stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mary Toft

Mary Toftin muotokuva. (John Laguerre, 1726)
Mary Toft (o.s. Denyer, joskus Tofts) (s. 1701–1763), oli englantilainen nainen, joka tuli kuuluisaksi vuonna 1726 kun hän sai useat lääkärit vakuutettua siitä, että hän oli synnyttänyt kaniineja. Huiputettujen lääkärien joukossa oli muun muassa kuningas Yrjö I:n hovilääkäri Nathaniel St André.
Vuonna 1726 Mary Toft tuli raskaaksi, mutta hän menetti lapsensa. Hän oli sitä ennen nähnyt peltotöitä tehdessään kaniinin, ja kehittänyt pakkomielteen kaniineja kohtaan. Hänen väitteensä kaniinin synnyttämisestä toi paikalle paikallisen lääkärin John Howardin, ja Toft synnytti hänen läsnä ollessaan eläimen osia. Howardin tutkittua tapauksen tieto levisi laajemmalle julkisuuteen ja lääkärikuntaan ja hovilääkäri Nathaniel St Andrén tietoisuuteen. St André piti tapausta aitona, mutta kuninkaan lähettämä toinen lääkäri Cyriacus Ahlers oli skeptinen. Kun kuuluisuudeksi noussut Toft tutkittiin lopulta tarkemmin Lontoossa, tapaus paljastui huijaukseksi ja Toft vangittiin.
Tapausta seurannut kielteinen julkisuus sai aikaan kuohuntaa lääketieteen harjoittajien keskuudessa ja tuhosi useiden menestyneiden lääkärien maineen ja urat. Satiirikko ja yhteiskuntakriitikko William Hogarth oli yksi henkilöistä, joka käsitteli tapausta julkisuudessa ja joka oli huolissaan lääkäreiden herkkäuskoisuudesta. Toft vapautettiin ja hän palasi kotiinsa.
Hogarthin piirros lääkäreistä seuraamassa Toftin synnytystä.
Kirjallisuutta

Ahlers, Cyriacus: Some observations concerning the woman of Godlyman in Surrey.  (Made at Guilford on Sunday, Nov. 20. 1726. : Tending to prove her extraordinary deliveries to be a cheat and imposture)  Lontoo:  J. Jackson and J. Roberts, 1726.  Kirjan verkkoversio (pdf). (englanniksi)
Caulfield, James: Portraits, memoirs, and characters, of remarkable persons, from the revolution in 1688 to the end of the reign of George II, 2 (Illustrated ed.), s. 196.  Lontoo:  T. H. Whitely, 1819.  Mary Tofts, the pretended rabbit-breeder. (englanniksi)
Matti V. Jussari

Matti Vihtori Jussari (17. helmikuuta 1897 Urjala – 21. lokakuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Jussari opiskeli aluksi musiikkia mutta kävi sitten Ateneumissa Taideyhdistyksen piirustuskoulun kurssin ja opiskeli sen jälkeen ulkomailla muun muassa vuonna 1928 kuuden kuukauden ajan Pariisissa.
Maalauksia

Lukeva tyttö, öljymaalaus
Heinäseipäitä, öljymaalaus
Naisen pää, öljymaalaus
Kevätpäivä
Kevättalvella
Talvimaisema, öljymaalaus
Suomen Pankki, Snellmaninkatu, öljymaalaus
Aiheesta muualla

Muotokuvamaalauksia (Jussarin lehti-ilmoitus), Urjalan Sanomat, 08.03.1930, nro 10, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Melina Vidler

Melina Vidler Logie-gaalassa 2016.
Melina Vidler (s. 1993) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Shay Turnerin roolista Piikkejä paratiisissa -sarjassa. Hän voitti roolisuorituksestaan parhaan uuden kyvyn Logie-palkinnon 2016.
Vidler kasvoi Samfordissa, Queenslandissa. Hän opiskeli Queenslandin yliopistossa ennen muuttoaan Sydneyn.
Melinda Kinnaman

| Melinda Kinnaman |
| --- | --- |
 Melinda Kinnaman Guldbagge-gaalassa vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1971 (ikä 52) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Aiheesta muualla
www.dramaten.se/medverkande/skadespelare/Kinnaman-Melinda
IMDb
Elonet
Melinda Rosalie Kinnaman (s. 9. marraskuuta 1971 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän teki elokuvadebyyttiinsä 13-vuotiaana elokuvassa Elämäni koirana (1985). Vuosina 1991–1994 Kinnaman opiskeli Tukholman teatterikoulussa. Valmistumisen jälkeen hän on näytellyt Kuninkaallisessa draamateatterissa, jossa Kinnaman on näytellyt muun muassa monissa klassikko-esityksissä kuten: Iphigenia in Aulis (1995), Kuinka äkäpussi kesytetään (1997), Kirsikkapuisto (1997), Jean-Paul Sartren No Exit (2000), Woyzeck (2003), Venetsian kauppias (2004) sekä Bernarda Alban talo (2008). Hän on myös taitava akrobaatti.
Kinnaman on näytellyt muun muassa elokuvissa Ormens väg på hälleberget (1986), The Father (1987), The Wild Duck (1987), Söndagsbarn (1992), Mary, Mother of Jesus (1999) sekä televisiosarjoissa The Way Home (1989) ja Modus (2015–).
Kinnamanin vanhemmat ovat molemmat yhdysvaltalaisia, ja he muuttivat Ruotsiin ennen kuin tämä syntyi. Melinda Kinnamanin velipuoli on näyttelijä Joel Kinnaman.
Melody

Melody voi tarkoittaa seuraavia:
Melody, naisen etunimi
Melody, perunalajike
MSC Melody, vuonna 1982 rakennettu risteilyalus
Mass (The Gazetten albumi)

| Mass the GazettE |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. toukokuuta 2021
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): the GazettE
 Tyylilaji: industrial metal, metalcore, alternative metal
 Kesto: 41.47
 Levy-yhtiö: Sony Japan, JPU Records
the GazettEn muut julkaisut
| Ninth 2018 | Mass 2021 |   |
Singlet albumilta Mass
 ”Blinding Hope” Julkaistu: 10. maaliskuuta 2021
Mass on the GazettEn kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 26. toukokuuta 2021. Single ”Blinding Hope” julkaistiin etukäteen 10. maaliskuuta.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Count-10” | 1.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Blinding Hope” | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Rollin’” | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Nox” | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Hold” | 2.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Nigo” (濁) | 4.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”The Pale” | 5.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Moment” | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ”Barbarian” | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ”Frenzy” | 2.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ”Last Song” | 5.36 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 41.47 |  |  |  |  |  |  |  |
Malawin punta

| Malawin punta Malawian pound (englanniksi) |
| --- | --- |
Keskuspankki:  Reserve Bank of Malawi
Käyttäjät:   Malawi (myös Malawi (Commonwealth realm))
Jaettava yksikkö:  šillinki
Malawin punta (engl. Malawian pound) oli Malawin valuuttana vuoteen 1971. Vuodesta 1932 lähtien Malawi (silloin Njassamaa) oli käyttänyt Etelä-Rhodesian puntaa. Vuonna 1955 uusi valuutta, Rhodesian ja Njassamaan punta, esiteltiin. Tämän valuutan korvasi Malawin punta vuonna 1964 Malawin itsenäistyttyä. Kyseinen punta jaettiin 20 šillinkion. Malawin punnan korvasi Malawin kwacha vuonna 1971.
Luettelo SM-liiga-seurojen kapteeneista
Nykyiset seurat > HIFK, Helsinki

Kimmo Heino 1975-1977
Heikki Riihiranta 1977-1983
Matti Hagman 1983-1985, 1987-1989
Pekka Rautakallio 1985-1987
Simo Saarinen 1989-1995
Mika Kortelainen 1995-1997
Christian Ruuttu 1997-1998
Jarkko Ruutu 1998-1999
Toni Sihvonen 1999-2001
Kimmo Kuhta 2001-2002, 2006-2008
Riku-Petteri Lehtonen 2002-2003
Toni Häppölä (Lehtonen loukkaantunut)
Toni Söderholm 2003-2005
Jere Karalahti 2005-2006
Rem Murray 2007-2008
Kim Hirschovits 2008-2010
Ville Peltonen 2010-2014
Toni Söderholm 2014-2015
Arttu Luttinen 2015-2017
Lennart Petrell 2017-2019
Jere Sallinen 2019-2021
Teemu Tallberg 2021-2023
Ilari Melart 2023-
Nykyiset seurat > HPK, Hämeenlinna

Markku Hakulinen 1983-1984
Mika Lartama 1988-1989
Teppo Kivelä 1989-1992
Janne Laukkanen 1992-1994
Risto Jalo 1994-1998
Jarkko Savijoki 1998-2000
Kimmo Peltonen 2000-2002
Marko Tuulola 2002-2004, 2010-
Jani Keinänen 2004-2005
Mikko Jokela 2005-2007
Veli-Pekka Laitinen 2007-2008
Tony Virta 2008-2009
Jukka Laamanen 2009-2010
Marko Tuulola 2010-2012
Ville Viitaluoma 2012-2014
Joonas Vihko 2014-2015
Riku Hahl 2015-2016
Niko Kapanen 2016-2017
Otto Paajanen 2017-2019
Niklas Friman 2019-2020
Markus Nenonen 2020-2022
Juuso Hietanen 2022-
Nykyiset seurat > Ilves, Tampere

Niilo Tammisalo 1931-1934
Risto Lindroos 1934-1937
Jussi Tiitola 1937-1939
Risto Tiitola 1940-1941
Matti Wasama 1942-1944
Henry Kvist 1944-1946
Teuvo Hellén 1946-1948
Kalle Havulinna 1948-1950
Lotfi Nasib 1950-1951
Aarne Honkavaara 1951-1953
Jukka Wuolio 1952-1953
Juhani Ruusunen 1953-1954
Pentti Isotalo 1954-1957
Erkki Koiso 1957-1961
Raimo Kilpiö 1961-1962
Pentti Pynnönen 1962-1966
Lasse Oksanen 1966-1971, 1978-1979, 1980-1982
Jorma Peltonen 1971-1975
Seppo Ahokainen 1975-1976
Veikko Suominen 1976-1979
Kari Järvinen 1979-1980
Matti Kaario 1982-1986
Jukka Hirsimäki 1986-1987
Risto Jalo 1987-1990, 1991-1992
Risto Siltanen 1990-1991
Pasi Huura 1990-1991
Hannu Mattila 1992-1994, 1997-1999
Ilkka Sinisalo 1994-1995
Timo Peltomaa 1994-1995
Hannu Henriksson 1995-1997
Raimo Helminen 1999-2008
Pasi Petriläinen 2006-2007
Pasi Määttänen 2008-2011
Martti Järventie 2011-2013
Jarkko Näppilä 2013-2014
Sami Sandell 2014-2018
Eemeli Suomi 2018-2023
Niklas Friman 2023-
Nykyiset seurat > Jukurit, Mikkeli

Marko Kauppinen 2016-2017
Miika Roine 2017-2020
Jesper Piitulainen 2020-2021
Petrus Palmu 2021-2022
Juhamatti Aaltonen 2022-
Nykyiset seurat > JYP, Jyväskylä

Ari Kankaanperä 1985-1986
Antero Lehtonen 1986-1987
Pekka Järvelä 1987
Pertti Rastela 1987-1988, 1990-1991
Risto Kurkinen 1988-1990, 1992-1993
Markku Heikkinen 1991-1992
Marko Virtanen 1993-1996, 1999-2000
Jan Latvala 1996-1997
Toni Koivunen 1997-1999
Mika Paananen 2000-2001
Harri Sillgren 2001-2004
Janne Hauhtonen 2004-2005
Tommi Kovanen 2005-2006
Juha-Pekka Hytönen 2006-2012
Eric Perrin 2012-2015
Tuomas Pihlman 2015-2016
Jani Tuppurainen 2015- 2016
Juha-Pekka Hytönen 2016-2019
Juuso Vainio 2019-2020
Jani Tuppurainen 2020-2021
Jan Ščotka 2021-2022
Robert Rooba 2022-
Nykyiset seurat > KalPa, Kuopio

Tuomo Jormakka 1986-1987
Petteri Lehto 1987-1988
Jari Härkälä 1988-1991
Erik Hämäläinen 1991-1992
Antti Tuomenoksa 1992-1993
Arto Sirviö 1993-1995
Pekka Tirkkonen 1995-1996, 1998-1999
Mika Laaksonen 1996-1997
Marko Ojanen 1996-1997
Jermu Pisto 1997-1998
Samuli Suhonen 2005-2006
Martin Sonnenberg 2006-2007
Jarkko Kauvosaari 2007-2008
Sami Kapanen 2008-2010, 2011-2013
Tommi Miettinen 2010-2011
Jukka Voutilainen 2013-2014
Jussi Timonen 2014
Mikko Jokela 2014-2016
Jussi Timonen 2016-2017
Tommi Jokinen 2017-2021
Tuomas Kiiskinen 2021-
Nykyiset seurat > Kärpät, Oulu

Veikko Torkkeli 1977-1983
Markku Kiimalainen 1983-1987
Kai Suikkanen 1987-1989
Jari Laukkanen 2000-2002
Lasse Kukkonen 2002-2003, 2005-2006, 2013–2018, 2019–2020
Sakari Palsola 2003-2005
Jari Viuhkola 2006-2007
Ilkka Mikkola 2007-2013
Atte Ohtamaa 2018-2019, 2021-
Mika Pyörälä 2020-2021
Nykyiset seurat > Lukko, Rauma

Matti Forss 1975-1977
Jorma Vehmanen 1977-1982
Jarmo Kuusisto 1982-1983
Matti Forss 1984-1987
Jarmo Kuusisto 1987-1990
Esa Keskinen 1990-1991
Jarmo Kuusisto 1991-1992
Timo Saarikoski 1992-1993
Pasi Huura 1993-1994
Jarmo Kuusisto 1994-1995
Toni Porkka 1995-1996
Kalle Sahlstedt 1996-1997
Jarmo Kuusisto 1997-1998
Erik Hämäläinen 1998-2001
Pasi Saarela 2001-2002
Erik Hämäläinen 2002-2008
Pasi Saarela 2008-2009
Antti Laaksonen 2009-2010
Tomi Pettinen 2010-2011
Otto Honkaheimo 2011-2014
Ilkka Mikkola 2014-2016
Janne Niskala 2016-2019
Tapio Laakso 2019-2020
Heikki Liedes 2020-2021
Anrei Hakulinen 2021-2023
Julius Mattila 2023-
Nykyiset seurat > Pelicans, Lahti

Mika Niskanen 1999-2002
Jari Kauppila 2002-2003
Toni Koivunen 2003-2005
Erik Kakko 2005-2010
Jan Latvala 2010-2011
Arttu Luttinen 2011-2012
Tommi Paakkolanvaara 2012-2014
Juha Leimu 2014-2015
Antti Erkinjuntti 2015-2017
Stefan Lassen 2017-2018
Hannes Björninen 2018-2021
Joonas Jalvanti 2021-2022
Miika Roine 2022-
Nykyiset seurat > SaiPa, Lappeenranta

Lähde:
Vilho Pekkonen 1959-1960
Paavo Karttunen 1960-1962
Lalli Partinen 1962-1969
Heikki Juselius 1969-1970
Hannu Lemander 1970-1971
Pentti Matikainen 1980-1981
Esko Heikkeri 1981-1983
Kari Weckström 1983-1984
Heikki Mälkiä 1984-1985
Timo Anttikoski 1985-1986
Reijo Mansikka 1988-1991
Petri Peronmaa 1991-1995
Ari Santanen 1995-1996, 1997-2000
Antti Tuomenoksa 1996-1997
Riku Kallioniemi 2000-2002
Pekka Tirkkonen 2002-2003
Mika Kauppinen 2003-2004
Petri Kokko 2004-2006
Kimmo Koskenkorva 2006-2007
Ville Koho 2007-2019
Elmeri Kaksonen 2019-2020
Jarno Koskiranta 2020-2023
Nykyiset seurat > Sport, Vaasa

Esko Nokelainen 1975-1976
Erik Riska 2014-2015
Mikko Pukka 2015-2016
Markus Kankaanperä 2016-2018
Erik Riska 2018-2022
Sebastian Stålberg 2022-
Nykyiset seurat > Tappara, Tampere

Lähde:
Pertti Koivulahti 1975-1979, 1980-1983
Hannu Haapalainen 1979-1980
Seppo Ahokainen 1983-1985
Lasse Litma 1985-1986
Timo Susi 1986-1991
Pekka Laksola 1991-1992
Timo Jutila 1992-1996, 1997-1999
Harri Laurila 1996-1997
Valeri Krykov 1996-1997
Pasi Petriläinen 1999-2000
Janne Ojanen 2000-2010
Pekka Saravo 2010-2013
Ville Nieminen 2013-2014
Jukka Peltola 2014-2017, 2020-2021
Kristian Kuusela 2018-2020
Otto Rauhala 2021-2023
Nykyiset seurat > TPS, Turku

Lähde:
Seppo Lindström 1975-1977
Juhani Tamminen 1977-1979
Hannu Niittoaho 1979-1980
Juhani Tamminen 1980-1982
Seppo Repo 1982-1983
Antero Lehtonen 1983-1984
Rauli Tammelin 1984-1986
Hannu Virta 1986-1994
Ari Vuori 1994-1995
Kari Harila 1995-1996
Hannu Virta 1996-1997
Riku-Petteri Lehtonen 1997-1998
Mikko Eloranta 1998-1999
Kari Harila 1999-2000
Kalle Sahlstedt 2000-2001
Mika Alatalo 2001-2003
Mikko Eloranta 2003-2004
Mika Alatalo 2004-2006
Kent McDonell 2006-2007
Aki Berg 2007-2010
Ville Vahalahti 2010-2013
Tapio Laakso 2013-2014
Petteri Nummelin 2014-2015
Tomi Kallio 2015-2018
Lauri Korpikoski 2018-2021
Juhani Jasu 2021-
Nykyiset seurat > Ässät, Pori

Raimo Kilpiö 1967-1977
Veli-Pekka Ketola 1977-1981
Harry Nikander 1981-1982
Arto Javanainen 1982-1983
Tapio Levo 1983-1989, 1990-1992
Risto Tuomi 1989-1990
Olli Kaski 1992-1994
Jokke Heinänen 1994-1995
Jari Korpisalo 1995-1997, 2000-2005
Jari Levonen 1997-1998
Pasi Peltonen 1998-2000, 2005-2007
Matti Kuparinen 2007-2011
Ville Uusitalo 2011-2015
Juha Kiilholma 2015-2016
Matti Kuparinen 2016-2018
Tommi Taimi 2018-2019
Niklas Appelgren 2019-2021
Jarno Kärki 2021-2022
Jesse Joensuu 2022-
Entiset seurat > Blues, Espoo

Jan Långbacka 1992-1994
Hannu Järvenpää 1994-1995
Jarmo Muukkonen 1995-1996
Teemu Sillanpää 1996-1998
Juha Ikonen 1998-1999
Peter Ahola 1999-2001
Valeri Krykov 2001-2002
Juha Ylönen 2002-2003
Rami Alanko 2003-2005, 2007-2009
Timo Hirvonen 2005-2006
Joakim Eriksson 2005-2006
Markku Hurme 2005-2006
Ville Viitaluoma 2005-2006
Erkki Rajamäki 2006-2007, 2008-2009
Kent Manderville 2006-2007
Toni Kähkönen 2009-2012
Arto Laatikainen 2012-2013
Kim Hirschovits 2013-2016
Entiset seurat > Jokerit, Helsinki

Osmo Kuusisto 1968-1969
Erkki Mononen 1969-1971
Timo Turunen 1971-1976, 1978-1979
Pentti Hiiros 1976-1978
Jari Kapanen 1978-1980
Henry Leppä 1980-1981
Jussi Lepistö 1981-1982, 1987-1988
Risto Kerminen 1982-1984
Markus Lehto 1984-1985
Jari Lindroos 1985-1987
Jarmo Koskinen 1987-1989
Anssi Melametsä 1989-1991
Waltteri Immonen 1991-1999
Antti-Jussi Niemi 1999-2000, 2009-2010
Antti Törmänen 2000-2002
Ville Peltonen 2002-2003
Sami Helenius 2003-2004
Juha Lind 2004-2005
Petri Varis 2005-2009
Ossi Väänänen 2010-2014
Entiset seurat > KOOVEE

? 1975-1980
Entiset seurat > FPS

? 1975-1977
Entiset seurat > Jokipojat

? 1989-1990
? 1991-1992
Entiset seurat > TuTo

Risto Siltanen 1994-1996
Malawin maantiede

Malawin maantiede kuvaa Malawin maantiedettä. Malawin länsipuolella sijaitsee Sambia, etelä- ja itäpuolella sijaitsee Mosambik ja koillis- ja pohjoispuolella sijaitsee Tansania. Maan itäosassa kuuluu Itä-Afrikan hautavajoamaan, missä on Njassan repeämälaakso. Suurinta osaa tästä laaksosta peittää 24 000 neliökilometrinen Njassajärvi eli Malawijärvi. Maan eteläosassa Mosambikin rajaseudulla sijaitsee Chilwajärvi. Monen vesiputouksen ja kanjonin läpi virtaava Shirejoki yhtyy Sambesijokeen. Njassajärven ympärillä on geologisesti vanhoja ylänköalueita, joihin kuuluu maan pohjoisosassa sijaitseva keskimäärin 2600 metriä korkea Nyikan ylänkö. Maan eteläosassa sijaitsevalla Zomban ylängöllä on vanhoja vuoria, joista korkein on 3002 metriä korkea Mulanje. Maan pitkästä pohjois-eteläulottuvuudesta ja suurista korkeuseroista johtuen ilmasto ja kasvillisuus eri puolilla maata vaihtelee huomattavasti. Talvisin on kuivempaa kuin kesäisin. Maan pohjoisosassa on yleensä sateisempaa kuin maan eteläosassa. Maan pohjoisosassa vuosittainen sademäärä on keskimäärin 1500 mm ja maan eteläosassa 1000 mm. Maan eteläosassa on poikkeuksellisen kosteaa Mulanjen vuorella, missä vuosittainen keskimääräinen sademäärä on 3000 mm. Malawissa on useita luonnonpuistoja, kuten Kasungun luonnonpuisto, jonka joissa elää virtahepoja. Joillakin alueilla on puusavannia, missä elää norsuja puhveleita, seeproja, servaaleja ja hyenoja. Nkhotan luonnonsuojelualueella elää paviaaneja, antilooppeja ja leopardeja. Njassajärvestä löytyy lähes tuhat kalalajia, muun muassa kotoperäisiä kirjoahvenlajeja.
Magneettinen fotoni

Magneettinen fotoni on hypoteettinen säteilyn välittäjähiukkanen; eräänlainen sähköisen fotonin vastine. Magneettinen fotoni esiintyy joissakin fysiikan teorioissa. Sen olemassaolostaa ei kuitenkaan ole evidenssiä ja monet variaatiot on voitu kokeissa falsifioida. Muiden muassa saksalainen fyysikko Rainer W. Kühne on esittänyt teorian, joka sisältää magneettisen fotonin.
Nobel-palkittu Abdus Salam ennusti 1966 magneettisen fotonin olemassaolon.
Aiheesta muualla

Possible Observation of a Second Kind of Light – Magnetic Photon Rays
Melinda Culea

| Melinda Culea |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1955 (ikä 69) Western Springs, Illinois
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Melinda Culea (s. 5. toukokuuta 1955, Western Springs, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muiden muassa roolistaan Amy Amanda Allenina A-Teamissa. Myöhemmin hän on esiintynyt muun muassa erilaisissa televisiosarjoissa kuten Salaiset kansiot ja Star Trek: The Next Generation.
Aiheesta muualla

Melinda Culea Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Melodinen trance

Melodinen trance on yksi suosituimmista trance-musiikin alalajeista. Sille ovat tyypillisiä korostettu melodisuus ja tunteisiin vetoavat nostatusosiot. Suomessa sitä kutsutaan myös nimellä "kiksu" tai "kikkelitrance".
Tavallisia elementtejä melodisissa trance-kappaleissa ovat pitkät breakdownit, joiden aikana muuten hyvin vahva rytmi häivytetään pois lähes kokonaan ja melodiaosuudet tuodaan esiin. Tempo on tavallisesti 136–140 iskua minuutissa, kun taas esimerkiksi tyypillinen psy- tai goa trance -kappale on noin 150 BPM tai yli. Tyylinä kiksu on hyvin lähellä morning trance- ja dream trance -tyylilajeja.
Erityisesti Hollantia pidetään yhtenä genren johtavista maista, ja joskus melodisesta trancesta puhutaankin myös "hollantitrancena" tai "hollantikiksuna". Hollannista ovat kotoisin muun muassa maailmanlaajuisesti menestyneimpiin trance-artisteihin kuuluvat Tiësto ja Armin van Buuren.
Myös Suomessa järjestetään säännöllisesti tämän tyylisuunnan tanssimusiikkitapahtumia, kuten vuosittainen Laserpoint Helsingin Kaapelitehtaalla.
Levy-yhtiöitä

Anjunabeats
Unity Records
Armada
Euphonic
Electric Sauna Records
Lost Language
Melvine Malard

Melvine Malard
Melvine Malard (s. 28. kesäkuuta 2000 Saint-Denis) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa 17. heinäkuuta 2022 mennessä 15 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Malard edustaa kotimaassaan Lyonia ja on voittanut Mestarien liigan vuosina 2018, 2019, 2020 ja 2022. Kaudella 2019–2020 hän edusti Fleury 91:tä.
Malard on pelannut useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa. Hän voitti Ranskan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2019. Hän pelasi Ranskan naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020.
Melodika

Hohnerin valmistama näppäinmelodika
Hohnerin valmistama pianomelodika
Melodika on eräs 1950-luvulla markkinoille tullut koskettimistollinen puhallinsoitin, jonka ääniala on tyypillisesti kaksi tai kolme oktaavia. Ääni muodostuu suukappaleen kautta puhallettavan ilman virtauksesta painetun vapaalehdykkäkielen lävitse koskettimia painettaessa. Äänenmuodostus instrumentin sisällä tapahtuu samalla tavalla kuin harmonikassa, jonka ääntä melodikan ääni myös muistuttaa.
Melodikoja valmistetaan erityyppisiä, joista yleisin on tenorimelodika.[lähde? ] Sopraano- ja alttomelodikat ovat ohuempia ja koskettimisto niissä on usein erilainen. Myös bassomelodikoja on olemassa. Melodikat valmistetaan lähes poikkeuksetta muovista, minkä ansiosta instrumentin hinta on alhainen. Suurin valmistaja, Hohner, toi instrumentin ensimmäisenä markkinoille. Muita valmistajia on muun muassa Samick. Eri valmistajilta on ilmestynyt melodikan kaltaisia puhallinsoittimia eri nimillä, esimerkiksi Yamahalta pianica.
Varhaisimpiin melodikaa musiikissaan käyttäneisiin artisteihin kuuluu muun muassa jamaikalainen reggae-muusikko Augustus Pablo. Rock-yhtye R.E.M. on käyttänyt melodikaa kappaleissaan Find the River ja Boy in the Well, joista jälkimmäisessä on melodikasoolo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Melodicas.com -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Melvyn Tan

Melvyn Tan (s. 13. lokakuuta 1956 Singapore) on singaporelais-brittiläinen pianisti. Hän meni 12-vuotiaana Isoon-Britanniaan opiskelemaan Yehudi Menuhin -koulussa. Hänen opettajiaan olivat Nadia Boulanger, Vlado Perlemuter ja Marcel Ciampi, jotka synnyttivät hänen intohimonsa ranskalaista musiikkia ja erityisesti Claude Debussyn, Maurice Ravelin sekä Olivier Messiaenin teoksia kohtaan. Tan pääsi vuonna 1978 Royal College of Musiciin.
Vuonna 1980 Tan päätti erikoistua fortepianoon. Hän teki yhteistyötä Roger Norringtonin ja London Classical Players -kokoonpanon kanssa; tähän yhteistyöhön sisältyi muun muassa vuoden 1987 kiertue Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa ja Japanissa. Tan esiintyi Beethovenin Broadwood-fortepianoa (1817) soittaen.
Tan ei kuitenkaan pitäytynyt pelkästään fortepianossa, vaan otti käyttöönsä myös nykyaikaisen pianon mahdollisuudet. Tämän vaiheen urassaan hän aloitti joulupäivänä 1996 esittämällä Mozartin 9. pianokonserton Kölnissä Deutsche Kammerphilharmonien kanssa. Seuraavana vuonna hän esitti resitaalissa Wigmore Hallissa Chopinin ja Schumannin teoksia.
Konserttosolistina Tan on esiintynyt muiden muassa Lontoon filharmonisen orkesterin, Academy of St. Martin in the Fieldsin, Hongkongin filharmonisen orkesterin, Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen, Stuttgartin radion sinfoniaorkesterin, Camerata Salzburgin, Salzburgin Mozarteum-orkesterin, Melbournen sinfoniaorkesterin ja Australian kamariorkesterin kanssa. Hän on säännöllisesti esiintynyt myös Singaporen sinfoniaorkesterin ja Lontoon kamariorkesterin kanssa. Lontoon kamariorkesterin LCO Live -levymerkin kanssa Tan levytti Mozartin 12. pianokonserton ja Beethovenin 2. pianokonserton.
Tammikuussa 2011 Tan teki ammatillisen paluun Singaporeen esiintymällä täydelle Esplanade Hallille. Sittemmin hän on palannut säännöllisesti synnyinmaahansa esiintymään sekä orkesterin kanssa että resitaaleissa ja lisäksi opettamaan nuoria muusikoita. Syyskuussa 2012 alkoi hänen taiteilijaresidenssinsä Singaporen Yong Siew Toh -konservatoriossa.
Tan laiminlöi aikanaan kansalaispalveluksen Singaporessa kansainvälisen musiikkiuransa takia. Hän sai tästä sakot ($3000) käydessään vuonna 2005 Singaporessa ikääntyvien vanhempiensa luona. Hän oli jo tällöin Ison-Britannian kansalainen.