Gösta Serlachius
Ura

Gösta Serlachiuksen aikana puuhiomon ja paperitehtaan käsittänyt teollisuusyritys laajeni sulfiittiselluloosatehtaalla sekä konepajalla, jotka molemmat osaltaan vähensivät riippuvuutta ulkoisesta avusta ja olivat tärkeitä tukitoimintoja itse paperinjalostustoiminnalle.lähde?
Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1895 Gösta Serlachius aloitti Helsingissä juridiikan opinnot. Hänen isänsä kuoli vuonna 1896, jolloin hän keskeytti opintonsa ja alkoi työskennellä setänsä tehtaan tuotteita edustavassa yrityksessä Englannissa. Gustaf Adolf Serlachius kutsui veljenpoikansa töihin yritykseensä vuonna 1898 tämän ollessa Englannissa. Gösta aloitti harjoittelijana Mäntän paperitehtaassa vuonna 1898 ja avioitui seuraavana vuonna serkkunsa, G. A. Serlachiuksen tyttären, Sigrid "Sissi" Serlachiuksen kanssa.
1900-luvun alussa Serlachiuksen yritys oli ollut kymmenisen vuotta velkojien valvonnassa, sen taloudellinen asema oli vahvistunut ja omistajan toimintavapaudet olivat kasvaneet. Vanha ja sairas G. A. Serlachius oli äkkipikainen ja riiteli oman perheensä, niin poikansa Axel Ernstin kuin puolisonsa Alicenkin kanssa. Kun hän kuoli vuonna 1901, yrityksen tulevaisuus oli hämärä ja testamentista kiisteltiin. Vuonna 1902 Mäntän tehtaista muodostettiin rahoittajien vaatimuksesta osakeyhtiö, G. A. Serlachius Osakeyhtiö. Gösta ja Sigrid Serlachiuksesta tuli sen keskeisiä osakkaita, ja Gösta Serlachiuksesta tuli yrityksen johtokunnan jäsen. Pariskunnan osuus kasvoi, kun yrityksen johtajuudesta myös kilpaillut Axel Ernst Serlachius myi omia osakkeitaan omaa talouttaan korjatakseen.
Gösta Serlachius opiskeli paperiteknologiaa Wienin teknillisessä korkeakoulussa ja teki ensimmäisen opintomatkansa Yhdysvaltoihin vuosina 1903–1904. Hänen monipuolisesta teoreettisesta ja käytännöllisestä koulutuksestaan oli yritysjohtajana hyötyä. Opintomatkansa hän rahoitti hankkimalla ulkomaisten laitteiden edustuksia.
Gösta Serlachius saneerasi Kankaan paperitehtaan Jyväskylässä vuosina 1904–1908. Sukuyhtiön seuraajakiista ratkaistiin vasta vuonna 1908, jolloin Gösta Serlachius valittiin sen isännöitsijäksi. Samaan aikaan hänet kutsuttiin myös kriisiin ajautuneen Kymi (Kymmene Aktiebolaget) -yhtiön saneeraajaksi toimitusjohtajan valtuuksin, ja hänellä oli muun muassa omia liiketoimia ongelmallisessa Leppäkoski-yhtiössä ja ulkomaisten teknologioiden edustuksia.
Hän selvisi monista rinnakkaisista tehtävistään tarmokkuutensa ansiosta. Vastoinkäymisiä hän koki Kymi-yhtöissä, kun Serlachius-yhtiön johtokunnan puheenjohtaja, Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen-konttorin johtaja Albert Snellman liitettiin kuuluisaan Nils Idmanin kavallukseen, minkä vuoksi Serlachius lähti Kymi-yhtiöstä vuonna 1913 saatuaan hoidettua saneerauksen miltei loppuun.
G. A. Serlachius Oy:n toimitusjohtajana Serlachius aloitti vuonna 1913. Hän rakennutti Mänttään selluloosatehtaan vuosina 1913–1914 ja uudisti paperitehtaan teknologiaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän käytti hyväksi suhdanteita Venäjän markkinoilla määrätietoisesti, jopa häikäilemättömästi. Voittorahoilla hän osti muun muassa Kankaan tehtaan, jonka suurosakas oli ollut jo aiemminkin, Kolhon sahan ja Tampereen Kattohuopatehtaan (sittemmin Tako), jossa G. A. Serlachius oli aloittanut Suomen puumassateollisuuden vuonna 1866 Fredrik Idestamin kanssa. Serlachius-yhtiölle ostettiin 35 000 hehtaaria metsää, ja sen maatalouden kehitykseen panostettiin.
Serlachiukset erosivat vuonna 1918, jolloin Göstan oli ostettava itselleen sukuyhtiön osakkeita pörssistä vahvistaakseen omaa asemansa, yrityksen perintöosuus siirtyi Sigridille.
Vuonna 1917 marraskuun suurlakon aikana lakkolaiset pidättivät Gösta Serlachiuksen Mäntässä. Hänen vaatimuksestaan tehtaat käynnistettiin kuitenkin vasta, kun punakaartin takavarikoimat aseet oli palautettu omistajilleen. Kun kansalaissota puhkesi vuonna 1918, Serlachius kutsuttiin valkoisen hallituksen joukkojen pääintendentiksi. Vaikka maassa kärsittiin elintarvikepulasta, hän onnistui järjestämään joukkojen huollon ja liikkui etulinjan tuntumassa taistelujen painopisteestä toiseen. Saavutuksistaan valkoisessa armeijassa Serlachius palkittiin everstiluutnantin arvolla sekä läheisillä suhteilla ylipäällikkö Gustaf Mannerheimiin. Serlachiuksella oli hyvät suhteet myös muihin aikansa vaikuttajiin, mutta ei itse osallistunut politiikkaan.
Venäjän vallankumousten seurauksena Suomen paperiteollisuuden päämarkkinat hävisivät. Serlachius toimi Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton hallituksen puheenjohtajana 1918–1922 ja ratkaisi alan ongelmia luomalla yrityksille yhteisiä vientiorganisaatiota ja avaamalla uusia vientireittejä muun muassa Saksaan ja Ukrainaan. Serlachius oli osa tärkeää yritysjohtajien valtuuskuntaa, joka kiersi keskeisissä länsimaissa vuonna 1919. Samana vuonna hän avioitui Ruth Björkenheimin kanssa.
1920- ja 1930-luvulla Serlachius uudisti ja laajensi tehtaita Mäntän seudulla, Jyväskylässä sekä Tampereella ja niistä muodostui ajanmukainen integraatti. Hän nosti tuotannon jalostusastetta muun muassa pakkaustuotannolla, puutehtaan perustamisella ja konehihnojen valmistamisella. Laukaaseen rakennettiin Kuhankosken voimalaitos.