stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Plasseyn taistelu
Tausta

Ennen Plasseyn taistelua suuria osia Intian niemimaasta hallinnut Suurmogulien valtakunta oli hajoamassa samalla, kun Euroopan valtiot pyrkivät pääsemään käsiksi Intian kauppaan. Eurooppalaiset perustivat kauppakomppanioita, jotka kilpailivat toistensa kanssa vaikutusvallasta paikallisten intialaisten hallitsijoiden keskuudessa. Bengalin hallitsija eli nawab Alivardi Khan kuoli vuonna 1756 ja hänen seuraajakseen nousi nuori Siraj-ud-daula. Uusi hallitsija ryhtyi sotaan Englannin Itä-Intian kauppakomppaniaa vastaan, koska hän piti komppanian pitkän aikavälin tavoitteita Intiassa oman valtansa uhkana. Komppanian siirtokunta Kasimbazarin kukistumisen jälkeen toukokuussa 1756 vallattiin myös brittikauppiaiden päätukikohta Kalkutta. Kaupungin eurooppalaiset vangittiin ja vietiin pahamaineiseen vankilaan, jossa kaikkian 146:ta vangista 123 kuoli.
Kauppakomppania päätti vastata nawabin toimiin sotaretkellä. Komppania kokosi joukkonsa Madrasissa eversti Robert Cliven johdolla ja joulukuussa 1756 britit valtasivat takaisin Kalkuttan. Nawab pakotettiin aselepoon seuraavan vuoden puolella, mutta samoihin aikoihin Euroopassa syttyi brittien ja Ranskan välinen seitsenvuotinen sota. Clive päätti hyökätä ranskalaisten Chandernagoren tukikohtaa vastaan Intiassa ja nawab päätti puolestaan liittoutua ranskalaisten kanssa yrittäen vielä kerran ajaa britit alueelta. Nawab kokosi armeijan, johon kuului 35 000 jalkaväen sotilasta, 15 000 ratsumiestä ja 53 ranskalaisten tykkimiesten miehittämää tykkiä. Heitä vastaan Clivella oli 784 brittisotilasta, 2 100 sepoyta ja 2 tykkiä. Armeijat kohtasivat kesäkuussa 1757.
Taistelu

Nawabin armeija oli kokoontunut lähelle Muncarran kylää. 22. kesäkuuta Clive johti omat joukkonsa asemiin puutarhan alueella lähellä Plasseyn eli oikeammin Palashin kylää noin 5 kilometrin päähän nawabin joukoista. Molemmat osapuolet olivat ottaneet asemat iltaan mennessä ja varsinainen taistelu alkoi noin kello kahdeksan aikaan aamulla 23. kesäkuuta. Taistelun alkaessa osapuolet vaihtoivat tykkitulta keskenään neljän tunnin ajan. Lopulta vesisade kasteli ranskalaisten käyttämän ruudin, kun taas brittien onnistui pitää oma ruutinsa kuivana. Bengalilaiset luulivat brittienkin ruudin kostuneen ja nawab määräsi ratsuväkensä hyökkäämään brittien asemia vastaan Britit torjuivat hyökkäyksen tykkitulella ja bengalilaista ratsuväkeä johtanut Mir Madan Khan sai surmansa. Nawab kauhistui kenraalinsa kuolemaa ja määräsi joukkonsa vetäytymään. Ranskalainen tykistö jäi ilman suojaa ja brittien onnistui vallata tykit rynnäköllä. Vallatut tykit käännettiin nawabin armeijaa vastaan. Bengalilaiset oli voitettu kello viiteen iltapäivällä mennessä.
Seuraukset

Plasseyn taistelussa kärsityt tappiot olivat suhteellisen vähäiset. Nawabin armeija kärsi kaikkiaan tappioina noin 1 500 miestä ja näistä kaatuneina noin 500. Brittien kokonaistappiot olivat puolestaan alle 100 ja heistä noin 20 kaatuneina. Taistelun seuraukset olivat kuitenkin huomattavat. Nawab Siraj-ud-daula pakeni pohjoiseen ja hän antautui lopulta brittien kanssa liittoutuneille bengalilaisille. Nawab teloitettiin ja hänen ruumistaan kuljetettiin norsun selässä kulkueessa pitkin Murshidabadin katuja. Brittien Itä-Intian kauppakomppania nousi Bengalin kauppakomppanioista merkittävimmäksi ja komppania asetti Bengalin hallitsijaksi Mir Jafarin. Bengalista britit levittivät valtansa lopulta koko Intian niemimaan alueelle.
Eurooppalaiset siirtokunnat Intiassa vuosien 1501 ja 1739 välillä.
Kartta taistelusta London Magazine -lehdestä.
Taistelun muistomerkki taistelukentällä.
Benzion Netanjahu

| Benzion Netanjahu |
| --- | --- |
 Valokuvassa vuodelta 1986
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1910 Varsova, Kongressi-Puola, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 30. huhtikuuta 2012 (102 vuotta) Jerusalem, Israel
Ammatti:  tutkija ja sionisti
Lapset:  Jonathan Netanjahu Benjamin Netanjahu
Muut tiedot
Koulutus: Jerusalemin heprealainen yliopisto Dropsie College
Merkittävät teokset: The Origins of the Inquisition in Fifteenth Century Spain (1995) The Marranos of Spain (1966)
Benzion Netanjahu (25. maaliskuuta 1910 – 30. huhtikuuta 2012) oli israelilainen tutkija ja sionisti. Hän julkaisi esimerkiksi juutalaisten historiaa käsittäviä teoksia ja edusti poliittiselta suuntaukseltaan oikeistosionismia eli revisionismia. Hän oli myös sittemmän Israelin pääministeri Benjamin Netanjahun isä.
Elämäkerta

Benzion Mileikowsky syntyi tuolloin Venäjän keisarikuntaan kuuluneeseen Varsovassa 25. maaliskuuta 1910 joka oli Kongressi-Puolan pääkaupunki. Hänen isänsä Nathan oli rabbi ja sionisti, joka kiersi ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja puheita pitäen. Vuonna 1920 hän muutti perheineen Palestiinaan ja otti uuden sukunimen Netanjahu, eli Jumalan antama.
Netanjahu opiskeli keskiajan historiaa Heprealaisessa yliopistossa Jerusalemissa. Opiskeluaikoinaan hän alkoi osallistua niin sanottuun revisionistiseen liikkeeseen. Revisionismin eli oikeistosionismin perustaja oli Vladimir Jabotinsky. Jabotinskyn ajattelussa juutalaisten tuli pitää kiinni oikeudestaan koko Israelin maahan jakamattomana. Revisionismi kilpaili vasemmistosionismin kanssa ja Jabotinskysta tuli israelilaisen oikeiston henkinen isä. Revisionismista kehkeytyi myöhemmin oikeistopuolue Likud. Benzion Netanjahu matkusti vuonna 1940 Yhdysvaltoihin osana Jabotinskyn World New Zionist Organization-järjestöä. Hänestä tuli New Zionist Organization of American johtaja vuonna 1941 ja hän toimi tehtävässään vuoteen 1948 saakka. Yhdysvalloissa hän suoritti myös tohtorintutkinnon Dropsie College for Hebrew and Cognate Learning tehden väitöskirjansa Isaac Abrabanelista.
Israelin itsenäistyessä vuonna 1948 Netanjahu asettui vastaitsenäistyneeseen maahan Jerusalemiin. 1950- ja 1960-luvuilla hän asui ajoittain myös Yhdysvalloissa toimien opettaja eri yliopistoissa esimerkiksi Denverissä ja Cornell-yliopistossa. Hän tutki juutalaisuutta toimien esimerkiksi Encyclopedia Hebraican päätoimittajana, The World History of the Jewish Peoplesin toimittajana ja Jewish Quarterly Reviewin kanssatoimittajana. Netanjahun jäädessä eläkkeelle hänestä tuli Cornell-yliopiston emeritusprofessori ja tutkija Princetonin yliopistossa. Vuonna 1995 julkaistiin teos The Origins of the Inquisition in Fifteenth Century Spain jossa Netanjahu kuvailee inkvisition vainoamia Espanjan juutalaisia vallinneen käsityksen vastaisesti aidoiksi käännynnäisiksi katoliseen kirkkoon, jotka harjoittivat uutta uskontoaan omasta tahdostaan, mutta tulivat silti vainoituksi juutalaisiin kohdistuneen rodullisen kateuden takia.
Netanjahu kuoli kotonaan Jerusalemissa 30. huhtikuuta 2012. Hänen vanhin poikansa Jonathan Netanjahu oli kuollut  Entebben lentokentällä Ugandassa vuonna 1976 Air Francen lennon panttivankien pelastusoperaation aikana. Hänen nuoremmasta pojastaan Benjamin Netanjahusta tuli Israelin pääministeri.
Keski-Euroopan ralli

|  Keski-Euroopan ralli |
| --- | --- |
Sarja:  Rallin MM-sarja
Ensimmäinen tapahtuma:  2023
Viimeisin tapahtuma:  2023
Viimeisin kilpailu (2023):
Voittaja:    Thierry Neuville    Martijn Wydaeghe   (Hyundai Motorsport)
Voittoaika:  2:52.39,9
Kuljettajia haastattelussa: Ogier, Tänak, Neuville ja Rovanperä.
Keski-Euroopan ralli on rallikilpailu, joka ajetaan kolmen valtion alueella: Itävallan, Tšekin ja Saksan. Kilpailu oli osana rallin MM-sarjaa ensimmäistä kertaa kaudella 2023. Rallin keskuspaikka on Passaun kaupungissa ja se ajetaan asfaltilla.
Historia

Kilpailu on ensimmäinen kolmen valtion alueella ajettava kilpailu rallin MM-sarjassa. Kilpailun järjestäjinä ovat ADAC, Tšekin autokerho ja Itävallan moottoriurheiluliitto (AMF). Tapahtuman jälkeen kilpailijat kritisoivat pitkiä siirtymiä ja toivoivat älykkäämpää suunnittelua seuraavalle kerralle. Kartanlukijoille reitti aiheutti paljon laskemista ennen itse kilpailua. Lajin kannalta kilpailijat toivoivat enemmän erikoiskoekilometrejä ja vähemmän siirtymäkilometrejä.
Kaudella 2024 kilpailusta tehdään tiiviimpi ja siirtymiä on vähennetty. Testierikoiskoe ja ensimmäinen varsinainen erikoiskoe ajetaan samana päivänä ja pitkä siirtymä Saksaan torstain ja perjantain välissä on poistettu yöpymisen ollessa Tsekissä.
Voittajat

| Kausi | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 |  Thierry Neuville |  Martijn Wydaeghe | Hyundai i20 N Rally1 | Raportti |
| 2024 |  Ott Tänak |  Martin Järveoja | Hyundai i20 N Rally1 | Raportti |
Lähde:
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut (englanniksi)
Rallin maailmanmestaruussarjan Keski-Euroopan rallit
| --- | --- |
2020-luku:   2023  2024
Ministeri (arvonimi)

Ministeri (ruots. minister) on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 33 300 euroa tai 8 300 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936, jolloin sen sai varatuomari Axel Palmgren.  Vuosien 1918–2017 aikana ministerin arvonimi on myönnetty 63 henkilölle.
Bill Tapia

Bill Tapia vuonna 2007.
Bill Tapia (1. tammikuuta 1908 Honolulu – 2. joulukuuta 2011 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen ukulelensoittaja. Hän syntyi portugalilaisille vanhemmille. Hän aloitti uransa jo lapsena, jolloin hän muun muassa viihdytti sotilaita ensimmäisessä maailmansodassa ja pyrki tukemaan perhettään toimimalla vaudevillessä. Muusikkona hänen ”tavaramerkikseen” vakiintui hänen Stars and Stripes Forever -tulkintansa. Vuonna 1927 Tapia esiintyi Royal Hawaiian Hotelin avajaisissa Johnny Noblen orkesterin soittajana. Hän oli 1920–1930-luvuilla kysytty sekä kitaristina että ukulelen soittajana, ja hän myös johti omaa yhtyettään (Tappy's Island Swingers).
Toisen maailmansodan jälkeen Tapia siirtyi mantereelle toteuttaakseen intohimoaan jazziin. Kitara vakiintui hänen pääsoittimekseen vuosikymmenien ajaksi. Hän jatkoi uraansa 2000-luvulle; vuonna 2002 hän esiintyi Royal Hawaiian Hotelin 75-vuotisjuhlissa. Hänen ensimmäiset CD-levynsä – Tropical Swing (2004) ja Duke of Uke (2005) – ylsivät kymmenen kärkeen CMJ:n jazzlistoilla. Hänet otettiin Ukulele Hall of Fameen vuonna 2004. Tapia työskenteli vielä sata vuotta täytettyäänkin. Hän säesti uransa varrella muiden muassa Bing Crosbyä, Billie Holidayta, Fats Walleria ja Louis Armstrongia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Allmusic.com: Bill Tapia (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Björn Ulvaeus

|  |
| --- | --- |
 Björn Ulvaeus 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1945 (ikä 79) Göteborg
Kansalaisuus:   Ruotsi
Ammatti:  muusikko, laulaja, lauluntekijä, tuottaja
Puoliso:  Christina Sas
Lapset:  4 kpl
Muusikko
Laulukielet:  ruotsi, englanti
Aktiivisena:  1963-
Tyylilajit:  europop, rock
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  ABBA
Levy-yhtiöt:   Polar Music  RCA Victor  Atlantic  Epic  Polydor  PolyGram  Universal Music 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Björn Kristian Ulvaeus (s. 25. huhtikuuta 1945 Göteborg) on ruotsalainen muusikko, joka oli pop-yhtye Abban jäsen. Yhdessä Benny Anderssonin kanssa Ulvaeus on kirjoittanut useita populaarimusiikin tunnetuimpia klassikkosävellyksiä.
Ura ja elämä

Ulvaeus syntyi Göteborgissa. Hänen perheensä muutti Västervikiin Björnin ollessa kuusivuotias.
1960-luvun alussa Ulvaeus kuului West Bay Singers -nimiseen yhtyeeseen, joka osallistui vuonna 1963 Ruotsin radion järjestämään kykyjenetsintäkilpailuun ”Plats på scen”. Samaan kilpailuun osallistui toinenkin tulevista Abban jäsenistä, 17-vuotias Anni-Frid ”Frida” Lyngstad.
Kilpailun myötä juuri perustetun levy-yhtiö Polarin tuottaja Stig Anderson ja hänen yhteistyökumppaninsa Bengt Bernhag kiinnostuivat yhtyeestä ja ottivat yhteyttä sen jäseniin. West Bay Singersin nimi muutettiin Hootenanny Singersiksi, ja siitä tuli pian 1960-luvun suosituimpia yhtyeitä Ruotsissa.
Vuonna 1966 Ulvaeus tapasi Benny Anderssonin, joka oli Ruotsin suosituimman The Hep Stars -yhtyeen kosketinsoittaja. Ulvaeus ja Andersson kirjoittivat ensimmäisen yhteisen sävellyksensä ”Isn’t It Easy to Say”.
Ulvaeus levytti 1960-luvulla neljä omaa singleä, mutta hänen soolouransa ei koskaan ottanut siipiä alleen, vaan hän jatkoi yhä tiiviimmin yhteistyötä Benny Anderssonin kanssa. Vuonna 1970 Ulvaeus ja Andersson ryhtyivät julkaisemaan levyjä kaksistaan. Ulvaeus tapasi Agnetha Fältskogin televisioesiintymisen yhteydessä vuonna 1969. He menivät naimisiin 6. heinäkuuta 1971. Heillä on liitosta kaksi lasta, Linda (s. 1973) ja Christian (s. 1977). Pari erosi 1979. Vuonna 1981 Ulvaeus meni naimisiin Lena Källersjön kanssa, ja tästä liitosta hänellä on kaksi lasta, Emma ja Anna. Ulvaeus erosi toistamiseen keväällä 2022. Ulvaeus alkoi keväällä 2022 seurustella Universal-levy-yhtiön tuotepäällikön, tanskalaisen Christina Sasin kanssa ja he avioituivat syyskuussa 2024. Sas on miestään 27 vuotta nuorempi. He asuvat Ulvaeuksen omistamassa luksusasunnossa Östermalmilla Tukholmassa.
Ulvaeus nousi maailmanmaineeseen, kun Abba voitti vuonna 1974 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Waterloo”. Yhtyeen hajottua Ulvaeus on jatkanut musiikin tekemistä Benny Anderssonin kanssa. Kaksikko on kirjoittanut musikaalit Chess (1984), Kristina från Duvemåla (1995) (Vilhelm Mobergin kirjojen pohjalta) ja Mamma Mia! (2000), joista jälkimmäinen perustuu Abban tunnetuiksi tekemiin sävellyksiin.
Kunnianosoituksia

Vasa-ritarikunta (Ruotsi, 2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Björn Ulvaeus Wikimedia Commonsissa
| n k Abba |
| --- | --- |
 Agnetha Fältskog  Benny Andersson  Anni-Frid Lyngstad  Björn Ulvaeus 
Studioalbumit:  Ring Ring  Waterloo  Abba  Arrival  The Album  Voulez-Vous  Super Trouper  Gracias Por La Música  The Visitors  Abba Live  Live at Wembley Arena  Voyage 
Kokoelmat:  Greatest Hits  Greatest Hits Vol. 2.  The Singles – The First Ten Years  Abba Gold – Greatest Hits  Oro – Grandes Exitos  More Gold: More Abba Hits  Thank You for the Music  The Defintive Collection  The Abba Story  The Complete Studio Recordings  18 Hits  Number Ones  The Albums 
Singlet:  ”People Need Love”  ”He Is Your Brother”  ”Ring Ring”  ”Another Town, Another Train”  ”Love Isn’t Easy (But It Sure Is Hard Enough)”  ”Rock’n Roll Band”  ”Nina, Pretty Ballerina”  ”Waterloo”  ”Hasta mañana”  ”Honey, Honey”  ”So Long”  ”I’ve Been Waiting for You”  ”I Do, I Do, I Do, I Do, I Do”  ”Bang-A-Boomerang”  ”SOS”  ”Mamma Mia”  ”Rock Me”  ”Fernando”  ”Dancing Queen”  ”Money, Money, Money”  ”That’s Me”  ”Knowing Me, Knowing You”  ”King Kong Song”  ”The Name of the Game”  ”Take a Chance on Me”  ”Eagle”  ”Summer Night City”  ”Chiquitita”  ”Does Your Mother Know”  ”Voulez-Vous”  ”Angeleyes”  ”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)”  ”As Good as New”  ”I Have a Dream”  ”The Winner Takes It All”  ”On and On and On”  ”Super Trouper”  ”Happy New Year”  ”Andante, Andante”  ”Lay All Your Love on Me”  ”One of Us”  ”When All Is Said and Done”  ”Head over Heels”  ”The Visitors (Crackin’ Up)  ”The Day Before You Came”  ”Under Attack”  ”Thank You for the Music”  ”I Still Have Faith in You”  ”Don’t Shut Me Down”  ”Just a Notion”  ”Little Things” 
Muuta:  diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Trove  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef
Luettelo vuonna 1970 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1970 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

4. tammikuuta – Elis Wecksten, suomalainen painija (s. 1910)
8. tammikuuta – Uno Lindbäck, suomalainen jalkapalloilija (s. 1891)
9. tammikuuta – Ragnar Gustafsson, suomalainen arkkitehti (s. 1890)
15. tammikuuta – Leah Goldberg, israelilainen runoilija (s. 1911)
16. tammikuuta – Harald Petersen, tanskalainen poliitikko (s. 1893)
21. tammikuuta – Toivo Antila, suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ministeri (Maalaisliitto) (s. 1910)
22. tammikuuta – Ellen Segerstråle, suomalainen arkkitehti ja piirustuksenopettaja (s. 1890)
Helmikuu

1. helmikuuta – Blaž Arnič, slovenialainen säveltäjä ja urkuri (s. 1901)
8. helmikuuta – Jakob Martin Pettersen, norjalainen poliitikko (s. 1899)
12. helmikuuta – Johan Strand Johansen, norjalainen poliitikko (s. 1903)
11. helmikuuta – Emil Ábrányi, unkarilainen säveltäjä ja kapellimestari (s. 1882)
17. helmikuuta – Samuel Josef Agnon, vuoden 1966 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut israelilainen kirjailija (s. 1888)
Maaliskuu

10. maaliskuuta – Florido Ambrogio Acciari, italialainen Kreikassa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa (s. 1880)
10. maaliskuuta – Edvard Halonen, suomalainen päätoimittaja (s. 1894)
14. maaliskuuta – Urpo Ahola, suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja näytelmäkirjailija (s. 1905)
15. maaliskuuta – Arthur Adamov, venäläis-ranskalainen näytelmäkirjailija (s. 1908)
17. maaliskuuta tai 1. huhtikuuta – Ludolf von Alvensleben, saksalainen poliisin kenraaliluutnantti ja SS-Gruppenführer (s. 1901)
28. maaliskuuta – Margarete Bonnevie, norjalainen kirjailija ja feministi (s. 1884)
Huhtikuu

17. huhtikuuta – Aleksei I, Moskovan ja koko Venäjän patriarkka ja Venäjän ortodoksisen kirkon johtaja 1945–1970 (s. 1877)
18. huhtikuuta – Aku Keidas, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (s. 1892)
20. huhtikuuta – Aarne Erävaara, suomalainen kirjailija ja kääntäjä (s. 1913)
Toukokuu

5. toukokuuta – Gunnar Ahlbäck, suomalainen varatuomari, Vaasan läänin maaherra 1944–1967 ja Vaasan pormestari 1937–1944 (s. 1900)
6. toukokuuta – Tihon Sjomuškin, venäläinen neuvostokirjailija (s. 1900)
14. toukokuuta – Arkadi Belinkov, neuvostoliittolainen kirjailija (s. 1921)
25. toukokuuta – Leena Rintala, suomalainen tanssija ja tanssinopettaja (s. 1921)
31. toukokuuta tai 1. kesäkuuta – Pedro Eugenio Aramburu, argentiinalainen kenraali, poliitikko, Argentiinan presidentti 1955–1958 ja henkirikoksen uhri (s. 1903)
Kesäkuu

10. kesäkuuta – Tauno Nuotio, suomalainen opettaja ja kääntäjä (s. 1903)
11. kesäkuuta – A.A. Allen, yhdysvaltalainen helluntailainen pastori ja parantajaevankelista (s. 1911)
27. kesäkuuta – Lauri Lounela, suomalainen opettaja ja murresanastojen kerääjä (s. 1889)
29. kesäkuuta – Stefan Andres, saksalainen kirjailija (s. 1906)
Heinäkuu

2. heinäkuuta – Valerio Arri, italialainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti (s. 1892)
4. heinäkuuta – Matti Aulos, suomalainen näyttelijä (s. 1909)
7. heinäkuuta – Laura Knight, brittiläinen taidemaalari ja olympiamitalisti (s. 1877)
7. heinäkuuta – Peter Larsen, tanskalainen poliitikko (s. 1924)
9. heinäkuuta – Elov Persson, ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä (s. 1894)
10. heinäkuuta – Félix Gaillard, ranskalainen poliitikko (s. 1919)
17. heinäkuuta – Juan Botella, meksikolainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti (s. 1941)
21. heinäkuuta – Toivo Lipponen, suomalainen sotakirjailija (s. 1902)
31. heinäkuuta – Voipa Sulkava, suomalainen opettaja ja kuvanveistäjä (s. 1884)
Elokuu

3. elokuuta – Bokken Lasson, norjalainen laulaja ja kabareetaiteilija (s. 1871)
16. elokuuta – Ivar Johnsson, ruotsalainen kuvanveistäjä (s. 1885)
17. elokuuta – Lois Butler, kanadalainen lentäjä ja alppihiihtäjä (s. 1897)
25. elokuuta – Helge Svahn, suomalainen jalkapalloilija (s. 1924)
Syyskuu

28. syyskuuta – John Dos Passos, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1896)
Lokakuu

2. lokakuuta – Walter Appelqvist, suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuustieteilijä (s. 1900)
2. lokakuuta – Bo Linde, ruotsalainen säveltäjä (s. 1933)
3. lokakuuta – Won Hong Koo, korealainen ornitologi (s. 1888)
8. tai 9. lokakuuta – Jean Giono, ranskalainen kirjailija (s. 1895)
26. lokakuuta – Marcel Minnaert, alankomaalainen tähtitieteilijä (s. 1893)
28. lokakuuta – Esko Kaarakka, suomalainen taidemaalari ja -graafikko (s. 1929)
Marraskuu

6. marraskuuta – Fritz Umfahrer, itävaltalainen keihäänheittäjä (s. 1905)
9. marraskuuta – Charles de Gaulle, ranskalainen kenraali, poliitikko ja Ranskan presidentti (s. 1890)
22. marraskuuta – Aukusti Alopaeus, suomalainen taidemaalari (s. 1887)
23. marraskuuta – Sulo Huhma, suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos (s. 1893)
25. marraskuuta tai aiemmin – Albert Ayler, yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti ja -säveltäjä (s. 1936)
25. marraskuuta – Yukio Mishima, japanilainen kirjailija (s. 1925), ja Masakatsu Morita (s. 1945), japanilainen aktivisti (kaksoisitsemurha)
26. marraskuuta – Sigfrid Siwertz, ruotsalainen kirjailija (s. 1882)
28. marraskuuta – Alla Horska, ukrainalainen taidemaalari ja toisinajattelija (s. 1929)
Joulukuu

12. joulukuuta – Natan Altman, neuvostoliittolais-venäläinen taidemaalari, graafikko, kuvanveistäjä, lavastustaiteilija, kirjankuvittaja ja taideteoreetikko (s. 1889)
23. tai 24. joulukuuta – Şäken Aymanov, kazakstanilainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja teatteriohjaaja (s. 1914)
24. joulukuuta – Carina Ari, ruotsalainen tanssija, koreografi ja kuvanveistäjä (s. 1897)
24. joulukuuta – Kaarlo Leander, suomalainen liikemies (s. 1891)
Samuel Fagerholm

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. lokakuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: ,  Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2012 | Sunds IFFK | – | (–) |
| 2012–2013 | FC Åland | – | (–) |
| 2014 | Täby FK | 7 | (0) |
| 2014 | Nacka FF | 4 | (0) |
| 2015–2016 | Sundbybergs IK | 31 | (1) |
Maajoukkue
| 2011 |  Ahvenanmaa | 4 | (0) |
Valmennusura
2017–2020: Åland United
2021–2022: Umeå IK
2023-: Uppsala IK
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Samuel Fagerholm (s. 10. lokakuuta 1992) on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka toimii Kansallisessa Liigassa pelaavan Åland Unitedin päävalmentajana. Omalla peliurallaan Fagerholm pelasi Suomen ja Ruotsin alasarjoissa vuosina 2009–2016. Hän on myös edustanut Ahvenanmaan jalkapallomaajoukkuetta. Åland Unitedin päävalmentajana Fagerholm aloitti marraskuussa 2017 oltuaan sitä ennen seuran päävalmentajan Maiju Ruotsalaisen apuvalmentajana. Hän valmensi seuraa kauden 2020 loppuun saakka. Fagerholm saavutti Åland Unitedin päävalmentajana SM-kultaa, kaksi SM-pronssia sekä Suomen Cupin mestaruuden.
Kaudeksi 2021 Fagerholm siirtyi Ruotsiin Umeå IK:n päävalmentajaksi. Hänen alaisuudessaan seura onnistui nousemaan Ruotsin pääsarjatasolle. Kauden 2022 jälkeen Umeå IK putosi takaisin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Kauden päätteeksi uutisoitiin, että Fagerholm ei jatka seuran valmentajana.
Toukokuussa 2023 Fagerholm siirtyi 2,5 vuoden mittaisella sopimuksella Uppsala IK:n päävalmentajaksi.
Kai Kaila (suomentaja)

Kai Untamo Johannes Kaila (31. elokuuta 1910 Sortavala – 1. kesäkuuta 1993) oli suomentaja. Hän oli aikoinaan J. A. Hollon ohella tuotteliaimpia suomentajia. Hän suomensi lähinnä englannin- ja saksankielistä proosaa (William Faulkner, John Steinbeck, Virginia Woolf, Heinrich Böll, Hermann Hesse, Thomas Mann), mutta myös tieteellisiä teoksia.
Palkinnot

Mikael Agricola -palkinto 1965
Kordelinin säätiön tunnustuspalkinto 1969
Valtion kääntäjäpalkinto 1973, 1980