stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen huonoin laulaja (albumi)

| Suomen huonoin laulaja  |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 3. lokakuuta 2007
 Tyylilaji: dance, pop, huumorimusiikki
 Kesto: 41.25
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland Oy
Suomen huonoin laulaja on vuonna 2007 julkaistu kokoelmalevy. Albumille on koottu laulamaan laulajia, jotka osallistuivat vuonna 2007 järjestettyyn Suomen huonoin laulaja -laulukilpailuun.
Levy sisältää myös Olli ”Cola-Olli” Hokkasen oman kappaleen ”Liian hapokasta”.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD Ville – Barbie Girl – 3.14  Marco – Coco Jamboo – 3.41  Sami Hokkanen – Maalaispoika oon – 2.32  Harri – Kylie – 4.08  Ville – Super Hero – 3.24  Marco – Angels Crying – 3.51  Harri – Odota – 4.30  Ville – Me halutaan olla neekereitä – 3.31  Harri – Kaunis Peto – 3.05  Sami Hokkanen – R-A-K-A-S – 2.47  Wanha Kansa – Mitähän se sulle sannoi (Bonuskappale) – 1.29  Wanha Kansa – Vallesmanni (Bonuskappale) – 1.05  ”Cola” Olli Hokkanen – Liian hapokasta (Bonuskappale) – 3.11 :  DVD Suomen huonoin laulaja-kisan esikarsinnat  Suomen huonoin laulaja-kisan semifinaali  Suomen huonoin laulaja-kisan finaali  Suomen huonoin laulaja-kisan TOP3-voittajat  Cola-Ollin haastattelu  Sami Hokkasen kuvaussessio  Sami@Stara Podcast
Arvostelut

Stara.fi:
Aiheesta muualla

CD:n virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen huonoin laulaja (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Syrakusalaisten aarrekammio

| Syrakusalaisten aarrekammio> Θησαυρὸς τῶν Συρακοσίων (Aarrekammio II) |
| --- | --- |
 Syrakusalaisten aarrekammion rauniot, vasemmalla osittain kunnostettu Sikyonilaisten aarrekammio ja oikealla Epidamnoslaisten aarrekammion jäänteitä.
Sijainti:  Olympian arkeologinen alue, Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  37°38′21″N, 21°37′50″E
Rakennustyyppi:  aarrekammio
Valmistumisvuosi:  m. 480 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Syrakusalaisten aarrekammio (m.kreik. Θησαυρὸς τῶν Συρακοσίων, Thēsauros tōn Syrakosiōn), tutkimuksessa myös Aarrekammio II, oli antiikin aikainen aarrekammio Olympiassa Kreikassa. Se on saanut nimensä siitä, että sen arvellaan olleen Sisilian Syrakusan kaupungin rakennuttama, mutta tunnistus ei ole täysin varma. Aarrekammion rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Olympian viiden läntisimmän aarrekammion rauniot ylärinteen puolelta nähtynä. Syrakusalaisten aarrekammio on näistä neljäs vasemmalta.
Syrakusalaisten aarrekammio rakennettiin arkaaisen ja klassisen kauden taitteessa noin vuonna 480 eaa. Se oli yksi Olympian lukuisista aarrekammioista, jotka oli rakennettu riviin pyhäkköalueen pohjoislaidalle Kronios-vuoren etelärinteeseen, Nymfaionin ja Stadionin välille. Syrakusalaisten arrekammio oli näistä toinen lännestä päin laskettuna. Sen länsipuolella sijaitsi Sikyonilaisten aarrekammio ja itäpuolella Epidamnoslaisten aarrekammio (vaikkakin aiemmin itäpuolelle on joskus sijoitettu niin kutsuttu Tuntematon aarrekammio).
Aarrekammio oli pienen anta-temppelin näköinen rakennus, jonka pronaoksessa anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä (distylos in antis), ja joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen cellan leveys oli 6,3 metriä ja pituus 11,45 metriä. Julkisivu oli etelään päin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syrakusalaisten aarrekammio Wikimedia Commonsissa
Syrakusan maakunta

Sisilian maakunnat ja metropolikaupungit.
Syrakusan maakunta (ital. Provincia di Siracusa, sisiliaksi Pruvincia di Sarausa) on Sisilian saarella sijaitseva Italian maakunta. Se rajoittuu idässä ja etelässä Joonianmereen, pohjoisessa ja luoteessa Catanian metropolikaupunkiin sekä lännessä Ragusan maakuntaan.
Syrakusan maakunnan pinta-ala on 2 124 km2 ja asukasluku runsaat 400 000. Maakunta muodostuu 21 kunnasta, pääkaupunki on Syrakusa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syrakusan maakunta Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (italiaksi)
Syrakusan maakunta
Augusta | Avola | Buccheri | Buscemi | Canicattini Bagni | Carlentini | Cassaro | Ferla | Floridia | Francofonte | Lentini | Melilli | Noto | Pachino | Palazzolo Acreide | Portopalo di Capo Passero | Priolo Gargallo | Rosolini | Syrakusa | Solarino | Sortino
Sleeping with Ghosts

| Sleeping with Ghosts Placebo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 24. maaliskuuta 2003
 Tuottaja(t): Jim Abbiss
 Tyylilaji: indie rock, alternative rock
 Kesto: 46.32
 Levy-yhtiö: Astralwerks, Emd Records
Placebon muut julkaisut
| Black Market Music 2000 | Sleeping with Ghosts 2003 | Once More with Feeling 2004 |
Singlet albumilta Sleeping with Ghosts
 ”The Bitter End” Julkaistu: 10. maaliskuuta 2003  ”This Picture” Julkaistu: 16. kesäkuuta 2003  ”Special Needs” Julkaistu: 15. syyskuuta 2003  ”English Summer Rain” Julkaistu: 24. helmikuuta 2004
Sleeping With Ghosts Placebon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2003. Se nousi Britannian albumilistan kärkikymmenikköön ja myi maailmanlaajuisesti yli 1,4 miljoonaa kappaletta.[lähde? ]
Kappaleet

Bulletproof Cupid – 2.22
English Summer Rain – 4.01
This Picture – 3.34
Sleeping with Ghosts – 4.38
The Bitter End – 3.10
Something Rotten – 5.28
Plasticine – 3.26
Special Needs – 5.15
I'll Be Yours – 3.32
Second Sight – 2.49
Protect Me from What I Want – 3.15
Centrefolds – 5.02
Protège-Moi – 3.13 (Erikoispainoksen bonuskappale)
Kappaleet > Japanin julkaisun bonuskappaleet

Evalia
Drink You Pretty
Kappaleet > Erikoisversion bonuslevyn kappaleet (Covereita)

Running Up That Hill (Kate Bush)
Where Is My Mind? (Pixies)
Bigmouth Strikes Again (The Smiths)
Johnny and Mary (Robert Palmer)
20th Century Boy (T.Rex)
The Ballad Of Melody Nelson (Serge Gainsbourg)
Holocaust (Alex Chilton)
I Feel You (Depeche Mode)
Daddy Cool (Boney M)
Jackie (Sinéad O’Connor)
Arvostelut

Metacritic: 64/100
AllMusic:
Listasijoitukset

#1 - Ranska (710 600 kopiota myyty (3x platinaa))
#2 - Saksa
#3 - Sveitsi
#6 - Itävalta
#6 - Italia
#7 - Portugali
#11 - Britannia
#11 - Australia
#14 - Ruotsi
#14 - Suomi
#28 - Tanska
Suomi kuvina

| Suomi kuvina |
| --- | --- |
 Vuoden 1943 painoksen kansikuva. Samaa kuva-aihetta käytettiin teoksen muissakin painoksissa.
Kirjailija:  toim. Felix Jonasson, Maija Suova
Kieli:  suomi, ruotsi, saksa, englanti, ranska, italia
Genre:  valokuvakirja
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1929
Sivumäärä:  284
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomi kuvina on WSOY:n kustantama suurikokoinen valokuvakirja, joka ilmestyi vuosina 1930–1951 monina erikielisinä ja eri sisältöisinä painoksina. Teoksen toimittajana oli aluksi Felix Jonasson ja myöhemmin Maija Suova. Teos pyrkii esittelemään Suomen tunnetuimmat turistikohteet, mutta myös suomalaisten arkielämää. Se ei kuitenkaan sisällä reitti- tai majoitusohjeita, joten sitä ei tarkoitettu matkaoppaaksi.
Erilaisia painoksia

Felix Jonassonin toimittama vuoden 1929 ensipainos on suomen- ja ruotsinkielinen. Toinen painos (1930) on viisikielinen (suomi–ruotsi–saksa–englanti–ranska). Kuvatekstit ovat lyhyitä, mutta loppulukuna on V. A. Koskenniemen viisisivuinen kuvaus Suomen luonnosta. Teoksen noin 250 valokuvaa on  sijoitettu kukin omalle sivulleen. Valokuvat ovat 27 kuvaajalta. Teos on jäsennelty maantieteellisesti Etelä-Suomesta alkaen. Vuoden 1934 painos sisältää myös italiankielisen tekstin (Finlandia Pintoresca).
Seuraavissa painoksissa siirryttiin kaksikielisiin teksteihin. Suomen ja ruotsin kielellä teosta julkaistiin nimellä Suomi kuvina / Finland i ord och bild (1944, 1949),  suomi–saksa-teos oli Suomi kuvina / Finnland in Bild und Wort / Das ist Suomi (1943), suomi–englanti-teos Suomi kuvina / Finland in pictures (1946, 1947). Näiden painosten toimittajana oli Maija Suova. Kuvitusta elävöitettiin muun muassa lisäämällä otoksia henkilöistä ja tilanteista sekä sijoittamalla kuvat sivuille vapaammin.
Saksaan suunnattu vuoden 1943 painos heijastaa jatkosodan aikaista ilmapiiriä. Niinpä kuvateksteissä korostetaan saksalais-suomalaista yhteistyötä. Tuodaan myös esille Suomen hyvää suoritusta talvisodassa. Teoksen rakenne ei ole maantieteellinen, vaan teemoina ovat järviluonto, keskiyön aurinko, kaupungit, hävitetty Karjala, elinkeinot, urheilu ja suomalainen sotilas. Koskenniemen luontokuvauksen tilalle on alkuluvuksi sijoitettu hänen Maamme-laulua mukaileva runonsa Isänmaan kasvot. Suuri osa 1940-luvun painosten kuvista on Aarne Pietisen otoksia, mutta mukana on myös Heikki Ahon, Björn Soldanin, Matti Poutvaaran, István Ráczin ja muidenkin kuvaajien otoksia.
Suomen polkupyöräpataljoona 2

| II polkupyöräpataljoona Polkupyöräpataljoona 2 |
| --- | --- |
Toiminnassa:  20. huhtikuuta 1921 – 16. toukokuuta 1936
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Koko:  pataljoona
Tukikohta:  Raivola 1921–1928 Valkjärvi 1928–1936
Marssi:  Richard Faltinin Vanha häämarssi
Vuosipäivät:  Joutselän taistelun päivä 11. maaliskuuta
Polkupyöräpataljoona 2 oli Suomen armeijan joukko-osasto, joka perustettiin 20. huhtikuuta 1921 Käkisalmen läänin rykmentin II pataljoonasta rykmentin lakkauttamisen yhteydessä. Pataljoonan nimenä oli aluksi II polkupyöräpataljoona, mutta jo 18. elokuuta 1921 vahvistettiin Sotaministeriön käskyllä pataljoonan nimeksi Polkupyöräpataljoona 2.
Perustaminen

II polkupyöräpataljoona perustettiin 20. huhtikuuta 1921 nimenmuutoksella Käkisalmen läänin rykmentin II pataljoonasta. Pataljoonaan kuului esikunta ja kolme kiväärikomppaniaa, joista ensimmäiset kaksi oli sijoitettu Jalkalan garnisonialueelle ja 3. komppania oli majoitettu Lintulan luostariin. Pataljoonan majoitustilat olivat kehnot ja esimerkiksi 3. komppanian joulujuhla vietettiin ullakolla, jonne pääsi ainoastaan tikapuita pitkin.
Raivolassa

Kesäkuussa 1921 pataljoona siirtyi Raivolaan. Sotaministeriö antoi 18. elokuuta käskyn joukko-osaston nimenvaihdosta polkupyöräpataljoona 2:ksi. Pataljoona vastaanotti kesän aikana koulutuskäyttöön sata polkupyörää. Pataljoonaan perustettiin maaliskuussa 1923 4. komppania ja kesällä pataljoona vastaanotti lippunsa. Vuoden 1924 alussa pataljoonaan perustettiin korpraali- ja aliupseerikoulu ja se sai 675 polkupyörää eli koko vahvuudelleen. Samana vuonna pataljoonan kolmen linjan kiväärit vaihdettiin karabiineihin.
1. kesäkuuta 1927 siirrettiin Viipurista 4. erillinen konekiväärikomppania pataljoonan konekiväärikomppaniaksi. Siirtoa oli suunniteltu jo puolitoista vuotta aiemmin, mutta sitä ei oltu toteutettu majoitusvaikeuksien vuoksi. Vuonna 1928 pataljoonan kunniamarssiksi vahvistettiin professori Faltinin Vanha Häämarssi ja vuosipäiväksi Joutselän taistelun päivä 11. maaliskuuta.
Valkjärvellä

Pataljoona siirrettiin lokakuussa 1928 Valkjärvelle uusiin kasarmeihin. Pataljoonan viestiosasto, josta oli muodostettu viestikomppania, vastaanotti ensimmäiset alokkaansa kesäkuussa 1929. Pataljoonaan perustettiin kranaatinheittäjäosasto vuoden 1933 lopulla. Siihen kuului perustettaessa johtaja luutnantti Gunnar Väinö Svanström, kaksi aliupseeria ja kuusi varusmiestä. Osastosta muodostettiin 1937 tykkikomppania, jonka varustuksena oli vasta vastaanotetut kaksi panssarintorjuntatykkiä. Pataljoonan 4. komppania lakkautettiin 1. maaliskuuta 1934.
Lakkauttaminen

Polkupyöräpataljoona 2 nimettiin uudelleen Jääkäripataljoona 2:ksi 16. toukokuuta 1936.
Komentajat

jääkärikapteeni Väinö Armas Kallio 20. huhtikuuta 1921 – 21. toukokuuta 1921 (komentajan viransijainen)
jääkärieverstiluutnantti Aarne Silvio Heikinheimo 21. toukokuuta 1921 – 22. syyskuuta 1924 (Tasavallan Presidentin sotilaskäsky N:o 21/27. huhtikuuta 1921)
jääkärieverstiluutnantti Wiljo Einar Tuompo 22. syyskuuta 1924 – 26. elokuuta 1926
jääkärikapteeni Armas Arthur Kemppi 9. lokakuuta 1924 – 2. syyskuuta 1927 (komentajan viransijainen)
jääkärieverstiluutnantti Frans Uno Fagernäs 2. syyskuuta 1927 – 18. syyskuuta 1929
jääkärikapteeni Juho Komonen 18. syyskuuta 1929 – 8. tammikuuta 1930 (komentajan viransijainen)
everstiluutnantti Aksel Fredrik Airo 8. tammikuuta 1930 – 24. syyskuuta 1931
jääkärieverstiluutnantti Paavo Johannes Palkén (myöh. Paalu) 24. syyskuuta 1931 – 16. elokuuta 1933
jääkärieverstiluutnantti Einari Valter Veijo 16. elokuuta 1933 – 8. tammikuuta 1936
jääkärieverstiluutnantti Johannes ”Jussi” Sihvo 8. tammikuuta 1936 – (10. maaliskuuta 1938)
Sulo Haltsonen

Sulo Kaarlo Haltsonen (26. toukokuuta 1903 Pietari – 4. maaliskuuta 1973 Helsinki) oli inkerinsuomalainen kirjallisuuden ja kansanperinteen tutkija.
Haltsosen vanhemmat olivat opettaja Aatu Haltsonen ja Matilda Anna Sohvi Pokkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1923 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1937, lisensiaatiksi 1947 ja tohtoriksi 1948. Hän oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjastossa amanuenssina vuosina 1929–1951 ja kirjastonhoitajana 1941–1953, Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisen laitoksen kirjastonhoitajana 1946–1952, Helsingin yliopiston kirjaston slaavilaisen osaston esimiehenä vuodesta 1952 ja Helsingin yliopiston suomalaisen ja slaavilaisen oppihistorian dosenttina vuosina 1962–1972. Haltsonen toimi myös venäjän kielen opettajana eri oppilaitoksissa. Haltsonen sai professorin arvon vuonna 1970.
Haltsonen toimi myös Kirjallisuudentutkijain seuran sihteerinä, Kalevalaseuran sihteerinä ja varapuheenjohtajana sekä Viipurilaisen osakunnan kuraattorina.
Suomennoksia

Aleksandr Neverov : Taškent - leveän leivän kaupunki : kertomus Neuvosto-Venäjältä. Otava 1929
Aleksandr Avdejenko : Rakastan elämää. Tammi 1945
Nikolai Leskov : Lumottu vaeltaja ; venäjän kielestä suomentanut Sulo Haltsonen. WSOY 1945 (alkuteos Otšarovannyj strannik (1873))
Mihail Prišvin : Ketun leipä ; kuv. V. Jelkin WSOY 1945
Maria Kuncewiczowa : Muukalainen ; puolan kielestä suom. Sulo Haltsonen. WSOY 1950
Otto Luening

Otto Clarence Luening (15. kesäkuuta 1900 Milwaukee, Wisconsin – 2. syyskuuta 1996 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, kapellimestari ja huilisti. Hän tuli parhaiten tunnetuksi elektronisen musiikin edelläkävijänä.
Lueningin isä oli kapellimestari, pianisti ja opettaja, joka opiskeli Leipzigissa. Vuonna 1912 perhe muutti Müncheniin, jossa Luening opiskeli konservatoriossa ja debytoi 16-vuotiaana huilistina. Ensimmäisen maailmansodan aikana perhe siirtyi Zürichiin, jossa Luening soitti huilua Tonhalle-orkesterissa Richard Straussin ja Arthur Nikischin johdolla. Hän sai yksityistä opetusta Ferruccio Busonilta.
Vuonna 1920 Luening muutti Chicagoon, jossa hän johti American Grand Opera Companya, soitti huilua kamarikokoonpanoissa ja opetti musiikin teoriaa. Hän työskenteli myöhemmällä urallaan muun muassa Columbian yliopistossa vuodesta 1944, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1970.
Luening kantaesitti muun muassa Gian Carlo Menottin oopperan Meedio. Hänen omaan tuotantoonsa kuuluvat ooppera Evangeline (1948) ja varhainen nauhalle sävelletty teos Fantasy in Space. Hänen johdollaan opiskelivat niinkin erilaiset säveltäjät kuin Seymour Shifrin, John Corigliano, Charles Wuorinen, Mario Davidovsky ja John Kander. Luening oli vuonna 1940 perustamassa American Music Centeriä ja vuonna 1954 Composers Recordings Inc:iä. Hän sävelsi yhdeksänkymppiseksi saakka, ja hänen myöhäisiin teoksiinsa kuuluu vuonna 1995 kantaesitetty Divertimento viululle, klarinetille ja pianolle. Hän julkaisi omaelämäkerran The Odyssey of an American Composer (1980).
Otto Loukkalahti

Otto Jalmari Loukkalahti (s. 11. tammikuuta 1994) on suomalainen estejuoksija. Hän edustaa IF Raseborgia ja hänen valmentajinaan toimivat Marko Loukkalahti ja Tom Andtbacka.
Kalevan kisoista Loukkalahti on saavuttanut pronssia 3 000 metrin esteistä vuonna 2017. Ennätyksikseen hän on juossut 1 500 metrillä ajan 3.51,63, 3 000 metrillä 8.27,80, esteissä 9.12,42 ja 5 000 metrillä 15.14,88.
Otto Lyytikäinen

Otto Lyytikäinen (26. kesäkuuta 1877 Kuopio – 3. heinäkuuta 1952 Joensuu) oli suomalainen laamanni ja Lahden pormestari.
Lyytikäisen vanhemmat olivat perämies Matti Lyytikäinen ja Britta Christina Lackström. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1896 ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1901. Lyytikäinen sai varatuomarin arvon 1904.
Otto Lyytikäinen oli Lahden kauppalan rahatoimikamarin ja kauppalanhallituksen sihteerinä ja Hollolan säästöpankin kamreerina 1901–1904. Hän oli sitten helsinkiläisen asianajotoimisto Castrén & Snellmanin palveluksessa, kunnes hänet valittiin Lahden pormestariksi. Lahden pormestarina Lyytikäinen toimi 1907–1936 ja sen jälkeen hän oli kihlakunnantuomarina Liperissä 1936–1947. Lyytikäinen sai laamannin arvon 1947.
Lyytikäinen oli useita vuosia Lahden Hiihtoseuran puheenjohtajana ja hän vaikutti merkittävästi Salpausselän kisojen käynnistämiseen. Hän oli mukana perustamassa Suomen maistraattien ja raastuvanoikeuksien yhdistystä ja toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana.
Otto Lyytikäinen oli naimisissa vuodesta 1906 Hilja Loviisa Valkosen kanssa.
Otto Magnus Munck

Otto Magnus Munck (9. syyskuuta 1764 Leislahti, Rantasalmi – 9. heinäkuuta 1853 Karlsruhe) oli suomalaissyntyinen vapaaherra ja hovimies Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin hovissa.
Munck af Fulkila -sukuun kuuluneen Munckin vanhemmat olivat Savon rykmentin everstiluutnantti Anders Erik Munck ja Hedvig Juliana Wright. Hänen veljiään olivat kreivi Adolf Fredrik Munck ja maaherra Johan Henrik Munck. Hänen puolisonsa oli 1794–1840 Elisabet Maria Hebbe.
Munck aloitti sotilasuran lapsena Savon jalkaväkirykmentissä 1770. Hän siirtyi kuningas Kustaa III:n ratsastushovipojaksi 1775. Hänestä tuli sitten kornetti Ruotsin henkiratsuväkirykmentissä 1777 ja luutnantti 1781. Munck tuli ylioppilaaksi Göttingenissä 1779 ja korotettiin vapaaherraksi yhdessä kahden veljensä kanssa 1778. Kuninkaan luona kamarijunkkarina hän oli vuodesta 1784 ja henkivartiokorpraali 1784–1797. Hän oli samalla kavaljeeri kruununprinssi (sittemmin kuningas) Kustaa IV Aadolfin luona vuodesta 1789. Everstiluutnantiksi aatelislippueessa Munck ylennettiin 1793 ja armeijaneverstiksi 1805. Munck toimi kuninkaan hovimarsalkkana 1793–1798, Tukholman linnan linnanherrana 1794 alkaen, kuningattar Fredrika Dorotean hovimarsalkkana 1795–1798 ja hovitalouden päällikkönä 1804–1809. Vuoden 1809 Ruotsin vallankaappauksen jälkeen Munck vaimoineen seurasi syrjäytetyn Kustaa IV Aadolfin perhettä kuningattaren kotiseudulle Badeniin. Munck sai luvan siirtyä Venäjän hoviin 1811 hovimestariksi, mutta tuli 1814 maanpaossa olevan kuningatar Fredrikan luo Karlsruheen ja johti sitten tämän hovia.
Skyclad

| Skyclad |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1990–
Tyylilaji:  folk metal, thrash metal
Kotipaikka:  Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Steve Ramsey, kitara   Graeme English, basso   Georgina Biddle, viulu   Kevin Ridley, laulu, kitara   Arron Walton, rummut  
Levy-yhtiö:  Burning Airlines   Demolition Records   Massacre Records   Noise Records   Nuclear Blast   Scarlet Records, 2009-  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skyclad on brittiläinen thrash- ja folk metal -yhtye. Yhtyettä pidetään folk metalin uranuurtajana yhdessä Bathoryn kanssa.
Kokoonpano

Steve Ramsey – kitara vuodesta 1990
Graeme ”Bean” English – basso vuodesta 1990
Georgina Biddle – viulu vuodesta 1994
Kevin Ridley – laulu vuodesta 2001, kitara vuodesta 1998, tuottaja vuodesta 1990
Arron Walton – rummut vuodesta 2001
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Jay Graham (rummut) 1998–2001
Martin Walkyier (laulu) 1990–2000
Nick Acons (kitara, viulu) 1997
John Leonard (huilu, mandoliini) 1997
Mitch Oldham (rummut) 1997
Dave Moore (sessiokitara) 1996
Paul A.T. Kinson (rummut) 1996
Paul Smith (rummut) 1996
Dave Ray (kitara) 1995
Jed Dawkins (rummut) 1995
Keith Baxter (rummut) 1990–1995
Dave Pugh (kitara) 1991–1995
Fritha Jenkins (viulu) 1991–1993
Cath Howell (viulu) 1993–1994
Danny Porter (sessiokitara) 1991
Julkaisut > Studioalbumit

The Wayward Sons of Mother Earth (1991)
A Burnt Offering for the Bone Idol (1992)
Jonah’s Ark (1993)
Prince of the Poverty Line (1994)
The Silent Whales of Lunar Sea (1995)
Irrational Anthems (1996)
Oui Avant-Garde Á Chance (1996)
The Answer Machine? (1997)
Vintage Whine (1999)
Folkémon (2000)
A Semblance of Normality (2004)
In the... All Together (2009)
Forward into the Past (2017)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut
Skyclad Myspacessa (englanniksi)
Skyclad Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Sleeping Sun

| Sleeping Sun Nightwish |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2. elokuuta 1999
 Tyylilaji: sinfoninen metalli power metal
 Kesto: 19.55
 Levy-yhtiö: Drakkar
Nightwishin muut julkaisut
| Oceanborn 1998 | Sleeping Sun 1999 | Wishmaster 2000 |
Sleeping Sun on suomalaisen Nightwish-yhtyeen kappale ja singlejulkaisu vuodelta 1999. Single on julkaistu uudelleen vuonna 2005 erilaisena sovituksena. Kappale on myös albumin Oceanborn (1998) uudelleenjulkaistun version lisäkappale, joka on julkaistu useimmissa, mutta ei kaikissa albumin versioissa.
Vaikka kappaleiden perussävellys ja sanoitukset ovat samat, vuoden 2005 version lauluosuudet ja kaikki instrumentit kitaraa lukuun ottamatta on sovitettu ja äänitetty uudelleen.
Vuoden 1999 versio kohosi Suomen singlelistan toiselle sijalle vuonna 1999 ja vuoden 2005 versio sijoittui vuonna 2005 singlelistan ykköseksi.
Myös Anette Olzon on tehnyt kappaleesta oman version.[lähde? ]
Maria Lund on tehnyt kappaleesta suomenkielisen version nimeltä Uinuva aurinko. Suomenkielisen tekstin on tehnyt Jarkko Martikainen.
Sleeping Sun -kappaletta soitetaan Youtubessa usein HMHS Britannicin tai sen läheisten alusten merionnettomuuksia esittävissä videoissa.
Kappaleet > Vuoden 1999 EP (4 Ballads Of The Eclipse)

Vuonna 1999 julkaistun maxi-single -version kappaleet:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Sleeping Sun” | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Walking in the Air” | 5.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Swanheart"” | 4.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Angels Fall First” | 5.34 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Vuoden 2005 single

| ”Sleeping Sun” Nightwish |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 2005
 Tyylilaji: sinfoninen metalli power metal
 Levy-yhtiö: Drakkar Records Spinefarm Records 2005
Nightwishin muut singlet
| ”Walking in the Air” 1999 | ”Sleeping Sun” 1999 | ”The Kinslayer” 2000 |
Vuonna 2005 julkaistun singlen kappaleet:
Sleeping Sun (2005 Full Version)
Sleeping Sun (2005 Radio Edit)
Sleeping Sun (Original Version)
+
Sleeping Sun (2005 Video Version)
Kokoonpanot > 1999

Tarja Turunen – laulu
Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet
Erno "Emppu" Vuorinen – kitara
Sami Vänskä – basso
Jukka Nevalainen – rummut
Kokoonpanot > 2005

Tarja Turunen – laulu
Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet
Erno "Emppu" Vuorinen – kitara
Marco Hietala – basso
Jukka Nevalainen – rummut
Sleeping Sun (1999 versio) tehtiin tilaustyönä Saksalle auringonpimennyksen kunniaksi.
Aiheesta muualla

Sleeping Sunin sanoitus Nightwishin kotisivulta (Arkistoitu – Internet Archive)
Discogs
Albumi Sleeping Sun Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Onnea vai menestystä

| Onnea vai menestystä |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Pääosissa:  Mikko Hänninen   Susanna Haavisto
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle
Esitetty:  20. elokuuta 1995 – 31. joulukuuta 1995
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  20
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Irmeli Heliö
Käsikirjoittaja(t):  Ilse Rautio
Aiheesta muualla
IMDb 
Onnea vai menestystä on suomalainen 20-osainen tv-sarja vuodelta 1995. Sarjassa seurattiin Mikko Hännisen ja Susanna Haaviston esittämän kirjailijapariskunnan elämää. Sarjan käsikirjoitti Ilse Rautio ja ohjasi Irmeli Heliö. Muissa sarjan osissa nähtiin muun muassa Raimo Grönberg, Ilkka Heiskanen ja Sari Lilliestierna.
Onnea vai menestystä sai Telvis-kunniakirjan parhaana sarjadraamana 1996..