stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreetan taistelu
Tappiot

Saksalaisten tappioista osapuolilla on ollut eriäviä käsityksiä. Saksalaisten viralliset tappiot ovat 6 200 sotilasta: 3 714 kaatunutta tai kadonnutta ja 2 494 haavoittunutta. Brittiläiset sen aikaiset ja sodanjälkeiset lähteet ilmoittavat kuitenkin saksalaisten tappioluvuiksi 15 000–22 000 sotilasta, mutta näille luvuille ei ole tarkempia perusteluja. Killenin mukaan yli 3600 maahanlaskusotilasta oli saanut surmansa ja lisäksi Luftwaffe menetti 320 miestä ja liki 200 kuljetuskonetta. Saarella 1941–1945 kuolleet saksalaiset sotilaat on koottu kukkulalla 107 sijaitsevalle hautausmaalle, jossa on 4 465 haudattua koko sodan ajalta.lähde?
Liittoutuneet menettivät 3 500 sotilasta: 1 751 kaatunutta ja saman verran haavoittuneita sekä sotavangiksi jäi erittäin suuri määrä: 12 254 Kansainyhteisön ja 5 255 kreikkalaista sotilasta. Lisäksi laivastosta kaatui 1 828 ja haavoittui 183. Yhteensä 3 579 kaatunutta ja 1 900 haavoittunutta.lähde?
Suuri määrä siviilejä kuoli ristitulessa ja myöhemmin taistellessa vastarintaliikkeessä. Lisäksi useita kreetalaisia kuoli saksalaisten kostoteloituksissa sekä taistelun aikana että sitä seuranneessa miehityksessä. Eräs kreetalainen lähde mainitsee saksalaisten takia kuolleiden kreetalaisten määrän sodan aikana olleen 6 593 miestä, 1 113 naista ja 869 lasta.lähde?
Ensimmäinen ja yksi tunnetuimmista saksalaisten siviiliväestöä vastaan kohdistamista kostoista oli Kontomárin verilöyly. Tapaus tunnetaan hyvin, koska 1980-luvulla Saksan arkistoista löytyivät saksalaisen sotakirjeenvaihtajan teloituksesta ottamat valokuvat.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreetan taistelu Wikimedia Commonsissa
Uuden-Seelannin virallinen sotahistoria: Kreeta (englanniksi)
11 minuuttia pitkä videokooste Kreetan taistelusta [vanhentunut linkki]
6 minuuttia pitkä viedokooste (osa 2) Kreetan taisteluista, osittain värikuvaa [vanhentunut linkki]
Malemen sotilashautausmaalle tehty verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Lentäjä-ässä kuolema Kreetan operaation alkuvaiheessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kattavat kartat Kreetan taistelusta
Landing in the bay of Sitia 28 May 1941 r. (puolaksi)
Bernard Freyberg tarkkailee saksalaisten etenemistä Kreetalla.
Saksalainen laskuvarjojoukkojen sotilas ja joukkojen kuljetukseen käytetty DFS 230 -liitokone
Saksalaisia laskuvarjosotilaita hyppää Junkers Ju 52:ista Kreetalle toukokuussa 1941.
Haavoittuneita brittisotilaita nousee maihin Egyptissä evakuoinnin jälkeen 31. toukokuuta 1941.

Kontomárin verilöyly: Saksalaisten laskuvarjojääkärien kesäkuussa 1941 teloittamia siviilejä.
Leppälammi (Jämsä, Ouninpohja)

| Leppälammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°46′03″N, 24°54′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arvajanjoen valuma-alue (14.26)
Laskuoja:  oja Kylkijärveen 
Järvinumero:  14.263.1.055
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  159,4 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,533 km  
Pinta-ala:  1,811 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLeppälammi 
Leppälammi  on Keski-Suomessa Jämsässä Ouninpohjan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. 
Siinä ei ole kartan mukaan saaria. 
Lammen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 159,4 metriä mpy.
Henrik Haapala

| Henrik Haapala |
| --- | --- |
 Haapala Tampereen Ilveksen riveissä CHL-ottelussa syyskuussa 2022
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1994 (ikä 30) Lempäälä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Henkka, Vapahtaja
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  75 kg
Seura
Seura:  Malmö Redhawks
Sarja:  SHL
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Tappara (SML) Springfield Thunderbirds (AHL) Florida Panthers (NHL) HC Lugano (NL) Jokerit (KHL) Ilves (SML) Genève-Servette HC (NL) Lausanne HC (NL)
Henrik Markku Mikael Haapala (s. 28. helmikuuta 1994 Lempäälä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-seura Malmö Redhawksissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Haapala on pelannut urallaan myös viisi NHL-ottelua Florida Panthersissa kaudella 2017–2018.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Henrik Haapala A-maajoukkuedebyytissään Helsingin jäähallissa pelatussa Channel One Cupin ottelussa joulukuussa 2016. |  Henrik Haapala A-maajoukkuedebyytissään Helsingin jäähallissa pelatussa Channel One Cupin ottelussa joulukuussa 2016. |  Henrik Haapala A-maajoukkuedebyytissään Helsingin jäähallissa pelatussa Channel One Cupin ottelussa joulukuussa 2016. |  |
Maa:   Suomi
Miesten jääkiekko
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2014 | jääkiekko |  |
Haapala pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vuotta aiemmin Haapala putosi viimeisten joukossa Suomen joukkueesta vuoden 2013 MM-turnaukseen.
Haapala pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Hän jakoi tehoilla 4+6=10 Suomen sisäisen pistepörssin voiton Artturi Lehkosen kanssa sekä koko turnauksen pistepörssin toisen sijan. Valmennus valitsi Haapalan Suomen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi molempien Kanadaa vastaan pelattujen otteluiden päätteeksi; sekä alkulohkon ottelun että pronssiottelun. Yhteensä Haapala on pelannut 27 nuorten ja 20 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Haapala on pelannut kahdeksan ottelua tehopistein 2+4=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin Helsingin jäähallissa pelatussa avausottelussa 15. joulukuuta 2016 Tšekkiä vastaan. Haapala merkittiin heti Suomen ykkösketjun oikeaan laitaan Miro Aaltosen ja Teemu Hartikaisen viereen. Hän sai ottelussa syöttöpisteen Antti Erkinjuntin tekemään ylivoimamaaliin. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki seuraavassa ottelussa 17. joulukuuta 2016 Moskovan Megasport-urheilupalatsissa Ruotsia vastaan.
Muhonen

Muhonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Alvar Muhonen (s. 2004), pikaluistelija
Anne Muhonen (s. 1979), kuvataiteilija, kuvittaja ja sarjakuvantekijä
Atte Muhonen (1888–1954), maanviljelijä ja kansanedustaja
Jani Muhonen, kitaristi
Juha Muhonen (s. 1982), fyysikko, professori
Oskari Muhonen (s. 1997), kilpapurjehtija
Peter Muhonen (s. 1972), koripalloilija
Sallamaari Muhonen (ent. Repo, Nieminen, s. 1964), virkamies, toimittaja, juontaja, laulaja
Simo Muhonen (s. 1996), moottoriurheilija
Tuomas Muhonen (s. 1986), jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Midwayn taistelu

Midwayn taistelu oli toisen maailmansodan aikana Tyynellä valtamerellä käyty meritaistelu. Taistelu käytiin 4.–7. kesäkuuta 1942 Yhdysvaltojen ja Japanin keisarikunnan välillä Midwaysaarten ympäristössä. Taistelu oli Tyynenmeren sotanäyttämön kannalta taitekohta – sen myötä Japanin sotamenestys kääntyi tappiolliseksi. Taistelu oli toinen kerta merisodankäynnissä, kun laivastot ottivat yhteen ainoastaan ilmavoimin ja yksi historian harvoista avomerellä käydyistä taisteluista.
Taistelussa Yhdysvaltojen kolme lentotukialusta voittivat Japanin neljä tukialusta. Japani menetti kaikki tukialuksensa, mutta Yhdysvallat vain yhden. Taistelun jälkeen aloite Tyynellämerellä siirtyi Yhdysvalloille.
Tausta

Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen Japani toteutti laajentumissuunnitelmaansa ja eteni Tyynellämerellä nopeaan tahtiin alkuvuodesta 1942. Japanin laivaston komentaja amiraali Isoroku Yamamoto suunnitteli Midwayn valtaamista puolustuksen kulmakiveksi Havaijin suuntaan (operaatio MI). Hän piti Tyynellämerellä olleiden Yhdysvaltojen lentotukialusten tuhoamista välttämättömänä puolustuksen varmistamiseksi. Midway oli strategisesti tärkeä, ja Yamamoto pyrki sitä uhkaamalla houkuttelemaan vihollisen taisteluun.
Tausta > Yhdysvaltojen tiedustelu

Yhdysvaltalaisten radiotiedustelu oli pystynyt selvittämään japanilaisten viesteissään käyttämän salakielen. Salauksen purkanutta ryhmää johti komentaja Joseph Rochefort. Toukokuun alussa todettiin viesteissä viitattavan usein kohteisiin AF ja AL, joista AL tiedettiin Aleuttien saariryhmäksi ja AF:n epäiltiin tarkoittavan Midwaytä. Jotta epäilylle saataisiin vahvistus, käski Nimitzin tiedustelu Midwayn tukikohtaa lähettämään radiosanoman, jonka mukaan saarella vallitsi vesipula. Itse käsky voitiin lähettää merikaapelin kautta, joten Midwayn radioliikenne pysyi normaalina. Parin päivän kuluttua saatiin tulkittua japanilaisten viesti, jonka mukaan kohteessa AF on juomavesipula, joten kohde saatiin varmistettua. Koska yhdysvaltalaiset olivat murtaneet japanilaisten viestinnän, saattoivat he asettua salaa Midwayn ympäristöön jo ennakolta.
Tausta > Japanin tiedustelu

Yamamoto oletti, että yhdysvaltalainen lentotukialus Yorktown oli uponnut Korallimeren taistelussa toukokuun 1942 alussa. Alus kuitenkin saatiin merikelpoiseksi telakan väen äärimmäisten ponnistusten ja laivaston komentajan vetoomuksen ansiosta. Tämän vuoksi japanilaiset eivät saaneet selvyyttä vihollisen lentotukialusten määrästä Midwayn taistelun aikana.
Japanin laivaston operaatiosuunnitelma

Suunnitelma oli neliosainen:tarvitaan parempi lähde
5. Laivasto komentajanaan vara-amiraali Boshiro Hosogawa hyökkää Dutch Harboriin Aleuteille ja valtaa Attun ja Kiskan, jotta Yhdysvallat lähettäisi laivastonsa pohjoiseen. Laivastoon kuuluivat tukialukset Ryūjō ja Junyō, raskaat risteilijät Nachi, Maya ja Takao, kevyet risteilijät Abukuma ja Tama.
Iskuryhmä tuhosi Midwayn puolustuksen. Ryhmässä olivat: lähde?
1. Laivaston päävoima komentajanaan amiraali Isoroku Yamamoto, johon kuuluivat kevyt lentotukialus Hōshō, taistelulaivat Yamato, Nagato ja Mutsu, kevyt risteilijä Sendai sekä hävittäjät Fubuki, Shirayuki, Murakumo, Hatsuyuki, Isonami, Uranami, Shikinami, Ayanami ja Yūkaze sekä pohjoinen tukiryhmä, jossa oli taistelulaivat Hyūga, Ise, Fusō, Yamashiro sekä kaksi kevyttä risteilijää ja 12 hävittäjää
1. Laivaston iskuryhmä vara-amiraali Chuichi Nagumon komennossa, tukialukset Kaga, Akagi, Sōryū ja Hiryū. Lisäksi osastoon kuuluivat taistelulaivat Haruna ja Kirishima, raskaat risteilijät Tone ja Chikuma sekä kevyt risteilijä Nagara. Osaston lähisuojana olivat hävittäjät Akigumo, Makigumo, Yūgumo, Isokaze, Hamakaze, Arashi, Kazagumo, Urakaze, Tanikaze, Nowaki, Hagikaze ja Maikaze. Osaston tukena oli kahdeksan tankkeria.
2. Laivasto komentajanaan vara-amiraali Nobutake Kondo. Laivastoon kuuluivat kevyt lentotukialus Zuihō, taistelulaivat Hiei ja Kongō, raskaat ristelijät Atago, Chōkai, Myōkō ja Haguro, kevyt risteilijä Yura. Osaston lähisuojana olivat hävittäjät Murasame, Yūdachi, Harusame, Samidare, Asagumo, Minegumo, Natsugumo ja Mikazuki. Osaston tukena oli neljä tankkeria.
2. Laivaston saattajavoimat komentajanaan kontra-amiraali Raizo Tanaka, jossa kevyt risteilijä Jintsu ja sen johtama hävittäjälaivue Kuroshio, Oyashio, Hatsukaze jne...
2. Laivaston valtauksen tukiyksiköt komentajanaan kontra-amiraali Takeo Kurita, neljä raskasta risteilijää ja kaksi hävittäjää
Erikoistehtäväyksikkö, jossa vesilentokoneiden emälaivat Chiyoda ja Nisshin
1. Tukiosasto, jossa hävittäjä Ariaken suojaamat kaksi rahtilaivaa
Midwaytä vastaan suunnattuun kokonaisoperaatioon osallistui kahdeksan japanilaista lentotukialusta, 11 taistelulaivaa, 12 raskasta risteilijää, viisi kevyttä risteilijää ja 47 hävittäjää ja 15 sukellusvenettä.
Japanin laivaston operaatiosuunnitelma > Yhdysvaltojen laivasto

Yhdysvallat keskitti Midwayn koillispuolelle kolme lentotukialusta, kahdeksan risteilijää ja 15 hävittäjää. Alukset jaettiin kahteen osastoon, joille annettiin nimet ryhmä 16 ja ryhmä 17. Kontra-amiraali Raymond A. Spruancella oli komennossa ryhmä 16, joka koostui lentotukialuksista Hornet ja Enterprise sekä viidestä raskaasta risteilijästä. Kontra-amiraali Frank J. Fletcher komensi toista ryhmää, joka kuului lentotukialus Yorktown, kaksi raskasta risteilijää ja kuusi hävittäjää. Yhteensä osastoissa oli 233 lentokonetta.
Aleuteille lähetettiin viisi risteilijää ja 13 hävittäjää.
Taistelun kulku

Kaikki ajat paikallista aikaa.
Taistelun kulku > Keskiviikko 3.6.1942

Aamuyöllä japanilaiset pommittivat Dutch Harboria
9.25 Amerikkalainen Catalina-tiedustelukone löysi japanilaisten maihinnousuosaston 1 100 km länteen Midwaystä.
12.30 Yhdeksän B-17-pommikonetta lähti hyökkäykseen Midwayltä.
16.40 Pommitus ei tuottanut tuloksia. Ei tappioita kummallekaan puolelle.
21.30 Torpedolla varustetut Catalinat lähtivät hyökkäykseen Midwayltä.
Taistelun kulku > Perjantai 5.6.1942

5.20 Liekehtivä Akagi upposi japanilaisten hävittäjien torpedoimana.
9.00 Amiraali Yamamoto peruuttaa Midwayn operaation.
9.30 Japanilaiset raskaat risteilijät Mikuma ja Mogami törmäsivät toisiinsa aamun pimeydessä. Törmäyksen jälkeen kumpikaan ei pysty liikkumaan täydellä nopeudella ja ne jäävät jälkeen muista laivoista.
Hosogawan johtama osasto valtasi Attun.
20.20 Hiryū uppoaa.
Taistelun kulku > Lauantai 6.6.1942

5.26 Enterprisen koneet löytävät Japanin laivaston risteilijät Mikuman ja Mogamin. Ilmahyökkäyksessä Mikuma vaurioituu ja uppoaa samana iltana. Mogami vaurioitui pahasti, mutta pääsi takaisin tukikohtaansa.
Taistelun kulku > Sunnuntai 7.6.1942

Yorktown ei uppoa, ja miehistö palasi alukseen. Japanilainen sukellusvene I-168 torpedoi ja upotti juuri liikkeelle lähtevän lentotukialuksen ja hävittäjä Hammannin.
Hosogawan osasto valtasi Kiskan.
Tappiot ja taistelun seuraus

Japani menetti Midwayn taistelussa neljä lentotukialustaan – Kagan, Akagin, Sōryūn ja Hiryūn, eikä maan varusteluteollisuus pystynyt enää korvaamaan aluksia. Henkiin jääneet lentäjät eristettiin syrjäiselle saarelle, jottei tieto tappiosta leviäisi kansan keskuuteen. Pahempi tappio oli juuri kokeneiden lentäjien menetys, jota Japanin jäykkä valinta- ja koulutusjärjestelmä ei kyennyt korvaamaan samalla, kun uusien lentäjien tarve kasvoi.
Yhdysvallat menetti taistelussa aluksistaan ainoastaan lentotukialus Yorktownin ja sitä hinanneen hävittäjä Hammannin. Tukilauksen menetyksen todettiin osaksi johtuvan sotakokemuksen puutteesta, alus jätettiin liian nopeasti. Lisäksi Yorktownin lentokoneet ja lentomiehistöt pelastuivat muille tukialuksille. Yhdysvaltojen telakat pystyivät helposti korvaamaan menetykset.lähde?
Japani oli hallinnut merta 7. joulukuuta 1941 lähtien tuhottuaan merkittävän osan Yhdysvaltojen Tyynenmeren laivastosta ilmahyökkäyksessä Pearl Harboriin. Midwayn tappioiden myötä maan sotamenestys kuitenkin kääntyi tappiolliseksi. Midwayn taistelun jälkeen aloite Tyynellämerellä siirtyi Yhdysvalloille.
Lentotukialukset Kaga ja Akagi löytyivät meren pohjasta 5,5 kilometrin syvyydestä lokakuussa 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Midwayn taistelu Wikimedia Commonsissa
Dioraama Midwayn taistelusta
Midwayn taistelu
Yorktowniin osui ilmasta laukaistu torpedo
Yorktown tulessa ensimmäisen ilmahyökkäyksen jälkeen
Uppoava Mikuma
Elokuvat kertovat, Matti Kassila

| Elokuvat kertovat, Matti Kassila |
| --- | --- |

Kirjailija:  toim. Kalevi Koukkunen Kimmo Laine Juha Seitajärvi
Kansitaiteilija:  Markus Itkonen
Kieli:  suomi
Genre:  elokuvakirja
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  424 s.
ISBN:  978-952-222-436-1
Sarja: Kavan julkaisusarja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Elokuvat kertovat, Matti Kassila on elokuvaohjaaja Matti Kassilan elämäntyötä käsittelevä teos. Teoksen ovat toimittaneet Kalevi Koukkunen, Kimmo Laine ja Juha Seitajärvi.  Teos on ilmestynyt 2013 ja kustantaja on Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Se kuuluu Kavan julkaisusarjaan.
Teoksesta tuli juhlakirja tammikuussa 2014 90 vuotta täyttäneen Kassilan kunniaksi. Teoksen idea alkoi kuitenkin muhia jo, kun Kalevi Koukkunen näki Kassilan elokuvan Päämaja sen ensi-illassa 1970. Seuraava vaihe oli elokuvan televisioesitys vuonna 2008, jolloin Koukkunen soitti Kassilalle ja otti puhelun lopussa esille kirjaidean.
Kun idea sai myönteisen vastaanoton myös Kavassa, Koukkunen alkoi selvittää hankkeen toteutusta ja sai työryhmään mukaan Kimmo Laineen ja Juha Seitajärven, molemmat asiantuntevia elokuvantutkijoita. Varsinainen työ teoksen parissa alkoi, kun työryhmä kokoontui ensimmäisen kerran syyskuussa 2009 ja alkoi sen jälkeen rekrytoida kirjoittajia. 24 artikkelin kokonaisuuden kirjoittajat ovat elokuvantutkijoita. Kukin käsittelee toimittajien esittämiä teemoja mutta omista lähtökohdistaan.
Ensimmäisessä artikkelissa Kassila itse muistelee ensimmäistä ohjaustyötään Isäntä soittaa hanuria. Kirjan ensimmäisen osan päätteeksi hän vielä pohtii aihetta "Mitä jäi tekemättä?" Sen jälkeen kirjoittajat käyvät hänen uraansa läpi, osa tieteellisin artikkelein, toiset yleisemmin tulkinnoin. Teos jakautuu osiin siten, että aluksi tarkastellaan elokuvan tekemisen tapoja, seuraavaksi käydään läpi Kassilan tunnetuimpia elokuvia, kolmannessa ovat tarkastelun alla muun muassa Palmu-elokuvat. Sen jälkeen on vuorossa Kassilan elokuvien musiikki ja muu äänimaisema, viimeinen artikkeliosuus sisältää tekstejä elokuvan reuna-alueilta, kuten Kassilasta tietoteoksissa ja hänen toiminnastaan Suomen elokuvasäätiössä.
Artikkelien jälkeen teoksessa on yhteenveto Kassilan uran etenemisestä, kattavat filmografiat ja viimeisenä julisteliite. Hakemisto ei kaikilta osin pidä yhtä tekstin kanssa.
Vastaanotto

Asiantuntijoiden kirjoittama Elokuvat kertovat, Matti Kassila otettiin yleisesti innostuneena vastaan. Jarmo Valkola toteaa Keskisuomalaisessa: "[Teos on] monella tapaa kiinnostava ja tärkeä teos. Sen avulla Kassilan lavea ura saa osakseen kiinteitä ja ansiokkaita huomioita." Arto Pajukallio Helsingin Sanomissa vahvistaa: "[Teos on] monin osin ainutlaatuinen paketti syvätarkkoja näkökulmia ja tutkimuksia ohjaajan työhön". Arvioissa otetaan esille myös käsikirjoituksen keskeinen merkitys Kassilalle. Siltä pohjalta Kassila on ollut edellytyksiä sanoa, että Suomi on kurjien käsikirjoitusten maa.
Hannu Björkbacka kiittää Keskipohjanmaa-lehden KP24.fi-sivulla teosta sanoin: "[Se on] vertaansa vailla oleva tietopankki elokuvista, myös kaunis kunnianosoitus viisi vuosikymmentä pitkiä fiktioelokuvia luoneelle tekijämiehelle." Hän huomauttaa vielä: "Tiiliskivikirja ei ole yleisesitys, vaan käsittelee kunnianhimoisesti ja monipuolisesti Kassilan elokuvia ja niiden teemoja perusteellisin essein." Björbacka löysi kuitenkin puutteen, sillä hän jäi kaipaamaan selvitystä siitä, miksi Kaikki pelissä (1994) epäonnistui ja lopetti mestarin elokuvauran, mutta kysyy kuitenkin: "Vai epäonnistuiko sittenkään."
Aiheesta muualla

Teos Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kati Lehtonen

| Kati Lehtonen (o> s. Pulkkinen).Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1975 (ikä 49) Sulkava, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Sulkavan Urheilijat -41
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1995–1998, 2001
Paras sijoitus:  12. (10 km (v) Seefeld 1996)
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | 4 × 5 km |  |
Kati Lehtonen (o.s. Pulkkinen) (s. 6. huhtikuuta 1975) on suomalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1995–2001. Hän voitti pronssia 4 × 5 kilometrin viestissä Trondheimissä vuoden 1997 maailmanmestaruuskilpailuissa. Viestimitali oli Suomen ensimmäinen sitten vuoden 1989 maailmanmestaruuden.
Kati Lehtonen kilpaili Trondheimin MM-kilpailuissa viestin lisäksi kaikilla henkilökohtaisilla matkoilla. Hän sijoittui perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 25:nneksi, takaa-ajossa parhaana suomalaisena 16:nneksi, vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä parhaana suomalaisena 18:nneksi sekä perinteisen hiihtotavan 30 kilometrillä 16:nneksi.
Lehtonen oli mukana myös Naganon vuoden 1998 olympiajoukkueessa ja sijoittui perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 57:nneksi ja takaa-ajossa 51:nneksi. Naganon pettymys ja sen aiheuttaneet virheet harjoittelussa saivat hänet lopettamaan uransa vain 23-vuotiaana.
Lehtonen voitti Suomen-mestaruuden vapaan hiihtotavan 5 ja 15 kilometrillä sekä takaa-ajossa vuonna 1997.
Uran päättymisen jälkeen Lehtonen opiskeli liikuntapedagogiikkaa Jyväskylän yliopistossa ja yritti vielä paluuta hiihtoladuille vuosituhannen vaihteessa. Ongelmat alaselässä kuitenkin vesittivät paluuaikeet. Tämän jälkeen hän teki Hiihtoliitolle töitä aluevalmentajana sekä valmensi paralympiajoukkueen hiihtäjiä vuosina 2003–2006. Vielä 2008 hän toimi henkilökohtaisena valmentajana paralympiahiihtäjä Ilkka Tuomistolle, joka voitti MM-kultaa 2009. Tämän jälkeen perhe-elämä ja siviilityöt ajoivat edelle.
Nykyisin Kati Lehtonen toimii Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiössä (LIKES) tutkijana. Lehtonen väitteli tohtoriksi 22.9.2017 aiheesta Muuttuvat rakenteet – staattiset verkostot: Suomalaisen liikunta- ja urheilujärjestelmän rakenteelliset muutokset 2008–2015.
Aiheesta muualla

Kati Lehtonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Hermanninmäki

| Hermanninmäki> Hermanstadsbacken |
| --- | --- |

Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Keskinen suurpiiri
Koordinaatit:  60°11′35″N, 24°58′03″E
Kaupunginosa nro:  21 (osa-alue 211)
Pinta-ala:  0,68 km² 
Väkiluku:  5 795 (31.12.2022)
Osa-alueet:  on itse Hermannin kaupunginosan osa-alue
Postinumero(t):  00580
Lähialueet:  Arabianranta, Hermanninranta, Kalasatama, Kumpula, Kyläsaari, Vallila, Vilhonvuori
Hermanninmäki (ruots. Hermanstadsbacken) on Helsingin Hermannin kaupungin­osaan kuuluva alue. Se käsittää suurimman osan Hämeentien ja Hermannin rantatien välisestä alueesta Helsingin itäisessä kantakaupungissa. Erilliseksi osa-alueeksi Hermanninmäki muodostettiin vuoden 2013 alussa. Osa-alueella asuu 5 795 (31.12.2022) ja työskentelee 2 949 (31.12.2013) ihmistä.
Alueen väkiluku on kasvanut 2000-luvulla Etelä-Hermannin asuinalueen rakentumisen myötä, mikä tuli mahdolliseksi sen jälkeen, kun Helsingin yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta siirrettiin Viikin kampukselle. Etelä-Hermannin vuonna 2001 hyväksytty asemakaava, joka mahdollisti noin 2 500 asukkaan sijoittumisen alueelle, oli laajin kantakaupunkiin tehty kaava sitten Arabianrannan asemakaavan. Etelä-Hermannin asuinalueen avajaisia vietettiin vuonna 2012, mutta alueelle rakennettiin sen jälkeenkin. Muun muassa entinen suojeltu Valtion margariinitehdas muutettiin asunnoiksi. Muita Hermanninmäkeen kuuluvia huomattavia rakennuksia ovat muun muassa Agroksenmäen holvikellari, Sörnäisten vankila, Sörnäisten kruununmakasiini ja Teurastamo.
Katunäkymiä Hermanninmäeltä.
2010-luvun asuinrakennuksia.