stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Profilointi

Profilointi on rikostutkimusta tukeva tutkimusmenetelmä, jonka tavoitteena on tehdä päätelmiä rikoksen tekotavasta tai rikospaikasta ja niiden perusteella tehdä arvioita tekijästä, hänen tavallisesta toimintatavastaan ja motiiveistaan. Sarjarikosten kohdalla profiloinnin tavoitteena on mahdollisimman pian katkaista rikosten toistuminen. Profiloinnissa voidaan käyttää asiantuntijoiden konsultaatiota, tutkimustiedon kokoamista ja tilastollista analyysiä. Profilointi on syntynyt poliisityön kokemuksen ja useiden rikostapausten pohjalta.
Profilointi perustuu siihen oletukseen, että rikoksentekijällä on jokin ominainen tekotapa. Se voi olla tietty murtautumiseen käytetty työkalu tai teossa käytetty kulkuväline, tietty esine varkauden kohteena, tai toistuva suojautumistapa tai tapa vahingoittaa uhria. Jotkut rikolliset lisäksi "allekirjoittavat" tekonsa tarkoituksellisesti tietyllä tavalla.
Tekijäprofiloinnissa pyritään päättelemään rikoksentekijän ominaisuuksia rikospaikkatietojen pohjalta. Sarjoittaminen on menetelmä, jolla pyritään tunnistamaan rikoksia, jotka ovat todennäköisesti saman tekijän tekemiä niissä ilmenneen samankaltaisuuden perusteella. Sarjoittamalla etenkin sarjamurhat on pystytty yhdistämään oikeaan tekijään useimmissa tapauksissa. Maantieteellisessä profiloinnissa pyritään tekemään päätelmiä rikoksen tekijästä ja tämän asuinpaikasta rikoksen tekopaikkojen pohjalta. Monissa rikoslajeissa tekijän asunnon ja rikoksen tekopaikan välinen etäisyys on lyhyt, ja erityisen lyhyt kun kyseessä on tunnepitoinen rikos eikä taloudellista hyötyä tavoitteleva rikos. Joskus tekijän asuinpaikka päätellään siitä, että rikospaikat muodostavat kehän tekijän kotipaikan ympärille.
Profilointia käytti ensimmäisenä Yhdysvaltain liittovaltion poliisin FBIn väkivaltarikosyksikkö 1970-luvulla. Suomessa profilointia alettiin kuitenkin käyttää vasta 1990-luvulla. Keskusrikospoliisissa työskentelevän psykologi Helinä Häkkäsen mukaan Suomessa poliisi käyttää profilointia pääasiassa henkirikoksissa sekä tuhopolttosarjoissa.
Profilointi on joskus johtanut harhaan ja vahingoittanut syyttömiä. Tunnettu esimerkki on Atlantan olympialaisten 1996 yhteydessä tapahtunut pommi-isku, jossa profilointi johti syyttömän miehen joutumisen julkisesti epäilyksenalaiseksi. Profilointi voi myös aiheettomasti sulkea pois oikeita epäiltyjä.
Progress (kirjankustantamo)

Progressin entinen toimitalo Zubovski-bulevardilla Moskovassa.
Progress (ven. Прогре́сс, suomeksi myös Edistys) oli Moskovassa toiminut neuvostoliittolainen kirjankustantamo. Se sai alkunsa vuonna 1931 perustetusta Neuvostoliiton ulkomaalaisten työläisten kustannusliikkeestä, joka vuonna 1939 muutettiin Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliikkeeksi (ven. Изда́тельство литерату́ры на иностра́нных языка́х, Izdatelstvo literatury na inostrannyh jazykah). Progress-kustantamo syntyi vuonna 1963, jolloin Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliikkeeseen liitettiin vuonna 1946 perustettu Ulkomaisen kirjallisuuden kustannusliike (ven. Изда́тельство иностра́нной литерату́ры, Izdatelstvo inostrannoi literatury).
Progress kustansi vieraille kielille käännettyä neuvostoliittolaista yhteiskuntapoliittista, tieteellistä, kauno- ym. kirjallisuutta sekä venäjäksi käännettyä ulkomaista kirjallisuutta. Vuonna 1974 se julkaisi neljälläkymmenellä kielellä 950 kirjanimekettä yhteensä 24,1 miljoonan kappaleen painoksena. Vuonna 1982 siitä erotettiin vieraskielisen kaunokirjallisuuden julkaisemiseen erikoistunut Raduga-kustantamo. Vuonna 1989 Progress kustansi 741 kirjanimekettä yhteensä 10,7 miljoonan kappaleen painoksena.
Suomenkielistä käännöskirjallisuutta julkaisivat 1960-luvun alkuun saakka etupäässä petroskoilaisen Karjala-kustantamon edeltäjät. Myöhemmin Petroskoissa oli Progress-kustantamon suomenkielinen toimitus.
Vuonna 1991 kustantamon tilalle perustettiin samanniminen osakeyhtiö. Nykyään Progressin perinteitä jatkaa kustannusliike Progress-Traditsija.
Tom McEvoy

| Tom McEvoy |
| --- | --- |
 Tom McEvoy WSOP-turnauksessa vuonna 2006.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  4
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  2 651 523
Päivitetty:  7. toukokuuta 2007
Tom McEvoy (s. 14. marraskuuta 1944, Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen ja  -kirjailija. Hän on vuoden 1983 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen voittaja.
McEvoy oli alkuperäiseltä ammatiltaan kirjanpitäjä, mutta hän siirtyi pokeriammattilaiseksi vuonna 1978. McEvoy voitti pokerin epävirallisen maailmanmestaruuden eli WSOP:n pääturnauksen vuonna 1983 lyöden lopussa seitsemän tuntia kestäneen kaksinpelin jälkeen Rod Peaten. Se oli WSOP-historian pisin kaksinpeli aina vuoteen 2006 asti. McEvoy oli ensimmäinen satelliittiturnauksen kautta pääturnaukseen selvinnyt ja sen voittanut pelaaja. McEvoy ansaitsi kisasta 540 000 dollaria. Kaikkiaan McEvoy on voittanut neljä WSOP-ranneketta ja osallistuu turnauksiin edelleen - hän sijoittui rahoille muun muassa vuoden 2006 pääturnauksessa.
Vuonna 1995 McEvoy voitti Inglewoodissa pelatun World Championship of H.O.R.S.E. -turnauksessa sekä razz- että omaha hi/lo -kisan. Maaliskuussa 2005 McEvoy oli ykkönen Professional Poker Tourilla (PPT) Bay 101 Shooting Stars of Poker -turnauksen päätöspäivänä. Hän ansaitsi voitostaan 225 000 dollaria.
Tom McEvoy vastustaa tupakanpolttoa turnauksissa. Vuonna 1998 hän auttoi ensimmäisen savuttoman pokeriturnauksen järjestämisessä. Vastustuksesta huolimatta turnaukseen osallistui paljon pelaajia ja näin ollen vahvisti, että savuttomat turnaukset ovat tarpeellisia. Vuodesta 2002 WSOP on ollut savuton turnaus.
McEvoy on kirjoittanut yksin ja yhdessä muiden kanssa (muun muassa  T. J. Cloutier, Brad Daugherty, Don Vines ja Max Stern) useita pokerikirjoja. Hän on kolumnistina CardPlayer-lehdessä ja edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta. Toukokuussa 2007 Mc Evoyn pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,6 miljoonaa dollaria.
WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1983 | $1,000 Limit Hold'em | 117 000 |
| 1983 | $10,000 No Limit Hold'em World Championship | 580 000 |
| 1986 | $1,000 Razz | 52 400 |
| 1992 | $1,500 Limit Omaha | 79 200 |
Kirjoja

Tom McEvoy: How to Win at Poker Tournaments.  Carol Pub Group, 1985.  ISBN 0-89746-055-3
Max Stern, Tom McEvoy ja Linda Johnson: Championship Stud: 7-Card Stud, Stud/8, Razz.  Cardsmith Pub., 1998.  ISBN 1-884466-25-7
T.J. Coultier ja Tom McEvoy: Championship Omaha: Omaha High-Low, Omaha High and Pot-Limit Omaha.  Poker Plus Pubns, 1999.  ISBN 1-884466-27-3
Tom McEvoy ja Shane Smith: Beat Texas Hold'em.  Cardoza, 2004.  ISBN 1-58042-150-4
Dana Smith, Tom McEvoy ja Ralph Wheeler: The Championship Table: At the World Series of Poker (1970-2003).  Cardoza, 2004.  ISBN 1-58042-125-3
Tom McEvoy: Championship Tournament Poker.  Cardoza, 2004.  ISBN 1-58042-084-2
Tom McEvoy ja T.J. Coultier: Championship Hold'em.  Cardoza, 2004.  ISBN 1-58042-084-2
Tom McEvoy ja T.J. Coultier: Championship Omaha.  Cardoza, 2004.  ISBN 1-58042-154-7
Brad Daugherty, Tom McEvoy ja T.J. Coultier: No-Limit Texas Hold'em: The New Players Guide to Winning Poker's Biggest Game.  Cardsmith Publishing, 2004.  ISBN 1-884466-40-0
Tom McEvoy ja Brad Daugherty: Win Your Way Into Big Money Hold'em Tournaments: How to Beat Casino and Online Satellite Poker Tournament.  Cardoza, 2005.  ISBN 1-58042-147-4
Tom McEvoy ja Don Vines: How to Win No-Limit Hold'em Tournaments.  Cardoza, 2005.  ISBN 1-58042-160-1
Tom McEvoy ja T.J. Coultier: Championship Hold'em Tournament Hands: A Hand By Hand Strategy Guide to Winning Hold'em Tournaments.  Cardoza, 2005.  ISBN 1-58042-149-0
Tom McEvoy ja Brad Daugherty: Championship Hold'em Satellite Strategy.  Cardoza, 2006.  ISBN 1-58042-213-6
julkaisuvuosi viittaa ISBN-numeroa vastaavaan painokseen
Aiheesta muualla

Tom McEvoy The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
PokerStarsin profiili
| n k World Series of Pokerin pääturnauksen voittajat |
| --- | --- |
 1970: Johnny Moss  1971: Johnny Moss  1972: Amarillo Slim  1973: Puggy Pearson  1974: Johnny Moss  1975: Sailor Roberts  1976: Doyle Brunson  1977: Doyle Brunson  1978: Bobby Baldwin  1979: Hal Fowler  1980: Stu Ungar  1981: Stu Ungar  1982: Jack Straus  1983: Tom McEvoy  1984: Jack Keller  1985: Bill Smith  1986: Berry Johnston  1987: Johnny Chan  1988: Johnny Chan  1989: Phil Hellmuth  1990: Mansour Matloubi  1991: Brad Daugherty  1992: Hamid Dastmalchi  1993: Jim Bechtel  1994: Russ Hamilton  1995: Dan Harrington  1996: Huck Seed  1997: Stu Ungar  1998: Scotty Nguyen  1999: Noel Furlong  2000: Chris Ferguson  2001: Carlos Mortensen  2002: Robert Varkonyi  2003: Chris Moneymaker  2004: Greg Raymer  2005: Joe Hachem  2006: Jamie Gold  2007: Jerry Yang  2008: Peter Eastgate  2009: Joe Cada  2010: Jonathan Duhamel  2011: Pius Heinz  2012: Greg Merson  2013: Ryan Riess  2014: Martin Jacobson  2015: Joe McKeehen  2016: Qui Nguyen  2017: Scott Blumstein  2018: John Cynn  2019: Hossein Ensan  2020: Damian Salas  2021: Koray Aldemir 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Tšekki
Mauretania Caesariensis

| Mauretania Caesariensis Provincia Mauretania Caesariensis> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Mauretania Caesariensiksen provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Italia, Illyricum et Africa Italia et Africa
Diokeesi:  Africa (n. 293–)
Nykyinen valtio/alue:  Algeria
Perustettu:  40–42
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Caesarea
Mauretania Caesariensis (lat. Provincia Mauretania Caesariensis) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Mauretaniassa Pohjois-Afrikassa nykyisen Algerian alueella.
Maantiede

Mauretania Caesariensiksen provinssi käsitti Mauretanian itäosan. Sen länsipuolella sijaitsi Mauretania Tingitanan provinssi ja itäpuolella alun perin Africa proconsulariksen provinssi. Pohjoisessa provinssia rajasi Välimeri ja etelässä Atlasvuoret. Nykymaantieteessä alue on Algerian pohjoisosaa. Seudun väestö oli maureja, jotka olivat berberikansaa. Rannikolla oli myös vanhaa foinikialais- ja karthagolaisvaikutusta. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea (nyk. Cherchel).
Maantiede > Kaupunkeja

Mauretania Caesariensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Ala Miliaria
Aquae calidae
Arsenaria
Auzia
Bida
Caesarea
Cartenna
Choba
Cuicul
Gunugu
Igilgili
Jomnium
Oppidum novum
Parthenia
Pomaria
Portus magnus
Quiza
Rapidum
Regiae
Rusazus
Rusgunia
Saldae
Siga
Sitifis
Succabar
Sufasar
Thabudeos
Thubunae
Tipasa
Tubusuctu
Tucca
Zabi Justiniana
Historia

Mauretania Caesariensiksen provinssin alue oli vanhaa Mauretanian kuningaskunnan aluetta. Mauretania Caesariensiksen provinssi perustettiin noin vuonna 40–42 samaan aikaan Mauretania Tingitanan provinssin kanssa. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Septimius Severus yritti yhdistää Mauretanian provinssit, mutta siitä luovuttiin. Noin vuonna 293 provinssin itäosasta erotettiin Mauretania Sitifensiksen provinssi. Jäljelle jäänyt pienempi Mauretania Caesariensiksen provinssi kuului African diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja edelleen African diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Länsi-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis | Mauretania Caesariensis | (Algeria luoteinen) |
| Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Sitifensis | Mauretania Sitifensis | (Algeria luoteinen) |
| Mauretania Tingitana 40/42– | Mauretania Tingitana 40/42– | Mauretania Tingitana 40/42– | Mauretania Tingitana | Mauretania Tingitana | (Marokko pohjoinen) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
HMS Prince of Wales (1860)

| HMS Prince of Wales |
| --- | --- |
 Henry J. Morganin (1839-1917) maalaus HMS Britanniasta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  10. kesäkuuta 1848
Laskettu vesille:  25. tammikuuta 1860
Palveluskäyttöön:  ei koskaan
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1916
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 966 20/94 bm
Pituus:  76,81 m (tykkikansi) 64,92 m (köli)
Leveys:  18,29 m
Syväys:  0 m
Koneteho:  3 352 ihp
Nopeus:  12,569 solmua
Miehistöä:  1 100
Aseistus
Aseistus:  62 × 8" 65 cwt -tykkiä 58 × 32 naulan tykkiä 1 × 68 naulan 95 cwt -tykki
HMS Prince of Wales oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 14. maaliskuuta 1842 Portsmouthin telakalta 110-tykkisenä 3 083 tonnin ensimmäisen luokan linjalaivana. Työt aluksella keskeytettiin 9. joulukuuta 1844. Sen köli laskettiin 10. kesäkuuta 1848. Tilaus uudistettiin uusien suunnitelmien mukaisena 3 186 tonnin 120-tykkisenä aluksena  29. kesäkuuta 1848. Tilaus uudistettiin potkuritaistelulaivana 9. huhtikuuta 1856 ja muutostyöt aloitettiin 27. lokakuuta 1856. Alus laskettiin vesille 25. tammikuuta 1860, jolloin se sijoitettiin reserviin.
Palvelus

Aluksen höyrykone poistettiin vuonna 1867 ja se nimettiin 3. maaliskuuta 1869 HMS Britanniaksi, jolloin siitä tehtiin Dartmouthiin poikien koulutuskeskus. Alus muutettiin proomuksi syyskuussa 1909 ja se myytiin 13. syyskuuta 1914 Garnhamille, joka myi sen edelleen Hughes Bolckowille. Alus saapui heinäkuussa 1916 Blythiin romutettavaksi.
Projektiivinen identifikaatio

Projektiivinen identifikaatio (sijoittava samastuminen) on psykoanalyysin tarkastelema defenssimekanismi. Käsitteen esitti Melanie Klein vuonna 1946. Projektiivisessa identifikaatiossa yksilön tiedostumaton projektio ohjaa häntä käyttäytymään niin että projektion kohde alkaa kokea projisoituja tunteita tai yllykkeitä. Projektion eli sijoittamisen kohteena on yleensä epämieluisa yllyke tai käsitys (esimerkiksi homoseksuaalinen yllyke), jota asianosainen ei voi hyväksyä.
Projektiivinen identifikaatio eroaa projektiosta siten, että projektiivinen identifikaatio saattaa muodostaa itsensä toteuttavan ennusteen. Yksilö kuvittelee jostakusta toisesta jotakin, mikä ei pidä paikkaansa, ja alkaa käyttäytyä niin että toinen muuttaa käytöstään ja kuvitelma osoittautuu todeksi. Esimerkiksi paranoidinen skitsofreenikko voi alkaa kuvitella, että poliisit vainoavat häntä; hän alkaa pelätä poliiseja ja käyttäytyä hermostuneesti näiden läheisyydessä, ja poliisit alkavat suhtautua häneen epäluuloisesti ja alkavat tarkkailla ja seurata hänen toimintaansa. Projektiivinen identifikaatio oikeuttaa projektion tekemällä siitä totta.
Operaatio MB8

Operaatio MB8 oli peitenimi 4.–14. marraskuuta 1940 toteutetulle Britannian Kuninkaallisen laivaston Välimerellä toteutetulle operaatiokokonaisuudelle toisessa maailmansodassa.
Operaatiot MB8:ssa olivat:
Egyptistä Aigeianmerelle purjehti saattue AN6
Egyptistä Maltalle ja Kreetalle Soudanlahteen purjehtinut saattue MW3
Operaatio Coat, jossa Gibraltarilta Välimeren poikki kuljetettiin Välimeren laivastolle täydennykseksi taistelulaiva HMS Barham ja risteilijät HMS Berwick ja HMS Glasgow sekä kolme hävittäjää. Alukset toimittivat myös henkilöstöä ja materiaalia Maltalle.
Operaatio Crack eli hyökkäys Cagliarille Elman lentokentälle
Maltalta Egyptiin siirrettiin tyhjät rahtialukset, saattue ME3
Aigeianmereltä Egyptiin purjehti saattue AS5
HMS Ajax ja HMAS Sydney kuljettavat 5. marraskuuta joukkoja ja materiaalia Port Saidista Soudanlahdelle ja lähtevät seuraavana päivänä liittyen amiraali Cunninghamin pääosastoon
HMS Orion kuljetti Royal Air Forcen henkilöstöä ja materiaalia Port Saidista Pireukseen ja Soudanlahdelle
Operaatio Judgement eli Taranton taistelu
HMS Ajaxin, HMS Orionin, HMAS Sydneyn ja kahden hävittäjän hyökkäys Otranton salmeen
Saattueet AN6 ja MW3

Saattueet AN6 Port Saidista ja MW3 Aleksandriasta lähtivät 4. marraskuuta yhdessä kohti Kreetaa. Saattueita suojasivat ilmatorjuntaristeilijät HMS Calcutta ja HMS Coventry sekä hävittäjät HMS Dainty, HMAS Vampire, HMAS Voyager ja HMAS Waterhen. Soudanlahden edustalla HMAS Voyager ja saattue AN6 jatkoivat kohti Adrianmerta ja loppuosa lähti kohti länttä kohteena Malta.
Operaatio Coat

Force H lähti 7. marraskuuta merelle Gibraltarilta kohti Maltaa. Osastoon kuuluivat lentotukialus HMS Ark Royal, risteilijä HMS Sheffield ja viisi hävittäjää. Osasto liittyi Force F:ään, joka oli muodostettu Välimeren laivastoon siirrettävistä aluksista, toimittaakseen Maltalle henkilöstöä ja materiaalia. Force F:ään kuuluivat seuraavat alukset:
taistelulaiva HMS Barham (700 henkeä)
raskas risteilijä HMS Berwick (750 henkeä, 10 kpl Bofors-ilmatorjuntatykkiä)
kevyt risteilijä HMS Glasgow (400 henkeä)
hävittäjät HMS Griffin, HMS Greyhound, HMS Gallant, HMS Fury, HMS Faulknor ja HMS Fortune kullakin 50 henkeä
Listan kolme viimeistä hävittäjää oli irrotettu Force H:sta ja palaisivat Maltalta takaisin Gibraltarille.
Saattue ME3

Saattue ME3 lähti 10. marraskuuta Maltalta kohti Egyptiä. Siihen kuului neljä kauppalaivaa, joiden suojana olivat taistelulaiva HMS Ramillies, ilmatorjuntaristeilijä HMS Coventry ja kaksi hävittäjää. Saattueen mukana osan matkaa kulkivat HMS Terror ja HMAS Vendetta purjehtiessaan Maltalta Soudanlahteen Kreetalle. Saattue saapui 13. marraskuuta Aleksandriaan.
Saattue AS5

Saattuetta suojasivat HMS Wryneck, kaksi troolaria ja kaksi aseistettua maihinnousualusta. Saattue saapui varhain aamulla 15. marraskuuta Aleksandriaan.
Prince William Sound

Prince William Sound
Prince William Sound on Alaskanlahteen kuuluva vesialue Alaskan etelärannikolla, Kenain niemimaan itäpuolella. Se on Alaskanlahdesta pohjoiseen erkaneva pienempi lahti, jonka suulla olevat saaret erottavat sen erilliseksi merenseläksi. Näitä saaria ovat Montague Island, Hinchinbrook Island ja Hawkins Island. Lahden rannikosta puolestaan työntyy sisämaahan pienempiä vuonoja, joista moniin purkautuu jäätiköiden jäävirtoja.
Suurin Prince William Soundin rannalla sijaitseva satamakaupunki on Valdez, johon johtaa Alaskan pohjoisrannikolta alkava, osavaltion halkova öljyputki, ja joka on tämän vuoksi tärkeä öljysatama. Muita rannikkoasutuksia ovat Cordovan ja Whittierin kaupungit sekä Chenegan ja Tatitlekin kylät. Suurin osa Prince William Soundia ympäröivästä maa-alueesta kuuluu Chugachin kansallispuistoon.
Historiaa

Prince William Soundin alueella vuonna 1964 tapahtunut pitkäperjantain maanjäristys oli voimakkain tunnettu maanjäristys koko Pohjois-Amerikan historiassa. Maanjäristys aiheutti lähes 70 metrin korkuisia tsunameja, jotka tuhosivat useita alueella sijaitsevia kaupunkeja ja aiheuttivat yhteensä yli 120 ihmisen kuoleman.
Vuonna 1989 öljytankkeri M/T Exxon Valdezin karilleajon seurauksena mereen pääsi erittäin suuri määrä raakaöljyä, joka aiheutti suuret ympäristövahingot. Onnettomuuden seurauksena menehtyi yli 250 000 merilintua, 300 hyljettä, 250 valkopäämerikotkaa, 22 miekkavalasta sekä miljardeja lohen ja sillin alkioita.
Prince William Sound on nimetty Britanniaa 1830-luvulla hallinneen Vilhelm IV:n mukaan. Sen aiempi nimi oli Sandwich Sound.
Kirjallisuutta

Bell Brian & Sherwonit Bill: Insight Guide: Alaska, s. 177–183.  APA Publications Services, 2004.  ISBN 981-4137-79-0  (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aleksandr Privalov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Innsbruck 1964 | 20 km |  |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | 20 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Uumaja 1961 | 20 km |  |
|  Hopeaa | Uumaja 1961 | joukkuekilpailu |  |
Aleksandr Vasiljevitš Privalov  (ven. Александр Васильевич Привалов, 6. elokuuta 1933 – 19. toukokuuta 2021) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä.
Privalov oli 1960-luvun alkupuolen menestyneimpiä ampumahiihtäjiä, mutta yhtään kultamitalia hän ei arvokisoissa voittanut. Squaw Valleyn 1960 olympiakisoissa Privalov ampui kolmella ensimmäisellä paikalla puhtaasti, mutta viimeisessä ammunnassa hän teki kolme ohilaukausta ja sai kuusi sakkominuuttia. Hän sai pronssia noin 1,5 minuuttia voittajalle, Ruotsin Klas Lestanderille hävinneenä. Innsbruckin 1964 olympiakisoissa Privalov selvisi ilman sakkoja, mutta hän hävisi myös puhtaasti ampuneelle maanmiehelleen, Vladimir Melaninille yli kolme minuuttia ja sai hopeaa.
MM-kisoissa Aleksandr Privalov sai 20 kilometrillä hopeaa 1961, kun Suomen Kalevi Huuskonen voitti hänet noin kolmella minuutilla. Neuvostoliitto voitti joukkuemestaruuden 1959 ja 1962, mutta koska Privalov oli kummassakin kilpailussa vasta maansa neljänneksi paras edustaja, ei hän saanut joukkuekilpailun kultamitalia.
Kilpailu-uransa jälkeen Privalov on toiminut muun muassa Neuvostoliiton ampumahiihtäjien päävalmentajana, kansainvälisen liiton UIPMB:n hallituksessa sekä joukkueenjohtajana ja tuomarina arvokisoissa.
Saavutuksia

Olympiahopeaa 20 kilometrillä 1964
Olympiapronssia 20 kilometrillä 1960
MM-hopeaa 20 kilometrillä ja joukkuekilpailussa 1961
Princesa de Asturias -luokka

| Princesa de Asturias -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  6 888 t
Pituus:  110,97 m
Leveys:  18,59 m
Syväys:  6,61 m
Koneteho:  14 800 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  542
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 24 cm tykkiä 8 × 14 cm tykkiä 8 × 57 mm/42 -tykkiä
Princesa de Asturias -luokka oli Espanjan laivaston kolmen 1890-luvulla valmistetun aluksen muodostama panssariristeilijäluokka.
Suunnittelu

Luokan alukset olivat 110,97 metriä pitkiä ja niiden leveys oli 18,59 ja syväys 6,61 metriä. Alusten uppouma oli 6 888 tonnia. Alusten propulsiojärjestelmä oli kaksiakselinen ja tuotti 14 800 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 20 solmun huippunopeuden.
Alusten suojana oli 30,2 senttimetrin panssarivyö. Tulenjohtotorni ja tykkien barbetit oli suojattu 20 senttimetrin panssarilla ja tykkitornit 9,9 senttimetrin panssarilla. Alusten kannen panssarointi oli 5,7 senttimetriä paksu.
Alusten pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä ja apuaseina kahdeksan 14 senttimetrin tykkiä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Princesa de Asturias | Arsenal de Caracca, Cadiz | 1890 | 17. lokakuuta 1896 | 1902 | poistettu 1927 |
| Cataluña | Cartagena | 1890 | 24. syyskuuta 1900 | 1903 | poistettu 1929 |
| Cardenal Cisneros | Ferrol | 1890 | 19. maaliskuuta 1897 | 1902 | tuhoutunut karilleajossa 28. lokakuuta 1905 |