stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
W. R. Olson

| W>  R. Olson.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. lokakuuta 1922 Paddington, Sydney, Australia
Kuollut: 11. maaliskuuta 1975 (52 vuotta)
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Charles Gibson
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
W. R. (William Robert Henry) Olson, kirjailijanimi myös Charles Gibson (15. lokakuuta 1922 Paddington, Sydney, Australia – 11. maaliskuuta 1975) oli australialainen kirjailija.
Olson vietti lapsuutensa Newcastlessa ja kävi Newcastle Boys’ High Schoolia. Hän oli harjoittelijana Sydneyn The Daily Telegraphin Newcastlen-toimituksessa. Hän palveli toisen maailmansodan aikana 1943–1946 Uudessa-Guineassa. Sodan päätyttyä hän meni toimittajaksi Sydneyn The Daily Mirroriin. Olson työskenteli kaikissa sydneyläisissä sanomalehdissä, ja 1964 hän sai nimityksen Australian ensimmäisen maanlaajuisen päivälehden The Australianin päätoimittajaksi. Vuonna 1966 hän siirtyi P & O:n palvelukseen tiedotusjohtajaksi. Vuodesta 1970 hän toimi kuljetusalaan erikoistuneena freelancetoimittajana ja kustantajana.
Teokset

The Years Away , Sydney: Wordspec, 1993 (sisältää rintamakirjeiden ohella alkusanojen yhteydessä novellin ja runoja)
The Gods were Kind, 1945 (s. i–vi) novelli
At Masaweng River, "On the track along", W. R. Olson, 1993 (s. vii) runo
On a Visit to Bomana War Cemetery, Port Moresby "Up the Markham", 1993 (s. vii–viii) runo
Surgical Ward at Greenslopes Military Hospital "He came from war’s last gasp", 1993 (s. viii–ix) runo
Foreward [sic], 1993 (s. xi–xii)
Down the Breakie, North Sydney: Allen and Unwin, 1989 (romaani)
Baume: Man and Beast, Sydney: Horowitz, 1967 (elämäkerta)
North from Scarlet, Sydney: Horwitz, 1961 (romaani, suom. Scarletista pohjoiseen!)
Suomennetut teokset

Scarletista pohjoiseen! (North from Scarlet) suom. Reijo Kalvas Hyvinkää : Viihdeviikarit, 1983 ISBN 951-9247-52-1 Sarja:Etulinja 6.
Aiheesta muualla

William Olson, Lion of the China Sea. A History of the Eastern and Australian Steamship Company Limited (1976) About the Author
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Trove
Om Bobbo Viking

| Om Bobbo Viking Magnus Uggla |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: maaliskuussa 1975
 Tuottaja(t): Lasse Gustavsson
 Tyylilaji: pop/rock
 Kesto: 32.19
 Levy-yhtiö: CBS
Magnus Ugglan muut julkaisut
| - - | Om Bobbo Viking 1975 | Livets teater 1976 |
Om Bobbo Viking on ruotsalaisen Magnus Ugglan esikoisalbumi vuodelta 1975. Albumi äänitettiin Ljudkopia-studiossa, Tukholmassa ja CBS julkaisi sen. Kaikki levyn kappaleet ovat Ugglan kirjoittamia. Levyn kannessa on Ugglan veljen, Gabriel Ugglan, ottama kuva Ugglasta. Albumi sai vaihtelevan vastaanoton: maakuntalehdet olivat enemmän sen puolesta ja tukholmalaislehdet sitä vastaan.
Vuonna 2009 Om Bobbo Viking pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet

Hallå – 3.08
Mrs Space – 3.05
John Silver – 2.30
Rock'n Roll Revolution – 3.46
Riddarna av mörkret – 3.52
Bobbo Viking – 2.24
Flens rock – 2.46
Okänd värld – 3.18
Raggarna – 3.13
Starlet – 4.12
Muusikot

Magnus Uggla (laulu)
Anders (Olle) Olander (koskettimet)
Kjell Jeppsson (rummut)
Roland Hermin (basso)
Finn Sjöberg (kitara, huilu)
Christer Eklund (saksofoni)
Kaija Olin-Arvola

| Kaija Olin-Arvola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kaija Irmeli Olin-Arvola
Syntynyt: 16. marraskuuta 1948 Sammatti
Kuollut: 25. joulukuuta 2019 (71 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  runoilija, pakinoitsija, kriitikko, opettaja ja toimittaja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kaija Irmeli Olin-Arvola (16. marraskuuta 1948 Sammatti – 25. joulukuuta 2019) oli suomalainen runoilija. Hän osallistui myös moniin antologioihin, muun muassa kirjailija Keijo Siekkisen teoksista kertovaan kirjaan Keijo Siekkinen, kirjojen keskellä.
Työt

Runojen ohella hän kirjoitti vuosina 1980–1995 pakinoita ja kolumneja Rakentajaan, Karkkilan Seutuun, Karkkilalaiseen ja Hyväntuulen lehteen sekä vuosina 1973–1983 opintoaineistoja Kansan Sivistystyön Liitolle, Suomen Demokratian Pioneerien Liitolle ja Kuluttajaliitolle. Hän työskenteli 1970-luvulla myös kriitikkona, opettajana, toimittajana ja tiedotussihteerinä sekä kääntäjänä Moskovassa ja Berliinissä. Hän sai Alfred Kordelinin säätiön apurahan vuonna 1984lähde tarkemmin?. Hän opiskeli sanataidetta Oriveden opistossa vuosina 1996–1997..
Yksityiselämä

Olin-Arvola oli naimisissa toimittaja Kari Arvolan kanssa, ja heillä oli yksi lapsi.. Poikansa muistikirjan pohjalta Olin-Arvola on valmistanut verkkojulkaisun Iiron kevät 2018.
Olin-Arvola oli euroedustaja Paavo Väyrysen perustaman Kansalaispuolueen asiantuntijajäsen.
Teokset > Proosa

Kansainvälinen tilanne ja ETYK, opintoaineisto Helsingin ETYK-kokouksen päätösasiakirjoista. Kansan sivistystyön liiton kirjeopisto 1977 ISBN 951-9225-25-0 (63 sivua)
Ympäristö ja me, Kansan Sivistystyön Liitto, 1980? ISBN 951-9225-39-0 (71 sivua)
Kuluttava kulutus, Kuluttajaneuvontaliitto, 1985 ISBN 951-95844-1-2 (vihkonen, 35 sivua)
Antti Kajannes (toim.), Keijo Siekkinen, kirjojen keskeltä, antologia. Sis. Olin-Arvolan kirjoituksen: "Miten minusta tuli fiktiivinen henkilö?". Osuuskunta Jyväs-Ainola 2013 ISBN 978-952-5353-54-9
Katriina Kajannes (toim.) Missä mennään, Puheenvuoroja, sis. Olin-Arvolan kirjoituksen "Degrowth, Downshifting ja Slow - Suomi vai DDR?" Athangor 2018, ISBN 978-952-5483-24-6
Ihmelapsi, Mediapinta, Tampere, 2020, ISBN 978-952-81-0809-2 (postuumisti ilmestynyt omakustanteinen omaelämäkerrallinen romaani)
Teokset > Runoja

Täältä minä tulen: uusmaalaisten kirjoittajien antologia, Kirjastopalvelu, 1988 ISBN 951-692-208-2
Kaikki kertautuu, Kulttuuriyhdistys Vastahanka r.y., 1994 ISBN 951-96600-0-3
Hiljaisuudesta, Kulttuuriyhdistys Vastahanka r.y., 1995 lähde?
Maailma, tässä runoni, Tuulentupa, 2002lähde?
Runoja matkasta, Tuulentupa, 2010lähde?
Tuulessa lentää, Tuulentupa, 2005lähde?
Hevosilta voi odottaa mitä tahansa, Tuulentupa, 2010lähde?
Marraskuu kuoleman kuu, Tuulentupa, 2011lähde?
Olen hetken mieli, Tuulentupa, 2013lähde?
Mikään ei pääty, Mediapinta, 2017 ISBN 978-952-236-379-4
Kootut: Tuulentupa Luskalassa, Tuulentupa, 2015lähde?
Aiheesta muualla

Kaija Olin-Arvolan blogi
Kaija Olin-Arvola Kirjasampo.fi:ssä
Raaseporin kirjailijat (Arkistoitu – Internet Archive)
Olin-Arvola, Kaija Ida Matilda Lindell – Arjen Sankari. cenmagazin.com 2008
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Onkalonperä

Onkalonperä (myös Onkalo) on kylä Simon kunnassa Etelä-Lapissa. Kylä sijaitsee Perämeren rannalla ja Simojoen itärannalla Simonkylää vastapäätä, noin kolmen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta etelään.
Kirjallisuutta

Korkala, Tuomo: Kuninkaan tie ja Keisarin kaivo : historiikki Onkalonperän kylästä ja kyläläisistä Simon kunnassa. Omakustanne, 2013. ISBN 978-952-93-2580-1.
Simo
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Alaniemi  Asemakylä, keskustaajama  Hamari  Karisuvanto  Maksniemi  Matala  Onkalonperä  Pömiö  Simonkylä eli Filpus  Simoniemi, kirkonkylä  Soikko  Tainijoki  Taininiemi  Viantie  Ylikärppä 
Vesistöt:  Simojoki  Viantienjoki 
Muuta Simoon liittyvää:  Karsikkoniemi  Maksniemen seisake  Kirkko  Kivalot  Rautatieasema  Ykskuusi  Veljekset Salmela  Viantien seisake
OpenType

OpenType on Microsoftin ja Adoben kehittämä digitaalisten fonttien standardi. OpenType 1.0 font specification -standardi julkaistiin vuonna 1997, ja sen kehittämisessä ovat sittemmin olleet mukana myös muut yritykset, kuten Apple ja Monotype. OpenType-fontit toimivat sekä macOS- että Windows-käyttöjärjestelmissä.
OpenType on Applen kehittämän TrueType-formaatin laajennus, ja se perustuu TrueTypen tavoin Unicodeen. Unicode mahdollistaa sen, että yksi fontti eli digitaalinen kirjaintyyppi voi sisältää tuhansia merkkejä ja useiden eri kirjaimistojen tuen (esim. latinalainen, kreikkalainen, kyrillinen, kanji ja kana). OpenType-fonteissa voi myös olla mukana aidot kapiteelikirjaimet, versaali- ja gemenanumerot sekä ligatuurit. OpenType sisältää myös tuen PostScript Type 1- ja TrueType-fonteille. OpenType-fonttien tiedostopääte on joko .otf, .ttf, .otc tai .trc.
Adobella, Linotypella ja Monotypella on kahdenlaisia OpenType-fontteja. Standard-fonteissa (Std) on suppeampi merkistö ja professional-fonteissa (Pro) laajempi. OpenType-fontteja voi käyttää PostScript Type 1- ja TrueType-fonttien kanssa, mutta edellytyksenä on, että käyttöjärjestelmässä ja ohjelmissa on OpenType-tuki. OpenType-fonttien kaikki typografiset ominaisuudet saa käyttöönsä vain julkaisuohjelmissa, kuten Adoben InDesignissa, tai LaTeX-ladontajärjestelmässä.
Opel Blitz (1930)

| Opel Blitz |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  Opel
Valmistusvuodet:  1930–1954
Luokka:  kuorma-auto
Mitat ja massat
Omamassa:  3 290 kg
Teho:  73,5 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto neliveto
Opel Blitz on saksalaisvalmisteinen kuorma-auto. Automallin kehitti 1930-luvulla Adam Opel AG. Malli on ollut sikäli merkittävä, että se avulla pyrittiin standardisoimaan tietty perusversio. Saksassa oli käytössä noin sata erilaista automallia ennen toisen maailmansodan alkua, mistä seurasi huomattavia logistiikkapulmia.
Saksalaisia sotilaita Opel Blitzin kyydissä Italiassa.
Saksan armeijan Wehrmachtin kaikilla sotanäyttämöillä palvelleesta autosta kehiteltiin erilaisia versioita, kuten Allrad, joka oli nelivetoinen. Monet autot palvelivat erilaisissa käyttötarkoituksissa, kuten paloautoina, vielä sodan jälkeenkin. Tavallisesti Opel Blitz oli aseistamaton ja panssaroimaton kuljetusajoneuvo. Sodanaikaisia käyttötarkoituksia olivat olleet muiden muassa toimiminen kenttäambulanssina, korjaamoajoneuvona ja komentoajoneuvona.
Opel Blitzin toimintamatka oli 480 kilometriä, kahlauskyky 0,5 metriä ja maksiminopeus maantiellä 80 km/h. Moottori oli 73,5 hevosvoiman (55 kW) tehoinen kuusisylinterinen bensiinimoottori, ja miehistöksi riitti yksi henkilö, kuljettaja. Auton omamassa oli 3 290 kiloa.
Karl Olanti

Karl Ragnar Olenius myöh. Olanti (16. tammikuuta 1893 Porvoo – 6. kesäkuuta 1964) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Karl Gustaf Olenius ja Ida Maria Taaksi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Signe Tepsan kanssa.
Opinnot

Hän kävi viisi luokkaa Raahen alkeiskoulua ja suoritti yksityisesti kahdeksannen luokan Kouvolan yhteiskoulussa vuonna 1926. Hän kävi Haminan Taistelukoulun vuonna 1918 ja kapteeni Delavaux'n johtamat pioneerikurssit vuonna 1922 sekä sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925. Sotateknillisen koulun hän kävi vuosina 1929–1930.
Jääkäriaika

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 16. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kuului myös pataljoonan soittokuntaan. Hän suoritti vuonna 1917 Libaussa järjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan vääpeliksi  3. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Olenius palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentissä ja siitä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Pohjolan jääkäripataljoona ja sitten Kajaanin sissipataljoona. Hän toimi pataljoonassa nuorempana upseerina eri komppanioissa. Kajaanin sissipataljoonasta hänet siirrettiin 22. heinäkuuta 1921 alkaen Pioneeripataljoona 1:een, missä hän toimi ensin nuorempana upseerina ja 22. joulukuuta 1921 alkaen 1. komppanian päällikkönä. Hänet määrättiin 7. heinäkuuta 1923 alkaen aliupseerikoulun johtajaksi ja 11. huhtikuuta 1924 alkaen 1. komppanian päälliköksi. Pioneeripataljoonasta hänet siirrettiin 26. elokuuta 1927 Erillisen pioneerikomppanian päälliköksi. Myöhemmin hän toimi vuonna 1928 opettajana Taistelukoulussa.
Talvi ja jatkosota

Olanti osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten aikana U-ryhmän pioneerikomentajana ja jatkoi samassa tehtävässä talvisodan puhjettua III Armeijakunnassa. Hän osallistui talvisodan taisteluihin Karjalankannaksella. Välirauhan aikana hän jatkoi edelleen toimiaan 3. Armeijakunnassa, kunnes jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin II Armeijakunnan (Maaselän Ryhmä vuosina 1942–1944) pioneeri komentajaksi. Vuonna 1944 hänet siirrettiin Pioneerirykmentin komentajaksi. Olanti osallistui jatkosodan taisteluihin Itä-Karjalassa Karjalankannaksella.
Sotien jälkeinen aika

Olanti jatkoi sotien jälkeen edelleen entisissä tehtävissään, kunnes vuonna 1945 hänet siirrettiin Pioneerirykmentin komentajan viransijaiseksi ollen tehtävässä vuoteen 1946 saakka. Edellä mainittuna aikana hän oli komennettuna miinanraivaukseen Pohjois-Suomeen. Vuonna 1946 Olanti nimitettiin Pioneerirykmentin komentajaksi ja oli tehtävässä vuoteen 1953 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja työskenteli sen jälkeen ravintolatarkastajana vuosina 1953–1956 ja Suomen Turistiauto Oy:n paikallisliikenteen liikennepäällikkönä vuosina 1955–1958.
Luottamustoimet

Olanti toimi Teknillisten joukkojen kunniatuomioistuimen varajäsenenä vuonna 1924 ja oli Terijoen kunnallislautakunnan jäsenenä vuonna 1931 sekä verotuslautakunnan jäsenenä vuodesta 1931 alkaen. Hän toimi myös kunnanvaltuuston varajäsenenä vuodesta 1931 alkaen ja oli Kellomäen kansakoulun johtokunnan jäsenenä vuodesta 1931 alkaen. Olanti toimi myös Elimäen kirkkovaltuuston jäsenenä vuosina 1949–1953 ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä varapuheenjohtajana vuosina 1951–1953. Hän toimi myös Korian seurakuntatalon rakennuslautakunnan puheenjohtajana ja Huopalahden Kirkkokuoron puheenjohtajana vuosina 1958–1964 sekä Huopalahden seurakunnan kirkkoneuvoston jäsenenä vuosina 1962–1964. Jääkäriliiton sihteerinä hän toimi vuosina 1963–1964. Hänet haudattiin Vanhan Kaartin hautausmaahan Helsinkiin.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hiffsgruppenführer 1. maaliskuuta 1916  Vääpeli 11. helmikuuta 1918  Vänrikki 30. toukokuuta 1918  Luutnantti 16. toukokuuta 1920  Kapteeni 16. toukokuuta 1923  Majuri 16. Toukokuuta 1928  Everstiluutnantti 1940  Eversti 1942 |     |  Vapaudenristi 1. lk.  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun 1. lk. ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkiekon SM-liigakausi 1983–1984

| Jääkiekon SM-liigakausi 1983–1984 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Runkosarjan voittaja:  Tappara
Mestari:  Tappara
Toinen sija:  Ässät
Kolmas sija:  Kärpät
Nousseet joukkueet:  Lukko
Pudonneet joukkueet:  HPK
Pistepörssin voittaja:  Matti Hagman, HIFK
Pudotuspelien pistepörssin voittaja:  Kari Jalonen, Kärpät
Alempi sarjataso:  I-divisioona
  ← 1982–1983 :  1984–1985 → 
Kausi 1983–1984 oli jääkiekon SM-liigan yhdeksäs kausi. Tappara voitti sekä runkosarjan että koko liigan mestaruuden. Hopeaa sai Ässät ja pronssia Kärpät. Matti Hagman voitti kauden 1982–1983 tavoin runkosarjan pistepörssin. HPK teki liigassa lyhyen yhden kauden visiitin ja putosi I divisioonaan, josta Lukko nousi takaisin. Kauden erikoisuus oli se, että Suomen olympiajoukkue kohtasi jokaisen liigajoukkueen kertaalleen valmistautuessaan Sarajevon talviolympialaisiin, ja seurojen osalta nämä ottelut laskettiin mukaan sarjataulukkoon.
Runkosarja

|  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tappara | 37 | 24 | 3 | 10 | 175 | 117 | +58 | 51 |
| Ässät | 37 | 23 | 3 | 11 | 171 | 135 | +36 | 49 |
| Kärpät | 37 | 21 | 6 | 10 | 175 | 134 | +41 | 48 |
| HIFK | 37 | 21 | 5 | 11 | 209 | 151 | +58 | 47 |
| TPS | 37 | 23 | 1 | 13 | 150 | 117 | +33 | 47 |
| Ilves | 37 | 16 | 8 | 13 | 152 | 147 | +5 | 40 |
| Jokerit | 37 | 17 | 3 | 17 | 191 | 162 | +29 | 37 |
| SaiPa | 37 | 11 | 4 | 22 | 121 | 184 | -63 | 26 |
| Kiekkoreipas | 37 | 6 | 7 | 24 | 113 | 191 | -78 | 19 |
| HPK | 37 | 3 | 0 | 34 | 112 | 234 | -122 | 6 |
Olympiajoukkue pelasi 10 ottelua, joista se voitti 4, pelasi tasan 2 ja hävisi 4 maalisuhteella 41–38.
Runkosarja > Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Matti Hagman | HIFK | 37 | 22 | 47 | 69 |
| 2. |  Arto Javanainen | Ässät | 37 | 37 | 25 | 62 |
| 3. |  Christian Ruuttu | Ässät | 37 | 18 | 42 | 60 |
| 4. |  Harri Tuohimaa | HIFK | 37 | 16 | 36 | 52 |
| 5. |  Petri  Skriko | SaiPa | 32 | 25 | 26 | 51 |
Pudotuspelit > Pronssiottelut

| Kärpät – TPS |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kärpät | TPS | 2–4 |  |
|  | TPS | Kärpät | 4–6 |  |
|  | Kärpät | TPS | 7–2 |  |
| Kärpille pronssia voitoin 2–1. | Kärpille pronssia voitoin 2–1. | Kärpille pronssia voitoin 2–1. | Kärpille pronssia voitoin 2–1. |  |
Pudotuspelit > Loppuottelut

| Tappara – Ässät |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Tappara | Ässät | 4–5 ja |  |
|  | Ässät | Tappara | 3–6 |  |
|  | Tappara | Ässät | 3–2 |  |
|  | Ässät | Tappara | 3–4 ja |  |
| Tappara mestariksi voitoin 3–1. | Tappara mestariksi voitoin 3–1. | Tappara mestariksi voitoin 3–1. | Tappara mestariksi voitoin 3–1. |  |
Pudotuspelit > Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Kari Jalonen | Kärpät | 10 | 5 | 12 | 17 |
| 2. |  Erkki Lehtonen | Tappara | 9 | 8 | 3 | 11 |
| 3. |  Reijo Leppänen | TPS | 10 | 6 | 5 | 11 |
| 4. |  Tapio Levo | Ässät | 9 | 4 | 7 | 11 |
| 5. |  Ari Vuori | TPS | 10 | 6 | 4 | 10 |
Palkinnot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| palkinto | voittaja | joukkue |
| Paras erotuomari |  Seppo Mäkelä | – |
| Paras linjatuomari |  Mauri Holmroos | – |
| Kauden jääkiekkotoimittaja | Kalevan toimitus | – |
| Paras valmentaja |  Pentti Matikainen | Kärpät |
| Paras tulokas |  Joel Paunio | HIFK |
| Paras maalivahti |  Hannu Kamppuri | Tappara |
| Herrasmiespelaaja |  Esa Keskinen | TPS |
| Paras puolustaja |  Tapio Levo | Ässät |
| Tehopelaaja |  Arto Sirviö | Jokerit |
| Paras maalintekijä |  Arto Javanainen | Ässät |
| Pistepörssin voittaja |  Matti Hagman | HIFK |
| Runkosarjan voittaja | Tappara |  |
| Suomen mestari | Tappara |  |
| Paras seura | Tappara |  |
Aiheesta muualla

Vuoden 1984 finaali Elävässä arkistossa
Jääkiekon SM-liigan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970-luku |  |  |  |  |  | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010-luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
| 2020-luku | 2020–21 | 2021–22 | 2022–23 | 2023–24 |  |  |  |  |  |  |
Takijirō Ōnishi

| Takijirō Ōnishi |
| --- | --- |
 Takijirō Ōnishi
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1891 Tamba, Hyōgo, Japani
Kuollut: 16. elokuuta 1945 (54 vuotta) Tokio, Japani
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Japani
Palvelusvuodet:  1912–1945
Taistelut ja sodat:  Tyynenmeren sota
Sotilasarvo:  vara-amiraali
Joukko-osasto:   Keisarillisen Japanin laivasto
Takijirō Ōnishi (jap. 大西瀧治郎, 2. kesäkuuta 1891 – 16. elokuuta 1945) oli keisarillisen Japanin laivaston vara-amiraali toisessa maailmansodassa.
Ōnishi teki 54-vuotiaana 16. elokuuta 1945 rituaali-itsemurhan eli seppukun Japanin hävittyä sodan liittoutuneille. Vara-amiraali Ōnishi tuli tunnetuksi kehittämäänsä ”yksi mies – yksi laiva” -periaatteeseen pohjautuneesta kamikaze-taistelutaktiikasta, joka perustui hävittäjälentokoneiden käyttöön itsemurhatehtävissä laivoja vastaan. Ōnishi perusteli omaa seppukuaan sillä, että oli lähettänyt niin monta nuorukaista varmaan kuolemaan. Hän oli henkilökohtaisesti saattamassa seremoniallisin menoin matkalle ensimmäiset kamikaze-hyökkääjät.
Hänen viimeinen toiveensa oli että hänen ruumiinsa tuhkattaisiin ja tuhka ripoteltaisiin lentokoneesta sotatoimialueen ylle. Näin hän sanoi pääsevänsä miestensä seuraan ikuisuudessa.
Aiheesta muualla

World War II Database (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 2 
Kansalliset:  Yhdysvallat 2  Japani  Puola 
Tieteilijät:  CiNii
Olavi Maununpoika

| Olavi Maununpoika (Olaus Magni) |
| --- | --- |
 Olavi Maununpojan sinetti
Turun hiippakunnan tuomiorovasti
 1438–1450 
Edeltäjä:  Fredrik Trast
Seuraaja:  Konrad Bitz
Turun piispa
 1450–1460 
Edeltäjä:  Maunu Tavast
Seuraaja:  Konrad Bitz
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1405 Piikkiö
Kuollut: 24. helmikuuta 1460 n. 55 vuotta Turku
Vanhemmat:  Magnus Torsteninpoika Djäkn
Muut tiedot
Koulutus:  Maisteri
Tutkinnot:  Pariisin yliopisto
Uskonto:  Roomalaiskatolilainen
Olavi Maununpoika (lat. Olaus Magni, ruots. Olof Magnusson, k. 1460) toimi Suomen piispana vuosina 1450–1460. Hän syntyi noin vuonna 1405 todennäköisesti Piikkiön Rungossa ja kuoli 24. helmikuuta 1460 Turussa.
Syntyperä

Birgitta ja Elin Ervastintyttäret olivat Olavi Maununpojan nuorempia sisarpuolia. Vanhan otaksuman mukaan Olavi Maununpoika oli läheistä sukua edeltäjälleen piispa Maunu Tavastille, joka avusti hänen opintojaan Pariisissa. Kronikan mukaan Olavi Maununpoika oli tämän nuorempi sukulainen. Olavi olisi tämän mukaan ollut Maunu Tavastin oma poika. Olavi ei kuitenkaan voinut olla Maunu Tavastin avioton lapsi, koska aviottoman syntyperän salaaminen ei olisi onnistunut 1400-luvulla. Maunu Tavast olisi kuitenkin voinut olla aviossa ennen pappisvihkimystään, mutta tälle väitteelle ei löydy riittäviä perusteita.
Olavi Maununpojan todennäköinen isä on rälssimies Magnus Torsteninpoika Djäkn ”aff Rungo” ja äiti piispa Maunu Tavastin sisar tai serkku. Mainittakoon lisäksi, että hänen sisarpuolensa Elin Ervastintytär oli naimisissa asemies Nils Magnuksenpoika Rödin kanssa, joka oli kotoisin Rymättylän Rödilästä (nyk. Röölä). Olavi Maununpojan opettaja Pariisissa oli myös Röd-sukua, mutta tämän tarkempi sukuyhteys mainittuun Nils Magnussoniin ei ole tiedossa.
Piispa Maunu Tavast otti Olavi Maununpojan kasvatikseen koska tämän vanhemmat olivat kuolleet.