stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kapiteeli (typografia)
Valekapiteeli

Valekapiteeli syntyy esimerkiksi tekstinkäsittely- tai julkaisuohjelmassa, mikäli kirjaintyypistä eli fontista ei löydy aitoa kapiteelia. Ohjelma pienentää versaalin gemenakorkeuteen, jolloin kirjaimen viivojen paksuus on aitoa kapiteelia ohuempi (esimerkki: VALEKAPITEELI).  Tavallisissa fonteissa, kuten TrueTypessa, ei yleensä ole kapiteelikirjaimia. Aito kapiteeli löytyy yleensä vain ammattitason fonteista, jotka ovat yleensä muotoa OpenType tai PostScript.
Kirjallisuutta

Itkonen, Markus: Typoteesejä – Tarkan typografian opas, s. 38.  Helsinki:  RPS Yhtiöt, 2000.  ISBN 952-5001-07-5
Typografia
| --- | --- |
Typografit ja kirjainmuotoilijat:   Jonathan Barnbrook  Saul Bass  Ed Benguiat  Morris Fuller Benton  Neville Brody  Frederic Goudy  Claude Garamond  Eric Gill  Tomi Haaparanta  Nicolas Jenson  Edward Johnston  Donald Knuth  Rudolf Koch  Sami Kortemäki  Zuzana Ličko  William Morris  Stanley Morison  Jan Tschichold  Carol Twombly  Wolfgang Weingart  Hermann Zapf  Gudrun Zapf-von Hesse 
Kirjaintyylit ja -lajit:   Anfangi  Antiikva  Arial  Baskerville  ITC New Baskerville  Calibri  Comic Sans  Egyptienne  Fraktuura  Garamond  Gill Sans  Helvetica  Palatino  Times Roman  Unsiaali  Verdana 
Merkit:   Alduksen lehti ❦  Asteriski *  Ät-merkki @  Englannin punta £  Ampersandi &  Jokerimerkki  Kappaleen merkki ¶  Luetelmamerkki  Luettelo matemaattisista merkeistä  Plus-miinusmerkki ±  Promille ‰  Prosentti %  Pykälämerkki §  Risti †  Ristikkomerkki #  Rub el Hizb ۞  Tekijänoikeusmerkki ©  Tilde ~  Valuuttamerkki ¤  Yläpuolinen indeksointipilkku 
Suuntaukset:   Amerikan uusi aalto  Dekonstruktivismi  Postmodernismi  Sveitsiläinen tyyli 
Muut aiheet:   Aakkoslaji  CamelCase  Glyyfi  Goottilaiset kirjaintyypit  Kapiteeli  Kirjain  Kirjaintyyppi  Kursiivi  Ligatuuri  Logo  Lorem ipsum  Orpo- ja leskirivit  Painokirjaimet  Sans-serif  Serif  TrueType  Web Open Font Format  X-korkeus  Yliviivaus  Ylleviivaus  Ylä- ja alaindeksi
Luettelo pikkuplaneetoista: 135001–136000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
135001:stä ja päättyen 136000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Karabaš

| Karabaš Карабаш |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tšeljabinskin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 km²
Väkiluku (2009):  15 600
 – Väestötiheys:  3 900 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
 
 www.karabash-go.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karabaš (ven. Караба́ш) on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin eteläosassa 96 kilometriä Tšeljabinskista luoteeseen. Kaupungissa on Jekaterinburgin ja Tšeljabinskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 15 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1822 perustetusta kullankaivajien asutuksesta. Myöhemmin seudun malmiesiintymien yhteyteen rakennettiin kuparisulattamoja. Vuonna 1933 Karabašista tuli kaupunki. Nykyään siellä toimii metallitehdas, joka on aiheuttanut vakavia ympäristövahinkoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Karabašin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Tšeljabinskin alueen kaupungit
Kansanterveys

Kansanterveys tarkoittaa koko väestön terveyttä. Kansanterveystiede tutkii väestön terveydentilaa ja siihen vaikuttavia syitä sekä tutkii mahdollisuuksia parantaa kansanterveyttä. Kansanterveystyö ja terveyspolitiikka pyrkivät edistämään väestön terveyttä sairauksia ennalta ehkäisevillä toimilla ja vaikuttamalla terveydenhuoltojärjestelmään.
Suomessa

Terveydentilassa ja kuolleisuudessa ilmenee säännönmukaisia eroja suomalaisten sosioekonomisten väestöryhmien, kuten eri ammattiasemassa olevien välillä. Työn fyysisen kuormittavuuden arvioidaan selittävän noin puolet naisten välisistä ja kolmanneksen 40—60-vuotiaiden miesten välisistä terveyseroista.
Fyysisesti kuormittavimmissa olosuhteissa työskentelevien sairastavuus on 2–3-kertaa suurempaa kuin vähemmän kuormittavissa ammateissa työskentelevien ja heillä on 14-kertainen työkyvyttömyyden riski matalan riskin ammateissa työskenteleviin verrattuna. Fyysisesti raskaaseen työhön liittyvät kuormitustasot, kuormituksen kesto ja toistojen määrä sekä aktiivisuustyypit ovat sen luonteisia, etteivät ne paranna työntekijän fyysistä kuntoa.
Myös ammattiryhmien väliset erot elinajanodotteessa ovat kasvaneet 2000-luvulla. Erot työn fyysisessä kuormittavuudessa aiheuttavat terveydellistä eriarvoisuutta eli epäoikeudenmukaisia terveyseroja, joihin yhteiskunnallisilla tekijöillä on vahva vaikutus ja joiden synty ei ole pelkästään yksilön valintojen tai biologisten lainalaisuuksien tulosta. Esimerkiksi ylempiin toimihenkilöihin kuuluvien 35-vuotiaiden miesten odotettavissa oleva elinajanodote on keskimäärin kuusi vuotta suurempi kuin samanikäisten työntekijämiesten.
Fyysisesti raskas työ lisää voimakkaasti tuki- ja liikuntaelinsairauksien riskiä. Vuonna 1989 julkaistussa suomalaistutkimuksessa havaittiin, että fyysisesti raskas työ yli viisinkertaisti selkäkivun esiintyvyyden ja yli kaksikymmenkertaisti pitkäaikaisen selkäperäisen työkyvyttömyyden riskin.
Keski-iässä suoritetun palkkatyön fyysisen kuormittavuuden on todettu lisäävän terveysongelmia ja toimintakyvyn heikkenemistä, kuten esimerkiksi liikkumisen vaikeutumista vielä eläkeiässä. Esimerkiksi työterveyslaitoksen työ- ja toimintakyvyn sekä terveyden 28-vuotisseurantatutkimuksen yhteydessä havaittiin, että usein käsin kantamista sisältävää työtä tehneillä oli 232 prosenttia suurempi riski eläkeiässä ilmenevään heikkoon toimintakykyyn verrattuna työntekijöihin, joiden työ oli sisältänyt vain harvoin käsin kantamista. Hankalat työasennot lisäsivät riskiä 98 prosenttia, fyysisesti raskas työ 84 prosenttia, seisomatyö 75 prosenttia ja kävely 62 prosenttia. Viiden kuormitustekijän esiintyminen keski-iän työtehtävissä lisäsi yksittäisen työntekijän riskiä keskimäärin 210 prosenttia.
Pohjoisessa ja idässä asuvat suomalaiset sairastavat huomattavasti enemmän kuin länsi- ja eteläsuomalaiset. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen mukaan esimerkiksi Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa asuu väestön ikärakenteeseen suhteutettuna noin kolme kertaa enemmän vakavista tuki- ja liikuntaelinsairauksista kärsiviä kuin Helsingissä. Myös koko kansan keskimääräinen tuki- ja liikuntaelinsairastavuus on kaksi kertaa suurempaa kuin Helsingissä. Helsinkiläisten hyvä tuki- ja liikuntaelinterveys selittyy pitkälti sillä, että helsinkiläiset tekevät tavallista vähemmän esimerkiksi maanviljelyyn ja metsätalouteen liittyviä fyysisesti raskaita töitä.
Mielenterveyden häiriöiden ja sepelvaltimotaudin esiintyvyys on yli 50 prosenttia suurempi Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa Helsinkiin verrattuna.
Suomessa > Kansanterveystyö

Suomessa kansanterveyslain mukaan "Kansanterveystyöllä tarkoitetaan yksilöön, väestöön ja elinympäristöön kohdistuvaa terveyden edistämistä sairauksien ja tapaturmien ehkäisy mukaan lukien sekä yksilön sairaanhoitoa." Kansanterveystyön tarkoituksena on ehkäistä sairauksia ja tapaturmia seurannalla ja terveellisten elämäntapojen edistämisellä. Kansanterveystyöksi luetaan esimerkiksi rokotusohjelmat, ehkäisyvalistus ja ravitsemusvalistus.
Kansanterveystyöhön kuuluu olennaisena osana terveyspolitiikka. Kansanterveystyön yleinen suunnittelu, ohjaus ja valvonta kuuluu sosiaali- ja terveysministeriölle. Kansanterveystyötä läänin alueella ohjaa ja valvoo lääninhallitus. Valvira  ohjaa sosiaali- ja terveysministeriön alaisena lääninhallitusten toimintaa. Terveydenhuollon oikeusturvakeskus ohjaa ja valvoo kansanterveystyötä, kun työ on erityisen tärkeä tai laajakantoinen, se koskee useampaa lääniä tai koko maata, lääninhallitus on esteellinen, tai kyse on ammattihenkilön valvonta-asiasta.
Kansanterveystyön asiantuntijalaitoksina toimivat Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus (Stakes), Kansanterveyslaitos, Työterveyslaitos ja Säteilyturvakeskus. Kansanterveyden laaja-alaista kehittämistä varten toimii ministeriön yhteydessä kansanterveyden neuvottelukunta.
Kansanterveystyöhön kuuluvina tehtävinä kunnan tulee:
huolehtia kunnan asukkaiden terveysneuvonnasta ja terveystarkastuksista
seurata kunnan asukkaiden terveydentilan ja siihen vaikuttavien tekijöiden kehitystä väestöryhmittäin, huolehtia terveysnäkökohtien huomioon ottamisesta kunnan kaikissa toiminnoissa sekä tehdä yhteistyötä terveyden edistämiseksi muiden kunnassa toimivien julkisten ja yksityisten tahojen kanssa
järjestää kunnan asukkaiden sairaanhoito
järjestää kunnan asukkaiden tarvitsema terveyskeskuksessa järjestettävä ehkäisevä mielenterveystyö ja mielenterveyspalvelut
huolehtia sairaankuljetuksen järjestämisestä sekä järjestää ja ylläpitää lääkinnällinen pelastustoiminta sekä paikallisiin olosuhteisiin nähden tarvittava sairaankuljetusvalmius
ylläpitää suun terveydenhuoltoa
ylläpitää koulu- ja opiskelijaterveydenhuoltoa
tuottaa kunnan alueella sijaitsevissa työ- ja toimintapaikoissa työskenteleville työntekijöille työnantajan järjestettäväksi työterveyshuoltopalveluja
järjestää kunnan alueella toimiville yrittäjille ja muille omaa työtään tekeville työterveyshuoltoa
järjestää seulontaa ja muita joukkotarkastuksia
järjestää kiireellinen avosairaanhoito, mukaan lukien kiireellinen suun terveydenhuolto, potilaan asuinpaikasta riippumatta
Suomessa > Historiaa

Suomalaiset olivat 1950–1960-luvulla Euroopan sairain kansa, ja esimerkiksi 35–39-vuotiaiden miesten kuolleisuus oli maanosan suurinta. Lisäksi Suomessa oli lääkäreitä vähiten Euroopassa eli vain yksi lääkäri 1 700 asukasta kohden, kun esimerkiksi Itävallassa ja Neuvostoliitossa lääkäreiden määrä oli yksi lääkäri 610 asukasta kohden. Pahin tilanne oli maaseudulla, esimerkiksi Ilomantsissa oli vain yksi kunnanlääkäri 14 000 asukasta kohden. Puutteellinen sairasperustainen sosiaaliturva aiheutti lisäksi sen, että sairaiden ihmisten oli pakko palata töihin ennen tervehtymistään.
Vuoden 1964 sairausvakuutuslaki ja 1972 kansanterveyslaki paransivat kuitenkin tilannetta. Kunnille alettiin maksaa valtionosuuksia terveydenhuollon järjestämiseksi ja lääkäreitä alettiin kouluttaa lisää Lääkäriliiton vastustuksesta huolimatta. "Terveyskeskukset" eli kunnalliset terveysasemat muutettiin 1980-luvulla jopa ilmaisiksi.
Terveytensä hyväksi tai melko hyväksi kokeneiden työikäisten suomalaisten osuus nousi 1900-luvun loppupuolella vuoden 1972 kolmanneksesta vuoden 2002 yli 55 prosenttiin miehillä ja yli 60 prosenttiin naisilla.
Suomessa > Kansallinen Terveys 2015 -kansanterveysohjelma

Valtioneuvosto hyväksyi 17. toukokuuta 2001 periaatepäätöksen Terveys 2015 -kansanterveysohjelmasta. Ohjelman valmisteli valtioneuvoston asettama Kansanterveyden neuvottelukunta.
Terveys 2015 on yhteistyöohjelma, joka toimii kehyksenä yhteiskunnan eri osa-alueilla terveyden edistämiselle. Ohjelma linjaa kansallista terveyspolitiikkaa 15 vuoden aikavälillä. Pääpaino on terveyden edistämisessä, ei niinkään terveyspalvelujärjestelmän kehittämisessä. Periaatepäätöksessä esitetään kahdeksan kansanterveyttä koskevaa tavoitetta ja tehdään 36 toimintaa linjaavaa kannanottoa.
Ikäryhmittäiset tavoitteet:
1. Lasten hyvinvointi lisääntyy, terveydentila paranee ja turvattomuuteen liittyvät oireet ja sairaudet vähenevät merkittävästi.
2. Nuorten tupakointi vähenee siten, että 16–18-vuotiaista alle 15 % tupakoi; nuorten alkoholin ja huumeiden käyttöön liittyvät terveysongelmat kyetään hoitamaan asiantuntevasti eivätkä ne ole yleisempiä kuin 1990-luvun alussa.
3. Nuorten aikuisten miesten tapaturmainen ja väkivaltainen kuolleisuus alenee kolmanneksella 1990-luvun lopun tasosta.
4. Työikäisten työ- ja toimintakyky ja työelämän olosuhteet kehittyvät siten, että ne osaltaan mahdollistavat työelämässä jaksamisen pidempään ja työstä luopumisen noin kolme vuotta vuoden 2000 tasoa myöhemmin.
5. Yli 75-vuotiaiden keskimääräisen toimintakyvyn paraneminen jatkuu samansuuntaisena kuin viimeisten 20 vuoden ajan.
Kaikille yhteiset tavoitteet:
6. Suomalainen voi odottaa elävänsä terveenä keskimäärin kaksi vuotta kauemmin kuin vuonna 2000.
7. Suomalaisten tyytyväisyys terveyspalvelujen saatavuuteen ja toimivuuteen sekä koettu oma terveydentila ja kokemukset ympäristön vaikutuksesta omaan terveyteen säilyvät vähintään nykyisellä tasolla.
8. Tavoitteisiin pyritään myös siten, että eriarvoisuus vähenee ja heikoimmassa asemassa olevien väestöryhmien hyvinvointi ja suhteellinen asema paranevat. Tällöin tavoitteena on sukupuolten, eri koulutusryhmien ja ammattiryhmien välisten kuolleisuuserojen pienentyminen viidenneksellä.
EU:n kansanterveysohjelma

Euroopan komission ohjelma hyväksyttiin 23.9.2002 ja sen toteuttamiskausi on 1.1.2003 – 31.12.2008. Ohjelma on siis jo lähellä loppuaan ja uutta ohjelmaa ollaan valmistelemassa. Kansanterveysohjelmalla on kolme ensisijaista tavoitetta:
parannetaan tiedotusta ja tietämystä kansanterveyden kehittämiseksi
parannetaan kykyä vastata nopeasti ja koordinoidusti terveysuhkiin
edistetään terveyttä ja ehkäistään sairauksia ottamalla terveyteen vaikuttavat tekijät huomioon kaikessa politiikassa ja toiminnassa.
Kirjallisuutta

Helén, Ilpo & Jauho, Mikko (toim.): Kansalaisuus ja kansanterveys.  Helsinki:  Gaudeamus, 2003.  ISBN 951-662-889-3
Vohlonen, Ilkka: Suomalainen terveyspolitiikka.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1998.  ISBN 951-26-4300-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveys-EU-portaali - Euroopan unionin kansanterveysportaali[vanhentunut linkki]
Kansanterveyslaki
Terveys 2015 -kansanterveysohjelma (Arkistoitu – Internet Archive)
Terveyskirjasto: Tärkeimmät haasteet kansanterveyden edistämiseksi[vanhentunut linkki]
Terveyskirjasto: Ehkäisevä työ ja terveyspolitiikan prioriteetit[vanhentunut linkki]
Euroopan komission kansanterveysohjelma
Faden, Ruth & Shebaya, Sirine: Public Health Ethics The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Karamanlit

Näkymä Ahmed Pasha Karamanlin moskeijasta Tripolissa Libyassa.
Karamanli (myös Qaramanli) oli turkkilaisperäinen suku, joka hallitsi Libyaa vuosina 1711–1835.
Karamanin kaupungista peräisin oleva suku oli ilmeisesti saapunut Libyaan ensimmäisten janitsaarien mukana 1500-luvun lopulla. Dynastian perustaja Ahmed Karamanli otti vallan Tripolissa vuonna 1711, alisti Kyrenaikan ja Fezzanin vuosina 1713–1716 ja perusti valtion, joka oli vain muodollisesti Turkin sulttaanin alainen. Ahmedin kuoltua vuonna 1745 vallan peri hänen poikansa Muhammad, jota seurasivat Ali I vuonna 1754 ja Jusuf vuonna 1795.
Karamanlien talous perustui kansainväliseen kauppaan ja merirosvoukseen. Monet valtiot maksoivat heille veroa vastineeksi vapaasta merenkulusta. Ali I:n aikana maa ajautui sisällissotaan, ja vuosina 1793–1795 se oli algerialaisten miehittämä. Jusuf Karamanli alisti sisämaan heimot, uhmasi turkkilaisten ja brittien laivastoja ja tuki Napoleonia vuoden 1799 Egyptin sodassa. Vuosina 1801–1805 hän kävi tappiollisen sodan Yhdysvaltoja vastaan.
Napoleonin sotien jälkeen Euroopan suurvallat tekivät lopun barbareskivaltioiden merirosvouksesta. Ulkomailta saatujen tulojen loppuminen aiheutti talouskriisin, joka pakotti karamanlit nostamaan maan sisäisiä veroja ja tullimaksuja. Brittien ja ranskalaisten myöntämien lainojen takaisin maksua varten säädetty ylimääräinen vero johti laajaan kapinaan, jonka seurauksena Jusuf luovutti vallan pojalleen Ali II:lle vuonna 1832. Turkin laivasto palautti osmanien vallan Libyassa vuonna 1835, ja suvun viimeinen hallitsija karkotettiin Istanbuliin.
Kapteeni Kuolio

Kapteeni Kuolio on sarjakuvapiirtäjä P. A. Mannisen luoma parodinen supersankarihahmo, joka asuu Tampereella. Kapteeni Kuolio on mielisairaalassa hoidettavana ollut sairaseläkeläinen. Hän ehkä sairastaa skitsofreniaa tai sitten hänellä on oikeasti yliluonnollisia voimia. Hän puolustaa tai ainakin uskoo puolustavansa kotikaupunkiaan aaveiden, vampyyrien, ihmissusien ja demonien hyökkäyksiltä. Joskus hän suorittaa aikamatkoja Tampereen menneisyyteen, joka osoittautuu varsin salaperäiseksi. Nuhruista hippiä muistuttava Kapteeni Kuolio ei ole ulkoisesti kovin sankarillinen, mutta hänen rohkeudestaan ja velvollisuudentunnostaan ei ole epäilystä. Joskus Kapteeni Kuoliolla on apunaan yhtä omalaatuinen supersankari Kapteeni Kökkö.
Tampereen kuvaus on Kapteeni Kuolio -sarjakuvissa keskeisessä osassa. Kapteeni Kuoliota onkin luonnehdittu ”Suomen ehkä persoonallisimmaksi kotiseutukirjallisuudeksi”. Manninen on kertonut saaneensa sarjakuviinsa innoitusta Tampereen historian hurjista ja kuoliaaksi vaietuista asioista. Esimerkiksi albumissa Kapteeni Kuolio ja Tamperkele esiintyvät muun muassa tehtailijat James Finlayson ja Wilhelm von Nottbeck, minkä lisäksi Kuolio joutuu todistamaan Tampereen taistelua (1918). Kalevankankaan ihmissudessa puolestaan viitataan latvialaisen vallankumouksellisen ja pankkirosvon Jan Tshokken veriseen riehumiseen Tampereen keskustassa vuonna 1906. Manninen sekoittaa edellä mainitun kaltaisiin historiallisiin tositapahtumiin kauhufantasian aineksia luoden tällä tavoin Tampereelle omaa myyttistä historiaansa. Supersankarikertomusten ohella Kapteeni Kuolio parodioi okkultismia ja salaliittoteorioita.
Kapteeni Kuolio esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1990 Sarjari-lehdessä, jossa hän on jatkanut seikkailujaan näihin päiviin asti. Osa Sarjari-lehdessä ilmestyneistä Kapteeni Kuolio -sarjakuvista on uudelleenjulkaistu valikoimissa Kapteeni Kuolio - Tampereen sankari (2008) sekä Kapteeni Kuolio ja Kapteeni Kökkö (2010). Niiden lisäksi tähän mennessä on ilmestynyt neljä pitkää Kapteeni Kuolio -sarjakuva-albumia, joista ensimmäinen julkaistiin vuonna 2002.  Kapteeni Kuolio on esiintynyt myös Tähtivaeltaja-lehdessä ja vuonna 2000 Iltasanomien sarjakuvasivulla. Vuonna 2008 ilmestyi Kapteeni Kuoliosta kertova romaani Suomen salainen kuningas.
Kapteeni Kuolio -julkaisut

Luettelossa eivät ole mukana Sarjari- ja Tähtivaeltaja-lehdissä julkaistut lyhyet Kapteeni Kuolio -kertomukset tai Iltasanomissa julkaistut Kapteeni Kuolio -stripit.
Kapteeni Kuolio ja Tamperkele.  (Kerubi-sarja 1)  Helsinki:  Suomen yrityslehdet, 2002.  ISBN 952-5449-20-3
Kapteeni Kuolio ja Pispalan vampyyrit.  Turku:  Zum Teufel, 2006.  ISBN 952-99699-0-2
Kapteeni Kuolio: Tampereen sankari.  (P. A. Mannisen kootut 2. Osa tarinoista julkaistu aiemmin Sarjari-lehdessä 1990–2001)  Turku:  Zum Teufel, 2008.  ISBN 978-952-5754-00-1
Kapteeni Kuolio ja Suomen salainen kuningas.  (Romaani)  Turku:  Zum Teufel, 2008.  ISBN 978-952-5754-01-8
Kapteeni Kuolio ja Kalevankankaan ihmissusi.  Turku:  Zum Teufel, 2009.  ISBN 978-952-5754-06-3
Kapteeni Kuolio ja Kapteeni Kökkö.  (Kooste Sarjari-lehdessä 2000-luvulla ilmestyneistä lyhyistä Kapteeni Kuolio -tarinoista)  Turku:  Zum Teufel, 2010.  ISBN 978-952-5754-26-1
Kapteeni Kuolio ja Hämeenpuiston muumio.  Turku:  Lempo Kustannus, 2011.  ISBN 978-952-5938-02-9
Kapteeni Kuolio ja Tampellan sähköenkeli.  Turku:  Lempo Kustannus, 2013.  ISBN 978-952-5938-23-4
Kapteeni Kuolio ja Juhannuskylän noita.  Turku:  Lempo Kustannus, 2015.  ISBN 978-952-5938-39-5
Kapteeni Kuolio ja Hervannan hiisi.  Turku:  Lempo Kustannus, 2017.  ISBN 978-952-5938-57-9
Kapteeni Kuolion Super-Manse.  Turku:  Lempo Kustannus, 2018.  ISBN 978-952-5938-58-6
Kapteeni Kuolio ja Pyynikin näkit.  Turku:  Lempo Kustannus, 2019.  ISBN 978-952-5938-60-9
Kapteeni Kuolio ja Kissanmaan hirviökissa.  Turku:  Lempo Kustannus, 2021.  ISBN 978-952-5938-63-0
Kapteeni Kuolio ja maailmojen sota Viinikassa.  Turku:  Lempo Kustannus, 2023.  ISBN 978-952-5938-66-1
Aiheesta muualla

Jukka Laine: Me olemme supersankareita! Meidän velvollisuutemme on pitää kaupunki turvallisena!. Kvaak.fi 29.9.2006.
Janne Suominen: Tampereen vaiettu historia. Aviisi 10/2006.
Jukka Laine: Kapteeni Kuolio ratsastaa jälleen. Kvaak.fi 6.8.2008.
Juho Hakkarainen: Kummituksia Tampereella! Aviisi 12/2008.
Sippo Mentunen: Kuolio. Epidemia leviää. Kvaak.fi 26.4.2009.
Veli Loponen: Kapteeni Kuolio ja Hämeenpuiston muumio. Kvaak.fi 1.5.2011.
Karan

| Karan |
| --- | --- |
 Karan
 Koordinaatit: 12°7′58″N, 8°31′35″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Kangaban piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  138,12 km²
Väkiluku (2009):  6 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karan on kaupunkikunta ja sen ainoa taajama Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen laaksossa maanteitse 45 kilometriä Kangabasta luoteeseen. Kunnassa on 6 400 asukasta (vuonna 2009).
Kunnan pinta-ala on 138,12 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Narénan, idässä Bancoumanan, etelässä Minidianin ja lännessä Benkadin maalaiskuntiin. Valtaosa asukkaista on malinkeja.
Karanin status kaupunkikuntana on seurausta riidasta naapurikylän Kéniéban kanssa, joka oli aikaisemmin ollut alueen keskuspaikka. Karan jäi riidassa lopulta yksin ja alueen muut kylät liittyivät Kéniéban ympärille perustettuun Benkadin kuntaan.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja käsityöammatit. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinöitä, banaaneja, mangoja ja appelsiineja. Nuoriso hakeutuu kausitöihin 95 kilometrin päässä sijaitsevaan Bamakoon. Palveluihin kuuluu 11 alakoulua, yksi keskikoulu ja terveyskeskus.
Luettelo Marsin radan leikkaavista pikkuplaneetoista

Marsin radan leikkaaja on pikkuplaneetta (yleensä asteroidi), jonka rata ylittää Mars-planeetan radan. Tästä syystä useimmat niistä ovatkin epävakailla radoilla, sillä Marsin lähiohitukset vaikuttavat niiden ratoihin. Kuitenkin Marsin radan Lagrangen pisteessä sijaitsevat Marsin troijalaiset, kuten 5261 Eureka ovat vakailla radoilla. Myös osa Maan lähelle tulevista asteroideista leikkaa Marsin radan, eikä niitä lueta NASA:n JPL Small-Body Database Browserissa Marsin radan-leikkaaja-asteroideihin, mitä ne myös ratansa puolesta ovat. JPL Small-Body Database Browserissa "Marsin radan leikkaaja asteroideiksi" näistä luetaan vain ne joiden periheli on enemmäin kuin 1,3 AU:ta. Tässä luettelossa ovat numeroidut Marsin radan ylittävät pikkuplaneetat.
Kaavakuvio erityypisistä rataa hipovista ja ylittävistä kiertoradoista, kuvassa myös kaksi rataa hipomatonta kiertorataa.
Marsin troijalaiset

5261 Eureka
(26677) 2001 EJ18
Marsin rataa sisäpuolelta hipovat

1951 Lick
4947 Ninkasi
(10302) 1989 ML
15817 Lucianotesi
(21374) 1997 WS22
(39774) 1997 GO27
(52381) 1993 HA
(52387) 1993 OM7
(54071) 2000 GQ146
(67367) 2000 LY27
(68031) 2000 YK29
(68278) 2001 FC7
(85184) 1991 JG1
(85236) 1993 KH
(85989) 1999 JD6
(87024) 2000 JS66
(87684) 2000 SY2
(88213) 2001 AF2
(90367) 2003 LC5
(90403) 2003 YE45
Marsin rataa sisäpuolelta hipovat, jotka ovat myös Maan radan hipojia tai leikkaajia

1620 Geographos
1865 Cerberus
2063 Bacchus
3361 Orpheus
3362 Khufu
3753 Cruithne
(4034) 1986 PA
4581 Asclepius
4769 Castalia
6239 Minos
(10115) 1992 SK
11500 Tomaiyowit
12711 Tukmit
(17511) 1992 QN
(22099) 2000 EX106
(68950) 2002 QF15