stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tampereen Pallo-Veikot
Edustusjoukkueen sijoitukset 1990–

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | II divisioona Länsilohko | 5. | 2001 | Ykkönen Pohjoislohko | 5. | 2012 | Kakkonen Läntinen | 6. | 2023 | Kolmonen Länsi B | 1. |
| 1991 | II divisioona Länsilohko | 1. | 2002 | Kakkonen Länsilohko | 1. | 2013 | Kakkonen Läntinen | 2. |  |  |  |
| 1992 | I divisioona | 1. | 2003 | Kakkonen Länsilohko | 2. | 2014 | Kakkonen Läntinen | 4. |  |  |  |
| 1993 | Veikkausliiga | 6. | 2004 | Kakkonen Länsilohko | 2. | 2015 | Kakkonen Eteläinen | 4. |  |  |  |
| 1994 | Veikkausliiga | 1. | 2005 | Kakkonen Itälohko | 2. | 2016 | Kakkonen Lohko B | 2. |  |  |  |
| 1995 | Veikkausliiga | 12. | 2006 | Kakkonen Lohko B | 1. | 2017 | Kakkonen Lohko B | 5. |  |  |  |
| 1996 | Ykkönen Pohjoislohko | 2. | 2007 | Ykkönen | 11. | 2018 | Kakkonen Lohko C | 1. |  |  |  |
| 1997 | Ykkönen | 5. | 2008 | Ykkönen | 9. | 2019 | Ykkönen | 10. |  |  |  |
| 1998 | Ykkönen | 4. | 2009 | Ykkönen | 11. | 2020 | Kakkonen Lohko B | 10. |  |  |  |
| 1999 | Veikkausliiga | 12. | 2010 | Ykkönen | 12. | 2021 | Kakkonen Lohko B | 12. |  |  |  |
| 2000 | Ykkönen | 10. | 2011 | Kakkonen Lohko B | 9. | 2022 | Kolmonen Länsi B | 2. |  |  |  |
Eurocup-ottelut

1Q = 1. karsintakierros
| Kausi | Kilpailu | Kierros | Maa | Vastustaja | Ottelutulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995/1996 | UEFA Cup | 1Q |  | Viking Stavanger | 0-4, 1-3, Jarkko Wiss |
Kehtokatkero

| Kehtokatkero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Katkerokasvit Gentianaceae
Suku::  Ripsikatkerot Gentianella
Laji::  aurea
Kaksiosainen nimi
 Gentianella aurea  (L.) Harry Sm. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kehtokatkero (Gentianella aurea) on yksivuotinen kasvilaji ripsikatkeroiden eli ketokatkeroiden suvussa. Sen on kuvannut ensimmäisen kerran Carl von Linné nimellä Gentiana aurea.
Kehtokatkero kasvaa viidestä 20:een senttimetriä korkeaksi. Sen varsi haaroo tyvestä kaarevin haaroin. Lehdistä aluslehdet ovat lyhytruotisia ja vastapuikeita, ylemmät soikeita. Kukat ovat pienehköjä, perättömiä tai lyhytperäisiä ja kasvavat mykerömäisinä ryhminä varren ja ylempien haarojen latvassa. Teriö on neli- tai viisiliuskainen, kalpean sinipunainen. Teriöntorvi on ripsetön, mikä erottaa lajin hentokatkerosta, horkkakatkerosta, ketokatkerosta ja rantakatkerosta.
Kalastuslain 379/2015 käyttö- ja hoitosuunnitelma
Aiheesta muualla

Ehdotus Porvoon-Sipoon kalatalousalueen merialueen käyttö- ja hoitosuunnitelmaksi Helsinki:  LUKE. Viitattu 17.3.2020.
Kalatalouden keskusliitto
Eläinpopulaatio

Eläinpopulaatio on eläinkunnan populaatio eli niiden eläinyksilöiden joukko, jotka kuuluvat samaan lajiin ja elävät samanaikaisesti samalla alueella.
Eläinpopulaation koon arvioimiseksi ja kannan vaihtelujen selvittämiseksi käytetään usein yksilöiden merkitsemismenetelmää. Tällöin yksilöitä merkitään metallisilla ja muovisilla merkeillä. Hyönteispopulaatioiden koon ja kantojen tutkiminen on vaikeaa, koska esimerkiksi monet perhoslajit elävät aikuismuodossaan vain muutaman viikon. Eläinlajit ovat aina luonnon kiertokulussa kuluttajia, joten eläinpopulaatioiden koko on aina pienempi kuin kasvipopulaatioiden. Joskus eläinpopulaatiossa toista sukupuolta on palajon vähemmän kuin toista ja tällöin vähälukuisemman sukupuolen yksilöt saavat todennäköisesti enemmän jälkeläisiä kuin runsaslukuisemman sukupuolen yksilöt. Joissakin eläinlajeissa, joissa naaraita on huomattavasti enemmän kuin uroksia, naaraspuoliset jälkeläiset auttavat myöhemmin syntyneiden poikasten hoidossa.
Helsingin Jyry

| Helsingin Jyry |
| --- | --- |

Perustettu:  1902, 1945
Lakkautettu:  1931
Paikkakunta:  Helsinki
Värit:           
Lajit:  yleisurheilu, melonta, suunnistus, joukkuevoimistelu, koripallo, triathlon
Puheenjohtaja:  Lasse Tynkkynen
Johannes Haapasalon veistos Nyrkkeilijät, jonka malleina olivat Uuno Pitkä ja Armas Wilkman.
Helsingin Jyry on vuonna 1902 perustettu suomalainen urheiluseura, jonka lajeihin kuuluvat aikuisurheilu (toimii yleisurheilun alla), yleisurheilu, triathlon (toimii yleisurheilun alla), joukkuevoimistelu, melonta, suunnistus ja koripallo. Aikaisemmin seuran lajivalikoimassa on ollut muun muassa eri voimailu- ja palloilulajeja. Vielä 1990 luvun lopussa seurassa harrastettiin muun muassa kaukalopalloa ja voimanostoa.
Helsingin Jyryn suuruuden aikakausi sijoittui 1900-luvun kolmelle ensimmäiselle vuosikymmenelle, jolloin se oli Suomen johtava työläisurheiluseura ja jäsenmäärältään parhaimmillaan koko maan toiseksi suurin urheiluseura. Viranomaiset kuitenkin lakkauttivat Jyryn vuonna 1931 kommunistilakien nojalla. Seura pääsi aloittamaan toimintansa uudelleen vuonna 1945, muttei koskaan enää noussut entiseen suuruuteensa. Ennen lakkauttamistaan Jyry oli 1920-luvun lopulla Työväen Urheiluliiton (TUL) suurin ja menestynein urheiluseura.
Yleistä

Helsingin Jyryn juoksijat tekivät 1910- ja 1920-luvuilla kuusi virallista ja kaksi epävirallista maailmanennätystä. Voimailulajeissa seuran urheilijat saavuttivat menestystä painissa ja nyrkkeilyssä. Tunnetuin Jyryn urheilija on kestävyysjuoksija Hannes Kolehmainen, joka voitti seuraa edustaessaan kolme olympiakultaa vuonna 1912 Tukholman olympialaisissa. Hänet nimettiin myös Jyryn ensimmäiseksi kunniajäseneksi vuonna 1914. Seuran toinen olympiamitalisti on painija Otto Lasanen, joka saavutti pronssia Tukholman kisoissa. Myöhemmin 1920-luvulla TUL:n urheilijoita ei poliittisista syistä ollut mukana olympialaisissa ja näin Tukholmasta saadut mitalit jäivät seuran ainoiksi. SVUL:n seuroihin siirtyneet jyryläiset kuitenkin voittivat useita mitaleja 1920- ja 1930-luvun arvokisoissa. Jyryn urheilijat saavuttivat myös lukuisia palkintosijoja 1920-luvun työläisolympialaisissa ja spartakiadeissa. Viimeisin Jyryä olympialaisissa edustanut urheilija on maratoonari Anne-Mari Hyryläinen, joka osallistui Rio de Janeiron kisoihin vuonna 2016.
Vuoden 1918 sisällissodan aikana tuli tunnetuksi seuran urheilijoista koottu Jyryn komppania, joka oli yksi punakaartin eliittiosastoista. Jyryn urheilijat esiintyvät myös Helsingin julkisissa veistoksissa. Paasivuoren puistikossa sijaitsevan Johannes Haapasalon Nyrkkeilijät-veistoksen (1930) malleina oli kaksi nuorta Jyryn nyrkkeilijää. Felix Nylundin veistämän Kolmen sepän patsaan (1932) malleina puolestaan oli Jyryn painijoista ainakin Paavo Koskinen.
Tunnettuja Jyryn jäseniä ovat nykyään muun muassa ministerit Erkki Tuomioja, Jacob Söderman ja Tuija Brax sekä kansanedustaja Esko Seppänen. Aikaisemmin seuran jäseniä ovat olleet muun muassa sarjakuvataiteilija Ola Fogelberg sekä perustajajäseniin kuulunut kuplettilaulaja ja sanoittaja J. Alfred Tanner, joka myös suunnitteli Jyryn tunnuksen vuonna 1905. Seuran kerhotilat ovat 1940-luvun lopulta lähtien sijainneet Kallion kaupunginosassa 5. linjalla.
Voimailulajit > Paini

Jyryn alkuvuosien merkittävin laji oli paini, jonka systemaattinen valmennus aloitettiin seurassa jo heti perustamisen jälkeen vuonna 1903. 1910-luvulta lähtien Jyryn painivalmentajana toimi Kusti Pietikäinen. Vuosikymmenen tunnetuimpia Jyryn painijoita olivat muun muassa seuran perustajajäsen Alfred Salonen, puuseppä Thure Ahlberg, kivityömies August Jokinen, räätälimestari Kalle Anttila, leipuri Adam Malm ja rautatieläinen Alex Järvinen. Ennen Suomen itsenäistymistä Helsingin Jyry oli maan johtava painiseura, mutta sen asema heikkeni huomattavasti vuoden 1918 sisällissodan jälkeen, kun osa painijoista oli kaatunut rintamalla tai joutunut vankileireille ja osa taas oli paennut ulkomaille. Neuvosto-Venäjälle lähtivät maanpakoon muun muassa Thure Ahlberg ja Oskari Kumpu, kun taas valmentajiksi siirtyneet Robert Oksa ja August Jokinen muuttivat Ruotsiin.
Sisällissodan päättymisestä lähtien Jyry oli yli vuoden verran ilman omia tiloja, kunnes Helsingin työväentalolla toiminut seuran painisali, ”Siltasaaren painitehdas”, avattiin jälleen elokuussa 1919. Seuraavan vuosikymmenen alussa Jyry menetti vielä lisää huippupainijoita, kun Emil Forsström, Väinö Multanen, Sigurd Sjöberg ja Otto Oksanen lähtivät siirtolaisiksi Pohjois-Amerikkaan. Tästä huolimatta Jyry hallitsi TUL:n painia aina lakkauttamiseensa saakka. Esimerkiksi vuoden 1926 TUL:n mestaruuskilpailuissa jyryläiset voittivat puolet sarjoista ja vuotta myöhemmin järjestetyillä TUL:n ensimmäisillä liittojuhlilla seitsemästä sarjasta neljä, vaikka mukana oli osallistujia myös Saksasta ja Latviasta. Sotavuosien jälkeen toimintansa uudelleen aloittanut Jyry ei enää noussut samanlaiseksi mahtiseuraksi, mutta tuotti edelleen hyviä painijoita, kuten vuoden 1951 kotikisoissa vapaapainin MM-hopeaa voittaneen Ilmari Ruikan.
Otto Lasanen on ainoa voimailija, joka saavutti olympiamitalin edustaessaan Jyryä. Hän paini pronssia Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. Jyryn perustajajäseniin kuulunut Alex Järvinen voitti MM-kultaa 1911 ja toinen perustajajäsen Alfred Salonen MM-pronssia samana vuonna. Antti Savolainen puolestaan saavutti EM-hopeaa 1909 ja August Jokinen 1914. Jussi Juhola oli sarjansa paras vuonna 1928 sekä Oslon talvi- että Moskovan kesäspartakiadeissa ja voitti vielä työläispainijoiden maailmanmestaruuden vuonna 1930. SVUL:n seuroihin loikanneista jyryläisistä menestynein oli 1925 Helsingin Atleettiklubiin siirtynyt Väinö Kokkinen, joka voitti kaksi olympiakultaa vuosina 1928 ja 1932. Jyryn paidassa hän ehti painimaan voiton vuoden 1925 Frankfurt am Mainin työläisolympialaisten keskisarjassa. Vuonna 1930 työläispainijoiden maailmanmestaruuden voitti myös Väinö Kajander, joka Helsingin Kisa-Veikkoihin siirryttyään paini olympiahopeaa vuonna 1932.
Pronssimitalisti Lasasen ja viidenneksi sijoittuneen Salosen lisäksi muita Jyryä vuoden 1912 kesäolympialaisissa edustaneita painijoita olivat kolmannella kierroksella pudonnut Oskar Wiklund, sekä kreikkalais-roomalaisen painin keskisarjan avauskierroksella hävinnyt Oskari Kumpu. Wiklund oli mukana myös vuoden 1911 MM-kilpailuissa, joissa hän sijoittui neljänneksi.
Voimailulajit > Nyrkkeily

Tunnetuin Jyryä edustanut nyrkkeilijä oli Suomen kaikkien aikojen parhaana nyrkkeilijänä pidetty Gunnar Bärlund, joka voitti sarjansa Moskovan spartakiadeissa 1928. Loikkauksensa jälkeen hän otteli vuoden 1932 olympialaisissa ja voitti EM-kultaa 1930. Ammattilaisuralle siirryttyään Bärlund arvioitiin vuonna 1938 raskaansarjan maailmanmestarin Joe Louisin kakkoshaastajaksi. Hänen kanssaan samaan aikaan KIF:ään loikannut Bruno Ahlberg sijoittui Oslon ja Moskovan spartakiadeissa toiseksi ja voitti myöhemmin olympiapronssia 1932, mikä on Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen nyrkkeilyn olympiamitali. Työläisolympialaisissa ja spartakiadeissa menestyneitä Jyryn nyrkkeilijöitä olivat myös 1925 Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa toiseksi sijoittunut Oiva Johtonen ja kolmanneksi tullut Sven Vilenius, Oslon spartakiadien kakkonen ja Moskovan kolmonen Urho Leskinen sekä Moskovassa raskaassa keskisarjassa toiseksi sijoittunut Albert Moll. Jyrystä Helsingin Voimailijoihin vuonna 1930 siirtynyt Veikko Huuskonen puolestaan voitti EM-hopeaa 1937. Seuran paidassa otteli 1920-luvulla myös TUL:n silloisena ykkösnyrkkeilijänä pidetty nuori Hannes Hakkarainen, jonka ura kuitenkin jäi lyhyeksi, sekä myöhemmin Etelä-Amerikassa urheiluvalmentajana vaikuttanut Tyko Tammi. Jyryn viimeinen nyrkkeilyn olympiaedustaja on Jorma Taipale, joka osallistui vuoden 1976 Montrealin olympialaisiin.
Jalkapallo

Jalkapallo tuli työläisurheiluseurojen viralliseen lajivalikoimaan vasta sisällissodan jälkeen vuonna 1920. SVUL:sta poiketen, lajilla ei TUL:ssa ollut pesäpallon kaltaista kilpailijaa, joten siitä kehittyi 1920-luvun aikana yksi suosituimmista työläisurheilulajeista. Suomen Palloliiton ja TUL:n seurat pelasivat eri sarjoissa, mutta parhaat työläisseurat, kuten Jyry, Helsingin Kullervo ja Töölön Vesa, kestivät hyvin vertailun SPL:n parhaiden seurojen kanssa.
TUL:n jalkapallomestaruuden Jyry voitti vuonna 1927. Seura pelasi loppuottelussa myös 1923, jolloin Jyry hävisi finaalin Kullervolle. Vuonna 1948 Jyry osallistui TUL:n ja SPL:n yhteiseen Suomensarjaan ja tuli etelälohkossa 12. sijalle. Kyseessä oli tuolloin Suomen jalkapallon toiseksi korkein sarjataso.
Jyryn pelaajia oli mukana TUL:n jalkapallojoukkueessa sekä vuoden 1925 Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa, että 1928 Moskovan spartakiadeissa. Frankfurtiin lähetetyssä joukkueessa Jyryn pelaajia olivat Reino Fri sekä Kaarlo ja Vilho Lehto. Moskovassa TUL:n joukkue koostui ainoastaan Jyryn ja Töölön Vesan pelaajista, joista jyryläisiä olivat Reino Frin ohella Viljo Halme, Leevi Kekkonen, Tauno Kekkonen, Lauri Präktig, Armas Savolainen, Gunnar Therman ja Brynolf Weckström. Spartakiadeihin urheilijoitaan lähettäneet seurat erotettiin vuoden kuluttua TUL:n jäsenyydestä ja näin Jyryn lupaavana pidetty jalkapallojoukkue hajosi. Pystyäkseen jatkamaan uraansa, pelaajat siirtyivät pääosin SPL:n alaisiin seuroihin. Myöhemmin 1930-luvun aikana entisistä Jyryn pelaajista nousivat A-maajoukkueeseen Leevi ja Tauno Kekkonen, Viljo Halme, Vilho Lehto, Lauri Präktig, Lauri Taipale ja Veli Leskinen. Viljo Halme oli vuoden 1936 Berliinin olympiakisoihin osallistuneen joukkueen varamiehenä.
Koripallo

Helsingin Jyry pelasi koripallon SM-sarjassa kuusi kautta 1950-luvulla, sijoittuen pronssille vuosina 1956 ja 1958. Naisten SM-sarjassa Jyry pelasi myös kuuden kauden ajan 1950–1980-luvuilla. Joukkue voitti SM-kultaa 1977 sekä hopeaa 1978 ja 1979.
Jyryn tunnettuja pelaajia ovat muun muassa Suomen joukkueeseen Helsingin olympialaisissa kuuluneet Eero Salonen ja Kalevi Sylander sekä koripallolegenda Reino Björn. Nykyään seuralla on toimintaa harrastekoripallossa.
Jääurheilu

Jääpallossa Jyry voitti TUL:n mestaruuden vuonna 1924 ja sijoittui kolmasti hopealle 1926–1928. Jyryn lakkauttamisen jälkeen osa pelaajista siirtyi vuonna 1932 perustetun Työväen Maila-Poikien joukkueeseen, mutta esimerkiksi Sven Präktig loikkasi Suomen Palloliittoon kuuluneeseen HJK:iin ja nousi myöhemmin Suomen jääpallomaajoukkueeseen. Jääkiekossa Jyry pelasi Suomen Jääkiekkoliiton sarjoissa parhaimmillaan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Maakuntasarjassa vuosina 1951–1955. Myöhemmin 1990-luvulla Jyry pelasi kahdeksan kauden ajan Kaukalopallon SM-sarjassa, voittaen kolme Suomen mestaruutta vuosina 1994, 1995 ja 1998.
Jyryn lajivalikoimaan kuului 1900-luvun alussa myös pikaluistelu. 1920-luvulla seura järjesti kansainvälisiä pikaluistelukilpailuja Eläintarhanlahdella.
Muita lajeja > Voimistelu

Jyryn tunnetuin voimistelija on Pirkko Pyykönen, joka kuului vuonna 1952 Helsingin olympiakisoissa joukkuekilpailun viidenneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. Nykyään seuran ohjelmassa on joukkuevoimistelu, josta vastaa seuran naisjaosto.
Muita lajeja > Uinti

Jyryn lajeja ovat olleet myös kilpauinti, uimahyppy sekä vesipallo. Vuodesta 1922 lähtien Jyry ylläpiti Mustikkamaalla toiminutta Helsingin kaupungin rakennuttamaa uimalaitosta. Kaupungin tuen ehtona oli, että laitoksen käyttö oli ilmaista koululaisille, poliiseille ja palomiehille. Tunnetuin Jyryn uimareista oli Albert Moll, joka osallistui myös uimahyppyihin Moskovan spartakiadeissa 1928 ja pelasi Jyryn vesipallojoukkueessa TUL:n mestaruussarjassa.
Muita lajeja > Melonta

Jyryn melontajaosto perustettiin vuonna 1946 ja nykyään se toimii nimellä Helsingin Jyrymelojat. Seuran kanoottivaja sijaitsee Vantaanjoen rannalla Pihlajamäen kaupunginosassa.
Muita lajeja > Suunnistus

Jyryn suunnistusjaosto toimii seuran alaisuudessa nimellä Rasti-Jyry.
Kirjallisuutta

Lähteinen, Väinö: Kertomus Jyryn vaiheista 1902–1912.  Helsinki:  Helsingin Jyry, 1912.
Lahti, Pentti: Jyry 50 vuotta. Voimistelu- ja urheiluseura Helsingin Jyryn 50-vuotisjuhlajulkaisu.  Helsinki:  Helsingin Jyry, 1951.
Pääkkönen-Laine, Leena: Helsingin Jyry – 75 vuotta työläisurheilua.  Helsinki:  Helsingin Jyry, 1978.
Aiheesta muualla

Helsingin Jyryn kotisivut
Helsingin Jyryn naisosaston kotisivut
Helsingin Jyryn yleisurheilujaoston kotisivut
Rasti-Jyryn kotisivut
Helsingin Jyrymelojien kotisivut
Helsingin Jyryn valokuvia Arjenhistoriaa-sivustolla
| n k Miesten jalkapallon TUL:n mestarit |
| --- | --- |
TUL:n jalkapallomestaruus:  1920: Kullervo  1921: Kullervo  1922: Kullervo  1923: Kullervo  1924: Kullervo  1925: Kullervo  1926: Töölön Vesa  1927: Jyry  1928: Kullervo  1929: TuWe  1930: Vesa  1931: ViTo  1932: TP-V  1933: TaTo  1934: TP-V  1935: Töölön Vesa  1936: Töölön Vesa  1937: KTP  1938: TP-V  1939: KTP  1940: TP-V  1941: keskeytettiin  1942: ei pelattu  1943: TP-V  1944: ei pelattu  1945: Kullervo  1946: TP-V  1947: KTP  1948: RTU  1949: KTP  1950: KTP  1951: KTP  1952: KTP  1953: Turun Pyrkivä  1954: Turun Pyrkivä  1955: Karihaaran Tenho 
TUL Cup:  1973: Into  1974: Turun Pyrkivä  1975: Turun Pyrkivä  1976: Into  1977: MiPK  1978: Turun Pyrkivä  1979: JyPK  1980: OTP  1981: KTP  1982: PPT  1983: KTI  1984: Elo  1985: PPT  1986: OTP  1987: PPT  1988: Elo  1989: OTP  1990: PPT  1991: OTP  1992: VanPa  1993: FC Jazz  1994: TP-V  1995: Ponnistus  1996: FC Jazz  1997: TP-V  1998: FC Jazz  1999: Kajaanin Haka  2000: PP-70  2001: PP-70  2002: FC Jazz  2003: PP-70  2004: KooTeePee  2005: KooTeePee  2006: Kiisot  2007: TP-V  2008: KTP  2009: Warkaus JK  2010: KooTeePee  2011: JyPK  2012: KooTeePee  2013: ei pelattu  2014: Sisu-Pallo  2015: ei pelattu  2016: TP-V  2017: Toejoen Veikot  2018: MiPK  2019: MiPK  2020: ei pelattu  2021: ei pelattu  2022: ToTe  2023: TP-V  2024: TP-V 
Jyryn urheilijoita 1920-luvulla.
Jyryn 45-vuotisjuhla Helsingin työväentalolla 1947. Nyrkkeilykehässä Mikki Hiiri.
Jyryn urheilijoita Moskovan spartakiadeissa 1928.
Jyryn painijoita vuonna 1910.
Hannes Kolehmainen Tukholman olympialaisten 10 000 metrillä.
Kankainen (Toivakka)

| Kankainen |
| --- | --- |
 Kankainen
 Koordinaatit: 62.1907°N, 26.2616°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Suomi
Kunta:  Toivakka
Postinumero:  41410
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kankainen on kylä Toivakan kunnan koillisosassa Laukaan ja Kangasniemen rajalla. Lähimmät kylät ovat Ruuhimäki lännessä sekä Laukaan Hoho pohjoisessa. Kylässä on noin 240 asukasta, ja sen asutus sijaitsee osittain valtatien 13 varrella. Asutus on pääosin keskittynyt peltoaukeiden keskelle tai ympärille, mutta kylässä on myös jonkin verran tiiviimpää omakotiasutusta.
Kankainen on ollut yksi Toivakan rekisterikylistä, johon on myös kuulunut osa Ruuhimäestä. Kankaisten kantatalo perustettiin vuonna 1552, ollen näin ensimmäinen talo nykyisen Toivakan kunnan alueella.
Kankainen on kirkonkylän ohella ainut kylä kunnassa, jossa toimii oma peruskoulu. Kankaisten kyläkoulu opettaa vuosiluokkia 1–6, ja osa oppilaista tulee Kangasniemen puolelta.
Maantiede

Kankainen sijaitsee Toivakan kunnan koillisosassa ja rajoittuu pohjoisessa Laukaaseen sekä idässä Kangasniemeen. Myös Toivakan ja Hankasalmen lyhyt yhteinen raja kulkee Kankaisten läheltä. Kankainen on ollut rekisterikylä, johon on kuulunut varsinaisen Kankaisten lisäksi myös osa Ruuhimäen asutuskylästä, jonka asutus sijaitsee virallisten Kankaisten ja Toivakan kylien rajamailla.
Kankaisten seutu on alavaa ja maalajiltaan Ruuhimäen moreenimaihin verrattuna viljelyyn sopivampaa savimaata sekä muuta hienojakoista ainesta, minkä vuoksi kylässä on Ruuhimäkeen verrattuna nykyäänkin enemmän peltomaata. Näiden peltojen ympärillä sekä niiden keskellä olevilla kukkuloilla sijaitsee suurin osa kylän vanhoista tilakeskuksista. 1980-luvulta lähtien kylään on alkanut syntyä myös tiheämpää omakotiasutusta metsäteiden varsille, etenkin Myllyntien ja Punaisentorintien lähettyville.
Metsät alueella ovat suurimmaksi osaksi kuusivaltaista talousmetsää, eikä kylän keskusalueella ole juurikaan järviä tai luonnontilaisia soita. Huomattavin vesistö on kylän läpi virtaava Lapinjoki, joka alkaa Hautajärvestä ja laskee Lapinjärveen. Viralliseen kylään on tosin kuulunut myös suurempia järviä etelämpänä, kuten Leppänen ja Iso-Kankainen, mutta kyläseura ei lue näitä kylän alueeseen kuuluvaksi.
Elinkeinot

Kankaisten pääasiallinen elinkeino on maatalous, vaikka toimivien maatilojen määrä onkin vähentynyt. Kylässä on nykyisin vain yksi karjatila, muut tilat ovat viljelytiloja. Maatalouden laajempi koneellistuminen alkoi vuonna 1951, jolloin useat Kankaisten ja Hohon pientilalliset perustivat osakeyhtiön ja hankkivat yhteisen traktorin sekä muun muassa auran ja äkeen. Vaikka pientilojen määrä alkoi vähentyä 1970-luvulla maatalouden koneellistuessa, autioitumista ovat lieventäneet lyhyet työmatkat Jyväskylään ja Lievestuoreelle.
Metsätalouden kehittymiseen Toivakan alueella vaikutti jo vuonna 1819 perustettu Haapakosken (Vaajakosken) saha, mutta laajemmin sen merkitys alkoi kasvaa vuosisadan loppupuolella, kun höyrysahojen perustaminen sallittiin vuonna 1857. Kylän seudulta tukkipuuta saatiin etenkin Kankaisten kruununmetsästä, josta puut uitettiin pääosin Leppävedelle tai Leivonmäen suuntaan. Myös pienempiä vesistöjä, kuten Lapinjokea, on käytetty uittoväylinä. Metsätalouden merkityksen kasvu vaikutti kylään myös siten, että maan raivaaminen torppia tai uudistiloja varten muuttui harvinaisemmaksi. Tämä johti maattoman väestön osuuden kasvuun koko Toivakan alueella, tosin savotat ja uitot työllistivät heitä laajalti vielä 1950-luvulle saakka.
Elinkeinot > Teollisuus

Lapinjoen varrella on toiminut 1800-luvulta lähtien Vuorikosken mylly, jota ovat kankaalaisten ohella käyttäneet myös ruuhimäkeläiset sekä jotkut kangasniemeläiset. Myllyn tarkasta perustamisajasta ei ole tietoa. Vuonna 1934 silloinen mylläri Anselmi Oksanen, joka oli aiemmin tutustunut sähkömyllyihin työskennellessään Vaajakosken tehtailla, kunnosti myllyä ja rakensi sinne generaattorin. Tuotetulla sähköllä pystyttiin pyörittämään itse myllyn lisäksi myös pärehöylää ja puimakonetta. Myllyn rakennelmat ovat säilyneet hyvässä kunnossa, ja nykyään vapaa-ajan asuntona käytettyä tupaa on kunnostettu viimeksi 2000-luvun alkupuolella.
Elinkeinot > Palvelut

Kankaisilla on toiminut aikoinaan kolme kauppaa, jotka kaikki lopettivat toimintansa 1970-luvulla. Taulun talolla sijainnut kauppa on toiminut myös postiasemana. Taulun postipysäkki perustettiin vuonna 1935 ja muutettiin pian I-luokan postiasemaksi. Lisäksi vuonna 1959 Kankaisille perustettiin II-luokan postiasema, joka muutettiin vuonna 1966 I-luokan asemaksi. Kumpikin asema oli toiminnassa vielä vuonna 1985, jolloin päätettiin siirtää Toivakan posti Jyväskylän postin alaisuuteen seuraavan vuoden aikana. Taulussa toimii nykyisin majoitus- ja ravintolapalveluiden tarjoaja, Taulun kartano.
Koulu

Kankaisilla toimii oma peruskoulu vuosiluokille 1–6, jossa käy oppilaita myös Ruuhimäen ja Kangasniemen Makkolan kylistä. Se on toinen Toivakan kahdesta nykyisestä peruskoulusta kirkonkylässä sijaitsevan Toivakan koulukeskuksen ohella.
Kankaisten koulupiiri perustettiin vuonna 1900, mutta kansakoulu aloitti toimintansa Taulun talossa vasta vuonna 1906. Kankaisten kansakoulun ensimmäinen päärakennus valmistui Ruuhimäelle vuonna 1910. Vuoden 1921 piirijakoehdotuksessa suunniteltiin uuden Lapin koulupiirin perustamista varsinaisen Kankaisten alueelle. Uuden koulun toiminta alkoi elokuussa 1922 Saaren kruununtorpan tiloissa ja alkuperäinen Kankaisten koulu nimettiin kankaalaisten pyynnöstä Ruuhimäen kouluksi. Koulurakennus valmistui syyskuun 27. päivänä 1936. Piirissä toimi pelkkä yläkoulu vuoteen 1947 asti, jolloin myös alakoulu aloitti toimintansa.
Toivakan kansakoulut muutettiin peruskouluiksi vuonna 1972. Ruuhimäen päiväkoti siirtyi Kankaisten koulun yhteyteen vuonna 2018. Nykyinen päärakennus on valmistunut vuonna 2019.
Ilmakuva Leppäsestä.