stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lev Tolstoin piiri

Lev Tolstoin piiri Lipetskin alueen kartalla.
Lev Tolstoin piiri (ven. Лев-Толсто́вский райо́н, Lev-Tolstovski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Lipetskin alueella Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 970 neliökilometriä. Asukkaita on 16 800 henkeä (vuonna 2010).
Lev Tolstoin piiri sijaitsee Lipetskin alueen pohjoisosassa. Se rajoittuu Rjazanin alueeseen sekä Dankovin, Dobrojen, Lebedjanin ja Tšaplyginin piireihin. Seutu kuuluu mustanmullan vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on laaksojen ja rotkojen halkomaa ylävää tasankoa. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, savi ja turve.
Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Domatši, Gagarino, Lev Tolstoi, Novotšemodanovo, Oktjabrski, Ostryi Kamen, Pervomaiskoje, Topki, Troitskoje ja Znamenskoje. Hallinnollinen keskus on Lev Tolstoin taajama. Asutuskeskuksia on yhteensä 39. Kaupunkiväestöä ei ole.
Lev Tolstoin taajama on merkittävä rautateiden risteyspaikka. Seudun tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljakasvien, herneen, rapsin, auringonkukan, maissin ja sokerijuurikkaan viljelyyn sekä maidon, lihan ja villan tuotantoon. Keskustaajamassa on elintarviketeollisuutta.
Piirissä on 13 koulua ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo, kylien kulttuuri- ja kerhotalot sekä kirjastolaitos. Keskustaajamassa on taidegalleria ja kirjailija Leo Tolstoille omistettu museo. Paikallislehtenä ilmestyy Narodnoje slovo (”Kansan sana”).
Aiheesta muualla

Lev Tolstoin piirin sivusto (venäjäksi)
Lev Tolstoin piiri Lipetskin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Linja 2 (Budapestin metro)

Budapestin metron linja 2 (myös M2) on vuonna 1970 avattu Unkarin pääkaupungin Budapestin metrojärjestelmän toinen linja. Linja kulkee kaupungin halki itä-länsisuunnassa.
Historia

Linjan 2 suunnittelu aloitettiin vuonna 1942. Tarkoituksena oli muodostaa nopea yhteys kahden eri puolilla Tonavaa sijaitsevan rautatieaseman, Keleti pályaudvarin ja Déli pályaudvarin, välille. Linjan rakentamisesta päätettiin vuonna 1950, mutta rakennustyöt olivat pysähdyksissä taloudellisista ja poliittisista syistä vuodesta 1954 vuoteen 1963. Linjan ensimmäiset seitsemän asemaa avattiin lopulta 4. huhtikuuta 1970 ja loput asemat vuonna 1972. Vuosien 2004 ja 2008 välillä linjan asemat remontoitiin perusteellisesti.
Asemat

Linja 2 koostuu 11 asemasta, joista yhdeksän on maanalaisia. Deák Ferenc térin asemalta on vaihtoyhteys metrolinjoille 1 ja 3. Keleti pályaudvarin, Batthyány térin ja Örs vezér teren asemilta on vaihtoyhteyksiä HÉV-lähijunaverkoston eri linjoille. Déli pályaudvarilta ja Keleti pályaudvarilta kulkee myös Magyar Államvasutakin kaukojunia.
Déli pályaudvar
Széll Kálmán tér
Batthyány tér
Kossuth Lajos tér
Deák Ferenc tér
Astoria
Blaha Lujza tér
Keleti pályaudvar
Puskás Ferenc Stadion
Pillangó utca
Örs vezér tere
Loire-Atlantique

Loire-Atlantique (bretoniksi Liger-Atlantel) on Ranskan departementti numero 44, joka sijaitsee Länsi-Ranskassa Atlantin rannalla Pays de la Loiren hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 815 neliökilometriä ja siellä on 1 234 089 asukasta. Sen pääkaupunki on Nantes. Loire-Atlantique on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin,
59 kantoniin ja 221 kuntaan.
Loire-Atlantique oli yksi 83 departementista, jotka muodostettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Sen nimi oli tuolloin Loire-Inférieure. Alue kuului alun perin Bretagneen ja on sitä kulttuurimielessä monien mielestä edelleen. Departementin nimeksi vaihdettiin Loire-Atlantique vuonna 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loire-Atlantique Wikimedia Commonsissa
Loire-Atlantiquen departementin kotisivut (ranskaksi)
Lev Šestakov

Lev Lvovitš Šestakov (ven. Лев Львович Шестаков, 8. joulukuuta 1915 – 13. maaliskuuta 1944) oli neuvostoliittolainen hävittäjälentäjä ja Espanjan sisällissodan johtavia ässiä.
Šestakov valmistui sotilasakatemiasta vuonna 1936, haki ja pääsi Espanjaan sotaan vuonna 1937. Hän lensi Polikarpov I-16 -hävittäjälentokoneilla ja saavutti 8 henkilökohtaista ilmavoittoa ja 31 voittoa yhdessä toisen koneen lentäjän kanssa. Toisessa maailmansodassa itärintamalla hän taisteli Saksaa vastaan saaden Odessan ja Stalingradin rintamilla 26 ilmavoittoa. Hän oli everstin arvoinen, kun katosi sotalennolla 13. maaliskuuta 1944. Luultavasti putosi ilmataistelutilanteessa stukalentäjä Hans-Ulrich Rudelin kanssa. 65 ilmavoitostaan 42 on jaettuja. Hänet palkittiin mm. Neuvostoliiton sankari-mitalilla. Polak ja Shoresselvennä arvioivat hänet Neuvostoliiton toiseksi parhaaksi hävittäjä-ässäksi, mutta tämä on 1990-luvun pohdintaa: Espanjan sisällissodan voittojen todentaminen ja täyden ilmavoiton laskeminen tilanteessa, jossa usea kone ampuu yhden alas, ovat molemmat tekijöitä, jotka vähentävät todellisten ilmavoittojen määrää.
Aiheesta muualla

Biography
Tomas Polak and Christopher Shores (1999), Stalin's Falcons: The Aces of the Red Star. Grub Street, London.
London Library

| London Library |
| --- | --- |
 Kirjaston sisäänkäynti
Sijainti:  14 St. James' Square, Lontoo
Tyyppi:  yksityinen
Perustettu:  1841
Lainauksia vuodessa:  77 000
Johtaja:  Inez Lynn
Kotisivut
London Library on Lontoossa sijaitseva yksi maailman suurimmista yksityisistä kirjastoista ja se on myös yksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmista kirjallisista instituuteista. Sen perusti Thomas Carlyle vuonna 1841. Jäsenyys on avoin kaikille, ja jäseniä oli maaliskuussa 2015 vähän alle 7 000.
Käännös suomeksi
Osoitin (ohjelmointi)

Tietojenkäsittelytieteessä osoitin (engl. pointer) on tietotyyppi, joka viittaa keskusmuistissa sijaitsevaan arvoon. Osoitin-tyyppistä muuttujaa voidaan kutsua osoitinmuuttujaksi tai pelkästään osoittimeksi. Osoitinmuuttuja sisältää viitattavan arvon muistiosoitteen. Toisin kuin viitettä, osoitinta voi kasvattaa, sitä voi verrata toiseen osoittimeen ja siihen voi sijoittaa tunnetun muistiosoitteen lukuarvona. Osoittimia käytetään paljon erityisesti C- ja C++-ohjelmointikielillä kirjoitetuissa ohjelmissa.
Keskusmuistia voi ajatella suurena taulukkona, jonka ensimmäisen tavun indeksi on 0, toisen 1 ja niin edelleen. Osoittimet ovat vain indeksejä keskusmuistiin.
Käyttö > Osoitteen sijoitus

C:ssä ja C++:ssa osoittimeen voidaan sijoittaa muistiosoite seuraavasti:
int luku;
 int *osoitin;
 osoitin = &luku;
&-merkki luetaan ”address of” eli yllä ”osoitin saa arvokseen muuttujan luku osoitteen”.
Käyttö > Arvon noutaminen

Osoitteesta voidaan noutaa arvo (engl. dereference, toisinaan suomeksi osoittimen seuraaminen):
int toinen_luku;
 toinen_luku = *osoitin;
Yllä oleva luetaan ”toinen_luku saa arvokseen osoittimen osoittaman kokonaislukuarvon”.
Käyttö > Aritmetiikka

Useimmissa ohjelmointikielissä osoittimet eivät osoita vain tavuihin, vaan esimerkiksi useita tavuja pitkiin kokonaislukuihin. Osoittimen kasvattaminen yhdellä kasvattaa sitä osoittimen tietotyypin pituuden verran. Tämä yksinkertaistaa taulukoiden läpikäyntiä:
// alustaa taulukon T alkiot luvulla 1
int T[10];
int* p = T;  // T on osoitin kokonaislukuun, joka osoittaa "taulukon" T alkuun, eli osoitteeseen &T[0]
while (p < T+10)  // osoittimia voi vertailla kuin lukuja; tarkoittaa samaa kuin p < &T[10]
{
    *p = 1;
    ++p;  // kasvatetaan osoitinta yhdellä
          // -> osoite kasvaa osoittimen tietotyypin
          //    (kokonaisluvun) pituuden verran
          //    eli seuraavaan taulukon lukuun
}
Käyttö > Null-osoitin

Osoittimelle voidaan antaa arvoksi null, tyhjä. Kyseistä osoitinta kutsutaan silloin null-osoittimeksi (toisinaan nollaosoitin). Se on erikoisarvo, joka tarkoittaa että osoitin ei osoita minnekään. Null-arvoa käytetään aliohjelman parametrina ja palautusarvona välittämään jokin erikoismerkitys (”aliohjelma käyttäköön oletusarvoa”, ”muisti loppui”) ja päättämään linkitettyjä tietorakenteita kuten linkitetyn listan.
Sisäisesti null-arvo on usein luku 0, sillä useissa käyttöjärjestelmissä ensimmäisen muistisivun käyttö on vikatilanne. C-kielessä usein käytetään NULL-makroa, joka on sama kuin kokonaisluku 0.
int *p;
 p = 0;
 (*p) = 42;
C++11-standardissa C++-kieleen lisättiin nullptr-osoiteliteraali. Se on tyyppiä nullptr_t toisin kuin C-kielen NULL-makro.
int *p = nullptr;
 (*p) = 42; // vikatilanne: osoitin ei ole validi osoite
Huomaa, että eräillä alustoilla voi olla mahdollista että käyttöjärjestelmän kerneli viittaa ensimmäiseen muistisivuun osoitteessa nolla.
Näin ollen int *p = 0; voi olla tietyissä tapauksissa validi kun taas int *p = nullptr; ei ole missään tilanteessa validi viittaus ja on yksiselitteinen.
Käyttö > Funktio-osoitin

Osoitin voi osoittaa myös ohjelmakoodiin. Piirrettä käytetään funktio-osoittimien muodossa:
void draw_directx() {
     // koodia
 }
 void draw_opengl() {
     // koodia
 }

 // funktio-osoitin draw saa arvokseen funktion draw_opengl osoitteen
 void (*draw)() = draw_opengl;
Funktio-osoittimia käytetään mm. C-kielessä ja C++-kielessä.
Funktio-osoittimilla voidaan toteuttaa kielen omia toimintoja, sekä dynaamisesti ladatun ohjelmakoodin liitos (engl. binding) funktion tynkään ajonaikaisesti (ks. DLL). Virtuaaliosoitin on funktio-osoittimen käyttötapaus olio-ohjelmoinnissa, jossa perintää käyttäessä voidaan yläluokassa oleva toteutus korvata toisella.
Suorituskyky

Tietokone käsittelee osoittimia kuin kokonaislukuja eikä niihin liity minkäänlaisia tarkistuksia, joten ne ovat hyvin nopeita. Joskus taulukko voidaan periaatteessa käydä läpi nopeammin osoittimilla kuin for-lauseella indeksoimalla, mutta todellisuudessa ero on mitätön, ja kääntäjä kuitenkin optimoi molemmat keinot tehokkaimmaksi mahdolliseksi.
Osoittimen varaama muistimäärä vaihtelee sekä käyttöjärjestelmän että suorittimen mukaan. Tyypillisesti 32-bittisissä koneissa osoitin on 32 bittiä ja 64-bittisissä osoitin on 64 bittiä.
Tyypillisesti ohjelman suorituksen kannalta on nopeampaa antaa aliohjelmalle parametrina vain osoitin tietueeseen kuin monta erillistä parametria, sillä tällöin aliohjelmaa varten riittää työntää ajonaikaiseen pinoon vain yksi muistiosoite.
Turvallisuus

Osoittimien huolimaton käyttö saattaa aiheuttaa muistivuotoja ja vaikeasti jäljitettäviä ohjelmointivirheitä, sekä antaa krakkerille mahdollisuuden hyökätä ohjelman käyttäjän koneelle. Niinpä useimmissa sovellus- tai Web-ohjelmointiin suunnatuissa kielissä, kuten Javassa, PHP:ssa, Pythonissa tai Rubyssä, ei ole osoittimia, ja C#-kielessä niitä ei juuri käytetä.
Tuki ohjelmointikielissä

Seuraavat ohjelmointikielet tukevat osoittimia:
Ada 95
C
C++
C# (lähinnä C/C++:lla kirjoitettujen ohjelmakirjastojen käyttämiseen)
D
Fortran 90
Go
Modula-2
Oberon
Pascal
Perl
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikikirjasto: C/Osoittimet
London MC

London MC on suomalainen eurodance-artisti. London MC:n takana on englantilaismies, joka tunnetaan myös nimellä  MC Scholar, jota hän käyttää muun muassa Beats and Stylesin kanssa tekemässä kappaleessa "Dance, Dance, Dance!". London MC on Beats and Stylesin "luoma" eurodanceprojekti, joka syntyi, kun Beats and Styles halusi valmistaa eurodancelevyn.
London MC on toistaiseksi julkaissut vain yhden albumin Euro Party, jolta suurimmaksi hitiksi nousi "What Is My Name?" -kappale. London MC:llä on kaksi musiikkivideota: "What Is My Name?" ja "You by My Side". Vuonna 2009 London MC palasi takaisin "Sexy ladies" -biisillään.
Polyamoria

Purppurainen Möbiuksen nauha, Joreth InnKeeper.
Polyamoria on yksi monisuhteisuuteen kuuluva ihmissuhdemuoto sekä ajattelu- ja elämäntapa. Sitä noudattavalla henkilöllä voi olla yhtäaikaisesti useampi seksuaalisia ja/tai romanttisia piirteitä sisältävä ihmissuhde. Kukin suhteeseen osallistuja on tietoinen suhteen muodosta ja suostunut osaksi polyamorista suhdekuviota.
Tämän ajattelu- tai elämäntavan omakseen kokevat ihmiset määrittelevät itsensä usein polyamorisiksi. Polyamoriset ihmiset käyttävät itsestään ja toisista polyamorisista typistettyä sanamuotoa "poly", joka toimii  myös  etuliitteenä esim. polyperhe ja polykumppani. Polyamorisia suhteita luullaan usein virheellisesti polygamiaksi, eli moniavioisuudeksi, vaikka moniavioisuus kattaa lähinnä useita avioliitonomaisia suhteita. Polyamoria-käsite korostaa myös rakkaussuhteiden romanttista ulottuvuutta ja ihmissuhteiden laadullista moninaisuutta.
Muotoja ja sanastoa

Polyamorisia suhteita on monenlaisia. Suurin osa polyistä asuu yksin tai pareina. Kolmisuhteita, nelisuhteita tai suurempia kokonaisuuksia esiintyy myös aina seksuaalisuutta, rakkautta ja hellyyttä jakaviin ystäväverkostoihin.
Monilla polyamorisilla ihmisillä on useampi seurustelusuhde, mutta kumppaneiden lukumäärä ei tee ihmisestä polyamorista. Polyamorisuus voi olla osa identiteettiä seksuaalisen suuntautumisen tavoin tai polyamorinen suhde voi olla valinta. Toisilla polyillä on myös avoimia, vapaita seksisuhteita ja toiset swingaavat.
Polyamoriset suhteet ovat määritelmällisesti romanttisesti ja seksuaalisesti avoimia eli romanttiset suhteet, seksisuhteet ja niiden muodostaminen uusien ihmisten kanssa ovat sallittuja. Polysuhteet voivat kuitenkin olla myös esimerkiksi sisäisesti avoimia ja ulkopuolelle suljettuja kuten suljetussa kolmisuhteessa, jossa kolme keskenään seurustelevaa osapuolta on sopinut, että kolmisuhteen ulkopuolisia seksuaalisia tai romanttisia suhteita ei harrasteta.
Polyamoriassa avoimuudella on oleellinen merkitys. Avoimuus merkitsee, että kaikki osapuolet tietävät, mistä on kysymys ja kukaan ei kuvittele olevansa perinteisessä suljetussa kahdenvälisessä suhteessa.
Polykuvio tai -verkosto on polyamorisissa suhteissa elävistä piirretty verkosto. Siinä usein hahmotetaan erilaisia seurustelu, teksuaalisia ja/tai romanttisia suhteita, joita piirtäjällä on. Nimityksellä voidaan myös viitata yleisemmin puhujasta ja hänen kumppaneistaan ja kumppanin kumppaneistaan jne. muodostuvaan ihmissuhdeverkostoon.
Metamuru (eng. metamour) on kumppanin kumppanista käytetty nimitys.
Myötäilo (eng. compersion) on se ilo jota voi kokea, kun kumppani on onnellinen jossain toisessa suhteessaan tai toisen kumppanin kanssa.
Pettäminen polyamorisissa suhteissa määräytyy tehtyjen ihmissuhdesopimusten mukaan. Esimerkiksi seksuaalisesti avoimessa suhteessa seksi jonkun kanssa ei ole pettämistä, mutta suojaamaton seksi voi olla mikäli on sovittu, että seksissä käytettävä suojaus on keskeinen keino suojautua seksitaudeilta ja estää niiden leviäminen polyverkostossa.
Eräs polyamorisesta ajattelusta kehittynyt ajattelu- ja elämäntapa on ihmissuhdeanarkia, jossa erilaisten ihmissuhteiden välille ei tehdä muodollista eroa. Ihmissuhdeanarkistit eivät siis välttämättä erottele toisistaan ystäviä, kumppaneita ja rakastajia, vaan kaikkiin suhteisiin suhtaudutaan dynaamisina ja kehittyvinä. Ihmissuhdeanarkiassa tärkeää on molemminpuolisuuden periaate: me teemme yhdessä nimenomaisesti ja vain asioita, joita molemmat haluavat, siinä ovat suhteemme rajat.
Stigma

Polyamoria on vastoin sellaista normijärjestelmää, jossa kaikkien oletetaan haluavan ja lopulta päätyvän kahdenväliseen, suljettuun parisuhteeseen. Kahden rakastavaisen välinen parisuhde on yhteiskunnassa ihanne ja normi. Tämänkaltaisessa parisuhdeajattelussa parisuhteen ulkopuolinen rakastuminen ja seksuaalisuus ovat paheksuttuja ja kiellettyjä. Tämä heijastuu myös paheksuntaan, jota jotkut ilmaisevat polyamoriaa kohtaan elämäntapana.
Suhtautuminen avioliittoon

Isossa-Britanniassa vuonna 2012 tehdyn kyselyn mukaan 76 % monisuhteessa elävistä ihmisistä olisi kiinnostunut solmimaan ryhmäavioliiton, jos se olisi laillista. Heistä 92 % kannatti aikuisten väliseen yhteisymmärrykseen perustuvan moniavioisuuden sallimista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
www.polyamoria.fi
Legionella adelaidensis

| Legionella adelaidensis> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Pääjakso::  Proteobacteria
Luokka::  Gamma Proteobacteria
Lahko::  Legionellales
Heimo::  Legionellaceae
Suku::  Legionella
Laji::  adelaidensis  Benson et al. 1991
Infobox OKNimi-testi OK: 
Legionella adelaidensis on legionella-sukuun kuuluva gramnegatiivinen sauvabakteerilaji, joka löydettiin vuonna 1987 ilmastointijärjestelmän jäähdytystornin rutiinitarkastuksen yhteydessä Australian Adelaidesta.
Aiheesta muualla

ITIS: Legionella adelaidensis (englanniksi)
Legion of the Dead

| Legion of the Dead |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Bales
Käsikirjoittaja:  Paul Bales
Tuottaja:   David Michael Latt  David Rimawi  Paul Bales 
Säveltäjä:  Mel Lewis
Kuvaaja:  Morgan Schoenbachler
Leikkaaja:   Steve Graham  Bill Schaffer 
Pääosat:   Courtney Clonch  Bruce Boxleitner 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  The Asylum
Levittäjä:  The Asylum Netflix
Ensi-ilta:  9. elokuuta 2005
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  500 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Legion of the Dead on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 2005. Pääosia esittävät Courtney Clonch ja Bruce Boxleitner. Sen juoni seuraa vuonna 1971 julkaistua Blood from the Mummy's Tomb elokuvaa.
Legion of the Dead on The Asylumin luoma b-luokan elokuva, joka julkaistiin Universal Studiosin Muumion paluu ja sen jatko-osan Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta -elokuvien välissä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Courtney Clonch  | … |  Molly   |
|  Claudia Lynx  | … |  Aneh-Teh   |
|  Bruce Boxleitner  | … |  Seriffi Jones   |
|  Chad Collins  | … |  Carter   |
|  Rhett Giles  | … |  Tri. Ari Ben-David   |
|  Andrew Lauer  | … |  Sam Weaver   |
|  Laura Vandervoort  | … |  Shayla   |
|  Emily Falkenstein  | … |  Kevyn   |
|  Amanda Ward  | … |  Kara   |
|  Chase Hoyt  | … |  Justin   |
|  Aaron David Thompson  | … |  Axel   |
|  Amy Clover  | … |  Linda   |
|  Patrick Thomassie  | … |  Santos   |
|  Jared Michaels  | … |  Petrie   |
Pettävä varjo kummittelee

| Pettävä varjo kummittelee> Shadow of the Thin Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  W. S. Van Dyke
Käsikirjoittaja:   Novelli:  Dashiell Hammett  Käsikirjoitus:  Irving Brecher  Harry Kurnitz (myös tarina) 
Tuottaja:  Hunt Stromberg
Säveltäjä:  David Snell
Kuvaaja:  William H. Daniels
Leikkaaja:  Robert J. Kern (käännä suomeksi)
Pääosat:   William Powell  Myrna Loy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:   21. marraskuuta 1941 (US)  2. tammikuuta 1944 (FI) 
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Pettävän varjon uudet seikkailut, 1939
Seuraaja:  Pettävä varjo voittaa pelin, 1945
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pettävä varjo kummittelee (engl. Shadow of the Thin Man) on W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen rikoskomedia vuodelta 1941, ja se on neljäs Pettävä varjo -elokuva.
Pääosia Charlesin pariskuntana näyttelevät William Powell ja Myrna Loy. Nick tutkii elokuvassa raviradalla ammutun kilparatsastajan kuolemaa. Sivuosissa ovat muun muassa Barry Nelson, Donna Reed ja Sam Levene. Edellisten elokuvien käsikirjoittajien Albert Hackett ja Frances Goodrich tilalle tulivat Irving Brecher ja Harry Kurnitz.
Pettävä varjo kummittelee kuvattiin elokuussa 1941, ja se tuli elokuvateattereihin kotimaassaan 21. marraskuuta 1941. Suomessa Pettävä varjo kummittelee sai ensi-illan 2. tammikuuta 1944.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Powell  | … |  Nick Charles   |
|  Myrna Loy  | … |  Nora Charles   |
|  Barry Nelson  | … |  Paul Clarke   |
|  Donna Reed  | … |  Molly   |
|  Sam Levene  | … |  Luutnantti Abrams   |
|  Alan Baxter  | … |  "Whitey" Barrow   |
|  Henry O'Neill  | … |  Majuri Jason I. Sculley   |
|  Dickie Hall  | … |  Nick, Jr.   |
|  Stella Adler  | … |  Claire Porter / Clara Peters   |
|  Loring Smith  | … |  "Link" Stephens   |
|  Joseph Anthony  | … |  Fred Macy   |
|  Lou Lubin  | … |  "Sateenkaari" Benny   |
|  Louise Beavers  | … |  Stella   |
Tämän elokuvan jälkeen Loy ei neljään vuoteen tehnyt elokuvia. Hän meni Punaisen Ristin palvelukseen New Yorkiin ja palasi vasta vuonna 1945 Hollywoodiin tekemään Powellin kanssa viidettä Pettävä varjo -elokuvaa, Pettävä varjo voittaa pelin.
Pettävä varjo kummittelee oli sekä Sid Meltonin, Barry Nelsonin että Ava Gardnerin elokuvadebyytti. Elokuva jäi ohjaaja Van Dyken viimeiseksi Pettävä varjo -ohjaukseksi. Hän oli ohjannut kaikki tähänastiset. Samoin elokuva jäi tuottaja Hunt Strombergin viimeiseksi Pettävä varjo -tuotokseksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pettävä varjo kummittelee Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pettävä varjo kummittelee Elonet.
Pettävä varjo kummittelee AllMoviessa. (englanniksi)
Shadow of the Thin Man. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 14.6.2021. Viitattu 9.6.2022. (englanniksi)
Asta-koira elokuvan trailerissa.
London Mix

| London Mix Svetlana Ražnatović |
| --- | --- | --- |

Remix-albumin tiedot
 Äänitetty : 2005
 Julkaistu: 2005
 Tyylilaji: pop-folk, electro, hip hop
 Levy-yhtiö: Miligram Music, Ceca Music
Svetlana Ražnatović muut julkaisut
| Gore od ljubavi 2004 | London Mix 2005 | Idealno loša 2006 |
London Mix on pop-folk-laulaja Svetlana Ražnatovićin remixalbumi. Se julkaistiin 2005.
Kappaleet

Zamalo
Pazi sa kime spavaš
Zabranjeni grad
Plan B
Gore od ljubavi
Ne guši me
Prljavo
39,2
Stereo bol
Trula višnja
Pietarin valtionyliopisto

| Pietarin valtionyliopisto> Санкт-Петербургский государственный университет |
| --- | --- |
  

 lat. Universitas Petropolitana 
Motto:  Hic tuta perennat (Tämä suoja kestää)
Perustettu:  1724
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Nikolai Kropatšev
Opiskelijoita:  32 000
Sijainti:  Pietari (kaupunki),  Venäjä
Osoite:  Universitetskaja nab. 7–9, 199034 Pietari
Sivusto:  spbu.ru(venäjäksi)
Kahdentoista ministerikollegion rakennus Vasilinsaarella on yliopiston päärakennus, jossa sijaitsevat yliopiston johto, kirjasto ja biologian ja maaperätieteen sekä geologian tiedekunnat.
Pietarhovin kampus.
Pietarin valtionyliopisto (ven. Санкт-Петербургский государственный университет, Sankt-Peterburgski gosudarstvennyi universitet) on venäläinen julkinen yliopisto Pietarissa ja yksi Venäjän vanhimmista yliopistoista. Yliopiston kampuksista toinen on kaupungin keskustassa Vasilinsaarella ja toinen keskustan ulkopuolella Pietarhovissa.
Yliopistossa on 20 tiedekuntaa ja niissä 32 000 opiskelijaa joista 4 000 jatko-opiskelijoita. Opetushenkilökuntaa on 6 000 henkeä, heistä tuhat on professoreita.
Pietarin valtionyliopisto arvioidaan yleisesti Venäjän toiseksi parhaaksi yliopistoksi Moskovan valtionyliopiston jälkeen niin kansallisissa kuin kansainvälisissä yliopistorankingeissa.  Shanghain yliopistovertailussa vuonna 2016 Pietarin valtionyliopiston sijaluku oli välillä 301–400 maailman 500 huippuyliopiston listalla.
Historia

Pietari Suuri perusti vuonna 1724 Pietarin akatemian, josta kehittyi Venäjän tiedeakatemia. Pietarin yliopisto katsoo olevansa Pietarin akatemian perinteen jatkaja ja siten maan vanhin yliopisto. Opetus ei kuitenkaan ole ollut yhtäjaksoista. Vuonna 1803 akatemia määritteli, ettei sen tehtäviin kuulunut koulutus vaan ainoastaan tutkimus. Pietarin kaupungissa ei siten kuuteentoista vuoteen saanut korkeakouluopetusta, mutta opettajaseminaari toimi edelleen. Vuonna 1819 keisari Aleksanteri I järjesti opettajaseminaarin ympärille kolmitiedekuntaisen yliopiston, johon kuului oikeustieteellinen tiedekunta, matematiikan ja fysiikan tiedekunta sekä historian ja kielitieteen tiedekunta.
Euroopan hullun vuoden 1848 jälkeen Venäjän senaatti päätti, että kansanvalistusministerin tulee nimittää yliopiston rehtori. Vuonna 1887 joukko opiskelijoita pidätettiin Aleksanteri III:n murhayrityksestä. Vuonna 1924 yliopisto nimettiin uudelleen Leningradin valtionyliopistoksi, ja toisen kerran vuonna 1948 Andrei Ždanovin mukaan sen nimitti Neuvostoliiton ministerineuvosto. 1991 yliopisto nimitettiin jälleen Pietarin valtionyliopistoksi.