stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruuhi
Nimityksiä > Tieteellisissä teksteissä

Arkeologiassa sanaa ruuhi käytetään yleisnimenä puusta koverretuista vesikulkuneuvoista. Muissa kielissä tämän tyyppiset alukset on yleensä nimetty kanootista johdetuilla sanoilla (engl. dugout canoe, esp. cayuco, ital. cayuco, holl. kano tai coomstamkano) tai tukkiin viittavista sanoista (engl. logboat, tansk. stammebåd, norj. stokkebåt, ruots. stockbåt, kreik. monoxylon ("yksipuu"), engl. monoxylon, ransk. monoxyle, tšek. monoxyl, saks. Einbaum ja vir. ühepuupaat). Myös puun lajiin voidaan viitata (vir. haabjas, suom. haapio (valmistettu haavasta), liett. luotas, vepsäksi ruhj, suom. honkio (valmistettu männystä) ja ruuhi, ven. Чёлн, ransk. pirogue).
Esimerkkejä vanhoista löydöistä

Paleoliittiselta kivikaudelta ei tunneta yhtään ruuhta. Sen sijaan mesoliittiselta kivikaudelta alkaen niitä on löydetty tuhansia niin, että mitä lähemmäksi nykyaikaa tullaan, sen yleisempää ruuhen säilyminen nykypäiviin on.
Syitä paleoliittisten ruuhien puuttumiseen voi olla kolme. Ensinäkin, niitä ei silloin tehty, tai toiseksi, ruuhien jäänteet ovat meren pohjassa. Jääkaudella merenpinta oli jopa 100 metriä nykytasoa alempana. Silloiset ruuhet saattavat siksi olla hautautuneena muinaisen rantaviivan tuntumassa. Kolmanneksi, puu lahoaa nopeasti ja todennäköisyys, että paleoliittiselta kaudelta olisi säilynyt ruuhia, on hyvin pieni.
Muinaisia yksinkertaisia ruuhia tunnetaan Länsi- ja Itä-Euroopan maista noin 1300 kappaletta. Useimmat niistä ovat keskiaikaisia tai nuorempia. Vanhimpien ruuhien lukumäärä vähenee dramaattisesti iän kasvaessa. Paleoliittisia ruuhia, tai edes sen vaatimia tarvikkeita kuten meloja, ei tunneta yhtään. Vanhimmat melat lienevät noin 9500 vuotta vanhoja. Puu yksinkertaisesti tuhoutuu hapettumalla, pehkaanumalla ja lahoamalla.
Ranskasta tunnetaan noin 400 ruuhta tai kanoottia, joista 55 on ajoitettu radiohiili- tai dendrokronologisella menetelmällä. Niistä kolme ruuhta on mesoliittisia, viisi neoliittisia, kaksi kalkoliittiselta kaudelta, kolme pronssikaudelta, kuusi rautakaudelta ja loput keskiajalta tai uudelta ajalta.
Esimerkkejä vanhoista löydöistä > Mesoliittinen kivikausi

Alankomaiden Pessestä löydettiin vuonna 1955 suon pohjamudista sinne hautautuneen ruuhen. Pessenin ruuhi oli 2,98 metriä pitkä ja 44 senttimetriä leveä, mäntypuuta ja työstetty kirveellä tai luisella lyöntitaltalla. Se oli ruuheksi melko pieni, mutta sen replikalla todistettiin sen uivan hyvin. Se on ajoitettu noin 8000−7500 eaa.
Ranskasta Noyen-sur-Seinen vanhempi ruuhi löydettiin vuonna 1984. Se on ollut 5−6 metriä pitkä ja 50−55 senttimetriä leveä tavallisesta männystä koverrettu ruuhi. Se löytyi asuinpaikan kaivausten yhteydessä ja on ajoitettu noin 7190−6450 eaa.
Nigeriasta löytyi vuonna 1987 Dufunan ruuhi samannimisestä kylästä. Sen iäksi on määritelty 8000 vuotta eli se ajoitetaan noin 6000 eaa. Ruuhi on vanhin Afrikasta löydetty vesikulkuneuvo.
Saksassa Dümmerlohausenin ruuhi on ajoitettu 7600 ± 100 BP.
Tanskassa on kaksi ruuhta. Korshavnin ruuhi on ajoitettu 6270 ± 95 BP. Lystrupin ruuhi on lehmusta ja se on ajoitettu 6110 ± 100 BP eli noin 5000 eaa. Siitepölyajoitus on tosin antanut ajoitukseksi 4350 eaa.
Esimerkkejä vanhoista löydöistä > Neoliittinen kivikausi

Stralsundin ruuhet löydettiin 2002. Ne ajoitetaan neoliittisen kauden alkuun, vaikka kaksi niistä voi olla vanhempiakin.
Pariisin läheltä on löydetty useita neoliittiselle kivikaudelle ajoitettuja ruuhia. Bercyn ruuhi, joka on koverrettu tammeen, löydettiin 1991. Se on 5,35 metriä pitkä ja 90 senttimetriä leveä ja sen ajoitus on noin 2700 eaa. Muita saman seudun ruuhien ajoituksia ovat 5745 ± 95 BP , 5510 ± 20 BP, 4125 ± 55 BP, 4100 ± 40 BP, 3860 ± 75 BP ja 3810 ± 50 BP.
Skotlannin Carron-joesta on löytynyt 11-metrinen ja 1,4 metriä leveä ruuhi, joka ajoitettiin 6000−4000 eaa.
St Albanin ruuhi, Englannin Hertsistä, poltettiin noin 3900 eaalähde?. sisällään vainaja ja joitakin hauta-antimia. Kaivauksissa löydettiin kuopasta vain hiiltyneet jäänteet, mutta muoto ja rakenne puhuivat ruuhen puolesta. Kyseessä olisi silloin niin sanottu venehautaus. Ruuhi olisi ollut leveä, pyöreäperäinen ja suippukeulainen. Sen pituus oli 5,3 metriä ja leveys 1,07 metriä. Se oli valmistettu todennäköisesti tammesta. Ruuhi ajoitettiin kahdesta palasta 3980−3790 eaa. ja 4035−3705 eaa.
Tanskasta Tybrind Vigin Erteøllen kulttuurin kivikautiselta asuinpaikalta on löydetty kolme ruuhta, joista yksi on ajoitettu 4 600 eaa. Se on veistetty suorasta lehmuksesta kirveiden tai talttojen avulla. Veiston jäljet näkyvät vielä. Se on pitkulainen ja kapea muodoltaan, keula on teroitettu, pohja on jätetty aavistuksen kaarevaksi. Ruuhi on 9,5 metriä pitkä ja 50−60 senttimetriä leveä ja 25 senttimetriä syvä. Laitojen paksuus on vain 1−2 senttimetriä ja pohjan paksuus 3−5 senttimetriä. Ruuhen perälauta on ollut irrotettava ja ruuhen pohjalla ollut 30 kilogramman kivi on voinut toimia tasapainottavana painolastina. Ruuheen mahtui ja se kannatti 6−8 henkeä.
Seekirchin ruuhi löytyi 2012 paalutalokylän suokaivauksilta vuonna 2012. Se on 6 metriä pitkä lehmuksesta koverrettu ruuhi, joka on ajoitettu 2800 eaa.
Esimerkkejä vanhoista löydöistä > Pronssi- ja rautakausi

Brigg 1 on ruuhi Lincolnshiresta Englannista, joka löytyi Ancholmen joesta. Se oli 14,78 metriä pitkä ja 1,37 metriä leveä ja sen ajoitus antaa 1250−790 eaa.
Ruuhi, joka löydettiin Saint-Germain-du-Plain'ista, Saône-et-Loiresta Ranskasta, oli 12,37 metriä pitkä ja 1,20 metriä leveä. Se ajoitettiin 800−380 eaa.
Poole'n ruuhi löydettiin vuonna 1964 (GB-112) Dorsetista Englannista. Sen arvioitu pituus oli 10 metriä ja leveys 1,24 metriä. Se ajoitettiin 400−180 eaa.
Hasholmen ruuhi löytyi Foulnessin joesta Englannin Yorkshiresta. Ruuhi oli 12,78 metriä pitkä ja 1,4 metriä leveä. Se ajoitettiin noin 300 eaa.
Esimerkkejä vanhoista löydöistä > Keskiaika

Adresseavisenista Klæbun kunnasta Norjasta löydettiin vuonna 1997 palasia pienestä ruuhesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruuhi Wikimedia Commonsissa
ARC-Nucléart: Rapport d'activité 2005 (Arkistoitu – Internet Archive), konservoinnista
Archeologie en Essonne: Ruuhen rakentaminen kivikautisilla menetelmillä, 1999
Proceedings of The California Academy of Sciences: The Most Ancient Explorations of the Mediterranean, 2008
Haapion valmistusta kuvaava kansatieteellinen elokuva, kuvattu Noormarkussa ja Pomarkussa kesällä 1936.
Kastholm, Ole: Stammebåden fra Vestersø.Et sjældent fund fra sen bronzealder/tidlig jernalder
Waldemar Ossowski: Expanded logboats between the Baltic and Black Sea
Pazdur A., Krąpiec M., Michczyński A., Ossowski W.: C-14 and dendrochronological dating of the logboats from Poland
Waldemar Ossowski: Some results of the study of logboats in Poland
Miran Erič: Archaeology of Ljubljansko barje: Ships, Logboats, Ship toy and paddles; Evidence of vessels detected on Ljubljansko Barje
Jason Rogers: Czech Logboats: Early Inland Watercraft from Bohemia and Moravia
Paal Nymoen: Fire stokkebåter fra Nord-Odal
Paal Nymoen: Stokkebåter – Nytt om Sørumbåten og andre sørnorske stokkebåtfunn
Aleydis Van de Moortel: The Utrecht Ship Type: an Expanded Logboat Tradition in its Historical Context
Ruuhia: Prehistoric Logboat Conservation (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruuhen rakentamista nykyaikana.
Ruuhia, Kierikkikeskus, Oulu
Ruuhta käytetään vielä kalastukseen Sambesi-joella
Nainen ylittää Grand-Popon laguunia Beninissä sauvomalla ruuhta.
Piirustus Theodor de Bryn akvarellin mukaan, 1590. Kaksi intiaania polttaa tukkipuuta ja kovertaa pois simpukankuorilla hiiltä ruuhen sisältä.
Mohammad Reza Pahlavin kunnianosoitukset

Mohammad Reza Pahlavin šaahinlippu
Šaahi Mohammad Reza Pahlavi otti elämänsä aikana vastaan useita kunnianosoituksia, minkä lisäksi hänellä oli useita titteleitä.
Tittelit

Iranin parlamentti piti 15. syyskuuta 1965 ylimääräisen istunnon, jossa se myönsi šaahille lisänimen Aryamehr (suom. "arjalaisten valo"). Šaahi otti 26. lokakuuta 1967 itselleen tittelin "kuninkaiden kuningas" (pers. ‏شاهنشاه‎, Šâhanšâh).
Ritarikunnat ja mitalit > Iranilaiset

Seulasten ritarikunta (perustaja, 1957)
Pahlavin ritarikunta ketjulla (1932)
Zulfiqarin ritarikunnan II luokka (1949)
Iranin kruunun ritarikunnan I luokka (1926)
Kolmannen isfandin ritarikunnan I luokka (1928)
Sotilasansioritarikunnan I, II ja III luokka (1938)
Iranin ansioritarikunnan I, II ja III luokka (perustaja, 1938)
Loiston ritarikunnan I luokka (1946)
Lähde:
Muita kunnianosoituksia

Islamistivallankumouksen yhteydessä Khomeinin kannattajat kaatoivat monet šaahia esittävät patsaat.
Antonios Suuri

| Antonius Suuri |
| --- | --- |
 Pyhä Antonius Suuri
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 250 Coma, Egypti
Kuollut: 356 Colzim, Egypti
Kansalaisuus:  egyptiläinen
Ammatti:  apotti
Muut tiedot
Lempinimet:  Kinobioottinen isä, Kaikkien munkkien isä, Läntisen luostarilaitoksen isä
Pyhä Antonios Suuri (myös Abba Antonius, Egyptin Antonius, Erämaan Antonius tai Antonius Erakko; m.kreik. Ἀντώνιος, Antōnios, lat. Antonius, kopt. Ⲁⲃⲃⲁ Ⲁⲛⲧⲱⲛⲓ; n. 250–356) oli kristitty erakko ja apotti, joka vaikutti Egyptin alueella ja jota pidetään länsimaisen luostarijärjestelmän ja ensimmäisen varsinaisen kristillisen luostarin perustajana. Pyhää Antoniosta kunnioitetaan katolisuudessa, ortodoksisuudessa, koptilaisuudessa ja anglikaanisuudessa. Katolisuudessa ja ortodoksisuudessa hänen juhlaansa vietetään 17. tammikuuta ja koptilaisuudessa 30. tammikuuta.
Kunnoitus

Pyhä Antonios on muun muassa Johanniittain ritarikunnan, amputoitujen, erakkojen, eläinten, epileptikkojen, teurastajien, kotieläinten, munkkien, ihotautien, ihottumien, taudeista vapautumisen, hautausmaiden, haudankaivajien, korientekijöiden, harjojentekijöiden ja paikkojen Burgio, Sisilia, Italia; Castrofilippo, Agrigento, Italia; Chiaravalle, Ancona, Italia; Fivizzano, Italia; Fontainemore, Italia; Mamoiada, Italia; Sant’Angelo Lodigiano, Italia; Mook, Alankomaat ja San Antonio, Ibiza, Espanja suojeluspyhimys.
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Antoniusta on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
"Orémus. Intercessio nos, quǽsumus Domine, beati Antonii Abbatis commendet: ut, quod nostris meritis non valemus, eius patrocinio assequamur. Per Dominum nostrum Iesum Christum, Filium tuum: qui tecum vivit et regnat in unitate Spiritus Sancti Deus, per omnia saecula saeculorum. R. Amen."
Pyhäkköjä

Church of St. Anthony of the Desert, Wamsutter, Wyoming, USA
Church of St. Anthony of the Desert, Fall River, Massachusetts, USA
Monastère de Saint-Antoine-le-Grand, Montréal, Quebec, Kanada
Pyhän Antoniuksen luostari, Al-Suwaisin kuvernoraatti, Egypti
Saint-Antoine-l'Abbaye, Auvergne-Rhône-Alpes, Ranska
Kirjallisuutta

”Pyhä Antonios Suuri”, Gerontikon eli Pyhien vanhusten sanomaa, s. 22–29.  (Ensimmäinen painos)  Suomentanut Johannes Seppälä. Pieksämäki:  Ortodoksinen kirjallisuusyhdistys Ortokirja ry, 1984.  ISBN 951-95895-0-3
Pyhä isämme Antonios Suuri: ”Opetuksia ihmisen luonteesta ja kehotuksia nuhteettomaan elämänvaellukseen”, Filokalia, I osa. Kokoelma pyhien kilvoittelijaisien kirjoituksia. Koonneet pyhät Makarios Notaras ja Nikodeemos Athosvuorelainen, s. 15–49.  (Toinen painos 1988)  Suomentanut sisar Kristoduli (Lampi). Pieksämäki:  Valamon ystävät r.y., 1988.  ISBN 951-99931-7-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonios Suuri Wikimedia Commonsissa
Life of St. Anthony New Advent.org (englanniksi)
Of the Life of Saint Anthony Christianiconography.info (englanniksi)
Pyhä Antonios Suuri Ortodoksi.net
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Pyhän erakko Antoniuksen legenda , Alte Pinakothek München
Seth Wichmann

Seth Wichmann vanhimman tyttärensa Irman kanssa vuonna 1936.
Seth Edvin Wichmann (25. tammikuuta 1885 Pyhäjoki – 23. heinäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston naistentauti- ja synnytysopin dosentti vuosina 1916–1924 ja professori vuodesta 1924. Duodecim-seuran Acta-sarjan päätoimittaja hän oli vuosina 1919–1938. Hän suunnitteli niin sanotun Wichmannin pihdin (forceps fennica).
Seth Wichmannin vanhemmat olivat Pyhäjoen kirkkoherra Emil August Wichmann (1831–1886) ja Charlotta Wilhelmina (Minchen) Schroderus 8k. 1927). Hän tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1903 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1907 sekä lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1912. Hän opiskeli useaan otteeseen ulkomailla muun muassa Saksassa.
wichmann toimi 1911–1913 Helsingin yliopiston patologisen laitoksen amanuenssina ja assistenttina ja 1913–1916 Helsingin synnytyslaitoksen naistautien apulaislääkärinä. Hän oli 1918–1919 Suomenlinnan vankileirin kirurgisen sairaalan ylilääkärinä ja 1919–1924 Helsingin yliopiston naistentautien klinikan apulaisopettajana. Wichmann nimitettiin 1924 synnytys ja naistautiopin professoriksi. Hän kuului asiantuntijana useihin sairaalakomiteoihin, muun muassa syksyllä 1934 valmistunutta yliopiston naistenklinikkaa perustettaessa ja suunniteltaessa. Hän toimi tämän klinikan johtajana ja toisena ylilääkärinä.
Wichmann oli Suomen Kätilöyhdistyksen keskusliiton hallituksen puheenjohtajana, Duodecim-seuran puheenjohtajana ja Duodecim-lehden päätoimittajana sekä ulkomaisten erikoisalansa julkaisujen toimittajana. Hän julkaisi lukuisia tutkimuksia obstetriikan ja gynekologian alalta.
Wichmannin puoliso oli toimistopäällikkö Gertrud Johanna Lönnroth (1896–1993), ja myös heidän pojastaan Karri Kristian Wichmannista (1926–2019) tuli lääkäri ja professori.
Seth Wichmannin veljiä olivat vankila- ja sairaalapappi Kuopiossa Henrik August Wichmann (1859–1923), ylimetsänhoitaja Gustaf Emil Wichmann (1863–1943), kihlakunnantuomari, laamanni Aksel Benjamin Wichmann (1866–1932), suomalais-ugrilaisen kielitieteen professori Yrjö Jooseppi Wichmann (1868–1932), maanmittari Lennart Johannes Wichmann (1872–1923) ja helsinkiläinen apteekkari Alexis Rafael Wichmann (1876–1943).
Kirjallisuutta

Korppi-Tommola, Aura: ”Wichmann, Seth (1885–1939)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 480–481.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-451-2  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Wichmann, Seth hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Matias-kappeli

| Matias-kappeli |
| --- | --- |
 Matias-kappeli huhtikuussa 2017
Sijainti:  Kappelitie 11 34800 Virrat
Koordinaatit:  62°14′19″N, 23°40′47.8″E
Kirkkokunta:  Ekumeeninen
Rakentamisvuosi:  2009
Suunnittelija:  Esko Räntilä
Istumapaikkoja:  40
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matias-kappeli on Virtain Härkösen kylässä sijaitseva kappeli, jota ylläpitää Matias-kappeliyhdistys ry. Kappeli valmistui vuonna 2009. Arkkitehtisuunnittelun teki Esko Räntilä ja akustisesta suunnittelusta vastasi Insinööritoimisto Heikki Helimäki Oy.
Matias-kappeli ei ole sidottu mihinkään kirkkokuntaan vaan se toimii ekumenian hengessä. Siellä järjestetään konsertteja, kokouksia, perhejuhlia, ja kursseja. Siellä voi käydä vapaasti sen aukioloaikoina, jotka ovat toukokuun alusta lokakuun loppuun 8 - 20.
Historia

Seurakuntapastori Matti Helimäki 1980-luvun alussa ehdotti isälleen, Kosti Helimäelle, kappelin rakentamista Virroille Härkösen kylän rantakoivikkoon. Toimintaan päästiin 2007, kun hankkeelle perustettiin oma kannatusyhdistys. Kappelin seinissä oleva graniitti tuli ystäväperheen talon rakentamisen yhteydessä räjäytetyistä graniittipaadeista. Kappelin teräsrakenteet lahjoitti ruotsalainen Stål & Rörmontage AB ja markkinointiaineistoon antoi avun saksalainen Klaubert Kommunikation. Rakentamiseen yhdistys sai tukea Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta Poko ry:n tuella.
COMSATBw-1

COMSATBw on Saksan sotilaallinen tietoliikennesatelliittijärjestelmä. Vuoden 2011 alusta lähtien Saksan puolustusministeriö ostaa Astrium-yhtiöltä näihin satelliitteihin liittyvän tietoliikennepalvelun, jonka avulla kukin saksalaisen sotilas ulkomaankomennuksella (lähinnä Afganistanissa) saa viikoittain 30 minuuttia laajakaistayhteysaikaa ilmaiseksi.
COMSATBw-1

Ensimmäinen saksalainen sotilastietoliikennesatelliitti laukaistiin avaruuteen Kourousta Ariane 5 -kantoraketilla 1. lokakuuta 2009.
Satelliitti on Saksan ensimmäinen sotilaallinen tietoliikennesatelliitti ja liittyy Saksan asevoimien verkostosodankäynnin kykyjen kasvattamiseen. Satelliitin toteutti  Milsat Services -työyhteenliittymä, jonka omistaa 75 prosenttisesti EADS Astrium ja loput ND SatCom Defence. Astrium oli tämän 2,5 tonnin painoisen satelliitin pääurakoitsija.
COMSATBw-2

Sisarsatelliitti laukaistiin 21.5.2010. Senkin operaattorina toimii DLR.
Frans van Mieris vanhempi

| Frans van Mieris |
| --- | --- |
 Nainen peilin edessä, 1662, 30 × 23 cm, Staaliche Museen zu Berlin, Berliini.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1635 Leiden, Alankomaat
Kuollut: 12. maaliskuuta 1681 Leiden, Alankomaat
Kansalaisuus:  Alankomaat
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  barokki
Frans van Mieris vanhempi (16. huhtikuuta 1635 Leiden – 12. maaliskuuta 1681 Leiden) oli Alankomaiden kultakaudella vaikuttanut pienikokoisiin laatukuviin erikoistunut taidemaalari. Omana aikanaan erittäin arvostettu van Mieris kuului leideniläiseen ryhmään mestareita, jotka tunnettiin klassisen, hyvin tarkan maalaustekniikkansa vuoksi nimellä fijnschilders (kirjaimellisesti hienot maalarit).
Elämä ja ura

Van Mieriksen vanhemmat olivat kultaseppä Jan Bastiaensz van Mieris (1586–1650) ja Christina Willemsdr van Garbartyn. Hän opiskeli Leidenissä vaikuttaneen laatukuvamaalauksen mestarin Gerard Doun (1613–1675) ja Abraham van den Tempelin (1622–1672) opastuksella. Dou kutsui van Mieristä "prinssiksi oppilaidensa joukossa." Van Mieris liittyi Leidenin Pyhän Luukkaan taidemaalarikiltaan 1658, mutta oli mitä ilmeisimmin maalannut itsenäisesti jo aiemmin, sillä hänen ensimmäinen tunnettu signeerattu työnsä on vuodelta 1657.
Van Mieris asui ja työskenteli Leidenissä koko elämänsä. Samaan aikaan kaupungissa asuivat ja maalasivat Gerard Dou (1613–1675) ja Jan Steen (1625/1626–1679), jotka olivat van Mierisille hyvin läheisiä. Muita van Mierisin kanssa samaan aikaan vaikuttaneita laatukuvamaalareita olivat Gabriël Metsu (1629–1667) ja Gerard ter Borch (1617–1681). Kaikki mestarit lainasivat aiheita ja tekniikoita toisiltaan, ja vaikutteet kulkivat ristiin.
Van Mieris oli Rembrandtin tavoin leväperäinen ja huoleton rahankäyttäjä, joka oli suurista palkkioistaan huolimatta koko uransa jonkinasteisissa taloudellisissa vaikeuksissa. Giovanni Guasconi, Toscanan suurherttuan Cosimo III:n hovihankkija Alankomaissa kuvasi kirjeissään van Mierisin erittäin reipasta alkoholinkäyttöä.
Merkitys ja arvostus

Van Mierisin työllä oli merkittävä vaikutus Alankomaiden kultakauden 1600-luvun lopun laatukuvamaalaukseen. Hänellä tiedetään olleen virallisesti vain yksi oppilas omien poikiensa Jan van Mieriksen (1660–1690) ja Willem van Mieriksen (1662–1747) lisäksi. Hänen töitään ja aiheitaan kuitenkin kopioitiin ja jäljiteltiin laajalti.
Van Mieris oli omana aikanaan arvostettu. Itävallan arkkipiispa Leopold Wilhelm kutsui van Mieriksen hovimaalarikseen, mutta taiteilija kieltäytyi. Van Mieriksen töitä ostivat ajan tunnetuimmat ja rikkaimmat keräilijät, kuten lääkäri Francois de la Boe Sylvius ja Toscanan suurherttua Cosimo III. Hänen töistään maksettiin erittäin korkeita palkkioita. Hyvä esimerkki on myös nimellä Duetto tunnettu Perhekonsertti vuodelta 1658, joka myytiin 2 500 guldenilla. Summa oli siihen mennessä kallein taideteoksesta Alankomaissa maksettu hinta.
Van Mierisin arvostus väheni 1700- ja 1900-luvuilla. Viime aikoina hänet on löydetty osin uudelleen erityisesti eroottissävyisten teostensa vuoksi.
Tyyli ja teokset

Suurin osa van Mieriksen töistä on laatukuvamaalauksia, jotka kuvaavat hollantilaista jokapäiväistä elämää. Van Mieris maalasi pienikokoisia teoksia, teknisesti hyvin samalla tavalla kuin oppimestarinsa Gerard Dou. Maalia levitettiin pienillä siveltimillä kovalle kuparipohjalle kerroksittain, kunnes maalipinta oli täysin tasainen. Leidenissä vaikuttaneita mestareita kutsuttiin tekniikkansa perusteella nimellä fijnschilders (hienot maalarit). Van Mieris kiinnitti erityistä huomiota tekstuurien ja kankaiden materiaalin kuvaamiseen.
Jo ensimmäisissä teoksissa näkyy van Mieriksen kyky myös tarinankertojana. Van Mieris jäljitteli aluksi oppimestarinsa Gerard Doun aiheita ja kuvasi kapakoiden ja katujen elämää. 1650-luvun lopussa hän alkoi kuitenkin kuvata yhä enemmän yläluokan elämää. Laatukuvistaan tunnettu van Mieris oli myös muotokuvamaalari. Rembrandt von Rijnin (1606–1669) tavoin hän esiintyi maalauksissaan usein itse, erään arvion mukaan noin neljäsosassa teoksistaan. Uransa loppuvaiheessa van Mieris maalasi historiallisia, uskonnollisia ja mytologisia teoksia.
Monet van Mieriksen genrekuvista ovat tilannekuvia jännitteistä ihmisten välillä. Tilanteet ovat usein humoristisia, mutta van Mieris kuvaa myös eroottista jännitettä, viettelyä ja flirttiä. Kuviin ujutetut vihjeet eivät jääneet hänen oman aikansa yleisölle epäselväksi. Kuuluisia vihjailevia maalauksia ovat esimerkiksi Mies, nainen ja kaksi koiraa (1660), joka tunnetaan myös nimellä Koiranpennun kiusaaminen ja Osteriateria (1661).
Teoksia

Tyttö myy hedelmiä vanhukselle, 1655, 43,8 × 35,3 cm, Royal Collection of the United Kingdom.
Näkymä ilotalosta, 1658, 42,8 × 33,3 cm, Mauritshuis, Haag.
Trompe-l'Oeil -asetelma; kukkaseppele ja verho, 1658, 46,5 × 63,9 cm, Art Institute of Chicago, Chicago. Maalattu yhdessä Adriaen van der Speltin kanssa.
Mies ja piippu ikkunassa, 1658, 19,8 × 15,7 cm, Muzeul Naţional Brukenthal, Sibiu.
Pikku koira, n. 1659–1660, 51,5 × 39,5 cm, Eremitaasi, Pietari.
Mies, nainen ja kaksi koiraa, 1660,  27,7 × 19,9 cm, Mauritshuis, Haag. Tunnetaan myös nimellä Koiranpennun kiusaaminen.
Osteriateria, 1661, 27 × 20 cm, Mauritshuis, Haag.
Florentius Schuylin (1619–1669) muotokuva, 1666, 21,3 × 16,5 cm, Mauritshuis, Haag.
Lääkärin kotikäynti, 1667, 44,5 × 31,1 cm, J. Paul Getty Museum, Los Angeles.
Nainen kirjoittaa kirjettä, 1680, 25 × 20 cm, Rijksmuseum, Amsterdam.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frans van Mieris vanhempi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat 2  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Omakuva, 1667, 19 × 15 cm, National Trust, Mole Valley.
Neiti klavessiin, 1658, 31,7 × 24,7 cm, Staatliches Museum, Schwerin. Tunnetaan myös nimellä Duetto. Aikansa kallein maalaus.
Cunera van der Cockin muotokuva, 1657–1658, 16 × 13.3 cm, National Gallery, Lontoo. Van Mieriksen vaimo oli usein hänen mallinaan.