stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sarah Vaughan
Laulajanura

Sarah Vaughan aloitti musiikkiharrastuksen jo lapsena. Hän soitti pianoa ja lauloi muun muassa kirkon tilaisuuksissa kotiseudullaan Newarkissa. Muiden yllyttämänä hän osallistui vuonna 1943 New Yorkin Apollo-teatterissa pidettyihin kykyjenetsintäkilpailuun ja voitti sen laulamalla jazzstandardin ”Body and Soul”. Sen kuultuaan Billy Eckstine suositteli Vaughania esimiehelleen Earl Hinesille, jonka yhtyeessä soittivat tuolloin muun muassa Charlie Parker ja Dizzy Gillespie. Pian Vaughan sai paikan Eckstinen uuden big bandin laulajana vuosiksi 1944–1945. Seuraavaksi Vaughan oli joitakin kuukausia basisti John Kirbyn sekstetin solistina kunnes antautui soolouralle jazz- ja viihdemusiikin laulajana. Ura vei hänet yhä useammin radioon, televisioon ja levytysstudioihin. Vaughan levytti paljon Mercury Recordsille ja sen EmArcy-merkille vuosina 1954–1963, säestäjinään muun muassa Clifford Brown ja Count Basie. Hän esiintyi usein duettona yhdessä Billy Eckstinen kanssa.
1950-luvulla Sarah Vaughan teki kiertueita lähinnä oman trionsa kanssa. 1960-luvun puolivälissä hänen suosionsa laski, ja tuottelias levytysura sai jatkoa vasta 1971 mutta kesti sitten hänen elämänsä loppuun asti. 1980-luvulla hän esiintyi usein sinfoniaorkestereiden kanssa ja levytti South Pacific -musikaalin yhdessä Kiri Te Kanawan ja José Carrerasin kanssa. Hänen ehkä erikoisin levytyshankkeensa The Planet Is Alive... Let It Live koostui paavi Johannes Paavali II:n runoihin perustuvista lauluista, joiden englanninkieliset tekstit teki Gene Lees ja sävelmistä vastasi joukko italialaisia säveltäjiä.
Yksityiselämä

Vaughan oli kolmesti naimisissa ja hänellä oli adoptoitu tytär. Hän kuoli keuhkosyöpään hieman sen jälkeen kuin oli täyttänyt 66 vuotta.
Vaughan Suomessa

Sarah Vaughan esiintyi Suomessa Hesperia Night Clubissa lokakuussa 1978. TV1:n Viihdetoimitus teki hänen konsertistaan televisio-ohjelman, joka esitettiin ensi kerran Yle TV1:llä 9. joulukuuta 1978 ja viimeksi Yle Teemalla 2014. Ohjelman ohjasi Erkki Pohjanheimo.
Vaughan esiintyi myös kesän 1984 Pori Jazzeilla, jossa Sarah Vaughan ja Paquito D’Rivera kuulivat 16-vuotiaan Severi Pyysalon vibrafoninsoittoa ja pyysivät häntä soittamaan omissa esityksissään.
Diskografia > Studioalbumit

| Albumi | Vuosi | Levymerkki |
| --- | --- | --- |
| Sarah Vaughan and Her All-Stars | 1944 | Continental |
| Hot Jazz | 1953 | Remington |
| The Divine Sarah Sings - EP | 1954 | Mercury |
| Sarah Vaughan with Clifford Brown | 1954 | EmArcy |
| In the Land of Hi-Fi | 1955 | EmArcy |
| My Kinda Love | 1955 | MGM E3274 |
| Sarah Vaughan in Hi-Fi | 1955 | Columbia |
| After Hours | 1955 | Columbia |
| Sassy | 1956 | EmArcy |
| Swingin’ Easy | 1957 | EmArcy |
| Sarah Vaughan and Billy Eckstine Sing the Best of Irving Berlin | 1957 | Mercury |
| Sarah Vaughan Sings Broadway: Great Songs from Hit Shows | 1957 | Mercury |
| Sarah Vaughan Sings George Gershwin | 1958 | EmArcy |
| No Count Sarah (Count Basien orkesterin kanssa) | 1958 | EmArcy |
| Vaughan and Violins | 1959 | Mercury |
| The Magic of Sarah Vaughan | 1959 | Mercury |
| Close to You | 1960 | Mercury |
| Dreamy | 1960 | Roulette |
| The Divine One | 1961 | Roulette |
| The Explosive Side of Sarah Vaughan | 1961 | Roulette |
| Count Basie / Sarah Vaughan | 1961 | Roulette |
| After Hours | 1961 | Roulette |
| You’re Mine You | 1962 | Roulette |
| Sarah + 2 | 1962 | Roulette |
| Sarah Sings Soulfully | 1963 | Roulette |
| Snowbound | 1963 | Roulette |
| We Three (Joe Williamsin ja Dinah Washingtonin kanssa) | 1963 | Roulette |
| The World of Sarah Vaughan | 1963 | Roulette |
| Sweet ’n’ Sassy | 1963 | Roulette |
| Star Eyes | 1963 | Roulette |
| Sarah Slightly Classical | 1963 | Roulette |
| Sarah Vaughan - EP (Quincy Jonesin orkesterin kanssa) | 1963 | Mercury |
| The Lonely Hours | 1964 | Roulette |
| Vaughan with Voices | 1964 | Mercury |
| ¡Viva! Vaughan | 1965 | Mercury |
| Sarah Vaughan Sings the Mancini Songbook | 1965 | Mercury |
| Pop Artistry of Sarah Vaughan | 1966 | Mercury |
| The New Scene | 1966 | Mercury |
| It’s a Man’s World | 1967 | Mercury |
| Sassy Swings Again | 1967 | Mercury |
| A Time in My Life | 1971 | Mainstream |
| Sarah Vaughan with Michel Legrand | 1972 | Mainstream |
| Feelin’ Good | 1972 | Mainstream |
| Send in the Clowns | 1974 | Mainstream |
| I Love Brazil! | 1977 | Pablo |
| How Long Has This Been Going On? | 1978 | Pablo |
| The Duke Ellington Songbook, Vol. 1 | 1979 | Pablo |
| The Duke Ellington Songbook, Vol. 2 | 1979 | Pablo |
| Copacabana | 1979 | Pablo |
| Songs of The Beatles | 1981 | Atlantic |
| Send in the Clowns (Count Basien orkesterin kanssa) | 1981 | Pablo |
| Crazy and Mixed Up | 1982 | Pablo |
| The Planet Is Alive... Let it Live! (aka The Mystery of Man) | 1984 | Kokopelli |
| Brazilian Romance | 1987 | Columbia |
Diskografia > Livealbumit

| Albumi | Vuosi | Levymerkki | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| At Mister Kelly's | 1957 | Mercury | valittiin kirjaan 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään |
| After Hours at the London House | 1959 | Mercury |  |
| Sassy Swings the Tivoli | 1963 | Mercury |  |
| Live in Japan | 1973 | Mainstream |  |
| Sarah Vaughan with the Jimmy Rowles Quintet | 1975 | Mainstream |  |
| Ronnie Scott’s Presents Sarah Vaughan Live | 1977 | Pye |  |
| Gershwin Live! (Michael Tilson Thomasin ja Los Angelesin filharmonikkojen kanssa) | 1982 | Columbia | voitti Grammy-palkinnon |
| In the City of Lights | 1999 | Justin Time | levytetty 1985, julkaistu postuumisti |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarah Vaughan Wikimedia Commonsissa
Puja

Historia
Jumalat
Suuntaukset
Mytologia
Uskomukset ja tavat
Dharma
Artha
Kaama
Mokša
Karma
Samsara
Jooga
Bhakti
Mayasura
Puja
Mandir
Suuntaukset
Shaivismi
Vaishnavismi
Veerashaivismi
Smartismi
Reformihindulaisuus
muut suuntaukset
Tekstit
Veda-kirjat
Upanishad
Ramayana
Mahabharata
Bhagavad Gita
Purana
muut tekstit
Katso myös
Krishna-liike
Kastilaitos
Kalenteri
Hindulaisuuden kritiikki
malline: näytä • keskustele •
Osa artikkelisarjaa
Puja tai Pooja (devanagari: पूजा) on uskonnollinen rituaali, jota hindulaiset suorittavat useissa tilanteissa rukoillakseen tai osoittaakseen kunnioitusta jumalille tai jumalattarille. Useimmat aktiivisista hinduista rukoilevat kerran päivässä. Puja pitäisi suorittaa suihkun tai kylvyn jälkeen ja suositellaan, ettei syötäisi ennen rituaalia, jotta saavutettaisiin puhtaus ja täysi keskittyminen (dhyana). Pujoja voi olla myös erilaisia päivittäisten rituaalien lisäksi. Näihin lukeutuvat Durga Puja, Pongal Puja ja Lakshmi Puja. Lisäksi on muita erilaisille uskonnollisille tilanteille.
Pujaan kuuluu kolme osaa: jumalan kuvan näkeminen, lahjojen (kukkien ja ruoan) uhraaminen jumalalle ja pyhitetyn ruoan saaminen ja nauttiminen.

Puja ja Pooja ovat myös suosittuja naisten nimiä hindujen keskuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puja Wikimedia Commonsissa
Puisto-osasto

| Puisto-osasto> Parks and Recreation |
| --- | --- |

Tyyli:  komedia
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Greg Daniels Michael Schur
Pääosissa:  Amy Poehler Rashida Jones Aziz Ansari Nick Offerman Aubrey Plaza Chris Pratt Adam Scott (kausi 2–) Rob Lowe (kausi 2–) Jim O'Heir Retta Paul Schneider (kaudet 1–2)
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   NBC  MTV3 Komedia
Esitetty:  9. huhtikuuta 2009 – 24. helmikuuta 2015
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  125
Tuotanto
Tuottaja(t):  Morgan Sackett Amy Poehler
Tuotantoyhtiö(t):  Deedle-Dee Productions Schur Films Polka Dot Pictures
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Puisto-osasto (Parks and Recreation) on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka ensiesitys oli NBC-kanavalla huhtikuussa 2009. Sen loivat Konttorin amerikkalaisversion tekijät Greg Daniels ja Michael Schur. Sarja seuraa Amy Poehlerin esittämää virkamiestä Leslie Knopea ja hänen työtovereitaan fiktiivisessä Pawneen kaupungissa Indianassa.
Sarja on Konttorin tavoin mockumentary eli pseudodokumentti. Pääosaa esittänyt Amy Poehler oli myös toinen sarjan tuottajista ja hän käsikirjoitti osan jaksoista. Sarja oli Emmy-ehdokkaana muun muassa parhaan komediasarjan ja parhaan näyttelijän (Poehler) kategorioissa.
Sarjaa tehtiin kaikkiaan seitsemän tuotantokautta. Suomessa MTV3 Komedia alkoi esittää sarjaa tammikuussa 2011.
Aiheesta muualla

Sarjan viralliset sivut (englanniksi)
Puisto-osasto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rachel Imison

| Mitalit> Maa:   Australia.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | Maahockey |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Utrecht 1998 | Maahockey |  |
|  Hopeaa | Madrid 2006 | Maahockey |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Kuala Lumpur 1998 | Maahockey |  |
|  Kultaa | Melbourne 2006 | Maahockey |  |
|  Pronssia | Manchester 2002 | Maahockey |  |
Rachel Anne Imison (s. 16. joulukuuta 1978 Palmerston North, Manawatu-Wanganui, Uusi-Seelanti) on australialainen maahockeypelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän voitti Australian maajoukkueen ykkösmaalivahtina olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja kuului olympiajoukkueeseen myös Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008, joissa molemmissa Australia sijoittui viidenneksi. Hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa kahdesti ja kuului kolme kertaa Champions Trophyn voittajajoukkueeseen.
Prakunjärvi

| Prakunjärvi Гнилое, Gniloje |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Koordinaatit:  62°11′58″N, 30°56′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Jänisjoen vesistöalue Juuvanjoen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Ylänjoki
Laskujoki:  Ylänjoki Juuvanjokeen
Järvinumero:  01040300211102000013377
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135 m  
Pituus:  4,3 km  
Leveys:  0,43 km  
Pinta-ala:  1,2 km²  
Saaria:  8
 fiPrakunjärvi 
Prakunjärvi (ven. Гнилое, Пракюнъярви, Пракюн-ярви, Gniloje, Prakjunjarvi) on Venäjällä Karjalan tasavalta Suojärven piiri sijaitseva järvi, jonka laskujoki Ylänjoki yhtyy Juuvanjokeen .
Maantietoa

Prakunjärvi on 4,3 kilometriä pitkä, alle puoli kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 120 hehtaaria. Järvi sijaitsee asumattomalla metsäalueella, vaikka viereisellä järvellä on aikoinaan sijainnut kylä. Järvessä on vähintään kahdeksan saarta. Monet sen rannoista ovat suomaata ja järven pohjoispään lahti on kasvamassa umpeen. Järvi on muodostunut luode-kaakko- suuntaisen laakson kaakkoispuolelle. Laaksossa virtaa järven 12 kilometriä pitkä läpivirtausjoki Ylänjoki (ven. Юлянйоки, Juljanjoki ) . Lähin asuttu paikka Värtsilä (ven. Вяртсиля, Vjartsilja) sijaitsee 13 kilometriä länteen päin.
Järven venäläinen nimi Gniloje tarkoittaa mädännyttä tai lahonnutta. Kuvaava suomennos voisi olla ”Mätäjärvi”.
Vesistösuhteita

Prakunjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Juuvanjoen valuma-alueella se sijaitsee. Juuvanjoki yhtyy Jänisjokeen aivan Suomen rajalla. Tämän jälkeen Jänisjoki virtaa Jänisjärven läpi laskien lopulta Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Järven läpi virtaava Ylänjoki, joka 12 kilometrisenä alkaa etelämpänä vedenjakaja-alueelta, joka vanhoissa suomalaisissa kartoissa on Lutikkavaaran pohjoisrinteitä (205 metriä mpy.). Ylänjoki alkaa puromaisena uomana vaaran itäpuolelta ja laskee lähes mutkittelematta Juuvanjoelle asti. Ylänjoen vesireitillä on muutama sivu-uoma, jotka kaikki laskevat Prakunjärveen. Järven keskikohdille siihen laskee idästä tuleva puro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Matalajärvi (ven. Круглое, Krugloje) ja Mustalampi. Järven pohjoisrantaan tule oja Laihalammesta. Muut purot ovat järvettömiä. Ylänjoki yhtyy Juuvanjokeen siinä olevassa suvantolammessa, josta on vielä 21 kilometriä Jänisjoelle.
Lähteitä > Huomioita

1 2 3  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Гнилое (озеро, Карелия).
1 2 3 4  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
↑  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Юлянйоки.
Käännös suomeksi
Pohjois-Makedonian kansanterveyslaitos

| Pohjois-Makedonian kansanterveyslaitos Институтот за јавно здравје на Република Северна Македонија> Tutkimuslaitoksen tiedot |
| --- | --- |
Perustettu:  1924
Sijainti:  Skopje, Pohjois-Makedonia
Pääkonttori:  ул. 50 Дивизија бр. 6, 1000 Скопје, Република Северна Македонија 41.9907°N, 21.4245°E
Ministeriö:  Pohjois-Makedonian terveysministeriö
Tutkimusala:  kansanterveys
Työntekijöiden määrä:  noin 135 päätoimista ja 40 määräaikaista työntekijää
Johtaja:  Shaban Mehmeti
Pohjois-Makedonian kansanterveyslaitos (mak. Институтот за јавно здравје на Република Северна Македонија, Institutot za javno zdravje na Respublika Severna Makedonija, lyhennys ЈЗУ ИЈЗ; engl. Institute of Public Health of North Macedonia, IPH) on Pohjois-Makedonian pääkaupungissa Skopjessa sijaitsevasta päätoimipaikasta käsin toimiva valtiollinen kansanterveyden tutkimuslaitos. Laitokseen kuuluu lisäksi kymmenen alueellista kansanterveyskeskusta.
Pohjois-Makedonian kansanterveyslaitoksen alkuna oli vuonna 1924 Skopjeen perustettu Hygienian laitos. Nykynimensä laitos sai vuonna 2009.
Pohjois-Makedonian kansanterveyslaitos on tuottanut asiantuntemusta esimerkiksi vuonna 2020 yhteistyössä Maailman terveysjärjestön (WHO) kanssa perustettuun Pohjois-Makedonian epidemioiden ja kansanterveyden operaatiokeskukseen, ja viestii muun muassa Pohjois-Makedonian Covid-19-tilanteesta.
Aiheesta muualla

Pohjois-Makedonian kansanterveyslaitoksen kotisivut (englanniksi) (iph.mk)
North Macedonia (Pohjois-Makedonian Covid-19 tilanne) (englanniksi) (who.int)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
Saïf Ghezal

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 30. kesäkuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: M'saken, Tunisia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Junioriseurat
1990–2001:  Étoile Sahel
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2013 |  Étoile Sahel  BSC Young Boys  Al-Ahli SC  Étoile Sahel  FC Thun | 132 (5) 62 (9) 4 (0) 19 (1) 7 (0) |
Maajoukkue
| 2008–2009 |  Tunisia | 19 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Saïf Ghezal (arab. سيف غزال‎, Saïf Ghzal, s. 30. kesäkuuta 1981 M'saken) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on valmentanut vuodesta 2021 lähtien Stade Gabèsienia.
Ura

Ghezal aloitti jalkapalloilun nuorena muutettuaan M'sakenista Sousseen, jossa hän liittyi 9-vuotiaana Étoile Sahelin junioreihin. Ghezal nousi junioreissa vakiopuolustajiin ja sai pian kutsun edustusjoukkueeseen vuonna 2001. Muutaman kauden jälkeen hän nousi Sahelin vakiopuolustajiin, erityisesti voitettuaan Afrikan Cup-voittajien cupin vuonna 2003. Sittemmin Ghezal on voittanut muun muassa Tunisian liigacupin, Tunisian mestaruuden ja Afrikan Mestarien liigan.
Vuoden 2008 tammikuussa hän siirtyi kahden ja puolen vuoden sopimuksella Sveitsiin BSC Young Boysien riveihin. Ghezal kuului joukkueen vakiopuolustajiin, mutta päätti siirtyä lähes kahden ja puolen kauden jälkeen saudiarabialaiseen Al-Ahliin joulukuussa 2009. Ghezal allekirjoitti puolentoista vuoden sopimuksen.
Kesäkuussa 2010 Ghezalin oli tarkoitus siirtyä kahden vuoden sopimuksella Club Africainiin, mutta olikin myöhemmin allekirjoittanut kolmen vuoden sopimuksen entisen seuransa Etoile Sahelin kanssa.
Elokuussa 2011 Ghezal allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen sveitsiläisen FC Thunin kanssa.
Tilastot

| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurocup> Ottelut | Eurocup> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ES Sahel | 2001–2003 | 27 | 0 | - | - | - | - | 27 | 0 |
| ES Sahel | 2003–2004 | 24 | 1 | - | - | 8 | 1 | 31 | 2 |
| ES Sahel | 2004–2005 | 24 | 1 | - | - | 15 | 0 | 39 | 1 |
| ES Sahel | 2005–2006 | 23 | 0 | - | - | - | - | 23 | 0 |
| ES Sahel | 2006–2007 | 24 | 1 | - | - | 14 | 0 | 38 | 1 |
| ES Sahel | 2007 | 10 | 2 | - | - | 3 | 0 | 13 | 2 |
| ES Sahel | Yhteensä | 132 | 5 | - | - | 40 | 1 | 172 | 6 |
| Young Boys | 2007–2008 | 15 | 3 | - | - | - | - | 15 | 3 |
| Young Boys | 2008–2009 | 30 | 4 | - | - | 4 | 0 | 34 | 4 |
| Young Boys | 2009 | 17 | 2 | - | - | 2 | 0 | 19 | 2 |
| Young Boys | Yhteensä | 62 | 9 | - | - | 6 | 0 | 68 | 9 |
| Al-Ahli | 2009–2010 | 4 | 0 | - | - | - | - | 4 | 0 |
| Al-Ahli | Yhteensä | 4 | 0 | - | - | - | - | 4 | 0 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 198 | 14 | - | - | 46 | 1 | 244 | 15 |
Saavutukset

Afrikan Mestarien liiga: 2007
Tunisian-mestaruus: 2007
Afrikan Confederation Cup: 2006
Tunisian liigacup: 2005
Afrikan Cup-voittajien cup: 2003
Aiheesta muualla

Transfermarkt[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Weltfussball (saksaksi)
National Football Teams
Ghezal ES Sahelin sivustolla (ranskaksi)
Saïf Ghezal Young Boysien sivustolla[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kasraoui |
2 Ghezal |
3 Haggui |
4 al-Abdi |
5 El Bekri |
6 Felhi |
7 Ben Saada |
8 Nafti |
9 Chikhaoui |
10 Zaïem |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Ben Frej |
14 Zouaghi |
15 Jaïdi |
16 Mathlouthi |
17 Jemâa |
18 Mikari |
19 Meriah |
20 Ben Dhifallah |
21 Traoui |
22 Nefzi |
23 Chermiti |
Valmentaja Lemerre
Scooby-Doo ja saaren zombiet

| Scooby-Doo ja saaren zombiet> Scooby-Doo on Zombie Island |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jim Stenstrum Hiroshi Aoyama Kazumi Fukushima
Käsikirjoittaja:  Glenn Leopold Davis Doi
Tuottaja:  Cosmo Anzilotti Jean MacCurdy Victoria McCollum Davis Doi
Säveltäjä:  Steven Bramson Glenn Leopold David Mook Tom Snow
Leikkaaja:  Paul Douglas
Pääosat:  Scott Innes Billy West Mary Kay Bergman Frank Welker B. J. Ward
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Hanna-Barbera Warner Bros. Animation
Levittäjä:  Warner Bros. Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:   22. helmikuuta 1998  27. maaliskuuta 2004
Kesto:  76 min.
Alkuperäiskieli:  Englanti
Seuraaja:  Scooby-Doo ja noidan haamu
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Scooby-Doo ja saaren zombiet (Scooby-Doo on Zombie Island. Esitetty Suomessa myös nimellä Scooby-Doo zombiesaarella) on vuonna 1998 suoraan videolle julkaistu animaatioelokuva. Se oli samalla järjestyksessään ensimmäinen suoraan videolle tai DVD:lle julkaistu Scooby-Doon elokuvasarjassa, jonka se myös aloitti. Elokuvan ohjasi Jim Stenstrum ja pääosassa ääninäyttelivät Scott Innes, Billy West, Mary Kay Bergman, Frank Welker ja B.J. Ward. Mukana olivat myös Adrienne Barbeau ja Mark Hamill. Elokuva oli omistettu edesmenneelle Don Messickille, joka toimi Scooby-Doon alkuperäisenä äänenä aina kuolemaansa asti. Se oli myös Warner Bros. Animationin ensimmäinen tuottama Scooby-Doo-aiheinen elokuva.
Juoni

Elokuva alkaa takaa-ajolla, kun Mysteeri Oy:tä jahtaa vihreä peikkomainen hirviö. Shaggyn onnekkaan onnettomuuden myötä ryhmä saa napattua hirviön. Alku olikin kuitenkin Daphnen kertoma tarinan omassa televisio-ohjelmassaan. Vuosien ajan he olivat paljastaneet valeaaveita ja hirviöitä poistamalla heidän naamionsa. Nyt he olivat menneet omille teilleen. Daphne ja Fred perustivat oman televisiosarjan. Velma avasi pääasiassa mysteerikirjoja sisältävän kirjakaupan, kun taas Scooby-Doo ja Shaggy ovat kiertäneet työpaikoista toiseen saamatta itselleen pysyvää työtä. Fred päättää kuitenkin, että Daphnen televisiosarjan seuraavassa jaksossa pitäisi olla oikean aaveen jäljittäminen ja kokoaa vanhan jengin takaisin yhteen matkatakseen Louisianaan, jossa he tapaavat entisajan tapaan naamioituneita aaveita ja hirviöitä.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Scott Innes  | … |  Scooby-Doo   |
|  Billy West  | … |  Shaggy   |
|  Mary Kay Bergman  | … |  Daphne Blake   |
|  Frank Welker  | … |  Fred Jones   |
|  B. J. Ward  | … |  Velma Dinkley   |
|  Adrienne Barbeau  | … |  Simone   |
|  Tara Charendoff  | … |  Lena   |
|  Cam Clarke  | … |  Beau Neville   |
|  Jim Cummings  | … |  Jacques, zombiet   |
|  Mark Hamill  | … |  Snakebite Scruggs   |
|  Jennifer Leigh Warren  | … |  Chris   |
|  Ed Gilbert  | … |  Mr. Beeman   |
Aiheesta muualla

Leffatykin arvostelu
Scooby-Doo
| --- | --- |
Scooby-Doo henkilöhahmot:   Scooby-Doo  Shaggy Rogers  Fred Jones  Daphne Blake  Velma Dinkley  Scrappy-Doo  Scooby-Dum  Yabba-Doo 
Televisiosarjat:   Scooby-Doo, Where Are You! (1969–1971)  The New Scooby-Doo Movies (1972–1974)  The Scooby-Doo/Dynomutt Hour (1976–1977)  The Scooby-Doo Show (1976–1979)  Scooby's All-Star Laff-A-Lympics / Scooby's All-Stars (1977–1979)  Scooby-Doo and Scrappy-Doo (1979–1980)  Scooby-Doo and Scrappy-Doo (1980–1982)  The Scooby & Scrappy-Doo/Puppy Hour (1982–1983)  The All-New Scooby and Scrappy-Doo Show / The New Scooby-Doo Mysteries (1983–1985)  The 13 Ghosts of Scooby-Doo (1985–1985)  Scooby's Mystery Funhouse (1985–1986)  A Pup Named Scooby-Doo (1988–1991)  Scooby-Doo (2002–2006)  Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! (2006–2008)  Scooby-Doo! Mystery Incorporated (2010–2013) 
Scooby-Doo erikoisjaksoissa:   Scooby Goes Hollywood (TV-spesiaali, 1979)  Scooby-Doo in Arabian Nights (TV-spesiaali, 1994) 
Scooby Doo televisioelokuvissa:   Scooby-Doo kohtaa Boon aaveveljekset (1987)  Scooby-Doo ja kummituskoulu (1988)  Scooby-Doo ja ihmeellinen ihmissusi (1988)  Scooby-Doo: In the Beginning (2009)  Scooby-Doo! Curse of the Lake Monster (2010) 
Suoraan videolle/DVD:lle julkaistut elokuvat:   Scooby-Doo ja saaren zombiet (1998)  Scooby-Doo ja noidan haamu (1999)  Scooby-Doo and the Alien Invaders (2000)  Scooby-Doo ja kyberjahti (2001)  Scooby-Doo ja vampyyri (2003)  Scooby-Doo ja Meksikon hirviö (2003)  Scooby Doo ja Loch Nessin hirviö (2004)  Aloha, Scooby-Doo (2005)  Scooby Doo: Missä muumio luuraa? (2005)  Scooby-Doo: Merirosvoja, ohoi! (2006)  Jäitä hattuun, Scooby-Doo! (2007)  Scooby-Doo ja peikkokuningas (2008)  Scooby Doo and the Samurai Sword (2009)  Scooby-Doo! Abracadabra-Doo (2010)  Scooby-Doo! Camp Scare (2010) 
Teatraaliset elokuvat:   Scooby-Doo ja salaperäinen saari (2002)  Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla (2004)  Scooby-Doo 3: The Mystery Begins (2009)  Scooby-Doo 4: Curse of the Lake Monster (2010)