stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kah’ovkan vesivoimalaitos
Sähköntuotanto ja kulkuväylä

Padon vesivoimalaitoksessa on kuusi 58,5 MW:n (tai 60,5 MW:n) generaattoria, ja näillä tuotetaan vuosittain keskimäärin 1,4 TWh sähköenergiaa. Laitos ilmoittaa asennetuksi kapasiteetikseen 334,8 MW, mutta kirjallisuudessa näkyy hieman tästä poikkeavia lukemia (329–357 MWe). Vuonna 2021 Kah’ovkan vesivoimalaitos tuotti yli 1 TWh sähköä, joka oli yli viidesosa Ukrainan kaikesta vesivoimaloilla tuotetusta sähköenergiasta tuona vuonna (4,85 TWh). Ukrainan asennettuun 6 229 MW:n vesivoimalaitoskapasiteettiin nähden Kah’ovkan vesivoimalaitoksen merkitys on huomattavan suuri.
Vesivoimalan patorakennelman yli kulkee (kulki ennen padon tuhoamista kesäkuussa 2023) kaksikaistainen maantie (osa eurooppatietä E 58) ja rautatie. Maantie on Antonivkan sillan ohella ainoa kiinteä maantien siltayhteys Dneprin alajuoksulla. Voimalaitoksen kaakkoispuolella on laivaliikenteelle vesitien tarjoava kanavayhteys.
Historia > Padon ja voimalan rakennustyöt

Yhteensä 3,7 kilometriä pitkän padon ja voimalaitoksen rakentaminen alkoi vuonna 1950. Padon rakentamisen myötä muodostui Kah’ovkan tekojärvi. 240 kilometriä pitkä ja enimmillään 23 kilometriä leveän tekojärven pinta-ala on 2 155 neliökilometriä eli noin kaksi kertaa Päijänteen ala. Keskisyvyys on 8,4 metriä (vaihteluväli 3–26 m; maksimi 32 m). Tekoaltaan kokonaisvesitilavuus on 18,15 kuutiokilometriä (noin 1,5 kertaa Päijänteen tilavuus), josta 6,78 km³ on käytettävissä.
Veden virtaamisen säätelyä varten padossa on 447 metriä pitkä, 28:sta 12 metriä leveästä juoksutusaukosta muodostettu osuus. Näiden kautta voidaan vettä juoksuttaa 19 460 m³/s. Näihin liittyvistä, voimalaitosrakennuksessa sijaitsevasta kuudesta voimalaitosyksiköstä ensimmäinen otettiin käyttöön vuonna 1955 ja kuudes vuonna 1956. Padon myötä myös aivan sen itäpuolelta Kah’ovkan tekojärvestä alkavan Pohjois-Krimin kastelukanavan ja Dnepr–Kryvyi Rih -kanavan vedensaantia turvattiin.
Historia > Voimalaitoksen toinen vaihe

Vesivoimalaitokselle on suunniteltu voimalakapasiteetiltaan 250 MW:n suuruista toisen vaiheen laajennusta (HES-2). Tämä 420 miljoonan euron hintainen laajennus oli suunnitelman mukaan valmisteltu toteutettavaksi vuosina 2019–2024. Laajennuksella Ukrhidroenerho pyrkii optimoimaan vesivoiman tuotantoa Kah’ovkan tekojärvestä ja hyödyntämään aiemmin läpijuoksutuksiin mennyttä vettä sähköntuotannossa.
Historia > Venäjän hyökkäyssodan (2022–) aika

Venäläiset maahantunkeutujat etenivät strategisesti tärkeälle Kah’ovkan vesivoimalan alueelle jo hyökkäyssodan ensimmäisenä päivänä 24. helmikuuta 2022 käyttäen muun muassa tunnuksettomia panssariajoneuvoja. Seuraavana päivänä Venäjän raportoitiin miehittäneen voimalaitosalueen ympäristöineen.
Venäläisjoukot ovat käyttäneet Kah’ovkan siltaa muun muassa asevoimiensa huoltotarkoituksiin. Katkaisemalla nämä huoltoyhteydet, Dneprin oikealle puolelle Hersonin ja Mykolajivin alueella edenneitä venäläisjoukkoja voisi merkittävästi heikentää jo ennen kuin maajoukoilla pyritään vapauttamaan Dneprin oikean puolen alueet venäläismiehittäjistä. Loppukesän 2022 aikana Ukrainan asevoimien joukot kohdistivatkin jo useita täsmäiskuja muun muassa M142 Himars -raketinheittimien avulla Kah’ovkan vesivoimalan sillalle ja Nova Kah’ovkan kaupunkiin maahantunkeutujan kalustoa kohti. Marraskuun alkupäivinä 2022 ukrainalaislähteet raportoivat, että venäläistä asevoimien ryhmitystä vahvistettiin padon oikean rannan kylissä, jonne siirrettiin myös tankkeja Dneprin vasemmalta rannalta lauttojen avulla. Mahdollisesti pyrkimyksenä Venäjän asevoimilla oli pitää tärkeän padon molemmat rannat hallussaan.
Kah'ovkan pato murtui aamuyöllä 6. kesäkuuta 2023. Ukrainalaiset lähteet syyttivät venäläisiä padon räjäyttämisestä, kun taas venäläiset väittivät padon tuhoutuneen tykistöiskussa. Pato oli Venäjän asevoimien hallinnassa ennen tuhoutumistaan.  Seismiset mittaustiedot tukevat käsitystä Kah’ovkan padon räjäyttämisestä. Tämäkin tukisi näkemystä, että padon ja sen liikenneväylät räjäyttivät venäläisjoukot. Tällä pyrittiin hidastamaan ukrainalaisten pääsyä Dneprin itärannalle osana Ukrainan vastahyökkäystä. Jo aiemmin venäläisjoukot olivat räjäyttineet Antonivkan maantiesillan ukrainalaisten etenemistä ehkäistääkseen.
Venäläisten maahantunkeutujien sotilaskalustoa ylittämässä vesivoimalaitoksen siltaa 8. maaliskuuta 2022.
Kuvia

Kah’ovkan vesivoimalan patoa. Huomaa kaksikaistainen maantiesilta padon laidalla.
Dneprin voimalaitospadolla ylittävä maantie osa eurooppatie E58aa, kuva Kah’ovkan vesivoimalaitosrakennuksen kaakkoispuolelta.
Kah’ovkan vesivoimalan patoa läpijuoksutuksen aikaan.
Kah’ovkan vesivoimalan patoa läpijuoksutuksen aikaan.
Kah’ovkan vesivoimalan patoa.
Voimalaitoksen kaakkoispuolelta ohittavan vesitien kanavaa juhlallisine kaarineen.
Vesitie Kah’ovkan vesivoimalaitoksen kaakkoispuolitse näkyy kuvan oikeassa laidassa.
Pohjois-Krimin kastelukanava saa alkunsa Kah’ovkan voimalapadon itäpuolelta Kah’ovkan tekojärvestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kah’ovkan vesivoimalaitos Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Latvia 
Kah’ovkan juoksutuspato ja vesivoimalaitoksen rakennus (kuuden generaattorin paikat nähtävissä) ja padon ohittavan kanavan juhlava kaari.
Kalathos (arkkitehtuuri)

Korinttilainen kapiteeli kalathoksineen.
Kalathos (m.kreik. κάλαθος, ’kori’; lat. calathus) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa korinttilaisen pylvään kapiteelin akantinlehtien ympäröimä ydinosa, joka muistuttaa kreikkalaista kalathosta eli koria. Vitruvius katsoi kalathos-kapiteelin saaneen sekä muotonsa että nimensä juuri tällaisesta korista.
Kalathoksen yläosassa korista nousevat kierremäiset heliksit. Kalathoksen yläpuolella on abakus-laatta, ja alapuolella sen erottaa pylväänvarresta astragaali.
Kalaholma

| Kalaholma |
| --- | --- |
 Uittomiehentietä Kalaholman kaupunginosassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Itäinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  17
Väkiluku:  1 216 (2013)
Postinumero(t):  28300
Kalaholman koulu
Kalaholma (ruots. Kalaholmen) on yksi Porin kaupunginosista. Se sijaitsee Itä-Porissa Kokemäenjoen varrella. Kalaholman naapurikaupunginosat ovat Lukkarinsanta, Väinölä ja Koivistonluoto. Kokemäenjoen vastakkaisella puolella ovat Isojoenranta ja Sunniemenranta. Kokemäenjoki ja sen sivuhaara, vanha tukinuittoväylä Varvourinjuopa, tekevät Kalaholman alueesta saaren. Samalla saarella sijaitsevat Lukkarinsanta ja osa Aittaluotoa.
Viime vuosina Kalaholmaan on noussut useita uusia omakotitaloja, minkä myötä sen asukasluku on kasvanut huomattavasti. Kulkuyhteydet Kalaholmassa paranivat, kun Lukkarinsannasta Kokemäenjoen yli Isojoenrantaan kulkeva silta valmistui vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Kalaholma Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Kaifengin juutalaiset

Kaifengin juutalaiset ovat Kiinan Henanin provinssin Kaifengin kaupungissa asuvia juutalaisia, joiden historia muista Kiinan juutalaisista poiketen ulottuu 1000-luvulle saakka. Historiansa aikana Kaifengin juutalaiset sulautuivat kuitenkin pitkälti heitä ympäröineeseen väestöön. Kaifengin juutalaisia on nykyisin eri arvioiden mukaan muutamasta sadasta noin 5 000:een. Kaifengin juutalaisilla ei ole Kiinassa virallista asemaa etnisenä vähemmistönä, eikä juutalaisuudella ole virallista asemaa vähemmistöuskontona. Heitä ei myöskään lasketa virallisesti juutalaisiksi Israelissa.
Historia > Varhaiset vaiheet

Kaifengin juutalaisten esi-isät saapuivat ilmeisesti kauppiaina Persiasta silkkitien kautta Pohjoisen Song-dynastian aikana vuosien 960 ja 1127 välillä. Kaifeng toimi tuolloin Song-dynastian pääkaupunkina. Historiallisissa kiinalaisissa lähteissä juutalaiset tunnettiin nimillä shushu, deya ja youtai. Heidän uskontoaan puolestaan nimitettiin nimellä you tai jiao. Juutalaiset asuivat han-kiinalaisten keskuudessa ja he omaksuivat kiinankieliset nimet. Osa kääntyi todennäköisesti myös islamin ja he sulautuivat näin hui-kiinalaisiin. Kaifengin synagoga rakennettiin vuonna 1163 Kaifengin ollessa Jin-dynastian alaisuudessa. Historiansa aikana synagoga tuhottiin ja jälleenrakennettiin useita kertoja.
Historia > Länsimaiseen tietoisuuteen ja yhteisön rappio

Länsimaiseen tietoisuuteen Kaifengin juutalaiset tulivat jesuiitta Matteo Riccin tavatessa Kaifengin juutalaisen Ai Tianin vuonna 1605. Ricci tosin luuli aluksi Tianin olevan kristitty ja Tian puolestaan luuli Ricciä rabbiksi. Väärinkäsitys korjattiin ja Ai Tian pyysi Ricciä luopumaan kristinuskosta ja asettumaan Kaifengiin rabin virkaan. Ricci ei ryhtynyt virkaan, mutta kuitenkin uutisoi juutalaisista Vatikaanille, ja löytö herätti kiinnostusta Euroopassa. Vielä tuolloin juutalaisten uskottiin tehneen aikanaan muutoksia Raamatun kohtiin, joissa ennustetaan messiaan eli Jeesuksen tulosta. Kaifengin juutalaisten toorista toivottiin saatavan selville muuntelematon tarina, mutta jesuiitat huomasivat sittemmin harmikseen Kaifengin toorien sisältävän samat tarinat kuin muuallakin. Juutalaisyhteisö Kaifengissa rapistui sittemmin ja vaikka Kaifengin synagoga oli aiemmin tuhoutunut ja rakennettu uudestaan useita keroja, sen tuhouduttua 1850-luvulla sitä ei enää rakennettu uudelleen. Juutalainen identiteetti säilyi kuitenkin vielä osittain.
Historia > Elvytysyritykset

Anglikaaninen piispa Charles W. White toimi vuosina 1910–1934 Kaifengissa, ja hän tutki paikallisten juutalaisten historiaa ja piti yhteyttä näiden jälkeläisiin. White myös osti tontin, jolla vanha synagoga oli sijainnut. Vuonna 1919 hän yritti myös järjestää juutalaisille tunnustuksen vähemmistönä, tosin taka-ajatuksena oli ajaa ajatusta Jeesuksesta juutalaisten pelastajana yhteisön keskuudessa. Samoihin aikoihin myös hiljattain Shanghaihin muodostunut juutalaisyhteisö pyrki elvyttämään Kaifengin juutalaisyhteisöä siinä kuitenkin epäonnistuen. Kommunistien otettua vallan käsiinsä Kiinan sisällissodan jälkeen Kaifengin juutalaisten jälkeläiset yrittivät saada vuonna 1952 tunnustuksen kansallisena vähemmistönä. Tätä asemaa ei kuitenkaan myönnetty.
Historia > Uusi nousu nykyajalla

Kaifeng, joka oli aikanaan toiminut Kiinan pääkaupunkina, oli sittemmin jäänyt paljolti kehityksen ulkopuolelle. Kaupunkiin alkoi kuitenkin sittemmin tulla turisteja, jotka olivat kiinnostuneita lähinnä nimenomaan paikallisesta juutalaisesta historiasta. Turistit alkoivat vaikuttaa käsitykseen juutalaisuudesta ensinnäkin paikallisten viranomaisten taholla tulonlähteenä, ja juutalaisten jälkeläisten keskuudessa syntyi jälleen ajatus heistä osana suurempaa juutalaista yhteisöä. Kehitys alkoi kiihtyä etenkin Israelin ja Kiinan solmittua täydet diplomaattiset suhteet vuonna 1992. Kaifengiin perustettiin muun muassa juutalainen koulu ja hautausmaa. Kehitykseen liittyen Kaifengin synagoga päätettiin jälleenrakentaa, vaikkakin tarkoituksena oli rakentaa uskonnollisen keskuksen sijaan siitä museo turisteille. Hanke kuitenkin kaatui, kun amerikkalainen tele-evankelista Sid Roth tuli vuonna 1995 ja pyrki seurueineen käännyttämään juutalaisia taide- ja musiikkiseurueeksi naamioituneena. Tapaus aiheutti kasvojen menetyksen paikallisille virkamiehille, jotka sittemmin epäsivät synagogan rakennusluvan.
Historia > Asema Israelissa

Kaifengin juutalaisten juutalaisuus Israelissa ei ollut täysin selvä asia. He olivat historiansa aikana naineet paikallisia naisia, jotka eivät olleet koskaan kääntyneet juutalaisuuteen. Juutalaisen lain mukaan juutalaisuus taas periytyy äidiltä lapsille, eivätkä Kaifengin juutalaiset näin olleet varsinaisesti juutalaisia. Vuonna 1999 Kaifengin juutalaisista polveutunut Jin Guangyan vaimoineen ja tyttärineen onnistui muuttamaan Israeliin suomalaisen kristillis-sionistisen liikkeen avustuksella. He asuivat useamman vuoden Jerusalemissa ilman virallista statusta, sillä kansalaisuuden saamiseksi heidän tuli kääntyä juutalaisuuteen. Guangyan katsoi kuitenkin olevansa jo juutalainen ja vastusti siksi ehtoa kääntymisestä. Hän näki myös itsensä ennakkotapauksena muita Kaifengin juutalaisia ajatellen. Hän ja hänen perheensä kuitenkin taipuivat lopulta kääntymiseen ja heistä tuli vuonna 2005 ensimmäiset Israelin kansalaisuuden saaneet Kaifengin juutalaiset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaifengin juutalaiset Wikimedia Commonsissa
Kaifengin synagogan pienoismalli diasporamuseossa Tel Avivissa.
Kaifengin juutalaisia valokuvassa 1800-luvun lopulla tai 1900-luvun alussa.
Juutalaisen Zhao-klaanin jäsen valokuvassa Kaifengissa vuodelta 2005.
Kalajoen vesistö

| Kalajoen vesistöalue  (Suomen päävesistö: 53) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa, Keski-Pohjanmaa
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kalajoen vesistöalue (53)
Vesistöjako:  Siiponjoen-Alajoensuun alue (53.01), Kalajoen alao. alue (53.02), Kalajoen kesk. alue (53.03), Kalajoen yläo. alue (53.04), Kalajanjoen valuma−alue (53.05), Malisjoen valuma-alue (53.06), Settijoen valuma-alue (53.07), Hautaperän tekoj. alue (53.08), Vääräjoen valuma-alue (53.09)
Laskujoki:  Kalajoki
Laskupaikka:  Kalajoki, Satulaperä, Perämeri 
Koordinaatit:  64°17′38″N, 23°54′25″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  4 246,97 km²  
Järvisyys:  1,82 % 
Alueen pituus:  115 km  
Alueen leveys:  60 km  
Pääuoma:  noin 130 km
Keskiylivirtaama:  250,4 m³/s  
Keskivirtaama:  26,5 m³/s  
Keskialivirtaama:  1,4 m³/s  
 fiJoki laskee Perämereen Satulaperällä Kalajoella. 
Kalajoen vesistö (vesistöaluetunnus 53) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Kalajoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 4 246,97 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,82 %.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Siiponjoen–Alajoensuun alue (53.01)
Vääräjoen valuma-alue (53.09)
Kalajoen alaosan alue (53.02)
Kalajoen keskiosan alue (53.03)
Malisjoen valuma-alue (53.06)
Kalajoen yläosan alue (53.04)
Settijoen valuma-alue (53.07)
Hautaperän tekojärven alue (53.08)
Kalajanjoen valuma-alue (53.05)
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Kalajoen vesistöalue, vesi.fi
Kaksoiselämää (vuoden 1914 elokuva)

| Kaksoiselämää> Caught in a Cabaret |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Mabel Normand
Käsikirjoittaja:  Mabel Normand
Tuottaja:  Mack Sennett
Kuvaaja:  Frank D. Williams
Pääosat:  Charlie Chaplin   Mabel Normand   Harry McCoy   Chester Conklin   Edgar Kennedy   Minta Durfee   Phyllis Allen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Keystone Studios
Levittäjä:  Keystone Studios
Ensi-ilta:  27. huhtikuuta 1914
Kesto:  16 min
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva (alkuperäiset välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Caught in a Cabaret
Kaksoiselämää (Caught in a Cabaret; tunnetaan myös nimillä Yllätettynä ravintolassa, Ylpeys häviön enteenä ja Chaplin tarjoilijana) on yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva, jonka pääosissa ovat Charlie Chaplin ja elokuvan ohjannut sekä tuottanut Mabel Normand.
Kaksoiselämää oli Chaplinin ensimmäinen ohjaustyö; hän toimi elokuvassa Normandin apulaisohjaajana. Siinä näkyy joitain Chaplinin myöhemmän uran teemoista. Elokuvassa hän näyttelee henkilöä, joka esittää olevansa joku muu kuin oikeasti onkaan. Tässä elokuvassa motiivit teon taustalla ovat kuitenkin itsekkäitä, kun myöhemmin niihin tulee myös altruistisia teemoja. Lisäksi elokuvassa on Chaplinin ja kabareen omistajan välillä eräänlainen Daavidin ja Goljatin kohtaaminen, joita on myöhemmin myös Chaplinin elokuvissa.
Juoni

Chaplin esittää elokuvassa Kaksoiselämää kabareetarjoilijaa, joka on aina ongelmissa pomonsa (Edgar Kennedy) ja taistelussa toisen tarjoilijan (Chester Conklin) kanssa. Chaplin pelastaa Mabelin hahmon puistossa ryöstäjältä, kun on ulkoiluttamassa mäyräkoiraansa. Chaplin esittäytyy Kreikan suurlähettilääksi,  O. T. Axleksi, ja hän saa kiitoksensa Mabelin kotona tämän vanhemmilta Mabelin poikaystävän (Harry McCoy) harmiksi. Chaplin saa myös kutsun perheen pihajuhliin, mutta Mabelin poikaystävä seuraa Chaplinia töihin ja näkee tämän oikean identiteetin.
Chaplin käyttäytyy huonosti Mabelin pihajuhlissa. Chaplinin palattua töihin Mabelin poikaystävä ehdottaa juhlien jatkamista läheisessä kabareessa. Kun Chaplin näkee juhlaväen kabareessa, hän piilottaa esiliinansa ja istuu Mabelin viereen. Kun Chaplinin johtaja näkee tämän istuvan pöydässä työaikana, Chaplin paljastuu tarjoilijaksi. Tästä seuraa taistelu, jossa Chaplin lyö pomoansa. Tämän jälkeen hän tunnustaa rakkautensa Mabeliin, joka kuitenkin hylkää Chaplinin.
Aiheesta muualla

Kaksoiselämää (vuoden 1914 elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kalatalousneuvos

Kalatalousneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1985.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähde |
| 1. | 14.6.1985  | Viljo Orpana | toimitusjohtaja, kalatalousteknikko | Tervo |  |
| 2. | 12.6.1987  | Veli Lindström | kalastaja | Taivassalo |  |
| 3. | 29.12.1988  | Henry Sandin | johtaja | Hanko |  |
| 4. | 28.6.2002  | Raimo Ahlberg | toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko | Asikkala |  |
| 5. | 25.11.2002  | Martti Uusimäki | kalatalouskonsulentti, kalatalousteknikko | Lappeenranta |  |
| 6. | 26.11.2004  | Juho Ahvenniemi | ent. suunnittelusihteeri, kalatalousteknikko  | Helsinki |  |
| 7. | 20.5.2005  | Hannu Uusitalo | maanviljelijä, maanvilj. teknikko | Korpilahti |  |
| 8. | 1.12.2006  | Tarmo Jalava | toimitusjohtaja, kalatalousteknikko | Köyliö |  |
| 9. | 12.6.2008  | Johannes Pelkonen | ent. toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko | Turku |  |
| 10. | 12.6.2008  | Matti Tuhkanen | toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko | Seinäjoki |  |
| 11. | 5.12.2008  | Juhani Salminen | toimitusjohtaja | Uusikaupunki  |  |
| 12. | 26.11.2010  | Jouko Härkönen | maanviljelijä | Kajaani |  |
| 13. | 2.12.2011  | Anssi Päivärinta | yrittäjä, toimitusjohtaja | Taivassalo |  |
| 14. | 19.12.2014  | Ilkka Janhonen | entinen toiminnanjohtaja, kalatalousteknikko  | Jyväskylä |  |

|  | 1.12.2017  | Veijo Hukkanen | toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja | Sastamala |   |
Kalalautanen

Eteläitalialainen kalalautanen, n. 350–300 eaa. Walters Art Museum.
Kalalautanen on eräs antiikin aikainen lautasten tyyppi kreikkalaisessa keramiikassa. Kalalautasia käytettiin kalojen ja muiden merenelävien tarjoiluun, ja toisaalta lautaset oli myös koristeltu näiden kuvilla.
Kalalautaset kehittyivät muotoonsa attikalaisessa keramiikassa 400-luvun eaa. lopulla. Ne olivat erityisen suosittuja 300-luvulla eaa., jolloin suosio siirtyi myös Suur-Kreikan eteläitalialaiseen keramiikkaan. Siellä muotoa käytettiin vielä hellenistisellä kaudella.
Kalalautanen on malliltaan matala ja siinä on alaspäin kääntynyt huuli ja lyhyt jalka. Lautasen keskellä on pyöreä syvennys, jonka tarkoitus on ollut kerätä ylimääräinen öljy. Lautasten halkaisija on tyypillisesti noin 20–26 cm. Lautaset on yleensä koristeltu kaloilla ja muilla merenelävillä. Attikalaisissa lautasissa kalojen vatsa osoittaa yleensä lautasen reunaan päin ja eteläitalialaisissa lautasen keskustaa kohti.
Kalalautanen, n. 375–360 eaa.
Kalalautanen, n. 350–325 eaa.
Kalalautanen, n. 350–325 eaa.
Kalalautanen, n. 340–320 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kalalautaset Wikimedia Commonsissa
Euroopan hullu vuosi

Euroopan hullu vuosi on nimitys vuoden 1848 ajan tapahtumille Euroopassa. Tuon vuoden aikana monissa Euroopan maissa syttyi vallankumouksia ja väkivaltaisia kapinoita, joita innoittivat liberalismin, sosialismin ja nationalismin aatteet. Ranskassa, jota pidetään tapahtumien lähtömaana, kyseistä vuotta kutsutaan ”kansojen kevääksi” (Printemps des peuples), mutta yleensä puhutaan vallankumousvuodesta 1848.
Taustaa

Useat kansat olivat nousseet vastustamaan Napoleonin valloituksia. Heihin kuuluivat espanjalaiset, preussilaiset ja venäläiset. Wienin tanssivan kongressin jälkeisessä tilanteessa useissa maissa palattiin vanhoihin asemiin ja aiemmat hallitsijasuvut palasivat valtaistuimilleen. Ranskan ja Napoleonin valloittamilla alueilla palautettiin valtaan lähes kaikki entiset hallitsijat, ja muutamia uusia valtioita luotiin tasapainottamaan Euroopan poliittista karttaa. Myös Ranskaan palautettiin monarkia.
Taustaa > Liberalismin vyöry

Ranskan suuren vallankumouksen myötä oli syntynyt erityisesti liberaaleja aatteita sekä kansallisuusaate. Ranskassa kaadettiin vuonna 1830 jälleen kuninkaanvalta, jonka Wienin kongressi oli uudelleen luonut maahan. Näitä heinäkuun päiviä 27.–29. heinäkuuta 1830 kutsutaan kolmeksi kunniakkaaksi päiväksi. Vuonna 1830 saivat itsenäisyytensä Belgia ja Kreikka, ja myös puolalaiset taistelivat nousemalla tsaaria vastaan.
Taustaa > Kansallisuusaate

Saksan ja Italian yhdentymispyrkimykset liikahtivat askeleen eteenpäin. Toisaalta Itävallan keisarikunta natisi pahasti liitoksissaan, sillä sen alaisuuteen kuuluneilla unkarilaisilla oli voimakas kansallisuusaate ja pyrkimys itsenäisyyteen.
Tapahtumat

Ranskan tapahtumien taustalla olivat teollistumisen luomat ongelmat työläisten keskuudessa. Lisäksi perunaruttoepidemian aiheuttama nälkä oli saanut pariisilaiset vaikeuksiin. Koska kuljetusyhteydet olivat hyvin puutteelliset, hyvän sadon seuduilta ei saatu viljaa kuljetetuksi puutteesta kärsiville alueille.
Kumouksellinen vaihe alkoi Krakovasta, Roomasta, Frankfurtista ja Pariisista. Vuodesta 1842 jatkuneiden huonojen viljasatojen takia köyhyys lisääntyi ja leipä kallistui. Varsinkin kevät 1846 oli viljelylle huono. Kulutuksen vähentyessä tehtaat eivät voineet työllistää työläisiään. Puolassa tapahtui mielenosoituksia ja ruokaryöstöjä, jotka herättivät myötätuntoa Ranskassa. Vuoden 1847 sato oli Ranskassa vielä edellisiäkin huonompi.