä virheenä niin kauan kuin karvapeite on tarpeeksi pitkää suojatakseen ihoa. Väärin tehty karvojen ajelu voi johtaa karvojen takaisin kasvamiseen äärimmäisen vääränsävyisenä, haalistuneena tai harmahtavana.
Rintakehässä saa olla valkoinen merkki, mutta jos se on yli 60 % rinnan leveydestä tai jos merkki on muualla kuin rintakehän alueella, pentua ei voida ottaa Boykin Spaniel Society:n rekisteriin vaikka Amerikan Kennelklubi ja United Kennel Club eivät hyväksy rekisteröimisen kieltämistä muodollisista syistä. Valkoinen varpaissa tai rintakehässä on puhtaasti kosmeettinen ominaisuus eikä se vaikuta koiran työkykyyn tai terveyteen.
Luonne ja käyttäytyminen

Boykininspanieli on ystävällinen, sosiaalinen koira joka sopii parhaiten perheympäristöön jossa liikutaan paljon ulkona. Se on helppo kouluttaa ja halukas työskentelemään. Se on äärimmäisen vakaa lasten ja muiden koirien suhteen. Sitä voidaan toisinaan kuvailla energiseksi koiraksi, jolla on suuri sietokyky joka kestää koko päivän. Se sopeutuu äärimmäisen hyvin erilaisiin ympäristöihin niin kauan kuin sille annetaan mahdollisuus sosiaaliseen kanssakäymiseen ja paljon aikaa polttaa äärimmäistä energiaa. Tämä koira on erityisen hyvä lasten ja muiden koirien kanssa. Se ei suutu helposti ja sillä on taipumus miellyttämisenhaluun ja ystävällisyyteen. Boykin rakastaa omistajaansa, mutta myös huomiota. Sillä on suuri energiantarve ja se jaksaa varmasti loppuun minkä tahansa sille annetun aktiviteetin.
Boykininspanieli on monipuolinen metsästyskoira, joka työskentelee sekä noutajana että ylängön metsästäjänä ajaen linnut lentoon. Saaliin osoittaminen ei kuulu rodun metsästystyyliin. Sen kestävyys kuumassa säässä ja into tekevät siitä hyvän kyyhkyn, fasaanin ja muun ylängön riistan metsästäjän. Sitä voidaan käyttää hirven ajoon tai haavoittuneen riistan jäljittämiseen. Sen pieni koko tekee sen kuljettamisen kanootissa ja muissa pienissä veneissä helpoksi ja sitä kuvaillaan "koiraksi joka ei keinuta venettä."
Terveys

Boykininspanielilla on monta samaa terveysongelmaa kuin muilla spanieleilla ja noutajilla.
Vuoden 2006 tilastojen mukaan boykininspanielilla on 37% todennäköisyys syntyä lonkkavikaisena. Paikallinen eläinlääkäri voi tutkia pennut tältä varalta 2 vuoden iässä röntgenkuvauksella tai jopa 4 kuukauden iässä PennHIP-kokeella. Kaikkien jalostuskoirien tulee joko läpäistä PennHIP tai saada riittävän hyvä röntgenkuvaustulos jotta niitä voidaan käyttää jalostukseen.
Rodulla on myös suuri taipumus silmäongelmiin ja patellaluksaatioon. Iho- ja karvaongelmia on myös ja ne saattavat olla yhteydessä kilpirauhasen tai endokriinisiin häiriöihin. On myös diagnosoitu tapauksia joilla on esiintynyt sydän- ja kyynärongelmia.
BSS ja BSCBAA etiikkaohjeet määräävät että jalostukseen käytettävien koirien pitää olla testattu lonkkien, perinnöllisen silmäsairauden ja sydämen osalta, kuten myös muiden sairauksien jotka saattavat periytyä geneettisesti kuten allergiat, kyynärdysplasia ja patellaluksaatio. Orthopedic Foundation for Animals arvioi 157 rotua tammikuun 1974 ja joulukuun 2009 välisenä aikana. Boykininspanieli sijoittui pahimmiten lonkkaviasta kärsivien rotujen listalla 13:nneksi, sillä peräti 34.8% koirista oli sairastunut siihen.
Hoito

Kuten kaikki koirat, boykininspanieli tarvitsee päivittäistä ulkoilua ja säännöllistä harjausta. Karvapeitteen säännöllistä leikkausta suositellaan, erityisesti jos koira työskentelee kentällä koska pehmeä karvapeite kerää heinää ja orjantappuroita. Koiran suihkuttaminen keittiösuihkuttimella on myös suositeltavaa koska se auttaa ehkäisemään takkujen muodostumista pitkään karvaan.
Aiheesta muualla

Virallinen boykininspanieli-rekisteri
Boykin Spaniel Club & Breeders Association of America
Boykin Spaniel Rescue Inc.
Käännös

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Boykin Spaniel
Boykininspanieli sopeutuu eri ilmastoihin.
Käännös suomeksi
Alessandro Del Piero

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alessandro Del Piero
Syntymäaika: 9. marraskuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Conegliano, Veneto, Italia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 173 cm
Lempinimi: Alex Il Capitano Pinturicchio Il Fenomeno Vero
Junioriseurat
1982–1988: San Vendemiano
1988–1993: Padova
1993–1994: Juventus
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1993 | Padova | 14 | (1) |
| 1993–2012 | Juventus | 513 | (208) |
| 2012–2014 | Sydney FC | 48 | (24) |
| 2014 | Delhi Dynamos FC | 10 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 585 | (234) |
Maajoukkue
| 1991 | Italia U17 | 3 | (1) |
| 1992–1993 | Italia U18 | 14 | (12) |
| 1993–1996 | Italia U21 | 12 | (3) |
| 1995–2008 | Italia | 91 | (27) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. heinäkuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. heinäkuuta 2015.
Alessandro Del Piero (s. 9. marraskuuta 1974 Conegliano, Veneto) on italialainen jalkapallon maailmanmestari, joka edusti suurimman osan urastaan Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta. Vuonna 2012 hän siirtyi Australian A-Leagueen, jossa hän pelasi Sydneyn joukkueessa. Del Pieron pelipaikka oli hyökkääjä.
Vuonna 2004 Del Piero pääsi FIFA 100 -listalle, johon jalkapalloilija Pelé on valinnut omasta mielestään 125 parasta elävää jalkapalloilijaa. Vuonna 2007 hän voitti Kultainen kenkä -palkinnon.
Del Piero on Juventuksen kaikkien aikojen paras maalintekijä. Uransa hän aloitti Padovassa, josta hän siirtyi 18-vuotiaana nuorukaisena Juventukseen, ja on pysynyt siitä lähtien Juventuksen ikonina ja symbolina. Torinolaisjoukkueessa Del Piero on voittanut Serie A:n mestaruuden kahdeksan kertaa (1995, 1997, 1998, 2002, 2003, 2005, 2006 ja 2012), Mestarien liigan (1996), ja Intercontinental Cupin (1996). Hän toimi suurimmassa osassa näissä voitoissa keskeisimpänä pelaajana, josta tuli parissa vuodessa yksi Juventus-legendoista, Roberto Baggion, Michel Platinin ja Giampiero Bonipertin vertainen pelaaja. Hänen paras kautensa oli 1997–1998, jolloin hän teki 21 maalia Serie A:ssa, ja oli paras maalintekijä myös Mestarien liigassa kymmenellä maalillaan.
Del Piero pelasi vuosina 1995–2008 Italian maajoukkueessa 91 maaottelua, joista useassa hän toimi Italian kapteenina. Del Piero teki Italialle pelaamissaan otteluissa 27 maalia.
Tausta

Del Piero syntyi 9. marraskuuta 1974 Coneglianossa, Venetossa. Lapsena Del Piero pelasi säännöllisesti jalkapalloa takapihallansa kahden kaverinsa, Nelson ja Pierpaolon kanssa. Kaikki kolme haaveilivat jalkapallo-urasta, mutta vain Del Piero lopulta pystyi toteuttamaan haaveensa. Lapsena hän pelasi San Vendemianon joukkueessa 7-vuotiaasta asti. Del Piero pelasi joskus maalivahtina, koska näin hän pääsi olemaan maalissa olon vastapainoksi, kentällä enemmän. Hänen äitinsä mielestä oli parempi, että hän pelaa maalissa, koska siinä mahdollisuudet loukkaantumiseen ovat pienemmät. Del Piero itse halusi kuitenkin koko ajan kenttäpelaajaksi.
Seurajoukkueura > Padova (1991–1993)

San Vendemianon joukkueessa Del Piero pelasi vuoteen 1988 asti, jolloin hän lähti pelaamaan Padovan juniorijoukkueessa. Ensimmäisen tilaisuutensa ammattilaisjoukkueessa hän sai vuonna 1991, jolloin hän pääsi pelaamaan Serie B:ssä pelanneen Padovan joukkueessa. Kaudella 1991–1992 hän pelasi joukkueessa neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi kymmenen ottelua, tehden niissä yhden maalin Ternana Calciota vastaan 5–0 päättyneessä ottelussa.
Seurajoukkueura > Juventus (1993–2012) > Ensimmäinen kausi suurseurassa (1993)

Vuonna 1993 Del Piero siirtyi Padovasta Juventukseen 2,6 miljoonalla eurolla, ja pelasi joukkueessa vuoteen 2012 asti. Del Piero teki debyyttinsä Serie A:ssa Foggiaa vastaan 12. syyskuuta 1993. Seuraavassa ottelussa Reggianaa vastaan vaihdosta sisään tullut Del Piero teki joukkueessa ensimmäisen maalinsa. 20. maaliskuuta 1994 hän teki Parmaa vastaan ensimmäisen hattutemppunsa, eli kolme maalia yhdessä ottelussa. Ensimmäisen kautensa aikana Del Piero pelasi Juventuksessa yksitoista ottelua tehden niissä viisi maalia.
Seurajoukkueura > Juventus (1993–2012) > Nousu tähtipelaajaksi ja Juventuksen kapteeniksi

Seuraavalla kaudella (1994–1995) Juventus voitti ensimmäisen Scudettonsa kahdeksaan vuoteen. Del Piero syrjäytti parissa vuodessa Juventuksen silloisen tähtipelaajan Roberto Baggion, joka myytiin lopulta AC Milaniin vuonna 1995. Baggion myynnin jälkeen Del Piero sai pelinumerokseen #10. Jo 1990-luvun toisella puoliskolla Del Piero nousi nopeasti joukkueen ikoniksi ja lopulta hänet nimettiin myös joukkueen kapteeniksi. Vuonna 1996 Juventus voitti Intercontinental Cupin, jonka finaalissa Del Piero teki ainoan maalin Juventuksen voittaessa argentiinalaisen River Platen 1–0.
Gianni Agnelli sanoi erään pelin jälkeen, kun Del Piero oli vielä nuorukainen: ”Jos Baggio on Raffaello kentällä, niin Del Piero olkoon Pinturicchio – hieman tuntemattomampi maalari, mutta kentällä vähintäänkin tunnetumman mestarinsa veroinen.” Del Pierolla on lukuisia lempinimiä, joista Agnellin antama Pinturicchio lienee tunnetuin. Kansainvälisesti hänet tunnetaan nimellä Alex, kun taas Italiassa suositaan lyhennettä Ale.
8. marraskuuta 1998 Del Piero loukkasi vakavasti vasemman polvensa, jonka vuoksi hän joutui olemaan peräti yhdeksän kuukautta poissa pelikentiltä. Kaipaavat fanit ristivät hänet Godot'ksi, Samuel Beckettin näytelmän Huomenna hän tulee (engl. Waiting for Godot) mukaan (joka ei siis koskaan näytelmässä palaa).
Juventuksen Godot kuitenkin palasi ja teki loukkaantumisensakin jälkeen kasan maaleja. Marcello Lippin ollessa Juventuksen valmentajana 1996–1999 ja 2001–2004 Del Piero ja Juventus jatkoivat voittokulkuaan Italiassa ja Euroopassa. Vuosina 2005–2006, Fabio Capellon ollessa valmentaja, Del Pieron ehdoton asema joukkueen avauksessa tuli kyseenalaistetuksi. Zlatan Ibrahimović ja David Trezeguet olivat usein uuden valmentajan ykkösvalintoja ja Capello peluutti Del Pieroa usein vaihtopelaajana.
Seurajoukkueura > Juventus (1993–2012) > Kausi Serie B:ssä (2006–2007)

Juventus pudotettiin Serie B -sarjatasolle sopupeli-skandaalin myötä kauden 2006 päätteeksi ja siltä vietiin kaksi Italian mestaruutta (2004–2005 ja 2005–2006). Del Piero ilmoitti, että aikoo pysyä joukkueessa rakkaudesta Juventukseen ja Agnellien perheeseen. Samoin tekivät Mauro Camoranesi, David Trezeguet, Pavel Nedved ja Gianluigi Buffon. Nämä pelaajat halusivat nostaa Juventuksen takaisin Serie A:han ja maailman huipulle.
Serie B:ssä valmentajan ja entisen Juventus-pelaajan Didier Deschampsin aikakaudella Del Piero palasi jälleen avauskokoonpanon pelaajaksi. 20. tammikuuta 2007 hän pelasi kaikkien aikojen 500:nnen ottelunsa Juventuksessa. Del Piero voitti Serie B:n maalikuninkuuden 20 maalilla ja johti joukkueen takaisin Serie A:han kaudeksi 2007–2008.
Seurajoukkueura > Juventus (1993–2012) > Paluu Serie A:han (2007–2008)

Juventuksen palattua takaisin pääsarjatasolle, uudeksi valmentajaksi valittiin Claudio Ranieri. Del Piero johti joukkuettaan mallikkaasti ja voitti nyt puolestaan Serie A:n maalikuninkuuden kaudella 2007–2008 tehtyään 21 maalia. Viimeksi hän oli tehnyt yhtä monta maalia kauden aikana Serie A:n kaudella 1997–1998. Joukkuekaveri David Trezequet sijoittui toiseksi 20:llä maalillaan.
Kauden viimeisessä ottelussa Sampdoriaa vastaan Del Piero teki 20:nnen maalinsa. Hänet kaadettiin rangaistusalueella ja hän sai joukkueelleen rangaistuspotkun. Hän ei kuitenkaan ampunut sitä itse, vaan lahjoitti potkun Trezeguet'lle, joka nousi näin myös 20:een maaliin. Myöhemmin ottelussa Del Piero hankki joukkueelleen vielä yhden rangaistuspotkun ja ampui sen tällä kertaa itse, voittaen samalla maalikuninkuuden. Del Piero oli yksi Serie A:n kauden parhaista pelaajista ja Italian uusi päävalmentaja Roberto Donadoni valitsikin hänet kesän EM-turnaukseen.
Seurajoukkueura > Juventus (1993–2012) > Kaudet 2008–2010

Kauden 2008–2009 Del Piero ja Juventus aloittivat pirteästi. Del Piero täytti 9. marraskuuta 2008 34 vuotta ja koko edeltävä kuukausi oli ollut hänelle yhtä juhlaa. Hän oli tärkeässä osassa, kun Juventus voitti Real Madridin kahdesti Mestarien liigan lohkovaiheessa. Ensimmäisessä joukkueiden kohtaamisessa Del Piero teki yhden maalin ja toisessa ottelussa kaksi maalia. Hän kertoi sen olleen unelmansa. Serie A:ssa hän teki kauden ensimmäisen maalinsa lokakuun aikana. Alkukauden puheenaiheena oli Del Pieron kyky ampua vapaapotkuja, ja hän voittikin goal.comin järjestämän äänestyksen parhaasta vapaapotkujen antajasta.
17. heinäkuuta 2009 Del Piero teki Juventuksen kanssa jatkosopimuksen, jonka myötä hän jatkoi joukkueessa 30. kesäkuuta 2011 asti. 14. maaliskuuta 2010 Alessandro teki hänen 300:nnen ja 301:nnen maalin urallaan 3–3-tasapelissä Sienaa vastaan.
Seurajoukkueura > Juventus (1993–2012) > Viimeiset kaudet Juventuksessa (2010–2012)

Kaudella 2010–2011 Del Piero nousi kaikkien aikojen eniten maaleja tehneeksi pelaajaksi Juventuksessa, kun hän teki voittomaalin AC Milania vastaan 30. lokakuuta 2010 pelatussa ottelussa. Del Piero teki uransa 179:nnen Serie A -maalinsa, rikkoen joukkueen legendan, Giampiero Bonipertin maaliennätyksen Juventuksessa. Samalla hän nousi Serie A:n kaikkien aikojen maalipörssissä sijalle kymmenen. Seuraavaksi tavoitteekseen Del Piero ilmoitti 200 maalin rajan saavuttamisen. Del Pieron sopimus olisi päättynyt kauden jälkeen, mutta hän teki yhden kauden jatkosopimuksen seurassa 1. toukokuuta 2011. 18. lokakuuta 2011 Juventus vahvisti, että kausi tulee jäämään Del Pieron viimeiseksi seurassa.
11. huhtikuuta 2012 Del Piero pelasi 700:nnen virallisen ottelunsa Juventuksessa. Hän teki Laziota vastaan pelatussa ottelussa 2–1-voittomaalin. Se oli hänen toinen osumansa kaudella 2011–2012. Kauden päätteeksi Juventus voitti mestaruuden, joka jäi Del Pieron viimeiseksi seurassa, koska hän ei saanut sopimusta seuraavaksi kaudeksi. Kauden viimeisessä ottelussa Atalantaa vastaan Del Piero teki joukkueen 2–0-maalin. Juventus ei hävinnyt kauden aikana yhtään ottelua. Del Pieron viimeiseksi otteluksi Juventuksen paidassa jäi Italian Cupin loppuottelu Napolia vastaan. Napoli voitti ottelun 2–0. Toukokuun lopussa Del Piero kertoi, ettei halua pelata missään toisessa italialaisessa seurassa, vaan aikoo siirtyä pelaamaan ulkomaille. Hän ei ollut kuitenkaan vielä tehnyt päätöstä tulevasta seurasta. 30. kesäkuuta Del Pieron Juventus-sopimuksen päätyttyä hän kirjoitti kannattajilleen avoimen kirjeen, jossa hän kertoi, että vaikka hän ei ole enää Juventuksen pelaaja, on hän ”aina yksi teistä”.
Seurajoukkueura > Sydney (2012–)

Del Piero siirtyi kaudeksi 2012–2013 Australian pääsarjaan A-Leagueen, jossa hän pelaa Sydneyn riveissä. Hän teki kaksivuotisen sopimuksen 5. syyskuuta 2012. Sopimuksen vahvistuttua Juventus toivotti Del Pierolle hyvää jatkoa uudessa seurassa. Del Piero pelasi ensimmäisen ottelunsa uudessa seurassaan 6. lokakuuta 2012, kun hänen joukkueensa hävisi vieraskentällä Wellington Phoenixille. Ensimmäisen maalinsa uudessa joukkueessa Del Piero teki toisessa ottelussa Newcastle Jetsiä vastaan vapaapotkusta. Sydney kuitenkin hävisi ottelun 2–3. Kauden kolmannessa ottelussa Del Piero teki joukkueensa 1–0-voittomaalin vieraskentällä Western Sydney Wanderersia vastaan.
Maajoukkueura > Maailmanmestaruuskilpailut 1998

Jalkapallon MM-kisoissa vuonna 1998 Del Piero pelasi lohkovaiheessa Kamerunia ja Itävaltaa vastaan. Voitokkaassa neljännesvälierässä Norjaa vastaan hän oli kentällä 78 minuuttia. Puolivälierässä Ranskaa vastaan hän oli kentällä 67 minuuttia, kunnes tuli vaihtoon. Varsinaisen peliajan jäätyä maalittomaksi, ottelu venyi rangaistuspotkukilpailuun, jonka Ranska voitti.
Maajoukkueura > Euroopan-mestaruuskilpailut 2000

EM-kisoissa vuonna 2000 Del Piero oli suuressa roolissa Italian sijoituttua hopealle. Lohkovaiheen ottelussa Ruotsia vastaan hän teki 2–1-voittomaalin 88:nnella peliminuutilla. Del Piero meni kahden puolustajan välistä, ja potkaisi pallon maalin yläkulmaan. Puolivälierässä Romaniaa vastaan Del Piero oli aloituskokoonpanossa, mutta ei tehnyt maaleja. Välierässä Italia voitti Hollannin rangaistuspotkukisassa. Varsinaisella peliajalla Del Piero sai mahdollisuuden tehdä maalin vapaapotkusta, mutta laukaus meni maalin ohi. Italian Ranskalle häviämässään loppuottelussa Del Piero tuli vaihdosta sisään 53:nnella minuutilla, mutta ei pystynyt tekemään maaleja, vaikka sai muutaman tilaisuuden siihen.
Maajoukkueura > Maailmanmestaruuskilpailut 2002

Loukkaantumisten jälkeen paluun jalkapallon pariin tehnyt Del Piero valittiin vuoden 2002 MM-kisoihin, jotka olivat hänen kolmannet arvokisansa. Turnauksen karsinnoissa Del Piero teki ratkaisevan maalin Unkaria vastaan, joka sinetöi Italian pääsyn lopputurnaukseen. Lopputurnauksen voittoisassa ensimmäisessä ottelussa Ecuadoria vastaan Del Piero tuli kentälle 74 minuutin pelin jälkeen. Tappiollisessa ottelussa Kroatiaa vastaan Del Piero ei pelannut, mutta seuraavassa ottelussa Meksikoa vastaan Del Piero teki tärkeän tasoitusmaalin 85:nnella peliminuutilla, ja ottelu päättyi tasan 1–1. Ilman Del Pieron maalia Italia olisi voinut pudota jatko-otteluista. Neljännesvälierissä Italia kohtasi Etelä-Korean, ja kärsi joukkueelle yllätystappion Etelä-Korean Ahn Jung-Hwanin ratkaistessa ottelun kultaisella maalilla. Aloituskokoonpanossa ollut Del Piero otettiin vaihtoon 61 minuutin kohdalla.
Maajoukkueura > Euroopan-mestaruuskilpailut 2004

EM-kisoissa vuonna 2004 Del Piero pelasi jokaisessa Italian lohkovaiheen ottelussa, mutta ei tehnyt niissä maaliakaan. Avausottelussa Tanskaa vastaan hän sai monia hyviä tilaisuuksia maalintekoon, mutta Tanskan maalivahti Thomas Sørensen torjui kaikki yritykset ja ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Myös Ruotsia vastaan Del Piero sai mahdollisuuksia maalintekoon, mutta ottelu päättyi tasan 1–1 Antonio Cassanon ja Zlatan Ibrahimovićin tehtyä maalit. Vaikka Italia voitti lohkon viimeisessä ottelussaan Bulgarian 2–1, niin sen turnaus päättyi tähän, koska Tanska ja Ruotsi jakoivat pisteet lohkon viimeisessä pelissä.
Maajoukkueura > Maailmanmestaruuskilpailut 2006

Vuoden 2006 MM-kisoissa Del Piero ei ollut avausottelussa Ghanaa vastaan kentällä. Yhdysvaltoja vastaan hän tuli vaihdosta kentälle, kun 54 minuuttia oli pelattu. Joukkueen kolmannessa ottelussa Tšekkiä vastaan Del Piero oli koko ottelun ajan vaihtopenkillä. Ensimmäisen kerran aloituskokoonpanossa hän oli neljännesvälierässä Australiaa vastaan 26. kesäkuuta. Puolivälierässä Ukrainaa vastaan Del Piero istui vaihtopenkillä. Turnauksen välierässä Saksaa vastaan Italia joutui jatkoajalle. Kun 104 minuuttia ottelusta oltiin pelattu, Del Piero otettiin vaihdosta sisään. Ensin Fabio Grosso vei Italian 1–0-johtoon 119:nnella minuutilla ja Del Piero teki vielä 2–0-maalin jatkoajan lisäajalla. Loppuottelu Ranskaa vastaan venyi rangaistuspotkukisaan asti. 86:nnella minuutilla kentälle tullut Del Piero teki yhden Italian viidestä maalista.
Maajoukkueura > Euroopan-mestaruuskilpailut 2008

EM-kisoissa vuonna 2008 Del Piero pelasi ensimmäisessä ottelussa Hollantia vastaan. Ottelu päättyi Hollannin 3–0-voittoon. Vaihdosta kentälle tullut Del Piero sai yhden hyvän maalipaikan, mutta ei saanut tehtyä maalia. Romaniaa vastaan Del Piero toimi Italian kapteenina, mutta ei onnistunut maalinteossa. Ottelu päättyi tasatulokseen 1–1. Del Piero ei pelannut lohkovaiheen viimeisessä ottelussa eikä puolivälierässä, johon joukkueen pelit päättyivät, koska se hävisi Espanjalle rangaistuspotkukisassa.
Maajoukkueura > Viimeiset maaottelut

EM-turnauksen jälkeen Italian päävalmentajaksi palannut vuoden 2006 maailmanmestari Marcello Lippi ei aluksi aikonut kutsua Del Pieroa enää maajoukkueeseen, mutta kun hyökkääjä pääsi loistavaan vireeseen kaudella 2008-2009, Lippi kutsui Del Pieron jälleen mukaan. Viimeiset maaottelunsa Del Piero pelasi lokakuussa 2008, MM-karsinnoissa vuoden 2010 MM-kisoihin. Kun Lippi valitsi MM-kisajoukkueen, Del Piero ei enää ollut mukana.
Pelityyli

Del Piero ei ole kovin pitkä (173 senttimetriä), mutta hänen pelityyliään pidetään luovana, mikä auttaa tekemään maaleja. Hänen vapaapotkujaan ja rangaistuspotkujaan pidetään myös suuressa arvossa. Del Piero on tullut tunnetuksi tekemällä maaleja erityiseltä ”Del Piero -vyöhykkeeltä” (”Gol alla Del Piero”). Hän lähestyy maalia vasemmasta sivusta ja potkaisee kierteisen kohopallon kohti maalin yläkulmaa.
Yksityiselämä

12. kesäkuuta 2005 Del Piero meni naimisiin pitkäaikaisen tyttöystävänsä, Sonia Amoruson kanssa. Heidän ensimmäinen lapsensa, Tobias, syntyi 22. lokakuuta 2007, ja toinen, Dorothy, syntyi 4. toukokuuta 2009. 12. syyskuuta 2010 hän ilmoitti nettisivuillaan, että hänen vaimonsa odottaa heidän kolmatta lastaan.
Jalkapallomaailman ulkopuolella Del Piero harjoittelee säännöllisesti golfia ja rakastaa koripalloa sekä tennistä. Kanadalainen koripalloilija Steve Nash ja pyöräilijä Eddy Merckx ovat kertoneet fanittavansa Del Pieroa. Myös muusikko Noel Gallagher, Oasis-yhtyeen entinen jäsen, on kertonut kannattavansa Del Pieroa. Vuonna 2005 Del Piero oli mukana Oasiksen musiikkivideolla ”Lord Don't Slow Me Down”.
Italialle vuonna 2006 maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa pelanneet Marco Materazzi ja Del Piero nähtiin lavalla Rolling Stonesin konsertissa Milanossa kesäkuussa 2006.