stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cambridgen dokumentti
Sisältö > Teksti kasaarien kääntymisestä juutalaisuuteen

Schechterin kirjeen mukaan kasaarien eliitti polveutui osittain Armeniasta tulleista juutalaisista, jotka olivat assimiloituneet kasaareihin. Sotapäällikkö Gabrielin juutalainen vaimo Serah sai miehensä omaksumaan juutalaiset juurensa ja kääntymään juutalaisuuteen. Tämä vaivasi Makedonian kristittyä kuningasta ja Arabian muslimikuningasta, ja he halusivat järjestää väittelyn heidän uskontojensa ja juutalaisuuden edustajien välille. Kasaarijuutalaiset löysivät heprealaisten kirjojen kirjaston, jonka avulla he onnistuivat puolustamaan uskontoaan. Väittelyn jälkeen ja kasaarien johdon käännyttyä juutalaisuuteen suuri määrä kristinuskoisten ja islaminuskoisten maiden juutalaisia muutti Kasaariaan.
Suurin osa dokumentin teksteistä on hävinnyt, ja vain muutamia kohtia voi lukea.
Sisältö > Halga ja Romanos I

Seuraava osa dokumentista on jäänyt jäljelle kertomaan menneistä tapahtumista:
Halgan hyökkäys Kasaarien valtakuntaan (ilmeisesti Oleg), rusien ruhtinas), jonka Bysantin keisari Romanos I lähetti sotaretkelle. Keisari Romanos I vainosi juutalaisia, koska he eivät alistuneet Romanosin politiikkaan. Kirjeen mukaan kasaarien kenraali Pesah voitti Halgan joukot Tamanin alueella. Välttääkseen kasaarien teloituksen Halga suostui hyökkäämään Konstantinopoliin (muidenkin lähteiden mukaan Rusien-Bysantin sodassa tämä tapahtui vuonna 941). Hävittyään taistelun Halga purjehti Persiaan, jossa hän kuoli.[lähde? ]
Kirjeen tulkinta

Cambridgen dokumentti antaa erilaisen kuvauksen kasaarien kääntymisestä juutalaisuuteen kuin toiset niin kutsutun juutalaiskasaarien kirjeenvaihto -kokoelman tekstit, joiden mukaan kasaareilla ei olisi ollut lainkaan juutalaisia juuria alun perin ja joissa ei mainita heprealaisen kirjaston löytymistä. Tutkijat ovat kuvanneet kirjeiden kertomuksia kasaarien kääntymisestä juutalaisuuteen luonteeltaan legendanomaisiksi, ja Shaul Stampfer huomauttaa Cambridgen dokumentissa käytetyillä nimillä olevan huomattavaa symbolista merkitystä juutalaisessa kirjallisuudessa. Nämä seikat vaikeuttavat kirjeiden käyttämistä kasaarien juutalaisuuteen kääntymisen rekonstruoimisessa historiantutkimuksessa.
Cambridgen dokumenttiin suhtauduttiin aluksi skeptisesti ja sen aitous kyseenalaistettiin. Tutkija Constantine Zuckerman on kuitenkin esittänyt, että dokumentin tapahtumat olisivat yhteneväisiä monien muinaisvenäläisten lähteiden mukaan. Dokumentti kertoo muinaisen Rusin politiikasta sekä Olegin ja Igor Rurikinpojalle uskollisten ryhmittymien suhteista. Lopulta Oleg hävisi. Zuckerman on analysoinut eri lähteitä ja ehdottaa Rusin varhaishistoriaa uudelleen tulkittavaksi. Hänen tulkintansa mukaan kasaarit eivät hävinneet Kiovalla vuonna 882, vaan paljon myöhemmin 900-luvulla. Zuckermanin mukaan Igor ei ollut Rurikin poika, vaan kaukaisempi sukulainen. Hänen mukaan Oleg ei tullut Rurikin seuraajaksi, vaan heidän välissään olisi ollut yksi sukupolvi.[lähde? ] Sen sijaan Stampferin mukaan tekstin tapahtumat ovat huomattavassa ristiriidassa venäläislähteiden kanssa eikä esimerkiksi tekstissä kuvatusta väittelyn jälkeisestä suuresta juutalaisten muuttoaallosta Bagdadista, Khorasanista ja Kreikasta kasaarien valtakuntaan ole mainintoja missään muussa lähteessä. Hänen mukaansa ei ole todennäköistä, että kirjeen kirjoittaja olisi ollut oikeasti kasaarijuutalainen, eikä tekstiä voi käyttää lähteenä Kasaarian historiasta.
Kirjeen mukaan kasaarien käännyttyä juutalaisuuteen jotkut alaanit tunnustivat jo juutalaista uskoa. Sen mukaan Alania pelasti Kasaarien valtakunnan heidän vihollisiltaan (rivit 52-53). Tämä todiste kumoaisi Benjamin Tudelan teorian.[lähde? ]
Sen lisäksi tekstissä viitataan Novgorodin ruhtinas Olegiin. Novgorodin ensimmäinen kronikka kertoi, että Oleg kuoli vuonna 913. Hänen seuraajansa Kiovan suuriruhtinas Igor johti valtakuntaa kuolemaansa asti vuonna 945.[lähde? ]
Kirjallisuutta aiheeseen liittyen

Brook, Kevin Alan: The Jews of Khazaria.  Rowman & Littlefield, 2018.  ISBN 9781538103425.
Dunlop, Douglas M.: The History of the Jewish Khazars.  Princeton, NJ:  Princeton University Press, 1954.
Golb, Norman; Pritsak, Omeljan: Khazarian Hebrew Documents of the Tenth Century.  Ithaca:  Cornell Univ. Press, 1982.  ISBN 0-8014-1221-8.
Zuckerman, Constantine: On the Date of the Khazar’s Conversion to Judaism and the Chronology of the Kings of the Rus Oleg and Igor. Revue des Etudes Byzantines, 1995, 53. vsk, s. 237–270.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kasaareista eri tutkimuksia
Khazar Self Perception: Tutkimus Schechterin kirjeestä
Ida Schöpfer

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Åre 1954 | Syöksylasku |  |
|  Kultaa | Åre 1954 | Alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Åre 1954 | Pujottelu |  |
Ida Schöpfer (22. lokakuuta 1929 Flühli – 7. kesäkuuta 2014 Flühli) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Schöpfer osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1952. Tuolloin hän oli syöksylaskussa kymmenes ja suurpujottelussa kuudestoista. Schöpfer kilpaili myös pujottelussa, jossa hän joutui keskeyttämään. Hän osallistui vuoden 1954 MM-kisoissa kolmeen lajiin, syöksyyn, alppiyhdistettyyn ja pujotteluun. Schöpfer voitti kultaa sekä syöksylaskusta että alppiyhdistetystä ja hopeaa pujottelusta.
Ida Ravaska

Ida Maria Ravaska (s. 28. lokakuuta 1995 Kuusankoski) on suomalainen pikajuoksija, jonka päälaji on 400 metrin juoksu. Hän edustaa kemiläistä Veitsiluodon Kisaveikkoja.
Ravaska saavutti Kalevan kisoissa 2019 Lappeenrannassa pronssia 400 metrin juoksussa ajalla 56,16. Aiemmin hän ei ollut yltänyt Kalevan kisoissa loppukilpailuun. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on voittanut 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2018 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2016 ja vuonna 2021 ja pronssia 2019. 4 × 100 metrin viestissä hän sai SM-pronssia 2019.
Ravaskan ennätys 400 metrillä on elokuussa 2022 Joensuussa juostu 54,55.
Butthole Surfers

Butthole Surfers esiintymässä vuonna 2009.
Butthole Surfers on yhdysvaltalainen punk-yhtye, joka perustettiin Texasin San Antoniossa vuonna 1981. Yhtyeen tuotannossa on kuultavissa vaikutteita myös psykedeelisestä rockmusiikista ja muista tyylisuunnista.
Ensiesiintymisensä Butthole Surfers teki sanantoniolaisessa taidegalleriassa vuonna 1981. Ensimmäinen täysimittainen studioalbumi, Psychic... Powerless... Another Man’s Sac, julkaistiin joulukuussa 1984.
Yhtye on historiansa aikana käynyt läpi useita miehistönvaihdoksia, mutta on yhä toiminnassa.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Gibby Haynes – laulu, kitara, saksofoni
Paul Leary – kitara, laulu
King Coffey – rummut
Nathan Calhoun – basso
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Jeff Pinkus – basso
Teresa Nervosa – rummut
Trevor Malcolm – basso
Terence Smart – basso
Bill Jolly – basso
Quinn Matthews – basso
Scott Matthews – rummut
Andrew Mullins – basso
Scott Stevens – basso
Diskografia > Albumit

Psychic... Powerless... Another Man’s Sac (1984)
Rembrandt Pussyhorse (1986)
Locust Abortion Technician (1987)
Hairway to Steven (1988)
pioughd (1991)
Independent Worm Saloon (1993)
Electriclarryland (1996)
After the Astronaut (1998)
Weird Revolution (2001)
Diskografia > EP:t

Butthole Surfers (1983)
Cream Corn from the Socket of Davis (1985)
Widowermaker (1989)
The Hurdy Gurdy Man (1990)
Diskografia > Livelevyt

Live PCPPEP (1984)
Double Live (1989)
Diskografia > Kokoelmat

The Hole Truth... and Nothing Butt (1995)
Humpty Dumpty LSD (2002)
Butthole Surfers/Live PCPPEP (2003)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ida Pollock

Ida Pollock (o.s. Crowe; 12. huhtikuuta 1908 Lewisham, Lontoo – 3. joulukuuta 2013 Cornwall) oli brittiläinen kirjailija, joka julkaisi lukuisia novelleja ja yli sata rakkausromaania. Hän käytti oikean nimensä lisäksi useita pseudonyymejä: Susan Berrie, Pamela Kent, Averil Ives, Anita Charles, Barbara Rowan, Jane Beaufort, Rose Burghley, Mary Whistler ja Marguerite Bell. Hän toimi myös öljymaalarina, ja hän oli edustettuna kansallisessa näyttelyssä vuonna 2004.
Pollock aloitti kirjoitustensa julkaisun jo 1920-luvulla. Hän selvisi toukokuussa 1942 pommin osumisesta hänen äitinsä kotiin Hastingsissa. Pollock selvisi vammoitta, mutta hänen äitinsä joutui tilapäiseen sairaalahoitoon. Hän meni vuonna 1943 naimisiin everstiluutnantti Hugh Alexander Pollockin (1888–1971) kanssa. Mies työskenteli elämänsä aikana myös kustantamossa ja teki yhteistyötä Churchillin kanssa. Hän oli aiemmin ollut naimisissa Enid Blytonin kanssa.
Myös Pollockin tytär Rosemary Pollock on rakkauskirjailija.
Pollock julkaisi omaelämäkertateoksen Starlight marraskuussa 2009. Hän oli Romantic Novelists’ Associationin perustajajäsen ja oli mukana valmistamassa järjestön 50-vuotisjuhlia vuonna 2010.
Käännös suomeksi
Brasilian asevoimat

| Brasilian asevoimat Forças Armadas Brasileiras |
| --- | --- |
 Tunnus
Toiminnassa:  1648-
Valtio:   Brasilia
Puolustushaarat:  Brasilian maavoimat Brasilian laivasto Brasilian ilmavoimat
Rooli:  Asevoimat
Koko:  360,000 aktiivipalvelussa 340,000 reservissä
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Asevoimien ylipäällikkö Lula da Silva Puolustusministeri José Múcio Asevoimien komentaja Renato Freire
Brasilian asevoimat (port. Forças Armadas Brasileiras) ovat Brasilian liittovaltion yhdistyneet asevoimat. Se koostuu kolmesta puolustushaarasta, jotka ovat Brasilian maavoimat, Brasilian laivasto ja Brasilian ilmavoimat.
Brasilian asevoimat ovat Yhdysvaltojen jälkeen Amerikkojen toiseksi suurimmat ja sotilasvarustukseltaan Latinalaisen Amerikan ja eteläisen pallonpuoliskon suurimmat, ja niissä on 334 500 aktiivipalveluksessa olevaa sotilasta ja upseeria. Brasilialaiset sotilaat olivat Haitissa vuodesta 2004 vuoteen 2017 johtamassa YK:n rauhanturvajoukkoa (MINUSTAH).
Organisaatio

Brasilian asevoimat on jaettu kolmeen haaraan:
Brasilian maavoimat
Brasilian maavoimien ilmailukomento
Brasilian laivasto
Brasilian merijalkaväki
Brasilian laivaston ilmailu
Brasilian ilmavoimat
Ilmaoperaatioiden komentokeskus
Sotilaspoliisi (valtion poliisi) ja sotilaspalomiehet ovat armeijan apu- ja reservijoukkoja. Kaikki puolustushaarat ovat osa puolustusministeriötä.
Organisaatio > Asevelvollisuus ja henkilöstö

18-45-vuotiaiden asevelvollisuus kestää 10-12 kuukautta. 17-vuotiaat vapaaehtoiseen palvelukseen. Yhä suurempi osa joukoista on ”pitkäaikaisia” vapaaehtoisia ammattilaisia; naiset saivat palvella asevoimissa 1980-luvun alusta alkaen, jolloin Brasilian armeijasta tuli ensimmäinen Etelä-Amerikan armeija, joka hyväksyi naiset armeijan riveihin; naiset palvelevat merivoimissa ja ilmavoimissa vain naisten reservijoukoissa.
Organisaatio > Tehtävät ja haasteet

Etelä-Amerikka on suhteellisen rauhallinen maanosa, jossa sodat ovat harvinaisia, minkä vuoksi Brasilian alueelle ei ole hyökätty sitten vuoden 1865 Paraguayn sodan. Lisäksi Brasilialla ei ole aluekiistoja minkään naapurinsa kanssa. Brasilia on kuitenkin Kiinan ja Venäjän lisäksi ainoa maa, jolla on maarajoja vähintään 10 valtion kanssa. Lisäksi Brasilialla on 16 880 kilometriä maarajaa ja 7 367 kilometriä rannikkoa, jota on vartioitava ja puolustettava. Kaiken kaikkiaan asevoimien on puolustettava 8,5 miljoonaa neliökilometriä maata ja partioitava 4,4 miljoonaa neliökilometriä aluevesiä. Tämän tehtävän suorittaminen edellyttää merkittävää määrän henkilöstöä ja rahoitusta.
Historia

Vuodesta 1648 lähtien Brasilian asevoimia on käytetty Brasilian suvereniteetin puolustamiseen ja kansannousujen tukahduttamiseen. Brasilian armeija on myös kolmesti toiminut sotilaallisesti Brasilian hallituksen syrjäyttämiseksi.
Brasilian asevoimat oli määrätty keisarin, sen ylipäällikön, alaisuuteen. Häntä avustivat sotaministeri ja laivastoministeri armeijaa koskevissa asioissa. Perinteisesti sotaministerit ja laivastoministerit olivat siviilejä, mutta joitakin poikkeuksia oli olemassa. Valittu malli oli Britannian parlamentaarinen tai angloamerikkalainen järjestelmä, jossa ”maan asevoimat noudattivat armeijan siviilivalvontaa ja pitivät samalla etäisyyttä poliittisiin päätöksiin ja rajojen turvallisuuteen liittyviin päätöksiin”. Sotilaat saivat asettua ehdolle ja toimia poliittisissa viroissa ollessaan aktiivisessa palveluksessa. He eivät kuitenkaan edustaneet armeijaa vaan sen kaupungin tai maakunnan väestöä, johon heidät valittiin. Dom Pedro I valitsi yhdeksän sotilasta senaattoreiksi ja viisi (14:stä) valtioneuvostoon. Dom Pedro II valitsi senaattoreiksi neljä sotilasta 1840-luvulla, kaksi 1850-luvulla ja kolme hänen valtakautensa loppuun asti. Hän valitsi myös seitsemän sotilasta neuvonantajiksi 1840- ja 1850-luvuilla ja kolme sen jälkeen.
Se on perinteisesti osallistunut YK:n rauhanturvaoperaatioihin, kuten Haitissa ja Itä-Timorissa.
Historia > Brasilian sotilasvallankaappaukset

Vaikka Brasilian keisarikunnan 67 vuoden aikana ei tapahtunut yhtään sotilasvallankaappausta, tasavaltalaisella kaudella tapahtui neljä sotilasvallankaappausta 75 vuoden aikana vuosina 1889-1964.
Tasavallan julistus (1889): Tämä oli Brasilian armeijan ensimmäinen vallankaappaus.
Vuoden 1930 vallankumous: Presidentti Washington Luís korvattiin Getúlio Vargasilla, josta tuli väliaikainen presidentti.
Estado Novon loppu (1945): Vargasin diktaattorin syrjäyttivät kenraalit ja kenraali Eurico Dutra valittiin presidentiksi.
Vuoden 1964 Brasilian vallankaappaus: Presidentti João Goulart erotettiin virastaan, mikä johti vuoteen 1985 asti kestäneeseen sotilasdiktatuuriin.
Brasilian maavoimat

Brasilian maavoimien johdon muodostavat armeijan komentaja ja muut aktiivipalveluksessa olevat armeijan kenraalit. Maassa on tällä hetkellä kuusitoista aktiivista neljän tähden kenraalia, joista useat ovat komentotehtävissä. Johdon tehtäviin kuuluvat muun muassa komentajan virkaan valittavien ehdokkaiden valinta, alueellisten ja maailmanlaajuisten poliittisten tilanteiden ennakointi ja muut tehtävät. Kaikki brasilialaiset kenraalit ovat valmistuneet Brasilian ylimmästä sotakoulusta.
Brasilian maavoimat > FORPRON

Brasilian armeijan valmiusjoukot (port. Forças de Prontidão do Exército Brasileiro) on armeijan divisioona, joka on luotu olemaan valmiina taistelemaan 365 päivää vuodessa. Tämä 15 000 jalkaväen, laskuvarjojääkärien ja panssaroidun ratsuväen prikaatin muodostama divisioona pystyy toimimaan tavanomaisissa taistelutehtävissä, lain ja järjestyksen takaamisessa ja viranomaisten välisissä operaatioissa Brasilian alueella tai divisioonan joukkoina ulkomailla, joita johtavat armeijan ylipäällikön alaisen valmiusjoukkojen yleisesikunnan upseerit.
Brasilian laivasto

Laivastolla (port. Marinha do Brasil) on kahdeksan tukikohtaa eri puolilla Brasiliaa.
Brasilian ilmavoimat

Brasilian ilmavoimat (port. Força Aérea Brasileira, tunnetaan myös nimellä FAB) on Amerikkojen toiseksi suurimmat ilmavoimat (Yhdysvaltojen jälkeen), ja siinä on noin 70 000 aktiivista sotilasta. FAB on jaettu neljään operatiiviseen komentokuntaan.
Brasilian ilmailu- ja avaruuskomento

Brasilian ilma- ja avaruusoperaatioiden komentokeskus perustettiin vuonna 2017, ja se on osa Brasilian ilmavoimia. Se vastaa maan ilma- ja avaruusoperaatioiden suunnittelusta, koordinoinnista, toteuttamisesta ja valvonnasta. Myös Brasilian laivasto ja Brasilian armeija kuuluvat organisaatioon.
Joukkojen siirto

Brasilialla on tarve suojella 16 880 kilometriä pitkää maarajaansa. Brasilia on 1990-luvulta lähtien siirtänyt joukkojaan vastaamaan kansallista turvallisuusvaatimusta.
Vuosina 1992-2008 armeija siirsi Rio de Janeiron ja Rio Grande do Sulin osavaltioista Amazonin alueelle 1., 2. ja 16. viidakkojalkaväkiprikaatin, 3. jalkaväkipataljoonan, 19. logistiikkapataljoonan ja 22. armeijan poliisipataljoonan. Näiden siirtojen jälkeen armeijan joukkojen määrä kyseisellä alueella nousi 25 000:een. Rio de Janeiron osavaltiosta siirrettiin myös 1. ja 3. taisteluvaunurykmentti, jotka nyt sijoitettiin Santa Marian kaupunkiin Rio Grande do Sulin osavaltiossa.
Näistä toimista huolimatta asevoimien läsnäolo Brasilian Amazonin raja-alueilla on kuitenkin edelleen vähäistä ja hajanaista, sillä armeijalla on alueella vain 28 rajaosastoa, yhteensä 1 600 sotilasta eli yksi mies jokaista 7 kilometriä kohti. Siirtoja on odotettavissa lisää, sillä Rio de Janeiron, Minas Geraisin ja Espírito Santon osavaltioissa on edelleen yli 49 000 sotilasta. Toukokuussa 2008 laivasto ilmoitti uusista suunnitelmista sijoittaa joukkojaan uudelleen eri puolilla Brasiliaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilian asevoimat Wikimedia Commonsissa
Brasilian puolustusministeriö (portugaliksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Military of Brazil
Brasilian armeijan erikoisjoukkoja itsenäisyyspäivän paraatissa
NAeL São Paulo (etualalla) ja USS Ronald Reagan (CVN-76)
Käännös suomeksi
Ida Rubinstein

Ida Rubinstein, Valentin Serov, 1910
Ida Lvovna Rubinstein (ven. Ида Львовна Рубинштейн; 5. lokakuuta (J: 21. syyskuuta) 1885 Harkova – 20. syyskuuta 1960 Vence, Provence-Alpit-Riviera) oli venäläinen ballerina. Hän syntyi Pietarissa juutalaiseen perheeseen ja debytoi vuonna 1909.
Rubinstein pääsi pian Sergei Djagilevin Venäläiseen balettiin. Valentin Serov maalasi hänestä vuonna 1910 kuuluisan muotokuvan.
Rubinstein tilasi säveltäjä Maurice Ravelilta Boléron, jonka hän myös kantaesitti vuonna 1928. Hän lopetti esiintymisen toisen maailmansodan alussa ja kuoli Vencessä, Ranskassa 74 vuoden ikäisenä.
Cedric Latimer

| Cedric Latimer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Cedric Latimer
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Cedu
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  198 cm
Paino:  110 kg
Nyk. joukkue:  Munkkiniemen Kisapojat
Sarja:  I-divisioona A
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2006–2008 2008–2010:  Santa Claran yliopisto Saint Francisin yliopisto
Seurajoukkueet
2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 2016–2017 2017 2018–2019 2019–2020:  Namika Lahti UU-Korihait Namika Lahti Korikobrat Oulun NMKY Torpan Pojat KTP-Basket Torpan Pojat Munkkiniemen Kisapojat
Cedric Latimer (s. 30. heinäkuuta 1987 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän pelasi 36 nuorten maaottelua.
Ura

Latimer aloitti juniorikoripallon Korihaiden juniorijoukkuissa ala-asteikäisenä. Yläasteen hän kävi Helsingissä ja pelasi Pussihukkien sekä Torpan Poikien juniorijoukkueissa. Lukion Latimer kävi Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 Latimer aloitti opinnot Santa Claran yliopistossa, jossa hän pelasi myös yliopistokoripalloa. Hän edusti koulua, kunnes siirtyi vuonna 2008 Saint Francisin yliopistoon. Kauden 2008–2009 Latimer joutui jättämään väliin NCAA:n siirtosääntöjen vuoksi. Kaudeksi 2009–2010 hän nousi joukkueen avausviisikkoon ja teki 9,0 pistettä ottelua kohden.
Latimerilla oli optio myös seuraavasta kaudesta yliopiston kanssa, mutta hän päätti palata Suomeen, jossa hän siirtyi Namika Lahden paitaan. Ensimmäisellä Korisliiga-kaudellaan hän teki 13,1 pistettä ja otti 5,8 levypalloa ottelua kohden, ja hänet valittiin kauden päätteeksi vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2011–2012 Latimer pelasi  Korihaiden joukkueessa, mutta palasi seuraavaksi kaudeksi Namika Lahteen. Ainoastaan yhden kauden jälkeen hän siirtyi Korikobriin. Seuraavaksi kaudeksi Latimer siirtyi I-divisioona A:ta pelanneeseen Oulun NMKY:hyn. ONMKY selviytyi pudotuspeleihin, joissa karsiutui välierissä. Kauden jälkeen Latimer teki Korisliigajoukkue Kouvojen kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen neljän kuukauden koeajalla. Latimer ei pelannut Kouvoissa yhtään ottelua Korisliigassa, ja hän ja seura purkivat sopimuksen lokakuun alussa.
Heinäkuussa 2016 Latimer teki sopimuksen Torpan Poikien kanssa. Toukokuussa 2017 hän siirtyi KTP-Basketiin. KTP:n jälkeen Latimer on pelannut I-divisioona A:ssa pelaavissa Torpan Pojissa ja Munkkiniemen Kisapojissa.
Muuta

Latimerin isä Erwin Latimer pelasi koripalloa pääsarjatasolla. Tammikuussa 2011 Latimer nostatti pienen kohun sanomalla mediassa, että Tampereen Pyrinnön Antero Lehto olisi huudellut hänelle rasistisesti.
Saavutuksia

Korisliigan vuoden tulokas 2011
Itxassou

Itxassoun kylän pääkatu
Itxassou on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 770 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Itxassoun pinta-ala on 39 neliökilometriä.
Itylos

Itylos (m.kreik. Ἴτυλος, lat. Itylus) oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandareoksen tyttären Aedonin ja Zethoksen poika. Kateellisena kälylleen Niobelle, jolla oli seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä, Aedon suunnitteli tämän vanhimman pojan surmaa. Aedon kuitenkin surmasi vahingossa oman poikansa Ityloksen, jolloin Zeus tämän tuskaa lievittääkseen muutti hänet satakieleksi. Siksi satakieli laulaa edelleen suruaan valittaessaan poikansa kuolemaa.
Tarinan myöhemmässä variaatiossa Itylos on Aedonin ja Polytekhnoksen poika. Polytekhnos makaa väkisin puolisonsa sisaren Khelidoniksen, jolloin sisarukset kostavat tälle tappamalle tämän pojan Ityloksen ja syöttämällä hänen lihansa Polytekhnokselle. Jumalat muuttavat lopulta heidät kaikki linnuiksi. Kertomuksen Ityloksessa on yhtymäkohtia Itykseen tarinassa Proknesta ja Filomelasta.
Itys

Filomela ja Prokne esittelevät Ityksen päätä Tereukselle, Bauerin kuvitus Ovidiuksen Muodonmuutoksia teokseen vuodelta 1703.
Itys oli kreikkalaisessa mytologiassa Tereuksen ja Proknen poika.
Tereus rakasti salaa vaimonsa sisarta Filomelaa ja makasi väkisin, katkaisi kielen ja vangitsi tämän, jottei tämä voisi kertoa tapahtuneesta kenellekään. Filomela kutoi kuitenkin kankaan, jossa hän kuvasi kaiken tapahtuneen, ja sai sen toimitettua sisarelleen. Kun asia selvisi Proknelle, hän kosti sisarensa puolesta surmaamalla Ityksen ja syöttämällä tämän lihat Tereukselle tämän tietämättä. Asian selvittyä Tereukselle hän yritti surmata sisarukset, mutta jumalat muuttivat kaikki kolme linnuiksi: Tereuksen harjalinnuksi, Filomelan pääskyseksi ja Proknen satakieleksi, joka laulaa surullisesti valittaessaan poikansa kuolemaa.
Husaberg

Husabergin logo
Husaberg on ruotsalainen moottoripyörävalmistaja, joka on erikoistunut enduro- ja supermoto-moottoripyöriin. Husaberg on tunnettu suurikuutioisista, yksisylinterisistä korkeaviritteisistä nelitahtimoottoreistaan ja kilpailuun suuntautuneesta suunnittelustaan.
Historia

Kun italialainen Cagiva osti perinteikkään ruotsalaisen Husqvarna-merkin vuonna 1987, joitain sen suunnittelijoita jäi Ruotsiin ja perusti Husaberg Motor AB:n vuonna 1988. Husabergistä tuli virallinen merkki, kun pääjohtaja Thomas Gustavsson osallistui endurokilpailuun.
Husaberg-talli luotti varojen puutteen vuoksi täysin tekniikkaan, eikä heillä ollut varaa palkata ammattikuljettajia. Talli palkkasi sen aikaisia amatöörejä kuten: Joël Smets, Kent Karlsson, Anders Eriksson, Jaroslav Katrinak ja Peter Jansson
KTM:n omistajuus

Vaikka menestys radalla olikin hyvä, sillä ei kuitenkaan voitu korvata heikkoa myyntimenekkiä. Husabergin osti itävaltalainen KTM vuonna 1995. Vaikka Husabergiä on valmistettu Mattighofenissa KTM:n tehtaalla Itävallassa vuodesta 2003, tallin päämaja sijaitsee yhä Ruotsissa.
Husabergin moottoripyörät sisältävät paljon KTM:n tekniikkaa ja jakavat monia osia KTM:n enduropyörien kanssa.
KTM:n tunnetun "Ready to Race" -sloganin se otti käyttöönsä Husabergilta, johon se sai oikeudet ostaessaan yhtiön.