stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stepan Baranovski

| Stepan Baranovski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1818 Jaroslavlin kuvernementti, Venäjä
Kuollut: 17. lokakuuta 1890 (72 vuotta) Jalta
Kansalaisuus:  Venäjä
Arvonimi: kunniatohtori todellinen valtioneuvos
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Filologia, liikenne ja laivanrakennus
Stepan Baranovski (4. tammikuuta 1818 Jaroslavlin kuvernementti, Venäjä – 17. lokakuuta 1890 Jalta) oli venäläinen opettaja ja tutkija, joka toimi Helsingin yliopiston professorina.
Stepan Baranovskin vanhemmat olivat Ivan Baranovski ja Tekla Jaroševski. Baranovski oli naimisissa kaksi kertaa, hänen ensimmäinen vaimonsa vuodesta 1845 oli Sofia Johanna Ottilia von Wittenheim. Baranovski tuli ylioppilaaksi Pietarissa 1893 ja toimi kimnaasinopettajana Pietarissa ja Pihkovassa vuodesta 1836. Hän oli Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden ylimääräinen professori vuodesta 1844 ja vakinainen vuodesta 1853 vuoteen 1862, jolloin hän siirtyi takaisin Venäjälle. Suomessa asuessaan Baranovski toimi myös venäjän kielen opetuksen tarkastajana ja sai aikaan sen, että venäjästä tuli 1863 vapaaehtoinen oppiaine. Hän kirjoitti eri aiheista, myös ruotsiksi. Baranovskin vuonna 1850 laatima Brottmålstatistik i Finland oli Suomen ensimmäinen rikostilastojulkaisu. Baranovski oli myös raittiustoiminnan edistäjä, hänen aloitteestaan syntyi komitea, joka julkaisi liiallista alkoholinkäyttöä vastustavia kirjasia. Lisäksi hän suunnitteli muun muassa sukellusveneen, paineilmakoneen, joka kuljetti junia Moskovan rautatiellä, ja teki muita keksintöjä. Hänet promovoitiin Helsingin yliopiston kunniatohtoriksi 1860, ja hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon 1862. Vuosina 1867–1869 Baranovski oli Länsi-Siperian koulujen tarkastaja. Hän toimi Suomen hyväksi muun muassa oikaisemalla Venäjän lehtien antamia vääriä tietoja Suomesta.
Steenbrak

| Steenbrak> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Alankomaat
Määrä:  harvinainen
Rodun syntyaika:  1600-luku
Alkuperäinen käyttö:  ajokoira
Nykyinen käyttö:  ajokoira
Muita nimityksiä:  Dutch Steenbrak
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  alle 46 cm
Steenbrak on alankomaalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta.
Ulkonäkö

Rodun säkäkorkeus on alle 46 cm.
Alkuperä

Steenbrak kehittyi 1600-luvulla saksalaisten ajokoirien ja paikallisten alankomaalaisten ajokoiramaisten pihakoirien välisistä risteytyksistä.
Startseva

| Startseva Старцева |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pihkovan piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Startsevan valuma-alue
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  pelto-oja, Šemjakovo
 :  58.0069°N, 28.1289°E
Laskupaikka:  Peipsijärvi
 :  58.0009°N, 28.2465°E
Mittaustietoja
Laskukorkeus:  30 m mpy.
Pituus:  13 km   
Muuta
Startseva (ven. Старцева) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava 13 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärveen.
Joen kulku

Joen kulku saa alkunsa yli 300 asukkaan Verholinon (ven. Верхолино) eteläpuolella sijaitsevan Šemjakovon (ven. Шемяково) kylästä. Se lähtee kylästä kohti pohjoista Leonovon (ven. Леоново) kylän läpi ja saavuttuaan Verholinon länsipuolelle, siihen yhtyy idästä virtaava Ljutovka (ven. Лютовка). Se on pääuomaansa jonkin verran pitempi sivu-uoma ja se virtaa Verholinon läpi yhdessä sen oman sivu-uomansa kanssa. Ljutovka saa alkunsa Vastsyn (ven. Васцы) kylästä. Puoli kilometriä luoteeseen päin edettyään Startsevaan yhtyy vielä yksi sivu-uoma pohjoisesta. Sille ei ole karttanimeä tiedossa. Joensuu sijaitsee lähes kuusi kilometriä lännessä. Alajuoksusta yli puolet kulkee Peipsijärven alavilla rannolla sijaitsevan kosteikkoalueen läpi. Joensuu sijaitsee noin kilometrin Tolbajoesta etelään.
Valuma-alue ja sivujoet

Startseva sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Peipsijärven alueella. Joki laskee Peipsijärven eteläosan, eli Pihkovanjärven, itärantaan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Startsevan valuma-alue sijaitsee Pihkovan alueella ja siellä Pihkovan piirissä. Joen kaksi suurinta sivujokea ovat oheisessa taulukossa.
| yhtyy Startsevaan  (km suusta) | nimi | nimi (ven>  ) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 | (oja pohjoiseen) |  | ~8 |  | 2 |
| 8 | Ljutovka | Лютовка | ~9 |  | 2 |

Lähteet: 1 = , 2 =
Joen valuma-alueella on muutama pieni lampi.
Hallintoalue

Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (ven. Балтийский бассейновый округ). Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. Joen vesistörekisterin numero on 01030000312102000027596 .
Huomautuksia

1 2 3  Joen yhtymäkohdan ja alkulähteen koordinaatit on mitattu Internetin GeoMixer-, Yandex-, ACME-, Google- tai Bing- karttapalveluista.
Secret Exit

| Secret Exit |
| --- | --- |
Perustettu:  2006
Toimitusjohtaja:  Kahrama Jani Henrik
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Toimiala:  Videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit, mobiilipelit
Kotisivu:  secretexit.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Secret Exit on suomalainen videopeliyritys.
Julkaisuja

Peli Zen Bound 2 on julkaistu Steam-palvelussa vuonna 2010.
Peli Eyelord on julkaistu iTunes-palvelussa vuonna 2013.
Arvioita

Yrityksen peli Zen Bound on saanut korkeat arvostelut. IGN:n arvostelussa peli sai 9.5/10.
Peli Eyelord on saanut 8/10 PocketGamer-sivuston arvostelussa.
Pelit

| Vuosi | Peli | Pelialusta | Lajityyppi |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Turbo Dismount | Android, iOS, Mac, Windows |  |
| 2014 | Stair Dismount | Android, iOS |  |
| 2013 | Eyelord | iOS |  |
| 2010 | Zen Bound 2 | Mac, Windows | Pulmapeli |
| 2009 | Zen Bound | iOS | Pulmapeli |
| 2003 | Rekkaturvat – Truck Dismount Classic | Mac, Windows |  |
| 2002 | Porrasturvat – Stair Dismount Classic | Linux, Mac, Windows |  |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Stepan Banderan patsas (Ternopil)

| Stepan Banderan patsas |
| --- | --- |
 Stepan Banderan patsas. Ukrainan lipun rinnalla Ukrainalaisten nationalistien järjestön punamusta vallankumoslippu. Jalustan teksti: ”Ukrainan sankari Stepan Bandera” (ukr. Герой України Степан Бандера, Heroi Ukrajiny Stepan Bandera)
Nimi:  Stepan Banderan patsas
Tekijä:  Roman Vilhušynskyi
Valmistumisvuosi:  2008
Taiteenlaji:  patsas
Korkeus:  6,5 metriä
Sijainti:  vul. Solomiji Krušelnytskoji, Ternopil, Ukraina
Stepan Banderan patsas on Ukrainalaisten nationalistien järjestön johtajaa Stepan Banderaa esittävä patsas Ternopilissa Ukrainassa. Se julkistettiin 26. joulukuuta 2008 Stepan Banderan syntymän satavuotisjuhlapäivänä. Patsaan graniittinen jalusta on 2,5 metriä korkea, ja pronssinen varsinainen patsas on neljä metriä korkea.
Patsaasta järjestettiin suunnittelukilpailu, johon osallistui seitsemän ehdotusta. Kilpailun voitti Roman Vilhušynskyin ehdotus, jonka mukainen patsas valettiin Orion-tehtaalla. Patsasta ei kuitenkaan ehditty päällystää kuparilla, joten se maalattiin ruskeaksi julkistamistilaisuutta varten ja päällystettiin myöhemmin.
Galleria

Patsas vuonna 2014.
Yksityiskohta.
Skaran tuomiokirkko

| Skaran tuomiokirkko Skara domkyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Skaran hiippakunta
Seurakunta:  Skaran tuomiokirkkoseurakunta
Rakentamisvuosi:  1150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skaran tuomiokirkko (ruots. Skara domkyrka) on tuomiokirkko Skaran kaupungissa, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Tuomiokirkko on Ruotsin evankelis-luterilaisen kirkon Skaran hiippakunnan piispanistuin. Kirkkorakennus edustaa arkkitehtuurin goottilaista tyylisuuntaa. Ensimmäinen tunnettu tuomiokirkko Skarassa vihittiin käyttöön noin vuoden 1150 tienoilla, mutta löytöjen perusteella on todettu paikalla olleen kirkon jo 1000-luvulla. 1200-luvulla rakennettiin tuomiokirkon kuorin alla sijainnut romaaninen krypta uudestaan ja koko katedraali rakennettiin uudestaan hakatusta hiekkakivestä goottilaiseen tyyliin. Vuosisatojen aikana kirkko on palanut useita kertoja.
Kirkkoa restauroitiin 1800-luvun lopussa, jolloin sen goottilainen luonne palautettiin ja uusittiin tornit, joita oli madallettu tulipalon jälkeen vuonna 1719. Vuosien 1947–1949 restauroinnissa sisustus vaihdettiin ja nykyinen barokkityylinen alttarimaalaus palautettiin paikalleen. Vuonna 1949 löydettiin ensimmäisen tuomiokirkon kryptan jäännökset. Viimeisen restauroinnin yhteydessä 1999 kryptan päälle rakennettiin ristiholvi, ja tila saatiin jälleen käyttöön pieniä jumalanpalveluksia varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skaran tuomiokirkko Wikimedia Commonsissa
Skara domkyrka (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Skara domkyrka
Käännös suomeksi
Solko van den Bergh

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | 50 m vapaapistooli,joukkuekilpailu |  |
Solko Johannes van den Bergh (joskus myös etunimellä Solke; 4. kesäkuuta 1854 Haag – 25. joulukuuta 1916) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän pani alulle yhdessä ystävänsä Henrik Sillemin ja ranskalaisen François Monodin kanssa ammunnan MM-kilpailut. Van den Bergh osallistui itse ammuntaan Pariisin olympialaisissa 1900 ja voitti pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta.
Van den Bergh työskenteli notaarina ja oli naimisissa aatelisen Sophia Emma Nicoletta van Limburg Brouwerin kanssa.
Käännös suomeksi
Sollentunan kihlakunta

Sollentunan kihlakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
Sollentunan kihlakunta (ruots. Sollentuna härad) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 188,61 neliökilometriä ja asukasluku 37 885 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ed, Sollentunan kauppala, Järfälla, Spånga ja Hässelby villastadin kauppala.
Kihlakunnan tuolloista kunnista Ed kuuluu nykyään pääosin Upplands Väsbyn kuntaan ja osin Järfällan kuntaan. Sollentunan kauppala muodostaa Sollentunan kunnan ja Järfälla Järfallan kunnan. Spånga ja Hässelby villastadin kauppala ovat osa Tukholman kuntaa.
Southland

Southland voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Southland, Uuden-Seelannin eteläisin hallintoalue
Southland, yhdysvaltalainen televisiosarja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Southland”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Seppo Nissilä

Seppo Kalevi Nissilä (1. kesäkuuta 1937 – 24. syyskuuta 2023 Tampere) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja.
Vuonna 1982 pääsi Nissilän ensimmäinen sävellys levylle.
Nissilän sävellyksiä tai sanoituksia on päätynyt Lasse Hoikan ja Souvarit-yhtyeen levyille lähes kolmekymmentä kappaletta kolmenkymmenen vuoden yhteistyön aikana. "Kultamaa"-humppa oli yksi menestyksellisimmistä kappaleista, minkä Nissilä on säveltänyt ja sanoittanut. Myös ”Inarijärvi” uusin sanoin on tullut suosituksi, sekä ”Älä pyydä mua jäämään” ja useita muita suosittuja.
Aiheesta muualla

Seppo Nissilän sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Seppo Nissilän sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Stepa Stepanović

Stepa Stepanović (11. maaliskuuta (J: 28. helmikuuta) 1856 Kumodraž, Serbia – 29. huhtikuuta 1929 Čačak, Jugoslavia) oli serbialainen sotapäällikkö, joka toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Stepanović osallistui vuosien 1876–1878 sotiin Turkkia vastaan ja vuoden 1885 sotaan Bulgariaa vastaan. Hänet nimitettiin vuonna 1903 divisioonan komentajaksi. Balkanin sotien aikana 1912–1913 hän komensi Serbian toista armeijaa ja osallistui Kumanovan taisteluun sekä Adrianopolin valtaukseen. Stepanović toimi myös Serbian sotaministerinä vuosina 1908–1909, 1911–1912 ja 1914.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Stepanović johti Serbian armeijan liikekannallepanoa ylipäällikkö Radomir Putnikin ollessa tilapäisesti vangittuna Itävalta-Unkarissa. Sen jälkeen Stepanović otti jälleen komentoonsa Serbian toisen armeijan ja löi Itävalta-Unkarin armeijan Cerin taistelussa elokuussa 1914, mikä oli ympärysvaltojen ensimmäinen voitto koko suursodassa. Hänet ylennettiin tämän myötä voivodiksi eli marsalkaksi. Stepanović osallistui armeijoineen myös voittoisaan Kolubaran taisteluun joulukuussa 1914. Keskusvaltojen yhteishyökkäyksen käynnistyttyä syksyllä 1915 Stepanovićin toinen armeija vastasi itärintamasta. Hän onnistui aluksi pysäyttämään Bulgarian hyökkäyksen, mutta lopulta joukot eivät riittäneet bulgarialaisten eikä saksalaisten pidättelemiseen. Syyskuussa 1918 Stepanovićin toinen armeija osallistui kahdella ranskalaisdivisioonalla vahvistettuna ympärysvaltojen lopulliseen hyökkäykseen Salonikin rintamalla ja sai aikaan läpimurron.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stepa Stepanović Wikimedia Commonsissa
Skuten kirkko

| Skuten kirkko Skute kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2003.
Sijainti:  Søndre Land, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1915
Suunnittelija:  O. Stein
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  360
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skuten kirkko (norj. Skute kirke) on Søndre Landin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1915.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skuten kirkko Wikimedia Commonsissa
Secret Agent Clank

| Secret Agent Clank |
| --- | --- |

Kehittäjä:  High Impact Games (PSP)   Sanzaru Games (PS2)
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Säveltäjä:  David Bergeaud
Pelisarja:  Ratchet & Clank
Julkaistu:  PlayStation PortableNA 17. kesäkuuta 2008AUS 3. heinäkuuta 2008EU 11. heinäkuuta 2008 PlayStation 2NA 26. toukokuuta 2009AUS 4. kesäkuuta 2009EU 19. kesäkuuta 2009
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E10+     PEGI: 7Virheellinen PEGI-arvo
Alusta:  PlayStation 2   PlayStation Portable
Jakelumuoto:  UMD, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Secret Agent Clank on High Impact Gamesin kehittämä ja Sonyn julkaisema toimintapeli. Peli julkaistiin PlayStation Portablelle vuonna 2008 ja PlayStation 2:lle vuonna 2009.
Peli kuuluu Ratchet & Clank -pelisarjaan.
Juoni

Pelissä Ratchet joutuu vankilaan rikoksesta jota hän ei tenhyt mutta Ratchetin paras ystävä Clank yrittää pelastaa Ratchetin vankilasta todistamalla ettei Ratchet ole rikollinen.
Aluksi Clank murtautuu pultaire museoon etsimään johtolankoja varastetusta helmestä jonka kaikki luulevat Ratchetin varastaneen. Museosta Clank löytää vihjeitä kun-fu taikurista joka asuu suurkaupungissa. Planeetalle saavuttuaan Clank kulkee ansaan mutta saa kutsuttua agenttitoimistosta kolme pientä apuria jotka pelastavat Clankin. Clank joutuu lukuisille eri planeetoille helmen mukana ja passittaa välillä muutamia rikollisia vankilaan eri planeetoilla.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  David Kaye  | … |  Clank, Klunk   |
|  James Arnold Taylor  | … |  Ratchet   |
|  Jim Ward  | … |  Kapteeni Qwark   |
|  Jess Harnell  | … |  Plumber   |
|  James Horan  | … |  Slim Cognito   |
|  Steven Jay Blum  | … |  Thug Leader   |
|  Sylvia Amerito  | … |  Darla Gratch   |
Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6.5/10.
Aiheesta muualla

Secret Agent Clank MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto
Skylab

| Skylab |
| --- | --- |
 Skylab-asema kuvattuna viimeisen asemalle suuntautuneen lennon irtaannuttua.
COSPAR ID:  1973-027A
Tilastotietoja
Laukaisu:  14. toukokuuta 1973
Paluu:  11. heinäkuuta 1979
Miehistö:  3
Massa:  90 607 kg
Inklinaatio:  50°
Eksentrisyys:  0,00059
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skylab-Apollo. Taiteilijan näkemys asemasta ja miehistömodulista kiertoradalla.
Skylab oli yhdysvaltalainen avaruusasema. Asema oli kiertoradalla 1973–1979, mutta miehitettynä vain kolmeen otteeseen vuosina 1973–1974.
Skylab-asema oli itse asiassa Saturn IB -kantoraketin toinen vaihe, joka oli ”kalustettu” uudelleen avaruusasemaksi. Asema ja koko Skylab-ohjelma hyödynsivät Apollo-ohjelmasta ylijäänyttä kalustoa. Kun kolme ylijäänyttä valmista Apollo-moduulia oli käytetty, asema jäi avaruuteen odottamaan jatkotoimenpiteitä.
Historia

Skylab laukaistiin 14. toukokuuta 1973. Rakettina käytettiin Saturn V -kantoraketin muokattua versiota Saturn INT-21 (SL-1).
Skylab oli epäonninen. Laukaisun yhteydessä se menetti osan säteily- ja mikrometeorisuojistaan ja toisen pääaurinkopaneelinsa. Ensimmäisen miehistön tehtäväksi muodostuikin aseman korjaaminen edes jonkinlaiseen käyttökuntoon.
Asema oli miehitettynä kolmesti:
Tehtävä SL-2 alkoi 25. toukokuuta 1973 ja kesti 28 päivää.
Tehtävä SL-3 alkoi 28. heinäkuuta 1973 ja kesti 59 päivää.
Tehtävä SL-4 alkoi 16. marraskuuta 1973 ja päättyi 8. helmikuuta 1974, 84 päivää laukaisun jälkeen.
Vaikka astronauttien raporttien mukaan asema oli lähes hajoamistilassa, sen kiertorataa oli tarkoitus vielä korottaa avaruussukkulan avulla vuonna 1979. Sukkulaohjelma kuitenkin viivästyi, ja kun samaan aikaan Auringon lisääntyneen aktiivisuuden vuoksi tihentyneet ilmakehän ylimmät osat hidastivat Skylabia ennakoitua enemmän, se putosi lopulta hallitsemattomasti ilmakehään 11. heinäkuuta 1979, ja sen palasia putosi muun muassa Australiaan, asumattomille alueille. Neuvostoliitto kritisoi tätä – sen avaruusasemat olivat aina palaneet ilmakehässä hallitusti asumattomien alueiden päällä.
Muuta

Skylab-asemia rakennettiin kaksi kappaletta. Skylab 2 -asemaa ei koskaan kuitenkaan lähetetty avaruuteen. Käyttämätön asema on nykyään museoituna Yhdysvaltain Smithsonianin kansallisessa ilmailu- ja avaruusmuseossa, Washington D.C.:ssä.
Odottamattomien ongelmien varalle NASA rakensi Skylab Rescue -kapselin, jolla kaksi astronauttia hakisi pois asemalta kolmen hengen miehistön, jos CSM:llä ei voitaisi palata maahan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skylab Wikimedia Commonsissa
Avaruusasemat ja asumukset
Solkulla

| Solkulla |
| --- | --- |
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Huvila
Valmistumisvuosi:  1916
Rakennuttaja:  E. von Ungern-Stenberg
Tyylisuunta:  1920-luvun klassismi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Solkulla on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva vuonna 1916 rakennettu huvila. Huvilan rakennutti virolainen paroni E. von Unger-Sternberg asuinrakennuksekseen. Solkulla edustaa varhaista 1920-luvun klassismia. Von Unger-Stenbergien perhe asui Solkullassa 1950-luvulle asti, jolloin rakennus myytiin Lohja Oy:lle. Huvila on ollut yksityisomistuksessa vuodesta 1997 lähtien.
Arkkitehtuuri

Solkullan asuinrakennuksessa on mansardikatto, joka on päistään aumattu. Rakennuksen kellarissa sijaitsee juures- ja talouskellarit. Solkullan ulkoasussa huomaa vaihtelevan suuntaisen vuorilaudoituksen ja risti-ikkunat. Alkuperäiset uunit on purettu 1960-luvulla, jolloin asennettiin ölykeskuslämmitys. Rakennuksen yläkertaan rakennettiin samalla sauna.
Solkulla on säilynyt ulkoasultaan erittäin hyvin alkuperäisessä muodossaan. Rakennuksen alkuperäinen puuleikkauksin koristeltu pääovi on kunnostettu ja ympäröivässä puutarhassa on jäljellä paljon vanhoja puutarhakasveja. Talon eteläpuolella sijaitsee maakellari, jota on käytetty viini- ja jääkellarina. Solkullan koillispuolella sijaitsee autotalli.
Simon Lelic

Simon Lelic (s. 1976 Brighton) on englantilainen kirjailija. Lelic on opiskellut Exeterin yliopistossa historiaa ja valmistumisensa jälkeen myös journalismia. Kirjailijan uransa ohella hän työskentelee yksityisyrittäjänä. Lelic on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär.
Yksityisyrittäjyyden ohessa Lelic ryhtyi kirjoittamaan. Kirjoittamista hän kuvailee hauskaksi ja hyödyttömäksi, mutta toisaalta tärkeäksi ja hyödylliseksi. Lelicin teosten päähenkilö joutuu usein yksin kohtaamaan yhteisön häneen kohdistamat paineet. Lopputulos ei usinkaan lohdullinen.
Vuonna 2011 Leliciltä ilmestyi suomennettuna hänen esikoisteoksensa Katkeamispiste (Rupture, suom. Terhi Kuusisto). Teos kertoo ahdistavasta ryhmäytymisestä, henkisestä ja ruumiillisesta kiusaamisesta ja kuinka se päättyy lopulta traagisesti. Teos kuvaa kuinka passiiviset sivustakatsojat mahdollistavat kiusaamisen ja kuinka ongelmien aiheuttajaksi valitaan syntipukki. Teos on lohduton: tarinan lopussa ongelmille ei löydy ratkaisua.
Seuraava teos, Laitos (The Facility, suom. Terhi Kuusisto), kertoo viranomaisten aiheuttamasta painajaisesta. Tavallinen mies, hammaslääkäri Arthur Priestley, joutuu ilman mitään syystä turvallisuusviranomaisten pidättämäksi. Teos antaa lohduttoman kuvan tavallisen kansalaisen mahdollisuuksista puolustaa oikeuksiaan valtion turvallisuuskoneistoa vastaan.
Uusimmassa teoksessaan Tuomiossa päähenkilönä on asianajaja joka asuu nimettömäksi jäävässä pikkukaupungissa. Kaupungissa tapahtuu koko yhteisöä kuohuttava murha ja päähenkilö ottaa murhaajan puolustettavakseen. Yhteisö kohdistaa vihansa asianajajaan ja hänen perheeseensä.
Teokset

Rupture (2010) suom. Katkeamispiste
The Facility (2011) suom. Laitos
The Child Who (2012) suom. Tuomio
The New Neighbor (2018)
The Haven (2019)
Aiheesta muualla

http://www.simonlelic.com
http://www.savonsanomat.fi/viihde/kirjat/simon-lelic-katkeamispiste/1010893 (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Skarbimierz

| Skarbimierzin kunta (Gmina Skarbimierz) |
| --- | --- |
 Łukowice Brzeskien kylää
 Kunnan sisäinen kartta
 Skarbimierzin kunta
 Koordinaatit: 50°51′N, 17°25′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Brzeg
 – Kunnanjohtaja:  Andrzej Pulit
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  110 km²
Väkiluku (2019):  8 217
Suuntanumero(t):  (+48) 77
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skarbimierz (Gmina Skarbimierz; vuoteen 2002 asti Gmina Brzeg) on maalaiskunta Brzegin piirikunnassa Puolassa. Kunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 8 217. Sen hallintokeskus on Skarbimierz Osiedlen kylä. Vuoteen 2002 asti kunnan hallintoelimet sijaitsivat viereisessä Brzegin kaupungissa.
Kunnan kylät ovat Bierzów, Brzezina, Kopanie, Kruszyna, Lipki, Łukowice Brzeskie, Małujowice, Pawłów, Pępice, Skarbimierz, Skarbimierz Osiedle, Zielęcice, Zwanowice sekä Żłobizna. Sen pinta-ala on 110 neliökilometriä. Skarbimierz rajautuu Lewin Brzeskin, Lubszan, Olszankan, Oławan, Wiązówin ja Popielówin kuntiin sekä Brzegin kaupunkiin. Kunnan pinta-alasta noin 76 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin neljä prosenttia metsää.
Vuoden 2019 lopussa 49,8 prosenttia Skarbimierzin asukkaista oli naispuolisia ja 50,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 19,6 prosenttia, työikäiset 64,2 prosenttia ja eläkeikäiset 16,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,8 vuotta.
| Kunnan väestönkehitys 1995–2019 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1995 | 1995 |    | 6 025 | 6 025 |
| 2000 | 2000 |    | 6 962 | 6 962 |
| 2005 | 2005 |    | 7 230 | 7 230 |
| 2010 | 2010 |    | 7 576 | 7 576 |
| 2015 | 2015 |    | 7 928 | 7 928 |
| 2019 | 2019 |    | 8 217 | 8 217 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skarbimierz Wikimedia Commonsissa
Gmina Wiejska Skarbimierz (PDF) Opolen tilastokeskus. (puolaksi)