stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neápoli
Antiikin aikaisia kaupunkeja

Neapolis, kaupunki Magna Graeciassa eli Suur-Kreikassa, nykyinen Napoli Italiassa
Neapolis, kaupunki Kaariassa
Neapolis, kaupunki Kyproksen saarella, nykyinen Limassol
Neapolis, kaupunki Pallenen niemellä nykyisellä Chalkidikín niemimaalla
Neapolis, kaupunki Propontisen Traakian alueella
Neapolis, kaupunki Sardinian saarella Italiassa
Neapolis, kaupunki Traakiassa, nykyinen Kavála
Neapolis, Syrakusan kaupungin osa Sisiliassa
Flavia Neapolis eli Sikem, kaupunki Palestiinassa, nykyinen Nablus
Karyanda Neapolis eli Neapolis, kaupunki Kaariassa
Maiuma (Gazaion limen, Maiuma/Maioma Gazae), myöhemmin Neapolis, kaupunki Palestiinassa, Gazan kaupungin satama
Nykyisiä paikkoja > Kreikassa

Neápoli, Agrínion kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella
Neápoli, Ateenan kaupunginosa
Neápoli, Voḯon kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella
Neápoli, kaupunki Monemvasián kunnassa (ent. Voiéksen kunnan keskuspaikkakunta) Lakonian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella
Neápoli, Ágios Nikólaoksen kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Lasíthin alueyksikössä Kreetan alueella
Neápoli, Neápoli-Sykiéksen kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella
Nykyisiä paikkoja > Muualla

Neapolis, kunnallishallinnoton alue (unincorporated area) Ohion osavaltiossa Yhdysvalloissa
Muuta

Neapolis, rockyhtye Simple Mindsin albumi
Stora Enson Anjalankosken tehtaat

Inkeroisten kartonkitehdas
Stora Enson Anjalankosken tehtaat on tehdaskokonaisuus Kouvolassa, johon kuuluvat Anjalan paperitehdas ja Inkeroisten kartonkitehdas. Tehtaat sijaitsevat Kymijoen varrella Inkeroisissa. Tehtaiden vuotuinen kapasiteetti on 480 000 tonnia paperia ja kartonkia. Stora Enson Anjalankosken tehtailla työskentelee yhteensä noin 500 henkeä. Anjalan paperitehtaalla valmistetaan hiokepitoisia painopapereita, kuten korkealuokkaista kirjapaperia ja erikoissanomalehtipaperia. Inkeroisten kartonkitehtaalla valmistetaan korkealuokkaista taivekartonkia kuluttajapakkauksiin.
Historia

Tehdas on perustettu vuonna 1872 nimellä Ingerois Trädsliperi. Vuonna 1887 omistajaksi tuli Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolag (myöhemmin Oy Tampella Ab). Tehdas myytiin Tampellan yrityssaneerauksen myötä 1993 Enso-Gutzeit Oy:lle (myöhemmin Enso Oyj), joka yhdistyi ruotsalaisen Stora Ab:n kanssa Stora Enso Oyj:ksi vuonna 1998. Anjalan paperitehtaan tehdasrakennuksen vanhan osan (PK1 ja PK2) on suunnitellut Alvar Aalto 1930-luvulla ja puoliselluloosatehtaan vielä 1950-luvulla. Anjalankosken tehtaisiin kuuluu myös Inkeroisten kartonkitehdas. Ankkapurhan rannalle rakennettiin vuonna 1887 A. M. Hedbäckin suunnittelema Tampellan kartonkitehdas. Kartonkitehdasta uusittiin 1921–1922. Samalla valmistui myös uusi vesivoimalaitos, jonka suunnittelijat olivat Sigurd Frosterus ja Ole Gripenberg.
Koneet > Inkeroisten tehtaan paperi- ja kartonkikoneet

Tehtaalla on yksi tuotantokäytössä oleva kartonkikone. Kartonkikoneet 1 ja 2 suljettiin 1970-luvun lopulla ja niiden vieressä sijainnut kartonkikone 3 vuonna 1990. Kartonkikone 1 on museoitu paikalleen ja se on osa Ankkapurhan teollisuusmuseota.
Koneet > Inkeroisten tehtaan paperi- ja kartonkikoneet > Nykyiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Kartonkikone KK4 | Tampella | 26.6.1965– (Uusittu 2008 - 2009, 2012) |  | 4 600 mm |  | 750 m/min (alkuper. 300 m/min) | 280 000 t/a, Päällystetty taivekartonki (FBB) (Tambrite, Tamfold) |  |
Koneet > Inkeroisten tehtaan paperi- ja kartonkikoneet > Entiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK1 |  | 1873 – 1881 | Tasoviira | 1 400 mm |  |  | Lumppupaperi, silkkipaperi | Tuhoutui tulipalossa |
| Paperikone PK2 |  | 1873 – 1881 | Tasoviira | 2 000 mm | 2 märkäpuristinta |  | Sanomalehtipaperi, Tapettipaperi ja Käärepaperi | Tuhoutui tulipalossa |
| Kartonkikone KK1, museokartonkikone "Seebra", "Kukkopilli" | Füllner | xx.10.1897 – 14.11.1978 | Vastavirtaperiaatteella toimiva muodostusosa, jossa nostosylinterit ja vastavirtasylinterit | 1 500 mm |  | 30 m/min | 6 000 t/a, Kartonki (unlined chipboard, testboard, strongboard) | Suomen ensimmäinen jatkuvatoiminen kartonkikone. Kone on museoituna paikallaan vanhassa kartonkitehtaassa, joka on osa Ankkapurhan teollisuusmuseota[vanhentunut linkki] |
| Kartonkikone KK2 | Füllner | 1899 – 1979 | Vastavirtaperiaatteella toimiva muodostusosa, jossa nostosylinterit ja vastavirtasylinterit | 2 150 mm |  |  | 3 000 t/a, Kartonki (whitelined chipboard) | Yankee-sylinteri. Sijaitsi KK1:n vieressä, purettu ja myyty Aasiaan. |
| Kartonkikone KK3 | Füllner | (1916)1926 – 1990 | Vastavirtaperiaatteella toimiva muodostusosa, jossa nostosylinterit ja vastavirtasylinterit | 2 150 mm |  |  | 5 000 t/a, Kartonki (unlined chipboard, testboard, strongboard) | Ostettu Svenska Pappe AB:ltä Sundsvallista käytettynä vuonna 1926. Purettu ja myyty  Vääräkosken kartonkitehtaalle varaosiksi. |
Koneet > Anjalan tehtaan paperikoneet

Tehtaalla on tuotantokäytössä yksi paperikone. Vanha hiomo ja PGW-koelinja suljettiin vuonna 1983. Paperikone PK1 suljettiin vuonna 2008 ja PK3 vuonna 2023.
Koneet > Anjalan tehtaan paperikoneet > Nykyiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK2 | Karlstads Mekaniska Werkstad (Tampella uusinut 1989, Voith uusinut vuonna 2008) | 3.12.1938– (Uusittu vuosina 1969, täysin 1989 Tampella, 2001 ja 2008) | Hybridi-formeri | 5 440 mm [lähde? ] | Speedsizer | 1 300 m/min (alkuper. 450 m/min, Uusinnan jälkeen 1 400 m/min) | 155 000 t/a, MFC-paperi (Päällystetty aikakauslehtipaperi, 54–80 g/m2) (Uusinnan jälkeen 200 000 t/a, kirjapaperi) (alkuper. 39 000 t/a sanomalehtipaperia) | Muutetaan valmistamaan kirjapaperia, päätös 25.10.2007 |
Koneet > Anjalan tehtaan paperikoneet > Entiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta  |
| Paperikone PK1 | Karlstads Mekaniska Werkstad | 5.3.1938 – 17.11.2008 (Uusittu vuosina 1954, 1958 ja 2000) | Tasoviira | 5 460 mm | Sym-Sizer-filmipuristin | 900 m/min (akuper. 450 m/min) | 120 000 t/a, MFS-paperi (Kirjapaperi), 60–90 g/m2 (alkuper. 38 000 t/a sanomalehtipaperia) | Sulkemispäätös 25.10.2007 |
| Paperikone PK3 | Valmet | 25.2.1983 – 28.11.2023 (Uusittu 1997, jälkikäsittely 2007) | Sym-Former N | 9 200 mm | Sym-Press II | 1 400 m/min (Alkuper. 1 200 m/min) | 245 000 t/a, Päällystämätön sanomalehti-, jatkolomake ja kirjapaperi, MFS-paperi (Erikoissanomalehtipaperi, 45–65 g/m2) | Sulkemispäätös 12.4.2023 |
Koneet > Tampella / Valmet / Metso Paper Oy:n kartonkiteknologiakeskuksen koekartonkikone

Metso Paper lopetti koekonetoiminnan Inkeroisissa vuonna 2008 tehostamistoimenpiteiden seurauksena. Yksikön historia liittyy Tampella Papertech-yksikköön, jonka Metso Paper Oy:n edeltäjä Valmet Paperikoneet hankki omistukseensa vuonna 1992.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Koekartonkikone | Tampella | 1962-2008 |  ? | 1 000 mm |  ? |  ? | Kartonkien koe-erät, kartonkikoneiden kehitys | Kone Metso Paperin omistuksessa. Koneella toteutetun tuotekehityksen perusteella on kehitetty Tamformer-viiraosa. |
Tehtaan rautatieliikenne

Tehtaan rakennustyömaalla ja myöhemmin itse tehtaan käytössä oli runsaasti 750 mm:n raideleveydelle rakennettuja kapearaiteisia ratoja, joilla oli liikenteessä Imatran voimalatyömaalta siirrettyjä vetureita ja vaunuja. Kapearaidekalusto poistettiin käytöstä joskus sodan jälkeen, se ei kelvannut sotakorvauksina.
Nykyisin tehtailla on oma leveäraiteisto, jolla liikennöi kotimaista valmistetta oleva tehtaan oma teollisuusveturi Move66 (Valmet 13/1973, 0-6-0dh) huhtikuun 2008 lopulle saakka, jolloin sen rikkouduttua yhtiö luopui oman veturin käytöstä muutamaksi kuukaudeksi.
Tällä hetkellä Anjalan paperitehtaan ja Inkeroisten kartonkitehtaan veturipalvelut tarjoaa Imatran veturipalvelu, jolla on vetureina Kaukaan tehtaan entiset veturit Move66 10/1973 ja Move67, 01/1975.
Aiheesta muualla

Stora Enson Anjalankosken tehtaat Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Sulo Pärni

Sulo Arvo Pärni (5. kesäkuuta 1905 – 10. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen moukarinheittäjä.
Talikkalan Tovereita edustanut Pärni saavutti urallaan useita TUL:n mestaruuksia ja vuonna 1931 hän voitti moukarinheiton Wienin työläisolympialaisissa. Keväällä 1934 Pärni siirtyi porvariseura Viipurin Urheilijoihin ja osallistui samana kesänä Torinossa järjestettyihin yleisurheilun EM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui viidenneksi. Kalevan kisoissa Pärni sai hopeaa vuonna 1936 Helsingin Kisa-Veikkojen edustajana. Hänen ennätyksensä oli 51,68.
Pärni kuoli sydänkohtaukseen 54-vuotiaana lokakuussa 1959.
Stolbova

Stolbovan sijainti Leningradin alueella.
Stolbova (ven. Столбо́во, Stolbovo) on pieni kylä Venäjällä Leningradin alueen Olhavan piirin Hvalovon kunnassa. Se sijaitsee Säsjoen rannalla Olhavan kaupungin kaakkoispuolella. Kylän ohi kulkee Uuden-Laatokan ja Vologdan välinen A114-maantie.
Ruotsin ja Venäjän Staraja Russassa vuoden 1616 alussa käymien epäonnistuneiden rauhanneuvottelujen jälkeen maiden edustajat kohtasivat toisensa uudelleen Stolbovassa saman vuoden lopussa. Ruotsia edusti englantilainen John Merrick ja Venäjää ruhtinas Mezetski ja Sjuzin. Kaksi kuukautta kestäneiden neuvottelujen jälkeen kylässä solmittiin 27. helmikuuta 1617 maiden välinen Stolbovan rauha.
Omuafrikanmahonki

| Omuafrikanmahonki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Mahonkikasvit Meliaceae
Suku::  Afrikanmahongit Entandrophragma
Laji::  candollei
Kaksiosainen nimi
 Entandrophragma candollei  Harms 
Katso myös
   Omuafrikanmahonki Wikispeciesissä   Omuafrikanmahonki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Omuafrikanmahongin puuainesta.
Omuafrikanmahonki eli omu (Entandrophragma candollei) on mahonkikasvien (Meliaceae) heimoon, afrikanmahonkien (Entandrophragma) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta ja hidaskasvuinen puulaji, joka voi kasvaa 50 metriä korkeaksi. Jotkut yksilöt saattavat kuitenkin kasvaa jopa 70 metriä korkeiksi. Runko on yleensä suora, lieriömäinen, halkaisijaltaan 2–4 metriä ja tavallisesti oksaton noin 30 metrin korkeuteen asti. Omuafrikanmahonki on kaksikotinen ja alkaa tuottaa hedelmiä vasta puun rungon kasvettua varsin suureksi. Niinpä rungon halkaisijaltaan alle puoli metriä olevien puiden hakkaaminen vähentää merkittävästi puuston hedelmien tuotantoa. Omuafrikanmahongin on myös arvioitu elävän hyvin vanhaksi; suurimpien yksilöiden on arveltu olevan lähes 1000 vuotta vanhoja.
Omuafrikanmahonki kasvaa kosteissa metsissä, erityisesti alueilla, joiden vuotuinen sadanta on noin 1800 mm. Laji kasvaa luonnossa trooppisessa Länsi-Afrikassa Liberiasta Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Angolaan ulottuvalla alueella.
Omuafrikanmahonkia kerätään luonnosta erityisesti puutavaraksi sekä jonkin verran myös paikalliseen perinteiseen lääkintään. Etenkin puun kuorta on käytetty lääkinnällisiin tarkoituksiin. Omuafrikanmahonki on yksi afrikkalaisen mahongin pääpuulähteistä ja lajia myös kasvatetaan puutavaran tuotantoa varten. Vaikka laji on melko laajalle levinnyt, sitä hakataan luonnosta runsaasti, minkä myötä laji onkin luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi. Sydänpuun väri vaihtelee himmeänruskeasta tummanpurppuranruskeaan ja sydänpuun ympärillä on 4–8 cm paksu kerros pintapuuta, joka on vaaleanruskeaa tai -harmahtavaa. Lajin luonnollista kasvuympäristöä vastaavissa ilmasto-oloissa kasvatettujen puiden runkojen on raportoitu kasvavan paksuutta keskimäärin 5,1 mm vuodessa. Guineassa omuplantaaseilla kasvatetut puut ovat kasvaneet kuudessa vuodessa itämisensä jälkeen keskimäärin 2,7 metriä korkeiksi.
Aiheesta muualla

JSTOR Global Plants: Entandrophragma candollei (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Entandrophragma candollei (englanniksi)
Sulo Paaso

Sulo Paaso (1913–1988) oli yksi Espanjan sisällissotaan osallistuneista suomalaisista. Hän taisteli tasavaltalaisten puolella (Kansainväliset prikaatit) ja osallistui sodassa vaarallisimpiin tehtäviin vastapuolen selustassa. Paaso palasi Suomeen sodan loputtua vuonna 1939. Hän osallistui jatkosotaan vuosina 1942–1944 sekä Lapin sotaan 1944–1945.
Draamadokumenttielokuvassa Espanjankävijät vuodelta 1980 Sulo Paasoa näyttelee Markku Peltola.
Nick Zimmerman

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nicholas Zimmerman
Syntymäaika: 3. toukokuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Tampa, Florida, Yhdysvallat
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 183 senttimetriä
Paino: 83 kilogrammaa
Junioriseurat
2005–2008: James Madison Dukes
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009 2009 2010 2010 2011– | New York Red Bulls → Crystal Palace Baltimore Philadelphia Union → Harrisburg City Islanders Carolina RailHawks | 11 (0) 2 (0) 8 (0) 2 (2) 0 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. huhtikuuta 2011.
Nicholas ”Nick” Zimmerman (s. 3. toukokuuta 1987 Tampa, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa North American Soccer Leaguen Carolina RailHawksia.
Seurajoukkueura

Zimmerman pelasi yliopistojalkapalloa James Madisonin yliopiston joukkueessa Dukesissa vuosina 2005–2008. Hänet valittiin Colonial Athletic Association -konferenssin tulokasjoukkueeseen vuonna 2005 ja tähdistöjoukkueeseen vuonna 2008.
New York Red Bulls varasi Zimmermanin Major League Socceriin vuoden 2009 MLS SuperDraft -varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 44. Hän teki MLS-debyyttinsä 4. kesäkuuta 2009 ottelussa D.C. Unitedia vastaan. Kauden 2009 aikana hän pelasi myös lainalla USL Second Divisionin Crystal Palace Baltimoressa.
Kaudeksi 2010 Zimmerman siirtyi MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unioniin, joka varasi hänet vuoden 2009 MLS Expansion Draft -laajennusvaraustilaisuudessa. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueen kokoonpanossa, ja kauden jälkeen Philadelphia vapautti hänet sopimuksestaan. Kaudeksi 2011 Zimmerman teki sopimuksen North American Soccer Leaguen Carolina RailHawksin kanssa.
Maajoukkueura

Zimmerman pelasi Yhdysvaltain alle 15-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nick Zimmerman Wikimedia Commonsissa
Nick Zimmermanin esittely Major League Soccerin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sovetskin piiri

Sovetskin piiri on usean venäläisen hallintoalueen nimi:
Sovetskin piiri, Altain aluepiiri
Sovetskin piiri, Hanti-Mansia
Sovetskin piiri, Kirovin alue
Sovetskin piiri, Kurskin alue
Sovetskin piiri, Marin tasavalta
Sovetskin piiri, Rostovin alue
Sovetskin piiri, Saratovin alue
Sovetskin piiri, Stavropolin aluepiiri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sovetskin piiri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nyhemsveckan

| Nyhemsveckan |
| --- | --- |

Tyyppi:  kristillinen konferenssi
Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Nyhemshallen, Nyhem
Paikkakunta:  Mullsjö, Ruotsi
Ensimmäisen kerran:  1917
Järjestäjä:  Föreningen Nyhemsveckan
Kotisivut
Nyhemsveckan (suom. Nyheminviikko) on eräs Ruotsin helluntailiikkeen suurista kesäjuhlista. Nyhemsveckan järjestetään vuosittain Mullsjön kunnan Nyhemin kylässä. Tapahtumalla on vuosittain tuhansia osallistujia. Ensimmäinen Nyhemsveckan järjestettiin vuonna 1917 ja konferenssi on kasvanut Ruotsin helluntailiikkeen suurimmaksi konferenssiksi.  Nyhemsveckanin järjestelyistä on vastannut vuodesta 2006 lähtien 20 helluntaiseurakunnasta muodostuva Nyhemsveckan-yhdistys.
Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja kuningatar Silvia vierailivat Nyhemsveckanilla vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Nyhemsveckanin verkkosivut (ruotsiksi)
Nyhemsveckanin Youtube-kanava
Olavinkatu (Savonlinna)

| Olavinkatu |
| --- | --- |
 Pitkäsilta kauppatorin vieressä ennen katuremonttia vuonna 2011
Omistaja:   Savonlinnan kaupunki
Pituus:  1,9 km
Alkupiste:  Kalkkiuuninkadun eteläpää
Päätepiste:  Muurarinkadun ja Kalmistontien risteys (1,9 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  pääosin kaksikaistainen
Olavinkatu on Savonlinnassa sijaitseva katu, joka on kaupungin pääkatu Viiskulman ja linja-autoaseman välisellä matkalla. Katu itsessään jatkuu pienempänä sivukatuna idässä Kyrönsalmeen ja lännessä Talvisalon hautausmaalle asti.
Kadun varren rakennuksia ja kohteita

Olavinkatu on Savonlinnan merkittävin liikekeskittymä. Sen varrella sijaitsee suurin osa kaupunkikeskustan liikkeistä. Sen varrella sijaitsevia kaupungin merkittäviä paikkoja ja rakennuksia on lueteltu alla olevassa listauksessa.
Savonlinnan kaupungintalo
Savonlinnan kauppatori
Pitkäsilta
Miljoonatalo
Joel Lehtosen puisto
Possentornit
Ostoskeskukset Koralli, Kastelli, Kristalli ja Sokos
Savonlinnan linja-autoasema
Olavinkadun remontti

Marraskuuhun 2012 saakka Valtatie 14 kulki Olavinkatua pitkin kaupungin halki. Tuolloin valmistui nk. rinnakkaisväylä, jota pitkin raskas liikenne ohittaa kaupunkikeskustan. Sen jälkeen alkoi Olavinkadun remontin suunnittelu. Remontille myönnettiin rahoitus kuitenkin vasta joulukuussa 2015. Syynä remontin viivästymiseen oli lähinnä se, että sen ehdoksi asetettiin valtionavustus, jota ei lopulta saatu. Itse muutostyöt alkoivat alkukesällä 2016. Remontissa muun muassa katu kavennetaan nelikaistaisesta kaksikaistaiseksi, uusitaan katuvalaistus, rakennetaan pyörätie kadun pohjoispuolelle, levennetään jalkakäytäviä, tehdään kadun varteen parkkipaikkoja sekä tehdään katua viihtyisämmäksi istutuksin ja puin. Muutostyöt tehdään useassa vaiheessa. Ensimmäisenä katu uudistettiin Possentorneilta Brahenkadun ja Tulliportinkadun liikenneympyrään. Toisessa vaiheessa katu uudistettiin Possentorneilta Kauppatorille asti. Se valmistuu marraskuussa 2018. Kolmas vaihe on Kauppatorin liikennejärjestelyiden uusiminen, mutta sen uudelleenkaavoittaminen on aiheuttanut ongelmia, sillä se vaatisi joidenkin toriravintoloiden häätämistä. Töiden olisi tarkoitus jatkua vuonna 2020.
Olavinkadun remontti > Remontin vastaanotto

Remontoitu Olavinkatu on otettu pääosin hyvin vastaan. Sen on todettu siistineen ja selkeyttäneen Savonlinnan kaupunkikuvaa. Suurinta kritiikkiä on toistuvasti saanut kadun vanhojen puiden kaataminen ilman niiden korvaamista uusilla. Alun perin katuremontin strategiaan oli kirjattu tavoite tehdä kadusta ”bulevardimainen ja monikäyttöinen kauppakatu”. Tämä kuitenkin muutettiin syksyllä 2013 muotoon ”turvallinen ja monikäyttöinen kauppakatu”. Puiden istuttamisen katutöiden jälkeen on sanottu olevan ongelmallista maahan vedettyjen kaapeleiden vuoksi. Vanhoja puita yritettiin pelastaa ja uusia puita saada istutetuksi erilaisin kuntalais- ja valtuustoaloittein, mutta ne eivät saaneet riittävää kannatusta, sillä niiden pelättiin jumiuttavan kunnostustyöt. Katu on nyt puuton Sokoksen ja Possentornien väliseltä matkalta.
Savonlinnan kaupungintalon vanha osa
Nezu

Nezun kaupunkikuvaa
Nezu
Nezu (jap. 根津) on Tokion kaupunginosa Bunkyōn erillisalueella. Se on osa Hongōn seutua, joka käsittää Bunkyōn itäosan, ja sijaitsee Bunkyōn itärajalla Tokion yliopiston kampuksen ja Uenon puiston pohjoispuolella. Kaupunginosassa on historiallisesti merkittävä Nezu-jinjan šintolainen pyhäkkö, jonka eduskaupunkina Nezu on kehittynyt Edo-kaudelta lähtien. Viereisten Sendagin ja Yanakan kaupunginosien tavoin Nezu säästyi toisen maailmansodan pommituksilta, ja alueella onkin säilynyt vanha shitamachin eli Tokion historiallisten keskusta-alueiden tunnelma kapeine katuineen ja pienine liikkeineen. Yanaka, Nezu ja Sendagi tunnetaan alkukirjaintensa mukaan yhteisnimellä Yanesen.
Nezun kaupunginosan pinta-ala on 0,2 neliökilometriä, ja se jakautuu kahteen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Nezu 1-chōme ja Nezu 2-chōme. Niissä on yhteensä 6 546 asukasta (tammikuussa 2023). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 32 700 asukasta neliökilometrillä.
Historia

Edo-kauden alkuvaiheilla 1600-luvulla Nezu lienee ollut vielä suoaluetta, jonka läpi virtasi Aizomejoki. Vuonna 1652 Kōfun daimiokunnan hallitsija Tokugawa Tsunashige perusti sinne residenssinsä. Nezu-jinjan pyhäkkö ei alun perin sijainnut Nezussa vain lähistöllä Sendagin kaupunginosan puolella; nykyiselle paikalleen se siirrettiin vuonna 1706, minkä jälkeen ympäröivä alue alkoi kehittyä sen portineduskaupunkina. Kaupunginosan nimikin on siten pyhäköltä peräisin. Sen kirjoittamiseen käytetyt kirjoitusmerkit tarkoittavat kirjaimellisesti ’juuri’ ja ’satama’, ja pyhäkön nimi onkin saattanut alun perin viitata ylänköalueen juurella sijainneeseen satamapaikkaan.
Edo-kaudella Nezuun rakentui epävirallinen mutta vauras punaisten lyhtyjen alue (okabasho). Jonkin aikaa Meiji-restauraation jälkeen vuonna 1888 se siirrettiin Susakin kaupunginosaan nykyisen Kōtōn erillisalueen seutuville.