stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tukholman raitiotieliikenne
Raitioliikenteen uusi tuleminen

Vuonna 1991 otettiin uudestaan käyttöön Djurgårdslinjen (Nro 7N), joka oli aikoinaan lakkautettu muun raitioliikenteen myötä. Linjalla ajoivat aluksi museoraitiovaunut. Vuonna 2000 Tukholmassa avattiin kokonaan uusi pikaraitiotielinja Tvärbanan (Poikittaisrata, Nro 22), joka aluksi kulki Gullmarsplanin ja Liljeholmenin, myöhemmin Sickla udden ja Alvikin välillä. Viime aikojen suunnitelmissa on ollut esillä Poikittaisradan ja Nackaan liikennöivän Saltsjöbanan yhdistäminen, jolloin jälkimmäisellä nykyisin käytettävä metrotyyppinen junakalusto korvattaisiin pikaraitiovaunuilla.
Vuodesta 2010 alkaen on ollut toiminnassa uusi raitio­linja Spårväg City, joka käyttää numeroa 7. Alkuosaltaan linja 7 kulkee vanhan Djurgårdslinjenin reittiä. Tavoitetilassaan keskustan läpi kulkeva linja tulee johtamaan Kungsholmenilta Sergelin torin, Strandvägenin ja Värtanin kautta Ropstenille. Ensimmäisenä vaiheena elokuussa 2010 otettiin käyttöön raitiolinjan osuus Sergelin torilta Waldemarsuddeniin. Syyskuussa 2018 otettiin käyttöön linjan 7 pidennys Sergelin torilta T-Centralenin päätepysäkille.
Nykyiset raitiolinjat

| Linja | Rata | osuus | Pituus | Pysäkit | Avattu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 | Spårväg City | T-Centralen   – Waldemarsudde | 3,6 km | 11 | 2010 |
| 7N | Djurgårdslinjen | Norrmalmstorg – Skansen | 2,9 km | 7 | 1991 |
| 12 | Nockebybanan | Nockeby – Alvik   | 5,7 km | 10 | 1914 |
| 21 | Lidingöbanan | Ropsten  – Gåshaga brygga  | 9,2 km | 14 | 1914 |
| 22 | Tvärbanan | Sickla udde – Solnan asema  | 18,2 km | 25 | 2000 |

Museoraitiovaunu Djurgårdenissa
Tukholman A25G-typpinen raitiovaunu Valdemaruddessa.
Poikittaisradan pikaraitiovaunu Sickla Uddessa.
Scott (klaani)

Scottin klaani on yksi Skotlannin klaaneista. Sen aluetta on ollut Skotlannin rajaseutu (Scottish Borders). Suvussa on Buccleuchin herttuan arvo.  Klaanin tunnetuin jäsen on Sir Walter Scott.
Aiheesta muualla

Clan Scott Society
Clan Scott UK
Border Clan Scott History & Genealogy
Clan Scott Society in Scotland
Grape (suku)

Grape-suku on saksalainen porvarissuku, joka on vaikuttanut myös Ruotsin ja Suomen Lapissa.
Suvun kantaisä Arendt Grape (k. n. 1600) oli panimonomistaja Lyypekissä. Hänen jälkeläisensä Arendt Grape III perusti Pajalan Köngäseen Köngäksen ruukin, ruots. Kengis bruk, jossa jalostettiin Arendtin löytämää Kiirunan malmia. Arendt Grape oli Kiirunan ensimmäinen ruukinisäntä. Arendt avioitui Clara Johanintyttären kanssa (s. Västerås) ja he saivat 14 lasta. Claran isä kultaseppä Johan Johansson oli Västeråsin pormestari.
Johan Johansson Guldsmed ei kuulu Reuter-sukuun, kuten aiemmin on väitetty kirjassa Den Gamla släkten av Grape.
Sukuun on kuulunut muun muassa Skaran piispa Karl-Gunnar Grape. Suomen puolella suku on osin talonpoikaistunut. Grape-sukuun kuuluu paljon pappeja, kansanedustajia ja kirjailijoita. Suomessa tunnettuja Grape-sukuun kuuluvia henkilöitä ovat kansanedustaja Maija Rask, joka toimi opetusministerinä Paavo Lipposen hallituksessa, ja missi Sara Sieppi.
C. G. E. Mannerheim ei kuulu Grape-sukuun. Tämä juontaa vanhaan virheeseen mm. Sursillin suvussa mainitun Clara Grapen ja puolisonsa Lars Lithoviuksen tyttäreksi mainitun Margaretan (SS 3967) tietoihin. Margareta ei ollut Lars Lithoviuksen tytär, vaan tämän serkun Johan Iisakinpoika Lithoviuksen ja Brita Jurveliuksen tytär ja tämä Johan oli Mannerheimin esi-isä, ei siis serkkunsa Lars. Tämä tieto löytyy Genoksen numeroista 2:1978 ja 1:1979.
Samoin Palmen esivanhemmat olivat Larsin toinen serkku Brita Samuelintytär Lithovius ja Erik Cajanus, ei siis Lars ja puolisonsa Clara Grape. Clara Grape ei siis ollut kummankaan Snellin artikkelissa mainitun henkilön, Palmen tai Mannerheimin, esiäiti.
Arendt Grapelle on pystytetty muistomerkki Ylitornioon.
Grape-suvulla on vanha saksalainen porvarisvaakuna. Suvun kotikaupunki Saksassa on Lyypekki, jossa vaikutti 1600-luvulla sammunut aatelissuvun vapaaherrallinen päähaara von Grappe. Siebmacherin 14-osaisen teoksen Pommern-osassa nimetään Grappe, Grape ja Grapen samaksi suvuksi, jossa on haarat Dorfhagen ja Carwitz, edellisen aatelisvaakunassa on kahdet kotkansiivet yläpuolisina, jälkimmäisessä yhdet. Kilvissä 1 (vanhin tunnettu von Gropen de Godenbgin sinetti: 1 pata, 1 luonnollinen ruusu, padassa kahva) tai 3 jalallista pataa.
Pohjoismaisen Grape-suvun tarkka yhteys aateliseen haaraan jäänyt epäselväksi. Ylitornion muistomerkissä on viiniköynnösmäinen kuvio, p.o. taustahuopa. AG III:n Lyypekin Olutkillan seinän vaakunassa on lisäksi avosilmikkokypärä. Hesseniläinen aiempi nimimuoto on Groppe, Grope tai Gropen.
Sukuun kuulunut Brita-Lena Hannu (s. Grape) kotiutui 1700-luvulla Iin Virkkulaan, jossa on vanha kartano ja useampia latorakennuksia. Myöhemmin Virkkula-suku lähti leviämään Yli-Iistä koilliseen pohjoiseen päin, Tannilaan.
Grape-suvusta on tehty uusi pdf-muodossa oleva sukukirja, joka sisältää yli 1500 sivua ja tuhansia nimiä.
Kirjallisuutta

Ernest Grape: "Den gamla släkten Grape", Uppsala : Almqvist & Wiksell 1949. 126 s.
Eero Karkiainen, "Ylitornion vanhoja sukuja", Kemi : 1981, 143 s.
"Arendt Grape 1687-1987". Utgiven inför 300-års jubiléet den 12 juli 1987 av Sture Torikka (1986)
Aiheesta muualla

Sukutaulu suvun vanhimmista polvista  kantaisästä alkaen. Web Archive.
Grape-suvun vaakuna Erik Kuoksun piirtämänä. Web Archive.
Grape-suvun kolme facebook-ryhmää:
https://www.facebook.com/groups/236569063066852
https://www.facebook.com/groups/504714209595183
https://www.facebook.com/search/top?q=sl%C3%A4ktf%C3%B6reningen%20grape%20-%20sl%C3%A4ktboken
Länsisataman aluerakentamisprojekti

Jätkäsaaren logo, jonka on suunnitellut helsinkiläinen suunnittelutoimisto BOTH.
Länsisataman projektialueeseen kuuluvat Ruoholahti, Salmisaari, Lapinlahti, Jätkäsaari, Hernesaari, Eiranranta ja Telakkaranta. Länsisataman rakentaminen on osa kantakaupungin laajennusprojektia, joka käynnistyi, kun Länsisataman konttisatama lakkautettiin ja siirrettiin Vuosaaren satamaan syksyllä 2008. Kaupunginosan suunnittelu- ja rakentamisprosessi etenee vaiheittain ja kestää 20–30 vuotta.
Pääosa projektin maa-alasta on sadan viime vuoden aikana mereltä täyttämällä vallattua maata. Projektialueen toteutus alkoi Ruoholahdessa purku- ja meritäyttötöillä 1980-luvun lopulla.
Jätkäsaari

Jätkäsaaren rakentaminen alkoi syksyllä 2008, jolloin käynnistyi Ruoholahden ja Jätkäsaaren välisen Crusellin­sillan rakentaminen. Ensimmäisinä rakennuksina valmistui Saukonpaaden alueelle yksityinen syöpäsairaala ja tutkimuslaitos Docrates. Asuinrakentaminen aloitettiin Saukonpaaden sekä Hietasaaren ja Jätkäsaarenkallion alueilta. Ensimmäiset asukkaat muuttivat Saukonpaateen toukokuussa 2012.
Jätkäsaari > Tavoitteita vuodelle 2030

Rakennetaan koti noin 18 000 helsinkiläiselle
Syntyy noin 6 000 työpaikkaa
Levittäytyy noin 20 hehtaaria puistoalueita
Kehittyy entistä toimivampi, meren suuntaan laajentuva matkustajasatama.
Alueelle keskittyy myös kaupallisia palveluja.
Jätkäsaari > Vuoden 2016 tapahtumia

Jätkäsaareen valmistui noin 650 asuntoa.
Hyväntoivonpuiston eteläosan suunnittelu alkoi.
Bunkkeriin tulevista liikuntatiloista ja asunnoista tehtiin poliittinen päätös.
Woodcityä alettiin rakentaa.
Päiväkoti Jaalan piha rakennettiin Hyväntoivonpuiston pohjoisosaan. Piha valmistui lokakuussa 2016.
Taidetukimuureja alettiin rakentaa keväällä Hyväntoivonpuiston pohjoisosaan.
Atlantinkadun rakentaminen jatkui.
Malagankatua, Livornonkatua, Suezinkatua, Juutinraumankatua ja Saukonpaadenrantaa sekä Jätkäsaarenlaituria viimeisteltiin.
Clarion Hotel Helsinki avattiin lokakuussa Tyynenmerenkadulle.
Säilyviä kohteita, jotka osaltaan kertovat oman tarinansa Jätkäsaaren historiasta ovat:
Sataman Huutokonttori.
Massiivinen kappaletavaravarasto Bunkkeri.
Sataman entinen hallintorakennus eli Sonckin noppa.
Lars Sonckin suunnittelemat makasiinit.
Suurimmalle osalle Länsisataman uusista alueista on jo laadittu asemakaavat. Asemakaavat valmistelee kaupunkisuunnitteluvirasto, ja ne hyväksyy lopullisesti kaupunginvaltuusto.
Jätkäsaari > Vuoden 2018 tapahtumia

Välimerenkadun ylittävä pyöräilyn ja jalankulun silta Rokkiporkkana valmistui helmikuussa 2018.
Jätkäsaari > Vuoden 2017 tapahtumia

Länsiterminaali 2 valmistui helmikuussa 2017.
Jätkäsaari > Vuoden 2021 tapahtumia

Atlantinkatu yhdistettiin Länsiterminaali 2:een toukokuussa 2021 valmistuneella Atlantinsillalla ja uusilla raitiokiskoilla.
Jätkäsaari > Vuoden 2023 tapahtumia

Pyöräilyn ja jalankulun silta Rööriporkkana valmistui lokakuussa 2023.
Jätkäsaari > Vuoden 2024 tapahtumia

Asuntorakentamisen painopiste oli Melkinlaiturin ja Saukonlaiturin alueilla.
Aiheesta muualla

Uutta Helsinkiä, tietoa Jätkäsaaren rakentamisesta.
Video: miltä Jätkäsaari näyttää vuonna 2030.
Rakennustyömaata kesällä 2015.
Länsisatamankatu kesällä 2016.
Sataman työntekijöiden vanha Huutokonttori kunnostettiin. Rakennuksessa toimii Jätkäsaaren infokeskus ja kirjasto.
Raitiotien rakennustöitä syksyllä 2020.
Baring (suku)

Baring on Saksasta 1700-luvun alkupuolella Englantiin siirtynyt suku, josta on lähtenyt useita kyvykkäitä liikemiehiä ja poliitikkoja. Sukuun ovat kuuluneet muun muassa seuraavat henkilöt:
Francis Baring (1740–1810), Baring Brothers & C:o:n perustaja 1770 yhdessä veljensä John Baringin kanssa
Alexander Baring, lordi Ashburton (1774–1848), liikemies ja poliitikko, edellisen poika
Thomas George Baring, Northbrookin jaarli (1826–1904), valtiomies, Intian varakuningas
Evelyn Baring, lordi Cromer (1841–1917), Britannian pääkonsuli Egyptissä
Niskakatu (Joensuu)

Kauppakeskus Metropol.
Joensuun vanhin asuinkivitalo Niskakatu 24:ssä, Koulukadun kulmassa.
PT-talo vuodelta 1957 Kirkkokadun kulmassa.
Niskakatu on Joensuun keskustan katu. Se johtaa Pielisjoen rannasta Länsikadulle, Itä-Suomen yliopiston kampuksen tuntumaan. Katu on saanut nimensä koskenniskasta.
Kadun varren rakennuksia ja muita tärkeitä kohteita

Niskakadun varrella on eteläpuolella:
As Oy Joensuun Koskikara (2007)
Kauppakeskus Iso Myy
R U Hungry (2024)
Pizza Master
Chitr Chicken (2021)
entinen PT-talo eli Pienteollisuustalo (Kaj Michael, 1957), purettiin 2018, tontille nousi neljä asuintaloa.
Niskaparkki (2018) ja Joensuun Ellin opiskelija-asuintalo (valmistui joulukuussa 2018)
Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymän ammattiopisto Niskala, entinen talouskoulu (Jalmari Peltonen, 1932), opetusravintola Kiesa
Verve
Artteli (Könösen talo), entinen kirjailijayhdistys Ukrin toimitila (Otto Savolainen 1914).
Joensuun Ellin opiskelija-asuntotalo (1997). Äänten pyörteissä -veistos, tunnettu myös nimellä Lalli (Harri Turunen, 1998).
ja pohjoispuolella:
Inarin talo (1936)
Hotelli ja ravintola Wanha Jokelan (1939) tontti. (Jokela lopetti 2012 ja talo purettiin 2023)). Elokuvateatteri Kino-Karjala toimi talossa 1939-1988. (Aulis E. Hämäläinen 1939)
kauppakeskus Metropol (1992), Tokmanni, pysäköintitalo (Anttila lopetti 18.9.2016)
Kauppakeskus Centrum eli Centrum Plaza (1973, 2009), jonka S-marketissa Posti. Nepalilainen ravintola (2021-)
Fever
Another Doggy, ravintola, vuoteen 2024 asti
entinen Ylioppilastalo, nyt opiskelija-asuntoyhtiö Joensuun Ellin opiskelija-asuntotalo (1985). Talon seinässä on Teppo Laurinollin Marionettireliefi-teos.
Tsokkisen talo (1938), (Niskakatu 18)
useita asuinkerrostaloja.
Katu alkaa  Rantakadulta. Poikkikatuja ovat Torikatu, Kauppakatu, joka on myös kävelykatu, Kirkkokatu, Koulukatu, Kalevankatu, Merimiehenkatu ja Sepänkatu. Katu päättyy Länsikadun ja Tulliportinkadun risteykseen.
Liikennevalot

Liikennevalot ovat Rantakadun, Koulukadun ja Länsikadun risteyksissä.
Pyörätiet

Kadun etelälaidalla kulkee jalkakäytävään merkitty pyörätie Kirkkokadun ja Länsikadun välillä.
Stormbringer (albumi)

| Stormbringer Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 8.–20. elokuuta Musicland Studios, München, Länsi-Saksa
 Julkaistu: marraskuu 1974
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Martin Birch, Deep Purple
 Tyylilaji: hard rock, funk, blues, soul
 Kesto: 36.31
 Levy-yhtiö:  Purple Records    Warner Bros. Records
Muut kannet
   Yhdysvaltain-painos      35th Anniversary Editionin CD-version pahvipäällys
Listasijoitukset
  Britannia: 6.    Yhdysvallat: 20.   Ks. lisää listasijoituksia
Deep Purplen muut studioalbumit
| Burn 1974 | Stormbringer 1974 | Come Taste the Band 1975 |
Singlet albumilta Stormbringer
 ”You Can’t Do It Right” Julkaistu: lokakuu 1974  ”Lady Double Dealer” Julkaistu: lokakuu 1974  ”Stormbringer” Julkaistu: 1975  ”Soldier of Fortune” Julkaistu: 1975
Stormbringer on brittiläisen rockyhtye Deep Purplen yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin marraskuussa 1974. Levy on yhtyeen rauhallisin, ja sen tyylissä on vaikutteita mustasta juurimusiikista, kuten soulista ja funkista. Albumin nimi- ja aloituskappale ”Stormbringer” on sen tunnetuin, mutta myös albumin päättävä ”Soldier of Fortune” on hyvin tunnettu.
Levyllä jatkaa sama kokoonpano, ”Mark III”, kuin edellisellä albumilla Burnilla: Ritchie Blackmore (kitara), David Coverdale (laulu), Glenn Hughes (bassokitara, laulu), Jon Lord (kosketinsoittimet) ja Ian Paice (rummut). Stormbringer oli pitkään viimeinen Deep Purplen albumi, jolla soitti vielä alkuperäinen kitaristi Blackmore. Hän erosi yhtyeestä vuonna 1975 perustaakseen oman Rainbow-yhtyeensä.
Stormbringerin vastaanotto oli ristiriitainen, mihin vaikutti yhtyeen luopuminen perinteisestä raskaammasta tyylistään. Aikalaisarvioissa tyylillistä uudistumista enimmäkseen kuitenkin kiiteltiin. Myöhemmissä arvioissa albumia on arvosteltu epätasaisesta ja yhtyeen aiempia julkaisuja heikommasta kappalemateriaalista. Classic Rock -lehti valitsi sen tästä huolimatta 100 parhaan brittiläisen rock-albumin listalleen vuonna 2006.
Albumista julkaistiin remasteroitu juhlapainos 35th Anniversary Edition helmikuussa 2009. Se sisältää alkuperäisen albumin lisäksi Glenn Hughesin remiksauksia kappaleista sekä DVD:n, jolla on albumin alkuperäinen kvadrofoninen miksaus.
Taustaa

Solisti Ian Gillan ja basisti Roger Glover jättivät Deep Purplen Who Do We Think We Are -albumin jälkeen, ja tilalle tulivat solisti David Coverdale ja basisti-laulaja Glenn Hughes. Ensimmäinen tällä niin sanotulla Mark III -kokoonpanolla julkaistu albumi, Burn, oli saanut hyvän vastaanoton yleisöltä, ja se oli noussut muun muassa Britanniassa listakolmoseksi ja Yhdysvalloissa kuudenneksi. Yhdysvalloissa yhtye oli suosionsa huipulla ja esiintyi Amerikan-kiertueensa aikana muun muassa suurella California Jam -festivaalilla.
Koska yhtye ansaitsi hyvin, kirjanpitäjät kehottivat sitä muuttamaan verotuksen vuoksi ulkomaille. Niinpä yhtye muutti Yhdysvaltoihin ja managerit Manner-Eurooppaan. Tämä katkaisi lähes kokonaan yhtyeen ja managerien välit, jotka olivat aiemmin olleet hyvin tiiviit.
Musiikki

Stormbringer-albumista on usein sanottu, että se ei kuulosta Deep Purplelta. Vaikka yhtyeen musiikki oli saanut funk-vaikutteita jo vuoden 1971 Fireball-albumilla ja paikoin myös seuraavan vuoden Machine Head -albumilla, Stormbringerilla funkin vaikutus oli ennenkuulumattoman peittelemätöntä. Funk-vivahteiden lisäksi mukana on vaikutteita myös soulista ja bluesista. Stormbringeria on pidetty studiotekniikan puolesta parempana kuin Burnia, ja siinä on katsottu olevan myös enemmän syvyyttä. Kosketinsoittaja Lord käyttää albumilla huomattavan paljon syntetisaattoria; tosin Moogin soittaminen oli tuolloin muutenkin hyvin yleistä. Lord on myöhemmin kertonut, että hänen mielestään Deep Purplen olisi pitänyt funk-vaikutteiden sijaan jatkaa samalla linjalla kuin Burn-albumia tehdessään.
Musiikki > Tietoa kappaleista

Avausraita ”Stormbringer” on albumin raskain ja samalla tunnetuin kappale. Hughesin mukaan se myös äänitettiin ensimmäisenä. Coverdale, joka ihaili kreikkalaista mytologiaa, kirjoitti sanoitukset Stormbringer-nimisestä hahmosta. Kuten myös Burn-albumin monessa kappaleessa, ”Stormbringerin” kitarasoolo on soitettu päällekkäin eri soundeilla. ”Love Don’t Mean a Thing” on rauhallinen, yhtyeen uudelleen sovittama kappale. Sen aiheena on raha, ja se päätyi levylle Ritchie Blackmoren aloitteesta. Hän oli kuullut sen juhlissa tuntemattoman mustan miehen soittamana. ”Holy Man” on toinen niistä albumin kappaleista, joiden tekemisessä Blackmore ei ollut mukana. Hughes laulaa sen kokonaan. A-puolen päättävä ”Hold On” on toinen kappale, jota Blackmore ei ollut tekemässä. Hän on siinä kuitenkin kitaristina vahvasti esillä ja soittaa soolo-osuuksia kosketinsoittaja Lordin lisäksi. Kappale oli Lordin idea, ja kaikki muut paitsi Blackmore pitivät siitä. David Bowie suunnitteli kappaleen levyttämistä tuoreeltaan. Laulun sanoitusta on pidetty samantyyppisenä kuin mitä Coverdale teki myöhemmin Whitesnake-yhtyeessä.
B-puolen aloittava ”Lady Double Dealer” on yksi albumin rock-kappaleista ja tyyliltään samanlainen kuin useat Burn-albumin kappaleet. Heikki Heinon mielestä Blackmoren ja Lordin taustasoitto on siinä monipuolista. ”You Can’t Do It Right” on saanut vaikutteita afroamerikkalaisesta musiikista, ja Heikki Heino kuvaa sen olevan ”suunnilleen yhtä kaukana In Rockin aikaisesta Purplesta kuin nokkahuilu sähkökitarasta”. Kappale julkaistiin myös singlenä Yhdysvalloissa, missä se ei kuitenkaan saanut listamenestystä. ”High Ball Shooter” on Stormbringerin nopeatempoisimpia kappaleita. Blackmore ja hänen kitarasoolonsa ovat siinä vahvasti esillä. Lord soittaa pitkän kosketinsoolon Blackmoren komppaamana.
”High Ball Shooteria” seuraa rauhallinen blues-soul-kappale ”The Gypsy”, joka on tehty yhteistyössä. Hughes on kertonut rakastavansa kappaletta ja antavansa tunnustuksensa Paicen rumpujensoitolle. Blackmoren kitarasoolon on huomattu olevan hyvin samanlainen kuin Burnin ”Sail Away” -kappaleessa, joskin levyn kvadrofonisessa versiossa soolo on erilainen. Albumin päättää sen toiseksi tunnetuin kappale, balladi ”Soldier of Fortune”, joka oli jäädä kokonaan levyttämättä. Vasta Coverdalen ja Blackmoren tekemä demoversio innosti muitakin työstämään sitä. Kvadrofonisella albumilla siinä on hieman erilaisia lauluosuuksia.
Albumin nimeäminen ja kansikuva

Albumille oli aluksi tarkoitus antaa nimeksi Silence, mihin saatiin idea Musiclandin studion tarkkaamossa olleesta kyltistä. Kansikuvan suunnittelu aiheutti ongelmia, sillä edellisessä kokoonpanossa basisti Roger Glover oli suunnitellut alustavasti kansikuvituksen, mutta enää yhtyeessä ei ollut visuaalisesti ajattelevaa henkilöä. Aluksi kanneksi ajateltiin ottaa Dieter Zillin suunnittelema kuva mauttomasti meikatusta naisesta, joka piti sormea suunsa edessä. Ritchie Blackmore kertoi studiossa eräälle haastattelijalle yhtyeen haluavan sen kansikuvaksi, koska ”olemme kyllästyneet katsomaan omia naamojamme”. Todellisuudessa hän ajatteli naisen sormen olevan fallossymboli.
Myöhemmin albumi päätettiin nimetä Stormbringeriksi, ja ensin kanteen suunniteltiin kuvaa konserttisalista, joka tuhottiin Japanissa Deep Purplen edellisen kokoonpanon aikana vuonna 1973. Yhtye kuitenkin pelkäsi, että kansi yllyttäisi yleisöä tuhoamaan saleja, joten ideasta luovuttiin. Lopulta kansikuvaksi tuli Joe Garnettin maalaus, joka pohjautui hyvin yksityiskohtaisesti valokuvaan, joka oli otettu tornadosta vuonna 1927 lähellä Jasperin kaupunkia Minnesotassa. Alkuperäisen kuvan oli ottanut etelädakotalainen koulutyttö Lucille Handberg, ja ennen videoiden ja internetin aikakautta se oli yksi kuuluisimmista ja käytetyimmistä tornadokuvista.
Stormbringerin kantta on pidetty Deep Purplen kansikuvista kaikkein heavy metal -tyylisimpänä. Sen maalaaja Joe Garnett oli työskennellyt myös aiemmin rockyhtyeiden kanssa ja vastannut muun muassa The Doorsin Full Circle -albumin kansien suunnittelusta.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja julkaisut

Stormbringer julkaistiin sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa marraskuussa 1974. Ranskassa levy oli ilmestynyt jo lokakuussa. Britanniassa ja muualla Euroopassa jakelijana toimi yhtyeen oma Purple Records, Yhdysvalloissa ja Japanissa Warner Bros. Records. Levyn painokset erosivat toisistaan hieman eri valtioissa. Esimerkiksi Yhdysvaltain-painoksen kannen väritys on brittiläistä sinertävämpi ja yhtyeen logo on siinä hieman erilainen. Yhdysvalloissa julkaistiin myös kvadrofoninen versio, jonka kappaleissa on pieniä eroja verrattuna stereoversioon. Varhaisiin Japanin-painoksiin puolestaan sisältyi juliste. Argentiinassa ja Uruguayssa albumin nimi oli käännetty espanjaksi muotoon Traetormentas, kun taas Etelä-Koreassa ”Stormbringer”-kappale puuttui albumilta ja levy julkaistiin nimellä Soldier of Fortune.
Albumi menestyi kaupallisesti hieman heikommin kuin edellinen albumi Burn: listasijoitus oli Britanniassa kuudes ja Yhdysvalloissa kahdeskymmenes. Albumia myytiin kuitenkin Britanniassa hopea- ja Yhdysvalloissa kultalevyrajan verran. Stormbringer ylsi julkaisuvuotenaan kymmenen myydyimmän albumin joukkoon ainakin yhdeksässä maassa. Vaikka albumi ei ollutkaan yhtä suuri menestys kuin muutamat yhtyeen aiemmat levyt, Deep Purple säilytti yhä suuren maailmanlaajuisen suosionsa. Funk- ja soul-vaikutteet herättivät kuitenkin ristiriitaisia mielipiteitä myös yleisössä.
Deep Purplen jäsenistä Blackmore ja Coverdale ilmaisivat pian Stormbringerin ilmestymisen jälkeen olevansa tyytymättömiä albumiin ja yhtyeen uuteen musiikilliseen suuntaukseen, ja Coverdale vakuutti, että seuraava albumi olisi jälleen rocklevy.
Singlejä albumilta ilmestyi kaiken kaikkiaan neljä, mutta julkaisut vaihtelivat maittain. ”Stormbringer” julkaistiin Manner-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa, mutta ei Britanniassa. Yksittäin Yhdysvalloissa julkaistiin ”You Can’t Do It Right” ja vastaavasti Japanissa ”Lady Double Dealer”. Lisäksi Euroopassa singlenä ilmestyi ”Soldier of Fortune”, mutta sen B-puolesta ei ole tietoa.
Vuonna 2009 albumista julkaistiin 35-vuotisjuhlapainos, 35th Anniversary Edition. Se sisältää alkuperäisten kappaleiden lisäksi uudet versiot neljästä kappaleesta, jotka Glenn Hughes on remasteroinut Abbey Roadin studiossa. Lisäksi mukana on erillinen DVD, joka sisältää levyn 5.1-miksauksen sekä muutaman valokuvan kappaleiden taustana. Albumi julkaistiin sekä CD- että LP-formaatissa, ja sen kansikuva on hieman erilainen, sillä alkuperäistä maalausta ei löydetty ja sen tilalla jouduttiin käyttämään vanhan mainosjulisteen kuvaa. 35th Anniversary Edition nousi Britanniassa 7. maaliskuuta 2009 sijalle 99.
Arvostelut

Allmusic:
Sputnikmusic: