stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marjapaprika

| Marjapaprika |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Suku::  Paprikat Capsicum
Laji::  baccatum
Kaksiosainen nimi
 Capsicum baccatum  L. 
Katso myös
   Marjapaprika Wikispeciesissä   Marjapaprika Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eräs variaatio Capsicum baccatum -lajista. Kypsä (keltainen keskellä) sekä raakoja (vihreät) ”Lemon Drop” -chilejä.

Marjapaprika (Capsicum baccatum) on paprikoiden (Capsicum) sukuun kuuluva chililaji, joka on kotoisin Etelä-Amerikasta. Se on levinnyt Andeilta koko Latinalaiseen Amerikkaan. Kasvi on suurikokoinen.
Kasvatus

Marjapaprika sopii kasvihuoneeseen, vesiviljelyyn tai sisäkasvatukseen. Se on helppohoitoinen.
Lajikkeita

Ají
Peppadew
Lemon Drop
Bishop's Crown
Brazilian Starfish
Wild Baccatum
Aiheesta muualla

Tietoa C. baccatum lajikkeista ChiliWikissä
ITIS: Capsicum baccatum (englanniksi)
Marcin Walenczykowski

| Marcin Walenczykowski |
| --- | --- |
 Marcin Walenczykowski (oik.) Vesanian riveissä, 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1980
Kuollut: 1. helmikuuta 2018 (37 vuotta)
Ammatti:  kitaristi, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Valeo, V
Aktiivisena:  1999-
Tyylilajit:  black metal, death metal
Soittimet:  kitara, bassokitara, kosketinsoitin
Yhtyeet:  Sammath Naur (2004–) Vesania (2005–) Rootwater (2009–2010)
Levy-yhtiöt:  Napalm Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marcin Walenczykowski (6. marraskuuta 1980 – 1. helmikuuta 2018) on puolalainen kitaristi ja säveltäjä, joka on Sammath Naur -yhtyeen kitaristi ja kosketinsoittaja. Walenczykowski on toiminut myös yhtyeissä Vesania ja Rootwater. Lisäksi hän on vieraillut Mortis Dein albumeilla.
Diskografia

November Twilight
Sea-Coast (1999,  demo, omakustanne)
Mortis Dei
Wrath Eruption (2001,  promo, omakustanne)
The Loveful Act of Creation (2003,  omakustanne)
My Lovely Enemy (2006,  omakustanne)
Sammath Naur
Forever War (2004,  Redrum666 Records, vieraileva soolokitaristi kappaleessa ”True Mankind Desire”)
Self-Proclaimed Existence (2005,  Empire Records; 2008, Metal Mind Productions)
Vesania
Distractive Killusions (2007,  Napalm Records, Mystic Production)
Aiheesta muualla

Marcin Walenczykowski Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Vesania
| Orion • Valeo • Heinrich • Daray • SiegmarAnnahvah • Hatrah • Seth  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Firefrost Arcanum • God the Lux • Distractive Killusions • Deus Ex machina
Split-albumit:  Wrath ov the Gods / Moonastray
Singlet:  Rage of Reason
Demot ja promot:  Reh • CD Promo 1999
Katso myös:  Behemoth • Vader • Rootwater • UnSun • Black River
Luonto (täsmennyssivu)

Luonto voi viitata seuraaviin asioihin:
Eloton ja elollinen luonto.
Luonnonvoimat, luonnonjärjestys, luonnonlait.
Suojelushaltia, katso Luonto (mytologia).
Jonkin asian tai eliön perimmäinen olemus, luonne.
Ihmisen ominaisuudet: katso ihmisluonto ja luonne
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Luonto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mari Mikkola

Mari Mikkola on suomalainen filosofi, joka toimii filosofian professorina Oxfordin yliopistossa. Hän on toiminut 2005–2008 filosofian lehtorina Stirlingin ja 2008–2010 Lancasterin yliopistoissa. Hän oli 2010–2016 apulaisprofessori ja 2016–2017 käytännöllisen filosofian professori Berliinin Humboldt-yliopistossa.
Mikkolan tutkimusaloja ovat feministinen filosofia sekä erityisesti feministinen metafysiikka ja feministinen pornografian tutkimus. Hän on yksi Journal of Social Ontology-lehden toimittajista. Lisäksi Mikkola on Society for Women in Philosophy Germanyn (SWIP Germany) puheenjohtaja ja yksi järjestön perustajajäsenistä.
Teoksia

The Wrong of Injustice: Dehumanization and its Role in Feminist Philosophy, 2016, New York, Oxford University Press.
Beyond Speech: Pornography and Analytic Feminist Philosophy (toim.), 2017, New York, Oxford University Press.
Aiheesta muualla

Mikkolan sivu Oxfordin yliopistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikkolan sivu Berliinin Humboldt-yliopistossa
Mikkolan Philpapers-sivu
Karttaperhonen

| Karttaperhonen |
| --- | --- |
 Alkukesän karttaperhosyksilö
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Aitotäpläperhoset Nymphalinae
Tribus::  Nymphalini
Suku::  Karttaperhoset Araschnia
Laji::  levana
Kaksiosainen nimi
 Araschnia levana  (Linnaeus, 1758) 
 Karttaperhosen levinneisyys Euroopassa
Katso myös
   Karttaperhonen Wikispeciesissä   Karttaperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karttaperhonen (Araschnia levana) on täpläperhosten heimoon kuuluva perhoslaji. Sen alkuperäinen levinneisyysalue on Keski- ja Itä-Euroopassa, mutta 1980-luvulta lähtien lajia on tavattu Suomessa asti. Nykyisin karttaperhonen on melko yleinen Etelä- ja Itä-Suomessa.
Koko ja ulkonäkö

Karttaperhosen erikoinen piirre liittyy sen esiintymiseen kesän aikana kahtena eri sukupolvena, joiden ulkonäkö eroaa hyvin selvästi toisistaan, ja niitä erehdytään usein pitämään kokonaan eri lajeina.
Araschnia levana f. levana
Araschnia levana f. levana △
Araschnia levana f. prorsa
Araschnia levana f. prorsa  △
Karttaperhosen ensimmäinen sukupolvi eli kevätsukupolvi on lennossa toukokuun lopulla ja kesäkuussa. Siihen kuuluvat yksilöt ovat pohjaväriltään kirkkaan oransseja. Siipien yläpinnalla on runsaasti mustista täplistä muodostuvaa kuviointia, ja mustan määrä lisääntyy siipien tyviä kohti. Etusiiven etureunassa on valkoiset täplät ja etenkin takasiiven takareunassa erottuu mustalla pohjalla sinisiä pilkkuja. Ensimmäisen sukupolven värimuodosta käytetään nimitystä f. levana.
Heinäkuun puolivälistä eteenpäin tavattavat toisen sukupolven eli kesäsukupolven edustajat ovat pohjaväriltään lähes mustia. Siipien poikki kulkee valkoinen tai kellanvalkoinen, siipisuonten kohdalla katkeileva raita. Siipien ulkoreunassa saattaa erottua kapea oranssinpunainen juova, etenkin takasiivissä. Tällaisesta tummasta värimuodosta käytetään nimitystä f. prorsa. Joskus harvoin tavataan myös näiden kahden välimuotoa f. porima.
Siipien alapinnan karttaa muistuttava kuviointi, josta perhonen on saanut monilla kielillä nimensä, eroaa eri sukupolvilla huomattavasti vähemmän. Perhosen siipien kärkiväli on 24–38 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Karttaperhonen on levinneisyydeltään keskieurooppalainen laji, joka puuttuu sekä Välimeren rannikolta että suuresta osasta Skandinaviaa.
Suomessa karttaperhonen tavattiin ensimmäisen kerran Lauritsalassa 30.5.1973. 15-vuotias lepidopterologi Jouko E. Hokka havainnoi täten ensimmäisen A. Levana-yksilön Suomen nykyisten rajojen alueella. Ruotsissa ensimmäinen A. Levana-havainto tehtiin Skånessa 1983. Suomen toinen havainto tehtiin myös 1983. Laji pysyi kaakkoisena erikoisuutena vuoteen 1999, jolloin eteläisessä Suomessa koettiin suuri karttaperhosten vaellus. Vaelluksen seurauksena laji jäi laajalle alueelle vakinaiseksi asukiksi, ja 2000-luvun aikana levinneisyysalue on laajentunut hyvin nopeasti pohjoista kohti. Nykyisin lajia on tavattu Lapissa saakka. Itä-Suomessa karttaperhonen on kuitenkin selvästi yleisempi ja levinnyt pohjoisemmaksi.
Ensimmäisen sukupolven yksilöt lentävät toukokuun loppupuoliskolta kesäkuun lopulle. Toinen sukupolvi on lennossa heinäkuusta elokuuhun.
Elinympäristö ja elintavat

Karttaperhonen viihtyy parhaiten metsänreunoilla ja metsäaukioilla. Toisen sukupolven tuottamat toukat talvehtivat koteloina.
Ravintokasvi

Monien muiden täpläperhosten tapaan karttaperhosen toukat käyttävät ravinnokseen nokkosta.
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Karttaperhonen (Araschinia levana)
Suomen Perhoset: Karttaperhonen
lepiforum.de (saksaksi)
Schmetterling des Jahres 2007: Der Landkärtchenfalter (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Araschnia levana (englanniksi)
Loppukesän yksilö
Toukka
Markelle Fultz

| Markelle Fultz |
| --- | --- |
 Fultz vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Markelle Fultz
Syntynyt: 29. toukokuuta 1998 (ikä 26) Upper Marlboro, Maryland, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  193 cm
Paino:  88 kg
Nyk. joukkue:  Orlando Magic
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  1. varaus 2017 (Philadelphia 76ers)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2016–2017:  Washingtonin yliopisto
Seurajoukkueet
2017–2019 2019–:  Philadelphia 76ers Orlando Magic
Aiheesta muualla
FIBA
Markelle Fultz (s. 29. toukokuuta 1998 Upper Marlboro, Maryland) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaava Fultz pelasi kauden 2016–2017 Washingtonin yliopistossa, ja Philadelphia 76ers valitsi hänet odotetusti NBA:n kesän 2017 varaustilaisuudessa ensimmäisenä pelaajana.
Ensimmäisellä NBA-kaudellaan Fultz pelasi NBA:ssa vain 14 ottelua. Toisella kaudellaan hän pelasi Philadelphiassa 19 ottelua ennen kuin siirtyi helmikuussa 2019 Orlando Magiciin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Markelle Fultz Wikimedia Commonsissa
Mari Maurstad

| Mari Maurstad |
| --- | --- |
 Maurstad vuonna 1973.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1957 (ikä 67) Oslo, Norja
Ammatti:  näyttelijä
Vanhemmat:  Alfred Maurstad
Puoliso:  Aage Kvalbein
Sukulaiset:  Toralv Maurstad (puoliveli)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Aiheesta muualla
IMDb
Mari Maurstad (s. 17. maaliskuuta 1957 Oslo) on norjalainen näyttelijä. Hän oli vuosina 1977–1980 kiinnitettynä Den Nationale Scenessä ja on sen jälkeen näytellyt Norjan kansallisteatterissa.
Yksityiselämä

Maurstadin isä Alfred Maurstad ja puoliveli Toralv Maurstad olivat myös näyttelijöitä. Maurstad on naimisissa muusikko Aage Kvalbeinin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mari Maurstad Wikimedia Commonsissa
Margherita Zalaffi

| Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Naisten miekkailu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Naisten miekkailu | Mitalit> Maa:   Italia. Olympialaiset .Naisten miekkailu | Maa:   Italia> .Naisten miekkailu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Margherita Zalaffi (s. 7. huhtikuuta 1966 Siena) on italialainen entinen miekkailija, joka kilpaili viisissä perättäisissä kesäolympialaisissa vuosina 1984–2000.
Olympiamenestys > Mitalit

Zalaffi voitti floretin joukkuekilpailussa kultaa Barcelonan olympialaisissa 1992. Hän sai hopeaa floretin joukkuekilpailusta Soulin kesäolympialaisista 1988 ja kalvan joukkuekilpailusta Atlantan olympialaisissa 1996.
Olympiamenestys > Muu olympiamenestys

kesäolympialaiset 1984, Los Angeles: floretin yksilökilpailu (15. sija), floretin joukkuekilpailu (4. sija)
kesäolympialaiset 1988: floretin yksilökilpailu (9. sija)
kesäolympialaiset 1992: floretin yksilökilpailu (5. sija)
kesäolympialaiset 1996: kalvan yksilökilpailu (4. sija)
kesäolympialaiset 2000, Sydney: kalvan yksilökilpailu (7. sija)
Kahvinkeitin

Nykyaikainen kahvinkeitin.
Kahvinkeitin on kodinkone, jolla valmistetaan kahvia uuttamalla johtamalla kuuma vesi jauhettujen kahvinpapujen läpi. Kahvinkeittimiä on erityyppisiä, joista Suomessa tavallisimmissa keittimissä käytetään paperista suodatinpussia, johon annostellun kahvijauheen päälle johdetaan kuuma (92–96 °C) vesi. Valmis kahvijuoma valuu tarjoilukannuun, jossa se pidetään tarjoilulämpöisenä lämpölevyn avulla. Joissakin malleissa käytetään termoskannua. Ensimmäisen kahvinkeittimen toi markkinoille Siemens AG vuonna 1914. Ensimmäinen suodatinkahvinkeitin oli vuonna 1954 Saksassa markkinoille tullut Wigomat. Kahvinkeittimet yleistyivät Suomessa 1970-luvulla.
Espresso- eli painekeittimessä hienoksi jauhettu kahvi painellaan tiiviisti pieneen metalliseen suodattimeen, johon kuuma vesi johdetaan 4–14 ilmakehän paineella – ihanteellinen paine on noin 9 ilmakehää.
Keittimiin ei katsota kuuluviksi erilaisia kahvipannuja, jotka toimivat ilman omaa sähkömekanismia.
Historia

Siemensin tuotua markkinoille ensimmäisen suodatinkahvia valmistavan keittimen vuonna 1914, on toimintaperiaate siitä lähtien ollut samantyyppinen. Vuonna 1965 Melitta alkoi yhteistyössä Widmanin kanssa  valmistaa yhtä ensimmäisistä sähkökahvinkeittimistä - kuuluisaa Melitta MA 120:a. Suodatinkahvinkeittimen kehittänyt Gottlob Widmann u. Söhne GmbH (Wigomat) meni konkurssiin 1983.
Toimintaperiaate

Tyypillinen kahvinkeitin koostuu useasta osasta: vesisäiliöstä, suodatinpidikkeestä, kannellisesta tarjoilukannusta ja sen alla olevasta lämpölevystä. Suodatinsuppiloon laitetaan suodatinpaperi, ja siinä oleva tippalukko on mekaaninen laite, joka estää kahvin valumisen suodatinsuppilosta silloin kun sen alla oleva pannu otetaan pois. Tippalukko on yleinen kahvinkeittimissä; joissain se on manuaalisesti kytkettävä, joissain automaattinen.
Kahvinkeittimen keittovesisäiliö on hieman lämpölevyä ylempänä. Näin vesi pääsee valumaan säiliön pohjassa olevan putken kautta lämpölevyssä olevaan vesikanavaan, jossa on lämmitysvastus. Putkessa on yksisuuntaventtiili, joka estää veden takaisinvirtauksen. Lämpölevyn kanavassa vesi alkaa kiehua, jolloin höyryn paine työntää kanavassa olevan kuumentuneen veden putkea pitkin suodatinpidikkeen yläpuolelle. Kun putki on tyhjentynyt, siinä ei enää ole painetta, ja uutta vettä voi valua säiliöstä lämpölevyn vesikanavaan. Näin jatkuu kunnes vesisäiliö on tyhjä. Vain osa vedestä kiehuu prosessissa, loppu vain kuumenee.
Vesikanavan lämmitysvastus lämmittää myös keittimen lämpölevyä ja näin pitää valmistuneen kahvijuoman lämpimänä niin kauan kuin virta laitteeseen on kytkettynä.
Kahvinkeittimessä syntyvä koriseva ääni johtuu siitä, että vesisäiliöstä lämpölevyn keitinkanavaan valuneet viimeiset vesipisarat täyttävät lämpölevyn kanavan ja puhkeavat höyrystyessään, jolloin höyryä pääsee kumpaankin suuntaan. Samalla ääni myös käytännössä ilmaisee, että juoma on pian valmista.
Kahvinkeittimestä ajoittain kuuluva naksahteleva ääni aiheutuu siinä olevasta lämpökytkimestä, joka estää lämpövastuksen ylikuumenemisen, mutta kytkeytyy takaisin päälle vastuksen jäähtyessä. Tämän ansiosta kahvi pysyy sopivan kuumana.
Kuvasto

Espressokeitin.
Kahvinkeitin vuodelta 1920 Leipzigin kahvimuseossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kahvinkeitin Wikimedia Commonsissa
Mad Max (videopeli)

| Mad Max |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Avalanche Studios
Julkaisija:  Warner Bros. Interactive Entertainment
Jakelija:  Steam, Humble Store, Microsoft Store, GOG.com ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Frank Rooke
Tuottaja:  John Fuller
Suunnittelija:  Magnus Nedfors
Käsikirjoittaja:  Odd Ahlgren
Taiteilija:  Martin Bergquist
Säveltäjä:  Mats Lundgren
Julkaistu:  NA 1. syyskuuta 2015AUS 2. syyskuuta 2015EU 4. syyskuuta 2015
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18
Alusta:  Microsoft Windows, Linux, PlayStation 4, Xbox One
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Optinen levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
| Mad Max> Yhteispisteet.Kerääjä | Mad Max> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 73,72 % (Windows) 70,69 % (Xbox One) 69,77 % (PlayStation 4)
Metacritic: 73/100 (Windows) 73/100 (Xbox One) 69/100 (PlayStation 4)
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Game Informer: 7,5/10
Gamereactor: 6/10
GameSpot: 6/10
IGN: 8,4/10
Pelaaja: 7/10
Mad Max on Avalanche Studiosin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema avoimeen pelimaailmaan sijoittuva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin syyskuussa 2015 Microsoft Windowsille, Linuxille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli sijoittuu post-apokalyptiseen autiomaahan, jossa pelaaja ohjaa Max Rockatanskya. Hahmoa ääninäyttelee australialainen Bren Foster. Pelin juoni ei pohjaudu suoraan Mad Max -elokuviin, mutta lainaa niistä elementtejä.
Alun perin peli suunniteltiin julkaistavaksi vuonna 2014. Myöhästymisen takia pelin PlayStation 3- ja Xbox 360 -versiot peruttiin.
Pelaaminen

Suuri osa Mad Maxin tarinasta ja toiminnasta keskittyy ajoneuvoihin. Pelin alussa pelaaja saa ohjattavakseen Magnum Opus -nimisen auton, jota voi vapaasti kehittää mieleisekseen. Autoon on saatavissa muun muassa tehokkaampia moottoreita, suojavarusteita, maalipintoja, liekinheittimiä ja kyydistä laukaistavia harppuunoita. Muokattavat ominaisuudet vaikuttavat toisiinsa: esimerkiksi uusi moottori nopeuttaa autoa, mutta heikentää hallittavuutta. Autoa ajaessa pelaaja voi vaihtaa kuvakulmaa ensimmäisen ja kolmannen persoonan välillä. Auton kyydistä ammuttaessa peli hidastuu, mikä helpottaa tähtäämistä kohteisiin. Maxin mukana Magnum Opuksen takaosassa matkustaa mekaanikko Chumbucket, joka tarvittaessa korjaa vahingoittuneen kulkuneuvon.
Myös Maxin ulkoasua ja suojavarusteita on mahdollista muokata. Kerättyään riittävästi kokemuspisteitä pelaaja voi avata Maxille uusia taitoja.
Avoin pelialue on jaettu useisiin alueisiin, joilla on omanlaisensa taustatarina ja ulkoasu. Alueilla voi suorittaa sivutehtäviä, joihin kuuluu esimerkiksi ajokilpailuja, linnakkeiden valtaamista ja autosaattueiden tuhoamista. Sivutehtävien myötä vihollisuhka alueella laskee. Kätevin tapa tutkia alueita on kuumailmapallo, jonka kyydistä on mahdollista kiikaroida eri aktiviteetteja ja tallentaa ne karttaan.
Kulkuneuvot kuluttavat pelissä polttoainetta, ja autoja voi tankata pelimaailmasta löytyvillä jerrykannuilla. Kanisterilla bensiiniä voi kuljettaa mukanaan auton takaosassa, ja jerrykannun voi tarvittaessa myös räjäyttää. Pelihahmon saamat vauriot parantuvat ympäri pelimaailmaa löytyvällä ruoalla tai vedellä, jota voi kuljettaa kenttäpullossa. Pelissä vuorokaudet vaihtuvat dynaamisesti, ja pelimaailmassa esiintyy myös luonnonilmiöitä, kuten hiekkamyrskyjä.
Juoni

Max Rockatansky kohtaa aavikolla joukon Sotapoikia, joita johtaa tyranni Immortan Joen poika Scabrous Scrotus. Sotapojat varastavat Maxin tavarat ja Interceptor-auton. Max taistelee Scrotusta vastaan tämän Sotarekassa ja vahingoittaa tätä moottorisahalla, mutta lopulta Scrotus onnistuu työntämään Maxin ulos rekasta. Mukaansa Max saa Scrotuksen koiran. Aavikolla Max kohtaa Chumbucket-nimisen mekaanikon, joka tarjoaa rakentamaansa Magnum Opus -autoaan Maxille, jotta tämä voisi aloittaa kostoretken Scabrous Scrotusta vastaan.
Kehitys

Mad Max -peli julkistettiin E3 2013 -messuilla. Peli oli tarkoitus julkaista vuonna 2014 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle, mutta huhtikuussa 2014 julkaisun kerrottiin viivästyvän vuoteen 2015. Peliin haettiin itsenäistä tarinaa, eikä lähes samanaikainen julkaisuajankohta Mad Max: Fury Road -elokuvan kanssa ollut suunniteltua. Pelissä on kuitenkin viittauksia elokuvaan: Fury Roadissa esiintyvä Bensakaupunki (engl. Gas Town) on mukana pelialueessa, ja pelihahmojen välisessä dialogissa mainitaan Fury Roadista tuttu Immortan Joe ja hänen tukikohtansa Linnake (engl. Citadel).
Avointa pelimaailmaa pyrittiin kehittämään uhkaavaksi ja vihamieliseksi, mutta samalla jännittäväksi ja viehättäväksi, mikä houkuttaisi pelaajaa alueiden tutkimiseen. Avalanche Studios koki haastavaksi välttää maisemien toistuvuutta post-apokalyptisessa pelimaailmassa, ja kehittäjät käyttivät paljon aikaa suunnitellakseen pelimaailmaan riittävästi vaihtelevuutta.
Aiheesta muualla

Mad Max MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Margery Lawrence

| Margery Lawrence> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. elokuuta 1889 Wolverhampton, Staffordshire, Englanti
Kuollut: 13. marraskuuta 1969 (ikä 80) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: A. E. Towle 
Tyylilajit:  kauhu, fantasia, rikoskirjallisuus
Aiheet:  haamut, spiritualismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Margery Lawrence (8. elokuuta 1889 – 13. marraskuuta 1969) oli englantilainen fantasiakirjailija, joka enimmäkseen kirjoitti kummitustarinoita ja yliluonnollisiin tapauksiin erikoistuneista etsivistä kertovaa rikoskirjallisuutta. Lawrencen tuotanto käsittää sekä novelleja että romaaneja. Hän kirjoitti myös tietokirjallisuutta, jossa kuvaili omia yliluonnollisia kokemuksiaan ja tositarinoina esiteltyjä kummitusjuttuja. Lawrence oli innokas kummitustalojen harrastaja, ja monet hänen kaunokirjallisista teksteistään perustuvat enemmän tai vähemmän todellisiin tapahtumiin.
Suomennettu tuotanto

Seitsemän kuun madonna.  (Alkuteos The Madonna of Seven Moons)  Suomentanut Inga Alléen. Gummerus, 1946.  Kirjasampo (viitattu 18.4.2023).
”Nainen yläkerrassa” (The Woman on the Stairs). Antologiassa Vampyyrit.  (Toim. Richard Dalby)  Suomentanut Pertti Koskela. Hyvinkää:  Book Studio, 1993.  ISBN 9516116000.
Aiheesta muualla

Margery Lawrence Internet Speculative Fiction Databasessa (englanniksi)
Martta Kaukonen

Martta Kaukonen (s. 1976 Kuopio) on suomalainen toimittaja, elokuvakriitikko ja kirjailija.
Kaukonen on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopiston elokuva- ja tv-tieteestä. Hän on kirjoittanut elokuvakritiikkejä muun muassa Anna-lehteen, Seuraan ja Turun Sanomiin. Kaukonen kirjoitti useita vuosia elokuvakritiikkejä myös Helsingin Sanomien tv-palstalle.
WSOY julkaisi Kaukosen esikoisromaanin, psykologisen trillerinTerapiassa 2021. Romaanin käännösoikeudet on myytiin yli kymmeneen maahan, muun muassa Yhdysvaltoihin ja Britanniaan. Terapiassa oli Savonia-kirjallisuuspalkintoehdokkaana 2021. Terapiassa-romaanin saksankielisen televisiosarjan oikeudet myytiin 2023. Amerikkalais-saksalainen tuotantoyhtiö Legendary Tobis aikoo tehdä teoksen pohjalta tv-sarjan Therpiert.
Kaukosen toinen romaani Sinun varjossasi julkaistiin 2022.
Romaanit

Terapiassa, WSOY 2021
Sinun varjossasi, WSOY, 2022
Hengissä, WSOY, 2023
Malo Ville

| Malo Ville> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1995 (ikä 29) Chamonix, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Chamonix HC
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  TUTO Hockey (Mestis) RoKi (Mestis) Chamonix HC (Ranska) Brûleurs de Loups de Grenoble (Ranska)
Malo Ville (s. 3. kesäkuuta 1995 Chamonix, Ranska) on ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan Ligue Magnusin Pionniers de Chamonix'ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Ville pelasi alle 20-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän toimi Ranskan varakapteenina. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013, joista ensimmäisessä turnauksessa Ville oli Ranskan paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+4=6. Hänet valittiin myös joukkueensa turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Ranskan A-maajoukkueessa Ville on pelannut kuusi ottelua tehopistein 1+1=2. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Ice Hockey Challengessa 9. marraskuuta 2017 Cergyssä Sloveniaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Ville teki Euro Ice Hockey Challengessa 13. joulukuuta 2019 Budapestissä Unkaria vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Robin Colombanin tekemään maaliin.