stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhtenäisyyslista
Vaalimenestys

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Tulokset
Kansankäräjävaalit
| Vuosi | Edustajat | Äänet | Äänet |
| 1990 | 0 / 179 |  54 038 |  1,7 % |
| 1994 | 6 / 179 |  104 701 |  3,1 % |
| 1998 | 5 / 179 |  91 933 |  2,7 % |
| 2001 | 4 / 179 |  82 685 |  2,4 % |
| 2005 | 6 / 179 |  114 123 |  3,4 % |
| 2007 | 4 / 179 |  74 674 |  2,2 % |
| 2011 | 12 / 179 |  237 011 |  6,7 % |
| 2015 | 14 / 179 |  274 463 |  7,8 % |
| 2019 | 13 / 179 |  245 100 |  6,9 % |
| 2022 | 9 / 179 |  181 452 |  5,1 % |
Merkittäviä henkilöitä > Poliittiset johtajat

2009–2015: Johanne Schmidt-Nielsen
2016–2021: Pernille Skipper
2021–2023: Mai Villadsen
2023– Pelle Dragsted
Merkittäviä henkilöitä > Nykyiset kansanedustajat (2022–2026)

Pelle Dragsted
Jette Gottlieb
Peder Hvelplund
Rosa Lund
Trine Mach
Søren Egge Rasmussen
Søren Søndergaard
Victoria Velásquez
Mai Villadsen
Merkittäviä henkilöitä > Europarlamentaarikot

Nikolaj Villumsen (2019–2024)
Per Clausen (2024–)
Aiheesta muualla

Yhtenäisyyslista (tanskaksi)
Zones

| Zones Hawkwind |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1980–1982
 Julkaistu: lokakuu 1983
 Tuottaja(t): Hawkwind
 Tyylilaji: space rock heavy rock
 Levy-yhtiö: Flicknife Griffin Music Cleopatra Records Anagram Records
Listasijoitukset
  45.
Hawkwindin muut julkaisut
| Choose Your Masques 1982 | Zones 1983 | This Is Hawkwind, Do Not Panic 1984 |
Zones on Hawkwindin albumi vuodelta 1983, joka sisältää livenauhoituksia vuosilta 1980–1982. Albumi on julkaistu myöhemmin cd:nä mm. yhdessä This Is Hawkwind, Do Not Panic-albumin kanssa. Albumin julkaisi alun perin Flicknife Records, joka julkaisi useampia Hawkwindin arkistomateriaaleihin perustuvia albumeja. Lewisham Odeonilla vuonna 1980 nauhoitetut kappaleet on julkaistu myös Levitation-albumin remasteroidulla painoksella.
"Zones" on lyhyt eri ääniä sisältävä studiossa nauhoitettu elektroninen kollaasi ja "Dangerous Vision" on kosketinsoittaja Keith Halen säveltämä ja laulama kappale. "Runnin' Through The Back Brain"-kappaleen laulaa Michael Moorcock. "The Island" on osa Levitation-albumilla olevaa "Dust Of Time"-kappaletta ja samalta albumilta on peräisin myös "Motorway City"-kappale.
"Utopia 84" on Nik Turnerin syntetisaattorin ylle lausuma lyhyt kappale ja "Social Alliance" on Dave Brockin esittämä hyvin punk-henkinen kappale. "Sonic Attack" ja "Dream Worker" ovat myös elektronis-voittoisia kappaleita joiden lausunnan hoitaa Turner. Levyn päättää Turnerin vanha Hawkwind-klassikko "Brainstorm".
Kappaleet

"Zones" (Brock) - 0:44
"Dangerous Vision" (Hale) - 5:06
"Runnin' Through The Back Brain" (Moorcock/Brock/Bainbridge/Lloyd Langton/Hale/Baker) - 6:17
"The Island (Dust Of Time)" (Lloyd Langton/Brock) - 2:37
"Motorway City" (Brock) - 4:47
"Utopia 84" (Brock) - 2:06
"Social Alliance" (Brock) - 4:39
"Sonic Attack" (Moorcock/Hawkwind) - 5:47
"Dream Worker" (Bainbridge/Turner) - 5:28
"Brainstorm" (Turner) - 8:30
Nauhoitusajat- ja paikat

Battle Studio 1981 (kpl. 1)
Lewisham Odeon 18.12.1980 (kpl. 2–5)
Choose Your Masques-kiertue 1982 (kappaleet 6–10)
Muusikot

Dave Brock: kitara, kosketinsoittimet, laulu
Huw Lloyd Langton: kitara, laulu
Harvey Bainbridge: basso, kosketinsoittimet, laulu
Ginger Baker: rummut (kappaleet 2-5)
Keith Hale: kosketinsoittimet, laulu (kappaleet 2-5)
Michael Moorcock: laulu (kappale 3)
Martin Griffin: rummut (kappaleet 6-10)
Nik Turner: saksofoni, huilu, laulu (kappaleet 6-10)
Julkaisuhistoria

lokakuu 1983: Flicknife Records, SHARP014, vinyyli
maaliskuu 1984: Flicknife Records, PSHARP014, kuvalevy (2000 kappaletta)
marraskuu 1988: Flicknife Records, SHARP1422CD, UK CD (yhdessä This Is Hawkwind, Do Not Panic-albumin kanssa)
marraskuu 1992: Anagram Records, CDMGRAM57, UK CD
heinäkuu 1994: Griffin Music, GCDHA164-2, USA CD
heinäkuu 2000: Cleopatra Records, CLE08502, USA 2CD (yhdessä This Is Hawkwind, Do Not Panic-albumin kanssa)
heinäkuu 2002: Anagram Records, CDMGRAM160, UK 2CD (yhdessä This Is Hawkwind, Do Not Panic-albumin kanssa)
Étienne Maurice Gérard

| Étienne Maurice Gérard |
| --- | --- |
 Étienne Maurice Gérard, Jacques-Louis Davidin maalaama muotokuva vuodelta 1816.
Ranskan pääministeri
 18. heinäkuuta 1834–10. marraskuuta 1834  
Monarkki:  Ludvig Filip I
Edeltäjä:  Jean-de-Dieu Soult
Seuraaja:  Hugues-Bernard Maret
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1773 Damvilliers, Ranska
Kuollut: 17. huhtikuuta 1852 (79 vuotta) Pariisi, Ranska
Étienne Maurice Gérard (4. huhtikuuta 1773 Damvilliers – 17. huhtikuuta 1852 Pariisi) oli Ranskan marsalkka. Hän toimi myös lyhyesti Ranskan pääministerinä vuonna 1834.
Gérard liittyi vapaaehtoisena Ranskan armeijaan vuonna 1791 ja osallistui vallankumoussotiin. Vuodesta 1796 hän toimi kenraali Jean-Baptiste Bernadotten adjutanttina. Napoleonin sodissa Gérard osallistui muun muassa Jenan ja Austerlitzin taisteluihin, ja sai 1806 ylennyksen prikaatinkenraaliksi. Hän komensi saksilaista ratsuväkeä Wagramin taistelussa 1809, ja osallistui sen jälkeen sotaan Portugalissa, missä hän kunnostautui erityisesti Fuentes de Oñoron taistelussa. Vuoden 1812 Moskovan-sotaretken aikana hänet ylennettiin divisioonankenraaliksi ja seuraavana vuonna käydyn Bautzenin taistelun jälkeen hänet korotettiin kreiviksi. Gérard haavoittui vakavasti Leipzigin taistelussa lokakuussa 1813, mutta osallistui vielä vuoden 1814 taisteluihin Ranskassa, kunnostautuen erityisesti La Rothièressa ja Montereaussa. Vaikka valtaan palannut kuningas Ludvig XVIII nimitti hänet sotilastarkastajan tehtävään, hän siirtyi satapäiväisen keisarikunnan aikana Napoleonin puolelle. Napoleon nimitti hänet Mosellen armeijan johtoon ja korotti hänet pääriksi. Napoleonin joukkojen Lignyn taistelussa kesäkuussa 1815 saavuttama voitto oli pääosin Gérardin ansiota. Napoleonin kukistuttua Gérard pakeni Brysseliin, ja palasi Ranskaan vasta 1817.
Gérard kuului vuosina 1822–1830 Ranskan edustajainkamariin Pariisin edustajana, ja hän liittyi liberaaliin oppositioon. Heinäkuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1830 hän toimi hetken aikaa sotaministerinä ja sai Ranskan marsalkan arvon. Gérard johti 1831 ja 1832 Ranskan sotaretkiä Belgiassa. Ensimmäisellä kerralla hän karkotti Hollannin armeijan Belgiasta vain 13 päivässä ja toisella kerralla hän johti marras–joulukuussa 1832 Antwerpenin piiritystä. Gérard siirtyi 1833 parlamentin ylähuoneeseen ja heinäkuusta lokakuuhun 1834 hän toimi pää- ja sotaministerinä. Hän toimi vielä 1838–1842 Seinen departementin kansalliskaartien komentajana ja sai hieman ennen kuolemaansa Napoleon III:lta nimityksen senaattoriksi.
Aiheesta muualla

Maurice Etienne Gérard (ranskaksi) Assemblée nationale
Vilho Turunen

Vilho Turunen (16. joulukuuta 1923 Polvijärvi – 8. helmikuuta 1973 Joensuu) oli suomalainen poliitikko. Turunen valittiin kansanedustajaksi Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä ja hän oli eduskunnassa yhden kauden 1958–1962, ensin Sosialidemokraattisen opposition 1958–1959 ja sitten Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton eduskuntaryhmässä 1959–1962.
Turunen työskenteli SDP:n sihteerinä Kuopion läänin itäisessä piirijärjestössä 1951–1958, Joensuun piirin sosialidemokraattisen nuorisojärjestön sihteerinä, TPSL:n puoluesihteerinä 1962–1963, Metsäalan työeläkekassan tarkastajana 1963–1968 ja Maaseututyöväen liiton asiamiehenä 1963–1973.
Turunen osallistui kunnallispolitiikkaan Joensuun kaupunginvaltuustossa ja -hallituksessa. Hän oli myös kaupunginjohtajan varamies.
Ääni minaretista

| Ääni minaretista> The Voice from the Minaret |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Frank Lloyd
Käsikirjoittaja:  Frances Marion
Perustuu:  Robert Hichensin näytelmään
Tuottaja:  Joseph M. Schenck Norma Talmadge
Kuvaaja:  Norbert Brodine Tony Gaudio
Pääosat:  Norma Talmadge Eugene O’Brien
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Talmadge Film Corporation
Levittäjä:  First National
Ensi-ilta:   28. tammikuuta 1923  11. marraskuuta 1923
Kesto:  70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ääni minaretista (engl. The Voice from the Minaret) on vuonna 1923 ensi-iltansa saanut Frank Lloydin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien.
Ääni minaretista perustuu Robert Hichensin näytelmään Ääni minaretista (1919), jonka pohjalta Frances Marion laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Joseph M. Schenck ja Norma Talmadge, ja elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation. Ääni minaretista sai Yhdysvaltain ensi-iltansa Ohion Clevelandissa 28. tammikuuta vuonna 1923. Maanlaajuinen ensi-ilta oli 11. maaliskuuta. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 11. marraskuuta vuonna 1923. First National Pictures oli elokuvan levittäjäyhtiö. Nykyään Ääni minaretista -elokuvan oletetaan olevan kadonnut.
Juoni

Lady Adrienne Carlyle (Norma Talmadge) lähtee Mumbaista, missä hänen tyrannimainen aviomiehensä lordi Leslie Carlyle (Edwin Stevens) on kuvernöörinä, ja suuntaa Englantiin. Laivalla lady Adrienne tapaa Andrew Fabianin (Eugene O’Brien), joka opiskelee papiksi. Andrew suostuttelee Adriennen liittymään hänen pyhiinvaellusmatkalleen pyhään maahan. He rakastuvat, mutta Adrienne palaa aviomiehensä luokse, kun kuulee tämän heikentyneestä terveydestä. Myöhemmin Englannissa Adrienne ja Leslie tapaavat Andrew’n. Epäilevä Leslie huijaa Adriennea ja Andrew’ta tunnustamaan rakkautensa toisiaan kohtaan. Pian tämän jälkeen lordi Carlyle äkillisesti kuolee sairauskohtaukseen, ja Adrienne ja Andrew saavat toisensa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Norma Talmadge  | … |  lady Adrienne Carlyle   |
|  Eugene O’Brien  | … |  Andrew Fabian   |
|  Edwin Stevens  | … |  lordi Leslie Carlyle   |
|  Winter Hall  | … |  piispa Ellsworth   |
|  Carl Gerard  | … |  assistentti Barry   |
|  Claire Du Brey  | … |  kreivitär La Fontaine   |
|  Lillian Lawrence  | … |  lady Gilbert   |
|  Albert Prisco  | … |  Seleim   |
Aiheesta muualla

Ääni minaretista Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ääni minaretista Elonet.
Ääni minaretista AllMoviessa. (englanniksi)
Ääni minaretista TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Ääni minaretista Silent eran sivustolla (englanniksi)
Željko Ivanek

| Željko Ivanek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1957 (ikä 67) Ljubljana, Slovenia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981–
Merkittävät roolit:  Ed Danvers   (Homicide: Life on the Street)   James Devlin   (Kylmä rinki)   Andre Drazen   (24)   Emile Danko   (Heroes)   J.J. Walker   (Big Love)   Ray Fiske   (Damages) Russell Jackson (Rouva Ministeri)
Palkinnot
 Primetime Emmy, paras miessivuosa draamasarjassa Damages (2008) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Željko Ivanek (s. 15. elokuuta 1957 Ljubljana, Slovenia) on slovenialais-yhdysvaltalainen näyttelijä.
Varhainen elämä

Ivanek syntyi Ljubljanassa, Sloveniassa (silloisessa Jugoslaviassa). Hän muutti kolmevuotiaana vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin, missä he viettivät kaksi vuotta, minkä jälkeen he palasivat takaisin Sloveniaan. He muuttivat takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1967. Ivanek valmistui Yalen yliopistosta vuonna 1978, minkä jälkeen hän alkoi opiskella näyttelemistä.
Ura

Ivanek on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa, joista tunnetuimpia ovat muun muassa Homicide: Life on the Street, 24, Kylmä rinki, Heroes, Big Love, Damages sekä Rouva Ministeri. Hän voitti Primetime Emmy -palkinnon roolistaan sarjassa Damages vuonna 2008.
Ivanek on näytellyt myös elokuvissa ja Broadwayn näytelmissä. Hän on ollut kolmesti ehdolla Tony-palkinnon saajaksi.
Aiheesta muualla

Željko Ivanek Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Željko Ivanek Internet Broadway Databasessa
Željko Ivanek Internet Off Broadway Databasessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Željko Ivanek Elonetissä.
Željko Ivanek TV.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Väddön ja Häverön laivakunta

Väddön ja Häverön laivakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
Väddön ja Häverön laivakunta (ruots. Väddö och Häverö skeppslag) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 319,71 neliökilometriä ja asukasluku 8 573 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Häverö, Singö ja Väddö.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrtäljen kuntaan ja sijaitsevat sen pohjoisosassa.
Väestö

| --- | --- |
:  Määritelmä: väestö tarkoittaa tietyllä maantieteellisellä alueella elävää ihmispopulaatiota. 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Väestö. Katso väestö Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
İsmayıllı

| İsmayıllı |
| --- | --- |
 İsmayıllın kulttuuritalo.
 İsmayıllı
 Koordinaatit: 40°47′24″N, 48°9′7″E 
Valtio:   Azerbaidžan
Piiri:  İsmayıllı
Kaupungiksi:  1967
Väkiluku (2010):  14 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
İsmayıllı (ven. Исмаиллы, Ismailly) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kaukasuksen pääjonon etelärinteen juurella 185 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on İsmayıllın piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie sekä Şəkin kautta Balakəniin johtava maantie. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2010).
İsmayıllın kylästä tuli piirikeskus vuonna 1931, kaupunkimainen taajama vuonna 1959 ja kaupunki vuonna 1967. Se on maatalousalueen keskus, jossa toimii lähinnä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa on kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Azerb.com: Ismailly (Ismayilli / Ismaili) (englanniksi)
İsmayıllın piirin sivusto (azeriksi)
İsmail Ogan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ogan Tokion kesäolympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  Ogan Tokion kesäolympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  Ogan Tokion kesäolympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  |
Maa:   Turkki
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | 78 kg |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | 73 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Istanbul 1957 | 73 kg |  |
|  Pronssia | Teheran 1959 | 73 kg |  |
|  Pronssia | Sofia 1963 | 78 kg |  |
İsmail Ogan (5. maaliskuuta 1933 Macun – 26. huhtikuuta 2022 Antalya) oli turkkilainen vapaapainija ja olympiavoittaja.
73–78 kilogramman painoluokissa kilpaillut Ogan voitti olympiakultaa Tokiossa 1964 ja olympiahopeaa Roomassa 1960. MM-kilpailuista hän saavutti hopeaa Istanbulissa 1957 ja pronssia Teheranissa 1959 sekä Sofiassa 1963. Vuoden 1961 MM-kilpailuissa hän sijoittui 79-kiloisten painoluokassa neljänneksi. Ogan kuoli Antalyassa 89-vuotiaana 26. huhtikuuta 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta İsmail Ogan Wikimedia Commonsissa
İsmail Ogan Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Śmierć

| Śmierć Witchmaster |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2011
 Julkaistu: 5. maaliskuuta 2012
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 09.38
 Levy-yhtiö: Witching Hour Productions
Witchmasterin muut julkaisut
| No Peace At All – Thrash Ör Die! 2009 | Śmierć 2012 | Antichristus Ex Utero 2014 |
Śmierć on puolalaisen black metal -yhtyeen Witchmasterin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Witching Hour Productions.
Kappaleet

Death Rite – 1.08
Revelation of Satan – 3.24
Father of the Thousand Names – 2.23
Show My Your Fear – 2.43
Kokoonpano

Bastis – laulu
Geryon – kitara, laulu
Reyash – basso, laulu
Basti – rummut
Aiheesta muualla

Śmierć Discogsissa
Albumi Śmierć Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Witchmaster
| Bastis • Reyash • Kali • BastiInferno • Shymon • Vitold • Necrosodom • Necrolucas |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Violence & Blasphemy • Masochistic Devil Worship • Witchmaster • Trücizna • Antichristus Ex Utero • Kaźń
EP:t:  Sex Drugs and Natural Selection • Śmierć
Kokoelmat:  Sex, Drugs & Satan • No Peace At All - Thrash Ör Die!
Split-albumit:  Hater of Fucking Humans / Blood Bondage Flagellation
Demot:  Thrash Ör Die! • No Peace At All • Satanik Metal
Katso myös:  Profanum • Christ Agony • Anima Damnata • Behemoth • Spinal Cord • Supreme Lord
Óscar Freire

Óscar Freire (2011)
Óscar Freire Gómez (s. 15. helmikuuta 1976 Torrelavega) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1998–2012 ja häntä pidetään yhtenä aikansa parhaana kiriajajana. Freire voitti pyöräilyn maantieajon maailmanmestaruuden kolmesti, vuosina 1999, 2001 ja 2004. Kolmeen voittoon olivat aiemmin pystyneet vain Alfredo Binda, Rik Van Steenbergen ja Eddy Merckx. Freire voitti kolmesti myös yhdeksi pyöräilyn monumenteiksi kutsutun Milano–San Remo -kilpailun.
Vilma Paakkala

Vilma Sini Pauliina Paakkala (s. 11. toukokuuta 1996 Espoo) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kiekonheitto. Hän edustaa Espoon Tapioita.
Paakkala saavutti Kalevan kisoissa 2019 kiekonheitossa pronssia. Aiemmin hän on sijoittunut Kalevan kisoissa kymmenenneksi vuonna 2015, viidenneksi vuonna 2016 ja kahdeksanneksi vuonna 2017. Kiekonheiton hallimestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 2019 ja 2020.
Paakkala sijoittui kiekonheitossa kymmenenneksi sekä alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 että alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän jäi karsintaan.
Paakkalan ennätykset kiekonheitossa ovat hallissa 53,83 m helmikuulta 2020 ja ulkoradoilla 52,94 m heinäkuulta 2020.
Paakkalan äidinisä oli kiekonheittäjä Risto Myyrä.
İsmail Nezir

Ismail Nezir vuoden 2022 yleisurheilun Euroopan mestaruuskisoissa
Ismail Nezir (s. 22. tammikuuta 2003) on turkkilainen aitajuoksija, joka juoksee pääosin 400 metrin aitoja. Hän voitti vuoden 2022 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa 400 metrin aitajuoksussa ja vuoden 2023 alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa 400 metrin aitajuoksussa ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 22,15 | Istanbul, Turkki | 16.1.2022 |
| 300 m | 35,01 | Istanbul, Turkki | 6.2.2021 |
| 400 m | 46,76 | Istanbul, Turkki | 5.3.2022 |
| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 21,67 | Bursa, Turkki | 29.5.2022 |
| 400 m | 45,83 | Erzurum, Turkki | 4.6.2022 |
| 400 m aitajuoksu | 48,84 | Cali, Kolumbia | 5.8.2022 |
Vilma Oksanen

Vilma Oksanen (s. 16. marraskuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut helsinkiläisen Pallokerho-35:n joukkueessa Ykkösessä kausina 2018–2019 ja Kansallisessa liigassa kaudella 2020. Hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan 13 ottelua.
Vilma Sippola

| Vilma Sippola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vilma Ilmatar Sippola
Syntynyt: 1999 (ikä 24–25) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Vilma Ilmatar Sippola on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Iida Minskin roolistaan Yleisradion nuortensarjasta Ihan sama vuodelta 2014 sekä hänen roolistaan Annikana vuonna 2019 helmikuussa julkaistussa Yleisradion neliosaisessa minisarjassa M/S Romantic. Sippola on valmistunut Kallion lukiosta vuonna 2018 ja vuonna 2019 hän aloitti opinnot Tampereen Yliopiston Näyttelijäntyön laitoksella, Nätyllä. Samana vuonna hän esiintyi myös Ylen tv-sarjassa Aktivistit Bobrikovin tyttären osassa. Hän esiintyi Vanessan roolissa vuonna 2021 ilmestyneessä Ylen alkuperäissarjassa Pala Sydämestä ja on sittemmin näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Sippola on syntynyt vuonna 1999 Helsingissä.
Sippolan äiti on helsinkiläisen Myllyteatterin perustaja, ohjaaja-käsikirjoittaja Miira Sippola ja hänen isänsä on näyttelijä-ohjaaja Jussi Lehtonen[lähde? ]. Muusikko Laura Sippola on hänen tätinsä.
Viininpunainen

Viininpunainen tai Bordeaux'n punainen ja burgundinpunainen ovat tummia, punertavia värisävyjä. Burgundinpunainen on sävyltään hieman Bordeaux'n punaista kirkkaampi ja vaaleampi. Kumpikin on saanut nimensä alueella tuotetun viinin värin mukaisesti. Viininpunainen on myös ruskean ja purppuran väliväri.
Yleisessä kielenkäytössä kummastakin värisävystä käytetään kollektiivista nimitystä viininpunainen.
Värikoodit

Burgundinpunainen on eri kansainvälisten värikoodien mukaisesti:
RGB. 144, 0, 32
Triplet hex: 900020
CMYK: 0, 100, 76, 44
TSL: 370°, 100%, 56%
Bordeaux'n punainen eri kansainvälisten värikoodien mukaisesti:
RGB. 128, 0, 0
Triplet hex: 800000
CMYK: 0, 100, 100, 50
TSL: 0°, 100%, 50%
Vilho Kyrölä

Vilho Leander Kyrölä (18. huhtikuuta 1911 Jyrinki, Sievi – 25. kesäkuuta 1967 Sievi) oli suomalainen pakinoitsija ja toimittaja.
Kyrölän vanhemmat olivat talollinen Frans Mikko Leanderinpoika Kyrölä ja Mariana Tanelintytär Ruuttula. Hän kävi Työväen akatemian 1945–1946 sekä suoritti Yhteiskunnallisen korkeakoulun sanomalehtitutkinnon 1949.
Kyrölä toimi Kokkolassa lyhyen aikaa ilmestyneen Maalaiskoti-lehden toimittajana 1948 ja oli sen jälkeen Keskipohjanmaa-lehden kulttuuritoimittajana 1948–1953 ja toimitussihteerinä 1954–1967. Kyrölä kirjoitti myös Keskipohjanmaa-lehteen pakinoita nimimerkeillä Akusti, Hyyryläinen ja Vi-ki.
Teoksia

Kuin vuoren alta, runoja. Tammi 1944
Keski-Pohjanmaa : Mellersta-Österbotten : Central Ostrobothnia, toimituskunta ja teksti Eino Isohanni, Vilho Kyrölä, Viljo S. Määttälä; kuvaus Kalevi A. Mäkinen; maakunnan esittely Kustaa Vilkuna. Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, Kokkola 1965
Akustiikkaa, pakinakokoelma, alkusanat Eero Hietala, koonnut ja valikoinut Annikki Wiirilinna. Keski-Pohjanmaan kirjapaino oy, Kokkola 1968 (kokoelma Kyrölän nimimerkillä Akusti Keskipohjanmaa-lehteen kirjoittamia pakinoita)
Étienne Pivert de Senancour

| Étienne Pivert de Sénancour |
| --- | --- |
 Étienne Pivert de Sénancour
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1770 Pariisi, Ranska
Kuollut: 10. kesäkuuta 1846 (75 vuotta) Saint-Cloud, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Kirjallinen suuntaus: ranska
Pääteokset:  Obermann
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Étienne Pivert de Sénancour (16. marraskuuta 1770 Pariisi, Ranska – 10. kesäkuuta 1846 Saint-Cloud, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän lähti 1789 Euroopan-kiertomatkalle mutta joutui sairastumisen vuoksi keskeyttämään matkan Sveitsissä Fribourgissa, missä hän avioitui. Avioliitto ei ollut onnellinen, ja puoliso kuoli jo 1800.
Sénancour oli luonteenlaadultaan melankolinen ja elämän katkeroittama. Hän ihaili Rousseaun ajatuksia, ja häntäkin kiehtoi Alppien kauneus, ja hän kirjoitti Réveries sur la nature primitive de l'homme (1799) ja kirjemuotoisen romaanin tai pikemminkin tunnustuksen Obermann (1804), maineikkaimman teoksensa, jonka "Wertherin" ja "Renén" sukuinen sankari ilmentää sitä elämäänkyllästyneisyyttä ja luontohaaveilua, joka oli leimallista vallankumouksen tienoilla.
Ranskaan palattuaan Sénancour jatkoi kirjoittamista. Hänen kirjoituksensa pysyivät lähes tuntemattomina vuoteen 1830, mutta romantiikan läpimurron jälkeen ja kun Sainte-Beuve ja George Sand olivat kiinnittäneet häneen huomiota, hänen maineensa kasvoi ja hän sai hallitukselta eläkkeen. Hän julkaisi tuolloin esikoisteoksestaan uudistetun painoksen nimellä Réveries (1833) ja teokselle Obermann jatkon Isabelle (1833). Kriittisen edition Obermannista julkaisi 1912–1913 Gustave Michaut.
Teokset

De l’amour, 1805
Lettres sur Bonaparte, Chateaubriand, 1814
Libres meditations d’un solitaire inconnu, 1819
Résumé de l’histoire des traditions morales, 1825
Observations sur le génie du Christianisme et les écrits de M. de Bonald, 1826
Réveries, 1833
Isabelle, 1833
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Étienne Pivert de Senancour Wikimedia Commonsissa