stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bolbe (kaupunki)

| Bolbe> Βόλβη.Sijainti |
| --- | --- |
 Bolbe
Koordinaatit:  40°41′26″N, 23°28′46″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Vólvi, Thessaloniki, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Mygdonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bolbe (m.kreik. Βόλβη, Bolbē) eli Bolbai (m.kreik. Βόλβαι, lat. Bolbae) eli Bolbos (m.kreik. Βολβός, lat. Bolbus) oli antiikin aikainen kaupunki Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi lähellä sille nimen antanutta Bolbe-järveä (nyk. Vólvi). Kaupungin tarkempaa sijaintia ei tunneta. W. M. Leake arveli sen sijainneen järven pohjoispuolella lähelle nykyisiä Megáli Vólvin ja Mikrá Vólvin kyliä.
Bolero (vaate)

Bolero 1800-luvun puolivälistä
Bolero on lyhyt, olkapäät peittävä ja usein lyhythihainen liivi tai takki. Se on saanut alkunsa härkätaistelijoiden asusta, mutta on nykyään pääasiassa naisten käyttämä vaatekappale. Bolerolle on tunnusomaista lyhyt mitta, joka on yleisimmin noin puoleenselkään. Bolero on edestä avoin, mutta voidaan kiinnittää takkimaisesti edestä esimerkiksi napilla. Boleroita valmistetaan neulomalla sekä monenlaisista kankaista. Boleroita käytetään niin arkena kuin juhlassakin.
Bolonit

Bolonit tai boronit ovat mandelaista bolonin eli bokan kieltä puhuva etninen ryhmä Burkina Fason ja Malin rajaseudulla. Heidän kielensä on lähellä djulaa, ja toisinaan boloneja pidetään djuliin kuuluvana ryhmänä. Burkina Fasossa boloneja arvioidaan olevan 28 000 ja Malissa 9 300 henkeä.
Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, seesami ja maapähkinä. Myytäväksi kasvatetaan myös tupakkaa. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet ja lampaat. Bolonit tunnetaan taidokkaista naamioistaan. He harjoittavat etupäässä perinteistä uskontoaan. Monet ovat muslimeja.
Haukitetrat

| Haukitetrat |
| --- | --- |
 Hepsetus lineatus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Haukitetrat Hepsetidae  Greenwood, Rosen, Weitzman & Myers, 1966
Suku::  Hepsetus  Swainson, 1838
Katso myös
   Haukitetrat Wikispeciesissä   Haukitetrat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haukitetrat (Hepsetidae) on tetrakaloihin kuuluva kalaheimo, jonka lajeja tavataan laajalla alueella Länsi- ja Keski-Afrikassa. Siihen luettiin aiemmin vain yksi laji, haukitetra (Hepsetus odoe), mutta nykytiedon valossa lajeja on kuusi.
Koko ja ulkonäkö

Ruumiinrakenteeltaan haukitetrat ovat sukkulamaisia ja virtaviivaisia ja muistuttavat haukea. Kooltaan kalat kasvavat tyypillisesti 37–47 senttimetriä pitkiksi, mutta suurin pyydystetty yksilö oli 70 cm pitkä ja painoi 4 kg. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa, ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Suu on suuri, ja suussa on lukuisia hampaita, yläleuassa yhdessä ja alaleuassa kahdessa rivissä. Kartiomaiset kulmahampaat ovat muita hampaita kookkaammat. Väritykseltään haukitetrat ovat selästään vihreitä tai ruskeita ja vatsastaan hopeanharmaita. Silmien yläpuolella on oransseja kuvioita, ja silmien takaa lähtee kolme mustaa juovaa. Haukitetrojen rasvaevä on musta ja muut evät harmaat tai vaaleanpunertavat.
Levinneisyys ja elintavat

Haukitetrojen levinneisyysalue ulottuu Senegalista Angolaan. Niitä tavataan rannikkoseutujen joista, järvistä ja soilta. Ne pitävät erityisesti tyynistä ja runsaasti vesikasveja kasvavista vesistä. Haukitetrat ovat petokaloja, jotka syövät selkärangattomia eläimiä ja itseään pienempiä kaloja, erityisesti kirjoahvenia ja norsukaloja. Kalat vaanivat vesikasvillisuuden joukossa ja hyökkäävät nopeasti saaliinsa kimppuun yllättäen sen. Lajit ovat korkealla ravintoketjussa, mutta ne voivat itse joutua esimerkiksi tiikeritetran (Hydrocynus forskahlii) saaliiksi. Haukitetrojen lisääntymiskausi ulottuu elokuusta tammikuuhun. Lajit kutevat vesikasvillisuuden joukkoon tekemäänsä vaahtopesään, jota koiras vartioi poikasten kuoriutumiseen asti.
Haukitetrat ovat hyviä ruokakaloja ja suosittuja urheilukalastuksen kohteita. Satunnaisesti niitä pidetään myös akvaariokaloina.
Lajit

Hepsetus cuvieri
Hepsetus kingsleyae
Hepsetus lineatus
Hepsetus microlepis
Hepsetus occidentalis
Haukitetra (Hepsetus odoe)
Haukottelu

Haukotteleva ja venyttelevä taiteilija Joseph Ducreux omakuvassa.
Kissa haukottelee
Haukottelu eli haukotus on liikesarja, jossa ihminen tai eläin hengittää syvään sisään suu avoinna. Haukotus liittyy usein väsymykseen tai pitkästymisen tunteeseen. Haukottelun päätarkoitusta ei tunneta.
Kaikki selkärankaiset eläinlajit haukottelevat. Haukottelua voidaan pitää epäkohteliaana tai epäsiistinä, ja joissakin kulttuureissa ihmiset peittävät kädellä suunsa haukotellessaan.
Liikesarja

Haukotus on monivaiheinen liikesarja, johon osallistuu hyvin monia lihaksia. Aluksi leuat avataan ammolleen ja sisäänhengitetään syvään, sitten uloshengitetään lyhyesti, ja lopuksi suljetaan leuat. Sisäänhengityksen lopussa koetaan lyhyt huippukohta. Haukotukseen kuuluu lisäksi kasvojen lihasten venyttäminen, pään kallistaminen taakse, silmien sulkeminen tai siristäminen, kyynelehtiminen, syljen erittyminen, korvatorven avautuminen sekä useita verenkiertoon, hengittämiseen ja lihasten toimintaan liittyviä toimintoja.
Haukottelu on enemmän tunnestereotypia kuin refleksi, sillä se ei ole reaktio mihinkään ärsykkeeseen.
Haukotus kestää keskimäärin noin kuusi sekuntia, mutta se voi olla paljon pidempikin tai kestää vain kolme ja puoli sekuntia. Haukotusta on vaikea pysäyttää, kun se on alkanut. Haukotuksia tulee usein sarjoissa.
Vapaa haukotus on aina täysi. Jos ihminen kuitenkin pitää ylä- ja alahampaansa tai huulensa yhdessä haukotuksen aikana, hän saa epätyydyttävän tunteen ”puolittaisesta” haukotuksesta, sillä haukotukseen kuuluu oleellisesti leukojen avaaminen ja sisäänhengitys suun kautta. Ulos voi kuitenkin hengittää nenänkin kautta. Myöskään sierainten pitäminen kiinni ei vaikuta haukotukseen. Silmät auki on kuitenkin vaikea haukotella.
Haukotus antaa helpotuksen, mielihyvän ja kliimaksin tunteen samaan tapaan kuin aivastus ja orgasmi. Eräässä kyselytutkimuksessa vastaajat määrittelivät haukotuksen tuottaman nautinnon tasolle 8,5 asteikolla yhdestä kymmeneen.
Käskystä haukotteleminen on vaikeaa. Eräässä tutkimuksessa haukotuksen tuottamiseen pyynnöstä kului keskimäärin 5,7 sekuntia, ja lähes puolet tutkimushenkilöistä ei onnistunut siinä lainkaan.
Haukottelun tarve mutta kykenemättömyys haukotella koetaan epämiellyttävänä.
Esiintyminen

Sikiöllä haukottelu alkaa jo 12 viikon iässä. Lapset haukottelevat enemmän kuin aikuiset.
Haukotus on tarttuvaa, eli kun yksi alkaa haukotella, muutkin alkavat. Tätä alkaa kuitenkin tapahtua ihmisellä merkittävästi vasta neljän vuoden iässä. Autistisilla lapsilla sekä eläimillä haukotuksen tarttuminen on harvinaista.
Ihminen haukottelee usein venytellessään, mutta harvemmin alkaa venytellä haukotellessaan.
Kehonsa toiselta puolelta halvaantuneiden potilaiden halvaantunut käsi saattaa liikkua spontaanisti haukotellessa. Tämä voi johtua siitä, että haukotus aktivoi vahingoittumattomia, tahdosta riippumattomia yhteyksiä aivojen ja selkäytimen välillä.
Syitä ja tekijöitä

Haukotuksen välitykseen osallistuvat välittäjäaineista ja neurohormoneista esimerkiksi oksitosiini, asetyylikoliini, dopamiini, glutamaatti, serotoniini, GABA, adrenergiset agonistit, kortikotropiini ja α-MSH.  Rotilla samat aineet, jotka tuottavat haukotuksen, tuottavat myös erektion. Joillakin ihmisillä tietyt masennuslääkkeet aiheuttavat sivuvaikutuksena haukotuksia, joita seuraa orgasmi.
Haukottelua lisäävät esimerkiksi uneliaisuus, pitkästyminen tai valmistautuminen kilpailusuoritukseen tai esitykseen. Hengitysilman korkea hiilidioksidipitoisuus ei sen sijaan tutkimusten mukaan lisää haukottelua. Toisen uskomuksen mukaan matala ilman happipitoisuus lisää haukottelua, mutta tätä olisi vaarallista testata ihmisillä. Korkea ilman happipitoisuus ei vaikuta haukottelemisen esiintymiseen. Hengästyminen liikunnan jälkeen ei lisää haukottelua. Myös nälän ja kylläisyyden tunne lisäävät haukottelua.
Haukottelun tarkoitusta ei ole onnistuttu selvittämään. Haukottelusta on joitain hyötyjä, kuten keskikorvan avautuminen, kyynelnesteen vuotaminen, keuhkojen täyttyminen ilmalla, lihasten venytys, uneliaisuuden ja kyllästymisen viestiminen sekä unen ja valvetilan rajan osoittaminen. Haukottelun onkin arveltu olevan varhainen laumaeläinten viestintäkeino. On myös esitetty, että haukotus olisi pelkkä jäänne ihmisen kehityshistoriasta, tai osa sikiön alaleuan liitoksen tai keuhkojen kehitystä. Eri eläinlajeilla haukotus voi johtua eri syistä.
Eräiden tutkimusten mukaan haukottelu liittyy aivojen lämmönsäätelyyn, sillä kylmä ilmavirta jäähdyttää aivoja.
Bolšelug

Bolšelug (ven. Большелуг, komiksi Ыджыдвидз, Ydžydvidź) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Višerajoen rannalla 75 kilometriä Kortkerosista koilliseen. Kylässä on 750 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1608. Sen venäjän- ja kominkielisten nimien merkitys on ’suuri niitty’. 1800-luvulla Bolšelugista tuli kirkonkylä. Sen asukkaista valtaosa on komeja.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Ivanovskajan (ven. Ивановская, komiksi Джиян, Džijan), Vylybin (ven. ja komiksi Выльыб) ja Zulebin (ven. Зулэб, komiksi Зулöб, Zulöb) kylät. Tärkein työnantaja on maatalous. Kunnassa toimii maatalousyritys Istok. Palveluja ovat Bolšelugin lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo ja kirjasto, Vylybin ja Zulebin alakoulut ja kerhotalot sekä Bolšelugin, Vylybin ja Zulebin ensiapuasemat. Nähtävyyksiin kuuluu 1900-luvun alussa rakennettu Bolšelugin kirkko.
Hector-luokka (ironclad)

| Hector |
| --- | --- |
 Piirros aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  6 818 t
Pituus:  84 m
Leveys:  17,15 m
Syväys:  7,6 m
Koneteho:  3 560 ihp
Nopeus:  12 solmua
Aseistus
Meritorjunta:  2 x RML 8" tykkiä 16 x RML 7" 8,5 tonnin -tykkiä
Hector-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1861-1863 valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka. Ne olivat pääosin toisinto edeltäneestä Defence-luokasta lukuun ottamatta hieman suurempaa nopeutta sekä aseistuksen ja suojan muutoksia.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Hector | Robert Napier and Sons, Govan | maaliskuu 1861 | 26. syyskuuta 1862 | 22. helmikuuta 1864 | myyty 1905 |
| HMS Valiant | Westwood Baille, Cubitt Town ja Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Blackwall | helmikuu 1861 | 14. lokakuuta 1863 | 15. syyskuuta 1868 | romutettu 1957 |
Bolšoje Soldatskoje

| Bolšoje Soldatskoje Большое Солдатское |
| --- | --- |
 Kirkko Bolšoje Soldatskojessa.
 Kurskin alueen sijainti, alla kylän sijainti alueella
 Bolšoje Soldatskoje
 Koordinaatit: 51.3381°N, 35.5022°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kurskin alue
Piiri:  Bolšoje Soldatskojen piiri
Väkiluku (2010):  2 681
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bolšoje Soldatskoje (ven. Большое Солдатское) on kylä Kurskin alueella Venäjällä. Paikkakunta sijaitsee 19 kilometriä Sudžan rautatieasemalta koilliseen, noin 78 kilometriä Kurskista lounaaseen. Kylä on Bolšoje Soldatskojen piirin (ven. Большесолдатский район) hallintokeskus. Kylässä asui 2 681 ja koko maaseudusta koostuvassa piirissä 12 678 ihmistä (vuonna 2010).
Boltzmannin vakio

Boltzmannin vakio (k tai kB) on fysiikan vakio, joka suhteuttaa lämpötilan energiaan molekyyliä kohti. Se on nimetty itävaltalaisen fyysikon Ludwig Boltzmannin mukaan, joka teki merkittävää työtä statistisen fysiikan teorian parissa, missä tällä vakiolla on suuri merkitys. Ludwig Boltzmann ei koskaan käyttänyt mukaansa nimettyä vakiota, vaan sen esitteli alun perin Max Planck nimeään kantavan 
lakinsa yhteydessä.
Boltzmannin vakio kertoo kaasuvakion  \scriptstyle R suhteen Avogadron vakioon  \scriptstyle N_{\mathrm {A} }, eli
Tämä arvo on tarkka, sillä vuonna 2018 yleinen paino- ja mittakonferenssi määritteli kelvinin uudelleen kiinnittämällä Boltzmannin vakiolle tämän arvon.
Klassisen ekvipartitioteoreeman mukaan termisessä tasapainossa olevan termodynaamisen järjestelmän keskimääräinen energia vapausastetta kohti on ½kT, missä T on  lämpötila Kelvinasteina.  Ideaalikaasun hiukkasilla on kolme vapausastetta, joten ideaalikaasun keskimääräinen energia hiukkasta kohti on 3/2kT.
Romano Bonagura

| Mitalit> Maa:   Italia.Rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Rattikelkkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Rattikelkkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Innsbruck 1964 | 2-miehen |  |
Romano Bonagura (15. lokakuuta 1930 –  30. lokakuuta 2010) oli italialainen rattikelkkailija. Hän saavutti kahden miehen rattikelkkailussa olympiahopeaa Innsbruckissa 1964 parinaan Sergio Zardini.
Harlekiinimullo

| Harlekiinimullo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Mullot Mullidae
Suku::  Parupeneus
Laji::  barberinoides
Kaksiosainen nimi
 Parupeneus barberinoides  (Bleeker, 1852) 
Katso myös
   Harlekiinimullo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harlekiinimullo (Parupeneus barberinoides) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Harlekiinimullo kasvaa yleensä noin 20 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 30 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään kahdeksan piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on yksi piikkiruoto ja seitsemän pehmeää ruotoa. Rintaevissään sillä on 15–16 ruotoa.
Harlekiinimullon pää ja ruumiin etuosa ovat väriltään punertavan mustia. Ruumiin takaosa on valkoinen ja keltainen. Takimmaisen selkäevän takaosan alapuolella on melkein silmän kokoinen musta täplä. Lajilla on kaksi lähes yhdensuuntaista valkoista juovaa, joista ylempi kulkee silmän yläpuolelta selkää pitkin ja alempi suun tienoilta rintaevän yläpuolelle. Pyrstö on vaaleankeltainen, ja sen kannassa on usein pieni punainen täplä. Viiksisäikeet ovat punaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Harlekiinimulloa tavataan läntiseltä Tyyneltämereltä, missä sen levinneisyys ulottuu idässä Mikronesiaan ja Samoaan. Lajin elinympäristöä ovat koralliriuttojen lähistöt lahdissa tai laguuneissa. Harlekiinimullo käyttää ravinnokseen pääasiassa matoja, nilviäisiä, äyriäisiä, käärmetähtiä ja merisiilejä. Täysikasvuiset yksilöt elävät yleensä yksin, mutta nuorena laji muodostaa usein parvia. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut harlekiinimullon elinvoimaiseksi lajiksi.
Harlekiinimullo Filippiineillä (toiseksi ylinnä)
Camille Bombois

Camille Bombois (1883 – 1970) oli ranskalainen taidemaalari ja naivisti. Bombois maalasi eloisia ja värikkäitä maalauksia, joiden aiheet olivat katu-, sirkus- ja markkinaelämästä. Camille Bomboisin töitä oli ensimmäisessä Documenta-näyttelyssä 1955.
Bombois toimi myös kiertävän sirkuksen voimamiehenä. Vuonna 1907 hän muutti Pariisiin, jossa työskenteli rautateillä ja öisin sanomalehden painossa siirrellen painavia paperirullia. Päivisin hän maalasi.
Bomboisin sodassa ollessa hänen vaimonsa oli sillä välin tullut toimeen muun muassa myymällä miehensä maalauksia. Se rohkaisi Bomboisin jättämään yötyönsä. Hän myi maalauksiaan Montmartren jalkakäytävillä, missä myös Seraphine Louisin ja Rousseaun löytänyt taidekauppias Wilhelm Uhde näki niitä. Bomboisin ensimmäinen näyttely oli vuonna 1937. Kritiikeissä Bomboisia verrattiin Rousseauhun, joskin hänen töissään oli vähemmän fantasiaa. Bomboisin maalauksissa oli voimakkaita kontrasteja, kuten mustaa, kirkkaita punaisia, sinisiä ja pinkkejä värejä. Omiin kokemuksiinsa tukeutuen hän maalasi sirkusaiheiden ohella maisemia, joissa oli kalastajia. Jokilaivurin poikana Bombois maalasi myös jokivarsien näkymiä.
Bokovo-H’rustalne

| Bokovo-H’rustalne (Боково-Хрустальне) |
| --- | --- |
 Kaupungissa sijaitseva puna-armeijan sotilaiden veljeshauta.
 Bokovo-H’rustalne
 Koordinaatit: 48.1515°N, 38.7966°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Luhanskin alue
Piiri:  Rovenkyn piiri
Kaupungiksi:  1963
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  20,7 km²
Väkiluku (2022):  11 421
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bokovo-H’rustalne (ukr. Боково-Хрустальне; vuoteen 2016 asti Vah’ruševe (ukr. Вахрушеве (ven. Вахрушево, Vahruševo) on kaupunki Luhanskin alueen lounaisosassa Itä-Ukrainassa, kahden Miusjoen vesistöön kuuluvan sivujoen varrella, 70 kilometriä aluekeskus Luhanskista lounaaseen. Lähin rautatieasema on 9 kilometrin päässä idässä H’rustalnyissä (Krasnyi Lutš).
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 11 421 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 14 773, joista suuri enemmistö oli etnisesti ukrainalaisia.
Paikkakunta sai alkunsa 1956, kun neljä kaivosyhteisöä yhdistettiin. Kaivostoiminta oli käynnistetty 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Kaupungin aseman hajanainen asutus sai vuonna 1963.
Kaupunki on vuonna 2014 käynnistyneestä Itä-Ukrainan sodasta lähtien ollut Venäjän tai sen nukkevaltion (ns. Luhanskin kansantasavalta) miehittämää, Ukrainan laillisen hallinnon ja järjestyksen ulkopuolella olevaa aluetta. Osana kommunistiseen perinteeseen liittyvästä nimistöstä luopumista, Ukraina vaihtoi vuonna 2016 aiemmin neuvostosankari Vasil Vah’ruševin nimeä kantaneen kaupungin nimen virallisesti Bokovo-H’rustalneksi, mutta miehittäjän nukke- tai venäläishallinto ei tätä ole ottanut käyttöön. Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki sijaitsee ainakin periaatteessa Rovenkyn piirissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bokovo-H’rustalne Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Боково-Хрустальне
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine 
Käännös suomeksi
Bolama

| Bolama |
| --- | --- |
 Hallintorakennuksen rauniot Bolamassa.
 Bolaman osa-alueet.
 Bolama
 Koordinaatit: 11°34′38″N, 15°28′32″W 
Valtio:  Guinea-Bissau
Alue:  Bolaman alue
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  osa-alue
Väkiluku (2009):  4 819 (kaupunki) 10 206 (osa-alue)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bolama on kaupunki, osa-alue ja Bolaman alueen hallinnollinen keskus Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Bolaman saarella 33 kilometriä Bissausta linnunteitse kaakkoon. Kaupungissa on 4 819 ja osa-alueella 10 206 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). Osa-alueen pinta-ala on 450,8 neliökilometriä.
Saaren kanta-asukkaita olivat biafadat ja bissagot, mutta välillä se oli pitkään autiona. Portugalilaiset, hollantilaiset, ranskalaiset ja englantilaiset kiistelivät alueen kauppapaikkojen hallinnasta, ja vuonna 1753 Bissaun sotilaskomentaja julisti Bolaman Portugalin hallitsemaksi. Saari jäi kuitenkin asumattomaksi, ja vuonna 1792 sinne asettui joukko englantilaisia uudisasukkaita. Trooppiset sairaudet ja bissagojen hyökkäykset saivat heidät hylkäämään paikan jo seuraavana vuonna.
Portugali ja Englanti kiistelivät alueesta vuoteen 1870 saakka, jolloin se julistettiin Yhdysvaltojen välityksellä Portugalin omaisuudeksi. Portugalin Guineaa perustettaessa vuonna 1879 Bolamasta tuli siirtomaan pääkaupunki. Bolaman kulta-aikaa olivat 1800-luvun kaksi viimeistä vuosikymmentä, jolloin se oli tärkeä maapähkinöiden, kumin, vahan, vuotien ja norsunluun kaupan keskus. Bolamaan pystytettiin komeita julkisia rakennuksia ja asuintaloja, ja vuonna 1913 se sai kaupungin statuksen.
Kaupunki alkoi taantua jo 1900-luvun alussa, jolloin alueen väestöryhmien sodat lopettivat kaupankäynnin. Portugalilaisten aloitettua mannermaan valloituksen vuonna 1915 Bissausta tuli alueen tärkein satama ja kauppapaikka, ja vuonna 1941 siitä tehtiin myös siirtomaan pääkaupunki. Bolamaan 1970-luvulla perustettu hedelmien jalostuslaitos suljettiin seuraavan vuosikymmenen puolivälissä.
Nykyään Bolama on raunioituva siirtomaa-arkkitehtuurin museo. Sen rakennuskannan suojelu on osoittautunut mahdottomaksi, eivät yritykset Unescon maailmanperintökohteen aseman saamiseksi ole johtaneet tulokseen. Kaupungin väkiluku pienenee ja nuoriso muuttaa Bissauhun parempien koulutus- ja työmahdollisuuksien takia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bolaman kaupungille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi), (portugaliksi)
Bolarskogin kartano

| Bolarskogin kartano |
| --- | --- |
Sijainti:  Latokaski, Espoo
Rakennustyyppi:  kartano
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bolarskogin kartano (ruots. Bolarskog gård) sijaitsee Latokasken kaakkoisosassa eteläisessä Espoossa.
Bolarskog oli vuonna 1540 kolmen talon maalaiskylä. 1600-luvun alussa jäljellä oli kaksi taloa: Malmbacka eli Lillbolå ja Västergård eli Storbolå, joka on nykyisen Bolarskogin kantatila. Storbolå kohotettiin ratsutilaksi 1600-luvun alkuvuosina; Lillbolåsta tehtiin sen augmentti. Storbolå ja Lillbolå liitettiin toisiinsa 1849.
Storbolån varhaisin nimeltä tunnettu omistaja on Anders Knutsson 1540-luvulta.
Bolarskogin harjakattoisen, puurakenteisen päärakennuksen runko on 1800-luvun alusta. Se oli alkuaan vanhan, vuonna 1905 tuhoutuneen päärakennuksen syytinkihuvila. Nykyilmeensä rakennus sai vuosina 1908 ja 1921. Rakennusta ympäröivät 1900-luvun jälkipuoliskon rivi- ja omakotitalot, joten vanhoja kulttuurikerroksia, kuten viljamakasiini, on säilynyt vain aivan pihapiirissä.
Aiheesta muualla

Puolarmaari.fi: Puolarmaarin ryhmäpuutarha
| n k Perustiedot Wikidatassa: Bolarskogin kartano (Q100942910)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kartanon päärakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Espoo
koordinaatit: 60°10′30″N 24°41′24″E﻿ / ﻿60.1751°N 24.69°E﻿ / 60.1751; 24.69
Boleh’iv

| Boleh’iv Болехів |
| --- | --- |
 Boleh’ivin keskustaa, mm. kaupungintalo.
 lippu:  vaakuna
 Boleh’iv
 Koordinaatit: 49.0698°N, 23.8551°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Ivano-Frankivskin alue
Piiri:  Kalušin piiri
kirjallinen maininta:  1371
Magdeburgin kaupunginoikeudet:  1603
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  3,6 km²
Väkiluku (2022)  ():  10 259
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boleh’iv (ukr. Болехів) on kaupunki läntisen Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Kalušin piirissä. Boleh’iv sijaitsee 85 kilometriä aluekeskus Ivano-Frankivskista länteen.
Tammikuun keskilämpötila on -3,9 ja heinäkuun +17,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 800 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 10 259 asukasta vuoden 2022 alussa. Vuonna 2001 asukkaita oli 10 633, ja pääosin he olivat etnisesti ukrainalaisia (90%); lisäksi oli muun muassa venäläisiä ja puolalaisia.
Paikkakunta tunnetaan kirjallisissa lähteissä vuodesta 1371. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai vuonna 1603.
Kirkko.
Toinen kirkko.
Kolmas kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boleh’iv Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Tšekki