stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magdalena Hai
Teokset > Royaumen aikakirjat

Kolmas sisar. Helsinki: Otava, 2018. ISBN 978-951-1-32290-0.
Isetin solmu. Helsinki: Otava, 2021. ISBN 978-951-1-39576-8.
Teokset > Painajaispuoti

Painajaispuoti ja kamala kutituspulveri.  (Kuvitus: Teemu Juhani)  WSOY, 2018.  ISBN 978-951-0-43364-5
Painajaispuoti: Hampaat hukassa.  (Kuvitus: Teemu Juhani)  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-43804-6
Painajaispuoti: Hirmuinen Jumimies.  (Kuvitus: Teemu Juhani)  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-44881-6
Painajaispuoti: Kristallikallon tapaus.  (Kuvitus: Teemu Juhani)  WSOY, 2025.  ISBN 978-951-0-46358-1
Teokset > Muita teoksia

Mörkö Möö ja Mikko Pöö. Hämeenlinna: Karisto, 2012. ISBN 978-951-23-5328-6.
Haiseva käsi ja muita kauheita tarinoita Uhriniituntakaisesta. Hämeenlinna: Karisto, 2016. ISBN 978-951-23-6201-1.
Kurnivamahainen kissa. Hämeenlinna: Karisto, 2017. ISBN 978-951-23-6323-0.
Neiti Kymenen ihmeellinen talo. Helsinki: Otava, 2020. ISBN 978-951-1-35034-7.
Kuolleiden kirja – Paluu Uhriniituntakaiseen. Hämeenlinna: Karisto, 2020. ISBN 978-951-23-6721-4.
Sarvijumala. Helsinki: Otava, 2023. ISBN 978-951-1-45632-2.
Teokset > Mukana julkaisuissa

Meresmaa, J. S. & Harju, Markus (toim.): Steampunk! Koneita ja korsetteja.  Tampere:  Osuuskumma, 2012.  ISBN 978-952-6642-02-4
Meresmaa, J. S. & Harju, Markus (toim.): Steampunk! Höyryä ja helvetinkoneita.  Tampere:  Osuuskumma, 2013.  ISBN 978-952-6642-09-3
Aiheesta muualla

Magdalena Hain kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Latvia  Tšekki 
Muut:  IdRef
Niina Hakalahti

| Niina Hakalahti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. elokuuta 1966 (ikä 58) Oulu
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, runoilija, toimittaja ja kirjoittajakouluttaja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Niina Hakalahti (s. 19. elokuuta 1966 Oulu) on suomalainen kirjailija, runoilija, toimittaja ja kirjoittajakouluttaja.
Hakalahti valmistui ylioppilaaksi Merikosken lukiosta vuonna 1985 ja filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 1993. Hän opiskeli pääaineenaan kirjallisuutta ja sivuaineina Rooman kirjallisuutta sekä aate- ja oppihistoriaa. Hän on opiskellut myös aikuiskasvatusta ja kirjallisuuden teoriaa.
Hakalahti on työskennellyt muun muassa Räisälän kansanopiston kirjallisuuden ja luovan kirjoittamisen opettajana (1993–1994), Hämeen läänin kirjallisuuden ohjaavana läänintaiteilijana (1994–1997) sekä Pirkanmaan kirjallisuuden läänintaiteilijana (1998–2002). Hän on toiminut Tampereella sijaitsevan Viita-akatemian vastaavana opettajana vuodesta 2006.
Hakalahden kaunokirjallinen tuotanto sisältää runokokoelmia, romaaneja ja Tuukka Omar -lastenkirjoja. Runoissaan hän on käsitellyt erotiikkaa ja rakkautta sekä arjen kauneutta ja vaikeutta nuoren naisen näkökulmasta. Runokokoelmat Ole sinä voinvärinen (1993) ja Jotkut ja toiset (1997) saivat Tampereen kirjallisuuspalkinnon. Romaani Hengenahdistusta (2004) sijoittuu 2000-luvun alun Ouluun. Se on kolmekymppisen Sannan kehityskertomus ajalta, jolloin nuoruus vaihtuu aikuisuuteen. Romaanissa Uimataito Hakalahti käsittelee uussuomalaisten arkea. Vuonna 2014 Hakalahden lastenkirja Tuukka-Omar ja minilapset sai LukuVarkaus-palkinnon.
Hakalahti asuu Tampereella. Hän asui Oulussa vuosina 1966–1991. Taidemaalari Juhani Hakalahti oli Niina Hakalahden isä.
Teokset

Nainen repii palan oranssia.  Oulu:  Pohjoinen, 1990.  ISBN 951-749-135-2
Ole sinä voinvärinen.  Oulu:  Pohjoinen, 1993.  ISBN 951-749-179-4
Jotkut ja toiset.  Oulu:  Pohjoinen, 1997.  ISBN 951-749-287-1
Vauvailoa.  (Kuvitus: Julia Prusi)  Helsinki:  Minerva, 2014.  ISBN 978-952-492-853-3
Hengenahdistusta.  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-3099-1
Uimataito.  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4085-4
Aavasaksa.  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5653-4
Sydänystävä.  Hämeenlinna:  Karisto, 2014.  ISBN 978-951-23-5829-8
Lumilinna. Hämeenlinna: Karisto, 2016. ISBN 978-951-23-6177-9.
Pientä fiksausta vailla. Karisto, 2017. ISBN 978-951-23-6317-9. (Julkaistaan kirjoittajanimellä Amanda Vaara)
Tuukka-Omar.  (Kuvitus: Jukka Lemmetty)  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5245-1
Ylämummoon, Tuukka-Omar!  (Kuvitus: Jukka Lemmetty)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-6138-5
Tuukka-Omar ja minilapset.  (Kuvitus: Jukka Lemmetty)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7331-9
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Lassila, Tuija: Niina Hakalahden kirjailijaesittely Kirjasampo.fi. 16.6.2008.
Kuusi kuvaa kirjailija Niina Hakalahden elämästä, 11.11.2017 Yle Areenassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Puola
Lehesjärvi-Vähäjärvi

| Lehesjärvi-Vähäjärvi |
| --- | --- |
 Lehesjärven eteläpuoliset Lehes- ja Punavuori tammikuussa 2025.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°20′59″N, 25°44′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven va (14.29)
Järveen tulevat joet:  Tervajoki Alasesta, Lapiojoki Iso-Kuukkasesta, Majapuro Majajärvestä
Laskujoki:  Makkarajoki Korttajärveen 
Järvinumero:  14.296.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95 m  
Pituus:  2,3 km  
Leveys:  1,6 km  
Rantaviiva:  8,032 km  
Pinta-ala:  86,036 ha  
Tilavuus:  0,00278371 km³  
Keskisyvyys:  3,24 m  
Suurin syvyys:  10 m  
Valuma-alue:  98 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiLehesjärvi-Vähäjärvi 
Lehesjärvi–Vähäjärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Puuppolassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 86 hehtaaria, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Siinä on kaksi järviallasta, joita yhdistää toisiinsa kapea, matala ja ruohottunut salmi. Lehesjärvi on 1,8 kilometriä pitkä ja Vähäjärvi 0,9 kilometriä pitkä. Ero kokonaispituuteen johtuu järven kaarevasta muodosta. Samoin kumpikin järviallas on ilmoitettua kapeampi. Lehesjärvi on 450 metriä ja Vähäjärvi 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Se on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 2,78 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00278 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,2 metriä ja suurin syvyys on 10 metriä. Kummassakin järvialtaassa on oma syvänne, joista Vähäjärvi on syvin ja Lehesjärvi 9,0 metriä syvä. Järven rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä ja sen rannat ovat lähinnä peltomaata, mutta Lehesjärven eteläpäässä se on asuinaluetta ja Vähäjärven eteläranta on Lehesvuoren metsäistä rinnettä. Lehesvuori kohoaa 110 metrin ja viereinen Punavuori 80 metrin korkeuteen. Valtatie 4 ylittää laskujoen Lehesjärven länsipuolella ja järvi näkyy tielle asti. Järveä voi kiertää kulkemalla yhdysteitä 16709 tai 16711, mutta järven eteläpuolella ei ole läpikulkuun soveltuvaa tietä.
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1976 saakka. Sen ekologinen tila on tyydyttävä, koska sen ravinnepitoisuudet ovat säännöllisesti korkeita (fosforipitoisuudet ovat 40 mikrogrammaa litrassa vettä). Veden kemiallinen luokka ei aivan yllä arvosanaan hyvä, sillä ahvenissa on havaittu olevan liikaa elohopeaa. Järveä on hoitokalastettu vuosina 2003–2007 nostamalla Lehesjärvestä 9,1 tonnia ja Vähäjärvestä 7,9 tonnia kalaa. Samalla järvistä poistettiin niittämällä vesikasvia.
Luontoarvoja > Eläimistö

Järvien kalastoon kuuluvat koekalastusten perusteella ainakin ahven, kiiski, kuha (jota on myös istutettu), hauki, salakka, särki, pasuri, lahna ja särkilahna.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95 metriä mpy.
Järveen tulee viisi jokea tai ojaa. Vähäjärveen laskee idästä Majapuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Majajärvi (42 ha) ja Perälampi (2 ha). Vähäjärven pohjoisrantaan laskee koillisesta Lapiojoki, jonka valuma-alueelta löytyvät Iso-Kuukkanen (180 ha) ja Hiidenjärvi (50 ha). Lehesjärven pohjoisrantaan laskee Tervajoki, jonka lähdejärvi on Alanen (56 ha). Joen nimi on yläjuoksulla Alasesta alkaen Isojoki, Kuokankosken jälkeen Kuokanjoki ja kuivatun Tervajärven jälkeen Tervajoki. Lehesjärven oma laskujoki Makkarajoki alkaa sen lounaispäästä ja se laskee kilometrin päähän Korttajärveen. Joella on pudostusta vain 0,6 metriä.
Aiheesta muualla

Pätynen, Anita: Tavoitekuormien määrittäminen vesipuitedirektiivin mukaisessa vesialueiden hoidossa (PDF) (Pro gradu –tutkielma) 14.7.2009. Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto. Viitattu 30.9.2023.
(14.2)
Maataloustuki

Maataloustuki on tuki, jolla pyritään turvaamaan elintarvikkeiden tuotanto, kohtuulliset kuluttajahinnat, maaseudun elinvoimaisuus, sekä varmistamaan viljelijöille kohtuullinen tulotaso.
Maataloustukia jaetaan maailmassa vuosittain 497 miljardia euroa vastaava summa. Tämä vastaa 15 prosenttia maailman maataloustuotannon arvosta. Mikäli nykyiset trendit jatkuvat, vuonna 2030 maataloustukia jaetaan 1 655 miljardin euron edestä. Eniten tukia saavat epäterveelliset ja paljon päästöjä aiheuttavat tuotteet, kuten sokeri, naudanliha, maito ja riisi. Mikäli kaikki maataloustuet poistettaisiin vuoteen 2030 mennessä, kasvihuonekaasupäästöt pienenisivät 78,4 miljoonaa tonnia CO2e, samalla kun kasvintuotanto vähenisi 1,3%, karjantuotanto vähenisi 0,2% ja työllisyys maatiloilla heikkenisi 1,27 %.
Tukeen sisältyy viljelijöille suunnatut tuet sekä erilaiset maaseudun kehittämiseen ja investointeihin suunnatut tuet. Pelkästään maanviljelijät eivät saa maataloustukea, vaan sitä jaetaan myös erilaisille yrityksille, viranomaistahoille, kouluille yms. Esimerkiksi vuonna 2018 suurimpia yksittäisiä maataloustuen saajia Suomessa olivat Suomen Metsäkeskus, Luonnonvarakeskus, ProAgria Etelä-Suomi Ry, sekä Jyväskylän ammattikorkeakoulu Oy.
Tavoitteet

EU:n maatalouspolitiikan keskeisenä lähtökohtana on varmistaa kohtuuhintaisten elintarvikkeiden saatavuus kuluttajille. Monien maataloustuotteiden hinnat EU:ssa ovat lähellä keskimääräisiä maailmanmarkkinahintoja ja hintataso on yhteismarkkinoilla lähtökohtaisesti sama eri osissa EU:ta. Keskeisten maataloustuotteiden tuotanto, hintataso huomioon ottaen, ei ilman yhteiskunnan tukea olisi mahdollista Suomessa, eikä läheskään nykyisessä laajuudessa muissakaan EU-maissa.
Maataloustukia perustellaan teollisuusmaissa kolmella päämäärällä:
Ne ylläpitävät ruokahuollon omavaraisuutta
Suorat tuet halventavat kuluttajien elintarvikkeista maksamaa hintaa  ja heikentävät hintojen normaalia vaihtelua
Ne pitävät maaseudun asuttuna
Tukien maksamisen vastineeksi saadaan halvempaa ja laadukkaampaa ruokaa, työllistymistä ja yritystoimintaa maaseudulla sekä maisemallisia etuja, väittää brittiläinen maanomistajien yhdistys Country Land and Business Association.
Maksajat

Maataloustukia maksavat eniten korkean tulotason maat omille maataloussektorilleen. 1990-luvulta lähtien maataloustukien määrä näissä maissa on kuitenkin pienentynyt, koska tukia on pyritty suuntaamaan paremmin ja koska maataloussektorin osuus taloudessa on supistunut. Keskituloiset maat puolestaan ovat lisänneet maksamiaan tukia. Sen sijaan kaikkein pienituloisimmat maat pyrkivät pitämään ruuan hinnan alhaalla sillä seurauksella, että rahaa siirtyy tuottajilta kuluttajille ja tuen määrä on negatiivinen.
Menetelmät

Yleisimmin käytettyjä maatalouden tukimuotoja ovat esimerkiksi tuontitullit tai tuontikiintiöt, vientikiellot tai vientituet, hintojen sääntely, jonkin hyödykkeen tuotantomääriin perustuvat tuet, jonkin hyödykkeen tuotantoon tarvittavan raaka-aineen tai rahoituksen tukeminen, maa-alueen kokoon tai eläinten lukumäärään perustuvat tuet, ympäristöllisten tai maisemallisten vaikutusten perusteella maksettavat tuet, koulutus ja tukitoiminnot, terveysvalvonta, teiden ja varastojen rakentaminen ja ylläpito, varastointi, markkinointi ja mainonta.
Menetelmät > Euroopan unionissa

Tuotannon kannattavuuden turvaamiseksi maataloutta tuetaan kaikissa EU-maissa budjettivaroin. Tuet voivat olla EU:n kokonaan rahoittamia, EU:n ja jäsenmaan yhteisesti rahoittamia tai kokonaan kansallisista varoista rahoitettuja." "Tukia ei myönnetä vastikkeettomasti. Tukiin liittyy aina ehtoja, jotka tulee täyttää. Tuen saamisen oikeutusta myös valvotaan. Tuensaajan toimintaa tarkastetaan, että tukea on haettu oikein perustein ja että on toimittu ehtojen mukaisesti. Myös hallinnon toimintaa tarkastetaan."
Maataloustuet koostuvat EU:n suorista tuista (perustuki, viherryttämistuki, nuoren viljelijän tuki, sekä tuotantosidonnainen tuki), EU:n osittain maksamista tuista (luonnonhaittakorvaukset, ympäristökorvaukset ja eläinten hyvinvointikorvaukset), sekä  erilaisista kansallisista maataloustuista (pohjoinen tuki vuonna 2019 oli yli 90%:a kansallisista maataloustuista).
EU:n maatalouspolitiikkaa toteutetaan hallinnollisten hintojen, tukijärjestelmien ja maataloustuotteiden interventiojärjestelmän avulla. Hallinnollisin päätöksin viljelijöiden tuotteistaan saama hinta pidetään alemmalla tasolla kuin se muutoin olisi.
Maataloustukea on myös niin sanottu ympäristökorvaus, joka on korvaus tiettyjen ympäristöä huomioivien toimenpiteiden suorittamisesta. Tuilla siis pyritään ohjaamaan tuotantoa ja tuotantotapoja haluttuun suuntaan, tässä tapauksessa ympäristöystävällisemmäksi ja luontoa huomioonottavammaksi.
Määrä > Euroopan unionissa

Vuonna 1988 maataloustuen osuus EU:n budjetista oli yli 60 prosenttia. Vuonna 2008 maatalous vei 116 miljardin euron budjetista lähes puolikkaan. EU:n talousarviosta maatalouden osuus on noin 40 % (2016), mutta kokonaisuutena maatalousbudjetti on pieni, vain noin 1% kaikista julkisista menoista.selvennä
Maataloustuki muodostaa lähes puolet Euroopan unionin budjetista. Vuonna 2004 Euroopan unionissa tuettiin maataloutta 133 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla, Japanissa 49 miljardilla, Yhdysvalloissa 47 miljardilla, Korean tasavallassa 20 miljardilla, Kanadassa ja Sveitsissä kuudella miljardilla kummassakin.
Määrä > Suomessa

Maataloustukia Suomessa maksettiin noin 2 miljardia euroa (2018), joista viljelijätukia oli noin 1,76 miljardia euroa. Tuesta noin 890 miljoonaa euroa tuli EU:lta ja loput oli kansallista tukea. Vuonna 2016 EU maksoi maataloustukia noin 61 miljardia euroa, josta Suomen osuus oli noin 890 miljoonaa euroa eli noin 1,46 %:a.
OECD:n mukaan Suomi tuhlaa liian paljon rahaa maatalouden tukemiseen. Suomen kansalliset tuet ovat herättäneet närää naapurimaissa Ruotsissa ja Tanskassa.
Siinä tapauksessa, että EU:n komission aie leikata EU:n maataloustukia toteutuu, maa- ja metsätalousministeri Sirkka-Liisa Anttilan mukaan leikkaukset on korvattava Suomen valtion budjetista. MTK:n puheenjohtaja Juha Marttilan kanta on samansuuntainen.
Vaikutukset

Maataloustuki vaikuttaa päätöksiin, jotka koskevat esimerkiksi sitä, mitä kasvilajia viljellään, mihin toimintoihin keskitytään ja mitä tuotantomenetelmiä käytetään. Sitä kautta tuilla on vaikutusta viljelyjärjestelmien monimuotoisuuteen, ruoantuotannon kestävyyteen ja maankäytön muutoksiin. Lopulta tuet vaikuttavat esimerkiksi kotimaisiin ja kansainvälisiin markkinoihin, luontoon ja ympäristöön, tuottajien ja kuluttajien terveyteen, ravitsemukseen, oikeudenmukaisuuteen, työllisyyteen ja tulonjakoon.
Erityisesti hintakannustimiin perustuvilla tuilla, kuten tuontiin ja vientiin kohdistetuilla veroilla tai tuilla, on huomattavia haittavaikutuksia. Ne vääristävät kulutuksen ja tuotannon päätöksiä kotimaan tasolla, ja suurimpien kauppaa käyvien maiden täytäntöönpanemina ne voivat vaikuttaa kaupankäyntiin, tuotantoon ja päästöihin maailmanlaajuisesti. Ne saattavat käynnistää hinnannousuja ja ruokapulaa niissä maissa, jotka tuovat ruokaa.
Jonkin tietyn hyödykkeen tuotantoon kytketyt tuet saattavat johtaa kyseisen hyödykkeen tuotannon kasvattamiseen haitoista piittaamatta. Sellaisten tukien vaikutuksesta tuotanto saattaa muuttua monokulttuurin suuntaan, hiilidioksidipäästöt saattavat kasvaa ja tuotanto saattaa siirtyä peruselintarvikkeisiin ravitsevampien vaihtoehtojen kustannuksella.
Vähemän haitallisia ovat tuet, jotka eivät edellytä tietyn lajikeen tai tuotantomenetelmän käyttöä.
Euroopan unioni ostaa viljaa niin sanottuun interventiovarastoon, jolla se tasapainottaa markkinahintaheilahteluja. Kun viljaa on liikaa, sitä ostetaan interventiovarastoon, jotta hinta ei romahtaisi. Varastoja myydään, kun kysyntä ylittää tarjonnan.. Tämä hyödyllinen markkinamekanismi tuottaa tasapainottavan vaikutuksensa lisäksi merkittäviä tuottoja sitä järjestävälle organisaatiollelähde?.
Kun kehittyneet maat avasivat maailmanmarkkinat omille tuotteilleen mutta säilyttivät niiden protektionistiset tuet, ne synnyttivät suuren epätoivoisten ihmisten joukon ja samalla tuottavat markkinat prostituutiolle ja laittomalle maahanmuutolle.
Reilun kaupan edistäjien mukaan EU:n tukijärjestelmä edistää suurtilallisten etua lähes kaikkien muiden kustannuksella. Miljoonien köyhien maanviljelijöiden toimeentulo kehitysmaissa vahingoittuu siksi, että EU-maat vievät ulkomaille ylen määrin sokeria, viljaa, maitotuotteita ja karjaa hinnalla, joka alittaa sen tuotannon kustannukset. Tuettuna näiden vientituotteiden hinta voi olla alempi kuin niiden, joita tuottavat kehitysmaiden köyhät maanviljelijät.
Vaikutukset > Vaikutus kehitysmaihin

Centre for the New Europen raportti "EU Trade Barriers Kill" (Arkistoitu – Internet Archive) (2003) laski, että EU:n tullimuurit tappavat 6 600 ihmistä päivässä. Suuri osa tästä johtuu maataloustuista ja -tulleista. Jos Afrikka voisi lisätä osuuttaan kaupasta edes prosentin, se ansaitsisi 49 miljardia puntaa enemmän vuodessa ja 128 miljoonaa ihmistä vapautuisi köyhyydestä. Viisi prosenttia toisi jo 248–350 miljardia puntaa.
Köyhimpien maiden suhteellinen etu on lähinnä maataloudessa ja tekstiilintuotannossa. Maataloustuotteiden tullit ovat keskimäärin 20 %, joissain tuotteissa jopa 250 %.
Vaikutukset > Ympäristövaikutukset

Professori Pierre Desrochers ja tutkija Hiroko Shimizu ovat päätyneet tutkimuksessaan siihen, että maataloustuista luopuminen ja vapaakauppa antaisivat tehokkuuden ohjata tuotantoa, mikä säästäisi rahaa ja ympäristöä.
Euroopan unioni

Euroopassa maatalouspolitiikka on EU:n toimivallassa. Yksittäisellä jäsenmaalla ei voi olla yhteisestä maatalouspolitiikasta poikkeavia tukijärjestelmiä. EU:n tavoitteisiin tehdään kuitenkin lisäyksiä, kansallisia erityisjärjestelyitä. Näiden kansallisten tukienkin täytyy olla EU:n komission hyväksymiä.
Euroopan unionissa on käytössä yhteinen maatalouspolitiikka (CAP), jonka tavoitteena on "turvata viljelijöille kohtuullinen elintaso, tarjota kuluttajille korkealaatuisia kohtuuhintaisia elintarvikkeita ja säilyttää EU:n maaseutuperintö."  Vuonna 2014 Euroopan komission mukaan perhetilojen maataloustulo oli vain 40 % kaikkien muiden alojen keskitulotasosta.
Suurin osa EU:n maataloustuesta menee suurille maatalousyhtiöille ja varakkaille maanomistajille. Tämän on sanottu johtuvan siitä, että tukia maksetaan tilan pinta-alan mukaan.
Suomessa

"Maataloutta harjoitetaan Suomessa varsin erilaisissa olosuhteissa kuin monissa muissa EU-maissa. Pohjoisen sijainnin, kilpailijamaita pienemmän tilakoon ja muiden suomalaisen maatalouden erityispiirteiden vuoksi maataloustuotteiden tuotantokustannukset ovat Suomessa EU-keskitasoa selvästi korkeammat. Markkinoilta saatavat maataloustuotteiden myyntitulot kattavat vain osan tuotantokustannuksista. Esimerkiksi maitolitran keskimääräinen tuotantokustannus tilatasolla on noin kaksinkertainen siitä saatavaan tuottajahintaan verrattuna."
Suomen maataloustukijärjestelmä on monimutkainen: erilaisia tukia on kaksi sataa.
"Tukien alueelliseksi porrastamiseksi Suomi on jaettu tukialueisiin. EU-tukijärjestelmissä on kaksi tukialuetta: Etelä-Suomen AB-alue ja Keski- ja Pohjois-Suomen C-tukialue. Pohjoisen tuen järjestelmässä C-alue on jaettu viiteen osa-alueeseen. Esimerkiksi maidon ja naudanlihan tuotannon tuissa tuki on porrastettu näiden osa-alueiden välillä siten, että tukitaso kasvaa etelästä pohjoiseen. Kasvinviljelyssä tuki hehtaaria kohti on kuitenkin koko maassa likimain sama, kun otetaan huomioon kaikki pinta-alatukimuodot."
Tukien suuruus voi vaihdella esimerkiksi viljeltävän peltopinta-alan, viljeltävän kasvin, karjaeläinten lukumäärän, tuotantosuunnan tai tuotetun sadon määrän mukaan.
Suomessa > Julkisuus

Tuen saajien julkisuus on kiistan aihe. 
EU- tukitietojen hakupalvelussa julkaistaan
tuensaajan nimi
verotuskunta
maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta maksetut tuet.
Alle 1 250 euroa tukia saaneiden luonnollisten henkilöiden tietoja ei julkaista.
Aiheesta muualla

EU-tukitietojen verkkopalvelu – Ruokavirasto
Maataloustukien tietokanta ja hakupalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Viljelijätuet Maatalousministeriön verkkosivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
FarmSubsidy.org selvittää tukien saajat EU:n alueella
Suomen III armeijakunta (talvisota)

III armeijakunta (III AK) oli Suomen armeijan sotatoimiyhtymä talvisodassa. III armeijakunta sekä II armeijakunta ja myöhemmin siitä irrotettu I armeijakunta muodostivat Kannaksen armeijan. III AK vastasi Karjalankannaksen itäosan puolustuksesta ja osallistui kiivaisiin taisteluihin Vuoksen ja Taipaleenjoen rannoilla.
Komentajat

kenraalimajuri Erik Heinrichs 1939 – 19. helmikuuta 1940.
kenraalimajuri Paavo Talvela 20. helmikuuta 1940 – 2. huhtikuuta 1940.
Tykistökomentaja eversti William Häkli
Pioneerikomentaja kapteeni Kaarlo Tuurna
Viestikomentaja majuri Rurik Winter
Tehtävä ja organisaatio sodan alussa

III Armeijakunnan tehtävänä oli viivyttää neuvostojoukkojen etenemistä pääaseman etupuolella ja pysäyttää puna-armeijan hyökkäys pääasemassa (jota ryhdyttiin myöhemmin kutsumaan Mannerheim-linjaksi). Armeijakunnan vastuualue oli kaikkiaan noin 60 kilometriä leveä vasemman rajan ollessa Laatokka ja oikean rajan ollessa Vuoksi Vuokselanniemen kohdalla.
Tehtävä ja organisaatio sodan alussa > Organisaatio sodan alussa

8. divisioona
10. divisioona (myöhemmin 7. divisioona)
Suojajoukkojen Ryhmä R (Rautu)
Tehtävä ja organisaatio sodan alussa > Uudelleenorganisointi

Helmikuussa 1940 Kannaksen armeija organisoitiin uudelleen ja III AK:n liitettiin täydennysjoukoista muodostettu 21. divisioona.