stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bathory (yhtye)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bathory (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Bathory (yhtye)  AllMusicissa (englanniksi)
Bathoryn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ei toiminnassa)
Bathoryn kotisivut Internet Archivessa. (englanniksi)
Vanha fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive), ensimmäinen Bathory-aiheinen verkkosivu. (englanniksi)
| n k Bathory |
| --- | --- |
 Thomas Forsberg  Frederick Melander  Jonas Åkerlund  Andreas Johansson  Stefan Larsson  Paul Lundberg  Vvornth  Kothaar 
Studioalbumit:  Bathory  The Return......  Under the Sign of the Black Mark  Blood Fire Death  Hammerheart  Twilight of the Gods  Requiem  Octagon  Blood on Ice  Destroyer of Worlds  Nordland I  Nordland II 
Splitit:  Scandinavian Metal Attack  Scandinavian Metal Attack II  Bathory / Tankard / Rage Sampler 
Kokoelmat:  Jubileum Volume I  Jubileum Volume II  Jubileum Volume III  Katalog  Nordland I & II  In Memory of Quorthon Vol. I  In Memory of Quorthon Vol. II  In Memory of Quorthon Vol. III 
Boksit:  In Memory of Quorthon 
Musiikkivideot:  ”One Rode to Asa Bay” 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Bathoryn perustajiin lukeutuva Jonas Åkerlund vuonna 2012.
Blood Fire Deathin kansikuva oli yksityiskohta Peter Nicolai Arbon maalauksesta Asgårdin ratsastus (1872).
Myös Hammerheartin kantta koristi skandinaaviaiheinen maalaus, Frank Dickseen Viikinkihautajaiset (1893).
Bathoryn kokoonpano Blood Fire Deathilla (1988). Vasemmalta oikealle: Vvornth, Thomas ”Quorthon” Forsberg ja Kothaar.
Forsberg vuonna 1987 Metal Forces -lehden haastattelussa esiintyen perinteiseen black metal -tapaan: niittejä, kettinkejä, hylsyjä, mustaa nahkaa sekä tulenpuhallusta.
Age of Empires III

| Age of Empires III |
| --- | --- |
 Age of Empires III:n kansikuva
Kehittäjä:  Ensemble Studios
Julkaisija:  Microsoft Game Studios
Jakelija:  Steam ja Humble Store
Suunnittelija:  Bruce Shelley
Säveltäjä:  Stephen Rippy
Pelisarja:  Age of Empires
Pelimoottori:  BANG!
Julkaistu:  NA 18. lokakuuta 2005EU 4. marraskuuta 2005
Lajityyppi:  Reaaliaikainen strategia
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  BBFC: U   ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo   OFLC: PG   PEGI: 12
Alusta:  Microsoft Windows, Mac OS X, Windows Mobile, N-Gage
Jakelumuoto:  CD (3), DVD (1)
  Minimivaatimukset  Microsoft Windows XP  1,4 GHz suoritin  256 MB RAM  64 MB näytönohjain  
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Age of Empires III (lyhennettynä AoE3) on Ensemble Studiosin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin alun perin vuonna 2005 Windowsille julkaisema Age of Empires -strategiapelisarjan videopeli. Pelille on tehty lisäosat The War Chiefs ja The Asian Dynasties. Remasteroitu versio Age of Empires III: Definitive Edition julkaistiin 15. lokakuuta 2020. Alkuperäisen pelin myynti lopetettiin 10. lokakuuta 2024 ja moninpelipalvelimet suljettiin vedoten teknillisiin syihin 30. lokakuuta 2024.
Pelissä on käytetty Havok-fysiikkamoottoria. Pelattavuuden on katsottu virtaviivaistuneen edellisistä osista. Age of Empires III oli vuonna 2007 seitsemänneksi myydyin tietokonepeli. Peli julkaistiin N-Gagelle 28. huhtikuuta 2009.
Aiheesta muualla

Age of Empires III kotisivut (englanniksi)
Ensemble studios:n kotisivut (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Varsinainen sarja:  Age of Empires The Rise of Rome  Age of Empires II: The Age of Kings The Conquerors  The Forgotten  The African Kingdoms  Rise of the Rajas  Age of Empires III The War Chiefs  The Asian Dynasties  Age of Empires IV 
Mythology-sarja:  Age of Mythology The Titans  Tale of the Dragon
Eveo

| Eveo |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  17. joulukuuta 2022
Omistaja:   Rockway Oy (17.11.2023 asti)  Eveo Oy (17.11.2023 alkaen) 
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  yli 90 % näkyvyys suomalaisiin kotitalouksiin
Pääkonttori:  Helsinki
Aiemmin:  TapahtumaTV Eveo (2022–2023)
Kotisivu:  www.eveo.fi
Saatavuus
Antenniverkko
Digita:  kanava 17 (HD)
Kaapeliverkko
DNA:  kanava 17
Elisa:  kanava 17
Telia:  kanava 17
Infobox OKNimi-testi OK: 
‍Eveo on 17. joulukuuta 2022 toimintansa aloittanut kaupallinen televisiokanava. Antenniverkossa Eveo näkyy E-kanavanipun lähetysalueella kanavapaikalla 17, kaapelitelevisioverkossa se on saatavilla lähes koko maassa.
Toiminta > Joulukuu 2022 – Kesäkuu 2023

Kanava oli joulukuusta 2022 kesäkuuhun 2023 nimellä TapahtumaTV Eveo. Ohjelmat keskittyivät ensisijaisesti tapahtumiin ja niihin liittyviin ennakko- ja teemaohjelmiin, -ohjelmasarjoihin sekä koostelähetyksiin tapahtumien kohokohdista. Ohjelmat lähetettiin television kanavapaikalla 17 pääsääntöisesti viikonloppuisin.
Kanavan perusti Helsingin Vallilassa toimiva, musiikin verkkokoulutuksesta tunnettu Rockway Oy, joka koronavuosina toteutti Keikalla-palvelussaan tapahtumien suoratoistolähetyksiä. Samaa kevyttä tuotantotapaa se pyrkii nyt soveltamaan Eveo-kanavallaan. Aluksi ohjelmaa lähetetään vain määräaikaisen toimiluvan sallimat 12 tuntia viikossa painottuen viikonloppuihin. Rockway on hankkinut oikeudet Seinäjoen Tangomarkkinoiden televisiointeihin Alfa-tv:ltä, joka lopetti toimintansa marraskuussa 2022, kolmisen viikkoa ennen kuin Eveo aloitti lähetykset.
Helsingin Sanomien Tero Kartastenpää luonnehti Eveon konseptia ”valtakunnalliseksi paikallistelevisioksi” ja pani merkille joulupäivänä 2022 lähetetyn, Sasu Laukkosen ja Alessandro Karttusen juontaman Menumestarit-ohjelman perustuneen runsaaseen tuotesijoitteluun. Muita alkuvaiheen ohjelmia Eveolla ovat Pasi Kostiaisen kevyen musiikin veteraanien haastattelusarja Starat, kooste Tampereella pidetystä Auto- ja liikennegaalasta sekä kansanmusiikkiesitykset ja Jari Sillanpään joululaulut. Eveon aikeissa on myös lähettää liike-elämän tapahtumista, kuten Yrittäjäfoorumista ja Business Fight Helsingistä. Muita vuodeksi 2023 luvattuja ohjelmia ovat Iskelmämestari-laulukilpailu, Laulutehdas ja Maailman onnellisin kansa. Kanava aikoo jatkaa myös Alfa-tv:ltä tuttuja frisbeegolf-kisalähetyksiä.
Toiminta > Kesäkuu 2023 – marraskuu 2023

Kanava pudotti TapahtumaTV-etuliitteen pois nimestään ja otti nimekseen Eveo.
Kanava lähetti 7. kesäkuuta 2023 alkaen sekä Digitan antenniverkossa kanavanippu E:ssä että kaapeliverkossa ohjelmaa. Ohjelmistossa mm. Tangomarkkinat, Iskelmäviikko ja Miss Suomi.
Syyskuusta 2023 alkaen kanava näkyi pääosin vain DNA:n, Elisan, Telian ja Ålcomin kaapelitelevisioverkossa.
Toiminta > Marraskuu 2023 –

Eveo tv-kanava brändeineen siirtyi 17. marraskuuta 2023 yrityskaupan myötä Eveo Oy -nimiselle uudelle yritykselle. Eveo Oy on täysin yksityisessä suomalaisessa omistuksessa ja sen takana kolme suomalaista tv-alan ammattilaista. Näillä kolmella on yhteensä 95 prosentin omistus. Vähemmistöosakkaana on kanavan edellinen omistaja. Koko tv-kanavaa pyöritetään täysin poikkeuksellisesti vain 5 hengen tiiminä.
Kanavalla ei ole mitään tekemistä aiemmin Suomessa toimineiden kanavien kanssa.
Täysin uudistettuna Eveo aloitti maanantaina 1. tammikuuta 2024. Eveo on uusi kotimainen, itsenäinen, valtakunnallinen ja vapaasti katsottava tv-kanava.
Eveo siirtyi kanavanipusta E kanavanippuun C tammikuussa 2024.
Kanavalla on vain yksi pääkohderyhmä, yli 45-vuotiaat suomalaiset. Tämä kohderyhmä määrittelee sekä ohjelmahankinnat että tavoitteen ketä halutaan katsojiksi. Vastaavanlaista kanavaa ei ole koko Pohjois-Euroopassa.
Kanava tekee säännöllisesti katsojistaan profiilitutkimuksia. Vuoden 2024 profiilitutkimuksia tehdään neljä. Profiilitutkimukset tekee kotimainen tutkimusyhtiö.
| 75 %> 40 %.27 %.58 %.63 % | yli 45 -vuotiaita> naisia.päättävässä asemassa olevia.asuu kaapelitaloudessa.katsoo säännöllisesti |
| --- | --- |
65 %: sisältö kiinnostaa melko / erittäin paljon
73 %: katsoo yli 2 tuntia lineaarista tv:tä joka päivä
80 %: aikoo katsoa jatkossa kanavaa
Tutkimuksen lähde: Feelback Oy, Eveo tv-kanava profiilitutkimus 6 / 2024. n: 185
Kaikki ohjelmat ovat kotimaisten pientuottajien tekemiä ohjelmia. Ohjelmat eivät ole mitään formaatteja.
Eveo haluaa tarjota tälle kotimaisille katsojakohderyhmälle uuden tavan nauttia uudenlaisista ohjelmista uusilla kohderyhmää puhuttelevilla tähdillä. Lisäksi kanava haluaa tarjota pienille ja keskisuurille tv-tuotantotahoille töitä tarjoamalle heille selkeän uuden alustan päästä parrasvaloihin.
Eveo näkyy päivittäin sekä antennissa että kaapelissa. Kanava lähettää viikottain liki 70 tuntia ohjelmaa.
Lähetysajat ovat:
Antennitalouksissa ma–su klo 8.30–10 ja 15.30–21. Antennitalouksien tv-kuvan jakelu on monopoliasemassa olevan Digitan hallinnoima ja hinnoittelun myötä Eveo ei vielä pysty lähettämään enempää ohjelmaa.
Kaapelitalouksissa ma–su klo 8.30–10 ja 15.30–00.
Kanavan tavoittavuus ensimmäisen puolen vuoden jälkeen on ollut todella hieno.
Kesällä 2024 Eveo alkoi näyttää pornoa viikonloppuöisin klo 00–02.
Aiheesta muualla

Eveo.fi
HC České Budějovice

| HC České Budějovice |
| --- | --- |

Perustettu:  1928
Entiset nimet:  AC Stadion České Budějovice (1928–1951) Slavoj České Budějovice (1951–1965) TJ Motor České Budějovice (1965–1993) HC České Budějovice (1993–2006) HC Mountfield (2006–2013) 
Kaupunki:  České Budějovice
Kotiareena:  Budvar Arena
– kapasiteetti:  6 421
Sarja:  Tipsport Extraliga
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Stanislav Bednařík
Puheenjohtaja:   Roman Turek
Päävalmentaja:   Ladislav Čihák
Kapteeni:   Milan Gulaš
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
ČEZ Motor České Budějovice on tšekkiläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin České Budějovicen kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1928 ja se pelaa Tšekin korkeimmalla sarjatasolla Extraligassa. Seuran kotihallina toimii Budvar Arena. HC České Budějovice on voittanut Tšekkoslovakian mestaruuden vuonna 1951. Vuonna 2013 seura muutti nimekseen ČEZ Motor České Budějovice.
Seura on pelannut maan pääsarjassa Extraligassa vuoteen 2013 asti. Seura osallistui jääkiekon Mestarien liigaan kaudella 2008–2009 voitettuaan Extraligan runkosarjan kaudella 2007–2008.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 2 |  | Jan Strmeň | L | 2026 | Havířov, Tšekkoslovakia |
| 35 |  | Milan Klouček | L | 2027 | Hradec Králové, Tšekki |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 5 |  | Šimon Kubíček | R | 2026 | Jindřichův Hradec, Tšekki |
| 7 |  | Jan Štencel | L | 2028 | Opava, Tšekki |
| 12 |  | Pavel Pýcha | L | 2027 | České Budějovice, Tšekki |
| 18 |  | René Piegl | L | 2025 | České Budějovice, Tšekki |
| 52 |  | Milan Doudera (A) | L | 2026 | Horní Bezděkov, Tšekki |
| 65 |  | Tomáš Cibulka | L | 2027+1 | České Budějovice, Tšekki |
| 69 |  | Roman Vráblík | L | 2026 | Praha, Tšekkoslovakia |
| 82 |  | Daniel Bukač | R | 2025+1 | Most, Tšekki |
| 92 |  | Will Reilly | R | 2025+1 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 98 |  | Ondřej Kachyňa | L | 2026 | Hodonín, Tšekki |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 9 |  | Pavel Novák | R | OLH | 2025 | Tábor, Tšekki |
| 11 |  | Brant Harris | R | KH / OLH | 2027+1 | Estevan, Saskatchewan, Kanada |
| 14 |  | Štěpán Hoch | L | VLH | 2026+1 |  |
| 17 |  | Matej Kašlík | L | KH / VLH | 2026+1 | Púchov, Slovakia |
| 20 |  | Matěj Toman | L | LH | 2026 | České Budějovice, Tšekki |
| 22 |  | Jakub Valský | L | LH | 2025+1 | Slaný, Tšekkoslovakia |
| 27 |  | Matyáš Humeník | R | OLH | 2027+1 |  |
| 34 |  | Filip Přikryl | L | KH | 2026 | Rokycany, Tšekki |
| 37 |  | Sebastián Malát | L | KH / VLH | Laina | Klatovy, Tšekki |
| 45 |  | Jan Ordoš | R | LH | 2028 | Ústí nad Labem, Tšekki |
| 47 |  | Tomáš Chlubna | R | OLH | 2026 | Jihlava, Tšekki |
| 56 |  | Martin Beránek | L | LH | 2025+1 | České Budějovice, Tšekki |
| 59 |  | Adam Kubík | L | VLH | 2026 | Kladno, Tšekki |
| 73 |  | Josef Koláček | L | KH | 2026 | Chomutov, Tšekki |
| 77 |  | Milan Gulaš (C) | R | OLH | 2025 | České Budějovice, Tšekkoslovakia |
| 80 |  | Tomáš Zohorna (A) | L | KH / VLH | 2025 | Havlíčkův Brod, Tšekkoslovakia |
| 95 |  | Nick Olesen | L | H | 2026 | Frederikshavn, Tanska |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Ladislav Čihák
Apuvalmentaja: Jiří Hanzlík
Maalivahtivalmentaja: Stanislav Hrubec
Videovalmentaja: Tomáš Pařízek
Videovalmentaja: Adam Přibyl
Fysiikkavalmentaja: Miloš Moravec
Fysiikkavalmentaja: Josef Žáček
Huoltopäällikkö: Pavel Bláha
Huoltopäällikkö: Pavel Vlašic
Puheenjohtaja: Roman Turek
Toimitusjohtaja: Stanislav Bednařík
Jääkiekkotoimminnanjohtaja: Petr Sailer
Urheilutoimenjohtaja: Jiří Novotný
Joukkueenjohtaja: Jiří Šimánek
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

CB Hokej 2013 verkkosivut (tšekiksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| n k Jääkiekon Mestarien liigan kaudet |
| --- | --- |
 2008–2009  2014–2015  2015–2016  2016–2017  2017–2018  2018–2019  2019–2020  2020–2021  2021–2022  2022–2023  2023–2024 
Joukkueen kannattajia
Pyhän Benedictuksen luostarisääntö

| Pyhän Benedictuksen luostarisääntö> Regula Sancti Benedicti |
| --- | --- |
 Pyhän Benedictuksen luostarisääntö, 1495.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Benedictus Nursialainen
Kieli:  latina
Genre:  teologia; luostarisääntö
Julkaistu:  500-luku
Suomennos
Suomentaja:  Lari Ahokas ja muita
Kustantaja:  Basam Books
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  183
ISBN:  978-952-5734-90-4

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pyhän Benedictuksen luostarisääntö (myös Pyhän Benedictuksen sääntö, lat. Regula Sancti Benedicti) on 500-luvulta peräisin oleva läntinen kristillinen luostarisääntö. Teos yhdistetään Benedictus Nursialaiseen, jolta ei ole säilynyt muita teoksia.
Pyhän Benedictuksen luostarisääntöä on pidetty myöhempien luostarisääntöjen esikuvana ja se on yksi keskiajan kirkollisen kulttuurin tärkeimmistä lähteistä. Benedictus perusti sääntönsä Basileios Suuren luostarisääntöön, jonka hän tunsi Rufinuksen tekemänä latinankielisenä käännöksenä. Lisäksi sääntö sai vaikutteita Cassianus Roomalaiselta.
Luostarisäännöstä on kaksi suomennosta, jotka ovat julkaiseet Basam Books (2010) ja Katolinen tiedotuskeskus (2011).
Kirjallisuutta

Pyhän Benedictuksen luostarisääntö.  (Käännöshankkeen johtajat ja toimittajat Tuija Ainonen ja Maiju Lehmijoki-Gardner. Ikuiset klassikot)  Helsinki:  Basam Books, 2010.  ISBN 978-952-5734-90-4
Pyhän Benedictuksen luostarisääntö.  Porvoo:  KATT, 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Teos kokotekstinä
Regula Sancti Benedicti. The Latin Library. (latinaksi)
Holy Rule of St. Benedict. Christian Classics Ethereal Library. (englanniksi)
The Rule of Saint Benedict (Arkistoitu – Internet Archive). An Introduction to the Rule by Jerome Theisen, former Abbot Primate of the Benedictine Confederation. (englanniksi)
Corpus Christi College MS. 197: Rule of St. Benedict, in Latin and Old English, later 10th century, with additions relating to Bury St. Edmunds. Corpus Christi College, Oxford University. (latinaksi) (englanniksi)
Arvosteluja ja artikkeleita
Kosonen, Päivi: Nöyryyden ja hiljaisuuden jäljillä. Agricola 26.1.2011.
Mäkinen, Virpi: Tutkijoiden ja opiskelijoiden yhteinen projekti: Pyhän Benedictuksen luostarisääntö. Teologia.fi 3.2.2011.
Antti Vierma

| Antti Timonpoika Vierma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Anton Timofeijevich Tihanov/Tihanoff
Syntynyt: 7. joulukuuta 1883 Lamminpohja Hilippälä, Uhtua, Vienan Karjala, Venäjä
Kuollut: Joulukuu 1942 (58-59 vuotta) Mieslahti, Paltamo, Suomi
Kansalaisuus:  Suomalainen, Karjalainen
Ammatti:  Poliitikko, Maanviljelijä
Titteli:  Vienan Karjalan väliaikaisen hallituksen johtaja (21. heinäkuuta 1919 – 21. maaliskuuta 1920)
Vanhemmat:  Timo (Timofei) Ivaninpoika Tihanov ja Brita Kajsa Erik-Andersdotter Tihanova
Puoliso:  Outi (Jeudokia) Ivanintytär Tihanova
Lapset:  Sakari Vierma, Pekka Vierma, Simo Vierma ja 1 muu
Muut tiedot
Lempinimet:  Hilippälän Ontto
Seuraaja:  H. Tihanov
Antti Timonpoika Vierma (Entinen nimi Anton Timofeijevich Tihanov/Tihanoff; 7. joulukuuta 1883 Uhtua – joulukuu 1942 Mieslahti) oli karjalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka toimi Vienan Karjalan väliaikaisen hallituksen johtajana 21. heinäkuuta 1919 – 21. maaliskuuta 1920. Vierma lähetti useita kirjeitä Suomeen pyytäen tukea alivarustetuille metsäsisseille ja väliaikaiselle hallitukselle. Hän toimi maanviljelijänä loppuelämänsä lähdettyään Karjalan väliaikaisesta hallituksesta 21. maaliskuuta 1920.
Perhe

Vierman isä oli kauppias Timo (Timofei) Ivaninpoika Tihanov ja hänen äitinsä oli Brita Kajsa Erik-Andersdotter Tihanova.
Ruudun puoliso oli Outi (Jeudokia) Ivanintytär Tihanova, heillä oli yhteensä neljä lasta: Sakari Vierma (s. 5.9.1913), Pekka Vierma (s. 6.7.1915), Simo Vierma ja yksi tuntematon.
Nuoruus

Vierman isä oli kiertokauppias Ruotsin Lapissa. Vierma kävi neljä luokkaa venäläisessä koulussa, Uhtuan kirkonkylässä. Hän työskenteli metsätyöjohtajana vuosina 1902 – 1919 ja urakoitsijana monelle puutavaraliikkeelle ennen Itäkarjalaisten kansannousua.
Ounasvaaran Hiihtoseura

Ounasvaaran Hiihtoseura ry (OH) on rovaniemeläinen yleishiihtoseura, joka on perustettu vuoden 1927 alussa. Se on järjestänyt useita kansainvälisen tason urheilutapahtumia ja sen urheilijat ovat saavuttaneet yhteensä yli 40 olympia- ja maailmanmestaruusmitalia.
Historia

Rovaniemellä järjestettiin vuodesta 1902 hiihtokilpailuja, alkuvaiheessa tasamaahiihtona Kemijoen jäällä ja vuodesta 1923 lähtien murtomaahiihtokilpailuina Ounasvaaralla. Ounasvaaran Hiihtoseura alkoi perustamisvuodestaan 1927 lähtien järjestää Ounasvaaran Talvikisoja. Kisat saivat nopeasti suuren suosion muodostuen sekä kansallisesti merkittäväksi talviurheilutapahtumaksi että kansainväliseksi kilpailuareenaksi. Kisat välitettiin radiolähetyksinä vuodesta 1929 alkaen. Talvikisat pidettiin vuoteen 1964 asti Rovaniemen suojeluskunnan 1920-luvulla rakentamalla ampumaradalla. Kisojen huoltorakennuksena palveli ampumapaviljonki, nykyinen Ounasvaaran Hiihtoseuran Punainen tupa, jonka suojeluskunta oli rakentanut ampumaratansa päähän vuonna 1926.
Ensimmäinen hyppyrimäki rakennettiin Ounasvaaralle vuonna 1927. Vuonna 1937 valmistui Pöyliövaaralle Suomen suurin hyppyrimäki, joka toimi yhtenä Ounasvaaran Talvikisojen kilpailupaikkana. Alppihiihtoa ryhdyttiin harrastamaan Ounasvaaralla talvella 1937, ja vuonna 1943 raivattiin ensimmäinen kisakelpoinen rinne. Myöhemmin Rovaniemelle pystytettiin noin 20 erikokoista hyppyrimäkeä. Niistä suurin, Ounasvaaran mäkikeskukseen rakennettu, arkkitehti Ole Gottlebenin suunnittelema betonirakenteinen suurmäki saatiin käyttöön talvikisoihin 1962.
Ounasvaaran hiihtomaja valmistui Juhannuskallion juurelle vuonna 1949. Sen suunnitteli arkkitehti Jouko Ylihannu, ja rakennuttajina olivat Suomen Matkailijayhdistys ja Ounasvaaran Hiihtoseura, mutta Matkailijayhdistys luopui omasta osuudestaan jo saman vuoden lopulla. Majan pihaan johtava autotie valmistui vuonna 1949. Hiihtomajaan tehtiin Ylihannun suunnittelema laajennus 1960-luvun alussa.
Ounasvaaran talvikisat siirtyivät vuonna 1965 vaaran toiselle puolelle, kun hiihtostadion valmistui. Uuden hiihtokeskuksen alueelle oli jo 1950-luvun loppupuolella rakennettu valaistu laskettelurinne ja kapulahissi, ja vuonna 1965 saatiin käyttöön uusi hiihtohissi. Tottorakan valaistut rinteet ja hissi valmistuivat vuonna 1971 ja tuolihissi 1984.
Saavutuksia

Olympiavoittoon Ounasvaaran Hiihtoseuran urheilijoista ovat yltäneet Antti Hyvärinen, Jouko Törmänen, Tuomo Ylipulli ja Hannu Manninen. Maailmanmestareita ovat Ylipullin ja Mannisen lisäksi maastohiihtäjät Pekka Niemi, Olavi Alakulppi ja Pirjo Muranen, yhdistetyn hiihtäjät Tapio Nurmela ja Janne Ryynänen, hiihtosuunnistajat Matti Keskinarkaus ja Terhi Holster sekä alppihiihtäjä Kalle Palander, joka vaihtoi vuonna 2005 Ruka Slalomiin. Tauno Luiro ylitti ensimmäisenä mäkihyppääjänä maailmassa sadan metrin rajan, Ensio Hyytiä oli 1950-luvulla mäkihypyn MM-mitalisti, Tauno Käyhkö oli 1970-luvun alkupuolen paras suomalaishyppääjä, ja Harri Olli on toistaiseksi viimeisin pohjoismaisten lajien MM-kisoissa mitalille yltänyt suomalainen mäkihyppääjä. Palanderin lisäksi myös Suomen kaikkien aikojen paras naisalppihiihtäjä Tanja Poutiainen on ounasvaaralaisia.
Saavutuksia > Henkilökohtaiset SM-voitot mäkihypyssä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 4 | Tauno Käyhkö | 1971–1974 | normaalimäki (2), suurmäki (2) |
| 4 | Jouko Törmänen | 1976–1980 | normaalimäki |
| 4 | Esko Rautionaho | 1970–1975 | normaalimäki (1), suurmäki (3) |
| 2 | Kari Ylianttila | 1973–1975 | normaalimäki (1), suurmäki (1) |
| 2 | Olli Muotka | 2011 | normaalimäki (1), suurmäki (1) |
| 2 | Julia Kykkänen | 2011–2013 |  |
| 2 | Jenny Rautionaho | 2012–2016 |  |
| 1 | Antti Hyvärinen | 1954 | normaalimäki |
| 1 | Ensio Hyytiä | 1963 | normaalimäki |
| 1 | Seppo Hannula | 1974 | normaalimäki |
| 1 | Pekka Hyvärinen | 1977 | normaalimäki |
| 1 | Raimo Ylipulli | 1993 | normaalimäki |
| 1 | Sami Niemi | 2014 | normaalimäki |
| 1 | Niko Kytösaho | 2016 | normaalimäki |
Huom: Kesämestaruuksia ei ole luvuissa mukana.
Saavutuksia > SM-voitot mäkihypyn joukkuekilpailussa

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | 1. hyppääjä | 2. hyppääjä | 3. hyppääjä | 4. hyppääjä |
| 1970 | Tauno Käyhkö | Paavo Maunu | Esko Rautionaho |  |
| 1972 | Kari Ylianttila | Tauno Käyhkö | Esko Rautionaho |  |
| 1974 | Seppo Hannula | Tauno Käyhkö | Kari Ylianttila |  |
| 1975 | Jouko Törmänen | Kari Ylianttila | Esko Rautionaho |  |
| 1976 | Jouko Törmänen | Esko Rautionaho | Pekka Hyvärinen |  |
| 1977 | Esko Rautionaho | Pekka Hyvärinen | Jouko Törmänen |  |
| 1978 | Esko Rautionaho | Pekka Hyvärinen | Jouko Törmänen |  |
| 1987 | Eero Mäkikallio | Jukka Ylipulli | Heikki Ylipulli | Tuomo Ylipulli |
| 1999 | Jani Salo | Herman Huczowski | Pasi Hyytiä | Hannu Manninen |
| 2015 | Juuso Heikkinen | Andreas Alamommo | Harri Olli | Sami Niemi |
Saavutuksia > Henkilökohtaiset SM-voitot yhdistetyssä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 15 | Hannu Manninen | 1995–2011 | normaalikilpailu (10), sprintti (5) |
| 4 | Janne Ryynänen | 2009–2012 | normaalikilpailu (2), suurmäen kilpailu (2) |
| 2 | Jukka Ylipulli | 1986–1989 | normaalikilpailu |
| 1 | Martti Huhtala | 1948 | normaalikilpailu |
| 1 | Aarne Ylikorva | 1966 | normaalikilpailu |
Huom: Kesämestaruuksia ei ole luvuissa mukana.
Saavutuksia > SM-voitot yhdistetyn joukkuekilpailussa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Vuosi | 1. hiihtäjä | 2. hiihtäjä | 3. hiihtäjä |
| 1994 | Kari Manninen | Hannu Manninen | Tapio Nurmela |
| 1997 | Tapio Nurmela | Kari Manninen | Hannu Manninen |
| 1999 | Kari Manninen | Hannu Manninen | Tapio Nurmela |
| 2003 | Tommi Hyry | Ville Kähkönen | Hannu Manninen |
| 2004 | Ville Kähkönen | Janne Ryynänen | Hannu Manninen |
| 2006 | Hannu Manninen | Janne Ryynänen |  |
Saavutuksia > SM-voitot yhdistetyn parisprintissä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Vuosi | 1. hiihtäjä | 2. hiihtäjä |
| 2008 | Ville Kähkönen | Janne Ryynänen |
| 2010 | Hannu Manninen | Janne Ryynänen |
| 2011 | Hannu Manninen | Janne Ryynänen |
Saavutuksia > Henkilökohtaiset SM-voitot maastohiihdossa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Kpl | Nimi | Vuodet | Lajit |
| 8 | Pirjo Muranen (o.s. Manninen) | 2001–2011 | 15 km perinteinen (1), yhdistelmähiihto (1), sprintti (6) |
| 2 | Anu Kittilä | 1996 | 10 km vapaa (1), 15 km perinteinen (1) |
| 1 | Teuvo Hatunen | 1969 | 50 km |
| 1 | Hannu Manninen | 2002 | sprintti |
| 1 | Mona-Lisa Malvalehto | 2005 | 7,5 km + 7,5 km yhdistelmähiihto |