stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksei Grigorjevitš Orlov

Aleksei Grigorjevitš Orlov
Kreivi Aleksei Grigorjevitš Orlov (ven. Алексе́й Григо́рьевич Орло́в; 5. lokakuuta (J: 24. syyskuuta) 1737 Ljublino – 5. tammikuuta 1808 (J: 24. joulukuuta 1807) Moskova) oli venäläinen Orlovin kreivisukuun kuulunut sotilas. Hänen isänsä oli Grigori Orlov ja veljensä Grigori Grigorjevitš Orlov.
Palatsivallankumouksessa 1762 Orlov pidätti keisari Pietari III:n ja vangitsi tämän Ropsun palatsiin, jossa keisari surmattiin Orlovin valvonnassa. Kaappauksen jälkeen Orlov ylennettiin heti kenraalimajuriksi.
Orlov nimitettiin vuonna 1770 turkkilaisia vastaan lähetetyn laivaston komentajaksi. Hän voitti ylivoimaisen laivaston heinäkuussa Çeşmessä. Häviö johti osmanien valtakunnassa kreikkalaisten kapinaan, niin sanottuun Orlovin kapinaan, Peloponnesoksella ja Kreikan saariston valloitukseen. Aleksei Orlov sai voitoistaan lisänimen Tšemenski ja oikeuden käyttää kilvessään keisarillista vaakunaa.
Orlov lähti samana vuonna keisarinna Katariinan käskystä Livornoon Italiaan viettelemään ja tuomaan Venäjälle prinsessa Tarakanovan, jota väitettiin keisarinna Elisabetin ja kasakka Aleksei Razumovskin tyttäreksi ja jota pidettiin kruununtavoittelijana. Pidätettyään prinsessan, joka vangittiin Pietari-Paavalin linnoitukseen, Orlov vetäytyi eläkkeelle ja asettui Moskovaan. Siellä hän omistautui hevosten jalostukselle ja risteytti hienoimman tunnetun kilpahevosrodun arabialaisesta, friisiläisestä ja englantilaisesta rodusta. Rotu tunnetaan nimellä orlov.
Sodassa Napoleonia vastaan 1806–1807 Orlov komensi viidennen piiriin militiaa, jonka hän aseisti ja varusti lähes kokonaan omalla kustannuksellaan. Hänen jälkeensä jäi viiden miljoonan ruplan omaisuus ja 30 000 maaorjaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksei Grigorjevitš Orlov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Ruotsi  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Luettelo Polvijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Polvijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää  Polvijärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sodassa kaatuneiden muistolaatta | (Entisen) Ruvaslahden koulun seinä, Noisniementie 3, Ruvaslahti | Ei havaittu paikalla (syyskuu 2020). Saattoi olla rakennuksen korjaustyön vuoksi tilapäisesti poistettu tai olla sijoitettu sisätiloihin. |  |  | 1991 |  |  |
Kangassinisiipi

| Kangassinisiipi |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Sinisiipiset Lycaenidae
Suku::  Plebeius
Laji::  argus
Kaksiosainen nimi
 Plebeius argus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Kangassinisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kangassinisiipi (Plebeius argus) on sinisiipien (Lycaenidae) heimoon kuuluva päiväperhonen ja Suomen yleisimpiä sinisiipiä.
Koko ja ulkonäkö

Siipien kärkiväli on 18–27 mm. Koiraan siipien yläpinta on syvänsininen ja siiven ulkoreunassa on melko leveä musta reunus. Naaraan siipien yläpinta on tummanruskea, tyviosasta melko usein sinisävyinen. Naaraalla sekä taka- että etusiiven yläpinnalla ulkoreunan tuntumassa on yleensä nähtävissä oransseja täpliä, mutta niiden voimakkuus vaihtelee yksilökohtaisesti paljon. Siipiripset ovat molemmilla sukupuolilla valkoiset. Siipien alapinnat ovat sinertävänharmaat, naaraalla sävyltään ruskeammat. Alapinnoilla on valkoreunaisia mustia täpliä ja takasiiven submarginaalialassa oranssit täplät ovat sulautuneet yhtenäiseksi juovaksi. Aivan takasiiven reunassa on mustia täpliä, joissa on sininen keskus. Etummaisen raajaparin säärten kärjissä on suurennuslasilla näkyvä oka.
Kangassinisiipi muistuttaa suuresti ketosinisiipeä (Plebeius idas) sekä rinnesinisiipeä (Plebeius argyrognomon), mutta sen erottaa varmimmin siitä, että näistä kolmesta ainoastaan kangassinisiiven eturaajojen säärissä on selvä oka. Pelkät siipien tuntomerkkierot aina riitä kolmikon lajien varmaan tunnistukseen, joskaan rinnesinisiipeä ei tavata Suomessa.
Levinneisyys ja lentoaika

Kangassinisiipeä tavataan lähes koko Euroopassa. Laji puuttuu Skotlannista, Irlannista ja Euroopan pohjoisimmista osista. Euroopasta esiintymisalue jatkuu Aasian lauhkeiden osien kautta Japaniin. Suomessa lajia tavataan suunnilleen napapiirille saakka. Kangassinisiiven lentoaika on Keski-Euroopassa toukokuusta alkaen, Pohjois-Euroopassa kesä–elokuu. Suomessa kesäkuun loppupuolelta elokuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat

Kangassinisiipi on yleinen avoimissa maastoissa, kuten kuivissa kangasmetsissä, kuivilla kedoilla ja niityillä sekä rämeillä. Se kuitenkin puuttuu tuntureilta ja ulkosaaristoista. Perhoset ovat erittäin paikkauskollisia eivätkä yksilöt yleensä lennä koskaan yli 50 m päähän kuoriutumispaikastaan. Lajin leviämisnopeudeksi uusille elinpaikoille onkin arvioitu vain noin kilometri vuosikymmenessä. Koiraat lentelevät ympäriinsä etsien naaraita ja parittelu tapahtuu usein maanpinnalla. Laji suosinee kuivempia elinympäristöjä kuin ketosinisiipi.
Naaras laskee munat yksitellen ravintokasveille ja kangassinisiipi talvehtii muna-asteena.  Toukilla on läheinen suhde muurahaisiin, jotka lypsävät niiden erittämää sokeripitoista nestettä. Vastapalveluksena muurahaiset suojelevat toukkia saalistajilta. Myös koteloituminen tapahtuu muurahaispesään. Toukkavaihe kestää 5–10 viikkoa, kotelovaihe 2–3 viikkoa.
Valtakunnallisessa päiväperhosseurannassa 2013 kangassinisiipi oli Suomen kuudenneksi eniten havaittu päiväperhonen. Maatalousympäristöjen päiväperhosseurannassa 2013 se oli sijalla 23.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat muun muassa juolukka (Vaccinium uliginosum), niittynätkelmä (Lathyrus pratensis), hiirenvirna (Vicia cracca), ja kanerva (Calluna vulgaris).
Aiheesta muualla

Pertti Pakkanen: Kangassinisiipi. Suomen Perhostutkijain Seura.
LuontoPortti: Kangassinisiipi (Plebejus argus)
Suomen Perhoset: Kangassinisiipi
Iltalehti: Kangassinisiipi (Plebejus argus) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Plebejus argus (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q926992  Wikispecies: Plebejus argus  BioLib: 51464  BOLD: 28326  CoL: 4K2C4  EoL: 269119  EPPO: PLEBAR  Fauna Europaea: 441032  Fauna Europaea (new): 6979e7e7-5b44-40b5-9bc5-f18a1aba4e72  GBIF: 5138561  iNaturalist: 57484  IRMNG: 10618756  LepIndex: 205423  LoB: 4572  MaBENA: PlebeArgus  NBN: NBNSYS0000005539  NCBI: 242267  Observation.org: 686  Open Tree of Life: 145079  Laji.fi: MX.60854 
Naaras
Siipien alapinta
Koiras alapuolelta
Valeri Kamenski

| Valeri Kamenski |
| --- | --- |
 Valeri Kamenski vuonna 1997.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1966 (ikä 58) Voskresensk, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  89 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2005
Seurat:  Himik Voskresensk TsSKA Moskova Québec Nordiques HC Ambrì Piotta Colorado Avalanche New York Rangers Dallas Stars New Jersey Devils
NHL-varaus:  129. varaus, 1988 Québec Nordiques
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Calgary 1988 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
Valeri Viktorovitš Kamenski (ven. Вале́рий Ви́кторович Каме́нский, s. 18. huhtikuuta 1966 Voskresensk, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Kamenski pelasi vuosina 1981–1991 164 ottelua Neuvostoliiton maajoukkueessa tehden 81 maalia. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Kamenski teki 122 maalia 329 liigaottelussa. Québec Nordiques varasi hänet NHL:ään vuonna 1988. NHL-urallaan Kamenski teki yhteensä 200 maalia, 301 maalisyöttöä ja 501 tehopistettä. Kamenski muistetaan Colorado Avalanche vs. Florida Panthers -ottelussa tekemästään legendaarisesta "spin-o-rama"-maalista.
Seuraura

1982–1985 Himik Voskresensk
1985–1991 TsSKA Moskova
1991–1994 Québec Nordiques
1994–1995 HC Ambrì Piotta
1994–1995 Québec Nordiques
1995–1999 Colorado Avalanche
1999–2001 New York Rangers
2001–2002 Dallas Stars
2001–2002 New Jersey Devils
2003–2005 Himik Voskresensk
Saavutukset

jääkiekon olympiakulta Calgaryn talvikisoissa vuonna 1988
jääkiekon olympiahopea Naganon talvikisoissa vuonna 1998
kolme jääkiekon maailmanmestaruutta 1986, 1989, 1990
jääkiekon maailmanmestaruushopea 1987
Stanley Cup 1995–96
29er

| 29er |
| --- | --- |


Trapetsi:  1kpl
Suurin pituus (LOA):  4,45 m
Leveys:  1,77 m
Syväys:  1,62 m
Mastonkorkeus:  6,25 m
Paino:  90 kg
Purjeet:  isopurje, fokka, genaakkeri
Purjepinta-ala (iso ja fokka):  12,5 m2
Spinaakkeri:  16,83 m2
Miehistö:  2
Suunnittelija:  Julian Bethwaite
Suunnitteluvuosi:  1998
Lähteet:  www.29er.org
29er on australialaisen Julian Bethwaiten johdolla suunniteltu nopea, skiff-tyyppinen purjejolla. Venettä purjehditaan kahden hengen miehistöllä. Kippari ohjaa venettä ja huolehtii pienemmän keulapurjeen eli fokan jalustuksesta. Miehistöjäsenen eli gastin tärkeimmät tehtävät ovat veneen tasapainottaminen trapetsilla, isonpurjeen jalustaminen, genaakkerin käyttö ja keulapurjeiden jalustaminen ja säätäminen.
29er noudattaa samoja perusperiaatteita kuin Bethwaiten muut suunnittelemat skiff-veneet. Niistä tunnetuin on miesten olympialuokka 49er ja naisten olympialuokka 49er FX. Sopivin miehistön yhteispaino 29er:ssa on noin 110–135 kg. Pääosa 29er-purjehtijoista on Suomessa 13–20-vuotiaita, eli luokka on erityisesti junioriluokka. Euroopassa 29er-luokka on erittäin aktiivinen junioriluokka, ja maanosassa purjehditaan kovatasoista Eurocup-kilpailusarjaa.lähde?
29er sopii parhaiten purjehtijoille, joilla on kokemusta muista jollaluokista, sillä veneen nopeus ja tekninen vaativuus luovat haasteita aloittelijalle. Luokka kasvaa maailmalla nopeasti. Tyypillisesti Suomessa 29eria siirrytään purjehtimaan noin 13–15-vuotiaana, kun purjehtija kasvaa ulos optimistijolla-luokasta, tai kun purjehtija ylittää 45 kilogramman suosituspainon. 29er-luokka antaa hyvät valmiudet siirtyä 49er- ja FX -olympialuokkiin.lähde?
Valmennusta luokassa tarjoava seuraavat suomalaiset pursiseurat: Helsingfors Segelklubb, Esbo Segelförening, Naantalin Pursiseura ja Brandö Seglare.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luokkaliitto - Finnish 9er Association ry[vanhentunut linkki]
Kansainvälinen liitto
World Sailing (Arkistoitu – Internet Archive)
Aleksandr Gortšakov
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Gortšakov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 2  DDB  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  SNAC  IdRef
Irma Stormbom

| Irma Stormbom> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. syyskuuta 1917 Tornio
Kuollut: 1. toukokuuta 1985 (67 vuotta)
Arvonimi: teollisuusneuvos (1974)
Muut tiedot
Tunnustukset:  mm. teollisuusneuvos (1974), SVR RI
Yritys:  Tornion Olut Oy ja Lapin Olut Oy (1961–1969); Lapin Kulta Oy (1970–1971)
Asema:  toimitusjohtaja
Hallitusjäsenyydet:  Lapin Kulta Oy hallituksen pj. (1971–1980)
Tutkinnot:  panimomestari (Saksa, 1938)
Irma Klara Maria Stormbom (o.s. Gellin, vuodesta 1939 Stormbom; 10. syyskuuta 1917 Tornio – 1. toukokuuta 1985) oli suomalainen panimoalan toimitusjohtaja ja teollisuusneuvos.
Gellin oli panimomestari ja Tornion Olut Oy:n toimitusjohtajan Weikko Gellinin ja Klara Britzin tytär. Irma Gellin kävi koulua Tornion yhteislyseossa (–1934), jonka jälkeen opiskeli panimomestariksi Saksassa (1938). Vuodesta 1939 hän oli avioliitossa varatuomari Fredrik Wilhelm Stormbomin (1908–1968) kanssa. Wilhelm Storbom toimi Tornion Oluen toimitusjohtajana Weikko Gellinin kauden jälkeen (1946–).
Irma Storbom oli puolestaan Tornion Oluen ja Lapin Oluen toimitusjohtaja vuosina 1961–1969 sekä näitä seuranneen Lapin Kullan toimitusjohtaja 1970–1971. Tämän jälkeen hän jatkoi Lapin Kullan hallituksen puheenjohtajana vuosina 1971–1980.
Irma Stormbom oli kotikaupungissaan Torniossa ja koko Lapissa myös yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän oli kahteen otteeseen Tornion kaupunginvaltuustossa vuosina 1961-64 ja 1969-72 sekä  kulttuurilautakunnassa ja talouselämää tukevissa toimikunnissa. Lisäksi hän toimi useissa erilaisissa järjestötehtävissä kuten kauppakamarin, yrittäjäyhdistysten ja panimoalan yhdistysten johtotehtävissä.,
Kesäkuussa 1974 Stormbomille myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi. Hän sai myös Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarin arvon.
Stormbom sai keväällä 2024 Tornioon nimikkokadun, joka on ensimmäinen naisen mukaan nimetty katu Torniossa.
Vladimir Boldyrev

Vladimir Boldyrev
Vladimir Anatoljevitš Boldyrev (ven. Влади́мир Анато́льевич Бо́лдырев, s. 5. tammikuuta 1949 Krasnojarskij hutor, Urjupisnkin piiri, Volgogradin alue, Neuvostoliitto) on ollut Venäjän federaation asevoimien armeijakenraali 12. joulukuuta 2003 alkaen ja maavoimien komentaja 1. elokuuta 2008 alkaen. Aikaisemmin hän oli Pohjois-Kaukasian sotilaspiirin komentaja kesäkuusta 2004 elokuuhun 2008.
Vladimir Boldyrev määrättiin Venäjän–Georgian sodassa vuonna 2008 taisteluja eteläosseettien tukena käyneiden venäläisjoukkojen operatiivisen esikunnan komentajaksi.
Romed Baumann

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Romed Baumann |  Romed Baumann |  Romed Baumann |  |
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
Maa:   Itävalta
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 2011 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Schladming 2013 | superalppiyhdistetty |  |
Maa:   Saksa
|  Hopeaa |  Cortina d’Ampezzo 2021 | supersuurpujottelu |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
Maa:   Itävalta
|  Kultaa | Maribor 2004 | syöksylasku |  |
|  Kultaa | Québec 2006 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Québec 2006 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Québec 2006 | pujottelu |  |
Romed Baumann (s. 14. tammikuuta 1986 St. Johann in Tirol, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän siirtyi edustamaan Saksaa vuonna 2019.
Baumann saavutti junioreiden MM-kilpailuissa kultaa syöksylaskussa 2004 sekä hopeaa pujottelussa ja syöksylaskussa 2006. Aikuisten MM-kilpailuissa hän on sijoittunut alppiyhdistetyssä seitsemänneksi Åressa 2007 ja kahdeksanneksi Val d'Isère'ssä 2009. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli supersuurpujottelussa kuudes, syöksylaskussa neljäs, suurpujottelussa 11:s ja otti hopeaa joukkuekilpailussa. Schladmingissa 2013 hän sai pronssia superalppiyhdistetyssä ja sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi. Hän oli alppiyhdistetyssä neljästoista Sotšin olympialaisissa 2014, neljäs Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015, kahdestoista Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 ja neljästoista Åren MM-kilpailuissa 2019. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa supersuurpujottelusta. Syöksylaskussa hän oli neljästoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi ja syöksylaskussa 13:nneksi.
Baumann kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2004. Ensimmäisen palkintokorokesijansa hän sai oltuaan toinen Reiteralmin superyhdistetyssä joulukuussa 2006. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti samassa lajissa Sestrieressä helmikuussa 2009. Alppiyhdistetyn maailmancupissa hän sijoittui kaudella 2008–2009 kolmanneksi. Joulukuussa 2009 hän oli kolmas Val d'Isère'n yhdistetyn kilpailussa. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui kolmanneksi Lake Louisen supersuurpujottelussa, toiseksi Val Gardenan syöksylaskussa ja kolmanneksi Kitzbühelin alppiyhdistetyn kilpailussa. Kaudella 2011–2012 hän oli toinen Kitzbühelin syöksylaskussa. Chamonix'ssa hän voitti superyhdistetyn ja oli toinen syöksylaskussa. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2014–2015 hän oli toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui toiseksi Soldeun maailmancupfinaalien syöksylaskussa.
Baumann voitti syöksylaskun Euroopan cupin kokonaiskilpailun kaudella 2005–2006. Hän on voittanut Itävallan mestaruuden suurpujottelussa 2007 ja 2008.
Maitorasva

Maitorasva on lehmänmaidosta peräisin olevaa voin ja monen muun maitotuotteen sisältämää ravintorasvaa. Maidossa on kaikista tunnetuista luontaisista rasvoista monipuolisin rasvahappokoostumus, sillä se sisältää yli 400 eri rasvahappoa.
Maitorasvaa arvostettiin aiemmin niin paljon, että rasvaisesta maidosta maksettiin tuottajille enemmän kuin vähemmän rasvaa sisältävästä.Tämä alkoi kuitenkin muuttua 1970-luvulla.
Maitorasvan kulutustottumukset  ovat muuttuneet 1970-luvun jälkeen siten, että leivän päälle levitetään aiempaa ohuempi kerros voita sisältävää levitettä ja maidon juonnissa on siirrytty vähemmän rasvaa sisältävään maitoon.
Koostumus

Maitorasvassa on poikkeuksellisen paljon tyydyttynyttä rasvaa ja erittäin vähän monityydyttymätöntä rasvaa. Palmitiinihappo, steariinhappo ja myristiinihappo ovat maitorasvan runsaslukuisimmat tyydyttyneet rasvat ja oleiinihappo sen runsaslukuisin kertatyydyttynyt rasva. Maitorasvan monityydyttymättömät rasvat muodostuvat linolihaposta ja alfalinoleenihaposta.
| --- | --- |
Maitorasvan rasvahappoprofiili: 

Tyydyttyneet rasvahapot: 66 %
Kertatyydyttymättömät rasvahapot (transrasvat pois lukien): 26 %
Monityydyttymättömät rasvahapot (transrasvat pois lukien): 3 %
Luonnolliset transrasvat: 4 %

Maitorasvan tarkka rasvahappokoostumus riippuu lehmän ravinnosta ja vaihtelee vuodenajasta toiseen. Palmitiinihappo muodosti eräässä tutkimuksessa 28 prosenttia maidon tyydyttyneistä rasvoista ja seuraavana tulivat oleiinihappo (22 %), steariinihappo (12 %) ja myristiinihappo (11 %).
Terveysvaikutukset

Maitorasva sisältää runsaasti hyvin imeytyvää menakinonia eli K2-vitamiinia. K-vitamiinin riittävällä saannilla on merkitystä ainakin heikosti ravinteita saavien ja ikääntyneiden luustolle sekä mediaskleroosille altistuville munuaispotilaille ja diabeetikoille.
Maitorasva sisältää lisäksi 3-4 prosenttia voihappoa eli butyraattia, joka uudistaa suoliston pintasolukkoa  ja vähentää kasvainten muodostumista.
Aleksei Bestužev-Rjumin

Aleksei Bestužev-Rjumin, tuntemattoman tekijän maalaama muotokuva.
Aleksei Petrovitš Bestužev-Rjumin (ven. Алексе́й Петро́вич Бесту́жев-Рю́мин; 1. kesäkuuta (J: 22. toukokuuta) 1693 Moskova – 21. huhtikuuta (J: 10. huhtikuuta) 1766 Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kreivi, valtiomies, kansleri ja diplomaatti, joka johti Venäjän keisarikunnan ulkopolitiikkaa keisarinna Elisabetin valtakaudella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksei Bestužev-Rjumin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Kyläjärven ampuma-alue

Varusmiehiä raskaan singon kanssa Jääkäriprikaatin harjoitusmaastoissa kesällä 1997
Kyläjärven ampuma-alue on puolustusvoimien hallinnassa oleva, pääosin Jääkäriprikaatin käytössä oleva ampuma- ja harjoitusalue joka sijaitsee Sodankylässä Kyläjärven alueella kuntakeskuksesta lounaaseen ja on laajuudeltaan 110 neliökilometriä. Ampuma-alue on puolustusvoimien neljänneksi suurin. Alueen keskellä sijaitsee turkoosivetinen Uhrilampi. Alueen itäosassa sen itäisin haarake rajoittuu Kitisenjokeen. Ampuma-alue otettiin käyttöön vuonna 1969.
Itse Kyläjärvi on 0,79 neliökilometrin suuruinen järvi Sodankylässä kuuluen Kemijoen päävesistöön.
Tarhaväijy

| Tarhaväijy |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Kimakkaväijyt Myiozetetes
Laji::  granadensis
Kaksiosainen nimi
 Myiozetetes granadensis  Lawrence, 1862 

Alalajit
 M. g. granadensis  M. g. obscurior  M. g. occidentalis 
Katso myös
   Tarhaväijy Wikispeciesissä   Tarhaväijy Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tarhaväijy (Myiozetetes granadensis) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan tarhaväijy on noin 17 cm. Selästään laji on väriltään oliivinvihreä ja pää sillä on harmaa. Päälaella on myös kirkkaanpunainen raita, mutta se ei yleensä näy. Tarhaväijyn siivet ovat tummat, kurkku valkoinen ja rinta sekä vatsa ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Nuorilla linnuilla päässä on oliivinvihreää ja siivet ovat reunoiltaan vaaleammat. Ulkonäöltään laji muistuttaa kimakkaväijyä (Myiozetetes similis), mutta eroaa siitä pään kuvioinnin perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tarhaväijyn levinneisyysalue on kaksiosainen. Se ulottuu Hondurasista Panamaan sekä Kolumbian ja Venezuelan Andien länsipuolisille alueille. Andien itäpuolelta lajia tavataan Ecuadorista, Perusta, Boliviasta ja Amazonian alueen Brasiliasta. Linnun elinympäristöä ovat vesialueiden läheisyydessä sijaitsevat alankomaiden kosteat metsät ja niiden pensaikkoiset reunamaat. Kuivimmilla Karibianmeren rannikkoseuduilla sitä ei tavata. Tarhaväijyn elinympäristöt sijaitsevat useimmiten alle 1 100 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat

Tarhaväijyt saattavat kokoontua äänekkäiksi ryhmiksi pensaikkoihin. Laji syö hyönteisiä ja toisinaan myös marjoja. Hyönteisiä se pyydystää ilmasta tai lehdiltä. Lajin pesimäkausi kestää helmikuulta toukokuulle. Pesä on kupolimainen ja rakennetaan ruohoista. Naaras munii kahdesta kolmeen valkoista munaa, joissa on violetteja tai ruskeita pilkkuja.
Erna (partio)

Ernaksi kutsutaan toisen maailmansodan aikana Suomessa sotilaskoulutuksen saaneista virolaisista muodostettua partiota, joka toimi Neuvostoliiton miehittämässä Virossa tiedustelu- ja sissitehtävissä vuonna 1941.
Osasto Ernan muistolaatta Espoon Staffaninsaaressa
Historia > Talvisodan ja Moskovan välirauhan aikana Suomeen

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan aikana ja sen jälkeen pakeni Virosta joukko virolaisia Suomeen. Neuvostoliitto oli syksyllä 1939 saanut Viron hallituksen myöntymään haluamaansa tukikohtasopimukseen, jonka perusteella Neuvostoliitto otti haltuunsa maa-, lento- ja laivastotukikohtia Virossa. Neuvostoliitto käytti Virosta saamiaan lentotukikohtia muun muassa Suomea vastaan tehtyihin ilmahyökkäyksiin talvisodan aikana.
Historia > Viron tasavallasta tulee Neuvosto-Viro

Neuvostoliiton painostus Viroa kohtaan kasvoi kesällä 1940 järjestettyjen kyseenalaisten vaalien jälkeen. Vaaleissa ehdokkaina sai olla vain kommunisteja tai heille myötämielisiä ehdokkaita. Vaalien jälkeen Viro liittyi Neuvostoliittoon neuvostoliittolaisten sotilaiden painostaessa läsnäolollaan riigikogua Andrei Ždanovin johdolla. Alkoi Viron tasavallan 1. miehityskaudeksi kutsuttu ajanjakso. Vakiinnuttaakseen valtansa Neuvostoliitto käynnisti joukkokarkotusten sarjan, jossa kymmeniä tuhansia virolaisia kuljetettiin Siperian pakkotyö- ja joukkotuholeireille valtionpäämies Konstantin Päts perheineen mukaan lukien.