stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aivovamma
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aivovamma Wikimedia Commonsissa
Aivovammat Käypä hoito -suositus
Aivovammaliitto
Aivovammat Terveyskylä.fi
Aivovammat Aivosäätiö
aivovaurio.fi -portaali (Arkistoitu – Internet Archive)
Aivovamma – näkymätön epidemia Akuutti, Yle Areena
Tomas, katutappelija Perjantai-dokkari, Yle Areena
Silmänräpäys, joka muutti kaiken Flinkkilä & Tastula, Yle Areena
Liikenneonnettomuuksissa tapahtuu Suomessa noin 20 % kaikista ja noin 60–70 % työikäisten vakavista ja kuolemaan johtavista aivovammoista.
Epiduraalivuodossa potilaalle tulee verenvuoto aivojen kovakalvon ulkopuolelle.
Urheilussa tapahtuvia aivovammoja voidaan ehkäistä tehokkaasti kypärän käytöllä.
Elgonvuoren kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Ugandan ja Kenian rajaseutu
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  engl. Mount Elgon National Park
Tyyppi:  kansallispuisto
Perustettu:  1992 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Elgonvuoren sijainti Kenian karttapohjalla. Elgonvuoren kansallispuisto suojelee Ugandan ja Kenian rajalla sijaitsevan Elgonvuoren yläosia
Elgonvuoren kansallispuisto on Kenian ja Ugandan rajamaastossa sijaitseva kansallispuisto. Se on nimetty sammuneen Elgonin tulivuoren mukaan.
Alueella on useita luolia, joissa on suolamuodostumia. Yhteen niistä norsut ovat kaivaneet syvänteen. Norsujen lisäksi Elgonvuoren kansallispuistossa tavataan täplähyeenoja, kalliotamaaneja ja leopardeja.
Elgonvuoren huippu (4 321 m).
Koitobos, eräs sammuneen tulivuoren huipuista.
Luola Elgonvuorella.
Maisemaa vuorelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elgonvuoren kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Elia Dalla Costa

Elia Dalla Costa.
Elia Dalla Costan vaakuna.
Rintakuva kardinaali Elia Dalla Costasta.
Elia Dalla Costa (14. toukokuuta 1872 Villaverla – 22. joulukuuta 1961 Firenze) oli italialainen kardinaali ja Vanhurskas kansakuntien joukossa.
Dalla Costa opiskeli Vicenzan sekä Padovan seminaareissa ja myöhemmin Padovan yliopistossa. Hänet vihki papiksi Antonio Feruglio 25. heinäkuuta 1895. Hän toimi kirjallisuuden professorina Vicenzan seminaarissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän antoi humanitaarisia palveluja haavoittuneille sotilaille ja huolehti orvoiksi jääneistä lapsista. Hänet valittiin Padovan piispaksi 25. toukokuuta 1923, ja konsekroinnin suoritti 12. elokuuta Ferdinando Rodolfi, jota avustivat Andrea Giacinto Longhin ja Apollonio Maggio. Dalla Costan piispan motto oli Virtus ex alto.
Dalla Costa siirrettiin 19. joulukuuta 1931 Firenzen arkkipiispaksi. Tammikuusta toukokuuhun 1932 hän toimi myös Padovan apostolisena hallitsijana. Hänet ylennettiin kardinaalipapiksi 13. maaliskuuta 1933. Dalla Costa osallistui vuosien 1939 ja 1958 konklaaveihin. Hän pelasti toisen maailmansodan aikana muun muassa juutalaisia natsien vainoilta. Hänet tunnustettiin Vanhurskaaksi kansakuntien joukossa 26. marraskuuta 2012.
Dalla Costa kuoli hengityselinkomplikaatioihin. Hän oli tuolloin pyhän kardinaalikollegion vanhin jäsen.
Aiheesta muualla

Catholic-Hierarchy.org: Elia Cardinal Dalla Costa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Vatikaani 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani
Via Trajana

| Via Trajana |
| --- | --- |
 Via Trajanan sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Pituus:  n. 300 km
Alkupiste:  Beneventum
Reitti:  Canusium – Barium – Egnatia
Päätepiste:  Brundisium (n. 300 km)
Muodostettu:  n. 108–110
Via Trajana (Via Traiana) oli roomalainen tie, joka kulki Apulia et Calabriassa Italian eteläosassa ja johti Beneventumista Brundisiumiin Canusiumin ja Bariumin kautta. Se muodosti oikotien Via Appian  Beneventumista Brundisiumiin kulkeneelle loppuosalle, ja syrjäytti kyseisen osuuden siinä määrin, että alettiin ajan kuluessa nähdä käytännössä osana Via Appiaa. Siksi se tunnetaan joskus myös nimellä Via Appia Trajana (Via Appia Traiana).
Historia

Via Trajanan rakennutti keisari Trajanus, josta sai nimensä, ja se valmistui noin vuosina 108–110. Se korvasi suunnilleen samaa reittiä oletettavasti kulkeneen Via Minucian, ja oikaisi Via Appian loppuosaa, joka kulki Beneventumista Brundisiumiin hankalakulkuisen vuoriston läpi.
Uusi tie tunnettiin alun perin Via Trajanana. Ajan kuluessa siitä tuli tavanomaisin reitti Brundisiumiin, ja niin sitä alettiin pitää Via Appian osana, sillä se paljolti syrjäytti Via Appian varhaisemman loppuosan käytöstä.
Reitti > Pääreitti

Via Trajana haarautui Via Appiasta Beneventumissa. Se kulki alussa karulla vuoristoisella alueella aina Apulian Aecaehen saakka. Sieltä se kulki varsin suoraa linjaa Apulian tasankojen läpi rannikolle Bariumiin ja tämän jälkeen rannikkoa pitkin Brundisiumiin.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Beneventum | Benevento |  |  |
| Forum novum |  | 21 | 31,1 |
| Aequum Tuticum |  | 21 | 31,1 |
| Aecae | Troja | 18 | 26,6 |
| Herdoniae | Ordona | 18 | 26,6 |
| Canusium | Canosa | 26 | 38,5 |
| Rubi | Ruvo | 23 | 34,0 |
| Butuntum | Bitonto | 11 | 16,3 |
| Barium | Bari | 11 | 16,3 |
| Turres Julianae |  | 21 | 31,1 |
| Turres Caesaris |  | 21 | 31,1 |
| Egnatia | Torre di Gnazia | 16 | 23,7 |
| Spelunca | Sperlonga | 20 | 29,6 |
| Brundisium | Brindisi | 18 | 26,6 |
Tämä tekee tien pituudeksi 203 roomalaista mailia eli noin 300 kilometriä. Butuntumin ja Egnatian välillä kulki myös vaihtoehtoinen reitti, joka kulki sisämaassa, siinä missä edellä kuvattu Bariumin kautta kulkenut reitti kulki rannikolla:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Butuntum | Bitonto |  |  |
| Caelia | Ceglie | 9 | 13,3 |
| Azetium |  |  ? |  ? |
| Norba |  | 9 | 13,3 |
| Ad Veneris |  | 8 | 11,8 |
| Egnatia | Torre di Gnazia | 8 | 11,8 |
Reitti > Jatkeet ja haaraumat > Jatko Brundisiumista Hydruntumiin

Via Trajanaa jatkettiin, mahdollisesti jo Trajanuksen itsensä toimeksiannosta, Brundisiumista Hydruntumiin. Tie kulki Calabrian niemimaan sisäosissa olleen Lupiaen kautta. Tien asemapaikat olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Brundisium | Brindisi |  |  |
| Lupiae | Lecce | 25 | 37,0 |
| Hydruntum | Otranto | 25 | 37,0 |
Osuuden pituus oli 50 mailia eli noin 74 kilometriä. Myöhemmin tietä jatkettiin Hydruntumista eteenpäin niin, että se kiersi koko Calabrian niemimaan rannikkoa pitkin Tarentumiin. Tämä osuus tunnetaan nimellä Via Augusta Sallentina.
Reitti > Jatkeet ja haaraumat > Muut haaraumat

Via Trajanasta erkaantui Bariumissa haara, joka kulki suoraan Tarentumiin. Siitä tuli oletettavasti käytännöllisin tie Tarentumiin sen jälkeen, kun Via Appian alkuperäinen osuus jäi vähemmälle käytölle. Matka Bariumista Tarentumiin oli 60 mailia.
Aequum Tuticumista Venusiaan ja siitä eteen päin kulki myöhemmin rakennettu tie, Via Herculia, joka tavallaan yhdisti Via Trajanan alkuperäiseen Via Appian loppuosaan.
Kirjallisuutta

Ashby, Thomas & Gardner, Robert: The Via Traiana. Papers of the British School at Rome, 1916, 8. vsk, nro 5, s. 104–171.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Trajana Wikimedia Commonsissa
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa:  Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa:  Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla:  (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Trajanan reitti.
Via Trajanaa Egnatiassa.
Paul Deschanel

| Paul Eugène Louis Deschanel |
| --- | --- |
 Paul Eugène Louis Deschanel
Ranskan 11. presidentti
 18. helmikuuta 1920 – 21. syyskuuta 1920  
Pääministeri:  Alexandre Millerand
Edeltäjä:  Raymond Poincaré
Seuraaja:  Alexandre Millerand
Andorran ruhtinaskumppani
 18. helmikuuta 1920 – 21. syyskuuta 1920  
Edeltäjä:  Raymond Poincaré
Seuraaja:  Alexandre Millerand
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. helmikuuta 1855 Schaerbeek, Belgia
Kuollut: 28. huhtikuuta 1922 (67 vuotta) Pariisi, Ranska
Puoliso:  Germaine Deschanel
Tiedot
Puolue:  ARD-PRDS
 Nimikirjoitus
Paul Eugène Louis Deschanel (13. helmikuuta 1855 Schaerbeek, Belgia – 28. huhtikuuta 1922 Pariisi) oli ranskalainen valtiomies, kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen, joka toimi Ranskan kolmannen tasavallan presidenttinä 18. helmikuuta – 21. syyskuuta 1920.
Deschanel syntyi professori Émile Deschanelin (1819–1904) pojaksi Schaerbeekissä Belgiassa, jossa hänen isänsä asui maanpaossa sen vuoksi, että vastusti keisari Napoleon III:n hallitusta. Deschanel opiskeli taidetta ja oikeustiedettä.
Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli sisäministeri Deshayes de Marcèren sihteerinä vuonna 1876. Lokakuussa 1885 Deschanel valittiin edustajaksi Eure-et-Loir’sta Ranskan parlamenttiin. Hänestä tuli osa tasavaltalaisen edistyspuolueen johtohahmoja. Tammikuussa 1896 Deschanel valittiin Ranskan parlamentin varapuheenjohtajaksi. Varapuheenjohtajuutensa aikana Deschanel kamppaili vasemmistoa vastaan parlamentissa ja julkisuudessa laajemminkin. Kesäkuussa 1898 Deschanel valittiin parlamentin puheenjohtajaksi ja uudelleen samaan virkaan vuonna 1901, mutta hän ei tullut valituksi enää vuoden 1902 vaaleissa. Vuonna 1899 Deschanel valittiin Ranskan akatemiaan.
Vuosina 1904–1905 Deschanel tuki lakiehdotusta, jonka mukaan kirkko pitäisi erottaa valtiosta, mikä toteutettiinkin vuonna 1905.
Ranskan tasavallan presidentiksi Deschanel valittiin 17. tammikuuta 1920. Presidentiksi valitsemisen jälkeen hänen omituinen käytöksensä alkoi herättää huomiota. Kun eräs koululaisryhmän antoi hänelle lahjaksi kukkakimpun, hän nakkasi kukat takaisin heitä päin yksi kerrallaan. Omituinen käytös jatkui toukokuun 24. päivän vastaisena yönä 1920, kun Deschanel katosi presidentin virkajunasta Montargis’n lähellä. Hän harhaili ratavartijan mökkiin pyjama päällä ja ilmoitti olevansa Ranskan tasavallan presidentti. Aluksi ratavartija ei uskonut häntä, joten hän soitti poliisin, joka vahvisti hänen väitteensä. Deschanel erosi virastaan 21. syyskuuta 1920. Edellisellä viikolla hän oli ilmestynyt Britannian suurlähettilään kutsuille alasti vain mitalit kaulassa. Lääkärit totesi Deschanelin olevan mielenvikainen. Hän sairasti todennäköisesti dementiaa tai kuppaa. Ranskassa tunnetaan edelleen ”Deschanel-ilmiö”: jos valtionpäämies tekee poliittiseen virheen, hänet kuvataan pilapiirroksissa pyjama päällä ja junan raiteiden vieressä.lähde?
Aleksi Saarela

| Aleksi Saarela |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1997 (ikä 27) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Allu
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  SCL Tigers
Sarja:  National League
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Lukko (SML) Ässät SML) Charlotte Checkers (AHL) Carolina Hurricanes (NHL) Rockford IceHogs (AHL) Springfield Thunderbirds (AHL) Florida Panthers (NHL) HC Davos (Spengler Cup)
NHL-varaus:  89. varaus, 2015 New York Rangers
KHL-varaus:  30. varaus, 2014 Jokerit
Joona Aleksi Saarela (s. 7. tammikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen SCL Tigersissa. Hän on pelannut urallaan aiemmin yhteensä 11 NHL-ottelua Carolina Hurricanesissa ja Florida Panthersissa. Saarela on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura > Uran alku Lukossa

Saarela on Laitilan Jyskeen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Rauman Lukkoon. Kaudella 2011–2012 Saarela toimi "vuoden alaikäisenä" Lukon C-nuorten varakapteenina. Hän keräsi alkukauden SM-karsintasarjan sekä kaksi ristiinkarsintaottelua mukaan lukien 38 ottelussa ennätykselliset tehot 47+58=105, jotka oikeuttavat C-nuorten kaikkien aikojen pistepörssin kärkisijaan. Saarela voitti myös pudotuspelien maali- ja pistepörssin tehoilla 14+15=29, joilla hän rikkoi edelliskaudella Tapparan Jonatan Tanuksen tekemän C-nuorten pudotuspelien piste-ennätyksen. Saarela valittiin C-nuorten tähdistökentälliseen ja voitti sarjan parhaalle hyökkääjälle myönnettävän Sami Kapanen -palkinnon ja sarjan parhaalle pelaajalle myönnettävän Teppo Numminen -palkinnon. Hän voitti myös C-nuorten SM-pronssia.
Kauden 2012–2013 Saarela aloitti Lukon B-junioreissa, mistä hän nousi A-junioreihin, joissa Saarela voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ensimmäistä SM-liigaotteluaan. Saarela teki liigadebyyttinsä 19. helmikuuta 2013 Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin Lukon kakkosketjun oikeaan laitaan Jarkko Kauvosaaren ja Jerry Ahtolan viereen. Saarela teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin ja hän sai yhden syöttöpisteen. Saarelasta tuli vain 16 vuoden, yhden kuukauden ja 12 vuorokauden ikäisenä SM-liigan kaikkien aikojen toiseksi nuorin maalintekijä Aleksander Barkovin jälkeen. Toukokuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Harjoituskaudella 2013–2014 Saarela esitti lupaavia otteita, mutta runkosarjassa hän katosi kuitenkin kuvasta ja kärsi myös loukkaantumisista. Saarela pelasi SM-liigassa lopulta 12 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi yli puolet kaudestaan vielä Lukon A-nuorissa.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Ässiin ja läpimurto SM-liigaan

Jokerit varasi Saarelan kaikkien aikojen ensimmäisenä KHL-varauksenaan ensimmäisellä kierroksella 30. pelaajana toukokuussa 2014. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 pienellä kohulla vuoden mittaisella sopimuksella Lukon paikallisvastustaja Porin Ässiin. Lokakuussa 2014 Saarelan sopimusta jatkettiin vuodella. Hän pelasi varsinaisen tulokaskautensa SM-liigassa ja teki 51 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12 sekä kahdessa pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudella 2015–2016 Saarela teki läpimurtonsa SM-liigassa ja oli tehoilla 20+13=33 Ässien paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Niko Ojamäen kanssa. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin neljännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa.
New York Rangers varasi Saarelan kolmannella kierroksella 89. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. NHL:n siirtotakarajalla helmikuun 2016 lopulla seura kauppasi hänen pelaajaoikeutensa sekä vuosien 2016 ja 2017 toisen kierroksen varausvuorot Carolina Hurricanesiin vaihdossa Eric Staaliin.
Ura > Seuraura > Paluu Lukkoon ja NHL-sopimus

Kaudeksi 2016–2017 Saarela palasi vuoden mittaisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Kesäkuussa 2016 hän teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Ensimmäisestä kaudestaan Saarela tienaa NHL:n puolella 625 000 dollaria, toisesta kaudesta 675 000 dollaria ja kolmannesta 750 000. Farmiliiga AHL:n puolella hänen kausipalkkansa on 70 000 dollaria. Saarela kuittaa sopimuksen allekirjoitusbonuksena 277 500 dollaria. Hän harjoitteli samana kesänä vielä Lukon kanssa, mutta Saarela kuitenkin loukkaantui elokuussa ja hän oli kuusi viikkoa sivussa leikkaushoitoa vaatineen jalkavamman vuoksi. Saarela osallistui kuntouduttuaan vielä Hurricanesin harjoitusleirille, mutta palasi sen päätteeksi kauden 2016–2017 ajaksi lainalle Lukkoon. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 15+13=28. Saarelaa peluutettiin kauden aikana sekä keskellä että laidassa. Helmikuussa 2017 hän kävi jopa pelaavan kokoonpanon ulkopuolella. Lukon päävalmentaja Kari Heikkilä perusteli ratkaisua sillä, että Saarelan tulisi nostaa kokonaisvaltaisen pelaamisen tasoa.
Pari viikkoa Lukon kauden päättymisen jälkeen, maaliskuussa 2017 Saarela liittyi Carolina Hurricanesin farmijoukkueen, AHL-joukkue Charlotte Checkersin vahvuuteen. Hän onnistui maalinteossa heti AHL-debyytissään 29. maaliskuuta 2017 vieraissa Cleveland Monstersia vastaan. Saarela pääsi pisteille ensimmäisen AHL-viikkonsa jokaisessa neljässä ottelussa tehden niissä tehot 4+2=6. Hänet valittiin liigan viikon pelaajaksi. Kaikkiaan Saarela teki AHL:ssä loppukaudella yhdeksässä runkosarjaottelussa tehot 4+6=10. Viidessä pudotuspeliottelussa hän jäi ilman tehopisteitä.
Ura > Seuraura > Vuodet Carolina Hurricanesin organisaatiossa

Kauden 2017–2018 Saarela pelasi kokonaan Charlotte Checkersin AHL-joukkueessa, jossa hänen varsinainen tulokaskautensa toi 69 runkosarjaottelussa tehot 25+18=43 ja kahdeksassa pudotuspeliottelussa tehot 2+1=3. Saarela oli runkosarjassa joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Myös kauden 2018–2019 Saarela pelasi lähes kokonaan Checkersissa. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Andrew Poturalskin jälkeen. Saarela jakoi koko AHL:n maalipörssin kahdeksannen sijan viiden muun pelaajan kanssa. Pudotuspeleissä, konferenssivälieräsarjan neljännessä ottelussa 8. toukokuuta 2019 Hershey Bearsia vastaan hän onnistui tekemään kypärätempun. Hänen toinen osumansa jäi Checkersin 5–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle myös konferenssifinaalipaikan. Saarelan kolmas maali syntyi vastustajan tyhjään maaliin. Hän onnistui tekemään voittomaalin myös Calder Cup-finaaleiden neljännessä ottelussa 6. kesäkuuta 2019 Chicago Wolvesia vastaan, jolloin Saarelan osuma jäi Checkersin 5–3-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Joukkue voitti kauden päätteeksi lopulta Calder Cup-mestaruuden.
Saarela pelasi keväällä 2019 myös ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen NHL-ottelunsa Hurricanesissa viidennessä konferenssipuolivälieräottelussa 20. huhtikuuta 2019 vieraissa Washington Capitalsia vastaan, kun joukkueen kokoonpanosta oli loukkaantumisten vuoksi sivussa Micheal Ferland, Andrei Svetšnikov ja Jordan Martinook. Saarela sai ottelussa jääaikaa 9.10 minuuttia. Hänestä tuli Hurricanesin seurahistorian ensimmäinen NHL-debyyttinsä pudotuspeleissä tehnyt pelaaja.
Ura > Seuraura > Kauppaus Chicago Blackhawksiin ja edelleen Florida Panthersiin

Kesäkuussa 2019 Carolina Hurricanes kauppasi Saarelan ja puolustaja Calvin de Haanin Chicago Blackhawksiin vaihdossa maalivahti Anton Forsbergiin ja puolustaja Gustav Forslingiin. Elokuussa hän joutui pienen kohun keskelle kritisoituaan entistä seuraansa Hurricanesia Satakunnan kansan haastattelussa: ”Carolina ei ole mikään johtotähti. Paletti on aika sekaisin. Ei oikein tiedä, kuka johtaa ja kuka tekee mitäkin. Kyllähän se turhautti, kun muissa organisaatiossa tuli NHL-kutsuja kaikennäköisille unisille, jotka eivät ole eläessään tehneet 20 pistettä kaudessa.”
Syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi Blackhawks lähetti Saarelan AHL-joukkue Rockford IceHogsin vahvuuteen. Hän pelasi siellä vain viisi ottelua, kunnes lokakuussa Blackhawks kauppasi Saarelan Florida Panthersiin vaihdossa puolustaja Ian McCosheniin. Saarela siirtyi jatkamaan pelejään AHL-joukkue Springfield Thunderbirdsin vahvuuteen. Panthersia läheltä seuraava toimittaja Frank Rekas avasi hänen siirtonsa jälkeen omalla Twitter-tilillään Saarelan jatkuvaa kauppaamista: ”Kuulin juuri mielenkiintoisia uutisia Saarelasta. Itsekkyys on yksi niistä. Hänet kaupattiin toistamiseen hänen asenteesta vuoksi. Toivottavasti hän ryhdistäytyy Springfieldissä.”
Saarela teki kaudella 2019–2020 Thunderbirdsissä 43 runkosarjaottelussa tehot 12+19=31, joilla hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies. Saarela kutsuttiin ensimmäisen kerran Panthersin NHL-joukkueeseen joulukuussa 2019, jolloin hän pelasi myös NHL-uransa ensimmäisen runkosarjaottelun 7. joulukuuta 2019 Columbus Blue Jacketsia vastaan. Saarela merkittiin Panthersin kolmosketjuun Frank Vatranon ja Noel Acciarin kanssa. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.33 minuuttia. Kolmen ottelun jälkeen Saarela lähetettiin takaisin farmiin, josta hänet nostettiin takaisin NHL:ään helmikuussa 2020. Saarela teki NHL-uransa avausmaalin paluuottelussaan 19. helmikuuta 2020 vieraissa Anaheim Ducksia vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Saarela valittiin ottelun kolmostähdeksi. Hän pelasi Panthersissa kaikkiaan yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4, kunnes koronaviruspandemia keskeytti kauden maaliskuussa 2020. NHL:n pudotuspelikarsintojen käynnistyttyä elokuussa Saarela sai peliaikaa yhdessä ottelussa.
Ura > Seuraura > Paluu Eurooppaan

Elokuussa 2020 Saarela palasi toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Lukon SM-liigajoukkueeseen. Koska hän ei saanut uutta NHL-sopimusta ennen vuoden 2021 vaihtumista, Saarela päätti jäädä joukkueeseen loppukaudeksi 2020–2021. Hän nousi kauden aikana myös Lukon kapteenistoon. Saarela teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun 19. maaliskuuta 2021 entistä seuraansa Porin Ässiä vastaan. Hänen kaksi ensimmäistä maaliaan syntyivät ylivoimalla. Saarela sai Lukon 7–2-voittoon päättyneessä ottelussa myös kakkosyöttöpisteen Eetu Koivistoisen tekemään voittomaaliin. Matti Peltonen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän teki lopulta SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 43 runkosarjaottelussa tehot 23+14=37. Saarela sijoittui koko liigan maalipörssissä viidenneksi. Pudotuspeleissä hänen neljästä osumastaan kaksi olivat voittomaaleja. Saarela voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.
Kaudeksi 2021–2022 Saarela siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen SCL Tigersiin. Lokakuussa 2021 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2024 saakka. Saarelan runkosarja jäi vain 31 ottelun mittaiseksi joulukuussa tulleen rannevamman vuoksi. Kaudella 2022–2023 hän oli tehoilla 24+15=39 Tigersin paras maalintekijä ja Saarela jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Harri Pesosen ja Marc Michaelisin kanssa. Hän jakoi liigan maalipörssin kolmannen sijan Rapperswil-Jona Lakersin Tyler Moyn, ZSC Lionsin Juho Lammikon ja HC Ambrì-Piottan Filip Chlapíkin kanssa edellään Genève-Servette HC:n Teemu Hartikainen ja HC Davosin Matěj Stránský. Saarela vahvisti kauden aikana myös HC Davosia seuran perinteisesti isännöimässä Spengler Cupissa. Lokakuussa 2023 hän teki Langnaun kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.