stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hirvikärpänen
Lisääntyminen

Hirvikärpäsnaaras kantaa sisällään munia, joista kuoriutuvat toukat elävät naaraan sisällä ja koteloituvat valmiina pudotettavaksi maahan esimerkiksi hirven makuupaikoille. Kotelot talvehtivat maassa kunnes niistä kuoriutuu aikuisia yksilöitä elo–syyskuussa. Naaraassa hedelmöittyy vain yksi munasolu kerrallaan. Yhden naaraan elinaikanaan tuottamien jälkeläisten määrää ei tunneta, mutta sukulaislajilla se on muutamia kymmeniä. Hirvikärpäsnaaraan jälkeläisilleen tarjoamat ravintovarat määrittelevät jälkeläisten menestyksen.
Suomessa tehdyn tutkimuksen mukaan on viitteitä siitä, että erityisesti tiaiset käyttäisivät hirvikärpästen koteloita talviravintonaan hirvien makuupaikoilla vieläpä niin että suosivat infektoituneiden hirvien makuupaikkoja. Tämä ilmiö saattaa tutkijan mukaan olla rajoittava tekijä hirvikärpäsen esiintymisessä seuraavana kesänä.
Hirvikärpänen ja muut lajit

Suomessa hirvikärpäset lisääntyvät yleensä hirvissä, valkohäntä- ja metsäkauriissa, ja sitä on tavattu Suomessa myös metsäpeuroissa ja poroissa. Ruotsissa laji on yleinen metsäkauriissa.
Suomessa on havaittu että porojen, metsäpeurojen ja metsäkauriiden yöpymispaikoilla on vähän tai ei lainkaan koteloita, jotka kertoisivat hirvikärpäsen lisääntyvän niissä.
Muita eläimiä, joissa hirvikärpästä on tavattu ovat muun muassa valkohäntäpeura, metsäkauris, kuusipeura ja  metsäpeura.  Hirvikärpänen saattaa erehtyä ihmiseen, koiraan tai muuhun kotieläimeen ja imeä verta, mutta niissä se ei lisäänny. Hirvikärpänen tarvitsee hirvieläimen verta lisääntyäkseen ja tuottaakseen jälkeläisiä.
Lähes kymmenen kuukauden aikana, jonka hirvikärpäsen kotelot ovat maassa, ne voivat joutua myyrien, päästäisten tai lintujen kuten naakkojen, kottaraisten, närhien tai hömötiaisten syömiksi. Kesällä koteloita syövät myös muurahaiset ja muut petoselkärangattomat.
Hirvikärpänen ja ihminen

Kohdatessaan ihmisen hirvikärpänen yleensä erehtyy luulemaan tätä isäntäeläimekseen, koska se suunnistaa lähinnä lämpöaistinsa avulla suureen lämpimään kohteeseen toisin kuten esimerkiksi hyttynen, joka aistii hiilidioksidin uhrinsa hengityksestä. Lennettyään vaatteille, iholle tai hiuksiin hirvikärpänen saattaa pudottaa siipensä.
Hirvikärpäsen pistot voivat aiheuttaa tulehduksia ja ihottumaa allergikoille. Ihmisen veri tuntuu usein kelpaavan jollakin lailla hirvikärpäsen ravinnoksi, ja kärpänen on syksyisessä metsässä kiusallinen. Paras karkotuslääke on joidenkin mielipiteiden mukaan vanhanajan yleislääkkeeksi kutsutut apteekista saatavat kamferitipat, mutta tieteellisesti niillä ei ole todettu tehokasta vaikutusta.
Hirvikärpäset tunkeutuvat kapeimmastakin raosta vaatteiden sisään ja piiloutuvat vaatteiden taitoksiin ja saumoihin. Alustavien tutkimustulosten mukaan vaaleat vaatteet saattavat vähentää hirvikärpästen hyökkäyksiä. Kuitenkin tutkimustulokset ovat varsin vähäisiä ja perustuvat lähinnä eri ihmisten kertomuksiin.
Paras keino suojautua hirvikärpäsiltä on peittää kaikki lämpöä huokuvat ihon kohdat vaatetuksen ulkopuolella, esimerkiksi kädet, kaulan seutu ja päälaki.
Rakenteeltaan hirvikärpänen on poikkeuksellisen vankkaa tekoa, ja sen tappaminen huitomalla tai lyömällä on erittäin vaikeaa. Yhtä aikaa sekä joustavan että kovan kitiinikuoren murskaaminen ei onnistu helposti edes sormien välissä, vaan vaatii esimerkiksi litistämisen kynnellä jotakin kovaa alustaa vasten. Toinen tehokas tapa murskata hirvikärpänen on poimia se kahden sormen väliin ja hiertää murskaksi samaan aikaan puristamalla ja sormia sivuttaissuunnassa liikuttamalla. Hirvikärpäseen eivät vaikuta myöskään iholle levitettävät hyönteismyrkyt. Metsästä palattua on syytä tarkistaa vaatteet ja taivekohdat, sekä kammata hiukset tiheällä kammalla.
Hirvikärpäset kuolevat yli 60 asteen lämpötilassa, eli tarpeeksi kuumassa saunominen tappaa hirvikärpäsen.
Hirvikärpäsen sylki aiheuttaa joillekin ihmisille allergisen reaktion, joka saa aikaan pitkään kestäviä paukamia. Hirvikärpästen on todettu aiheuttavan hankalaa hirvikärpäsihottumaa. Sen syystä tiedetään vähän. Bartonella-bakteeria esiintyy hirvikärpäsissä, mutta se on tuskin oireiden syynä.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Miten suojautua hirvikärpäsiltä? 2013
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1620507  Wikispecies: Lipoptena cervi  BioLib: 121365  BOLD: 103861  BugGuide: 252310  CoL: 3VB49  EoL: 765576  EPPO: LIPPCE  EUNIS: 72807  Fauna Europaea: 61995  Fauna Europaea (new): 466c8481-137d-4830-ab6f-ee3ee9bdc868  GBIF: 1638597  iNaturalist: 130393  ITIS: 152651  NatureServe: 2.958701  NBN: NBNSYS0000030997  NCBI: 170903  Open Tree of Life: 522397  Laji.fi: MX.281757 
Hirvikärpänen siivet pudottaneena.
Kumlingen vaakuna

Kumlingen vaakuna.
Matts Dreijerin alkuperäinen malli Kumlingen vaakunasta.
Kumlingen vaakuna on Kumlingen kunnan tunnus. Vaakunan aiheen kummeli (ruots. kummel) tekee vaakunasta puhuvan ja kertoo samalla saaristokunnan luonteesta. Merikotka pesii seudulla.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä kultainen kotka siivet levällään seisomassa hopeakivien muodostamalla merimerkillä.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Kumlingen kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 15. helmikuuta 1948. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 19. joulukuuta 1951. Kumlingen kunta käyttää pääasiassa heraldikko Gustaf von Numersin vuonna 1953 uudelleenpiirtämää mallia vaakunasta.
Kulttuurin perustekijöitä

| Kulttuurin perustekijöitä |
| --- | --- |
Kirjailija:  Erik Ahlman
Genre:  kulttuurifilosofia
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1939
Sivumäärä:  199
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kulttuurin perustekijöitä on filosofi Erik Ahlmanin kulttuurifilosofinen teos, jonka julkaisi Gummerus vuonna 1939. Kustantaja otti teoksesta uusintapainoksen vuonna 1976 ja Jyväskylän yliopiston filosofian laitos julkaisi siitä pehmeäkantisen näköispainoksen vuonna 1992.
Arvojen jaottelua

Ahlman esittää teoksessa seuraavan arvojen jaottelun.
hedonistiset arvot
(onni, mielihyvä, ilo, nautinto, aistillisuus)
vitaaliset arvot
(elämä, terveys, tahto, kuntoisuus)
esteettiset arvot
(kauneus, ylevyys, suloisuus, taide)
tiedolliset arvot
(totuus, tieto, oppi, koulutus, viisaus, tiede)
uskonnolliset arvot
(usko, toivo, pyhyys, laupeus)
sosiaaliset arvot
(altruismi, ystävyys, rakkaus, uskollisuus, vapaus, veljeys, kunnia, isänmaallisuus, turvallisuus)
mahtiarvot
(voima, valta, sota, rikkaus, raha, voitto)
oikeusarvot
(oikeudenmukaisuus, ihmisoikeudet, tasa-arvo, laillisuus)
eettiset arvot
(hyvyys, moraalinen oikeus)
Näihin voidaan Ilkka Niiniluodon mukaan vielä lisätä seuraavat:
ekologiset arvot
(luonnon kauneus ja terveys, eläinten oikeudet)
egologiset arvot
(omanarvontunto, itsekkyys, oma etu)
Kirjallisuutta

Ahlman, Erik: Kulttuurin perustekijöitä: Kulttuurifilosofisia tarkasteluja.  Jyväskylä:  Gummerus, 1939.
Ahlman, Erik: Kulttuurin perustekijöitä.  (2. painos. Spektri-sarja)  Jyväskylä:  Gummerus, 1976.  ISBN 951-20-1225-1
Ahlman, Erik: Teokset 5.  (Näköispainos vuoden 1939 laitoksesta. Jyväskylän yliopisto, filosofian laitos 53)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1992.  ISBN 951-680-746-1
Kultavatsaviheltäjä

| Kultavatsaviheltäjä |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Viheltäjät Pachycephalidae
Suku::  Viheltäjät Pachycephala
Laji::  pectoralis
Kaksiosainen nimi
 Pachycephala pectoralis  (Latham, 1802) 
Katso myös
   Kultavatsaviheltäjä Wikispeciesissä   Kultavatsaviheltäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultavatsaviheltäjä (Pachycephala pectoralis) on Australiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa sekä Indonesiassa tavattava viheltäjiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan kultavatsaviheltäjä on 16–18 cm. Kultavatsaviheltäjäkoiras on selästään ja siivistään väriltään vihreä. Pää on musta ja niskassa kulkee keltainen raita. Koiraan kurkku on valkoinen ja rinnan poikki kulkee leveähkö musta juova. Vatsastaan koiraskultavatsaviheltäjä on kirkkaan keltainen. Naaras on selästään harmahtavan ruskea ja vatsastaan vaalea. Nuoret linnut muistuttavat naarasta, mutta niiden siivissä on myös punaruskeaa väriä. Naaraskultavatsaviheltäjä muistuttaa ulkonäöltään punakurkkuviheltäjä- (Pachycephala inornata) ja lyijyselkäviheltäjänaaraita (Pachycephala rufiventris).
Levinneisyys ja elinympäristö

Australiassa kultavatsaviheltäjää tavataan alueelta, joka ulottuu Queenslandin osavaltion rannikolta etelään Victorian ja Etelä-Australian osavaltioihin ja rannikkoa pitkin Länsi-Australiaan sekä Tasmaniaan. Lisäksi kultavatsaviheltäjää tavataan Indonesian saaristosta ja Papua-Uudesta-Guineasta. Linnun elinympäristöä ovat sademetsät, malleekasvusto, eukalyptusmetsät ja pensaikot. Toisinaan sitä tavataan puutarhoistakin.
Elintavat

Kultavatsaviheltäjät liikkuvat yleensä pareittain. Linnun äänet ovat melodisia vihellyksiä ja se kuuluu Australian äänekkäimpiin lajeihin. Ravintonaan se käyttää pääasiassa hyönteisiä ja voi syödä myös marjoja. Kultavatsaviheltäjä pyydystää hyönteisiä puiden latvustoista ja pensaikoista ja voi muodostaa sekaparvia yhdessä muiden hyönteisiä syövien lintujen kanssa.
Lajin pesimäkausi kestää syyskuulta tammikuulle. Kultavatsaviheltäjäpariskunta rakentaa oksanhaarukkaan kuppimaisen pesän risuista, puun kuoresta, ruohoista ja hämähäkinseitistä. Pesimäkaudessa on vain yksi pesintä ja naaras munii kahdesta kolmeen munaa. Munien haudonta-aika on hieman yli kaksi viikkoa ja sekä koiras että naaras hautovat munia. Molemmat puolisot osallistuvat myös poikasten ruokintaan hyönteisillä ja marjoilla.
Naaras
Kulttuuripolitiikka

Kulttuuripolitiikka on yhteiskuntapolitiikan osa-alue, jonka tehtävänä on edistää koulutusta sekä taata tieteen ja taiteen toimintaedellytykset. Valtion tasolla virallinen kulttuuripolitiikka pyrkii yleensä ohjaamaan sivistyselämää ja vahvistamaan kansallista identiteettiä. Kulttuuripolitiikka jakautuu koulutuspolitiikkaan, tiedepolitiikkaan, taidepolitiikkaan ja viestintäpolitiikkaan.kenen mukaan?
Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön mukaan kulttuuripolitiikan tavoitteina on edistää taidetta ja kulttuuria, luovaa toimintaa ja taloutta, kulttuurista moninaisuutta, kulttuurin ja tiedon saatavuutta ja saavutettavuutta, sekä vaalia kulttuuriperintöä. Tavoitteisiin pyritään erilaisten hankkeiden, ohjelmien, ohjauksen ja rahoituksen kautta.
Oppiaine

Kulttuuripolitiikka on myös yhteiskuntatieteisiin lukeutuva monitieteinen oppiaine yliopistossa. Oppiaine perustuu humanistiseen ja yhteiskuntatieteelliseen, kulttuuriperinnön ja taiteen hallinnon sekä organisoinnin tutkimukseen. Tieteenalalla tarkastellaan myös muita kulttuuriin liittyviä aiheita, kuten kulttuuri-identiteettiin tai esimerkiksi luovaan työhön ja talouteen liittyviä kysymyksiä.
Kirjallisuutta

Heiskanen, Ilkka & Kangas, Anita & Mitchell, Ritva (toim.): Taiteen ja kulttuurin kentät: Perusrakenteet, hallinta, lainsäädäntö ja uudet haasteet.  (2. laitos (1. laitos 2002))  Helsinki:  Tietosanoma, 2014.  ISBN 978-951-885-336-0
Hnivan

| Hnivan Гнівань |
| --- | --- |
 lippu
 Hnivan
 Koordinaatit: 49.0934°N, 28.3381°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Vinnytsjan alue
Piiri:  Vinnytsjan piiri
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  19,9 km²
Väkiluku (2022)  ():  12 191
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hnivan (ukr. Гнівань) on kaupunki Ukrainan Vinnytsjan alueen Vinnytsjan piirissä. Hnivan sijaitsee Etelä-Bugin varrella, 23 kilometriä alue- ja piirikeskus Ternopilistä etelään. Kaupungissa on rautatieasema.
Tammikuun keskilämpötila on —6,0 ja heinäkuun +18,7 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 544 millimetriä.
Hnivan on mainittu historiallisissa asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1629. Paikkakunnan linnoitus tuhottiin vuonna 1648. Puolan toisessa jaossa (1793) paikkakunta siirtyi Podillian osana Venäjän keisarikunnan hallintaan. Vuonna 1870 paikkakunnan kautta rakennettiin Kiova-Odessa -rautatie. 1800-luvun jälkipuoliskolla paikkakunnan graniittivaroja ryhdyttiin hyödyntämään laajamittaisesti rakentamisessa. 1874 käynnistyi myös sokeritehdas. Kaupungin aseman Hnivan sai vuonna 1981.
Ennen vuoden 2020 aluehallinnollista uudistusta kaupunki oli osa Tyvrivin piiriä. Kesällä 2020 Hnivan liitettiin osaksi Vinnytsjan piiriä.
Ukrainan tilastokeskus arvio kaupungin väkiluvuksi 12 191 asukasta (1.1.2022). Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 12 832. Heistä 74 prosenttia oli etnisesti ukrainalaisia, 17 prosenttia puolalalisia ja 4 prosenttia venäläisiä.
Hnivanin rautatieasema.
Pyhän Josefin kirkko.
Toinen kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hnivan Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine
Kuma-luokka

| Kuma-luokka / 球磨型軽巡洋艦 |
| --- | --- |
 Kuma-luokan tunnistuskuva

Tekniset tiedot
Uppouma:  5 588 t (standardi) 5 926 t (max)
Pituus:  162,1 m (kokonaispituus) 158,6 m (vesiraja)
Leveys:  14,2 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  90 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Meritorjunta:  7 × 140 mm/50 type 3 -tykkiä 8 × 533 mm torpedoputkea 58 × miinaa
Ilmatorjunta:  2 × 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykkiä
Kuma-luokka (jap. 球磨型軽巡洋艦, Kuma gata keijunjōkan) oli keisarillisen Japanin laivaston viiden vuosina 1917-1921 valmistetun aluksen muodostama kevyt risteilijäluokka. Neljä luokan aluksista tuhoutui toisessa maailmansodassa.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuma | Sasebon laivastoarsenaali | 29. elokuuta 1918 | 14. heinäkuuta 1919 | 31. elokuuta 1920 | upotettu 11. tammikuuta 1944 |
| Tama | Mitsubishi, Nagasaki | 10. elokuuta 1918 | 10. helmikuuta 1920 | 29. tammikuuta 1921 | upotettu 25. lokakuuta 1944 |
| Kitakami | Sasebon laivastoarsenaali | 1. syyskuuta 1919 | 3. heinäkuuta 1920 | 15. huhtikuuta 1921 | poistettu alusluettelosta 10. elokuuta 1946 |
| Ōi | Kawasaki, Kōbe | 24. marraskuuta 1919 | 15. heinäkuuta 1920 | 4. toukokuuta 1921 | upotettu 19. heinäkuuta 1944 |
| Kiso | Mitsubishi, Nagasaki | 10. elokuuta 1918 | 14. joulukuuta 1920 | 3. lokakuuta 1921 | upotettu 14. marraskuuta 1944 |
HMS Ardent (1894)

| HMS Ardent |
| --- | --- |
 Ardent

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Chiswick
Kölinlasku:  joulukuu 1893
Laskettu vesille:  16. lokakuuta 1894
Palveluskäyttöön:  25. maaliskuuta 1895
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1911
Tekniset tiedot
Uppouma:  269 t
Pituus:  61,11 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,79 m
Syväys:  2,16 m
Koneteho:  4 000 ihp
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  53
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 x 18" torpedoputkea
HMS Ardent oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen toimitusajaksi määrättiin 13 kuukautta. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 297 ja se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1894 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin tytär rouva C. T. Cornish. Alus valmistui 25. maaliskuuta 1895.
Palvelus

HMS Ardent liitettiin huhtikuussa 1895 Välimeren laivastoon ja vuosikymmenen lopulla alus oli HMS Ramilliesin emälaivana. Sitä käytettiin myös lämmittäjien koulutuksessa. Alus myytiin romutettavaksi 10. lokakuuta 1911.
HNIW

| HNIW |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,4,6,8,10,12-heksaanitroheksa-atsaisowurtsitaani
CAS-numero:  135285-90-4
PubChem CID:  9889323
SMILES:  C12C3N(C4C(N3[N+](=O)[O-])N(C(N1[N+](=O)[O-])C(N2[N+](=O)[O-])N4[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6N12O12
Moolimassa:  438,185 g/mol
Tiheys:  2,044 g/cm3
HNIW tai CL-20 on sama kuin 2,4,6,8,10,12-heksaanitroheksa-atsaisowurtsitaani, nitramiiniräjähde, jota pidetään liian epävakaana ja räjähdysherkkänä sotilaskäyttöön, mutta HMX:ään sekoitettuna se on yhtä vakaata kuin HMX.
HNIW kehitettiin Yhdysvaltain laivaston Naval Air Weapons Station China Lake -keskuksessa vuonna 1986. Laivasto on kiinnostunut käyttämään sitä rakettimoottoreissa pienemmän savunmuodostuksen vuoksi, mutta yhdistettä ei ole otettu käyttöön.
CL-20 on valkoista jauhetta. Se alkaa hajoamisen –215 °C:n lämpötilassa. Se liukenee asetoniin, estereihin ja eetterihin mutta ei veteen eikä aromaattisiin yhdisteisiin. CL-20:ä valmistetaan nykyisin myös Ranskassa. Sen hinta on yli tuhat euroa kilolta, joten useimmissa sovelluksissa se ei ole varteenotettava vaihtoehto.
Aiheesta muualla

Analysis of CL-20 in Environmental Matrices: Water and Soil
Hittejä, kersantti Karoliina!

| Hittejä, kersantti Karoliina! Popeda |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1981-1997
 Julkaistu: 27. lokakuuta 1997 4. joulukuuta 1998 (uusintapainos)
 Tuottaja(t): kts. kyseinen albumi
 Tyylilaji: Suomirock
 Kesto: 66.28
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi: 8. (lokakuu 1997)
Popedan muut julkaisut
| 500 cc 1997 | Hittejä, kersantti Karoliina! 1997 | Vieraissa 1999 |
Hittejä, kersantti Karoliina!, 20 kaikkien aikojen kovinta Popeda-hittiä (POKOCD 203), on suomalaisen Popeda -yhtyeen kolmas kokoelmalevy. Se julkaistiin 27. lokakuuta 1997.
Joulukuussa 1998 levystä julkaistiin rajoitettu erikoispainos, jossa oli mukana Popedan 20-vuotisjuhlakonsertissa Tullikamarin Pakkahuoneella Tampereella äänitetty live-CD.
Konsertissa vierailevina solisteina toimivat muun muassa Olli Lindholm, Dave Lindholm sekä Moog Konttinen ja soittivat kaikki yhtyeen aiempiin kokoonpanoihin kuuluneet muusikot, lukuun ottamatta vuonna 1986 kuollutta Arwo Mikkosta sekä basisti Risto “Eebo“ Lehtistä, joka omien sanojensa mukaan oli esiintymisen loppupuolella menossa lavalle mutta tungoksesta johtuen ei sinne päässyt.
Kappaleet > CD 1

Kersantti Karoliina - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. M. Sundqvist) - 2'58 (1992)
Matkalla Alabamaan - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. T. Mikkonen) - 2'58 (1984)
Tahdotko mut tosiaan - (Säv./sov. M. Petander, san. P. Hanhiniemi) - 3'40 (1994)
Kaasua, komisario Peppone! - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. T. Mikkonen) - 3'16 (1983)
Mää ja Tapparan mies - (Tomahawk Kid) - (Harvey-McKenna-Batchelor, suom. san. J. Leskinen; Eiger/Panache Music/Warner Chappel Scandinavia Ab) - 4'04 (1992)
Lämmää päähän - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi) - 3'19 (1995)
Punaista ja makeaa - (Säv./sov. M. Petander, san. P. Mustajärvi) - 2'52 (1992)
Delilah - (Säv./sov. Les Reed/Barry Mason, suom. san. P. Reponen) - 3'15, (1983)
Kuuma kesä - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi) - 3'01 (1985)
Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen) - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi & M. Sundqvist) - 3'22 (1984)
Mustameri ja mies - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi) - 3'32 (1997)
Yö - (Säv./sov. T. Mikkonen, san. P. Mustajärvi) - 3'59 (1982)
Kellot lyö - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi & V-P. Hautamäki) - 3'57 (1986)
Oodi makkaralle - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi) - 2'50 (1994)
Repe ja Lissu - (Säv./sov. M. Petander, san. P. Mustajärvi) - 3'38 (1992)
Maailmankaikkeuden suvijenkka - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi) - 2'48 (1987)
Palle and the boys - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi & T. Mikkonen) - 3'29 (1984)
Kuulat sekaisin - (Säv./sov. V-P. Hautamäki, san. P. Mustajärvi & T. Mikkonen) - 3'08 (1982)
Siankorvaa ja raanavettä - (Säv./sov. V-P. Hautamäki & M. Sundqvist, san. M. Sundqvist) - 2'45 (1994)
Da Da - (Säv./sov. E. Lehtinen, san. P. Mustajärvi) - 2'47 (1981)
Kappaleet > CD 2 (live)

Synnyimme lähtemään
20 vuotta sikana
Yö (Solistina Olli Lindholm)
Jos joet olis... (Solistina Dave Lindholm)
Palle & The Boys
Roudari hani (Roadrunner) (Solistina Raaka-Arska)
Vankilalaulu (Solistina Moog Konttinen)
Muumi muumi (Solistina Moog Konttinen)
Heavy lutaa (Solisteina Simo Frangén ja Pasi Heikura)
Tahdotko mut tosiaan (Solistina Pauli Hanhiniemi)
Kaasua, komisaario Peppone
Bublipax
Kun mies unelmoi (Solistina Costello Hautamäki)
Erotomania (Solistina Costello Hautamäki)
Kipsi (Gypsy)
Kovan pojan blues (Solistina Heikki Salo)
Da da (Solisteina Vesku Jokinen ja Pauli Hanhiniemi)
Matkalla Alabamaan
Tuotanto

Jee-Jee Music Oy: 1, 2, 4, 7, 9, 10, 12, 13, 15, 16, 17, 18, 20
Poplandia Music Oy: 3, 6, 11, 14, 19
Irma Hirsjärvi

| Irma Hirsjärvi |
| --- | --- |
 Finnconissa 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1960 (ikä 64)
Kansalaisuus:  suomalainen
Siviilisääty:  naimisissa
Lapset:  kaksi lasta
Aiheesta muualla
Kotisivu
Irma Maria ”Ipa” Hirsjärvi (o.s. Kantola, s. 12. heinäkuuta 1960 Juva) on suomalainen poliitikko ja nykykulttuurin tutkija, joka väitteli vuonna 2009 tohtoriksi aiheesta Faniuden siirtymiä: Suomalaisen science fiction -fandomin verkostot. Hirsjärvi on toiminut pitkään suomalaisessa science fiction -fandomissa. Hän oli mukana järjestämässä Jyväskylän Finnconeja lähes kymmenen vuoden ajan ja vuonna 2012 hän oli Finnconin kotimainen kunniavieras.
Elämä ja ura

Irma Hirsjärvi on valmistunut kirjastovirkailijaksi 1982. Hän on valmistunut kirjallisuuden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1994 ja väitellyt Jyväskylän yliopiston nykykulttuurin tutkimuskeskuksessa vuonna 2009. Hän on työskennellyt kouluissa, korkeakouluissa ja kansainvälisissä hankkeissa opettajana, luennoitsijana, kehittämis- ja tutkimushankkeiden vetäjänä ja tutkijana. Nykyisin hän on Jyväskylän kaupunginvaltuutettu, Keski-Suomen aluevaltuutettu ja sen tarkastuslautakunnan varapuheenjohtaja, sekä valtakunnallisen työttömien keskusjärjestön puheenjohtaja. Hän on myös Keski-Suomen vasemmistonaisten varapuheenjohtaja. Hirsjärvi asuu Jyväskylässä miehensä kanssa. Hänellä on kaksi aikuista lasta.
Hirsjärvellä on lukuisia julkaisuja tieteiskirjallisuudesta, luovasta kirjoittamisesta ja faniudesta sekä median vastaanotosta. Hän on tehnyt useita aluekehittämis-, tutkimus- ja kulttuurin kehittämishankkeita. Hän on Suomen science fiction- ja fantasiatutkimuksen seura Finfar ry:n perustajajäsen. Hirsjärvi on ollut Jyväskylän science fiction -seuran jäsen vuodesta 1989 ja toimi seuran puheenjohtajana 1998–2005 ja 2023-. Hän oli Finncon-yhdistyksen perustajajäsen ja puheenjohtaja 2003–2004 ja 2006–2010. Keski-Suomen kirjailijat ry:ssä hän on toiminut vuodesta 1992. Hirsjärvi on kirjoittanut novelleja ja runoja sekä käsikirjoituksia televisioon ja radioon. Hän on opettanut luovaa kirjoittamista avoimessa yliopistossa, kesäyliopistossa ja Suomen tieteis- ja fantasiakirjoittajien kursseilla.
Hirsjärvi on toiminut Jyväskylän Kesä ry:n ja Jyväskylän festivaalit ry:n ohjelmatehtävissä 1992–2007. Kääntöpiiri-lehden toimituskunnassa hän oli vuosina 1992–1995. Hirsjärvi on toiminut Vasemmistoliiton paikallisjärjestöjen luottamustehtävissä Keski-Suomessa vuodesta 2012, muun muassa Keski-Suomen vasemmistonaisten puhenaisena. Hän on ollut Vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2012 kuntavaaleista lähtien. Tuolloin hän sai 153 ääntä ja ensimmäisen varavaltuutetun sijan.
Lisäksi Irma Hirsjärvi on työskennellyt käsikirjoittajana Salatut elämät -televisiosarjassa.