stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akvaariokasvit
Suosittuja sukuja ja lajeja

Sukuja:
vesimiekat eli miekkalehdet, vitasarpiot (Echinodorus)
vesitähdikit (Hygrophila)
melalehdet (Cryptocoryne)
vallisneriat (Vallisneria)
viuhkalehdet (Cabomba)
keihäslehdet (Anubias)
ärviät (Myriophyllum)
kidusruohot eli vedensuosikit (Limnophila)
ammanniat eli konjakkikasvit (Ammania)
verkkolehdet (Aponogeton)
bakopat eli rasvalehdet (Bacopa)
kriinumit (Crinum)
keiholehdet (Sagittaria)
Lajeja:
jaavansaniainen (Microsorium pteropus)
vesisaniainen (Ceratopteris thalictroides)
pistia (Pistia stratiotes)
karvalehti (Ceratophyllum demersum)
pikkulimaska (Lemna minor)
argentiinanvesirutto (Egeria densa)
kanadanvesirutto (Elodea canadensis)
jaavansammal (Taxiphyllum barbieri)
Aiheesta muualla

Aqua-Web: Akvaariokasvien nimilista – Alkuperäisen listan on koonnut Liisa Sarakontu ja tällainen lista on aina keskeneräinen. Viitattu 03.11.2017.
Anna-Riikka Ruottinen harrastajan kokemuksia
Faunatar: Akvaario- ja terraariokasvit
Vaasanelainkeskus.fi: Akvaariokasvien valitseminen
Q-Cells

| Q-Cells AG |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Seong-woo Nam
Liikevaihto:  1 023 milj. € (2011)
Henkilöstö:  1 350 (2014)
Kotisivu:  www.q-cells.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Q-Cells
Q-Cells on 1999 perustettu alkujaan saksalainen energiayhtiö, jonka alkuperäinen kotipaikka oli Thalheim, Saksi-Anhalt, Saksa. Siellä on edelleen tuotekehitysosasto ja "innovaatiopääkonttori", mutta koko yrityksen pääkonttori on Soulissa, Etelä-Koreassa. Vuonna 2015 Q-Cells oli maailman kolmanneksi suurin aurinkokennojen valmistaja.
Vuonna 2012 korealainen konserni osti yhtiön, ja sen nimeksi tuli Hanwha Q-Cells.
Vuodesta 2014 toimitusjohtaja on Seong-woo Nam.
Tuotteet valmistetaan Kiinassa, Malesiassa ja Etelä-Koreassa.
Historia

Q-Cells listautui Frankfurtin pörssiin 5. lokakuuta 2005 (QCE). Yrityksen markkina-arvo oli 2006 lopussa 2 536 miljoonaa €.
Tuotannosta meni vientiin 53 prosenttia vuonna 2006 ja 37 prosenttia vuonna 2005. Q-Cellsin vientimaihin sisältyy Espanja, Ranska, Italia, Kreikka, Kypros, Turkki, Japani, Etelä-Korea, Kiina, USA, Meksiko ja Etelä-Afrikka. Aasian osuus viennistä oli noin puolet vuonna 2006.
Yritys sai 2006 Deloitten nopeakasvuisen yrityksen palkinnon. Q-Cells oli Deloitten mukaan Euroopan toiseksi nopein kasvuyritys.
Q-Cells teki vuonna 2007 esisopimuksen puolijohdepiitä halvemmasta metallurgisesta piistä vuoteen 2018. Se mahdollistaa yrityksen mukaan 1000 MW tuotannon 2010. Vuoden 2006 lopussa yrityksen tuotantokapasiteetti oli 336 MWp.
| Q-Cells AG> Vuosi | Q-Cells AG> Liikevaihto M € | Q-Cells AG> Ylijäämä M € | Q-Cells AG> Tuotanto MWp | Q-Cells AG> Kapasiteetti  MW | Q-Cells AG> Työntekijöitä | Q-Cells AG>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | 859 | 148 | 389 | 516 | 1 707 |  |
| 2006 | 539 | 97 | 253 | 336 | 964 |  |
| 2005 | 299 | 40 | 166 | 234 | 767 |  |
| 2004 | 129 | 12 | 76 | 136 | 484 |  |
| 2003 | 49 | 3 | 28 | 50 | 207 |  |
| 2002 | 17 | 0,2 | 9 | 17 | 82 |  |
Aiheesta muualla

Kotisivu
Pyhän Hubertin ritarikunta

Ritarikunnan ketju
Pyhän Hubertin ritarikunta (saks. Sankt Hubertus Königlicher Orden) on baijerilainen ritarikunta. Se perustettiin joko 1444 tai vuotta myöhemmin herttua Gerhard VII:n käskystä. Alkujaan ritarikunnan jäsenten määräksi oli rajattu vain 60 ja siihen saatettiin nimetä myös naisia. Sittemmin sitä alettiin jakaa kaikille hallitsijalle uskollisuutta osoittaneille henkilöille.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
ritari
Ahvenlampi (Muurame)

| Ahvenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Muurame
Koordinaatit:  62°09′24″N, 25°44′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.231.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,9 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  0,937 km  
Pinta-ala:  5,212 ha  
Tilavuus:  0,0001134 km³ 
Keskisyvyys:  2,18 m  
Suurin syvyys:  5,3 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenlampi 
Ahvenlampi  on Keski-Suomessa Muuramessa Kinkomaan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 113 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 5,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,9 metriä mpy.
Aira Hellaakoski

Aira Katri Hellaakoski, sukunimi aik. Helaakoski (6. helmikuuta 1898 Oulu – 1. elokuuta 1991 Tampere) oli suomalainen kuvataiteilija.
Aira Hellaakosken vanhemmat olivat filosofian tohtori, lyseon lehtori Antti Rietrikki Helaakoski (1858–1945) ja Anna Maria Lindman (1859–1943). Hänen veljensä oli runoilija Aaro Hellaakoski.
Hellaakoski opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1919–1922 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1920–1921 sekä 1925–1926. Hellaakoski osallistui Suomen Taiteilijan näyttelyihin vuosien 1920 ja 1979 välillä sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn 1953. Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Amsterdamissa 1931, Tukholmassa 1949, Norrköpingissä 1950 ja 1955, Odensessa 1955, Trondheimissa 1955, Kiovassa 1961 sekä Essenissä 1978. Hellaakoski toimi myös kuvataiteiden ja kudonnan opettajana. Hän oli erityisen tunnettu kukka-aiheisista tauluistaan. Hellaakoskella oli ateljee Tampereen Taiteilijaseuran ja Tampereen kaupungin omistamassa vuonna 1961 valmistuneessa ateljeetalossa Hälläpyöränkadulla Kalevassa.
Teoksia

Lapsia rannalla, Nekalan lastentarha, Tampere
Nokia-fresko, Nokian sairaala, Nokia
Sireenejä ja unikoita, Viialan vanhainkoti, Viiala
Pronssinen muistoreliefi, Kalevankankaan hautausmaa, Tampere
Palkinnot

Tampereen kaupungin kulttuuripalkinto 1978
Tampere-mitali 1988
Kirjallisuutta

Leena Karttunen : Aira Hellaakoski : henkilöhistoria ja tuotannon pääpiirteitä : taidehistorian proseminaariesitelmä Helsingin yliopistossa 20.11.1980. Helsinki 1980
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Aira Hellaakoski
Punainen orava

| Punainen orava> La ardilla roja |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Julio Médem
Käsikirjoittaja:  Julio Médem
Tuottaja:   Fernando de Garcillán  Enrique López Lavigne 
Säveltäjä:  Alberto Iglesias
Kuvaaja:  Gonzalo Fernández Berridi
Leikkaaja:  María Elena Sainz de Rozas
Lavastaja:  Alvaro Machimbarrena
Pääosat:   Emma Suárez  Nancho Novo 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:  Sogetel
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punainen orava (esp. La ardilla roja) on espanjalainen Julio Médemin ohjaama elokuva vuodelta 1993. Punainen orava on absurdi draamaelokuva ja kertoo nuoresta miehestä, joka kaappaa muistinsa menettäneen naisen omaksi tyttöystäväkseen.
Juoni

Jota (Nancho Novo) on epäonnistunut muusikko, jonka tyttöystävä on jättänyt. Hän on juuri aikeissa tehdä itsemurhan hyppäämällä alas sillalta, kun moottoripyörää ajava tyttö törmää siltaan ja lentää veteen. Jota rientää pelastamaan tyttöä (Emma Suárez) ja huomaa tämän menettäneen muistinsa ja unohtaneen jopa nimensä. Jota väittää ambulanssimiehistölle olevansa tytön poikaystävä, ja kertoo myöhemmin saman myös tytölle. Mies alkaa keksiä nyt Lisaksi kutsumalleen tytölle pala palalta kokonaista henkilöllisyyttä ja menneisyyttä. Kun sairaalan psykiatri alkaa epäillä jotakin, Jota salakuljettaa Lisan ulos sairaalasta leirintäalueelle nimeltä La ardilla roja, Punainen orava, ja väittää tytölle heidän jo pitkään suunnitelleen tätä retkeä. Leirialueella oleskeleva perhe alkaa nyt epäillä kuviota, ja paljastuu että Lisa – oikealta nimeltään Sofia – ei välttämättä olekaan menettänyt muistiaan vaan pitää asioita salassa. Hänen todellinen poikaystävänsä, mieleltään järkkynyt Félix etsii häntä epätoivoisesti.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Red Squirrel
Käännös suomeksi
Purple

| Purple Stone Temple Pilots |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993 – 1994
 Julkaistu: 7. kesäkuuta 1994
 Tuottaja(t): Brendan O'Brien
 Tyylilaji: Alternative rock, hard rock, grunge
 Kesto: 46.57
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Stone Temple Pilotsin muut julkaisut
| Core 1992 | Purple 1994 | Tiny Music... Songs from the Vatican Gift Shop 1996 |
Purple on grunge-yhtye Stone Temple Pilotsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 1994. Se sisältää yhtyeen suurimpia hittikappaleita, kuten "Vasoline", "Interstate Love Song" ja "Big Empty". Albumi oli suuri menestys debytoiden sijalla #1 The Billboard 200 listalla ja myi Yhdysvalloissa kuusinkertaista platinaa.
Vuonna 2006 albumi sijoitettiin sijalle 73 Guitar World-lehden listalla "the greatest 100 guitar albums of all time" (100 kaikkien aikojen parasta kitara-albumia).
Kappalelista

Meat Plow – 3.37 (säv. Robert DeLeo, Dean DeLeo, Scott Weiland)
Vasoline – 2.56 (säv. R. DeLeo, D. DeLeo, Weiland, Eric Kretz)
Lounge Fly – 5.18 (säv. R. DeLeo, Weiland)
Interstate Love Song – 3.14 (säv. R. DeLeo, Weiland)
Still Remains – 3.33 (säv. R. DeLeo, D. DeLeo, Weiland)
Pretty Penny – 3.42 (säv. D. DeLeo, Weiland)
Silver Gun Superman – 5.16 (säv. R. DeLeo, D. DeLeo, Weiland)
Big Empty – 4.54 (säv. D. DeLeo, Weiland)
Unglued – 2.35 (säv. R. DeLeo, Weiland)
Army Ants – 3.46 (säv. D. DeLeo, Weiland)
Kitchen Ware & Candy Bars – 8.07 ( säv. R. DeLeo, Weiland )
Sisältää piilotetun kappaleen "My Second Album"
Kokoonpano

Stone Temple Pilots – design
Dean DeLeo – akustinen kitara, lyömäsoittimet, rummut, sähkökitara
Robert DeLeo – basso, kitara, lyömäsoittimet
Nick DiDia – tekniikka
Clay Harper – tekniikan avustaja
Eric Kretz – lyömäsoittimet, rummut
Paul Leary – loppukitarasoolo kappaleessa "Lounge Fly"
Brendan O'Brien – tuottaja, tekniikka, miksaus, mellotron kappaleessa "Army Ants"
Scott Weiland – laulu, lyömäsoittimet, kitara
Dale Sizer – kuvat
Caram Costanzo – tekniikan avustaja
John Heiden – design
Listasijoitukset > Albumi

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1994 | The Billboard 200 | 1 |
| 1994 | UK Albums Chart | 10 |
Listasijoitukset > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | "Big Empty" | Mainstream Rock Tracks | 3 |
| 1994 | "Big Empty" | Modern Rock Tracks | 7 |
| 1994 | "Big Empty" | Top 40 Mainstream | 40 |
| 1994 | "Interstate Love Song" | Mainstream Rock Tracks | 1 |
| 1994 | "Interstate Love Song" | Modern Rock Tracks | 2 |
| 1994 | "Interstate Love Song" | Top 40 Mainstream | 22 |
| 1994 | "Vasoline" | Mainstream Rock Tracks | 1 |
| 1994 | "Vasoline" | Modern Rock Tracks | 2 |
| 1994 | "Unglued" | Mainstream Rock Tracks | 8 |
| 1994 | "Unglued" | Modern Rock Tracks | 16 |
| 1995 | "Pretty Penny" | Mainstream Rock Tracks | 12 |
Puutarhahistoria

Puutarhahistoria on puutarhanhoidon ja puutarhakasvien historiaa. Sekä hyötypuutarhan että koristepuutarhan kasveja on viljelty ammoisista ajoista lähtien. Varhaisimmat merkit koristekasvien viljelystä ovat peräisin egyptiläisistä hautamaalauksista 1500-luvulla eaa.
Antiikin ajan Babylonin riippuvat puutarhat olivat aikoinaan yksi maailman seitsemästä ihmeestä. Kun Rooman valtakunta hajosi, sen itäisessä osassa Bysantissa ja islamilaisessa puutarhataiteessa oli tapana tehdä siitä mahdollisimman loistokasta. Kyseisellä ajalla alkunsa saaneet kukkapuutarhat olivat inspiraation lähteinä kukka-aiheisille persialaisille matoille.
Ristiretkiaikana kukkapuutarhat levisivät Eurooppaan, missä niitä oli aluksi linnojen yhteydessä. Renessanssin aikakaudella rakennukset ja puutarha muotoiltiin siten, että ne muodostivat geometrisen kokonaisuuden. Renessanssiajan jälkeisenä barokin aikakaudella puutarhan geometrinen muotoilu oli äärimmillään.
1700-luvun Englannissa tuli suosioon luonnonpuutarha, joka oli muotopuutarhaa vapaamuotoisempi. Myöhemmin Englannissa sai alkunsa puutarhatyyli, jossa pyrittiin noudattamaan vanhoja maalaisperinteitä.
Perennoja alkoi olla kaupunkien istutuksissa 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa.
Kaukoidän varhainen puutarhanhoito

Muinaisessa Japanissa samuraiden ja zen-munkkien täytyi perinteisesti rakentaa koristeellisia puutarhoja ja harrastaa kukka-asettelua, ikebanaa. Myös Kiinassa oli jo varhaisina aikoina maalaustaiteeseen vaikuttavaa puutarhataidetta.
Puutarhakaupan kehitys > Turkki ja Lähi-itä

Puutarhakasvien kaupan osalta merkittävä käänne tapahtui 1560-luvulla, jolloin niitä alettiin tuoda Eurooppaan paljolti Turkista. Tätä ennen Euroopan puutarhojen kasvit olivat enimmäkseen peräisin joko Euroopan tai Välimeren alueelta. Tuohon aikaan Turkissa oli Osmanien valtakunta, joka ulottui laajalle Itä-Eurooppaan ja Itävaltaan saakka. Siihen, että puutarhakasveja alettiin tuoda merkittävässä määrin Turkista, vaikutti suuresti saksalais-roomalaisen valtakunnan lähettiläs Chiselin de Busbecq. Suosituin Turkista tuoduista kasveista oli tulppaani. Hollannin talous oli 1600-luvulla paljolti riippuvainen tulppaanikaupasta, ja näin ollen tulppaanikaupan romahtamisella vuonna 1637 oli vakavat seuraukset Hollannin talouteen. 1500–1700-luvuilla eurooppalaiset tekivät useita tutkimusmatkoja Lähi-itään tutkien siellä kasvavia kasveja. Tämän myötä puutarhakasveja alettiin tuoda myös Lähi-idästä.
Puutarhakaupan kehitys > Etelä-Afrikka

1600-luvun alussa kukkakasveja alettiin tuoda Etelä-Afrikan Hyväntoivonniemeltä. Tuohon aikaan Hollannin Itä-Intian kauppakomppania muodosti siirtokunnan Etelä-Afrikkaan. Suosituimpia eteläafrikkalaisia kasveja olivat mehikasvit niiden eksoottisuuden ansiosta. Myös muut eksoottiset kasvit olivat suosittuja. 1700-luvulla pelargoniat olivat suuressa suosiossa.
Puutarhakaupan kehitys > Läntinen pallonpuolisko

Läntiseltä pallonpuoliskolta kukkakasveja alettiin tuoda merkittävässä määrin Eurooppaan 1620-luvulla. Vähän myöhemmin sieltä alettiin tuoda myös pensaita ja puita. 1800-luvulla kasveja alettiin tuoda Eurooppaan Meksikosta. Myös Läntisen pallonpuoliskon varhaisimmin suosion saavuttaneita kasveja olivat mehikasvit.
Anglo-Amerikan alueelta peräisin olevien kasvien tuonti Eurooppaan edistyi Latinalaista Amerikkaa hitaammin johtuen imperialismin hitaammasta etenemisestä. Pohjoisamerikkalaisten kasvien menekki lisääntyi vasta 1600-luvun lopulla Espanjan talouden heikennyttyä ja Pohjois-Amerikan alueen kaupan yleisen vilkastumisen myötä.
Puutarhakaupan kehitys > Aasia ja Australia

Keski-ajalla puutarhakasvien kauppareittinä toimi silkkitie.
1800-luvulla kukkakasveja ryhdyttiin tuomaan merkittävässä määrin Intiasta, Kiinasta ja jonkin verran myös Australiasta. Tämän vuosisadan lopulla niitä alettiin tuomaan merkittävässä määrin myös Japanista.
Puutarhanhoidon kehitys Suomessa

Suomessa hyötypuutarhaviljely alkoi myöhemmin kuin monilla eteläisemmillä alueilla johtuen kylmistä ja karuista oloista. Näistä oloista johtuen Suomessa on varhaisista ajoista lähtien jalostettu kylmyyttä ja karuja oloja kestävämpiä lajikkeita. Etelä- ja Länsi-Suomessa kasvien viljelystä on merkkejä 4 000 vuoden takaa, mutta Itä- ja Pohjois-Suomessa hyötyviljely yleistyi vasta kaskiviljelyn aikaan, 1800-luvulla.[lähde? ]
Valistuksen aikana hyötykasveja tekivät tunnetuiksi turkulaiset Pietari Kalm (Pehr Kalm) ja Pietari Adrian Gadd (Pehr Adrian Gadd) sekä pietarsaarelainen rovasti Gabriel Aspegren. Aspengerilla oli aikansa Suomen suurin hyötypuutarha. 1800-luvun ja 1900-luvun vaihteessa Viipurissa oli Regelin taimisto, joka toi suomalaisille tutuksi uusia marja- ja hedelmälajikkeita. Toinen uusien marjalajikkeiden tunnettavuutta parantanut paikka oli Billnäsin taimisto, joka toimi 1900-luvun alussa.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (West Itchenor)

| Pyhän Nikolaoksen kirkko The Parish Church of St Nicholas |
| --- | --- |

Sijainti:  West Itchenor, Yhdistynyt kuningaskunta
Koordinaatit:  50°47′59.64″N, 0°51′59.4″W
Kirkkokunta:  Englannin kirkko
Hiippakunta:  Chichester
Rakentamisvuosi:  n. 1175
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Nikolaoksen kirkko (engl. The Parish Church of St Nicholas) on keskiaikainen kirkkorakennus West Itchenorin kylässä, West Sussexissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se on Grade I -luokan suojelukohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Nikolaoksen kirkko (West Itchenor) Wikimedia Commonsissa
Akvaariorakkaus

| Akvaariorakkaus |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Claes Olsson
Käsikirjoittaja:  Tove Idström
Perustuu:  Anna-Leena Härkösen romaaniin Akvaariorakkautta
Tuottaja:  Claes Olsson
Säveltäjä:  Yari
Kuvaaja:  Pertti Mutanen
Leikkaaja:  Anssi Blomstedt   Claes Olsson
Lavastaja:  Minna Santakari
Pääosat:  Tiina Lymi Nicke Lignell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kinotuotanto Oy
Ensi-ilta:  15. tammikuuta 1993
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Akvaariorakkaus on vuonna 1993 valmistunut Claes Olssonin ohjaama suomalainen elokuva. Se perustuu Anna-Leena Härkösen romaaniin Akvaariorakkautta.
Juoni

Elokuva kertoo tarjoilijasta Saarasta, joka on seksuaalisuudestaan tietoinen ja sillä miehiä härnäävä. Saara tapaa toimittajan nimeltään Joni, jonka luokse hän muuttaa asumaan.
Näyttelijät

Tiina Lymi
Nicke Lignell
Minna Pirilä
Satu Silvo
Sanna Saarijärvi
Antti Virmavirta
Maria Sid
Palkinnot ja tunnustukset

Elokuva on saanut seuraavat Jussit:
naispääosa: Tiina Lymi
musiikki: Yari
lavastus: Minna Santakari
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Sýros)

| Pyhän Nikolaoksen kirkko Ναός Αγίου Νικολάου Σύρου |
| --- | --- |
 Pyhän Nikolaoksen kirkko.
Sijainti:  Ermoúpoli, Sýros-Ermoúpoli, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°26′48″N, 24°56′42″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Sýroksen, Tínoksen, Ándroksen, Kéan ja Míloksen hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1870
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Nikolaoksen kirkko (kreik. Ναός Αγίου Νικολάου Σύρου, Naós Agíou Nikoláou Sýrou) on ortodoksinen kirkko Ermoúpolin kaupungissa  Sýroksen saarella Kreikassa.
Kirkko sisältä.
Kirkon suunnittelu alkoi vuonna 1841. Suunnitteluun ottivat osaa monet arkkitehdit. Pääarkkitehtina toimi G. Metaxás. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1849 ja kirkko otettiin käyttöön vuonna 1870. Kirkko on omistettu Ermoúpolin suojeluspyhälle, Pyhälle Nikolaokselle.
Kirkko sijaitsee Ermoúpolin keskustan koillispuolella. Kirkkorakennus on ristinmuotoinen basilika, jossa on kaksi kellotornia ja kupoli. Sisältä kirkko jakaantuu kolmeen laivaan. Kirkkoa koristavat marmoriset korinttilaistyyliset pylväät. Myös ikonostaasi on marmorinen. Rakentamisessa ja koristelussa on käytetty muun muassa Pentéli-vuoren marmoria sekä italialaista marmoria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Nikolaoksen kirkko Wikimedia Commonsissa
Aistė Smilgevičiūtė

| Aistė Smilgevičiūtė |
| --- | --- |
 Aistė Smilgevičiūtė esiintymässä vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1977 (ikä 46)
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Laulukielet:  Liettua
Tyylilajit:  folkmusiikki, jazz, pop rock, muu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aistė Smilgevičiūtė (s. 29. lokakuuta 1977 Plungė, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen laulaja. Hän soittaa folkmusiikkiia, jazzia, pop rockia ja muita musiikin lajeja. Hän on ollut Skylė-yhtyeen jäsen vuodesta 1996. Hän on suorittanut filosofian tutkinnonselvennä Vilnan yliopistossa. Smilgevičiūtė edusti Liettuaa Eurovision laulukilpailussa 1999 kappaleella ”Strazdas”, joka sijoittui 13 pisteellä 20:nneksi.
Diskografia

Aistė po vandeniu (1996)
Sakmė apie laumę Martyną (1996)
Strazdas (1999)
Tavo žvaigždė (2000)
Babilonas (2000)
Užupio himnas (2001)
Nepamirštoms žvaigždėms (2003)
Povandeninės kronikos (2007)
Aiheesta muualla

Skylėn kotisivut
Alaeddin pašša (visiiri)

Alaeddin pašša oli Osmanien valtakunnan ensimmäinen suurvisiiri. Hänen isänsä oli nimeltään Hacı Kemalettin, joten häntä kutsuttiin yleensä nimellä Hacı Kemalettin oğlu Alaeddin Paşa tai Alaeddin bin Hacı Kemalletin, joka tarkoittaa "Hacı Kemalettinin poikaa". Hän oli kotoisin todennäköisesti Cenderen kaupungista, josta myös Osmanien valtakunnassa aikanaan maineikas Çandarlı-suku oli kotoisin.
Alaeddin pašša oli titteliltään fakih, islamilaisen lain asiantuntija. Hänet nimitettiin visiiriksi Osman I:n hallinnon viimeisten vuosien aikana, todennäköisesti vuonna 1320. Hän toimi virassa myös Orhan I:n hallinnon aikana. Hänen virkanimensä ei varsinaisesti ollut suurvisiiri, sillä Osmanien valtakunnan alkuvuosina vain yksi henkilö kerrallaan toimi visiirinä. Koska virka vastasi tehtäviltään myöhempää suurvisiirin virkaa, Alaeddinia pidetään ensimmäisenä Osmanien valtakunnan suurvisiirinä.
Hän perusti ensimmäisen vakinaisen armeijan sulttaanin vartiostoksi. Tästä armeijasta tuli pian janitsaarikaarti. Uuden armeijan sotilaat pitivät valkoisia lakkeja toisin kuin aiemmat turkmeni-sotilaat, joilla oli punaiset lakit. Alaeddinin palvelus visiirinä päättyi vuoteen 1333 mennessä.
Jotkut lähteet väittävät Alaeddin paššan olleen Orhan I:n veli ja Osman I:n poika, koska Orhanin veli ja Osmanin poika oli myös nimeltään Alaeddin pašša. Kuitenkin yleensä uskotaan kyseessä olleen eri henkilöiden.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Quds-joukot

| Quds-joukot سپاه قدس |
| --- | --- |
 Tunnus

Toiminnassa:  n. 1980–
Valtio:  Iran
Rooli:  erikoisjoukot
Osa joukkoa:  Pasdaran
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Esmail Ghaani
Tunnettuja komentajia:  Qassem Suleimani
Quds-joukot (pers. ‏سپاه قدس‎ sepāh-e quds) ovat Iranin vallankumouskaartin eli Pasdaranin yksikkö, joka on erikoistunut epätavanomaiseen sodankäyntiin ja sotilastiedusteluun. Quds-joukkojen johtajalla on suuri vaikutusvalta Iranin harjoittamaan ulkopolitiikkaan varsinkin Lähi-idässä.[lähde? ]
Käytännössä Iranin Quds-joukot tukevat ja kouluttavat Iranin liittolaisjoukkoja monissa maissa. Näistä tunnetumpia ovat Hizbollah ja Irakissa toimivat shiiamilitiat.[lähde? ] Arviot joukkojen vahvuudesta ovat liikkuneet 3 000 ja 50 000 sotilaan välillä.
Quds-joukot perustettiin vuonna 1980 alkaneen Irakin–Iranin sodan alussa. Niiden ensimmäinen tehtävä oli etsiä Irakin sisältä liittolaisia Saddam Husseinia vastaan. Joukkoja johti vuosina 1980–1998 kenraali Ahmad Vahidi ja vuodesta 1998 kuolemaansa vuoden 2020 aluessa Qassem Suleimani. Yhdysvallat surmasi Suleimanin ilmaiskussa tammikuussa 2020. Yhdysvallat on julistanut Qudsin terroristijärjestöksi ja koko vallankumouskaartinkin äskettäin. Tämän vuoksi Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ei katsonut tarvitsevansa kongressin lupaa Suleimanin eliminoimiseen. Suleimanin seuraajaksi nousi Esmail Ghaani.
Kanada, Saudi-Arabia, Bahrain ja Yhdysvallat on luokitelleet Quds-joukot terroristijärjestöksi.