stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gravina (1881)

| Gravina |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company
Laskettu vesille:  1881
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutui 10. heinäkuuta 1884
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 152 t
Pituus:  64,01 m
Leveys:  9,75 m
Syväys:  4,17 m
Koneteho:  1 500 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  173
Aseistus
Aseistus:  4 × 15 cm tykkiä 2 × 76 mm tykkiä 2 × konekivääriä 2 × 356 mm torpedoputkea
Gravina oli Espanjan laivaston vuonna 1881 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Leamouthista Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä. Alus laskettiin vesille vuonna 1881.
Palvelus

Alus siirrettiin pian palvelukseenoton jälkeen Filippiineille. Taifuuni upotti aluksen 10. heinäkuuta 1884, jolloin sai surmansa kaksi upseeria ja seitsemän miehistönjäsentä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Gravina
Käännös suomeksi
Hertfordshiren öljyvaraston palo

Savupilvi nähtynä St Albansilta
Hertfordshiren öljyvaraston palo syttyi aamulla 11. joulukuuta 2005 Buncefieldin maaöljyvarastolla Hertfordshiressä Englannissa lähellä Hemel Hempsteada. Palo sammutettiin kahta päivää myöhemmin. 43 ihmisen kerrotaan loukkaantuneen turmassa, ja muutama perhe menetti kotinsa.
Ensimmäisten räjähdysten kerrottiin kuuluneen 160 kilometrin päähän. Räjähdykset rikkoivat ikkunoita lähes kilometrin päässä. Räjähdyksiä pidetään suurimpina Britanniassa sitten toisen maailmansodan. Taivaalle nousi kilometrien korkuinen tumma savupilvi, joka kulkeutui satojen kilometrien päähän. 12. joulukuuta suuri savupilvi kulkeutui Ranskaan asti.
Poliisi tutki tapausta onnettomuutena, mutta esimerkiksi Italian televisio uutisoi tapauksen mahdollisena terrori-iskuna. Tutkintalautakunta ilmoitti, että onnettomuuden tutkinta oli poikkeuksellisen hankalaa, koska paikka tuhoutui niin totaalisesti. Räjähdyksen aiheutti tankki 912:n täyttyminen, joka aiheutti öljyvuodon ja räjähtävien kaasujen muodostumisen.
Tässä satelliittikuvassa savupilvi näkyy mustana karttaan merkityn Lontoon lähistöllä. Öljypalo sijaitsee savupilven pohjoisimmassa kohdassa, joka näyttää ylösalaisin käännetyltä V-kirjaimelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hertfordshiren öljyvaraston palo Wikimedia Commonsissa
Hadrianus VII

Hadrianus VII on englantilaisen kirjailijan Frederick Rolfen alias Baron Corvon vuonna 1904 julkaistu satiirinen romaani. Se on myös sovitettu näytelmäksi ja esitetty suomeksikin.
Kirjan lähtökohta on jumittunut konklaavi, jonka tarkoituksena on valita seuraaja paavi Leo XIII:lle. Vatikaanin edustaja kääntyy kirjailijan sivupersoonan puoleen - tämä on pappistutkinnon reputtanut englantilainen vetelys, joka asuu keltaisen kissansa kanssa. Lopulta konklaavi vaihtoehtojen puutteessa valitsee hänet paaviksi. Hän ottaa ainoan englantilaisen paavin Nicholas Breakspearin eli paavi Hadrianus IV:n mukaan nimen Hadrianus VII. Tilanne johtaa paavi-instituution radikaaliin kritiikkiin. Lopulta kiihkeä pohjoisirlantilainen paavin vastustaja surmaa päähenkilön.
Gerhard Schröder

| Gerhard Schröder |
| --- | --- |

Saksan 7. liittokansleri
 27. lokakuuta 1998 – 22. marraskuuta 2005  
Presidentti:  Roman Herzog Johannes Rau Horst Köhler
Varakansleri:  Joschka Fischer
Edeltäjä:  Helmut Kohl
Seuraaja:  Angela Merkel
Sosiaalidemokraattinen puolue puheenjohtaja
 12. maaliskuuta 1999 – 21. maaliskuuta 2004  
Edeltäjä:  Oskar Lafontaine
Seuraaja:  Franz Müntefering
Ala-Saksin pääministeri
 21. kesäkuuta 1990 – 27. lokakuuta 1998  
Edeltäjä:  Ernst Albrecht
Seuraaja:  Gerhard Glogowski
Saksan liittoneuvoston presidentti
 1997–1998  
Edeltäjä:  Erwin Teufel
Seuraaja:  Hans Eichel
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1944 (ikä 80) Mossenberg, Westfalen, Natsi-Saksa (nykyään Saksa)
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  Eva Schubach (vih. 1968; ero 1972) Anne Taschenmacher (vih. 1972; ero 1984) Hiltrud Hampel (vih. 1984; ero 1997) Doris Köpf (vih. 1997; ero 2018) Kim So-Yeon (vih. 2018)
Tiedot
Puolue:  SPD
Uskonto:  evankelinen
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
gerhard-schroeder.de/en
Gerhard Fritz Kurt Schröder (s. 7. huhtikuuta 1944 Mossenberg, Saksa) on saksalainen poliitikko, joka toimi Saksan liittokanslerina vuosina 1998–2005 ja Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) puheenjohtajana vuosina 1999–2004. Hän johti kahta peräkkäistä hallitusta, jotka SPD muodosti yhdessä Vihreän puolueen kanssa.
Ura > Uran alku

Nuorena Schröder toimi rakennustyöläisenä ja myyjänä. Hän suoritti keskikoulun ja lukion aikuisiällä. Schröder opiskeli työn ohessa oikeustiedettä Göttingenin Georg-August yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1971. Ennen poliitikon uraansa Schröder toimi asianajajana. Vuonna 1976 hän sai asianajajan oikeudet ja toimi ammatissa vuosina 1978–1980. 1970-luvulla Schröder tuli tunnetuksi vasemmistoterroristisen RAF:n jäsenen Horst Mahlerin puolustusasianajajana.
Ura > Poliittinen ura

Vuosina 1980–1986 Schröder oli Saksan liittopäivien kansanedustaja. Vuoden 1986 osavaltiovaalien jälkeen Schröder oli Niedersachsenin maapäivien oppositiojohtaja. Vuonna 1990 punavihreä koalitio voitti osavaltiovaalit ja Schröderistä tuli osavaltion pääministeri vuoteen 1998 saakka.
Vuosien 1998 ja 2002 liittopäivien vaalivoittojen ansiosta Schröder nousi Saksan liittokansleriksi. Hänen hallituksensa sai 1. heinäkuuta 2005 epäluottamuslauseen hänen oman toiveensa mukaisesti. Schröderin SPD:n ja vihreiden hallitus päätti kesäkuussa 2000 sulkea kaikki Saksan ydinvoimalat. Tuolloin Saksassa oli 19 reaktoria, jotka tuottivat 30 % maan sähköstä.
Ura > Poliittisen uran jälkeen

Schröder on toiminut vuodesta 2005 saksalais-venäläisen Nord Stream -kaasuputkiyhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Hänet valittiin brittiläis-venäläisen TNK-BP:n hallitukseen tammikuussa 2009.
Schröder kuuluu Vladimir Putinin lähipiiriin, mistä kertoo esimerkiksi se, että Putinin virkaanastujaisissa toukokuussa 2018 hän oli onnittelijoiden eturivissä. Se on herättänyt Saksassa runsaasti arvostelua, muun muassa Die Weltissä. Venäjän hyökättyä Ukrainaan Schröder osallistui voitonpäivän juhliin Venäjän Saksan-suurlähetystössä Berliinissä. Schröder yllättyi, kun voitonpäivän juhliin meneminen herätti arvostelua. Schröder ei ole katkaissut yhteyksiään Venäjälle Ukrainan hyökkäyssodan alkamisen jälkeenkään, mikä sekin on nostattanut Saksassa runsaasti arvostelua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gerhard Schröder Wikimedia Commonsissa
Harri Hylje

Harri Hylje on Silja Linen hyljemaskotti ja logossa esiintyvä tunnuseläin. Elävä Harri Hylje -hahmo esiintyy Silja Linen aluksilla etenkin viikonloppuisin ja koulujen loma-aikoina.
Historia

Hyljetunnus syntyi vuonna 1967 tarinan mukaan puoliksi sattumalta sanaleikin pohjalta. Markkinoinnin ideointipalaverissa joku lausui ruotsiksi ”Kuka voisi tuoda jotain lohtua janoiselle sielulle”. Sielu on ruotsiksi själ ja lausutaan saaristossa melkein samalla tavoin kuin hylje, säl. Tuolloin ei vielä ollut keksitty nimeä Silja Line, vaan yhteistyössä mukana olleet varustamot Bore, Effoa ja Svea käyttivät Suomessa markkinointinimeä Ruotsinlaivat ja Ruotsin puolella nimeä De Samseglande Finlandsbåtarna.
Aluksi hylje oli laivalinjan mainoksissa monennäköinen: uiskenteli laivojen vierellä, hyppi vedessä, käytti joskus aurinkolasejakin ja oli Suomen ja Ruotsin markkinoinnissa eri piirtäjien tekemänä erinäköinen. 1970-luvun vaihteessa, kun käyttöön oltiin ottamassa markkinointinimeä Silja Line, suomalainen mainosgraafikko Viktor Kaltala ja ruotsalainen Janne Sjöström kehittivät puolentoista päivän yhteisen istunnon tuloksena Silja Line -logoa varten yhdenmukaisen hyljehahmon. Silja Linen hyljelogoa on sittemmin muokattu ainakin 1972, 2012 ja 2014.
Kevätkaudella 2009 Tallink Silja lahjoitti kaikista Silja Linen laivoilla myydyistä Harri Hylje -maskoteista yhden euron WWF Suomen Itämeri-kampanjalle Operaatio Merenneidolle. Lahjoitusvaroja kertyi 11 000 euroa.
Syksyllä 2014 Tallink Silja, mainostoimisto Hasan & Partners ja ulkomainosyhtiö JCDecaux toteuttivat hahmoon perustuvan vuorovaikutteisen mainoskampanjan Helsingin rautatieaseman edustan raitiotievaunupysäkillä. Kaupunkilaiset pääsivät leikkimään tai ottamaan selfien videoruudussa näkyvän etäohjatun Harri Hylkeen kanssa. Palkinnoksi laitteisto tulosti risteilylahjakortteja..
Vuonna 2018 leikkivälinevalmistaja Lappset toimitti Silja Serenadelle ja Silja Symphonylle  Harri Hylje -teemaiset leikkilaivat.
Aiheesta muualla

Harri Hylkeen tarina, Kerttu Rahikan kirjoittama satu Tallink-Siljan sivustolla
Silja Linen vanha logo
Heikki Pohto

Heikki Pohto (s. lokakuu 1970 Seinäjoki[lähde? ]) on suomalainen  puupuhallinsoittaja, multi-instrumentalisti, joka soittaa  huiluja, saksofoneja ja klarinetteja. Puhaltimien lisäksi hän soittaa myös lyömäsoittimia ja laulaa.
Hän on työskennellyt muusikkona sadoissa TV-ohjelmissa, kuten  Bumtsibum, Tuttu juttu, SuomiLove, Så ska det låta, Syksyn sävel ja Euroviisut. Vuoteen 2019 mennessä Pohto on toiminut muusikkona 703 julkaistulla äänitteellä ja 1342 ääniraidalla.[lähde? ] Pohto toimii myös teatterimuusikkona Helsingin kaupunginteatterissa ja aikaisemmin UIT:ssa.
Heinrich Rohrer

| Heinrich Rohrer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1933 Buchs, Sankt Gallenin kantoni, Sveitsi
Kuollut: 16. toukokuuta 2013 (79 vuotta) Wollerau, Schwyzin kantoni, Sveitsi
Kansalaisuus:  sveitsiläinen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Wolfgang Pauli
Instituutti:  Rutgersin yliopisto IBM
Tutkimusalue:  fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1986)
Heinrich Rohrer (6. kesäkuuta 1933 Buchs, Sankt Gallenin kantoni – 16. toukokuuta 2013 Wollerau, Schwyzin kantoni) oli sveitsiläinen fyysikko. Hän sai vuonna 1986 yhdessä Gerd Binnigin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon tunnelointimikroskoopin (STM) kehittämisestä.
Rohrer syntyi Sveitsin Buchsissa ja opiskeli ETH Zürichissä, missä hän väitteli vuonna 1960. Hänen opettajiinsa kuuluivat Wolfgang Pauli ja Jörgen Lykke Olsen. Tohtorintutkinnon jälkeen hän vietti kaksi post doc -vuotta Yhdysvalloissa.
Rohrer aloitti työt IBM:n tutkimuslaboratoriossa Rüschlikonissa vuonna 1963. Gerd Binnigistä tuli hänen työkaverinsa, ja he suunnittelivat yhdessä tunnelimikroskoopin. Laitteessa on terävä volframianturi, jonka muutaman atomin levyinen kärki tuodaan 5–10 atomin paksuuden päähän johtavasta tai puolijohtavasta pinnasta. Kun kärjen sähköpotentiaali saadaan poikkeamaan muutamia voltteja pinnan potentiaalista, syntyy elektronivirta. Virran voimakkuus riippuu kärjen ja pinnan välisestä tasosta, ja pitämällä virta vakiona voidaan kärki saada liikkumaan erittäin tarkasti pinnan muotoja seuraillen. Tällöin saadaan pinnanmuodoista kartta, jossa sen korkeuserot näkyvät jopa atomin paksuuden tarkkuudella.
Aiheesta muualla

Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Hannu Norjanen

Hannu-Markus Tapio Norjanen (s. 25. helmikuuta 1964 Mynämäki) on suomalainen kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut Cantores Minores -poikakuoron taiteellisena johtajana vuodesta 2005. Samalla Norjanen toimii Cantores Minores -musiikkiopiston rehtorina.
Norjanen lauloi itse Cantores Minores -kuorossa 1974–1980. Hän opiskeli pianon- ja urkujensoittoa Espoon musiikkiopistossa. Norjanen on suorittanut Sibelius-Akatemiassa urkujensoiton A-tutkinnon (1990), kuoronjohdon A-tutkinnon (1992) sekä orkesterinjohdon A-tutkinnon vuonna 1997 opettajinaan muun muassa Matti Hyökki, Jorma Panula, Eri Klas, Leif Segerstam ja Atso Almila. Norjanen on opiskellut kuoronjohtoa myös Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa muun muassa Eric Ericsonin johdolla. 
Musiikin maisterin tutkinto (Sibelius-Akatemia) 
vuonna 1999.
Vuonna 2015 Norjanen suoritti Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa musiikin tohtorin tutkinnon.
Norjanen on toiminut Amici Cantus -mieskuoron taiteellisena johtajana vuosina 1990–1997, 
Polyteknikkojen orkesterin johtajana vuosina 1992-1999, 
Lappeenrannan kaupunginorkesterin johtajana vuosina 1998–2001,  Tapiolan Kamarikuoron taiteellisena johtajana vuodesta 1998, Vaasan kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana 1999–2006 ja Suomen Filharmonisen Kuoron taiteellisena johtajana 2003–2006. Lisäksi Norjanen on opettanut Sibelius-Akatemiassa
vuodesta 1993 alkaen. 9.12.2022 tasavallan presidentti myönsi Norjaselle professorin arvonimen.
Norjanen on johtanut myös monia oopperoita, kuten Mozartin Taikahuilu, Donizettin L’elisir d’amore, Puccinin La Bohème ja Tosca sekä Verdin La traviata ja Falstaff.
Hertfordin piirikunta

Hertfordin piirikunta (engl. Hertford County) on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 23 677 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Wintonin kunta ja suurin kunta on Ahoskie. Piirikunta on perustettu vuonna 1759.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hertfordin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Harald Rosenberg

Harald Ferdinand Rosenberg (3. huhtikuuta 1883 Helsinki – 19. tammikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen lehti- ja rikosvalokuvaaja.
Rosenberg aloitti valokuvausharrastuksen jo koulupoikana. Hän oli jäsenenä helsinkiläisessä ruotsinkielisessä Amatörfotografklubben (AFK)-valokuvausyhdistyksessä, joka oli perustettu 1889 ja sai oppinsa kerhon järjestämillä kursseilla. Vuonna 1900 hän teki pyöräretken Oulusta Suomussalmelle ja otti matkan aikana reportaasikuvia. Rosenberg osallistui ottamillaan autochromevärivalokuvilla syyskuussa 1907 Ateneumissa järjestettyyn Suomen toiseen yleiseen valokuvanäyttelyyn. Rosenberg toimi lehtikuvaajana Veckans Krönika ja Helsingin Kaiku-lehdissä ja vuonna 1909 hän meni Helsingin rikospoliisin palvelukseen valokuvaajaksi jatkaen kuitenkin samalla uutiskuvien ottamista lehdille.
Heinrich Rickert

Heinrich Rickert
Heinrich John Rickert (25. toukokuuta 1863, Gdańsk – 25. heinäkuuta 1936, Heidelberg) oli saksalainen uuskantilainen filosofi, joka kuului Badenin koulukunnan johtajiin Wilhelm Windelbandin ohella.
Rickert tunnetaan näkemyksestään, jonka mukaan historiallisilla ja tieteellisillä faktoilla oli laadullinen ero. Päinvastoin kuin sellaiset filosofit kuin Nietzsche ja Bergson, Rickert painotti, että arvot vaativat etäisyyttä elämään, eivätkä Bergsonin, Diltheyn ja Simmelin "elämänarvot" olleet todellisia arvoja.
Rickertin filosofia vaikutti merkittävästi sosiologi Max Weberiin. Weberin sanotaan lainanneen suuren osan metodologiastaan, kuten ideaalityypin käsitteensä, Rickertin töistä.
Charles R. Bambach kirjoittaa:
»Teoksissaan Rickert, kuten Dilthey, pyrki esittämään yhtenäisen tietoteorian joka, vaikka hyväksyikin eron tieteen ja historian tai 'Naturin' ja 'Geistin' välillä, voitti tämän eron uudelle filosofisella menetelmällä. Diltheylle menetelmä oli naimisissa hermeneutiikan kanssa; Rickertille se oli Kantin transsendentaalinen menetelmä.» 
(Heidegger, Dilthey and the Crisis of Historicism (1995), s. 30)
Teoksia

Der Gegenstand der Erkenntnis (1892)
Die Grenzen der naturwissenschaftlichen Begriffsbildung (1896–1902)
Kulturwissenschaft und Naturwissenschaft (1898)
Zwei Wege der Erkenntnistheorie (1909)
Die Philosophie des Lebens (1920)
System der Philosophie (1921)
Aiheesta muualla

Staiti, Andrea: Heinrich Rickert The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Halo Wars

| Halo Wars |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ensemble Studios
Julkaisija:  Microsoft
Jakelija:  Steam ja Microsoft Store
Säveltäjä:  Stephen Rippy
Pelisarja:  Halo
Julkaistu:  Xbox 360JP 26. helmikuuta 2009EU 27. helmikuuta 2009NA 3. maaliskuuta 2009 WindowsWW 20. huhtikuuta 2017
Lajityyppi:  reaaliaikainen strategiapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16 ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo CERO: B
Alusta:  Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD, digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Halo Wars on Ensemble Studiosin kehittämä ja Microsoftin julkaisema reaaliaikainen strategiapeli.
Peli on julkaistu Xbox 360:lle vuonna 2009 ja Windowsille 20. huhtikuuta 2017 nimellä Halo Wars: Definitive Edition.
Peli sijoittuu alun perin Bungie Studiosin luomaan Halo-pelisarjan maailmaan, ajallisesti noin 20 vuotta ennen sarjan ensimmäisen osan Halo: Combat Evolvedin tapahtumia.
Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6.5/10.
Aiheesta muualla

Halo Wars MobyGamesissa (englanniksi)
Halo Wars: Definitive Edition MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin virallinen sivusto (englanniksi)
Halo Wars Xbox.com-sivustolla
HMCS Wetaskiwin

| HMCS Wetaskiwin |
| --- | --- |
 HMCS Wetaskiwin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Burrard Dry Dock Company, North Vancouver, Kanada
Kölinlasku:  11. huhtikuuta 1940
Laskettu vesille:  18. heinäkuuta 1940
Palveluskäyttöön:  17. joulukuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  Venzuelan laivastolle 1946 palveluksesta 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x kaksipiippuinen Vickers .50" ilmatorjuntakonekivääri 1 x kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 x Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMCS Wetaskiwin (viirinumero K175) Kanadan kuninkaallisen laivaston Flower-luokan korvetti.
Valmistus

Alus tilattiin 14. helmikuuta 1940 Burrard Dry Dock Companyltä North Vancouverista Kanadasta, missä köli laskettiin 11. huhtikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 17. joulukuuta.
Palvelus

Toisessa maailmansodassa alus suojasi Atlantilla saattueita. Sodan päätyttyä alus myytiin Venezuelalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä ARV Victoria. Alus poistettiin 1962 palveluksesta.
Harold Robert Perry

Harold Robert Perry (9. lokakuuta 1916 Lake Charles – 17. heinäkuuta 1991) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Societas Verbi Divinin papiksi 6. tammikuuta 1944 ja nimitettiin New Orleansin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mons in Mauretanian titulaaripiispaksi 29. syyskuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1966. Pääkonsekraattorina toimi Egidio Vagnozzi, jota avustivat Philip Matthew Hannan ja John Patrick Cody.
Perry osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 74-vuotiaana virassa.
Perry oli katolisen kirkon ensimmäinen afroamerikkalainen piispa 1900-luvulla.
Harold Shapero

Harold Samuel Shapero (29. huhtikuuta 1920 – 17. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Shapero syntyi Massachusettsissa. Hän soitti lapsesta saakka pianoa ja perusti ystävänsä kanssa jazzyhtyeen. Hän opiskeli Nicolas Slonimskyn ja Ernst Krenekin, sitten Harvardin yliopistossa Walter Pistonin ja Paul Hindemithin johdolla. Hän oli 1940-luvulla Tanglewoodin ensimmäisiä opiskelijoita. Hänelle myönnettiin vuonna 1941 Prix de Rome teoksesta Nine-Minute Overture. Sodan vuoksi hän ei kuitenkaan päässyt Italiaan.
Harvardista valmistuttuaan Shapero opiskeli Nadia Boulangerin johdolla. Hän tutustui myös Igor Stravinskiin. Hän meni vuonna 1945 naimisiin taidemaalari Esther Gellerin kanssa. Leonard Bernstein johti vuonna 1948 hänen Symphony for Classical Orchestransa kantaesityksen Bostonin sinfoniaorkesterin soittamana. Shapero sai Yhdysvalloissa välittömästi mainetta, mutta myös kritiikkiä; mm. Aaron Copland syytti häntä New York Timesin artikkelissa omaperäisyyden puutteesta.
Shapero opetti Brandeisin yliopistossa 37 vuotta. Hän sai vuonna 1953 Hannah-tyttären, ja 1961 hänelle myönnettiin Fulbright-stipendi. Hän vetäytyi Brandeisin yliopistosta vuonna 1988 mutta jatkoi vielä 2000-luvullakin säveltämistä sekä akustisille että elektronisille soittimille. Hän kuului Arthur Bergerin, Lukas Fossin, Irving Finen, Alexeï Haieffin ja Claudio Spiesin kanssa niin kutsuttuun Bostonin koulukuntaan.
Harald Schumacher

Harald Schumacher, 2013
Harald Anton "Toni" Schumacher (s. 6. maaliskuuta 1954 Düren, Länsi-Saksa) on saksalainen, 1980-luvulla maajoukkueessa menestynyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Seurajoukkueurastaan Schumacher pelasi suurimman osan, vuodet 1972–1987 1.FC Kölnin joukkueessa kotimaassaan Saksan liittotasavallassa, kaikkiaan 422 kansallista ja 76 eurocup-ottelua. Kölnissä hän voitti kerran Saksan mestaruuden (1978) ja kolmesti Saksan Cupin. Lisäksi hän pelasi Saksassa Schalkessa (33 ottelua), Bayern Münchenissä (8) ja kaudella 1995/1996 Borussia Dortmundissakin yhden ja voitti näin joukkueessa samaisella kaudella uransa toisen Saksan mestaruuden. Lisäksi hän pelasi yhden kauden, 1988/1989, Turkissa Fenerbahçessa.
Saksan liittotasavallan maajoukkueessa Schumacher oli 1980-luvulla ykkösmaalivahti. Hän voitti joukkueessa Euroopan mestaruuden 1980, ja kaksi MM-hopeaa vuosina 1982 ja 1986. Kaikkiaan hän pelasi urallaan A-maajoukkueessa 76 ottelua.
Havaiji (täsmennyssivu)

Havaiji voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Havaiji, Yhdysvaltojen osavaltio
Havaiji, Havaijisaarten suurin saari
havaijin kieli, Havaijilla puhuttava kieli
Havaijin kuningaskunta
Harri Ilvonen

| Harri Ilvonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1988 (ikä 35) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ilvo
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Tappara
Sarja:  B-nuorten SM-sarja
Tehtävä:  apuvalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2013
Seurat:  Tappara (SML) LeKi (Mestis) HPK (SML) JYP (SML)   Blues (SML)
NHL-varaus:  170. varaus, 2007 Minnesota Wild
Harri Pekka Ilvonen (s. 3. marraskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 204 runkosarjaottelua tehopistein 11+23=34 ja keräten 124 jäähyminuuttia sekä 22 playoff-ottelua tehopistein 4+8=12 ja keräten kahdeksan jäähyminuuttia. Ilvonen oli pelityyliltään puolustava puolustaja.