stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leontion (kaupunki)

| Leontion> Λεόντιον |
| --- | --- |
 Leontionin teatterin rauniot.
Sijainti
 Leontion
Koordinaatit:  38°01′49″N, 21°54′47″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Káto Vlasía, Kalávryta, Akhaia, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akhaia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leontion (m.kreik. Λεόντιον, lat. Leontium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee linnuntietä noin 2,6 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Kalávrytan kunnan Káto Vlasían kylästä.
Maantiede

Leontionin kaupunki sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisissa sisäosissa Erymanthos-vuoren koillispuolella. Se oli rakennettu nykyisin nimellä Kastrítsi tunnetulle kukkulalle. Paikka on linnuntietä pitkin noin 2,6 kilometriä ja tietä pitkin noin viisi kilometriä pohjoiseen nykyisestä Káto Vlasían kylästä. Kukkulan korkeus on noin 750–800 metriä merenpinnasta laskettuna, ja sitä reunustavat rotkot itä- ja luoteispuolelta. Kaupungin paikkaa ei tule sekoittaa nykyiseen Leóntion kylään, joka sijaitsee noin kymmenen kilometriä pohjoisempana.
Leontionin kautta kulkivat luonnolliset kulkuväylät Patraista Kleitoriin ja Aigionista Psofiihin. Leontionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Leontesia (Λεοντησία). Sen alueen kokoa ei tunneta.
Historia

Leontionin paikka on arkeologisten löydösten perusteella ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla ja edelleen arkaaiselta kaudelta eteenpäin. Leontion on luettu nykytutkimuksessa arkaaisen tai klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Se vaikuttaa olleen ainakin varhaisemmalla klassisella kaudella Rhypesin eli Rhypain alaisuudessa. Siksi kaupunki ei kuulunut alun perin Akhaian liiton dodekapoliin kahdentoista kaupungin joukkoon, mutta siitä tuli myöhemmin jäsen, kun se korvasi Rhypesin.
Makedonian kuningas Antigonos II perusti Leontionin uudestaan vuonna 275 eaa. Leontion oli polis viimeistään tämän jälkeen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Leontēsios (Λεοντήσιος). Polybios kertoo aitolialaisen Euripidaan johtamien elisläisten vetäytyneen Leontioniin marssittuaan Farain alueen läpi aina Aigioniin saakka. Tämä ajoittuu hellenistiselle kaudelle vuoteen 217 eaa. On mahdollista, että aitolialaiset tuhosivat Leontionin tuolloin. Polybios kertoo myös, että Rooman asiaa Akhaian liiton loppuaikoina ajanut Kallikrates oli kotoisin Leontionista.
Arkeologisten löydösten perusteella Leontion vaikuttaa tulleen tuhotuksi hellenistisellä kaudella, jonka jälkeen asutus siirtyi hieman etelämmäksi ja sen vanhaa paikkaa käytettiin roomalaisella kaudella hautausmaana. Kaupungin rauniot tunnettiin jo 1800-luvulla, mutta niitä luultiin pitkään Tritaian kaupungiksi, kun taas Leontion sijoitettiin virheellisesti nykyisen, kaupungista nimensä ottaneen Leóntion kylän paikalle. Leontionin paikalla on suoritettu arkeologisia tutkimuksia erityisesti vuosina 1954 sekä 1957–1958.
Rakennukset ja löydökset

Leontionin kaupunki oli ympäröity muureilla, jotka ajoitetaan 200-luvulle eaa. Ne oli tehty paikallisesta kalkkikivestä tehdyistä monikulmaisista kivistä. Muureissa on useita neliskulmaisia ja yksi puoliympyrän muotoinen torni. Muureja on säilynyt suhteellisen hyvin lähes koko niiden matkalta, erityisen hyvin luoteissivulta.
Kaupungista parhaiten säilynyt rakennus on kreikkalainen teatteri, joka oli rakennettu kiinni kaupunginmuuriin. Se ajoitetaan 300-luvun eaa. lopulle. Teatteri oli tehty tuffi- ja kalkkikivestä. Sen orkhestran halkaisija on ollut yhdeksän metriä. Katsomosta on säilynyt yhdeksän alinta penkkiriviä.
Kaupungista on tunnistettu myös muun muassa temppeliksi oletettu rakennus ja useita muita monumentaalirakennuksia. Kukkulalla on jäänteitä myös useista tukimuureista ja asuinrakennuksista. Sieltä on löydetty myös roomalaisaikaisia hautoja, jotka todistavat kaupungin vanhan paikan jääneen asumattomaksi.
Jaan

| Jaan |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  mm. Ivan, Jaani, Jack, Jan, Jani, Janne, János, Jean, Jens, Johan, John, Jon, Jonny, Juan, Juha, Juhan 
Nimen alkuperä:  Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jaan on miehen etunimi. Se on Johannes-nimen virolainen lyhentymä ja yksi Viron yleisimmistä miehennimistä.
Jaan-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 740 miehellä. Jaanilla ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää, mutta Virossa  nimipäivä on 24. kesäkuuta.
Tunnettuja Jaaneja

Jaan Anvelt (1884–1937), virolainen bolševikki
Jaan-Frederik Brunken (s. 1990), saksalais-suomalainen tennispelaaja
Jaan Ehlvest (s. 1962), virolainen shakinpelaaja
Jaan Jung (1835–1900), virolainen opettaja ja arkeologi
Jaan Kaplinski (1941–2021), virolainen kirjailija
Jaan Kikkas (1892–1944), virolainen painonnostaja ja olympiamitalisti
Jaan Kirsipuu (s. 1969), virolainen maantiepyöräilijä
Jaan Koort (1883–1935), virolainen kuvanveistäjä ja taidemaalari
Jaan Kross (1920–2007), virolainen kirjailija
Jaan Kruusvall (1940–2012), virolainen kirjailija ja toimittaja
Jaan Kärner (1891–1958), virolainen kirjailija ja päätoimittaja
Jaan Lintrop (1885–1962), virolainen kirjailija ja toimittaja
Jaan Mahlapuu (1894–1917), virolainen hävittäjälentäjä
Jaan Maide (1896–1945), virolainen kenraalimajuri
Jaan Malin (s. 1960), virolainen runoilija
Jaan Manitski (s. 1942), virolainen poliitikko, liikemies ja taiteenkeräilijä
Jaan Poska (1866–1920), virolainen poliitikko
Jaan Raamot (1873–1927), virolainen poliitikko
Jaan Rekkor (s. 1958), virolainen näyttelijä
Jaan Ross (s. 1957), virolainen musiikkitieteilijä ja psykologi
Jaan Rääts (1932–2020), virolainen säveltäjä
Jaan Soots (1880–1942), virolainen kenraali ja poliitikko
Jaan Talts (s. 1944), virolainen painonnostaja ja olympiavoittaja
Jaan Teemant (1872–1941), virolainen poliitikko
Jaan Toomik (s. 1961), virolainen videotaiteilija
Jaan Tooming (1946–2024), virolainen näyttelijä, teatteri- ja elokuvaohjaaja ja kirjailija
Jaan Tõnisson (1868–1941), virolainen poliitikko
Jaan Õunapuu (s. 1958), virolainen poliitikko
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Jaan (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Lekyytti

Attikalainen valkopohjatekniikalla koristeltu lekyytti, n. 450–440 eaa. Metropolitan Museum of Art.
Lekyytti (m.kreik. λήκυθος, lēkythos, door.kreik. λάκυθος, lakythos, lat. lecythus) on antiikin aikana käytetty keraaminen öljypullo. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Historia ja käyttö

Lekyyttejä käytettiin öljy- ja voidepulloina. Nimi lekythos viittasi kreikassa monenlaisiin pulloihin ja öljy-astioihin, mukaan lukien myös muun muassa aryballokset, mutta nykyisin termiä käytetään tutkimuksessa juuri tietynlaisesta, tässä kuvatusta pullotyypistä. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Varhaisimmat attikalaisen keramiikan mustakuviotekniikalla koristellut lekyytit tehtiin 500-luvulla eaa., ja saivat muotonsa mahdollisesti korinttilaisesta keramiikasta. Varhaismuodot olivat pyöreähköjä tai ovaalinmuotoisia, ja perustuivat mahdollisesti korinttilaisiin aryballoksiin. Attikalainen hartialekyytin alkumuoto kehittyi noin vuoteen 560 eaa. mennessä, ja kanonisoitui perustyypiksi vuosisadan lopulle tultaessa.
Lekyyttejä käytettiin paitsi arkikäytössä myös uskonnollisissa seremonioissa ja erityisesti hautausrituaaleissa, kuten ruumiin voitelussa. Niitä myös asetettiin vainajien haudoille. Tämä käy ilmi siitä, että niitä on löydetty paljon hautausmailta, sekä vaasimaalauksista, joissa lekyytit esitetään usein haudoilla. Monet näistä maalauksista on tehty lekyytteihin itseensä. 400-luvun eaa. lopulla valmistettiin myös suurikokoisia lekyyttejä, jotka oli ilmeisesti tarkoitettu hautapaikan merkeiksi.
Lekyytistä sai nimensä lekythion, joka oli kreikkalaisessa metriikassa eräs runosäe.
Muoto ja tyypit

Lekyytti on pitkänomainen, hoikka ja syllinterimäinen, suiposti alaspäin kapeneva kapeakaulainen pullo. Siinä on ahdas ja syvä suu, ohut kaula, matala jalka ja yksi pystysuora kädensija, joka saa alkunsa hartiasta ja kaartuu kiinni kaulan alaosaan. Kuppimaisen suuosan terävä sisäreuna esti öljyn läikkymisen. Joissakin lekyyteissä on sisällä pienempi kammio, jolloin niihin on mahtunut vähemmän öljyä kuin ulospäin näyttäisi. Lekyyttien korkeus on tyypillisesti noin 20–50 cm. Suurimmat hautakivilekyytit ovat korkeudeltaan noin metrin. Klassisen kauden attikalaisten lekyyttien maalauskoristelussa käytettiin erityisesti valkopohjatekniikkaa.
Lekyytti muistuttaa monin tavoin aryballosta, mutta on yleensä tätä korkeampi. Lekyytin ja aryballoksen välimuoto on lekythos aryballos.
Lekyytin tyyppejä ovat:
Muoto ja tyypit > Deianeira-lekyytti

Deianeira-lekyytti on lekyyttien alkuperäinen muoto, jota valmistettiin 500-luvun eaa. alkupuolella. Sitä tuotettiin erityisesti korinttilaisessa keramiikassa. Lekyytit koristeltiin alun perin mustakuviotekniikalla.
Deianeira-lekyytin muoto ulkoa ja sisältä.
Deianeira-lekyytti, n. 575–550 eaa.
Deianeira-lekyytti, n. 550 eaa.
Deianeira-lekyytti, n. 550 eaa.
Deianeira-lekyytti, n. 550 eaa.
Muoto ja tyypit > Hartialekyytti

Hartialekyytti on lekyytin myöhempi perusmuoto. Se on saanut nimensä siitä, että sen vartalon yläosa on muuta vartaloa leveämpi eli ”harteikas”. Vaasi kapenee alaspäin. Tyyppi kehittyi noin vuoteen 560 eaa. mennessä samaan aikaan hartiallisen hydrian ja kaula-amforan kanssa. Lekyytit koristeltiin edelleen pääosin mustakuviotekniikalla.
Hartialekyytin muoto ulkoa ja sisältä.
Hartialekyytti, n. 500 eaa.
Hartialekyytti, n. 480–470 eaa.
Hartialekyytti, n. 480–470 eaa.
Hartialekyytti, n. 460–450 eaa.
Muoto ja tyypit > Sylinterilekyytti

Sylinterilekyytti on saanut nimensä siitä, että sen vartalo on tasaisen sylinterimäinen, kunnes kapenee alaosastaan jalkaa kohti. Tyyppi kehittyi noin 535–500 eaa. ja oli hallitseva muoto 400-luvulla eaa. Sylinterilekyyttejä tehtiin erityisesti attikalaisessa keramiikassa. Niiden koristelussa käytettiin erityisesti valkopohjatekniikkaa.
Sylinterilekyytin muoto ulkoa ja sisältä.
Sylinterilekyytti, n. 480–470 eaa.
Sylinterilekyytti, n. 460–450 eaa.
Sylinterilekyytti, n. 420 eaa.
Sylinterilekyytti, n. 420 eaa.
Muoto ja tyypit > Vatsalekyytti

Vatsalekyytti on saanut nimensä vartalonsa pyöreähköstä muodosta. Se muistuttaa monin tavoin perustyypin lekyyttiä, josta alaosa on ikään kuin leikattu pois. Lekyytissä ei ole terävää hartiaa. Pohja ja jalka ovat leveät. Vatsalekyyttejä alettiin valmistaa 400-luvun eaa. loppupuolella. Monet myöhemmät muodot ovat attikalaista Kertš-tyyliä tai peräisin eteläitalialaisesta keramiikasta.
Vatsalekyytin muoto ulkoa ja sisältä.
Vatsalekyytti, n. 450 eaa.
Vatsalekyytti, n. 440 eaa.
Vatsalekyytti, Kertš-tyyli, n. 350 eaa.
Vatsalekyytti, 300-luku eaa.
Muoto ja tyypit > Terholekyytti

Terholekyytti on harvinaisempi muoto, joka on saanut nimensä tammenterhoa muistuttavasta ylöspäin kapenevasta muodostaan.
Terholekyytin muoto ulkoa ja sisältä.
Terholekyytti, n. 410–400 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta lekyytit Wikimedia Commonsissa
Leontopolites

| Leontopolites> Λεοντοπολίτης𓈫 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Leontopolites
Koordinaatit:  30°45′0″N, 31°15′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti
Numero:  11. (L11)
Pääkaupunki:  Leontopolis
Aiheesta muualla
  Leontopolites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leontopolites (m.kreik. Λεοντοπολίτης νομός, Leontopolitēs nomos), egyptiläisittäin Hesbu (egypt. 𓈫, Ḥsbw, Ḥsb, Kꜣ-ḥsbw, Kꜣ-ḥsb), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 11. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielinen nimi viittaa Heseb-härkään. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Hesebu ja Ka-heseb. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L11.
Maantiede

Leontopoliteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 11. nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston keskiosissa Niilin Mendesiakos- ja Tanitikos-suuhaarojen välissä. Sen länsipuolella sijaitsi Busiriteen (L09) nomos, pohjoispuolella Hermopoliteen (L15) ja Mendesioksen (L16) nomokset, itäpuolella Bubastiteen (L18) ja Taniteen (L19) nomokset, ja eteläpuolella Athribiteen (L10) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Leontopolis eli egyptiläisittäin Ta-remu (nyk. Tell al-Moqdam). Pääkaupungiksi mainitaan kuitenkin myös Kabasos (Hebes-ka/Ka-hebes).
Historia

Leontopoliteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L11, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomos tunnetaan Ptolemaios II Filadelfoksen aikaisesta tuloverotusta käsittelevästä papyruksesta (Papyrus Revenue Laws, Rev. pap.). Antiikin ajan kirjailijoista nomoksen mainitsevat Strabon, Plinius vanhempi ja Klaudios Ptolemaios. Se tunnetaan myös nomoksen lyömistä roomalaisaikaisista rahoista. Nomos esiintyy kuitenkin tällöin Ala-Egyptin 10. nomoksena (L10). Sen paikalla 11. nomoksena (L11) esiintyy Farbaithiteen nomos, joka toisaalla mainitaan Taniteen nomoksen (L19) toisena nimenä.
Nomoksen pääjumala oli Isis. Nomos ei esiinny faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa, joten sen jumala tässä yhteydessä jää epäselväksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leontopolites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Piirros Leontopoliteen nomoksen lyömästä roomalaisaikaisesta rahasta.
Leonid

| Leonid |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  16. huhtikuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Leontios, Léonide, Leonzio, Leoncio
Nimen alkuperä:  kreikkalainen Leonidas, leijonan poika
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leonid (ven. Леонид, ukr. Леонід ) on miehen etunimi. Alkuperältään se on venäläinen ja ukrainalainen lyhentymä muinaiskreikkalaisesta nimestä Leonidas (Λεωνιδας), joka merkitsee leijonanpoikaa.
Nimen on tehnyt tunnetuksi Spartan kuningas ja sotapäällikkö Leonidas I, joka sai surmansa Thermopylain taistelussa. Myöhemmin nimi on ollut myös muutamilla kristityillä pyhimyksillä. Yksi heistä oli korinttilainen varhaiskristillinen marttyyri, jonka muistoksi nimi esiintyy Suomen ortodoksisessa kalenterissa 16. huhtikuuta.
Suomessa Leonid-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 687.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leonid Wikimedia Commonsissa
León (Espanja)

| León |
| --- | --- |
 Leónin katedraali
 lippu:  vaakuna
 León
 Koordinaatit: 42°36′20″N, 5°34′12″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Kastilia ja León
Maakunta:  León
Perustettu:  68
Hallinto:  
 – Pormestari:  Emilio Gutiérrez Fernández
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  39,03 km²
Korkeus:  837 m
Väkiluku (2015):  127 817
 – Väestötiheys:  3300 as./km²
 
 www.aytoleon.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
León on kaupunki Luoteis-Espanjassa, Kastilia ja Leónin itsehallintoalueessa Leónin maakunnassa. Kaupungissa on 127 817 asukasta (2015), neljännes maakunnan väestöstä ja se on siten maakunnan suurin kaupunki.
Leónin maamerkkejä ovat goottilainen katedraali, Real Colegiata de San Isidoro ja Casa de Botines, joka on yksi arkkitehti Antoni Gaudín varhaisimpia töitä.
Ilmasto

Leónissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 11 °C ja keskimääräinen sademäärä 560 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 20 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 70 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 23 millimetriä.
Historia

León perustettiin vuonna 68 roomalaisen Legio VII Geminan tukikohdaksi ja sitä kutsuttiin nimellä Legio (suom. legioona), josta tulee myös kaupungin nykyinen nimi.
Visigoottikuningas Leovigild valloitti kaupungin 500-luvulla ja muslimit vuonna 712. Vuonna 856 kuningas Ordoño I asutti kaupungin uudelleen ja Ordoño II teki siitä Leónin kuningaskunnan pääkaupungin 914. Al-Mansur Ibn Abi Aamir ryösti kaupungin vuonna 987, mutta kuningas Alfonso V rakensi sen uudelleen.
León oli pysähdyspaikka pyhiinvaeltajille matkalla Santiago de Compostelaan. 1500-luvulta lähtien kaupungin tärkeys alkoi vähentyä.
Espanjan sisällissodassa León liittyi kesäkuussa 1936 taisteluun tasavaltalaisia vastaan.
1980-luvulta lähtien León on ollut leonilaisen nationalismin polttopiste, kansallismieliset ovat pyrkineet eroamaan Kastilia ja Leónista ja luomaan oman autonomisen alueen, jopa oman valtion, joka muodostettaisiin Leónin, Salamancan ja Zamoran maakunnista.lähde?
Juhlapäiviä

Paikallisia juhlapäiviä ovat: 24. kesäkuuta, 29. heinäkuuta ja 5. lokakuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta León Wikimedia Commonsissa
Evert Jakobsson

Evert Jakobsson vuonna 1906.
Evert Brynolf Jakobsson (16. helmikuuta 1886 Helsinki – 16. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen juristi ja yleisurheilija.
Jakobsson sijoittui Lontoon 1908 olympialaisissa perinteisen tyylin keihäänheitossa kahdeksanneksi ja karsiutui vapaan tyylin keihäänheiton loppukilpailusta. Vuonna 1906 hän saavutti keihäänheitossa kahdesti molempien käsien yhteistuloksen epävirallisen maailmanennätyksen, 96,55 ja 98,47 m. Paremman käden heiton tulokseksi Jakobsson sai 57,42 m. Jakobssonin tulokset perustuivat parannukseen, jonka hän yhdessä Jarl-veljensä kanssa oli tehnyt keihääseen: sen narupunoksen alle oli sijoitettu kaksi jäykkää nuoranpätkää, joiden päät ulkonivat punoksen alta ja mahdollistivat paremman  otteen keihäästä. Menetelmä kiellettiin vuonna 1906. Paremman käden keihäänheiton sääntöjenmukainen maailmanennätys vuonna 1906 oli ruotsalaisen Eric Lemmingin 53,79 m. Seuratasolla Jakobsson edusti Helsingin Reipasta.
Evert Jakobsson oli varatuomari ja hän toimi johtotehtävissä vakuutusalalla, muun muassa Vakuutusyhtiö Tarmon toimitusjohtajana. Jakobsson osallistui kunnallispolitiikkaan Haagan kauppalassa; hän oli kauppalanjohtajana 1922–1923.
Evert Jakobssonin serkku oli taitoluistelun olympiavoittaja Walter Jakobsson. Teatterinjohtaja ja ohjaaja Jack Witikka oli hänen poikansa.
Evert Jakobssonin veli Jarl Jakobsson heitti myös keihästä ja osallistui Lontoon olympialaisiin.
François Jacob

| François Jacob |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1920 Nancy
Kuollut: 19. huhtikuuta 2013 (92 vuotta) Pariisi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Mikrobiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1965)
François Jacob (17. kesäkuuta 1920 Nancy – 19. huhtikuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen molekyylibiologi ja geneetikko, jolle myönnettiin vuonna 1965 Nobelin lääketieteen palkinto yhdessä André Michel Lwoffin ja Jacques Monod'n kanssa.
Jacob syntyi Nancyssä juutalaisten Simon Jacobin ja Thérèse Franckin ainoaksi pojaksi. Ranskan tiedeakatemia myönsi hänelle vuonna 1962 Charles Léopold Mayerin palkinnon, ja vuonna 1996 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi. Hän oli myös Royal Societyn ulkomaalaisjäsen. Jacobin kirjateoksiin kuuluu mm. Kärpänen, hiiri ja ihminen (La Souris, la Mouche et l’Homme).
Jacob meni vuonna 1947 naimisiin pianisti Lise Blochin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Pierre (s. 1949), Laurent (s. 1952), Odile (s. 1952) ja Henri (s. 1954). Bloch kuoli, ja Jacob meni vuonna 1999 uusiin naimisiin Geneviève Barrierin kanssa.
Suomennettu teos

Jacob, François: Kärpänen, hiiri ja ihminen.  ((La souris, la mouche et l’homme, 1997.) Suomentanut Hanna Sutela)  Helsinki:  Terra Cognita, 1998.  ISBN 952-5202-19-4
Lentopallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1977

Lentopallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1977 pelattiin Suomessa 25. syyskuuta - 2. lokakuuta. Kyseessä olivat järjestyksessään kymmenennet naisten lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut ja ne pelattiin samanaikaisesti miesten turnauksen kanssa. Kisapaikkakuntina toimivat Tampere, Kotka, Turku ja Lahti. Suomi voitti avausottelussaan 25. syyskuuta Kotkassa Saksan liittotasavallan 3–2.
Alkulohkot > Lohko A

Kotka
| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräp>  suhde | P |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Itä-Saksa | 5 | 4 | 1 | 14-3 | 1.655 | 9 |  | 3-0 |  | 3-0 | 3-0 | 3-0 |
|  Puola | 5 | 4 | 1 | 12-4 | 1.552 | 9 |  |  | 3-0 | 3-1 | 3-0 | 3-0 |
|  Bulgaria | 5 | 4 | 1 | 12-5 | 1.287 | 9 | 3-2 |  |  | 3-0 | 3-0 | 3-0 |
|  Länsi-Saksa | 5 | 1 | 4 | 6-13 | 0.846 | 6 |  |  |  |  | 3-1 |  |
|  Italia | 5 | 1 | 4 | 4-12 | 0.623 | 6 |  |  |  |  |  | 3-0 |
|  Suomi | 5 | 1 | 4 | 3-14 | 0.560 | 6 |  |  |  | 3-2 |  |  |
Alkulohkot > Lohko B

Turku
| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräp>  suhde | P |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | 5 | 5 | 0 | 15-1 | 2.615 | 10 |  | 3-0 | 3-0 | 3-1 | 3-0 | 3-0 |
|  Unkari | 5 | 4 | 1 | 12-6 | 1.257 | 9 |  |  | 3-1 | 3-2 | 3-0 | 3-0 |
|  Tšekkoslovakia | 5 | 3 | 2 | 10-8 | 1.051 | 8 |  |  |  | 3-2 | 3-0 | 3-0 |
|  Romania | 5 | 2 | 3 | 11-13 | 0.963 | 7 |  |  |  |  | 3-2 | 3-2 |
|  Jugoslavia | 5 | 1 | 4 | 5-14 | 0.674 | 6 |  |  |  |  |  | 3-2 |
|  Alankomaat | 5 | 0 | 5 | 4-15 | 0.588 | 5 |  |  |  |  |  |  |
Sijoitusottelut > sijat 9-12

| 1>  kierros | 1>  kierros | 1>  kierros | 1>  kierros | 1>  kierros | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. lokakuuta | Lahti | Italia | 2–3 | Alankomaat | 6-15 | 15-5 | 5-15 | 15-11 | 11-15 |
| 1. lokakuuta | Lahti | Jugoslavia | 3–2 | Suomi | 16-18 | 15-11 | 2-15 | 15-11 | 15-8 |
| ottelu 11>  sijasta  | ottelu 11>  sijasta  | ottelu 11>  sijasta  | ottelu 11>  sijasta  | ottelu 11>  sijasta  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. lokakuuta | Lahti | Italia | 3–1 | Suomi | 15-11 | 15-5 | 8-15 | 15-6 |  |
| ottelu 9>  sijasta  | ottelu 9>  sijasta  | ottelu 9>  sijasta  | ottelu 9>  sijasta  | ottelu 9>  sijasta  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. lokakuuta | Lahti | Jugoslavia | 3–0 | Alankomaat | 15-9 | 15-13 | 15-2 |  |  |