stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shazam! (elokuva)
Jatko-osa

Huhtikuussa 2019 The Wrap raportoi New Line Cineman kehittävän jatko-osaa elokuvalle, Henry Gayden  palatessa käsikirjoittajaksi, David F. Sandberg palatessa ohjaajaksi ja Peter Safranin palatessa tuottajaksi. Elokuussa 2020 pidetyssä DC FanDomessa paljastettiin, että elokuvan jatko-osan nimi on Shazam!: Fury of the Gods. Joulukuussa 2019 New Line Cinema asetti elokuvan ensi-iltapäivämääräksi 1. huhtikuuta 2022. Elokuvan ensi-iltaa siirrettiin myöhemmin useasti koronaviruspandemian vuoksi, ja nykyinen ensi-iltapäivämäärä on 17. maaliskuuta 2023. Lisäksi Helen Mirren, Lucy Liu ja Rachel Zegler näyttelevät Hesperaa, Kalypsoa ja Antheaa, kolmea Atlaksen tytärtä.
Huomioita

↑  Ohjaaja David F. Sandberg ja tuottaja Peter Safran eivät myöntäneet eikä kieltäneet, että oliko taistelija itse Musta Adam.
↑  Puhuvan toukan on vahvistettu olevan Mister Mind.
Aiheesta muualla

Shazam! Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k DC Extended Universe |
| --- | --- |
Elokuvat:  Man of Steel (2013)  Batman v Superman: Dawn of Justice (2016)  Suicide Squad (2016)  Wonder Woman (2017)  Justice League (2017)  Aquaman (2018)  Shazam! (2019)  Birds of Prey (2020)  Wonder Woman 1984 (2020)  Zack Snyder’s Justice League (2021)  The Suicide Squad: Suicide Mission (2021)  Black Adam (2022)  Shazam! Fury of the Gods (2023)  The Flash (2023)  Blue Beetle (2023)  Aquaman and the Lost Kingdom (2023)  Batgirl (peruttu) 
Televisiosarjat:  Peacemaker (2022–) 
Katso myös: Näyttelijät
Rix FM

Rix FM on ruotsalainen kaupallinen radiokanava, jonka omistaa ruotsalainen mediakonserni Viaplay Group. Se on Ruotsin suurin kaupallinen radiokanava ja kuunnelluin SR P4 -paikalliskanavien jälkeen. RIX FM aloitti 1993 nimellä Radio Rix. 1996 Z-Radio yhdistyi Rixin kanssa ja 1999 kanavan nimi muuttui muotoon RIX FM.
Jos kanavaa verrataan Suomen radiokenttään, se sijoittunee Radio Novan ja NRJ:n välimaastoon. RIX FM:n tunnuslause on "parasta musiikkia juuri nyt" (ruots. bäst musik just nu).
Kanava lähetti aiemmin myös Ahvenanmaalla. Virolainen Star FM on sen sisarasema.
Aiheesta muualla

RIX FM
Vanhamoisio

Vanhamoision kylä vuonna 1926
Vanhamoisio (ven. Ванга-Мыза, Vanga-Myza) oli inkeriläinen kylä, joka kuului Venjoen luterilaisen seurakuntaan. Nykyään entinen kylän alue kuuluu Kommunarin kaupunkiin.
Vanhamoisio sijaitsi Venjoen länsirannalla. Ruotsin vallan aikana tällä paikalla sijaitsi hovi, mistä kylä lienee saanut nimensä. Perimätietojen mukaan sissisoturi Taneli Luukkoinen oli syntynyt ja kuollut (n. vuonna 1713) Vanhamoisiossa. 1800-luvulla käytettiin kylän nimenä myös "Hulila", joka oli käytännössä Vanhamoision eteläosa.
Vuonna 1849 Vanhamoisiossa asui 104 inkeriläistä (savakoita) (58 miestä ja 46 naista). Vanhamoision talot oli rakennettu kahteen riviin pitkin kylän katua, kuten Inkerissä oli tapana. Kylän lähellä perustettiin 1800-luvun puolivälissä paperitehdas, jonka työväki oli suurimmalta osaltaan muualta tullutta.
Kylän suvut oli Luukkonen (Lukkonen) ja Huli. Vuonna 1926 Vanhamoisiossa oli 67 taloa ja 250 asukasta, niistä 189 henkilöä (42 taloa) - inkeriläisiä.
Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen.  Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.
Kylä purettiin lopullisesti 1960-luvulla, kun Kommunarin kaupunkiin rakennettiin uusi paperitehdas.
François Coty

François Coty vuonna 1910.
François Coty (1874–1934) oli ranskalainen kosmetiikka-alan yrittäjä ja lehdenkustantaja.
Coty oli syntyisin Korsikan Ajacciosta. Hän perusti vuonna 1904 Coty S. A. -parfyymi- ja kosmetiikkayrityksen ja loi sillä alalla omaisuuden. 1920-luvulla hän ryhtyi luomaan lehti-imperiumia. Hän hankki omistukseensa konservatiivisen Le Figaron  ja perusti lehden L'Ami du Peuple, jonka päätoimittaja ja rahoittaja hän oli.
Coty rahoitti fasistisia ja muita äärioikeistolaisia järjestöjä. Lehdessään L'Ami de Peuple hän julkaisi voimakkaasti juutalaisvastaisia kirjoituksia.
Kirjallisuutta

Roulhac Toledano: François Coty: Fragrance, Power, Money.  Gretna, Louisiana:  Pelican, 2009.  ISBN 978-1-58980-639-9  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Orla Healy: Coty: the Brand of Visionary.  New York City:  Assouline, 2004.  ISBN 2-84323-622-3  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Ghislaine Sicard-Picchiottino: François Coty : Un industriel corse sous la IIIe République.  Ajaccio:  Albiana, 2006.  ISBN 2846981736  Teoksen verkkoversio. (ranskaksi)
Alain Duménil: Parfum d'Empire, la vie extraordinaire de François Coty.  Paris:  Plon, 2009.  ISBN 2259210317  Teoksen verkkoversio. (ranskaksi)
Michael De Fina - Randall Bruce Monsen: A Century of Perfume: The Perfumes of Francois Coty.  Vienna, (VA):  Monsen and Baer, 2000.  ISBN 2-84323-622-3  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Coty on Cosmetics and skin (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Underground (albumi)

| Underground The Electric Prunes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1967
 Julkaistu: elokuussa 1967
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): David Hassinger
 Tyylilaji: psykedeelinen rock, garage rock
 Kesto: 41.30
 Levy-yhtiö: Reprise Records
The Electric Prunesin muut julkaisut
| I Had Too Much To Dream (Last Night) 1967 | Underground 1967 | Mass in F Minor 1968 |
Underground on The Electric Prunesin toinen albumi. Albumi julkaistiin vuonna 1967 levymerkillä Reprise Records.
Kappaleet > A-puoli

The Great Banana Hoax – 3.05 (säv. Lowe, Tulin)
Children of Rain – 2.30 (säv. Williams, Williams)
Wind-Up Toys – 2.27 (säv. Lowe, Tulin)
Antique Doll – 3.10 (säv. Mantz, Tucker)
It's Not Fair – 2.00 (säv. Lowe, Tulin)
I Happen To Love You – 3.12 (säv. Gerry Goffin, Carole King)
Kappaleet > B-puoli

Dr. Do-Good – 2.27 (säv. Mantz, Tucker)
I – 5.10 (säv. Mantz, Tucker)
Hideaway – 2.37 (säv. Lowe, Tulin)
Big City – 2.45 (säv. J. Walsh, D. Walsh)
Capt. Glory – 2.11 (säv. Lowe)
Long Day's Flight  – 3.09 (säv. Weakley, Yorty)
Kokoonpano

James Lowe – laulu, autoharp, huuliharppu
Mark Tulin – basso, urut, piano
Ken Williams – soolokitara
'Weasel' Spangola – laulu, komppikitara
Mike Gannon – laulu, komppikitara
Preston Ritter – rummut
Quint – rummut
Arviot

Allmusic:
Granskningsnämnden för radio och TV

Granskningsnämnden för radio och TV (GRN) oli Ruotsin valtion tarkastuslautakunta, joka jälkikäteen tarkasti jo esitetyt radio- ja televisio-ohjelmat. Viranomainen perustettiin 1. heinäkuuta 1994, ja se korvasi aiempien viranomaisten Radionämndenin ja Närradionämndenin tarkastusosastot.
Lautakunnan toiminta siirtyi Lehdistö-, radio- ja tv-viranomaiselle.
Käännös suomeksi
Anna-Reetta Väänänen

Anna-Reetta Väänänen (s. 1984 Sonkajärvi) on suomalainen korumuotoilija. Väänäsen korut ovat voittaneet kansainvälisiä muotoilupalkintoja. Hänen korunsa ovat olleen esillä sekä kansainvälisissä että suomalaisissa näyttelyissä. Vuonna 2019 hän sai Kuopion Muotoiluakatemian säätiön apurahan työskentelylleen ja yrityksensä kehittämiseen. Vuonna 2021 Väänäselle myönnettiin Sonkajärven kunnan kultturipalkinto. Väänäsen koruja on nähty myös Suomen tasavallan presidentin Itsenäisyyspäivän vastaanotolla.
Väänänen on suunnitellut Eukonkannon MM-kisojen virallisen t-paidan kuvan vuonna 2024. Akvarellikuva perustuu Hannu Keräsen ottamiin eukonkanto aiheisiin valokuviin.
Palkinnot

Bronze A’Design Award in Jewelry, Eyewear and Watch Design Category in 2023-2024 period with design Marilyn -rannekoru
Bronze A’Design Award in Jewelry, Eyewear and Watch Design Category in 2023-2024 period with design Marilyn korusarja
Silver Award in Jewelry Design, Jewelry - Jewelry Collections, NY Product Design Awards, 2024, Marilyn korusarja
Silver Award in Product Design, Jewellery Category, in S1 2024, French Design Awards, Marilyn korusarja
Bronze A’Design Award in Jewelry, Eyewear and Watch Design Category in 2020-2021 period with design Sarah – sormus
Red Dot Award in Product Design, Jewellery Design, kultainen Sarah sormus, 2022
Silver A’Design Award in Jewelry, Eyewear and Watch Design Category in 2020-2021 period with design Laineet -kaulakoru
Sonkajärven kulttuuripalkinto, 2021, Sonkajärven kunta
Pysyvän tilan teoria

Pysyvän tilan teoria on epästandardi kosmologinen teoria, jonka mukaan kaikkeus laajenee, mutta sen tiheys säilyy vakiona, sillä tyhjästä syntyy jatkuvasti uutta ainetta. Tämä malli pyrki yhdistämään havainnot ja ikuisen kaikkeuden, jolla ei ole alkua eikä loppua.
Teorian esittivät 1950-luvulla Hermann Bondi, Fred Hoyle ja Thomas Gold.
Teoria ei pysty kunnolla selittämään havaintoja, joten siitä on nykyisin luovuttu. Pysyvän tilan teorian kaikkeuden pitäisi näyttää samanlaiselta kaikilla etäisyyksillä. Hyvin suurilla etäisyyksillä näyttää kuitenkin esiintyvän kohteita, joita ei ole lähiavaruudessa. Alkuräjähdysmallissa tämä ero selittyy luonnollisella tavalla kohteiden ajallisen kehityksen avulla. Teoria ei selitä myöskään kosmista taustasäteilyä.
Lehdistö-, radio- ja tv-viranomainen

Lehdistö-, radio- ja tv-viranomainen (ruots. Myndigheten för press, radio och tv, lyhenne MPRT) on Ruotsin kulttuuriministeriön alainen hallintoviranomainen, joka valvoo ilmaisunvapauden ja muiden lakien noudattamista Ruotsin mediassa.
Virasto perustettiin 1. elokuuta 2010 nimellä Radio- ja tv-viranomainen (Myndigheten för radio och tv) ja se korvasi viranomaiset Radio- och TV-verket ja Granskningsnämnden för radio och TV. Päätös virastouudistuksesta tehtiin 17. kesäkuuta 2010. Nykyisen nimensä virasto sai 2016.
Aiheesta muualla

Viranomaisen verkkosivusto (ruotsiksi, englanniksi)
Puna-Mustat

| Puna-Mustat |
| --- | --- |

Koko nimi:  Puna-Mustat
Perustettu:  19. maaliskuuta 1941
Entiset nimet:  Puna-Mustat 1941-
Kaupunki:  Helsinki
Kenttä:   Hesperian kenttä (1941–1945, 1947–1967)  Kaisaniemen kenttä (1946)  Meilahden kenttä (1968–nykyään) 
Miesten sarjataso:  Ykköspesis
Naisten sarjataso:  Suomensarja
Värit:            punainen, musta

Puheenjohtaja:  Juho Juhantalo
Omistaja:  Puna-Mustat ry
Miesten SM-mitalit
Kultaa:  1 (1973)
Hopeaa:  1 (1963)
Pronssia:  1 (1971)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  5 (1970, 1972, 1974, 1975, 1976)
Hopeaa:  6 (1966, 1967, 1968, 1969, 1971, 1973)
Pronssia:  3 (1964, 1965, 1977)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puna-Mustat (käytetään yleisesti lyhennettä PuMu) on pesäpalloseura, jonka kotipaikka on Helsinki. Seuran miesten edustusjoukkue kilpailee pesäpallon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykköspesiksessä. Seura on voittanut miesten Suomen mestaruuden vuonna 1973 ja naisten Suomen mestaruuden viisi kertaa vuosina 1970, 1972, 1974, 1975 ja 1976. Puna-Mustat on pelannut miesten pääsarjassa yhteensä 20 kauden ja naisten pääsarjassa 16 kauden ajan.
Puna-Mustat perustettiin talvisodan jälkeen 19. maaliskuuta 1941 osakuntatiloissa Uudella ylioppilastalolla. Seura liittyi välittömästi Suursarjan nimellä tunnettuun pääsarjaan ja pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa toukokuussa 1941. Jatkosota keskeytti kuitenkin sarjatoiminnan. Puna-Mustat vakiinnutti paikkansa SM-sarjassa 1960-luvulla ja saavutti ensimmäisen SM-mitalin vuonna 1963. Seuran nais- ja miesjoukkueet saavuttivat 1960- ja 1970-luvuilla yhteensä 17 SM-mitalia.
Seura perustettiin sodassa kotipaikkakuntansa menettäneiden toimesta. Ensimmäiset sodanjälkeiset vuodet pelattiin Hukkien alaisuudessa. Nimi Puna-Mustat on ollut vakituisesti käytössä vuodesta 1949. Seura pelasi ottelunsa vuoteen 1967 saakka Hesperian kentällä. Vuodesta 1968 lähtien seuran kotikenttä on ollut Meilahden pesäpallokenttä.
Historia > Seuran perustaminen ja nimen valinta

Seura perustettiin 19. maaliskuuta 1941. Seuran nimi periytyy Karjalan ja Viipurin väreistä, punaisesta ja mustasta, ja alkuperäisen seuran, Viipurin Pallonlyöjien lempinimestä (Viipurin ”Puna-Mustat”)1930-luvulla. Viipurin Pallonlyöjissä peliasun värit esiintyivät mustissa paidoissa ja housissa joiden hihansuut ja kaulus olivat punaiset. Tarinan mukaan nimeä ehdotti 1930-luvun alun VPL:n pelaaja Aulis Hakala.
Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi kouluneuvos Väinö Lahtinen. Toiminta alkoi ripeästi ja muut johtokuntaan kuuluneet olivat myös tunnettuja pesäpallopiiristä. Varapuheenjohtajana toimi Enson Kisailijoiden, Pesäpalloliiton Viipurin piirin toimintaa 1930-luvulla hoitanut Antti Vänskä. Sihteerinä toimi Uolevi Lamppu, jonka lisäksi johtokuntaan kuuluivat myös Osmo Kupiainen, Reino Pesonen, Unto Savolainen, Lasse Salminen ja Vilho Nordström.
Historia > Ensimmäinen kausi Suursarjassa 1941

Seura peri 1941 suursarjan paikan 1939 sarjassa pelanneilta Viipurin Kisa-Veikoilta ja Enson Kisalijoilta joiden kotipaikka oli menetetty sodan seurauksena. Puna-Mustien katsottiin näin ollen jatkavan näiden seurojen toimintaa. Seurassa pelasi pelaajia myös muista Karjalan alueen menetetyistä seuroista, ainakin Antreasta, Hiitolasta, Salmista ja Terijoelta. Ensimmäisen kauden joukkueeseen kuuluvat pelaajat olivat lähes kaikki viipurilaisia: Lauri Salminen (lukkari), Viljo Pyykkö (lukkari/3-vahti) , Reino  Pesonen (sieppari), Reino Salovaara (1-vahti), Sulo Kirsi (2-vahti/lukkari), Pentti Toropainen (polttaja), Aimo Jokinen (2-vahti/3-vahti), Unto Savolainen (2-varavahti), Tauno Salovaara (2-varavahti/3-varavahti), Pekka Uosukainen (koppari), Pentti Pukero (polttaja), Lauri Parkkinen (3-varavahti), Rantanen (sieppari).
Ensimmäisellä kaudella Puna-Mustilla oli kasassa kolme joukkuetta: kaksi miesten joukkuetta ja yksi alle 18-vuotiaiden juniorijoukkue. Seurahistorian ensimmäiset ystävyysottelut käytiin Työväen Mailapoikia vastaan. Puna-Mustat pelasivat historiansa ensimmäisen virallisen sarjaottelun Suursarjassa 18. toukokuuta,1941 vieraskentällä Lauritsalassa. Ottelussa oli vastassa  Etelä-Saimaan Kisa. Vastaperustettu Puna-Mustat ehti pelata sarjassa vain neljä ottelua, kun jatkosota keskeytti sarjan ja vei pelaajat rintamalle.
Historia > Toiminta sodan jälkeen - Pelaaminen Hukkien nimissä

Jatkosodan jälkeen pesäpallotoiminta Helsingissä jatkui. Urheiluvälineistä syntyi kuitenkin pulaa. Pelipaitojen puuttuessa päätettiin toimintaa jatkaa Hukkien nimissä, joilta paidat löytyivät. Hukat oli viipurilaisten, Viipurin Palloseuran entisten jäsenten vuonna 1942 Helsingissä perustama seura, joka pelasi jääpalloa ja jalkapalloa. Hukat perustettiin kun Viipurin Sudet siirtyi takaisin Viipuriin ja Helsinkiin jääneet eivät halunneet siirtyä paikallisiin seuroihin.
Vuoden 1945 mestaruussarjan osallistuvat joukkueet ratkaistiin neljässä karsintasarjassa. Hukat oli mukana läntisen alueen toisessa lohkossa. Hukat sijoittuivat viiden joukkueen yksinkertaisessa sarjassa kolmanneksi. Hukat pelasi muiden karsintalohkojen kolmansia vastaan karsintaturnaukset, joiden voittaja pääsi vielä mukaan Suursarjaan. Hukat voitti kaikki kolme otteluaan ja paikka sarjassa varmistui ottelussa Helsingin Kullervoa vastaan. Suursarja alkoi Heinäkuun lopussa ja Hukat sijoittui sarjassa lopulta neljänneksi. Vaikka Hukkien kotipaikka oli jaon mukaan Lännen alueella, sen pelaajat edustivat Itä-Länsi-ottelussa Itää Viipurin perinteiden mukaisesti. Idän joukkueeseen Hukista valittiin lukkariksi Lauri Salminen, 1-vahdiksi Nils Hagman ja koppariksi Rainer Nuutinen.
Kaudella 1946 uusia pelaajia olivat Tuhkanen ja Lahden Mailaveikoista siirtynyt Lauri Ritvola. Kauden kulkua haittasi Hesperian kentällä ollut peruskorjaus joka valmistui vasta syksyllä. Kotiottelut pelattiin Kaisaniemen kentällä. Heikon kevätkauden mennessä alakanttiin lopullinen sijoitus  oli sarjan puolivälissä. Itä-Länsi-otteluun joukkueesta valittiin Unto Liukkunen, Reino Pesonen ja Lauri Salminen. Salminen pelasi lukkarina myös Liitto-Lehdistö-ottelussa Lehdistön joukkueen parhaana ulkopelaajana.
Historia > Toiminta eteenpäin

Vuonna 1962 joukkueen lukkari Heikki Kujala valittiin vuoden lukkariksi ja seuraavana kesänä seura saikin ensimmäisen SM-mitalinsa. Kesällä 1964 seuran lyöjätykki Uuri Ståhlhammar voitti lyöjäkuninkuuden ja valittiin myös vuoden pesäpalloilijaksi. Kaudella 1965 oli kuitenkin edessä putoaminen suomensarjaan.
1966 PuMu jälleen voitti suomensarjan lohkonsa ja nousi mestaruussarjaan. 1967 mestaruussarjassa joukkue sijoittui seitsemänneksi pystyen napsimaan pisteitä kaikilta mitalijoukkueilta, Ulvilalta (hopeaa) jopa kaikki neljä. Ainoa joukkue, jolta PuMu ei pinnaakaan saanut oli pykälää huonommin sijoittunut Halsuan Toivo. Kesällä 1968 PuMu:n kohtalona oli mestaruussarjan viimeinen sija, vaikka pisteitä oli kokonaista 12. Tämä tiesi jälleen sarjatason vaihtumista pykälää alemmas.
Puna-Mustat nousi kuitenkin välittömästi takaisin mestaruussarjaan kaudeksi 1970. Seuraavana kautena tulikin sitten jo pronssiset mitalit. 1972 putoaminen oli jälleen lähellä ja sarjapaikka varmistui vasta uusintaottelun kautta. Vuonna 1973 kolahtikin sitten jättipotti, kun seura voitti Suomen mestaruuden, senkin uusintaottelussa. Seuraavalla kaudella edessä olikin sitten jälleen putoaminen.
Kaudella 2006 miesten joukkue sijoittui Ykköspesiksessä kahdeksanneksi ja naisten joukkue oli Suomensarjan etelälohkon runkosarjan toinen. Naiset karsivat pääsystä Ykköspesikseen, mutta hävisivät Hämeenkyrön Räpsälle.
Kaudella 2007 miesten joukkue jäi Ykköspesiksen etelälohkon viimeiseksi ja putosi näin ollen kaudeksi 2008 Suomensarjaan. 
Kaudesta 2009 saakka Puna-Mustat on pelannut Suomensarjan Etelälohkossa.
PuMu pelaa kotiottelunsa Meilahden kentällä.
Seuran kotikentät > Meilahden kenttä (1968–)

Puna-Mustat on pelannut kotiottelunsa vuodesta 1968 lähtien Meilahden pesäpallokentällä. Otteluiden myyntitoiminta järjestettiin aluksi yhteistyössä urheilupuistossa toimineen tennisseuran kanssa. Meilahden pesäpallokenttä on Helsingin ensimmäinen erityisesti pesäpalloa varten rakennettu kenttä. Kenttä on peruskorjattu vuonna 2007, jolloin sinne asennettiin uusi hiekkatekonurmi.
Tunnukset > Logot

Puna-Mustien 70-vuotislogo
PuMu-logo
Junioritoiminta

Kaudella 2020 Puna-Mustien B-poikajoukkue pelasi Poikien ykköspesistä ja kaudella 2021 B-pojat pelaavat Poikien Superpesistä. PuMulla on juniorijoukkueet myös F, G, E pojat, E tytöt, D ja C pelisarjassa sekä toinen D joukkue kilpasarjassa.
| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
C-tytöt: 
| C-tytöt |  Hopeaa | 2007 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 1 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lyöjäkuningas: Uuri Ståhlhammar (1964)  |  Etenijäkuningatar: Tuula Uuttu (1967, 1971)  Monica Schoultz (1969)  Tuula Rantanen (1970)  Marja Solakivi (1974, 1975)  |  Lyöjäkuningatar: Tuula Rantanen (1970, 1975)  |
| --- | --- |
 Vuoden lukkari: Heikki Kujala (1962)  Jorma Hyry (1971)  Marja Kanerva (1972, 1974) :  Vuoden pesäpalloilija: Uuri Ståhlhammar (1964)  Monica Schoultz (1969)  Pia Viertonen (1974)  Marja Solakivi (1973, 1975, 1976)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Erkki Heikkilä (1952, 1953)  Reino Salonen (1955)  Ossi Halonen (1956)  Veijo-Lassi Holopainen (1956)  Väinö Liukkonen (1957)  Toivo Ilola (1958)  Yrjö Pauloff (1959, 1961, 1962, 1964)  Raimo Koskinen (1960)  Alpo Viinikainen (1961) :  Heikki Kujala (1962)  Unto Lammi (1962)  Uuri Ståhlhammar (1962, 1963, 1964)  Antero Viherkenttä (1964)  Tapani Virtala (1967, 1968, 1969)  Kari Kelkka (1970, 1973)  Matti Venäläinen (1970)  Jorma Hyry (1971)  Ilkka Musto (1972)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Naisten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Soili Kari (1963, 1968, 1969, 1975)  Anja Rummukainen (1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1974)  Pia Viertonen (1964, 1965, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1976, 1977)  Eve Alanen (1965)  Monica Schoultz (1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1972, 1973, 1974, 1975)  Marja Kanerva (1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975)  Outi Kantelinen (1968)  Tellervo Puolakka (1968)  Leena Sandström (1968, 1970, 1971)  Ulla Turunen (1969, 1970, 1971, 1972) :  Tuula Uuttu (1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1975)  Marja-Leena Pantsu (1970, 1971, 1972, 1973)  Tuula Rantanen (1970, 1975, 1976)  Maija Reinilä (1970)  Barbro Österman (1971, 1977)  Marja Lehmusto (1972, 1973, 1975, 1976)  Virve Moisio (1974)  Pirjo Wallenius (1976)  Anita Sandberg (1977)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat

Yrjö Pauloff (1959)
Matti Huttunen (1961)
Uuri Ståhlhammar (1962, 1963, 1964)
Antero Viherkenttä (1963, 1964, 1966)
Tapani Virtala (1967, 1968, 1969)
Matti Venäläinen (1969)
Kari Kelkka (1970, 1971, 1973)
Pekka Kytö (1970)
Aulis Paski (1972)
Ilkka Musto (1973)
Kari Nordström (1973)
Saavutukset

Puna-Mustat voitti historiansa ensimmäisen SM-mitalin vuonna 1963, kun seuran miesten edustusjoukkue voitti SM-hopeaa. Seuran ensimmäinen Suomen mestaruus saavutettiin vuonna 1970 seuran naisjoukkueen toimesta. Seuran menestysvuodet ovat olleet erityisesti 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin Puna-Mustat voitti yhteensä 17 SM-mitalia.
| Sarja | Saavutus | Määrä | Kaudet |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet SM-sarja/Superpesis | Suomen mestaruus | 1 | 1973 |
| Miehet SM-sarja/Superpesis | SM-hopeaa | 1 | 1963 |
| Miehet SM-sarja/Superpesis | SM-pronssia | 1 | 1971 |
| Naiset SM-sarja/Superpesis | Suomen mestaruus | 5 | 1970, 1972, 1974, 1975, 1976 |
| Naiset SM-sarja/Superpesis | SM-hopeaa | 6 | 1966, 1967, 1968, 1969, 1971, 1973 |
| Naiset SM-sarja/Superpesis | SM-pronssia | 3 | 1964, 1965, 1977 |
Aktia-pankki

| Aktia Pankki Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: AKTIA
Markkina-arvo:   890 milj. € (31.12.2021)
Perustettu:  1825
Toimitusjohtaja:  Aleksi Lehtonen (2024-)
Puheenjohtaja:  Lasse Svens
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  varainhoito, pankki, henkivakuutus
Tuotteet:  varainhoito-, pankki- ja henkivakuutuspalvelut
Liikevoitto:   84,6 milj. € (2021)
Tilikauden tulos:   67,4 milj. € (2021)
Henkilöstö:   900 (2021)
Kotisivu:  www.aktia.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aktia Pankki Oyj (ruots. Aktia Bank Abp) on Aktia-konsernin emoyhtiö ja suomalainen varainhoitaja, pankki ja henkivakuuttaja. Aktia palvelee asiakkaitaan digitaalisten kanavien kautta kaikkialla ja kasvokkain toimipisteissään pääkaupunkiseudulla sekä Turun, Tampereen, Vaasan ja Oulun seuduilla. Konserni tarjoaa varainhoito-, pankki- ja henkivakuutuspalveluja.
Aktian nimi tulee kreikan sanasta akti, joka tarkoittaa rannikkoa. Kun nimi 1991 otettiin käyttöön, pankin toimialue oli Suomen etelärannikolla. Aktia ja sen edeltäjät toimivat pitkään säästöpankkeina, mutta 2000-luvun alussa Aktia erosi säästöpankkiryhmästä, muuttui liikepankiksi ja listautui pörssiin.