stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Horten Ho 229
Konetyypin historia

Hortenin veljekset aloittivat 1920-luvulla erilaisten lentävien siipien suunnittelun, joilla veljekset osallistuivat lennokkikilpailuihin. Kyseisen mallin suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1931, mutta keskeytettiin. Suunnittelu alkoi uudelleen 1943 Horten Ho IX -nimellä ja Saksan ilmailuministeriö RLM teki tilauksen 40 koneesta. Joulukuussa 1944 Ho 229 V1 saatiin valmiiksi Gothaer Waggonfabrikissa (entinen autotehdas Gothassa). Ensimmäinen koelento 18. joulukuuta 1944 onnistui ongelmitta. Toinen (V2) koelento päättyi maahansyöksyyn toisen moottorin sammuttua. Juuri ennen sodan loppua 1945 koneen kehitystyö julistettiin saatetuksi valmiiksi. Ho 229 V3 runko oli lähes valmis kun Yhdysvaltojen joukot löysivät sen 14. huhtikuuta 1945. Siivet löytyivät eri paikasta lähialueelta. Keskeneräiset prototyyppiversiot V4, V5 ja V6 olivat yökäyttöön suunniteltuja.
Ho 229:n tuotantoversiossa olisi ollut paineistettu ohjaamo ja moottoreiksi suunniteltiin BMW 003 -suihkumoottoreita. Moottorityyppi ei kuitenkaan ehtinyt valmistua, joten prototyypeissä käytettiin Junkers Jumo 004 -suihkumoottoreita. Prototyypin paineistamattoman ohjaamon vuoksi pilotin oli käytettävä painepukua lennon aikana. Sodasta säästynyt prototyyppi kuljetettiin sodan jälkeen operaatio Paperclipin puitteissa Yhdysvaltoihin. Kone on esitteillä Udvar-Hazy Centerissä Washingtonin ilmailu- ja avaruusmuseossa, jossa se on restauroitavana.
Koneen suunnittelussa yksi lähtökohta ilmanvastuksen vähentäminen, jota olisi ainoastaan siiven tuottaman nosteen sivuvaikutuksena.
Ho 229 olisi lähes täyttänyt Hermann Göringin 1 000-1 000-1 000-vaatimuksen (1 000 kilometrin tuntivauhti, 1 000 kilometrin lentomatka, 1 000 kilon pommikuorma) ja sai rahoituksen. Göring oli ilmoittanut ettei aio enää hyväksyä uusia kaksimoottorisia elleivät ne täyttäisi tätä vaatimusta.
Koneen muotoilu oli edistyksellinen, heijastaen vähän tutka-aaltoja takaisin ja sitä voidaan täten kutsua ensimmäiseksi häivelentokoneeksi. Hortenin veljekset olivat siis kehittämässä tutkalle lähes näkymätöntä lentokonetta. Tätä tarkoitusta edistämään koneen pinta pinnoitettiin ohuella sahanpurun ja hiilipölyn seoksella. Tavoite oli absorboida tutkajärjestelmien sähkömagneettista säteilyä, kuten brittien käyttämän Chain Home varoitusjärjestelmän tapauksessa. Seoksen esiintymistä käytetyissä prototyypeissä on tutkittu, ja eräissä kohdissa on havaittu heikkoa absorboitumista.
Koneen teknologiassa oli kuitenkin aikansa rajoitteita ja piiloutuminen tutkalta oli rajattu tiettyyn suuntaan koneen ja tutkan välillä.[lähde? ] Kone kuitenkin oli riittävän vaikeasti havaittava ja riittävän nopea, jotta se olisi ehtinyt Lontooseen ennen torjuntahävittäjien nousua ilmaan.
Tekniset tiedot (Ho 229A-1)

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&07.04600007,46 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&016.080000016,80 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.08100002,81 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&052.&&&&0052,00 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&05067.&&&&005 067 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&09000.&&&&009 000 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Junkers Jumo 004B-3 -suihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&&08.07000008,7 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0977.&&&&00977 km/h 12 000 metrissä
Lentoaika: 4,5 h
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&015800.&&&&0015 800 m
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horten Ho 229 Wikimedia Commonsissa
Horton Tailless Aircraft[vanhentunut linkki] PDF (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Horten Ho 229 varastoituna Yhdysvalloissa
Käännös suomeksi
Lenore Kandel

| Lenore Kandel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. tammikuuta 1932 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 18. lokakuuta 2009 (77 vuotta) San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lenore Kandel (14. tammikuuta 1932 New York, New York, Yhdysvallat – 18. lokakuuta 2009 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän kuului San Franciscon beat-ryhmään.
Kandelin vanhemmat olivat alunperin Venäjältä ja Mongoliasta, mutta hän asui isoäitinsä luona. Hän kirjoitti runoja jo lapsena. Hän muutti San Franciscoon 1960, jolloin meneillään oli beat-kauden loppuvaihe. Hän seurusteli beatkirjailija Lew Welchin kanssa ja ystävystyi beatryhmän jäsenten, muun muassa Gary Snyderin, Neal Cassadyn ja Allen Ginsbergin, kanssa. Jack Kerouac käyttää häntä teoksessaan Big Sur romaanihenkilönä nimellä Romana Swartz, ja kirjan henkilönimen Dave Wain takana on Kandelin miesystävä Welch. Kandelin runokirja The Love Book ilmestyi 1966 ja sai pornoleiman. Poliisi teki ratsian sitä myyvään kauppaan ja takavarikoi kirjat. Seuraava kirja Word Alchemy ilmestyi 1967. Siinä julkaistusta runosta on tuntemattoman suomentajan runosuomennos "Kiimaruno" ilmestynyt 1968 Aamurusko-nimisessä pienjulkaisussa.
Kandelin runot ovat paljon suorasukaisempia kuin ryhmän miesten tekstit ja herättivät selvästi enemmän pahennusta, vaikka jo Henry Miller oli käyttänyt yhtä voimakasta kieltä. Seksin ja huumeiden lisäksi Kandelin runoissa on viittauksia itämaisiin uskontoihin, mutta niissä on nähtävissä myös kristillisyyteen viittaavia sävyjä.
Suomennettuja runoja

"Kiimaruno", suomentajan nimi puuttuu, Aamurusko 1968:3
”To Fuck with Love Phase II”
Huomioita

↑  Tillander käsittelee tutkielmassaan siellä täällä Kandelin runoja muun beat-runouden kontekstissa.
Lentokone vs. tulivuori

| Lentokone vs>  tulivuori.Airplane vs. Volcano |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James & Jon Kondelik
Käsikirjoittaja:  James & Jon Kondelik
Tuottaja:  David Michael Latt
Säveltäjä:  Chris Ridenhour
Leikkaaja:  James Kondelik
Pukusuunnittelija:  Anninka Velie
Pääosat:   Dean Cain  Robin Givens  Morgan West  Tamara Goodwin  Matt Mercer  Lawrence Hilton-Jacobs 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  The Asylum
Ensi-ilta:  2014
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lentokone vs. tulivuori (Airplane vs. Volcano) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2014. Elokuvan ovat ohjanneet ja käsikirjoittaneet amerikkalaisveljekset James ja Jon Kondelik.
Elokuva sai ensi-iltansa internetin suoratoistopalvelussa maaliskuussa 2014 ja DVD:llä toukokuussa 2014.
Juoni

Matkustajalentokone on menossa Havaijin saarelle, kun merestä nousee tulivuoria ja lentokone jää loukkuun purkautuvien tulivuorten väliseen ilmatilaan. Koneen lentäjän ja perämiehen kuollessa matkustajien täytyy ottaa koneen ohjaus haltuunsa ja työskennellä yhdessä, mikä ei suju ongelmitta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dean Cain  | … |  Rick Pierce   |
|  Robin Givens  | … |  tulivuoritutkija, tohtori Lisa Whitmore   |
|  Tamara Goodwin  | … |  lentoemäntä Rita Loss   |
|  Matt Mercer  | … |  Landon Todd   |
|  Morgan West  | … |  Neil Tully   |
|  Lawrence Hilton-Jacobs  | … |  lentopoliisi Jim Kirkland   |
|  Anthony Marks  | … |  Frank Matthews   |
|  David Vega  | … |  Carlos Crieger   |
|  Graham Denman  | … |  Private Vaughn   |
|  Mike Jerome Putnam  | … |  Col Rhyker   |
|  Ryan Budds  | … |  Private Thatch   |
|  Jonathan Nation  | … |  Captain Minor   |
|  Jeffrey Groff  | … |  Jeff Spair   |
|  Natalie Burtney  | … |  Jennifer   |
|  Zachary Haven  | … |  Tony   |
|  Jeremy Walker  | … |  Major Step   |
|  Laura Alexandra Ramos  | … |  Sergeant Graham    |
Aiheesta muualla

Lentokone vs. tulivuori Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Lankuttaminen

Lankutusasento epätyypillisen turvallisessa maisemassa.
Lankuttaminen (engl. planking tai lying down game) on internetin kautta leviävä ilmiö, meemi, joka tarkoittaa makaamista mahallaan kädet sivuilla  odottamattomissa julkisissa paikoissa. Yleensä tämä tapahtuma valokuvataan ja jaetaan sosiaalisessa mediassa.
Harrastus alkoi Englannissa lying down game -nimisenä jo vuonna 2000, mutta levisi villitykseksi 2009.  Samoin lankuttamisesta tuli vuoden 2010 lopulla suosittu harrastus Australiassa, jossa siitä käytetään termiä planking.
Lankuttaja asettuu päinmakuulle varpaat alustaa vasten ja kädet sivuilla kämmenet kylkiä vasten. Suoritus on sitä onnistuneempi, mitä epätodennäköisempi ja julkisempi tapahtumapaikka on ja mitä enemmän väkeä suoritukseen osallistuu. Tyypillisiä lankuttamispaikkoja ovat esimerkiksi kaiteet.
Ilmiö sai lisähuomiota, kun australialainen nuori mies kuoli toukokuussa 2011 pudotessaan maahan seitsemännestä kerroksesta lankutettuaan parvekkeen kaiteella.
Muut versiot

Pöllöily (owling): Lankuttamisen tapaan henkilö poseeraa eri paikoissa pöllömäisissä asennoissa.
Batmanning: Nimensä mukaisesti tässä lankuttamisen muodossa roikutaan lepakkomaisesti ylösalaisin suorassa asennossa.
Pottering: Kuvattava kohde näyttää lentävän ilmassa, luuta jalkojen välissä. Nimi viittaa Harry Potteriin.
Päälankutus: Kuvattava seisoo päällään.
Tebowing: Kuvattava kohde on polviasennossa ja nyrkkiotsalla imitoimassa amerikkalaisen jalkapallon pelaajan Tim Tebow'n rukousasentoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The lying down game. Facebook.
Liekki-sonni

Liekki-sonni oli Hausjärven Kurun kylästä laitumelta omille teilleen kesällä 1997 karannut sonni, joka sai median huomion. Puolitoistavuotias Limousin-rotuinen sonni muutti Iittalasta uudelle kotitilalleen toukokuussa 1997. Sonni ehti totutella uusiin kotinurkkiinsa muutaman päivän, kunnes se päästettiin laitumelle muutaman lehmän laumaan, jota nuori sonni säikähti ja karkasi metsään. Liekki-sonnia yritettiin ottaa kiinni monella eri tavalla, kuten ruoalla houkuttelemalla, mutta huonoin tuloksin. Syyskuussa 1997 sonni saatiin taltutettua ampumalla nukutusnuolella, minkä jälkeen se toimitettiin kauhakuormaajan kauhassa omistajansa huomaan.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Liekki-sonni emäntiä paossa
Lauri Metsämäki

Lauri Juhani Metsämäki (s. 28. helmikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Metsämäki toimi kansanedustajana kolmella kaudella: ensin kaksi kautta ajalla 21. maaliskuuta 1987 – 23. maaliskuuta 1985 ja uudelleen 2. toukokuuta 1996 – 23. maaliskuuta 1999 Matti Louekosken siirryttyä Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi. Kansanedustajana hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja kuului sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään. Ennen kansanedustajuuttaan hän toimi vuosina 1959–1961 varastonhoitajana, vuosina 1962–1964 rakennustyöläisenä, vuosina 1964–1965 kuorma-autonkuljettajana, vuosina 1965–1967 myyntiedustajana, vuosina 1968–1970 kuljetuspäällikkönä, vuosina 1970–1976 puoluetoimitsijana ja vuosina 1980–1996 työeläketarkastajana.
Lohikäärme Puff

Lohikäärme Puff (alkuperäiseltä nimeltä "Puff, the Magic Dragon") on tunnettu musiikkikappale, jonka alkuperäisen sanoituksen tekivät Leonard Lipton ja Peter Yarrow. Kappaleen tunnetuin esittäjä on folk-yhtye Peter, Paul and Mary.
Suomennoksen kappaleeseen teki Sauvo Puhtila. Suomenkielisen version kappaleesta on esittänyt muun muassa Brita Koivunen. Vaasalainen punk-yhtye Klamydia on myös versionut kappaleen 2005 ilmestyneellä pitkäsoitolla Tyhmyyden ylistys. Kappaleella laulaa Vesa Jokisen lisäksi myös Kari Bonden.
Kappale kertoo paperista tehdystä Puff-nimisestä lohikäärmeestä, joka lähtee tutkimaan maailmaa ja päätyy kaupunkiin.
Lipeähiippo

| Lipeähiippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Mycenaceae
Suku::  Hiipot Mycena
Laji::  stipata
Kaksiosainen nimi
 Mycena stipata  Maas Geest. & Schwöbel 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lipeähiippo (Mycena stipata) on keilamainen tai kellomainen mustanruskea tai kellanruskea hiippolaji. Sen jalka on lakin värinen tai vaaleampi. Sieni haisee alkaalilta. Se kasvaa yleisenä tiheinä rykelminä havupuiden kannoilla. Laji ei ole ruokasieni.
Lastamangrovet

| Lastamangrovet |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Kombretumikasvit Combretaceae
Suku::  Lastamangrovet Lumnitzera  Willd.
Katso myös
   Lastamangrovet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lastamangrovet (Lumnitzera) on kasvisuku, johon kuuluu kaksi lajia, jotka risteytyvät keskenään. Suvun lajit ovat ainavihantia mangrovepuita.
Lajit

punalastamangrove (Lumnitzera littorea (Jack) Voigt) – Esiintyy Kaakkois-Aasiasta Pohjois-Australiaan ja Tyynenmeren saarille (Melanesia ja Polynesia).
valkolastamangrove (Lumnitzera racemosa Willd.) – Esiintyy Intian valtameren rannikoilla ja saarilla, Tyynenmeren itäreunalla Australiasta Koreaan.
Lumnitzera × rosea C.Presl (puna- ja valkolastamangroven risteymä)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lumnitzera
Landskrona BoIS

| Landskrona BoIS |
| --- | --- |

Koko nimi:  Landskrona Boll- och Idrottssällskap
Perustettu:  1915
Kaupunki:  Landskrona, Ruotsi
Kenttä:  Landskrona IP
– kapasiteetti:  10 000
Sarja:  Superettan
Puheenjohtaja:   Anders Ekbladh
Päävalmentaja:   Billy Magnusson
Infobox OKNimi-testi OK: 
Landskrona Boll- och Idrottssällskap (Landskrona BoIS) on vuonna 1915 perustettu ruotsalainen jalkapalloseura Landskronasta. Se pelaa kaudella 2021 Ruotsin toiseksi korkeimmalla seuratasolla Superettanissa.
Saavutukset

Ruotsin cupin voitto 1972
34 kautta Allsvenskanissa
54 kautta Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla (vuonna 2021)
Suurin voitto: 11–0 IFK Eskilstunaa vastaan 1928
Yleisöennätys: 18 533 katsojaa karsintaottelussa Degerfors IF:ia vastaan vuonna 1959
Historia

Landskrona Boll- och Idrottssällskap perustettiin 7. helmikuuta 1915, kun urheiluseurat IFK Landskrona ja Diana yhdistyivät. Seura oli yksi ensimmäisen Allsvenskanin 12 joukkueesta vuonna 1924. Ensimmäisessä Allsvenskanin ottelussaan seura voitti IFK Norrköpingin lukemin 1–0 sunnuntaina 3. elokuuta 1924. Landskrona BoIS päättyi sarjassa kuudennelle sijalle ensimmäisenä vuotena ja säilyi Allsvenskanissa vuoteen 1933 asti. Tämän jälkeen se on pelannut Allsvenskanissa useampaan otteeseen. Vuosina 1970–1980 se pelasi kymmenen peräkkäistä kautta pääsarjassa.
1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa seuralla oli myös jääkiekkojaosto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Landskrona BoIS:in viralliset sivut (ruotsiksi)
Kannattajayhdistys Black&Whiten sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Lauri Mikkola

| Lauri Mikkola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1989
Muusikko
Laulukielet:  suomi, englanti
Tyylilajit:  Pop, R&B, soul
Soittimet:  Laulu
Yhtyeet:  Sydänkesä
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lauri Mikkola (s. 1989) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Mikkola tuli tutuksi The Voice of Finlandin ensimmäiseltä tuotantokaudelta vuonna 2011, jolloin hän kilpaili Elastisen joukkueessa.
Mikkola osallistui vuonna 2014 Uuden Musiikin Kilpailuun itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella "Going Down". Mikkola selviytyi kappaleellaan finaaliin, mutta ei tullut valituksi Euroviisuihin Kööpenhaminaan.
Mikkola esiintyi Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa Kinky Boots Lolan roolissa vuosina 2018-2020.
Mikkola esiintyi Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa Priscilla - Aavikon Kuningatar Tickin roolissa vuosina 2022-2023.
Mikkola lauloi tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolla presidentinlinnassa vuonna 2019.
Mikkola osallistui vuonna 2023 Nelosen Tähdet, tähdet -ohjelman 7. tuotantokaudelle ja selviytyi aina ohjelman finaalijaksoon asti.
Mikkola on Sydänkesä-yhtyeen laulaja.
Lohikäärmeen pahvikulissit

| Lohikäärmeen pahvikulissit |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tamara Lund
Kansitaiteilija:  Marjatta Saastamoinen
Kieli:  suomi
Genre:  omaelämäkerta
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2000
ISBN:  951-1-16402-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lohikäärmeen pahvikulissit on suomalaisen laulajan, näyttelijän ja kaupunginvaltuutettu Tamara Lundin omaelämäkerta vuodelta 2000. Kirjan nimen alkuosa tulee kiinalaisesta horoskoopista, jonka mukaan Lundin syntymävuosi, ja myös kirjan julkaisuvuosi oli Lohikäärmeen vuosi.
Kirjan on kustantanut Otava. Kirjan etukannen kuvan on ottanut Knut H. Evensen ja takakannen kuvan Ulrich Mittelbach. Kannen ulkoasun on suunnitellut Marjatta Saastamoinen. Kirjassa on valokuvia, joista osa on tekijän arkistosta.
Lastani ette saa

| Lastani ette saa> Not Without My Daughter |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brian Gilbert
Käsikirjoittaja:  Betty Mahmoody, William Hoffer
Perustuu:  Betty Mahmoodin kirjoittamaan kirjaan Lastani ette saa
Tuottaja:   Harry J. Ufland  Mary Jane Ufland  Anthony Waye 
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Peter Hannan
Leikkaaja:  Terry Rawlings
Pääosat:   Sally Field  Alfred Molina  Sheila Rosenthal  Roshan Seth  Sarah Badel  Mony Rey  Georges Corraface  Mary Nell Santacroce  Ed Grady 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  11. tammikuuta 1991
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, persia
Budjetti:  11,5 milj. euroa
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lastani ette saa (Not Without My Daughter) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Brian Gilbertin ohjaama tositapahtumiin perustuva jännityselokuva.
Juoni

Amerikkalais-iranilainen perhe matkustaa Yhdysvalloista lomalle tapaamaan miehen sukulaisia. Loma muuttuukin painajaiseksi, koska mies päättääkin, että koko perheen pitää jäädä asumaan Iraniin. Käytännössä vaimo ja tytär ovat miehen vankeja. Vaimo pääsee kuitenkin pakenemaan tytär mukanaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sally Field  | … |  Betty Mahmoody   |
|  Alfred Molina  | … |  Moody   |
|  Sheila Rosenthal  | … |  Mahtob   |
|  Roshan Seth  | … |  Houssein   |
|  Sarah Badel  | … |  Nicole   |
|  Mony Rey  | … |  Ameh Bozorg   |
|  Georges Corraface  | … |  Mohsen   |
|  Mary Nell Santacroce  | … |  Isoäiti   |
|  Ed Grady  | … |  Isoisä   |
|  Marc Gowan  | … |  Tohtori   |
|  Bruce Evers  | … |  Tohtori   |
|  Jonathan Cherchi  | … |  Mammal   |
|  Soudabeh Farrokhnia  | … |  Nasserine   |
|  Michael Morim  | … |  Zia   |
|  Gili Ben-Ozilio  | … |  Fereshte   |
Leo Härkönen

Leo Härkönen (25. toukokuuta 1904 Impilahti – 21. joulukuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.
Henkilöhistoria

Härkösen vanhemmat olivat opettaja Jaakko Härkönen ja Martta Niikko ja puoliso vuodesta 1931 Heliä Usma (Nyman). Hän tuli ylioppilaaksi 1923 ja valmistui filosofian maisteriksi 1927. Helsingin konservatorion sävellysdiplomin Härkönen suoritti 1932 ja kasvatusopin laudaturin 1935. Härkönen toimi musiikin lehtorina eri seminaareissa, Raumalla 1927–1935, Sortavalassa 1935–1940, Heinolassa 1940–1941, Sortavalassa uudestaan 1942–1944 ja Raahessa vuodesta 1945. Heinolassa hän työskenteli uudelleen vuodesta 1953. Härkönen toimi Rauman Mieslaulajien johtajana 1930–1935 ja Sortavalan Mieslaulajien johtajana 1935–1940 ja 1942–1944. Laatokan musiikkikriitikko Roiha oli 1935–1940 ja 1942–1944.
Tuotanto

Härkönen sävelsi sinfonian, lyyrisen sarjan, viulu-, piano- ja vokaalimusiikkia ja julkaisi oppikirjan Laulun johtamisesta (1942). Hänen arkistonsa on talletettu Kansallisarkistoon. Härkösen sävellyksiä ovat muun muassa:
Sonaatti e-molli ja sonatiini B-duuri viululle ja pianolle
Pianosonaatti b-molli
Aunukselainen rapsodia pianokvartetolle
Karjalan laulu, Laulun laaja kotimaa ja Suomen virsi seka- tai naiskuorolle pianosäestyksin
Jeesuksen syntymä, koulukantaatti urku- tai pianosäestyksin
10 mieskuoro- ja 10 yksinlaulua sekä koululauluja ja lauluja koulunäytelmiin
24 pianopreludia ja 6 muuta pianosävellystä
8 kansanlaulusovitusta
Härkösen ennen vuotta 1940 tekemät sävellykset hävisivät Sortavalan evakuoinnissa.
Lankvuori

| Lankvuori> Sijainti |
| --- | --- |
 Lankvuori
Koordinaatit:  60.92104°N, 21.59254°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Laitila
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Huippukausi:  rautakausi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lankvuori on Varsinais-Suomessa Laitilan Seppälän kylässä sijaitseva epävarma mäkilinna.
Mäkilinna

Mäkilinna sijaitsee Laitilan kirkosta 7,2 kilometriä luoteeseen Seppälän kylässä Metsänpään ja Siperian välissä. Mäki sijaitsee Väkkäräntien pohjoispuolella aivan Junnilan talon pihapiirin takana. Mäki on harjanne, joka on nykyään peltojen ympäröimää. Mäen itärinteessä on epämääräisiä jäännöksiä kivisistä valleista. Nykyään tunnetaan kymmenkunta röykkiötä, joiden halkaisija on 5–7 metriä. Nämä voivat yhtä hyvin olla hautaröykkiöitä taikka esimerkiksi kaski- tai pellonperkausraunioita. Alueella on kuitenkin kuppikivi ja merovingiaikaisia hautauksia.
Tutkimukset

Vuonna 1895 kävi Theodor Schvindt inventoinnin yhteydessä tutkimassa linnaa. Myös Alfred Hackman tarkasti paikan vuonna 1919. Tutkimuksia ei ole tehty, mutta sen sijaan kohde on tarkastettu vuosina 1955 (Anna-Liisa Hirviluoto), 1993 (Leena Koivisto) ja 1994 (Sirkku Pihlman).
Liskovarpushaukka

| Liskovarpushaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Lintuhaukat Accipiter
Laji::  trinotatus
Kaksiosainen nimi
 Accipiter trinotatus  Bonaparte, 1850 
Katso myös
   Liskovarpushaukka Wikispeciesissä   Liskovarpushaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liskovarpushaukka (Accipiter trinotatus) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät. Se painaa keskimäärin 146 grammaa.
Leonardo Ulloa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: José Leonardo Ulloa
Syntymäaika: 26. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: General Roca, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 190 senttimetriä
Seura
Seura: Leicester City
Pelinumero: 23
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2004 | CAI | 7 | (1) |
| 2005–2007 | San Lorenzo | 31 | (3) |
| 2007 | Arsenal Sarandí | 12 | (3) |
| 2008 | Olimpo | 14 | (3) |
| 2008–2010 | Castellón | 78 | (31) |
| 2010–2013 | Almería | 90 | (39) |
| 2013–2014 | Brighton & Hove Albion | 50 | (23) |
| 2014–2018 | Leicester City | 66 | (17) |
| 2018 | → Brighton & Hove Albion | 10 | (1) |
| 2018–2019 | CF Pachuca | 28 | (8) |
| 2019– | Rayo Vallecano | 17 | (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. maaliskuuta 2020.
José Leonardo Ulloa (s. 26. heinäkuuta 1986 General Roca, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Rayo Vallecanoa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.