stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siiri Angerkoski
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Siiri Angerkoski Yle Vintti.
Marjamäki, Tuomas: Siiri Angerkoski: Yhden roolin vanki – Valkokankaan varjot 4/10 Apu.  16.8.2023.
”Murheenkryynin” elämänkumppani. Seura, 16.8.1939, nro 33, s. 10.  Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Kerttula, Suvi: Siiri Angerkoski oli Puupää-elokuvien tomera Justiina, mutta oikeassa elämässä hän kärsi: tällainen on koomikkotähden traaginen tarina Ilta-Sanomat.  1.3.2020.
Siiri Angerkoski viihdytyskiertueella
Siiri Angerkoski ja Jussi-palkinto vuonna 1970.
Kahdeksan surmanluotia

| Kahdeksan surmanluotia |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Mikko Niskanen
Käsikirjoittaja:  Mikko Niskanen
Tuottaja:  Mikko Niskanen
Säveltäjä:  Erkki Ertama
Leikkaaja:  Jyrki Rapp Jörn Donner
Pääosat:  Mikko Niskanen Tarja-Tuulikki Tarsala Paavo Pentikäinen Sulo Hokkanen Olavi Tervahartiala Kaarlo Wilska
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio Käpy-Studiot Oy
Ensi-ilta:  15. syyskuuta 1972
Kesto:  316 min (televisio-elokuva) 145 min (elokuva)
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kahdeksan surmanluotia on Mikko Niskasen käsikirjoittama ja ohjaama neliosainen tv-elokuva vuodelta 1972. Se pohjautuu osittain Pihtiputaalla 7. maaliskuuta 1969 tapahtuneeseen surmatyöhön, jossa sekatyöläinen ja pienviljelijä Tauno Pasanen ampui neljä poliisia.
Pasasen tapauksen ohella Niskanen halusi esitellä elokuvassa kotikylänsä Konginkankaan Liimattalan elämänmenoa.
»Pihtiputaan kauhutapahtuma antoi minulle kuin sähköiskun, kytki virran elottomaan tajuntaani...Tiesin heti, että Pihtiputaan laukaukset päättivät pitkän ja johdonmukaisen tapahtumaketjun. Tajusin, että tässä oli taustalla kokonainen ongelmakenttä, sen maasto oli minulle tuttu. Tajusin myös, että tämä oli minun tehtäväni. En valinnut tehtävää, tehtävä valitsi minut.»
Elokuvan päähenkilöä Pasia näytteli Mikko Niskanen ja tämän puolisoa Tarja-Tuulikki Tarsala. Naapuria (Reiska) esitti Paavo Pentikäinen. Tuotannossa käytettiin myös amatöörinäyttelijöitä.
Tarsala on myöhemmin kertonut, että hän piti Niskasen eläytymistä viinankeittoa ja häiriköintiä harjoittaneen Pasin rooliin lähes pelottavana.
Elokuvan tekemisessä ilmeni aikataulu- ja budjettiongelmia, minkä vuoksi tuotannon pysäyttämistä pidettiin Yleisradiossa vakavasti otettavana vaihtoehtona. Siihen ei lopulta kuitenkaan ryhdytty.
Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran neliosaisena televisiosarjana keväällä 1972. Saman vuoden syksyllä elokuvateattereissa nähtiin 145-minuuttinen versio, jonka oli leikannut Jörn Donner. Sakari Toiviaisen mukaan kummankin version vastaanotto oli suorastaan ylistävää.
Kahdeksan surmanluotia sai parhaan ohjauksen (Mikko Niskanen) ja parhaan miespääosan (Mikko Niskanen) Jussi-palkinnot. Lisäksi Niskaselle myönnettiin 1972 Valtion elokuvataiteilijapalkinto, joka oli 5 000 markan suuruinen.
Vuonna 1992 kuusikymmentä suomalaista elokuvakriitikkoa äänesti itsenäisyyden 75-vuotisjuhlan kunniaksi kaikkien aikojen parhaasta kotimaisesta elokuvasta. Valituksi tulivat tasaäänin Kahdeksan surmanluotia ja Aki Kaurismäen Tulitikkutehtaan tyttö. Ylen äänestyksessä vuonna 2012 kriitikot valitsivat sen kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi suomalaiselokuvaksi.
Elokuvan täyspitkä versio on ilmestynyt kahdella lisämateriaalittomalla DVD-levyllä.
Muuta

Tauno Pasanen katsoi elokuvan Turun vankimielisairaalassa 14. huhtikuuta 1971. Niskasen mukaan Pasanen oli kuvaillut katselun aiheuttamia tuntemuksia seuraavalla tavalla:
»Tää on niin totta, että minua välillä naurattaa ja itkettää. Niin se ol elämä siellä. Se ol niin tarkkaan kuvattu tuo minun elämänkohtalo, että se on ku suoraan minun sielustan revästy.»
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mikko Niskanen  | … |  Pasi, pienviljelijä   |
|  Tarja-Tuulikki Tarsala  | … |  Pasin vaimo   |
|  Tauno Paananen  | … |  Tauno, "Tanu"   |
|  Elina Liimatainen  | … |  Elina, "Ellu"   |
|  Ari Vainiontaus  | … |  Ari   |
|  Mauno Argillander  | … |  Manu   |
|  Paavo Pentikäinen  | … |  Reiska   |
|  Ilmari Piilonen  | … |  riistapäällikkö, "Karvamato"   |
|  Yrjö Liehunen  | … |  kauppias   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  saarnaaja   |
|  Olavi Tervahartiala  | … |  Taisto Kokki   |
|  Sulo Hokkanen  | … |  Sulo Kokki, "Suli"   |
|  Pertti Weckström  | … |  lääkäri   |
|  Kalle Kellokangas  | … |  Kalle   |
|  Helinä Tevi  | … |  Pasin vaimon sisar   |
|  Riku Rinkama  | … |  tuomari   |
|  Harri Väreluoto  | … |  nimismies   |
|  Sakari Niskanen  | … |  1. poliisi, ulosottomies   |
|  Sulo Olkkonen  | … |  2. poliisi   |
|  Jorma Lindfors  | … |  3. poliisi, ulosottomies   |
|  Toivo Kähkönen  | … |  4. poliisi   |
|  Matti Nurminen  | … |  5. poliisi   |
|  Esko Nikkari  | … |  6. poliisi   |
Näytelmä

Vuonna 2010 lahtelainen Teatteri Vanha Juko teki elokuvasta näytelmän, jonka tapahtumapaikkana on teollisuuskaupunki maaseudun sijasta. Tarinan päähenkilö työskentelee roskakuskina ja freelance-näyttelijänä. Myös teatteriversiossa ampuma-ase ja alkoholi aiheuttavat vakavat seuraukset. Näytelmän ohjasi Juha Luukkonen.
Kirjallisuutta

Saari, Juha: ”Neljä huomiota Kahdeksasta surmanluodista”. Filmihullu 1/2016.
Aiheesta muualla

Kahdeksan surmanluotia Elonet.
Ylen Elävä arkisto: Kahdeksan surmanluotia
Ylen Elävä arkisto: Mikko Niskanen kertoo Surmanluotien tekemisestä
Ylen Elävä arkisto: Poliisi kommentoi Pihtiputaan surmia
Paavo Pentikäinen ja Mikko Niskanen.
Anglo-Amerikka

Anglo-Amerikka
Anglo-Amerikka (engl. Anglo-America) tarkoittaa valtakieleltään englanninkielisiä Amerikan mantereen maita eli lähinnä Yhdysvaltoja ja Kanadaa. Se ei ole kovin laajalti käytössä virallisessa termistössä.
Anglo-Amerikkaan kuuluviksi laskettavat maat

Kanada
Yhdysvallat
Antigua ja Barbuda
Bahama
Barbados
Belize
Dominica
Grenada
Guyana
Jamaika
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Trinidad ja Tobago
Von Hertzen Brothers

| Von Hertzen Brothers |
| --- | --- |
 Von Hertzen Brothers Ilosaarirockissa vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  progressiivinen rock
Kotipaikka:   Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jonne von Hertzen, basso, laulu   Kie von Hertzen, kitarat, laulu   Mikko von Hertzen, laulu, kitarat  
Entiset jäsenet:  Mikko Kaakkuriniemi, rummut   Juha Kuoppala, koskettimet  
Levy-yhtiö:  Dynasty, 2006–   Universal, 2000–2015  Mascot Label Group, 2017–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Von Hertzen Brothers on suomalainen kolmen veljeksen muodostama klassista, progressiivissävytteistä ja eeppistäselvennä rockia soittava yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat soittaneet monissa tunnetuissa suomalaisissa rock-yhtyeissä. Kitaristi-laulaja Kie von Hertzen on soittanut Don Huonoissa, laulaja-kitaristi Mikko von Hertzen Egotripissä ja Lemonatorissa sekä basisti-laulaja Jonne von Hertzen Jonna Tervomaan yhtyeessä. Kevääseen 2016 saakka yhtyeen vakituiseen kokoonpanoon kuuluivat rumpali Mikko Kaakkuriniemi ja kosketinsoittaja Juha Kuoppala. Syksyllä 2017 ilmestyneellä albumilla soittaa rumpali Sami Kuoppamäki.
Veljesten isä Hasse von Hertzen soitti kitaraa The Roosters -yhtyeessä ja setä Lasse von Hertzen oli mukana Cumulus-yhtyeessä.
Jäsenet

Jonne von Hertzen – basso, laulu
Kie von Hertzen – kitarat, laulu
Mikko von Hertzen – laulu, kitarat
Sami Kuoppamäki – rummut, lyömäsoittimet
Markus Pajakkala - koskettimet, puhaltimet, lyömäsoittimet
Jäsenet > Entiset jäsenet

Mikko Kaakkuriniemi – rummut
Juha Kuoppala – koskettimet, piano
Robert Engstrand – kosketinsoittimet
Diskografia > Studioalbumit

Experience (2001)
Approach (2006)
Love Remains the Same (2008)
Stars Aligned (2011)
Nine Lives (2013)
New Day Rising (2015)
War Is Over (2017)
Red Alert in the Blue Forest (2022)
In Murmuration (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Von Hertzen Brothersin sivusto
Backstage Rock Shop - Von Hertzen Brothersin virallinen kauppa (levyt ja fanituotteet)
Von Hertzen Brothers Myspacessa (englanniksi)
Von Hertzen Brothersin twitter
Von Hertzen Brothers levy-yhtiö Dynasty Recordingsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Von Hertzen Brothers Ylen Elävässä arkistossa
Von Hertzen Brothers Roskilde Festivaaleilla vuonna 2008.
Laura Birn

| Laura Birn |
| --- | --- |
 Laura Birn vuoden 2013 Jussi-gaalassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Laura Eveliina Birn
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1981 (ikä 43) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät roolit:   Helmiä ja sikoja  Lupaus  Helene 
Palkinnot
  Parhaan naispääosan Jussi  2013 Puhdistus  2013 Elokuvataiteen valtionpalkinto  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Laura Eveliina Birn (s. 25. huhtikuuta 1981 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Birn opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 2002–2007 ja valmistui vuonna 2008. Hänet tunnetaan rooleistaan elo­kuvissa Helmiä ja sikoja (2003), Lupaus (2005), Joulutarina (2007), 8 päivää ensi-iltaan (2008), Ralliraita (2009), Puhdistus (2012), Vuo­saari (2012), Leijonasydän (2013) ja Helene (2020). Vuonna 2014 hänellä oli pieni rooli yhdys­valtalaisessa elo­kuvassa Tanssi haudoilla.
Birnin tunnettuja televisiosarjarooleja ovat Karjalan kunnailla (2007), Suojelijat (2008), Morsian (2008),Virta (2011), Apple TV+:n sarja Foundation (2021–2023) ja Elisa Viaplayn Munkkivuori (2022).
Teatterin puolella Birnin läpi­murto­rooli oli Siskon rooli Ari-Pekka Lahden esikois­näytelmässä Sydän­maa, jota esitettiin Helsingin kaupunginteatterin Studio Pasilassa näytäntö­kautena 2005–2006. Syksyllä 2006 Birn nähtiin KOM-teatterissa Marjo Niemen käsi­kirjoittamassa näytelmässä Odotus­aika on maksullista puhe­aikaa. Vuonna 2011 hän näytteli Q-teatterissa Saara Turusen käsi­kirjoittamassa ja ohjaamassa näytelmässä Broken Heart Story.
Vuonna 2013 Birn sai parhaan naispääosan Jussin elo­kuvasta Puhdistus (2012). Samana vuonna hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto. Birnin yhdessä Anna Paavilaisen kanssa käsikirjoittama lyhytelokuva Kaksi ruumista rannalla voitti parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2020. Kultainen Venla 2022 -gaalassa Birn palkittiin vuoden sivuosanäyttelijänä tv-sarjasta Munkkivuori.
Yksityiselämä

Birn sai ensimmäisen lapsensa toukokuussa 2015.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laura Birn Elonetissä.
Laura Birn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Teatterit ja teatterin­tekijät 2005, s. 129.  Helsinki:  Teatterin tiedotus­keskus, 2005.  ISBN 952-471-629-1
Spider-Man – hämähäkkimies

| Spider-Man – hämähäkkimies> Spider-Man |
| --- | --- |
 Elokuvan teatterijuliste.
Ohjaaja:  Sam Raimi
Käsikirjoittaja:  David Koepp
Perustuu:  Stan Leen ja Steve Ditkon sarjakuvahahmoon Hämähäkkimies
Tuottaja:  Laura Ziskin Ian Bryce
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Don Burgess
Leikkaaja:  Bob Murawski Arthur Coburn
Pukusuunnittelija:  James Acheson
Pääosat:  Tobey Maguire Willem Dafoe Kirsten Dunst James Franco Cliff Robertson Rosemary Harris
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Marvel Enterprises
Levittäjä:  InterCom Columbia Pictures Netflix Sony Pictures Releasing Disney+
Ensi-ilta:   3. toukokuuta 2002  28. kesäkuuta 2002
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  140 000 000 dollaria
Tuotto:  821 708 551 dollaria
Seuraaja:  Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spider-Man – hämähäkkimies on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, jonka on ohjannut Sam Raimi ja käsikirjoittanut David Koepp. Elokuva perustuu sarjakuvakustantamo Marvel Comicsin suosittuun supersankarihahmo Hämähäkkimieheen, ja se on Hämähäkkimies-trilogian ensimmäinen osa. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tobey Maguire, Kirsten Dunst, Willem Dafoe ja James Franco.
Elokuvasta tuli ainoa 100 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tuloihin avausviikonloppunaan elokuvateattereissa yltänyt elokuva ja kaikkien aikojen menestyksekkäin sarjakuvaan perustuva elokuva, ja huikean menestyksensä johdosta elokuva sai myös kaksi Sam Raimin ohjaamaa jatko-osaa: Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 ja Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tobey Maguire  | … |  Peter Parker / Hämähäkkimies   |
|  Willem Dafoe  | … |  Norman Osborn / Vihreä Menninkäinen   |
|  Kirsten Dunst  | … |  Mary Jane Watson   |
|  James Franco  | … |  Harry Osborn   |
|  Cliff Robertson  | … |  Ben Parker   |
|  Rosemary Harris  | … |  May Parker   |
|  J. K. Simmons  | … |  J. Jonah Jameson   |
|  Joe Manganiello  | … |  Eugene ”Flash” Thompson   |
|  Bill Nunn  | … |  Joseph ”Robbie” Robertson   |
|  Elizabeth Banks  | … |  Betty Brant   |
|  Ted Raimi  | … |  Hoffman   |
|  Michael Papajohn  | … |  Autonkaappaaja   |
|  ”Macho Man” Randy Savage  | … |  Bonesaw McGraw   |
|  Ron Perkins  | … |  Mendel Stromm   |
Tuotanto

Elokuva painiskeli tuotanto-ongelmissa lähes 25 vuoden ajan, kunnes Sony Pictures Entertainment antoi sille lisenssin maailmanlaajuiselle levitykselle vuonna 1999. Ennen tätä elokuvaa oli työstetty Cannon Filmsillä, Carolco Picturesilla ja The New Cannonilla, ja muun muassa James Cameron, Ted Newsom, John Brancato, Barney Cohen ja Menahem Golan olivat ehtineet työstää elokuvan käsikirjoitusta ennen kuin Sony palkkasi David Koeppin käsikirjoittamaan lopullista elokuvaa. Ennen Sam Raimin palkkaamista elokuvan ohjaajaksi vuonna 2000 tehtävää oli tarjottu myös Roland Emmerichille, Tim Burtonille, Chris Columbukselle ja David Fincherille.
Elokuvan kuvaukset käynnistyivät 1. tammikuuta ja päättyivät 30. kesäkuuta 2001. Vaikka elokuva sijoittuukin tapahtumiltaan New Yorkiin, joitain elokuvan kohtauksia kuvattiin myös Los Angelesissa ja San Franciscossa. Elokuva sai ensi-iltansa 3. toukokuuta 2002 ja siitä muodostui taloudellisesti huikean menestyksekäs tuotos.
Aiheesta muualla

Mikko-Pekka Heikkinen: Spider-Man – hämähäkkimies[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 28.6.2002.
Kumman kaa

| Kumman kaa |
| --- | --- |
 Sarjan logo ensimmäiseltä tuotantokaudelta.
Tyyli:  komedia
Kestoaika:  20–24 min
Pääosissa:   Minna Koskela  Heli Sutela  Ilkka Merivaara 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:   Nelonen  Liv  Ruutu 
Esitetty:  24. helmikuuta 2003 – 31. tammikuuta 2005
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Ikäraja:   
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Liisa Akimof
Ohjaaja(t):   Johanna Vuoksenmaa  Lauri Nurkse 
Käsikirjoittaja(t):   Minna Koskela  Heli Sutela 
Kuvaaja(t):  Rike Jokela
Tuotantoyhtiö(t):  Production House
Palkinnot
Voitetut:  Telvis Paras draamaohjelma (2004)
Aiheesta muualla
IMDb 
Kumman kaa on vuosina 2003–2005 Nelosella lähetetty suomalainen televisiosarja. Sen ovat käsikirjoittaneet Minna Koskela ja Heli Sutela, jotka myös näyttelevät pääroolit. Ensimmäisen tuotantokauden ohjasi Johanna Vuoksenmaa ja toisen tuotantokauden Lauri Nurkse. Musiikin on säveltänyt Aavikko-yhtye.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin vuonna 2001, mutta sen esittäminen alkoi vasta 24. helmikuuta 2003. Alun perin sarjan jakso 12 Jengiä Kiss FM:stä oli tarkoitettu toisen tuotantokauden ensimmäiseksi jaksoksi.[lähde? ]
Sarjaa on uusittu televisiossa useita kertoja ja se on nähtävissä myös Ruutu-suoratoistopalvelussa. Sarja on julkaistu kahdella tupla-DVD:llä.
Minna Koskela ja Heli Sutela kirjoittivat sarjasta myös oheismateriaaliksi kirjan Kumman kaa: Perusasiat haltuun (Nemo, 2005).
Sutela ja Koskela aloittivat sarjaan pohjautuvan lavakiertueen Kummanki kaa ja mukana myös Vesa 15. maaliskuuta 2010. Lavashow’ssa olivat mukana Koskelan ja Sutelan lisäksi Ilkka Merivaara. Esityksen tarina jatkoi siitä, mihin toinen tuotantokausi loppui.
Sarja sai vuoden 2004 parhaan draamaohjelman Telvis-palkinnon.
Juoni

Sarja kertoo ruotsinopettaja Annen ja kouluterveydenhoitaja Ellun elämästä. He asuvat Helsingissä ja työskentelevät samassa koulussa. He viettävät välitunnit ja pääosan tunneistakin Ellun työhuoneessa. Suurimman osan ajasta he kuluttavat vapaa-ajan aktiviteettien suunnitteluun ja setvimiseen. Töissä harmia aiheuttaa usein koulupsykologi Tarja, jonka kanssa Anne ja Ellu eivät tule toimeen. Anne ja Ellu ovat muun muassa ehdottaneet koulun työilmapiirin parantamiseksi perjantaipullon arvontaa, mutta muut opettajat ja rehtori Aki tyrmäsivät idean. Koulun oppilaiden on välillä vaikea päästä terveydenhoitajan juttusille, koska Ellu viettää välitunnit mieluummin Annen kuin oppilaiden huolten parissa.
Monimutkaisemmissa kysymyksissä naiset kääntyvät Annen veljen, Vesan puoleen. Vesa on ammatiltaan toimittaja. Suuren osan viikonlopuistaan ja useimmat arki-iltansakin he viettävät Eino-baarissa, jossa myös Vesa useasti on. Baarissa naiset selvittävät tuopin äärellä parisuhteitaan tai niiden puuttumista. He viihdyttävät toisiaan kyselemällä, kumman kaa toinen olisi mieluummin ja vaihtoehtoina on julkisuudesta tuttuja miehiä.
Anne ja Vesa ovat kotoisin Sipoosta. Vaikka Vesa pelastaa siskonsa ja tämän ystävän pulasta useassa jaksossa, naiset usein tokaisevat lauseen "Vesa ei tajuu", koska hän ei ole samaa mieltä kaksikon tempausten järkevyydestä. Sarjan viimeisessä jaksossa Vallan ytimessä Anne valitaan Ruoholahden yläasteen uudeksi rehtoriksi, jonne myös Ellu saa siirron terveydenhoitajaksi.
Näyttelijät

Listassa on vain osa sarjan henkilöistä.
Kirjallisuutta

Koskela, Minna & Sutela, Heli: Kumman kaa: Perusasiat haltuun.  Helsinki:  Nemo, 2005.  ISBN 952-5180-90-5
Aiheesta muualla

Kumman Kaa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Krista Kosonen

| Krista Kosonen |
| --- | --- |
 Krista Kosonen 2021.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Krista Erika Kosonen
Syntynyt: 28. toukokuuta 1983 (ikä 41) Espoo
Puoliso:  Antti J. Jokinen
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät roolit:   Kätilö  Miami 
Palkinnot
  Parhaan naispääosan Jussi  2016 Kätilö  2018 Miami  Kultainen Venla  2011 Moska  2014 Toisen kanssa  Paras naisnäyttelijä Shanghain elokuvajuhlat  2015 Kätilö  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Krista Erika Kosonen (s. 28. toukokuuta 1983 Espoo) on suomalainen näyttelijä.
Hän on näytellyt muiden muassa elokuvissa Jadesoturi (2006), Suden vuosi (2007), Prinsessa (2010), Syvälle salattu (2011), Kätilö (2015), Miami (2017) ja Tove (2020). Televisiossa hän on esiintynyt muun muassa ohjelmissa Suojelijat, Uutishuone, Putous ja Kingi.
Kosonen on tehnyt myös kansainvälistä uraa: hän on näytellyt Denis Villeneuven elokuvassa Blade Runner 2049 sekä sarjoissa Beforeigners ja The Swarm.
Kosonen on palkittu kahdesti Jussi-palkinnolla elokuvista Kätilö ja Miami.
Ura

Kosonen suoritti ylioppilastutkinnon ilmaisutaitopainotteisessa Kallion lukiossa, minkä jälkeen hän opiskeli vuoden Lahden kansanopistossa näyttelijäntyötä. Tämän jälkeen hän aloitti opiskelut Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2009.
Kosonen on esiintynyt teatterin puolella Ryhmäteatterin näytelmissä Helsingin taivaan alla ja Hyvin päättyy kaikki. Hänen tunnetuin teatteriroolinsa on nimirooli Andri Žoldakin Turun kaupunginteatteriin ohjaamassa Anna Kareninassa (2010), joka sai ylistäviä arvosteluita. Hän sai roolistaan Turun teatterikerhon säätiön tunnustuspalkinnon.
Ura > Palkinnot

Kosonen on voittanut parhaan naisnäyttelijän Kultaisen Venlan vuonna 2011 ja 2014.
Kosonen palkittiin parhaan naispääosan Jussilla elokuvasta Kätilö vuoden 2016 Jussi-gaalassa. Kosonen palkittiin parhaan naispääosan Jussilla myös elokuvasta Miami (2017).
Yksityiselämä

Krista Kosonen oli vuosia avoliitossa näyttelijä Sampsa Nuotion kanssa, pari erosi alkuvuodesta 2012.
Vuonna 2014 Kosonen kihlautui elokuvaohjaaja Antti J. Jokisen kanssa ja heille syntyi tytär vuonna 2015. He menivät naimisiin toukokuussa 2018. Kosonen ja Jokinen saivat juhannuksena 2022 toisen lapsen, joka on poika.
Teatteri

Helsingin taivaan alla, Ryhmäteatteri (2006)
Hyvin päättyy kaikki, Ryhmäteatteri (2006)
Anna Karenina, Turun kaupunginteatteri (2010)
Angels in America, Uusi teatteritila (2010)
Vanja-eno, Klockriketeatern (2011)
Kirsikkapuisto, Turun kaupunginteatteri (2012)
Lumikuningatar, Suomen Kansallisbaletti (2012, 2013)
Vanja-eno, Suomen Kansallisteatteri (2014–2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krista Kosonen Wikimedia Commonsissa
Pitkä kuuma kesä

| Pitkä kuuma kesä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Petri Salmela, 1999.
Ohjaaja:  Perttu Leppä
Käsikirjoittaja:  Perttu Leppä
Tuottaja:  Johannes Lassila
Säveltäjä:  Pauli Hanhiniemi Toni Wirtanen
Kuvaaja:  Jyrki Arnikari
Leikkaaja:  Kimmo Taavila
Lavastaja:  Pirjo Rossi
Pääosat:  Unto Helo Hanna-Mari Karhinen Mikko Hakola Timo Lavikainen Olli Sorjonen Konsta Hiekkanen eli Jimi Pääkallo Toni Wirtanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Talent House
Ensi-ilta:  26. maaliskuuta 1999
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkä kuuma kesä on vuonna 1999 valmistunut suomalainen musiikkikomediaksi luonnehdittava nuorisoelokuva. Se on Perttu Lepän ensimmäinen pitkä elokuva ja kertoo Joensuun kesästä "suomirockin syntymävuotena" 1980. Elokuvassa kuullaan suomalaisen rockin kärkiyhtyeiden ja -nimien, kuten Pelle Miljoona & 1980:n, Wild Willie & The Big Dealin, Pelle Miljoona Oy:n, Hanoi Rocksin, Hassisen Koneen, Eppu Normaalin, Ratsian, Maukka Perusjätkän ja Rauli "Badding" Somerjoen kappaleita. Kaikki elokuvassa esitettävät kappaleet on julkaistu viimeistään vuonna 1980.
Arviot

2000-luvun kriitikon mukaan elokuva on kuorrutettu kauniisti kaartuvalla rakkauskertomuksella. Elokuva tavoittaa nuorisokuvauksena aitoa kosketuspintaa myötäelävällä kyynisyyttä välttävällä näkökulmallaan. Harrastajanäyttelijöiden roolisuorituksissa on katu-uskottavuutta. Jo tuoreeltaankin juuri asenne sai kiitosta, mutta myös musiikki sai huomiota kriitikolta, jonka mukaan "sen voisi melkein väittää olevan elokuvan pääroolissa".
Soundtrack

Elokuvasta julkaistiin keväällä 1999 soundtrack nimeltä Musiikkia elokuvasta Pitkä kuuma kesä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Unto Helo  | … |  Paavo "Patu" Taskinen  (Kalle Päätalon manageri ja sanoittaja)   |
|  Hanna-Mari Karhinen  | … |  Noora (Kalle Päätalon autonkuljettaja ja yhtyeen ystävä.)   |
|  Mikko Hakola  | … |  Jukka Lajunen (Kalle Päätalon laulaja)   |
|  Timo Lavikainen  | … |  Kukkonen (Kalle Päätalon rumpali)   |
|  Olli Sorjonen  | … |  Kakkonen (Kalle Päätalon basisti)   |
|  Konsta Hiekkanen  | … |  Jimi (Kalle Päätalon kitaristi)   |
|  Toni Wirtanen  | … |  Lärssi (The Vittupäät -yhtyeen laulaja-basisti)   |
|  Harri Tuovinen  | … |  Stuube (The Vittupäät -yhtyeen kitaristi)   |
|  Pauli Rantasalmi  | … |  Pate (The Vittupäät -yhtyeen rumpali)   |
|  Aino Seppo  | … |  Patun äiti   |
|  Nina Stützle  | … |  Sanna (Patun sisar)   |
|  Risto Salmi  | … |  Lajusen isä   |
|  Ulla Tapaninen  | … |  Lajusen äiti   |
|  Pekka Valkeejärvi  | … |  poliisi (Nooran ja Jimin isä)   |
|  Martti Suosalo  | … |  puistomestari Kosonen (Patun ja Lajusen esimies hautausmaalla.)   |
Aiheesta muualla

Pitkä kuuma kesä Elonet.
Pitkä kuuma kesä - Yle Areena