stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tauno Korhonen

Tauno Korhonen (25. elokuuta 1931 Siilinjärvi – 22. elokuuta 2015 Nilsiä) oli suomalainen huonekalukauppias, joka perusti omaa nimeään kantavan huonekaluhallien ketjun. Korhonen oli aikansa julkisuuden henkilö.
Pohjoissavolainen Tauno Korhonen työskenteli 14–19-vuotiaana kotipuolessaan renkinä, kunnes muutti 1950 Helsinkiin ja toimi muun muassa juoksupoikana, radioliikkeessä, oluttehtaan kuljettajana ja makeisten myyjänä. Vuoden 1962 paikkeilla hän sai paikan Iskun myyjänä ja eteni pian myymälänhoitajaksi, jona toimi viitisen vuotta. Hän tutustui Ruotsissa Ikean toimintaan ja toi sieltä ideoita Suomeen. Vuoden 1966 alussa hän siirtyi yrittäjäksi ja perusti Kansallispankista saamallaan lainalla oman huonekaluliikkeen.
Korhonen käytti tehokkaasti hyväkseen mainontaa, kuten kokosivun ilmoituksia sanomalehdissä. Helsinki-Vantaan lentoaseman lähelle rakennettua suurmyymälää markkinoivan kampanjan harhauttavana teemana oli ”Tauno Korhonen on Seutulassa”, mikä silloisessa puheenparressa viittasi rattijuopumustuomion sovittamiseen lentokenttätyömaalla. Myöhemmin mainoslauseeksi vakiintui osamaksukauppaan kehottava ”Osta kerralla kunnon huonekalut”.
Omassa yrityksessä myymälöitä oli enimmillään yksitoista, ja Seutulan päämyymälässä oli satakunta työntekijää. Korhonen sairastui syöpään 1970-luvulla, mutta siitä parannuttuaan hän aloitti huonekaluviennin Yhdysvaltoihin, jossa hänellä oli parhaimmillaan kymmenen myymälää. 1980-luvulla yritystoiminta loppui, kun käyttöpääoma ei riittänyt ja rahoittajapankki vetäytyi yhteistyöstä.
Tanssiva Venus

| Tanssiva Venus> Diamond Horseshoe |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Seaton
Käsikirjoittaja:  George Seaton
Perustuu:  Kenyon Nicholsonin näytelmään
Tuottaja:  William Perlberg
Säveltäjä:  Alfred Newman
Kuvaaja:  Ernest Palmer
Leikkaaja:  Robert L. Simpson
Pääosat:  Betty Grable Dick Haymes
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:   2. toukokuuta 1945 New York City, New York  25. joulukuuta 1946
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $ 2 500 000 (arvioitu)
Tuotto:  $ 4 200 000
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanssiva Venus (engl. Diamond Horseshoe; myös engl. Billy Rose's Diamond Horseshoe) on George Seatonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen Technicolor-musikaalikomedia vuodelta 1945, jonka pääosissa ovat Betty Grable ja Dick Haymes. 20th Century Fox -studio tuotti elokuvan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Betty Grable  | … |  Bonnie Collins   |
|  Dick Haymes  | … |  Joe Davis, Jr.   |
|  William Gaxton  | … |  Joe Davis, Sr.   |
|  Beatrice Kay  | … |  Claire Williams   |
|  Phil Silvers  | … |  Blinkie Miller   |
|  Margaret Dumont  | … |  Rouva Standish   |
Tausta

Tanssiva Venus perustuu Kenyon Nicholsonin kirjoittamaan The Barker -Broadway-näytelmään, josta Seaton laati käsikirjoituksen.
Tanssiva Venus on uudelleenfilmatisointi kahdesta elokuvasta, jotka perustuvat The Barker-näytelmään: Valloittaja (The Barker, 1928), jonka pääosassa on Betty Compson ja Hoop-La, jonka pääosassa on Clara Bow. Grable näyttelee roolin, jonka aiemmin ovat tulkinneet Dorothy Mackaill (Valloittaja) ja Clara Bow (Hoop-La).
Vastaanotto

Tanssiva Venus sai kotimaan ensi-iltansa 2. toukokuuta vuonna 1945 New Yorkissa. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 25. joulukuuta vuonna 1946.
Tanssiva Venus oli vuoden 1945 kaupallisesti menestyneimpiä elokuvia ja 20th Century Foxin kolmanneksi menestynein. Grablen toinen vuoden 1945 elokuva, Dolly-sisarukset, oli vuoden 1945 yksi suurimmista kassamagneeteista.
Aiheesta muualla

Tanssiva Venus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tanssiva Venus Elonet.
Tanssiva Venus AllMoviessa. (englanniksi)
Tanssiva Venus TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Three-peat

Amerikkalaisessa urheilussa termiä three-peat käytetään kuvaamaan, kun joukkue voittaa kolme peräkkäistä mestaruutta. Ensimmäisenä sitä käytti NBA:ssa Los Angeles Lakersin Pat Riley, kun hänen joukkueensa voitti kolme peräkkäistä mestaruutta vuosina 1980-82. [lähde? ] Käsitteen käyttö on levinnyt ylesempiin asiayhteyksiin.
São Tomé ja Príncipen presidentti

| São Tomé ja Príncipen demokraattisen tasavallan presidentti |
| --- | --- |
 Presidente da República Democrática de São Tomé e Príncipe
 Presidentin lippu
 Nykyinen presidentti Vila Nova
 Nykyinen Carlos Vila Nova 2. lokakuuta 2021 lähtien
Virka-asunto:  Presidentinlinna
Nimittäjä:  suora kansanvaali
Kauden pituus:  5 vuotta (uusittavissa kerran)
Perustettu:  1975
Ensimmäinen:  Manuel Pinto da Costa
São Tomé ja Príncipen presidentti on São Tomé ja Príncipen valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla, ellei kukaan ehdokkaista saa yi 50 % äänistä, voidaan käydä toinen kierros. Presidenttikauden pituus on viisi vuotta, sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle. Vuonna 2021 presidentiksi valittiin Carlos Vila Nova.
Presidentillä ei juurikaan ole valtaa, vaan hän toimii yleensä sovittelijana hallituksen mahdollisissa ristiriidioissa. Toimeenpanevaa valtaa käyttää hänen sijaan maan pääministeri. Perinteisesti presidentti ja pääministeri ovat tulleet eri puolueista, eikä tämä ole perinteisesti ollut ongelma maan johtamisessa.
Maan perustuslain mukaan presidentiksi valittavan henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:
vähintään 35-vuotias
syntyperäinen São Tomé ja Príncipen kansalainen
ei minkään toisen muun maan kansalainen
on asunut maassa pysyvästi vähintään 3 vuotta ennen ehdolle asettumistaan
Presidentinlinna, joka sijaitsee São Tomén kaupungissa, ei ole avoinna yleisölle.
Luettelo São Tomé ja Príncipen presidenteistä

|  | Nimi | Kausi |
| --- | --- | --- |
|  | Manuel Pinto da Costa | 1975 – 1991 |
|  | Miguel Trovoada | 1991–1995 |
|  | Manuel Quintas de Almeida sotilasjuntta | 15. – 21. elokuuta 1995 |
|  | Miguel Trovoada | 1995 – 2001 |
|  | Fradique de Menezes | 2001 – 2003 |
|  | Fernando Pereira sotilasjuntta | 16. – 23. heinäkuuta 2003 |
|  | Fradique de Menezes | 2003 – 2011 |
|  | Manuel Pinto da Costa | 2011 – 2016 |
|  | Evaristo Carvalho | 3. syyskuuta 2016 – 2. lokakuuta 2021 |
|  | Carlos Vila Nova | 2. lokakuuta 2021 – |
Suicide Squad (elokuva)

| Suicide Squad |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Ayer
Käsikirjoittaja:  David Ayer
Perustuu:  John Ostranderin versioon ryhmästä Suicide Squad
Tuottaja:   Charles Roven  Richard Suckle 
Säveltäjä:  Steven Price
Kuvaaja:  Roman Vasyanov
Leikkaaja:  John Gilroy
Tuotantosuunnittelija:  Oliver Scholl
Pääosat:   Will Smith  Jared Leto  Margot Robbie  Joel Kinnaman  Viola Davis  Jai Courtney  Jay Hernandez  Adewale Akinnuoye-Agbaje  Ike Barinholtz  Scott Eastwood  Cara Delevingne 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   DC Entertainment  RatPac-Dune Entertainment  Atlas Entertainment 
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   2016-08-011. elokuuta 2016 (New York)  2016-08-055. elokuuta 2016 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  175 miljoonaa dollaria
Tuotto:  745,6 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  The Suicide Squad: Suicide Mission
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suicide Squad on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut David Ayerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka pohjautuu DC Comicsin luomaan samannimiseen antisankarijoukkoon. Se on DC Extended Universen kolmas elokuva ja sen pääosissa ovat Will Smith, Jared Leto, Margot Robbie, Joel Kinnaman, Viola Davis, Jai Courtney, Jay Hernandez, Adewale Akinnuoye-Agbaje, Ike Barinholtz, Scott Eastwood ja Cara Delevingne. Amanda Wallerin johtama hallituksen salainen yksikkö värvää vangittuja superrikollisia hengenvaarallisiin operaatioihin ja pelastamaan maailman voimakkaalta uhalta vastineeksi näiden tuomioiden lieventämisestä.
Warner Bros. julkisti kehittäneensä elokuvaa Suicide Squadista helmikuussa 2009. Ayer allekirjoitti sopimuksen elokuvan käsikirjoittamisesta ja ohjaamisesta syyskuussa 2014 ja lokakuuhun mennessä näyttelijöiden valinta oli alkanut. Kuvaukset alkoivat Torontossa huhtikuussa 2015 ja päättyivät saman vuoden elokuussa.
Suicide Squad sai ensi-iltansa New Yorkin Beacon Theatressa 1. elokuuta 2016 ja elokuvateattereihin se saapui 5. elokuuta 2016. Elokuva voitti vuoden 2017 Oscar-gaalassa parhaan maskeerauksen palkinnon. Elokuvan epäsuora jatko-osa, The Suicide Squad: Suicide Mission, sai ensi-iltansa 6. elokuuta 2021.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Will Smith  | … |  Floyd Lawton / Deadshot   |
|  Jared Leto  | … |  Jokeri   |
|  Margot Robbie  | … |  Harleen Quinzel / Harley Quinn   |
|  Joel Kinnaman  | … |  eversti Rick Flag   |
|  Viola Davis  | … |  Amanda Waller   |
|  Jai Courtney  | … |  George ”Digger” Harkness / Kapteeni Bumerangi   |
|  Jay Hernandez  | … |  Chato Santana / El Diablo   |
|  Adewale Akinnuoye-Agbaje  | … |  Waylon Jones / Killer Croc   |
|  Ike Barinholtz  | … |  turvallisuuspäällikkö Griggs   |
|  Scott Eastwood  | … |  luutnantti GQ Edwards   |
|  Cara Delevingne  | … |  June Moone / Lumoojatar   |
|  Karen Fukuhara  | … |  Tatsu Yamashiro / Katana   |
|  Adam Beach  | … |  Christopher Weiss / Slipknot   |
|  Alain Chanoine  | … |  Gerald Davis / Incubus   |
|  Ben Affleck  | … |  Bruce Wayne / Batman   |
|  Ezra Miller  | … |  Barry Allen / Salama   |
|  Jason Momoa  | … |  Arthur Curry / Vesimies (vain valokuvassa)   |
|  Jim Parrack  | … |  Jonny Frost   |
|  Common  | … |  Monster T   |
|  David Harbour  | … |  Dexter Tolliver   |
|  Alex Meraz  | … |  Gomez   |
|  Matt Baram  | … |  tohtori Van Criss   |
|  Shailyn Pierre-Dixon  | … |  Zoe Lawton   |
|  Corina Calderon  | … |  Grace Santana   |
|  David Ayer  | … |  vanginvartija (cameo)   |
Tulevaisuus > Jatko-osa

Kun elokuvan jatko-osa julkistettiin, David Ayerin oli alun perin tarkoitus palata sen ohjaajaksi, mutta erosi projektista ohjatakseen sen sijaan Gotham City Sirensin. Tämän seurauksena Gavin O’Connor palkattiin uudeksi ohjaajaksi sekä yhdeksi käsikirjoittajista ja tuotannon piti alun perin alkaa lokakuussa 2018, mutta se viivästyi, koska käsikirjoitus muistutti liian paljon Birds of Preytä. James Gunn palkattiin myöhemmin uudeksi ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi. Elokuvan viralliseksi nimeksi ilmoitettiin The Suicide Squad ja ensi-illaksi 6. elokuuta 2021. Lisäksi paljastettiin, että The Suicide Squad ei ole ensimmäisen elokuvan suora jatko-osa vaan uusi aloitus, ja että suurin osa elokuvan hahmoista on uusia. Helmikuussa 2019 Margot Robbien vahvistettiin palaavan Harley Quinnin rooliin. Maaliskuussa 2019 The Hollywood Reporter raportoi Idris Elban olevan Deadshotin uudeksi näyttelijäksi, Will Smithin ollessa kykenemätön palaamaan aikataulunsa vuoksi. Tuotanto tullaan aloittamaan Atlantassa syyskuussa 2019. Maaliskuussa 2019 Jai Courtneyn raportoitiin palaavan Kapteeni Bumerangin rooliin, ja huhtikuussa raportoitiin, että Deadshot poistettaisiin elokuvasta ja että Elba näyttelisi elokuvassa kokonaan uutta hahmoa. Samalla raportoitiin myös, että Viola Davis ja Joel Kinnaman palaisivat näyttelemään Amanda Walleria ja Rick Flagiä. Saman kuukauden aikana David Dastmalchian ja Daniela Melchior valittiin näyttelemään Polka-Dot-Miestä ja Rotanpyytäjää. Toukokuussa 2019 Benicio del Toron raportoitiin näyttelevän elokuvan pääroistoa. Elokuussa 2019, Steve Ageen raportoitiin ääninäyttelevän King Sharkia, minkä lisäksi Taika Waititin kerrottiin olevan valittu tuntemattomaan rooliin.
Tulevaisuus > Spin-off

Christina Hodsonin paljastettiin käsikirjoittavan elokuva nimeltä Birds of Prey (and the Fantabulous Emancipation of One Harley Quinn), jossa Harley Quinn jättää Jokerin ja yhdistää voimansa Mustan Kanarialinnun ja Metsästäjättären muodostaman Birds of Prey -ryhmän kanssa suojellakseen Cassandra Cainia Gotham Cityssä toimivalta rikollisjohtaja Roman Sionisilta alias Black Maskiltä. Elokuvan ohjasi Cathy Yan, ja kuvaukset alkoivat tammikuussa 2019. Ensi-iltansa elokuva sai vuonna 2020.
Ohjaajan versio

Leikkausvaiheessa elokuvaa muutettiin ohjaaja David Ayerin mukaan hyvin paljon, ja hän on jopa todennut, ettei se ole hänen elokuvansa. Ohjaajan mukaan Warner Bros. muutti elokuvan synkemmästä ja vakavammasta enemmän Deadpoolin ja Guardians of the Galaxyn kaltaiseksi sen jälkeen, kun Batman v Superman: Dawn of Justice oli saanut odotettua heikomman vastaanoton. Ayer on kertonut, että vain pieni joukko ihmisiä on nähnyt elokuvasta hänen oman versionsa.
Ohjaajan versio nousi puheenaiheeksi erityisesti sen jälkeen, kun Justice League -elokuvasta julkaistiin uusi versio Zack Snyder’s Justice League. WarnerMedia kuitenkin ilmoitti, ettei Suicide Squadista ole tarkoitus tuottaa Ayerin leikkausversiota. Tammikuussa 2024 Ayer ilmoitti luopuneensa neuvotteluista studion kanssa ja kertoi ”jättäneensä DC:n taakseen”.
Huomioita

↑  Kuvailtu elokuvassa Batman v Superman: Dawn of Justice (2016).
Aiheesta muualla

Suicide Squad Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tamara Tippler

Tamara Tippler (2017)
Tamara Tippler (s. 9. huhtikuuta 1991) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kärkikolmikkoon yhdeksän kertaa ja syöksylaskussa kerran mutta ei ole voittanut yhtään osakilpailua. Arvokilpailuissa hän on parhaimmillaan sijoittunut MM-kilpailuissa kahdesti seitsemänneksi ja kerran yhdeksänneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Tippler kilpaili ensimmäisen kerran Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tultuaan 25:nneksi Meribelin superalppiyhdistetyssä helmikuussa 2013. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 oltuaan toinen Lake Louisen supersuurpujottelussa. Hän oli samalla kaudella kolmas Soldeun ja Lenzerheiden supersuurpujotteluissa. Kaudella 2018−2019 hän sijoittui kolmanneksi Cortina d'Ampezzon ja toiseksi Soldeun supersuurpujottelussa. Tippler sijoittui toiseksi St. Antonin syöksylaskukilpailussa ja Crans-Montanan supersuurpujottelussa tammikuussa 2021. Garmisch-Partenkirchenin toisessa supersuurpujottelussa hän oli kolmas ja kauden 2020–2021 supersuurpujottelucupissa neljäs. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui toiseksi Cortina d' Ampezzon supersuurpujottelussa ja kolmanneksi Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa.
Tippler sijoittui aikuisten arvokisadebyytissään St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 supersuurpujottelussa 20:nneksi. Vuotta myöhemmin Pyeongchangin olympialaisissa hän oli samassa lajissa 21:s. Hän sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2019 syöksylaskussa yhdeksänneksi ja supersuurpujottelussa 12:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli sekä supersuurpujottelussa että syöksylaskussa seitsemäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi 0,03 sekunnin erolla pronssia vieneeseen Sveitsin Michelle Gisiniin ja syöksylaskussa 19:nneksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tamara Tipplerin kotisivut
Tamara Rojo

| Tamara Rojo |
| --- | --- |
 Tamara Rojo ja Vadim Muntagirov vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. toukokuuta 1974 (ikä 50) Montreal, Kanada
Kansalaisuus:  espanja
Ammatti:  balettitanssija Englannin Kansallisbaletin taiteellinen johtaja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tamara Rojo (s. 17. toukokuuta 1974 Montreal, Kanada) on espanjalainen balettitanssija. Hän on Englannin Kansallisbaletin taiteellinen johtaja.
Tamara Rojo syntyi 17. toukokuuta 1974 Montrealissa, Kanadassa espanjalaisille vanhemmille. He muuttivat takaisin Espanjaan kun Tamara oli neljän kuukauden ikäinen. 5-vuotiaana Rojo otti tanssitunteja paikallisessa tanssikoulussa. 11-vuotiaana Rojo pääsi Madrid Royal -konservatorioon opettajinaan Victor Ullate ja Karemia Moreno. Rojo aloitti uransa Ballet de la Comunidad de Madridissa ja sai vuonna 1996 kutsun Galina Samsovalta Skotlannin Kansallisbalettiin. Vuonna 1997 Rojo aloitti Englannin Kansallisbaletissa ja vuonna 2000 hänet kutsuttiin solistiksi Royal Ballet'hin. Vuodesta 2012 Rojo on toiminut Englannin Kansallisbaletin taiteellisena johtajana.
Rojo on vieraillut Suomen Kansallisbaletissa kahdesti. Vuonna 2011 hän vieraili Manon-baletin nimiroolissa ja vuonna 2014 hän tanssi Frans Valkaman kanssa Don Quijoten pas de deux'n Kenneth & Friends -gaalassa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Tamara Rojo Twitterissä (englanniksi)
The Slim Shady LP

| The Slim Shady LP Eminem |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1997
 Julkaistu: helmikuu 1999
 Tuottaja(t): Dr. Dre, Bass Brothers, Mel-Man
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 59.36
 Levy-yhtiö: Aftermath / Interscope
Eminemin muut julkaisut
| The Slim Shady EP 1997 | The Slim Shady LP 1999 | The Marshall Mathers LP 2000 |
Singlet albumilta The Slim Shady LP
 ”Just Don't Give” Julkaistu: 13. lokakuuta 1998  ”My Name Is” Julkaistu: 25. tammikuuta 1999  ”Role Model” Julkaistu: 26. toukokuuta 1999  ”Guilty  Conscience” Julkaistu: 8. kesäkuuta 1999
The Slim Shady LP on hip hop -artisti Eminemin vuonna 1999 julkaistu albumi. Levy nauhoitettiin vuonna 1998. Albumilta on julkaistu singlet nimeltä: ”My Name Is”, ”Guilty Conscience” ja ”Just Don’t Give a Fuck”, jokaisesta kappaleesta on tehty musiikkivideot. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 283 000 kappaletta. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti 6 miljoonaa kappaletta.
Kappalelista

Public Service Announcement – 0.34
My Name Is – 4.28
Guilty Conscience – 3.20 (feat. Dr. Dre & Segal)
Brain Damage – 3.46
Paul (skit) – 0.16
If I Had – 4.06
’97 Bonnie & Clyde – 5.16
Bitch  (skit) – 0.20
Role Model – 3.26
Lounge (skit) – 0.46
My Fault – 4.02
Ken Kaniff (skit) – 1.16
Cum on Everybody – 3.40 (feat. Dina Rae)
Rock Bottom – 3.34
Just Don’t Give a Fuck – 4.02
Soap (skit) – 0.35
As the World Turns – 4.25
I’m Shady – 3.32
Bad Meets Evil (feat. Royce Da 5'9") – 4.13
Still Don’t Give a Fuck – 4.13
Sulkavan Suursoudut

Kirkkovenejoukkue päättämässä viimeistelyharjoituksia. XXXV Suursoudut vuonna 2002.
Sulkavan Suursoudut on vuosittain heinäkuussa järjestettävä, maailman suurimmaksi mainostettu soututapahtuma Saimaan vesillä Sulkavalla. Tapahtumaan osallistuu vuosittain useita tuhansia soutajia ja kymmeniä tuhansia katsojia. Tapahtumaa on järjestänyt Sulkava-seura vuodesta 1968 alkaen.
Historia

Ajatuksen soutukilpailuista Partalansaaren ympäri keksi veneentekijä Kauko Miettinen 1960-luvulla. Kunnan paikallisyhdistys Sulkava-seura oli jo useita vuosia yrittänyt keksiä alueelle omaa kotiseututapahtumaa, kuten kesäjuhlaa tai pestuumarkkinoita, joten Miettinen esitteli siten asian seuran hallitukselle opettaja Väinö Vihavaisen ehdotuksesta toukokuussa 1968. Seuran hallitus kirjasi tuolloin pöytäkirjaansa: ”Ellei sopivampaa tai ansiokkaampaa Suomen suurimpien soutukilpailujen järjestäjää ilmaannu, niin järjestää ne Sulkava-seura sunnuntaina 14.7.1968 alkaen kello 11:30 Hakovirralla.”
Ensimmäinen Sulkavan suurten soutukisojen nimellä järjestetty soututapahtuma järjestettiin heinäkuussa 1968. Kisaan osallistui 38 soutajaa, joista maaliin pääsi 36. Heistä neljä oli yksinsoutajia ja 32 kaksinsoutajia. Yksinsoutajien voiton vei tuolloin 67-vuotias Einari Luukkonen ajalla 8 tuntia 29 minuuttia ja 40 sekuntia. Kaksinsoutajien kilvan voittivat 19-vuotias Antero Tiainen ja 23-vuotias Esko Miettinen ajalla 7 tuntia 25 minuuttia ja 5 sekuntia.
Vuosien saatossa kilpailijoiden ja sarjojen määrät ovat vaihdelleet. Maalin päässeille jaettiin Arvo Partasen suunnittelemat soutumitalit ensi kertaa vuoden 1970 souduissa. Vuoden 1971 souduissa osaa otti ensimmäinen yksinsoutajanainen Aune Viinanen. 1970-luvun edetessä kilpailu kasvoi ja saavutti hiljalleen maanlaajuista tunnettavuutta. Viidensien soutujen yleisömääräksi vuonna 1972 arvioitiin jo noin 10 000. 1980-luvulla kilpailu huomioitiin jo säännöllisesti eri urheilualan julkaisuissa. Soutajamäärä ylitti tuhannen rajan ensi kertaa kesän 1980 souduissa, ja vuonna 1984 soutajia oli jo yli 2 000.
Vuonna 1984 järjestettiin ensi kertaa kirkkoveneiden kilpasoutu. Kirkkovenesarjassa noudatettiin Soutuliiton määrittämiä tarkkoja sääntöjä mitoista, jotka kirkkoveneiden tuli täyttää: esimerkiksi veneen leveyden tuli olla yksi metri mitattuna 22 senttiä sen pohjasta, veneen rungon tuli olla puuta ja sen lautojen paksuuden vähintään 8 millimetriä. Sittemmin sääntöjä on muokattu tyypillisesti muutaman vuoden välein.
Vuosien saatossa soutujen kilpailijamäärät ja sarjojen määrät ovat jatkuvasti vaihdelleet. Perinteisten sarjojen lisäksi souduissa kisataan nykyisin muun muassa retkisarja. Soutujen kilpailijamäärät kasvoivat yhtäjaksoisesti yli 30 vuotta, ollen korkeimmillaan yli 10 000 kilpailijaa vuosina 2002 ja 2003. Siitä lähtien osallistuja määrä on tasaisesti pienentynyt ja oli 2010-luvun alussa noin 7 000 ja lopussa alle 4 000. Vuonna 2020 soutuja ei järjestetty, minkä jälkeen osallistujia on enimmillään ollut 2 000.
Reitti

Kilpailun reitit ja pituuden vaihtelevat kilpasarjan mukaan. Kirkkovenesarjojen pituus on 60 kilometriä, ja ne soudetaan saman päivän aikana. Pitkäkestoisin on retkisoutusarja, joka on pituudeltaan noin 70 kilometriä. Se soudetaan kahtena päivänä, ja kilpailijat yöpyvät puolimatkassa Varvirannan levähdys- ja yöpymisalueella.
Useimmissa sarjoissa soutu alkaa Hakovirralta, missä virran (salmen) ylittää silta. Tällöin soutajat kiertävät Partalansaaren ympäri vastapäivään ympäri niitä salmia ja selkiä pitkin, jotka saaren molemmin puolin yhdistävät Pihlajaveden Etelä-Saimaaseen. Jotkin sarjat alkavat Sulkavan keskustan läheltä sijaitsevalta soutustadionilta. Reitti on suurimmaksi osaksi Sulkavan mutta keskiosaltaan myös Puumalan kunnan alueella. Lähellä Hakovirtaa reitti kulkee Sulkavan Linnavuoren ohi.
Soutupatsas

Sulkavan keskustassa virastotalon aukiolla paljastettiin 4. heinäkuuta 2007 Sulkavan Suursoutujen kunniaksi patsas, jonka on suunnitellut sulkavalainen taidemaalari Olavi Uusitalo ja veistänyt porilainen kivitaiteilija Heikki Räsänen. Sulkavalaisesta Amadeus-kivestä veistetyn patsaan paljastivat Itä-Suomen läänin maaherra Pirjo Ala-Kapee ja suursoutujen ideoija, veneentekijä Kauko Miettinen. Tilaisuuteen osallistuivat myös kaikkiin soutuihin vuodesta 1968 lähtien osallistuneet viisi miestä.
Osallistujamäärät 1968–2024

| Vuosi | Osallistujamäärä |
| --- | --- |
1968: 36
1969: 87
1970: 123
1971: 151
1972: 175
1973: 192
1974: 202
1975: 212
1976: 336
1977: 576
1978: 702
1979: 838
1980: 1033
1981: 1349
1982: 1572
1983: 1852
1984: 2070
1985: 2306
1986: 2431
1987: 2841
1988: 2611
1989: 3078
1990: 3806
1991: 4255
1992: 5099
1993: 5626
1994: 5943
1995: 6604
1996: 7436
1997: 8101
1998: 9120
1999: 9457
2000: 9525
2001: 10069
2002: 10172
2003: 10224
2004: 9475
2005: 8900
2006: 8526
2007: 8452
2008: 7955
2009: 7352
2010: 7310
2011: 6539
2012: 5826
2013: 5546
2014: 5242
2015: 4902
2016: 4048
2017: 4302
2018: 3700
2019: 3400
2020: (ei järjestetty)
2021: 1614
2022: 2016
2023: 1657
2024: 1703
Aiheesta muualla

Sulkavan Suursoutujen virallinen sivusto
Yle Elävä arkisto: Sulkavalla souvetaan otsa märkänä
Vuoden 1982 Suursoudut, taustalla Sulkavan kunnantalo ja keskusta
Suursoudut vuonna 1991
Tanhua

Kylämaisemaa seututien sillan kohdalta etelään.
Tanhua on kylä Savukoskella. Se on Savukosken ja Sodankylän kirkonkylän välisen seututien 967 puolivälissä. Kylästä lähtee tieyhteys Lokan kylään.
Tanhuan kylässä ei ole koulua. Palveluja ovat muun muassa päivittäistavarakauppa, porotila ja Tanhuan Erämajat. Tanhuassa on Museoviraston tuen turvin kunnostettu Saarivaaran poroerotuspaikka. Tanhuassa on myös hirrestä rakennettu lavatanssitalo. Tanhuan kylän läpi virtaava Luiro on tunnettu hyvistä koskista ja suvannoista, joista nousee isoja haukia.
Tanhua palkittiin vuoden 2010 lappilaiskylänä. Kylän yhteishenki on hyvä ja kylä tekee yhteistyötä paikallisten yrittäjien, lähikylien ja kunnan kanssa.