stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johan Fredrik Bergh
Opinnot ja virkauran alku

Johan Fredrik Berghin vanhemmat olivat Suonenjoen kappalainen Karl Fredrik Bergh ja hänen vaimonsa Kristina Kjellman. Vuonna 1763 syntynyt Karl Fredrik Bergh oli nuorena ruotusotamieheksi mennyt avioton lapsi, joka väkevän lukuhalunsa kannustamana aloitti opiskelut omin päin, pääsi ylioppilaaksi vuonna 1786 ja suoritti pappistutkinnon vuonna 1788. Hänet tunnettiin elävähenkisen kristillisyyden suosijana, ja Paavo Ruotsalainen vieraili useaan otteeseen hänen pappilassaan, ensi kerran vuonna 1801.
J. F. Bergh aloitti opinnot Porvoon lukiossa 1812 ja osallistui siellä ahkerasti opiskelijaelämään, johon kuului myös kortinpeluuta ja alkoholinkäyttöä. Bergh tuli ylioppilaaksi vuonna 1816 ja aloitti Turussa yliopisto-opinnot ja niihin liittyvän vilkkaan opiskelijaelämän. Hän tähtäsi ensin maisterintutkintoon, mutta siirtyi sitten opiskelemaan papiksi. Opintosuunnan muutos ei johtunut sisäisestä muutoksesta, vaan Bergh säilytti tässäkin vaiheessa omaksumansa rationalistisen ajattelutavan suhtautuen epäillen muun muassa sovitusoppiin. Tätä aikaa hän myöhemmällä iällään katui syvästi. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1818 ja hän sai ensimmäisen toimensa kappalaisen sijaisena Hartolassa, missä hän meni vuonna 1820 naimisiin Eva Fredrika Tandefeltin kanssa.
Opinnot ja virkauran alku > Pälkjärvi ja Renqvist

Vuoden 1821 keväällä Bergh sai virkamääräyksen Sysmän v. t. kappalaiseksi ja syksyllä kirkkoherranapulaiseksi Pälkjärvelle, jonne hän lähti ilman perhettään. Siellä hän tutustui monien moittimaan Henrik Renqvistiin, joka toimi tuolloin Liperissä. Tämän polvirukouksista ja kiivaasta väkijuomien vastustuksesta tunnetun virkaveljen tuttavuus elävöitti Berghin hiljalleen virinnyttä uskonelämää. Näihin aikoihin hän alkoi pitää päiväkirjaa, jossa hän kertoo myös aikaisemmasta elämästään.
Berghin toiminta Pälkjärvellä herätti huomiota, ja piispa Johan Molander esitti tarkastusmatkallaan epäilyksen, että Iisalmessa, Nilsiässä ja Liperissä vaikuttava lahko eli herätysliikehdintä oli leviämässä myös Pälkjärvelle.
Opinnot ja virkauran alku > Kuopio ja Paavo Ruotsalainen

Vuonna 1823 tuomiokapituli määräsi Berghin kirkkoherranapulaiseksi Kuopioon, jossa hän lisäksi hoiti vankilasaarnaajan tehtäviä. Kuopiossa hän tutustui savolaisiin heränneisiin, muun muassa Paavo Ruotsalaiseen. Berghin Kuopion-vuosiin osui Ruotsalaisen ja Renqvistin välienselvittely ja sitä seurannut välirikko. Vuonna 1824 Bergh kutsui ystävänsä Renqvistin Kuopioon hieromaan sovintoa Ruotsalaisen kanssa. Kumpikin herännäisjohtajista pysyi tiukasti omalla kannallaan, mutta keskustelujen aikana Bergh lähestyi Ruotsalaisen kantaa. Kuitenkin hän vielä vuonna 1838 koetti saada sopua aikaan.
Vakinaiset virat > Nurmijärven kappalainen

Bergh nimitettiin Nurmijärven kappalaiseksi vuonna 1826. Viran hän otti vastaan seuraavan vuoden alussa. Pitäjässä oli joitakin vuosia aikaisemmin mellastanut Nurmijärven rosvoiksi kutsuttu usean kymmenen miehen rikollisjoukko. Lukutaito oli heikoissa kantimissa ja vuonna 1830 kirkkoherra valitti, että 200 rippikouluun pyrkivästä vain parikymmentä osasi lukea kunnolla.
Nurmijärvellä oli pieni joukko heränneiksi luettavia ihmisiä, joiden uskonnollisten katsomusten luonnetta Bergh selvitteli kirjeenvaihdossa Perniön kirkkoherran Gustaf Ranckenin kanssa. Myös Paavo Ruotsalainen arvosteli liikettä voimakkaasti. Selvitellessään tämän liikkeen luonnetta Kaarlo Hyrske kuitenkin arvioi, ettei kyse ollut lahkolaisuudesta, kuten Bergh epäili, vaan syvästi oivalletusta paavalilais-luterilaisesta kristillisyydestä. Nurmijärvelle syntyi Berghin vaikutuksestaan savolaistyyppistä herännäisliikettä. Paikkakunnan heränneiden kanssa hän piti lauantaisin pappilassaan seuroja, joihin toisinaan osallistui myös helsinkiläisiä herännäisyliopilaita ja maistereita. Hän osallistui myös aktiivisesti muiden herännäispappien kanssa hengellisten lehtien toimittamiseen.
Bergh toimi Nurmijärven viljamakasiinin johtokunnassa ja kirjanpitäjänä sekä kehitti aktiivisesti köyhäinhoitoa ja tuli nimitetyksi vaivaishoitoasetusta valmistelevaan komiteaan vuonna 1841.
Merkittävin Berghin Nurmijärven kauden saavutuksista oli kuitenkin pyhäkoulutoiminnan käynnistäminen pitäjän kylissä. Hänen toimintansa pyhäkoulun kehittämisessä on tuonut hänelle lisänimen "pyhäkoulun isä". Pyhäkoulu alkoi vuonna 1832 Nummenpään kylässä Yli-Paakan talossa. Bergh esitti kutsun pyhäkouluun kirkossa saman päivän aamuna. Samalla hän esitti toiveensa, että muissakin kylissä joku taitava mies haluaisi käynnistää pyhäkoulutoiminnan. Itse pyhäkouluajatus on lähtöisin Englannista. Sadan vuoden päästä ensimmäisen pyhäkoulun aloittamisesta eli vuonna 1932 Berghille pystytettiin Nurmijärven seurakunnan kirkkopuistoon muistomerkki "Pyhäkoulun isälle". Suomen ensimmäisen pyhäkoulun kunniaksi pystytetty muistokivi sijaitsee Nummenpäässä Eskolan talon maalla paikassa, jossa ensimmäinen pyhäkoulu kokoontui.
Vakinaiset virat > Jaakkiman kirkkoherra

Vuonna 1836 Bergh suoritti Porvoossa pastoraalitutkinnon, joka oikeutti hänet hakemaan parhaita kirkkoherranvirkoja. Hänet valittiin Jaakkiman kirkkoherraksi 1842 ja hän otti viran vastaan seuraavana vuonna. Uudessa seurakunnassaan hän ryhtyi ripeästi kohentamaan vaivaishoidon tilaa, jolloin muun muassa köyhien lasten ruotikuljetus talosta taloon lopetettiin. Hän piti myös herännäishenkisiä seuroja pappilassaan, ja herännäisyys levisi Jaakkiman ohella myös naapuripitäjään Parikkalaan. Bergh työskenteli voimaperäisesti lukutaidon parantamiseksi, ja jo vuonna 1847 pidetyssä piispantarkastuksessa seurakunnan lukutaito arvioitiin hyväksi. Hän käynnisti myös pyhäkoulutoiminnan. Seuraväen määrän kasvaessa pappilan maalle rakennettiin vuonna 1848 seuratalo. Berghin Jaakkiman-aikaa synkensi hänen opillinen riitansa kappalaisen apulaisen J. A. Alopaeuksen kanssa. Riitoja käsiteltiin tuomiokapitulissakin.
Matthias Akianderin pyynnöstä Bergh keräsi ja toimitti herännäisyyttä koskevia tiedonantoja tämän teokseen Historiska upplysningar om de religiösa rörelserna i Finland (1857–1863). Teos on Suomen herätysliikkeitä esittelevä kommentoitu aineskokoelma.  Etenkin Savon heränneiden keskuudessa Berghillä oli arvostettu asema. Hän muun muassa piti ruumissaarnan Paavo Ruotsalaisen hautajaisissa.
Vakinaiset virat > Rantasalmen kirkkoherra

Bergh siirtyi viimeiseen virkapaikkaansa Rantasalmen kirkkoherraksi vuonna 1857. Hänen toimintansa siellä noudatteli samoja latuja kuin Jaakkimassa. Hän edisti lukutaitoa, ajoi koulun perustamista, piti seuroja ja opetti seurakunnan veisaamaan neliäänisesti. Herännäisyyden sisäisiä riitaisuuksia hän koetti sovitella, joskin onnistumatta. Tähän aikaan osui hänen toimintansa valtiopäivillä. Hän sai jumaluusopin tohtorin arvon vuonna 1864.
Toiminta > Pyhäkoulun isä

Pyhäkoulutoiminta käynnistyi Suomessa 1700-luvun lopussa Orimattilassa pitäjän kappalaisen Peter Sanngrenin aloitteesta. Lapsille opetettiin pitäjän joka kylässä sunnuntaisin ja juhlapäivinä sisälukua ja kristinopin alkeita ulkolukuna. Opettajina toimivat maallikot. Kun J. F. Bergh käynnisti pyhäkoulutoiminnan Nurmijärvellä, painopiste oli uskontokasvatuksessa, minkä ohella opetettiin lukutaitoa ja tietoa kristinuskosta. Pyhäkoulu alkoi huhtikuussa 1832 Nummenpään kylässä. Esittäessään samana aamuna kirkossa kutsun pyhäkouluun Bergh esitti toivomuksen, että muissakin kylissä käynnistettäisiin pyhäkoulu. Pyhäkoulu oli hartaustilaisuus, jonka vapaamuotoisessa ohjelmassa oli Raamatun tekstien ja hartauskirjallisuuden lukua sekä virrenveisuuta. Lukutaidon opetuksessa käytettiin Bell-Lancasterin menetelmää, jossa osaavammat oppilaat tukivat vähemmän osaavia. Toiminta levisi pitäjässä niin, että vuonna 1838 oli toiminnassa kymmenen sunnuntaikoulua, joista kaksi kirkonkylässä. Vuonna 1851 pidetyssä piispantarkastuksessa piispa Ottelin kiitteli pitäjäläisten kristinopin tuntemusta ja totesi, että Berghin perustamat pyhäkoulut, joita oli tuolloin jo 20, olivat olleet esikuvina hiippakunnan muille samanlaisille kouluille.
Toiminta > Kansanvalistaja

Johan Fredrik Berghin yhteiskunnallinen toiminta keskittyi kansansivistyksen edistämiseen. Hän toimi 1824–1826 vankien sielunhoitajana Kuopiossa ja perusti sinne Bell-Lancasterin opetusmenetelmää käyttävän vankilakoulun, jossa lukutaitoiset vangit opettivat lukutaidottomia. Pappina työskennellessään hän tehosti kiertokoulujen ja pitäjänkoulujen toimintaa. Nurmijärvellä hän ajoi voimakkaasti ensimmäisen koulumestarin palkkaamista sekä vt. kirkkoherrana järjesti köyhäinkoulun varattomille lapsille, joiden koulunaikaiset elantomenot hoidettiin köyhäinhoitovaroista. Rantasalmelle perustettiin hänen aloitteestaan 1860 hieman laajempi kansanopetuskoulu, jossa lukemisen, kirjoittamisen, laskemisen ja kristinopin lisäksi annettiin opetusta kasvitarhan hoidossa. Bergh luovutti virkatalonsa maista tähän tarkoitukseen maa-alueen, josta puolet oli kasvitarhana, puolet 9-jakoisessa vuoroviljelyksessä. Ensimmäisenä lukuvuotena koulussa oli 26 poikaa ja kolme tyttöä. Toiminta lakkasi vajaan kolmen lukuvuoden kuluttua oppilaiden puutteeseen. Bergh myös levitti kirjallisuutta ja perusti lainakirjastoja.  Vuonna 1861 hänet nimitettiin kansakoulukomitean jäseneksi valmistelemaan vuoden 1866 kansakouluasetusta.
Toiminta > Raittiusmies

Toinen Johan Fredrik Berghin toiminta-alue oli raittiustyö. Hän levitti 1850- ja 1860-luvuilla raittiuskirjallisuutta ja julkaisi lehdissä raittiutta käsitteleviä kirjoituksia. Tammikuun valiokunnassa ja valtiopäivillä 1863–1864 hän ajoi jyrkästi raittiusasiaa. Hän ehdotti ensimmäisten joukossa täydellistä kieltolakia eli sekä kotitarve- että tehdasvalmistuksen kieltämistä  sekä alkoholin valmistuksen sallimista vain lääketieteellisiin ja teknisiin tarkoituksiin.  Erittäin tärkeänä hän piti pappien täysraittiutta. Berghin esitys jäi säädyssä vähemmistöön. Berghin kantaan lienee vaikuttanut hänen pitkäaikainen ystävyytensä raittiutta voimakkaasti julistaneen Renqvistin kanssa.
Toiminta > Lehtien julkaisija

J. F. Bergh  osallistui Jonas Laguksen käynnistämän Suomen ensimmäisen hengellisen lehden, lehtiparin Tidningar i Andeliga Ämnen ja Hengellisiä Sanomia (1836–1838) toimitustyöhön.
Ajatus ryhtyä julkaisemaan ruotsin- ja suomenkielistä hengellistä lehteä syntyi J. F. Berghin ja Renqvistin kesken. Pian asiaa alkoi ajaa lehtihankkeesta kuullut Jonas Lagus, joka vuonna 1834 kirjoitti Berghille, että useat Pohjanmaan papit, kuten N. K. Malmberg, olivat valmiit tulemaan mukaan hankkeeseen. Kun Bergh empi, Lagus lupasi ottaa Malmbergin kanssa toimitusvastuun. Renqvistin nimeä ei mainita lehtihankkeen yhteydessä enää alkuvaiheen jälkeen. Loppujen lopuksi Bergh johti käytännössä lehden takana ollutta uusmaalaisten ja pohjalaisten pappien ryhmää.
Vuoden 1835 alussa Bergh jätti senaattiin lehden julkaisulupa-anomuksen. Tidningar i Andeliga Ämnen – Hengellisiä Sanomia olisi sisällöltään uskonnollinen ja ilmestyisi kerran viikossa kummallakin kielellä erikseen. Lupa myönnettiin, ja lehden sensuuritarkastus annettiin Porvoon tuomiokapitulin tehtäväksi. Loppuvuonna Porvoon ja Turun tuomiokapitulit suosittelivat lehteä papistolle kiertokirjeissään. Lehdenteon käytännön järjestelyistä Helsingissä huolehti J. F. Berghin veli Julius Immanuel Bergh. Suomenkielisen lehden painos oli 1500 kappaletta, ruotsinkielisen 500 kappaletta.
Sensuurin toiminta vaikutti lehden sisältöön jo ensimmäisenä vuonna niin, että lehdessä julkaistiin runsaasti tunnetuista hartauskirjoista otettuja saarnakatkelmia ja muita tekstejä. Lehdessä esiintyneistä aihepiireistä mainittakoon lähetystyö ja Berghin omissa kirjoituksissaan esiin tuoma väkijuomien vastustaminen.
Suomenkielinen ja ruotsinkielinen julkaisu poikkesivat toisistaan sekä ulkoasultaan että sisällöltään, vaikka suuri osa aineistosta olikin samaa. Ruotsinkielinen lehti tavoitti paremmin papit, vaikka etenkin Lagus toivoi sen leviävän myös Pohjanmaan ruotsinkielisen kansan keskuuteen. Suomenkielinen lehti oli suunnattu yksinomaan kansanihmisille. Kokonaisuutena lehtien sisältö edusti aikansa herätyskristillisyyttä. Tilaajia kummallakin oli yhteensä parhaana vuonna vajaat 700. Vapaakappaleet ovat saattaneet nostaa todellista levikkiä merkittävästi.
Vuoden 1838 loppupuolella ruotsinkielinen lehti päätettiin muuttaa Evangeliskt Weckoblad -nimiseksi. Lukijakunnaksi ajateltiin sivistyneistöä. Hengellisten Sanomien julkaisua oli tarkoitus jatkaa, mutta tilaajien vähäisyyden takia tästä kuitenkin luovuttiin.
J. F. Bergh oli muodollisesti Evangeliskt Weckoblad -lehden (1839–1841) päätoimittaja, mutta hän ei osallistunut sen varsinaiseen toimitustyöhön, josta vastasivat J. I. Bergh, Lars Stenbäck ja C. G. von Essen. J. F. Bergh hoiti lehden puolesta asioita Porvoon tuomiokapitulin sensuurin kanssa. Lehti lakkautettiin vuonna 1841.
Toiminta > Postilla

J. F. Berghin kuoleman jälkeen hänen vävynsä, lehtori O. H. Cleve toimitti hänen jälkeenjääneestä saarna-aineistostaan kaksi saarnakirjaa. Niistä toinen, T:ri J. F. Berghin Postilla eli Saarnakirja (1875), levisi useana painoksena. Sitä on luettu laajasti niin heränneiden kuin myös Länsi-Suomen rukoilevaisten keskuudessa. Toinen oli Ahti-, Katekismus- ja Erityissaarnakirja (1879), josta ei otettu muita painoksia.
Koska Bergh ei Cleven mukaan laatinut saarnoistaan tarkkoja käsikirjoituksia, tämä joutui kokoamaan saarnat usein hyvin epätäydellisistä "saarnanjuurista". Toisinaan Bergh oli merkinnyt, minkä postillan mukaan hän on saarnan laatinut. Eräitä saarnoja Cleve joutui ottamaan suoraan postilloista tai muista lähteistä. Hänen täytyi myös tehdä täydennyksiä. Esipuheessaan hän uskoi tavoittaneensa Berghin ajatukset, jotka hän Berghin perheenjäsenenä ja apulaisena katsoi hyvin tunteneensa. Todennäköisesti toimitustavan takia monet saarnat olivat varsin lyhyitä. Myöhemmin postillasta ovat julkaisseet kielellisesti korjatut laitokset Matti Saanikoski vuonna 1909 ja Kaarlo Hyrske vuonna 1937.
Pyhäkoulun isälle, Johan Fredrik Berghille vuonna 1932 pystytetty muistomerkki. Muistomerkki sijaitsee Nurmijärven kirkonkylän kirkkopuistossa.
Berghin postillan nimiölehti
Gourette

Heti hiihtopisteestä lähdettäessä Couretten kattilalaakso tulee esille koko upeudessaan.
Gourette on Ranskassa sijaitseva talviurheilukeskus. Keskus sijaitsee Pyreneiden vuoristossa, Pyrénées-Atlantiquesin departementissa ja Akvitanian alueella.
Hiihtokeskus on osa Eaux-Bonnesin kuntaa ja sijaitsee tämän kuntakeskuksen ja Col d’Aubisquen solan välillä. Hiihtomahdollisuudet ovat keskuksessa hyvät, sillä se tarjoaa Pyreneiden parhaat ja laajimmat mahdollisuudet talviurheiluihinkenen mukaan?, sillä siellä on 30 merkittyä rinnettä. Hiihtokeskuksen alue sijaitsee 1400 ja 2400 metrin korkeudessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hiihtokeskuksen viralliset sivut
Mémoire du cyclisme-organisaation viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kabuki Quantum Fighter

| Kabuki: Quantum Fighter |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Human Entertainment
Julkaisija:  HAL Laboratory
Julkaistu:  JP 21.joulukuuta 1990
Lajityyppi:  tasohyppely, toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  NES
Jakelumuoto:  Pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Kabuki: Quantum Fighter on vuonna 1990 NES:lle julkaistu toimintapeli.
Pelin on kehittänyt Human Entertainment ja julkaissut HAL Laboratory.
Pelissä on erikoisuuksia kuten hiuksien käyttäminen aseena.
Vastaanotto

Mikrobitti antoi arvostelussaan pelille 81 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

Kabuki: Quantum Fighter MobyGamesissa (englanniksi)
Jyrki Lappi-Seppälä

| Jyrki Lappi-Seppälä |
| --- | --- |
 Jyrki Lappi-Seppälä Espanjan La Manchassa 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1945 (ikä 78) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kääntäjä
Vanhemmat:  Jussi Lappi-Seppälä Aulikki o.s. Koskimies
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Kristina o.s. Särö
Lapset:  Rosa Lappi-Seppälä
Jyrki Juhani Lappi-Seppälä (s. 5. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kääntäjä. Hän on etenkin espanjan- ja portugalinkielisen kaunokirjallisuuden suomentaja.
Elämä ja ura

Lappi-Seppälä oli jo lapsena hyvin kiinnostunut kielistä ja kirjallisuudesta ja käänsi 1960-luvulla espanjankielistä runoutta koulu- ja osakuntalehtiin. Hän oli monen vuoden ajan kuoro- ja soololaulajana Yleisradion ”Lastenkamarin iltasoitto” -ohjelmissa. Vuonna 1959 Jyrki Lappi-Seppälä näytteli elokuvassa Taas tapaamme Suomisen perheen ja 1961 elokuvassa Tyttö ja hattu. Lappi-Seppälä kirjoitti ylioppilaaksi Tehtaanpuiston yhteiskoulusta vuonna 1964. Hän valmistui Helsingin yliopistosta 1976 pääaineenaan yleinen kielitiede, romaaninen filologia sekä lehdistö- ja tiedotusoppi. Lappi-Seppälä on opiskellut lisäksi espanjan kieltä ja kulttuuria Tukholman yliopistossa ja Madridin Complutense-yliopistossa.
Lappi-Seppälä on käsikirjoittanut elokuvan Confiteor, joka oli yksi episodi elokuvasta Tunteita (1965), ja näytellyt siinä pääosaa.. Hän on osallistunut yhdessä Jaakko Talaskiven kanssa myös muihin kokeellisiin elokuvahankkeisiin. Kirjallisuuden kääntämisen ohella Lappi-Seppälä on ollut 1970–1980-luvuilla päivätyössä kustannustoimittajana, kustantajana ja kirjapainon johtajana Suomessa sekä Kepan kehitysyhteistyöprojektin koordinaattorina Keski-Amerikassa. Suomen liityttyä 1995 Euroopan unioniin Lappi-Seppälä työskenteli kielialan päällikkövirkamiehenä Euroopan yhteisöjen eri elimissä, muun muassa EU-komission käännöstoimen pääosaston suomen kielen osastopäällikkönä ja kieliasioiden neuvonantajana EU:n Tallinnan-edustustossa.
Jäätyään eläkkeelle EU-virasta Lappi-Seppälä on jatkanut espanjan- ja portugalinkielisen kirjallisuuden suomentamista. Hänen tärkein työnsä on ollut Miguel de Cervantesin klassikon Don Quijote uusi suomennos. Lappi-Seppälä tunnetaan lisäksi muun muassa Isabel Allenden, Jorge Amadon, Alejo Carpentierin, Julio Cortázarin, Sergio Ramírezin, Luiz Ruffaton, Mario Vargas Llosan ja Manuel Vázquez Montalbánin teosten suomentajana. Lappi-Seppälä on myös julkaissut omaelämäkerrallisen teoksen Tuulimyllyjä päin (2015).
Espanjan kuningas Felipe VI on myöntänyt Lappi-Seppälälle Espanjan siviiliansioritarikunnan komentajamerkin.
Palkinnot ja tunnustukset

Valtion kääntäjäpalkinto 1984
Espanjan siviiliansioritarikunnan komentajamerkki 2014
Valtion kääntäjäpalkinto 2015
Suomen Leijonan ritarikunnan ansioristi 2015
Filosofian kunniatohtori (Helsingin yliopisto) 2023
Yksityiselämä

Jyrki Lappi-Seppälän isä oli arkkitehti ja kokoomuksen kansanedustaja Jussi Lappi-Seppälä ja äiti maisteri Aulikki Lappi-Seppälä (o.s. Koskimies), jonka vanhemmat olivat professori A. V. Koskimies ja runoilija Ilta Koskimies (o.s. Bergroth). Lappi-Seppälän tytär on jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja Rosa Lappi-Seppälä.
GP3 Britannian Grand Prix 2017

|  GP3 Britannian Grand Prix 2017 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 2017. 

Päivämäärä:  15. heinäkuuta 2017
Sijainti:  Silverstone Circuit, Northamptonshire, Yhdistynyt kuningaskunta
Rata:  Moottorirata   5,891 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  20 kierrosta
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   George Russell
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.46,608
Nopein kierros
Kuljettaja:   Giuliano Alesi
Talli:  Trident Racing
Aika:  1.49,838 (kierroksella 18)
Palkintokoroke
Voittaja:   George Russell  (ART Grand Prix)
Toinen:   Anthoine Hubert  (ART Grand Prix)
Kolmas:   Alessio Lorandi  (Jenzer Motorsport)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  15 kierrosta
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   George Russell
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.48,862 (kierroksella 10)
Palkintokoroke
Voittaja:   Giuliano Alesi  (Trident Racing)
Toinen:   Jack Aitken  (ART Grand Prix)
Kolmas:   Niko Kari  (Arden International)
GP3 Britannian Grand Prix 2017 oli GP3-kauden 2017 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 15.–16. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa.
1. Kilpailu (Lauantain kilpailu, 20 kierrosta)

Anthoine Hubert ampaisi kakkospaikalta kärkeen ohi George Russellin. Niko Kari ohitti Alessio Lorandin ja nousi viidenneksi. Radan kuudennessa mutkassa Kari ohitti ulkokautta edellä ajaneet Nirei Fukuzumin ja Jack Aitkenin nousten kolmanneksi. Fukuzumi joutui keskeyttämään jo ensimmäisellä kierroksella teknisiin ongelmiin.
Kierroksella 4 Russell ohitti Hubertin ja nousi takaisin kärkipaikalle. Kierroksella 7 Lorandi ohitti Aitkenin ja nousi neljänneksi. Seuraavalla kierroksella Santino Ferrucci pyörähti radan toisessa mutkassa pystyen jatkamaan, mutta keskeytti hetkeä myöhemmin. Kierroksella 14 Ryan Tveter pysähtyi radan varteen ja virtuaalinen turva-auto tuli radalle. Uusintalähdössä Lorandi ohitti Karin ja nousi kolmanneksi. Raoul Hyman kärsi myös ongelmista kilpailun aikana ja jäi viimeiseksi. Kierroksella 19 Dorian Boccolacci ohitti Niko Karin, mutta ajoi mutkan pitkäksi, jolloin Kari yritti ohittaa hänet, mutta autot osuivat toisiinsa. Tämän myötä Kari tippui myös Aitkenin taakse, joka ohitti viimeisellä kierroksella myös Boccolaccin.
George Russell voitti kilpailun, toiseksi ajoi Anthoine Hubert, kolmanneksi Alessio Lorandi, neljänneksi Jack Aitken, viidenneksi Dorian Boccolacci ja kuudenneksi Niko Kari, joka otti ensimmäiset pisteensä GP3-sarjassa. Kilpailun jälkeen Boccolacci sai 5 sekunnin aikarangaistuksen kolaristaan Karin kanssa, ja tippui kahdeksanneksi.
2. Kilpailu (Sunnuntain kilpailu, 15 kierrosta)

Dorian Boccolacci ei päässyt starttaamaan kilpailuun lainkaan. Näin ollen ensimmäisestä ruudusta starttasi Giuliano Alesi, joka piti kärkipaikan startissa. Neljännestä ruudusta lähtenyt Jack Aitken ohitti Niko Karin lähtösuoralla ja Arjun Mainin mutkassa 3, nousten kilpailussa toiseksi.
Kari ohitti Mainin kierroksella kolme. Kierroksella 4 Julien Falchero ja Steijn Schothorst osuivat toisiinsa radan ensimmäisessä mutkassa. Molemmat joutuivat keskeyttämään ja turva-auto tuli radalle. Turva-auto poistui kierroksen 6 päätteeksi. Geroge Russell ohitti Arjun Mainin ja nousi neljänneksi. Nirei Fukuzumi sai 10 sekunnin aikarangaistuksen turva-auton takana ohittamisesta. Alessio Lorandi ja Anthoine Hubert ottivat osumaa radan neljännessä mutkassa, jonka seurauksena Hubert menetti asemiaan. Kolarista ei jaettu rangaistuksia.
Giuliano Alesi ajoi uransa ensimmäiseen GP3-kilpailun voittoon. Jack Aitken oli toinen ja Niko Kari oli kolmas ottaen ensimmäisen palkintosijansa GP3:ssa. George Russell oli maalissa neljäs ja vankisti pistejohtoaan mestaruustaistelussa.
Sijoitukset GP-viikonlopun jälkeen

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  George Russell | ART Grand Prix | 92 |
| 2. |  Anthoine Hubert | ART Grand Prix | 57 |
| 3. |  Nirei Fukuzumi | ART Grand Prix | 54 |
| 4. |  Jack Aitken | ART Grand Prix | 52 |
| 5. |  Alessio Lorandi | Jenzer Motorsport | 51 |
| 6. |  Giuliano Alesi | Trident Racing | 43 |
| 7. |  Arjun Maini | Jenzer Motorsport | 36 |
| 8. |  Dorian Boccolacci | Trident Racing | 28 |
| 9. |  Raoul Hyman | Campos Racing | 25 |
| 10. |  Niko Kari | Arden International | 20 |
| 11. |  Leonardo Pulcini | Arden International | 18 |
| 12. |  Ryan Tveter | Trident Racing | 18 |
| 13. |  Kevin Jörg | Trident Racing | 4 |
| 14. |  Santino Ferrucci | DAMS | 3 |
| 15. |  Marcos Siebert | Campos Racing | 1 |
| 16. |  Julien Falchero | Campos Racing | 1 |
| 17. |  Bruno Baptista | DAMS | 0 |
| 18. |  Tatiana Calderón | DAMS | 0 |
| 19. |  Steijn Schothorst | Arden International | 0 |