stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salatut elämät – 24. esityskausi (2021–2022)

| Salatut elämät 24>  kausi (2021–2022) |
| --- | --- |
 
 Salattujen elämien tunnus vuosina 2019–2023. Otettiin käyttöön sarjan 20-vuotisjuhlakauden kunniaksi, 25.1.2019.
 
Alkuperämaa:   Suomi
Esittäminen
Verkko:  MTV3 MTV Katsomo / C More
Ensimmäinen esitys:  2021-08-066. elokuuta 2021 (C More) 2021-08-2323. elokuuta 2021 (MTV3 & mtv)
Viimeinen esitys:  2022-06-2222. kesäkuuta 2022
Esitysten määrä:  219
Kaudet
 ← Edellinen 23. kausi (2020–2021) Seuraava → 25. kausi (2022–2023)
Salatut elämät -saippuasarjan 24. kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla elokuussa 2021 ja päättyi kesällä 2022.
Kauden kaksi ensimmäistä jaksoa julkaistiin ennakkoon maksullisessa C More -suoratoistopalvelussa 6. ja 13. elokuuta 2021. Seuraavat neljä jaksoa julkaistiin ennakkoon 20. elokuuta 2021 ja 23. elokuuta 2021 palvelussa julkaistiin seuraavat yhdeksän jaksoa. Televisiossa jaksojen esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 23. elokuuta 2021, kun yhden viikon aikana esitettiin 15 jaksoa klo 19.30–21.00 ohjelmapaikalla.
Koronapandemian vuoksi sarjasta uloskirjoitetut Inkeri Mertasen näyttelemä Dahlia Mustavaara sekä Maija-Liisa Peuhun näyttelemä Ulla Taalasmaa tekivät paluun sarjaan syyskaudella 2021. Kaudella sarjaan palasivat myös Markku Pullin esittämä Joonatan Sievinen sekä Tuija Piepposen esittämä Mirja ”Mirkku” Mattila. Tammikuussa 2022 kerrottiin myös, että Tiia Elgin esittämä Eva Tamminen ja Monika Lindemanin esittämä Linda Eerikäinen palaavat sarjaan. Huhtikuussa 2022 kerrottiin, että Aarni Kivisen esittämä Panu Kaukovaara palaa sarjaan 12 vuoden tauon jälkeen. Vielä kauden päätösjaksossa sarjaan palasi Nora Rinteen esittämä Camilla Mustavaara, joka on sarjassa ollut viime ajat koomassa.
Kaudella sarjasta poistuivat keskeisissä rooleissa olleet Susanna Laineen esittämä Marika Honkanen, Aku Sipolan Jere Sievinen, Roope Puhakan Severi Sievinen ja Mia Ehrnroothin esittämä Cindy Rintala. Samalla kaudella sarjaan pitkältä tauolta palannut Maija-Liisa Peuhu poistui myös sarjasta, näyttelijän sairastuttua koronavirustautiin. Hänen esittämäänsä Ulla Taalasmaata on nähty kuitenkin satunnaisesti videoyhteyden välityksellä.
Henkilöt > Päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esko Kovero  | … |  Ismo Laitela   |
|  Pete Lattu  | … |  Kalle Laitela   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  Ulla Taalasmaa   |
|  Tommi Taurula  | … |  Kari Taalasmaa   |
|  Inkeri Mertanen  | … |  Dahlia Mustavaara   |
|  Raimo Grönberg  | … |  Gunnar Mustavaara   |
|  Lenita Susi  | … |  Daniela Honkanen   |
|  Susanna Laine  | … |  Marika Honkanen   |
|  Tuure Taskinen  | … |  Henrik Ekholm   |
|  Axel Milliam  | … |  Kristian Harju   |
|  Sami Uotila  | … |  Aki Nikkinen   |
|  Teemu Lehtilä  | … |  Aaro Vaalanne   |
|  Maarit Poussa  | … |  Jutta Korhonen   |
|  Timo Jurkka  | … |  Lasse Sievinen   |
|  Tuuli Mattila  | … |  Susu Honkanen   |
|  Sofia Lehtinen  | … |  Laila Kajander   |
|  Konsta Hietanen  | … |  Miki Kajander   |
|  Elmeri Ylä-Rautio  | … |  Matias Kajander   |
|  Inna Tähkänen  | … |  Elina Taalasmaa   |
|  Jarkko Miettinen  | … |  Noel Axelsson   |
|  Emma Nopanen  | … |  Nella Tamminen   |
|  Vivi Wahlström  | … |  Viola Angervuo   |
|  Olga Heikkala  | … |  Mira Angervuo   |
|  Aku Sipola  | … |  Jere Sievinen   |
|  Roope Puhakka  | … |  Severi Sievinen   |
|  Mia Ehrnrooth  | … |  Cindy Rintala   |
|  Hanna Kinnunen  | … |  Salla Mattila-Taalasmaa   |
|  Johanna Anttila  | … |  Joanna Lumijoki   |
|  Jasmin Voutilainen / Jessica Öystilä (sijainen) / Laura Allonen (sijainen)  | … |  Aino Kaukovaara   |
|  Sampsa Tuomala  | … |  Sampo Kaukovaara   |
|  Markku Pulli  | … |  Joonatan Sievinen   |
|  Monika Lindeman  | … |  Linda Eerikäinen   |
|  Tiia Elg  | … |  Eva Tamminen   |
|  Nora Rinne  | … |  Camilla Mustavaara   |
Henkilöt > Sivuhenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joonatan Suvinen  | … |  Tomi Laiho   |
|  Johanna Ruonala  | … |  Kiira Lahtinen   |
|  Oliver Hatava  | … |  Toivo Taalasmaa   |
|  Juho Orpana  | … |  Robin Marklund   |
|  Marjaana Maijala  | … |  Silvia Marklund   |
|  Jarno Pimperi  | … |  Risto   |
|  Janne Mattila  | … |  Matti Virtanen   |
|  Tuija Piepponen  | … |  Mirja ”Mirkku” Mattila   |
|  Lars Lindqvist  | … |  Markku Mattila   |
|  Aron Syrjä  | … |  Leo Sievinen   |
|  Anna Kuusamo  | … |  Isla Inkinen   |
|  Antti Reini  | … |  Jokke Ruohonen   |
|  Esko Eerikäinen  | … |  Petri Simola   |
|  Anna Rimpelä  | … |  Tiina Rajala   |
|  Tatu Mönttinen  | … |  Timo Riipinen   |
|  Aarni Kivinen  | … |  Panu Kaukovaara   |
|  Susanna Snellman  | … |  Hallituksen puheenjohtaja Saga Korkiakoski   |
Ensio Kytömaa

Ensio Kullervo Kytömaa (30. tammikuuta 1902 Mikkeli – 21. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen juristi ja edistyspuolueen kansanedustaja. Hänet valittiin eduskuntaan vaalikaudeksi 1945–1948 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Lainvalmistelukunnan jäsenenä hän oli yli 30 vuoden ajan vuosina 1936–1969. Vuodet 1947–1948 Kytömaa oli eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtaja. Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä hän toimi entisen pääministerin Jukka Rangellin puolustusasianajajana. Kytömaa oli myös Haagan kauppalanjohtaja vuosina 1933–1937. Hänen muita luottamustehtäviään olivat muun muassa Helsingin yliopiston Satakuntalaisen Osakunnan inspehtoorin virka 1922–1924 sekä Itsenäisyyden Liiton puheenjohtajuus vuonna 1926.
Ensio Kytömaan isä oli toimittaja Kaarlo Kytömaa.
Aiheesta muualla

Sundström, Mia: / Ensio Kytömaa Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 12.1.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 23.8.2015.
| n k Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1945–1948 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Berner  Heiniö  Hiekkala  Kannisto  Kauppi  Kytömaa  Sarlin  Suontausta (1945–1947)  Teittinen  Tyrni (1947–1948) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Aftontidningen

| Aftontidningen |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  iltapäivälehti
Kustantaja:  Landsorganisationen
Perustettu:  1942
Lakkautettu:  1956
Sitoutuneisuus:  sosiaalidemokraattinen
Kotimaa:  Ruotsi
Kieli:  ruotsi
Aftontidningen (lyh. AT) oli vuosina 1942–1956 ilmestynyt ruotsalainen iltapäivälehti, jota julkaisi ammattiliittojen keskusjärjestö Landsorganisationen. Se perustettiin, koska Aftonbladet oli ollut liian saksalaismielinen. Samoihin aikoihin Bonnier perusti Expressenin. Aftontidningen sai huomiota räväkällä tyylillään, ja sen kulttuuritoimituksessa oli huomattavia nimiä kuten Stig Ahlgren ja Karl Vennberg. Lehti ei kuitenkaan pärjännyt kilpailussa ja se lakkautettiin, kun LO vuonna 1956 osti Aftonbladetin.
Päätoimittajat

1942–1951: Frans Severin
1951–1952: Ragnar Casparsson
1952–1956: Ivar Sundvik
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aftontidningen Wikimedia Commonsissa
Agostinho Neto

| Agostinho Neto |
| --- | --- |
 Agostinho Neto vuonna 1975.
Angolan presidentti
 11. marraskuuta 1975 – 10. syyskuuta 1979  
Seuraaja:  José Eduardo dos Santos
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1922 Angola
Kuollut: 10. syyskuuta 1979 (ikä 56) Moskova
Tiedot
Puolue:  MPLA
Koulutus:  lääketieteen tohtori
Tutkinnot:  Lissabon
António Agostinho Neto mausoleum ja muistomerkki Luandassa.
António Agostinho Neto (17. syyskuuta 1922 – 10. syyskuuta 1979) oli angolalainen poliitikko ja runoilija, joka toimi vuosina 1975–1979 maansa ensimmäisenä presidenttinä. Hänen syntymäpäivänsä on Angolassa virallinen juhlapäivä.
Agostinho Neto syntyi Angolassa ja palasi kotimaahansa opiskeltuaan Lissabonissa lääketiedettä. Hän joutui vangituksi vastustettuaan Portugalin siirtomaavaltaa, mutta onnistui pakenemaan Marokkoon. Neto oli yksi MPLA-puolueen ensimmäisistä jäsenistä ja nousi maansa valtionpäämieheksi 11. marraskuuta 1975 sen saavutettua itsenäisyyden. Kilpailevat puolueet UNITA ja FNLA eivät kuitenkaan hyväksyneet uutta hallitusta ja aloittivat sitä vastaan sisällissodan. Neto kielsi muiden puolueiden toiminnan ja pyrki tekemään maasta sosialistisen.  Häntä vastaan tehtiin vallankaappausyritys 27. toukokuuta 1977. Yrityksen takana ollut ryhmä käytti nimeä fraktionistit. Suuri joukko sen tukijoita, esimerkiksi entinen sisäministeri Nito Alves, teloitettiin.
Agostinho Neto kuoli Moskovassa 1979 Angolan sisällissodan ollessa käynnissä. Häntä seurasi José Eduardo dos Santos. Neto sai vuonna 1975 Leninin rauhanpalkinnon.
Tunnustuksia

Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1975
Agostinho Neton yliopisto (1976) on nimetty hänen mukaansa
Agostinho Neton lentoasema Kap Verdellä on nimetty hänen mukaansa
António Agostinho Neton kansainvälinen lentoasema Angolassa on nimetty hänen mukaansa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agostinho Neto Wikimedia Commonsissa
| n k  Angolan presidentit |
| --- | --- | --- |
|  Agostinho Neto (1975–1979)  José Eduardo dos Santos (1979–2017)  João Lourenço (2017–)  |  Agostinho Neto (1975–1979)  José Eduardo dos Santos (1979–2017)  João Lourenço (2017–)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Ranskan presidentinvaali 2022

Ranskan presidentinvaalin 2022 ensimmäinen kierros järjestettiin 10. huhtikuuta 2022 kahdentoista ehdokkaan välillä. Koska yksikään ehdokas ei saanut ehdotonta enemmistöä, kahden eniten ääniä saaneen välillä järjestettiin toinen kierros 24. huhtikuuta 2022. Toiselle kierrokselle pääsivät istuva presidentti Emmanuel Macron La République en marche! (REM) -puolueesta ja Marine Le Pen Kansallinen liittouma -puolueesta. Valituksi tuli Emmanuel Macron, joka siten pääsi toiselle kaudelle ensimmäisenä istuvana presidenttinä sitten Jacques Chiracin vuonna 2002.lähde? Muina vaalin kärkiehdokkaina pidettiin Éric Zemmouria, Valérie Pécresseä ja Jean-Luc Mélenchonia.
Ehdokkaat

Ranskan perustuslakineuvosto hyväksyi presidentinvaaleihin 12 ehdokasta. Vaaleihin ehdotettiin 65 ehdokasta. Ehdokkaaksi pääsyyn vaadittiin vähintään 500 allekirjoitusta.
Nathalie Arthaud
Fabien Roussel
Emmanuel Macron: Ranskan tasavallan presidentti 2017–
Jean Lassalle
Marine Le Pen: Kansallisen liittouman puheenjohtaja 2011–; Ranskan kansalliskokouksen jäsen 2017–; presidenttiehdokas 2012 ja 2017
Eric Zemmour
Jean-Luc Mélenchon: Ranskan kansalliskokouksen jäsen 2017–; presidenttiehdokas 2012 ja 2017
Anne Hidalgo: Pariisin pormestari 2014–
Yannick Jadot
Valerie Pécresse: Île-de-Francen alueneuvoston puheenjohtaja 2015–
Philippe Poutou
Nicolas Dupont-Aignan: Debout la Francen puheenjohtaja 2008–; Ranskan kansalliskokouksen jäsen 1997–; presidenttiehdokas 2012 ja 2017
Kampanjat

Istuva presidentti Emmanuel Macron oli mielipidetiedusteluissa paljon muita ehdokkaita edellä. Kilpailu Marine Le Penin ja Macronin välillä tasaantui kohti vaalipäivää. Macronin suosio nousi hyökkäyssodan alettua Ukrainassa, mutta nousu kääntyi laskuksi maaliskuussa 2022. Macronin kannatuksen laskiessa Le Penin ja vasemmistolaisen Mélenchonin kannatus lähti nousuun.
Tulokset

| Ehdokas | Ehdokas | Puolue | Puolue | 1>  kierros.Ääniä | 1>  kierros. % | 2>  kierros.Ääniä | 2>  kierros. % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Emmanuel Macron | La République En Marche! | EM | 9 783 058 | 27,85 | 18 779 641 | 58,54 |
|  | Marine Le Pen | Kansallinen liittouma | RN | 8 133 828 | 23,15 | 13 297 760 | 41,46 |
|  | Jean-Luc Mélenchon | Alistumaton Ranska | FI | 7 712 520 | 21,95 |  |  |
|  | Éric Zemmour | Reconquête | Reconquête | 2 485 226 | 7,07 |  |  |
|  | Valérie Pécresse | Les Républicains | LR | 1 679 001 | 4,78 |  |  |
|  | Yannick Jadot | Europe Écologie – Les Verts | EELV | 1 627 853 | 4,63 |  |  |
|  | Jean Lassalle | Résistons ! | Résistons ! | 1 101 387 | 3,13 |  |  |
|  | Fabien Roussel | Ranskan kommunistinen puolue | PCF | 802 422 | 2,28 |  |  |
|  | Nicolas Dupont-Aignan | Debout la France | DLF | 725 176 | 2,06 |  |  |
|  | Anne Hidalgo | Sosialistinen puolue | PS | 616 478 | 1,75 |  |  |
|  | Philippe Poutou | Nouveau Parti anticapitaliste | NPA | 268 904 | 0,77 |  |  |
|  | Nathalie Arthaud | Lutte Ouvrière | LO | 197 094 | 0,56 |  |  |

| Annetut äänet yhteensä | Annetut äänet yhteensä | Annetut äänet yhteensä | Annetut äänet yhteensä | 35 923 707 | 100 | 35 096 391 | 100 |
| – joista hyväksyttyjä ääniä | – joista hyväksyttyjä ääniä | – joista hyväksyttyjä ääniä | – joista hyväksyttyjä ääniä | 35 132 947 | 97,80 | 32 077 401 | 91,40 |
| – tyhjiä ääniä | – tyhjiä ääniä | – tyhjiä ääniä | – tyhjiä ääniä | 543 609 | 1,51 | 2 228 044 | 6,35 |
| – hylättyjä ääniä | – hylättyjä ääniä | – hylättyjä ääniä | – hylättyjä ääniä | 247 151 | 0,69 | 790 946 | 2,25 |

| Äänioikeutettuja yhteensä | Äänioikeutettuja yhteensä | Äänioikeutettuja yhteensä | Äänioikeutettuja yhteensä | 48 747 876 |  | 48 752 500 |  |
| – joista äänesti | – joista äänesti | – joista äänesti | – joista äänesti | 35 923 707 | 73,69 | 35 096 391 | 71,99 |
| – joista pidättäytyi äänestämästä | – joista pidättäytyi äänestämästä | – joista pidättäytyi äänestämästä | – joista pidättäytyi äänestämästä | 12 824 169 | 26,31 | 13 656 109 | 28,01 |

 Lähteet: Ranskan sisäministeriö
Pajari

Pajari tarkoittaa seuraavia henkilöitä ja asioita:
pajari, Venäjän historialliseen yläluokkaan kuulunut henkilö
Pajari, kylä Luumäellä
Pajarinkylä, kylä Rautjärvellä
Paha pajari, kiteeläinen kansanperinteen legendaarinen hahmo
pajari, slanginimitys kannabikselle
Suomalainen sukunimi

Aaro Pajari (1897–1949), kenraali
Aino-Kaarina Pajari (1957–2022), taidegraafikko
Erkki Pajari (1933–1993), diplomaatti, Risto Pajarin poika
Kirsti Pajari (1921–2010), televisiojuontaja
Kosti Pajari (1887–1955), kemisti ja väestönsuojelumies
M. Pajari, oik. Tyyne Rautio (1900–1972), kirjailija
Noora Pajari (s. 1987), kunnanjohtaja
Olli Pajari (1860–1923), kansanedustaja
Pentti Pajari (1914–1982), pääkonsuli ja Colombia Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja
Risto Pajari (1909–1995), eversti, vakuutusalan toimihenkilö ja sotakirjailija
Sami Pajari (s. 2001), ralliautoilija
Väinö Pajari (1879–1959), filosofian maisteri, Työmies-lehden toimitussihteeri ja valtiollisen poliisin esittelijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pajari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tykkivene Aunus

| Tykkivene Aunus |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Wm. Crichton & Co Ab, Turku
Laskettu vesille:  1900
Palveluskäyttöön:  1919
Poistui palveluskäytöstä:  1964
Tekniset tiedot
Uppouma:  100 t
Pituus:  25,3 m
Koneteho:  280 hv
Toimintamatka:  750 mailia@7 solmua
Miehistöä:  48
Aseistus
Aseistus:  2 × 47 mm 1 × konekivääri 30 miinaa
Tykkivene Aunus oli vuonna 1919 palvelukseenotettu Suomen merivoimien tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Wm. Crichton & Co Ab:n telakalta Turusta. Se valmistui 1900 hinaajana.
Suomen merivoimissa

Alus joutui 1919 suomalaisille Aunuksen retken aikana Viteleessä Aunus-joen suuhun uponneena. Se aseistettiin talvisodan alkaessa ja liitettiin kapteeniluutnantti Asikaisen johtamaan Suomen Laatokan-laivastoon. Sodan aikana Laatokalla ei käyty taisteluja, joten Aunuksen tehtävä oli tulittaa Neuvostoliiton maavoimia järven rantojen läheisyydessä ja miinoittaa rannikkoalueita. Alus laski 7. joulukuuta 1939 moottoriveneiden tukemana 18 miinaa miinoitussuunnitelman mukaisesti. Moskovan rauhan mukaisesti kaikki Laatokan-laivaston alukset tuli jättää Laatokalle, joten Aunus joutui Neuvostoliiton haltuun.
Neuvostoliiton laivastossa

Aunus liitettiin 24. elokuuta 1940 koulutusosastoon, jonka tukikohtana oli Valamo ja nimettiin UK-100:ksi. Jatkosodan alettua alus aseistettiin uudelleen ja muutettiin miinanraivaajaksi TŠtš-100:ksi päällikkönään yliluutnantti Kargin. Alus liitettiin Neuvostoliiton Laatokan-laivastoon, missä se oli pohjoisosaston lippulaivana. Ensimmäisen taistelunsa alus kävi 27. heinäkuuta 1941 Sortavalan lähistöllä. Alukseen osui 31. heinäkuuta viisi suomalaisen rannikkotykistön ammusta, jolloin useita miehiä sai surmansa ja pohjoisosaston päällikkö kapteeniluutnantti Salagin haavoittui. Myöhemmin alus oli vartiolaivana ja kuljetti erilaisia tavaroita. Aluksella oli suuri merkitys Suhosaaren maihinnousun torjumisessa.
Vuonna 1944 alus nimettiin uudelleen T-100:ksi ja raivasi miinoja Riianlahdella. Vuonna 1947 alus riisuttiin aseista ja poistettiin laivastosta 1964, jonka jälkeen se oli latvialaisena hinaajana nimellä RB-30. Syksyllä 1982 alus ankkuroitiin Olhavanjoelle Novaja Ladogaan.
Contextual design

Contextual Design (CD) on Hugh Beyerin ja Karen Holtzblattin kehittämä käyttäjäkeskeisen suunnittelun menetelmä, jossa tietoa kerätään käyttäjiltä heidän omassa ympäristössään. Näitä kerättyjä tietoja sovelletaan suunniteltavaan tuotteeseen. CD-menetelmä koostuu seitsemästä eri vaiheesta, jotka suoritetaan tarkasti omassa järjestyksessään.
Menetelmän ensimmäinen ja tärkein vaihe on Contextual Inquiry. Se on kontekstissa tapahtuvaa käyttäjätutkimusta, jonka avulla tiedot kerätään siinä käyttäjän ympäristössä, jossa tuotetta käytetään. Työn mallinnusvaiheessa (Work Modeling) kerätty data tulkitaan, ja mallinnetaan sen pohjalta työn kulku ja rakenne. Tulosten yhdistämisvaiheessa rakennetaan työstä yhtenäinen malli eri käyttäjiltä kerättyjä tuloksia hyödyntäen. Neljäs vaihe (Work Redesign) on työn uudelleensuunnittelua, jossa nykyiseen järjestelmään etsitään parempia työskentelytapoja sekä ratkaisuja niiden hyödyntämiseksi. Käyttöympäristön suunnittelussa (UED) pyritään muokkaamaan käyttöliittymän toiminnallisuus tukemaan uutta työskentelytapaa. Tämän jälkeen järjestelmä iteroidaan käyttäjien kanssa käyttäen hyväksi esimerkiksi paperiprototyyppejä suunnittelun onnistuneisuuden varmistamiseksi, minkä jälkeen siirrytään viimeiseen vaiheeseen, tuotteen varsinaiseen toteutukseen.
Aiheesta muualla

InContext - Contextual design
Tri Ivo ”Eggman” Robotnik

| Tri>  Ivo ”Eggman” Robotnik.Dr. Ivo ”Eggman” Robotnik |
| --- | --- |
 Tri. ”Eggman” Robotnik Sonic Generationsissa.
Pelisarja:  Sonic the Hedgehog
Ensimmäinen peli:  Sonic the Hedgehog  (1991)
Luoja:  Naoto Ōshima
Ääninäyttelijä  (englanti):  Long John Baldry (1993) Jim Cummings (1993–1994) Deem Bristow (1999-2004) Mike Pollock (2005–)
Ääninäyttelijä (japani):    Masaharu Satō (SegaSonic the Hedgehog, 2015-) Junpei Takiguchi (Sonic the Hedgehog: The Movie) Chikao Ōtsuka (1998-2015)
Ääninäyttelijä (suomi):  Bruno Lähteenmäki (Sonic Boom (televisiosarja)) Antti Timonen (näyttelijä) (Sonic the Movie, Sonic the Movie 2, Sonic Prime (Tri Deep (1. kausi)) ja Sonic the Hedgehog 3 (elokuva)) Jarmo Koski (Sonic Prime) Jarkko Nyman (Sonic Prime (Tri Don't, Tri Deep (2. kausi))
Live-näyttelijä:  Jim Carrey (2020–2024)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Tri Ivo Robotnik, jota kutsutaan myös nimellä Tri Eggman, on Sonic the Hedgehog -pelisarjan antagonisti ja robotiikan tohtori. Tri Eggman esiintyy esimerkiksi Mario & Sonic at the Olympic Games Tokyo 2020 -pelissä. Hahmon älykkyysosamäärä on yli 300 ja hänet voidaan tunnistaa suurista viiksistään, punaisesta nenästä ja munan muotoisesta vartalosta. Robotnikin taistelut pelisarjan sankaria, Sonicia, vastaan päättyvät usein Robotnikin ylimielisyydestä johtuviin tappioihin.
Nimi Robotnik on peräisin Amerikasta. Japanissa hahmo on aina tunnettu nimellä ”Eggman”. Osassa pelejä Sonic ja muut nimittelevät Robotnikia Eggmaniksi. Lisäksi hänellä on lisäetunimenä ”Julian” SatAM-animaatiossa. Varhaisissa sarjakuvissa hahmon kerrotaan olleen aiemmin nimeltään Ovi Kintobor, joka on itse asiassa Ivo Robotnik nurinpäin käännettynä. Nimenä Ovi viittaa latinankieliseen ”munaa” tarkoittavaan sanaan.lähde?
Vuonna 2020 ilmestyneessä Sonic the Movie -elokuvassa Robotnikia näyttelee Jim Carrey.
Ulkonäkö

Robotnikilla on käytännössä neljä erilaista inkarnaatiota. Kaikille inkarnaatioille yhteisiä piirteitä ovat tukevuus tai munamaisuus, suuret oranssihkot tai ruskeat viikset sekä suuri nenä. Ensimmäinen ja alkuperäinen peleissä ja Sonic OVA:ssa nähty klassinen Robotnik, Dr. Robotnik’s Mean Bean Machinen ja AoStH-animaation koominen versio sekä Sonic Archien, Sonic SatAMin ja Sonic Undergroundin julma ja kyyninen versio.  Nykyään käytössä on 1998–1999 ilmestyneen Sonic Adventuren
mukainen versio, josta nähdään ihmismäinen versio vuoden 2006 Sonic the Hedgehog -pelissä.
Peleissä Robotnik ja Eggman tarkoittavat samaa hahmoa, mutta sarjakuvan (Sonic Archie) juonijatkumossa ne tarkoittavat eri hahmoja.
Ensimmäisen kerran Eggman, rinnakkaisulottuvuudesta, ilmestyi sarjakuvassa Robotnikin kanssa samaan aikaan.
Sonic Archien -sarjakuvan mukaan nykyinen Robotnik, Eggman, kohtasi tappion kun robotisoidut vapaustaistelijat kääntyivät häntä vastaan (koska heidän oma vapaa tahtonsa yllättäen säilyi). Hän tuli hulluksi ja robotisoi itsensä robokoneellaan. Hän muuttui Robo-Robotnikiksi, ja vaihtoi nimensä Eggmaniksi.
Selvyyttä siitä, onko Eggman elävä vai kone ei ole saatu, mutta hänen on nähty juovan moottoriöljyä sarjakuvissa, syövän ruokaa muun muassa Sonix X:ssä ja Sonic Unleashedin välianimaatiossa.
Tavoitteet

Robotnikin ainainen päämäärä on maailman valtaaminen ja muiden elollisten orjuuttaminen ja/tai robotisointi. Vanhoissa peleissä hän nappasi Sonicin eläinystävät ja muutti heidät Badnik-roboteiksi (Peijakkaat pelien ohjekirjojen mukaan), joiden voimanlähteenä nämä hänen tahtoonsa alistetut pikkueläimet toimivat. Sonic CD:ssa Badnikien sisällä on poikkeuksellisesti kukan siemen. Dr. Robotnik’s Mean Bean Machinessa Robotnik yritti muuttaa Beanville-kylän asukkaat roboteiksi.
Uudemmissa peleissä tohtorille on tullut tähtäimeen kaaossmaragdit. Sonic Adventure 2:ssa hän lyöttäytyy yhteen Shadow the Hedgehogin ja Rouge the Batin kanssa saadakseen haltuunsa kaikki kaaossmaragdit. Nykyään osa Eggmanin luomuksista on pettänyt hänet (esimerkiksi Metal Sonic, E-102 Gamma, E-123 Omega ja G-Mel) ja välillä häntä itseäänkin pahempi uhka (esimerkiksi Black Doom ja Biolizard) on pakottanut hänet auttamaan sankareita, ettei toinen vihollinen tuhoa tai valloita ”hänen” maailmaansa.
Tavoitteet > Tavoitteet sarjakuvissa ja animaatioissa

Adventures of Sonic the Hedgehog -animaatiossa Robotnik pyrkii valloittamaan Mobiuksen ja pääsemään eroon Sonicista. Sonic onnistuu kuitenkin aina lopulta tehdä tyhjiksi hänen suunnitelmansa, oli kyse sitten kaupungin tuhoamisesta, aivopesusta tai ajassa matkustamisesta ja tulevaisuuden muuttamisesta.
Sonic Archie -sarjakuvan alkupään numeroissa ja Sonic the Hedgehog -animaatiossa Robotnik hallitsee pääosaa Mobiusta Robotropoliksesta käsin. Hän pyrkii saastuttamaan ja tuhoamaan planeetan luonnonvarat ja orjuuttamaan kaikki elolliset. Hänen ainoa esteensä ovatkin vapaustaistelijat, jotka jatkuvasti sabotoivat hänen tehtaitaan ja suunnitelmiaan.
Myös spin-off-animaatiossa Sonic Underground Robotnik hallitsee Mobiusta ja pyrkii kukistamaan kaiken vastarinnan, joka oikeuttaisi Sonicin, Sonian ja Manicin pääsemistä valtaan.
Animaatiossa Sonic the Movie Robotnik pyrkii tuhoamaan Planet of Freedomin kopioimalla Sonicin ominaisuudet Hyper Metal Soniciin. Metal Sonicin avulla hän pyrkii tuhoamaan planeetan pirstomalla leijuvia mantereita yhdistävät jäätiköt.
Sonic X:ssä -animen ensimmäisellä tuotantokaudella hän pyrkii valloittamaan Maan, jonne he kaikki ovat joutuneet Chaos Controllin kautta. Toisella kaudella Mobius ja Maa yhdistyvät, ja hän pyrkii edelleen valloittamaan Maan ja muun muassa parantaa imagoaan ihmisten silmissä muun muassa korjaamalla pirstoutuneen kuun. Kolmannella kaudella hän pyrkii pelastamaan Universumin yhdessä muiden hahmojen kanssa.