stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Betsy Byars

| Betsy Byars> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. elokuuta 1928 Charlotte
Kuollut: 26. helmikuuta 2020 (91 vuotta)
Kirjailija
Palkinnot
 Newbery-mitali (1971)   Kansallinen kirjapalkinto (1980). 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Betsy Cromer Byars (7. elokuuta 1928 – 26. helmikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen lastenkirjailija. Hänelle on myönnetty Newbery-mitali (1971) ja Kansallinen kirjapalkinto (1980).
Häntä on kehuttu vaikeiden aiheiden käsittelemisestä tinkimättömään tyyliin.
Byars syntyi Pohjois-Carolinassa ja julkaisi ensimmäisen teoksensa vuonna 1962. Hän meni 24. kesäkuuta 1950 naimisiin Ed Byarsin kanssa ja sai neljä lasta vuosina 1951–1958.
Osa Byarsin tuotannosta on käännetty myös suomeksi.
Suomennettuja teoksia

Keskiyön kettu, WSOY 1974 (alkuteos The midnight fox)
Antakaa mun olla, WSOY 1980
Tuhatkiloinen kultakala, WSOY 1984 (alkuteos The Two-Thousand Pound Goldfish)
Maanmainio Blossomin perhe, WSOY, 1989 (The not-just-anybody family)
Blossomin perhe ja korppikotkanainen, WSOY 1989
Blossomin perhe ja rodeosankari, WSOY 1990
Kokkala

Kokkala voi viitata seuraaviin:
Kokkala, kylä Hauholla Suomessa
Kókkala, järvi Kreikassa
Kokkala, sukunimenä:
Lassi Kokkala (s. 1989), suomalainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kokkala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kokit

Erilaisia kokkeja.
Kokit (coccus pl. cocci) eli pallobakteerit ovat pallomaisia tai melko pallomaisia bakteereja. Ne voivat esiintyä kaksittain tai jäävät usein ketjuiksi tai ryhmiksi. Kaksittain esiintyvät ovat diplokokkeja, ketjuina esiintyvät ovat streptokokkeja ja ryhmissä esiintyvät stafylokokkeja.
Kokkibakteerit voivat olla joko aerobisia tai anaerobisia sekä grampositiivisia tai gramnegatiivisia.
Grampositiiviisia aerobisia kokkeja:
Stafylokokit: Staphylococcus aureus, Staphylococcus epidermidis, Staphylococcus saprophyticus
Streptokokit: Streptococcus pneumoniae eli pneumokokki, Streptococcus pyogenes, B,C,D,F,G
Enterokokit: Enterococcus faecalis, Enterococcus faecium
Gramnegatiivisia aerobisia kokkeja:
Neisseriat: Neisseria gonorrhoeae, Neisseria meningitidis
Moraxella catarrhalis
Anaerobisia kokkeja:
Peptostreptococcus
Veillonella
Pneumokokki aiheuttaa keuhkokuumetta, Acinetobacter lwoffii on mesofiilinen kokki, joka on haitallinen paperinvalmistusprosessissa.
Kolondiéba

| Kolondiéba |
| --- | --- |
 Kolondiéba
 Koordinaatit: 11°5′26″N, 6°53′32″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Kolondiéban piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  53 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolondiéba on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Kolondiéban piirin hallinnollinen keskus Sikasson alueella Malissa. Se sijaitsee Norsunluurannikolle johtavan maantie RN30:n varrella 173 kilometriä Sikassosta länteen. Kunnassa on 53 400 ja keskuskylässä 13 200 asukasta.
Kolondiéban kunnan pinta-ala on 2 270 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kébilan ja Ménan, koillisessa Sikasson piirin Niénan, idässä Kolosson ja Tousséguélan, etelässä Kadianan ja Farakon sekä lännessä N’Golodianan ja Bougounin piirin Yiridougoun kuntiin.
Kuntaan kuuluu 54 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja senufoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluu 62 koulua, piirin poliklinikka ja kaksi terveyskeskusta.
Kim Won-jun

Kim Won-jun voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Kim Won-jun, eteläkorealainen jääkiekkoilija
Kim Won-jun, eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Tunnettu myös taiteilijanimellä Dearro.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kim Won-jun”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Apostolinmiekka

| Apostolinmiekka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kurjenmiekkakasvit Iridaceae
Alaheimo::  Iridoideae
Tribus::  Trimezieae
Suku::  Apostolinmiekat Trimezia
Laji::  northiana
Kaksiosainen nimi
 Trimezia northiana  (Schneev.) Ravenne 
Synonyymit
 Neomarica northiana (Schneev.) Sprague 
Katso myös
   Apostolinmiekka Wikispeciesissä   Apostolinmiekka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apostolinmiekka, nuori yksilö
Koruapostolinmiekka eli apostolinmiekka (Trimezia northiana) on kurjenmiekkakasvi. Se on nykyään huonekasvina harvinainen eikä sitä ole helppo löytää kasvimyymälöistä.
Tuntomerkit

Apostolinmiekan lehdet ovat litteät, noin 3 cm leveät ja pituutta niillä on noin 60 cm, vanhoilla kasveilla lehdet voivat olla jopa metrin mittaiset. Lehdet ovat keskivihreät. Kasvutapa on pysty, lehdet taipuvat hiukan kärjestä. Nuorella taimella on vain kaksi lehteä, uudet lehdet kasvavat yksi kerrallaan viuhkamaiseksi ryhmäksi. Kun yksi viuhka on "valmis", kasvi alkaa kasvattaa uutta viuhkaa. Viuhkat eivät välttämättä kasva yhdensuuntaisina, joten vanha kasvi vie runsaasti tilaa joka suunnassa ja voi olla kiikkerä.
Apostolinmiekka kukkii yleensä keväällä. Sanotaan, että se kukkii vasta, kun sillä on 12 lehteä (12 "apostolia"). Litteä kukkavarsi muistuttaa tavallista lehteä, mutta kukan alku tulee pian näkyviin lehden sivusta. Kukkavarressa on voimakas keskisuoni. Yhteen kukkavarteen voi tulla useita kukkia, 2–4, joskus enemmänkin. Tavallisesti apostolinmiekka kasvattaa kerrallaan vain yhden kukkavarren, mutta vanhalle kasville niitä voi tulla useita kerrallaan, yksi jokaiseen viuhkaan. Sininen kukka muistuttaa iiriksen kukkaa ja kukkii vain yhden päivän. Kun kukka on kuihtunut, kukkavarsi jatkaa kasvuaan niin, että se on melkein kaksi kertaa lehtiä pitempi. Kukkavarteen kehittyy 1–2 poikasta. Kukkavarsi poistetaan, kun poikaset on irrotettu.
Hoito

Apostolinmiekka on helppohoitoinen, se viihtyy valossa, muttei siedä suoraa auringonpaistetta. Vähäisemmässä valossa se ei kuki, mutta kasvaa hyvin viherkasvina. Koska se on liljakasvi, se varastoi juuriinsa vettä ja kestää jonkin verran kuivuutta. Siksi se kastellaan kunnolla ja annetaan mullan kuivahtaa kastelujen välillä. Lannoitus vain kasvukaudella, niukasti. Apostolinmiekka viihtyy parhaiten pienehkössä ruukussa.
Lisääminen

Apostolinmiekkaa lisätään poikasista. Ne voidaan irrottaa kukkavarresta, kun ne ovat noin 20 cm:n mittaiset. Poikaset juurrutetaan esimerkiksi vesilasissa ja istutetaan tavalliseen kukkamultaan. Kukkavarren voi myös taivuttaa alas multaan, juurruttaa poikasen siinä ja irrottaa varren myöhemmin emokasvista. Kasvin lisääminen poikasista onnistuu helposti. Vanhat kasvit voi myös jakaa.
Alkuperä

Apostolinmiekka on kotoisin Brasiliasta.
Apostolinmiekan kukka
Ben Halloran

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Benjamin Halloran
Syntymäaika: 14. kesäkuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Cairns, Australia
Kansalaisuus:  Australia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2010–2012 2012–2013 2013–2015 2015–2018 2018 2018– | Gold Coast United Brisbane Roar Fortuna Düsseldorf 1. FC Heidenheim V-Varen Nagasaki Adelaide United |  |
Maajoukkue
| 2014 | Australia | 6 (0) |
Ben Halloran (s. 14. kesäkuuta 1992 Cairns) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Halloran debytoi Australian maajoukkueessa 2014. Hän kuului Australian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2014. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
BJB-Team

| BJB-Team |
| --- | --- |
Perustettu:  1991
Kaupunki:  Riihimäki
Kotiareena:  Riihimäen Jäähalli
– kapasiteetti:  1 250
Sarjataso:  Kaukalopalloliiga (kausi 2004-2005)
Värit:           
Päävalmentaja:  Marko Virtanen (kaudella 2004-05)
Kapteeni:  Tomi Tuovinen
Pronssia:  2004
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
BJB-Team on riihimäkeläinen kaukalopallojoukkue, joka pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla, Kaukalopalloliigassa yhteensä seitsemän kautta.
Historia > Alkukaudet

BJB perustettiin vuonna 1991 BJB:n perustajajäseniä olivat Arto Hyppönen, Sami Vanne ja BJB:ssä koko sen elinkaaren ajan pelaajana ja kapteenina toiminut Tomi Tuovinen. BJB:n seitsemän Kaukalopalloliigakauden ohella joukkue pelasi kaukalopalloa I-divisioonassa kuusi kautta sekä II-divisioonassa yhden kauden verran. Joukkue saavutti siihen asti parhaimman sijoituksensa 1995, sijoittuessaan kuudenneksi Kaukalopalloliigassa. Sama sijoitus uusittiin uudelleen vuosina 2002 ja 2003. Lopulta joukkue saavutti vuonna 2004 SM-pronssia.
Kaukalopalloliigan Pronssijoukkue 2003-2004
Maalivahdit:
19 	Jani Luoma
27 	Jyri Kananen
30 	Petteri Aho
Kenttäpelaajat:
7 	Jan Welander
9 	Petri Jäntti
10 	Marko Raunistola
11 	Tomi Tuovinen (C)
12 	Janne Villanen
15 	Saku Halmetoja
16 	Karri Nurmi
17 	Kim Kuhlström
20 	Timo Gåpå
22 	Juha Lehtola
23 	Nikolai Simonen
32 	Jarkko Virolainen
33 	Mauri Hyppönen
35 	Ville Sipilä
45 	Petri Haaranen
55 	Risto Salminen
65 	Teijo Kaikkonen
77 	Jari Koski
Historia > Menestyskaudet ja Kilpailutoiminnan loppu

2000-luvun menestyksestä huolimatta, BJB oli vaikeuksissa pelaajien, rahoituksen ja vetäjien suhteen ja lopulta vuonna 2005, vuosi SM-pronssin jälkeen BJB ilmoitti luopuvansa Kaukalopalloliiga-paikastaan ja lopettavansa pelaamisen.
BJB:ssä pelasi monia huipputason kaukalopalloilijoita kuten SM-liigassa jääkiekkoakin pelannut Rami Koivisto ja vuonna 2000 Suomen kaukalopallomaajoukkueeseenkin valittu Risto Salminen. BJB:n viimeisellä pelikaudella joukkueessa pelasi myös muutamaan otteeseen Suomen parhaaksi Kaukalopallomaalivahdiksi valittu Mikko Järvinen.
BJB:n viimeisen kauden paras pistemies oli Nikolai Simonen (43+22=65pts).
BJB:n viimeinen Kaukalopalloliigajoukkue kaudella 2004-2005
Maalivahdit:
19 	Mikko Järvinen
27 	Markus Pasanen
30 	Petteri Aho
Kenttäpelaajat:
7 	Jan Welander
9 	Juha Pikkarainen
10 	Marko Raunistola
11 	Tomi Tuovinen (C)
12 	Janne Villanen
15 	Saku Halmetoja
17 	Kim Kuhlström
20 	Timo Gåpå
22 	Juha Lehtola
23 	Nikolai Simonen
24 	Jesse Forsman
25 	Petteri Ruuskanen
32 	Jarkko Virolainen
33 	Mauri Hyppönen
35 	Ville Sipilä
65 	Teijo Kaikkonen
77 	Jari Koski
BJB Nykyisin

Edustuspeliensä lopettamisen jälkeen, BJB on osallistui useaan otteeseen Riihimäen Erotuomarikerhon järjestämään kaukalopallon "yöturnaukseen", voittaen turnauksen jokaisena osallistumisvuotenaan. Joukkue on näillä kerroilla koostunut suurimmaksi osin entisistä BJB:n kaukalopalloliigan pelaajista. Harrastepelien lisäksi osa BJB:n pelaajista pelasi lähiseutujen kaukalopallojoukkueissa useita kausia, entisistä BJB:läisistä mm. Timo Gåpå ja Tomi Tuovinen pelasivat kaukalopalloliigaa vielä Bewessä. Tomi Tuovinen pelasi vielä myöhemmin Hyvinkään Rangersissa divisioonatasolla.
Vuonna 2017, BJB osallistui Kaukalopallossa veteraanien SM-turnaukseen. BJB pelasi 40-vuotiaiden sarjassa, voittaen alkulohkossa yhden ottelun toisen ottelun päättyessä tasan. BJB lopulta putosi mitalipeleistä pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella sen hävittyä Hamarin Elon joukkueelle 5-2. BJB:n paras pistemies oli Tomi Tuovinen, joka teki kolmessa pelatussa ottelussa tehot 4+2.
Tunnettuja pelaajia

Tomi Tuovinen
Timo Gåpå
Nikolai Simonen
Risto Salminen
Teijo Kaikkonen
Jani Luoma
Mikko Järvinen
Rami Koivisto
Jani Forsman
Saku Halmetoja
Kieku ja Kaiku

Kieku ja Kaiku on sarjakuvapiirtäjä Asmo Alhon piirtämä ja kirjailija Mika Waltarin kirjoittama sarjakuva, joka ilmestyi Oma Koti -lehdessä vuosina 1932–1934 (ml. näytenumero 1931) ja Kotiliedessä vuosina 1934–1975. Kieku ja Kaiku oli aikansa suosituimpia sarjakuvia ja ilmestyi monina kokoelmina.
Sarjakuva sijoittuu aikansa suomalaiselle maaseudulle, ja sen päähenkilöt ovat valkea kukonpoika Kieku sekä musta kukonpoika Kaiku. Päähenkilöt olivat aivan aluksi, kuuden sarjan verran, normaaleja kanalintuja, mutta sitten ne muuttuivat antropomorfisiksi eläimiksi. Sivuhahmoista keskeisin oli Kieun ja Kaiun porsasystävä Possu, joka nousi vuosien varrella yhä olennaisempaan asemaan. Sarjakuva tunnetaankin myös pitemmällä nimellä Kieku, Kaiku ja Possu tai Kieku ja Kaiku ja Possu. Muina sivuhahmoina esiintyi esimerkiksi karhuja ja jäniksiä.
Kieun ja Kaiun maailma oli konservatiivinen, ja siinä opetettiin (lapsi-)lukijoille hyviä tapoja ja käyttäytymissääntöjä pienten arkipäiväisten kommellusten avulla. Yhden sivun mittaisissa sarjakuvissa oli tavallisesti jokin opetus, jossa joku päähenkilöistä sai kokea, mitä esimerkiksi ylpeydestä, laiskuudesta tai hätäilemisestä seuraa. Kieku ja Kaiku saattoivat myös opettaa yhteisvastuuta kutsumalla kodittomia eläimiä viettämään joulua kanssaan tai jakamalla ateriansa vähäosaisille. Mukana oli kuitenkin myös puhtaita vitsisarjoja.
Vanhan eurooppalaisen sarjakuvan tapaan Kieku ja Kaiku ei käyttänyt puhekuplia, vaan tarina kerrottiin ruutujen alle sijoitetuilla, Mika Waltarin riimittelemillä kuvateksteillä. Sarjakuvan tavallinen syntyprosessi oli se, että Asmo Alho keksi tarinaluonnoksen ja Waltari kirjoitti siihen kuvatekstit, joiden pohjalta Alho piirsi sarjakuvan puhtaaksi. Sarjakuvan suosion salaisuus olivat Waltarin nokkelasti riimittelemät tekstit, joissa tavallisesti käytettiin vaikeita kolmitavuisia loppusointuja, kuten ”Kissakin jää joskus hiirettä / jos se pitää liian kiirettä” tai ”Opetus on oiva tällistä / törmäily on häpeällistä”. Muun muassa runoilija, professori V. A. Koskenniemi kertoi lukevansa Kiekua ja Kaikua vain nähdäkseen, kuinka paljon kolmitavuisia loppusointuja Waltari pystyy keksimään. Vaikka Waltari lopetti varsinaisen kirjailijannuransa 1964, jolloin häneltä ilmestyi hänen viimeinen romaaninsa, Kieku ja Kaiku -riimejä häneltä syntyi yhä helposti. Sarjakuvan tekeminen päättyi Asmo Alhon kuolemaan 1975.
Waltarin lisäksi riimejä kirjoittivat sarjan historian aikana myös Valentin (Ensio Rislakki), Fr. Ruotsalainen ja Viljo Kajava.
Sarjakuvasta on tehty muutamia pastissejakin, kuten Rieku ja Raiku.
Aiheesta muualla

S. Santikko: Reippaat kukkopojat - ja Possu. Kvaak.fi 17.11.2007.
Aukusti Juhana Mela

| Aukusti Juhana Mela |
| --- | --- |
 A. J. Mela mahdollisesti 1870-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1846 Kuopio
Kuollut: 3. helmikuuta 1904 (57 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  biologia
Aukusti Juhana Mela (vuoteen 1876 August Johan Malmberg, 8. maaliskuuta 1846 Kuopio – 3. helmikuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen luonnontutkija, tietokirjailija ja kulttuurivaikuttaja. Mela vaikutti keskeisesti Suomen luonnonhistorian tuntemukseen, opetukseen ja kehitykseen, muun muassa julkaisemalla pitkään käytössä olleita kouluoppikirjoja ja kasviston ja eläimistön käsikirjoja. Hän oli varhainen darwinismin kannattaja ja teki sitä tunnetuksi opetuksessa. Hän oli perustamassa useita tieteellisiä, aatteellisia ja opiskelijayhdistyksiä ja vaikutti laajasti niin yhteiskuntakriittisenä kirjoittajana kuin luonnontiedon popularisoijana.
Fennomaniaa kannattanut Mela oli myös ensimmäisiä nimensä suomalaistaneita.
Elämäkerta > Lapsuus ja opiskeluaika

A. J. Mela kuului kuopiolaiseen Malmbergin sukuun. Ruotsinkielisen säätyläisperheen isä Karl August Malmberg oli asessori ja raatimies, paikkakunnalla merkittävä suomalaisuusmies ja herännäisjohtaja. Äiti Julie Schlüter kuului savolaiseen säätyläis- ja pappissukuun. Malmbergien tuttavapiiriin kuului muun muassa herännäisjohtaja Paavo Ruotsalainen, ja heitä vastapäätä kadun toisella puolella asui J. V. Snellman perheineen.
Mela pääsi ylioppilaaksi Kuopion kimnaasista 1865 luokkansa priimuksena. Samana vuonna hän aloitti Helsingin yliopistossa, jossa hän opiskeli kasvi- ja eläintiedettä sekä suomen kieltä. Opiskeluvuosinaan hän teki kesäisin stipendiaattiretkiä Karjalankannakselle (1866), Länsi-Lappiin (1867), Kuopion seudulle (1869) sekä Vienaan ja Kuolaan (1870). Filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi hän valmistui 1873.
Opiskelijapoliitikkona Mela otti kantaa naisasiaan sekä raittiusliikkeen ja kirkon asioihin. Hän kannatti myös kansanvalistusta ja oli fennomaani. Hän oli mukana perustamassa opiskelijajärjestö Suomalaista Nuijaa ja toimi 1875–1876 sen puheenjohtajana. Suomalaisuusliikkeen innokas kannattaja suomalaisti nimensä Malmbergista Melaksi vuonna 1876. Hän vaikutti yliopistolla varsinkin Savo-karjalaisessa osakunnassa, jonka vt. kuraattorina toimi vuosina 1883–1888. Vapaamielisyyden aatetta hän ajoi aikaansa nähden hyvinkin radikaalisti.
Elämäkerta > Työura

Valmistuttuaan yliopistosta A. J. Mela toimi 1873–1876 luonnonhistorian tuntiopettajana Hämeenlinnan suomalaisessa normaalilyseossa. Vuosina 1877–1878 hän toimi Oulun suomalaisen yksityislyseon luonnontieteen ja alkeismatematiikan opettajana, kunnes palasi 1879 Helsinkiin tarkoituksenaan keskittyä väitöskirjan tekoon ja tutkimukseen.
Vaikka väitöskirja jäi haaveeksi, Mela julkaisi seuraavina vuosina useita tieteellisiä teoksia. Niistä tieteellisesti merkittävin oli vuonna 1882 julkaistu Vertebrata Fennica – Suomen Luurankoiset, jossa esiteltiin kaikki Suomen selkärankaislajit. Teoksen saaman huomion ansosta hänet nimettiin jo samana vuonna yliopiston eläinmuseon vt. amanuenssiksi ja vuotta myöhemmin hänet vakinaistettiin. Museon johtajana oli hänen läheinen ystävänsä ja kollegansa, professori Johan Axel Palmén. Päätyönsä Mela kuitenkin teki Helsingissä luonnontiedon ja maantiedon lehtorina. Vuosina 1884–1887 hän toimi luonnonhistorian opettajana Helsingin Suomalaisessa Alkeisopistossa, ja suomalaisen normaalilyseon siirryttyä Hämeenlinnasta Helsinkiin vuonna 1887 hän toimi koulussa aluksi tuntiopettajana ja vuodesta 1888 luonnonhistorian ja maantiedon lehtorina. Samoja aineita hän opetti vuosina 1887–1891 myös tytöille Helsingin suomalaisessa jatko-opistossa.
Mela oli vuosina 1881–1883 pilalehti Pilkkakirveen ja 1884–1894 sen seuraajaksi perustamansa Matti Meikäläisen päätoimittaja. Lehdet sisälsivät hänen aatteellisen linjansa mukaisesti yhteiskunnallista kritiikkiä sekä varsinkin kirkkoon, papistoon ja ruotsalaisuuteen kohdistuvaa satiiria. Myöhemmin hän toimitti Vapaita aatteita -lehteä yhdessä Minna Canthin kanssa ja oli mukana myös Päivälehden piirissä.
A. J. Mela ei koskaan avioitunut eikä perustanut perhettä. Hänellä oli kuitenkin kasvattipoika K. W. Natunen.
Luonnontieteen uranuurtaja

A. J. Mela julistautui vuonna 1871 ensimmäisenä Suomessa julkisesti darwinismin kannattajaksi. Helmikuussa 1872 hän piti Savokarjalaisen osakunnan vuosijuhlassa esitelmän ”Ihmisen synty”, jossa darwinismin oppeja esitettiin ensimmäisen kerran suomen kielellä. Mela aloitti esitelmänsä humoristisilla sanoilla:
»Johan te voitte arvata silloin kuin pyysitte minua tätä esitelmää pitämään, mikä tämän lorun loppu tulisi olemaan: apinan heimolaisiahan me raukat olemme, en minä voi sitä auttaa, en totisesti!»
Mela vei uuden teorian luonnontiedon opetukseen ja teki sitä tunnetuksi koko elämänsä ajan. Mela teki merkittävän määrän luonnontieteen oppikirjoja ja niiden suomennoksia. Hän oli lähes kaikkien omana aikanaan suomenkielisissä oppikouluissa käytettyjen luonnontieteen oppikirjojen takana. Keskeiset näistä kirjoista olivat 1877 ilmestynyt Lyhykäinen kasvioppi ja 1899 ilmestynyt Koulun eläinoppi. Koska tuohon aikaan ei ollut luonnonhistorian yliopettajan virkoja, Mela sai johtavan aseman alan kouluopetuksessa. Hän popularisoi biologiaa suomenkielisissä artikkeleissa ja esitelmissä enemmän kuin kukaan ennen häntä. Melan vaikutus ulottui pitkälle 1900-luvulle: hänen kasviostaan (A. K. Cajanderin uudistamana) ja Suomen luurankoisista (K. E. Kivirikon uudistamana nimellä Suomen selkärankaiset) otettiin uusia painoksia vielä pitkään hänen kuolemansa jälkeen.
Mela uusi yleisesti suomalaista luonnon- ja lääketieteen sanastoa. Hän myös nimesi lintuja kansankielestä otetuilla tai itse keksityillä nimillä. Näitä ovat muun muassa kiljukotka, nuolihaukka ja kiiruna.
Ylioppilasajoiltaan alkaen Mela kokosi laajat luonnontieteelliset kokoelmat. Kasvi-, hyönteis-, mineraali- ja linnunmunakokoelmat hän lahjoitti Kuopion Luonnon Ystäväin yhdistykselle ja sen museolle. Lahjoitus oli erittäin merkittävä: yksistään herbaario käsitti noin 15 000 arkillista kasvinäytteitä, perhoskokoelmaan kuului lähes kaikki Suomessa tavatut perhoslajit ja mineraalikokoelmaan noin 750 kivi- ja mineraalilajia. Melan keräämä arvokas munakokoelma käsitti noin 300 lintulajia ja 776 pesyettä.  Melan kokoelmat ovat nykyään Kuopion luonnontieteellisen museon hallussa. Nilviäiskokoelmansa Mela testamenttasi Helsingin yliopistolle.
Mela oli aktiivinen myös yhdistyselämässä. Hän oli perustamassa muun muassa vuonna 1877 Kuopion Suomalaista Seuraa, Suomalaista Lääkäriseura Duodecimia ja vuonna 1896 nykyistä Suomen Biologian Seura Vanamoa, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän myös toimi. Lisäksi Mela toimitti Vanamon julkaisemaa Luonnon Ystävä -lehteä viiden vuoden ajan.
Muistaminen

A. J. Melan mukaan on nimetty Itä-Suomen yliopiston Melania-rakennus. Melan muistomerkki, Hannu T. Konttisen veistämä pronssinen reliefi, sijaitsee Kuopiossa Snellmaninkatu 20:ssa, paikalla jossa sijaitsee hänen entistetty kotitalonsa Malmbergin talo.
Kirjallinen tuotanto

Företeckning öfver Karelska näsets kärlväxter. 1866.
Fauna Fennica – Suomen eläimistö nuorisolle. 1872. (ensimmäinen suomeksi kirjoitettu kokonaisteos Suomen eläimistä)
Lyhykäinen kasvioppi ja kasvio kouluja varten. 1880.
Luonnonopillinen kuvasto (yhdessä J. A. Palménin kanssa). 1880.
Vertebrata Fennica – Suomen Luurankoiset. 1882.
Suomen koulukasvio. 1892.
Kasvioppi Suomen koululaisille. 1895.
Zoologia kansalaisille. 1896.
Koulun Eläinoppi. 1899. (täydennysosa Suomen eläimistöön)
Tyttökoulujen kasvioppi (1901)
Lisäksi vuonna 1906 A. K. Cajander toimitti Melalta kesken jääneen Koulukasvion 5. painoksen, joka julkaistiin huomattavasti laajentuneena itsenäisenä teoksena nimellä A. J. Melan Suomen kasvio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aukusti Juhana Mela Wikimedia Commonsissa
Ben Gordon

Ben Gordon
Benjamin ”Ben” Gordon (s. 4. huhtikuuta 1983) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Chicago Bulls varasi Gordonin NBA:n vuoden 2004 varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen kolmantena pelaajana. 191-senttisen Gordonin edellä tilaisuudessa olivat vain Dwight Howard ja Emeka Okafor. Gordon pelasi Chicagossa vuosina 2004–2009, minkä jälkeen hän solmi vapaana pelaajana sopimuksen Detroit Pistonsin kanssa. Kesäkuussa 2012, kolmen Detroitissa pelatun kauden jälkeen, hän siirtyi Charlotte Bobcatsiin pelaajakaupassa, jossa Pistons sai vaihdossa Corey Maggetten. Kauden 2014–2015 hän pelasi Orlando Magicissa.
Gordon syntyi Lontoossa, Englannissa jamaikalaisille vanhemmille. Hän pelasi ennen NBA-uraansa Connecticutin yliopiston joukkueessa.
Hän oli NBA:n vuoden 2005 paras kuudes pelaaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ben Gordon Wikimedia Commonsissa
Kolomäki

Pyhän suurmarttyyri Demetrios Tessalonikalaisen kirkko
Kolomäki (ven. Коломяги, Kolomjagi) on historiallinen kaupunginosa Primorjen piirissä Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustasta koilliseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kylän ja kirkon historiaa solunskij.ru (venäjäksi)
Avogadron vakio

Amadeo Avogadro (ennen vuotta 1856).
Avogadron vakio (tunnus NA) on fysiikassa ja kemiassa käytetty vakio, joka ilmoittaa moolissa ainetta olevien hiukkasten lukumäärän.