stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viksbergin kartano (Paimio)

Viksbergin kartano idästä nähtynä.
Viksbergin kartano, noin vuoteen 1722 saakka Hevonpää, on kartano Paimionjoen suun länsirannalla Paimiossa.
Asemies Nils Pedersson (Jägerhorn af Spurila) omisti Hevonpään kartanon vuonna 1471. Kartano pysyi suvussa kunnes se siirtyi Gyllenhierta-suvulle, Nils Pederssonin pojanpojan tyttären Cecilia Christersdotterin (Jägerhorn af Spurila) mentyä naimisiin amiraali Nils Svenssonin (Gyllenhierta) kanssa 1530-luvulla. Gyllenhierta-suku käytti Hevonpäätä sukunimenään aina siihen asti kunnes Ruotsin ritarihuone perustettiin 1625. Sukua alettiin tuolloin nimittää Gyllenhiertaksi sukuvaakunan mukaan. Hevonpää oli Gyllenhiertojen pääkartano vuoteen 1670 asti.
Viksberg-nimi esiintyy kirjoissa vasta isovihan jälkeen 1722. Viksbergin nykyisen asun on luonut Turun kaupunginarkkitehti Christian Friedrich Schröder 1770-luvulla.
Kartanon omistajiin kuuluivat 1800-luvulla muun muassa kreivi Robert Henrik Rehbinder, ministerivaltiosihteeri. Kreivi Rehbinder omisti kartanon 1811–1841. Hänen adoptiolapsensa, Ludvig Hedenberg ja Lovisa Charlotta Vilhelmina Jägerhorn af Storby, menivät naimisiin ja perivät kartanon.
Vuonna 1905 kartanon osti Erik Dahlström. Kartano on yhä hänen jälkeläistensä hallussa.
Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa kartano on määritelty  valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kartanon mailta lahjoitettiin alue 1928 valmistunutta Lars Sonckin suunnittelemaa Pyhän Jaakobin kirkkoa varten. Kirkkotarhassa on hautakappeli, jonne on haudattu paitsi kreivi Rehbinder puolisoineen, myös hänen äitinsä ja isänsä vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder.
Aiheesta muualla

Nurminen, Annamari: Tansaniasta kartanonherroiksi ts.fi.  11.7.2004. Turun Sanomat Oy. Arkistoitu 12.5.2014. Viitattu 10.5.2014.
Viksberginjärvi

| Viksberginjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Porvoo
Koordinaatit:  60°26′46″N, 25°40′35″E
Järvinumero:  17.002.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  19,9 m 
Rantaviiva:  5,15 km 
Pinta-ala:  0,67 km² 
Tilavuus:  0,0018 km³ 
Keskisyvyys:  2,7 m 
Suurin syvyys:  6,9 m 
 fiViksberginjärvi 
Viksberginjärvi (ruots. Viksbergträsket) on matala järvi Porvoon pohjoisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Porvoon keskustasta on viisi kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Viksberginjärven pituus lounaasta koilliseen on 1,4 kilometriä. Järven itäosassa on luoto. Syvin kohta sijaitsee altaan lounaisosassa Isoholman niemenkärjen tuntumassa. Viksberginjärven pohjoisosa on matalaa; aivan pohjoisessa järvi muuttuu suoalueeksi, joka jatkuu noin puoli kilometriä koilliseen, ja laajenee siellä Eriksdalinjärveksi. Viksberginjärven rannat on suurelta osin metsämaata ja suota, valuma-alueella on runsaasti peltomaata.
Viksberginjärven vesitilavuus on 1 785 000 kuutiometriä.
Viksberginjärveen virtaa laskuoja pohjoisesta peltojen halki ja kaakosta Papinjärveltä. Myös idästä virtaa laskuoja. Viksberginjärvi laskee Ilolanjokeen, joka virtaa järven itäpuolitse ja laskee Suomenlahteen.
Viksberginjärvi (17.002.1.003) kuuluu Ilolanjoen keskiosan alueeseen (17.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Ilolanjoen keskiosan alueella sijaitsee seitsemän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Viksberginjärvi on niistä suurin. Toiseksi suurin on Papinjärvi, kolmanneksi suurin on Eriksdalinjärvi.
Viksberginjärvi on kolmanneksi laajin Porvoon 45:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Neljänneksi laajin on Sondbyträsket.
Viksberginjärvellä asusti yksinäinen itämerennorppa 1990-luvulla.
Vikstedt

Vikstedt tai Wikstedt on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Juhani Viiste (vuoteen 1930 Vikstedt, 1890–1949), arkkitehti, Topi Vikstedtin veli
Kurt Wikstedt (1920–2011), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Mosse Vikstedt (oik. Johan Magnus Vikstedt, 1926–2017), levy-yhtiöjohtaja ja sanoittaja, Topi Vikstedtin poika
Pia Wikstedt (s. 1984), pituushyppääjä
Tea Vikstedt (ent. Vikstedt-Nyman, s. 1959), kilpapyöräilijä
Tauno Wikstedt (s. 1935), yritysjohtaja ja osuustoimintavaikuttaja, kauppaneuvos
Topi Vikstedt (1891–1930), piirtäjä, pilapiirtäjä ja taidegraafikko
Ville Wikstedt (s. 1974), valokuvaaja
Kuvitteelliset hahmot

Elias Vikstedt (1996–2016), kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Venice

Venice voi tarkoittaa seuraavia:
Venice, Venetsian englanninkielinen nimi
Venice, Los Angelesin kaupunginosa
Venice, Floridassa
Venice, Illinoisissa
Venice, Louisianassa
Venice, New Yorkissa
Venice, Matt Saxin ja Eric Rosenin luoma musikaali
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Venice”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vilis Krištopans

| Vilis Krištopans |
| --- | --- |

Latvian pääministeri
 26. marraskuuta 1998 – 16. heinäkuuta 1999  
Presidentti:  Guntis Ulmanis
Edeltäjä:  Guntars Krasts
Seuraaja:  Andris Šķēle
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1954 (ikä 70) Omskin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Latvian kommunistinen puolue Latvian tie
Vilis Krištopans (s. 13. kesäkuuta 1954) on latvialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1998–1999 oltuaan sitä ennen vuodesta 1995 liikenneministerinä. Hän on istunut myös maansa parlamentissa, saeimassa. Hän on valmistunut Riian polyteknisen instituutin arkkitehtuurin ja rakennuksen tiedekunnasta.
Krištopans on edustanut Latvijas Ceļš -puoluetta sekä Vihreiden ja maanviljelijöiden liittoa. Hän on entinen koripalloilija.
Veniamin Fleišman

Veniamin Iosifovitš Fleišman (ven. Вениами́н Ио́сифович Фле́йшман; 20. heinäkuuta 1913 Bežetsk – 14. syyskuuta 1941 Kraassela, Leningrad) oli neuvostoliittolainen säveltäjä.
Fleišman opiskeli lapsena viulunsoittoa ja työskenteli myöhemmin opettajana koulussa. Vuonna 1935 hän muutti Leningradiin, jossa aloitti sävellysopinnot Mihail Judinin johdolla. Vuonna 1937 hän siirtyi Dmitri Šostakovitšin ensimmäiselle sävellysluokalle Leningradin konservatorioon, jossa hänen opiskelutovereihinsa kuuluivat Orest Jevlahov, Georgi Sviridov, Juri Levitin ja Galina Ustvolskaja. Fleišmanista tuli myöhemmin Šostakovitšin ystävä, joka tämän mukaan tutustutti hänet juutalaisten kansanmusiikkiperinteisiin. Šostakovitš käytti pmaksumiaan juutalaisvaikutteita myöhemmissä sävellyksissään.
Fleišman liittyi Leningradin piirityksen aikana kaupunkilaisten vapaaehtoisprikaatiin ja sai surmansa taistellessaan. Myös hänen veljensä Isai ja Ilja kuolivat toisessa maailmansodassa vuosina 1941 ja 1942. Veniaminin kuollessa leskeksi jäi vaimo Ljudmila. Fleišman nimesi poikansa sävellysopettajansa mukaan Dmitriksi, ja hänellä oli vaimonsa kanssa myös tytär Olga.
Ainoa Fleišmanilta säilynyt teos on Anton Tšehovin novelliin pohjautuva ooppera Skripka Rotšilda (Rothschildin viulu). Säveltäjä ehti laatia valmiiksi ja osin orkestroida teoksesta version lauluäänille sekä pianolle. Oopperan aihetta Fleišmanille oli ehdottanut Šostakovitš. Vuonna 1943 Šostakovitš sai haltuunsa sen nuotit toiselta entiseltä opiskelijalta, armeijan kapteeni Boris Kljuznerilta. Hän saattoi orkestraation loppuun, ja hänen aloitteestaan ooppera kantaesitettiin Moskovassa vuonna 1960. Vuonna 1968 teos esitettiin Leningradissa, mutta viranomaiset julistivat sen "sionistiseksi" ja kielsivät sen myöhemmät esitykset.
Varsinainen Ruotsi

Ruotsi suurimmillaan vuonna 1658 solmitun Roskilden rauhan jälkeen. Oranssi alue on varsinaista Ruotsia, jolla oli edustus Ruotsin säätyvaltiopäivillä. Muut alueet ovat vuoden 1561 jälkeen valloitettuja provinsseja. Oliivinvihreät ja vaaleansiniset alueet tulivat ajan myötä osaksi varsinaista Ruotsia.
Varsinainen Ruotsi (ruots. Egentliga Sverige) onkenen mukaan? käsite, jota käytetään erottamaan Ruotsin osaksi täysin integroituneet alueet Ruotsin muista omistuksista ja valtioista, jotka olivat maan kanssa unionissa.[lähde? ]
Varhaiselta keskiajalta vuonna 1809 solmittuun Haminan rauhaan asti myös Suomi oli täysin valtakuntaan integroitunut osa, jota kutsuttiin aluksi nimellä Itämaa (ruots. Österland) mutta jo varsin varhain nimellä Suomi (ruots. Finland) samalla kun kuitenkin Pohjanmaa saatettiin pitkään lukea pikemminkin Norlantiin kuin Suomeen. Vuoden 1809 jälkeen käsite Ruotsi tuli tarkoittamaan maata sen nykyisten rajojen sisällä.
Skåneland eli Skånen, Blekingen ja Hallandin maakunnat olivat aikaisemmin osa Tanskaa, mutta ne liitettiin Ruotsiin Roskilden rauhassa vuonna 1658. Kuitenkin vasta vuonna 1719 alueet oli täysin integroitu ja niistä tuli osa varsinaista Ruotsia.
Erotukseksi Varsinais-Suomesta Varsinainen Ruotsi on maantieteellinen alue, jonka merkitys on muuttunut ajan myötä. Varsinais-Suomi sen sijaan on lounaissuomalainen maakunta, joka on antanut nimensä koko Suomen valtiolle.
Käsitteen varsinainen Ruotsi kehitti E. G. Geijer teoksessaan Svenska folkets historia.
Käännös suomeksi
Vietnamin sisällissota (1772–1802)

Quang Trung.
Annamin vuosien 1772–1802 sisällissota oli talonpoikaiskapina, joka lopetti Lê- ja Trịnh-dynastioiden ja Nguyễn-suvun vallan. Sen aloittivat Tây Sơnista Bình Địnhin provinssista lähteneet kolme veljestä, joiden sukunimi Nguyễn oli sama kuin toisen hallitsevan suvun. Vanhin veljistä valtasi hallitsevalta Nguyễn-suvulta Quảng Namin ja Bình Địnhin maakunnat vuonna 1772. Kapinan tunnuslauseena oli "Ryöstäkää rikkailta, antakaa köyhille." Vangit vapautettiin ja viljavarastot jaettiin talonpoikien kesken. Vuonna 1773 veljekset valloittivat Quy Nhơnin, josta tuli pääkaupunki. Vuoteen 1778 mennessä koko Etelä-Vietnam oli heidän hallussaan Saigonia myöten. Viimeinen Nguyễn-suvun jäsen pakeni maasta vuonna 1783 ja liittoutui ranskalaisten kanssa, ja palasivat vuonna 1789.
Sillä aikaa vuonna 1786 Tây Sơnin kapinalliset olivat voittaneet Trịnh-dynastian ja valloittaneet myös Pohjois-Vietnamin. Ensimmäistä kertaa 200 vuoteen koko Vietnam oli yhtenäinen valtio. Veljekset jakoivat maan kolmeen hallintoalueeseen, mutta tunnustivat Lê-dynastian maan muodolliseksi päämieheksi. Vuonna 1788 Lê-suvun keisari haki kuitenkin Kiinasta tukea Tây Sơnin kapinallisten kurittamiseen. Keskimmäinen veljeksistä julistautui keisariksi nimellä Quang Trung ja löi kiinalaiset. Hänen kuoltuaan vanhan ylimyssuvun edustaja valtasi alueita etelästä nuorimman veljeksen valta-alueelta. Hän nousi valtaan ranskalaisten tuella, otti nimekseen Gia Long nousi valtaan 1802 ja aloitti Nguyễn-dynastian.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vietnamin sisällissota (1772–1802) Wikimedia Commonsissa
Vamos a la Discoteca

| ”Vamos a la Discoteca” Paradisio |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Paradisio
 Julkaistu: huhtikuu 1997
 Tyylilaji: eurodance, latinomusiikki
 Kesto: 03.53
Paradision muut singlet
| ”Bandolero” 1996 | ”Vamos a la Discoteca” 1997 | ”Dime Como” 1997 |
Vamos a la Discoteca on belgialaisen eurodance-yhtye Paradision kappale. Se julkaistiin huhtikuussa 1997 kolmantena singlenä heidän debyyttialbumilta, Paradisiolta. Se ylsi kymmenen parhaan joukkoon Suomessa, Italiassa, Norjassa ja Ruotsissa, sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Belgiassa ja Ranskassa. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka kuvattiin Harbour Islandilla, Bahaman saarilla.
Kappaleet > Euroopan painos

Vamos a la Discoteca (Holiday Party Remix) – 6.02
Vamos a la Discoteca (Rio Club Remix) – 6.13
Vamos a la Discoteca (Original Club Extended Mix) – 8.53
Vamos a la Discoteca (Hypnotyka Sun Remix) – 5.38
Vamos a la Discoteca (Video Edit Mix) – 3.53
Listasijoitukset

| Listat (2012) | Sijoitus |
| --- | --- |
Belgia (Ultratop 50 Flanderi): 20
Belgia (Ultratop 50 Vallonia): 18
Suomi (Suomen virallinen lista): 3
Ranska (SNEP): 18
Italia (FIMI): 9
Norja (VG-lista): 6
Ruotsi (Sverigetopplistan): 3
Käännös suomeksi
Vieskan Viikko

| Vieskan Viikko |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  ilmaisjakelulehti
Julkaisija:  Angelina Trading Oy
Levikki:  7000
Perustettu:  1993
Päätoimittaja:  Elina Kytökorpi
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Ylivieska
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  perjantaisin
Aiheesta muualla
Kotisivu
Vieskan Viikko on vuonna 1993 perustettu kerran viikossa, perjantaisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti, jonka jakelualue on Ylivieska, Sievi, Alavieska ja Nivala. Lehti painettiin Alprint-kirjapainossa (sittemmin Pyhäjokiseudun Kirjapaino) Oulaisissa. Lehti lopetti 1997, mutta aloitti uudelleen 2017.
Historia

Lehteä julkaiseva Kustannus Oy Vieskan Viesti perustettiin toukokuussa 1993. Se sekoitettiin aluksi usein Ylivieskassa 1980-luvulla toimineeseen Viikko-Vieska nimiseen ilmaisjakelulehteen. Samankaltainen nimi oli kuitenkin sattumaa. Lehdessä oli keskimäärin neljä työntekijää, päätoimittajana oli aluksi Arja Päivärinta ja toimitusjohtajana Maritta Raudaskoski.
Lehti oli "Märkä Juttu" ja "Möttönen" sarjakuvia sekä "KryptoNiitti"-ristikoita myöten täysin toimituksen itse tuottama. Henkilökunta hoiti itse ensimmäisen vuosikerran jakelunkin. Lehti ilmestyi kerran viikossa torstaisin syyskuuhun 1993, jolloin ilmestymispäivä siirtyi sunnuntaiksi. Lehti oli alueensa edelläkävijä siirtyen hyvin aikaisin täysin digitaaliseen työnkulkuun ja värierotteluun, joka erottui värikkäästä ulkoasusta. Lehdessä kirjoittivat toimituskunnan ja lukijoiden lisäksi lukuisa määrä freelancer-avustajia sekä mm. lehtien Kalajokilaakso ja Jokilaakso entinen päätoimittaja Pauli "Paavali" Isoaho.
Vuoden 1994 alusta lehden ulkoasu uudistettiin ja päätoimittajaksi ryhtyi Rauli Suhonen. Päätoimittaja siirtyi myös toimitusjohtajan tehtäviin tammikuussa 1996. Lehden kustantaja joutui kuitenkin lopettamaan toimintansa tuotannollisista ja taloudellisista syistä elokuussa 1997. Mainostoimisto Viestimix aloitti samaan aikaan Vieskalainen-kaupunkilehden julkaisemisen Ylivieskan alueelle ja osa työntekijöistä siirtyi suoraan tekemään uutta lehteä.
Vuonna 2017 lehteä aloitti kustantamaan uudelleen Angelina Trading Oy.
Päätoimittajat

Arja Päivärinta 1993
Rauli Suhonen 1994-1997
Elina Kytökorpi 2017-
Lehtiä eri vuosilta

Vieskan Viikon ulkoasu vaihteli usein, suurimmat ulkoasulliset muutokset olivat vuoden 1994 tammikuussa sekä 1996 elokuussa, jolloin lehti uudistettiin logoa myöten.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vieskan Viikko-lehden ensimmäinen numero 6.5.1993 | Vieskan Viikko-lehti 23.1.1994 ulkoasu-uudistuksen jälkeen | Vieskan Viikko-lehden viimeinen numero 31.8.1997 | Uuden Vieskan Viikko-lehden ensimmäinen numero 10.2.2017 |
Vapaamuurarin hauta (Helsinki)

Vapaamuurarin hauta Kaisaniemessä.
Aitaa koristaa kullattu vapaamuurarien tunnus, harppi ja suorakulma.
Vapaamuurarin hauta on Helsingin Kaisaniemen puistossa sijaitseva yksinäinen nimetön hautakivi, joka on peräisin 1700-luvun lopulta. Hauta sijaitsee nykyisen Kaisaniemen urheilukentän koilliskulman tuntumassa Kasvitieteellisen puutarhan ympärysaidan vieressä olevan kummun laella.
Hautakivessä ei ole vainajan nimeä vaan salaperäinen ruotsinkielinen kirjoitus: ”Lika godt / om verlden vet hvem här hvilar / alt nog / Gud käńer hvad Han gjort / och / Uſlingen välſignar / HANS minne”. (”Yhdentekevää, tietääkö maailma, kuka tässä lepää. Joka tapauksessa Jumala tuntee hänen tekonsa ja kurja siunaa hänen muistoaan.”) Hautaa ympäröi matala takorautainen aita, jota koristavat vapaamuurarien symboli (harppi ja suorakulma) sekä tykistön tunnukset (palavat pommit). Vapaamuurarin hauta on Helsingin vanhin julkinen muistomerkki.
Haudassa lepää tykistön majuri Fredrik Granatenhjelm (1708–1784), joka oli toivonut saada tulla haudatuksi juuri tälle paikalle, koska siinä hänen oli tapana levätä päiväkävelyllään silloisessa Edbomin puutarhassa. Granatenhjelmin on oletettu kuuluneen vapaamuurareihin ja osallistuneen järjestön hyväntekeväisyystoimintaan,  mutta mahdollisesti hän ei eläessään kuulunut mihinkään seuraan, vaikka kuoltuaan saikin arvostusta monessa. Valhalla-seuran jäsenet kantoivat hänen arkkunsa hautaan ja olivat olleet aloitteentekijöinä, että kuningas Kustaa III oli Parolan joukkojentarkastuksensa yhteydessä antanut erivapauden haudata Granatenhjelm hautausmaan ulkopuolelle; ja myös Valhalla-seura postuumisti korotti Granatenhjelmin kunniajäsenekseen. Muistomerkin pystytti eversti Lars Jägerhorn af Storby, joka oli vapaamuurari, kun toiveet patsaan pystyttämisestä olivat hiipuneet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapaamuurarin hauta (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Vapaamuurarin hauta Helsingin taidemuseon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Vikrant Massey

| Vikrant Massey |
| --- | --- |
 Vikrant Massey vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Nagbhid, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Sheetal Thakur (vih. 2022)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–
Aiheesta muualla
IMDb 
Vikrant Massey (hindiksi विक्रान्त मैस्सी, Vikrānt Maissī; s. 3. huhtikuuta 1987 Nagbhid, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa ja televisiossa.
Suoritettuaan koulutuksensa R. D. National Collegessa, Massey debytoi näyttelijänä sarjassa Dhoom Machaao Dhoom ja vakiinnutti asemansa televisiossa sarjoilla Dharam Veer, Baba Aiso Varr Dhoondo, Balika Vadhu ja Qubool Hai. Massey siirtyi elokuviin draamassa Lootera (2013) ja esiintyi sivuosissa elokuvissa, kuten Dil Dhadakne Do (2015) ja Half Girlfriend (2017).
Masseyn uran käännekohtaa merkitsi draama A Death in the Gunj (2017), joka toi hänelle kriitikoiden valitseman parhaan miesnäyttelijän Filmfare Awards -ehdokkuuden. Myöhemmin hän esiintyi elämäkerrallisessa draamassa Chhapaak (2020), romanttisessa komediassa Dolly Kitty Aur Woh Chamakte Sitare (2020), mysteeritrillerissä Haseen Dillruba (2021), perhedraamassa Ramprasad Ki Tehrvi (2021), romanttisessa trillerissä Love Hostel (2022) ja elämäkertadraamassa 12th Fail (2023). Haseen Dillrubasta hän sai toisen parhaan miesnäyttelijän kriitikkoehdokkuuden ja voitti elokuvasta 12th Fail. Massey sai myös kiitosta rooleistaan websarjoissa Mirzapur (2018), Broken But Beautiful (2018–2019) ja Criminal Justice (2019).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vikrant Massey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vara

| Vara |
| --- | --- |
 Varan viljasiilo.
 Vara
 Koordinaatit: 58°16′N, 12°57′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Varan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,03 km²
Väkiluku:  3 889
 – Väestötiheys:  1 283,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vara on samannimisen Varan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 889 asukasta.
Vara oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Väestönkehitys

| Varan taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 2 387 | 2 387 |
| 1965 | 1965 |    | 2 652 | 2 652 |
| 1970 | 1970 |    | 2 827 | 2 827 |
| 1975 | 1975 |    | 3 049 | 3 049 |
| 1980 | 1980 |    | 3 371 | 3 371 |
| 1990 | 1990 |    | 3 761 | 3 761 |
| 1995 | 1995 |    | 3 790 | 3 790 |
| 2000 | 2000 |    | 3 688 | 3 688 |
| 2005 | 2005 |    | 3 779 | 3 779 |
| 2010 | 2010 |    | 3 889 | 3 889 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Länsi-Götanmaan läänin kuntien keskustaajamat
Vara-amiraali

Upseerit
amiraali
vara-amiraali
kontra-amiraali
lippueamiraali
kommodori
komentaja
komentajakapteeni
kapteeniluutnantti
yliluutnantti
luutnantti
aliluutnantti
Aliupseerit
sotilasmestari
ylipursimies
pursimies
ylikersantti
kersantti
alikersantti
Miehistö
ylimatruusi
matruusi
Vara-amiraali (lyhenne v-amir) on useiden maiden merivoimissa käytössä oleva korkea sotilasarvo, joka on amiraalia alempana, mutta kontra-amiraalia ylempänä. Vara-amiraali vastaa yleensä maa- ja ilmavoimien kenraaliluutnanttia.
Vara-amiraali on puhuteltaessa amiraali (etuliitettä ei käytetä).
Arvomerkki

Suomen merivoimien vara-amiraalin olkalaatta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vara-amiraali Wikimedia Commonsissa
Vehnäolut

Vehnäolutta (hefeweizen) tyypillisessä vehnäolutlasissa.
Vehnäolut on olut, jonka valmistuksessa käytetään vehnää. Yleensä valmistukseen käytetään myös ohramallasta. Tavallisesti vehnäoluiden panemisessa käytetään pintahiivaa. Tunnetuimmat vehnäoluet tulevat Saksasta ja Belgiasta. Vehnäolut tarjoillaan tyypillisesti tyylille ominaisesta tiimalasia muistuttavasta vehnäolutlasista.
Vehnäoluttyyppejä

Hefe-Weizenbier, suodattamaton, samea vehnäolut, jossa yleensä on hedelmäinen banaanin aromi ja maku on hiilihappoinen virkistävä. Hiivaa ei suodateta pois, joten pullon pohjalle jää hiivaa.
Kristall-Weizenbier, suodatettu, kirkas vehnäolut, josta hiivasakka puuttuu.
Dunkel-Weizenbier, tumma, suodattamaton vehnäolut.
Berliner Weisse, erittäin vehnäinen ja hapan oluttyyli Berliinistä.
Weizenbock, vahva, tumma vehnäolut. Maltaisempi ja alkoholipitoisempi kuin muut vehnäoluet.
Witbier, belgialainen vehnäolut, ”valkoinen olut”. Vaaleita, kirpeitä oluita, joita on tyypillisesti maustettu appelsiininkuorilla ja korianterilla.
American Wheat, väriltään kultaisia tai vaalean meripihkan värisiä amerikkalaisia vehnäoluita.
Vehnäoluesta käytetään saksan kielessä etelä-Saksassa ja Itävallassa myös Weißbier-nimitystä (kirjoitetaan myös Weissbier). Myös spontaanikäymisellä valmistetuissa lambiceissa käytetään vehnää, mutta niitä ei tavallisesti kutsuta vehnäoluiksi.
Vehniän baptistiseurakunta

| Vehniän baptistiseurakunta> Laukaan baptistiseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  baptismi
Kirkkokunta:  Suomen Baptistikirkko
Perustettu:  14. kesäkuuta 1908
Seurakunnan johtaja:  Jari Tourunen
Pääkirkko:  Vehniän kylätie 138 41180 Vehniä
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vehniän baptistiseurakunta (aik. Laukaan baptistiseurakunta) on Laukaan Vehniällä toimiva baptistiseurakunta. Seurakunta on perustettu 22 henkilön toimesta vuonna 1908. Nykyisin seurakunnalla on omat tilat Vehniällä, minkä lisäksi seurakunta kokoontuu Vehniän kylätalolla. Seurakunta on Suomen Baptistikirkko -kirkkokunnan jäsen. Seurakunnan johtajana tomii Jari Tourunen.
Historia

Laukaassa sekä Jyväskylän ja Vaajakosken ympäristössä vaikutti 1800-luvun lopulla vahva vapaakirkollinen herätys. Samoihin aikoihin Vehniällä tuli uskoon Abel Laurinen, joka liittyi myöhemmin Multian baptistiseurakuntaan.
Multialta ryhdyttiin yhteydenpitoon Laukaaseen ja saarnaajat vierailivat usein Laukaassa. Seurakunta perustettiin 14. kesäkuuta 1908 Myllylän talossa.
Vehniän baptistiseurakunta oli 1910-luvun kolmas Keski-Suomeen perustettu baptistiseurakunta. Alkujaan seurakunta tunnettiin nimellä Laukaan baptistiseurakunta, mutta seurakunnan nimi muutettiin nykyiseen muotoon, kun Laukaaseen syntyi toinenkin baptistiseurakunta. Seurakunnan työ laajentui 1920-luvun alussa ja seurakunnan saarnaajaksi valittiin Johannes Laurinen. Kesällä 1920 seurakunnassa järjestettiin kaksi kastetilaisuutta, joissa yhdeksän jäsentä liitettiin seurakuntaan. Vuoteen 1923 asti paikkakunnalla kerrotaan jatkuvasta kasvusta ja vuosikymmenen lopulla ihmisiä liikkui jo paljon tupakokouksissa.
Vuonna 1933 seurakunta aloitti riihijuhlina tunnetun perinteen, jotka toimivat baptistien kesäkokoontumisina Vehniällä.