stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lynchburgin taistelu
Seuraukset

Hunter veti joukkonsa Länsi-Virginiaan, minkä jälkeen Hunterin yksikkö oli käytännössä hyödytön lähes kuukauden ajan. Tämä avasi Shenandoahin laakson Konfederaation joukoille, jotka käyttivät tilaisuuden hyväkseen ja etenivät Marylandiin.
M. Night Shyamalan

| M>  Night Shyamalan |
| --- | --- |
 M. Night Shyamalan vieraana WonderConissa 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Manoj Nelliyattu Shyamalan
Syntynyt: 6. elokuuta 1970 (ikä 54) Puducherry, Intia
Ammatti:  elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja
Ohjaaja
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.mnight.com
IMDb 
Elonet
Manoj Nelliyattu (M. Night) Shyamalan (s. 6. elokuuta 1970 Puducherry, Intia) on yhdysvaltalainen, intialaissyntyinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Shyamalanin läpimurtoelokuva oli Kuudes aisti (1999). Shyamalanin elokuvia yhdistävät yliluonnolliset piirteet ja juonenkäänteiden käyttö tehosteena elokuvan lopussa.
Elämä ja ura > Elokuvantekijänä

Shyamalan syntyi Puducherryssa Intiassa ja varttui Philadelphian vauraassa esikaupungissa Penn Valleyssa. Hän sai kipinän jännityselokuvien tekemiseen Steven Spielbergin Kadonneen aarteen metsästäjistä (1981) ja oli tehnyt 17-vuotiaana jo 45 kotifilmiä. Hän kävi New Yorkin yliopiston taidekoulua ja otti niihin aikoihin toiseksi etunimekseen Night.
Shyamalan teki ensimmäisen elokuvansa Praying with Anger vuonna 1992; se esitettiin Toronton elokuvajuhlilla. Hän saavutti menestystä kolmannella elokuvallaan Kuudes aisti (1999), josta hän sai parhaan ohjaajan ja käsikirjoituksen Oscar-ehdokkuudet sekä useita muita palkintoja ja ehdokkuuksia.
Shyamalan torjui tarjoukset käsikirjoittaa neljäs Indiana Jones -elokuva ja ohjata kolmas Harry Potter -elokuva.
Shyamalan on filmannut kaikki elokuvansa ensimmäistä lukuun ottamatta Pennsylvaniassa, usein Philadelphiassa.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Shyamalan avioitui psykologi Bhavna Vaswanin kanssa 1993, ja hänellä on kolme tytärtä. Perhe asuu Pennsylvaniassa.
Filmografia

Praying with Anger (1992)
Herätys Joshua! (Wide Awake, 1998)
Kuudes aisti (The Sixth Sense, 1999)
Unbreakable – särkymätön (Unbreakable, 2000)
Signs (2002)
Kylä (The Village, 2004)
Lady in the Water (2006)
The Happening (2008)
The Last Airbender (2010)
After Earth (2013)
The Visit (2015)
Split (2016)
Glass (2019)
Old (2021)
Knock at the Cabin (2023)
Trap (2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M. Night Shyamalan Wikimedia Commonsissa
Wolf Hirth

Wolf Hirth purjekoneessa vuonna 1931.
Wolf Hirth (28. helmikuuta 1900 Stuttgart, Saksa – 25. heinäkuuta 1959 Kirchheim unter Teck) oli saksalainen insinööri ja purjelentäjä. Hän saavutti maailman ensimmäisen "Hopea C":n purjelennossa.
Hirth
1911 lensi ensi kerran veljensä Hellmuthin kanssa
1918 ylioppilaaksi
1919 harjoittelijana Junghansin tehtaalla ja Daimler-Benzillä
1920–1924 moottoripyöräikilpailussa menestystä
1928 lentotekniikan diplomi-insinööriksi
1931 lensi purjekoneella New Yorkin kaupungin päällä
1935 Schempp-Hirth-yhtiön perustaminen
1950 Deutschen Aero-Clubs-liiton puheenjohtaja
1958 sai Lilienthal-mitalin Federation Aeronautique Internationale:lta
Make a Star

| Make a Star Dope Stars Inc>  |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2006, Subsound Studio
 Julkaistu: 4. elokuuta 2006
 Tuottaja(t): Thomas Rainer, Victor Love
 Tyylilaji: industrial metal, punk
 Levy-yhtiö: Trisol
Dope Stars Inc.:n muut julkaisut
| ://Neuromance 2005 | Make a Star 2006 | Gigahearts 2006 |
Make a Star on Dope Stars Inc.:in vuonna 2006 julkaisema EP-levy.
Kappaleet

Make a Star – 4.01 (Single edit)
Digital Freedom – 3.30
Fast & Beautiful – 3.10
Nuclear Decay – 3.27
Chase the Light – 3.53
Make a Star – 4.33 (The Birthday Massacre Remix)
Make a Star – 4.37 (Cover version by L'Âme Immortelle vs. Fr!ek)
Make a Star – 4.51 (Extended version)
Theta Titanium – 5.22 (Samsas Traum Remix)
Kokoonpano

Victor Love – laulu, kitara, syntetisaattori, ohjelmointi, tuotanto
Alex Vega – kitara
Darin Yevonde – basso
Kokoonpano > Tuotanto

Grace Khold – kansikuva, koskettimet (live)
Thomas Rainer – tuottaja, laulu (kappale 7)
Rainbow – remiksaus (kappale 6)
Micheal Falcore – remiksaus (kappale 6)
Aslan – remiksaus (kappale 6)
Luisa Thum – laulu (kappale 7)
Alexander Kaschte – remiksaus (kappale 9)
Arvostelut

Imperiumi: 7+/10
Aiheesta muualla

Make a Star discogs.com -sivustolla
Dope Stars Inc. Official Site
Dope Stars Inc. Official MySpace.com Page
Yukuhashi

| Yukuhashi (行橋市) |
| --- | --- |
 Yukuhashin kaupungintalo
 lippu:  Symboli
 Yukuhashin sijainti Fukuokan prefektuurissa
 Yukuhashi
 Koordinaatit: 33°43′44″N, 130°58′59″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Fukuokan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  70,05 km²
Väkiluku (07/2019):  73 257
 – Väestötiheys:  1 045,8 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Osmanthus fragrans
 – Kukka:  Kosmoskukka
 
 http://www.city.yukuhashi.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yukuhashi (jap. 行橋市, Yukuhashi-shi) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Tyynenmeren Suōnmeren rannikolla Kita-Kyūshūn suurkaupungin eteläpuolella. Kaupunki on rakentunut kolmen joen, Nagaon, Harain ja Iman, muodostamalle alluviaalitasangolle. Yukuhashissa on 73 257 asukasta (heinäkuussa 2019) ja sen pinta-ala on 70,05 neliökilometriä.
Yukuhashin ydinalueen muodostaa Edo-kaudella Nakatsu-kaidō-tien varren postiasemaksi (shukuba) kehittynyt kaupunginosa. Nykyinen kaupunki perustettiin vuonna 1954, kun Yukuhashin maaseutukaupunkiin liitettiin kahdeksan muuta ympäristön kuntaa. Sittemmin se on kasvanut Kita-Kyūshūn satelliittikaupunkina. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Goshogatanin linnanraunio.
Yukuhashia palvelevat JR Kyūshūn Nippō-päälinja ja Heisei-Chikuhō-rautateiden Tagawa-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yukuhashi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Wilk-luokka

| Wilk-luokka |
| --- | --- |
 Wilk-luokan sukellusvene ORP Ryś'.

Tekniset tiedot
Uppouma:  980 t (pinnalla) 1 250 t (sukellus)
Pituus:  78,5 m
Leveys:  5,9 m
Syväys:  4,2 m
Koneteho:  1 800 hv
Nopeus:  14,5 solmua (pinnalla) 5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46-54
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 100 mm tykki 6 x 550 mm torpedoputkea, joihin 16 torpedoa 38 x miinaa
Ilmatorjunta:  2 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä
Wilk-luokka oli Puolan laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka. Alukset palvelivat toisessa maailmansodassa, jolloin ORP Ryś ja ORP Żbik olivat Ruotsissa internoituina ja ORP Wilk pakeni Britteinsaarille. Kaikki kolme palasivat sodan päätyttyä Puolaan, jossa ne romutettiin vuoteen 1957 mennessä.
Alukset

Alusten suunnittelu perustui Ranskan laivaston sukellusvene Pierre Chailleyhin, jonka köli laskettiin 1917 ollen palveluksessa 1923-1936.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Wilk | Chantiers et Ateliers Augustin Normand, Le Havre | 1926 | 12. huhtikuuta 1929 | 31. lokakuuta 1931 | palveluksesta 1951 romutettu lokakuussa 1951 |
| Ryś | Ateliers et Chantiers de la Loire, Nantes | 28. toukokuuta 1927 | 22. huhtikuuta 1929 | 2. elokuuta 1931 | palveluksesta 8. syyskuuta 1955 romutettu 1956 |
| Żbik | Chantiers Naval Francais, Blainville | 1927 | 14. kesäkuuta 1930 | 20. helmikuuta 1932 | palveluksesta 9. syyskuuta 1955 romutettu 1956 |
Yoandri Betanzos

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Kuuba> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 2003 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2005 | kolmiloikka |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2010 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Budapest 2004 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Moskova 2006 | kolmiloikka |  |
Yoandri Betanzos (s. 15. helmikuuta 1982 Santiago de Cuba) on kuubalainen kolmiloikkaaja.
Betanzos voitti 1999 alle 18-vuotiaiden kolmiloikan MM-hopeaa Bydgoszczissa tuloksella 15,83. Seuraavana vuonna hän oli toinen nuorten MM-kisoissa Santiago de Chilessä tuloksella 16,34. Vuonna 2003 hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa loikittuaan 17,28. 2004 hän voitti pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 17,36 ja kultaa Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa. Ateenan olympialaisissa hän oli neljäs tuloksella 17,47 häviten pronssimitalisti Danil Burkenjalle yhdellä senttimetrillä.
Betanzos voitti jälleen MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa 2005 tuloksellaan 17,42. Myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli ensimmäinen loikittuaan 17,46. Vuonna 2006 hän voitti sisäratojen MM-pronssia Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ja oli ensimmäinen IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Osakan 2007 ja Berliinin 2009 MM-kilpailuissa hän jäi karsintaan. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai hopeaa ennätyksellään 17,69. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui yhdenneksitoista tuloksella 16,67 m.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kolmiloikka: 17,65 (2009)
Kolmiloikka (sisäradat): 17,69 (2010)
Zebroidi

Zebroidi (aasi-seepraristeytys)
Zebroidi eli sebroidi[lähde? ] (engl. zebroid) on seepran ja jonkin muun hevoseläimen, lähinnä hevosen tai aasin risteytys. Kuten hevosen ja aasin risteytykset eli muulit ja muuliaasit, zebroidit ovat yleensä steriilejä eli eivät voi saada jälkeläisiä. Seepravanhemmaltaan ne perivät raitoja yleensä koko ruumiin alueelle, mutta vain osittain raidalliset yksilöt eivät ole poikkeuksellisia.
Seepra-hevosristeytys on nimeltään zorse tai se voi tarkoittaa pelkästään eläintä, jonka emä on hevonen ja isä on seepra. Seepra-hevosristeytys jos emä on seepra ja isä hevonen, jälkeläinen on zebrinny tai hebra.
Seepra-poniristeytys zony tai zetland.
Zonkey ja zedonk ovat seepran ja aasin jälkeläisiä. Termillä voidaan tarkoittaa joko aasin ja seepra risteymiä kumminkin päin tai vain ainoastaan risteymiä, joissa emä on aasi ja isä on seepra. Zebret on risteymä, jossa emä on seepra ja isä on aasi.
Osittain raidallinen zorse.
Ruskea-mustaraidallinen zorse.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zebroidi Wikimedia Commonsissa
M/S Crown Seaways

| M/S Crown Seaways |
| --- | --- |

Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Nykyinen reitti:  Kööpenhamina – Oslo
Lippuvaltio:   Tanska
Kotipaikka:  Kööpenhamina
IMO-numero:  8917613
MMSI-numero:  219592000
Tunnuskirjaimet:  OXRA6
Aiemmat nimet:  M/S Thomas Mann (1993–1994) M/S Crown of Scandinavia (1994–2013)
Omistaja:  DFDS A/S
Rakennustelakka:  Brodosplit, Split, Kroatia ja Fincantieri, Trieste, Italia
Luovutettu:  11. kesäkuuta 1994
Tekniset tiedot
Pituus:  171,5 m
Leveys:  28,2 m
Syväys:  6,4 m
Bruttovetoisuus (GT):  35 285
Koneisto:  4 × Pielstick 12PC26V-400e
Koneteho:  23 760 kW
Nopeus:  21,5 kn
Hyttejä:  2 026
Autokapasiteetti:  450
Lähteet:  
M/S Crown Seaways on DFDS Seawaysin matkustaja-autolautta. Alus valmistui vuonna 1994 Kroatiasta, Brodosplitin telakalta Splitistä. Laiva on M/S Gabriellan, M/S Isabelle X:n sekä M/S Mega Victorian sisaralus. Nykyisin laiva risteilee Norjan Oslon sekä Tanskan Kööpenhaminan väliä.
Aluksen tilasi ruotsalainen Sea-Link Shipping AB tarkoituksenaan asettaa se Euroway-varustamon liikenteeseen Ruotsin Malmön ja Saksan Travemünden sekä Lyypekin välille. Liikenteen huono kannattavuus ja aluksen valmistumisen myöhästyminen johtivat kuitenkin tilauksen peruutukseen ja myöhemmin koko Eurowayn toiminnan päätymiseen muille tahoille ja lopulta liikenteen loppumiseen.
Historia

Alun perin aluksen tilasi Sea-Link Shipping, jonka tarkoituksena oli asettaa alus liikennöimään Eurowaylle jo aiemmin luovutetun Frans Suellin pariksi Malmön, Travemünden ja Lyypekin väliseen risteilyliikenteeseen. Jo vuonna 1992 liikenteeseen tullen Frans Suell -aluksen kanssa oli ollut luovutusongelmia Kroatiassa riehuneen sodan vuoksi. Niinpä myös toinen tilattu alus oli reippaasti myöhässä aikataulustaan.
Tällaisia ongelmia ei Eurowayssa osattu odottaa aluksia tilattaessa. Jo ensimmäisen aluksen myöhästyminen oli kova isku uudelle varustamolle. Niinpä Frans Kockumiksi suunniteltu alus peruutettiin. Peruutuksen jälkeen alus sai nimekseen Thomas Mann, ja töitä jatkettiin aina viimeistelyyn saakka, joskin hieman hitaammalla aikataululla. Maaliskuussa 1994 alus hinattiin Splitistä Italian Triesteen, Fincantierin telakalle, jossa viimeistelyt lopulta tehtiin. Saman vuoden toukokuussa tanskalainen DFDS teki aiesopimuksen aluksen ostamisesta.
Vain kymmenen päivää osto-option jälkeen, 12. toukokuuta 1994 DFDS osti aluksen. 7. kesäkuuta alus rekisteröitiin DFDS A/S:n omistukseen, ja lopulta 11. kesäkuuta 1994 uudelleennimetty Crown of Scandinavia luovutettiin uudelle omistajalleen. Alus meni vielä Bremerhavenin kautta käyden telakalla, jossa alukseen lisättiin peräsponsonit. 26. heinäkuuta Crown of Scandinavia kastettiin Kööpenhaminassa. Samana päivänä alkoi sen liikenne Kööpenhaminan, Helsingborgin ja Oslon välillä Scandinavian Seaways -brändin alaisuudessa.
Tammikuussa 2005 Crown of Scandinaviaa uudistettiin Landskronan telakalla Ruotsissa. 15. lokakuuta 2006 alkaen Crown of Scandinavia sekä linjapari Pearl of Scandinavia lopettivat Helsingborgin käynnit. Syynä käyntien lopettamiseen oli säästäminen polttoaine- sekä väyläkustannuksissa.
Palvelut > Hytit

Commodore Class -hytit, joista löytyy neljä erilaista hyttiä: perinteinen Commodore Class -hytti, Commodore Class -hytti parvekkeella, Commodore De Luxe -hytti (osa omilla porealtailla) sekä hyteistä suurin ja hohdokkain Owners Suite.
Seaways Class-hytit, joissa on Seaways Class Cabin Inside (ilman ikkunaa) sekä Seaways Class Cabin with Sea View (ikkunallinen).
Lisäksi Commodore De Luxe -hyttiasiakkaille tarkoitettu Commodore De Luxe Lounge -oleskelutila.
Palvelut > Ravintolat

7 Seas, perinteinen itsepalveluravintola.
Explorers Steakhouse, pihviravintola, jossa on myös muun muassa tuoreita salaatteja.
Marco Polo, gourmet-ravintola.
Blue Riband, à la carte -ravintola.
Baresso Coffee, joka tarjoaa paljon erikoiskahveja ja niiden lisäksi voileipiä sekä kakkuja.
Latitude Café, jossa on perinteisiä kahvilatuotteita juomista välipaloihin sekä kevyisiin ruokiin.
Palvelut > Myymälät

Sea Shops, taxfree-myymälä.
Palvelut > Baarit

Red + White Wine Bar, viini- ja tapasbaari.
Navigators Bar, drinkkejä, oluita, cocktaileja ja välipaloja tarjoileva baari.
Neptune Sky Bar, skybar.
Mermaid Bar, ulkokansibaari.
Palvelut > Viihde

Columbus Club, aluksen pääyökerho, jossa livemusiikkia ja disko.
Cinema, maksullinen elokuvateatteri, joka tarjoaa elokuvia englanniksi.
Heaven 11 Club, liveviihdettä sekä DJ.
Adventure Club, kylpyläkeskus, josta löytyy mm. aluksen altaat ja saunaosasto.
Youth@Club, maksullinen videopelitila.
Kidz' Club, lasten leikkihuone.
Alukselta löytyy myös konferenssitiloja seminaarien järjestämiseksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Crown of Scandinavia The ferry sitellä (englanniksi)
Sisäkuvia Crown of Scandinavialta The ferry sitellä (englanniksi)
Crown of Scandinavia DFDS Seawaysin sivuilla (englanniksi)
Crown of Scandinavia Fakta om Fartygissä faktaomfartyg.se. Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 1.8.2010. (ruotsiksi)
Wolf Kankare

Wolf Kankare (s. 1990 Helsinki) on suomalainen sarjakuvataiteilija. Kankare valmistui kuvataiteilijaksi Tampereen ammattikorkeakoulusta vuonna 2014. Kankare pitää suosittua Susi sorakuopassa -sarjakuvablogia ja on toiminut kuvittajana muun muassa Amnesty Internationalin kampanjoissa. Kankareelta on julkaistu useita sarjakuva-albumeita: Susi sorakuopassa (Daada 2010), Miska Pähkinä (Suuri kurpitsa 2013), Kettujumala palelee (Suuri kurpitsa 2014) ja Subdimensionaalinen Portti (Suuri kurpitsa 2018).
Aiheesta muualla

Sarjakuvablogi Susi sorakuopassa
Magnum (yhtye)

| Magnum |
| --- | --- |

 Magnum esiintymässä Göteborgissa vuonna 2005.
Tiedot
Toiminnassa:  1972–2024
Tyylilaji:  progressiivinen rock
Kotipaikka:  Birmingham, Britannia
Laulukieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Magnum oli Britanniassa vuonna 1972 perustettu melodinen hard rock -yhtye. Perustamisen jälkeen yhtye on kokenut paljon miehistönvaihdoksia, mutta laulaja Bob Catley ja kitaristi Tony Clarkin, jotka myös vastaavat useimmista sävellyksistä ja sanoituksista, ovat pysyneet yhtyeessä alusta asti.
Magnum aloitti soittamalla covereita Birminghamin kuuluisalla Rum Runner -klubilla, kunnes he alkoivat hakea omaa tyyliään soittamalla Bob Catleyn kappaleita At the Railway Innissä vuonna 1976.
Yhtyeen debyyttialbumi Kingdom of Madness julkaistiin Jet Recordsin kautta vuoden 1978 lopulla ja se saavutti 58. sijan Britannian albumilistalla. Magnum oli Jet Recordsilla aina vuoteen 1983 ja heidän merkittävin albuminsa tänä aikana oli Jeff Glixmanin tuottama Chase the Dragon (1982), joka saavutti 17. sijan albumilistalla.
Magnum sai parhaat listasijoituksensa albumeilla Wings of Heaven (5. sija) ja Goodnight L.A. (9. sija), joista viimeksi mainitun tuotti myös muun muassa Fleetwood Macin tuottajana toiminut Keith Olsen. Parhaiten Magnum kuitenkin tunnetaan eeppisestä albumista On a Storyteller’s Night, joka julkaistiin FM Recordsin kautta vuonna 1985. Se saavutti listalla sijan 24 ja siivitti yhtyeen suosioon muuallakin Euroopassa.
Magnum hajosi vuonna 1995, mutta perustettiin uudelleen vuonna 2002. Yhtye lopetti toimintansa kitaristi Tony Clarkinin menehdyttyä vuonna 2024.
Jäsenet

Bob Catley
Tony Clarkin
Mark Stanway (1980–)
Wally Lowe (1976–1995)
Kex Gorin (1976–1984)
Jim Simpson (1985)
Mickey Barker (1986–2002)
Al Barrow (2002–)
Harry James (2002–)
Julkaisut > Studioalbumit

Kingdom of Madness (1978)
Magnum II (1979)
Chase the Dragon (1982)
The Eleventh Hour (1983)
On a Storyteller’s Night (1985)
Vigilante (1986)
Wings of Heaven (1988)
Goodnight L.A. (1990)
Sleepwalking (1992)
Keeping the Nite Light Burning (1993)
Rock Art (1994)
Breath of Life (2002)
Brand New Morning (2004)
Princess Alice and the Broken Arrow (2007)
Into the Valley of the Moonking (2009)
The Visitation (2011)
On the 13th Day (2012)
Escape from the Shadow Garden (2014)
Sacred Blood "Divine" Lies (2016)
Lost on the Road to Eternity (2018)
The Serpent Rings (2020)
The Monster Roars (2022)
Here Comes the Rain (2024)
Julkaisut > Livealbumit

Marauder (1980)
Invasion Live (1989)
The Spirit (1991)
The Last Dance (1996)
Stronghold (1997)
Days of Wonder (2000)
The River Sessions (2004)
Wings of Heaven Live (2008)
Escape from the Shadow Garden – Live 2014 (2015)
Live at the Symphony Hall (2019)
Aiheesta muualla

Magnum (yhtye) Discogsissa. (englanniksi)
Magnum
| --- | --- |
Studioalbumit:  Kingdom of Madness • Magnum II • Chase the Dragon • The Eleventh Hour • On a Storyteller’s Night • Vigilante • Wings of Heaven • Goodnight L.A. • Sleepwalking • Keeping the Nite Light Burning • Rock Art • Breath of Life • Brand New Morning • Princess Alice and the Broken Arrow • Into the Valley of the Moonking • The Visitation • On the 13th Day • Escape from the Shadow Garden • Sacred Blood "Divine" Lies • Lost on the Road to Eternity • The Serpent Rings • The Monster Roars • Here Comes the Rain
Livealbumit:  Marauder • Invasion Live • The Spirit • The Last Dance • Stronghold • Days of Wonder • The River Sessions • Wings of Heaven Live • Escape from the Shadow Garden – Live 2014 • Live at the Symphony Hall
Kokoelmat:  Mirador • Foundation • Archive • Chapter & Verse • Road To Paradise • Long Days, Black Nights • Evolution
Yosra Zekri

| Yosra Zekri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  laulaja (sopraano)
Muusikko
Soittimet:  laulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Yosra Zekri on tunisialainen sopraano.
Zekri on voittanut muun muassa kotimaassaan Star Academy Maghrebin vuonna 2007 ja Ranskassa puolestaan Vivonnen lyyrisen laulun festivaalin "nuori toivo" -palkinnon vuonna 2013. Hän valmistui Tunisian musiikkikorkeakoulusta vuonna 2011 ja on levyttänyt ranskalais-tunisialais-tanskalaisin voimin yhden CD-albumin.
Kesällä 2016 Zekri osallistui Yhdistyneiden kansakuntien alaisen Fundación Onuart -säätiön järjestämään Mediterranean Concert -konserttiin Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusneuvoston päämajassa, Palace of Nationsissa, Genevessä. Konsertin muita osanottajia olivat muun muassa espanjalainen Maria del Mar Bonet, kreikkalainen Maria Farantouri sekä makedonialaiskitaristi Jovan Milosevski.
Ylä-Tuuloma

Ylä-Tuuloman kaupunkikunta Kuolan piirin kartalla
Ylä-Tuuloma (ven. Верхнетуло́мский, Verhnetulomski) on kaupunkikunta ja sen keskustaajama eli kaupunkimainen taajama, joka sijaitsee Kuolan piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Ylä-Tuuloma sijaitsee Tuulomajoen varrella Ylä-Tuuloman tekojärven itäpäässä, Murmanskista noin 60 kilometriä lounaaseen.
Ylä-Tuuloman asutus syntyi noin vuonna 1961 suuren Ylä-Tuuloman vesivoimalaitoksen ja sen padon rakentamisen yhteydessä. Voimalan rakensi Imatran Voima. Voimalaa oli rakentamassa enimmillään 3 000 suomalaista miestä ja 250 suomalaista naista. Suomalaiset rakensivat myös kylän rakennukset yli 2 000 asukkaalle. He rakensivat asuintaloja, kauppakeskuksen, koulun sekä kulttuurikeskuksen. Kaupunkimainen taajama paikkakunnasta tuli 1966.
Ylä-Tuuloman kuntaan kuuluu kuntakeskuksen lisäksi Svetlyin kylä (ven. Светлый). Kunnan kolmas asutus Nivankylä (ven. Ниванкюль, Nivankjul) lakkautettiin vuonna 2008. Kunnan asukasluku vuonna 2010 oli 1 822 henkeä.
Paikkakunnalla asuu etupäässä venäläisiä, mutta myös pieni määrä kuolansuomalaisia sekä itäsaamelaisiin lukeutuvia kolttia, joiden nautinta-alueet jäivät Tarton rauhan solmimisen jälkeen Neuvostoliiton puolelle.[lähde? ] Tunnetuimpia Ylä-Tuulomasta lähtöisin olevia henkilöitä oli kuolansuomalainen kirjailija Sven Lokka.
Ristikenttä

Nykyisen Ylä-Tuuloman lähellä, Tuulomajoen ja Nuorttijärven yhtymäkohdassa sijaitsi aikanaan kuolansuomalainen Ristikentän (ven. Ристикент, Ristikent) kylä. Kylässä oli myös luterilainen kirkko. Kylä tyhjennettiin lopullisesti vuoden 1940 aikana. Kylän paikka on nykyisin jäänyt Tuuloman tekojärven alle.
Aiheesta muualla

Yleisradio: Suomalaisten voimalatyömaa Neuvostoliitossa oli kuin manala
Kaupunkikunnat:

Kuola (hallinnollinen keskus) – Kildinstroi – Molotšnyi – Murmaši – Tumannyi – Ylä-Tuuloma (Verhnetulomski)
Maalaiskunnat:
 Mežduretšje – Pušnoi  – Teriberka – Tuuloma (Tuloma) – Uura (Ura-Guba)