stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Levon Aronjan

| Levon Aronjan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Levon Grigori Aronjan
Syntynyt: 6. lokakuuta 1982
Kansalaisuus:   armenialainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Elo-luku:  2 812 (tammikuussa 2014) FIDE:n listan sijoitus 2.
Korkein Elo:  2 825 (toukokuussa 2012) 
Aiheesta muualla
levonaronian.com
Levon Grigori Aronjan (arm. Լևոն Գրիգորի Արոնյան, FIDEssä käytetty englanninkielinen transkriptio Levon Aronian; s. 6. lokakuuta 1982 Jerevan, Armenian SNT) on armenialainen shakin suurmestari, joka on vuodesta 2021 lähtien edustanut Yhdysvaltoja. Hän voitti nopean shakin maailmanmestaruuden vuonna 2009. Marraskuussa 2010 Aronjanista tuli kuudes pelaaja, joka on ylittänyt 2 800 Elo-pisteen rajapyykin FIDE:n maailmanlistalla. Hän voitti samassa kuussa myös vuoden 2010 pikashakin maailmanmestaruuden.
Shakkiura

Varhainen merkki Aronjanin kyvyistä oli, kun hän voitti 1994 alle 12-vuotiaiden maailmanmestaruuden Szegedissa tuloksella 8/9, tulevien huippupelaajien edellä mukaan lukien Etienne Bacrot, Ruslan Ponomarov, Francisco Vallejo Pons ja Aleksandr Grištšuk. Hänestä tuli 2002 nuorten maailmanmestari tuloksella 10/13.
Joulukuussa 2005 Levon Aronjan voitti Ruslan Ponomarovin maailman cupin viimeisellä kierroksella Hanti-Mansijskissa, Venäjällä. Pelattuaan molemmat pitkät pelit tasan hän voitti molemmat pikapelit ja voitti tapahtuman häviämättä kertaakaan seitsemällä kierroksella.
Maaliskuussa 2006 hän voitti Linaresissa, puoli pistettä Teymur Rəcəbovin ja FIDE:n maailmanmestari Veselin Topalovin edellä.
Tammikuussa 2007 Aronjan jakoi ensimmäisen sijan Corus-turnauksessa Wijk aan Zeessa Topalovin ja Radzhabovin kanssa. Samana vuonna hän voitti maailmanmestari Vladimir Kramnikin 4–2 pikashakkiottelussa.
Aronjanin voitto maailman cupissa 2005 antoi hänelle paikan FIDE:n ehdokasturnauksiin 2007, jotka pelattiin touko–kesäkuussa. Hän pelasi Magnus Carlsenia vastaan. Varsinaiset kuusi peliä päättyivät tasan 3–3, minkä jälkeen myös pikapelit päättyivät tasan 2–2. Lopulta Aronjan voitti 2–0 blitz-shakissa. Finaalissa hän kohtasi Aleksei Širovin, jonka hän kukisti 3½–2½ kuudessa pelissä. Näin Aronjan pääsi Meksikon maailmanmestaruusturnaukseen, jossa hän ei menestynyt, sijoittuen seitsemänneksi kahdeksasta pelaajasta tuloksella 6/14. Turnauksen ja maailmanmestaruuden voitti Viswanathan Anand.
Tammikuussa 2008 Aronjan saavutti jaetun ensimmäisen sijan (Magnus Carlsenin kanssa) kovatasoisessa Corus-turnauksessa. Mukana olivat muiden muassa maailmanmestari Viswanathan Anand, Veselin Topalov ja Vladimir Kramnik.
Vuonna 2009 Aronjan voitti nopean shakin epävirallisen maailmanmestaruuden Mainzissa. Hän kukisti myös Viswanathan Anandin, joka oli voittanut tapahtuman yksitoista kertaa.
Marraskuussa 2010 Aronjanista tuli kuudes pelaaja, joka on ylittänyt 2 800 Elo-pisteen rajapyykin FIDE:n maailmanlistalla. Samassa kuussa hän voitti pikashakin maailmanmestaruuden.
Aronjan selviytyi FIDE Grand Prix -turnausten perusteella vuoden 2011 MM-ehdokasotteluihin ja kohtasi ehdokasotteluista kieltäytyneen Magnus Carlsenin korvaajan Aleksandr Grištšukin. Neljä peliä päättyivät tasan pistein 2–2. Katkaisupeleissä Grištšuk oli parempi nopeassa shakissa pistein 2½–1½, joten Aronjan karsiutui jatkosta.
Chess960

Vuonna 2003 Aronjan voitti Chess960-lajin avoimen turnauksen Mainzissa. Pelimuoto tunnetaan myös nimellä FischerRandom-shakki, ja siinä arvotaan upseereiden sijainti pohjarivillä. Tämä oikeutti hänet otteluun lajin maailmanmestari Pjotr Svidleriä vastaan seuraavana vuonna. Hän hävisi 4½–3½. Hän voitti turnauksen uudestaan 2005 päästäkseen uusintaotteluun Svidlerin kanssa 2006. Tällä kertaa hän voitti 5–3 ja hänestä tuli lajin maailmanmestari. Vuonna 2007 hän puolusti mestaruuttaan menestyksellisesti Viswanathan Anandia vastaan. Vuonna 2009 Aronjan menetti tittelinsä Hikaru Nakamuralle.
Turnausmenestys

| Vuosi | Turnaus | Sijoitus | Tulos | Tulos | Huomautuksia | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Linares | 1. | +4 | 8,5/14 |  |  |
| 2007 | Wijk aan Zee | 1.= | +4 | 8,5/13 | Jaettu Topalovin ja Rəcəbovin kanssa. |  |
| 2008 | Wijk aan Zee | 1.= | +3 | 8/13 | Jaettu Carlsenin kanssa. |  |
| 2008 | Sotši | 1. | +4 | 8,5/13 | FIDE Grand Prix. |  |
| 2009 | Mainz | 1. |  |  | Nopean shakin epävirallinen maailmanmestaruus |  |
| 2010 | Moskova | 1. | +20 | 24,5/38 | Pikashakin maailmanmestaruus |  |
| 2011 | Monaco, Amber-turnaus | 1. | +9 | 15,5/22 | Nopean ja sokkoshakin turnaus. Aronjan voitti sokko-osuuden ja oli toinen nopeassa shakissa.> |  |
| 2012 | Wijk aan Zee | 1. | +5 | 9/13 |  |  |
| 2015 | Sinquefield Cup, Saint Louis | 1. | +3 | 6/9 |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
FIDE-kortti: Levon Aronjan (englanniksi)
Levon Aronjan ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Perim

| Perim |
| --- | --- |
 Perim ja Bab el Mandeb.
 Perim
Koordinaatit:  12°39′13″N, 43°25′22″E
Pinta-ala:  14 km²
Korkein kohta:  65 m
Valtio
Valtio:   Jemen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perim (arab. Barīm‎ tai Mayyūn) on saari Jemenin edustalla Bab el Mandebin salmessa.
Maantiede

Perim sijaitsee Jemenin luonaisrannikolla Bab el Mandebin salmessa. Saari on tuliperäinen ja sen pinta-ala on noin 14 km². Sen korkein kohta on 65 metriä merenpinnasta. Saaren pohjoisosassa on kiitotie ja lounaisrannikolla satama.
Historia

Nykyinen Perim tunnettiin antiikin aikoina nimellä Diodaros. Länsimaissa käytetty nimi Perim on johdettu arabian kielen sanasta barīm eli köysi. Termi saattaa olla viittaus tarinaan Bab el Mandebin salmen sulkeneesta ketjusta. Ristiretkien aikana saarella vieraili mahdollisesti Raynald of Châtillonin johtama ranskalainen laivasto, joka kärsi sittemmin tappion Saladinille. Vuonna 1513 paikalla vieraili puolestaan Afonso de Albuquerquen johtamat portugalilaiset. Albuquerque kutsui paikkaa nimellä Meyo nimen Mayyun mukaan. Hän harkitsi linnoituksen perustamista saarelle, mutta hankkeesta luovuttiin liian hankalana. Saarella ei ollut esimerkiksi makean veden lähteitä.
Saarta miehittivät lyhyitä aikoja sittemmin myös muut valtiot. Ranskalaiset pitivät sitä hallussan vuonna 1738 ja britit vuonna 1799. Britit joutuivat lähtemään samasta syystä, kuin portugalilaiset aiemmin. Vuonna 1857 he kuitenkin palasivat ja paikalle perustettiin Brown Bay-niminen hiilenottoasema laivoille. Paikka toimi aina vuoteen 1936 saakka. Osmanit tekivät epäonnistuneen valtausyrityksen ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915. Brittivalta päättyi viimein vuoteen 1967 ja saaresta tuli osa Etelä-Jemeniä. Maan kommunistit sallivat Neuvostoliiton käyttää saarta tukikohtana.
Jemenin sisällissodan sytyttyä saaren valtasivat huthit. Vuonna 2015 sen valtasivat hutheilta heitä vastustavien Persianlahden maiden joukot. Saarelle on myöhemmin rakennettu ilmavoimien tukikohtaa kiitoratoineen. Hankkeesta on syytetty Yhdistyneitä arabiemiraatteja, joka ei kuitenkaan ole myöntänyt olevansa hankkeen takana.
Väestö

Perimin saarella on muutamia satoja asukkaita.  Uskonnoltaan he ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja.
Perim satelliittikuvassa. Yllä al-Shaykh Sa'idin niemimaa.
Perimin satama vuoden 1910 paikkeilla.
Levähuulikala

| Levähuulikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Huulikalat Labridae
Suku::  Centrolabrus
Laji::  exoletus
Kaksiosainen nimi
 Centrolabrus exoletus  Rüppell, 1835 
Synonyymit
 Labrus exoletus Linnaeus, 1758  Acantholabrus exoletus (Linnaeus, 1758)  Crenilabrus exoletus (Linnaeus, 1758)  Labrus chinensis Linnaeus, 1758  Labrus pentacanthus Lacepède, 1801  Crenilabrus microstoma Thompson, 1837  Acantholabrus microstoma (Thompson, 1837) 
Katso myös
   Levähuulikala Wikispeciesissä   Levähuulikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Levähuulikala (Centrolabrus exoletus) on huulikalojen (Labridae) heimoon kuuluva lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Levähuulikala on tavallisesti 12 senttimetrin mittainen. Maksimissaan se voi kasvaa 18 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on sivuiltaan voimakkaasti litistynyt. Sen suu on pieni mutta huulet paksut. Edemmän kiduskannen reuna on sahalaitainen. Pään yläosassa ei ole suomuja, vaikkakin kiduskansissa niitä on 3–4 riviä. Kylkiviivalla on suomuja 33–37 kappaletta, minkä alapuolella suomujen reunat ovat yleensä kellertäviä. Levähuulikalan peräevässä on 4–6 piikkiä. Sen pyrstöevän takareuna on muodoltaan kupera ja sitä reunustaa turkoosisininen juova. Selkäevä on pitkä. Sen etuosassa on lyhyitä piikkiruotoja ja takaosassa aivan taaimmaisia ruotoja lukuun ottamatta pidempiä ja pehmeämpiä. Levähuulikalan päässä on turkoosinsininen juova, joka alkaa kuonon päältä, kaartuu silmän ympäri missä se tekee käännöksen sen alapuolelle ja jatkuu sieltä kalan suupieleen asti. Tämän juovan alla on myös kaksi samanväristä, mutta hyvin paljon lyhyempää juovaa. Kalan yleisväritys on punaruskea, vatsan puolelta vaaleampi. Kaikki evät ovat punaruskeita ja parittomissa evissä on sinisiä juovia ja laikkuja. Levähuulikalan koiras ja naaras ovat hyvin samannäköiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Levähuulikalaa tavataan Atlantin valtameren itärannikkoa pitkin Norjan keskiosista etelään Portugaliin asti. Sitä on havaittu usein myös Välimeressä sekä säännöllisesti Juutinraumassa. Levähuulikala oli vielä 1980-luvulla Ruotsin, Norjan ja Tanskan rannikoilla, mutta on sittemmin yleistynyt. Tavallisesti laji elää saaristojen ulko-osien kallioisilla kareilla leväpohjilla 2–25 metrin syvyydessä merenpinnasta, vaikka troolilla niitä onkin pyydystetty jopa 160 metrin syvyydestä asti. Nuoret levähuulikalat elävät vanhoja yksilöitä matalammassa vedessä.
Ravinto ja elintavat

Levähuulikalan ravintoa ovat pääosin pienet äyriäiset, nilviäiset ja monisukasmadot. Sen on havaittu syövän pintaloisia muista kaloista. Se tulee sukukypsäksi 2–3 vuoden ikäisenä ja 10–13 senttimetrin mittaisena. Skagerrakin alueella levähuulikala kutee touko-kesäkuussa, milloin jokainen koiras valtaa itselleen pienen alueen matalasta vedestä. Ne eivät tiettävästi rakenna minkäänlaista pesää. Noin yhden millimetrin mittaiset ja takertuvat munat kiinnittyvät leviin tai pohjaan ja kehittyvät siellä. Ne kuoriutuvat 20 celsiusasteen lämpötilassa noin neljän päivän kuluttua. Kuoriutuneet poikaset uivat ensi töikseen avoveteen, mistä ne noin viikon iässä siirtyvät pohjalle elämään.
Norjasta pyydetty levähuulikala.
Kutso (järvi)

| Kutso Кутсо |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Opotškan piiri
Koordinaatit:  56°37′07″N, 28°53′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Kudkan valuma-alue
Laskuoja:  oja Kudkaan
Järvinumero:  01030000111102000026257
Mittaustietoja
Pituus:  2,3 km 
Leveys:  0,6 km 
Pinta-ala:  88 ha  
Tilavuus:  0,0048 km³ 
Keskisyvyys:  5,5 m 
Suurin syvyys:  8,5 m 
Valuma-alue:  1,7 km² 
Saaria:  ei saaria
 fiKutso 
Kutso tai myös Babininskoje tai Babainskoje (ven. Кутсо, Бабининское, Бабаинское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä.
Maantietoa

Järvi on 2,3 kilometriä pitkä, 0,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 88 hehtaaria. Järven keskellä on samimainen kapeikko, jonka leveys on noin 50 metriä. Salmi yhdistää järven kaksi järviallasta toisiinsa. Järvessä ei ole saaria. Järven luoteispäässä sijaitsee pieni Babininon kylä (ven. Бабинино).
Luontoarvoja

Järven lähiympäristö on pääasiassa metsämaata, missä kasvaa sekametsää. Vain kylässä on peltomaata. Järvessä on runsaasti eri kalalajeja: hauki, ahven, karppi, pasuri, salakka, made, suutari, ruutana ja mutakala, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja
Vesistösuhteita

Kutso sijaitsee Kudkan valuma-alueella. Kudka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järveen laskee vain muutama metsäoja. Järven laskuoja lähtee sen luoteispäästä ja se yhtyy parin kilometrin päässä Kudkan pääuomaan. Järven valuma-alueen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä .
Huomautuksia

1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
Plurien

| Plurien (Plurien) |
| --- | --- |
 Saint Pierren kirkko
 Plurien
 Koordinaatit: 48°37′36″N, 2°24′10″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Saint-Brieucin arrondissementti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,7 km²
Väkiluku (2017):  1 519 
 – Väestötiheys:  70 as./km²
Kunnan numero:  22242
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plurien (bretoniksi Plurien) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikon tuntumassa Saint-Brieucin ja Saint-Malon kaupunkien puolessa välissä.
Kunnan nähtävyys on noin vuonna 1000 rakennettu romaaninen Saint Pierren kirkko. Toukokuussa kirkon vieressä aukeaa perjantaisin pidettävät kesämarkkinat, missä on kukkatori ja myydään paikallisia tuotteita.
Meren rannalla on Sables d'Or Les Pins -lomakeskus, mistä osa on Plurienin kunnan alueella. Suurin osa lomakeskuksesta on Fréhelin kunnan alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plurien Wikimedia Commonsissa
Piia Posti

Piia Posti (s. 5. lokakuuta 1976) on suomalainen kirjailija ja opettaja. Hän on valmistunut vuonna 2001 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan suomen kieli ja sivuaineinaan kotimainen kirjallisuus ja opettajan pedagogiset opinnot. Vuonna 2005 häneltä julkaistiin lastenromaani Paroni Teräksen sirkustemppu (Karisto). Aikuistenromaani Talven jälkeen valo (Gummerus) ilmestyi syyskuussa 2010. Piia Posti on ollut vuosia mukana kirjoittamispiiri Nobelistiklubissa.
Teokset

Paroni Teräksen sirkustemppu, lastenromaani, Karisto, 2005
Talven jälkeen valo, romaani, Gummerus, 2010
Aiheesta muualla

Kirjailijaesittely, Gummerus gummerus.fi.[vanhentunut linkki]
Talven jälkeen valo gummerus.fi. Arkistoitu 20.1.2012. Viitattu 26.3.2022.
Paroni Teräksen sirkustemppu karisto.fi. Arkistoitu 26.1.2016. Viitattu 19.7.2010.
Pitkämäen liikennepaikka

Pitkämäen liikennepaikka (lyh. Ptk) on rautatieliikennepaikka Joensuu–Kontiomäki-radalla Nurmeksessa. Liikennepaikka avattiin 15. lokakuuta 2018, ja siellä on raakapuuterminaali. Liikennepaikalla ei ole henkilöliikennettä.
Liikennepaikan ja raakapuuterminaalin rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 2018 ja ne valmistuivat saman vuoden lokakuussa. Rakennustyöt maksoivat noin neljä miljoonaa euroa, josta Nurmeksen kaupunki maksoi noin miljoona euroa. Pitkämäki avattiin 15. lokakuuta 2018. Avautuessaan se korvasi Porokylän raakapuuterminaalin.
Piiat

| Piiat> The Help |
| --- | --- |
 elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Tate Taylor
Käsikirjoittaja:  Tate Taylor
Perustuu:  Kathryn Stockettin romaaniin Piiat
Tuottaja:  Chris Columbus Michael Barnathan Brunson Green
Säveltäjä:  Thomas Newman
Kuvaaja:  Stephen Goldblatt
Leikkaaja:  Hughes Winborne
Pukusuunnittelija:  Wendy Chuck
Pääosat:  Emma Stone Viola Davis Bryce Dallas Howard Allison Janney Octavia Spencer Jessica Chastain
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:   10. elokuuta 2011  7. lokakuuta 2011
Kesto:  146 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 milj. USD
Tuotto:  211 608 112 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piiat (engl. The Help) on Kathryn Stockettin samannimiseen menestysromaaniin perustuva yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2011. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Tate Taylor. Elokuvan pääosia näyttelevät Emma Stone, Viola Davis, Bryce Dallas Howard, Allison Janney, Octavia Spencer ja Jessica Chastain.
Octavia Spencer voitti roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Oscarin. Elokuva oli ehdolla myös parhaan elokuvan, parhaan naispääosan (Davis) ja parhaan naissivuosan (Chastain) Oscar -sarjassa. Elokuva sai Screen Actors Guild -palkinnon vuoden 2011 parhaasta näyttelijäkokoonpanosta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emma Stone  | … |  Eugenia "Skeeter" Phelan, päähenkilö, juuri koulusta valmistunut ja haluaa kirjailijaksi   |
|  Viola Davis  | … |  Aibileen Clark, tummaihoinen piika ja Skeeterin ystävä   |
|  Bryce Dallas Howard  | … |  Hilly Holbrook, elokuvan pääantagonisti, rasisti   |
|  Octavia Spencer  | … |  Minny Jackson, tummaihoinen piika ja uskomaton kokki sekä Aibileenin paras ystävä   |
|  Jessica Chastain  | … |  Celia Foote, Minnyn naiivi työnantaja ja Johnnyn vaimo   |
|  Allison Janney  | … |  Charlotte Phelan, Skeeterin äiti   |
|  Ahna O'Reilly  | … |  Elizabeth Leefolt, Aibileenin työnantaja ja elokuvan toinen antagonisti. Hän on välinpitämätön lapsiaan kohtaan ja hänet nähdään kerran lyömässä lastaan   |
|  Chris Lowell  | … |  Stuart Whitworth, Skeeterin poikaystävä ja senaattorin poika   |
|  Cicely Tyson  | … |  Constantine Bates, Skeeterin uskollinen lapsuuden piika   |
|  Mike Vogel  | … |  Johnny Foote, Hillyn ex-poikaystävä ja Celian aviopuoliso   |
|  Sissy Spacek  | … |  Mrs. Walters, Hillyn äiti   |
|  Anna Camp  | … |  Jolene French, Hillyn ja Elizabethin ystävä   |
|  Brian Kerwin  | … |  Robert Phelan, Skeeterin isä   |
|  Aunjanue Ellis  | … |  Yule May Davis, Hillyn piika, joka saa potkut   |
|  Emma ja Eleanor Henry  | … |  Mae Mobley Leefolt, Elizabethin vauva   |
|  Ted Welch  | … |  William Holbrook, Hillyn aviopuoliso   |
|  Lachanze  | … |  Rachel Bates, Constantinen tytär   |
|  Mary Steenburgen  | … |  Elaine Stein, Harper & Row:n editori.   |
|  Leslie Jordan  | … |  Herra Blackly   |
|  Nelsan Ellis  | … |  Henry, tarjoilija   |
|  Wes Chatham  | … |  Carlton Phelan, Skeeterin veli   |
|  Tiffany Brouwer  | … |  Rebecca, Carltonin morsian   |
|  Kelsey Scot  | … |  Sugar Jackson, Minnyn tytär   |
|  David Oyelowo  | … |  Preacher Green   |
|  Dana Ivey  | … |  Grace Higginbotham   |
|  Ashley Johnson  | … |  Mary Beth Caldwell   |
Aiheesta muualla

Piiat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Piiat Box Office Majossa (englanniksi)
Piiat Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Pieter Corneliszoon Hooft

| Pieter Corneliszoon Hooft |
| --- | --- |
 Josephus Nuss: Pieter Corneliszoon Hooft, 1906.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1581
Kuollut: 1647 (65–66 vuotta)
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  kirjailija, historioitsija
Kirjailija
Tuotannon kieli: hollanti
Aikakausi:  1600-luku
Aiheet:  erotiikka, historia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pieter Corneliszoon Hooft (1581–1647) oli alankomaalainen runoilija ja historioitsija.
Hooftin oli saanut tyyliinsä vaikutteita merkittäviltä italialaisilta runoilijoilta. Hänen pääalansa oli eroottisuus. Sen alan runokokoelmista ovat merkittäviä Af beeldinghen van Minne ja Minneliederen. Hooftin näytelmistä parhaita ovat paimennäytelmä Granida (1605) ja murhenäytelmät Geeraerdt van Velzen (1613) ja Beato (1616). Hooftin esikuva historiankirjoittajana oli Tacitus, jonka teokset hän käänsi hollanniksi. Hooftin omista historiallisista teoksista on merkittävin Nederlandsche Historien (1642), joka käsittelee aikaa 1555–1587. Asuinlinnaansa Muideniin Hooft kokosi ympärilleen ajan älymystöä Muiderkring-piiriksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pieter Corneliszoon Hooft Wikimedia Commonsissa
Poblet-luostari

Pobletin luostari
Pobletin luostari on sisterssiläinen luostari Kataloniassa. Sen perustivat Barcelonan kreivin kutsusta Ranskasta tulleet munkit vuonna 1151. Se oli yksi kolmesta sisterssiläisestä luostarista, jotka pönkittivät kuninkaan valtaa 1100-luvulla. Aragonian kuningasperhe kehitti siitä alueen kulttuurin ja sivistyksen keskusta. Erityisen merkittävä on luostarin kirjasto. Tärkeimmät rakennukset ovat peräisin 1200-1400-luvuilta. Luostari jätettiin tyhjilleen vuonna 1835 ja restauroitiin 1940-luvulla. Se on kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuodesta 1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poblet-luostari Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Alcalá de Henaresin yliopisto ja historiallinen ympäristö
Alhambra, Generalife ja Albayzín Granadassa
Altamiran luola
Antoni Gaudín työt
Aragonian mudéjar-arkkitehtuuri
Aranjuezin kulttuurimaisema
Atapuercan arkeologinen kohde
Ávilan vanhakaupunki
Barcelonan Sant Pau -sairaala ja katalonialainen musiikkipalatsi
Burgosin katedraali
Cáceresin vanhakaupunki
Catalanin romaaniset kirkot Vall de Boíssa
Côanlaakson ja Siega Verden esihistoriallinen kalliotaide (jaettu Portugalin kanssa)
Córdoban historiallinen keskusta
Cuencan linnoituskaupunki
Doñanan kansallispuisto
Elchen palmumetsä
Elohopean perintö: Almadén ja Idrija (jaettu Slovenian kanssa
Escorialin luostari
Garajonayn kansallispuisto
Ibizan biodiversiteetti ja kulttuuri
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
La Lonja de la Seda de Valencia
Las Médulas
Lugon roomalainen muuri
Madinat al-Zahra
Méridan arkeologinen alue
Oviedon muistomerkit ja Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Poblet-luostari
Monte Perdido (jaettu Ranskan kanssa)
Pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan
Salamancan vanhakaupunki
San Cristóbal de La Laguna
San Millánin Yuso- ja Suso-luostarit
Santa María de Guadalupe
Santiago de Compostela
Segovian vanhakaupunki ja akvedukti
Serra de Tramuntanan kulttuurimaisema
Sevillan katedraali, Alcázar ja Archivo de Indias
Tarracon arkeologinen kokonaisuus
Teiden kansallispuisto
Toledo
Úbedan ja Baezan renessanssimuistomerkit
Vizcayan silta
Potilaskeskeisyys (Norja)

| Potilaskeskeisyys |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  huhtikuussa 2021
Puheenjohtaja:  Irene Ojala
Ideologia:  regionalismi yhdenasianpuolue
Suurkäräjät:  1 / 169
Kotisivu:  https://pasientfokus.no/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Potilaskeskeisyys (norj. Pasientfokus) on norjalainen puolue. Se asetti ehdokkaita Finnmarkissa vuoden 2021 suurkäräjävaaleissa ja sai 0,3 prosenttia äänistä koko maan tasolla, mutta 13 prosenttia Finnmarkissa. Näin ollen puolueen puheenjohtaja Irene Ojala valittiin suurkäräjille.
Puolue on yhden asian puolue, ja sen tavoitteena on saada Pohjois-Norjaan uusi päivystävä sairaala.
Pieter Vink

| Pieter Vink |
| --- | --- |
 Pieter Vink (pallo kädessä) avustavineen.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pieter Vink
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1967 (ikä 57) Noordwijkerhout, Etelä-Hollanti, Alankomaat
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2001– 2004–2010 | Eredivisie FIFA |  |  |

Pieter Vink (s. 13. maaliskuuta 1967 Noordwijkerhout, Alankomaat), on alankomaalainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2004. Hän on muun muassa tuominnut EM- ja MM-karsintaotteluita, sekä Mestarien liigan otteluita.
EM-kilpailut 2008

Vink toimi erotuomarina seuraavissa otteluissa jalkapallon EM-kilpailuissa 2008:
Itävalta –  Kroatia
Espanja –  Ruotsi