Vanha kirkkopuisto
Historia > Hautausmaana

Nykyisen Vanhan kirkkopuiston alueella ja sen läheisyydessä on sijainnut useita hautausmaita. Jo suurten kuolonvuosien 1695–1697 aikana vainajia haudattiin tilapäiseen hautausmaahan kaupungin ulkopuolelle Kamppiin, ei tosin aivan nykyisen puiston paikalle vaan nykyisen Bulevardin ja Fredrikinkadun risteyksen tienoille. Syksyn 1710 suuren ruttoepidemian aikana kuolleita haudattiin edellä mainitun paikan viereen, nykyisen Annankadun tienoille. Tämän muistoksi puiston reunalla sijaitsevaan hautausmaan porttiin on kiinnitetty vuonna 1938 Helsinki-Seuran aloitteesta suomen- ja ruotsinkieliset muistotaulut, joissa sanotaan ”tällä paikalla” olleeseen hautausmaahan haudatun 1 185 helsinkiläistä. Puiston nykyinen liikanimi Ruttopuisto viittaa ruttoepidemian uhreihin. Nimi on lähtöisin 1960-luvun nuorisolta.
Hattujen sodan aikana vuonna 1741 Helsinkiin sijoitetun ruotsalaisen tykistörykmentin kuolleita sotilaita haudattiin kuolonvuosien ja ruttoepidemian aikaisten tilapäisten hautausmaiden viereen. Ruotsalais-suomalaiset joukot myös leiriytyivät tälle paikalle elokuussa 1742 odottamaan Helsinkiä lähestyneitä venäläisjoukkoja.
Vuosina 1790–1829 alue toimi Helsingin virallisena hautausmaana nimellä Kampin hautausmaa. Päätöksen uuden hautausmaan perustamisesta oli tehnyt kirkolliskokous vuonna 1786, sillä Ulrika Eleonoran kirkon kirkkomaa oli tullut jo aivan täyteen. Helsingin maistraatti luovutti vuonna 1790 hautausmaaksi hurstitehtaan vieressä sijainneen 200 kyynärän pituisen ja 130 kyynärän levyisen alueen, jota myöhemmin laajennettiin. Hautausmaa oli lopulta nykyistä kirkkopuistoa laajempi, ja kaikki puistokorttelia ympäröivät kadut kulkevat osittain entisen hautausmaa-alueen päällä. Koska uusi hautausmaa sijaitsi kaupungin ulkopuolella, seurakunta joutui ostamaan ruumisvaunut, kun aiemmin oli pärjätty pelkillä kantopaareilla.
Helsingin tultua Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupungiksi Kampin hautausmaan seutu kaavoitettiin Johan Albrecht Ehrenströmin vuosina 1814–1817 laatimissa asemakaavoissa osaksi niin sanottua Uudenmaan esikaupunkia. Alueen kadut ja korttelit rakennettiin seuraavina vuosina Ehrenströmin suunnitelmien mukaisesti.
Kaupungininsinööri Anders Kocke laati hautausmaalle vuonna 1816 asemakaavan, johon sisältyi käytäväverkosto. Tuolloin aikaisemmin rakennettu kiviaita purettiin osittain ja laajennetun hautausmaan ympärille rakennettiin säleaita. Tarjouskilpailun voittanut porvari Henrik Brorström sai Kocken suunnitelmaan sisältyneet istutukset ja puut valmiiksi vuonna 1828. Samana vuonna valmistui uusi ympärysaita sekä Carl Ludvig Engelin Bulevardin varrelle suunnittelema pääportti, joka on säilynyt tähän päivään saakka. Engelin suunnittelema Vanha kirkko oli valmistunut hautausmaan alueelle jo vuonna 1826. Se rakennettiin, jotta Ulrika Eleonoran kirkko ja sen kirkkomaa voitaisiin hävittää Senaatintorin tieltä.
Kampin hautausmaa poistettiin käytöstä vuonna 1829 Hietaniemen hautausmaan tultua käyttöön, mutta sinne haudattiin vielä vuosina 1918–1919 Suomen sisällissodassa kaatuneita valkoisia ja saksalaisia sekä Viron vapaussodassa kuolleita suomalaisia vapaaehtoisia.
Helsingin kaupunginarkiston entisen johtajan Sirkka Impolan arvion mukaan Vanhan kirkkopuiston alueelle haudattiin runsaan 130 vuoden aikana yli 10 000 vainajaa.