stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mosasaurit

| Mosasaurit |
| --- | --- |

 Myöhäisliitukausi, 92–66 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Kladi::  Platynota
Yläheimo::  †Mosasauroidea  Gervais, 1853
Alaryhmät
 †Aigialosaurus  †Mosasauridae Gervais, 1853 †Halisaurinae  †Mosasaurinae  †Russellosaurina †Carsosaurus  †Haasiasaurus  †Komensaurus  †Plioplatecarpinae  †Tylosaurinae 
Katso myös
   Mosasaurit Wikispeciesissä   Mosasaurit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mosasaurit tai mosasaurukset olivat matalien merten valtiaita liitukaudella. Ne eivät kuitenkaan olleet sukua joutsenliskoille tai kalaliskoille. Ne kehittyivät maalla eläneistä liskoista. Suurimmat mosasaurukset olivat yli 10 metriä pitkiä. Pienin tunnettu mosasaurus oli Carinodens belgicus, joka oli noin 3,0 tai 3,5 metriä pitkä. Ne katosivat samassa joukkotuhossa kuin dinosaurukset.
Mongoliangerbiili

| Mongoliangerbiili |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Hyppymyyrät Gerbillinae
Suku::  Jirdit Meriones
Laji::  unguiculatus
Kaksiosainen nimi
 Meriones unguiculatus  (Milne-Edwars, 1867) 
Synonyymit
 Meriones (Pallasiomys) unguiculatus 
Katso myös
   Mongoliangerbiili Wikispeciesissä   Mongoliangerbiili Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mongoliangerbiili eli mongolianhyppymyyrä eli mongolianjirdi (Meriones unguiculatus) on pienikokoinen jyrsijälaji, joka on kotoisin Aasian kuivilta aroilta. Mongoliangerbiili on suosittu ja helppohoitoinen lemmikkieläin. Mongoliangerbiilien elinikä vankeudessa on 3–4 vuotta, mutta luonnossa ne elävät yleensä vain 1–2 vuotta. Lajia käytetään myös koe-eläimenä, ja tiettyihin kokeisiin se sopii paremmin kuin rotta.
Mongoliangerbiiliä kutsutaan arkikielessä usein pelkästään "gerbiiliksi", mutta gerbiilejä eli hyppymyyriä (Gerbillinae) on kymmeniä eri lajeja. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että nimitys mongolianjirdi vahvistettaisiin tämän lajin ensisijaiseksi suomenkieliseksi nimeksi.
Ulkonäkö ja koko

Aikuisen mongoliangerbiilin vartalo on noin 12 cm pitkä ja häntä voi olla yhtä pitkä. Turkki on ohuehko, luonnonmuodon karvat ovat juuresta harmahtavat, yleissävyltään kellanruskeat ja aivan karvan kärki on musta. Vatsapuolen karva on valkoista ja karvattomissa käpälissä näkyy vaaleanpunainen iho. Koiraat ovat hiukan suurempia kuin naaraat: koiraiden keskipaino on 60 grammaa, naaraiden 50–55 grammaa. Lemmikkigerbiileistä on useita eri värimuunnoksia.
Alkuperä, elinympäristö ja elintavat luonnossa

Mongoliangerbiilit ovat kotoisin Mongolian sisämaan ylängöiltä. Niitä tavataan myös läheisiltä alueilta Etelä-Siperiasta ja Pohjois-Kiinasta. Mongoliangerbiilien luontaisilla elinalueilla vallitsee ankara mannerilmasto: talvella voi olla –40 °C pakkasta, kesällä 50 °C lämmintä. Sademäärä on pieni (alle 230 mm vuodessa) ja talvi pitkä (lokakuusta huhtikuuhun).
Mongoliangerbiileitä elää hiekka- ja saviaavikoilla, pensaikoissa, aroilla ja vuoriston laaksoissa. Ne kaivavat maahan koloja lähelle kasveja, joiden juuret estävät koloa romahtamasta. Kolot ovat tyypillisesti puolisen metriä syviä ja noin neljä senttimetriä leveitä. Samaan luolaan on useita eri sisäänkäyntejä. Niissä ne elävät perhekunnittain ja lepäävät vuorokauden kuumimmat ja kylmimmät hetket. Jos gerbiili havaitsee vaaran uhkaavan, se alkaa rummuttaa takajaloillaan maata varoittaakseen muita vaarasta.
Mongoliangerbiili saa poikasia kerrallaan 5–8 kappaletta, joskus jopa kymmenen, ja gerbiiliemon kantoaika on 24–30 vuorokautta. Poikaset ovat syntyessään karvattomia ja sokeita.
Luonnossa mongoliangerbiilit syövät pääasiassa marunalajeja (Artemisia sieversiana ja A. commutata). Niiden ravintoon kuuluu myös meriotakilokin sukulaislaji (Salsola collina), viherpantaheinä (Setaria viridis) ja rantavehnän sukulaislaji (Leymus chinensis) Viljelysmaiden lähellä elävät gerbiilit syövät ja varastoivat hirssiä ja tattaria: kesällä niiden lehtiä, talvella siemeniä. Gerbiilit pitävät luonnossa turkkinsa kunnossa hiekkakylvyin, jotka puhdistavat loiset pois turkista.
Gerbiili lemmikkinä

Gerbiili on laumaeläin, joten lemmikkigerbiileitä pitäisi yleensä hankkia vähintään kaksi. Samaa sukupuolta olevat gerbiilit tulevat toimeen keskenään. Yleinen tapa on hankkia samasta poikueesta kaksi veljestä tai siskosta mutta myös toisilleen tuntemattomat gerbiilit voidaan yhdistää verkon avulla totuttamalla.
Gerbiili tarvitsee asumuksekseen lasisen terraarion. Muovista dunaa ei suositella, sillä gerbiili pystyy jyrsimään itsensä siitä läpi. Minimimitat gerbiilin asumukselle ovat 30x30x30 cm. Suositeltavat mitat kahdelle gerbiilille olisivat vähintään 70x40x40. Mitä enemmän gerbiileitä on, sitä enemmän ne tarvitsevat tilaa. Häkki ei yleensä ole sovelias asumus gerbiilille, sillä gerbiilin tylsistyessä se alkaa jyrsiä häkin kaltereita ja gerbiili saattaa saada nokkataudin.
Terraarioon gerbiilit tarvitsevat paljon purua, suositeltava purun korkeus on 15–30 cm, riippuen terraarion korkeudesta. Juomapullo on gerbiileille välttämätön, siihen pitäisi vaihtaa raikas vesi joka päivä. Gerbiili tarvitsee myös hyvälaatuista ruokaa. Lemmikkigerbiileille syötetään tavallisesti jyväsekoitusta tai pellettiä höystettynä erilaisilla vihanneksilla ja kasviksilla. Ruokaa voi ripotella purujen päälle niin gerbiili saa siitä hieman virikettä. Lisäksi terraariossa olisi hyvä olla paljon piiloja ja virikkeitä. Pahviputket ja -paketit ovat hyviä piiloja gerbiileille, tosin niistä on iloa vain hetken, kunnes pahvi on jo silppuna. Mitään muovia sisältävää ei ole hyvä laittaa gerbiilin häkkiin, sillä se pystyy jyrsimään muovia ja saa pahimmillaan nielemästään muovista suolitukoksen.
Värimuodot > Kuviot

Collared* (suom. "kaulustettu"): Kuvio ilmenee valkovatsaisissa väreissä. Paksu tasainen kaulus niskan päällä. Otsalla tähti tai laukki. Mahdollista on, että gerbiilin karvoissa on harmaa tyvikasvu
Patched (suom. "pätsitetty"): Läikät otsassa, kuonossa ja niskassa. Hännässä valkoinen tupsu. Vatsassa pari pistettä. Perusvärin mukaiset silmät, tassuissa valkoiset sukat. Esiintyy yksivärisissä väreissä.
Pied (suom. "harakatettu"): Niskassa leveä kaulus, otsassa laukki tai tähti, vatsa valkoinen. Silmät perusvärin mukaiset. Esiintyy yksivärisissä väreissä.
White Spotted (suom. valkoinen täplikäs): Spotit otsassa, kuonossa ja niskassa. Hännän tupsu ja vatsa valkoinen. Tassuissa valkoiset sukat, silmät perusvärin mukaiset. Esiintyy valkovatsaisissa väreissä.
Gerbiili vai gerbilli?

Kielitoimisto oli viime vuosituhannella päätynyt käyttämään suomen kielessä gerbiilistä muotoa gerbilli ja se löytyi kaikista sen toimittamista sanakirjoista vain jälkimmäisessä muodossa, samoin esimerkiksi WSOY:n isossa tietosanakirjassa vuodelta 1995. Asiasta käynnistettiin kuitenkin keskustelu, jonka pohjalta Lemmikki-lehdessä oli artikkeli vuonna 2000. Tämän jälkeen on Kielitoimiston jyrkkyys vähentynyt ja uusimmassa teoksessa, Kielitoimiston sanakirjassa, gerbiili on varsinainen hakusana ja gerbilli rinnakkaismuoto.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Meriones unguiculatus
Encyclopedia of Life: Meriones unguiculatus (luettu 23.11.2011) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Meriones unguiculatus:  Wikidata: Q649817  Wikispecies: Meriones unguiculatus  ADW: Meriones_unguiculatus  BOLD: 142630  EoL: 1179766  EPPO: MERIUN  GBIF: 5219721  iNaturalist: 44672  IRMNG: 10719899  ITIS: 632988  IUCN: 13171  MDD: 1002969  MSW: 13001155  NCBI: 10047  Observation.org: 84751  Open Tree of Life: 764841  Paleobiology Database: 232971  Paleobiology Database: 232971 
Gerbillus unguiculatus:  Wikidata: Q109647300  GBIF: 9580986 
Musta gerbiili
Morane-Saulnier MS 50C

Morane-Saulnier MS 50C (MS-52) Keski-Suomen ilmailumuseossa.
Morane-Saulnier M.S.50C oli ranskalainen, Morane -veljesten ja Raymond Saulnierin 1920-luvulla kehittämä koulukone, jonka ensilento tapahtui vuonna 1924. Yksitasoinen, puurakenteinen ja kankaalla verhoiltu kaksipaikkainen kone suunniteltiin koulutuskoneeksi ja matkailukoneeksi. Kone oli yksi viimeisistä, joissa oli pyörivä tähtimoottori, 130-hevosvoimainen Clerget 9B.
Käyttö Suomessa

Suomen Ilmavoimat hankki 1925 kuusi Moranen lentokonetta, jotka olivat koulutuskäytössä vuoteen 1932 asti. Keski-Suomen ilmailumuseossa on entisöitynä esillä konetyypin ainoa säilynyt yksilö.
Tekniset tiedot > Yleiset ominaisuudet

Kärkiväli: 11,7 m
Pituus: 7,6 m
Korkeus: 3,1
Siipipinta-ala: 24 m²
Lentopaino: 860 kg
Tekniset tiedot > Suoritusarvot

Lakikorkeus: 5 500 m
Suurin nopeus: 170 km/h
Nousuaika: 3 000 metriin 25 minuuttia
Toiminta-aika: 2,5 tuntia
Mossette

Mossette
| --- | --- |
Sijainti:  Valais,  Sveitsi Haute-Savoie,  Ranska
Vuoristo:  Chablaisin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  2 277 m
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mossette on vuori Chablaisin Alpeilla, Sveitsin ja Ranskan rajalla. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 2 277 metriä.
Morelia (kaupunki)

| Morelia |
| --- | --- |
 Morelian tuomiokirkko
 vaakuna
 Morelia
 Koordinaatit: 19°46′06″N, 101°11′22″W 
Valtio:  Meksiko
Osavaltio:  Michoacán
Perustettu:  1541
 
 www.morelia.gob.mx 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Morelia on Michoacánin osavaltion hallinnollinen pääkaupunki Meksikossa. Kaupunki perustettiin vuonna 1541 alun perin nimellä Vallodolid, nykyisen nimen se sai vuonna 1828. Morelian tuomiokirkko valmistui vuonna 1744. Tuomiokirkossa on kaksoistornit, jotka ovat maan korkeimmat kirkontornit. Historiallinen keskusta on rakennettu punertavasta kivestä. Itsenäisyystaistelija José María Morelos on kotoisin kaupungista. Unesco lisäsi historiallisen keskustan maailmanperintöluetteloon vuonna 1991. General Francisco J. Mujican kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin lähistöllä.
Kuvia

Palacio Clavijero
Kaikki Morelian siviili- ja uskonnolliset rakennukset ovat barokkityylisiä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morelia (kaupunki) Wikimedia Commonsissa
Morgonbladet (1871–1884)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Morgonbladet oli Helsingissä vuosina 1871–1884 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Morgonbladet perustettiin yrjökoskislaisten nuorfennomaanien äänenkannattajaksi. Sen nimellä haluttiin korostaa yhteyttä Helsingfors Morgonbladin ja aikaisemman Morgonbladetin perinteisiin. Kielikysymyksessä lehti vaati suomen ja ruotsin yhdenvertaisuutta. Taloudellisesti kannattamattomana se pysyi pystyssä vain suomalaisen puolueen ja päätoimittaja August Hagmanin tuella. Vuonna 1884 sen jatkajaksi perustettiin suomenmielinen Finland.
Kuusi kertaa viikossa ilmestyneen lehden levikki oli suurimmillaan 1450 kappaletta vuonna 1876.
Päätoimittajat

Ernst Albert Forssell (1872–1873)
August Hagman (1874–1876 ja 1878–1884)
Kaarle Forsman (1877)
Kaarlo Castrén (1884).
Aiheesta muualla

Morgonbladet Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Montesquieu

| Montesquieu |
| --- | --- |
 Paroni Montesquieu
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1689 La Brède, Ranskan kuningaskunta
Kuollut: 10. helmikuuta 1755 (66 vuotta) Pariisi, Ranskan kuningaskunta
Koulutus ja ura
Koulukunta:  valistus
Vaikutusalueet:  poliittinen filosofia
Tunnetut työt:  De l’Esprit des Lois, vallan kolmijako-oppi
 Nimikirjoitus
Charles-Louis de Secondat, La Brèden ja Montesquieun paroni (18. tammikuuta 1689 La Brède, lähellä Bordeaux’ta, Ranskan kuningaskunta – 10. helmikuuta 1755 Pariisi, Ranskan kuningaskunta) oli kuuluisa filosofi ja valistuksen ajan kirjailija. Hän oli koulutukseltaan juristi, mutta varallisuutensa ansiosta pystyi keskittymään kirjoittamiseen.
Montesquieun tunnetuimmat teokset ovat Persialaisia kirjeitä (1721) ja De l’Esprit des Lois (1748, Lakien henki, ei suom.), jota pidetään hänen pääteoksenaan. De l’Esprit des Lois on laaja teos, jossa käsitellään monia lainsäädännön aloja ja vertaillaan eri maissa eri aikakausina voimassa olleita lain säännöksiä. Teos tunnetaan kuitenkin parhaiten siitä, että siinä Montesquieu esittelee vallan kolmijako-oppinsa, jolla on ollut hyvin suuri merkitys länsimaisten demokratioiden hallitusmuotojen kehitykselle. Montesquieu piti vallan keskittymistä pahimpana kansalaisten vapautta uhkaavana asiana. Hänen esittämänsä ratkaisu tähän uhkaan on vallan kolmijako-oppi, jonka mukaan lainsäädäntövallan, toimeenpanovallan ja tuomiovallan piti olla eri ihmisten käsissä.
Lakien henki

Pääteoksensa Lakien henki Montesquieu julkaisi anonyymisti vuonna 1748. Kirja sai paljon huomiota ja arvostusta Euroopassa ja Britannian Amerikan-siirtokunnissa. Katolisissa maissa se herätti myös vastustusta, ja Montesquieun arvostelijoiden mukaan hän pyrki heikentämään uskonnon asemaa ja luonnollista lakia. Ranskassa katolinen kirkko kielsi Montesquieun Lakien hengen sekä muita teoksia, jotka asetettiin katolisen kirkon kiellettyjen teosten listalle. Kuitenkin muualla Euroopassa, etenkin Britanniassa, niitä arvostettiin suuresti. Lakien henki oli myös myyntimenestys, se myi 22 painosta loppuun kahden ensimmäisen vuoden aikana.
Montesquen mukaan ”hallitusvalta pitää rakentaa siten, että yhdenkään ihmisen ei tarvitse pelätä toista”, ja tämä ja hänen esittämänsä tarkka vallan ositus ja osien tasapainotus (”checks and balances”) vaikutti myöhemmin ratkaisevasti Yhdysvaltain perustuslakiin ja sen isään, James Madisoniin.
Kirja omistaa neljä kappaletta Englannin ja sen vapauden turvaavan vallanjaon käsittelemiseen. Montesquieu oli myös huolissaan siitä, että Ranskassa monarkin valtaa rajoittava aatelin voima oli katoamassa.
Poliittiset näkemykset > Liberalismi

Vaikka Montesquieu ei ollut puhdasverinen liberaali, hänen vallan kolmijako-opistaan tuli osa liberalismin ydintä ja hän sanoi, että kaupankäynnillä oli ”taipumus parantaa ihmiset uskonnollisesta, etnisestä ja valtiollisesta kiihkoilusta. Se opetti heidät vihaamaan sotia ja nauttimaan kansallisuuksien ja yksilöiden eroavuuksista.”
Lakien hengessä Montesquieu puoltaa perustuslaillisuutta, vallanjakoa, orjuuden lakkauttamista, ihmisoikeuksia ja laillisuusperiaatetta.
Poliittiset näkemykset > Konservatiivisia kantoja

Toisaalta Montesquieulla oli monia myöhempien valistusajattelijoiden näkemyksiä konservatiivisempia kantoja. Hän esimerkiksi hyväksyi perinnöllisen vallan ja ensiksi syntyneen lapsen etuoikeudet (esikoisoikeuden). Hänestä nainen saattoi johtaa hallitusta muttei perhettä.
Teokset

Montesquieu: Persialaisia kirjeitä.  (Lettres persanes, 1721.) Suomentanut ja johdannolla sekä selityksillä varustanut J. V. Lehtonen. 3. painos (1. painos: Kariston klassillinen kirjasto 10. Karisto, 1919)  Hämeenlinna:  Karisto, 1988.  ISBN 951-23-2593-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Vapaasti ladattavia Montesquieun e-kirjoja Project Gutenbergiltä
Biografia (englanniksi)
Montesquieun teoksia kokotekstinä (englanniksi)
Lahtinen, Mikko: Montesquieu, Charles-Louis, De Secondat De Logos-ensyklopedia. Filosofia.fi.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Louis de Sacy | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 2 1728–1755 | Seuraaja: Jean-Baptiste Vivien de Châteaubrun |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Lettres familieres a divers amis d'Italie, 1767.
Monitori (audio)

Esimerkki monitorien sijoittelusta esiintymislavalla.
Monitori eli tarkkailukaiutin on äänentoistossa kaiutin, jota käytetään esimerkiksi esiintymislavalla. Monitoroinnin tarkoituksena on varmistaa, että esiintyjät kuulevat itsensä ja toisensa. Monitoroinnin merkitys esityksen onnistumisen kannalta on erittäin suuri. Studiomonitori on äänentoistoltaan hyvin laadukas passiivi- tai  aktiivikaiutin, jota käytetään esimerkiksi äänitysstudiossa.
Monitorityyppejä > Kulmamonitori

Kulmamonitori on yleensä esiintymislavan lattialla sijaitseva kaiutin, jossa kaiutinelementti on kulmittain lattiatasoon nähden. Näin kaiuttimen tuottama ääni kohdistuu käyttäjän kannalta oikeaan suuntaan. Kulmamonitoreina käytettävät kaiuttimet suuntaavat usein ääntä melko selvästi kaiutinelementin osoittamaan suuntaan.
Yhtyekeikoilla kulmamonitoreja on useimmiten yksi tai useampia kutakin muusikkoa kohden. Kustakin kulmamonitorista kuuluu yleensä muusikon toiveiden mukainen miksaus omasta soitosta sekä muista soittimista ja lauluista. Pienillä lavoilla ei kulmamonitoreita ole välttämättä lainkaan tai niitä ei ole kaikilla muusikoilla, suuremmilla lavoilla monitoreja voi olla kullakin useitakin. Kaiuttimien suuntaavuuden vuoksi niitä täytyykin olla useita, jos tila on suuri ja esiintyjä liikkuu.
Monitorityyppejä > Hotspot

Hotspot on pieni monitori, joka sijoitetaan yleensä lattiaa lähemmäs muusikon korvaa, esimerkiksi kosketinsoittimen päälle tai mikrofonitelineen päähän. Kuuluvuus on usein kulmamonitoria parempi ja äänenpaine pienempi. Suuren suuntaavuutensa vuoksi hotspotia käytetään yleensä vain paikallaan pysyvien muusikoiden kohdalla (esimerkiksi kosketinsoittaja, rumpali). Hotspotissa saattaa olla mahdollisuus itse säädellä äänenvoimakkuutta tai soitinten balanssia (esimerkiksi oma soitin ←→ muu materiaali).
Monitorityyppejä > Sidefill

Sidefill tarkoittaa lavan sivussa lattiatasoa korkeammalla olevia kaiuttimia, jotka luovat esiintymislavalle yleistä äänikuvaa. Sidefillit eivät ole henkilökohtaisia. Sidefilleja voidaan käyttää esimerkiksi tanssiesityksissä ja muissa tilanteissa, joissa esiintyjät liikkuvat paljon. Myös suurille esiintyjämäärille (esimerkiksi kuoro) voidaan käyttää sidefill-monitoreja. Vaikka kulmamonitoreja käytettäisiinkin, käytetään varsinkin suurilla lavoilla usein myös sidefilleja muun muassa täyttämään kulmamonitorien jättämiä "aukkoja" lavalla.
Sidefillit tuottavat usein kierto-ongelmia. Suurin syy tähän on mikrofonien kannalta kriittinen suuntaus. Lavalla käytettyjen mikrofonien yleisin suuntakuvio on hertta tai super hertta/ kardioidi, jolloin sivusta tuleva signaali pääsee suoraan mikrofoniin ja vahvistuu kierroksi.
Monitorityyppejä > Korvamonitori

Paljon esiintyvät muusikot käyttävät usein korvamonitoreja. Korvaan laitetaan yleensä korvatulppa (esimerkiksi korvan mukaan muotoiltu), johon on liitetty piikkimäinen kuuloke. Usein korvamonitorit ovat langattomia, jolloin kuulokejohto kytketään vyötäröllä, taskussa tms. pidettävään vastaanottimeen. Rumpalit ja muut paikallaan pysyvät muusikot käyttävät toisinaan myös langallisisa korvamonitoreja tai tavallisia kuulokkeitakin.
Korvamonitorien suurimpia etuja on lavan äänenpaineen laskeminen. Tämä helpottaa salimiksauksen tekemistä (myös matalampi äänenpaine salissa on mahdollinen) ja ennen kaikkea suojaa esiintyjien sekä yleisön kuuloa. Toinen suuri etu on kuuluvuuden paraneminen, sillä halutut äänet kuuluvat paremmin, kun ne tulevat suoraan korvaan yleiseen meluun sotkeutumisen sijaan.
Korvamonitorointi poistaa käytännössä kierto-ongelmat kokonaan.
Monitorityyppejä > Muut monitorit

Termiä monitorointi voidaan käyttää myös esiintymislavan kuuntelun järjestämisestä äänentoiston keinoin pukuhuone- ja muissa taustatiloissa. Tämä voi tapahtua siirreltävien monitorikaiuttimien lisäksi esimerkiksi keskusradion kautta.
Monitorointia käytetään myös äänitarkkailuun, editointiin, miksaukseen, masterointiin ja tehosteiden luomiseen. Lavamonitoreihin/ korvamonitorointiin ajetaan myös usein "klikki" tempon kontrolloimiseksi.
Suomessa valmistetaan hyviä ja tunnettuja monitoreja. Esimerkiksi Genelec on arvostetuimpia monitorikaiuttimia koko maailmassa. Myös kustomoituja ja räätälöityjä tarkkailukaiuttimia valmistetaan jatkuvasti, koska usein studioiden erityisvaatimukset, asennusoptiot tai henkilökohtaiset mieltymykset eivät kohtaa valmiiden tuotteiden kanssa.
Monitorointijärjestelyt

Monitorointi hoidetaan yleensä monitorimikseriltä, joka sijaitsee useimmiten lavan sivussa. Pienimuotoisissa tilaisuuksissa monitoroinnin saattaa hoitaa myös salimiksaaja, jolloin se tehdään yleensä samalla mikserillä, jolla salimiksauskin tehdään. Jos käytetään erillistä monitorimikseriä, käytetään yleensä myös erillistä monitorimiksaajaa. Käytettäessä kahta mikseriä mikrofonilinjat haaroitetaan lavalla salimikserille ja monitorimikserille.
Monitorikaiuttimiin ääni johdetaan mikseriltä joko päätevahvistimien kautta tai aktiivikaiuttimia käytettäessä suoraan kaiuttimeen. Ennen vahvistimia ja kaiuttimia signaalia prosessoidaan usein esimerkiksi taajuuskorjaimella. Langattomiin korvamonitoreihin signaali ohjataan mikseristä lähettimen kautta.
Kirjallisuutta

Toivanen, Jarmo: Teknillinen akustiikka, "Kaiuttimet", s. 261-359.  Espoo:  Otakustantamo, 1976.  ISBN 951-671-123-5
Mosambikin lippu

Mosambikin lippu
Vuosina 1975–1983 käytössä ollut Mosambikin lippu
Mosambikin lipussa on vihreä, musta ja keltainen horisontaaliraita, joiden väleissä on kapeat raidat valkoista. Vasemmassa reunassa on punainen kolmio, jossa on keltainen viisisakarainen tähti. Tähden päällä on avonainen kirja, jonka päällä ovat kuokka ja Kalašnikov-rynnäkkökivääri ristittyinä. Lipun kylkien suhteet ovat 2:3.
Lipun vihreä raita symboloi maataloutta, musta Afrikkaa, keltainen mineraaleja ja valkoiset raidat rauhaa. Punainen kolmikulma kuvaa Mosambikin tasavallan itsenäisyyden puolesta käytyä taistelua. Lipussa esiintyvä rynnäkkökivääri kuvastaa sotilaita, kirja älymystöä ja kuokka talonpoikia. Keltainen tähti kuvaa sosialismia ja kansainvälistä solidaarisuutta.
Mosambikin alkuperäinen lippu perustui Frelimon, Mosambikin vapautusrintaman, puoluelippuun. Nykyiselleen Mosambikin lippu muutettiin vuonna 1983. Mosambikin lippu on Guatemalan lipun lisäksi ainoa kansallislippu, jossa on kuvattu nykyaikainen ase. Kalašnikov-rynnäkkökivääri symboloi maan itsenäisyyden alkuajan sotaisuutta. Rauhan palattua on käyty keskustelua rynnäkkökiväärin ja tähden poistamisesta lipusta.
Aiheesta muualla

Flags Of The World. República de Moçambique (Arkistoitu – Internet Archive)
Mossin kieli

| Mossi |
| --- | --- |
Oma nimi:  mòoré
Muu nimi:  moore
Tiedot
Alue:   Burkina Faso    Mali    Togo    Ghana
Virallinen kieli:  ei virallista asemaa
Puhujia:  n. 4 000 000
Kirjaimisto:  latinalainen kirjaimisto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  gurilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  –
ISO 639-2:  mos
ISO 639-3:  mos
 Ohje 
Mossi eli moore on Burkina Fasossa sekä Ghanan ja Togon pohjoisosissa asuvien mosien puhuma kieli. Se kuuluu nigeriläis-kongolaisten kielten gurilaiseen eli voltalaiseen ryhmään. Puhujia arvioidaan olevan lähes neljä miljoonaa henkeä.
Mossia puhuu äidinkielenään noin 40 prosenttia Burkina Fason väestöstä. Se toimii myös alueen kansojen lingua francana. Kieli jakautuu useisiin murteisiin, joista suurimmat ovat alueidensa mukaan Ouagadougoun, Koupelan, Ouahigouyan ja Koudougoun murteet. Togossa puhutaan Yanan murretta.
Kielellä julkaistaan kirjallisuutta Burkina Fasossa ja Ghanassa. Kirjoitusjärjestelmä perustuu latinalaiseen kirjaimistoon.