stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Homeopatia
Miasmat

Eräs ehkä vaikeimmin ymmärrettävistä homeopatian käsitteistä on oppi miasmoista, joka yksinkertaisimmillaan tarkoittaa yksilön sairastumistaipumusta. Laajemmin ajateltuna kyseessä on Hahnemannin tapa luokitella kroonisia sairauksia. Oppia miasmoista Hahnemann kehitteli potilastyönsä pohjalta 12 vuoden ajan ennen sen julkaisua kirjassaan Die chronischen Krankheiten (Krooniset sairaudet) v. 1828 Hän määritteli kolmen toisistaan poikkeavan miasman olevan perustana useimpien kroonisten sairaustilojen kehitykseen. Psoriittinen, sykoottinen ja syfiliittinien miasma ovat se maaperä, josta myös akuutit sairaudet syntyvät tämän ajattelun mukaan.
Hahnemann päätteli ihmisten sairauskertomuksia analysoidessaan sairastumistaipumuksen olevan perimän kautta kerrostunut. Selvitystyön pohjana oli tarkka listaus hänen kaikkien hoitamiensa potilaiden vanhempien ja isovanhempien sairauksista. Hahnemann huomasi pian miasmeihin liittyvän tietynlaisia oireita, joihin hän päätyi antamaan oirekokonaisuuden kattavia lääkeaineita tai nosodeja. Oireita tukahduttavat hoitomenetelmät kasvattavat henkilön alttiutta sairastua sairauksiin, jotka palautuvat useampaan miasmaan.
Sairauksien ilmenemistä eri miasmojen kautta tulee homeopatiassa tarkastella muutoksena elinvoiman tason vaihtelussa. Kullakin miasmalla on omanlaisensa heikkous tai taipumus tietyntyyppisiin sairauksiin. Mikäli potilaan elinvoima on esim. stressin vuoksi heikentynyt ja hän altistuu ulkoisista syistä tai käyttäytymisellään edesauttaa altistumista mm. patogeenisille mikrobeille, miasmaattisesta perimästään johtuen hän sairastuu miasmalle ominaiseen tapaan. Miasman vaikutus on sitä voimakkaampi mitä heikompi henkilön perusvitaliteetti on.
Miasmat voidaankin kuvata tukoksena tai vääristymänä elinvoimassa, mistä voi seurata krooniseksi kehittyvä sairaus, joka voi saada alkunsa mm.
infektiosta
lääkehoidosta, esim. antibiootit ja rokotteet.
ympäristötekijät
perintötekijät
Miasmat eivät liity yksioikoisesti tauteihin, joista niiden nimet näyttäisivät olevan johdetut, vaikka niillä oma yhteytensä niihin onkin. Miasmoille Hahnemann luokitteli kolme eri vaihetta: dormantti, latentti ja aktiivinen. Hahnemannia seuranneet homeopaatit lisäsivät miasmakatraaseen vielä tuberkuliittisen ja karsinosiinisen eli syöpämiasman. Tuberkuliittisen miasman ajatellaan olevan psoriittisen ja syfiliittisen miasman yhdistelmä. Syöpämiasmassa yhdistyy edellä mainituista vähintään kolme, toisinaan jopa kaikki neljä. Hahnemannin aikalaiset ja seuraajatkin ovat kritisoinnet oppia miasmoista. Luokituksen ajateltiin sotivan yksilöllistä oirekuvaa vastaan rajoittamalla kroonisten sairauksien määrää vain muutamaan. Monet kuulut homeopaatit esim. Constantine Hering, (1800–1880) ja James Tyler Kent, (1849–1916) ovat ylistäneet miasmojen käytön hyödyllisyyttä hoitotyössä.
Homeopatiaa koskeva tutkimus

Homeopatian harjoittajat eivät ole kyenneet selittämään miten valmiste, joka ei sisällä ainoatakaan molekyyliä vaikuttavaa ainetta, voisi aiheuttaa biologisen vaikutuksen. Ranskalainen immunologi Jacques Benveniste esitti 1988 teorian, jonka mukaan vedellä olisi muisti, joka muistaisi siinä olleet molekyylit. Hän myös teki sitä tukevan kokeen. Kun koetta yritettiin toistaa, huomattiin, etteivät Benvenisten saamat tulokset pitäneet paikkaansa.
Vuonna 1991 Benveniste voitti veden muisti -teoriallaan Nobel-palkintoja parodioivan Ig Nobel-palkinnon. Palkinto jaettiin sinä vuonna ensimmäistä kertaa ja se myönnettiin tutkijoille, joiden ”tutkimusta ei voi eikä pidä toistaa”. Sittemmin Benveniste väitti, että veden muisti olisi digitoitavissa ja siirrettävissä esimerkiksi puhelimitse. Hän sai tästä vuonna 1998 toisen Ig Nobel -palkinnon ollen ensimmäinen kaksinkertainen Ig-nobelisti.
Lääketieteellisessä Lancet-aikakauslehdessä vuonna 2005 julkaistun katsauksen mukaan 110:ssä eri homeopatian vaikutusta tutkineessa tieteellisessä tutkimuksessa ei onnistuttu osoittamaan homeopatian toimivan plaseboa eli lumelääkettä paremmin.
Homeopaattisen lääkkeen toimivuudelle ei ole lopulta mitään biologista perustetta. Kemiallinen analyysi on kerta toisensa jälkeen osoittanut, että homeopaattinen valmiste on laimentamisen jälkeen 100 % vettä vailla vaikuttavia ainesosia. Joissakin tutkimuksissa tarkka mittaristo on osoittanut, että lääkkeessä on muutakin kuin vettä – mutta lähempi tarkastelu osoitti kyseessä olevan lääkepullosta liuenneita lasimolekyylejä.
Lainsäädäntö ja sääntely

Suomessa homeopaattisia valmisteita valvoo Fimea. Valvontavelvoite on peräisin ihmis- ja eläinlääkedirektiiveistä, joihin homeopaattiset valmisteet sisällytettiin vuonna 1992.
Kirjallisuutta

Hahnemann, Samuel: Parantamistaidon Organon. Suomenkielinen laitos. Aude Sapere Kirjat, ISBN 952-99299-2-7
De Schepper, Luc: Hahnemann Revisited: A Textbook of Classical Homeopathy For the Professional. ISBN 0-942501-12-8
Kent, James Tyler: Lectures on Homoeopathic Philosophy, B. Jain Publishers Pvt Ltd., New Delhi, ISBN 81-7021-179-4
Roberts, Herbert A.: The Principles and Art of Cure by Homoeopathy, B. Jain Publishers (P.) Ltd., Delhi, ISBN 81-7021-028-3
Vithoulkas, George: Homeopatia, Tulevaisuuden lääketiede. WSOY, Helsinki 1990. ISBN 951-0-16351-1
Voegeli, Adolf: Homeopaattisen hoidon aakkoset. WSOY, Helsinki 1988. ISBN 951-0-14823-7
Whitmont, Edward C.: Psyche and Substance: Essays on Homeopathy in the Light of Jungian Psychology. North Atlantic Books, Berkeley, California, 1983. ISBN 1-55643-106-6
Paholaisen asianajaja: Opaskirja skeptikolle. Toimittaneet Heta Häyry, Hannu Karttunen ja Matti Virtanen. Ursan julkaisuja 38. Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1989. ISBN 951-9269-48-7
Selin, Risto: Ihmeellinen maailma: Skeptikon tietosanakirja.  (Ursan julkaisuja 81)  Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2001.  ISBN 952-5329-19-4  Teoksen verkkoversio.
Tuomisto, J. – Koulu, M.: Farmakologian historiaa. — Koulu, M. – Mervaala, E. – Tuomisto, J.: Farmakologia ja toksikologia. 8. p. s. 22-24. Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2012. ISBN 978-951-97316-4-3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Homeopatia Wikimedia Commonsissa
Homeopathy: Pure Water or Pure Nonsense? Skeptoid.com (englanniksi)
Hahnemann Center for Heilkunst & Homeopathy (englanniksi)
European Central Council of Homeopaths (englanniksi)
http://nccam.nih.gov/health/homeopathy/
Effectiveness of homeopathy for clinical conditions. Australian National Health and Medical Research Council
Veijo Saano, Markku Javanainen: Tehoaako homeopatia ja onko se lääketiedettä? Suomen Lääkärilehti 3/1996 (51. vsk.), s. 197–202.
Homeopaatit neuvovat jättämään lapset rokottamatta. Turun Sanomat 4.7.2011.
Samuel Hahnemann vuonna 1841.
Vanha pullo Hepar sulph -valmistetta, joka on tehty kalsiumsulfidista.
Homeopaattista Rhus toxicodendron -lääkettä, joka on valmistettu myrkkysumakista.
Unkarin skeptikkoyhdistyksen tarjoamaa ilmaista homeopaattista olutta.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto

| Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto ry |
| --- | --- |

Perustettu:  2003
Toimiala:  poliittinen nuoriso- ja opiskelijajärjestö
Jäsenmäärä:  1 208
Pääsihteeri:  Pieta Salonen
Puheenjohtaja:  Selinä Nera ja Miro Ilvonen
Aiheesta muualla
vihreatnuoret.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto, ruotsiksi De gröna unga och studerandenas förbund, on suomalainen vihreiden nuorten ja opiskelijoiden valtakunnallinen kattojärjestö. Vihreät nuoret kuuluu jäsenjärjestönä Vihreä liitto -puolueeseen. Järjestö profiloi itsensä samanaikaisesti sekä poliittiseksi järjestöksi että kansalaisjärjestöksi. Vihreät nuoret toimii aktiivisesti Euroopan vihreissä nuorissa.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liittoon kuului 1 208 jäsentä vuonna 2024.
Historia

Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto perustettiin marraskuussa 2003 korvaamaan vuonna 1999 muodostettu Vihreät nuoret ja opiskelijat, jonka pohjana oli syyskuusta 1993 toiminut Vihreät nuoret. Yhdistysten keskeinen ero on se, että nykyisen jäseninä on paikallisjärjestöjä ja entisen jäseninä henkilöitä.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto siirtyi vuonna 2017 käyttämään itsestään nimeä ”Vihreät nuoret” lyhenteen ViNO sijaan.
Toiminta

Vihreiden nuorten perusarvoja ovat ympäristön kunnioittaminen, luonnon itsearvo, ihmisoikeuksien ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden turvaaminen sekä sivistyksen ja demokratian edistäminen.
Vuonna 2012 Vihreät nuoret esitti Eurooppa-ohjelmassaan linjauksen, jonka mukaan Euroopan unionista tulisi kehittää demokraattinen liittovaltio. Vihreät nuoret kannattaa kirkon ja valtion erottamista.
Vihreät nuoret on Vihreässä liitossa vaikutusvaltainen: puoluekokousten välisellä toimikaudella 2023–2025 järjestöllä on yksi edustaja puoluehallituksessa ja neljä edustajaa 43-henkisessä puoluevaltuustossa.
Talous

Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille:
2019: 132 000 €
2017: 132 000 €
2016: 130 000 €
2015: 105 000 €
2014: 97 200 €
2013: 90 000 €
2012: 83 000 €
Puheenjohtajat ja pääsihteerit

Järjestöllä on vuodesta 2007 alkaen ollut kaksi tasa-arvoista puheenjohtajaa.
| vuosi | puheenjohtajat | pääsihteeri |
| --- | --- | --- |
| 1993 | Antero Eerola |  |
| 1995 | varapuheenjohtaja Antero Eerola |  |
| 1996 | Vesa Kotilainen(varapuheenjohtaja Veera Mustonen) |  |
| 1997 | Vesa Kotilainen (varapuheenjohtajat Katja Juntunen ja Anssi Leino) |  |
| 1998 | Anssi Leino |  |
| 1999 | Azar Saiyar |  |
| 2001 | Azar Saiyar (varapuheenjohtajat Panu Laturi ja Hanna Kaisa Saastamoinen) |  |
| 2001 | Markus Drake |  |
| 2002 | Markus Drake, Anne Hildén |  |
| 1.1.–29.3.2003 | Markus Drake, Anne Hildén ja Heini Salmela |  |
| 29.3.–31.12.2003 | Jehki Härkönen, Mari Puoskari ja Ville Tuominen |  |
| 2004 | Mari Puoskari (varapuheenjohtajat Jehki Härkönen ja Olli-Poika Parviainen) | Ville Tuominen |
| 2005 | Olli-Poika Parviainen (varapuheenjohtajat Jehki Härkönen ja Veera Luoma-aho) | Ville Tuominen |
| 2006 | Tapio Laakso (varapuheenjohtajat Sini Terävä ja Amu Urhonen) | Eekku Aromaa |
| 2007 | Tapio Laakso ja Amu Urhonen | Eekku Aromaa |
| 2008 | Heikki Korpela ja Laura Nordström | Jehki Härkönen |
| 2009 | Erkki Perälä ja Sini Terävä | Jehki Härkönen |
| 2010 | Paloma Hannonen ja Heikki Sairanen | Minttu Massinen |
| 2011 | Paloma Hannonen ja Inka Venetvaara | Minttu Massinen |
| 2012 | Hanna Hakko ja Aleksi Laine | Minttu Massinen |
| 2013 | Maria Ohisalo ja Veli-Matti Partanen | Minttu Massinen |
| 2014 | Maria Ohisalo ja Aaro Häkkinen | Milja Henttonen |
| 2015 | Saara Ilvessalo ja Ozan Yanar | Milja Henttonen |
| 2016 | Saara Ilvessalo ja Jaakko Mustakallio | Anni Heinälä |
| 2017 | Jaakko Mustakallio ja Iiris Suomela | Anni Heinälä |
| 2018 | Sameli Sivonen ja Iiris Suomela | Salla Merikukka |
| 2019 | Sameli Sivonen ja Amanda Pasanen | Salla Merikukka |
| 2020 | Amanda Pasanen ja Brigita Krasniqi | Bicca Olin |
| 2021 | Brigita Krasniqi ja Peppi Seppälä | Bicca Olin |
| 2022 | Peppi Seppälä ja Jami Haavisto | Bicca Olin Pieta Salonen |
| 2023 | Jami Haavisto ja Selinä Nera | Pieta Salonen |
| 2024 | Selinä Nera ja Miro Ilvonen | Pieta Salonen |
Paikallisjärjestöt

Vihreiden nuorten jäsenjärjestöt edustavat Vihreitä nuoria paikallisesti ja järjestävät toimintaa paikkakunnillaan. Vihreiden nuorten jäsenenä on mahdollista olla joko paikallisjärjestön jäsenenä tai suoraan liiton henkilöjäsenenä. Vihreillä nuorilla on 14 aktiivista jäsenjärjestöä, jotka on lueteltu alla.
Aaltovihreät (Aalto-yliopisto)
Espoon vihreät nuoret ja opiskelijat
Helgan vihreät (Haaga-Helia)
Helsingin vihreät nuoret
HYY:n Vihreät – De Gröna vid HUS (Helsingin yliopisto)
Joensuun seudun vihreät nuoret ja opiskelijat
Jyväskylän vihreät nuoret ja opiskelijat
Kuopion vihreät nuoret ja opiskelijat
Lahden seudun vihreät nuoret ja opiskelijat
Lapin vihreät nuoret ja opiskelijat
Lappeenrannan vihreät korkeakouluopiskelijat
Oulun vihreät nuoret
Tampereen seudun vihreät nuoret ja opiskelijat
Turun vihreät nuoret ja opiskelijat
Vantaan vihreät nuoret ja opiskelijat
Hovikaktukset

| Hovikaktukset |
| --- | --- |
 Disocactus amazonicus
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitosirkkaiset eli eudikotyledonit
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Hylocereeae
Suku::  Hovikaktukset Disocactus  Lindl. (1845)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hovikaktukset (Disocactus) on kaktuskasvisuku, johon monet niin sanotut lehtikaktukset kuuluvat. Niitä pidetään huonekasveina kookkaiden ja usein värikkäiden, päivällä auki olevien kukkiensa ja lehtimäisen ulkonäön vuoksi. Kukasta johtuu niiden tieteellinen sukunimikin, jonka alkuosa on kreikankielen dis 'kahdesti'; se viittaa kahteen kehälehtikiehkuraan.
Tuntomerkit

Hovikaktukset ovat pensasmaisia puiden oksilla kasvavia päällyskasveja (epifyyttejä) tai kivien päällä kasvavia litofyyttejä. Niiden varret ovat uurteisia, litistyneitä tai lehtimäisiä. Litteätkin varret voivat olla tyveltään liereitä. Piikit ovat sukasmaisia tai puuttuvat.
Hovikaktusten suppilomaiset tai putkimaiset kukat sijaitsevat tavallisesti yksittäin. Toisinaan ne ovat vastakohtaisia (tsygomorfisia). Kehälehtien väri vaihtelee eri lajeilla ja on punainen, vaaleanpunainen, oranssinvärinen, kalpeankeltainen tai valkoinen. Hetiö on kaksikiehkurainen, ja ulompi kiehkura muodostaa toisinaan selvän nielukiehkuran. Hedelmä on marjamainen ja melkein paljaspintainen, siinä on vain muutamia pieniä suomuja.
Levinneisyys

Hovikaktusten levinneisyys keskittyy Keski-Amerikkaan. Joitakin lajeja kasvaa Karibian alueella ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa.
Elinympäristö

Hovikaktukset ovat sademetsäkasveja.
Lajit

Hovikaktusten lajimäärä on (tässä) 16. Ne ryhmitellään viideksi alasuvuksi: Ackermannia, Aporocactus, Disocactus, Nopalxochia ja Wittia.
Disocactus ackermannii – hurmehovikaktus
Disocactus amazonicus
Disocactus aurantiacus
Disocactus biformis
Disocactus cinnabarinus
Disocactus eichlamii
Disocactus flagelliformis (syn. Aporocactus flagelliformis) – käärmekaktus
Disocactus kimnachii
Disocactus macdougallii
Disocactus macranthus
Disocactus martianus
Disocactus nelsonii
Disocactus phyllanthoides – neidonhovikaktus
Disocactus quezaltecus
Disocactus schrankii
Disocactus speciosus – aurinkokaktus
Viljelyssä on tuotettu lukuisia lajien välisiä risteymiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hovikaktukset Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q38966  Wikispecies: Disocactus  BioLib: 105580  CoL: 62R5B  EPPO: 1DSKG  GBIF: 7281686  GRIN: 3859  iNaturalist: 206408  IPNI: 30026312-2  IRMNG: 1322650  ITIS: 907029  NCBI: 153851  Open Tree of Life: 920678  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30026312-2  Tropicos: 40033744  WFO: wfo-4000012175
Vicente Huidobro

| Vicente Huidobro |
| --- | --- |
 Vicente Huidobro
Henkilötiedot
Syntynyt: 1893
Kuollut: 1948 (54–55 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: espanja
Tuotannon kieli: espanja, ranska
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vicente Huidobro (1893 Santiago de Chile, Chile – 1948 Santiago de Chile, Chile) oli chileläinen runoilija. Hän asui 1910–1937 Euroopassa, enimmäkseen Pariisissa, ja kirjoitti myös ranskaksi. Huidobro perusti surrealismin sukuisen kreationismi-nimisen suuntauksen ja aikakauskirjan Création. Hän kirjoitti myös yhden romaanin Mío Cid Campeador (1919).
Suomennetut teokset

Altazor tai matka laskuvarjolla (Altazor), suom. Emmi Ketonen, Kustannusliike Parkko 2020 ISBN 978-952-7302-04-0
Lisäksi Matti Rossi on suomentanut kaksi Huidobron runoa (Parnasso 1964; nro 1):
"Hurmaava hukkunut"
"Olen puoliksi kaupparatsu"
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vicente Huidobro Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Aardman Animations

Aardman Animations on brittiläinen vaha-animaatioon erikoistunut studio, jonka perustivat Peter Lord ja David Sproxton vuonna 1972. Sen tunnetuimpia tuotoksia ovat Nick Parkin tekemät animaatiot kuten Wallace & Gromit, Kananlento ja Late Lammas. Aardmanin tuotannot ovat saaneet vuoteen 2016 mennessä kymmenen Oscar-ehdokkuutta, joista ne ovat voittaneet neljä.
Historiaa

Peter Lord ja David Sproxton alkoivat tehdä animaatioita yhdessä jo kouluaikoina. Valmistuttuaan 1972 he perustivat Aardman Animations -studion aikeenaan tehdä lastensarjoja ja ansaita niiden oheistuotteilla. Studio muutti 1976 Bristoliin. Ensimmäinen tuotanto oli Morph-niminen pelkistetty, muuntuva vahaukko, joka toimi Tony Hartin sivuhahmona tämän juontamissa television Take Hart -lastenohjelmissa.
Channel Four Television -yhtiöltä saamallaan tilaustyöllä Conversation Pieces (1981-1983) Aardman kehitti uudenlaisen tyylin, jossa tosielämän vakavia haastatteluja ja keskusteluja kuvitetaan koomisilla vaha-animaatiohahmoilla. Nick Parkiin Lord ja Sproxton tutustuivat ollessaan luennoimassa elokuvakoulussa, ja Park tuli esittelemään heille lopputyöaihettaan. He palkkasivat Parkin 1985, ja lopputyöstä kehittyi Parkin vuoden 1989 ensimmäinen Wallace & Gromit -elokuva Suurenmoinen huviretki.
Vuonna 1989 Channel Four Television tilasi Aardmanilta sarjan viisiminuuttisia animaatioita nimeltä Lip Synch. Siihen kuuluivat Peter Lordin War Story ja Going Equipped, Barry Purvesin Next, Richard Goleszowskin Ident ja Nick Parkin Koti kaikilla mukavuuksilla (Creature Comforts, 1989), joka sai parhaan lyhytanimaation Oscar-palkinnon. Sen ääniraidalla tavalliset ihmiset kertovat asuinolosuhteistaan, mutta kuvassa puhe onkin laitettu erilaisten vaha-animoitujen eläintarhaeläinten suuhun: masentunut gorilla, kotiin tropiikkiin kaipaava puuma (ääniraidalla brasilialainen opiskelija), nuori virtahepo ja asumukseensa tyytyväinen vyötiäinen.
Historiaa > 1990-luku: Wallace & Gromit

Creature Comforts -lyhytelokuvan eläinideaan pohjautuivat Britannian sähkölaitosyhdistyksen Aardmanilta tilaamat mainoselokuvat, joissa todellisten asiakkaiden – eri murteilla puhuvia ihmisiä eri puolilta Britanniaa – kotien sähkönkäyttöä koskevat haastattelulausunnot oli laitettu koomisten eläinhahmojen suuhun ja sijoitettu eläintarhaan. 1990-luvun alussa esitettyjen televisiomainosten sanotaan vaikuttaneen merkittävästi brittiläisen tv-mainonnan muuttumiseen 1980-luvun kylmästä juppityylistä lämpimämmäksi ja humoristisemmaksi. Kyselytutkimuksissa on tosin huomattu, että hauskat animaatiohahmot yhdistetäänkin usein kaasulämmitykseen, sähkölämmityksen pahimpaan kilpailijaan Britanniassa.. Koti kaikilla mukavuuksilla poiki myös televisiosarjan Eläimellistä menoa (Creature Comforts, 2003–2006), josta tehtiin myös amerikkalaisversio.
Vuonna 1993 valmistui Aardmanin siihen asti pisin tuotanto, Nick Parkin 30-minuuttinen Väärät housut, joka voitti Oscarin ja kolmisenkymmentä muuta palkintoa ympäri maailmaa. Sitä seurasi Aardmanille kolmannen Oscar-palkinnon tuonut kolmas Wallace & Gromit -komedia Läheltä piti (1995). Vuonna 1996 Aardmanin toinen perustajahahmo Peter Lord sai Oscar-ehdokkuuden 11-minuuttisesta Channel Fourin tilaamasta animaatiosta Wat’s Pig.
Vuoden 1998 animaatio Stage Fright (ohj. Steve Box) toi Aardmanille Bafta-palkinnon. Samana vuonna ensiesitettiin BBC2-kanavan tilaama, Aardmanin ensimmäinen nuorten ja aikuisten televisiosarja Rex the Runt, jonka loi Richard Goleszowski. Kahta vuotta myöhemmin valmistui BBC2:n tilaama Angry Kid, jonka on ohjannut Darren Walsh.
Historiaa > 2000-luku: DreamWorks-yhteistyötä

Aardman ryhtyi yhteistyöhön yhdysvaltalaisen DreamWorks-studion kanssa elokuvan Kananlento (2000) myötä. Syksyllä 2002 Aardman julkaisi internetissä kymmenestä yksiminuuttisesta Wallace and Gromit -tarinasta koostuvan sarjan Cracking Contraptions. Sarja esitettiin myös BBC1-kanavalla.
Vuonna 2005 sai ensi-iltansa DreamWorksin kanssa tehty ensimmäinen pitkä Wallace & Gromit -elokuva Kanin kirous. Se oli pitkään katsojatilastojen kärjessä sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa ja voitti muun muassa parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon sekä parhaan brittielokuvan Bafta-palkinnon. Saman vuoden lokakuussa Aardmanin varasto korvaamattomine hahmoineen ja lavasteineen tuhoutui tulipalossa.
Vuonna 2006 tuotiin ensi-iltaan DreamWorks-yhteistuotanto Virran viemää, joka oli Aardmanin ensimmäinen tietokoneanimoitu tuotanto ja antoi alkusysäyksen yhtiön laajentumiseen digitaalisten menetelmien käyttöön. Se sai Bafta-ehdokkuuden. Seuraavana vuonna ensiesitettiin BBC1-kanavalla televisiosarja Late Lammas.
Vuoden 2008 Wallace & Gromit: Paakarin painajainen sai joulupäivänä 2008 BBC1-kanavalla 16,2 miljoonaa katsojaa. Lyhytelokuva oli Oscar-ehdokkaana ja voitti Bafta-palkinnon, kuten jokainen muukin siihenastinen Wallace & Gromit -tuotanto. Samana vuonna Aardman oli mukana Tate Britain -museoiden hankkeessa, jossa lapsia eri puolilta Britanniaa innostettiin osallistumaan animaatioelokuvan ideointiin verkon välityksellä. Lopputulos valmistui 2011 ja pääsi Guinnesin Ennätysten kirjaan elokuvana, jonka teossa on ollut mukana ennätysmäärä ihmisiä.
Historiaa > 2010-luku

Vuonna 2010 Wallace ja Gromit seikkailivat kuusiosaisessa tv-sarjassa Wallace and Gromit’s World of Invention, johon liittyi myös verkkosivusto ja tietokonepeli. Kokonaisuus sai Bafta-palkinnon New Media -sarjassa. Samana vuonna julkaistiin myös Late Lampaaseen perustuva peli Home Sheep Home. Jouluksi 2011 tuotiin ensi-iltaan Aardmanin ja Sony Pictures Animation -yhtiön (SPE) yhdessä tuottama Artturi Joulu – joulupukin poika. Seuraavan vuoden maaliskuussa julkaistiin Pirates! -merirosvoseikkailu, joka sai Oscar-ehdokkuuden.
Late Lammas -elokuva tuli maailmanlaajuisesti elokuvateattereihin vuonna 2015. Aardmanin seuraava pitkä elokuvahanke on vuonna 2018 julkaistavaksi suunniteltu, Nick Parkin ohjaama, esihistorialliseen aikaan sijoittuva Early Man.
Tuotanto > Musiikkivideot

Robert Parket – Barefootin'
Nina Simone – My Baby Just Cares For Me
Peter Gabriel – Sledgehammer
Spice Girls – Viva Forever
Tuotanto > TV-sarjat

Eläimellistä menoa (Creature Comforts)
The Presentators
The Adventures of Morph
The Morph Files
Rex the Runt
Angry Kid
Wallace & Gromit’s Cracking Contraptions
Wallace & Gromit’s World of Invention
The Incredible Barbazan
Planet Sketch
Purple and Brown
The Pearce Sisters
Animals Save the Planet
Late Lammas (Shaun the Sheep)
Chop Socky Chooks
Jelly Beats
Timppa (Timmy Time')
Peppy and Rex
Roy
Tuotanto > Lyhytelokuvat

Going Equipped
War Story
Koti kaikilla mukavuuksilla (Creature Comforts)
Ident
Late Edition
Adam
Wat's Pig
Not Without My Handbag
The Presentators
Stage Fright
Angry Kid
Suurenmoinen huviretki (A Grand Day Out) - Wallace & Gromit
Väärät housut (The Wrong Trousers)  - Wallace & Gromit
Läheltä piti (A Close Shave) - Wallace & Gromit
Paakarin painajainen (A Matter of Loaf and Death) - Wallace & Gromit
Hooves of Fire - Robbie the Reindeer
Legend of the Lost Tribe - Robbie the Reindeer
Close Encounters of the Herd Kind - Robbie the Reindeer
Late Lammas ja villit laamat (Shaun the Sheep: The Farmer’s Llamas)
Tuotanto > Elokuvat

Kananlento (Chicken Run)
Wallace & Gromit: Kanin kirous (Wallace & Gromit: Curse of the Were-Rabbit)
Virran viemää (Flushed Away)
Artturi Joulu – Joulupukin poika (Arthur Christmas)
Pirates! (The Pirates! Band of Misfits)
Late Lammas -elokuva (Shaun The Sheep The Movie)
Luolamies (Early Man)
Late Lammas -elokuva: Farmageddon (A Shaun the Sheep Movie: Farmageddon)
Tuotanto > Muuta

useita TV-mainoksia
muutamia kanavatunnuksia BBC:n eri kanaville