Riuttakalat
Riuttojen hait

Indopasifisen merialueen koralliriuttoja dominoivat valkoevähait, mustaevähait ja harmaariuttahait. Länsi-Atlantin valtameren koralliriutoilla taas hallitseva laji riuttahai. Nämä hait kuuluvat kaikki tiikerihaihin eli ihmishaihin, ja kaikilla niillä on tukeva, virtaviivainen ruumis, jollainen on tyypillinen tiikerihaille. Ne ovat nopeasti uivia ja ketteriä petoeläimiä, jotka saalistavat pääasiassa luukaloja ja pääjalkaisia. Muita koralliriuttojen hailajeja ovat sysihai, ruosteviiksihai ja vasarahait.
Valkoevähai on pieni hai, jonka pituus on yleensä alle 160 senttimetriä. Niitä elää lähes yksinomaan koralliriutolla, joissa sitä voi kohdata korallien ja kallionkielekkeiden ympärillä, joilla on korkea pystysuora korkeusero, tai hiekkatasanteilla, laguuneissa tai lähellä pudotuksia syvempään veteen. Ne pitävät erittäin kirkkaasta vedestä ja uivat harvoin kaukana pohjasta. Valkoevähait viettävät suurimman osan päivästä lepäämällä luolissa. Toisin kuin muut tiikerihait, joiden on jatkuvasti uitava jotta vesi virtaisi niiden kidusten läpi eli jotta hengittäminen olisi mahdollista, tämä hai voi pumpata vettä kidustensa läpi ja pysyä pohjassa paikallaan. Sillä on siro, notkea ruumis, jonka avulla ne voivat vääntäytyä riutan rakoihin ja reikiin ja metsästää sellaista saalista, jota muiden riuttahaiden on mahdotonta saada. Toisaalta ne ovat melko kömpelöitä jahdatessaan saalista avoimessa vedessä.
Valkoevähaita ei esiinny kovin matalassa vedessä, kuten mustaevähaita, eikä riutan ulkopuolella, kuten harmaariuttahaita. Ne ovat tavallisesti melko paikkauskollisia. Yksittäinen hai voi käyttää samaa luolaa kuukausien tai vuosien ajan. Valkoevähain elinalue on päiväsaikaan vain noin puoli neliökilometriä, mutta öisin ne liikkuvat noin neliökilometrin alueella.
Valkoevähailla havaitsee hyvin saaliin hajun ja sen lähettämät sähköiset ja akustiset viestit. Sen näköaisti havaitsee paremmin liikkeen ja vastakohdat kuin saaliin yksityiskohdat. Se kuulee hyvin matalataajuiset äänet 25–100 hertsin alueella, joita saalis aiheuttaa rimpuillessaan. Ne metsästävät tavallisesti öisin, kun monet kalat lepäävät ja helposti napattavissa. Hämärän jälkeen hailauma voi kohdistaa voimansa yhteen saalisyksilöön peittäen kaikki sen pakoreitit. Kukin hai metsästää silti itselleen ja kilpailee laumansa muiden haiden kanssa. Niiden ravintoa ovat pääasiassa luukalat, kuten ankeriaskalat, Holocentrinae-oravakalat, napsijat, neitokalat, papukaijakalat, välskärikalat, säppikalat ja mullot, sekä myös tursaat, langustit ja taskuravut. Valkoevähain merkittävimmät saalistajat ovat tiikerihai ja riuttahai.
Mustevähait ovat tavallisesti noin 160 senttimetrin mittaisia. Sitä esiintyy yleensä riutan reunoilla ja hiekkatasanteilla, vaikka sitä tavataan myös murto- ja makeanveden ympäristöissä. Tämä laji pitää matalasta vedestä, kun taas valkoevähai ja harmaariuttahai uivat mieluummin syvemmissä vesissä. Nuoria mustaevähaita tavataan matalissa hiekkatasanteissa, ja vanhemmat hait taas viettävät enemmän aikaa riutan reunoilla. Mustaevähait ovat hyvin paikkauskollisia ja voivat elää samalla alueella useita vuosia. Seurantatutkimuksessa Palmyran atollin tienoilla Tyynenmeren keskiosassa on havaittu, että mustaevähain elinalue oli noin 0,55 neliökilometriä, joka on pienimpiä elinalueita maailman hailajeista. Alueen koko ja sijainti eivät muutu vuorokaudenajan mukaan. Mustaevähaita tavataan yksin tai pieninä laumoina. Ne saalistavat aktiivisesti pieniä luukaloja, pääjalkaisia ja äyriäisiä, ja ne syövät myös melakäärmeitä ja merilintuja. Mustaevähaita saalistavat meriahvenet, harmaariuttahait, tiikerihait ja toiset mustaevähait. Palmyran atollissa aikuiset mustaevähait välttävät tiikerihaiden saaliiksi joutumista pysymällä poissa laguunin keskiosasta, missä on syvempää vettä.
Harmaariuttahait ovat tavallisesti alle 190 senttimetrin mittaisia. Keskinkertaisesta koostaan huolimatta harmaariuttahait karkottavat usein lähes kaikki muut hailajit suosimistaan elinympäristöistä. Alueilla, joilla tätä lajia esiintyy rinnakkain mustaevähain, toiseksi mainittuja tavataan matalilla tasanteilla, kun taas harmaariuttahait uivat syvemmässä vedessä. Monilla harmaariuttahailla on elinalue tietyllä riutta-alueella, jonne ne jatkuvasti palaavat. Ne ovat kuitenkin pikemminkin sosiaalisia kuin alueellisia. Päiväsaikaan nämä hait muodostavat usein 5–20 yksilön laumoja lähellä koralliriuttojen jyrkkiä seinämiä, ja hait hajaantuvat vasta illalla alkaessaan metsästää. Niitä voidaan tavata sisä- ja ulkokielekkeillä yläpuolella, mieluummin koralliriuttojen jyrkemmällä puolella, jossa on kirkkaampaa vettä ja rosoisempi maaperä. Niitä esiintyy usein lähellä riutan ulkoreunoilla lähellä jyrkkiä seinämiä, harvemmin laguunien sisällä. Toisinaan harmaariuttahai voi uskaltautua useita kilometrejä riutan ulkopuolelle avoimeen veteen.
Riuttahai voi kasvaa jopa 3 metrin mittaiseksi, joten se on yksi riuttaekosysteemien suurimmista suurpedoista. Kuten valkoevähaiden, on myös niiden havaittu lepäävän paikallaan meren pohjassa tai luolassa, mikä on epätavallista tiikerihaille. Riuttahailla on tärkeä rooli Karibian koralliriuttayhteisön kehittymisessä. Ne ovat aktiivisimpia yöllä, eikä niiden aktiivisuus vaihtele eri vuorokaudenaikoina. Nuorilla riuttahailla on yleensä taipumus elää samassa paikassa vuoden ympäri, kun taas aikuiset riuttahait ulottavat elinalueensa laajemmalle.> Riuttahai syö monenlaisia riutoilla eläviä luukaloja ja pääjalkaisia, sekä myös joitakin leveäsuisia, kuten kotkarauskuja ja pilkkukeihäsrauskuja (Urobatis jamaicensis). Nuoret hait syövät pieniä kaloja, katkarapuja ja rapuja. Suuremmat hait, kuten tiikerihait ja härkähait, saalistavat nuoria riuttahaita.
Koralliriuttojen levinneisyys kartalla
Mandariinikala on yksi vain kahdesta eläinlajeista, joiden sininen väritys on solupigmentin ansiota.
Punanapsija voi leukojensa ja suunsa rakenteen ansiosta syödä lähes mitä tahansa
Siniraitapiikkimakrilleja (Caranx sexfasciatus)
Välskärikalat ovat koralliriuttojen yleisimpiä kasvinsyöjiä, jotka syövät usein matalikossa.
Turvallisesti Acropora-kivikorallille asettunut haukkakala kartoittaa ympäristöään.
Valkoevähaita tavataan lähes yksinomaan koralliriutoilla.
Valkoevähai makaa suurimman osan päivästä pohjalla.
Täysikasvuiset mustaevähait partioivat usein riutan reunoilla.
Koralliriutan ”pudotukset” eli äkkijyrkät reunat ovat suotuisa elinympäristö harmaariuttahaille.
Riuttahai partioi koralliriutalla Bahamassa.