stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sosthenes

Sosthenes oli Makedonian hallitsija vuosina 279–277 eaa. Ennen Sosthenesta hallitsivat Ptolemaios Keraunos, joka kaatui taistelussa kelttejä vastaan. Ptolemaioksen jälkeen hallitsivat lyhyen ajan Meleagros ja Antipatros Etesias. Sosthenes valittiin kuninkaaksi sen jälkeen kun hän oli kukistanut keltit taistelussa. Hän ei kuitenkaan suostunut käyttämään kuninkaan titteliä. Hänen ansiostaan Makedonia ei vajonnut täydelliseen sekasortoon kelttien hyökkäyksen aikana. Sosthenes hallitsi kahden vuoden ajan, jonka jälkeen hän kuoli.
Sota (Benin)

| Sota |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Nigerjoki  11°52′23″N, 3°24′5″E
Maat:  Benin
Pituus:  284 km
Virtaama:  34,3 m³/s
Valuma-alue:  12 100 km²

Sota on Nigerin sivujoki Beninissä. Sen pituus on 284 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 12 100 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa lähellä Nigerian rajaa, virtaa kohti pohjoista ja laskee Nigeriin Malanvillen lähellä. Alajuoksullaan se mutkittelee Nigerjoen laaksossa. Sivujokia ovat Souamon, Tassiné, Bouli ja Irane. Alueen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia. Alajuoksulla on galleriametsää.
Sotan keskimääräinen virtaus Couberin mittauspaikalla oli 34,3 kuutiometriä sekunnissa vuosina 1953–1980. Joki ei kuivu vuoden aikana lainkaan.
Sorrettujen pedagogiikka

| Sorrettujen pedagogiikka> Pedagogia do oprimido.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Paulo Freire
Kieli:  portugali
Genre:  tietokirja
Julkaistu:  1970/1974
Suomennos
Suomentaja:  Joel Kuortti
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-768-159-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sorrettujen pedagogiikka (port. Pedagogia do Oprimido) on brasilialaisen kasvatusfilosofin Paulo Freiren (1921–1997) pääteos. Teos on kirjoitettu alun perin portugaliksi, ja se on käännetty useille kielille, suomeksi vuonna 2005. Englanninkielistä käännöstä oli myyty vuoteen 2005 mennessä liki 800 000 kappaletta.lähde?
Freire kirjoitti Sorrettujen pedagogiikan 1960-luvun aikana ja käsikirjoitus valmistui 1968. Poliittisen tilanteen vuoksi Freire ei kuitenkaan löytänyt kirjalleen kustantajaa Brasiliassa. Käsikirjoitus käännettiin kohta valmistumisensa jälkeen englanniksi ja New Yorkissa toimiva Continuum-kustantamo julkaisi sen ensimmäisen kerran vuonna 1970. Pian se käännettiin myös ruotsiksi ja muutamille muille kielille. Portugalinkielinen laitos ilmestyi vuonna 1974. Suomeksi Sorrettujen pedagogiikka julkaistiin 2005 Vastapainon kustantamana, Joel Kuortin kääntämänä ja Tuukka Tomperin toimittamana.
Sorrettujen pedagogiikka on vaikuttanut erikielisinä painoksina kaikkiin kriittisiin kasvatusteorioihin ja -perinteisiin maailmassa, muun muassa kriittisen pedagogiikan amerikkalaisiin ja saksalaisiin versioihin. Kirjan englanninkielisestä painoksesta julkaistiin 30. juhlapainos vuonna 2000. Kustantajan esipuheessa teosta kerrotaan jo tuolloin myydyn yli 750 000 kappaletta. Amazon.com nettikirjakaupan suosituimmat listalla kirja on sijaluvulla 992 (6.8.2010). Sorrettujen pedagogiikan neljä ensimmäistä lukua olivat jonkin aikaa luettavissa vapaasti verkossa, mutta Freiren oikeudenomistajat vaativat ne poistettaviksi.
Kirjallisuutta

Freire, Paulo: Sorrettujen pedagogiikka.  ((Pedagogia do oprimido, 1970.) Suomentanut Joel Kuortti. Toimittanut Tuukka Tomperi. Johdanto ja jälkisanat: Tuukka Tomperi & Juha Suoranta)  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-159-3
Jaakkola, Jyri: Paulo Freire ja vallankumouksen ajankohtaisuus. Väärinajattelija 2/2007. Verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Jaakkola, Jyri: Sorrettujen pedagogiikka: Anarkistinen näkökulma Paulo Freiren ajatteluun. Väärinajattelija 2/2007. Verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Paulo Freire Research Center Finland (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Australia
Sormula

Sormula (v:sta 1948 ven. Синицыно, Sinitšyno) on kylä Yskjärven etelärannalla Kyyrölän kunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Sormula kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa.
Historia > Kyläkuva

Sormula sijaitsi Muolaan eteläosassa noin seitsemän kilometriä kirkonkylästä Kirkkorannasta etelään. Sen naapurikyliä olivat lännessä Parkkila ja Lavola, etelässä Ilola ja idässä Harvola. Vuonna 1936 Sormulan pinta-ala oli 20,68 neliökilometriä, josta oli peltoa 434 hehtaaria, niittyä 35 hehtaaria ja metsää 1 566 hehtaaria.
Sormulan kylän etelä- ja keskiosat olivat pääasiassa metsää ja suota ja asutus oli keskittynyt kylän pohjoisosaan Yskjärven rannalla olevan laajan peltoaukean keskelle. Kylän metsäisen keskiosan halki kulki Viipurista Kivennavalle johtava Kantatie 63. Kantatie 63 erkani Parkkilassa kylätie, joka johti Sormulan kyläkeskuksen ja Harvolan kautta takaisin kantatielle 63. Kylässä oli kaksi kauppaa ja kanskoulu.
Sormulan kylä muodosti Harvolan ja Vesikkalan kylien kanssa Yskjärven koulupiirin, jonka koulurakennus sijaitsi kylätien varrella Harvolan ja Sormulan kylien välimaastossa Sormulan kylän puolella. Koulupiiri oli perustettu vuonna 1906 ja koulutalo oli valmistunut seuraavana vuonna. Koulu paloi talvisodassa.
Historia > Sota-aika

Sormulan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Sormulan kylän asukkaat asutettiin Sääksmäelle.
Sotahistoria

Sotahistoriaa voi nykyään luonnehtia ammattitutkijoiden 1960-luvulta käydyn keskustelun kautta. Tähän debattiin on kuulunut kiistatta jako vanhan ja uuden sotahistorian suuntauksiin.
Termiä vanha sotahistoria on alettu käyttää tutkimuksesta, jossa tutkija on kiinnittänyt ensisijaisen huomionsa esimerkiksi joukko-osastojen liikkeisiin, sodan strategiaan sekä poliitikkojen ja sotilasjohtajien toimintaan. Sota on koettu diplomatian jatkeeksi. Lisäksi sota ilmiönä on usein sijoitettu ajallisesti irralleen rauhan ajan maailmasta.
Uusi sotahistoria on käsitteenä hiljalleen alkanut tarkoittaa nykyaikaisen historiatieteen keinoin toteutettua sotien tutkimista. Ensinnäkin tutkijat ovat pyrkineet saamaan niin kutsutun tavallisen ihmisen äänen kuuluville, mistä on seurannut muun muassa naisten toiminnan ulottaminen myös sotahistorian tutkimuksen piiriin. Toiseksi, tutkijat ovat vaihtaneet tapahtumatason kuvauksen analyyttisempään tarkasteluun, mikä on johtanut sodan taustalla olevien rakenteiden tutkimiseen. Molemmat yllä mainitut seikat ovat johtaneet havaitsemaan sodan kiinteänä osana rauhan ajan siviiliyhteiskuntaa sekä moniaikaisena ilmiönä, joka juontuu ajasta ennen sotaa ja jatkuu sen jälkeen. Kolmanneksi, tutkijat ovat työskennelleet monitieteisesti. Erityisesti sosiaalihistorian, etnografian, antropologian, taloushistorian ja kulttuurihistorian tutkimusteorioiden ja -metodien soveltaminen sotahistoriaan on johtanut uusien näkökulmien ja tulosten löytämiseen.
Sotapäiväkirja

Sotapäiväkirja on kirja tai vihko, johon tehdään muistiinpanot päivittäisistä tapahtumista sodan tai sotaharjoituksen aikana. Sitä pidetään asevoimien joukko-osastoissa ja esikunnissa tapahtumahistorian kirjaamiseksi muun muassa myöhempää tutkimusta varten. Sotapäiväkirjaan merkitään tapahtumajärjestyksessä joukkojen sijainti, tila, toiminta ja mieshukka sekä niihin vaikuttaneet käskyt ynnä muut merkittävät seikat. Päiväkirjan oheen voidaan liittää taistelukertomuksia sekä erilaisia karttoja ja piirroksia. Suomessa oli jatkosodan aikana ohjeistettu joukkoja valitsemaan sotapäiväkirjan pitäjäksi upseeri, jolla oli työhön hyvät edellytykset ja kaikissa tilanteissa mahdollisuus kirjoittamiseen. Sotapäiväkirjan pitämisvelvollisuus koski kaikkia esikuntia ja joukko-osastoja komppanioita ja erillisiä joukkueita myöten. Sotapäiväkirjoja katosi ja tuhoutui jo sotatoimien aikana, mutta monet niistä ovat päätyneet Kansallisarkiston ja muiden arkistojen säilytettäviksi.
Sosialistinen työväenpuolue (Yhdysvallat)

Puolueen rintamerkki vuodelta 1972.
Sosialistinen työväenpuolue (engl. Socialist Workers’ Party) on vuonna 1938 perustettu, taustaltaan trotskilainen yhdysvaltalainen poliittinen puolue.
Yhdysvaltojen vanhin trotskilainen järjestö oli vuonna 1928 syntynyt Communist League of America. Sen perustivat Yhdysvaltain kommunistisen puolueen entiset jäsenet, joiden joukossa olivat James P. Cannon ja Max Schachtman. Communist League sulautui 1930-luvun alussa A. J. Musten American Workers’ Partyyn. Vuonna 1936 trotskilaiset liittyivät Norman Thomasin sosialistipuolueeseen, mutta päättivät sittemmin perustaa oman puolueen.
Sosialistisen työväenpuolueen historiaa ovat leimanneet ideologiset ristiriidat ja ryhmätaistelut. Schachtmanin johtama ryhmä erosi puolueesta jo kahden vuoden jälkeen ja 1950-luvun alussa se kutistui muutaman sadan jäsenen ryhmäksi. Vuonna 1941 puoluetta syytettiin ns. Smithin lain perusteella Yhdysvaltojen hallituksen väkivaltaisen kumoamisen kannattamisesta ja 12 sen jäsentä tuomittiin vankilaan.
Sosialistisen työväenpuolueen merkitys on aina ollut vähäinen. 1960- ja 1970-luvun uusvasemmiston aikana se oli kuitenkin aktiivisesti mukana mustien ja naisten vapautusliikkeissä sekä sodanvastaisessa toiminnassa. Puolueen jäseninä on ollut tunnettuja kirjailijoita ja älymystön edustajia kuten Hal Draper, Irving Howe, C. L. R. James, Sidney Lens ja Staughton Lynd. 1980-luvulla puolue siirtyi yhä kauemmaksi alkuperäiseltä linjaltaan, eikä se enää pidä itseään trotskilaisena järjestönä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sosialistisen työväenpuolueen lehti The Militant (englanniksi)
| n k  Yhdysvaltain puolueet |
| --- | --- |
Pääpuolueet:  Demokraatit  Republikaanit 
Muut puolueet:  Kommunistit  Libertaaripuolue  Marihuana-puolue  Perustuslakipuolue  PSL  Sosialistinen työväenpuolue (Marxilainen)  Sosialistinen työväenpuolue (Trotskilainen)  Reformipuolue  Vihreä puolue  American Independent 
Entiset puolueet:  Vapaamuurarien vastustajat  Demokraattis-republikaanit  Federalistit  Whigit  Dixiecrat  Free Soil Party  Know Nothing  Liberaalirepublikaanit  Mustat pantterit  Natsi-puolue  Perustuslaillinen liittovaltiopuolue  Sosialistipuolue  Kansanpuolue (1892–1909)  Edistyspuolue (1912–1920)  Edistyspuolue (1924–1927)  Edistyspuolue (1948–1955)
Tauno Sorvisto

| Tauno Sorvisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tauno Matias Sorvisto
Syntynyt: 1. tammikuuta 1916 Ylivieska
Kuollut: 12. kesäkuuta 1979 (63 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1945–1979
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Tauno Matias Sorvisto (1. tammikuuta 1916 Ylivieska – 12. kesäkuuta 1979) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran Kuopion kaupunginteatterissa ja sen edeltäjässä, Kuopion Yhteisteatterissa. Sorvisto näytteli puheteatterin lisäksi radiossa ja televisiossa.
Elämä ja ura

Tauno Sorviston vanhemmat olivat konemestari Otto Sorvisto ja Ida Vauhkonen. Sorvisto aloitti näyttelijän uransa Kokkolan Näyttämöltä, johon hän oli kiinnitettynä 1945–1946. Hän oli Anita Välkin ohella Kokkolan Näyttämön ensimmäinen ammattinäyttelijä. Sen jälkeen Sorvisto näytteli Hämeenlinnan Työväen Näyttämöllä, Porin Teatterissa, Kuopion Yhteisteatterissa ja Vaasan Suomalaisessa Teatterissa. Vuonna 1955 Sorvisto palasi Kuopion Yhteisteatteriin, jossa hän näytteli uransa loppuun.
Sorviston näyttämötehtäviä olivat muun muassa nimirooli komediassa Gabriel, tule takaisin, Ventti-Ville komediassa Omena putoaa ja Polonius tragediassa Hamlet. Uransa alussa hän näytteli Juhanin roolin Hella Wuolijoen draamassa Niskavuoren nuori emäntä.
Sorvisto näytteli Alfredin roolin Sina Kujansuun ohjaamassa televisionäytelmässä Valmistumisen aika vuonna 1978. Lisäksi hänellä oli sivuroolit televisioelokuvissa Ruusubaletti (1968) ja Siunattu hulluus (1975). Uransa varhaisvaiheessa Sorvistolla oli pieni sivutehtävä Edvin Laineen komediassa Tapahtui kaukana (1950).
Sorvisto sai Kultaisen ansiomerkin huhtikuussa 1978.
Sorviston ensimmäinen puoliso oli konttoristi Rauha Annikki Laukkanen, jatkosodan aikana alkanut liitto päättyi puolison kuolemaan 1946. Toinen puoliso oli farmaseutti Kerttu Esteri Tuoma, liitto alkoi 1949 ja siitä syntyi poika vuonna 1952.
Aiheesta muualla

Sotapolku.fi: Tauno Matias Sorvisto (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Virkavala

Virkavala tai -vakuutus on lupaus, jonka tietyt valtion korkeimpaan johtoon, oikeuslaitokseen tai voimankäyttöorganisaatioon kuuluvat virkamiehet ovat velvollisia antamaan. Aiemmin kyseisen valan vannoivat lähes kaikki valtion virkamiehet. Valan tai vakuutuksen tarkoituksena on sitoa yksilö eettisesti valtioon; valan nojalla yksilö pystyy ja uskaltaa toimia oikein.
Valan piiri

Vuodesta 2006 Suomessa lähtien virkavalan vannovat (tai vakuutuksen antavat)
Valtioneuvoston oikeuskansleri ja apulaisoikeuskansleri
tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkö, valtioneuvoston kanslian ja ministeriön kansliapäällikkö, valtiosihteeri, alivaltiosihteeri ja osastopäällikkö sekä oikeuskanslerinviraston kansliapäällikkö ja osastopäällikkö
keskusviraston pääjohtaja
maaherra
ulkoasiainhallinnosta annetun lain (1129/77) 3 §:ssä tarkoitetun diplomaattisen edustuston tai lähetetyn konsulin viraston päällikön tehtävään määrätty ulkoasiainhallinnon virkamies
puolustusvoimien ja rajavartiolaitoksen sotilasvirassa tai sotilaallisessa tehtävässä palveleva virkamies
vankilan johtaja
Tuomioistuinten jäsenet, hovioikeuden auskultantit sekä ne, jotka yksin tai kollegiaalisessa menettelyssä ratkaisevat hallintolainkäyttöön kuuluvia asioita (esimerkiksi Kutsunta-asian keskuslautakunnan jäsenet) vannovat tuomarinvalan tai antavat tuomarinvakuutuksen. Käräjäoikeuden kansliahenkilöstö vannoo tuomarinvalaa vastaavan valan tai antaa vakuutuksen ennen kuin alkaa suorittaa lainkäyttötehtäviä käräjäoikeudessa.
Tuomarinvala muuttui tuomioistuimissa vakuutukseksi vuoden 2017 alusta.
Valtioneuvoston jäsenet eli ministerit antavat tuomarinvakuutuksen sekä joko vannovat virkavalan tai antavat virkavakuutuksen.
Ulosottomiehet, avustavat ulosottomiehet, poliisimiehet sekä vankeinhoidon laitoshallinnon muut virkamiehet antavat kirjallisen vakuutuksen.
Toisin kuin anglosaksisissa maissa, erityisesti Yhdysvalloissa, jossa uuteen virkaan astuvan henkilö toistaa vanhan valansa, Suomessa kukin vala vannotaan vain kerran. Näin esimerkiksi ministeri, joka on toiminut lautamiehenä, vannoo virkaansa astuessaan vain virkavalan, sillä hän on jo vannonut tuomarinvalan astuessaan lautamiehen tehtävään.
Kirkko ja valtio -komitea esitti mietinnössään vuonna 1977, että lain edellyttämät uskonnolliset valat kuten virka-, sotilas- ja todistajanvala oli poistettava ja korvattava kaikissa tapauksissa kunnian ja omantunnon kautta annettavalla vakuutuksella.
Virkavalan ja -vakuutuksen kaavat > Virkavala ja virkavakuutus

Virkavala tai -vakuutus perustuu Suomessa valtioneuvoston asetukseen vuodelta 1987.
Seuraavassa kursivoitu osa kuuluu vain valan kaavaan. Sulkeissa sen jäljessä oleva osa on vakuutuksen vastaava muotoilu.
"Minä N.N. lupaan ja vannon kaikkivaltiaan ja kaikkitietävän Jumalan edessä (vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta), että minä virassani noudatan perustuslakeja ja muita lakeja sekä toimin oikeudenmukaisesti ja puolueettomasti kansalaisten ja yhteiskunnan parhaaksi."
Virkavalan ja -vakuutuksen kaavat > Tuomarinvakuutus

Suomen tuomarinvakuutus perustuu vuonna 2017 voimaan tulleen tuomioistuinlain 1 luvun 7 §:n:
”Minä N. N. lupaan ja vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta, että minä toimin virassani perustuslakia ja lakia noudattaen, tuomitsen oikeudenmukaisesti ja puolueettomasti parhaan ymmärrykseni mukaan sekä kunnioitan ihmisten yhdenvertaisuutta lain edessä.”
Virkavalan ja -vakuutuksen kaavat > Tuomarinvala

Vuoden 1734 lakiin perustunut tuomarinvalan kaava oli käytössä vuosina 1734–2017:
"Minä N. N. lupaan ja vannon Jumalan ja hänen pyhän evankeliuminsa kautta (vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta), että minä parhaan ymmärrykseni ja omantuntoni mukaan kaikissa tuomioissa tahdon tehdä ja teen oikeutta niin köyhälle kuin rikkaallekin ja tuomitsen Jumalan ja [Ruotsin] lain ja laillisten sääntöjen mukaan: etten koskaan minkään varjolla lakia vääristele enkä vääryyttä edistä sukulaisuuden, lankouden, ystävyyden, kateuden ja vihan tahi pelon tähden taikka lahjan ja antimien tahi muun syyn takia, enkä syytöntä syylliseksi taikka syyllistä syyttömäksi tee. Minä en myöskään ennen tuomion julistamista enkä sen jälestä ilmaise oikeutta käyville enkä muille niitä neuvotteluita, joita Oikeus suljettujen ovien takana pitää. Kaiken tämän tahdon täyttää ja täytän uskollisesti, rehellisenä ja totisena tuomarina, ilman kavaluutta ja juonia, niin totta kuin Jumala minua auttakoon ruumiin ja hengen puolesta."
Virkavalan ja -vakuutuksen kaavat > Tuomarinvalaa vastaava vakuutus

"Minä N.N. lupaan vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta, että minä parhaan ymmärrykseni ja omantuntoni mukaan kaikissa lainkäyttötehtävissä toimin oikeudenmukaisesti lakia noudattaen."
Virkavalan ja -vakuutuksen kaavat > Kirjallinen vakuutus

"Minä N.N. lupaan ja vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta, että minä virassani noudatan perustuslakeja ja muita lakeja sekä toimin oikeudenmukaisesti ja puolueettomasti. Virkavelvollisuuteni täytän tunnollisesti ja parhaan kykyni mukaan. Minä en myöskään ilmaise sivullisille sellaista asiaa, jonka olen virassani saanut tietooni ja joka on pidettävä salassa."
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Asetus virkavalasta ja virkavakuutuksesta sekä tuomarinvalasta ja tuomarinvakuutuksesta (1183/1987)
Olli Pohjanpalo: Uudet ministerit kiersivät lakia vannoessaan tuomarinvalan – Apulaisoikeuskansleri: Ei vaikuta ministerien toimivaltaan Helsingin Sanomat.  25.7.2017. Viitattu 2.10.2018.
Sosnogorskin piiri

Sosnogorskin piiri Komin tasavallan kartalla.
Sosnogorskin piiri (ven. муниципа́льный райо́н «Сосного́рск», munitsipalnyi raion ”Sosnogorsk”, komiksi «Сосногорск» муниципальнӧй район, ”Sosnogorsk” munitsipalnöi raion) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1979 perustetun piirin pinta-ala on 16 500 neliökilometriä. Asukkaita on 49 200 henkeä (vuonna 2009).
Sosnogorskin piiri sijaitsee Komin tasavallan keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Ižman ja Petšoran, idässä Vuktylin, kaakossa Troitsko-Petšorskin ja etelässä Ust-Kulomin piireihin sekä lännessä Uhtaan.
Piirin hallinnollinen keskus on Sosnogorskin kaupunki, josta on 345 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Sen lisäksi piiriin kuuluvat Nižni Odesin ja Voivožin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 7 maalaiskuntaa: Irajol, Kerki, Malaja Pera, Poljana, Ust-Uhta, Verhneižemski ja Vis.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 75 % venäläisiä, 10 % komeja, 6 % ukrainalaisia ja 2 % valkovenäläisiä.
Sosnogorsk on huomattava rautateiden risteysasema sekä kaasunjalostuksen ja sähköntuotannon keskus.
Aiheesta muualla

Sosnogorskin piirin sivusto (venäjäksi)
Inta •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
Syktyvkar •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
Uhta •
Usinsk •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
Vorkuta •
Vuktyl
Sormi

Ihmisen sormien ja muun käden luut. Punaisella sormen kärkiluu, sinisellä sormen keskiluu, vihreällä sormen tyviluu.
Sormet (lat. digitus manus, mon. digiti manus) ovat kädellisillä käden päässä olevia ulokkeita, joiden tärkein käyttötarkoitus on tarttuminen. Ihmisellä on syntyessään yleensä viisi sormea kummassakin kädessään, kämmen alaspäin katsottuna sisimmästä uloimpaan peukalo, etusormi, keskisormi, nimetön ja pikkusormi.
Rakenne

Peukalo koostuu kahdesta sormiluusta, ja lopuissa neljässä sormessa on kolme luuta, kärjestä lukien sormen kärkiluu, sormen keskiluu ja sormen tyviluu.
Sormien luiden ympärillä ei ole lihaksia, vaan sormia liikuttavat kyynärvarressa sijaitsevat sormien ojentajalihakset ja sormien koukistajalihakset. Peukaloa liikuttavat omat lihaksensa, joista peukalon lyhyt loitontajalihas sijaitsee kämmenessä peukalon tyvessä.
Sormia päällystää iho. Sormenpään ihon uurteet muodostavat jokaiselle sormelle yksilöllisen sormenjäljen, joiden avulla ihminen voidaan tunnistaa. Sormissa on tuntoaisti, joka helpottaa esineisiin tarttumista ja voiman arviointia. Sokeille ja näkövammaisille sormet ovat lukemisen apuväline.
Sormien päissä on kynnet, joita ympäröi kynsinauha.
Populaarikulttuurissa

Useissa sarjakuvissa ja animaatioissa (muun muassa Aku Ankka, Family Guy ja  Simpsonit) ihmisillä ja eläimillä on neljä sormea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sormet Wikimedia Commonsissa
Sormenpään poikkileikkaus. A. Kynsilevy, B. Lunula, C. Kynsijuuri, E. Kynsimarto, F. Kynsipeti, H. Vapaa reuna. Sormen sisällä harmaa sormen kärkiluu.
Sormen valtimot (punaisella) ja hermot (keltaisella).
Sosiolingvistiikka
Kirjallisuutta

Suojanen, M. K. & Suojanen, Päivikki (toim.): Sosiolingvistiikan näkymiä.  (Kielitieteen peruskirjallisuutta)  Gaudeamus, 1982.  ISBN 951-662-321-2
Viron kansanpuolue

Viron kansanpuolue (Eesti Rahvaerakond ERE) oli Virossa vuosina 1919–1931 toiminut keskustaoikeistolainen puolue. Sen johtaja oli Jaan Tõnisson.
Puolue syntyi maaliskuussa 1919 Viron perustavan kokouksen vaalien aikana, kun Saksan ja Neuvosto-Venäjän joukot olivat poistuneet maasta. Siihen asti maata oli johtanut Viron väliaikainen hallitus ja sen johtaja Konstantin Päts. Kansanpuolueen perustamisella tähdättiin siihen, että keskustaoikeistolaiset saisivat mahdollisimman paljon paikkoja Viron perustavaan kokoukseen. Uuteen puolueeeseen liittyivät Viron radikaalidemokraattinen puolue ja lähinnä Etelä-Virossa toiminut Viron demokraattinen puolue, jotka olivat marraskuussa 1918 tehneet periaatepäätöksen puolueiden yhdistymisestä. Ne pitivät yhteisen puoluekokouksen 1.−3. maaliskuuta 1919 ja perustivat Viron kansanpuolueen. Puolueeseen liittyi myöhemmin myös osa virolaisten isäntien talonpoikaisliiton eli ETL:n jäsenistä.
Puolue sai vuoden 1919 vaaleissa 25 paikkaa 120:sta ja se oli kolmenneksi suurin puolue. Kokous julisti kesäkuussa 1919 voimaan väliaikaisen perustuslain, jonka mukaan Viro oli riippumaton demokraattinen tasavalta ja sen virallisena kielenä oli viro. Varsinaista perustuslakia laatimaan asetettiin 15-jäseninen komissio. Uusi perustuslaki hyväksyttiin perustavassa kokouksessa 15. kesäkuuta 1920 ja sen mukainen riigikogu aloitti toimintansa joulukuussa 1920. Marraskuussa 1920 pidetyissä riigikogun vaaleissa kansanpuolue sai 10 paikkaa sadasta ja se oli viidenneksi suurin puolue. Vuoden 1923 ja 1926 vaaleissa puolue sai kahdeksan paikkaa ja vuoden 1929 vaaleissa yhdeksän.
Lokakuussa 1931 kansanpuolue yhdistyi kristillisen kansanpuolueen kanssa nimellä Yhdistynyt kansanpuolue ja siihen liittyi tammikuussa 1932 Eesti Tööerakond -puolue. Ne muodostivat Kansallisen keskustapuolueen (Rahvuslik Keskerakond, RKE).
George Sorocold

George Sorocold (noin 1668–1738) oli englantilainen insinööri, vesivoiman hyödyntämisen ja erilaisten hydraulisten järjestelmien pioneeri. Hän suunnitteli koneet Derbyn silkkikehräämöön, joka oli aikansa johtavia tehtaita.