stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
USS Albany

| USS Albany |
| --- | --- |
 USS Albany
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  22. huhtikuuta 1985
Laskettu vesille:  13. kesäkuuta 1987
Palveluskäyttöön:  7. huhtikuuta 1990
Poistui palveluskäytöstä:  palveluksessa
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 838 t (pinnalla) 6 247 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  S6G-ydinreaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  15 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 × 533 mm torpedoputkea 12 × VLS-siiloa
USS Albany (runkonumero SSN-753) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 29. marraskuuta 1983 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 22. huhtikuuta 1985. Alus laskettiin vesille 13. kesäkuuta 1987 kumminaan rouva Nancy M. Kissinger ja otettiin palveluskeen 7. huhtikuuta 1990 ensimmäisenä päällikkönään komentaja Darl R. Anderson.
Alus oli viimeinen Yhdysvaltain laivaston sukellusvene, jolle suoritettiin kölinlasku ja sen jälkeen rakennettiin alus kölilleen. Se oli siten myös viimeinen Yhdysvaltain laivaston sukellusvene, joka suoritti vesillelaskun luiskaa pitkin veteen.
Alus muodosti USS Topekan kanssa erillisen alaluokan. Niiden painerungot oli osittain valmistettu lujemmasta HY-100-teräksestä muissa käytetyn HY-80-teräksen sijaan. Tällä testattiin uuden teräksen käyttöä valmistuksessa, mitä tietoa käytettiin uusien Seawolf-luokan alusten valmistuksessa. Uusi teräs mahdollisti aluksille suuremman sukellussyvyyden.
Palvelus

Albany lähti 11. maaliskuuta 2004 Sudanlahdelta Kreetalta vierailtuaan satamassa suunnitellusti. Alus saapui 30. heinäkuuta Norfolkin laivastotukikohtaan oltuaan kuusi kuukautta  merellä. Alus ollut muun muassa yli 150 vuorokautta Persian- ja Omaninlahdella tukemassa terrorisminvastaista sotaa. Lisäksi se oli osallistunut Välimerellä Naton Summer Pulse 04 -harjoituksen osana pidettyyn MEDSHARK/Majestic Eagle -harjoitukseen, jonka tarkoituksena oli parantaa yhteistoimintaa alueella toimivien laivastojen välillä.
Aluksen päällikkö Brett J. Genoble luovutti 1. huhtikuuta 2005 aluksensa seuraajalleen Mark H. Merrickille Norfolkissa. Alus palasi 20. marraskuuta 2006 kotisatamaan kuuden kuukauden Atlantin ja Karibianmeren purjehduksen jälkeen, minkä aikana se oli osallistunut muun muassa huumekaupanvastaisiin operaatioihin.
Mark H. Merrick luovutti 14. kesäkuuta 2007 aluksen päällikkyydeen Thad E. Nisbettille Norfolkissa. Alus oli 29. syyskuuta harjoituksessa Atlantilla USS Nassaun kanssa.
Alus lähti 25. huhtikuuta 2008 Norfolkista ja saapui 10. toukokuuta Sudanlahteen Kreetalle, jonne se palasi 11. kesäkuuta käytyään merellä. Alus palasi 18. marraskuuta kotisatamaansa vierailtuaan Augustanlahdella Italiassa, Marseillessa Ranskassa, Haakonsvernissa Norjassa, Jebel Alissa Arabiemiraateissa ja Manamassa Bahrainissa. Se siirrettiin 9. kesäkuuta 2009 huollettavaksi. Aluksen päällikkö Nesbitt luovutti 15. lokakuuta tehtävänsä Thomas R. Buchananille.
Albany lähti 12. helmikuuta 2010 Norfolkista vuorokauden suunniteltua myöhemmin odoteltuaan sään paranemista. Se saapui 22. helmikuuta Rotan laivastotukikohtaan Espanjaan. Alus palasi 11. elokuuta kotisatamaan matkattuaan 34 500 merimailia ja vierailtuaan muun muassa Faslanessa Skotlannissa, Haakonsvernissa Norjassa ja Lissabonissa Portugalissa.
Alus siirrettiin 16. maaliskuuta 2011 Northrop Grummanin telakalle huollettavaksi, mistä sen piti palata palvelukseen heinäkuun lopulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Albany Wikimedia Commonsissa
USS Amphitrite (BM-2)

| USS Amphitrite |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harlan and Hollingsworth, Wilmington, Delaware
Kölinlasku:  1874
Laskettu vesille:  7. kesäkuuta 1883
Palveluskäyttöön:  23. huhtikuuta 1895
Poistui palveluskäytöstä:  31. toukokuuta 1919
Loppuvaihe:  romutettu 1952
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 900 t
Pituus:  80,09 m
Leveys:  16,79 m
Syväys:  4,42 m
Nopeus:  10,5 solmua
Miehistöä:  171
Aseistus
Aseistus:  4 × 10" tykkiä 2 × 4" tykkiä 2 × 6 naulan tykkiä 2 × 3 naulan tykkiä 2 × Hotchkiss 37 mm 7 × 1 naulan tykkiä 1 × .30" Colt konekivääri
USS Amphitrite (runkonumero BM-2) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1883 vesille laskettu Amphitrite-luokan monitori.
Valmistus

Alus tilattiin Harlan and Hollingsworthilta Wilmingtonista Delawaresta, missä köli laskettiin vuonna 1874. Alus laskettiin vesille 7. kesäkuuta 1883 kumminaan neiti Nellie Benson ja otettiin palvelukseen 23. huhtikuuta 1895 Norfolkin laivastontelakalla päällikkönään William C. Wise.
Victor von Stedingk

Victor von Stedingk. Tuntemattoman taiteilijan piirros vuodelta 1847.
Victor Carl Ernst Berend Heindrich von Stedingk (1751 Pinnow, Saksa – 1823 Tukholma) oli ruotsalainen upseeri ja merisotilas ja kuului ruotsalaiseen vapaaherralliseen aatelissukuun. Hänen veljensä oli sotamarsalkka Curt von Stedingk.
Victor von Stedingk meni armeijaan jo 11-vuotiaana. Hän tuli Amiraliteetin kadetiksi vuonna 1765 ja suoritti upseeritutkinnon 1768. Hän palveli ensin ulkomailla ja sekä Ruotsin avomerilaivastossa. Vuonna 1777 hän siirtyi Ruotsin saaristolaivastoon ruotsalaisen eskaaderin tykistömajuriksi.
Vuosina 1778–1783 von Stedingk palveli Ranskan laivastossa. Hän osallistui silloin Grenadan ja Saint-Martinn taisteluihin vuonna 1779 ja sai Pour le mérite militaire -kunniamerkin.
Von Stednigk palasi Ruotsiin takaisin vuonna 1784 armeijan laivaston everstiluutnantiksi. Kustaan sodassa hän osallistui Suursaaren meritaisteluun vuonna 1788, ja hyökkäsi vuonna 1789 venäläisten Porkkalan-tukikohtaan Turun eskaaderin komentajana. Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa hän johti hämeenmaa-luokan Styrbjörn-fregattia.
Victor von Stedingk oli aikalaisten keskuudessa tunnettu pahasuisuudestaan ja huumorintajustaan.
Valkovatsakäpinkäinen

| Valkovatsakäpinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Afrikanharmaakäpinkäiset Ceblepyris
Laji::  pectoralis
Kaksiosainen nimi
 Coracina pectoralis  (Jardine & Selby, 1828) 
Synonyymit
 Coracina pectoralis 
Katso myös
   Valkovatsakäpinkäinen Wikispeciesissä   Valkovatsakäpinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkovatsakäpinkäinen (Ceblepyris pectoralis) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkovatsakäpinkäistä tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa sekä eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uuden-Seelannin jalkapallomaajoukkue

Uuden-Seelannin miesten jalkapallomaajoukkue edustaa Uutta-Seelantia kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Maajoukkuetta hallinnoi Uuden-Seelannin jalkapalloliitto (Football New Zealand). Se kuuluu Oseanian jalkapalloliiton OFC:n alaisuuteen. Maajoukkueen suurin saavutus on osallistuminen Espanjan MM-kilpailuihin 1982 ja Etelä-Afrikan MM-kilpailuihin 2010.
Uuden-Seelannin joukkueen peliasut ovat (kotipeleissä) kokonaan valkoiset. Joukkue onkin lempinimeltään All Whites eli "kokovalkeat". Peliasu pohjautuu Englannin pukuihin ja muodostaa vastakohdan Uuden-Seelannin suositun rugbymaajoukkueen kokonaan mustalle asulle, josta tulee rugbyjoukkueen nimitys All Blacks eli "kokomustat". Harvemmin sinänsä jalkapallojoukkueesta, vaan yleensä uusiseelantilaisista käytetty lempini on Kiwis, kiivit.
Uusi-Seelanti kilpaili aiemmin Australian kanssa OFC:n paremmuudesta. Vuodesta 1973 alkaen kaikkiaan kahdeksan kertaa järjestetyn OFC Nations Cupin eli Oseanian mestaruuden Uusi-Seelanti on voittanut neljästi, Australia loput neljä. Maat kilpailivat keskenään myös pääsystä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin, joko pelkässä Oseanian karsinnassa tai yhteisessä Aasian ja Oseanian karsinnassa. Oseanian maista ainoina ne ovat päässeet kisoihin. Uusi-Seelanti on selviytynyt kisoihin kahdesti, 1982 ja 2010. Myös Australia kykeni samaan kahdesti ennen kuin siirtyi 2006 osaksi Aasian jalkapalloliittoa AFC:tä.
MM-kisoihin ei Oseaniasta pääse suoraan yksikään joukkue, vaan Oseanian karsintojen voittaja kohtaa jonkin muun maanosan joukkueen jatkokarsinnassa. Australian siirryttyä Aasian karsintoihin Uusi-Seelanti on todennäköisesti vahvin jatkokarsintapaikan tavoittelija.
Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1966 - Ei osallistunut
1970–1978 - Ei selviytynyt karsinnoista
1982 - Ensimmäinen kierros
1986–2006 - Ei selviytynyt karsinnoista
2010 - Ensimmäinen kierros
2014–2018 - Ei selviytynyt karsinnoista
OFC Nations Cup

1973 - Mestaruus
1980 - Ensimmäinen kierros
1996 - Välierä
1998 - Mestaruus
2000 - Toinen sija
2002 - Mestaruus
2004 - Kolmas sija
2008 - Mestaruus
Tunnettuja pelaajia

| --- | --- |
 Vaughan Coveny  Frank van Hattum  Ricki Herbert  Chris James  Ryan Nelsen  Jock Newall  Wynton Rufer :  Steve Sumner  Brian Turner  Ivan Vicelich  Richard Wilson  Steve Wooddin  Chris Zoricich 
Uusiseelantilainen Wynton Rufer on valittu Oseanian vuoden pelaajaksi kolme kertaa (1989, 1990 ja 1992). Lisäksi IFFHS (International Federation of Football History and Statistics) valitsi hänet Oseanian vuosisadan parhaaksi pelaajaksi.
Entisiä päävalmentajia

Ricki Herbert
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Uuden-Seelannin jalkapalloliiton sivut
OFC:n maajoukkueet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Amerikan Samoa |  Cookinsaaret |  Fidži |  Niue1 |  Kiribati1 |  Mikronesia1 |  Papua-Uusi-Guinea |  Salomonsaaret |
|  Samoa |  Tahiti |  Tonga |  Tuvalu1 |  Uusi-Kaledonia |  Uusi-Seelanti |  Vanuatu |  |
Australia oli OFC:n jäsen vuoteen 2005 saakka; vuodesta 2006 lähtien se on kuulunut AFC:hen.
1 Maa ei ole kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jäsen.
Tyrannosaurus Rex (lautapeli)

| Tyrannosaurus Rex |
| --- | --- |
Pelaajia:  2 -4
Ikäsuositus:  5 - 99
Pelin kesto:  20-30 min
Monimutkaisuus:  matala
Strategisuus:  matala
Satunnaisuus:  keskitasoa
 BoardGameGeek 
Tyrannosaurus Rex on 5-99-vuotiaille pelaajille suunnattu lautapeli.
Pelin sisältö

1 pelilauta (pieni järvi ja sen ympäristö)
1 noppa
4 eriväristä pelinappulaa (dinosaurusta)
1 Tyrannosaurus Rex
peliohjeet
Valmistelut

Jokainen pelaaja valitsee yhden dinosauruksen ja laittaa sen samanväriseen luolaan.
Tyrannosaurus Rex asetetaan pelilaudan ulkopuolelle tai järveen.
Se, joka osaa parhaimman dinosauruskarjahduksen, saa aloittaa pelin.
Pelin kulku

Pelaajat heittävät noppaa ja siirtävät dinosauruksia nopan osoittaman luvun verran. Pelaajien kuuluu kulkea jalanjälkien suuntaan.
Värillinen ruutu kotiluolan ulkopuolella lasketaan ensimmäiseksi ruuduksi. Vuoro kulkee myötäpäivään.
Se pelaaja, joka joutuu ensin jalanjälkeen, ottaa Tyrannosaurus Rexin peliin (pelilaudan ulkopuolelta tai järvestä) ja asettaa sen johonkin järven ympärillä olevista kivistä.
Jatkossa Tyrannosaurusta siirtää aina se pelaaja, joka dinosauruksellaan joutuu jalanjälkeen. Hän heittää silloin noppaa ja siirtää Tyrannosaurusta haluamaansa suuntaan pienen järven ympärillä olevilla kivillä. Tyrannosaurus saa hypätä jokien yli, mutta ei mennä ruskeille ruuduille.
Dinosaurukset eivät voi hypätä jokien yli, vaan niiden täytyy seurata ruskeita ruutuja metsässä ja ylittää joki siellä.
Jos Tyrannosaurus hyppää jonkun pelaajan dinosauruksen yli tai joutuu samaan ruutuun missä pelaajan dinosaurus on, dinosaurus pelästyy ja sen täytyy mennä takaisin lähimpään vapaaseen luolaan. Dinosaurus saa jatkaa matkaansa luolasta seuraavalla omalla vuorollaan. Jos dinosaurus säikähtäessään joutuu palaamaan omaan kotiluolaansa, on sen kuitenkin kuljettava uusi kokonainen kierros voittaakseen pelin.
Dinosaurukset pelkäävät Tyrannosaurus Rexiä niin paljon, etteivät uskalla mennä sen ohi. Jos Tyrannosaurus on edessä kivipolulla järven ympärillä, ei dinosaurus voi ohittaa sitä, vaan nyt siirretään Tyrannosaurusta nopan osoittaman luvun verran.
Jokaisessa ruudussa saa olla vain yksi dinosaurus kerrallaan. Jos pelaajan dinosaurus joutuu samaan ruutuun toisen pelaajan dinosauruksen kanssa, täytyy sen siirtyä yksi ruutu eteenpäin.
Pelin päättyminen

Se, joka ensimmäisenä onnistuu tekemään kierroksen ja palaamaan kotiluolaansa, on voittaja.
Vain elämää: Unohtumaton ilta

| Vain elämää: Unohtumaton ilta |
| --- | --- |
Tyyli:  musiikki, keskustelu
Kestoaika:  110 minuuttia
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Nelonen
Esitetty:  17. huhtikuuta 2022 – 22. toukokuuta 2022
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Banijay Finland
Vain elämää: Unohtumaton ilta on keväällä 2022 Nelosella esitetty musiikkiohjelma, jossa aiemmin saman kanavan Vain elämää -sarjassa mukana olleet artistit käyvät Sami Kurosen johdolla läpi uraansa, musiikkiaan, kokemuksiaan ja ohjelmassa mukana oloaan. Artistit myös esittävät ohjelmassa aiemmin kuultuja kappaleita ja tekevät myös uudet sovitukset jaksoissa olevien artistien kappaleista.
Ohjelma on taltioitu Turun Logomossa loppuvuodesta 2021.
Jaksot

| Jakso | Artistit | Esitys Nelosella | Katsojaluvut |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Juha Tapio  Sanni  Robin Packalen  Jannika B  | 17. huhtikuuta 2022 | 269 000 |
| 2 |  Samuli Edelmann  Ellinoora  Samu Haber  Mariska  | 24. huhtikuuta 2022 | 292 000 |
| 3 |  Toni Wirtanen  Anna Puu  Stig  | 1. toukokuuta 2022 | 168 000 |
| 4 |  Katri Helena  Herra Ylppö  Reino Nordin  Mikko Kuustonen  | 8. toukokuuta 2022 | 209 000 |
| 5 |  Mikael Gabriel  Maija Vilkkumaa  Ilkka Alanko  Pyhimys  | 15. toukokuuta 2022 | 154 000 |
| 6 |  Tuure Kilpeläinen  Irina  Ressu Redford  Elastinen  | 22. toukokuuta 2022 | 140 000 |
Aiheesta muualla

Ohjelman jaksot Ruutu-suoratoistopalvelussa
| --- | --- |
Tuotantokaudet:   1. kausi  2. kausi  3. kausi  4. kausi  5. kausi  6. kausi  7. kausi  8. kausi  9. kausi  10. kausi  11. kausi  12. kausi  Vain elämää: Unohtumaton ilta  13. kausi  14. kausi  15. kausi 
Kokoelmalevyt:   Vain elämää  Vain elämää jatkuu  Kausi 2  Kausi 2 jatkuu  Kausi 3, päivä  Kausi 3, ilta  Kausi 4, päivä  Kausi 4, ilta  Kausi 5, ensimmäinen kattaus  Kausi 5, toinen kattaus  Kausi 6, ensimmäinen kattaus  Kausi 6, toinen kattaus  Kausi 7, ensimmäinen kattaus  Kausi 7, toinen kattaus  Kausi 8, ensimmäinen kattaus  Kausi 8, toinen kattaus  Kausi 10, ensimmäinen kattaus  Kausi 10, toinen kattaus  Vain elämää – joulu  Kausi 11 – Ensimmäinen kattaus  Kausi 11 – Toinen kattaus  Kausi 11 – Joulukattaus  Kausi 12 ensimmäinen kattaus  Kausi 12, toinen kattaus  Kausi 13 ensimmäinen kattaus  Kausi 13 toinen kattaus 
Artistit:   Anna Abreu  Ilkka Alanko  Aki Tykki  Anna Puu  A.W. Yrjänä  Cheek  Chisu  Danny  Samuli Edelmann  Elastinen  Ellinoora  Erika Vikman  Erin  Evelina  Samu Haber  Pauli Hanhiniemi  Hector  Herra Ylppö  Hätä-Miikka  Irina  Janna  Jannika B  Vesku Jokinen  Jonne Aaron  Jouni Hynynen  Jukka Poika  Jyrki 69  Katri Helena  Kaija Koo  Kasmir  Anssi Kela  Tuure Kilpeläinen  Paula Koivuniemi  Terhi Kokkonen  Arja Koriseva  Mikko Alatalo  Mikko Kuustonen  Olli Lindholm  Vesa-Matti Loiri  Maarit  Mariska  Meiju Suvas  Pave Maijanen  Anne Mattila  Mikael Gabriel  Neumann  Nikke Ankara  Reino Nordin  Laura Närhi  Pete Parkkonen  Petra  Pyhimys  Redrama  Ressu Redford  Robin  Vicky Rosti  Sani  Sanni  Jari Sillanpää  Stig  Juha Tapio  Suvi Teräsniska  Antti Tuisku  Lauri Tähkä  Jenni Vartiainen  Paula Vesala  Maija Vilkkumaa  VilleGalle  Laura Voutilainen  Tommi Läntinen  Toni Wirtanen  Pepe Willberg  Arttu Wiskari  Lauri Ylönen  Yona
Tuomarilan rautatieasema

Tuomarilan rautatieasema (lyh. Trl, ruots. Domsby järnvägsstation) on lähijunien rautatieasema Tuomarilassa, Espoon keskuksessa. Asema sijaitsee rantaradalla Koivuhovin ja Espoon asemien välissä, noin 19 kilometrin päästä Helsingin rautatieasemasta.
Tuomarilan asema otettiin käyttöön 1. syyskuuta 1931. Asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström ja se valmistui vuonna 1936. Junasuoritus Tuomarilan asemalla lopetettiin vuonna 1969. Paikalle rakennettiin uudet matkustajalaiturit aikaisempia lännemmäksi vuonna 1998. Seuraavana vuonna liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi ja lipunmyynti lopetettiin. Asemarakennus peruskorjattiin vuonna 2001. Nykyisellään asemarakennus on yksityisomistuksessa.
Asemalla pysähtyvät junat

E (Helsinki–Kauklahti)
U (Helsinki–Kirkkonummi)
L (Helsinki–Kirkkonummi -yöjuna)
Kirkkonummen suuntaan liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
USS Alexandria (SSN-757)

| USS Alexandria |
| --- | --- |
 USS Alexandria
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  19. kesäkuuta 1987
Laskettu vesille:  13. kesäkuuta 1990
Palveluskäyttöön:  29. kesäkuuta 1991
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 082 t (pinnalla) 6 927 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 x S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 × 533 mm Mk67 torpedoputkea 12 x Mk36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS Alexandria (runkonumero SSN-757) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 26. marraskuuta 1984 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 19. kesäkuuta 1987. Se laskettiin vesille 23. kesäkuuta 1990 kumminaan vara-amiraali Glenwood Clarkin puoliso ja liitettiin laivastoon 29. kesäkuuta 1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Alexandria (SSN-757) Wikimedia Commonsissa
Viktor Vlasov (ampuja)

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 50 m:n pienoiskivääri, asennot |  |
Viktor Aleksejevitš Vlasov (ven. Виктор Алексеевич Власов, s. 11. kesäkuuta 1951 Moskova, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, aktiiviuransa lopettanut kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Vlasov voitti 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailun olympiakultaa Moskovassa 1980.
Tan Ruyin

Tan Ruyin (s. 17. heinäkuuta 1994) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 52 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän on pelannut vuoden 2016 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Olympialaisissa Tan teki yhden maalin. MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi avauskokoonpanossa Kiinan kaikissa viidessä ottelussa ja MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Tan edustaa kotimaassaan Guangdongin joukkuetta.
Vain rakkaus

| Vain rakkaus Mari Rantasila |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Jan Noponen & Markku Kanerva
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 41.04
 Levy-yhtiö: AXR
Mari Rantasilan muut julkaisut
| Kaipuun kääntöpiiri 1993 | Vain rakkaus 2000 | Mari Rantasila – Klassikot 2000 |
Vain rakkaus on Mari Rantasilan albumi vuodelta 2000.
Albumin nimikappaleen "Vain rakkaus" on säveltänyt Pekka Marjanen, sanoittanut Tapio Piirainen ja sovitus on Jukka Iisakkilan. Se on Raid-televisiosarjan tunnussävel.
Kappaleet

Kun taas sinut nähdä saan – 3.01 (säv. Markku Kanerva, san. Mari Rantasila)
Penkki, puu ja puistotie – 4.17 (säv. Jean-Pierre Bourtayre, san. Pertsa Reponen)
Tahdon rakastaa – 3.47 (säv. Kanerva, san. Rantasila)
Hunajainen – 3.14 (säv. Bobby Scott, san. Jussi Raittinen)
Sä olet niin kaunis – 3.33 (säv. Kanerva, san. Rantasila)
Rakkauden jälkeen – 4.10 (säv. Udo Jürgens, san. Kari Tuomisaari)
Kaikki hyvin – 3.17 (säv. Kanerva, san. Rantasila)
Tulit takaisin – 3.08 (säv. Jan Noponen, Kanerva, san. Rantasila)
Sulle silmäni annan – 3.49 (säv. Gabriela Ferri, Piero Pintucci, Vittorio Ferri, san. Saukki)
Rakastan, saavuthan – 4.17 (säv. Klaus Munro, Mario Panas, san. Juha Vainio)
Vain rakkaus – 2.31 (säv. Pekka Marjanen, san. Tapio Piirainen)
Kokoonpano

Mari Rantasila – laulu
Markku Kanerva – kitara, bassokitara, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi (kappaleet 1–10)
Anssi Nykänen – rummut (kappaleet 1–5 ja 7–10)
Markku Tabell – piano (kappaleet 1–3, 5, 6 ja 8–10)
Kokoonpano > Tuotanto

Jan Noponen – tuottaja
Markku Kanerva – tuottaja
Niklas Nylund – äänittäjä, miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Numi Nummelin – valokuvat
Tero Jämsä – kansikuva
Aiheesta muualla

Vain rakkaus discogs.com -sivustolla
USS Alger

| USS Alger |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dravo Corporation, Wilmington, Delaware
Kölinlasku:  2. tammikuuta 1943
Laskettu vesille:  8. heinäkuuta 1943
Palveluskäyttöön:  12. marraskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  10. maaliskuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 240 t
Pituus:  93 m
Leveys:  11,2 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  6 000 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  216, joista 15 upseeria
Aseistus
Aseistus:  3 × 3" tykkiä 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 3 × 21" (533 mm) torpedoputkea 8 × syvyyspomminheitintä 1 × Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 2 × syvyyspommikiskoa
USS Alger (runkonumero DE-101) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty Philip Rounseville Algerin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Dravo Corporationilta Wilmingtonista Delawaresta, missä köli laskettiin 2. tammikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1943 kumminaan Louisa Rodgers Alger ja otettiin palvelukseen 12. marraskuuta 1943 Philadelphian laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään W. F. Porter.
Palvelus

Alus lähti 30. marraskuuta Bermudalle koeajoihin, joiden päätyttyä se palasi Philadelphiaan. Alus lähti 15. tammikuuta 1944 Karibianmerelle. Se saapui 21. tammikuuta Trinidadiin, jossa se liitettiin Task Group 42.5:een. Alus suojasi 31. tammikuuta saattueen Recifeen Brasiliaan. Matkan aikana alus kolaroi kauppalaivan kanssa, jolloin keula vaurioitui. Alus pääsi kuitenkin määränpäähänsä Recifeen 14. helmikuuta. Alus liitettiin Task Group 41.5:een partioimaan Brasilian rannikolla. Se oli tehtävässä aina kesäkuun alkuun. Alus lähti 1. kesäkuuta saattueen suojana Trinidadiin, jonne se saapui 8. kesäkuuta. Se lähti paluumatkalle suojaten saattuetta.
Alus suojasi 17. heinäkuuta saattuetukialus USS Solomonsia Brasilian rannikolla sukellusveneidentorjuntapartiossa. Tehtävästä vapauduttuaan alus palasi partiotehtäviin. Alus suojasi 30. marraskuuta Task Group 42.3:n mukana saattueen Rio de Janeiroon. Alus suojasi 28. joulukuuta saattueen Recifestä Trinidadiin, mutta se palasi takaisin 30. tammikuuta 1945. Paluuta seuranneena päivänä alus vapautettiin palveluksesta, jolloin miehistö aloitti valmistautumisen aluksen lainaamiseksi Brasilian hallitukselle.
Erilaisten tarkistusten ja koeajojen päätteeksi Alger lähti 23. helmikuuta Recifestä ja ankkuroitui vielä samana päivänä Nataliin. Alus poistettiin 10. maaliskuuta palveluksesta ja lainattiin Brasilian laivastolle. Alus poistettiin 20. heinäkuuta 1953 Yhdysvaltain laivaston alusluettelosta.
Palvelus > Brasiliassa

Brasilian laivasto nimesi aluksen CTE Babitongaksi (port. Contratorpedeiro de Escolta) runkonumerolla D-16. Se poistettiin 1964 Brasilian laivaston alusluettelosta ja romutettiin.