stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hallusinogeenit
Kirjallisuutta

Ann & Alexander Shulgin: PIHKAL (Phenethylamines I Have Known And Loved) - A Chemical Love Story
Ann & Alexander Shulgin: TIHKAL (Tryptamines I Have Known And Loved) - The Continuation
Charles S. Grob, ed.: Hallucinogens, a reader
Winkelman, Michael J., and Thomas B. Roberts (editors) (2007).Psychedelic Medicine: New Evidence for Hallucinogens as Treatments 2 Volumes. Westport, CT: Praeger/Greenwood.
Aiheesta muualla

LSD ja muut hallusinogeenit Päihdelinkki 29.4.2010.
Miten psykedeeleistä puhutaan? kirjakauppa Tiedostamossa 20.7.2012 pidetty paneelikeskustelu.
Erowid on psykoaktiiveihiin liittyvää tietoa tarjoava sivusto, jolta löytyy runsas valikoima käyttökokemuksia, webistä ja usenetistä kerättyä materiaalia, sekä kirjaluettelo aihepiiriin liittyvästä tieteestä
Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies on voittoa tavoittelematon tutkimussäätiö, jonka tarkoituksena on tuottaa tietoa psykedeelien mahdollisista lääketieteellisistä käyttötarkoituksista, ja kehittää niistä reseptilääkkeitä.
225 LSD-annosta sisältävä imupaperiarkki.
Salvia divinorum
Datura
Urarinašamaani, 1988
Joensuun ilves

Patsas vuonna 2016
Joensuun ilves on Noora Nevalaisen suunnittelema patsas Joensuun keskustassa Keskuspuistossa eli Laulupuistossa. Se paljastettiin yleisölle 27. helmikuuta 2012. Teos lahjoitettiin Joensuun kaupunkikeskustayhdistykselle Pohjois-Karjalan ammattiopistolta.
Veistos yhdistää kivi- ja metallityötä: jalusta on valmistettu Tohmajärveltä louhitusta stauroliitista, ilveksen vartalo harmaasta graniitista ja korvat taidepronssista. Taiteilijan tavoitteena oli tuoda esille Suomen ainoa luonnonvarainen kissapeto kaupunkiympäristössä.
Etu-Aasia

Etu-Aasia kartalla. Tässä kartassa Etu-Aasiaan on luettu myös Iran.
Etu-Aasia, myös Länsi-Aasia tai Lounais-Aasia, on Aasian osa. Sen muodostavat (aakkosjärjestyksessä) Anatolia, Armenia, Azerbaidžan, Bahrain, Georgia, Israel, Irak, Jemen, Jordania, Kuwait, Libanon, Oman, Palestiina, Qatar, Saudi-Arabia, Siinai, Syyria ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat. YK sisällyttää Länsi-Aasiaan tilastointitarkoituksessa myös Kyproksen.
Maantiede > Vuoristot

Etu-Aasian pohjoisosassa on laajoja vuoristoja, jotka käsittävät suurimman osan Turkin ja Iranin alueista. Turkin pohjoisosassa ovat Pontiset vuoret, eteläosassa Taurusvuoret. Molemmat ovat itä-länsi-suuntaisia, ja niiden jatkeena Iranissa ovat Elbursvuoret Kaspianmeren rannalla sekä Zagrosvuoret lähempänä Persianlahtea. Näiden pohjoispuolella ovat Kaukasusvuoret, jotka ulottuvat kapeahkona länsi-itäsuuntaisena vyöhykkeenä Mustanmeren itärannalta Kaspianmeren länsirannalle. Nämä Etu-Aasian vuoristot muodostavat keskiosan pitkästä, Keski-Euroopasta Himalajalle saakka ulottuvasta vuoristovyöhykkeestä.
Erillisiä, pienempiä vuoristoja Etu-Aasiassa on myös Libanonissa ja Jemenissä.
Maantiede > Ilmasto

Suurimmassa osassa Etu-Aasiaa vallitsee kuiva aavikkoilmasto. Sademäärät ovat vähäisiä ja kuivuus aiheuttaa ongelmia muun muassa maanviljelylle. Maan suolaantuminen ja saastuminen ovat alueen ongelmia. Alueen  pääjoet Eufrat ja Tigris ovat tärkeitä veden lähteitä. Tuulet sharqi ja shamal ovat kuivia ja pölyisiä tuulia, jotka muokkaavat alueen ilmastoa. Sharqituuli puhaltaa kaakosta ja etelästä päin. Shamal puhaltaa luoteesta Irakissa ja muissa Persianlahden valtioissa,
Maantiede > Topografia

Kuollutmeri  tasankoineen  on meren pinnan alapuolella. Anatolian ylänkö on Taurus-vuoriston ja Pontus-vuoriston välissä Turkissa. Jemenissä ylänköalueet ovat korkealla merenpinnasta. Punaisen meren, Välimeren ja Persianlahdet rannikkoalueet ovat alavaa, vain vähän merenpinnan yläpuolella.
Maantiede > Geologia

Afrikan, Arabian ja Euraasian mannerlaatat kohtaavat Etu-Aasiassa. Arabian laatta liikkuu kohti pohjoista ja kohti Anatolian laattaa Turkissa, jossa esiintyy paljon maanjäristyksiä. Mannerlaattojen raja kulkee Atlantin Azorien–Gibraltar Ridgen harjua myöten Pohjois-Afrikan halki kohti Irania
Historia

Etu-Aasian pohjoisosa kuului Persiaan, jossa hallitsivat Sassanidit 228-651 jkr. Aleksanteri Suuren valtakunta ulottui Kaukasuksen alueelle 300-luvulla ekr. Etu-Aasian luoteiset alueet joutuivat Rooman valtakunnan alaisiksi noin 30 jkr. Rooman hajottua noin 500-luvulla sen itäisestä osasta tuli Bysantti. Arabit levittäytyivät Etu-Aasian eteläosasta lähtien ja valloittivat suurimman osan Etu-Aasiasta 656 mennessä. Etu-Aasian pohjoisosa oli Mongolivaltakunnan alaisena 1200-luvun lopulla.
Suitsuketie, jota pitkin kuljetettiin mirhaa ja muita tuoksuvia aineita, kulki aikoinaan Arabian niemimaan eteläosasta Välimeren rannikolle saakka. Se kulki Negevin autiomaan ja Nabatean valtakunnan halki. Osmanien valtakunta (Ottomaanien valtakunta) syntyi Anatolian niemimaalla turkkilaisten heimojen keskuudessa 1300-luvulla ja ulottui laajimmillaan Persianlahden ja Punaisenmeren rannikoille sekä Afrikan pohjoisosaan ja Euroopan kaakkoisosaan.
Valtiot

| Maa tai alue | Pinta-ala (km²) | Asukasluku  | Väestötiheys (as> /km²) | Pääkaupunki | valtiomuoto | viralliset kielet | valuutta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Turkki | 783 562 | 85 372 377 | 111 | Ankara | tasavalta | turkki | Turkin liira |
|   Syyria | 185 180 | 17 585 540 | 93,0 | Damaskos | tasavalta | arabia | Syyrian punta |
|  Jordania | 92 300 | 5 153 378 | 48,0 | Amman | perustuslaillinen monarkia | arabia, englanti | Jordanian dinaari |
|  Libanon | 10 452 | 3 826 018 | 358,0 | Beirut | tasavalta | arabia | Libanonin punta |
|  Israel | 20 991 | 7 026 000 | 303,0 | Jerusalem | parlamentaarinen demokratia | heprea, arabia | Uusi Israelin sekeli |
|  Irak | 437 072 | 24 001 816 | 55,0 | Bagdad | tasavalta | arabia, kurdi | Irakin dinaari |
|  Iran | 1 648 195 | 68 688 000 | 42,0 | Teheran | islamilainen tasavalta | persia | Iranin rial |
|  Yhdistyneet arabiemiraatit | 88 880 | 4 496 000 | 64,0 | Abu Dhabi | liittovalto | arabia | dirhami |
|  Armenia | 29 800 | 3 326 448 | 112,0 | Jerevan | tasavalta | armenia | Armenian dram |
|  Azerbaidžan | 86 600 | 7 868 385 | 90,0 | Baku | tasavalta | azeri | manat |
|  Bahrain | 665 | 739 000 | 987,0 | Manama | perustuslaillinen monarkia | arabia | Bahrainin dinaari   |
|  Georgia | 69 700 | 4 661 473 | 67,0 | Tbilisi | tasavalta | georgia | Georgian lari |
|  Kuwait | 17 820 | 2 041 961 | 115,0 | Kuwait | emiraatti | arabia | dinaari |
|  Kypros | 9 250 | 717 657 | 112,0 | Nikosia | tasavalta | kreikka, turkki | euro |
|  Oman | 212 460 | 3 001 583 | 14,0 | Masqat | sulttaanikunta | arabia | Omanin rial |
|  Jemen | 527 970 | 20 727 063 | 39,0 | Sanaá | tasavalta | arabia | Jemenin rial |
|  Saudi-Arabia | 2 218 000 | 24 293 844 | 12,0 | Riad | monarkia | arabia | Saudi-Arabian rial |
Arja Sohlberg

Arja Eeva Kairamo (o.s. Sohlberg; 17. marraskuuta 1932 Helsinki – 10. tammikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen pianisti.
Sohlberg opiskeli vuosina 1947–1953 Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajiaan olivat Liisa von Zweygberg-Jalkanen ja Ilmari Hannikainen. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1953 ja piti ensikonserttinsa 1954. Hän suoritti vielä täydentäviä opintoja Timo Mikkilän, Suzanne Guébelin, Vlado Perlemuterin, Jan Hoffmanin ja Beveridge Websterin johdolla. Sohlberg piti konsertteja eri puolilla Suomea ja esiintyi myös kamarimuusikkona sekä orkesterien solistina. Lisäksi hän opetti Sibelius-Akatemiassa.
Sohlbergin äiti oli opetusneuvos Anna-Liisa Sohlberg. Sohlberg meni vuonna 1957 naimisiin Kari Kairamon kanssa.
Naatan Skyttä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Naatan Mikael Skyttä
Syntymäaika: 7. toukokuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Ylöjärvi, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seura
Seura: Dunkerque
Pelinumero: 22
Junioriseurat
–2019: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018–2021 | Ilves | 29 | (9) |
| 2018 | → HJS | 1 | (1) |
| 2018–2019 | → Ilves 2 | 10 | (0) |
| 2021–2024 | Toulouse | 24 | (0) |
| 2022 | → Viking (laina) | 10 | (0) |
| 2023 | → OB (laina) | 8 | (2) |
| 2024– | Dunkerque | 21 | (5) |
Maajoukkue
| 2018–2019 | Suomi U17 | 12 | (4) |
| 2019 | Suomi U19 | 2 | (0) |
| 2020– | Suomi U21 | 26 | (11) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. maaliskuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. maaliskuuta 2025.
Naatan Skyttä (s. 7. toukokuuta 2002 Ylöjärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 2:ssa pelaavaa Dunkerqueta.
Ura

Skytän debyytti miesten sarjapeleissä tapahtui 9. kesäkuuta 2018 Ilveksen yhteistyöseuran HJS:n riveissä. Debyyttinsä Veikkausliigassa hän teki saman kauden aikana 25. elokuuta 2018 ottelussa Ilves-TPS tulleesaan 83. minuutilla vaihdosta kentälle. Ensimmäisen maalinsa Skyttä teki HIFK:ta vastaan 23. elokuuta 2019. Hän pelasi kolmessa lohkovaiheen ottelussa Ilveksen voittaessa Suomen Cupin 2019. Syyskuussa 2020 Skyttä solmi vuoden 2022 loppuun saakka kestävän jatkosopimuksen Ilveksen kanssa. Hän pelasi Ilveksessä kolmen kauden aikana kaikkiaan 29 veikkausliigaottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia ja antoi kolme maalisyötöä. Eurooppa-liigan karsinnoissa hän pelasi yhden ottelun.
Helmikuussa 2021 Skyttä siirtyi ranskalaiseen Toulouseen neljän ja puolen vuoden pituisella sopimuksella. Hän pelasi Toulousessa 13 Ligue 2n ottelua kaudella 2021–2022. Syyskaudella 2022 hän pelasi lainalla Vikingissä 10 ottelua Norjan Elitserienissä ja kevätkaudella 2023 Odensessa kahdeksan ottelua, joissa teki kaksi maalia, Tanskan Superliigassa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Toulousessa kahdeksassa Ligue 1:n ottelussa, muttei ollut kertaakaan avauskokoonpanossa.
Skyttä siirtyi Ligue 2:n USL Dunkerqueen elokuussa 2024. Helmikuun 2025 loppuun mennessä hän on pelannut 21 liigaottelua, joissa hän on tehnyt viisi ja syöttänyt neljä maalia.
Skyttä on pelannut Suomen alle 17-, 19- ja 21-maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän on pelannut 21 EM-karsintaottelua, joissa hän on tehnyt kymmenen maalia ja antanut viisi maalisyöttöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naatan Skyttä Wikimedia Commonsissa
Landeswehrin sota

Landeswehrin sota käytiin Viron ja Rüdiger von der Goltzin johtamien saksalaisjoukkojen välillä Pohjois-Latvian alueella 3. kesäkuuta – 3. heinäkuuta 1919. Sota liittyi saksalaisten suunnitelmaan muodostaa alueelle valtio, jossa baltiansaksalaisilla olisi vähintään samanvertaiset oikeudet kuin maan kansallisella latvialaisella väestöllä, vaikka balttiansaksalaisia oli alle 10% väestöstä. Saksan miehitysvallan loppuvaiheessa syksyllä 1918 keisarillisen Saksan tukemana oli muodostettu Kuurinmaan, Liivinmaan ja Vironmaan alueelle saksalaisten johtama valtio Baltian yhdistynyt herttuakunta, joka oli vain Saksan tunnustama. Sota päättyi saksalaisten tappioon ja ympärysvallat määräsivät saksalaisten vapaaehtoisjoukot palaamaan Saksaan. Sota hidasti merkittävästi puna-armeijan kukistamista Latviassa. Cēsisissä (saks. Wenden, vir. Võnnu) käytyä ratkaisevan taistelun päivämäärää 23. kesäkuuta juhlitaan Virossa voitonpyhänä.
Tausta

Saksalaiset joukot toimivat alun perin Latviassa turvaamassa maata puna-armeijan etenemiseltä. Kārlis Ulmanisin johtama Latvian väliaikaishallitus oli voimaton ja joutui tukeutumaan kokonaan saksalaisten apuun pysyäkseen pystyssä. Maaliskuussa 1919 koko Väinäjoen pohjoispuolinen Latvia oli vastaperustetun Latvian neuvostotasavallan käsissä. Väliaikaishallitus yritti suorittaa joukkojen pakkomobilisaation, mikä ei sopinut saksalaisten suunnitelmiin. Saksalaiset järjestivät vallankaappauksen ja nostivat valtaan itselleen myönteisen Andrievs Niedran johtaman hallituksen. Ulmanis pakeni englantilaiseen sotalaivaan. 22. toukokuuta Rüdiger von der Goltz johtamat saksalaisista vapaaehtoisista koottu Rautainen divisioona ja baltiansaksalaisten Baltian Landeswehr valtasivat Riian puna-armeijalta. Hyökkäystä jatkettiin edelleen, kunnes Cēsisin edustalla törmättiin virolaisiin, jotka olivat saksalaisten tietämättä vallanneet Pohjois-Latvian perääntyvältä puna-armeijalta. Tämä ei sopinut saksalaisten kuvioihin ja he päättivät ryhtyä sotaan virolaisia vastaan.
Ennen taisteluja

Saksalaiset ryhtyivät keskittämään joukkoja Cēsisin edustalle ja vaativat virolaisia perääntymään. Virolaisten ylipäällikkönä toiminut Johan Laidoner antoi joukoille käskyn varautua hyökkäykseen 3. kesäkuuta. Seuraavana päivänä 4. kesäkuuta saksalaisten kanssa yritettiin järjestää neuvottelu, mutta saksalaiset eivät lähettäneet edustajiaan paikalle. Uusi kokous sovittiin pidettäväksi 5. kesäkuuta, mutta saksalaiset eivät taaskaan tulleet paikalle. Sen sijaan virolaisille tuli tieto, että saksalaisten edustajat odottivat rautatiesillan lähellä Cēsisin eteläpuolella. Virolaiset saapuivat paikalle panssarijunan turvaamina, mutta sitä vastaan avattiin tuli ja saksalaiset yrittivät vallata sen. Panssarijunan onnistui kuitenkin torjua hyökkäys ja palata takaisin virolaisten puolelle.
Sodan ensimmäinen vaihe ja aseleponeuvottelut

Seuraavana päivänä saksalaiset aloittivat hyökkäyksen Cēsisiä vastaan, jota puolustivat virolaisille alistetut väliaikaishallitukselle uskolliset latvialaiset joukot. Laidoner valitti saksalaisten toimista ympärysvalloille kertoen saksalaisten hyökkäyksen uhkaavan etenemistä puna-armeijaa vastaan Latvian muissa osissa. Liittoutuneet suostuivatkin välittämään neuvottelut osapuolten välillä. Saksalaismyönteisen Latvian hallituksen Andrievs Niedra vaati neuvotteluissa virolaisten poistumista Pohjois-Latviasta. Saksalaisia joukkoja ei olisi oikeastaan saanut olla Latviassa Väinäjoen pohjoispuolella, mutta kieltoa kierrettiin siten, että Niedra palkkasi rautadivisioonan osaksi Latvian armeijaa. Ympärysvaltojen Hubert de la Poer Gough teki aselepoehdotukset, joihin saksalaisten johtaja von der Goltz ei suostunut. Sen sijaan hän esitti 17. kesäkuuta uhkavaatimuksen virolaisille maasta poistumiselle. Jos vaatimusta ei noudatettaisi, aselepo rikottaisiin 19. kesäkuuta. Virolaiset eivät tähän suostuneet.
Sodan toinen vaihe

Saksalaisten rautadivisioona aloitti uuden hyökkäyksen 19. kesäkuuta Limbažin suuntaan. Landeswehr hyökkäsi Cēsisiin ja saavutti Riika-Pihkovan maantien, joka avasi tien Valgan suuntaan. Cēsisiä puolustaneiden latvialaisten joukkojen oli pitänyt perääntyä saksalaisten tieltä. Tilanne oli virolaisille tukala, mutta sitä helpotti Pihkovasta ja Narvasta paikalle saapuneet uudet joukot. Virolaiset aloittivat vastahyökkäyksen Landeswehriä vastaan, ja sen rintamaan syntyi aukko. Ankaria taisteluja käytiin Lindenhofin kartanon luona, missä virolaisten onnistui vallata saksalaisten tykistöasema. 23. kesäkuuta Ernst Põdderin komentamat virolaiset hyökkäsivät Cēsisiin ja valtasivat sen samana päivänä. Saksalaiset perääntyivät niin nopeasti, etteivät he edes räjäyttäneet siltoja mennessään. Virolaiset jahtasivat perääntyviä joukkoja ja olivat 2. heinäkuuta jo Riian esikaupungeissa. He suostuivat kuitenkin ympärysvaltojen välittämään rauhaan seuraavana päivänä. Saksalaiset joukot määrättiin palaamaan Saksaan ja Riikaan asettuivat väliaikaishallitukselle uskolliset joukot.
Seuraukset

Tappio merkitsi Viron ja Latvian baltiansaksalaisten haaveileman saksalaisjohtoisen yhtenäisvaltion suunnitelmista luopumista. Sodan myötä heistä tuli vain yksi vähemmistö muiden joukossa ja he menettivät ylimystön asemansa. Latviassa ja Virossa suoritettiin maareformit, joilla saksalaisten suurtilat jaettiin alkuperäisväestöön kuuluville talonpojille. Virossa voitto saksalaisista oli henkisesti tärkeä, ja ratkaisevan Cēsis taistelun päivämäärä 23. kesäkuuta julistettiin voitonpyhäksi (vir. Võidupüha), jota pidettiin pitkään jopa suuremmassa arvossa kuin varsinaista itsenäisyyspäivää.
Kirjallisuutta

Marjo Mela ja Lembit Vaba: Latvian historiaa ja kulttuuria.  Rozentāls-seura, 2005.  ISBN 951-986-71-1-2
Seppo Zetterberg: Viron Historia.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seur, 2007.  ISBN 9517465203
Aiheesta muualla

Viron Voitonpyhä, Hakkapeliitta, 21.06.1938, nro 25-26, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Viron Vöidupühä. Wönnu-Lemsalu taistelusta kulunut tänään 20 vuotta, Karjala, 23.06.1939, nro 166, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sanna Nielsen

Sanna Nielsen 2025.
Sanna Nielsen (s. 27. marraskuuta 1984) on ruotsalainen laulaja. Hän on kotoisin Bromöllasta, Skånesta. Hän juonsi vuosina 2016–2022 suosittua lauluohjelmaa Allsång på Skansen.
Melodifestivalen

Sanna Nielsen on osallistunut useita kertoja Melodifestivaleniin. Hän on osallistuessaan päässyt aina finaaliin asti ja voittanut vuonna 2014.
Nielsen debytoi Ruotsin euroviisukarsinnassa 2001 kappaleella "I går, i dag", joka sijoittui kolmanneksi. Vuonna 2003 hän sijoittui viidenneksi kappaleella "Hela världen för mig", joka pysyi Ruotsin radion Svensktoppen-listalla 35 viikkoa. Kolmannen kerran Nielsen kilpaili Melodifestivalenissa 2005 duettona Fredrik Kempen kanssa kappaleella "Du och jag mot världen". Tuolloin Nielsen sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 2007 Nielsenin sijoittui seitsemänneksi kappaleella "Vågar du, vågar jag".
Vuonna 2008 Nielsen kilpaili balladilla "Empty room". Tämä oli hänen ensimmäinen osallistumisensa englanninkielisellä laululla. Raadit jättivät kappaleen kolmanneksi 74 pisteellä, mutta puhelinäänestyksessä kappale sijoittui ensimmäiseksi 132 pisteellä. Yhteispistemäärällä 206, jolla "Empty room" sijoittui toiseksi Charlotte Perrellin viedessä voiton.
Vuonna 2011 Sanna Nielsen oli jälleen Melodifestivalen-finaalissa kilpailemassa edustuspaikasta Düsseldorfissa järjestettävään Eurovision laulukilpailuun. Kappaleen nimi oli "I'm in love" ja se sijoittui neljänneksi. Vuoden 2014 Melodifestivalenin Nielsen voitti kappaleella "Undo" ja edusti Ruotsia Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa. Nielsen sijoittui kansainvälisessä kilpailussa kolmanneksi.
Diskografia > Albumit

Silvertoner (1996)
Människan och skapelsen (1999)
Min önskejul (2001)
Nära mej, nära dej (2006)
Sanna 11-22 (2007)
Stronger (2008)
Our Christmas (Sonja Aldénin ja Shirley Clampin kanssa, 2008)
I'm in Love (2011)
Vinternatten (2012)
Min jul (2013)
16 bästa (2014)
7 (2014)
Diskografia > Singlet

Till en fågel (1996)
I Love the Summertime (1998)
Time to Say Goodbye (1999)
Bromölladagarna: Fest i vår by/Fest i vår by (1999)
I går, i dag (2001)
Prinsessans stjärnor  (Peter Glytin kanssa, 2002)
Hela världen för mig (2003)
Du och jag mot världen (duetto Fredrik Kempen kanssa, 2005)
Vägen hem (2005)
Rör vid min själ (2006)
Vågar du, vågar jag (2007)
Empty Room (2008)
Nobody Without You (2008)
I Can Catch the Moon (2009)
Devotion (2010)
Part of Me (2010)
I'm in Love (2011)
Undo (2014)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset Internet-sivut[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana
Eero A. Berg

Eljas Erkko, Eero A. Berg ja Visa Kivi vuonna 1957.
Erik (Eero) Anders Berg (29. syyskuuta 1892 Sortavala – 9. maaliskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja Suomen Tietotoimiston (STT) pitkäaikainen toimitusjohtaja.
Bergin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Karl Gustaf Berg ja Maria Natalia Crohns. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917, maisteriksi 1919 sekä väitteli tohtoriksi 1934.
Berg tuli vuonna 1915 perustetun Suomen Tietotoimiston johtoon 1927 Lennätinhallituksen ulkomaantoimiston johdosta. Berg johti STT:tä aina vuoteen 1960 saakka jolloin hän siirtyi eläkkeelle. Berg oli ennen kaikkea talous- ja hallintomies eikä hänellä ollut paljoa kiinnostusta toimituksellisiin asioihin. Berg pyrki kaiken aikaa pitämään hyvät suhteet valtiojohtoon ja STT:n johtokunnan puheenjohtajaan Eljas Erkkoon.
Berg tuomittiin keväällä 1940 kahdeksi kuukaudeksi vankeuteen maanpetoksesta. STT oli välittänyt maaliskuussa 1940 talvisodan loppupäivinä ennenaikaisen uutisen jonka mukaan eduskunnan ulkoasiainvaliokunta olisi hyväksynyt Neuvostoliiton asettamat rauhanehdot. Tämän uutisen julkaisun väitettiin aiheuttaneen sen että Suomen Moskovassa olleiden rauhanneuvottelijoiden viime hetkillä tekemät muutosesitykset rauhanehtoihin hylättiin neuvostoliittolaisten puolelta oikopäätä koska he tiesivät STT:n uutisen perusteella jo Suomen tulevan joka tapauksessa rauhanehdot hyväksymään. Berg sai pitää paikkansa tuomiosta huolimatta mutta hän katkeroitui tuomion vuoksi erityisesti Väinö Tannerille ja Risto Rytille joiden hän katsoi vaikuttaneen tuomion langettamiseen.
Ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä talvisodan aikana toiminut Aaro Pakaslahti on kertonut muistelmissaan, että Berg anoi armahdusta presidentti Kyösti Kalliolta, joka olisi ollut valmis hyväksymään anomuksen. Bergin asian ollessa esillä presidentin esittelyssä valtioneuvostossa ulkoministeri Väinö Tanner, joka oli alun perin vaatinut Bergin saattamista rangaistukseen, vastusti kuitenkin jyrkästi anomukseen suostumista.
Berg oli koulutukseltaan kansantaloustieteilijä ja hän julkaisi myös tähän aihepiiriin liittyviä teoksia. Hän toimi vt. kansantalouden opettajana Kauppakorkeakoulussa 1949 ja sanomalehtiopin vt. professorina yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1951–1952.
Berg oli naimisissa vuodesta 1919 Elinor Margareta Dordettin kanssa.
Teoksia

Puhelintoimen yritysmuotokysymys. Suomen puhelinlaitosten liitto, Helsinki 1931.
Puhelintariffi yksityisessä ja julkisessa yrityksessä. Kansantaloudellinen yhdistys, Helsinki 1934.
Etelä-Suomen kaukopuhelin osakeyhtiö 1894–1934. Etelä-Suomen Kaukopuhelin oy:n hallitus, Helsinki 1935.
Rahan tehtäviin sisältyvä ristiriita. Helsinki 1940.
Rakennemuutos rahan sosiaalisessa tehtävässä. Helsinki 1941.
Muuan väittely julkistaloudellisesta sijoitustoiminnasta finanssipolitiikan välineenä. Helsinki 1942.
Valtion osakesijoitukset finanssipolitiikan välineenä. Helsinki 1942.
Mitä veronmaksajan tulee muistaa, Veronmaksajain keskusliiton julkaisuja 2, tekijät E. A. Berg ja Heikki Valvanne. Veronmaksajain keskusliitto, Helsinki 1947.
Yhteiskuntatalouden opas. WSOY 1949.
Sanomalehtitoimen tuotannontekijäin riippuvuussuhteista. Sanomalehtien liitto, Helsinki 1952.
Uutistoimistojen synty ja kehitys. Helsinki 1952.
Eduard Polón aikansa valinkauhassa. Suomen kumitehdas Oy, Helsinki 1966.
Aiheesta muualla

E. A. Berg : Uusi toimiala puhelimelle. Oopperaesityksiä puhelimessa, Suomen Kuvalehti, 21.02.1925, nro 8, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Kumpujen yöstä

Kumpujen yöstä: suomalaisia vaiheita, tekoja ja oloja kivikaudesta nykyaikaan on taiteilija-kirjailija Aarno Karimon kirjoittama ja kuvittama kirja, joka kuvaa Suomen historiaa muinaisajoista 1900-luvun alkuun lyhyiden fiktiivisten kertomusten kautta. Teos ilmestyi alkuaan neliosaisena vuosina 1929–1932. Vahvan kansallismielisyyden ja mystiikan sävyttämä Kumpujen yöstä on Karimon pääteos, ja se oli aikanaan suuri myyntimenestys. Toisen maailmansodan jälkeen siitä on julkaistu lyhennettyjä laitoksia.