stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kurön
Maantietoa

Kurön sijaitsee Mälarenin itäosassa Södra Björkfjärdenin ja Prästfjärdenin välissä. Saaren länsipuolella sijaitsee Ridön ja saarien väliin jää 700 metriä leveä salmi Kurösund. Kurönin koillispuolella kilometrin päässä on Adelsönin lounaispää. Saaren luode-kaakko -suunnissa on järvenselkää kuuden kilometriä, mutta kohtisuorissa suunnissa vain parin kilometriä. Saaren pituus on 2,1 kilometriä ja leveys on 1,3 kilometriä. Sen pinta-ala on 185 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on metsäinen saari, josta on raivattu peltomaaksi alle viidesosa sen pinta-alasta. Pellot ovat nykyään niittyinä. Saaren asutus on keskittynyt Kurönin kylään, joka sijaitsee itärannassa. Muualla saarella sijaitsee kaksi asuntoa.
Saaren on omistanut vuodesta 1912 lähtien pelastusarmeija, jonka kuntouttaa siellä päihderiippuvaisia ihmisiä. Vuoteen 2009 vastaanotettiin saarelle vain miehiä, mutta nykyään otetaan hoidettaviksi kaikkia. Saaren rakennukset ovat Pelastusarmeijan käytössä.
Historiaa

Arkeologiset tutkimukset osoittavat, että saarella on asuttu vähintään 3 000 vuotta. Lähellä saaren huippua on löydetty paasiarkku ja pengottu kiviröykkiö. Röykkiö on tulkittu olevan hiidenkiuas 1800–500 eaa. eli pronssikaudelta. Mälaren oli silloin merenlahti, jonka saaristossa  saari oli tuolloin. Lahden vedenpinta sijaitsi silloin 15–20 metrin korkeudessa mpy. Saaren huipulla olisi tutkijoiden mukaan varoitusketjun vartiopaikka ja merkkitulen sytytyspaikka. Se kuului varoitusketjuun, jonka lähimmät paikat olivat Kungshattissa, Vårbyssä, Bockholmssundetissa ja tällä saarella. Täältä varoitustuli nähtiin Adelsönissä ja Björkönissä. Maankohoaminen on vaikuttanut saaren rantaviivan kulkuun vielä 1630-luvun jälkeenkin. Kartturi Sven Månssonin kartassa oli saaren eteläisellä itärannalla syvä lahti ja saari muistutti tuolloin E-kirjainta. Saari kuului tuohon aikaan kruunulle. Vuonna 1645 osti Carl Carlsson Gyllenhielm saaren rälssitorpan itselleen. Vero-oikeus siirtyi myöhemmin vapaaherra Henrik Hornille, joka joutui luopumaan siitä 1668, mutta sai sen takaisin vuonna 1689. Vuonna 1693 peruutti kuningas Kaarle IX kuitenkin tuon oikeuden reduktiossaan.
Vuonna 1871 havaitsi renki Jan Erik Vanselius peltoa kyntäessään maassa kiiltävän esineen. Se osoittautui kullasta valmistetuksi kaularenkaaksi (ruots. Guldtenen), joka painoi 168 grammaa. Se arvellaan tulleen maahan kaivetuksi viikinkiaikana 500–1100 jaa. Renki sai löytöpalkkioksi 371 riikintaaleria ja 71 äyriä päälle. Rengas on esillä Historiska Museetin näyttelyssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurön Wikimedia Commonsissa
Kurön, Pelastusarmeija
Entiset saaren verkkosivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Kurön
Käännös suomeksi
Anja Juvonen

Anja Tuulikki Juvonen (30. syyskuuta 1928 Sortavalan maalaiskunta – (kuoleman julkistamispäivä 29. marraskuuta) 2018) oli suomalainen Laukaassa asunut taidekutoja ja runoilija.
Juvonen kävi kansakoulun ja suoritti ammattikoulun 1947–1949. Jamilahden kansanopiston hän kävi 1945–1946 ja Viittakiven opiston 1975-1976. Juvonen toimi taidekutojana ja yksityisyrittäjänä. Juvosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Juvonen ja Olga (o.s. Varsa).
Teoksia

Kohotan tämän maiseman kämmenelle : runoja ; kuvitus Juha Räty. Pohjoinen, Oulu 1976
Matkalla elämässä : runoja. Anja Juvonen, Laukaa 2005
Toimitustöitä

Kuin kivi kengässä : valikoima laukaalaisten harrastajakirjoittajien tekstejä ; toimituskunta Anja Juvonen ym. ; piirrokset Julia Salminen. Laukaan kulttuurilautakunta, Laukaa 1985
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1957
Kääpiömustesieni

| Kääpiömustesieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Hämymustesienet Coprinopsis
Laji::  radiata
Kaksiosainen nimi
 Coprinopsis radiata  (Bolton) Redhead, Vilgalys & Moncalvo 2001 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kääpiömustesieni (Coprinopsis radiata, syn. Coprinus radiatus) on lannalla ja oljilla kasvava mustesienilaji. Se kasvaa laitumilla ja kulttuurivaikutteisilla paikoilla. Laji on Suomessa yleinen. Läheinen pienikokoinen, mutta ilmeisesti kuitenkin eri laji on nuppimustesieni, (Coprinopsis pseudoradiata).
Kääpiömarmosetti

| Kääpiömarmosetti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Apinat Simiiformes
Heimo::  Kierteishäntäapinat Cebidae
Alaheimo::  Kynsiapinat Callitrichinae
Suku::  Silkkiapinat Callithrix
Laji::  pygmaea
Kaksiosainen nimi
 Callithrix pygmaea  (Spix, 1823) 
 Kääpiömarmosetin levinneisyys
Katso myös
   Kääpiömarmosetti Wikispeciesissä   Kääpiömarmosetti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kääpiömarmosetti eli kääpiösilkkiapina[lähde? ] eli pikkumarmosetti (Callithrix pygmaea, aik. Cebuella pygmaea) on Etelä-Amerikassa Amazonin yläjuoksulla Perun, Ecuadorin, Kolumbian, Bolivian ja Brasilian metsissä elävä maailman pienin apina. Se painaa vain noin 100–150 grammaa. Suomen Lajitietokeskus suosittelee käyttämään lajista nimeä pikkumarmosetti.
Kääpiömarmosetit ovat omnivoreja eli ne ovat kaikkiruokaisia. Ne syövät muun muassa hyönteisiä, hedelmiä ja lehtiä. Lisäksi ne syövät myös kumipuun kumia. Ne rikkovat kumipuun pintaa, jolloin puu joutuu paikkaamaan haavan erittyvällä kumilla. Kääpiömarmosetti syö sitten paikattujen haavojen päälle tullutta kumia.
Kääpiömarmosetit ovat vain noin 15 cm pitkiä. Lisäksi niiden häntä on noin 15–20 cm pitkä. Pienestä koosta huolimatta kääpiömarmosetit voivat hypätä jopa viiden metrin päähän ilmassa.
Annukka Roininen

Annukka Roininen (20. heinäkuuta 1976 Jyväskylä – 2. kesäkuuta 2016 Hämeenlinna) oli toimittaja ja toimitussihteeri, joka muistetaan Yleisradion A-studion toimittajana ja juontajana.
Hän opiskeli puheviestintää 1990-luvulla Jyväskylän yliopistossa ja aloitti toimittajan uransa Ylen Keski-Suomen toimituksessa 2002. Sieltä hän siirtyi Aamu-TV:hen ja edelleen muihin ohjelmiin. A-studiossa hän aloitti 2006.
Hän oli tutkiva journalisti, ja hän meni haastatellessaan suoraan asiaan. Hän ei halunnut käyttää lähetysaikaa turhaan jaaritteluun. Ylen organisaatiouudistuksen jälkeen hän ryhtyi tekemään isompia juttukokonaisuuksia.
Roininen ja hänen kollegansa Tiina Salumäki saivat tutkivan journalismin Lumilapio-palkinnon vuonna 2010. Palkinto tuli Destiaan liittyneiden väärinkäytösten paljastamisesta. Vuonna 2015 Roininen oli ehdolla Suuren Journalistipalkinnon saajaksi Hoivakoti kuntoon -juttusarjasta, joka seurasi somerolaisen Tervaskannon hoivakodin arkea syksyllä 2014.
Roininen kuoli syöpään 39-vuotiaana kesäkuussa 2016.
Aiheesta muualla

Ylen ruutukasvo Annukka Roininen, 39, on kuollut – taustalla vakava sairaus (Arkistoitu – Internet Archive) MTV
LMP

LMP on lyhenne, joka tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Lampedusan lentoasema
Lehet Más a Politika, unkarilainen puolue
Magyar Liberális Párt, Unkarin liberaalipuolue
Le Mans Prototype, rata-autojen luokka
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”LMP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lego Universe

| Lego Universe |
| --- | --- |

Kehittäjä:  NetDevil
Julkaisija:  Lego Group
Jakelija:  Warner Bros. Interactive Entertainment ja Steam
Säveltäjä:  Brian Tyler
Pelisarja:  Lego
Pelimoottori:  Gamebryo
Julkaistu:  26. lokakuuta 2010
Lajityyppi:  MMOG
Pelimuoto:  moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi 
Alusta:  Microsoft Windows ja macOS
Jakelumuoto:  DVD ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Lego Universe (LU) oli Lego Groupin tuottama, vuonna 2010 julkaistu MMOG-peli, joka perustuu yhtiön Lego-tuotteisiin. Pelin on kehittänyt yhdysvaltalainen NetDevil-yritys. Lego Universe julkaistiin 26. lokakuuta 2010, joskin ennakkotilaajat pääsivät kokeilemaan peliä jo 12. lokakuuta alkaen. Marraskuussa 2011 ilmoitettiin, että peli suljetaan kannattamattomana tammikuun lopussa 2012.
Lego Universen maailma on tehty osittain Lego-palikoista. Se koostuu räjähtäneen neliöplaneetan palasista, jotka ovat isoja pääplaneettoja ja päävastusplaneettoja. Lego Universe eroaa muista MMORPG-peleistä siten, että sen päätavoitteena on rakentaa eikä tapella. Universessä on neljä voimaa (sentinel, paradox, assembly ja venture). Pelissä voi rakentaa oman linnan tai kodin tai ansaita lemmikin. Vuonna 2011 sai ladata pienemmän version. Lego universumin valuuttana on raha ja se mahdollistaa kaupat, joita pelissä on. Pelin alussa pelaaja saa luoda itselleen Lego-hahmon. Pelissä voi myös tehdä useamman hahmon, kerätä uusia asuja ja vetää suoraan hahmoon. Pelissä saa rakentaa lego-palikoista omia luomuksia, mutta palikoita ei ole loputtomiin. Niitä ansaitsee voittamalla vihollisia, löytämällä, ostamalla ja keräämällä. Peli sisältää myös Ninjago-hahmoja.
Planeetat

Venture Explore, avaruusalus, jossa aluksi harjoitellaan, myöhemmin muita tehtäviä.
Avant Gardens
Nimbus Station
Gnarled Forest, merirosvometsä
Fordbidden Valley, ninjojen koti
Legoanimaatio

Legoanimaatio (engl. Brickfilm) on animaatio jossa käytetään materiaalina Lego-palikoita. 
Legoanimaatioita tehdään yleensä stop motion -tekniikalla, mutta jotkut alan harrastajat käyttävät myös normaalia videokuvausta tai tietokoneavusteista animaatiota. Riippumatta käytetystä tekniikasta, legoanimaatiossa tulee käyttää tanskalaisen Lego Groupin muovisia Lego-rakennuspalikoita tai muita Lego-tuotteita.
Historia

Legoanimaation historia yltää ainakin 1980-luvulle. Varhaisin tunnettu legoanimaatio on vuodelta 1989 peräisin oleva australialainen The Magic Portal. 1997 nähtiin ensimmäinen suomalainen legoanimaatio, kun Oulun musiikkivideofestivaalit palkitsi yleisön suosikkina ja tuomariston kunniamaininnalla Antti Haarasen ja Jaakko Huukin ohjaaman animaatiomusiikkivideon Tjad & Jasupehmo: Avaruuslimonadi. Kesällä 2000 harrastelijaryhmä tAAt esitti Assembly 2000-messuilla legoanimaationsa LeGorson.
Muutamien viime vuosienmilloin? aikana legoanimaatioiden tekeminen on yleistynyt ja legoanimaatioille omistetulta Brickfilms-sivustolta löytyykin tuhansia legoanimaatioita lyhyistä aloittelijoiden tekemistä aina ammattimaisesti toteutettuihin elokuviin saakka. Monilla legoanimaatioilla yritetään matkia tai parodioida erilaisia mediota tai historian tapahtumia, esimerkiksi kuuluisia sotien taisteluita tai tunnettuja viihdesarjoja ja pelejä. Myös YouTubessa on runsaasti legoanimaatioita.
Anti-folk

Anti-folk on amerikkalaisesta folkista ja punk rockista ammentava urbaanin folk-musiikin tyylilaji, joka sai alkunsa New Yorkissa 1980-luvun puolivälissä. Anti-folk-muusikot yhdistivät punkin poliittisen kantaaottavuuden ja folkin musiikillisen tradition. Tyylilajille tyypillistä on myös itseironia, jolla pyritään ottamaan etäisyyttä aiempaan tosikkomaisena ja teennäisenä koettuun poliittisen folk-musiikin traditioon. Anti-folk-levyt ovat usein tarkoituksella hiomattoman kuuloisia.
Anti-folk on sittemmin levinnyt Yhdysvaltojen ulkopuolelle, ja tyyli on saavuttanut suosiota etenkin Britanniassa. Monen muun underground-musiikin tyylilajin tavoin anti-folkin poliittisuus on vähentynyt, ja anti-folk-nimi yhdistetään nykyisin usein ennen kaikkea musiikilliseen tyyliin, jossa kuuluvat 1980-luvun poliittisen anti-folkin vaikutteet.
Andrei Škuro

Andrei Škuro
Andrei Grigorjevitš Škuro (ven. Андрей Григорьевич Шкуро; 19. tammikuuta (J: 7. tammikuuta) 1887 Kubanin alue, Venäjän keisarikunta – 17. tammikuuta 1947 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen kenraaliluutnantti ja kasakka, joka komensi Venäjän sisällissodassa valkoisen armeijan puolella taistelleita Kubanin kasakoita. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Saksan joukoissa. Sodan jälkeen britit luovuttivat hänet Neuvostoliittoon, jossa hänet teloitettiin.
Elämä ja ura

Škuron isä oli kasakkaupseeri Kubanin alueella. Škuro valmistui Nikolain ratsuväkiopistosta Pietarista vuonna 1907 ja palveli Kubanin kasakkajoukoissa. Hän jätti armeijan vuonna 1912, mutta palasi ensimmäisen maailmansodan puhjettua palvelukseen. Maailmansodassa hän komensi ratsuväen partisaaniosastoa, joka toimi vihollisen linjojen takana. Vuonna 1917 everstin arvon saanut Škuro komensi ratsuväkiosastoa Persiassa.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Škuro muodosti Batalpašinskajan seudulla toimineen vastavallankumouksellisen kasakkaosaston. Hän valtasi touko–kesäkuussa 1918 muun muassa Stavropolin, Jessentukin ja Kislovodskin. Hän yhdisti joukkonsa kenraali Anton Denikinin komentamaan Etelä-Venäjän armeijaan, jossa hän komensi ensin kasakkaprikaatia, sitten divisioonaa ja toukokuusta 1919 alkaen III ratsuväkiarmeijakuntaa. Hän sai samana vuonna kenraaliluutnantin arvon ja nimityksen Britannian Bath-ritarikunnan jäseneksi. Škurolla oli ”susisotniaksi” kutsuttu henkivartiosto, joka käytti sudennahkaisia papahihattuja, ja hänen tunnusviirissään oli suden pää. Hänen joukkonsa tunnettiin kurittomuudestaan ja julmuudestaan, mikä häiritsi valkoisen armeijan johtoa. Škuro oli antisemitisti ja antoi joukkojensa järjestää pogromeja juutalaisia vastaan.
Škuro valtasi elokuussa 1919 Jekaterinoslavin ja lokakuun alussa Voronežin mutta joutui muutamaa viikkoa myöhemmin perääntymään Semjon Budjonnyin komentaman puna-armeijan 1. ratsuväkiarmeijan tieltä. Perääntymisen aikana sairastunut Škuro luovutti komennon Konstantin Mamontoville, joka pelasti armeijakunnan rippeet joutumasta saarroksiin. Vuonna 1920 Škuro perusti itselleen uuden päämajan Terekliin ja komensi sissisotaa käyneitä kasakkaosastoja puna-armeijan selustassa. Lopulta hän siirtyi maanpakoon Turkkiin ja sittemmin Ranskaan. Vuodesta 1931 hän asui Jugoslaviassa.
Toisen maailmansodan aikana Škuro ryhtyi yhteistyöhön saksalaisten kanssa ja auttoi muodostamaan valkoisista emigranteista ja muista venäläisistä vapaaehtoisista Saksan puolella sotineita kasakkaosastoja. Vuodesta 1944 hän komensi SS:n kasakkareserviä gruppenführerin arvolla. Škuro jäi sodan lopussa toukokuussa 1945 brittien sotavangiksi Itävallassa, ja hänet luovutettiin Neuvostoliittoon yhdessä Pjotr Krasnovin ja eräiden muiden Saksaa palvelleiden valkoisten kenraalien kanssa. Neuvostoliiton korkeimman oikeuden sotakollegio tuomitsi Škuron kuolemaan, ja hänet ja Krasnov teloitettiin hirttämällä tammikuussa 1947.
Länteen loikannut KGB-upseeri Vasili Mitrohin ja venäläinen historioitsija Nikolai Tolstoi ovat väittäneet, että Neuvostoliiton vastavakoilu Smerš jäljitti sodan jälkeen Škuron ja Krasnovin itävaltalaiselta sotavankileiriltä ja lahjoi erään brittiläisen kenraaliluutnantin luovuttamaan heidät, vaikka he olivat anoneet suojelua sotamarsalkka Harold Alexanderilta.
Henkilökuva

Škuro oli komentajana rohkea, ovela ja alaistensa palvoma mutta myös omapäinen ja kuriton. Hän antoi joukkojensa ryöstellä vapaasti ja järjesti orgioita prostituoitujen kanssa. Škuro oli luonteeltaan julma sadisti ja nautti esimerkiksi ruoskinnan katselusta. Hän yleni kenraaliluutnantiksi vain 32-vuotiaana kiristämällä esimiehiään Denikiniä ja Vladimir Mai-Majevskia. Sotahistorioitsija Antony Beevorin mukaan Škuro oli esimerkki ”pahimman lajin ihmisistä”, jotka nousivat valta-asemiin Venäjän sisällissodan aikana, ja myös osasyyllinen valkoisten tappioon sodassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrei Škuro Wikimedia Commonsissa
Amerikankuubalaiset

| Amerikankuubalaiset |
| --- | --- |
Amerikankuubalaiset   (esp. cubanoestadounidenses tai cubanoamericanos) ovat yhdysvaltalaisia joilla on kuubalaiset sukujuuret. Vuonna 2000 1 241 685 yhdysvaltalaista ilmoitti omaavansa kuubalaisia sukujuuria. Kuubalaisia tuli Yhdysvaltoihin erityisen paljon Fidel Castron noustua Kuubassa valtaan 1950-luvun lopussa. Castro salli pakolaisten matkustamisen Yhdysvaltoihin 28. syyskuuta 1965. Ensimmäinen ryhmä matkusti Castron luvalla 10. lokakuuta 1965. Erityisen runsaasti kuubalaisperäistä väestöä asuu Etelä-Floridassa Miamin ympäristössä. Vaikka amerikankuubalaiset ovatkin melko pieni etninen ryhmä Yhdysvalloissa (vain n. 0,4 %) väestöstä, on niillä huomattavasti kokoaan suurempi valta Yhdysvaltain politiikassa. Tämä johtuu siitä että he ovat suuri äänestäjäkunta yhdessä Yhdysvaltain tärkeimmistä osavaltiosta, Floridassa. Amerikankuubalaisia onkin pidetty yhtenä pääsyynä siihen että Yhdysvallat ei helpottanut Kuuban vastaisia pakotteitaan ennen vuotta 2015.  Suurin osa amerikankuubalaisista on uskonnoltaan katolilaisia.
Kuuluisia amerikankuubalaisia

Desi Arnaz
Eddie Cibrian
Cameron Diaz
Gloria Estefan
Andy García
Dave Lombardo
Enrique Murciano
Danny Pino
Cesar Romero
Aiheesta muualla

www.canf.org
Käpylehmä

Itse tehty käpylehmä.
Käpylehmät ovat lasten perinteisiä itse tehtyjä leikkikaluja. Ne ovat kävyistä tehtyjä lehmiä. Käpyyn voidaan helposti kiinnittää erilaisia tikkuja, kuten esimerkiksi koivun oksien päitä. Näistä tikuista voidaan muodostaa käpylehmälle jalat, mahdollisesti myös häntä ja korvat. Lisäksi tikuista voidaan rakentaa lehmille erilaisia aitauksia.
Lahden kansainvälinen urkuviikko

Lahden kansainvälinen urkuviikko on kansainvälinen Lahdessa vuosittain järjestettävä urkumusiikkiin keskittyvä tapahtuma. Se kuuluu Finland Festivals -yhdistykseen.
Historia ja vaiheita

Vuonna 1973 Lahden urkukesä järjestettiin viidennen kerran entistä laajempana ja uudella nimellä Lahden kansainvälinen urkuviikko. Kesätapahtuma oli viidessä vuodessa kehittynyt vaatimattomasta konserttisarjasta mittavaksi taidetapahtumaksi. Elokuussa 1973 sekä idästä että lännestä tulleet huippu-urkurit konsertoivat Lahden ja sen ympäristökuntien kirkoissa, pidettiin seminaari, jossa viikon esiintyvät taiteilijat luennoivat, ja järjestettiin suomalaista urkurakennusta esittelevä näyttely. Viikon aikana soitettiin 19 urkukonserttia ja muutamia lyhyempiä urkutuokioita.
Ensimmäinen Lahden kansainvälinen urkuviikko pidettiin vuonna 1973, tuolloin vielä nykyistä Ristinkirkkoa edeltäneessä puukirkossa, ja se oli jatkoa perinteiselle kesäkonserttien sarjalle. Ensimmäisinä vuosina ohjelmisto keskittyi puhtaasti urkumusiikkiin ja sisälsi teemaan liittyviä konsertteja, seminaareja, paneelikeskusteluja sekä näyttelyjä. Ensimmäisten kesien jälkeen alun perin urkumusiikkiin keskittynyt ohjelmisto laajentui nopeasti. Vaikka eri aikakausilta on laaja kirjo eri tyylisiä urkuja ja niille tehtyjä sävellyksiä, ja urut mahdollistavat monenlaista taiteellista tulkintaa, pelkän urkumusiikin rinnalle Lahden urkuviikon ohjelmistoon on otettu myös koti- ja ulkomaisia kuoroja, orkestereita, soitinyhtyeitä sekä soitin- ja laulusolisteja.
Lahden kansainvälinen urkuviikko on myös pyrkinyt uudistumaan ja tuonut vuosittain ohjelmistoonsa jotakin ennennäkemätöntä: vuonna 1994 esitettiin Ristinkirkossa mykkäelokuva Notre Damen kellonsoittaja sveitsiläisen Guy Bovet’n säestäessä uruilla. Vuonna 1995 olivat vuorossa Venäjän valtionsirkuksen ryhmän esitykset teltassa Lahden kauppatorilla Hannes Meyerin säestyksellä. Vuonna 2019 esitettiin täysimittainen ooppera, Joonas Kokkosen Viimeiset kiusaukset, urkujen ja flyygelin säestyksellä.
Lahden kansainvälinen urkuviikko hyväksyttiin vuonna 1978 Finland Festivals -yhdistykseen yhdessä Savonlinnan oopperajuhlien, Kuhmon kamarimusiikkijuhlien ja Helsingin juhlaviikkojen kanssa. Kansainvälisyyttä urkuviikolla edustavat näyttävimmin ulkomaiset taiteilijavieraat, mutta myös sen konsertit leviävät Yleisradion konserteista tekemien nauhoitusten myötä ympäri maailmaa miljoonien kuultaviksi.
Kilpailut ja tukitoiminta

Lahden kansainvälinen urkuviikko on ollut luovan ja esittävän urkumusiikin tukijana myös monin kilpailuin: sävellyskilpailuja on järjestetty kahdesti ja urkukilpailu viisi kertaa. Vuonna 1980 järjestettiin kansallinen urkukilpailu, vuonna 1984 pohjoismainen ja vuosina 1989, 1993 ja 1997 kansainvälinen urkukilpailu. Kansainvälinen urkukilpailu järjestetään neljän vuoden periodeissa.
Urkutaidetta edistääkseen urkuviikko on valinnut joinain vuosina Vuoden nuoren taiteilijan. Hänet valitaan tunnetuimpien nuorten urkutaiteilijoiden joukosta ja hänellä on oma konsertti festivaalin aikana.
Urkuviikon aikana on esitetty myös suomalaista nykymusiikkia, ja lisäksi suomalaisilta säveltäjiltä on tilattu urkusävellyksiä. Kahden sävellyskilpailun parhaimmisto on esitetty urkuviikon konserteissa.
Tapahtumapaikat

Urkuviikon pääkonserttipaikkana on aiemmin ollut Lahden keskustassa sijaitseva Ristinkirkko. Vuonna 1978 valmistuneen Ristinkirkon on suunnitellut Alvar Aalto ja 53-äänikertaiset urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen rakentamat. Konsertteja järjestetään myös Lahden ympäristökunnissa. Lahden Sibeliustaloon vuonna 2007 valmistuneiden urkujen myötä urkuviikon yksi pääkonsertti on siirretty sinne.
Jo mainitun Lahden kauppatorin lisäksi vuodesta 1996 vuoteen 2000 yhtenä tapahtumapaikkana oli Lahden keskustan vierellä sijaitseva, 400 metriä pitkä Mustankallion autotunneli, jossa järjestettiin konsertteja ja tanssiesityksiä. Tunneliin rakennettiin esiintymistilat sekä 600-paikkainen ravintola.
Aiheesta muualla

Lahden Kansainvälisen Urkuviikon kotisivut
Lahden Sibeliustalon konserttisali.
Lahden Ristinkirkko.
Lego Worlds

| Lego Worlds |
| --- | --- |

Kehittäjä:  TT Games 
Julkaisija:  Warner Bros.
Jakelija:  Steam, Nintendo eShop, Microsoft Store ja PlayStation Store
Pelisarja:  Lego
Julkaistu:   24. helmikuuta 2017
Lajityyppi:  hiekkalaatikkopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  USK 6 
Alusta:  PlayStation 4 Xbox One Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Lego Worlds on TT Gamesin kehittämä hiekkalaatikkopeli, joka on julkaistu vuonna 2017 PlayStation 4:lle, Xbox Onelle ja Windowsille. Peli on ollut saatavilla Steam-palvelun "Early Access"-versiona vuoden 2015 kesäkuusta alkaen.
Pelaaminen

Pelin avoimissa, erilaisia ympäristöjä täynnä olevassa satunnaisgeneroituneissa Lego-palkoista kokonaan koostuvissa maailmoissa voi rakentaa oikeastaan mitä vain yksi palikka kerrallaan. Toinen tapa on myös asettaa maailmaan suurempia rakennelmia, esineitä tai muuta sellaista. Maailmassa liikkumiseen voi käyttää omien jalkojensa lisäksi esimerkiksi legoista koostuvia lohikäärmeitä, helikoptereita ja moottoripyöriä. Kuten Minecraftissä, eräässä tunnetussa hiekkalaatikkovideopelissä, myös Lego Worldin yksiä pelin olennaisimmista osista ovat maailman tutkiminen ja aarteiden löytäminen. Pelissä on tällä hetkellä vain yksinpeli, mutta moninpeli on tulossa viimeistään pelin virallisessa julkaisussa.
Aiheesta muualla

LEGO Worlds MobyGamesissa (englanniksi)
Amin Tarif

| Amin Tarif |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Julis, Palestiina
Kuollut: 2. lokakuuta 1993 Julis, Israel
Vanhemmat:  Muhammad Tarif
Muut tiedot
Koulutus:  Khalwat al-Bajjada
Uskonto:  druusilaisuus
Amin Tarif (arab. أمين طريف‎, ’Amīn Ṭarīf, hepr. ‏אמין טריף‎;2. lokakuuta 1993) oli ensin Palestiinan ja myöhemmin itsenäistyneen Israelin druusien hengellinen johtaja.