Automobiles Gonfaronnaises Sportives
Historia > AGS Formula 1 -sarjassa 1986 - 1991

AGS ilmottautui vuoden 1986 Italian osakilpailuun. Tallin rakenne oli erikoinen sillä talli työllisti seitsemän työntekijää ja toimi edelleen alkuperäisessä päämajassaan Gonfaronissa. Talli käytti ensimmäisenä F1 -autonaan JH21C -autoa, joka pohjautui vanhaan, vuonna 1983 käytettyyn Renaultin RE40 F1 -autoon, jonka Julien oli onnistunut hankkimaan. Voimanlähteeksi autoon saatiin Motori Modernin V6 -turbomoottorit ja renkaat hankittiin Pirelliltä. AGS osallistui vuonna 1986 Italian osakilpailun lisäksi Portugalin osakilpailuun. Molemmissa kilpailuissa tallin ainoata autoa ajoi Ivan Capelli, joka keskeytti molemmissa kilpailuissa.
Vuodeksi 1987 talli sai käyttöönsä Cosworthin moottorit ja uudeksi kuljettajaksi tuli Pascal Fabre. Tälläkertaa AGS osallistui kokonaiseen F1 -kauteen. Talli vaihtoi vielä kauden kahteen viimeiseen kilpailuun kuljettajakseen Roberto Morenon, joka onnistui ajamaan päätöskilpailussa, Australiassa, maaliin kuudentena, tuoden tallille sen historian ensimmäisen MM-pisteen.
Seuraavaksi kaudeksi tallin kuljettajaksi tuli AGS:llä F2 -kilpailuissa ajanut Philippe Streiff, joka onnistui ajamaan maaliin saakka kuudesti kauden aikana. MM-pisteitä ei kuitenkaan kauden aikana tullut. Streiff kuitenkin joutui lopettamaan F1 -uransa vuonna 1989, hänen halvaannuttua pahassa kolarissa, jonka hän ajoi testeissä ennen seuraavan kauden alkua.
Kaudeksi 1989, tallin kuljettajiksi tuli Joachim Winkelhock ja Gabriele Tarquini, joka korvasi tallissa uransa lopettamaan joutuneen Streiffin. Talli saavutti kauden aikana historiansa toisen MM pisteen Meksikon osakilpailussa Tarquinin ajaessa maaliin kuudentena. Kaudesta tuli kuitenkin vaikea sillä useiden uusien tallien myötä Formula 1 -kilpailuissa otettiin käyttöön karsinnat, joiden avulla kilpailun lähtöruudukon paikoista tuli rajallisia. Sarjan heikoimmat tallit, AGS mukaan lukien, joutuivat taistelemaan näistä paikoista karsinnoissa. Karsintojen vuoksi toista AGS -autoa ajanut Winkelhock ei päässyt mukaan yhteenkään osakilpailuun eikä hänet kesken kautta korvannut Yannick Dalmas onnistunut yhtään paremmin. Myöskin hyvin kauden aloittanut Tarquini joutui tyytymään karsiutumisiin Ranskan osakilpailun jälkeen koko loppukauden.
Dalmas ja Tarquini jatkoivat AGS -tallin kuljettajina myös vuonna 1990 mutta tallin heikentynyt suorituskyky ei tarjonnut kuin satunnaisia osakilpailustartteja kuljettajilleen. Seuraavaksi vuodeksi Dalmas siirtyi ajamaan Le Mans -prototyyppejä ja vuoteen 1991 AGS lähti kuljettajinaan Gabriele Tarquini - Stefan Johansson, joka kuitenkin jätti tallin kahden osakilpailun jälkeen. Tallin toista autoa ajoi loppukauden Fabrizio Barbazza, joka karsiutui jokaisesta kilpailusta. Ainoastaan Tarquini onnistui pääsemään kolme kertaa osakilpailun lähtöruudukkoon saakka ja viimeinen kilpailu, johon AGS -tallin autolla startattiin oli Monacon Grand Prix 1991.
Tarquini siirtyi Portugalin osakilpailun jälkeen Fondmetal -tallin riveihin. Tarquinin korvasi Olivier Grouillard, joka oli ajanut Fondmetalilla kauden alusta. Grouillard ajoi AGS:llä ainoastaan yhden kilpailun sillä talli ajautui heikon menestyksen myötä taloudellisiin vaikeuksiin ja se joutui lopettamaan kilpailemisen kesken kauden. AGS -tallin viimeiseksi F1 -kisaviikonlopuksi jäi Espanjan Grand Prix 1991.