stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Philippe Sollers
Elämä

Porvarillisessa kodissa syntynyt Sollers aloitti opintonsa Bordeaux’ssa ja jatkoi niitä Versailles’ssa ja kauppakorkeakoulussa Pariisissa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli klassinen rakkausromaani Une curieuse solitude (1957).
Sollers pääsi Pariisin kirjalliseen elämään vuonna 1960. Hänen ympärille ryhmittyi joukko intellektuelleja, jotka alkoivat kirjoittaa Sollersin ystäviensä kanssa perustamaan Seuil-kustannusyhtiön kirjalliseen aikakausjulkaisuun Tel Quel. Lehti oli aluksi korostetun kirjallinen ja epäpoliittinen, mutta radikalisoitui Pariisin toukokuun 1968 tapahtumien aikana, joissa Tel Quel -ryhmittymä oli keskeisessä asemassa. Tel Quel ilmestyi vuosina 1960–1982, ja se saavutti maan kokeilevassa kirjallisuusliikkeessä johtavan aseman. Sen jälkeen vuonna 1983 Sollers perusti L’Infini-nimisen lehden. Solliers julisti sen pohtivan kirjallisuuden sekä poikkitieteellisten ja -taiteellisten tutkimusten risteyksessä. Lehden oli tarkoitus tarttua “systeemiin” nurjalta puolelta ja vääntää itsestäänselvyydet pois saranoiltaan.
Sollersin alkutuotanto on perinteistä, mutta sittemmin hän sai vaikutteita esimerkiksi Alain Robbe-Grillet’ltä ja omaksui uuden romaanin muodon. Sen jälkeen muodoksi tuli strukturoimaton romaani, joka sai vaikutteita esimerkiksi James Joycesta. Tämä näkyy muun muassa romaanin Paradis (1981) tajunnanvirrassa. Eroottinen romaani Femmes (1983) oli paluuta klassiseen muotoon. Teksteissä on monia eri tasoja, ei välimerkkejä, ei juonta, ei päähenkilöä, vaan kaikkea sekavana pyörteenä. Sollersin mukaan hän pyrkii näin rekisteröimään tekstiinsä ranskan kielen, kulttuurin, muistitiedon ja informaation.
Sollersin esseet ja teoreettiset kirjoitukset todistavat hänen lukeneisuuttaan ja kykyään solmia yhteen kulttuurin perusilmiöt, tieteen saavutukset ja muotivirtaukset. Jatkuva provosointi ja hyväntahtoinen leikittely kuuluvat hänen peliinsä, jolla hän saa julkisuutta.
Sollers oli naimisissa bulgarialaissyntyisen kirjallisuudentutkijan Julia Kristevan kanssa.
Palkinnot ja tunnustukset

Prix Médicis teoksesta Le parc (1961)
Teokset

Une curieuse solitude, 1959
Le Parc, 1961
L’intermédiaire, 1963
Drame, 1965
Nombres, 1966
L’Écriture et l’Expérience des Limites, 1968
H, 1973
Sur le Matérialisme, 1974
Paradis, 1981
Théorie des Exceptions, 1985
Le Cœur absolu, 1987
Les Folies Françaises, 1988
Le Lys d’Or, 1989
La Fête à Venise, 1991
Improvisations, 1991
Le Secret, 1993
La Guerre du Goût, 1994
Studio, 1997
Passion Fixe, 2000
Éloge de l’Infini, 2001
L’Étoile des Amants, 2002
Une Vie Divine, 2006
Kirjallisuutta

Forest Philippe (1995) Histoire de Tel Quel 1960-1982. Paris: Seuil.
Niilo Kauppi: La constitution sociale d’une avant-garde. Helsinki: The Finnish Society of Sciences and Letters, 1991
Niilo Kauppi: The making of an avant-garde: Tel Quel. Berlin: Mouton de Gruyter, 1994.
Aiheesta muualla

Philippe Sollers, Pileface.com
Philippe Sollers
Peter Matthews

| Mitalit> Maa:   Jamaika.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jamaika.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jamaika.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Jamaika> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 4 × 400 metriä |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Pronssia | Gold Coast 2018 | 4×400 metriä |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Shenzhen 2011 | 400 m |  |
Peter Matthews (s. 13. marraskuuta 1989) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän edustaa Racers Track Clubia ja on pituudeltaan 189 cm.
Matthews saavutti Shenzhenin universiadeissa 2011 hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 45,62. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Jamaikan 4 × 400 metrin viestijoukkueeseen. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän juoksi avausosuuden hopeaa saaneessa Jamaikan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän kuului samalla matkalla Jamaikan pronssijoukkueeseen IAAF World Relays -kilpailuissa 2017. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän juoksi alkuerissä Jamaikan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka toisella kokoonpanolla sai loppukilpailussa pronssia.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 21,00 | Kingston | 23. toukokuuta 2015 |
| 300 m | 33,49 | Naimette-Xhovémont | 10. heinäkuuta 2013 |
| 400 m | 44,69 | Peking | 23. elokuuta 2015 |
| 800 m | 1.52,53 | Kingston | 28. kesäkuuta 2009 |
Peter Mayhew

| Peter Mayhew |
| --- | --- |
 Peter Mayhew vuonna 2005
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1944 Great Yarmouth, Englanti
Kuollut: 30. huhtikuuta 2019 (74 vuotta) Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Angelique Mayhew (vih. 1999–2019)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–2016
Merkittävät roolit:  Chewbacca Tähtien sota -elokuvissa
Aiheesta muualla
www.chewbacca.com
IMDb 
Elonet
AllMovie
Peter William Mayhew (19. toukokuuta 1944 Great Yarmouth, Englanti – 30. huhtikuuta 2019 Texas, Yhdysvallat) oli englantilainen näyttelijä, joka esitti Chewbaccaa Tähtien sota -elokuvissa.
Mayhew oli 221 senttimetriä pitkä. Hän työskenteli apulaisena King's College Hospitalissa Lontoossa, kunnes näyttelijänura alkoi vuonna 1977 roolilla elokuvassa Sinbad ja tiikerinsilmä. Roolinsa Tähtien sota -elokuvissa Mayhew sai George Lucasin etsittyä pitkäkasvuista henkilöä Chewbaccaksi. The Last Jedi -elokuvassa hän toimi konsulttina Chewbaccan uudelle näyttelijälle, Joonas Suotamolle.
Mayhew asui Texasissa, ja hänelle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus lokakuussa 2005. Mayhew kuoli sydänkohtaukseen 74-vuotiaana kotonaan Texasissa 30. huhtikuuta 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Mayhew Wikimedia Commonsissa
Pitkäjärvi (Ikaalinen, Juhtimäki, läntinen)

| Pitkäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°49′27″N, 23°31′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskuoja:  Parkusoja 
Järvinumero:  35.343.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,4 m  
Rantaviiva:  6,169 km  
Pinta-ala:  33,035 ha  
Saaria:  2 
 fiPitkäjärvi 
Pitkäjärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Juhtimäen kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 33 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 6,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Parkusjoen yläosan valuma-alueeseen (35.343) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,4 metriä mpy.
Philippe Starck

Philippe Starck vuonna 2011.
Philippe Patrick Starck (s. 18. tammikuuta 1949 Pariisi) on ranskalainen muotoilija. Hänen työnsä ulottuvat sisustus- ja huonekalusuunnittelusta kodin käyttöesineisiin ja jopa rakennuksiin.
Ura

Starck opiskeli muotoilua yksityisessä pariisilaisessa École Camondo -oppilaitoksessa ja perusti vuonna 1968 ensimmäisen design-yrityksensä, joka erikoistui ilmalla täytettäviin tuotteisiin. Vuodesta 1975 Starck on suunnitellut sekä sisustuksia että tuotteita. Ura lähti nousuun 1982 hänen suunniteltuaan sisustuksen Ranskan silloiselle presidentille François Mitterrandille.
Monipuolisen Starckin suunnittelutyöt ulottuvat Microsoftille tehdystä optisesta hiirestä satoja miljoonia dollareita maksaviin luksusjahteihin  ja olutpakkauksiin. Häneltä tilattiin myös suunnitelma Virgin Galactic -yhtiön ”avaruuslentoasemaksi” New Mexicossa.
Ura > Tuotesuunnittelua

Philippe Starckin tunnetuimpia ja myydyimpiä tuotteita on Alessille vuonna 1990 suunniteltu hämähäkkimäinen Juicy Salif -sitruspuristin.
Vuonna 2008 hän suunnitteli Zikmu Parrot -nimiset langattomat kaiuttimet Applen iPod- ja iPhone-laitteille. Neljää vuotta myöhemmin projekti jatkui langattomien Parrot Zik -kuulokkeiden myötä. Starck on suunnitellut myös koteloita LaCie-yhtiön kiintolevyille sekä rannekelloja Fossil-merkille. Vuonna 2002 Starck suunnitteli suhteellisen edullisen tuotesarjan yhdysvaltalaiselle Target-tavarataloketjulle.
Ura > Kalusteita ja sisustuksia

Kalusteita Starck on suunnitellut erityisesti italialaiselle Kartellille, usein polykarbonaatti-muovimateriaalista. Näihin kuuluvat läpinäkyvä Louis Ghost -tuoli, Ero|S| -tuoli, Bubble Club -sohva ja -nojatuoli sekä La Bohème -tuoli. Yhdysvalloissa hän on ollut mukana toisen maailmansodan aikaisen Navy Chair -tuolin uudelleenlanseerauksessa ja suunnitellut sen seuraksi muitakin kalusteita.
Philippe Starck on sisustanut useita ravintoloita eri puolilla maailmaa, kuten hongkongilaisen The Peninsula -hotellin 28. kerroksen ravintolan, jonka erikoisuutena ovat miestenhuoneen maisemaikkunaa vasten sijoitetut pisoaarit. Hänen varhaisimpia ravintolasisustuksiaan oli pariisilainen Café Costes 1984, josta syntyi samanniminen tuolimalli. Los Angelesissa Starckin sisustuksia on toteutettu moniin ravintoloihin.
Starckin sisustamiin hotelleihin lukeutuvat New Yorkin Royalton, Paramount ja Hudson, Miamin Delano Hotel ja Los Angelesin Mondrian Hotel. Lontoossa Starck on suunnitellut sisustuksen St. Martins Lane- ja Sanderson-hotelleihin.
Vuoteen 2022 saakka Starckin on määrä suunnitella yökerhoyrittäjä Sam Nazarianin uutta hotelliketjua SLS Hotels, jonka ensimmäinen kohde avattiin Beverly Hillsissä 2008. Tyttärensä Aran kanssa hän toteutti sisustustöitä Pariisin Le Meurice -hotellissa.
Muita Starckin muotoiluprojekteja ovat tuulivoimalat Pramac-yhtiölle, Eurostar-junien sisustukset sekä tokiolaisen Asahi-panimon oluttupa.
Kuvia

Jahti A
Starckin suunnittelema Aprilia Moto 6.5 -moottoripyörä.
Aseen muotoinen lampunjalka
Minimum Table (Cassina); Louis Ghost- ja Victoria Ghost-tuolit (Kartell).
Starckin suunnittelemat katuvalot Ranskan Metzissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Starck.com: Philippe Starckin virallinen sivusto
Emeco-tuolien sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Philippe Starck puhuu TED-tapahtumassa
Philippe Starckin esineitä MoMA:n kokoelmissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Philippe Starck
Juicy Salif
Käännös suomeksi
Pekka Sairanen

Pekka Sairanen (21. helmikuuta 1981) on suomalainen lentopalloilija, joka päätti peliuransa kauteen 2009-10. Pelipaikaltaan hän oli yleispelaaja, mutta Sairanen esiintyi myös liberona tarvittaessa. Sairanen pelasi uransa viimeiset vuodet Rovaniemen Santasportin riveissä.
Nuoruuvuodet

Sairanen sai lentopallo-oppinsa kotikaupungissaan Savonlinnassa aina 15-vuotiaaksi asti. Lukioikäisenä hän siirtyi Tampereelle, Varalan urheilulukioon, joka toimi tuolloin poikien valtakunnallisena valmennuskeskuksena. Varalassa hän sai opiskella ja harjoitella hyvissä olosuhteissa. Samalla harjoituksissa vaatimustaso oli koko ajan korkea, sillä hänen kanssaan harjoittelivat maan parhaat lukioikäiset poikajuniorit.
Kolmen vuoden Tampereella olon jälkeen Sairanen palasi takaisin Savonlinnaan suorittamaan lukion loppuun ja samalla pelaamaan kotikaupungin silloisessa liigajoukkueessa East Volleyssa. Armeijan hän kävi Lahden Urheilukoulussa.
Napa

Kesällä 2004 East-Volley putosi SM-liigasta, ja Sairanen siirtyi tuolloin Rovaniemelle, silloin SM-liigassa pelaavan Napapiirin Pallokettujen vahvuuteen. Tuolloin hän myös aloitti opiskelemaan Rovaniemen ammattikorkeakoulussa rakennustekniikkaa, tavoitteena tulla insinööriksi.
Napan riveissä Sairanen sai juhlia Suomen Cupin voittoa 2005, mutta myös todeta raskaan häviön niin ikään rovaniemeläiselle Perungan Pojille samana vuonna pronssikamppailuissa. Kauden 2006 päätteeksi Rovaniemellä saman kaupungin liigajoukkueet päättivät yhdistyä samaksi yhtenäiseksi joukkueeksi, Rovaniemen Santasportiksi. Sairanen jatkoi tutussa kaupungissa liigauraansa ja samalla myös opiskelut saivat rauhassa jatkua.
Santasport

Heti ensimmäisellä Santasportin SM-liiga kaudella Suomen mestaruus tuli Rovaniemelle, ensimmäistä kertaa sitten 2003, silloin Perungan Pojat voittivat Tampereen Isku-Volleyn värikkäässä finaalisarjassa. Värikkäämpi ja varmasti tasollisesti kovempi finaalisarja oli kuitenkin Santasportin ja Pielaveden Sammon välinen sarja[lähde? ]. Mestaruus ratkaistiin viidennessä pelissä jossa Santasport oli vahvempi erin 3–2. Sairanen oli koko finaalisarjan ajan tärkeässä roolissa syöttöjen nostajana.
Sairanen jatkoi myös seuraavalla kaudella Rovaniemellä, vaikka Napapiirin Pallokettujen organisaatio irtisanoikin sopimuksen Perungan Poikien kanssa. Hän voitti uransa toisen Suomen mestaruuden kauden 2007-08 päätteeksi.
Muuta

Pekka Sairasen suku on ollut vahvasti vaikuttamassa savonlinnanlaiseen lentopalloiluun. East Volleyn organisaatiossa toimii tällä hetkelläkin monta Sairanen-nimistä henkilöä. Hänen veljensä pelaavat myös East Volleyn riveissä.
Vuonna 2009 kolme veljestä pelasi samassa  miesten SM-liigan ottelussa.
Peter Mbah

| Peter Mbah |
| --- | --- |
 Peter Mbah vuonna 2022
Enugun osavaltion 10. kuvernööri
 29.5.2023–  
Edeltäjä:  Ifeanyi Ugwuanyi
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1972 (ikä 52) Enugu, Nigeria
Kansalaisuus:  nigerialainen
Puoliso:  Nkechinyere Mbah
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Peoples Democratic Party
Koulutus:  Lakimies
Tutkinnot:  Oxfordin yliopisto Lagos Business School Nigerian Law School University of East London University of Navarra Lagos State University
Aiheesta muualla
Kotisivu
Peter Ndubuisi Mbah (s. 17. maaliskuuta 1972) on nigerialainen lakimies, talousanalyytikko sekä Enugun osavaltion kuvernööri. Mbah on myös Pinnacle Oil and Gas Ltd öljy-yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja.
Mbah on kotoisin Owosta, joka sijaitsee Enugun osavaltiossa Nigeriassa. Hän on julkishallinnon ja johtamisinstituutin (CIPM) stipendiaatti sekä Nigerian kansainvälisten asioiden ja Nigerian asianajajaliiton jäsen.
Ura

Mbah valmistui oikeustieteen maisteriksi Lagos State yliopistosta vuonna 2004 ja MBA-tutkinto IESE Business Schoolista, Navarran yliopistosta ja jatkotutkinto Oxfordista. Godfrey Okoyen yliopisto myönsi Mbahille valtiotieteen kunniatohtorin tutkinnon vuonna 2021.
Peter Maxwell Davies

| Peter Maxwell Davies |
| --- | --- |
 Peter Maxwell Davies vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1934 Salford
Kuollut: 14. maaliskuuta 2016 (81 vuotta) Orkney
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  säveltäjä ja kapellimestari
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera, sinfonia
Soittimet:  piano
Levy-yhtiöt:  EMI Classics 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Peter Maxwell Davies (8. syyskuuta 1934 Salford – 14. maaliskuuta 2016 Orkney) oli englantilainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän syntyi Salfordissa, Manchesterin liepeillä. Davies kävi pianotunneilla ja kirjoitti omia sävellyksiään varhaislapsuudesta alkaen. Hän opiskeli Manchesterin yliopistossa ja musiikkikoulussa, ja perusti opiskelukaveriensa kanssa yhdistyksen New Music Manchester, joka edisti nykymusiikin tuntemusta. Davies vietti kaksi vuotta Australiassa ja sieltä palattuaan asettui asumaan Orkneysaarille. Hän perusti saarille musiikkijuhlat ja kantaesitti niillä usein uusia teoksiaan.
Davies johti monia tunnettuja orkestereita, kuten Bostonin sinfoniaorkesteria. Yhtenä ensimmäisistä klassisen musiikin säveltäjistä hän avasi verkkosivut, joista voi ladata musiikkia ja säveltäjien haastatteluja.
Daviesia pidettiin 1960-luvulla musiikin kauhukakarana. Vuonna 1969 hän muunteli G. F. Händelin Messias-oratorion teemoja teoksessa Eight Songs for a Mad King; tämä koettiin lähestulkoon pyhäinhäväistykseksi.
Daviesin varhaisia töitä sävytti sarjallisuus. Davies sävelsi myös lasten oopperoita ja elokuvamusiikkia.
Aiheesta muualla

Daviesin sivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)
Peter Maxwell Daviesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Pierre Bonaparte

Pierre Bonaparte.
Pierre Napoléon Bonaparte (11. lokakuuta 1815 Rooma, Italia – 7. huhtikuuta 1881 Versailles, Ranska) oli Lucien Bonaparten poika ja ranskalainen prinssi.
Pierre Bonaparte osallistui vuonna 1831 Romagnan kapinaan ja sen jälkeen Amerikassa Kolumbian sisäiseen konfliktiin. Palattuaan Italiaan hänet vangittiin poliisin taposta, mutta tuomio lievennettiin armahduksella maastakarkotukseksi. Ranskassa hänet valittiin helmikuun vallankumouksen jälkeen 1848 kansalliskokoukseen Korsikan edustajana, jolloin hän julistautui tasavaltalaiseksi. Serkkunsa Louis-Napoleon Bonaparten kaapattua vallan joulukuussa 1851 hän kuitenkin teki sovinnon tämän kanssa. Pierrestä tuli prinssi toisessa keisarikunnassa, ja hän sai suuren eläkkeen, mutta tasavaltalaiset hylkäsivät hänet, eikä keisariserkku luottanut häneen hänen menneisyytensä vuoksi. Hänellä ei ollut merkittävää vaikutusvaltaa keisarikunnan aikana.
Tammikuussa 1870 Pierre Bonaparte riitautui toimittaja Paschal Grousset’n kanssa ja tuli ampuneeksi toimittaja Victor Noirin, joka toimitti hänelle Grousset’n puolesta kutsua kaksintaisteluun. Tapaus nostatti paljon koko keisarikuntaa vastaan suuntautunutta poliittista kuohuntaa. Tapausta käsitellyt erityistuomioistuin Toursissa vapautti Bonaparten murhasyytteestä. Keisari kuitenkin määräsi hänet lähtemään maasta, ja hän asettui joksikin aikaa Englantiin, mutta palasi myöhemmin takaisin Ranskaan.
Pontivy

| Pontivy (Pondi) |
| --- | --- |
 Château de Pontivy
 vaakuna
 Pontivy
 Koordinaatit: 48°04′09″N, 2°57′41″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Morbihan
Arrondissementti:  Pontivy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,9 km²
Väkiluku (2017):  14 606 
 – Väestötiheys:  587 as./km²
Kunnan numero:  56178
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pontivy (bretoniksi Pondi) on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Blavetjoen varrella, kohdassa josta siitä erkanee Nantes-Brestin kanava. Pontivyssä on departementin aliprefektuuri.
Legendan mukaan kaupunki on saanut nimensä 500-luvulla eläneen walesilaisen pyhimyksen Davidin mukaan, joka tunnetaan Bretagnessa myös nimellä Ivy. Kaupungin nimi tulee sanasta Pont d'Ivy eli Ivyn silta.
Kaupunki alkoi todella kehittyä keskiajalla 1100-luvulla, jolloin Rohanin varakreivi asettui sinne. 1400-luvulla Pontivystä tuli varakreivikunnan poliittinen ja hallinnollinen pääkaupunki. Vuonna 1485 Rohanin varakreivi rakennutti nykyisen linnan suojaamaan kaupunkia. Château de Pontivy (tunnetaan myös nimellä Château de Rohan) on avoinna yleisölle, ja siellä järjestään kesäisin taidenäyttelyitä.
Pontivy tunnettiin nimellä Napoléonville vuosina 1804-1814, vuonna 1815 maaliskuusta kesäkuuhun sekä vuosina 1852-1870. Pontivyn strategisen sijainnin vuoksi Napoléon Bonaparte päätti tehdä kaupungista "kaupallisen keskuksen rauhan aikana ja tärkeä sotilaallinen keskuksen sodan aikana". Hänen tarkoituksensa oli tehdä kaupungistaan Rooman valtakunnan kaupunkien tyylisen, jossa olisi oikeuslaitos, kaupungintalo ja koulu. Nämä rakennukset ovat yhä nähtävissä Napoleonin kaupunginosassa.
Kaupungin vanhankaupungin keskuksena on aukio Place du Martray. Aukiota ympäröivät vanhat puuristikkotalot sekä kolmen pilarit talo, Maison des Trois-Piliers, joka kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon.
Place du Martray
Maison des Trois-Piliers
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pontivy Wikimedia Commonsissa
Pierre Bouvier

| Pierre Bouvier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1979 (ikä 45) Montréal, Québec, Kanada
Ammatti:  laulaja, laulunkirjoittaja, muusikko, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  pop-punk, poprock, alternative rock, emo, punkrock, power pop
Soittimet:  bassokitara, kitara, piano
Yhtyeet:  Simple Plan, Reset
Levy-yhtiöt:  Lava Records ja Atlantic Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pierre Charles Bouvier (s. 9. toukokuuta 1979 Montréal, Québec) on kanadalainen muusikko. Hän on tullut tunnetuksi kanadalaisesta rock -yhtyeessä Simple Plan.
Ollessaan 13-vuotias, Bouvier perusti koulukaverinsa Chuck Comeaun kanssa punk rock -yhtye Resetin vuonna 1993. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa Simple Plania petyttyään Resetin musikaaliseen suuntaan. Bouvier oli myös Simple Planin alkuperäinen basisti, kunnes David Desrosiers liittyi yhtyeeseen. Nykyisin Bouvier soittaa keikoilla kitaraa tietyissä kappaleissa.
Bouvier omistaa vaatelinjan nimeltä Role Model Clothing yhdessä bändikaverinsa Chuck Comeaun ja Simple Planin kotisivujen ylläpitäjän ja valokuvaajan Patrick Langloisin kanssa.
Pimeä tähti

| Pimeä tähti> Dark Star |
| --- | --- |
 Mainosjuliste
Ohjaaja:  John Carpenter
Käsikirjoittaja:  John Carpenter Dan O’Bannon
Tuottaja:  John Carpenter
Säveltäjä:  John Carpenter
Kuvaaja:  Douglas Knapp
Leikkaaja:  Dan O’Bannon
Tuotantosuunnittelija:  Dan O’Bannon
Pääosat:  Dan O’Bannon Brian Narelle Cal Kuniholm Dre Pahich
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Jack H. Harris Enterprises Inc.
Levittäjä:  Bryanston Distributing Company
Ensi-ilta:  1974
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  60 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pimeä tähti (Dark Star) on John Carpenterin ensimmäinen pitkä elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1974. Se on musta science fiction -komedia, jota ohjaaja itse on kuvaillut lauseella ”Huomenna hän tulee avaruudessa”. Käsikirjoituksen elokuvaan Carpenter teki Dan O’Bannonin kanssa. Elokuva oli alun perin kengännauhabudjetilla tehty kouluprojekti, johon kuvattiin lisämateriaalia sen saattamiseksi kokoillan elokuvan mittaiseksi. Pimeä tähti on nykyisin kulttielokuvan maineessa.
Juoni

Aluksen päätarkoitus on suojella Maata tuhoamalla mahdollisia epävakailla radoilla olevia planeettoja, jotka saattaisivat syöksyä tähteen seuraavan 10 000 kierroksen aikana ja aiheuttaa novan. Aluksen laitteisto on vuosien kuluessa vähitellen vaurioitunut ja WC-paperi on loppunut. Budjettileikkausten takia Maasta ei voida lähettää huoltoalusta. Alus on 18 parsekin etäisyydellä Maasta, päätellen 10 vuoden signaaliviipeestä. Aluksen kapteeni on kuollut, mutta häntä säilytetään pakastettuna, ja hänen kanssaan voi keskustella.
Aluksen lemmikki, rantapalloa muistuttava avaruusolento, aiheuttaa ruokkijalleen melkein hengenlähdön hissikuilussa. Planeetat räjäytetään keinotekoisella älyllä varustetuilla lämpöydin-laitteilla. Yksi niistä ei kuitenkaan putoa laukaisulaitteen rikkouduttua, ja yhden miehistön jäsenen on mentävä ulos keskustelemaan sen kanssa fenomenologiasta, jotta pommi ei räjähtäisi.
Aluksen miehistön jäsenet kuluttavat luppoaikaansa eri tavoin. Yksi haaveilee surffauksesta, ja hän on rakentanut pulloista soittimen. Yksi on eristäytynyt muista observaatiokupuun. Yksi ei ole astronautti ensinkään vaan polttoaineteknikko, ja hän harrastaa kepposia. Aluksen ääni–kuva-tallennin (joka muistuttaa 8-raitaista kasettia) poistaa automaattisesti kaikki rivoudet:
»(Pinback katsoo videopäiväkirjaansa): Menin Doolittlen luo halliin tänään. Sanoin "<poistettu> Doolittle". Hän sanoi "<poistettu>". Minä sanoin "Tota noin <poistettu><ele poistettu>", eikä hän tajunnut.
»
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Brian Narelle   | … |   Doolittle   |
|   Dan O’Bannon   | … |   Pinback   |
|   Cal Kuniholm   | … |   Boiler   |
|   Dre Pahich   | … |   Talby (ääni:John Carpenter)    |
|   Joe Saunders   | … |   Komentaja Powell (ääni:John Carpenter)   |
|   Barbara "Cookie" Knapp   | … |   Tietokone   |
|   Alan Sheretz (Dan O'Bannon)  | … |   Pommi #19   |
|   Adam Beckenbaugh (Dan O'Bannon)  | … |   Pommi #20   |
|   Miles Watkins   | … |   Lennonjohto   |
|   Nick Castle   | … |   Alien   |