stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pallo-Iirot
Muut miesten joukkueet > P-Iirot/3

Seuran miesten kolmosjoukkue toimi kahden kauden ajan vuosina 2011–2012. Se saavutti nousun Satakunnan Vitosesta molemmista kausina, muttei ensimmäisellä kaudella ottanut nousua vastaan, ja jälkimmäisen kauden jälkeen se yhdistettiin Vitoseen pudotettuun P-Iirot/2:een.
Sarjasijoitukset:
2011 Vitonen (Satakunta), sija 2/14 (nousu, ei ottanut vastaan)
2012 Vitonen (Satakunta), sija 1/15 (nousu, lopetti toimintansa)
2019 Kutonen (Satakunta), sija 1/12 (nousu, lopetti toimintansa)
Junioritoiminta

Pallo-Iirot oli ensimmäisiä Nuoren Suomen laadukkaasta juniorityöstä myönnettävän sinetin saaneita jalkapalloseuroja. Seuralla on tuhat jäsentä ja joukkue jokaisessa ikäluokassa 9-vuotiaista pelaajista alkaen. Sekä seuran A- että B-ikäiset poikajuniorit pelaavat Ykkösessä.milloin?
Pallo-Iirot palkittiin Nuori Suomi -sinetillä vuonna 1998.
Entinen jääkiekon A-maajoukkueen päävalmentaja Erkka Westerlund aloitti valmentajan uransa Hakrien jalkapallojuniorien valmentajana.
Jääpallo

Jääpallon SM-sarjassa Iirot pelasivat kausilla 1946 ja 1948. Kaudella 1946 Iirot hävisivät kaikki neljä otteluaan maalierolla 6–17. Kaudella 1948 Iirot pelasivat yhdeksästä ottelussaan kaksi tasan ja hävisivät seitsemästi maalieron ollessa 6–36.
Iiro-Vaarit

Pallo-Iirot ry:n tukiyhdistyksenä toimii vuonna 1988 perustettu Iiro-Vaarit ry. Iiro-Vaarit ry:n tarkoituksena on tukea seuran urheilutoimintaa, vaalia perinteitä ja ylläpitää suhteita vanhoihin seuralaisiin.
Iiro-Vaarit > Emme hellitä -lautanen

Iiro-Vaarit jakaa vuosittain Emme hellitä -lautasen ansioituneelle seuraihmiselle. Lautasia on jaettu vuodesta 1982 lähtien.
1982 Juha Raes
1983 Tenho Lotila
1984 Olli Aalto
1985 Harri Kanerva
1986 Päiviö Valonen
1987 Pertti Suomalainen
1988 Leo Salo
1989 Juhani Erama
1990 Pentti Setälä
1991 Jorma Ravi
1992 Lasse Bergström
1993 Pekka Paasikivi
1994 Kaija Rintala
1995 Harri Virtanen
1996 Matti Keskitalo
1997 Erkki Paasikivi
1998 Pertti Järvinen
1999 Ritva Lehtoranta
2000 Lasse Saarilehto
2001 Pekka Rantanen
2002 Merja Lehtonen
2003 Pekka Wallenius
2004 Henry Rönndahl
2005 Anna Vastiala
2006 Jarmo Lavanto
2007 Tarmo Salvi
2008 Pasi Lehtonen
2009 Tapio Yli-Karro
2010 Anne Jalonen
2011 Jukka Nissi
2012 Pasi Rantanen
2013 Jorma Muurinen
2014 Pirjo Lavanto
2015 Arto Uusitorppa
2016 Jukka Snicker
2017 Sami Koivunen
2018 Vasile Marchiș
2019 Katri Juhola
2020 Iiro Koivula
2021 Jarmo Savikurki
Aiheesta muualla

Pallo-Iirojen Internet-sivut
Subjektiivinen ikä

Subjektiivinen ikä tarkoittaa yksilön omaa arviota omasta iästään, joka voi poiketa hänen kronologisesta iästään. Subjektiivinen ikä heijastaa ihmisen kokemusta ja käsitystä omasta iästään ja siihen vaikuttavat niin kulttuuriset odotukset kuin henkilökohtaiset kokemuksetkin. Psykologian ja sosiologian tutkimuksissa on todettu, että subjektiivinen ikä voi olla merkittävä tekijä hyvinvoinnin ja elämänlaadun kannalta.
Tieteellinen tausta

Subjektiivinen ikä on moniulotteinen ilmiö, joka kuvaa sitä, miten ihminen kokee oman ikänsä eri elämäntilanteissa. Toisin kuin kronologinen ikä, subjektiivinen ikä voi muuttua henkilön elämäntilanteiden ja tuntemusten mukaan.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että iäkkäämmät henkilöt, jotka kokevat itsensä nuoremmiksi, raportoivat usein parempaa terveyttä ja korkeampaa elämäntyytyväisyyttä
Tekijät, jotka vaikuttavat subjektiiviseen ikään

Useat tekijät, kuten sukupuoli, sosioekonominen tausta, siviilisääty ja koettu terveydentila, voivat vaikuttaa subjektiiviseen ikään. Myös elämäntyytyväisyydellä ja vapaa-ajan viettotavoilla on yhteyttä siihen, miten henkilö kokee oman ikänsä (Uotinen, 2005). Tutkimusten mukaan ikääntyneemmät ihmiset pitävät itseään usein nuorempina kuin mitä heidän kronologinen ikänsä osoittaa, mikä voi olla tärkeä huomioitava seikka esimerkiksi psykologisissa ja sosiaalisissa tutkimuksissa
Subjektiivinen ikä ja identiteetti

Subjektiivinen ikä ei ole vain ikään sidottu numero, vaan se on myös tärkeä osa yksilön identiteettiä. Monille ihmisille subjektiivinen ikä kuvastaa heidän omaa käsitystään siitä, kuinka vanhoiksi he kokevat itsensä eri elämäntilanteissa. Tämä kokemus saattaa muuttua elämänvaiheiden mukaan ja riippua yksilön omista asenteista sekä siitä, miten yhteiskunta ikää käsittelee.
Erityisesti ikääntyneet henkilöt kokevat usein itsensä nuoremmiksi kuin heidän kronologinen ikänsä osoittaa  Hyvä Terveys -lehden mukaan subjektiivinen ikä voi vaihdella henkisen vireyden, elämänkokemusten ja sosiaalisten tekijöiden mukaan, jolloin henkilö voi tuntea itsensä nuorekkaammaksi kuin hänen biologinen ikänsä antaisi ymmärtää. Samoin Helsingin Sanomat on raportoinut siitä, miten monet ikääntyneet pyrkivät ylläpitämään nuorekasta identiteettiä ja kokevat sen tärkeänä osana elämänlaatua ja hyvinvointia.
Subjektiivinen ikäkokemus onkin osoittautunut merkittäväksi tekijäksi yksilön minäkuvassa ja omanarvontunnossa.
Amenorrea

| Amenorrea> Luokitus |
| --- | --- |
ICD-10:  N91
ICD-9:  626.0
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Amenorrea (lat. amenorrhoea) on kuukautiskiertoon liittyvä häiriö, jossa kuukautiset puuttuvat. Jos naiselle ei ole ilmaantunut kuukautisia (menarke) 16. ikävuoteen mennessä, puhutaan primaarista amenorreasta. Jos jo alkaneet kuukautiset ovat poissa yli kolme kuukautta, puhutaan sekundaarista amenorreasta. Kumpikin amenorreamuoto voi olla hypotalamus-, aivolisäke- tai munasarjaperäinen. Syynä voi olla myös rakenteellinen poikkeavuus. Tavallisin syy kuukautisten poisjääntiin on kuitenkin raskaus.
Primaari amenorrea

Primaarisen amenorrean syiden selvittely on aiheellista aloittaa, jos normaali puberteettikehitys ei käynnisty 13. ikävuoteen mennessä tai puberteettikehitys on muilta osin edennyt normaalisti, mutta kuukautiset eivät ole 15. ikävuoteen mennessä alkaneet. Kuukautisten puuttumisen syynä voi olla anatominen poikkeama, esimerkiksi puhkeamaton immenkalvo, jolloin vuoto ei pääse poistumaan normaalisti, emättimen puuttuminen tai sen ahtauma. Jotkin kromosomipoikkeavuudet, kuten Turnerin syndrooma ja testikulaarinen feminisaatio (maskuliininen genotyyppi ei reagoi testosteroniin), aiheuttavat amenorreaa. Lisäksi syyt voivat olla hormonaaliset, kuten aivolisäkkeen prolaktiinin tai munasarjojen estrogeenin erityksen häiriö.
Sekundaari amenorrea

Jo alkaneiden kuukautisten poisjäännin tavallisin syy on toiminnallinen häiriö, mikäli raskauden mahdollisuus on jo poissuljettu. Joskus syynä voi olla munasarjojen toiminnan ennenaikainen loppuminen tai jokin elimellinen vika. Elimellisiä syitä voivat olla esimerkiksi kohtuontelon umpeenkasvaminen vaikean tulehduksen jälkeen, munasarjojen kasvain tai muu sairaus, munasarjoihin kohdistunut sädehoito, sytostaattihoito, aivolisäkkeen tai lisämunuaisen kasvain. Toiminnallisia syitä ovat esimerkiksi liiallinen laihduttaminen tai urheilu, syömishäiriöt, stressi ja suuria estrogeenimääriä sisältävien ns. vanhempien ehkäisytablettien käytön lopettaminen.
Sekundaari amenorrea > Luettelo amenorrean syistä

Ei-sairaudelliset syyt
Raskaus
Imetys
Ehkäisyvalmisteella aikaansaatu amennorrea
Hypotalaamiset syyt
Nopea laihduttaminen
Syömishäiriöt, kuten anorexia nervosa ja bulimia
Liiallinen liikunta
Psyykkinen stressi
Kasvain ja sen hoito
Keskushermoston anomalia, trauma tai kasvain
Kalmannin oireyhtymä
Aivolisäkeperäiset syyt
Prolaktiinin liikaeritys
Lääkkeet jotka nostavat prolaktiinipitoisuutta
Tyhjän sellan syndrooma
Gonadotropiinien puutos
Kasvain ja sen hoito
Ehkäisypillereiden käytön lopetus
Munasarjaperäiset syyt
Geneettinen poikkeavuus, esimerkiksi
Turnerin oireyhtymä
harvinaiset yhden geenin mutaatiot
FSH-reseptorin mutaatio
Autoimmuunitauti
Kasvain ja sen hoito
Anatomiset poikkeavuudet
Aukoton immenkalvo
Emättimen poikittainen väliseinä
Kohdun ja emättimen puuttuminen
Tutkimus ja hoito

Kuukautisten puuttumisen syytä selvitettäessä määritetään verestä usein eri hormonien pitoisuuksia, jotta saadaan tietoa missä elimessä häiriö on. Lisäksi voidaan käyttää erilaisia kuvantamismenetelmiä sekä aivojen että sukurauhasten rakenteen selvittämiseksi. Hoidolla pyritään mahdollisuuksien mukaan vaikuttamaan alkuperäiseen syyhyn, esimerkiksi poistamalla kasvain, korjaamalla anatominen poikkeavuus tai ohjaamalla ravitsemuksellisissa asioissa. Monia häiriöitä voidaan hoitaa antamalla hormonihoitoa.
Aiheesta muualla

Aila Tiitinen: Kuukautisten puuttuminen (amenorrea) Lääkärikirja Duodecim, 8.10.2009
Amerikannokkavarpunen

| Amerikannokkavarpunen |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Amerikannokkavarpuset Hesperiphona
Laji::  vespertina
Kaksiosainen nimi
 Hesperiphona vespertina  (W.Cooper, 1825) 
 Amerikannokkavarpusen elinalue. Vihreällä merkityllä alueella lajia tavataan ympäri vuoden ja keltaisella merkityt ovat talvehtimisalueita
Alalajit
 H. v. brooksi  H. v. montana  H. v. vespertina 
Katso myös
   Amerikannokkavarpunen Wikispeciesissä   Amerikannokkavarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikannokkavarpunen (Hesperiphona vespertina) on laajalla alueella Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa elävä peippoihin kuuluva varpuslintu. Laji luetaan usein kuuluvaksi nokkavarpusen kanssa samaan sukuun, jolloin sen tieteellinen nimi on Coccothraustes vespertinus.. BirdLife Suomi luokittelee linnun kuitenkin kuuluvaksi amerikannokkavarpusten sukuun.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan amerikannokkavarpunen on 18–21,5 cm. Amerikannokkavarpuskoiraan selkä, rinta ja vatsa ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Yläselkä ja pää, lukuun ottamatta päälakea ja silmäkulmajuovia, ovat väritykseltään ruskeat. Päälaki on musta ja voimakkaat silmäkulmajuovat ovat keltaiset. Koiraan siivet ovat väriltään musta-valkoiset. Lyhyehkö pyrstö on musta. Naaras on yleisväritykseltään harmahtavan ruskea. Niskassa ja siipien kupeessa on keltaista. Naarasamerikannokkavarpusen rinta on väriltään valkoinen. Naaraan siivet, pyrstö ja yläperä ovat pohjaväriltään mustat ja niissä on valkoisia täpliä. Amerikannokkavarpusen nokka on suurikokoinen ja tukevarakenteinen. Nokan väri on talvella luunvalkoinen ja keväällä hieman vihertävä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Amerikannokkavarpuset pesivät Kanadassa, Yhdysvaltojen länsiosissa ja Meksikossa. Talveksi laji muuttaa Yhdysvaltojen itäosiinkin. Kesäisin amerikannokkavarpusten elinympäristöä ovat havu- ja sekametsät ja toisinaan myös lehtimetsät. Vuoristoissa lajia tavataan havumetsistä ja niiden reunamailta. Talvella lajia tavataan hyvin monenlaisista metsistä. Linnut voivat myös kerääntyä kaupunkien puistoihin, joissa on saarnivaahteroita ja saarnia, joissa on siemeniä talvellakin. Ne voivat myös tulla ihmisten pihoihin, jos niitä ruokitaan auringonkukan siemenillä.
Amerikannokkavarpunen oli 1800-luvun lopussa vielä suhteellisen tuntematon Kanadan ja Yhdysvaltojen länsiosien havumetsien laji. 1850–1890-lukujen aikana laji levittäytyi itään päin aina Massachusettsiin asti. Syynä oli saarnivaahteroiden istuttaminen yhä idemmäs. Myös lintujen talviruokinta edisti lajin leviämistä itään.
Amerikannokkavarpusen kannan koko on 1970-luvun jälkeen pienentynyt merkittävästi. Laji määritellään siksi vaarantuneeksi.
Ravinto

Amerikannokkavarpuset syövät monenlaisia siemeniä, mutta erityisesti ne ovat mieltyneet saarnivaahteransiemeniin. Lisäksi laji syö kukkien nuppuja, käpyjä, omenia ja muita hedelmiä sekä pesimiskaudella myös hyönteisiä. Poikasiaan lintu ruokkii murskatuilla siemenillä ja hyönteisillä sekä niiden toukilla. Lintujen ruokintapaikoille amerikannokkavarpuset saapuvat suurina parvina ja voivat kamppailla ruuasta hyvinkin voimakkaasti.
Pesintä

Naaras rakentaa pesänsä yleensä puuhun. Pesä on hyvin kätketty ja voi sijaita lähellä runkoa tai lähempänä oksan kärkeä. Pesä on harva ja irtonainen kuppimainen pesä. Naaras rakentaa sen ruohoista, sammalista ja juurista. Amerikannokkavarpusnaaras munii 3–5 sinivihreää harmaa- ja ruskeatäpläistä munaa. Hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja koiras huolehtii naaraan ruokkimisesta. Koiras hoitaa ja ruokkii myös kuoriutuneita poikasia. Poikaset poistuvat pesästään noin kahden viikon kuluttua kuoriutumisestaan.
Naaras
Namibian puolustusvoimat

| Namibian puolustusvoimat |
| --- | --- |
 Tunnus
Toiminnassa:  1990–
Valtio:   Namibia
Aselajit:  maavoimat   ilmavoimat   laivasto
Rooli:  asevoimat
Namibian puolustusvoimat (engl. Namibian Defence Force, lyhennys NDF) vastaa Namibian puolustamisesta ja toimii maan asevoimina. NDF perustettiin vuonna 1990, ja siihen liittyi sotilaita South West Africa Territory Force -joukoista ja Swapon aseellisesta People's Liberation Army of Namibia -osastosta. Namibian puolustusvoimien ylipäällikkönä toimii Namibian presidentti.
Namibian puolustusvoimat koostuvat maavoimista, ilmavoimista ja laivastosta, jotka perustettiin erillisinä yksikköinä vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Namibian puolustusvoimat Wikimedia Commonsissa
Amerikanpyökki

| Amerikanpyökki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Pyökkikasvit Fagaceae
Suku::  Pyökit Fagus
Laji::  grandifolia
Kaksiosainen nimi
 Fagus grandifolia  Ehrh.  

Katso myös
   Amerikanpyökki Wikispeciesissä   Amerikanpyökki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikanpyökki (Fagus grandifolia) on pyökkikasveihin kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikan itäosissa. Tämä suurikokoinen puu on ainoa Pohjois-Amerikassa kasvava pyökkilaji, joka tunnetaan erityisesti kolmionmuotoisista, syötävistä pähkinöistään. Lisäksi sitä käytetään saha- ja polttopuuna sekä kreosootin raaka-aineena.
Ulkonäkö ja koko

Amerikanpyökki on hidaskasvuinen ja pitkäikäinen puu, joka kasvaa yleensä 20–25 metriä korkeaksi, mutta voi saavuttaa suotuisissa olosuhteissa yli 40 metrin korkeuden ja jopa 300–400 vuoden iän. Sillä on lähelle maanpintaa levittäytyvä juuristo, paksu runko, siniharmaa ja sileä kaarna, yläviistot ja vahvat haarat sekä tiheä ja kupumainen latvus.
Kuluvan kesän kasvainranka on karvainen, ja suipot silmut ovat hoikkia ja 2 senttimetriä pitkiä. Korvakkeettomat, kellanvihreät lehdet sijaitsevat varrella kierteisesti ja niissä on 4–12 millimetriä pitkä lehtiruoti. Lehtilapa on 6–14 senttimetriä pitkä, sahalaitainen, soikea, suippotyvinen ja suippokärkinen.
Amerikanpyökki on yksikotinen kasvi, joka kukkii maalis–toukokuussa ja kantaa hedelmää syys–lokakuussa. Hedekukinto on tiheä ja pallomainen viuhkosto, joka riippuu pitkän kukintoperän varassa. Pareittain puussa sijaitsevista emikukista kehittyy pölytyksen jälkeen ruskeita tai punaruskeita, piikkisiä kehtoja, joiden läpimitta on noin 2,5 senttimetriä. Kehtojen sisälle kätkeytyy yleensä kaksi onttoa pähkinää, joiden läpimitta on 12–18 millimetriä. Kehto halkeaa liuskoiksi loka–marraskuun aikana ja pähkinät putoavat maahan.
Amerikanpyökin siementuotanto alkaa kunnolla vasta 40 vuoden iässä ja saavuttaa huippunsa 60 vuoden iässä. Hyvät siemenvuodet kertautuvat 2–8 vuoden välein. Siemenet ovat raskaita, joten ne putoavat yleensä puun lähiympäristöön, mistä jyrsijät ja linnut voivat levittää niitä kauemmaksi. Siementen lisäksi laji leviää kanto- ja juurivesojen avulla erityisesti levinneisyysalueen pohjoisosissa.
Levinneisyys

Amerikanpyökki on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista, missä sen levinneisyysalue ulottuu koillisessa Cape Bretonin saarelle ja Nova Scotiaan, luoteessa Pohjois-Michiganiin ja Itä-Wisconsiniin, lounaassa Itä-Texasiin ja kaakossa Pohjois-Floridaan. Parhaiten se menestyy Ohiojoen ja Mississippijoen laaksojen alluviaalisessa maaperässä. Sitä tavataan myös Koillis-Meksikon vuoristoalueilla (var. mexicana). Ennen jääkausia levinneisyysalue ulottui koko mantereen poikki Kaliforniaan saakka.
Elinympäristö

Amerikanpyökki kasvaa sekapuuna tuoreissa, kosteissa ja runsasravinteisissa metsissä, yleensä pohjoisen puolella. Sitä tavataan 1 000 metrin korkeudelle asti Appalakkien vuoriston eteläosissa – pohjoisessa se menestyy vain alavilla mailla.
Amerikanpyökki on valtapuu tai lisävaltapuu koillisissa osavaltioissa, Isojenjärvien ympäristössä ja Appalakkien vuoristossa kasvavissa lehtimetsissä, jotka ovat jo saavuttaneet päätemetsävaiheen. Sen tavallisimpia seuralaislajeja ovat sokerivaahtera, punavaahtera, keltakoivu, amerikanlehmus, kiiltotuomi, kuningasmagnolia, strobusmänty, punakuusi, hikkorit ja tammet.
Amerikanpyökin kasvukausi vaihtelee sijainnin mukaan 100 päivästä 280 päivään. Vuoden keskilämpötila on 4–21 celsiusastetta ja vuotuinen sademäärä 760–1 270 millimetriä.
Käyttö

Amerikanpyökin tiivis puuaines kestää hyvin kulutusta ja soveltuu erinomaisesti sorvaukseen ja höyrytaivutukseen. Metsäteollisuudessa siitä tehdään lähinnä lattialautoja, huonekaluja, puuviilua ja ratapölkkyjä. Kemianteollisuudessa siitä valmistetaan myrkyllistä kreosoottia, jota käytetään puun kyllästämisessä. Siitä saadaan myös erinomaista polttopuuta.
Ennen vanhaan amerikanpyökin lehtiä ja kaarnaa käytettiin kasvivärjäyksessä. Sen kolmikulmaisia pähkinöitä on syöty sellaisenaan ja niistä on paahdettu kahvinkorviketta. Ihmisten lisäksi pähkinöitä käyttävät ravintonaan monet villieläimet, esimerkiksi hiiret, oravat, mustakarhut, valkohäntäpeurat, ketut, röyhelöpyyt, sorsat ja sinitöyhtönärhet. Pohjois-Amerikan intiaanit valmistivat amerikanpyökistä erilaisia rohdoksia, joilla puhdistettiin verta ja hoidettiin matoja, tuberkuloosia, sankkeria, sydänvaivoja, palohaavoja ja myrkkymuratin aiheuttamaa ihottumaa.
Amerikanpyökki François André Michaux’n teoksessa The North American Sylva vuodelta 1819.
Amerikanpyökin kukintoja.
Eau Claire (Wisconsin)

| Eau Claire |
| --- | --- |
 Sarge Boyd Bandshell
 Osavaltion kartta, jossa Eau Claire korostettuna
 Eau Claire
 Koordinaatit: 44°48′53″N, 91°29′34″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Wisconsin
Piirikunta:  Eau Claire
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mike Huggins
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  82,98 km²
Korkeus:  240 m
Väkiluku (2019):  68 802
 – Väestötiheys:  829,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6
 – Kesäaika:  UTC-5
Postinumero:  54701-54703
Suuntanumero(t):  715
 
 www.eauclairewi.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eau Claire on kaupunki Eau Clairen piirikunnassa Wisconsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 68 802. Vuosina 2010–2019 väkiluku kasvoi 3,9 prosenttia. Kaupungin pinta-ala on 83 neliökilometriä. Eau Claire sai kaupunkioikeudet vuonna 1872.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eau Claire (Wisconsin) Wikimedia Commonsissa
Web3

Web3 (myös Web 3.0
ja web3) on idea World Wide Webin uudesta kehityskierroksesta lohkoketjuihin perustuen. Siihen liittyy ajatuksia desentralisaatiosta ja tokeneihin perustuvasta taloudesta.
Jotkut teknologia-asiantuntijat ja journalistit ovat asettaneet sen vastakkain Web 2.0:n kanssa, jossa katsovat datan ja sisällön olevan keskittyneesti muutamien yritysten (Big Tech) hallinnassa. Termi Web3 on syntynyt 2014 Ethereumin perustajiin kuuluvan Gavin Woodin kehittämänä. Ajatus herätti vuonna 2021 huomiota kryptovaluutoista kiinnostuneiden, suurten teknologiayritysten sekä pääomasijoittajien keskuudessa.
Anteeksi kuinka?

Anteeksi kuinka? on vuosina 1993–1996 MTV3-kanavalla ja 1997–1999 Nelosella esitetty viihdeohjelma. Ohjelmaa juonsi Lasse Lehtinen ja sen ajankohtaisia asioita kommentoivina ”lautamiehinä” toimivat muun muassa Seppo Ahti ja Ruben Stiller. Ohjelmaa käsikirjoitti Lehtisen lisäksi Pekka Karhuvaara. Sitä tehtiin kaikkiaan 84 jaksoa.
Samannimistä sketsiohjelmaa esitettiin 1980-luvun lopulla Olli Kivistön ja Jorma Hietamäen tekemänä.
Aiheesta muualla

Anteeksi kuinka? Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Heikki Lahti

Heikki Lahti (19. tammikuuta 1934 Suolahti – 7. helmikuuta 2019 Jämsänkoski) oli suomalainen pelimanni, mandoliinin soittaja ja kouluttaja. Heikki Lahti aloitti mandoliinin soiton viiden vuoden ikäisenä. Musiikkia perheessä soittivat sekä vaari, Väinö-isä että Heikki Lahden kaksi veljestä. Heikki Lahden pääinstrumentti on mandoliini, mutta hän soitti orkestereissa myös rumpuja sekä viulua, kitaraa, bassoa ja busukia. Työelämässä ollessaan hän toimi metallityön opettajana Jämsänkoskella.
Heikki Lahti voitti kolme mandoliininsoiton Suomen-mestaruutta ja toimi pitkään mandoliininsoiton opettajana eri puolilla Suomea järjestetyillä kansanmusiikkikursseilla sekä Sibelius-Akatemiassa. Ulkomaan konserttimatkat suuntautuivat Euroopan lisäksi muun muassa Yhdysvaltoihin, Australiaan ja Venäjälle. Hänelle myönnettiin Kaustisen kansanmusiikkijuhlien Mestaripelimannin arvonimi Kaustisella 1991. Heikki Lahden yhtye valittiin vuoden yhtyeeksi Kaustisella vuonna 1997. Suomen kansanmusiikkiliiton kultaisen ansiomerkin hän vastaanotti vuonna 2004. Hänen soittoaan voi kuulla esimerkiksi levyllä Heikki Lahti – Mandoliinimestari sekä levyllä Meijän heitto (2007).
Heikki Lahden merkitys suomalaiselle pelimannimusiikille ja pelimannimandolismille on merkittävä. Hänen esimerkkinsä ja koulutuksensa ovat innostaneet useita nuoria ja vanhempia tarttumaan mandoliiniin ja soittamaan sillä kansanmusiikkia.lähde?
Heikki Lahden ohjelmisto koostui pääasiassa monipuolisesti suomalaisesta kansanmusiikista. Hänen bravuurinumeroitaan olivat halsualaisen mestaripelimannin Otto Hotakaisen nopeat polkat.lähde?
Aiheesta muualla

Heikki Lahden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jakovlev Jak-38

| Jakovlev Jak-38 |
| --- | --- |
 Jak-38M MAKS-1993 ilmailunäyttelyssä.
Tyyppi:  VTOL -suihkuhävittäjä
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Jakovlev Jak-38 (ven. Яковлев Як-38, Nato-koodi Forger) on neuvostoliittolainen lentotukialuskäyttöön suunniteltu VTOL-suihkuhävittäjä.
Jakovlev Jak-38 kykeni hieman päälle tuhannen kilometrin tuntinopeuteen. Ensilento oli vuonna 1972. Aseistus oli kuudessa ripustuspisteessä ja saattoi painaa enimmillään 2 000 kg.
Konetyypin siivet olivat tynkämäisen lyhyet. Sen saavuttamat lentoarvot eivät olleet muiden vastaavana aikana tuotettujen, maatukikohtiin turvautuvien ilmayliherruushävittäjien tasolla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Air Vectors: Soviet Jet VTOL: Yak-36, Yak-38, & Yak-41 (englanniksi)
Yakovlev Yak-38 Forger (ranskaksi)
Як-38 Airwar.ru: Як-38 (venäjäksi)
Як-38 (venäjäksi)
http://www.netti.fi/~halle/planes/rus/yak-38.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Aleksanteri Suuri antiikin lähteissä

Nuori Aleksanteri metsästää leijonaa. Mosaiikki Pellassa sijaitsevasta talosta.
Aleksanteri Suurta käsitteleviä antiikin ajan lähteitä on säilynyt niukasti, vaikka hänestä kirjoitettiin tuolloin enemmän kuin kenestäkään muusta tuon ajan henkilöstä. Piirtokirjoitusta eli epigrafista aineistoa on vain kourallinen. Kolikoita eli numismaattista aineistoa löytyy runsaasti, mutta se on vaikeasti tulkittavaa.
Suurin osa lähteistä on kirjallisia, vaikka niistä on säilynyt vain roomalaiskaudella kirjoitetut. Lisäksi myöhemmissä teoksissa on yksittäisiä sitaatteja, jotka ovat usein sensaatiohakuisia. Suurin osa aikalaislähteistä, ilmeisesti hillityt ja vähemmän kiistanalaiset, on sulautunut toisen sukupolven lähteisiin ilman mainintaa alkuperäisestä lähteestä. Alkuperäislähteiden säilyneet katkelmat on koottu Felix Jacobyn monumentaaliseen Fragmente der griechischen Historiker -teokseen.