Bridey Murphyn tapaus
Tapauksen kulku > Vastareaktio

Psykologien parissa Bridey Murphyn tapaus otettiin kielteisesti vastaan, ja he varoittelivat julkisuudessa amatöörien harjoittaman hypnoosin vaaroista. Tapaus vaikuttikin osaltaan moderniin skeptikkoliikkeeseen. Myös herätyskristilliset saarnaajat paheksuivat väitteitä jälleensyntymästä, sillä ne olivat ristiriidassa kristinuskon oppien kanssa. Monet syyttivät Bernsteiniä tahallisesta huijauksesta. Enimmäkseen pilkka kohdistui kuitenkin Tigheen, joka kertomansa mukaan ”valvoi monta yötä” Bridey Murphyn vuoksi. Uteliaat kävivät ihmettelemässä hänen taloaan ja lähettivät hänelle kirjeitä, joissa pyydettiin tai tarjottiin hengellistä opastusta. Tighe sai myös rahakkaita tarjouksia viihdealan edustajilta, ja hollywoodilainen agentti tarjosi hänelle 15 000 dollaria, mikäli hän kävisi viikon ajan näyttäytymässä paikallisessa yökerhossa. Tighe kieltäytyi.
Chicago Daily News, Life ja lukuisat pienemmät lehdet lähettivät toimittajia Irlantiin. Bridey Murphyn tai Sean MacCarthyn olemassaolosta ei kuitenkaan löytynyt todisteita. Monet Bridey Murphyn elämäkerran yksityiskohdat puolestaan olivat yleistä tietoa ja helposti uteliaiden saatavilla. Toisaalta Tighen miljöökuvaus oli paikoin epäuskottavaa tai jopa ilmeisen väärää. Hän esimerkiksi väitti eläneensä The Meadows -nimisessä puutalossa, vaikka metsät ovat Irlannissa harvinaisia ja lähes kaikki Corkin rakennukset ovat kivestä tai tiilestä. Bridey Murphyn mies Sean oli kuulemma opiskellut Queen’s Universityssä, jota ei todellisuudessa ollut vielä perustettu. Myöskään Tighen irlantilainen murre ei ollut virheetöntä.
Tapauksen julkisuuteen tuonut The Denver Post kirjoitti Bridey Murphyn puolustukseksi 19 000 sanaa pitkän artikkelin. Kirjoittaja Bill Barkerin mukaan Irlannin väestörekisterit ennen vuotta 1864 olivat epäluotettavia ja sitä paitsi suurelta osin tuhoutuneet, joten ei ollut yllättävää, ettei Bridey Murphystä löytynyt kirjallisia merkintöjä. Vaikka Corkissa ei ollut Dooley Road -nimistä katua, siellä oli 1800-luvun alussa ollut Mardike Meadows -niminen alue. Bridey Murphyn mies ei Barkerin mukaan ollut lakimies vaan virkailija tai kirjanpitäjä, mikä selitti sen, ettei Sean McCarthy -nimisestä lakimiehestä ollut lähteitä. Lisäksi Barker esitteli lukuisia pikkuseikkoja, joiden väitti tukevan Tighen kertomusten aitoutta.
Chicago American -lehti vastasi omalla paljastusjutullaan. Artikkelin mukaan Tighen lapsuudenkotia vastapäätä oli asunut Bridey Murphy Corkell -niminen nainen. Sukunimi Corkell saattoi vaikuttaa siihen, että Tighe nimesi Brideyn kotipaikaksi Corkin. Lisäksi Tighellä oli skotlantilais-irlantilainen sukulainen. Chicago Americanin mukaan Bridey Murphyn tarina perustui mainitun sukulaisen kertomuksiin sekä Tighen omiin lapsuusmuistoihin ja myöhempiin vaiheisiin. Lehti paljasti myös Tighen onnettomasti päättyneen ensimmäisen avioliiton ja väitti virheellisesti, että hänellä oli ollut kuolleena syntynyt veli. Jutun sävyyn saattoi vaikuttaa se, että Chicago American oli hävinnyt tarjouskilpailun Bridey Murphyn jäljillä -kirjan oikeuksista. Haastatellut Tighen lähisukulaiset puolestaan suhtautuivat vihamielisesti hänen saamaansa julkisuuteen. Puutteineenkin artikkeli toi esiin lukuisat yhtymäkohdat Bridey Murphyn ja Virginia Tighen elämäntarinoiden välillä.
Kohun ollessa kiihkeimmillään Wally White -niminen pappi ilmestyi Tighen ovelle varoittelemaan häntä helvetin tulesta. Myöhemmin hän väitti Chicago Americanille, että Tighe oli käynyt hänen kirkossaan lapsena, ja esiintyi jutussa toimittajana. The Denver Post julkaisi vastineena Tighen haastattelun. Siinä Tighe toi esiin Chicago Americanin jutun virheet ja korosti, ettei ollut lapsena juurikaan tavannut irlantilaistaustaista sukulaistaan, saati sitten saanut opetusta irlantilaisessa kansanperinteessä. Tighen mukaan hän ei ollut aiemmin tavannut Whitea, eikä tämä ollut esittäytynyt toimittajaksi asianmukaisesti.