George Orwell
Elämä ja kirjallinen ura

Orwell (oikealta nimeltään Eric Blair) syntyi Motiharissa Bengalissa vuonna 1903 brittiläisen siirtomaabyrokraatin Richard Blairin ja Ida Limouzinin toiseksi lapseksi. Vuonna 1904 Ida muutti lasten kanssa Englantiin, missä perheeseen syntyi vielä yksi lapsi. Richard Blair palasi Intiasta Englantiin vuonna 1912. Eric pantiin Englannissa kalliiseen valmistavaan kouluun, jotta hän pääsisi myöhemmin Etoniin tai Harrow’hun.
Orwell kävi Etonin sisäoppilaitoksen King’s Collegea vuodet 1917–1921. Hän valmistui 12. parhaana 13 oppilaan luokassaan. Urheilussa hän menestyi hyvin.
Etonista valmistumisensa jälkeen Orwell muutti Burmaan työskentelemään apulaispoliisitarkastajana Intian brittiläisissä poliisivoimissa. Hän kertoi tunteneensa burmalaisten vihanneen häntä ja alkoi nähdä brittien siirtomaavallan hyväksikäyttämisen muotona. Orwell kirjoitti kokemustensa pohjalta myöhemmin fiktiivisen romaanin Päivät Burmassa, jossa kerrotaan Burmassa asuvan englantilaisen puukauppiaan karusta ja epätyydyttävästä elämästä.
Orwell jätti Burman poliisivoimat saadakseen kirjoittaa, omien sanojensa mukaan aluksi egoismin ja esteetiikan kaipuun vuoksi. Vuodesta 1936 alkaen hänen motiivikseen tuli totalitarismin vastustaminen ja demokraattisen sosialismin puolustaminen.
Orwell asui vuodesta 1927 alkaen aluksi Lontoossa ja Pariisissa, opettaen ja kirjoittaen lehtiin. Vuoden 1930 jälkeen Orwell asui Lontoossa sukunsa tuen varassa ja kirjoitti jatkuvasti. Orwellin omaan elämään perustuva romaani Puilla paljailla Pariisissa ja Lontoossa (1933) sai hyvät arvostelut ja myi hyvin. Orwell ei kuitenkaan vaurastunut kirjoittamisella, vaan joutui työskentelemään esimerkiksi yksityisopettajana, yksityiskoulun opettajana ja kirjakaupan myyjänä. Hän meni vuonna 1936 naimisiin Eileen O’Shaugnessyn kanssa. Onnellinen liitto päättyi Eileenin kuolemaan vuonna 1945.
Orwellin varhaiset romaanit Puilla paljailla Pariisissa ja Lontoossa (1933), Päivät Burmassa (1934), A Clergyman’s Daughter (1935) ja Eläköön tuonenkielo (1936) kertovat vakiintuneista tavoista vapautumisen vaikeudesta. Orwell ei ollut itse tyytyväinen niihin.
Sosialistinen Left Book Club palkkasi Orwellin kirjoittamaan raportin Englannin hiilikaivostyöläisistä. Tuloksena oli kirja Tie Wiganin aallonmurtajalle (1937), joka sai paljon huomiota ja kiitosta.
Orwell osallistui vuonna 1937 vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella. Hän soti neljä kuukautta Aragonian rintamalla anarkistien kanssa yhteistyössä toimineen trotskilaisen POUM-puolueen miliisijoukoissa. Barcelonan toukokuuksi kutsutun valtataistelun jälkeen stalinistinen Espanjan kommunistipuolue kuitenkin aloitti puhdistuksen POUMia ja muita poliittisesti ”harhaoppisina” pitämiään liittolaisia vastaan. Kaulaan haavoittunut Orwell pelastui täpärästi kommunistien kynsistä ja palasi Englantiin. Kotiin palattuaan hän kirjoitti kirjan Katalonia, Katalonia (1938), jossa hän kuvaa kokemuksiaan sodassa ja tasavaltalaisten poliittisia ristiriitoja.
Sotavuosina 1941–1943 Orwell tuotti BBC:n radion sotalähetyksiä Intiaan. Vuonna 1943 Orwellista tuli vasemmistolaisen viikkolehden Tribunen kirjallisuustoimittaja. Vuonna 1945 hän vietti kolme kuukautta Ranskassa, Saksassa ja Itävallassa sotakirjeenvaihtajana.
Vuonna 1945 Orwellilta julkaistiin romaani Eläinten vallankumous. Teos on poliittinen faabeli, joka kuvaa maatilan eläinten kautta Stalinin petosta vallankumouksen jälkeisellä Venäjällä. Teos teki Orwellista tunnetun ja antoi hänelle taloudellista turvaa. Vuonna 1949 Orwell julkaisi teoksensa Vuonna 1984, joka kuvaa totalitaristista tulevaisuutta. Kirja herätti paljon huomiota, ja monet sen termeistä, kuten isoveli ja uuskieli, tulivat yleiseen käyttöön. Kyseisenlaista yhteiskuntaa kutsutaan orwellilaiseksi.
Orwell asui viimeisinä vuosinaan Sisä-Hebrideillä. Orwell sairasti tuberkuloosia ja kuoli 21. tammikuuta 1950.