Majakkalaiva Kemi
Rauman edustalla 1921–1953

Keväällä 1921 merenkulkuhallitus päätti vaihtaa Helsingin ja Rauman majakkalaivoja keskenään. Helsingin edustalla olleen Äransgrundin korvasi modernimpi sotasaalisalus Relandersgrund, ja Äransgrund siirrettiin Raumalle Relanderinmatalan asemapaikalle. Samalla päällystö ja miehistö vaihtoivat aluksia lukuun ottamatta konemestareita ja lämmittäjiä, jotka jäivät entisiin aluksiinsa.
Asemapaikan vaihdon yhteydessä myös laivojen nimet vaihtuivat ristiin. Entinen Äransgrund sai nyt nimen Relandersgrund. Aluksen vanha valotunnus pysyi käytössä, joten raumalaiset saivat tottua siihen, että heidän majakkalaivansa valkoinen sähkövilkku muuttui kahdeksi huomattavasti himmeämmäksi punaiseksi valoksi.
Kesän 1923 Relandersgrund oli peruskorjauksessa Crichton-Vulcanin telakalla Turussa. Merkittävin uudistus oli vanhanaikaisen valolaitteiston uusiminen. Perämasto poistettiin ja sen paikalle istutettiin teräksinen, 11 metriä korkea majakkatorni. Torniin sijoitettiin asetyleenikaasulla toimiva ruotsalaisen AGA:n valmistama valolaitteisto. Uutta majakkalaitteistoa päästiin käyttämään keväällä 1924, jolloin alus palasi asemapaikalleen. Uuden laitteiston valotunnus oli kaksi valkoista valonvälähdystä joka 15 sekunti. Valo näkyi 11 meripeninkulman päähän.
Vuonna 1927 aluksen nimi suomalaistettiin merenkulkuhallituksen päätöksellä muotoon Relanderinmatala.
Marraskuussa 1932 myrskyt vaurioittivat majakkalaivaa pahoin: muun muassa kannen ruorihytti tuhoutui. Seuraavan talven Relanderinmatala oli korjattavana telakalla, jolloin alukseen rakennettiin uusi teräslevyistä tehty ruorihytti entisen puurakenteisen tilalle. Tässä yhteydessä myös alkuperäinen laaja etuikkuna korvattiin kahdella säänkestävällä venttiili-ikkunalla, jotka sijoitettiin etuseinän reunoille. Vastedes ruorimies joutui siis seisomaan rattaan sivulla nähdäkseen ulos.lähde?
Keväällä 1933 korjattu alus sai jälleen uuden nimen, kun kauppa- ja teollisuusministeriö määräsi majakkalaivalle nimeksi Rauma. Aluksen palattua käyttöön huomattiin, että uusi raskasrakenteinen ruorihytti teki aluksesta epämiellyttävän kiikkerä. Tämän takia keväällä 1934 raskas keulamasto vaihdettiin kevyempään ja lyhyempään. Samalla luovuttiin mastonhuipun merkkipallosta.
Vuonna 1934 Raumalle saatiin ensimmäinen radiovastaanotin. Radiopuhelin alukseen asennettiin vuonna 1938.
Talvisodan sytyttyä Rauma vedettiin satamaan muiden majakkalaivojen tavoin. Välirauhan aikana kesällä 1940 alus oli asemapaikallaan. jatkosodan sytyttyä Rauma määrättiin kesäkuun lopussa 1941 satamaan, mutta alus palautettiin takaisin asemapaikalleen elokuussa. Purjehduskauden 1941 alus oli laivaston kirjoissa; nimellisesti se oli saattaja. Jatkosodan ajan Rauma oli asemapaikallaan, mutta majakan valo kuitenkin varjostettiin ja himmennettiin, ja yleinen pimennys oli käytössä laivalla. Rauma ei kärsinyt vaurioita sodan aikana.
Sodanjälkeinen pula-aika tuntui myös Raumalla. Miehistön varusteista oli pulaa. Kivihiiltä ei ollut, joten höyrykattilassa poltettiin halkoja. Pula-ajan köyhyydestä kertoo myös se, että talvella 1946 alus menetti jäissä ajaessaan potkurinsa, eikä sitä oltu saatu uusittua vielä heinäkuussa 1947.
Rauman tehtävät selkämerellä loppuivat 31.12.1953, kun Kylmäpihlajan yhdistetty meri- ja radiomajakka sekä ilmasumumerkkiasema valmistui. Virallisesti asema otettiin käyttöön 17.3.1954. Samalla Rauman entisen asemapaikan läheisyyteen sijoitettiin valopoiju. Alus siirtyi Rauman satamaan.