stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stanley Donen

| Stanley Donen |
| --- | --- |
 Stanley Donen marraskuussa 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1924 Columbia, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Kuollut: 21. helmikuuta 2019 (94 vuotta)
Ammatti:  ohjaaja, koreografi
Puoliso:  Jeanne Coyne (1948-1949) Marion Marshall (1952-1959) Adelle Beatty (1960-1971) Yvette Mimieux (1972-1985) Pamela Braden (1990-1994)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1943–2003
Tunnetuimmat ohjaukset:  Ilo irti Laulavat sadepisarat
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Stanley Donen (13. huhtikuuta 1924 Columbia, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 21. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja koreografi. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Gene Kellyn kanssa ohjatut musikaalielokuvan klassikot Ilo irti ja Laulavat sadepisarat.
Filmografia

Jos toisin ei mainita, Stanley Donen oli elokuvan ohjaaja.
| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1943 | Best Foot Forward |  | vain koreografia |
| 1944 | Cover Girl | Kansikuvatyttö | vain koreografia |
| 1944 | Hey, Rookie |  | vain koreografia |
| 1946 | Holiday in Mexico | Meksikon taivaan alla | vain koreografia |
| 1946 | No Leave, No Love | Amor harhateillä | vain koreografia |
| 1947 | Living in a Big Way |  | vain koreografia |
| 1947 | This Time for Keeps | Lemmikki laineilla | vain koreografia |
| 1947 | Killer McCoy | Tyrmääjä | vain koreografia |
| 1948 | Big City | Suurkaupungin kasvot | vain koreografia |
| 1948 | A Date with Judy | Tapaamme illalla | vain koreografia |
| 1948 | The Kissing Bandit | Naisten rosvo | vain koreografia |
| 1949 | On the Town | Ilo irti | ohjaus Gene Kelly kanssa |
| 1949 | Take Me Out to the Ball Game | Rouva johtaja | vain koreografia |
| 1951 | Royal Wedding | Kuninkaalliset häät |  |
| 1952 | Love Is Better Than Ever | Kaksin aina kaunihimpi |  |
| 1952 | Singin' in the Rain | Laulavat sadepisarat | ohjaus ja koreografia Gene Kelly kanssa |
| 1952 | Fearless Fagan | Leijona karkuteillä |  |
| 1953 | Give a Girl a Break | Onni potkaisee | myös koreografia |
| 1954 | Seven Brides for Seven Brothers | 7 veljeksen morsiamet |  |
| 1954 | Deep in My Heart | Syvällä sydämessäni |  |
| 1955 | It's Always Fair Weather |  | ohjaus ja koreografia Gene Kelly kanssa |
| 1955 | Kismet | Muukalainen paratiisissa | nimettömänä |
| 1957 | Funny Face | Rakastunut Pariisissa |  |
| 1957 | The Pajama Game | Pyjamaleikki |  |
| 1957 | Kiss Them for Me | Laivasto riemulomalla |  |
| 1958 | Indiscreet | Hätävalhe |  |
| 1958 | Damn Yankees! | Mitä Lola tahtoo? |  |
| 1960 | Once More, with Feeling! | Vielä kerran, tunteella! |  |
| 1960 | Surprise Package | Yllätyspakkaus |  |
| 1960 | The Grass Is Greener | Ruoho on vihreämpää aidan toisella puolella |  |
| 1963 | Charade | Charade – vaarallinen peli |  |
| 1966 | Arabesque | Arabeski |  |
| 1967 | Two for the Road | Peukalokyydillä vihille |  |
| 1967 | Bedazzled | Ystäväni paholainen |  |
| 1969 | Staircase | Portaat |  |
| 1974 | The Little Prince | Pikku prinssi |  |
| 1975 | Lucky Lady | Viskiseikkailu Lucky Ladyllä |  |
| 1978 | Movie Movie | Elävät kuvat |  |
| 1980 | Saturn 3 | Saturnus 3 - salainen avaruusasema |  |
| 1984 | Blame It on Rio | Riemuloma Riossa |  |
Aiheesta muualla

Stanley Donen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sun kanssas kahden

| Sun kanssas kahden Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. marraskuuta 2018
 Tuottaja(t): Masi Luoma
 Levy-yhtiö: Laulusampo
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Miehen tie 2016 | Sun kanssas kahden 2018 | Kurkiaura 2020 |
Sun kanssas kahden on Jukka Kuoppamäen vuonna 2018 julkaistu albumi.
Kappaleet

Sun kanssas kahden – 2.47
Jalokivi – 2.53
Suurinta maailmassa – 2.34
Yksin – 3.01
Renessanssi – 2.44
Paljon sanomatta jää – 3.45
Pieni mies – 3.19
Kun erotaan – 2.36
Mitä jaat, sitä saat – 2.23
Elbe – 3.59
Stanley Cohen

| Stanley Cohen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 1922
Kuollut: 5. helmikuuta 2020 (97 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Biokemia, kasvutekijä, hermokasvutekijä ja epidermikasvutekijä
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1986)
Stanley Cohen (17. marraskuuta 1922 – 5. helmikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen biokemisti, joka jakoi vuoden 1986 Albert Lasker -palkinnon lääketieteellisestä perustutkimustyöstä ja Nobelin lääketieteen palkinnon Rita Levi-Montalcinin kanssa. Hän voitti myös Louisa Gross Horwitz -palkinnon (1983) ja National Medal of Sciencen (1986).
Cohenin vanhemmat olivat venäjänjuutalaisia.
Cohen syntyi New Yorkin Brooklynissä ja työskenteli pitkään Vanderbiltin yliopistossa. Hän valmistui Brooklyn Collegesta, Oberlin Collegesta ja Michiganin yliopistosta. Hänet nimitettiin vuonna 1976 Yhdysvaltain syöpäjärjestön tutkimusprofessoriksi.
Muuta

Stanley Cohen sai The Economist-talousaikakauslehden palkinnon yhdessä Herbert Boyerin kanssa 2005.
Aiheesta muualla

Omaelämäkerrallinen teksti Nobelin palkinnon sivuilla (englanniksi)
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Susien klaani

| Susien klaani> Le Pacte des loups |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christophe Gans
Käsikirjoittaja:  Christophe Gans Stéphane Cabel
Tuottaja:   Emmanuel Gateau  Richard Grandpierre  Samuel Hadida 
Säveltäjä:  Joseph LoDuca
Kuvaaja:  Dan Laustsen
Leikkaaja:  David Wu Sébastien Prangère
Tuotantosuunnittelija:  Guy-Claude François
Pukusuunnittelija:  Dominique Borg
Pääosat:   Samuel Le Bihan  Vincent Cassel  Émilie Dequenne  Monica Bellucci  Mark Dacascos 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Davis Films (käännä suomeksi) Studio Canal Canal+ Universal Studios
Levittäjä:  Metropolitan Filmexport
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  142 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Susien klaani (ransk. Le Pacte des loups) on ranskalainen fantasiaelokuva vuodelta 2001. Elokuvan ohjasi Christophe Gans. Pääosissa näyttelevät Samuel Le Bihan, Vincent Cassel, Émilie Dequenne, Monica Bellucci ja Mark Dacascos. Elokuva perustuu tositapahtumaan Gévaudanin pedosta, joka tappoi 1700-luvulla satoja ihmisiä, suurin osa näistä oli naisia ja lapsia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Samuel Le Bihan   | … |   Grégoire de Fronsac    |
|   Vincent Cassel   | … |   Jean-François de Morangias    |
|   Émilie Dequenne   | … |   Marianne de Morangias    |
|   Monica Bellucci   | … |   Sylvia    |
|   Jérémie Rénier   | … |   Thomas d’Apcher    |
|   Mark Dacascos   | … |   Mani    |
|   Jean Yanne   | … |   Comte de Morangias    |
|   Jean-François Stévenin   | … |   Henri Sardis    |
|   Jacques Perrin   | … |   Thomas d'Apcher (old)    |
|   Edith Scob   | … |   Geneviève de Morangias    |
|   Johan Leysen   | … |   Beauterne    |
|   Bernard Farcy   | … |   Laffont    |
|   Hans Meyer   | … |   Marquis d’Apcher    |
|   Virginie Darmon   | … |   La Bavarde    |
|   Philippe Nahon   | … |   Jean Chastel   |
Aiheesta muualla

Le Pacte Des Loups Elokuvan kotisivut (englanniksi)
Seven Pillars of Wisdom

| Seven Pillars of Wisdom |
| --- | --- |
 Kohokuva ensimmäisen painoksen kannessa.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  T. E. Lawrence
Kieli:  englanti
Julkaistu:  1922
ISBN:  0-9546418-0-9

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
| Erämaan kapina> Revolt in the Desert |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  T. E. Lawrence
Kieli:  englanti
Julkaistu:  1927
Suomennos
Suomentaja:  Heikki Teittinen
Kustantaja:  Satakunnan kirjatyö
Julkaistu:  1928
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Seven Pillars of Wisdom on brittiläisen sotilashenkilön T. E. Lawrencen omaelämäkerrallinen teos, jossa tämä kuvaa osuuttaan ensimmäisen maailmansodan aikana Lähi-idässä käydyssä arabikapinassa vuosina 1916–1918. Kirjan nimi (suom. 'Viisauden seitsemän pylvästä') on peräisin Sananlaskujen kirjasta. Lawrence aloitti kirjan kirjoittamisen sodan jälkeen 1919, mutta se pysyi eri versioineen keskeneräisenä pitkälle 1920-luvulle saakka.
Kirjan eri laitosten julkaisuhistoria on monivaiheinen. Lawrence painatti Oxfordin tekstinä tunnetusta laitoksesta ensimmäiset kappaleet vuonna 1922. Vuonna 1926 sen pohjalta valmistui tilaajille tarkoitettu lyhennetty versio. Seuraavana vuonna 1927 julkaistiin suurelle yleisölle tehty lyhennelmä Revolt in the Desert, joka ilmestyi suomeksi 1928 nimellä Erämaan kapina. Vuoden 1926 versio julkaistiin yleisesti Lawrencen kuoleman jälkeen 1935, mutta täysipitkä Oxfordin laitos vasta 1997.
Seven Pillars of Wisdom sai hyvän aikalaisvastaanoton, ja sitä on luonnehdittu muun muassa kirjallisuuden merkkiteokseksi. Toisaalta kirjan historiallinen luotettavuus on kuitenkin kyseenalaistettu, ja Lawrencen on syytetty esittäneen itsensä ja arabijoukot paremmassa valossa brittien osuuden kustannuksella. Sotamuistelmiin perustuva David Leanin ohjaama Arabian Lawrence (1962) sai kymmenen Oscar-ehdokkuutta, mukaan lukien ehdokkuuden parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
Taustaa

T. E. Lawrence toimi vuosina 1916–1918 brittien yhteysupseerina prinssi Faisalin joukoissa arabikapinan yhteydessä. Lawrencen aikomukset kirjoittaa kokemuksistaan myöhemmin kirja käyvät jo ilmi hänen kirjeenvaihdostaan syyskuulta 1917. Lawrence teki jo sodan aikana muistiinpanoja, jotka olivat lähinnä paikkojen ja ihmisten kuvauksia, sillä oli vaara, että ne olisivat voineet joutua vihollisen käsiin.
Arabikapina huipentui Lawrencen osalta Damaskoksen valtaukseen lokakuussa 1918. Sen jälkeen Lawrence palasi Englantiin, jossa  ei salannut aikeitaan kirjoittaa kirja. Kuitenkin esimerkiksi kirjeessään Charles Doughtylle hän totesi, ettei kirjaa ole välttämättä tarkoitettu julkaistavaksi, sillä se saattaisi loukata elossa olevia henkilöitä, myös häntä itseään.
Kirjoitus- ja julkaisuhistoria > Ensimmäiset versiot

Kirjan alkuvaiheista tiedetään melko vähän, sillä Lawrencen 1920–1921 käymästä kirjeenvaihdosta on vain vähän tallella. Lawrence alkoi kirjoittaa kirjaa vuoden 1919 alkupuoliskolla osallistuessaan Pariisin rauhankonferenssiin ja jatkoi sitä myöhemmin ollessaan Egyptissä ja palattuaan Englantiin. Joulukuussa hän kuitenkin kadotti suurimman osan kirjan raakaversiosta vaihtaessaan junaa Readingin asemalla. Katoamisesta ilmoitettiin lehdessä, mutta varastetuiksi oletettuja muistiinpanoja ei löytynyt. Lawrence viittaa tähän ensimmäiseen versioon nimellä ”Text I”, jonka pituus olisi hänen mukaansa ollut valmistuessaan noin 250 000 sanaa.
Lawrence kertoi käyttäneensä kirjan kirjoittamisen apuna sota-aikana tekemiään muistiinpanoja, jotka hän hävitti sitä mukaa kuin kirja valmistui. Siksi hän joutui kirjoittamaan muistinvaraisesti aloittaessaan työtä uudelleen noin kuukautta myöhemmin Lontoossa. Ainoastaan kirjan ensimmäisistä luvuista oli osa säilynyt, sillä Lawrence oli lainannut niitä tuttavalleen. Lawrence kirjoitti toisen version pitkissä rupeamissa noin kolmen kuukauden aikana. Esimerkiksi kirjan 6 hän kertoi kirjoittaneensa vuorokaudessa. ”Text II” oli Lawrencen arvion mukaan pituudeltaan yli 400 000 sanaa. Lawrencen omien sanojen mukaan version kielellinen tyyli oli kuitenkin toivoton, ja hän teki siihen korjauksia vuoden 1920 aikana.
1920 Lawrence ryhtyi suunnittelemaan kirjasta suurelle yleisölle tarkoitettua lyhennelmää kattaakseen muun muassa kirjan kuvituksen aiheuttamat kulut. Hän tarjosi lyhennelmää yhdysvaltalaiselle kustantajalle F. N. Doubledaylle. Sitten Lawrence ryhtyi luonnostelemaan lyhennelmää, mutta vetäytyi äkisti suunnitelmasta. Jeremy Wilsonin mukaan Lawrence halusi julkaista lyhennelmän ainoastaan Yhdysvalloissa ja välttää julkaisun Britanniassa. Wilsonin mukaan Lawrence ei kuitenkaan ollut yhtä tunnettu Yhdysvalloissa ja arvelee Lawrencen kuulleen Doubledaylta, ettei lyhennelmä voisi menestyä pelkästään Yhdysvalloissa julkaistuna.
Kirjoitus- ja julkaisuhistoria > Oxfordin laitos

Lawrence ryhtyi 1921 työstämään valmistuneen toisen version pohjalta muistelmiensa kolmatta versiota, jota hän kirjoitti työskennellessään Colonial Officessa 1921–1922. Kolmas versio eli ”Text III”, joka tunnetaan nimellä "Oxford Text", valmistui Lontoossa helmikuussa 1922. Sen pituus oli noin 335 000 sanaa. Toisen version Lawrence poltti 1922 yhtä sivua lukuun ottamatta. Tekstistä otettiin Oxford Times -lehden kirjapainossa kahdeksan korjausvedosta. Lawrence ei halunnut kenenkään lukevan kirjaa painovaiheessa, minkä vuoksi hän lähetti sen painoon sekalaisessa järjestyksessä ja sivut numeroimattomina.
Vedosten valmistuttua Lawrence järjesti arkit oikeaan järjestykseen ja numeroi sivut käsin. Syksyllä 1922 hän korjasi ladontavirheitä osaan vedoksista, jotka hän sidotti kansiin ja lähetti koelukuun henkilöille, joiden hän arveli olevan päteviä arvioimaan tekstiä historialliselta ja kirjalliselta kannalta. Koelukijoihin kuuluivat muun muassa Edward Garnett, Eric Kennington, Vyvyan Richards, George Bernard Shaw ja tämän vaimo Charlotte Payne-Townshend. Oxfordin laitos on kirjan useista laitoksista ensimmäinen ja rahassa mitattuna arvokkain. Yksi kirjan kuudesta jäljellä olevasta kopiosta huutokaupattiin New Yorkissa vuonna 2001 tuntemattomalle henkilölle yhteensä 941 000 dollarin kokonaishinnalla.
Kirjoitus- ja julkaisuhistoria > Tilaajien lyhennelmä

Lawrence oli lähettänyt yhden Oxfordissa tehdyistä vedoksista koelukuun brittiläiselle kustannustoimittajalle Edward Garnettille. Garnettin mielestä teksti oli liian pitkä julkaistavaksi kokonaisuudessaan, ja hän toimitti siitä Lawrencen suostumuksella lyhennetyn raakaversion. Saatuaan Garnettin lyhennelmäversion loppuvuodesta 1922 Lawrence oli kuitenkin edelleen epävarma kirjan julkaisun suhteen. Bernard Shaw kannatti aluksi lyhennelmän julkaisua, mutta suositteli Lawrencen konsultoiman Jonathan Capen tilalle itse käyttämäänsä Constable & Co. -kirjakustantamoa. Lisäksi Lawrence oli yhteydessä Curtis Brown -kirjallisuusagentuurissa toimivaan sota-ajan tuttavaansa Raymond Savageen. Loppuvuodesta 1922 Lawrence kuitenkin ilmoitti kustantajilleen vetäytyvänsä hankkeesta. Lawrencen Capelle ehdottama tilaajille tarkoitettu lyhennelmä jäi myös toteutumatta.
Lawrence ei kuitenkaan vetäytynyt pitkän aikavälin tavoitteestaan julkaista kirja jossain muodossa. Vuoden 1923 aikana kirja kiersi edelleen koeluettavana eri henkilöillä, joihin kuuluivat muun muassa Sydney Cockerell, J. L. Garvin, Thomas Hardy ja Rudyard Kipling. Lisäksi Lawrence lähetti sen faktojen tarkistusta varten henkilöille, kuten William Bartholomew, Robin Buxton, D. G. Hogarth ja Archibald Wavell. Loppuvuodesta 1923 Lawrence leikitteli edelleen ajatuksella hyväksyä Garnettin ehdottama suurelle yleisölle tarkoitettu lyhennelmä. Joulukuussa Lawrence päätti kuitenkin ystäviensä tukemana julkaista kirjasta tilaajille tarkoitetun painoksen, joka olisi lyhennelmä Oxfordin laitoksesta. Oxfordissa joulukuussa pidetyssä tapaamisessa sovittiin, että kirjasta painettaisiin 100 kopiota, jotka myytäisiin tilaajille 30 guinealla kappale. Lawrencen ystävät toivoivat samalla, että kirjaprojekti auttaisi Lawrencen masennukseen.
Lawrence työsti tilaajien painokseen tarkoitettua tekstiä vapaailtoinaan palvellessaan 1923–1924 armeijan Royal Tank Corps -yksikössä ja 1925–1926 Kuninkaallisissa ilmavoimissa. Se valmistui lopulta vuoden 1926 lopulla ja oli pituudeltaan noin 250 000 sanaa. Lawrence käytti huomattavia summia hankkiessaan painokseen runsaasti kuvitusta taiteilijoilta, kuten Augustus John ja Eric Kennington. Jokaisesta nidoksesta tehtiin tyyliltään erilainen ja koristelemalla niille yksin kappalein erilaiset kannet. Kirjan tuotantokustannukset tulivat lopulta maksamaan Lawrencelle suunnitellun 3 000 punnan sijasta arviolta 13 000 puntaa. Siitä otettiin huomattavasti suurempi painos kuin oli aluksi tarkoitus. Lawrencen merkintöjen perusteella tilaajille myytiin yhteensä 128 kappaletta. Lisäksi Lawrence painatti ylimääräisiä kappaleita muun muassa lahjoitettavaksi ystävilleen ja piti myös osan itse. Yhdysvalloissa huutokaupattiin vuonna 2001 yksi kappale tätä painosta yli 100 000 dollarilla.
Kirjoitus- ja julkaisuhistoria > Erämaan kapina

Vuoden 1925 alussa Lawrence myi suurelle yleisölle tarkoitetun lyhennelmän julkaisuoikeudet Jonathan Cape -kustantamolle. Tilaajien painoksen tuotantokustannukset olivat ylittänneet budjetin, minkä vuoksi Lawrence tarvitsi lisää rahaa voidakseen viedä hankkeen loppuun saakka. Kirja sovittiin julkaistavaksi vuonna 1927, ja Lawrence ryhtyi työstämään lyhennelmää Garnettin aikaisemmin tekemän version pohjalta. Valmiin lyhennelmän pituudeksi tuli Lawrencen mukaan lopulta noin 130 000 sanaa.
Erämaan kapina (engl. Revolt in the Desert) ilmestyi Britanniassa ja Yhdysvalloissa maaliskuussa 1927. Daily Telegraph julkaisi osan kirjasta sarjana joulukuussa 1926. Kirjaa myytiin Britanniassa yli 90 000 kappaletta, ennen kuin Lawrence veti sen myynnistä. Kirjan yhdysvaltalainen julkaisija oli Doran-kirjakustantamo. Yhdysvalloissa kirja oli vieläkin suurempi menestys, ja sitä myytiin ensimmäisinä viikkoina yli 130 000 kappaletta. Myyntitulojen ansiosta Lawrence pääsi eroon veloista, jotka olivat aiheutuneet tilaajien painoksen tuotantokustannuksista.
Kirjoitus- ja julkaisuhistoria > Myöhemmät painokset

Seven Pillars of Wisdomista ei tilaajien painoksen jälkeen 1926 ja Erämaan kapinan jälkeen 1927 julkaistu Lawrencen elinaikana uusia painoksia, sillä Lawrence vastusti sitä jyrkästi. Lawrencen kuoltua vuonna 1935 tilaajien lyhennetty laitos julkaistiin samana vuonna suurelle yleisölle. Kirjan brittiläinen kustantaja Jonathan Cape ilmoitti pian Lawrencen kuoleman jälkeen julkaisevansa Erämaan kapinasta uuden painoksen. Lawrencen nuorempi veli ja kirjallinen toimeenpanija A. W. Lawrence halusi kuitenkin välttää tämän ja myönsi oikeudet Seven Pillars of Wisdomin julkaisuun. Vuoden 1926 lyhennetty laitos oli muistelmien ainoa nopeaan julkaisuaikatauluun soveltuva versio, joten se valittiin julkaistavaksi vanhemman Oxfordin laitoksen sijasta.
Britanniassa sotamuistelmat julkaisi Jonathan Cape -kustantamo ja Yhdysvalloissa Doubleday, Doran (nykyään Doubleday). Tekstien samankaltaisuuden vuoksi tilaajien lyhennelmän tekijänoikeudet takasivat Jonathan Capelle ja Doubledaylle tekijänoikeudet myös vuoden 1922 Oxfordin laitokseen. Oxfordin laitos pysyi kuitenkin Britanniassa ja Yhdysvalloissa julkaisemattomana 1990-luvun lopulle saakka, sillä julkaisuoikeudet omistaneet kustantamot olivat haluttomia julkaisemaan uutta versiota, joka olisi kilpaillut jo markkinoilla olleiden lyhennettyjen painosten kanssa. Tekijänoikeuden suoja-aika Britanniassa raukesi kuitenkin 1980-luvun puolivälissä, minkä jälkeen vuoden 1922 Oxfordin tekstin julkaisi ensimmäisenä Castle Hill Press vuonna 1997.
Kirja > Merkitys

Seven Pillars of Wisdomista on tullut julkaisunsa jälkeen kirjallisuuden klassikkoteos. Vuoden 1926 tilaajien lyhennetty laitos on käännetty useille kielille, ja sitä on myyty yli miljoona kappaletta. Se on Lawrencen palveluksesta Kuninkaallisissa ilmavoimissa kertovan The Mint (1955) -kirjan ohella toinen Lawrencen merkittävistä kirjallisista teoksista tämän käännöskirjallisuuden ja julkaistun kirjeenvaihdon ohella.
Kirja > Nimi

Kirjan nimi tulee Raamatun Sananlaskujen kirjan luvusta 9 jakeesta 1 ”Wisdom hath builded her house, she hath hewn out her seven pillars” (kuningas Jaakon käännös, suom. Viisaus on rakentanut itselleen talon, seitsenpylväisen rakennuksen, vuoden 1992 käännös). Lawrence aikoi alun perin käyttävänsä nimeä suunnittelemassaan kirjassa Lähi-idän seitsemästä suuresta kaupungista, mutta kirja jäi lopulta toteuttamatta.
Lawrence epäröi nimensä merkitsemistä tilaajien painokseen. Eräässä vaiheessa hän harkitsi käyttävänsä nimikirjaimiaan ”T.E.S”, mutta päätti lopulta jättää viittauksen nimeensä kirjasta kokonaan pois. Kordan mukaan Lawrence piti nimensä merkitsemistä painokseen tarpeettomana, sillä kappaleet oli signeerattu yksitellen kutakin tilaajaa varten. Kordan mukaan on ainutlaatuista, että vastaavanlaisessa merkittävässä teoksessa ei ole ilmoitettu kirjailijan nimeä.
Kirja > Omistuskirjoitus ”S.A.”

Kirjan alussa on Lawrencen kirjoittama runo, jonka omistuskirjoitus ”S.A.” on herättänyt spekulaatiota sen merkityksestä. Ehdotettuja henkilöitä ovat olleet muun muassa kiinni jäänyt ja turkkilaisten kiduttamaksi joutunut juutalainen vakooja Sarah Aaronsohn sekä Lawrencen arabian kielen opettajana ennen sotaa toiminut Faredeeh el Akle. Lawrence ei kuitenkaan koskaan itse tavannut Sarah Aaronsohnia. Lisäksi Fareedeh el Akle on itse sanonut, ettei nimi viittaa häneen.
Lawrence ei koskaan paljastanut omistuskirjoituksen merkitystä, mutta sanoi sen viittaavan sekä henkilöön että paikkaan. Michael Korda ja Scott Anderson uskovat, että lyhenne viittaa Lawrencea kahdeksan vuotta nuorempaan arabipoikaan Dahoumiin, johon tämän tutustui työskennellessään arkeologina Karkemišin kaivauksilla ennen ensimmäistä maailmansotaa.