stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kanakit
Nimitys ja lukumäärä

Kanakkien nimi juontuu polynesialaisten kielten sanasta kanaka, joka tarkoittaa yksinkertaisesti ihmistä ja jota eurooppalaiset käyttivät Tyynenmeren saarten asukkaista halventavaan sävyyn, samaan tapaan kuin termiä neekeri. Kanakit itse alkoivat kuitenkin käyttää termiä 1960-luvulta lähtien tapana erottaa itsensä saaren muualta tulleista asukkaista. Erottelu tehdään myös muista Tyynenmeren saarten asukkaista, joita on muuttanut eurooppalaisten tapaan uuteen-Kaledoniaan. CIA:n julkaiseman The World Factbookin mukaan kanakit muodostivat vuonna 2009 arviolta 40,3 % Uuden-Kaledonian asukkaista.
Historia

Uusi-Kaledonia asutettiin noin 1 000 eaa. ja ensimmäiset asukkaat kuuluivat arkeologisten löydösten perusteella Lapita-kulttuuriin. Tosin on myös tutkijoita, joiden mukaan saaren asutus tapahtui jo 3 000 vuotta eaa. ja osa tutkijoista on myös liittänyt joitakin arkeologisia löytöjä mahdollisesti Lapita-kulttuuria edeltäneeseen kulttuuriin. Kirjoitetun historian puutteessa suuri osa kanakkien historiaa on hämärän peitossa. Yksi heidän historiansa käännekohdista oli 1800-luku, jolloin eurooppalaiset alkoivat tuoda Oseaniaan kulkutauteja ja lähetyssaarnaajia. Ranska liitti Uuden-Kaledonian itseensä vuonna 1853 ja alkoi myöhemmin siirtää vankeja saaren rankaisusiirtokuntiin. Vuosien 1864–1896 saarelle tuotiin noin 20 000 vankia, joiden lisäksi saapui tavanomaisia ranskalaisia siirtolaisia, sekä työntekijöitä Kiinasta. Näiden väestöllisten muutosten takia kanakit muodostavat alle puolet Uuden-Kaledonian nykyväestöstä.
1960-luvulta lähtien kanakit alkoivat vaatia muutoksia historiansa vääryyksiin ja lopulta alettiin myös vaatia itsenäisyyttä Ranskasta. 1980-luvulla kanakkien ja Ranskan välit kiristyivät väkivaltaisiksi mellakoiksi. Vuonna 1988 Uuden-Kaledonian kaksi pääpuoluetta, itsenäisyyttä ja Ranskaan kuulumista kannattaneet puolueet, solmivat Matignonin sopimuksen, jolla paikallisille myönnettiin huomattavasti aikaista suurempi itsemääräämisoikeus. Uuden-Kaledonian itsenäistymisestä järjestettiin kansanäänestys 4. marraskuuta 2018. 56,4 % äänestäneista kannatti Ranskan osana pysymistä.
Kulttuuri

Kanakkien yhteisöllinen järjestäytyminen on samankaltainen, kuin muualla Melanesiassa. Suurin kokonaisuus johon kanakit yleensä itsensä mieltävät on klaani. Kanakkien klaanit ovat patrilineaarisia, eli klaanin jäsenyys periytyy isän kautta. Suuresta osasta muusta Melanesiasta poiketen kanakit tekevät erottelun myös tavallisten ja päällikköjen perheiden ja sukujen välillä. Muita kanakkien tapoja ovat esimerkiksi sukupuolten tarkka erottelu miesten ja naisten syöden ja joskus jopa nukkuen erikseen toisistaan, sekä usko esi-isien henkiin, joilla uskotaan olevan vaikutusta edelleen elävien onneen tai epäonneen. Perinteiset elinkeinot ovat jääneet osittain nykyajan jalkoihin. Esimerkiksi viljelykasveina saarelle on tuotu sen ulkopuolelta esimerkiksi riisi. Tarosta, jamssista, bataatista, banaanista, kanasta ja ravusta valmistettu perinteinen ruokalaji bougna on kuitenkin säilyttänyt suosionsa ja saanut epävirallisen aseman kansallisruokana.
Kaksi kanakkisoturia valokuvassa 1880-luvun paikkeilla.
Kanakkinainen bougna-lautasen kanssa.
Reijo Kanerva (jääkiekkoilija)

Reijo Kanerva (18. joulukuuta 1931 Rauma – 18. kesäkuuta 2023) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1950–1965 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Kanerva edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 133 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 56 + 46 = 102 ja jäähymääränsä 102 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean.
Kanerva pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Kanada yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Kanadan MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1987 Rooma | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1991 Tokio | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 18. |
| 1993 Stuttgart | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 29. |
| 1995 Göteborg | 2 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 1 | 4 | 7. |
| 1997 Ateena | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 17. |
| 1999 Sevilla | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 2 | 25. |
| 2001 Edmonton | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 13. |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 34. |
| 2007 Osaka | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 2 | 24. |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 25. |
| 2011 Daegu | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 24. |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 4 | 5 | 23. |
| 2015 Peking | 2 | 1 | 3 | 0 | 2 | 0 | 2 | 3 | 3 | 8 | 7. |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2019 Doha | 0 | 1 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 4 | 5 | 23. |
| 2022 Eugene | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 | 9. |
| 2023 Budapest | 3 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 4 | 2 | 0 | 6 | 2. |
| Yhteensä | 9 | 11 | 17 | 2 | 7 | 0 | 11 | 18 | 17 | 46 | 23. |
Kanadan MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Donovan Bailey | 3 | 1 | 0 | 4 | 1995–1997 |
| Bruny Surin | 2 | 2 | 1 | 5 | 1993–1999 |
| Robert Esmie * | 2 | 0 | 1 | 3 | 1993–1997 |
| Glenroy Gilbert * | 2 | 0 | 1 | 3 | 1993–1997 |
| Andre De Grasse | 1 | 1 | 3 | 5 | 2015–2022 |
| Perdita Felicien | 1 | 1 | 0 | 2 | 2003–2007 |
| Pierce LePage | 1 | 1 | 0 | 2 | 2022–2023 |
| Camryn Rogers | 1 | 1 | 0 | 2 | 2022–2023 |
| Aaron Brown * | 1 | 0 | 2 | 3 | 2013–2022 |
| Derek Drouin | 1 | 0 | 1 | 2 | 2013–2015 |
| Brendon Rodney * | 1 | 0 | 1 | 2 | 2015–2022 |
| Marco Arop | 1 | 0 | 1 | 2 | 2022–2023 |
| Carlton Chambers * | 1 | 0 | 0 | 1 | 1997 |
| Shawnacy Barber | 1 | 0 | 0 | 1 | 2015 |
| Jerome Blake * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2022 |
| Ethan Katzberg | 1 | 0 | 0 | 1 | 2023 |
| Damian Warner | 0 | 2 | 2 | 4 | 2013–2023 |
| Brianne Theisen-Eaton | 0 | 2 | 0 | 2 | 2013–2015 |
| Michael Smith | 0 | 1 | 1 | 2 | 1991–1995 |
| Mark Boswell | 0 | 1 | 1 | 2 | 1999–2003 |
| Dylan Armstrong | 0 | 1 | 1 | 2 | 2011–2013 |
| Gary Reed | 0 | 1 | 0 | 1 | 2007 |
| Priscilla Lopes-Schliep | 0 | 1 | 0 | 1 | 2009 |
| Melissa Bishop | 0 | 1 | 0 | 1 | 2015 |
| Sarah Mitton | 0 | 1 | 0 | 1 | 2023 |
| Atlee Mahorn | 0 | 0 | 2 | 2 | 1991–1993 |
| Justyn Warner * | 0 | 0 | 2 | 2 | 2013–2015 |
| Tyler Christopher | 0 | 0 | 1 | 1 | 2005 |
| Dontae Richards-Kwok * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2013 |
| Gavin Smellie * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2013 |
| Benjamin Thorne | 0 | 0 | 1 | 1 | 2015 |
| Mohammed Ahmed | 0 | 0 | 1 | 1 | 2019 |
| Evan Dunfee | 0 | 0 | 1 | 1 | 2019 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Hiroyuki Kanai

Hiroyuki Kanai (1925–2012) oli japanilainen yritysjohtaja ja filatelisti. Hän seurasi isäänsä yli kymmenen osakalaisen yrityksen johtajana. David Feldmanin mukaan Kanai on yksi harvoista filatelisteista, josta on tullut legenda jo omana elinaikanaan. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin Japanin keisarin kunniamerkki sinisellä nauhalla (Ranju hōshō).
Filatelistina

Kanai keräsi kaikkien aikojen parhaimpiin kuuluvia kokoelmia Mauritiuksen, New Brunswickin, Nova Scotian, Trinidadin ja Suomen postimerkeistä sekä kotimaansa Japanin klassisista merkeistä. Kanai aloitti postimerkkeilyn 5-vuotiaana ja jo 13-vuotiaana harrasti filateliaa vakavasti. Opiskellessaan yliopistossa hän perusti kaksi postimerkkeilykerhoa. Toisen maailmansodan jälkeen hän luopui koko maailman merkkien keräilystä ja keskittyi erityisesti Britannian siirtomaihin ja Japanin klassisiin merkkeihin. Hän myös tutki ja julkaisi artikkeleita keräämistään merkeistä. Kanai kirjoitti muun muassa yhden tärkeimmistä Mauritiuksen klassisen ajan filateliaa käsittelevistä kirjoista. Hän omisti ainoana keräilijänä viisi Mauritius Post Office -merkkiä samanaikaisesti.
Kanai myi Mauritius-kokoelmansa David Feldmanin huutokaupassa Zürichissä vuonna 1993. Hän kertoi syyksi haluavansa antaa muillekin keräilijöille mahdollisuuden omistaa Mauritiuksen kauniita postimerkkejä. Kanai saavutti kolmen eri maan kokoelmillaan Grand Prix -palkinnon. Ylpein hän oli Suomi-kokoelmastaan Helsingissä 1988 voittamastaan National Grand Prix -palkinnosta.
Kirjoja

Hiroyuki Kanai: Classic Mauritius: The Locally Printed Postage Stamps, 1847-59.  Stanley Gibbons Incorporated, 1981.  ISBN 0852592515
Aiheesta muualla

The Collections of Hiroyuki Kanai (Arkistoitu – Internet Archive) (Paul Fraser Collectibles)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani 
Tieteilijät:  CiNii
Luettelo Muumi-mediatuotteista

Tämä on luettelo Muumi-mediatuotteista.
Sarjakuvat > Alkuperäiset muumisarjakuvat (WSOY)

Muumipeikko 1: Muumipeikko, Muumiperhe, Yksinäinen saari
Muumipeikko 2: Muumiperhe Rivieralla, Vaarallinen talvi, Kuvitteluleikki
Muumipeikko 3: Talonrakennus, Aloitamme uuden elämän, Viidakkoelämää
Muumipeikko 4: Muumipeikko rakastuu, Muumipeikko ja marsilaiset, Muumiperhe ja meri
Muumipeikko 5: Yhdistyselämää, Muumipeikko villissä lännessä
Muumipeikko 6: Niiskuneiti Rokokoossa, Muumipeikko ja velvollisuudentunto
Muumipeikko 7: Muumipeikko ja pyrstötähti, Muumipeikko ja kultainen häntä
Muumipeikko 8: Muumitalvi, Muumipeikko merillä
Muumipeikko 9: Hosulin kosinta, Muumin lamppu, Muumipeikko ja rautatie
Muumipeikko 10: Muumipappa ja vakoojat, Muumipeikko ja sirkus, Muumit uudisasukkaina
Muumipeikko 11: Muumipeikko ja partiolaiset, Muumipeikko maanviljelijänä, Muumipeikko ja kullankaivajat
Muumipeikko 12: Robinson Muumi, Muumipeikko ja taide, Nipsun kylpylä
Muumipeikko 13: Poliisimestarin veljenpoika, Neitonen ahdingossa, Nappeja ja avioliittoja
Muumipeikko 14: Nipsun urheiluliike, Mymmelin timantti, Muumit ja vampyyri
Muumipeikko 15: Muumit ja televisio, Alikehittyneet muumipeikot, Muumipeikko ja täti
Muumipeikko 16: Muumit ja luonnonpuisto, Muumipeikko ja vanhat hyvät ajat, Koiranelämää muumilaaksossa
Muumipeikko 17: Muumisalapoliisi, Kevättunteita, Muumipeikko pelastaa prinsessan, Muumipeikko ja agentti 008 ½
Muumipeikko 18: Muumipeikon vaarallinen elämä, Muumit Torrelorcalla, Niiskuneiti seurapiireissä, Jo muinaiset kreikkalaiset
Muumipeikko 19: Nipsu parantaa tapansa, Muumipeikko toimittajana, Muumipeikko ja orpolapset, Ritarimuumi
Muumipeikko 20: Muumipeikko ratsailla, Muumipeikko ja merenneito, Miskan paluu, Muumipeikko ja radikaalit
Muumipeikko 21: Muumijoulu, Muumipeikko Egyptissä, Nipsu rakastuu, Muumipeikon kihlaus
Muumipeikko 22: Muumipeikko ja lentävä hollantilainen, Niiskuneidistä tulee ennustaja, Muumipeikko ja uimaranta
Muumipeikko 23: Muumipeikko rikastuu, Muumipeikko ja guru, Muumipappa vanhuuden porteilla
Muumipeikko 24: Taistelu Muumilaaksossa, Muumipeikko Neandertalissa, Muumipeikko ja kymmenen säästöporsasta
Sarjakuvat > Koostejulkaisut

Muumit: Sarjakuvaklassikot I.  (Suomentaneet Anita Salmivuori ja Juhani Tolvanen. Jälkisanat Sirke Happonen)  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34342-5
Muumit: Sarjakuvaklassikot II.  (Suomentaneet Anita Salmivuori ja Juhani Tolvanen. Jälkisanat Sirke Happonen)  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35404-9
Muumit: Sarjakuvaklassikot III.  (Suomentaneet Anita Salmivuori ja Juhani Tolvanen. Jälkisanat Sirke Happonen)  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36520-5
Muumit: Sarjakuvaklassikot IV.  (Suomentaneet Anita Salmivuori ja Juhani Tolvanen. Jälkisanat Sirke Happonen)  WSOY, 2011.
Muumit: Sarjakuvaklassikot V.  (Suomentaneet Anita Salmivuori ja Juhani Tolvanen. Jälkisanat Sirke Happonen)  WSOY, 2012.
Muumit: Sarjakuvaklassikot VI.  (Suomentaneet Anita Salmivuori ja Juhani Tolvanen)  WSOY, 2013.
Muumit: Sarjakuvaklassikot VII.  (Suomentaneet Anita Salmivuori ja Juhani Tolvanen)  WSOY, 2014.
Maailmanloppu tulee!.  (Tove Janssonin ensimmäinen muumisarjakuva Ny Tid -lehdessä 1947–48. Suomentanut Juhani Tolvanen)  Tigertext AB / Ny Tid, 2007.
Kirjat > Muita kirjoja

Muumipeikon metsäretki
Osaatko kotiin, Muumipeikko?
Muumi ja Nipsu löytöretkellä
Muumit sirkuksen lumoissa
Muumi ja suuri salaisuus
Suuri Muumilukemisto 1
Suuri Muumilukemisto 2
Suuri Muumilukemisto 3
Suuri Muumikirja (kokoelma, sis. mm. kaikki neljä muumikuvakirjaa)
Muumiperheen tarina (kokoelma, sis. Taikatalvi, Muumipappa ja meri, Muumilaakson marraskuu)
Takaisin Muumilaaksoon (kokoelma, sis. Muumipeikko ja pyrstötähti, Taikurin hattu, Muumipapan villi nuoruus, Vaarallinen juhannus, Näkymätön lapsi)
Tarinoita Muumilaaksosta (kokoelma, sis. Muumipeikko ja pyrstötähti, Taikurin hattu, Taikatalvi, Muumipappa ja meri)
Malila, Sami: Muumimamman keittokirja.  (Keittokirja. Uudistettu laitos)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36422-2
Malila, Sami – Jansson, Tove: Muumilaakson vauvakirja.  (Hakuteos, tietokirja)  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-25742-5
Jansson, Tove – Malila, Sami: Muumipapan mietekirja . (Mietekirja, runous) Helsinki: WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-29457-4
Lisäksi Tove Jansson/Sami Malila: Muumilaakson puutarhakirja; Muumimamman mietekirja; Muumipeikon mietekirja ; Nipsun mietekirja; Nuuskamuikkusen mietekirja; Pikku Myyn mietekirja Niiskuneidin mietekirja
Televisiosarjat ja elokuvat

Muumeista on tehty myös monia televisiosarjoja mm. Länsi-Saksassa, Venäjällä, Puolassa ja Japanissa.
Televisiosarjat ja elokuvat > Die Muminfamilie

Ensimmäinen oli Augsburger Puppenkisten tuottama länsisaksalainen sarja "Die Muminfamilie" vuosina 1959–1960. Se toteutettiin puisilla marionettinukeilla. Sarjan osat 1–6 perustuivat kirjaan Taikurin hattu ja osat 7–12 kirjaan Vaarallinen juhannus.
Televisiosarjat ja elokuvat > Tove Jasson no Tanoshii Mūmin Ikka

Seuraava oli ensimmäinen japanilainen muumisarja Tove Jasson no Tanoshii Mūmin Ikka vuosina 1969–1970. Sarjassa oli 65 osaa. Anime poikkesi suuresti Tove Janssonin muumeista, eivätkä jaksot pohjaudu kirjoihin.
Televisiosarjat ja elokuvat > Muumipeikko

Vuonna 1969 tehtiin 13-osainen Vivica Bandlerin ohjaama ruotsinkielinen televisionäytelmä Muumipeikko, jossa esiintyivät mm. Lasse Pöysti, Birgitta Ulfsson, Nils Brandt ja Elina Salo.
Televisiosarjat ja elokuvat > Shin Mūmin

Japanilaiselle sarjalle tehtiin 1972 jatko-osa, 52-osainen Shin Mūmin. Sarjan ohjasi kuuluisa Rintaro.
Televisiosarjat ja elokuvat > Mumindalen

Mumindalen oli Ruotsin televisiossa SVT:ssä vuoden 1973 joulukalenterisarja. 24-osaisessa sarjassa muumihahmoja esittävät näyttelijät pukujen sisässä ja dialogi on äänitetty jälkeenpäin. Juonet perustuivat Janssonin kirjoihin.
Televisiosarjat ja elokuvat > Mumi-troll

Neuvostoliittolainen Sojuztelefilm tuotti 1978 kolmiosaisen nukkeanimaation Mumi-troll kirjasta Muumipeikko ja pyrstötähti.
Televisiosarjat ja elokuvat > Opowiadania Muminków

Puolalainen Se-Ma-For tuotti 1977–1982 pala-animaatiosarjan Opowiadania Muminków (engl. The Moomins). Suomessa sarja tunnetaan nimellä Muumien maailma. Sarjasta tuli suosittu etenkin Isossa-Britanniassa.
Televisiosarjat ja elokuvat > Vem ska trösta knyttet?

Ruotsissa tuotettiin 1980 lyhytelokuva Vem ska trösta knyttet? kuvakirjasta Kuka lohduttaisi Nyytiä?
Televisiosarjat ja elokuvat > Šljapa Volšebnika

Neuvostoliittolainen Sverdlovsktelefilm tuotti 1980–1983 kolmiosaisen pala-animaation Šljapa Volšebnika kirjasta Taikurin hattu. Studio suunnitteli muumien ulkonäön uudestaan, mutta muuten animaatio noudattaa kirjan tapahtumia.
Televisiosarjat ja elokuvat > Tanoshii Mūmin Ikka ja Tanoshii Mūmin Ikka: Bōken Nikki

Tunnetuin muumisarja lienee Japanissa vuosina 1990–1991 tehty 78-osainen Tanoshii Mūmin Ikka, joka yhdessä vuosina 1991–1992 tehdyn 26-osainen Tanoshii Mūmin Ikka: Bōken Nikki -jatkosarjan kanssa tunnetaan Suomessa yhteisnimellä Muumilaakson tarinoita.
Sarja on julkaistu DVD-levyinä sekä VHS-kasetteina, joissa on kaikki Suomessa esitetyt 101 Muumilaakson tarinoiden jaksoa. 63 jaksossa on myös ruotsinkielinen jälkiäänitys. Levyjä on yhteensä 26 kappaletta, ja VHS-kasetteja 33 kappaletta. Sarjasta tuli erittäin suosittu, ja sitä on uusittu Suomen televisiossa useasti. Viimeisin uusintakierros käynnistyi helmikuussa 2014.
Sarjan suomenkielisinä ääninäyttelijöinä toimivat Eero Ahre, Samuli Edelmann, Tapio Hämäläinen, Ilkka Merivaara, Marja Packalén, Matti Ruohola, Elina Salo, Rabbe Smedlund, Aila Svedberg, Ulla Tapaninen, Timo Torikka ja Leena Uotila. Ohjauksesta ja suomennoksesta vastasi Jertta Ratia-Kähönen, ja suomen- ja ruotsinkieliset tunnuslaulut esitti Benny Törnroos. Sarjan tuotti Dennis Livson.
Vuonna 2017 HD-tasoiseksi muunnetun sarjan esitysoikeudet siirtyivät kaupalliselle MTV:lle, joka teetti siihen uuden suomenkielisen jälkiäänityksen.
Televisiosarjat ja elokuvat > Muumipeikko ja pyrstötähti

Viimeksi mainitun televisiosarjan loputtua vuonna 1992 tehtiin vielä samannimiseen muumikirjaan perustuva elokuva Muumipeikko ja pyrstötähti.
Televisiosarjat ja elokuvat > Hur gick det sen?

Ruotsissa tuotettiin 1993 lyhytelokuva Hur gick det sen? kuvakirjasta Kuinkas sitten kävikään? Toisin kuin aiempi Kuka lohduttaisi Nyytiä? -animaatio, tämä ei sisällä laulua.
Televisiosarjat ja elokuvat > Muumi ja vaarallinen juhannus ja Muumi ja punainen pyrstötähti

Vuonna 2008 julkaistiin puolalaisen Muumien maailma -sarjan pohjalta suomalaisten leikkaama ja editoima elokuva nimeltä Muumi ja vaarallinen juhannus. Samaan pala-animaatiosarjaan perustuu myös kolmiulotteiseksi muutettu elokuva Muumi ja punainen pyrstötähti (2010).
Televisiosarjat ja elokuvat > Muumit Rivieralla

Vuonna 2014 julkaistiin perinteinen animaatioelokuva Muumit Rivieralla, joka perustuu Muumipeikko-sarjakuvan Muumiperhe Rivieralla tarinaan. Elokuvan ohjaajana toimi Xavier Picard ja tuottajana Hanna Hemilä.
Televisiosarjat ja elokuvat > Muumien taikatalvi

Vuonna 2017 julkaistiin kolmas Muumien maailman materiaalista koottu elokuva, Muumien taikatalvi.
Televisiosarjat ja elokuvat > Muumilaakso

Vuonna 2019 sai ensiesityksensä brittiläis-suomalainen tietokoneanimoitu televisiosarja Muumilaakso.
Televisiosarjat ja elokuvat > Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut

Vuonna 2021 julkaistiin neljäs Muumien maailman materiaalista koottu elokuva, Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut.
Videopelit > Vanha sarja

Nordic Softsalesin julkaisema PC/Mac-koneilla pelattava CD-ROM-pelisarja.
| nimi | julkaisuvuosi | esiintyjät |
| --- | --- | --- |
| Muumit piilosilla | 1995 | Lähes kaikki tärkeimmät Muumilaakson asukkaat |
| Muumit meren aalloilla | 1996 | Muumipeikko, Muumimamma, Pikku Myy, Muumipappa, Nipsu, Nuuskamuikkunen, Niiskuneiti, Tahmatassu, Hemuli, hattivatit, Mörkö |
| Muumit ja Taikurin hattu | 1997 | Muumipeikko, Niiskuneiti, Pikku Myy, Muumipappa, Nipsu, Nuuskamuikkunen, Muumimamma, Hemuli, Mymmeli, Mörkö, Vilijonkka, Taikuri, Tiuhti ja Viuhti, Piisamirotta, Tuu-tikki, Niisku, hattivatit, esi-isä |
| Muumit ja näkymätön lapsi | 1999 | Ninni, Muumimamma, Muumipeikko, Nuuskamuikkunen, Pikku Myy, Nipsu, Niiskuneiti, Muumipappa, Niisku, Tuu-tikki |
| Muumit ja Taikatalvi | 2000 | Pikku Myy, Muumipeikko, Muumipappa, Nipsu, Muumimamma, Niiskuneiti, Haisuli, Mörkö, hattivatit, Tiuhti ja Viuhti, Niisku |
| Muumit ja Taikalamppu | 2001 | Muumipeikko, Niiskuneiti, Pikku Myy, Nipsu, Lampun henki, Poliisimestari, Vilijonkka, Muumimamma, Taikuri |
Videopelit > Uusi sarja

| nimi | julkaisuvuosi | esiintyjät |
| --- | --- | --- |
| Muumit ja salaperäiset huudot | 2006 | Muumipeikko, Pikku Myy, Niisku, Hemuli, Haisuli, Nuuskamuikkunen, Nipsu, Muumipappa, Muumimamma, Niiskuneiti, Poliisimestari, hattivatit, Vilijonkka, Tiuhti ja Viuhti |
| Muumit ja suuri syysjuhla | 2007 | Muumipeikko, Pikku Myy, Hemuli, Niisku, Haisuli, Muumipappa, Taikuri, Tiuhti ja Viuhti, Nipsu, Niiskuneiti, Muumimamma, Vilijonkka |
Videopelit > Muut

| nimi | julkaisuvuosi | esiintyjät |
| --- | --- | --- |
| Suuri Muumijuhla | 1996 | lähes kaikki Muumilaakson asukkaat |
| Moomin's Tale | 1999 | lähes kaikki hahmot Muumilaakson tarinoita-animaatiosarjasta |
| Muumipappa kalassa | 2001 | Muumipappa, Muumimamma |
| Moomin Dani no Okurimono | 2009 | lähes kaikki hahmot Muumilaakson tarinoita animaatiosarjasta |
Postimerkit

2.5.1988: Finlandia 88 -postimerkkinäyttely (ehiökortti 1,80 mk)
9.10.1992: Nordia 1993 -postimerkkinäyttely (postimerkkivihko 4 × 2,10 mk)
27.1.1994: Ystävyydellä — Muumeja (postimerkkivihko 8 × 1. lk., 2 erilaista merkkiä)
15.1.1998: Muumeja (postimerkkivihko 4 × 1. lk.)
15.3.2000: Muumeja (postimerkkivihko 4 × 1. lk.)
7.5.2003: Muumit ja taikatalvi (postimerkkivihko 6 × 1. lk.)
9.8.2004: Muumit (erikoispaperille painettu 1. lk:n merkki)
9.5.2007: Muumilaakson kesä (postimerkkivihko 6 × 1. lk.)
6.5.2009: Muumit sarjakuvissa (postimerkkivihko 6 × 1. lk.)
6.5.2011: Kuinkas sitten kävikään? (postimerkkivihko 6 × 2. lk.)
6.5.2013: Muumisuosikit (postimerkkivihko 6 × 1. lk.)
31.1.2014: Tove Jansson 100 vuotta (pienoisarkki 2 × 1. lk.)
4.5.2015: Vanhat lelut — muumit (Europa-postimerkit 2 × 1. lk.)
24.5.2017: Muumien aikamatka (postimerkkivihko 5 × ulkomaan ikimerkki)
5.6.2019: Muumit: Neuvoja hyvään elämään (postimerkkivihko 6 × kotimaan ikimerkki)
22.1.2020: Muumit: Meidän meri (postimerkkivihko 6 × kotimaan ikimerkki)
Kanelisavannisieppo

| Kanelisavannisieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Savannisiepot Bradornis
Laji::  infuscatus
Kaksiosainen nimi
 Bradornis infuscatus  (A. Smith, 1839) 
Alalajit
 B. i. benguellensis  B. i. infuscatus  B. i. namaquensis  B. i. placidus  B. i. seimundi 
Katso myös
   Kanelisavannisieppo Wikispeciesissä   Kanelisavannisieppo Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kanelisavannisieppo (Bradornis infuscatus) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan eteläosista.
Koko ja ulkonäkö

Kanelisavannisieppo voi kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kanelisavannisieppo on yksivärisen harmahtavan ruskea ja vatsa on hieman selkää vaaleampi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kanelisavannisiepon levinneisyysalue ulottuu Angolasta Namibian ja Botswanan kautta Etelä-Afrikkaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat akaasiasavannit ja pensaikot. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja syö hyönteisiä ja muita selkärangattomia eläimiä. Kanelisavannisieppo rakentaa kuppimaisen pesän pensaaseen.