stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salesforce Tower (Sydney)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salesforce Tower Wikimedia Commonsissa
Roy Campbell

Eversti Roy Campbell (jap. ロイ・キャンベル, Roi Kyanberu) on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy Konamin Metal Gear -pelisarjassa. Hän esiintyy peleissä Metal Gear 2: Solid Snake, Metal Gear Solid, Metal Gear Solid: Portable Ops sekä Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots. Lisäksi hänet nähdään Metal Gear Solid 2: Sons of Libertyssä ja Metal Gear Solid 3: Snake Eaterissä eräässä minipelissä. Pelin Metal Gear 2: Solid Snake alkuperäisessä versiossa Roy Campbell muistutti ulkonäöllisesti näyttelijä Richard Crennaa.
Henkilöhistoriaa

Roy Campbell toimi ennen FOXHOUNDiin liittymistä Yhdysvaltain merijalkaväessä ja maavoimien erikoisjoukoissa. Hänet oli lähetetty yhdessä muiden joukkojen kanssa La Peninsula de los Muertosiin Kolumbiaan vuonna 1970 hoitamaan terroristijärjestö FOX, mutta oli lopulta joukkojensa ainut selviytyjä. Ollessaan vankina, hän tutustui Big Bossiin, jonka kanssa hän karkasi vankilasta ja perusti FOXHOUNDin. Alkuperäisesti Campbellin FOXHOUND-koodinimi oli ”Chicken Fox”, mutta myöhemmin se jätettiin pois, koska Gray Fox oli ainut henkilö, joka kantoi koodinimeä ”Fox”.
Vuoteen 1995 asti hän toimi järjestön toiseksi ylimpänä johtajana, kunnes Big Boss kääntyi petturiksi. Tämän jälkeen hän siirtyi FOXHOUNDin johtoon, kunnes joskus vuosien 1999 ja 2005 välillä hän siirtyi eläkkeelle. Hänet kuitenkin kutsuttiin myöhemmin takaisin eläkkeeltä hoitamaan terroristeiksi muuttunut FOXHOUND.
Vuonna 2014 hän toimi YK:n yksityisiä palkkasotilasyrityksiä valvovan jaoston johdossa. Hän pyytää Solid Snakea suorittamaan viimeisen tehtävänsä ja pysäyttämään Liquid Ocelotin joka suunnittelee nousua maailmaa johtavaa Patriootit-varjohallitusta vastaan. Roy ja hänen vaimonaan esiintyvä Rosemary auttavat Snakea tehtävässä koodekin välityksellä.
Ääninäyttelijät

| Peli | Ääninäyttelijä (englanti) | Ääninäyttelijä (japani) |
| --- | --- | --- |
| Metal Gear Solid / Metal Gear Solid: The Twin Snakes  Metal Gear Solid 2: Sons of Liberty  Metal Gear Solid 3: Snake Eater  Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots | Paul Eiding | Takeshi Aono |
| Metal Gear Solid: Portable Ops | David Agranov | Toshio Furukawa |
Santa Fen piirikunta

Santa Fen piirikunta (engl. Santa Fe County) on Yhdysvaltojen New Mexicon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 150 358 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Santa Fe. Piirikunta perustettiin vuonna 1852.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Fen piirikunta Wikimedia Commonsissa
Sari Palokari

Sari Palokari (s. 15. heinäkuuta 1985) on suomalainen superpesistuomari.
Palokari on toiminut superpesistuomarina kaudesta 2013 alkaen.
Palokari oli ensimmäinen naissyöttötuomari miesten superpesiksessä 18. kesäkuussa 2022 ottelussa Koskenkorvan Urheilijoiden ja Pattijoen Urheilijoiden välillä.
Sastamalan sairaala

| Sastamalan sairaala |
| --- | --- |

Sijainti
Osoite:  Itsenäisyydentie 2,   38200 Sastamala
Koordinaatit:  61°20′17″N, 022°55′16″E
Organisaatio
Sairaanhoitopiiri:  Pirkanmaan sairaanhoitopiiri
Tyyppi:  aluesairaala, keskussairaalan toimipiste
Linkki
Kotisivut:  Tays Sastamala
Sastamalan sairaala tai Tays Sastamala, aikaisemmalta nimeltään Vammalan aluesairaala, on Sastamalassa toimiva Pirkanmaan sairaanhoitopiirin sairaala. Nykyään sairaala kuuluu Tampereen yliopistollisen sairaalan alaisuuteen. Sairaala tarjoaa sekä somaattista että psykiatrista hoitoa.
Vammalan aluesairaalan toimintoja kuten synnytykset, yöpäivystys ja leikkaukset siirrettiin toisaalle, erityisesti Tampereelle Tampereen yliopistolliseen sairaalaan. Kesällä 2017 Vammalan aluesairaala liitettiin TAYSiin ja nimettiin Tampereen yliopistollisen sairaalan Sastamalan sairaalaksi (Tays Sastamala).
Historia

Vammalan kauppalan sekä Karkun, Kiikan, Punkalaitumen ja Tyrvään kuntien yhteisen aluesairaalan vanhin osa valmistui syyskuussa 1938 ja ensimmäiset potilaat otettiin sairaalaan 21. marraskuuta 1938. 3-4 kerroksisen ja 30 vuodepaikan sairaalarakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Mirjam Kulmala.
Sari Raumala

| Sari Kinnunen (o> s. Raumala).Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. helmikuuta 1968 (ikä 56) 
Uran tiedot
Laji:  pikajuoksu
Seura:  Mikkelin Kilpa-Veikot
Saavutukset
Ennätykset:  100 m: 11,88 s (5.7.1990) 200 m: 23,46 (19.7.1987) 100 m aitajuoksu: 13,82 (17.6.1987)
Sari Anneli Kinnunen (o.s. Raumala, s. 12. helmikuuta 1968) on suomalainen pikajuoksija, joka on naimisissa keihäänheittäjä Kimmo Kinnusen kanssa. Hänellä on yksi hopea ja kolme pronssia Kalevan kisoista 200 metrin matkalta. Hän edusti Mikkelin Kisa-Veikkoja. Häntä valmensivat uransa aikana Kari Kuusela, Risto Häyrynen ja Markku Perttunen.
Raumalan ennätys 100 metrillä on 11,88 ja 200 metrillä 23,46. Hän osallistui 4 × 100 metrin viestissä Splitin EM-kilpailuihin 1990 ja hänellä on runsaasti maaotteluedustuksia.
Santa Fen maakunta

Maakunnan sijainti Argentiinan kartalla
Santa Fen maakunta (esp. Provincia de Santa Fe) on Argentiinan itäisessä keskiosassa sijaitseva maakunta. Se on pinta-alaltaan 133 007 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 3 200 736. Santa Fen naapurimaakuntia ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Chaco, Corrientes, Entre Ríos, Buenos Aires, Córdoba ja Santiago del Estero. Maakunnan pääkaupunki on noin 508 000 asukkaan Santa Fe, ja suurin kaupunki hieman yli miljoonan asukkaan Rosario (2010).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Fen maakunta Wikimedia Commonsissa
Santa Fen maakunnan viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Argentiinan maakunnat
Buenos Aires
Buenos Airesin liittopiiri
Catamarca
Chaco
Chubut
Córdoba
Corrientes
Entre Ríos
Formosa
Jujuy
La Pampa
La Rioja
Mendoza
Misiones
Neuquén
Río Negro
Salta
San Juan
San Luis
Santa Cruz
Santa Fe
Santiago del Estero
Tulimaa, Etelämantereen sektori ja Etelä-Atlantin saaret
Tucumán
Säsjoen valuma-alue

Säsjoki kesäkuussa 2012
Säsjoen valuma-alue on Venäjällä Nevan vesistöön kuuluva valuma-alue, jonka pääuoma Säsjoki laskee Laatokan etelärantaan Olhavanlahteen. Valuma-alueen pinta-ala 7 330 neliökilometriä, josta yläjuoksun alueet kuuluvat Novgorodin alueeseen ja alajuoksun Leningradin alueeseen. Säsjoki on 260 kilometriä pitkä joki.
Yleistä

Säsjoki laskee Laatokkaan etelästä päin, missä sen latvavedet muodostuvat Valdain ylängön pohjoisosissa sijaitsevalta Tihvinän selänteeltä. Säsjoen valuma-alueen länsipuolella sijaitsee Olhavanjoen valuma-alue, itäpuolella Syvärin valuma-alue ja eteläpuolella Volgan vesistö. Olhavanjoen ja Säsjoen uomat virtaavat lähekkäin, mutta Ilmajärveen laskeva joki Msta levittäytyy itään päin ja kohtaa siellä Säsjoen latvavedet. Itäpuolella Paksujoki yhtyy Syväriin sen alajuoksulla, mutta se on Säsjokeakin suurempi. Paksujoki levittäytyy selänteelle ja muodostaa siellä valuma-alueen, jolla on yhteinen vedenjakaja Säsjoen kanssa. Etelässä on Säsjoella vastassa Volgan yläosan eli Ylä-Volgan latvahaarat, jotka kuuluvat Mologalle. Jos palataan vielä Laatokan rannikolle, jää Olhavanjoen ja Syvärin väliin pienempien jokien valuma-alueita. Niistä on Säsjoken valuma-alueen kanssa yhteinen vedenjakaja esimerkiksi Voronežkalla.
Pääuoma

Säsjoki toimiin pääuomana toimii 260 kilometriä pituisena uomanaan. Tihvinänjoki on yhtymäkohdassaan yhtä pitkä kuin Säsjoki on yläjuoksullaan, joten valuma-alueen uomaverkosto voidaan piirtää ison Y-kirjaimen muotoiseksi.
Valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen yläosa muodostuu Tihvinän selänteestä, joka kohoaa 100–260 metrin korkeuteen mpy. Sen kallioperä on ordovikikauden hiekkakiveä ja dolomiittia, joka on peittynyt viime jääkauden loppuvaiheessa moreenimaakerroksella. Kalkkikivikalliot ovat paljaana jokilaaksoissa, missä virtaava vesi on huuhtonut moreeniainekset pois. Selänteen pohjoisreunalla sijaitsee selvärajainen kynnys, jossa maaston korkeuserot ovat tavallista suuremmat. Valuma-alueen alajuoksulla maaperä muodostuu moreenipeitteestä sekä hiekka- ja saviaineksesta. Seutu kuuluu Laatokkaa ympäröivään alankoon, jos on helposti tulvivaa ja soistunutta. Alueella ei ole juurikaan järviä, mutta ylängön kumpuilevassa maastossa esiintyy paljon pikkujärviä.
Maaperässä on rautaoksidia, joka vaikuttaa jokien vedenväriin, joka on punaruskeaa. Myös seudun suomaat antavat veteen humuksesta johtuvaa väriä.
Valuma-alue > Asutus

Joensuussa sijaitsee Sjasstroin pikkukaupunki ja yläjuoksulla Tihvinän, Boksitogorskin ja Pikaljovon kaupungit sekä Koltšanovon (Колчаново) ja Neboltšin kylät.
Valuma-alue > Tihvinän vesistöreitti

Kun Pietari Suuri perusti Venäjälle uuden pääkaupungin Pietarin Nevajoen suuhun vuonna 1703, tarvittiin sen rakentamiseksi ja ylläpitämiseksi rakennus-, elintarvike- ja taloustarvikkeita sekä polttopuuta. Näitä hankittiin Pietarin ympäristöstä ja kauempaa Venäjän sydänmailta. Tavarakuljetuksessa käytettiin maanteiden lisäksi vesireittejä. Kauppiaiden tavaroita kuljetettiin muutenkin paljon Venäjän jokiverkostossa ja myös nyt otettiin käyttöön lyhyitä ja toimivia vesireittejä Rybinskistä Pietariin. Tällä osuudella oli käytössä kolme vesireittiä: Marian kanavisto, Vyšni Volotšokin vesitie ja Tihvinän kanavajärjestelmä. Viimeksi mainittu alkoi Rybinskistä, seurasi Mologaa ylävirtaan, sitten sivu-uomien Tšagodoštšan, Gorjun, Sominkan ja Valtšinan kautta Tihvinän kanavalle, josta lasketeltiin Tihvinänjokea ja Säsjokea alas Laatokkaan. Siellä toimi etelärantaa seuraava Laatokan kanava (ven. Новоладожский канал, nykyään vanha kanava), josta jatkettiin Nevalle ja Pietariin. Joki toimi vesireittinä 1700- ja 1800-luvulla sekä 1900-luvun alussa. Sen toiminnan hiipuminen liittyy rautatieverkon rakentamiseen Venäjällä.
Säsjoen valuma-alueen alaosa vuoden 1954 kartassa
Tihvinän alue
Valuma-alue > Sivujokia

Valuma-alueen pääuoma on Säsjoki, jolla on pituutta 260 kilometriä. Sen neljä suurinta sivujokea ovat oikealta yhtyvät Tihvinänjoki ja Voložba sekä vasemmalta yhtyvät Lynna ja Lunenka. Näiden valuma-alueet muodostavat yhdessä 65 % koko valuma-alueen pinta-alasta.
Alle on koottu luettelo Säsjoen tärkeimmistä sivu-uomista. Taulukon tietojen lähteet on mainittu taulukon alla ja lähteet on jokien osalta edelleen yksilöity kunkin rivin oikeassa sarakkeessa.
| Sivu-uoman nimi suom>    | Nimi ven>      | Säsjoen kohta   | Etäisyys Laatokasta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
laskee Laatokan Olhavanlahteen
| Valgomka | Valgomka (Валгомка) | Sjasstroi | 4 | 44 |  | 322 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Lynna | Lynna (Лынна, Лынная) | Olhava | 21 | 62 |  | 627 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Syretskaja | Syretskaja (Сырецкая) | Olhava | 28 | 18 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Suzna | Suzna (Сузна) | Olhava | 39 | 11 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Opotšnja | Opotšnja (Опочня) | Olhava | 59 | 10 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Kusega | Kusega (Кусега) | Olhava | 65 | 27 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Valja | Valja (Валя) | Tihvinä | 79 | 37 |  | 252 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Lunenka | Lunenka (Луненка) | Tihvinä | 90 | 61 |  | 677 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Tihvinänjoki | Tihvinka (Тихвинка) | Tihvinä | 96 | 144 | 19,7 | 2 140 | 2,2,3,2,2,4,2 |
| Klinenka | Klinenka (Клиненка) | Tihvinä | 117 | 30 |  | 200 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Voložba | Voložba (Воложба) | Tihvinä | 158 | 81 | 11,6 | 1 350 | 2,2,3,2,2,1,2 |
| Dreglja | Dreglja (Дрегля) | Ljubytino | 212 | 18 |  | 181 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Mošenka | Mošenka (Мошенка) | Ljubytino | 230 | 11 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Šuja | Šuja (Шуя) | Ljubytino | 240 | 22 |  | 79 | 2,2,3,2,2,–,2 |
Säsjoen latvauomaa on Šujan yläpuolella vielä 20 kilometriä jäljellä.
Lähteet: 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta (   ), 3 = katsottu internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista
Lynnajoen alajuoksua
Voložban joensuuta vuonna 2014
Valuma-alue > Tihvinänjoen sivujoet

Tihvinänjoella on kolme suurempaa sivujokea: Šomuška, Rjadan ja Rybežka. Muutkin sivu-uomat on lueteltu alla olevaan taulukkoon esiintymisjärjestykseen. Tietojen lähteet on mainittu taulukon alla ja ne on eroteltu oikeassa sarakkeessa riveittäin.
| Sivu-uoman nimi suom>    | Nimi ven>      | Tihvinäjoen kohta   | Etäisyys Säsjoesta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Tihvinänjoki yhtyy Säsjokeen 96 km Laatokasta
| Šomuška | Шомушка | Tihvinä | 17 | 84 |  | 384 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Tabory | Таборы | Tihvinä | 39 | 14 |  | 53 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Rybežka | Рыбежка | Tihvinä | 47 | 50 |  | 218 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Dymka | Дымка | Bolšoi Dvor | 64 | 34 |  | 165 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Rjadan | Рядань | Bolšoi Dvor | 65 | 55 |  | 362 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Ljuban | Любач | Pikaljovo | 97 | 10 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Ugnitsa | Угница | Jefimovski | 135 | 11 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
Tihvinänjoen latvauomaa on Ugnitsan yläpuolella vielä 9 kilometriä jäljellä.
Lähteet: 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta , 3 = katsottu internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista
Valuma-alue > Järviä

Valuma-alueella on jonkin verran järviä. Suuri osa sijaitsee suoalueilla ja osa selänteen päällä. Sivu-uoman Valgomkan lähdejärvi on Panskoje ja sen valuma-alueella sijaitsee Gorbojeskoje. Suznan lähdejärvi on Suzenskoje. Valjan valuma-alueella on suojärviä kuten esimerkiksi Valskoje (Вальское), Beloje (Белое) ja Kolpino (Колпино). Lunenkan valuma-alueen merkittävin järvi on Lebjažje (Лебяжье). Selänteen päällä virtaavan Tihvinänjoen valuma-alueella on monia järviä. Sellaisia ovat esimerkiksi Rybežka, Sjago, Ozerskoje (Озерское), Jeglino (Еглино), Landskoje (Ландское), Lebedinnoje (Лебединное) ja Tsaritsyno (Царицыно). Voložban valuma-alueella sijaitsevat Nungoša (Нунгоша), Larjanskoje (Ларьянское), Karatšunskoje (Карачунское), Srednee (Среднее), Retomlja (Ретомля), Ostrovito (Островито), Žadino (Жадино), Nikulinskoje (Никулинское) ja Tšerenets (Черенец).
San Fulgencio (1787)

| San Fulgencio |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol
Kölinlasku:  1787
Laskettu vesille:  27. marraskuuta 1787
Palveluskäyttöön:  10. huhtikuuta 1788
Loppuvaihe:  tuhoutunut 1814
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 427 t 1 466 t (arqueo)
Pituus:  48,84 m (köli)
Leveys:  15,09 m
Syväys:  6,99 m
Miehistöä:  472
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 26 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 28 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 10 × 8 naulan tykkiä etukansi: 2 × 8 naulan tykkiä
San Fulgencio oli Espanjan laivaston vuonna 1787 vesille laskettu San Fulgencio -luokan kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin 16. toukokuuta 1786 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin seuraavana vuonna. Alus laskettiin vesille 3. marraskuuta 1787 ja otettiin palvelukseen 10. huhtikuuta 1788.
Satakunnan Suunta

| Satakunnan Suunta |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  sanomalehti
Perustettu:  1934
Lakkautettu:  1936
Sitoutuneisuus:  IKL
Kotikunta:  Pori
Satakunnan Suunta oli Porissa vuosina 1934–1936 ilmestynyt sanomalehti, joka oli äärioikeistolaisen Isänmaallisen kansanliikkeen äänenkannattaja. Lehti ei saavuttanut suurta suosiota, sillä se ilmestyi epäsäännöllisesti vain 1–4 kertaa kuukaudessa ja lakkautettiin joulukuussa 1936.
Lehden päätoimittajana oli syyskuun 1934 alkuun saakka opettaja Akseli Aarnio, jonka jälkeen tehtävää hoiti maisteri N. J. Nissilä. Lehden toimituskuntaan kuuluivat eri aikoina muun muassa Arne Somersalo ja Yrjö Kares.
Aiheesta muualla

Satakunnan Suunnan numerot digitoituna Kansalliskirjastossa
Sari Pekkala Kerr

Sari Pekkala Kerr on suomalainen taloustieteilijä ja tutkija Wellesley Centers for Women (WCW) -tutkimuslaitoksessa Wellesley Collegessa. Hän toimii lisäksi vierailevana professorina Massaschusetts Institute of Technologyssa. Pekkala Kerrin tutkimus keskittyy työmarkkinoiden, koulutukseen, inhimilliseen pääomaan ja perheisiin.
Pekkala Kerr on koulutukseltaan taloustieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2000 otsikolla "Regional convergence and migration in Finland, 1960-95".
Pekkala Kerrin puoliso on Harvard Business Schoolin professori William Kerr.
Aiheesta muualla

Pekkala Kerrin kotisivu
Pekkala Kerrin tutkimukset IDEASissa
Pekkala Kerrin tutkimukset Google Scholarissa
Santa Isabel (1717)

| Santa Isabel |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bassanoaga, Pasajes
Laskettu vesille:  7. syyskuuta 1716
Palveluskäyttöön:  1717
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 11. elokuuta 1718
Tekniset tiedot
Uppouma:  832 t (arqueo)
Pituus:  36,78 m
Leveys:  11,28 m
Syväys:  5,64 m
Miehistöä:  560
Aseistus
Aseistus:  Alempi tykkikansi:26 × 18 naulan tykkiä Ylempi tykkikansi: 26 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 8 × 6 naulan tykkiä
Santa Isabel oli Espanjan laivaston vuonna 1717 vesillelaskettu kaksikantinen 60-tykkinen Santa Isabel -luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Pasajesista. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1716 ja otettiin palvelukseen 1717.
Palvelus

Vuonna 1717 alus lähti Pasajesista San Felipen kanssa Cádiziin päällikkönään Gabriel Pérez de Alderete, Marqués de Casinas. Heinäkuussa alus lähti Barcelonasta Sardinian sotaretkelle. Tammikuussa 1718 alus saapui Cádiziin. Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Dorsetshire valtasi aluksen 11. elokuuta 1718 Cape Passeron taistelussa, jossa aluksen päällikkönä oli Andrés Reggio.
Savvati Solovetskilainen

Pyhät Sosima ja Savvati Solovetskilainen 1500-luvun ikonissa
Pyhittäjä Savvati Solovetskilainen (ven. Савватий Соловецкий, Savvati Solovetski; k.  27. syyskuuta 1435) oli yksi Solovetskin luostarin perustajista.  Hän saapui luostarisaarelle pyhittäjä Kyrill Valgetjärveläisen perustamasta luostarista Laatokan Valamon luostarin kautta. Kummassakaan näistä edellisistä luostareistaan hän ei ollut saanut kunnioitettuna kilvoittelijana rauhaa ja joutui näin hakeutumaan yksinäisyyteen kilvoittelemaan.
Tavattuaan Vienanmeren alueella sillä kilvoitelleen pyhittäjä Herman Solovetskilaisen, he siirtyivät yhdessä Solovetskin saarelle, jonne perustivat Solovetskin luostarin.
Myöhemmin, Hermanin ensin väliaikaisesti poistuttua Solovetskista ja Savvatin kuoltua, perustajien joukkoon liittyi vielä pyhittäjä Sosima Solovetskilainen, joka jatkoi kunniakkaasti pyhittäjä Savvatin aloittamaa työtä.
Pyhittäjä Savvati kuoli syyskuun 27. päivänä vuonna 1435 ja tuota päivää ortodoksinen kirkko kunnioittaa tämän pyhittäjän ja Karjalan valistajan muistopäivänä.
Aiheesta muualla

Pyhittäjä Savvati Solovetskilainen / Ortodoksi.net
Karjalan valistajat / Ortodoksi.net
Савватий Соловецкий SolovkiEntsikolpedija. (venäjäksi)
Scott Boden

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Scott David Boden
Syntymäaika: 19. joulukuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Sheffield, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Alfreton Town
Pelinumero: 15
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2008 | Sheffield United | 0 | (0) |
| 2008 | → Mariehamn (laina) | 5 | (0) |
| 2008– | Chesterfield | 103 | (15) |
| 2011 | → Macclesfield Town (laina) | 7 | (0) |
| 2013– | → Alfreton Town (laina) | 6 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 121 | (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. helmikuuta 2013.
Scott David Boden (s. 19. joulukuuta 1989 Sheffield, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rise (The Rasmuksen albumi)

| Rise The Rasmus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2022
 Tuottaja(t): Desmond Child & Joshua
 Kesto: 36.48
 Levy-yhtiö: Playground Music
Listasijoitukset
  4. (albumilista)    2. (fyysinen albumilista)
The Rasmuksen muut julkaisut
| Dark Matters 2017 | Rise 2022 |   |
Singlet albumilta Rise
 ”Jezebel” Julkaistu: 17. tammikuuta 2022  ”Rise” Julkaistu: 10. kesäkuuta 2022  ”Fireflies” Julkaistu: 31. maaliskuuta 2023
Rise on The Rasmuksen kymmenes albumi, joka julkaistiin 23. syyskuuta 2022.
Albumista julkaistiin myös levyboksiversio jonka bonus-CD:ssä on neljä biisiä, joista Venomous Moon ja Bones ovat ilmestyneet singleinä.
Kappaleet

Live and Never Die – 3.54
Rise – 3.54
Fireflies – 3.24
Be Somebody – 4.08
Odyssey – 2.49
Jezebel – 3.10
Endless Horizon – 3.46
Clouds – 3.17
Written in Blood – 3.22
Evil – 5.00
Kappaleet > Bonus CD

Venomous Moon
Bones
Dark Summer
Omen
Kokoonpano

Lauri Ylönen – laulu
Aki Hakala – rummut
Eero Heinonen – basso
Emppu Suhonen – kitara
Pauli Rantasalmi – kitara
Arvostelut

Soundi:
Santa Isabel -luokka

| Santa Isabel -luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  832 t (arqueo)
Pituus:  36,78 m (köli)
Leveys:  11,28 m
Syväys:  5,64 m
Miehistöä:  560
Aseistus
Meritorjunta:  alempi tykkikansi: 26 x 18 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 26 x 12 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 8 x 6 naulan tykkiä
Santa Isabel -luokka oli Espanjan laivaston kuuden kaksikantisen 60-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Alukset suunnitteli Antonio de Gaztañeta y Iturribálzaga, joka myös valvoi kolmen aluksen valmistusta assistenttiinaan Joseph del Llano. Aluksista kolme valmistettiin Pasajesissa ja loput kolme Oriossa, jossa valmistetut alukset siirrettiin vesillelaskun jälkeen Pasajesiin viimeisteltäviksi ja takiloitaviksi. Vaikka alukset luokiteltiin 60-tykkisiksi ja niissä oli 24 tykkiporttia alemmalla tykkikannella, ne varustettiin vain 54 tykillä.
Alukset

| Nimi (lempinimi) | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Santa Isabel | Bassanoaga, Pasajes |  | 7. syyskuuta 1717 | 1717 | vallattu 10. elokuuta 1718 Cape Passeron taistelussa |
| San Pedro | Barrio Vizcaya, Pasajes |  | 23. kesäkuuta 1716 | 26. heinäkuuta 1717 | haaksirikkoutunut 8. joulukuuta 1718 |
| San Juan Bautista | Bassanoaga, Pasajes |  | 1. tammikuuta 1717 | helmikuu 1717 | uponnut 1720 |
| San Luis | Orio |  | 27. kesäkuuta 1717 |  | haaksirikkoutunut 28. joulukuuta 1719 |
| San Fernando | Orio |  | 27. kesäkuuta 1717 |  | miehistönsä upottama 14. marraskuuta 1719 Messinan piirityksessä |
| San Carlos | Orio |  | 1717 |  | vallattu 10. elokuuta 1718 Cape Passeron taistelussa |

Toinen kuuden linjalaivan tilaus allekirjoitettiin 1717. Sen mukaan Lorenzo de Arzuetan ja Juan Bautista de Buendian piti valvoa kolmen aluksen valmistusta Pasajesissa, Gerónimo de Echevesse Mutiozábalin kahden aluksen valmistusta Oriossa. Kuudennen aluksen valmistusta piti valvoa Felipe de Zelarain Basanoagassa. Seuraavana vuonna allekirjoitettiin sopimus 15 linjalaivan valmistuksesta Santoñassa, missä töitä piti valvoa Carlos Grillon. Sañtonassa työt jaettiin usealle työnjohtajalle kuten Jean-Pierre Boyer ja Ciprián Autrán.
Vuodesta 1717 alkaen lisääntyi huoli telakoiden suojaamisesta, koska erityisesti Pasajes oli lähellä Ranskan rajaa. Tämän vuoksi aloitettiin uuden telakan rakentaminen kauemmas rajasta. Alusten ollessa edelleen telakalla Ranskan joukot hyökkäsivät kesällä 1719 baskimaahan ja polttivat keskeneräiset alukset, runsaasti puutavaraa, tykkejä, takilaköysiä, kangasta ja muita varastoituja tarvikkeita. Sañtonaan tehdyssä hyökkäyksessä poltettiin kaksi 60-tykkistä ja yksi 70-tykkinen lähes valmista linjalaivaa telakoille. Samalla poltettiin varastot, joissa oli loppujen 12 aluksen valmistukseen tarvittava materiaali.