Sotilas
Menetelmät > Joukko-organisaatio

Ensimmäisen tason sotilasyksikkö on yleensä taistelijapari, jonka sotilaat ensisijaisesti suojaavat toistensa liikettä, vuorottelevat tähystys- ja huoltotoimissa, tarkistavat toistensa varusteet, tarkkailevat toistensa taistelukykyä tai antavat toisilleen ensiapua. Parin kokeneempi sotilas perehdyttää uuden parinsa tilanteeseen. Taistelupari on parhaimmillaan paljon tehokkaampi kuin kaksi yksin toimivaa sotilasta.
Ryhmä taas muodostuu esimerkiksi ryhmänjohtajasta ja kolmesta erilaisesta taisteluparista, jotka tukevat toistensa toimintaa ryhmänjohtajan merkkien ja käskyjen mukaan. Ryhmässä on selkeä tehtävänjako ja sijaisuusjärjestelmä. Pari 1 voi olla konekivääripari, pari 2 sinkoampujapari ja pari 3 varajohtajapari. Kolmanteen pariin voi kuulua lisäksi sotilaskuljettaja. Varajohtaja vastaa esim. ryhmän huollosta. Joskus voidaan toimia puoliryhmissä, jolloin varajohtaja on toisen puoliryhmän ensisijainen johtaja.
Joukkue koostuu taas muutamasta ryhmästä ja sen toimintaa voidaan tukea erityisillä joukkue- tai ylätason aseilla, kuten viuhkaräjähdepanoksilla (noin 50–150 m), raskailla kertasingoilla (noin 350 m), tarkkuuskivääreillä (noin 600 m), ilmatorjuntakonekivääreillä (noin 1,5 km), kranaatinheittimillä (noin 5–7 km), tykistötulella (noin 14–26 km) ja sulutteilla eli miinoitteilla, murrosteilla ja hävitteillä.
Komppania koostuu muutamasta joukkueesta ja pataljoona muutamasta komppaniasta. Vastaavasti on rakennettu rykmenttejä, taisteluosastoja, prikaateja, varuskuntia, divisioonia, armeijakuntia, puolustushaaroja, sotilasläänejä, armeijoita ja armeijaryhmiä. Itsenäiseen toimintaan kykenevää organisaatiota on kutsuttu perusyhtymäksi. Siinä missä taistelijapari voi erikoistua johonkin tehtävään ryhmän sisällä, ylemmän tason organisaatiot erikoistuvat erilaisiin tehtäviin jonkin ylemmän johtoportaan alaisuudessa. Organisaatioiden nimet, rakenteet ja valtasuhteet kuitenkin vaihtelevat ja tiettyä tehtävää varten voidaan joka tapauksessa rakentaa siihen sopiva uusi organisaatio (esim. keskukset, laitokset, koulut).
Esimerkiksi Suomen puolustusvoimien hallintorakenne oli vuonna 2011 seuraava: Puolustusvoimain komentaja johti Puolustusvoimia, jota ohjasi Pääesikunnan päällikön alainen Pääesikunta. Suoraan Pääesikunnan alla toimi kuusi keskusta: Johtamisjärjestelmäkeskus, Tiedustelukeskus, Sotilaslääketieteen Keskus, Ruokahuollon Palvelukeskus, Kansainvälinen Keskus ja Teknillinen Tutkimuslaitos. Maa-, ilma- ja merivoimien komentajat johtavat kunkin organisaation esikuntaa. Merivoimiin kuului Esikunta, Merisotakoulu, Uudenmaan Prikaati, Materiaalilaitos ja Tutkimuslaitos. Ilmavoimiin kuului Esikunta, Lentosotakoulu, Ilmasotakoulu, Viestitekniikkalaitos, Viestikoelaitos, Lapin, Satakunnan ja Karjalan Lennosto, Lentotekniikkalaitos ja Teknillinen Koulu. Maavoimat koostuivat Maasotakoulusta, Utin jääkärirykmentistä ja viidestä sotilasläänistä. Itä-Suomen Sotilaslääniin kuului Reserviupseerikoulu, Karjalan Prikaati ja Pohjois-Karjalan Prikaati. Länsi-Suomen Sotilaslääniin kuului Porin Prikaati, Tykistöprikaati, Pioneerirykmentti, Panssariprikaati, Viestirykmentti ja Hämeen Rykmentti. Pohjois-Suomen Sotilaslääniin kuului Kainuun Prikaati, Lapin Ilmatorjuntarykmentti ja Jääkäriprikaati. Etelä-Suomen Sotilasläänin muodosti Kaartin Jääkärirykmentti. Lopuksi, Materiaalilaitokseen kuului Esikunta, kunkin sotilasläänin Huoltorykmentti, Elektroniikkalaitos, Koeampumalaitos ja Räjähdelaitos.