stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääpallon SM-sarja 1941
Mitaliottelut > Välierä

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Viipurin Sudet | 2–1 ja. (1-1) | Helsingin Jalkapalloklubi |
Helsingin IFK pääsi arvonnan perusteella suoraan loppuotteluun.
Mitaliottelut > Loppuottelu

23.helmikuuta 1941 Helsinki
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Helsingin IF | 4–2 (1-0) | Viipurin Sudet |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Helsingin IFK
2.: Viipurin Sudet
3.: Helsingin Jalkapalloklubi
4.: Warkauden Pallo -35
5.: Lappeenrannan Urheilu-Miehet
6.: Vaasan IFK
7.: Viipurin Ilves
8.: Oulun Palloseura
9.: Ylä-Vuoksen Palloseura
10.: Joensuun Palloseura
11.: Vaasan Palloseura
12.: Savonlinnan Pallokerho
13.: Porvoon Akilles
14.: Porin Kärpät
15.: Helsingin Palloseura
Lopulliset sijoitukset > Mitalijoukkueiden kokoonpanot

HIFK:n mestarijoukkue: Mika Tiivola (mv), Herbert Lundström (mv), Paul Wanner, Frans Karjagin, Walter Svanström, Torsten Svanström, Leo Karjagin, Charles Terenius, Erik Åberg, Olof Strömsten, Odert Forsstedt, Hans Byman ja Lars Tiivola.
Susien hopeajoukkue: Väinö Taivainen, Yrjö Leppänen, Eino Kanerva, Eino Luukkonen, Allan Lagerström, Kalle Hahl, Samuli Lamppu, Erkki Kariluoma, Sakari Salo, Heikki Loikkanen ja Leo Turunen
HJK:n pronssijoukkue: Risto Rinne (mv), Kalervo Seppola, Pentti Leskinen, Pentti Valio, Aatos Lehtonen, Otso Puro, Kurt Weckström, Eino Virtanen, Tor Wikberg, Lauri Ruuttu ja Leo Laaksonen
TUL:n loppuottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Viipurin Toverit | 1-5 | Maarian Pyrkivä |
Exocoetus

| Exocoetus |
| --- | --- |
 Liitokala (Exocoetus volitans)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Nokkakalat Beloniformes
Heimo::  Liitokalat Exocoetidae
Alaheimo::  Exocoetinae  Risso, 1827
Suku::  Exocoetus  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Exocoetus Wikispeciesissä   Exocoetus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Exocoetus on liitokalojen heimoon kuuluva kalasuku. Se on alaheimonsa Exocoetinae ainoa suku. Suvusta tunnetaan 5 lajia. Suurin laji liitokala (E. volitans) voi kasvaa 30 senttimetrin mittaiseksi. Exocoetus-liitokalat elävät Tyynellämerellä ja Indopasifisella merialueella lukuun ottamatta liitokalaa (E. volitans), jota tavataan trooppisissa ja subtrooppisissa vesissä maailmanlaajuisesti.
Elina Aalto

Elina Aalto (s. 1976) on suomalainen muotoilija ja sisustusarkkitehti. Hän on suunnitellut muun muassa Iittala-brändille useita palkittuja tuotteita, perustanut sekä kymmenvuotisen Fiasko-designprojektin että designtuotteisiin keskittyvän studion Aalto+Aalto yhdessä muotoilija Klaus Aallon kanssa, ja on yksi kansainvälisen Imu Designin perustajajäsenistä. Aalto opettaa säännöllisesti Aalto-yliopistossa, ja hän on ollut töissä myös muotoiluun keskittyvässä lehdessä Muoto.
Aalto valmistui vuonna 2000 Taideteollisesta korkeakoulusta. Hänen teoksiaan on esillä muun muassa Helsingin Designmuseossa, Vantaan kaupunginmuseossa, Suomen lähetystössä Moskovassa sekä Quebecissä.
Aalto on naimisissa muotoilija Klaus Aallon kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Palkinnot

Best in furniture design, Elle decoration design awards UK. 2003 (Imu Design)
Bryggman-apuraha, 2009
Beyond the Ordinary prize, EcoDesign exhibition / Sampo Pankki. 2011 (Aalto+Aalto)
iF Gold award, 2014. (Aalto+Aalto)
Aiheesta muualla

Elina ja Klaus Aallon keittiössä kokataan suussa sulavaa kasvisruokaa  (Finnish Design shop, 29.6.2017)
Muotoilijapariskunta Elina ja Klaus Aalto: "Iittalan Vakka oli kerralla valmis tuote"  (Kotiliesi, 30.9.2015)
Espanjan salibandyliiga

Liga Oro on Espanjan korkein sarjataso. Liigassa pelaa kahdeksan joukkuetta.
Joukkueet 2019–2020

CD El Valle
Floorball Escorial
CUF Leganes
Fénix San Lorenzo
UHK Madrid
Floorball Escorial B
CUF Leganes B
Lena Floorball
CUF Las Rozas
Espanjan Grand Prix 1976

Espanjan Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. huhtikuuta Jaraman radalla. Kilpailun voitti James Hunt, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Tulokset

| Sijoitus | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11 |  James Hunt | McLaren-Ford | 75 | 1.42.20,43 | 1 | 9 |
| 2 | 1 |  Niki Lauda | Ferrari | 75 | + 30,97 | 2 | 6 |
| 3 | 6 |  Gunnar Nilsson | Lotus-Ford | 75 | + 48,02 | 7 | 4 |
| 4 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Alfa Romeo | 74 | + 1 kierros | 12 | 3 |
| 5 | 22 |  Chris Amon | Ensign-Ford | 74 | + 1 kierros | 10 | 2 |
| 6 | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Alfa Romeo | 74 | + 1 kierros | 11 | 1 |
| 7 | 20 |  Jacky Ickx | Wolf-WilliamsF1-Ford | 74 | + 1 kierros | 21 |  |
| 8 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 74 | + 1 kierros | 22 |  |
| 9 | 19 |  Alan Jones | Surtees-Ford | 74 | + 1 kierros | 20 |  |
| 10 | 21 |  Michel Leclère | Wolf-WilliamsF1-Ford | 73 | + 2 kierrosta | 23 |  |
| 11 | 2 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 72 | + 3 kierrosta | 5 |  |
| 12 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 72 | + 3 kierrosta | 8 |  |
| 13 | 37 |  Larry Perkins | Boro-Ford | 72 | + 3 kierrosta | 24 |  |
| Kesk. | 12 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 65 | Moottori | 4 |  |
| Kesk. | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 61 | Elektroniikka | 15 |  |
| Kesk. | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 53 | Moottori | 14 |  |
| Kesk. | 28 |  John Watson | Penske-Ford | 51 | Moottori | 13 |  |
| Kesk. | 35 |  Arturo Merzario | March-Ford | 36 | Vaihdelaatikko | 18 |  |
| Kesk. | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 34 | Vaihdelaatikko | 9 |  |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 25 | Ulosajo | 3 |  |
| Kesk. | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 21 | Jousitus | 6 |  |
| Kesk. | 34 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 16 | Vaihdelaatikko | 17 |  |
| Kesk. | 10 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 11 | Voimansiirto | 16 |  |
| Kesk. | 30 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 3 | Voimansiirto | 19 |  |
| DNQ | 18 |  Brett Lunger | Surtees-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 32 |  Loris Kessel | Brabham-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 25 |  Emilio Zapico | Williams-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 33 |  Emilio de Villota | Brabham-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 24 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 31 |  Ingo Hoffmann | Fittipaldi-Ford |  |  |  |  |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: James Hunt – 1.18,52
Nopein kierros: Jochen Mass – 1.20,93 kierroksella 52
Kuusipyöräinen Tyrrell P34 teki debyyttinsä tässä kilpailussa Patrick Depaillerin ohjauksessa. Hänen tallikaverinsa Jody Scheckter ajoi vielä nelipyöräisellä autolla.
Gunnar Nilssonin ensimmäinen piste -ja palkintosija
Eva Illoinen

Eva Illoinen (o.s. Tikander, 4. heinäkuuta 1934 Uusikirkko (Vl.) – 5. kesäkuuta 1987 Uusikaupunki) oli suomalainen kirjailija.
Eva Illoinen valmistui ylioppilaaksi 1953 ja filosofian kandidaatiksi 1957. Hän toimi äidinkielen opettajana Vakka-Suomen kauppaoppilaitoksessa.
Eva Illoisen ensimmäinen romaani Joutilaat päivät ilmestyi vuonna 1965. Sittemmin hän julkaisi useita naisten- ja nuortenkirjoja.
Vuonna 1982 Eva Illoinen ryhtyi kirjoittamaan perhekuunnelmasarjaa Matti, Kappu, Eeva ja Eppu, joka saavutti heti suuren suosion. Sen ansiosta hänet ehkä parhaiten muistetaankin. Rooleissa olivat Risto Aaltonen (Matti), Paula Siimes (Kappu), Riitta Elstelä (Eeva), Karin Pacius (Eppu) ja Leila Itkonen (mummi). Sarjan suosion salaisuus oli siinä, että arkisia perheasioita käsiteltiin kuunnelmassa helposti omaksuttavalla tavalla.kenen mukaan? Aiheet kuunnelmaan Eva Illoinen saikin omasta perhepiiristään. Kuunnelmasarjaa ehti valmistua sata jaksoa, kunnes sen kirjoittaminen loppui Eva Illoisen äkilliseen kuolemaan.
Teoksia

Joutilaat päivät. WSOY 1965
Mari ja sanat. WSOY 1967
Slipi : Uudenkaupungin telakan vaiheita 75 vuoden aikana. Uudenkaupungin telakka, Uusikaupunki 1967
Elena, nainen pimeästä. Tammi 1975
Kylmän kukka. Tammi 1975
Keisarin tanssijatar : romaani. Tammi 1976
Aurinkotsaari : romaani. Tammi 1977
Rinkeplummat kukkivat : romaani. Tammi 1978
Kotkan kahdet kasvot : romaani. Tammi 1979
Iltapäivällä tuli levottomuus : romaani. Tammi 1980
Perri elää pula-aikaa. Tammi 1981
Perri lähtee sotaa pakoon. Tammi 1981
Kanervat kuolevat. Tammi 1982
Ovi pimeään : romaani. Tammi 1983
Perri tulee ylioppilaaksi. Tammi 1983
Päivän taite : romaani. Tammi 1984
Vene katoaa pimeään. Tammi 1984
Matti, Kappu, Eeva ja Eppu ; käsikirjoitus Eva Illoinen ; dramaturgi Rauni Ranta. Yleisradio 1985
Taivaanrannalla harmaat pilvet : romaani. Tammi 1985
Tsaarin poika. Tammi 1986
Vihkiristit : romaani. Tammi 1986
Autokaupungin tyttö ; kuv. Anna-Liisa Happonen. Tammi 1987
Uudenkaupungin säästöpankkiaikaa :  Uudenkaupungin säästöpankki 25 vuotta. Uudenkaupungin säästöpankki, Uusikaupunki 1987
Autokaupungin kesä ; kuv. Anna-Liisa Happonen. Tammi 1988
Uudenkaupungin telakka 100 vuotta, sisältää osat Slipi : Uudenkaupungin telakan vaiheita 75 vuoden aikana (kirjoittaja Eva Illoinen) ja Sonjasta Helenaan : Uudenkaupungin telakan vaiheita 100-vuotistaipaleen viimeiseltä neljännekseltä 1968-1992. (kirjoittaja Matti Jussila). Uudenkaupungin telakka, Uusikaupunki 1992
Toimitustöitä

Naurusiämeni merem parttalt ; toim. Eva Illoinen ; kuv. Kauko Telén. Uudenkaupungin kaupunki, Uusikaupunki 1972
Esteettinen asenne

Esteettinen asenne on teoria, jonka mukaan kokijan erityinen suhtautumistapa kokemuksiin tai kohteisiin tuottaa esteettisen kokemuksen.
Esteettisen asenteen teoriat pyrkivät antamaan selityksen sille, miksi voimme pitää hyvin erilaisia kokemuksia, tapahtumia ja objekteja esteettisesti arvokkaina. Arthur Schopenhauer (1788-1860) esittää kenties ensimmäisen esteettisen asenneteorian teoksessaan Die Welt als Wille und Vorstellung (1819; "Maailma tahtona ja mielteenä"), jossa hän sivuuttaa kantilaisen esteettisen arvostelman kysymyksen painottaakseen esteettistä kontemplaatiota, joka puolestaan on pyyteetön asenne suhteessa tarkastelun kohteeseen. Esteettinen kokemus on mahdollista vain kun suhtaudumme siihen intresittömästi ja käytännön elämästä erkaantuneena. Tämä käsitys on helppo ymmärtää, jos ajattelemme yleisöä museoissa tai konserttisaleissa, mutta voimme ulottaa sen esim. luonnonilmiöiden tarkasteluun: tietty asennoituminen sallii meidän ihailla auringonlaskun värejä arvokkaina itsessään.
Asenneteoriaa kehittelivät monet angloamerikkalaiset filosofit, kuten Edward Bullough (1880-1934) ja Jerome Stolnitz (s. 1925), jotka myös painottivat jyrkkää eroa käytännön intressien ja esteettisen asenteen pyyteettömyyden välillä. Bullough'n terminologian mukaan tarvitsemme psyykkisen distanssin esteettiseen objektiin voidaksemme tarkastella sitä käytännöllisestä elämästämme irrotettuna eli objektiivisesti.
Angloamerikkalaisen estetiikan asenneteoriat ovat kuitenkin hiipuneet pois suosiosta, etenkin George Dickien (s. 1926) intressin ajatusta kohtaan esittämän kritiikin jälkeen. Dickie väittää, etteivät intressi ja intressittömyys muodosta todellista vastakohtaa, vaan voimme joko kohdistaa huomiomme esteettiseen objektiin tai sitten kohdistamme sen johonkin muualle, esim. objektin herättämiin assosiaatioihin - näillä vaihtoehdoilla ei ole todellista arvoeroa eivätkä ne voi toimia myöskään esteettisen arvon mittareina.
Eva Hirn

Eva Hirn.
Eva Alfhild Hirn (o.s. Bergroth; 10. lokakuuta 1877 Viipuri – 9. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija.
Hirnin vanhemmat olivat rehtori Adiel Bergroth ja Lydia Petterson. Kirjailijat Kersti Bergroth ja Anna Inkeri Relander olivat hänen sisariaan. Eva Hirn pääsi ylioppilaaksi 1896 Viipurin suomalaisesta jatko-opistosta ja opiskeli sitten matematiikkaa ja luonnontieteitä Helsingin yliopistossa. Hän meni 1902 naimisiin professori Taavi Hirnin kanssa.
Eva Hirn kirjoitti 1920- ja 1930-luvuilla useita lasten- ja nuortenkirjoja. Hänen tuotantoonsa kuului sekä poikakirjoja (Jännittävä talvi (1924), Raamin pojat heräävät (1931), Kolme poikaa Huippuvuorilla (1933) ) että tyttökirjoja (Kun elämä on ihanaa (1926), Helin kesä (1927)). Hirn kirjoitti myös näytelmiä ja pakinoita.
Hirnin perhe vietti kesiään Vihdissä, jossa heillä oli vuodesta 1912 lähtien Suvimäki-niminen kesähuvila Vihdin Haapakylässä Hiidenveden rannalla. Myös Eva Hirnin sisar kirjailija Kersti Bergroth vieraili kesäisin Hirnien huvilalla. Eva Hirn esitti usein pakinoitaan Nummelan seurojentalolla pidetyissä kesäjuhlissa.
Teoksia

Me miehet. WSOY 1921, Nide, Hämeenlinna 1946.
Kaksoset. WSOY 1922, 2. painos 1948.
Kallilan talo: Kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 64. WSOY 1922.
Sirkan kosija: 1-näyt. huvinäytelmä. Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 69. WSOY 1922.
Tienhaarassa: Yksinäytöksinen huvinäytelmä. Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 67. WSOY 1922.
Tre glada. Söderström, Helsingfors 1922.
Kotihengettäriä. WSOY 1923.
Jännittävä talvi: Kertomus. WSOY 1924.
Kun elämä on ihanaa: Yhteiskoululaisromaani. WSOY 1926.
Helin kesä. WSOY 1927 (2. painos 1950).
Lyö sinä, minä venytän. WSOY 1928.
Rakkaita lähimmäisiä. WSOY 1929.
Liike on elämää: Kaksinäytöksinen tapahtuma. Suomen naisten liikuntakasvatusliiton näytelmäsarja 1. Suomen naisten liikuntakasvatusliitto, Helsinki 1930.
Raamin pojat heräävät. WSOY 1931.
Kolme poikaa Huippuvuorilla. Tekijät Ludvig Munsterhjelm ja Eva Hirn. W.S.O.Y:n koululaiskirjasto n:o 122. WSOY 1933.
Kaikki kerhoon! 2-näytöksinen näytelmä. Mannerheimin lastensuojeluliitto, Helsinki 1934.
Yksinkäskijä ynnä muita seuranäytelmiä. WSOY 1934.
Suomennoksia

Hoppu-Kalle. Piirrokset Mik; tanskankielestä suomentanut Eva Hirn. K. F. Puromiehen kirjapaino, Helsinki 1947.
Espanjan Grand Prix 1977

Jaraman rata.
Espanjan Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan oskilpailu, joka ajettiin Jaraman radalla 8. toukokuuta, 1977. Kilpailun voitti Mario Andretti.
Tulokset

| Sijoitus | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 75 | 1:42:52.22 | 1 | 9 |
| 2 | 12 |  Carlos Reutemann | Ferrari | 75 | + 0:15.85 | 4 | 6 |
| 3 | 20 |  Jody Scheckter | Wolf-Ford | 75 | + 0:24.51 | 5 | 4 |
| 4 | 2 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 75 | + 0:24.87 | 9 | 3 |
| 5 | 6 |  Gunnar Nilsson | Lotus-Ford | 75 | + 1:05.83 | 12 | 2 |
| 6 | 8 |  Hans Joachim Stuck | Brabham-Alfa Romeo | 74 | + 1 Kierros | 13 | 1 |
| 7 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 74 | + 1 Kierros | 2 |   |
| 8 | 3 |  Ronnie Peterson | Tyrrell-Ford | 74 | + 1 Kierros | 15 |   |
| 9 | 18 |  Hans Binder | Surtees-Ford | 73 | + 2 Kierrosta | 20 |   |
| 10 | 30 |  Brett Lunger | March-Ford | 72 | + 3 Kierrosta | 28 |   |
| 11 | 10 |  Ian Scheckter | March-Ford | 72 | + 3 Kierrosta | 17 |   |
| 12 | 27 |  Patrick Neve | March-Ford | 71 | + 4 Kierrosta | 22 |   |
| 13 | 36 |  Emilio de Villota | McLaren-Ford | 70 | + 5 Kierrosta | 23 |   |
| 14 | 28 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 70 | + 5 Kierrosta | 19 |   |
| Kesk. | 7 |  John Watson | Brabham-Alfa Romeo | 64 | Polttoainejärjestelmä | 6 |   |
| Kesk. | 17 |  Alan Jones | Shadow-Ford | 56 | Onnettomuus | 14 |   |
| Kesk. | 24 |  Rupert Keegan | Hesketh-Ford | 32 | Onnettomuus | 16 |   |
| Kesk. | 25 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford | 29 | Jäähdytin | 10 |   |
| Kesk. | 16 |  Renzo Zorzi | Shadow-Ford | 25 | Moottori | 24 |   |
| Kesk. | 37 |  Arturo Merzario | March-Ford | 16 | Jousitus | 21 |   |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 12 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 1 |  James Hunt | McLaren-Ford | 10 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 22 |  Clay Regazzoni | Ensign-Ford | 9 | Onnettomuus | 8 |   |
| Kesk. | 19 |  Vittorio Brambilla | Surtees-Ford | 9 | Onnettomuus | 11 |   |
| Kesk. | 11 |  Niki Lauda | Ferrari | 0 | Loukkaantunut | 3 |   |
| DNQ | 34 |  Jean-Pierre Jarier | Penske-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 9 |  Alex Ribeiro | March-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 33 |  Boy Hayje | March-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 38 |  Brian Henton | March-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 31 |  David Purley | LEC-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 35 |  Conny Andersson | BRM |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Jacques Laffite 1:20.810
Emilio de Villotan paras sijoitus
Espanjan Grand Prix 1986

Espanjan Grand Prix 1986 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. huhtikuuta 1986 Jerezin radalla. Kilpailun voitti Lotus-kuljettaja Ayrton Senna. Toiseksi sijoittunut Nigel Mansell jäi Sennasta vain 0,014 sekuntia. Ero on pienimpiä voittajakaksikon eroja F1:ssä.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 12 |  Ayrton Senna | Lotus-Renault | 72 | 1:48'47.735 | 1 | 9 |
| 2 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Honda | 72 | + 0.014 | 3 | 6 |
| 3 | 1 |  Alain Prost | McLaren-TAG | 72 | + 21.552 | 4 | 4 |
| 4 | 2 |  Keke Rosberg | McLaren-TAG | 71 | + 1 krs. | 5 | 3 |
| 5 | 19 |  Teo Fabi | Benetton-BMW | 71 | + 1 krs. | 9 | 2 |
| 6 | 20 |  Gerhard Berger | Benetton-BMW | 71 | + 1 krs. | 7 | 1 |
| 7 | 18 |  Thierry Boutsen | Arrows-BMW | 68 | + 4 krs. | 19 |   |
| 8 | 16 |  Patrick Tambay | Lola-Hart | 66 | + 6 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 11 |  Johnny Dumfries | Lotus-Renault | 52 | Vaihdelaatikko | 10 |   |
| Kesk. | 3 |  Martin Brundle | Tyrrell-Renault | 41 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Renault | 40 | Vetoakseli | 8 |   |
| Kesk. | 17 |  Marc Surer | Arrows-BMW | 39 | Polttoaineen syöttö | 22 |   |
| Kesk. | 6 |  Nelson Piquet | Williams-Honda | 39 | Moottori | 2 |   |
| Kesk. | 8 |  Elio de Angelis | Brabham-BMW | 29 | Vaihdelaatikko | 15 |   |
| Kesk. | 25 |  René Arnoux | Ligier-Renault | 29 | Vetoakseli | 6 |   |
| Kesk. | 27 |  Michele Alboreto | Ferrari | 22 | Renkaan kiinnitys | 13 |   |
| Kesk. | 4 |  Philippe Streiff | Tyrrell-Renault | 22 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 22 |  Christian Danner | Osella-Alfa Romeo | 14 | Moottori | 23 |   |
| Kesk. | 28 |  Stefan Johansson | Ferrari | 11 | Jarrut | 11 |   |
| Kesk. | 21 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Alfa Romeo | 10 | Moottori | 21 |   |
| Kesk. | 7 |  Riccardo Patrese | Brabham-BMW | 8 | Vaihdelaatikko | 14 |   |
| Kesk. | 23 |  Andrea de Cesaris | Minardi-Motori Moderni | 1 | Tasauspyörästö | 24 |   |
| Kesk. | 14 |  Jonathan Palmer | Zakspeed | 0 | Kolari | 16 |   |
| Kesk. | 15 |  Alan Jones | Lola-Hart | 0 | Kolari | 17 |   |
| Kesk. | 24 |  Alessandro Nannini | Minardi-Motori Moderni | 0 | Tasauspyörästö | 25 |   |
Lähde:
Muuta

Nopein kierros: Nigel Mansell – 1'27.176
Maaliintulo oli toiseksi tiukin F1:n siihenastisessa historiassa. Maalissa vain 14 tuhannesosaa erottivat kaksi parasta kuljettajaa.
Kilpailu nähtiin Suomessa TV2:lla koosteena selostajina Matti Kyllönen ja Juha Varjosaari.
HS 13.4.1986
Erkki Alhanko

Erkki Alhanko (28. joulukuuta 1917 – 24. marraskuuta 2015) oli suomalainen diplomaatti. Hän toimi konsulina Kolumbiassa Bogotássa. Hän valmistui ekonomiksi 1943, kauppatieteiden kandidaatiksi 1946 ja samana vuonna hänet vihittiin maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulun ensimmäisessä promootiossa.
Alhanko kirjoitti Kauppakorkeakoulun oppikirjana käytetyn teoksen Teollisuuskirjanpidon näyte- ja harjoitusesimerkkisarjoja ja myös luennoi aiheesta sekä yksityisesti että Helsingin yliopiston Metsätieteen laitoksella. Alhanko laati väitöskirjan Pulp and Paper Problem in Colombia, joka tarkastettiin lokakuussa 1953 Helsingin Kauppakorkeakoulussa mutta kuitenkin hylättiin yllättäen äänin 5–4 opettajaneuvoston kokouksessa vastoin vastaväittäjien ja kustoksen kantaa vasta vuoden kuluttua lokakuussa 1954. (Nykyisin hylkääminen on esitettävä väitöstilaisuudessa.) Väitöskirjan hyväksymistä puolsi voimakkaimmin rehtori Kaarlo Hildén. Hylkäysprosessi on pyyhitty pois kaikista Kauppakorkeakoulun arkistoista, eikä sitä mainita edes hylättyjen väitöskirjojen luetteloissa. Laura Kolbe  luonnehtii tapausta oikeusmurhaksi ja siteeraa myös Hildéniä joka piti sitä "tieteellisenä kuolemantuomiona".
Alhanko julkaisi muistelmansa Konsulina Kolumbiassa – kauppaa kaukomailla 50 vuotta (2007).
Alhangon tytär on balettitanssija Anneli Alhanko. Hänen lapsenlapsensa on Miss Ruotsi, näyttelijä Josephine Alhanko.
Julkaisut

Teollisuuskirjanpidon näyte- ja harjoitusesimerkkisarjoja, Liiketaloustieteellinen tutkimuslaitos, 1947. Sarja: Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen julkaisuja; 9
Pulp and paper problem in Colombia : an academic treatise, Kauppakorkeakoulu, 1953
Konsulina Kolumbiassa – kauppaa kaukomailla 50 vuotta Pilot-kustannus, 2007
Aiheesta muualla

Erkki Alhangon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Eva Ibbotson

| Eva Ibbotson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. tammikuuta 1925 Wien, Itävalta
Kuollut: 20. lokakuuta 2010 (85 vuotta) Newcastle, Iso-Britannia
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eva Ibbotson (alk. Maria Charlotte Michelle Wiesner, 21. tammikuuta 1925 Wien, Itävalta – 20. lokakuuta 2010 Newcastle, Iso-Britannia) oli brittiläinen lasten- ja nuortenkirjailija. Hänen ensimmäinen suomennettu teoksensa on Pelastakaa kummitukset (1979), tuorein on vuonna 2005 ilmestynyt Kazanin tähti.
Ibbotson syntyi Itävallassa. Hänen äitinsä oli näytelmäkirjailija Anna Gmeyner, isä fysiologi. Vanhemmat erosivat varhain, ja isä muutti Britanniaan. Adolf Hitlerin noustua valtaan 1933 Ibbotson muutti isänsä luokse, ja myöhemmin myös uudelleen avioitunut äiti muutti Britanniaan. Ibbotson kävi koulunsa sisäoppilaitoksessa ja opiskeli fysiologiaa Lontoon yliopistossa. Hän jatkoi tutkijana Cambridgen yliopistossa, mutta eläinkokeet tuntuivat stressaavilta, ja avioiduttuaan Alan Ibbotsonin kanssa hän keskittyi kotiin ja neljään lapseen. Lasten ollessa pieniä hän ryhtyi kirjoittamaan lyhyitä tarinoita. Kun nuorin poika aloitti koulun, Ibbotson kirjoitti ensimmäisen täyspitkän romaanin ja jatkoi sittemmin kirjoittamista lapsille ja aikuisille.
Suomennetut teokset

Pelastakaa kummitukset, 1979
Voi noita noitia!, 1982
Aaveet muuttavat länteen, 1992
Aika hyviä noidiksi, 1994
Haamupartio ja kadonnut prinssi, 1995
Virta vie viidakkoon, 2003
Kazanin tähti, 2005
Aiheesta muualla

Viertola, Mari: Virta vie seikkailuun Turun Sanomat.  11.09.2003.
Maria Loikkanen: Kazanin tähti. Uusi Nainen nettikirjahvila 6/2005.
Keltto, Johannes: Lastenkirjallisuuden Hollywood (Britannia) Maailmankirjat.
Kari Peitsamon Skootteri

| Kari Peitsamon Skootteri> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1985–1998, 2008
Laulukieli:  suomi, englanti, ruotsi
Entiset jäsenet:  Simo Savisaari, basso, lyömäsoittimet (1985-1986)  Kimmo Pekari, basso (1986-1989)  Markku Petander, basso (1989-1990)  Pantse Haapio, basso (1990-)  Paavo Salo, rummut   Kari Peitsamo, laulu, kitara  
Levy-yhtiö:  Pyramid, 1985–1993   Rocket Records, 2008  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kari Peitsamon Skootteri oli suomalaismuusikko Kari Peitsamon johtama rock-yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1985-1998 sekä 2008. Yhtye julkaisi vuosina 1985–1993 kaksitoista albumia ja kaksi kokoelmalevyä.
Skootteri teki vuonna 2008 kolme festivaalikeikkaa, 13. kesäkuuta Provinssirockissa, 5. heinäkuuta Ruisrockissa ja 19. heinäkuuta Rockperry Festivaalilla, sekä yhden klubikeikan 1. marraskuuta Järvenpäässä. Kokoonpanossa soittivat Kari Peitsamo (kitara & laulu), Paavo Salo (rummut) ja Pantse Haapio (basso). Kesäkuussa 2008 yhtyeeltä ilmestyivät myös 53 kappaleen kokoelmalevy On pakko vatkaa sekä uusi studioalbumi Liskon laki.
Yhtye nauhoitti syksyllä 2008 kuusi kappaletta uutta albumia varten. Tammikuussa 2009 Peitsamo kertoi kuitenkin yhtyeen hajonneen organisaatio-ongelmien vuoksi.