stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laivasto (sotilasyksikkö)
Suurvaltojen laivastot > Iso-Britannia

Isolla-Britannialla ei ole enää erillisiä laivastoja. Läntinen laivasto ja Itä-Aasian laivasto yhdistettiin 1971 yhden päämajan alaisuuteen. Tätä ennen olivat olemassa:
Atlantin laivasto, olemassa 1909–1914 ja 1919–1932
Suuri laivasto (Grand Fleet) ensimmäisen maailmansodan aikana 1914–1918
Välimeren laivasto, vuosina 1690–1967
Kotilaivasto (Home Fleet) suojasi Britannian kotivesiä 1932–1967.
Länsilaivasto, 1967–1971, Välimeren- ja kotilaivasto yhdistettiin yhteen komentoon.
Itäinen laivasto 1904–1944
Itäisestä laivastosta muodostettiin Brittiläinen Tyynenmeren laivasto 1944–1945 ja jäljelle jääneestä osasta Itä-Intian laivasto 1944–1945
yhdistämällä Brittiläinen Tyynenmeren laivasto ja Itä-Intian laivasto muodostettiin Itä-Aasian laivasto 1946–1971
↑  Laivastossa saa kokemuksia, joita ei muualla voi kokea - Ruotuväki ruotuvaki.fi. 15.7.2022. Viitattu 3.2.2025.
↑  epamuodikkaitaajatuksia: Laivasto, joka oikeasti pystyisi siihen mitä laivaston tarkoitukseksi sanotaan. Epämuodikkaita ajatuksia. 20.5.2013. Viitattu 3.2.2025. (englanniksi)
Paulikiaanit

Syyrialais-egyptiläinen gnostilaisuus
Setiläisyys
Tuomaskristityt
Valentinolaisuus
Basilidelaisuus
Persialainen gnostilaisuus
Mandealaisuus
Manikealaisuus
Kristillisen gnostilaisuuden isät
Simon Magus
Kerinthos
Markion
Valentinos
Muita ryhmiä
Ofiitit
Barbelo-gnostikot
Kainiitit
Karpokratiaanit
Paulikiaanit
Bogomiilit
Kataarit
Gnostilaisuuden lähteet
Nag Hammadin kirjasto
Codex Tchacos
Muuta
Gnosis
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Paulikiaanit oli 600-luvulla syntynyt armenialainen uskonlahko, joka hylkäsi kaiken kultin ja papiston, lapsikasteen, kiirastulen, pyhimysten avuksihuutamisen ja kolminaisuuden. Paulikiaanien oppi juontaa juurensa markionismista ja manikealaisuudesta, eritoten messaliaaneista.
Historia

Paulikiaanien perustaja oli ilmeisesti armenialainen Konstantinus, joka otti lisänimen Silvanus Paavalin seuraajana Raamatussa mainitun Silvanuksen mukaan. Sen sijaan tutkijoiden keskuudessa ei ole yhteisymmärrystä siitä, kenen Pauluksen mukaan paulikiaanit saivat ryhmäänsä viitanneen nimen. Konstantinus Silvanus Bysantin valtakunnan Aasian puoleisissa maakunnissa vaikuttanut manikealaisuus sai nyt selvemmin kristityn luonteen. Paulikiaanit aloittivat ilmeisesti pian ilmestymisensä jälkeen pitkän poliittisen ja sotilaallisen taistelun Bysanttia vastaan. Vuosien 668 ja 698 keisarit Konstantinus III ja Justinianus II lähettivät kaksi sotaretkeä paulikiaaneja vastaan. Lahkon perustanut Konstantinus Silvanus kivitettiin kuoliaaksi ja hänen seuraajansa paulikiaanien johtajana, Simeon, poltettiin.
Paulikiaanit elpyivät 800-luvun puolella johtajansa Sergiuksen johdolla. Lahko levisi Kilikiaan ja Vähä-Aasiaan kasvaen siten, että se selvisi myös keisari Mikael I:n ja keisarinna Theodoran toteuttamista vainoista ja verilöylyistä. Suurimmillaan paulikiaanien vaikutusvalta oli 800-luvun kolmannella neljänneksellä sen johtajien Karbeaksen ja Chrysocheirin aikana. Paulikiaanien sotilaallinen mahti murtui lopulta Basileios I:n heitä vastaan tekemän sotaretken jälkeen vuonna 872. Sittemmin paulikialaiset vaikuttivat enimmäkseen Traakiassa, jonne suuri osa heidän kannattajistaan oli siirretty rangaistuksena ja suojaamaan valtakunnan rajaa bulgaareja vastaan. Aasian puolella paulikiaanit säilyivät vähintään ristiretkiin saakka.
Sittemmin paulikialaiset opetukset vaikuttivat etenkin makedonialaisten, bulgarialaisten ja kreikkalaisten talonpoikien keskuudessa ja vaikutti todennäköisesti bogomiilien syntyyn 900-luvun puolella. Kataarit saivat bogomiilien välityksellä vaikutteita paulikiaaneista ja manikealaisista.
Paulikiaaneja surmataan Theodoran käskystä. Piirros 1100- tai 1200-luvulta.
Arabianhevonen

| Arabianhevonen |
| --- | --- |

Tyyppi::  täysiverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::  Arabian niemimaa
Polveutuminen::  alkukantainen kevyt hevostyyppi
Rodun syntyaika::  jalostettuna rotuna noin 3 000 eaa.
Muita nimityksiä::  arabiantäysiverinen, arabialainen täysiverinen, arabialainen, arabi
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  matkaratsu, laukkaratsu, harrasteratsu, näyttelyhevonen
Globaali esiintyminen::  suosittu maailmanlaajuisesti
Tärkeimmät alueet::  erityisesti Yhdysvallat (puolisen miljoonaa yksilöä) ja arabimaat
Merkitys Suomessa::  noin 350 rekisteröityä yksilöä
Ominaisuudet
Korkeus::  useimmiten 147–155 cm
Värit::  rautias, kimo, ruunikko, musta; usein kimo
Arabianhevonen on Arabian niemimaalta peräisin oleva täysiverinen hevosrotu, joka tunnetaan myös nimillä arabi, arabialainen täysiverinen tai arabialainen. Rotu kuuluu maailman vanhimpiin ja on vaikuttanut muihin hevos- ja ponirotuihin enemmän kuin yksikään muu rotu. Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän beduiinit ovat jalostaneet tätä siroa hevostyyppiä ilmeisesti vuosituhansia pyrkien kestävyyteen, voimakkuuteen ja rohkeuteen. Vaikka jalostuksen ensisijaisena tavoitteena onkin ollut ankarissa autiomaaoloissa pärjäävä käyttöeläin, arabianhevosta luonnehditaan usein maailman kauneimmaksi hevosroduksi.
Ominaisuudet

Arabianhevosella on pitkä ja kaartuva kaula, pieni ja kapea turpa, leveä otsa, suuret ja ilmeikkäät silmät sekä hienot, ohuet jouhet. Sen säkäkorkeus on tavallisesti 147–155 cm. Myös selvästi suurempia rodun edustajia on tavattu. Rodussa esiintyvät värit ovat rautias, kimo, ruunikko ja musta, joista nykyään yleisin on kimo. Tummanrautias on rodun alkuperäisiä värejä. Arabianhevoset kantavat tyypillisesti häntäänsä hyvin korkealla. Rodulle laukka on ominaisin liikkumistapa, mutta myös ravi on irtonaista ja suoraa. Vauhdissa arabianhevonen näyttää liitävän eteenpäin. Rotu on hyvin kestävä ja pystyy pitämään vauhtia yllä hyvin pitkään.
Vanhastaan on pidetty totena uskomusta, että arabianhevosella on aina viisi lannenikamaa (muilla hevosilla kuusi), 16 häntänikamaa (muilla hevosilla 17–20) ja 17 kylkiluuta (muilla hevosilla 18). Erirotuisten hevosten luurankoja vertailemalla on kuitenkin todettu, että todellisuudessa arabianhevosilla on usein normaalit kuusi lannenikamaa ja 18 kylkiluuta, ja vastaavasti muissa roduissa esiintyy paljon arabianhevosilla tyypillisinä pidettyä viittä lannenikamaa ja 17:ää kylkiluuta. Arabianhevosten häntänikamien määrä puolestaan on yleensä 17–18.
Arabianhevosten kasvattajien kesken esiintyy paljon erimielisyyttä siitä, miltä rodun tulisi näyttää: erityisesti pään profiilin kaarevuudesta, kaulan pituudesta ja selkälinjan suoruudesta kiistellään. Erilaisilla jalostuslinjoilla kasvatetaan hyvinkin erinäköisiä hevosia. Erityisesti näyttelytarkoitukseen jalostetuilla arabianhevosilla voi olla huomattavan kovera profiili, pitkä ja ohut kaula ja niin tasaiset lanteet, että ne näyttävät näyttelyasennossa jopa kaartuvan koverasti.
Arabianhevonen on tavallisesti erittäin herkkä eläin, ja arabeja luonnehditaankin usein kuumiksi tai tulisiksi. Luonteeltaan arabi on kuitenkin yleensä ystävällinen ja miellyttämishaluinen. Aloittelijan ratsuksi tai ratsastuskoulukäyttöön se ei herkkyytensä vuoksi välttämättä sovellu.
Historia

Arabialaista täysiveristä pidetään vanhimpana ja puhtaimpana kesyhevosrotuna. Ikivanhaa ja arvostettua arabianhevosta kasvatettiin Lähi-idän aavikoilla jo 2 500 vuotta eaa. Historioitsijat kiistelevät kotiseudun tarkasta sijainnista mutta olettavat rodun olevan kotoisin alueelta, jolla nykyään sijaitsevat Saudi-Arabia, Syyria, Irak, Iran, Turkki ja Egypti. Beduiinit pitävät arabianhevosta lahjana Jumalalta.
Hevosen rohkeutta, kauneutta ja kestävyyttä arvostettiin suuresti, ja beduiineille kuuluukin kunnia arabianhevosen määrätietoisesta ja valikoivasta jalostuksesta; monien nykyisten arabianhevosten alkuperä on aavikolla muinoin jalostetuissa linjoissa. Arabianhevonen kulkeutui 600–700-luvuilla muslimivalloitusten mukana silloin tunnetun maailman lähes jokaiseen kolkkaan. Useimpien nykyisten hevosrotujen sukupuusta löytyy arabiverta.
Käyttö

Arabianhevosta saatetaan pitää jopa pelkästään näyttelyeläimenä, mutta rotua voi käyttää niin kaikkiin ratsastuksen lajeihin kuin ajoonkin. Erityisen hyvin arabit sopivat matkaratsastukseen, jossa kestävyys ja nopeus tekevät niistä lähes ylivoimaisia. Nopeudessa (laukkakilpailut) arabi ei lyhyillä matkoilla pärjää englannintäysiveriselle, mutta pitkillä matkoilla sen kestävyys on parempi.
Arabianhevosta on sen kestävyyden ja hienon rakenteen ja luonteen vuoksi jo pitkään käytetty lukuisien hevos- ja ponirotujen jalostuksessa ympäri maailmaa. Arabin vaikutus on vahva molemmissa muissa täysiveriroduissa, englannintäysiverisessä ja angloarabissa.
Käyttö > Jalostus

Arabianhevosjalostuksen yhteinen kattojärjestö on Maailman arabianhevosjärjestö (World Arabian Horse Association, WAHO), joka valvoo eri maissa arabikantakirjojen aitoutta ja edistää rodun jalostusta. Arabianhevosta kasvatetaan voimakkaimmin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Myös Lähi-idän maissa on aloitettu arabianhevosten kasvattaminen uudelleen. Lähi-idässä halutaan vaalia arabianhevosta, jolla on ollut alueen historiassa tärkeä asema. Arabianhevosen nimeen liitetään yläviitteenä tunnus ox.
Laajalle levinnyt arabianhevonen on jakautunut useisiin linjoihin, joista kuuluisimmat rotulinjat ovat peräisin Arabian niemimaalta. Kuuluisin on niin sanottu aavikkohevonen, jota myös pidetään alkuperäisenä arabianhevosena. Persianarabi on toinen ikivanha rotulinja, jota on vaalittu huolellisesti ja joka on säilynyt nykyaikaan sekoittumatta juurikaan aavikkolinjaan. Myös Egyptissä on kasvatettu pitkään egyptinarabia, jota ei tosin lasketa erilliseksi roduksi. Unkarin arabianhevonen on nimeltään shagya. Myös Puolassa, Ranskassa, Espanjassa,Venäjällä ja Englannissa on merkittäviä arabianhevoskantoja.
Aiheesta muualla

World Arabian Horse Organization (Maailman arabianhevosjärjestö) (englanniksi)
Suomen Arabihevosyhdistys ry
Arabianhevonen Suomen Hippos ry:n verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Arabianhevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arabianhevonen tunnetaan lennokkaista liikkeistään.
Juha Mäntylä

| Juha Mäntylä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1979 Merikarvia
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  Enkelilapselle (2010)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juha Mäntylä (s. 1979 Merikarvia) on suomalainen kirjailija. Hän asuu Lapualla.
Tuotanto

Mäntylän tuotanto käsittää niin rikoskirjallisuutta kuin myös lastenkirjallisuutta. Mäntylä on kirjoittanut myös runoutta ja useampaan sanomalehteen novelleja. Hänen hahmojaan ovat yksityisetsivä Teemu Jurkka sekä jazz-romaanien hahmot kuten Milton "Milt" King sekä mystinen naishenkilö Audrey.
Mäntylän kirjoittama neliosainen jazz-romaanisarja koostuu kahdesta kahden kirjan kokonaisuudessa. Kirjoissa Milt sekä Milt, jazzin kuningas seurataan New Orleansista lähtöisin olevan Milton "Milt" Kingin uraa. Kirjasarjan toinen osuus koostuu kirjoista Audrey, rakkaani sekä Olet valoni, Audrey. Näissä pieneen Tuorilan kylään aikoinaan jazz-keikalle tullut mystinen nainen panee nuoren miehen pään sekaisin ja lopulta suurten etsintöjen jälkeen tuorilalainen mies löytää rakkaansa.
Mäntylän novelleja on julkaistu useissa eri antologioissa. Hän on myös toimittanut yhdessä kirjailija Arttu Tuomisen kanssa novelliantologiat Koivulehto – valon ja varjon tarinoita, Tulipunainen mekko – valon ja varjon tarinoita II ja Juhannusmorsian - valon ja varjon tarinoita III.
Mäntylä on toimittanut myös Reuna-kustantamon Joulukalenteri-kirjat: 24 jännitystarinaa, Lusijan tarinoita, Joku voi tulla ikkunan taa, Pukin pimeä puoli, Tapahtui näinä päivinä sekä Hotelli Sylvia.
Tuotanto > Kaunokirjalliset teokset

Enkelilapselle.  (Runokokoelma)  Books on Demand, 2010.  ISBN 978-952-498-435-5
Pupulaakson tarinoita, 2011
Dekkarikirjailijan kuolema, 2012
Audrey, rakkaani.  Reuna, 2015.  ISBN 978-952-7028-31-5
Milt.  Reuna, 2016.  ISBN 978-952-7028-73-5
Milt, jazzin kuningas.  Reuna, 2017.  ISBN 978-952-7221-29-7
Häivähdyksiä, 2017
Olet valoni, Audrey, 2018
Pyrypallon taikaa, 2018
Tonnelot ja vuodenajat (kuvitus: Harri István Mäki), 2019
Kuka tahansa osaa lentää (kuvitus: Sissi Ramstedt), 2019
Hetkiä (+Sissi Ramstedt), 2019
Nenälän tarinoita: Kadonnut vasara (+Matias Mäntylä) (kuvitus: Harri István Mäki), 2020
Pyrypallon taikaa 2, 2020
Tonnelot ja suuri seikkailu (kuvitus: Harri István Mäki), 2021
Pyrypallon taikaa 3, 2021
Nenälän tarinoita: Luokkaretkellä (+Matias Mäntylä) (kuvitus: Harri István Mäki), 2021
Lilli ja villi polkupyörä (kuvitus: Kristiina Mäkimattila), 2022
Nenälän tarinoita: Jalkapallon kuningas (+Matias Mäntylä) (kuvitus: Harri István Mäki), 2022
Pyrypallon taiat, 2022
Tonnelot ja kadonnut avaruuslaama (kuvitus: Harri István Mäki), 2023
Lilli ja villi koiranpentu (kuvitus: Kristiina Mäkimattila), 2023
Hirviöjärven kesäleiri (kuvitus: Harri István Mäki), 2023
Tonnelot ja suuri meriseikkailu (kuvitus: Harri István Mäki), 2024
Lilli ja villi mummola (kuvitus: Kristiina Mäkimattila), 2024
Hirviöjärven syysleiri (kuvitus: Harri István Mäki), 2024
Tonnelot ja vaarallinen kuusenhakumatka (kuvitus: Harri István Mäki), 2025
Lilli ja villi huvipuisto (kuvitus: Kristiina Mäkimattila), 2025
Punatukkaiselle tytölleni.  Nordbooks, 2013.  ISBN 978-952-6643-19-9
Älä ryhdy vieraan leikkiin.  Nordbooks, 2013.  ISBN 978-952-6643-67-0
Kotka lentää länteen.  Nordbooks, 2014.  ISBN 978-952-315-005-8
Kaikki nukkuvat kummun alla.  Nordbooks, 2016.  ISBN 978-952-315-187-1
Tuotanto > Käännökset

2021 Sassikud ja aastaajad (viro) (alk. Tonnelot ja vuodenajat, 2019), Lector Publishing ltd.
2021 Tango für mein rothaariges Mädchen (saksa) (alk. Punatukkaiselle tytölleni, 2013), Antium Verlag
2023 Lilli ja metsik jalgratas (Viro) (alk. Lilli ja villi polkupyörä, 2022), Lector Publishing ltd.
2023 Ліллі та дикий велосипед (Ukraina) (alk. Lilli ja villi polkupyörä, 2022), Lector Publishing ltd.
Tuotanto > Elämäkerrat

2020 Juhamatti - Elämä on hyvä, Lector Kustannus Oy, 2020.
Tuotanto > Novelleja antologioissa

2010 Huuto yössä
2011 Tyynytarinat - Uusia iltasatuja
2014 Runo päivässä - Poem a Day
2014 Joulukalenteri I - 24 jännitystarinaa
2014 Riistetty elämä
2015 Joulukalenteri II - Lusijan tarinoita
2015 Teetä kahdelle
2016 Kuonon kosketus (kuvitus: Harri István Mäki)
2016 Näköaloja elämästä
2016 Joulukalenteri III - Joku voi tulla ikkunan taa
2017 Runo100
2017 Pienin ehdoin
2017 Koivulehto -valon ja varjon tarinoita
2017 Seikkailujen satumaita (kuvitus: Harri István Mäki)
2017 Teinikalenteri
2017 Aistihavaintoja
2018 Matkamuisto
2018 Tulipunainen mekko - valon ja varjon tarinoita II
2018 Satumaiset salaisuudet (kuvitus: Harri István Mäki)
2018 Joulun taikaa (kuvitus: Harri István Mäki)
2018 Joulukalenteri IV - Pukin pimeä puoli
2019 Juhannusmorsian - valon ja varjon tarinoita III
2019 Joulukalenteri V - Tapahtui näinä päivinä
2019 Lempeät silmät (toim. Shimo Suntila) (raapale)
2020 Joulukalenteri VI - Hotelli Sylvia
2022 Taiteella tukea Ukrainaan
2022 Joulukalenteri VII - Herkkua on siinä monenlaista
2023 Särkyneen sydämen liiteri - Kuvitteellisia kertomuksia Elviksestä
2023 Joulukalenteri VIII - Joulupukki urheilee
2024 Joulukalenteri IX - Joulupukki politiikassa
2025 Boost 1.5 - Boostaa elämää vartissa
2025 Lemmen voima - Tarinoita kuolleiden rakastamisesta
Tuotanto > Muut

2021 Viron Tommi - Kertomus Merikarvialta (alk. Mathilda Roslin-Kalliola, 1908) (toim. Juha Mäntylä, 2021)
Aiheesta muualla

Juha Mäntylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Helemi, Lapuan historiallinen tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
Lukukeskus
Pohjanmaan kirjailijat (Arkistoitu – Internet Archive)
Waxholmsbolaget

Waxholmsbolagetin laiva.
Waxholmsbolaget, oikeastaan Waxholms Ångfartygs AB on Tukholman läänin omistama varustamo Ruotsissa. Se on vastuussa julkisesta vesiliikenteestä Tukholman saaristossa. Waxholmsbolagetilla on kolme varsinaista terminaalia: Strömkajen Tukholman keskustassa, Vaxholmissa ja Stavsnässa.
Liikennöinti

Waxholmsbolagetin lipun alla matkustaa vuosittain saaristoon noin 1,7 miljoonaa matkustajaa alueella, joka ulottuu pohjoisen Arholmasta etelän Landsortiin. Kaiken kaikkiaan Waxholmsbolagetin ja sen urakoitsijoiden suorittamaan liikenteeseen käytetään yhteensä noin 60 erilaista alusta. Kesäisin liikennöidään noin 300:lle eri laiturille Tukholman saaristossa. Yrityksellä on 25 omaa alusta. Näistä neljä liikennöi SL-lipun alla Djurgårdeniin (Djurgårdsfärjan), joilla matkustaa vuosittain noin 2,2 miljoonaa matkustajaa.
Waxholmsbolaget on toiminut Tukholman saaristossa vuodesta 1869 lähtien. Tukholman lääni on omistanut yrityksen vuodesta 1967. Vuonna 1970 Waxholmsbolaget osti Djurgården-lautat. Liikennettä tuetaan verovaroin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Waxholmsbolaget
Tukholman julkinen liikenne
| --- | --- |
Metro, paikallisjuna:  Tukholman metro  Tukholman paikallisjuna  Roslagsbanan  Saltsjöbanan 
Pikaraitiotie, raitiotie:  Poikittaisrata  Nockebybanan  Lidingöbanan  Spårväg City  Djurgårdslinjen 
Lentokenttäkuljetus:  Arlanda Express  Flygbussarna 
Vastuuorganisaatiot:  Storstockholms Lokaltrafik  Waxholmsbolaget
Tverin Karjala

Tverinkarjalaisten kylien sijainnit.
Tverin Karjala tarkoittaa karjalaisten asuma-alueita Tverin alueella Venäjällä noin 150–200 kilometriä Moskovasta luoteeseen. Maantieteellisenä alueena Tverin Karjala on hajanainen. Tverinkarjalaiset asuvat melko hajallaan laajalla alueella, jonka asukkaista enemmistö on venäläisiä. Tverin alueella oli vuonna 2000 virallisen väestökirjanpidon mukaan 20 000 kansallisuudeltaan karjalaista, mutta todellisen lukumäärän arvellaan olevan lähempänä 100 000 henkeä. Karjalan kieli sekä kulttuuri on säilynyt sadoissa kylissä. Uskonnoltaan tverinkarjalaiset ovat olleet perinteisesti ortodokseja.
Historia

Ylisen Volgan pohjoispuolinen alue oli kärsinyt paljon 1500- ja 1600-luvuilla sodissa ja maanomistajat halusivat autioille mailleen viljelijöitä ja veronmaksajia. Alueelle saapui sitten Stolbovan rauhan jälkeen vuonna 1617 Käkisalmen läänistä ja Inkeristä ortodoksista karjalais- ja inkeroisväestöä sotia, Ruotsin luterilaisia uskonvainoja ja verotusta pakoon. Venäjällä he asettuivat asumaan etupäässä Tverin alueelle, Tverin kaupungin pohjoispuolelle. Inkeriin jääneitä kutsutaan inkerikoiksi. Tverin Karjalaan muutti kaikkiaan 20 000 henkeä, jotka menestyivät alueella hyvin, koska siellä oli tilaa. Vuoden 1834 väestölaskennassa heitä oli noin 83 000 henkeä, vuonna 1858 noin 93 000 ja vuonna 1890 jo 132 332. Vuonna 1895 Tverin karjalaisia oli noin 180 000 henkeä. Venäjän keisarikunnassa järjestetyssä ainoassa väestönlaskennassa vuonna 1897 karjalaisia ilmoitettiin olevan noin 117 000, mutta tässä laskennassa kaikki venäjää puhuvat luokiteltiin kansallisuudeltaan venäläisiksi. Vuonna 1926 karjalaisia oli jo 140 567 eli enemmän kuin varsinaisessa Karjalassa. Näiden lisäksi asui Tverin läänin alueella saman verran osittain tai kokonaan venäjänkielisiä karjalaisia. Joten karjalaisten todellinen lukumäärä vuonna 1926 oli lähes 250 000 henkeä. Samassa väestönlaskennassa asui Tverin läänissä yli 2 600 virolaista. A. Vershinsky listaa alueelta vuodelta 1932 yli sata täysin karjalaista kylää, joten aivan marginaalisesta väestöryhmästä ei ollut kysymys.
Tverissä karjalaiset olivat maaorjia muiden Keski-Venäjän talonpoikien tapaan. Vuoden 1861 reformissa he saivat henkilökohtaisen vapautensa ja suurtilat joutuivat luovuttamaan kyläkunnille lisää maata sarkajaossa viljeltäväksi. Yksityistä maata talonpojat alkoivat saada vasta Stolypinin reformissa vuoden 1909 jälkeen. Taloutta paransi myös rautatien rakentaminen Pietarista (sivurata Lihoslavlista Toržokiin valmistui vuonna 1911) 1840-luvulla Moskovaan. Karjalaisten talous ja kulttuuri kehittyi. Pietarin–Moskovan rautatie tarjosi työtä ja paikalliset tuotteet voitiin markkinoida paremmin Moskovaan ja Pietariin.
Karjalaisten määrän kasvu hidastui vuosina 1890–1926. Tähän olivat syynä ensimmäinen maailmansota, vallankumous 1917 ja kommunistinen järjestelmä. Karjalaisten määrä aleni jyrkästi 1930-luvulta alkaen. Maatalouden pakkokollektivisointi supisti yksityisen maatalouden kasvitarhan ja kotitarvekarjan asteelle. Samassa yhteydessä varakkaat viljelijät eli kulakit karkotettiin pakkotöihin. Tverin läänistä muodostettiin Kalininin alue, koska Tverin kaupungin nimi muutettiin Kalininiksi neuvostoaikana.
Historia > Tverin kansallinen piirikunta

Vallankumouksen jälkeen 1920-luvun alusta 1930-luvulle asti Neuvosto-Venäjä tunnusti vähemmistökansojen oikeudet ja arvon. Alueella järjestettiin karjalaista peruskoulutusta ja tverinkarjalan kirjakieltä kehitettiin. Vuonna 1937 alueelle perustettiin kansallinen piirikunta. Tämä olisi voinut edistää karjalaisten kansallisuuspolitiikan toteuttamista, mutta Stalin ei halunnut Moskovan läheisyyteen vahvaa kansaa, joka samastuisi suomalaisiin ja virolaisiin. Tästä syystä piirikunta lakkautettiin jo 20 kuukauden kuluttua helmikuussa 1939. Tverinkarjalaiset koulut suljettiin, karjalankieliset lehdet lakkautettiin ja kirjojen julkaiseminen kiellettiin. Sivistyneistö ja karjalaiset johtajat teloitettiin. Neuvostoliitossa Karjalan kansallistunnon, kielen ja kulttuurin sammuttamista ei tuomittu. Yhtenäisyyspolitiikkaa eli venäläistämistä pidettiin oikeana. Tverinkarjalaisten asuinalueelle myös sijoitettiin venäläisiä. Käytännössä kyseessä oli siis väestön vaihto ja etninen puhdistus.
Nykyisyys

Vuonna 1990 perustettiin Tverinkarjalaisten kulttuuriseura. Seuralla on laaja toimintaohjelma. Pääasiana on karjalankielen elvyttäminen. Karjalaisiksi ilmoittautuneita oli vuonna 1989 vain 23 000, joskin todellisen määrän oletetaan sijaitsevan noin 100 000 karjalaisen paikkeilla. Lihoslavlin, Maksatihan, Rameškin ja Spirovon piireissä aloitettiin 1993 vapaaehtoinen äidinkielenopetus ja Tverin yliopistoon perustettiin karjalais-suomalainen osasto kouluttamaan opettajia karjalaispiirien peruskouluihin. Seura julkaisee Karielan sana -lehteä.
Tverin Karjalan maaseudulla on vielä joissakin kylissä tapana vanha perinne, jossa suuren leivinuunin jälkilämpöä käytetään saunomiseen. Uuni on niin tilava, että sinne mahtuu kyykyssä istumaankin. Sama perinne on tuttu myös vepsäläisille sekä laajalti tunnettu Keski- ja Etelä-Venäjällä. Itä-Suomessakin leivinuunia on harvakseltaan käytetty parantamiskylpyihin. Tapa on jo kuitenkin katoamassa. Vielä löytyy kuitenkin henkilöitä joilla on muistitietoa tämäntapaisesta saunomisesta.lähde?