stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shoreham-luokka (sluuppi)

| Shoreham-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut alus HMS Fowey

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 123 t
Pituus:  86 m
Leveys:  11 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  2 000 hv
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  95
Aseistus
Meritorjunta:  1 x LA 4" -tykki 4 × 3 naulan tykkiä
Shoreham-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan 1930-luvun alussa valmistetun sluupin muodostama alusluokka. Ne olivat lähinnä pidennetyllä rungolla valmistettuja edeltäneen Bridgewater-luokan aluksia.
Suunnittelu

Alusten pituus oli 85,75 metriä ja leveys 10,67 metriä. Täysin kuormattuina alusten syväys oli 3,15 metriä. Shorehamin uppoumaksi kuitenkin ilmoitettiin 3,51 metriä ja loppujenkin uppouma kasvoi vastaavaksi vuoteen 1940 mennessä.
Alusten voimanlähteenä kaksiakselinen turbiinimoottorit, jotka tuottavat 2 000 hevosvoimaa. Alusten suunniteltu maksiminopeus oli 16,5 solmua. Alusten säiliöissä oli 290 tonnia polttoainetta, jota kului 0,54 tonnia tunnissa 10 solmun nopeudella.
Alusten aseistukseksi suunniteltiin yhtä neljän tuuman tykkiä ja neljää kolmen naulan tykkiä, mitä täydennettiin vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa toisella ilmatorjuntakykyisellä neljän tuuman tykillä. Vuoden 1938 aikana  kaikkien alusten neljän tuuman tykki vaihdettiin ilmatorjuntakykyiseksi ja samalla lisättiin neliputkinen .50" konekivääri.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Bideford | Devonport | 10. kesäkuuta 1930 | 1. huhtikuuta 1931 | 27. marraskuuta 1931 | romutettu 1949 |
| HMS Fowey | Devonport | 24. maaliskuuta 1930 | 4. marraskuuta 1930 | 11. syyskuuta 1931 | myyty Wheelock Marsden and Companylle kauppa-alukseksi lokakuussa 1946 nimellä SS Rowlock romutettu 1950 Mombasassa |
| HMS Rochester | Chatham | 24. marraskuuta 1930 | 16. heinäkuuta 1931 | 24. maaliskuuta 1932 | romutettu 1951 |
| HMS Shoreham | Devonport | 19. joulukuuta 1929 | 22. marraskuuta 1930 | 2. marraskuuta 1931 | romutettu 1946 |
| HMS Dundee | Chatham/Hawthorn Leslie and Company | 1. joulukuuta 1931 | 20. syyskuuta 1932 | 31. maaliskuuta 1933 | Saksan laivaston sukellusveneen U-48 upottama 15. syyskuuta 1940 |
| HMS Falmouth | Devonport/Hawthorn Leslie and Company | 31. elokuuta 1931 | 19. huhtikuuta 1932 | 27. lokakuuta 1932 | nimetty 1952 RNVR Calliopeksi romutettu 1968 |
| HMS Milford | Devonport/Yarrow Shipbuilders | 14. syyskuuta 1931 | 11. kesäkuuta 1932 | 22. joulukuuta 1932 | romutettu 1949 |
| HMS Weston | Devonport/Yarrow Shipbuilders | 7. syyskuuta 1931 | 23. heinäkuuta 1932 | 23. helmikuuta 1933 | romutettu 1947 |
Chenla

| Chenla > 500-luku–700-luku |
| --- | --- |
   Chenla 600-luvulla 
Valtiomuoto:  kuningaskunta
Pääkaupunki:  Ishanapura
Uskonnot:  hindulaisuus buddhalaisuus
Historia:  
– Funanin vasalli:  500-luku
– kukoistus:  600-luku
– hajoaminen:  700-luku
Kielet:  khmerin kieli
Edeltäjä(t):  Funan
Seuraaja(t):  Khmerien valtakunta
Chenla (kiinaksi) tai Kambuja tai Kambudža (khmeriksi) oli khmerien ensimmäinen kuningaskunta nykyisen Kambodžan ja Thaimaan kaakkoisosien alueilla. Chenla syntyi 400-luvulla, itsenäistyi 500-luvulla ja alkoi hajota pienempiin kuningaskuntiin 700-luvulta alkaen.
Chenla mainitaan ensimmäisen kerran kiinalaisissa kronikoissa, joiden mukaan Chenlan kuninkaat olivat 400-luvulla Funanin kuningaskunnan vasalleja. Chenla itsenäistyi Funanista 500-luvun puolivälin tienoilla. 600-luvun puoliväliin mennessä oli Chenla valloittanut koko Funanin kuningaskunnan. Funanin valloituksen myötä Chenlaan tuli myös intialaistunut kulttuuri, uskonnot ja keinokastelutaito.
600-luvulla Chenlalla oli hyvät suhteet Champan kuningaskuntaan. Kuningas Ishanavarman (hallitsi 616–635)  tytär avioitui cham-prinssin kanssa ja heidän poikansa hallitsi Champaa 653–683. Champalla oli suuri vaikutus Chenlan arkkitehtuuriin.
Chenlan yhtenäisen kuningaskunnan viimeiseksi kuninkaaksi jäi Jayavarman I (hallitsi 657-681). Hänen kuoltuaan Chenla jakautui kahteen osaan, joille kiinalaiset kronikoitsijat antoivat nimet Maa-Chenla ja Vesi-Chenla. Maa-Chenla sijaitsi Laosin nykyisen Champasak-provinssin alueella ja Vesi-Chenla puolestaan käsitti suurin piirtein entisen Funanin alueen (nyk.  Kambodža). 715 Chenla alkoi jakaantua useiksi pieniksi kuningaskunniksi, joista merkittävin oli Shambpupura.
Vesi-Chenla joutui Jaavan, Sumatran ja Malakan niemimaan merirosvojen hyökkäysten kohteeksi 700-luvun lopulla. Noin 790 Sailendra valloitti Vesi-Chenlan ja hallitsi sitä 12 vuotta, kunnes Jayavarman II vapautti Vesi-Chenlan Sailendran vallasta 802 ja perusti Chenlan kuningaskunnan raunioille Khmerien valtakunnan.
1001 Gaussia

| 1001 Gaussia |
| --- | --- |
 1923 OA 
 Gaussian rata (sinisellä) verrattuna sisimpien planeettojen ratoihin (punaisella), kuvan uloin planeetta on Jupiter
Löytäminen
Löytäjät:  S. Belyavskij
Löytöaika:  8. elokuuta 1923
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,21 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,80 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,62 AU
Eksentrisyys:  0,128
Kiertoaika Auringon ympäri:  2097 päivää  5,74 vuotta
Inklinaatio:  9,30°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  75 km
Pyörähdysaika:  9,17 h
Absoluuttinen kirkkaus:  9,77
Albedo:  0,039
1001 Gaussia on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi S. Belyavskij vuonna 1923. Asteroidi sai nimensä matemaatikko Carl Friedrich Gaussin mukaan, joka oli esimerkiksi laskenut Cereksen ja Pallaksen radat. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1923 OA.
Subrahmanyan Chandrasekhar

| Subrahmanyan Chandrasekhar> சுப்பிரமணியன் சந்திரசேகர |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  சுப்பிரமணியன் சந்திரசேகர
Syntynyt: 19. lokakuuta 1910 Lahore, Intia
Kuollut: 21. elokuuta 1995 Chicago, Illinois
Kansalaisuus:   Intia (1910–1947)   Intia (1947–1953)   Yhdysvallat (1953–1995)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Presidency College Cambridgen yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Ralph Fowler
Instituutti:  Cambridgen yliopisto Chicagon yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Chandrasekharin raja
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1983)  Copley-mitali (1984)
 Nimikirjoitus
Subrahmanyan Chandrasekhar  (tamiliksi சுப்பிரமணியன் சந்திரசேகர்; 19. lokakuuta 1910 Lahore, Intia (nyk. Pakistan) – 21. elokuuta 1995 Chicago, Yhdysvallat) oli amerikanintialainen fyysikko, tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1983 yhdessä William Alfred Fowlerin kanssa tutkimuksistaan, jotka koskivat tähtien rakennetta ja kehitystä.
Nuoruus

Chandrasekhar oli lahjakas monella alalla. Jo nuorena hän hallitsi matematiikan lisäksi esimerkiksi saksan kielen, luki englanninkielistä kirjallisuutta Shakespearesta Thomas Hardyyn, ja kykeni omien sanojensa mukaan lukemaan ”helposti 100 sivua tunnissa”. Hän lähti opiskelemaan Trinity Collegeen Cambridgeen, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1933.
Ura

Chandrasekhar työskenteli Chicagon yliopistossa vuodesta 1937 kuolemaansa saakka 1995. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli huippusalaisen ydinaseprojektin parissa muun muassa Enrico Fermin kanssa. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1953. Hän oli etniseltä taustaltaan tamili.
Chandrasekharin merkittävimpiä yksittäisiä saavutuksia lienee tarkka niin sanotun Chandrasekharin massan (tai rajan) laskeminen. Kyseessä on massa, joka tähdellä on oltava, jotta se kuollessaan – sen sijasta että siitä tulee valkoinen kääpiö – luhistuisi neutronitähdeksi. Massa on suunnilleen 1,44 Auringon massaa. Jos tähti kuitenkin on vielä massiivisempi (3,2 Auringon massaa), se luhistuu todennäköisesti mustaksi aukoksi. Chandrasekhar laski edellä mainitun massan laivamatkallaan Intiasta Englantiin varhain 1930-luvulla.
Palkinnot ja tunnustukset

Henry Norris Russell Lectureship (1949)
Bruce Medal (1952)
Royal Astronomical Societyn kultamitali (1953)
Henry Draper Medal (1971)
Nobelin fysiikanpalkinto (1983)
Copley Medal of the Royal Society (1984)
Kirjallisuutta

Empire of the Stars: Friendship, Obsession and Betrayal in the Quest for Black Holes, Arthur I. Miller, Little Brown, 2005 (englanniksi)
The Mathematical Theory of Black Holes, Subramanyan Chandrasekhar, Clarendon, 1998 (englanniksi)
Chandra – A Biography of S. Chandrasekhar, Kameshwar C. Wali, University of Chicago Press, 1992 (englanniksi)
Cheshire (juusto)

Cheshire-juustoa
Cheshire tai chester on englantilainen lehmänmaidosta valmistettava puolikova juusto. Cheshire on kotoisin Westchesterin kreivikunnasta, ja se on mahdollisesti koko Englannin vanhin juusto. Cheshirestä on olemassa myös homejuustomuunnos nimeltä Shropshire blue.
Cheshire-kiekko painaa noin 22 kilogrammaa, sen läpimitta on 30 cm ja kuori kellanruskea. Juustoa valmistetaan myös harkkoina. Cheshire kypsyy vähintään 3–6 kuukauden ajan.
Cheshiren rasvapitoisuus kuiva-aineesta on 50 %. Sen maku on hiukan suolainen, mausteinen ja pikantti. Cheshire sopii hyvin hedelmien tai hedelmäkakun kanssa nautittavaksi, kuten myös paahtoleivälle ja ruoanlaittoon. Se sopii myös valkoviinin kanssa yhteen.
FS Châteaurenault (1868)

| Châteaurenault |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Augustin Normand, Le Havre
Kölinlasku:  19. marraskuuta 1866
Laskettu vesille:  20. heinäkuuta 1868
Palveluskäyttöön:  1. syyskuuta 1869
Poistui palveluskäytöstä:  16. toukokuuta 1892
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 830 t
Pituus:  78,18 m
Leveys:  10,74 m
Syväys:  5,74 m
Koneteho:  1 700 ihp
Nopeus:  14,27 solmua
Miehistöä:  202
Aseistus
Aseistus:  3 × 190mm tykkiä
Châteaurenault oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen parkkitakiloitu risteilijä. Alus oli nopeampi kuin aikakautensa muut ranskalaisvalmisteiset kokoisensa korvetit.
Valmistus

Alus tilattiin Augustin Normandilta Le Havresta ja sen köli laskettiin 19. marraskuuta 1866. Alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1869.
Palvelus

Aluksen aseistukseksi vaihdettiin myöhemmin seitsemän 140 mm modèle 1870 -tykkiä ja neljä 37 mm tykkiä. Vuonna 1874 alus luokiteltiin uudelleen 2. luokan risteilijäksi (ransk. croiseur de  2e class). Alus luokiteltiin vuonna 1892 3. luokan risteilijäksi ja se poistettiin alusluettelosta 16. toukokuuta 1892.
Celebration (Kool & the Gangin kappale)

| ”Celebration” Kool & the Gang |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Celebrate!
 B-puoli: ”Morning Star”
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: 7"- ja 12"-tuumainen vinyylisingle
 Tekijä(t): Kool & the Gang, Ronald Bell
 Tyylilaji: post-disco
 Kesto: 03.42 (7"-versio)   04.58 (12"-versio)
 Levy-yhtiö: De-Lite Records
Kool & the Gangin muut singlet
| ”Hangin’ Out” 1980 | ”Celebration” 1980 | ”Jones vs. Jones” 1981 |
Celebration on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1980 julkaistu kappale, sekä samalla ainoa Billboard Hot 100 -listan kärkeen noussut single. Kappale on edelleen suosittu erilaisissa juhlissa ja urheilutapahtumissa. Se on kuultu myös muun muassa elokuvassa Eat Pray Love – omaa tietä etsimässä.
Yhtyeen saksofonisti Ronald Bell on kertonut, että kappaleen innoitus saatiin Koraanista. Bell luki kirjan osuutta, jossa jumala luo Aatamin, ja enkelit juhlivat ja laulavat. Tämän innostamana Bell kirjoitti kappaleen perusriffin ja rivin Everyone around the world, come on, let’s celebrate.
”Celebrationin” hittipotentiaali tiedostettiin jo varhaisessa vaiheessa. Esimerkiksi laulaja J.T. Taylorin äiti sanoi kappaleen kuultuaan pojalleen; ”Tulet soittamaan tätä lopun elämääsi, joten olehan valmiina.”
Kylie Minoguen versio kappaleesta nousi vuonna 1992 Britannian listasijalle 20.
Celebration-kappale oli tunnusmusiikkina ohjelmassa Passi ja hammasharja Shade of Brown -housebändin säestämänä.
Kool & the Gangin versio > Listasijoitukset

| Valtio ja lista | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat (Billboard Hot 100) | 1. |  | 1981 |  |
|  Yhdysvallat (R&B Singles) | 1. |  | 1980 |  |
|  Yhdysvallat (Dance Club Songs) | 1. |  | 1980 |  |
|  Kanada (RPM) | 1. |  |  |  |
|  Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ) | 1. | 15 | 26.7.1981 |  |
|  Alankomaat (Single Top 100) | 2. | 12 | 13.12.1980 |  |
|  Etelä-Afrikka (Springbok Radio) | 2. | 11 | 17.1.1981 |  |
|  Belgia (Ultratop 50 Flanders) | 3. | 12 | 13.12.1980 |  |
|  Sveitsi (Swiss Hitparade) | 6. | 7 | 18.1.1981 |  |
|  Yhdistynyt kuningaskunta (Official Charts Company) | 7. | 13 | 1.11.1980 |  |
|  Länsi-Saksa (Offizielle Deutsche Charts) | 17. | 24 | 1.12.1980 |  |
|  Suomi | 17. |  | joulukuu 1980 |  |
|  Irlanti (Irish Singles Chart) | 18. | 5 | 30.11.1980 |  |
|  Ranska (IFOP) | 24. | 2 | 30.1.1981 |  |
Kool & the Gangin versio > Singlen sisältö

| --- | --- |
 7"-single A-puoli Celebration – 3.42 B-puoli Morning Star – 4.16   :  12"-single A-puoli Celebration (Long Version) – 4.58 B-puoli Morning Star – 4.16
Kylie Minoguen versio

| ”Celebration” Kylie Minogue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Greatest Hits
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: 7"- ja 12"-tuumainen vinyylisingle, CD-single, C-kasetti
 Tekijä(t): Kool & the Gang, Ronald Bell
 Tyylilaji: dancepop, funk
 Kesto: 03.55
 Levy-yhtiö: PWL
Kylie Minoguen muut singlet
| ”What Kind of Fool (Heard All That Before)” 1992 | ”Celebration” 1992 | ”Confide in Me” 1994 |
Kylie Minoguen versio > Listasijoitukset

| Valtio ja lista | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Irlanti (Irish Singles Chart) | 11. | 2 | 3.12.1992 |  |
|  Yhdistynyt kuningaskunta (Official Charts Company) | 20. | 7 | 28.11.1992 |  |
|  Australia (ARIA Charts) | 21. | 8 | 13.12.1992 |  |
|  Belgia (Ultratop 50 Flanders) | 26. | 6 | 26.12.1992 |  |
Kylie Minoguen versio > Singlen sisältö

| --- | --- |
 7"-single A-puoli Celebration – 3.55 B-puoli Let’s Get to It – 3.50   12"-single A-puoli Celebration (Have a Party Mix) B-puoli Celebration  Too Much of a Good Thing  :  CD-single Celebration  Celebration (Have a Party Mix)  Let’s Get to It  C-kasettisingle A-puoli Celebration  Let’s Get to It B-puoli Celebration  Let’s Get to It
Chicagon sosiologinen koulukunta

Chicagon sosiologisen koulukunnan kiinnostuksen kohteena oli ihmisten elämä nopeasti muuttuvassa ympäristössä. Suuri siirtolaisuus ja nopea kaupungistuminen muuttivat elämää, ja koulukunnan piirissä tutkittiin niiden vaikutuksia. Tutkimusmenetelmiin kuuluivat havainnointi ja haastattelu sekä elämäkertamateriaalin hyväksikäyttö. Keskeisiä hahmoja olivat Charles H. Cooley, W. I. Thomas, Robert E. Park ja Herbert Blumer.lähde?
Koulukunta toimi aktiivisesti 1915–1935 ja vakiinnutti sosiologian ja sosiaalipsykologian tieteellisen aseman Yhdysvalloissa.
Samaan aikaan  samassa yliopistossa Chicagon filosofinen koulukunta, jonka keskeinen hahmo oli John Dewey, oli vaikutusvaltansa huipulla, ja myös politiikan tutkimuksen ja sosiologian ryhmät olivat nousemassa kuuluisuuteen.
1,2,3-triklooripropaani

| 1,2,3-triklooripropaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  96-18-4
PubChem CID:  7285
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H5Cl3
Moolimassa:  147,4 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  −14 °C (259 K)
Kiehumispiste:  156 °C (429 K)
Tiheys:  1,39 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 0,18 g/100 ml
    
1,2,3-triklooripropaani on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, joilla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C3H5Cl3 ja rakennekaava CH2ClCHClCH2Cl. 1,2,3-triklooripropaanista käytetään myös nimiä trikloorihydriini  ja allyylitrikloridi.
1,2,3-triklooripropaanin moolimassa on 147,4 g/mol, sulamispiste −14 °C, kiehumispiste 156 °C,tiheys 1,39 g/cm3, leimahduspiste 73 °C c.c., itsesyttymislämpötila 304 °C ja CAS-numero 96-18-4. Aineen liukoisuus veteen on 0,18 g/100 ml.
Valmistus, reaktiot ja käyttö

1,2,3-triklooripropaania valmistetaan allyylikloridia klooramalla ja tässä prosessissa muodostuu myös 1,2-diklooripropaania. Yhdiste reagoi emäksisten vesiliuosten kanssa muodostaen 2,3-diklooripropaania, 2-klooriallyylialkoholia ja vahvojen emästen, kuten natriumhydroksidin kanssa klooripropyynejä. Vesihöyryn vaikutuksesta se hydrolysoituu glykoliksi. 1,2,3-triklooripropaania käytetään valmistettaessa polysulfidielastomeereja, kun polymeerin halutaan haarautuvan tai ristisilloittuvan. Muita käyttökohteita ovat vahojen, rasvojen, hartsien ja kloorattujen kumien liuotus.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

1,2,3-triklooripropaani ärsyttää silmiä ja hengitysteitä ja altistumisesta voi seurata vaikutuksia maksassa ja munuaisissa.
Chelóni

Chelónin saari Nydrístä nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  38°42′56″N, 20°43′28″E, Lefkas Lefkas, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Tilevoḯdes, Jooniansaaret
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,016 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Chelóni (kreik. Χελώνη, myös Χελώνι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Tilevoḯdes-saariin, ja sijaitsee Lefkaksen itärannikolla Nydrín kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,016 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Chelóni kuuluu Lefkaksen kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Chelónin itäpuolella sijaitsee Spártin saari ja eteläpuolella Madourín saari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chelóni Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Central Park

| Central Park |
| --- | --- |
 Central Park etelästä

Sijainti:  Manhattan, New York, New York, Yhdysvallat
Pinta-ala:  n. 3,4 km²
Perustettu:  1857
Suunnittelija:  Frederick Law Olmsted, Calvert Vaux
Kotisivut
Central Park
Central Park (suom. Keskuspuisto) on kaupunkirakenteen ympäröimä laaja puistoalue New Yorkin Manhattanilla. Noin 3,4 neliökilometrin laajuista suorakaiteen muotoista puistoa rajaavat Manhattanin ruutuasemakaavan Fifth Avenue ja Eighth Avenue idässä ja lännessä, sekä 59. ja 110. katu etelässä ja pohjoisessa.
Puiston alkuperäiset suunnittelijat olivat Frederick Law Olmsted ja Calvert Vaux. Puiston rakennustyöt alkoivat vuonna 1857, kun alueella ennestään asuneet lähinnä afroamerikkalaiset ja amerikanirlantilaiset asukkaat häädettiin kodeistaan. Puiston ensimmäiset osat otettiin käyttöön joulukuussa 1858. Puistoa on tämän jälkeen uudistettu monin tavoin, ja useita alkuperäisen puiston metsiköitä ja maisemapuutarhoja on sittemmin korvattu leikki- ja pelikentillä sekä niin eläintarhan ja museoiden kuin ravintoloidenkin käyttöön tarkoitetuilla rakennuksilla. Lukuisten elokuvien ja televisiosarjojen, tapahtuma- ja kuvauspaikkana käytetty Central Park on yksi maailman kuuluisimmista puistoista.
Central Park oli öisin vaarallinen paikka 1990-luvulle asti, mutta nykyisin rikollisuus on vähentynyt murto-osaan entisestä viranomaisten ja vapaaehtoisten valvonnan sekä valvontakameroiden ja yöllisen ulkonaliikkumiskiellon ansiosta.
Historia

New Yorkin kaupunki kasvoi nopeasti 1800-luvulla. Väkiluku moninkertaistui vuosisadan alkupuoliskolla, ja rakennettu ympäristö levisi pohjoiseen entisille maatalousalueille kaupungin historiallisesta keskustasta Etelä-Manhattanilla. Vuoden 1811 Manhattanin ruutuasemakaavassa ei ollut kaavoitettu suuria puistoalueita, ja kaupunkilaisten virkistysalueina käyttämät metsäalueet vähenivät kaupunkirakentamisen laajetessa ja tiivistyessä. 1800-luvun puolivälissä monet vaikutusvaltaiset newyorkilaiset alkoivat vaatia sanomalehtikirjoituksissaan kaupungille uutta suurta puistoaluetta. Tulevan puiston sijainnista kuitenkin väiteltiin vuosia.
Historia > Suunnittelu

Vuonna 1853 New Yorkin osavaltion edustuslaitos lopulta sääti vaikutusvaltaisten kaupunkilaisten aloitteesta asetuksen, jonka nojalla suorakaiteen muotoinen alue keskisellä Manhattanilla ruutuasemakaavan viidennen ja kahdeksannen puistokadun (engl. Fifth Avenue, Eighth Avenue) välillä tuli jättää virkistysalueeksi vastoin alkuperäistä asemakaavaa. Alueella oli ennestään vähävaraisten maahanmuuttajien sekä orjuudesta vapaiden afroamerikkalaisten asuttamia kyliä.
Osavaltion hallinto nimitti komission (Central Park Commission) valvomaan puistohankkeen edistymistä. Komissio järjesti puiston maisemasuunnittelusta julkisen kilpailun vuonna 1857. Kilpailun voittajaehdotukseksi valikoitui niin kutsuttu Greensward Plan, jonka olivat suunnitelleet maisema-arkkitehdit Frederick Law Olmsted and Calvert Vaux. Suunnitelmassa puiston oli tarkoitus olla englantilaista puutarhaa jäljittelevä maisema-arkkitehtoninen kokonaisuus, joka oli tarkoitettu etupäässä läpikulkevien vierailijoiden ihailtavaksi, eikä niinkään huvittelupaikaksi.
Historia > Rakennustyöt

Puistoalueen valmistelu alkoi vuonna 1857 jo hieman ennen suunnittelukilpailun julkistusta alueen tyhjennyksellä. Noin 1 600 alueen asukasta häädettiin kodeistaan ja heidän talonsa, maatilansa, kirkkonsa ja hautausmaansa pakkolunastettiin ja purettiin. Suurin osa häädetyistä asukkaista oli afroamerikkalaisia sekä lähinnä irlantilaisperäisiä maahanmuuttajia. Maa-alueiden lunastus maksoi itsessään noin viisi miljoonaa tuon aikaista Yhdysvaltain dollaria, vaikka alkuperäisen arvion mukaan koko puisto olisi valmistuttuaan maineen ja rakennustöineen maksanut alle puolet tästä summasta.
Puiston varsinaiset rakennustyöt alkoivat vuonna 1858 alueen soisten luonnonvesistöjen raivauksella ja kuivatuksella. Tämän jälkeen puistoon rakennettiin maisemapuutarhan niittyjä, kumpuja, lampia, kanavia, siltoja ja kivettyjä teitä sekä jalankulkijoille että hevosliikenteelle. Puistoon istutettiin noin 270 000 puuta ja pensasta.
Rakennustöiden aikana suunnitelmat muuttuivat useaan kertaan. Central Parkin rakennustöistä vastanneen komission johtaja Andrew Green syrjäytti Olmstedin puiston rakennustöiden valvojana jo vuonna 1859, ja Vaux oli vuosia mukana vain konsulttina ennen kuin kumpikin nimitettiin uudelleen hankkeen johtaviksi arkkitehdeiksi vuonna 1865. 1860-luvulla puistoon lisättiin monia kohteita ja rakenteita, jotka eivät kuuluneet alkuperäisiin suunnitelmiin. Yksi näistä on Calvert Vauxin ja hänen apulaisensa Jacob Wrey Mouldin suunnittelema goottilaistyylinen linna Belvedere Castle. Puistolla ei koskaan ollut virallisia avajaisia. Joulukuussa 1858 sadat kaupunkilaiset kävivät luistelemassa puolivalmiissa puistossa tekojärven jäätyneellä pinnalla, ja puiston on käytännössä katsottu olleen siitä lähtien auki yleisölle.