stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tyttö ja hattu
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pirkko Mannola  | … |  Mirja Halonen   |
|  Esko Salminen  | … |  ekonomi Ilmari Kosonen   |
|  Rauha Rentola  | … |  rouva Thea Tekonen   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Mrs. Mary Moulin alias rouva Maija Moilanen   |
|  Assi Nortia  | … |  Donna Elvira   |
|  Hannes Häyrinen  | … |  säveltäjä Theodor Tekonen   |
|  Pentti Viljanen  | … |  Tähtikiertueen johtaja David Moulin alias Taavetti Moilanen   |
|  Pentti Irjala  | … |  tehtailija Kosonen   |
|  Leo Jokela  | … |  vahtimestari   |
|  Uljas Kandolin  | … |  vahtimestari   |
|  Liisa Nevalainen  | … |  Mirjan äiti   |
|  Leo Lähteenmäki  | … |  radioreportteri Tiilipää   |
|  Jyrki Nousiainen  | … |  Matti   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  järjestäjä Kalle Vilkas   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  bensiiniaseman hoitaja / autoilija / mies Vuoristoradalla   |
|  Arttu Suuntala  | … |  konstaapeli   |
|  Leila Wallenius  | … |  Tähtikiertueen tyttö   |
|  Marita Nordberg  | … |  hattuliikkeen omistaja   |
|  Anita Saarikallio  | … |  hattuliikkeen myyjätär   |
|  Eero Tolvanen  | … |  apumies   |
|  Severi Seppänen  | … |  vahtimestari   |
|  Annikki Linnoila  | … |  nainen katsomossa   |
|  Laila Rihte  | … |  nainen katsomossa   |
|  Ossi Ahlapuro  | … |  mies katsomossa   |
|  Olavi Tuomi  | … |  kuvaaja   |
|  Aarne Tarkas  | … |  ohjaaja   |
|  Regina Keso  | … |  kuvaussihteeri   |
|  Arvo Murtokallio  | … |  sähkömies   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  ohjelmapäällikkö Luomakoski   |
|  Irja Rannikko  | … |  kukkakaupan myyjätär   |
|  Armas Jokio  | … |  vahtimestari   |
|  Oiva Luhtala  | … |  talonmies   |
|  Jyrki Lappi-Seppälä  | … |  Pekka, Mirjan veli   |
|  Paavo Piironen  | … |  Pekan luokkatoveri   |
Arviot

Aikalaisarvioijista Heikki Eteläpää (Uusi Suomi) antoi elokuvalle varovaista kiitosta: ”...pääparin asenteettomuus ja luontevuus kuuluu Tytön ja hatun myönteisiin puoliin”. Yleisesti kuitenkin oltiin samalla linjalla kuin Modest Savtschenko (Kansan Uutiset): komediassa ei ole huumoria.
Myöhemmätkään kriitikot eivät yleensä ole arvostaneet elokuvaa, joskin Hannes Häyrinen on saanut kiitosta mainiosta säveltäjäkarikatyyristä. Eräässä arviossa todetaan, että elokuvassa on typeryydestään huolimatta ”tiettyä tarkasmaista kepeyttä”.
Ulla Rannikko

Ulla Rannikko on suomalainen televisiotoimittaja. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden tohtori ja oikeustieteiden maisteri. Rannikko on työskennellyt MTV3:n uutistoimituksessa vuodesta 1997 toimittajana, uutisankkurina ja tuottajana. Sitä ennen hän on työskennellyt muun muassa Yleisradiossa ja Radio Pookissa.
Tumannyi

| Tumannyi Тума́нный |
| --- | --- |
 Murmanskin alue Venäjällä, alla taajaman sijainti alueella.
 Tumannyi
 Koordinaatit: 68°53′1″N, 35°41′41″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Murmanskin alue
Piiri:  Kuolan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkimainen taajama
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 464 km²
Väkiluku (2012):  817
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tumannyin kunta Kuolan piirin kartalla.
Tumannyin taajama.
Tumannyi (ven. Тума́нный) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Murmanskin alueen Kuolan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Voronjan sivujoen Tumannajan rannalla 136 kilometriä Kuolan kaupungista itään. Taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Asukkaita on 817 henkeä (vuonna 2012).
Maantiede

Tumannyin kunnan pinta-ala on 2 464 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kuolan piirin Teriberkan kuntaan, idässä ja etelässä Lovozeron piiriin Lovozeron kuntaan ja lännessä Kuolan piirin Kildinstroin ja Kuolan kuntiin sekä Severomorskin suljettuun kaupunkialueeseen. Pinta-alasta suurin osa on tundraa ja 7,7 % metsää. Serebrjanskin voimalaitoksille johtavan maantien pohjoispuolinen alue on ulkomaalaisilta rajoitettua vyöhykettä.
Seudulla on lukuisia pieniä jokia ja järviä. Suurimmat joet ovat Srednjaja (Štšutšja) ja Teriberka sekä lohijokina tunnetut Voronja ja Olenka. Voronjajoella on kaksi tekojärveä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat verhoilu- ja rakennuskivi sekä hiekka ja sora.
Historia

Taajama on saanut alkunsa 1960-luvun lopussa Voronjajoella sijaitsevien Serebrjanskin vesivoimalaitosten rakentamisen yhteydessä. Virallisesti se perustettiin vuonna 1971 ja vuonna 1978 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Voimalaitosten käyttöhenkilökunnan lisäksi paikkakunnalla asui sotilaita sekä rakennusmiehiä, jotka alkoivat muuttaa pois Teriberkan voimalaitosryhmän valmistuttua 1990-luvun alussa. Myöhemmin lakkautettiin myös osa varuskunnista.
Liikenne, talous ja asutus

Tymannyin ja Serebrjanskin voimalaitoksille johtaa Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Kuolassa haarautuva sepeli- ja sorapäällysteinen maantie. Taajamasta on linja-autoyhteys Murmanskiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat energiantuotanto, julkiset palvelut ja maanpuolustus. Ainoat tuotantolaitokset ovat energiantuotantoyhtiö TGK-1:lle kuuluvat Ylä- ja Ala-Serebrjanskin vesivoimalat. Yli puolet voimalaitosten työntekijöistä asuu vakituisesti muualla ja viidesosa taajaman työvoimasta käy töissä kunnan ulkopuolella.
Palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kerhotalo, kirjasto, kaupunginsairaala, posti ja muutama kauppa.
Tulevaisuudennäkymät

Tumannyin tulevaisuudennäkymät ovat synkät. TGK-1 suunnittelee voimalaitosten nykyaikaistamista ja siirtymistä vuorotyömenetelmään, mikä käytännössä johtaisi taajaman lakkauttamiseen.
Aiheesta muualla

Tumannyin kunnan sivusto (venäjäksi)
Tumannyin kunta Kuolan piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Tumannyin kunta Murmanskin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaupunkikunnat:

Kuola (hallinnollinen keskus) – Kildinstroi – Molotšnyi – Murmaši – Tumannyi – Ylä-Tuuloma (Verhnetulomski)
Maalaiskunnat:
 Mežduretšje – Pušnoi  – Teriberka – Tuuloma (Tuloma) – Uura (Ura-Guba)
Ultima VII

| Ultima VII |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Origin Systems
Julkaisija:  Origin Systems
Suunnittelija:  Richard Garriott
Säveltäjä:  Dana Karl Glover
Pelisarja:  Ultima
Julkaistu:  1992, 1993
Lajityyppi:  tietokoneroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  MS-DOS, NES
Jakelumuoto:  CD-ROM ja pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Ultima VII on Origin Systemsin kehittämä Ultima-sarjan roolipeli.
Peli julkaistiin kahdessa osassa:
Ultima VII: The Black Gate (1992)
Ultima VII Part Two: Serpent Isle (1993)
Lukuun ottamatta juonen jatkumista ja saman pelimoottorin käyttämistä, ovat kummatkin osat täysin riippumattomia toisistaan.
Kummallakin pelillä on oma lisäosansa - Ultima VII: Forge of Virtue, ja Ultima VII, Part Two: Silver Seed. 90-luvun puolestavälistä alkaen pelin kaikki julkaisut ovat sisältäneet kummatkin pelin sekä lisäosat.
Aiheesta muualla

Ultima VII: The Black Gate MobyGamesissa (englanniksi)
Ultima VII: Part Two - Serpent Isle MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Ultima I  Ultima II  Ultima III  Ultima IV: Quest of the Avatar  Ultima V  Ultima VI  Ultima VII  Ultima VIII  Ultima IX  Ultima Collection 
Worlds of Ultima:   The Savage Empire  Martian Dreams 
Ultima Underworld:   Ultima Underworld: The Stygian Abyss  Ultima Underworld II: Labyrinth of Worlds 
Muita pelejä:   Akalabeth  Ultima Online  Ultima Worlds Online: Origin  Ultima X: Odyssey  Arthurian Legends 
Muuta:   Richard Garriott  Lord British  Avatar
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – miesten kaksinpeli

Pöytätenniksen miesten kaksinpeli Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 alkoi 17. syyskuuta ja finaali pelattiin 25. syyskuuta 2000. Olympiakultaa voitti Kong Linghui.
Toiselta kierrokselta eteenpäin > Neljännesvälierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kong Linghui |  | 18 | 21 | 21 | 20 | 21 |
|  | Lucjan Błaszczyk |  | 21 | 17 | 10 | 22 | 14 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Timo Boll |  | 22 | 21 | 21 | 13 | 16 |
|  | Werner Schlager |  | 24 | 19 | 17 | 21 | 21 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jörgen Persson |  | 21 | 21 | 21 |
|  | Koji Matsushita |  | 14 | 13 | 19 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Liu Guozheng |  | 21 | 21 | 21 |
|  | Chiang Peng-lung |  | 11 | 13 | 19 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Liu Guoliang |  | 19 | 12 | 22 | 21 | 21 |
|  | Damien Eloi |  | 21 | 21 | 20 | 9 | 13 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jörg Roßkopf |  | 17 | 21 | 21 | 19 | 21 |
|  | Toshio Tasaki |  | 21 | 15 | 13 | 21 | 14 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jan-Ove Waldner |  | 21 | 19 | 21 | 21 |
|  | Jean-Michel Saive |  | 14 | 21 | 18 | 15 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Christophe Legout |  | 11 | 17 | 12 |
|  | Vladimir Samsonov |  | 21 | 21 | 21 |
Toiselta kierrokselta eteenpäin > Puolivälierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kong Linghui |  | 21 | 13 | 20 | 21 | 21 |
|  | Werner Schlager |  | 14 | 21 | 22 | 10 | 14 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jörgen Persson |  | 14 | 21 | 21 | 21 |
|  | Liu Guozheng |  | 21 | 18 | 16 | 19 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Liu Guoliang |  | 21 | 21 | 21 |
|  | Jörg Roßkopf |  | 11 | 14 | 7 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jan-Ove Waldner |  | 20 | 18 | 21 | 21 | 21 |
|  | Vladimir Samsonov |  | 22 | 21 | 14 | 17 | 19 |
Toiselta kierrokselta eteenpäin > Välierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kong Linghui |  | 21 | 13 | 21 | 21 |
|  | Jörgen Persson |  | 12 | 21 | 16 | 13 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Liu Guoliang |  | 19 | 16 | 19 |
|  | Jan-Ove Waldner |  | 21 | 21 | 21 |
Toiselta kierrokselta eteenpäin > Pronssiottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Liu Guoliang |  | 21 | 19 | 21 | 21 |
|  | Jörgen Persson |  | 18 | 21 | 14 | 13 |
Toiselta kierrokselta eteenpäin > Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kong Linghui |  | 21 | 21 | 17 | 14 | 21 |
|  | Jan-Ove Waldner |  | 16 | 19 | 21 | 21 | 13 |
Mitalistit

| Sija | Maa | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | Kong Linghui |
| 2 |  Ruotsi | Jan-Ove Waldner |
| 3 |  Kiina | Liu Guoliang |
| 4 |  Ruotsi | Jörgen Persson |
Turmaliini

Erilaisia turmaliineja. Ylhäällä schörlkide, alavasemmalla viistehiottu punavihreä turmaliini ja alaoikealla verdeliittikide.
Elbaiitti
Turmaliini on erittäin monimutkainen silikaattimineraali, jonka muodostaa joukko rakenteeltaan samankaltaisia seossarjoja. Siinä on pääalkuaineiden alumiinin ja boorin lisäksi vaihtelevasti eri alkuaineita, kuten rautaa, litiumia, natriumia, kaliumia, mangaania ja magnesiumia. Turmaliinin nimi on peräisin singalinkielisestä sanasta tourmali, joka sananmukaisesti tarkoittaa 'tuhkanvetäjää'. Mineraali löydettiin 1800-luvun alussa, kun Kaukoidästä tulleiden zirkonien joukossa havaittiin aiemmin tuntematonta mineraalia. Mustan turmaliinin eli schörlin mainitsi tosin jo Mathesius vuonna 1524. Turmaliini on arvostettu jalokivi.
Kaava

Turmaliinin koostumuksen kaava on yleisessä muodossa AD3G6(BO3)3[Si6O18]Y3Z, jossa:
A on Ca (kalsium), Na (natrium) tai K (kalium)
D on Al (alumiini), Fe2+ (rauta), Fe3+ (rauta), Li (litium), Mg2+ (magnesium) tai Mn2+ (mangaani)
G on Al3+, Cr3+ (kromi), Fe3+ tai V3+ (vanadiini)
Y on O (happi) ja/tai OH (hydroksyyli-ioni)
Z on F (fluori), O ja/tai OH
Ominaisuudet

Turmaliini kattaa lähes koko väriskaalan. Se on yleensä musta, väritön, punainen, sininen tai ruskea. Tämän lisäksi samassa kiteessä voi olla kahta tai useampaa väriä pituus-, leveys- tai paksuussuuntaisina kerroksina. Turmaliinin kovuus on 7 Mohsin asteikolla ja ominaispaino 3,0–3,25. Turmaliinin kidejärjestelmä on trigoninen, ja kiteet ovat yleensä pitkiä, selvästi erottuvia prismoja. Suurimmat turmaliinikiteet kasvavat jopa useiden metrien mittaisiksi ja ne voivat myös muodostaa viuhkamaisia rykelmiä. Turmaliinin läpinäkyvyys vaihtelee läpinäkyvästä läpinäkymättömään ja läpinäkyvät ovat jalokiviä. Läpikuultaviin kuituisia sulkeumia sisältäviin turmaliineihin saadaan hionnalla esiin kissansilmäilmiö. Jotkut turmaliinit ovat dikroisia, eli niiden väri näyttää muuttuvan katselukulman mukaan.
Turmaliinikide on usein pyrosähköinen, eli kun sitä lämmitetään, se varautuu sähköisesti ja alkaa vetää puoleensa kevyitä hiukkasia. Hollannissa turmaliinia kutsuttiinkin aiemmin "tuhkanvetäjäksi" ja sitä käytettiin muun muassa savupiippujen puhdistukseen. Lisäksi turmaliinit ovat aina pietsosähköisiä.
Esiintyminen

Mustia ja litiumpitoisia turmaliineja esiintyy tavallisesti graniitissa ja pegmatiitissa. Magnesiumpitoisia ruskeita turmaliineja on lähinnä vain metamorfisissa kivilajeissa, kuten liuskeissa ja marmorissa. Useimmiten turmaliinit ovat läpinäkymättömiä ja mustia, mutta myös jaloja läpinäkyviä yksilöitä on isäntäkivien onteloissa ja kidesykeröissä.
Historiallisista turmaliiniesiintymistä kuuluisin on Elban saari Italiassa, josta louhittujen kivien edustamalle muunnokselle annettiin nimi elbaiitti. Nykyään Brasilia on selvästi suurin turmaliinien tuottaja, ja siellä esiintyy lähes kaikkia mahdollisia värivariaatioita. Merkittävimmät esiintymät ovat Minas Geraisin ja Bahian osavaltioissa. Muita tuottajamaita ovat Sri Lanka, Tansania, Kenia, Madagaskar, Mosambik, Namibia, Afganistan, Pakistan ja Yhdysvallat. Suomesta on löydetty jalokiviluokan vihreitä turmaliineja Kuortaneen Kaatialasta ja jaloja sekä läpinäkymättömiä ja vyöhykkeellisiä punaisia turmaliineja Peräseinäjoen Haapaluomasta. Mustat turmaliinit ovat Suomessakin varsin tavallisia.
Muunnokset

Turmaliinin eri muunnokset elbaiitin värimuunnoksia lukuun ottamatta voidaan käsittää omina mineraaleina, koska niiden koostumukset poikkeavat toisistaan.
Elbaiitti Na(Li,Al)3 Al6 (BO3 )3 Si6 O18 (OH)4 on tunnetuin turmaliinimineraali, jota esiintyy lähes kaikissa sateenkaaren väreissä; useimmat jalokivinä käytetyt turmaliinit ovat elbaiitteja
Rubelliitti on punainen tai ruusunpunainen värimuunnos, ja sen nimi tulee rubiinia muistuttavasta ulkonäöstään
Verdeliitti on sinivihreä tai ruohonvihreä värimuunnos, jota kutsutaan joskus virheellisesti Brasilian smaragdiksi
Indigoliitti on kahta edellistä harvinaisempi syvänsininen, joskus vihreään vivahtava värimuunnos
Akroiitti on väritön elbaiitti
Siberiitti on purppuranpunainen värimuunnos
Draviitti NaMg3Al6(BO3)3Si6O18(OH)4 on väriltään ruskea; se sisältää magnesiumia ja sitä esiintyy melko yleisesti metamorfisissa kalkkikivissä
Schörl NaFe3Al6(BO3)3Si6O18(OH)4 on musta ja läpinäkymätön yleisin turmaliini, joka muodostaa noin 95 prosenttia kaikista turmaliiniesiintymistä.
Harvinaiset mineraalit:
Buergeriitti
Feruviitti
Foitiitti
Kromidraviitti
Liddikoatiitti
Magnesiumfoitiitti
Oleniitti
Povondraiitti
Rossmaniitti
Uviitti
Vanadiinidraviitti
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Louisiana State University, Geology and Geophysics: Darrell Henry, Tourmaline classification (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mindat; Tourmaline (englanniksi)
Gggems.com: Tourmaline, Characteristics and Geological data (englanniksi)
International Colored Stone Association (ICA): Tourmaline (Arkistoitu – Internet Archive)
Monivärisiä turmaliinikiteitä, elbaiitteja. Elbaiittiturmaliinille on tyypillistä että samassa kiteessä voi olla useita eri värejä.
Tuomiojan hallitus

Tuomiojan hallitusta Seutulan lentoasemalla, oikealta Päiviö Hetemäki, Teuvo Aura, Kustaa Junttila, pääministeri Sakari Tuomioja, Tuure Junnila ja K.T. Jutila.
Tuomiojan hallitus oli Suomen tasavallan 37. hallitus, joka toimi 170 päivän ajan 17. marraskuuta 1953 – 5. toukokuuta 1954. Se oli Sakari Tuomiojan johtama virkamieshallitus. Vaikka kyseessä olikin toimitusministeristö, monilla hallituksen jäsenillä oli vahvat kytkökset porvaripuolueisiin. Eräs näistä ministereistä oli pääministeri Tuomioja, jonka puolueella tosin ei ollut paikkoja eduskunnassa. Hallitusta pidettiinkin "naamioituna porvarihallituksena".
Kekkosen IV hallitus jätti eronpyyntönsä 4. marraskuuta 1953. Kaksi päivää myöhemmin tasavallan presidentti J. K. Paasikivi pyysi Suomen Pankin pääjohtaja Sakari Tuomiojaa muodostamaan uuden hallituksen. Tuomiojan hallitus nimitettiin 17. marraskuuta.
Tuomiojan hallituksesta on sanottu, että talouselämä oli siinä Suomen hallituksista kaikista vankimmin edustettuna pääministeristä alkaen. Tuomioja oli nimittäin Suomen Pankin pääjohtaja, ja ministerien joukossa oli muidenkin pankkien pääjohtajia sekä tärkeitä yritysjohtajia, joihin kuului muun muassa raskaan sarjan teollisuuspatruuna, vuorineuvos Erik Serlachius. Asiantuntemuksestaan huolimatta suurin osa ministereistä oli ministereinä kokemattomia, ja huomiota herätti myös monien suhteellisen nuori ikä. Toisena maatalousministerinä toiminut Henrik Kullberg kuoli kesken hallituksen toimikauden joulukuussa 1953 ja hänen tilalleen tuli Helsingin yliopiston maanviljelystalouden professori Nils Westermarck.
Tuomiojan hallituksen päätavoitteet liittyivät ennemminkin talous- kuin sisä- tai ulkopolitiikkaan. Kenties tärkein sisäpoliittinen päätös hallitukselta oli eduskuntavaalien aikaistaminen kesän sijasta järjestettäviksi jo maaliskuussa 1954. Pitkien hallitusneuvottelujen jälkeen hallituksen muodostajaksi päätyi lopulta RKP:n ulkoministeri Ralf Törngren.
Tuomiojan hallitus sai lyhytikäisyydestään huolimatta suomalaisten keskuudessa hyvän jälkimaineen siitä syystä, että taloustilanne oli sen toimikaudella kypsynyt valmiiksi vuonna 1939 alkaneen kahvin ja siten kaikkien elintarvikkeiden säännöstelyn lopulliseen purkamiseen, mikä toteutui maaliskuun 1954 alussa.
Kokoonpano

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Sakari Tuomioja | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Vapaamielisten Liitto |
| Ulkoasiainministeri |   | Ralf Törngren | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Oikeusministeri |   | Reino Kuuskoski | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Ammattiministeri |
| Sisäasiainministeri |   | Heikki Kannisto | 17.11.1953 | 5.5.1954 | KP |
| Puolustusministeri |   | Päiviö Hetemäki | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Kokoomus |
| Valtiovarainministeri |   | Tuure Junnila | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Kokoomus |
| Opetusministeri |   | Arvo Salminen | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Kokoomus |
| Maatalousministeri |   | K. T. Jutila | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Ammattiministeri |
| Ministeri maatalousministeriössä |   | Henrik Kullberg | 17.11.1953 | 4.12.1953 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Ministeri maatalousministeriössä |   | Nils Westermarck | 18.12.1953 | 5.5.1954 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri |   | Erik Serlachius | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Ammattiministeri |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä |   | Aulis Junttila | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Ammattiministeri |
| Kauppa- ja teollisuusministeri, ministeri ulkoasiainministeriössä |   | Teuvo Aura | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Ammattiministeri |
| Ministeri kauppa- ja teollisuusministeriössä |   | T. A. Wiherheimo | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Kokoomus |
| Sosiaaliministeri, ministeri valtiovarainministeriössä |   | Esa Kaitila | 17.11.1953 | 5.5.1954 | KP |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Päiviö Hetemäki | 17.11.1953 | 5.5.1954 | Kokoomus |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Irma Karvikko | 17.11.1953 | 5.5.1954 | KP |
Uuronkylä

| Uuronkylä Uuro |
| --- | --- |
 Uuronkylä
 Koordinaatit: 62°14.094′N, 22°2.222′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kauhajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Korkeus:  122 m
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uuronkylä (arkikielessä useimmiten vain Uuro) on kylä Kauhajoen kaupungissa. Kylä sijaitsee noin 26 kilometriä lounaaseen kaupungin keskustasta Isojoelle vievän seututien 661 varrella aivan Isojoen rajan tuntumassa.
Uuronkylä sijaitsee Lauhanvuoren ja Pyhävuoren välissä ja on näin ollen jonkinlaista laaksoaluetta, johon sana uurokin viitannee. Uuronkylän läpi virtaa Uuronluoma.
Ulla Polviander

Ulla Polviander, käytti myös esiintyjänimiä Ulla Saarno ja Ulla Ilona (20. elokuuta 1925 – 28. helmikuuta 1976) oli suomalainen elokuvanäyttelijä joka esiintyi 1940-luvulla suomalaisissa elokuvissa.
Elokuvia joissa näyttelijänä

Nimellä Ulla Ilona:
Onni pyörii (1942)
Nimellä Ulla Polviander:
Erehtyneet sydämet (1944)
Sinä olet kohtaloni (1945)
Nimellä Ulla Saarno:
Vastamyrkky (1945)
Naimisiin päiväksi (1946)
Ulla Raitio

Ulla Raitio (s. 30. heinäkuuta 1984 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2009 ja on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterin, Teatteri Nirvanan ja Myllyteatterin tuotannoissa sekä Yle TV2:n draamasarjoissa Tehdas (2012) ja Täysin työkykyinen (2003). Tv-sarjassa Transport vuonna 2022 hän esittää keskeistä sivuosaa.
Aiheesta muualla

Ulla Raitio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Unni Lehn

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Unni Lehn |  Unni Lehn |  Unni Lehn |  |
Maa:  Norja
Naisten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | jalkapallo |  |
Unni Lehn (s. 7. kesäkuuta 1977 Melhus) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä.
Vadim Klass

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 4. heinäkuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Leningrad, Venäjän SNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Favorit Viipuri
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1996–1997 | Lokomotiv-D Pietari | 50 | (6) |
| 1998–2001 | Lokomotiv Pietari | 81 | (3) |
| 2000 | → SKA Pietari (laina) | 6 | (0) |
| 2002 | Zenit-2 | 1 | (0) |
| 2003 | Torpedo-Piter Pietari | – | (–) |
| 2003–2004 | Alye parusa Pietari | 9 | (1) |
| 2004 | AC Oulu | 3 | (0) |
| 2004–2005 | SDJuŠOR Zenit Pietari | 19 | (18) |
| 2005 | Alye parusa Pietari | 11 | (11) |
| 2005 | Lokomotiv-NN Nižni Novgorod | 14 | (4) |
| 2006–2007 | Zenit-2 | 23 | (2) |
| 2008–2011 | Sever Murmansk | 108 | (38) |
| 2012– | Favorit Viipuri | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | 325 | (83) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vadim Vladimirovitš Klass (ven. Вадим Владимирович Класс, s. 4. heinäkuuta 1979 Leningrad, Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija. Hän pelasi kaudella 2004 Ykkösen AC Oulussa kolme ottelua. Pääosan urastaan Klass on pelannut pietarilaisissa joukkueissa. Nykyinen seura on Favorit Viipuri.
Ulmanen

Ulmanen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Aino Ulmanen (s. 1948), taidemaalari
Antti Ulmanen (s. 1999), jalkapalloilija
Pekka Ulmanen (1958–2023), muusikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.