stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haaga (kauppala)
Talous > Väestön tulot

| Verotettavat tulot (mk)> Vuosi | Verotettavat tulot (mk)> Haaga | Verotettavat tulot (mk)> Helsinki |
| --- | --- | --- |
| 1929 | 8 078 | 15 954 |
| 1930 | 7 331 | 14 600 |
| 1931 | 6 346 | 13 337 |
| 1932 | 5 336 | 11 223 |
| 1933 | 5 133 | 10 745 |
Helsingin läheisyyden ja hyvien liikenneyhteyksien vuoksi suuri osa haagalaisista kävi töissä kaupungissa. Vuonna 1930 tällaisia henkilöitä oli 41,6 % kaikista työntekijöistä. Tuotantotoimintaa kauppalassa oli varsin vähän. Vuonna 1933 Haagassa oli neljä teollisuuslaitosta:
OY Parkettityö AB, 22 työntekijää
AB Finska Fläktfabriken, 16 työntekijää
J. A. Salmisen Makkaratehdas, 5 työntekijää
Finska Tryckfärgfabriken AB, 2 työntekijää
Varsinaista maataloutta ei Haagassa ollut lainkaan, ellei sellaiseksi katsota tilapäisiä vuokra-alueita. Sen sijaan kauppalassa oli verrattain suuria kauppapuutarhoja.
Väestön toimeentulon perustan muodostivat palkkatulot. Niiden osuus oli 1930-luvun alussa 75–80 % verotetuista tuloista. Haagalaisten tulot olivat selvästi helsinkiläisiä pienemmät.
Talous > Haagan talous

Haagan kunnallistalouden pohjana olevat verotulot olivat suhteellisen alhaiset. Verotetut tulot riippuivat myös suhdannevaihteluista. Kauppalan alkuvuosina vallitsi korkeasuhdanne ja kunnan menot olivat vielä vähäiset. Pulavuosina kauppalalla oli sen sijaan vaikeuksia sitoumustensa täyttämisessä korkeasta veroäyristä huolimatta.
Kauppalalla oli varsin suuri dollariobligaatiolaina vuodelta 1924, sillä asukkaat vaativat mukavuuksien lisäämistä. Siksi oli rakennettava vesi- ja viemärijohtoja, teitä, koulutalo ja kunnalliskoti. Dollarin kurssin kohotessa lainan hoitokulut kohosivat alkuaan arvioitua paljon suuremmiksi. Myös 1930–1931 rakennetut vesijohdot ja viemärit vaikuttivat talouden kiristymiseen. Vaikeimpana pula-aikana 1933 velkojen korot ja takaisinmaksut muodostivat neljäsosan kauppalan menoista. Vuonna 1945 niiden osuus oli enää 1/14 osa menojen kokonaissummasta.
Palvelut > Tiet ja kadut

Jo Haagan huvilayhdyskunta yritti parhaansa mukaan huolehtia teiden kunnossapidosta. Kauppalaksi muututtaessa teiden ja polkujen pääosa oli vielä syysrapakkojen aikana surkeassa kunnossa. Vuonna 1923 asetettiin tielautakunta ratkomaan tiepulmia, ja vuodesta 1934 lähtien kauppalanhallitus huolehti tieasioista.
Valtuusto myönsi tietöitä varten huomattavia summia. Vuonna 1924 otetulla obligaatiolainalla hankittiin muun muassa höyryjyrä ja sähköllä käyvä kivenmurskain. Tietöitä tehtiin myös hätäaputöinä vuodesta 1927 lähtien. Vuonna 1938 valtuusto päätti lainavaroilla asfaltoida Asematien (nyk. Kauppalantien) koko sen pituudelta. Teiden ja katujen nimet sekä tonttien numerot valtuusto hyväksyi ja valtioneuvosto vahvisti 1928.
Palvelut > Vedenhankinta

Vesi- ja viemärijohtojen rakentaminen oli sitkeä pulma, joka edistyi sangen hitaasti. M. G. Stenius Oy omisti rautatien pohjoispuolella pumppulaitoksen, joka aloitti vedentoimituksen kesällä 1928. Johtoverkostoa rakennettiin yhtiön ja kauppalan yhteistyönä. Valtuusto halusi, että vallitsevan työttömyyden vuoksi rakennustöihin oli mahdollisimman paljon käytettävä työttömiä haagalaisia.
Vuonna 1945 vesijohtoverkoston yhteispituus oli 7 197 metriä, josta kauppalan osuus oli 3 477 m. Johtoja pitkin tulevaa vettä käytettiin kauppalassa melko vähän, sillä monet asukkaat ottivat veden pihoilla olevista kaivoista. Viemärijohtoverkostoa rakennettiin vesijohtoja vähemmän. Viemärien puuttuessa monet haagalaiset joutuivat kantamaan kaiken likaveden ulos, ja he käyttivät vettä siksi hyvin säästeliäästi.
Palvelut > Sähkö, puhelin ja posti

Haaga sai sähkövalon syyskesällä 1918. Haagan sähkölaitos osti aluksi virtansa M. G. Stenius Oy:n muuntajasta Meilahdesta. Sopimus kuitenkin irtisanottiin, ja sähköä alettiin ostaa Gottfr. Strömbergin Sähköosakeyhtiöltä. Vuodesta 1929 lähtien sähkö ostettiin Helsingin kaupungin sähkölaitokselta kolmivaiheisena virtana 150 kVA:n teholla kauppalan omaan sähköverkostoon. Kauppala myös myi sähköä osiin Munkkiniemen yhdyskuntaa ja Pitäjänmäkeä.
Sähkölaitoksen henkilökuntaan kuuluivat isännöitsijä, asentaja, konttoriapulainen ja rahastaja. Isännöitsijä hoiti myös puhelinlaitoksen asiat. Yhdyskunnassa oli Helsingin Puhelinyhdistyksen keskus, jonka yhdyskunta osti 1914 ja antoi sille nimen Haagan keskus. Puhelinkeskus toimi kauppalan teknisten laitosten osana. Puhelinlaitos siirtyi vuoden 1929 alussa uudelleen Helsingin Puhelinyhdistyksen haltuun ja laitos automatisoitiin samana vuonna.
Postiliikenne kasvoi vuosi vuodelta. Postitoimisto sijaitsi huvilassa numero 34 Asematien varrella ja siitä käytettiin nimeä Huopalahden postitoimisto. Postitoimiston ja rautatieaseman nimien muuttamista Huopalahdesta Haagaksi yritettiin 1923 ja 1934, mutta yritykset eivät johtaneet tuloksiin. Lopulta vuoden 1966 postiosoiteuudistuksessa Huopalahden postikonttorin nimeksi muutettiin Helsinki 32, ja 1970-luvun alussa Etelä-Haagan alueen postinumeroksi tuli 00320.
Palvelut > Terveydenhoito

Haagan terveydenhoitojärjestys laadittiin 1916. Lainsäädännön muuttuminen teki sen uusimisen välttämättömäksi. Työn suoritti kauppalanhallitus, ja maaherra vahvisti 1933 uuden terveydenhoito-ohjesäännön ja terveydenhoitolautakunnan ohjesäännön. Näin säädettiin yksityiskohtaisesti, miten elintarvikkeiden, juomien ja nautintoaineiden kauppa oli järjestettävä. Määräyksin säännösteltiin myös terveydellisiä oloja ravintoloissa, kahviloissa, hotelleissa, matkustajakodeissa, kouluissa, partureissa, käherrysliikkeissä, pesu- ja silityslaitoksissa sekä tehtaissa.
Vuonna 1925 aloitti kauppalassa asuva Harald Schwela työnsä kauppalan lääkärinä, ja kesällä 1928 perustettiin kiertävän sairaanhoitajan toimi. Hänen tuli antaa apua ja neuvoja sairaustapauksissa sekä levittää terveysvalistusta. Kätilön virka lakkautettiin, koska Haagan äidit mieluummin käyttivät Helsingin naistenklinikoiden ja yksityisten synnytyslaitosten palveluja. Terveysolojen edistämiseksi kauppala palkkasi puhtaanapitomiehen, joka kuljetti yksityistalojen jätteet pois. Kauppalalta saadun palkan lisäksi hän peri talonomistajilta maksun jokaisesta poisviedystä kuormasta.
Kauppala avusti myös Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton terveysasemaa, jonka hoitajana toimi terveyssisar. Omaa sairaalaa kauppalalla ei ollut. Kun kulkutautipotilaita oli niin paljon, etteivät he mahtuneet Helsingin sairaaloihin, vuokrattiin huoneisto sairastupaa varten. Sitä hoiti tilapäinen henkilökunta. Mielisairaat hoidettiin Kellokosken piirimielisairaalassa. Haagan ensimmäinen apteekkari Axel Fonselius aloitti lääkkeiden myynnin 1938.
Palvelut > Köyhäinhoito ja työttömät

Kauppalan köyhäinhoitolautakunta muodostettiin 1923, ja se laati heti köyhäinhoito-ohjesäännön, jonka kauppalanvaltuusto hyväksyi ja maaherra vahvisti samana vuonna. Valtuusto päätti samalla perustaa asiamiehen ja lastenhuollon tarkastajan toimet. Lisäksi lautakunnan palveluksessa oli naispuolinen kodissakävijä, joka teki käytännön kenttätyötä. Vuonna 1936 lautakunnan nimi muutettiin huoltolautakunnaksi. Köyhäinhoitoa saaneista henkilöistä laitoksissa hoidettiin vuosittain 20–40 henkilöä, ja yksityiskodeissa hoidettuja lapsia oli vuosittain 10–40.
Haagaan ei rakennettu omaa kunnalliskotia, vaikka sellaista suunniteltiinkin. Sen sijaan neuvoteltiin naapurikuntien kanssa yhteistoiminnasta tällä alalla. Neuvottelut Oulunkylän kunnan kanssa eivät johtaneet tuloksiin. Sen sijaan Haaga sopi 1929 Hyvinkään kauppalan kanssa, että Hyvinkään kunnalliskotiin voitiin sijoittaa viisi laitoshoitoa tarvitsevaa hoidokkia.
Myös työttömyyttä kauppala yritti kykyjensä mukaan lievittää. Vuodesta 1929 lähtien Haagassa toimi työttömyyskomitea, ja sitä seurasi työttömyyslautakunta, jonka tehtävät 1937 siirrettiin huoltolautakunnalle. Pula-aikana kauppalan työttömien lukumäärä kohosi varsin huomattavaksi. Vuosina 1930–1934 työttömänä oli 36–103 henkilöä kuukaudesta riippuen. Kauppala joutui käyttämään melkoisia määrärahoja hätäaputöihin. Työttömät sijoitettiin pääasiassa kauppalan kivenmurskaus- ja tietöihin, mutta heitä oli myös Jorvaksentien ja Malmin lentokentän rakennustöissä. Lisäksi Haagan vesi- ja viemärijohdot rakennettiin pääosin työttömyystöinä.
Köyhäinhoidon lisäksi oli muuta kunnallista huoltotyötä, joka kohdistui erityisesti lastensuojeluun, irtolaisiin ja alkoholisteihin. Lokakuussa 1928 kunnan tukema Koteja kodittomille lapsille -yhdistys avasi lasten vastaanottokodin. Lasten raittiustyötä varten kauppalassa toimi kaksi yhdistystä: Haagan sosialidemokraattinen lasten raittiusosasto Toive ja puolueeton Toivon Liitto.
Palvelut > Palotoimi

Jo ensimmäiset huvilanomistajat perustivat 1904 vapaaehtoisen palokunnan, joka sai nimen Lill-Hoplaks FBK (Pikku Huopalahden VPK). Melko usein sattuneet tulipalot toivat sille suuren kansansuosion. Vasta 1916 sattui niin, ettei palokuntaa kertaakaan hälytetty vuoden aikana.
Maaherra vahvisti 1915 Haagan taajaväkisen yhdyskunnan palojärjestyksen, joka oli voimassa myös kauppalaksi tulon jälkeen. Palojärjestys uudistettiin 1936. Palotarkastukset suoritti aluksi palolautakunta ja uuden palojärjestyksen aikana palotarkastuslautakunta, johon kuuluivat palopäällikkö, nuohooja ja yksi jäsen. Kauppalan ensimmäiseksi sivutoimiseksi palopäälliköksi valittiin 1936 asentaja Rönnqvist. Häntä seurasi 1944 työnjohtaja Gustaf Winkler.
Palokunta otti 1919 nimekseen Haga Frivilliga Brandkår. Suomenkielisen nimensä Haagan VPK se otti käyttöön vasta 1974. Miesvahvuus 1936 oli 57 miestä, ja heidät hälytettiin sähkösireenillä. Palokunnalla oli neljä ruiskua: pyörillä varustettu Flander-moottoriruisku, kannettava Esa 3 -moottoriruisku, käsivoimaruisku ja vesisäiliöllä varustettu ruiskuauto, jonka kauppala omisti vaikka se olikin VPK:n käytössä. Palokunnalla oli myös oma kalustovarikko.
Palvelut > Yleinen järjestys

Haagan heikko järjestys huolestutti kauppalan johtoa. Varsinkin kauppalan alkuvuosina asukkaat valittivat usein, että yleistä järjestystä häirittiin ja hyviä tapoja loukattiin rautatieasemalla ja teillä. Järjestyksen ylläpitäjiä oli kauppalassa monen mielestä liian vähän. Kauppalassa yritettiin muun muassa Haagan liittämistä Helsingin poliisilaitoksen alaisuuteen, mutta yritys ei johtanut tuloksiin.
Kauppala olisi tarvinnut uuden tehokkaan poliisijärjestyksen, sillä Haagassa noudatettiin läänin kuvernöörin 1916 vahvistamaa Haagan taajaväkisen yhdyskunnan järjestyssääntöä. Vuonna 1933 valtuusto teki aloitteen järjestyssäännön uudistamisesta, mutta se raukesi kesällä 1936, kun alettiin odottaa Haagan liittämistä Helsinkiin.
Liikennekulttuurin edistämiseksi hyväksyttiin 1924 erityinen järjestyssääntö polkupyörällä ajoa varten kauppalan teillä. Yhä useammat ja yhä nopeammat autot puolestaan pelottivat pyöräilijöitä ja jalankulkijoita. Maaherra päätti maaliskuussa 1939 valtuuston pyynnöstä, että ajonopeus kauppalassa sai olla korkeintaan 50 kilometriä tunnissa. Helsinki–Turku-maantiellä suurin sallittu nopeus oli kuitenkin 70 km/h.
Palvelut > Liikenneyhteydet

Haagalla oli erinomaiset liikenneyhteydet varsinkin pääkaupunkiin. Junat kulkivat tiheään ja Helsinki–Turku-maantie oli leveä valtaväylä. Vuonna 1912 rautatien pysäkkialuetta laajennettiin huomattavasti. Kasvava maantieliikenne johdettiin rautatien alitse kahden tunnelin kautta 1921. Huopalahden pysäkistä muodostettiin 1920 kolmannen luokan asema, jonka ensimmäisenä asemapäällikkönä toimi W. Poppius.
Yksiraiteinen sähköraitiotie aloitti liikenteen Haagan ja Helsingin välillä 1914. Suoraan Haagaan menevät vaunut lähtivät aluksi Ylioppilastalolta 20 minuutin välein, myöhemmin niiden lähtöpaikaksi tuli kauppatori. Haagassa päätepysäkki sijaitsi lähellä paikkaa, jossa rantarata nykyisin ylittää Hämeenlinnanväylän. Vuonna 1927 Haagan raitiotie myytiin Helsingin Raitiotie- ja Omnibus Osakeyhtiölle. Numeron asemesta linjan tunnuksena käytettiin H-kirjainta vuoteen 1953 saakka, jolloin linja lopetettiin..
Linja-autoliikennettä kokeiltiin jo keväällä 1907, jolloin AB Automobil OY osti auton. Autotekniikan kehittymättömyyden vuoksi kokeilu ei onnistunut, vaan liikenne loppui samana vuonna. Auto myytiin Stockmannille, joka muutti sen kuorma-autoksi. Vasta syksyllä 1924 omnibusauto Kuriiri aloitti liikenteen Helsingin rautatieaseman ja Huopalahden aseman välillä.
Palvelut > Kirkolliset olot

Pitkä matka Haagan ja Helsingin pitäjän kirkonkylän välillä vaikeutti yhteydenpitoa sen kirkkoon. Siksi monet Helsingistä Haagaan muuttaneet huvila-asukkaat pysyivät pääkaupungin kirjoissa ja kävivät siellä kirkossa. Vuonna 1917 muodostettiin Huopalahden kirkkoherrakunta, johon Haagan lisäksi kuuluivat Munkkiniemi ja Lauttasaari. Itsenäiseksi seurakunnaksi omine kirjanpitoineen se tuli 1921.
Jo vuodesta 1914 lähtien oli Haagassa ollut rukoushuone, jossa saarnaajat pitivät rukoushetkiä. Vuonna 1917 vuokrattiin jumalanpalvelushuoneistoksi suomalaisen kansakoulun suuri juhlasali. Kansakoulu toimi nuorisoseuran taloksi rakennetussa Suomalaisuuden pirtissä. Seurakunta osti 1908 rakennetun talon, josta oli tarkoitus tehdä kirkko, ja korjasi rakennusta 1928 arkkitehti Albert Nybergin laatimien piirustusten mukaan. Nybergin piirtämä on myös 1932 rakennettu kellotapuli. Rakennus ei kuitenkaan puutteidensa vuoksi kelvannut kirkoksi, joten vuonna 1942 sitä korjattiin arkkitehti Toivo Paatelan piirustusten mukaan, ja se vihittiin Huopalahden kirkoksi 16. toukokuuta 1942. Vuoden 1974 korjauksen suunnitteli arkkitehti Mirja Castrén.
Haagan sankaripuistossa on oma sankarihautausmaa, jonne haagalaiset kaatuneet on haudattu.
Palvelut > Kansakoulu ja kirjasto

Munkkiniemen ruotsalainen kansakoulu aloitti toimintansa 1897, mutta se oli kahden kilometrin päässä Haagasta. Syksyllä 1906 Haagaan perustettiin Helsingin ylläpitämä alakansakoulu, jota myös Haagan lapset saivat käydä. Samana vuonna aloitti Haagassa yksityinen suomalainen kansakoulu. Se toimi vuokratiloissa kunnes se 1928 sai oman talon osoitteeseen Steniuksentie 22. Syksyllä 1915 avattiin ruotsalainen pientenlastenkoulu.
Kauppala jaettiin kahteen koulupiiriin, jotka kumpikin käsittivät kauppalan koko alueen. Toinen oli suomenkielinen ja toinen ruotsinkielinen. Kauppalassa oli kuitenkin vain yksi koulutalo, jota molemmat kieliryhmät käyttivät. Koulussa oli kuusi luokkahuonetta, kahdeksan opettajaa, vahtimestari ja lämmittäjä.
Haagan kulttuuriyhdistykset perustivat yksityiskirjastoja, jotka olivat yhdistysten jäsenten käytössä. Myös kouluilla oli opettaja- ja oppilaskirjastoja, jotka palvelivat sitä osaa haagalaisista. Kunnallinen kirjasto kauppalaan saatiin vasta 1945 ja se sijoitettiin seurakuntataloon.
Palvelut > Urheiluseurat ja suojeluskunta

Kauppalan talousarviossa oli vuosittain määräraha urheilutoimintaa varten. Urheilulautakunnan tehtävänä oli valvoa urheilukentän, kelkkamäkien ja luistinradan kuntoa. Vuonna 1924 kauppalaan perustettiin Huopalahden Hurjat -niminen yhdistys, joka liittyi Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon. Suomenkielisillä oli yhdistyksessä enemmistö, mutta myös ruotsinkielisiä osallistui sen toimintaan. Työväenyhdistystä lähellä olevat piirit perustivat 1927 urheiluseura Haagan Hakan. Haagassa toimi myös porvarillinen ruotsinkielinen Haga idrottsklubb -niminen yhdistys.
Kauppalan talousarvioon otettiin monen kansalaisryhmän vastustuksesta huolimatta säännöllisesti määräraha Haagan suojeluskuntaa ja Haagan Lotta Svärdiä varten. Paikallispäälliköiden johdolla suojeluskunnan jäsenet opettelivat harjoitustilaisuuksissaan aseiden käyttöä sekä sotilaallisia ja urheilullisia taitoja. Tärkeä osa toimintaa olivat erilaiset juhlat ja muut seurustelutilaisuudet. Molemmat järjestöt lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen.
Teollisuus ja liike-elämä

Suurteollisuutta Haagassa ei ollut, ja kauppalanvaltuusto hylkäsi anomukset suurtehtaiden rakentamiseksi. Kauppalan alkuaikoihin saakka sen länsiosassa toimi turvepehkutehdas, joka nosti, kuivasi ja paalasi turvetta. Vuonna 1925 sen puinen tehdasrakennus tuhoutui perustuksiaan myöten petrolimoottorin aiheuttamassa tulipalossa. Tehdasta ei rakennettu uudelleen, vaan yhtiö lopetti toimintansa.
Kauppalan suurimpiin yrityksiin kuului kauppias Eemeli Palotien lautatarha. Sen suuri puutavaravarasto tuhoutui 1941 tulipalossa, ja kun Palotie seuraavana vuonna kuoli, lopetti liike toimintansa. Huopalahden nahkatehdas paloi osittain 1919 ja uudelleen lokakuussa 1926. Tiilestä rakennettu osa säilyi ja tehdas jatkoi toimintaansa vuoteen 1929 saakka. Kauppala osti tehdasrakennuksen ja perusti paikalle lihantarkastusaseman.
Muita yrityksiä olivat Suomen Painoväritehdas ja E. A. Winklerin läkki- ja peltisepänliike, joka valmisti purkkeja ja pakkauksia. Werner Fohströmin saippuatehdas lopetti toimintansa 1936. Parketteja valmisti A. M. Johanssonin puusepäntehdas ja makkaraa J. A. Salmisen makkaratehdas. Raitiolinjan itäpuolella toimi paperitulitikkuja valmistava Helsingin Tulitikkutehdas, jonka tehdasrakennus rakennettiin uudelleen 1922 sattuneen tulipalon jälkeen. Suomen Puhallintehdas siirtyi 1936 Tapanilaan, ja sen tilalle tuli Helsingin Mattotehdas, joka valmisti kookosmattoja ja sodan jälkeen paperimattoja. Jousimiehentie 16:ssa toimi Jäger Filmi, joka oli kauppalan suurimpia sähkönkuluttajia.
C. T. Wardilla oli enimmillään 27 kasvihuonetta, joissa kasvatettiin ruusuja, neilikoita, begonioita ja hortensioita. Edv. Steniuksen kasvihuoneet osti 1932 pidetyssä pakkohuutokaupassa Juho Jännes. Puutarhan nimenä oli Männistön kukkatarha. Sodan aikana siellä viljeltiin tomaatteja ja vihanneksia. Muut Haagan puutarhaliikkeet olivat pienempiä.
Alkoholiliikkeen myymälä avattiin 1932 osoitteessa Asematie 4. Liikemies A. Taiminen perusti Haagan ensimmäisen elokuvateatterin 1924. Kino Haaga toimi vain vuoteen 1926 asti. Seuraava elokuvateatteri avattiin 1936 nimellä Haagan Kit-Cat.
Liitos Helsinkiin

Helsingin nopea kasvu 1900-luvun alussa sai kaupungin johdon oivaltamaan, ettei tila riitä kasvavalle väestölle. Ensimmäisten esikaupunkiliitosten jälkeen seuraava pitkä askel tapahtui 1920, jolloin kaupunginvaltuusto asetti viisijäsenisen valtuuskunnan selvittämään asiaa. Vuonna 1928 valtioneuvosto määräsi selvitysmies Yrjö Harvian käsittelemään alueliitoksia. Hänen laaja mietintönsä julkaistiin 1936.
Haaga sijaitsi tulevaksi Suur-Helsingiksi kaavaillun alueen rajojen sisäpuolella. Harvia ehdotti, että kauppala kokonaisuudessaan yhdistettäisiin kaupunkiin. Tärkein perustelu oli se, ettei kaupungin länsipuolisia alueita voitu tyydyttävästi järjestellä, jos kauppala jäisi itsenäiseksi kunnaksi. Toinen tärkeä perustelu oli Haagan melko heikko taloudellinen tilanne.
Haagalaiset olivat jo tottuneet ajatukseen, että itsenäisyys jossain vaiheessa menetetään. Tiukassa taloustilanteessa laadittu Haagan lausunto liitosehdotuksesta oli liitosta puoltava, vaikka se sisälsikin varauksia. Liitos oli tarkoitus tehdä 1941, mutta sota tuli väliin. Ratkaisu tapahtui 5. lokakuuta 1944, jolloin valtioneuvosto päätti kauppalan lakkauttamisesta ja liittämisestä Helsinkiin vuoden 1946 alusta lukien.
Aiheesta muualla

Palokunnan historiaa
Huopalahden seurakunta
Etelä-Haaga Historia
Yle.fi: Sata vuotta sitten perustettu Haagan kauppala oli itsenäinen kunta, jossa tehtiin suomalaisen elokuvan historiaa
Haagan puhelinkeskus toimi vuonna 1929 valmistuneessa Lars Sonckin suunnittelemassa rakennuksessa. Kauppalantie 18, Haaga.
Huopalahden kirkko.
Hugues Aufray

Hugues Aufray
Hugues Aufray (oik. Hugues Jean Marie Auffray, s. 18. elokuuta 1929) on ranskalainen laulaja. Hänellä on espanjalaisia sukujuuria, ja hänen tuotantoonsa kuuluu myös espanjankielisiä lauluja. Hän syntyi Neuilly-sur-Seinessä.
Aufray edusti Luxemburgia Eurovision laulukilpailussa 1964 kappaleella "Dès que le printemps revient". Hän sijoittui neljänneksi Italian, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Monacon edustajien jälkeen.
Aufray tunnetaan muiden laulujensa ohella ranskankielisistä coverversioista Bob Dylanin musiikista. Hänen sisarensa oli näyttelijä Pascale Audret.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ISO 15919

ISO 15919 on vuonna 2001 julkaistu ISO:n ylläpitämä standardi intialaisten kirjaimistojen translitteroinnista latinalaiseen kirjaimistoon. Standardi sisältää ohjeet devanagarin, gurmukhin sekä bengalilaisen, gudžaratilaisen, kannadalaisen, malajalamilaisen, orijalaisen, sinhalilaisen, tamililaisen ja telugulaisen kirjaimiston translitteroimiseen.
Aiheesta muualla

ISO 15919:2001 (englanniksi)
Imatran kihlakunta (1996)

Imatran kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Imatra, Parikkala, Rautjärvi ja Ruokolahti sekä ennen vuoden 2005 kuntaliitosta myös Saari ja Uukuniemi. Kihlakunta sijaitsi aluksi Kymen läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Inkerilä

Inkerilä on kylä Kouvolan Valkealassa. Se sijaitsee entisen Valkealan kunnan itäosassa, Hangasjärven länsirannalla. Kylässä on parisataa asukasta.
Inkerilä on entisen Valkealan kunnan rekisterikylä , ja kuuluu nykyisin Utin kaupunginosaan. Inkerilän rekisterikylään kuuluu myös Metsä-Rämän, Uusi-Maunon, Korjankylän ja Penttilän kylät. Inkerilästä on matkaa Valkealan kirkonkylälle 20 kilometriä, Kouvolaan 30 kilometriä, Tuohikottiin 10 kilometriä ja Uttiin 22 kilometriä. Lähin koulu on 15 kilometrin päässä sijaitseva Kääpälän koulu, ja lähimmät ruokakaupat sijaitsee Tuohikotissa, Utissa ja Kaipiaisissa.[lähde? ]
Kylän oma kauppa lopetti vuonna 1981. Entinen koulu on nyt metsästysseuran ja marttojen hallinnassa
Varhaisimmat maininnat Inkerilästä ovat 1500-luvulta. Kylkän ensimmäinen asutus on todennäköisesti ollut Maunon alueella, jossa on säilynyt jäänteitä entisten talojen kivijaloista. Siellä on käytetty nimeä Vanhankylänpelto.
High and Dry

| ”High and Dry” Radiohead |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Bends
 Julkaistu: helmikuu 1995
 Tuottaja(t): John Leckie, Radiohead
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 04.20
 Levy-yhtiö: Parlophone (UK) Capitol Records (US)
Radioheadin muut singlet
| ”Stop Whispering” 1993 | ”High and Dry/Planet Telex” 1995 | ”Fake Plastic Trees” 1995 |
"High and Dry" on toinen single Radioheadin albumilta The Bends, ja se julkaistiin tupla-singlenä albumin aloituskappaleen "Planet Telexin" kanssa. Single julkaistiin Britanniassa 5. maaliskuuta 1995 ja nousi Britannian singlelistalla sijalle 17.
Kappale nauhoitettiin albumin Pablo Honey nauhoitussessioissa, mutta sitä ei laitettu albumille, koska yhtye ajatteli että se kuulostaa "Rod Stewartilta". Albumin The Bends nauhoitussessioissa kappale otettiin uudelleen esille, ja vanha demo masteroitiin uudelleen, ja se tuntui sopivan albumille, joten se laitettiin sille.
Singlestä julkaistiin kaksi eri versiota. CD 1:n kansi oli punainen ja CD 2:n sininen.
Kappaleet > CD 1

High & Dry – 4.17
Planet Telex – 4.18
Maquiladora – 3.27
Planet Telex (hexidecimal mix) – 6.44
Kappaleet > CD 2

Planet Telex – 4.18
High & Dry – 4.17
Killer Cars – 3.02
Planet Telex (l.f.o. jd mix) – 4.40
Musiikkivideot > Versio 1

Yhdysvaltojen version videosta ohjasi Paul Cunningham. Juonessa yhtye tulee ravintolaan päivälliselle ja tilaa ruokaa. Muiden ravintolassa olevien ihmisten tapahtumia kerrotaan takaumissa. Pari ja kokki ovat osallistuneet rikokseen ja liikemies piilottelee jotakin laukussaan. Lopussa kaksi draamaa yhdistyy, kun kokki antaa parille aikapommin ja liikemies tapetaan.
Musiikkivideot > Versio 2

Britannian mustavalkoisen version on ohjannut David Mould. Siinä yhtye soittaa autiomaassa, jossa on rekkoja ja kuvaamisvälineitä. Videon lopussa alkaa sataa, mutta yhtye jatkaa soittamista. Tämä versio tehtiin ennen toista, mutta yhtye ei ollut tyytyväinen siihen ja se hylättiin. Vain Yhdysvaltojen versio videosta löytyy heidän vuoden 1998 videokokoelmassaan 7 Television Commercials.
Colin Greenwood ja Phil Selway videon Yhdysvaltojen versiolla.
Yhtye videon toisella versiolla.