Unkarin kansannousu
Tausta > Suojasää

Neuvostoliiton komentokuri höllentyi Josif Stalinin kuoltua 5. maaliskuuta 1953. Alkoi poliittinen suojasää, ja heräsi toivo uudistuksista. Neuvostojoukot vetäytyivät Itävallasta toukokuussa 1955. Itävalta oli julistettu puolueettomaksi, ja neuvostojoukkojen pitäminen Unkarissa oli muuttunut perusteettomaksi. Neuvostoliiton kommunistisen puolueen 20. puoluekokouksessa helmikuussa 1956 nostettiin esiin Stalinin rikokset ja henkilökultin haitalliset vaikutukset, vaikkakin Nikita Hruštšovin järisyttävä puhe aiheesta päätettiin salata toistaiseksi. Unkarissa puolijumalana hehkutettu Mátyás Rákosi joutui luopumaan pääministerin virastaan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen luottomies Imre Nagyin hyväksi. Rákosi oli kuitenkin puolueen ensimmäisenä sihteerinä edelleen Unkarin todellinen valtias. Nagyin johtama hallitus selvitti joitakin aikaisempia väärinkäytöksiä. Poliittisia vankeja armahdettiin ja esimerkiksi ÁVH:n johtaja Gábor Péter tuomittiin elinkautiseen vankeuteen vuonna 1954.
Uudistusten hitaus alkoi kasvattaa tyytymättömyyttä, ja uudistusmieliset alkoivat vaatia yhä suurempia reformeja. Maaliskuussa 1955 kokoontunut Unkarin työväenpuolueen keskuskomitea nosti esille kasvavan oikeistovaaran, johon syyllisenä pidettiin pääministeri Nagya. Nagy erotettiin puolueen poliittisesta toimikunnasta ja keskuskomiteasta 14. huhtikuuta. Parlamentti myönsi 18. huhtikuuta hänelle eron pääministerin tehtävistä Rákosin yrittäessä palauttaa yksinvaltiaan asemansa.
Rákosi ja Unkarin työväenpuolueen vanha kaarti eivät saaneet selkeitä ohjeita Kremliltä, ja miltei mikä tahansa teko saatettiin näin selittää Moskovan linjan mukaiseksi. Joitakin uudistuksia kuitenkin jatkettiin. Karkeimpiin vääryyksiin syyllistyneitä turvallisuuspalvelun hahmoja siirrettiin syrjään. Entinen turvallisuusministeri Mihály Farkas pidätettiin. Entinen presidentti Árpád Szakasits vapautettiin ja rehabilitoitiin maaliskuussa 1956 ja toukokuussa purettiin Itävallan rajan miinakenttää ja sähköaitaa. Puolueen politbyroo päätti lakkauttaa henkilöpalvonnan syyskuussa, jolloin mitään katua tai laitosta ei enää saanut nimetä kenenkään elävän henkilön mukaan. Toisaalta kun Puolan Poznańissa syttyi mellakoita 28. kesäkuuta, huomiota herättäneitä keskustelutilaisuuksia järjestänyt Petőfin piiri päätettiin kieltää puoluevastaisten esiintymisien takia.
Lokakuussa 1956 uudistuksiin tyytymättömiä opiskelijoita oli eronnut kommunistisesta opiskelijajärjestöstä, jonka tilalle perustettiin riippumaton opiskelijajärjestö. Nopeasti radikalisoitunut opiskelijajärjestö sai alaa etenkin Budapestin teknillisestä yliopistosta, ja se vaati Mihály Farkasin avointa oikeudenkäyntiä, pakollisten venäjän kielen luentojen lakkautusta ja stalinististen opettajien ja tutkijoiden panemista syytteeseen. Liikkeen vaatimuksiin liittyi älymystön edustajia, jotka vaativat myös sensuurin lakkauttamista ja vapaata lehdistöä. Opiskelijat ilmoittivat aikovansa järjestää katumielenosoituksen Puolan työläisten tueksi. Sisäministeriö oli ensin kieltänyt kokoontumisen, mutta kiellosta luovuttiin koska sen valvominen ei ollut mahdollista. Turvallisuuspalvelulla oli mellakoiden torjumiseen soveltuvan kaluston sijaan vain panssariautoja ja konekiväärejä, ja Budapestin poliisipäällikkö oli ilmoittanut, ettei hän antaisi käskyä tulen avaamiselle. Mielenosoitukseen 23. lokakuuta liittyivät myös Budapestin tehtaiden ja virastojen työläiset. Mielenosoittajien kokoontuessa pääministeri András Hegedüs erosi ja hänen tilalleen nousi Hegedüsin Rákosin tuella aiemmin syrjäyttämä Imre Nagy.