stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Egyptin presidentinvaali 2012
Ehdokasasettelu

Vaalin ehdokasasettelussa oli ongelmia ja useita ehdokkaita evättiin erinäisten syiden takia. Presidentinvaalien ehdokkaaksi haki yhteensä yli 20 henkilöä, joista 13 ilmoittautuneen ehdokkuus hyväksyttiin. Näihin kuuluvat muun muassa maltillinen islamisti Abdel-Moneim Ablofoth, muslimiveljeskunnan Muhammad Mursi, entinen pääministeri Ahmad Shafiq sekä Mubarakin entinen ulkoministeri ja entinen Arabiliiton johtaja Amr Moussa.
Tuomioistuin hyllytti maallista liberaalipuoluetta edustaneen Ayman Nourin, koska tämä oli istunut viisi vuotta vankilassa petoksesta ja asiakirjojen väärentämisestä. Nour oli ollut vuoden 2005 vaaleissa Mubarakin vastaehdokas, ja tuli vaaleissa toiseksi 7,6 prosentin osuudella. Nourin epäämisen myötä myös Muslimiveljeskunnan alkuperäisen ehdokkaan, puolueen varapuheenjohtaja Khairat al-Shaterin, asema kyseenalaistettiin ja lopulta hänet hylättiin. Al-Shater istui seitsemän vuotta vankilassa tuomittuna terrorismista ja rahanpesusta. Ehdokkaansa epävarman aseman johdosta puolue nimesi varaehdokkaakseen puolueen johtajan Muhammad Mursin.
Lisäksi äärivanhoillisten salafistien ehdokkaan Hazem Abu Ismailin kelpoisuudesta ei ollut varmuutta, sillä tämän äidin sanottiin olevan kaksoiskansalainen. Lain mukaan ehdokkaiden vanhemmilla saa olla vain Egyptin kansalaisuus. Abu Ismail kiisti väitteen, ja piti ehdokkuuden kyseenalaistusta salajuonena häntä vastaan. Vaalilautakunta päätyi lopulta hylkäämään Abu Ismailin ehdokkuuden. Abu Ismailin asianajaja tuomitsi päätöksen välittömästi, ja uskoi vaalikomitean saaneen hylkäämispäätöksen käskynä Egyptiä johtavalta sotilasneuvostolta.
Huhtikuussa 2012 Egyptissä hyväksyttiin laki, joka kielsi presidenttiehdokkuuden niiltä, jotka toimivat pääministerinä, varapresidenttinä, presidenttinä tai puoluejohdossa Hosni Mubarakin valtakauden viimeisenä vuosikymmenenä. Tämän myötä yhtenä kärkiehdokkaista pidetyn entisen pääministeri Ahmed Shafiqin ehdokkuus hylättiin. Shafiq valitti päätöksestä ylimpään vaalilautakuntaan, joka hyväksyi valituksen ja palautti Shafiqin ehdokkuuden, koska tämä oli ilmoittautunut ehdokkaaksi ennen lain voimaan astumista. Ehdokkaista hylättiin myös viimeisimpänä presidenttikisaan ilmoittautunut Mubarakin aikainen tiedustelupäällikkö ja varapresidentti Omar Suleiman, joka keräsi vaaditut 30 000 allekirjoitusta muutamassa päivässä. Suleiman hylättiin, koska hän ei saanut tarpeeksi tukea riittävän monesta maakunnasta.
Tulokset

| Ehdokkaat | Puoluetausta | 1> kierros.Ääniä | 1> kierros. % | 2>  kierros.Ääniä | 2>  kierros. % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Muhammad Mursi | Vapaus- ja oikeuspuolue | 5 764 952 | 24,78 % | 13 230 131 | 51,73 % |
| Ahmad Shafiq | Sitoutumaton | 5 505 327 | 23,66 % | 12 347 380 | 48,27 % |
| Hamdeen Sabahi | Arvokkuuspuolue | 4 820 273 | 20,72 % |  |  |
| Abdel Moneim Aboul Fotouh | Sitoutumaton | 4 065 239 | 17,47 % |  |  |
| Amr Moussa | Sitoutumaton | 2 588 850 | 11,13 % |  |  |
| Mohammad Salim Al-Awa | Sitoutumaton | 235 374 | 1,01 % |  |  |
| Khaled Ali | Sitoutumaton | 134 056 | 0,58 % |  |  |
| Abu Al-Izz Al-Hariri | Sosialistinen kansan allianssipuolue | 40 090 | 0,17 % |  |  |
| Hisham Bastawisy | Kansallinen progressiivinen unionistipuolue | 29 189 | 0,13 % |  |  |
| Mahmoud Houssam | Sitoutumaton | 23 992 | 0,10 % |  |  |
| Mohammad Fawzi Issa | Demokraattinen puolue | 23 889 | 0,10 % |  |  |
| Houssam Khairallah | Demokraattinen rauhanpuolue | 22 036 | 0,09 % |  |  |
| Abdullah Alashaal | Aitouspuolue | 12 249 | 0,05 % |  |  |
| Hyväksytyt äänet yhteensä | Hyväksytyt äänet yhteensä | 23 265 516 | 98,28 % | 25 577 511 | 96,81 % |
Lähde:
Kupo

Kupo on isohko kimppu riihessä puituja suoria olkia, jotka on vyötetty oljista punotulla siteellä. Rukiin oljista tehty kupo oli sylillinen kimppu. Itä-Suomessa 16–18 tällaista sitomaa oli yksi olkimitta eli parmas. Savossa laskettiin parmaaseen menevän 12 kupoa. Myös päreet voitiin sitoa kuvoiksi. Kupo oli mittayksikkönä esimerkiksi mitattaessa nimismiehenveron suorittamiseen tarvittavia olkia.
Kuopion yhteiskoulu

Kuopion Yhteiskoulu oli Kuopiossa toiminut oppilaitos. Se perustettiin virallisesti vuonna 1893 (valmistava luokka aloitti tosin 2. syyskuuta 1892, vaikka ensimmäinen perustamisanomus hylättiinkin), jolloin se oli vasta toinen suomenkielinen yliopistoon valmistava yhteiskoulu. Ensimmäinen oli Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu vuonna 1886.
Yhteiskoulun lukio lakkautettiin 1975, ja samalla Yhteiskoulu siirtyi yksityisomistuksesta kunnalliseksi. Lukio jatkoi kunnallisena lukiona vuoteen 1995, jolloin Yhteiskoulun lukio lakkautettiin ja pääosa opiskelijoista sekä opettajista siirtyi Kuopion Klassilliseen lukioon. Yläaste jatkoi Yhteiskoulun tiloissa, ja vuonna 1996 tiloihin siirtyi myös Kuopion Musiikkilukio, joka muutti nimensä Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukioksi. Koulut käyttivät toiminnassaan myös Puistokoulun tiloja, jossa sijaitsi ennen Kuopion ruotsalainen yhteiskoulu.lähde?
Koulu on sadan vuoden aikana tuottanut monia suomen kielen ja kirjallisuuden tutkijoita sekä toimittajia lehdistöön, radioon ja televisioon. Nimekkäitä oppilaita ovat olleet esimerkiksi ministeri Tuula Haatainen, kirjailijat Elina Karjalainen ja Joel Lehtonen, lasimaalari Hannu Konola, muotoilija ja prof. emeritus Tapio Yli-Viikari, mäkihyppyvalmentaja Mika Kojonkoski, jääkiekkoilija Kimmo Timonen sekä muusikot Jenni Vartiainen, Reckless Loven Olli Hermann ja Paula Vesala.lähde?
Yhteiskoulun Musiikkilukio ja Minna Canthin lukio yhdistyi vuonna 2015 Kuopion taidelukio Lumitiksi.lähde?
Perustaminen

Perustamislupa saatiin 18. tammikuuta 1893. Sitä olivat hakeneet arkkitehti Leander Ikonen ja kollega P. A. Sahlsten, Kuopion kauppakoulun johtaja Kaarlo Brofeldt ja kirjailija Minna Canth.
Yhteiskoulun perusta on Uusi Savo -lehden päätoimittaja Pekka Brofeldtin keväällä 1891 uutta yhteiskouluajatusta puoltavasta linjauksesta, jota myös Canth ja hänen ystäväpiirinsä tukivat vahvasti. Myös maisteri P. A. Sahlsten ajoi samankaltaista linjaa. Liikehdintä oli alkanut muun muassa Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun perustamisella vuonna 1886. Kuopion päättäjät ottivat myös viiveellä neuvosta opikseen ja perustivat Kuopion Yhteiskoulun, joka oli tarkoitettu sekä naisille että miehille.lähde?
Koulun oma rakennus (arkkitehti Leander Ikonen) pystytettiin vuonna 1897 Minna Canthin kadun ja Haapaniemenkadun kulmaukseen. Ensimmäiset viisi vuotta oli toimittu vuokrahuoneistoissa eri puolilla kaupunkia.
Perustaminen > Rohkea edistyksellisyys

Kansakouluun suoraan kytkeytyvää oppikoulumuotoa ajanut P. A. Sahlsten laati kunnianhimoisen lukuohjelman Kuopion Yhteiskoulua varten. Se pohjautui kielten osalta Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun ohjelmaan ja muilta osin valtion reaalilyseoihin. Rohkea lukusuunnitelma oli kuitenkin liikaa valtakunnan päättäjille, ja ensimmäinen anomus hylättiin senaatin istunnossa elokuussa 1892. Vallanpitäjät eivät olleet tuolloin vielä valmiita uskomaan, että kansakoulu voisi toimia oppikoulun pohjana.lähde?
Nya Pressenin mukaan Kuopion suomalaisen yhteiskoulun lukusuunnitelma oli täydellisempi kuin valtion reaalilyseoiden. Hakemus meni lopulta pienin muutoksin läpi vielä joulukuussa 1892. Hyväksymisen ansiosta Kuopion yhteiskoulusta tuli ensimmäinen yhteiskoulu Suomessa, jolla oli seitsenluokkainen lukusuunnitelma. Yhteiskoulun perustaminen oli myös ensimmäinen konkreettinen askel kansakoulujen ja oppikoulujen välisen koulutusputken muodostumisessa.
Koulussa toimi myös kuopiolaista merkittävää kirjapaino- ja sanomalehtihistoriaa mukaillen aktiivinen oppilaslehti Wesa, jonka ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1896.
Kuopion yhteiskoulu sai oikeuden myöntää ylioppilastutkintoja 2. toukokuuta 1899 ja keskikoulutodistuksia 19. toukokuuta 1921.
Organisaatio > Omistus

Vuosina 1893–1936 koulua pyöritti Kuopion suomalainen yhteiskoulu osakeyhtiö ja 1936–1975 Oy Kuopion yhteiskoulu. Vuonna 1975 lukio lakkautettiin ja yläkoulusta tuli kunnallinen.lähde?
Organisaatio > Rahoitus

Koululle kerättiin varoja arpajaisilla ja illanvietoilla. Canth lahjoitti näytelmänsä Hän on Sysmästä myös koulun hyväksi: "Ne näytelmäseurat, jotka haluavat kappaletta näytellä, tehkööt sopimuksen Kuopion suomalaisen yhteiskoulun johtokunnan kanssa", löytyy todisteena tästä näytelmän etulehdeltä. Novellinsa Eräs Puijolla käynti Canth kirjoitti vastaavasti koulun arpajaislehteen.
Organisaatio > Johtokunta

Tunnetut kuopiolaiset suomenmieliset feministit Minna Canth, Selma Backlund ja Elisabeth Stenius-Aarneenkallio kuuluivat alkuvaiheitaan elävän Kuopion Yhteiskoulun johtokuntaan. Canth kehitti myös innolla koulun tiloja ja opetussuunnitelmaa, ollen yksi sekä perustamisen, että alkuvaiheen toiminnan kannalta tärkeistä tekijöistä.
Tarmokkaan naisasialiikkeen ansiosta naiset saivat vuonna 1901 oikeuden kirjoittautua yliopistoon miesten tapaan, mitä kunnioittaakseen muun muassa Kuopion yliopisto nimesi vuonna 1978 toisen päärakennuksensa Canthiaksi. Kuopiossa Canth oli lopulta mukana kuudessa eri kouluhankkeessa, mikä tekee hänestä silläkin alalla yhden tuon ajan merkittävimmistä henkilöistä.
Organisaatio > Yksityiskoulun ajan rehtorit

| Rehtori | Kausi |
| --- | --- |
Liina Inkinen: 1892–1901
Vihtori Korpela: 1901–1906
Edward Vaarama: 1906–1927
Kyösti Kauppinen: 1927–1942
Olga Suninen: 1942–1943
Kaarlo Pelkonen: 1943–1948
Erkki Turunen: 1948–1974
Tapio Mustonen: 1974–1975
Lakkauttaminen

Kuopion kaupunginvaltuuston päätöksellä Kuopion Yhteiskoulu lakkautettiin 2011. Yhteiskoulun musiikkilukio sai kuitenkin jatkaa. Musiikkilukio kuitenkin päätettiin yhdistää Minna Canthin lukion kanssa vuonna 2015. Lukiot aloittivat syksyllä yhdistyneenä kantaen nimeä Kuopion taidelukio Lumit.lähde?
Aiheesta muualla

Kuopion Yhteiskoulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Hannula, Seppo: Kuopion Yhteiskoulun vaiheet 1892–1967. 1967.
Oulun linja-autoasema

Oulun linja-autoasema.
Oulun entinen linja-autoasema Torinrannassa.
Oulun linja-autoasema sijaitsee Oulun keskustassa, Vaaran kaupunginosassa lähellä Raksilaa. Linja-autoasemalta on kävely-yhteys rautatien alikulkutunnelin kautta Oulun rautatieasemalle ja asemalaiturille. Asemarakennuksessa ei ole enää lipunmyyntiä, lipunmyynti on sijoitettu Matkahuollon pakettipalveluiden kanssa samaan rakennukseen. Rakennuksessa toimii kuitenkin kahvila.
Linja-autoasema on Oulun kautta kulkevan kauko- ja seutuliikenteen solmukohta. Lähtölaitureita on kolmetoista, joista laiturit 2–10 ovat käytössä. Useat paikallisliikenteen linja-autot kulkevat linja-autoaseman edustan linja-autopysäkin kautta.
Oulun linja-autoasema rakennettiin alun perin Torinrantaan nykyisen Autorannan pysäköintialueen paikalle vuonna 1937. Oulun kaupunginhallitus päätti jo vuonna 1963 uuden aseman rakentamisesta, mutta uusi nykyinen linja-autoasema otettiin käyttöön vasta marraskuussa 1983. Nykyään linja-autoasema on saanut paljon arvostelua osakseen sen vanhasta, rappeutuneesta kunnosta, johon ei ole enää luvassa peruskorjausta.
Linja-autoasemarakennuksen vierellä sijaitsee Martti Aihan veistos Futura – Tuntematon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun linja-autoasema Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Oulun linja-autoasema (Q11886108)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: linja-autoasema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
sijainti: Vaara
katuosoite: Ratakatu 6, 90130 Oulu
koordinaatit: 65°00′36″N 25°29′06″E﻿ / ﻿65.01°N 25.485°E﻿ / 65.01; 25.485
Ruokalisä

Ruokalisä (ruots. matskott) oli keskiaikainen Ruotsissa ja Suomessa käytössä ollut kirkollinen vero, joka Suomessa suoritettiin joko kalana, rukiina tai voina. Se otettiin Suomessa käyttöön Itä-Götanmaalta kotoisin olleen Suomen piispan Ragvald I:n (piispana 1258–1266) aikana. Ruokalisä täydensi kymmenysverotusta. Historiantutkimuksessa tiedot ruokalisän suorittamisesta mahdollistavat asutuksen iän arvioinnin, sillä vakiintuneet kylät suorittivat sen rukiina ja nuoret kylät voina.
Maankaltaistaminen

Taiteilijan näkemys maankaltaistetusta Marsista.
Maankaltaistaminen eli terraformaatio, terraformointi  tai maantaminen tarkoittaa vielä tällä hetkellä hypoteettista 
jonkin planeetan olojen muokkaamista Maan kaltaiseksi. Sana tulee latinasta: Terra tarkoittaa Maata, forma  hahmoa, muotoa tai ulkonäköä.
Marsia pidetään planeettana, joka voitaisiin muuttaa ainakin jossain määrin elinkelpoiseen kuntoon esimerkiksi kylvämällä sen kaasukehään lämmittäviä kasvihuonekaasuja, ja maaperään mikrobeja. Venusta saatettaisiin maankaltaistaa Kuusta louhitulla alumiinipölyllä ja myöhemmin mikrobeilla.
Huolimatta monista visioista ei olla täysin varmoja siitä pystytäänkö Marsia taikka Venusta maankaltaistamaan. Myös muita taivaankappaleita, jopa kaasukehätöntä kääpiöplaneetta Cerestä tai Kuuta, on ehdotettu maankaltaistettaviksi kohteiksi.
Maankaltaistamiseen saattaavat ainakin alussa riittää olosuhteet, joissa esimerkiksi kasvit pystyvät kasvamaan planeetan pinnalla, vaikka ihminen ei kykene hengittämään kuin esimerkiksi happinaamarilla.
Maankaltaistaminen olisi joka tapauksessa melko hidas tapahtumasarja, koska se vaatisi kaasukehän ja maaperän muutokseen tarvittavien aineiden, kaasujen ja bakteerien teollista tuottamista valtavissa määrin. Marsin maankaltaistamisen uskottaisiin vievän vähintään 100, kenties jopa 100 000 vuotta.
Koska terraformaatiota ei ole kokeiltu, ei myöskään maankaltaistamisen kaikkia vaikutuksia tunneta tarkasti. Ei voida varmuudella sanoa, tuottaisiko esimerkiksi Marsin aiottu maankaltaistaminen todellisissa oloissa Marsista kasveille sopivan elinympäristön. Lisäksi jos jokin planeetta pystytäisiin maankaltaistamaan, olisi epävarmaa jäisivätkö aiheutetut muutokset pysyviksi. On myös keskusteltu siitä, onko oikein tuhota planeettojen alkuperäinen ympäristö ihmisen tarpeita silmällä pitäen.
Marsin maankaltaistaminen

Marsin kaasukehässä on hiilidioksidia hiukan, mutta runsaammin napalakeissa ja maaperässä ikiroutana.
On esitetty ajatus, että Marsin napalakissa oleva hiilidioksidijää voitaisiin haihduttaa nostamalla Marsin kaasukehän lämpötilaa ilmakehään kylvettävillä kasvihuonekaasuilla, muun muassa tehokkailla halokarboneilla, joita ovat CFC- ja PFC-yhdisteet. Toinen vaihtoehto napalakin lämmittämiseen ja höyrystämiseen olisi valtava yli 100 km:n läpimittainen Marsin kiertoradalle sijoitettu peili. Arviolta jopa niinkin pieni kuin 4 °C lämmitys vapauttaisi napalakin hiilidioksidin Marsin kaasukehään. Näin Marsin ilmakehän kaasunpaine nousisi 50–150 millibariin ja lämpötila muutaman asteen. Marsin maaperästä, regoliitista vapautuu ehkä 450–900 mbar:n verran hiilidioksidia, ja lämpötila nousisi 55 °C. Jo 10 astetta lisälämpöä nostaisi Marsin kaasunpainetta 200–300 mbariin. Tällä tavoin Marsiin pystytään luomaan ehkä kaasukehä, jonka paine on 1⁄3 Maan kaasukehästä, mikä vastaa kaasunpainetta Mount Everestin huipulla. Marsiin uskotaan syntyvän happinaamarilla hengitettävä kaasukehä 500 vuodessa, ja maan ilmanpaine 1500–2500 vuodessa.
Kasvit vaativat noin 50 mbar:n paineen. Silloin Marsin pinnalla voisi olla lämpimimmissä kohdissa nestemäistä vettä. Seuraavassa vaiheessa Marsiin tuotettaisiin säteilyltä suojaava otsonikerros. 
Kasveille sopiva ympäristö luotaisiin lämmittämällä planeettaa. Suuri määrä happea syntyisi planeetan ilmakehään pitkän ajan kuluessa, kun kasveja kasvatettaisiin entistä laajemmalla alueella. Toisaalta tämä taas johtaisi hiilidioksidin vähenemiseen, ja hapen lisääntymiseen ilmakehässä. Marsin maankaltaistaminen kasveille sopivaksi voisi viedä 100–100 000 vuotta. Väitetään, että Maan kaltainen typestä ja hapesta koostuva kaasukehä olisi Marsille liian kylmä, kasveille paremmin sopisi 1–3 Maan ilmakehän paineinen hiilidioksidikaasukehä, joka nostaisi planeetan lämpötilaa yli 50 astetta.
Marsiin voitaisi hankkia kasvihuonekaasuja ja vettä myös ohjaamalla jäisiä asteroideja tai komeettoja aurinkokunnan ulko-osista syöksymään Marsin napalakkeihin. Törmäykset suurilla nopeuksilla aiheuttaisivat valtavia räjähdyksiä, jotka sulattaisivat Marsin napalakkien jään ja hiilidioksidi vapautuisi Marsin kaasukehään. Haittavaikutus olisi napalakeissa olevan pölyn vapautuminen Marsin kaasukehään, jolla on toisaalta lämpöä tasaavaa ja viilentävää, mutta ehkä myös planeetan yöpuolta lämmittävää vaikutusta.
Maankaltaistamisen ongelmia

Maankaltaistaminen on kiistanalainen aihe erityisesti tarpeellisuutensa osalta. Potentiaalisilta planeetoilta näyttää puuttuvan monia Maa-planeetan asuinkelpoiseksi tekeviä ominaisuuksia. Maassa ilmakehän hiilidioksidipitoisuutta säätää osaltaan laattatektoniikka, jossa uusiutuviin mannerlaattoihin sitoutuu hiilidioksidia. Marsissa ei ole mannerlaattoja eikä laattatektoniikkaa, joka voisi säädellä hiilidioksidin määrää. Venuksen maankaltaistamista vaikeuttaa planeetan vesivarojen puute. Sekä Marsin että Venuksen omien magneettikenttien suojaava vaikutus on huomattavan heikko verrattuna maan magneettikenttään, jonka vahvuus osaltaan estää aurinkotuulta puhaltamasta maan kaasukehää avaruuteen.
Maankaltaistamisen pahimpina esteinä ovat tämänhetkinen teknologian taso, suuret kustannukset ja maankaltaistamisprosessin pituus. On asia erikseen rakennella paikallisia suojakuvun sisällä olevia biosfäärejä toisille taivaankappaleille, kuin muuttaa kokonaisen planeetan ilmakehää, puhumattakaan sellaisen luomisesta.
Ei tiedetä täysin, tuottaisiko maankaltaistaminen halutun vakaan ja pysyvän lopputuloksen. Jotkut pelkäävät Marsin maankaltastamisen tuottavan vielä elinkelvottomamman planeetan kuin mitä Mars nyt on. Marsin tiedetään kadottaneen aikaisemman kaasukehänsä Auringon ultraviolettisäteilyn hajottavan vaikutuksen, aurinkotuulen, pienen painovoiman ja lähes olemattoman suojaavan magneettikentän takia. Esimerkiksi lämmittävien CFC-kaasujen pysyvyyttä Marsin kaasukehän oloissa ei tunneta.
Maankaltaistettavaksi ehdotettuja taivaankappaleita

Tieteiskirjallisuus käyttää maankaltaistamista käsitteenä varsin vapaasti, sillä mielikuvituksessa voidaan matkata kaukaisiin tähtijärjestelmiin asti. Todellisuudessa olemme nykyoloissa aika pitkälle kahlittuja omaan aurinkokuntaamme. Siten mahdollisia maankaltaistettavia Auringon kiertolaisia ovat lähinnä Mars ja kenties jotkut suurimmat jättiplaneettojen kuut.
Alla on lueteltu eri syistä maankaltaistettaviksi ehdotettuja planeettoja ja kuita. Monilla näistä kappaleista on niin pieni painovoima, että pysyvää kaasukehää ei synny.
Mars
Venus
Kuu
Merkurius
Jupiterin suuret kuut
Titan
Maailmojen luokitus

Ehdotettu maailmojen asuinkelpoisuusluokitus
Asuinkelpoinen
Elinkelpoinen
Helposti maankaltaistettava
Historia

Tieteiskirjailija Olaf Stapledon mainitsi 1930 julkaistussa kirjassaan "Viimeiset ja ensimmäiset" (Last and First Men) mahdollisuuden maankaltaistaa Venus. 
Kirjassa Venus maankaltaistetaan pitkän ja tuhoisan sodan jälkeen.
Sanaa "terraform" käytettiin ensi kertaa 1942 Jack Williamsonin Astounding Science Fictionin erässä tarinassa. Sanaa käytettiin myös Jack Williamsonin science fiction -kirjassa Seetee Shock (1949).
Vuonna 1961 tunnettu tähtitieteilijä ja tieteen popularisoija Carl Sagan julkaisi artikkelin, jossa hän väitti Venuksen olevan maankaltaistettavissa kylvämällä planeetan ilmakehään mikroskooppisia leviä. Sagan oli ensimmäisenä todennut Venuksen korkean pintalämpötilan. Sagan visioi 1970-luvulla mahdollisuuksia maankaltaistaa Mars. Muutamat muutkin tutkijat ovat julkaisseet artikkeleitaan maankaltaistamisesta. Vuonna 1985 Martyn J. Fogg alkoi julkaista maankaltaistamista käsitteleviä artikkeleitaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Red Colony. (englanniksi)
Terraformers Society of Canada
Visualizing the steps of solar system terraforming
Research Paper: Technological Requirements for Terraforming Mars
The Terraforming Information Pages
The Terraforming of Worlds (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
(Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) Terraformation de Mars
Taiteilijan näkemys Marsin maankaltaistamisen vaiheista.
Tältä Venus voisi näyttää maankaltaistuksen jälkeen.
Nasan kuvien pohjalta muokattu kuva maankaltaistetusta Marsista
Konnunsuon–Muukon rautatie

Naiset kuormaavat polttoturvetta kenttäradan vaunuihin polttoturvesuolla 1944.
Konnunsuon–Muukon rautatie oli Vankeinhoitolaitoksen omistama ja ylläpitämä 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen rautatie Joutsenossa välillä Konnunsuo – Muukko.
Rata oli aikoinaan Suomen pisin 600 mm rautatie eli 17,5 km. Vain vuoden verran sota-aikana toiminut Merisuon rautatie Kannaksella välillä Vammelsuu – Ahijärvi oli pitempi eli 25 km.
Radan rakentaminen

Konnunsuon rata vedettiin vanhalla Saimaan kanavalla olleesta Tuomojan satamapaikasta vankilan alueelle suon yli hirsikehikkojen varassa, koska uuden vankilan paikaksi valittu soramäki sijaitsi keskellä upottavaa suota.
Alkuperäinen kalusto

Rata valmistui vuonna 1924 ja sille hankittiin Saksasta Orenstein & Koppel –höyryveturi numero 1, 10839/1924, 0-6-0T, ja vuonna 1929 hankittiin numero 2, Orenstein & Koppel 12030/1929, 0-6-0T. Liikenteen kasvaessa hankittiin kolmas veturi, Lokomo 121/1937, 0-4-0T. 
Se oli saman sarjan peruskappale kuin Huittisten turvesuon radalle ja Pelsoon hankitut veturit, jotka ovat nykyisin Kovjoen Museorautatiellä.
Kolmosveturin saavuttua kakkosveturiin asennettiin huomattavasti alkuperäistä isommat vesitankit ja halkobunkkeria laajennettiin, koska tankkausvälit olivat pitempiä kuin muilla radoilla.
Uudishankintoja

Myöhemmin hankittiin kaksi Simplex –moottoriveturia, joiden tiedot ovat toistaiseksi kateissa ja vuonna 1954 tanskalaisvalmisteinen KMN 541/1954, 0-4-0dm -veturi. Lisäksi alkuvuosina henkilöliikenteessä oli T-Ford –rata-auto, josta luovuttiin pian, koska se oli oikea murheenkryyni jatkuvine vikoineen. Tätä autoa ajoi ja hoiti luottovanki.
Vaunukalusto

Radalla oli useitakin vankivaunuja ja kaksikin varsinaista matkustajavaunua. Suurin osa vaunuista oli kuuppavaunuja turpeen kuljetukseen. Rata nousi matkalla Konnunsuolta Muukkoon noin 50 m. 
Radan erikoisuus oli se, että asema-, jarru- ja vaihdemiehet sekä lämmittäjät olivat sodan loppuun asti luottovankeja. Vain veturinkuljettajat ja matkustajajunan vastaava konduktööri olivat vartijoita. Samoin palovartioinnista huolehti resiinalla junan perässä ajanut luottovanki. Vasta sodan päätyttyä siirryttiin siviilityövoimaan.
Radalla oli runsaastikin epävirallista, “matkustajien omalla vastuulla“, tapahtuvaa henkilöliikennettä, mm. vartijaperheiden lasten koululaiskuljetuksia, ja rata oli yleensä hankalassa yhteydessä olleen vankilan henkireikä maailmalle.
Uusi päätehtävä ja toinen rata

Konnunsuon vankila valmisti vuodesta 1935 alkaen polttoturvetta VR:n tarpeisiin. Kun tarve kasvoi, VR aloitti vuonna 1940 Muukossa oman polttoturpeen valmistuksen ja pian kävikin tarpeelliseksi tuoda paikalle omia kapearaidevetureita, koska vankilan kalusto ei riittänyt hoitamaan molempien osapuolten kuljetuksia. Sota ja sen jälkeen sotakorvausten käynnistyminen esti uudet kalustohankinnat aina vuoteen 1948 asti.
VR:n Muukon kalustoksi ostettiin vuonna 1948 Tanskasta käytettynä Henschel 25129/1941, 0-4-0WT, Ratatyöosastolta siirrettiin Orenstein & Koppel 10394/1923, 0-6-0WT ja TVH:lta ostettiin sen viimeiset kaksi kapearaidehöyryveturia eli TVH 7 ja 13, Orenstein & Koppel 11829/1929 ja 12739/1936, molemmat 0-6-0WT. Nämä veturit olivat saman tyyppisiä kuin Kovjoen museorautatiellä olevat entinen Ojakkalan-Olkkalan rautatien numero 3 sekä Paraisten Kalkin Henschel.
Loppuaikoina VR:llä oli Muukossa myös Valmet Move1 ja Windhoff 779/1941, (molemmat 0-4-0bm), joissa oli aluksi häkäpöntöt.