stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henry Boucha
Ura > Koulusta asevoimien kautta olympiajoukkueeseen

Boucha pelasi high school -aikoinaan koulunsa Warroad Warriors -joukkueessa. Hän oli joukkueen tähtipelaajia ja oli auttamassa sitä Minnesotan osavaltion mestaruusotteluun, jonka Warroad kuitenkin hävisi. Ottelua oli Met Centerissä seuraamassa 15 066 ihmistä, joka oli aikanaan Minnesotan high school -ennätys.
Boucha pelasi kauden 1969–70 juniorisarja WCJHL:n Winnipeg Jetsissä. Hänet valittiin 18-vuotiaana edustamaan Yhdysvaltoja MM-kilpailuihin 1970. Samana vuonna hänet värvättiin Yhdysvaltain maavoimiin. Hän palveli asevoimissa kahden vuoden ajan. Hän edusti samalla myös Yhdysvaltain maajoukkuetta ja pelasi MM-kilpailuissa 1971.
NHL-seura Detroit Red Wings varasi Bouchan vuoden 1971 varaustilaisuudessa. Hän palveli vielä tuolloin asevoimissa ja liittyi Red Wingsiin vasta Sapporon talviolympialaisten jälkeen. Boucha oli olympialaisten jääkiekkoturnauksessa voittamassa hopeaa Yhdysvalloille. Olympialaisten jälkeen myös WHA-liigan Minnesota Fighting Saints varasi hänet. Boucha oli koko varaustilaisuuden ensimmäinen valinta.
Ura > Ammattilaiseksi

Boucha aloitti NHL-uransa Red Wingsissä ja teki heti tammikuussa 1973 ensimmäisessä ottelussaan maalin. Ensimmäisen vajaan kautensa aikana hän edusti Red Wingsiä 16 ottelussa. Toisella kaudella hänet valittiinkin joukkueen vuoden tulokkaaksi. Red Wingsissä hän pelasi kaikkiaan kolmen kauden aikana. Boucha kaupattiin ennen kauden 1974–1975 alkua Minnesota North Starsiin, josta tuli vaihdossa Danny Grant.
Ura > Loukkaantuminen ja uran päättyminen

Kaudella 1974–1975 Boucha joutui Boston Bruinsin Dave Forbesin pahoinpitelemäksi. Forbes löi Bouchaa silmään mailan päällä ja hakkasi tämän päätä jäähän. Tapaus oli ensimmäinen, jossa jääkiekkoväkivallasta nostettiin syyte oikeudessa. Valamiehistö ei päässyt sopuun rangaistuksesta, joten Forbes vapautettiin syytteistä. Forbes sai NHL:ltä kymmenen ottelun pelikiellon, ja vuonna 1980 Boucha voitti miljoonan dollarin siviilikanteen.
Bouchan näkö ei palautunut hyökkäyksestä ennalleen, joten hänen jääkiekkouransa kärsi. Hän yritti palata kaukaloon ensiksi WHA:n Minnesota Fighting Saintsin paidassa kaudella 1975–1976, mutta seura lopetti toimintansa kesken kauden helmikuussa 1976. Boucha siirtyi NHL:n Kansas City Scoutsin riveihin, jossa pelasi loppukauden. Kansas Citykin oli vaikeuksissa ja muutti ennen seuraavan kauden alkua Denveriin, jossa Boucha pelasi vielä yhdeksän peliä, ennen kuin lopetti uransa.
Boucha käytti ensimmäisenä NHL:ssä otsanauhaa. 1995 hänet valittiin Yhdysvaltojen jääkiekon Hockey Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

Henry Boucha The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Bouchan haastattelu
Hurrikaani Gonzalo

| Gonzalo |
| --- | --- |
 16.10. 17:45 UTC
Nimettiin::  12.10.2014
Laantui::  25.10.2014
Alin paine::  940 hPa
Kovin tuuli::  65 m/s
 Gonzalon reitti ja voimakkuus  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Hurrikaani Gonzalo oli vuoden 2014 Atlantin hurrikaanikauden voimakkain hurrikaani. Se raivosi 12.–25. lokakuuta 2014. Se aiheutti tuhoja Pienillä Antilleilla, Bermudalla ja Britanniassa.
Gonzalo voimistui Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla luokkaan 4. Se oli Atlantin voimakkain hurrikaani vuoden 2010 hurrikaani Igorin jälkeen.
Se aiheutti tuhoja Bermudalla 18. lokakuuta, vain kuusi päivää Hurrikaani Fayn jälkeen. Tuhat kotitaloutta oli ilman sähköä.
Vaikutus Euroopassa

Gonzalon jäänteet saapuivat Britteihin tuulenpuuskina, joiden nopeus oli kovimmillaan 110 km/h. Myrskyt kaatoivat puita, minkä vuoksi yksi ihminen kuoli ja neljä vietiin sairaalaan. Teille ja junaradoille kaatuneet puut viivästyttivät liikennettä. Heathrow'n lentokentällä lennot viivästyivät noin 10 000 matkustajalta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gonzalo (Atlantic Ocean) (Arkistoitu – Internet Archive) NASA
Hupertsiini A

| Hupertsiini A |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (1R,9R,13E)-1-amino-13-etylideeni-11-metyyli-6-atsatrisyklo[7.3.1.02,7]trideka-2(7),3,10-trien-5-oni
CAS-numero:  102518-79-6
PubChem CID:  854026
SMILES:  CC=C1C2CC3=C(C1(CC(=C2)C)N)C=CC(=O)N3
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H18N2O
Moolimassa:  242,32 g/mol
Hupertsiini A on kiinalaisessa yrttilääketieteessä käytetystä Huperzia serrata -kasvista (ketunliekolaji) eristetty seskviterpeeneihin ja alkaloidieihin kuuluva yhdiste, jonka nootrooppisia vaikutuksia on tutkittu Kiinassa ihmisillä kehitettäessä lääkkeitä Alzheimerin tautiin. Sillä on muistia ja kognitiivisia toimintoja tehostavia vaikutuksia ainakin Alzheimerin tautia sairastavilla.
Hupertsiini A on voimakas reversiibeli asetyylikoliiniesteraasi-inhibiittori ja NMDA-antagonisti. Ainakin rotilla se lisää hermokasvutekijöiden eritystä tietyntyyppisissä hermosoluissa.
Aiheesta muualla

ChemBlink: (-)-Huperzine A (englanniksi)
Héctor Rossetto

Héctor Rossetto uransa alkutaipaleella.
Héctor Decio Rossetto (8. syyskuuta 1922 – 22. tammikuuta 2009) oli argentiinalainen shakinpelaaja. Hän sai kansainvälisen mestarin tittelin vuonna 1950 ja suurmestarin 1960.
Rossetto, viisinkertainen argentiinanmestari (1941, 1944, 1945, 1947, 1961, 1972), voitti Mar de Plata -turnaukset 1949 ja 1952. Hän kilpaili shakkiolympialaisissa kuudesti vuosien 1950 ja 1972 välillä, voittaen ne vuonna 1952.
Rossetto syntyi Bahía Blancassa. Hän kuuluu Miguel Najdorfin ohella maansa tunnetuimpiin lajin taitajiin.
Hurmaan

| Hurmaan Lauri Tähkä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 38.21
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2.
Lauri Tähkän muut julkaisut
| Polte 2011 | Hurmaan 2013 | Jouluni laulut 2014 |
Hurmaan on suomalaisen muusikko ja lauluntekijä Lauri Tähkän toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2013. Albumin on tuottanut Riku Mattila. Levy on lyriikoiltaan henkilökohtainen ja sen teemana on rakkaus.
Tähkä järjesti ennen albumin julkaisua ennakkokuuntelutilaisuuksia viidessä Suomen kaupungissa. Tilaisuuksiin osallistujat arvottiin ja niihin pääsi hakemaan Iskelmäradion sivuilla olleen kilpailun kautta. Jokaiseen tilaisuuteen arvottiin noin 30-40 henkilöä. Tilaisuuksissa Tähkä kuuntelutti levyään ja kertoi kappaleiden sävellys- ja sanoitustyöstä. Albumi ylitti viikon kuluttua julkaisun jälkeen platinalevyyn oikeuttavan myyntimäärän, yli 20 000 kappaletta. Lauri Tähkän Vallillalle suunnittelemat ja lokakuussa 2013 julkistetut Hehku-, Ainoa- ja Lintukoto-kuosit liittyvät Hurmaan-albumin kappaleisiin. Helsinkiläinen käsityötaiteilija Noora Ojala on suunnitellut uniikkeja Tähkä fanikoruja liittyen albumin kolmeen kappaleeseen: "Hurmaan", "Puolikas" ja "Orjanruusu". Jokainen koru valmistettiin käsityönä.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 2.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Lauri Tähkä, ellei toisin mainittu.
Saat syttymään – 3.34
Lemmenkahleet – 2.26 (säv. Lauri Tähkä, Riku Mattila, san. Lauri Tähkä)
Kanssas minne vaan – 4.13
Jos sä tahdot vain niin – 3.26
Orjanruusu – 3.50 (säv. Lauri Tähkä, Milla Viljamaa, san. Lauri Tähkä)
Puolikas – 3.56 (säv. Lauri Tähkä, Aku Rannila, san. Saara Törmä)
Pyyhi kyynelees – 3.20
Hessa – 3.00
Tulkoon mitä vaan – 4.16 (säv. Lauri Tähkä, san. Tuure Kilpeläinen, Lauri Tähkä)
Hurmaan – 2.51
Nuoret villit rakastavaiset – 3.24
Muusikot

Lauri Tähkä – laulu, akustinen kitara
Marko Timonen – rummut, lyömäsoittimet
Arttu Hasu – basso
Milla Viljamaa – piano, harmoni, vibradoneon, laulu
Jaakko Kääriäinen – sähkökitarat, mandoliini, bouzuki, taustalaulu
Jarkko Kumpulainen – sähkökitarat, taustalaulu
Anssi Växby – basso, kontrabasso, jousisovitukset
Riku Mattila – akustinen kitara
Juho Viljanen – tuuba, pasuuna
Janne Toivanen – trumpetti
Jarno T. Karjalainen – taustalaulu
Grex Musicus-kuoron tuplakvartetti – laulu
Riikka Lampisen jousisto – jouset: viulu, alttoviulu, sello
Bratislava Symphony Orchestra – jouset, orkesterinjohtaja David Hernado Rico
Aiheesta muualla

Hurmaan discogs.com -sivustolla
Lauri Tähkä
| --- | --- |
Studioalbumit:   Polte  Hurmaan  Jouluni laulut  Vien sut täältä kotiin  Meidän tulevat päivät  Kaikella on tarkoitus 
Kokoelmat:  Polttavimmat
Singlet:   ”Sytytä mun sydämeni”  ”Syyskuun kyy”  ”Polte”  ”Pieni ihminen”  ”Kesä eletään”  ”Saat syttymään”  ”Puolikas”  ”Orjanruusu”  ”Kiivas ja kaunis”  ”Joulu tuo luoksein rakkaat”  ”Miss mun rakkaus uinuu?”  ”Morsian”  ”Minun Suomeni”  ”Tämä rakkaus”  ”Kipua”  ”Vaiettu rakkaus”  ”Enkelit lentää sun uniin”  ”Ota minut tällaisena kuin oon”  ”Sinä olet minun”  ”Ajetaan tandemilla”  ”Varpunen jouluaamuna”  ”Sinä olet minun”  ”Mä en pelkää”  ”Palavaa vettä”  ”Mustaherukan tuoksuinen tyttö”  ”Blaablaa (En kuule sanaakaan)”  ”Nyt on lähtö”  ”Hehkuu”  ”Sydäntä särkee”  ”Anna soida”  ”Miehessä vikkaa” (mukana Tuuletar)  ”Liian kauan”  ”Joulu on sun kanssa joulumpi”  ”Sytytä mun sydämeni”  ”Kosketa minua, Henki”  ”Jääkukkia”  ”Aavikko”  ”Keskiyön cowboy”  ”Nukkuvat aamut”  ”Kaikella on tarkoitus”  ”Elämänlangat” 
Muuta:  Diskografia
Herrat ovat herkkäuskoisia

| Herrat ovat herkkäuskoisia |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Helmer Adler
Käsikirjoittaja:  Helmer Adler Veikko Ström
Perustuu:  Seere Salminen: Herrat ovat herkkäuskoisia (näytelmä, 1937)
Tuottaja:  Erik Blomberg
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Kuvaaja:  Erik Blomberg
Leikkaaja:  Erik Blomberg
Lavastaja:  Jan Tschiftschis
Pääosat:  Arvi Tuomi Anni Hämäläinen Mirjami Kuosmanen Sasu Haapanen Toini Vartiainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Eloseppo Oy
Ensi-ilta:  13. syyskuuta 1939
Kesto:  78 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herrat ovat herkkäuskoisia on Helmer Adlerin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1939. Se perustuu Serpin huvinäytelmään vuodelta 1937.
Herrat ovat herkkäuskoisia on Helmer Adlerin (1908–1940) ensimmäinen ja ainoa elokuvaohjaus. Hän kuoli oman käden kautta seuraavana vuonna. Elokuva oli 15-vuotiaan Toini Vartiaisen ensimmäinen. Lullan Helo näytteli tässä elokuvassa ainoan kerran valkokankaalla.
Juoni

Tarinassa öisellä maantiellä sattuu onnettomuus: vuokra-auto joutuu väistämään kahta kovaa vauhtia vastaantulevaa autoa, suistuu tieltä ja vierii sillankorvasta jokeen. Samana aamuna professori Karpalaisen perheessä valmistaudutaan isän 60-vuotispäivän viettoon. Keittäjätär Loviisa on saanut avukseen uuden sisäkön, Sanelman, ja opettaa tätä talon tavoille, kun Laura-tytär hiipii sisään rähjääntyneen näköisenä selittäen olleensa tanssimassa: Loviisa lupaa pysyä vaiti tytön myöhäisestä kotiintulosta ja vakuuttaa samaa, kun perheen poika Risto, maisteri ja elokuvaohjaaja, ilmestyy kotiin yhtä hämäräperäisen oloiselta retkeltä. Pian myös professori itse palaa ulkoa väsyneenä ja takki märkänä sanoen olleensa aamukävelyllä; helpottuneena hän kuulee Loviisalta, että rouva ei ole vielä herännyt. Aamun valjettua asunnon edustalle kokoontunut sekakuoro tervehtii laulullaan päivänsankaria ja myös lapset esittävät onnittelunsa professorille, joka käyttäytyy hajamielisesti, koska on huolissaan monen vuoden työn vaatineen käsikirjoituksensa katoamisesta. Perheen murrosikäinen tytär Raikku lukee sanomalehdestä uutisen auto-onnettomuudesta, jonka yksityiskohdista sekä professori että Risto näyttävät olevan hyvin perillä. Lauralla on omat välienselvittelynsä Kai Ottersonin kanssa: he ovat olleet yhdessä ajelulla ja osallisia onnettomuuteen, samoin kuin Risto oman seuralaisensa rouva Jorvaksen kanssa; lisäksi Ottersonilla on ollut suhde rouva Jorvakseen ja Laura vaatii miestä tekemään ratkaisunsa.
Sanelma saa potkut talosta jätettyään kermakakun tuolille. Neiti Urpu Paju, professorin kanssa kirjeitä vaihtanut nainen, saapuu taloon uudeksi sisäköksi, ja professori kauhistuu hänet nähdessään. Tästä alkaa kommellusten ja väärinkäsitysten hullunmylly, kun professorin onnettomuuspaikalle unohtama käsikirjoitussalkku sisältöineen joutuu vääriin käsiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arvi Tuomi  | … |  professori Kristian Karpalainen   |
|  Anni Hämäläinen  | … |  rouva Norma Karpalainen   |
|  Mirjami Kuosmanen  | … |  Laura Karpalainen   |
|  Sasu Haapanen  | … |  Risto Karpalainen   |
|  Toini Vartiainen  | … |  Raili ”Raikku” Karpalainen   |
|  Hertta Jack-Leistén  | … |  Loviisa   |
|  Inari Koponen  | … |  Sanelma   |
|  Emmi Jurkka  | … |  Urpu Paju   |
|  Sven Relander  | … |  kustantaja Haapio   |
|  Edvin Ingberg  | … |  yliopiston lähetystön puheenjohtaja   |
|  Helvi Aunio  | … |  rouva Jorvas   |
|  Erkki Uotila  | … |  Kai Otterson   |
|  Matti Aulos  | … |  tuomari Korpi   |
|  Lullan Helo  | … |  Nuorten Naisten Suojeluyhdistyksen edustaja   |
|  Rosi Rinne  | … |  Suojeluyhdistyksen toinen edustaja   |
|  Senja Soitso  | … |  Haapion palvelustyttö   |
|  Jalmari Parikka  | … |  poliisi   |
|  Jan Tschiftschis  | … |  leipuri Lindström   |
|  Kössi Leino  | … |  vieras herra   |
|  Lauri Korpela  | … |  kolmas herra   |
|  Kaarlo Saarnio  | … |  herra Julkunen   |
|  Helmer Adler  | … |  tohtori Van Hu San   |
|  Vili Lehosti  | … |  syntymäpäivävieras   |
|  Evald Terho  | … |  syntymäpäivävieras   |
Vastaanotto

Serp-komedia ei erityisesti ihastuttanut mutta ei myöskään vihastuttanut arvostelijoita. Ensikertalaisen Adlerin ohjausta kiiteltiin: ”Hänen on täytynyt muutta huvinäytelmä farssiksi ennen kuin on saanut pidetyksi siinä tarpeellisen pirteyden ja vauhdikkuuden.” Toisaalta filmiä kritisoitiin nopeatempoiseksi: ”Filmi mennä kohisee yleisön naurun säestämänä eteenpäin ilman, että sillä tai katselijalla olisi aikaa jäädä yksityiskohtia muistelemaan.” Näyttelijöistä nähtiin parhaina Hertta Jack-Leistén, Emmi Jurkka ja Arvi Tuomi. Erään arvostelijan mukaan ”Leistén ja Jurkka muodostavat näyttelijäkaartin ykkösparin. He pitävät farssityylinkin kohtuuden rajoissa, mitä ei voi kaikista esiintyjistä sanoa.”
Héctor Sabatino Cardelli

Héctor Sabatino Cardelli (30. elokuuta 1941 – 7. marraskuuta 2022) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rosarion arkkihiippakuntaan 21. syyskuuta 1968 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Furnos Maiorin titulaaripiispaksi 13. toukokuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduardo Vicente Mirás, jota avustivat Jorge Manuel López ja Mario Luis Bautista Maulión.
Cardelli sai 2. toukokuuta 1998 nimityksen Concordian ja 21. helmikuuta 2004 San Nicolás de los Arroyosin hiippakunnan piispaksi.
Hyvä tahto

| Hyvä tahto> Den goda viljan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bille August
Käsikirjoittaja:  Ingmar Bergman
Tuottaja:  Lars Bjälkeskog
Säveltäjä:  Stefan Nilsson
Kuvaaja:  Jörgen Persson
Leikkaaja:  Janus Billeskov Jansen
Pääosat:   Samuel Fröler  Pernilla August  Max von Sydow  Ghita Nørby 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi, Italia, Saksa, Norja, Suomi, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Islanti
Tuotantoyhtiö:  Kanal 1 Drama
Levittäjä:  The Samuel Goldwyn Company Netflix SF Studios
Ensi-ilta:  1991, elokuvaversio 1992
Kesto:  325 min (tv-sarja) 182 min (elokuvaversio)
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyvä tahto (Den goda viljan) on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama ja Bille Augustin ohjaama ruotsalainen television draamasarja vuodelta 1991 ja siitä lyhennetty noin kolmituntinen elokuva vuodelta 1992. Se kertoo löyhästi tositapahtumiin pohjautuen Ingmar Bergmanin vanhempien tarinan ajalta ennen hänen syntymäänsä. Tarina julkaistiin myös kirjana, suomeksi vuonna 1991. Elokuvan pääosia, köyhää teologian opiskelijaa ja tämän porvarisperheessä kasvanutta puolisoa näyttelevät Samuel Fröler ja ohjaajan silloinen vaimo Pernilla August.
Televisiosarja tuotettiin yhdeksän eurooppalaisen televisioyhtiön yhteistuotantona. Mukana oli myös Yleisradio, joka esitti sarjan joulukuussa 1991. Elokuvaversio sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla keväällä 1992 ja tuotiin Suomen teattereihin saman vuoden joulukuussa.
Elokuva voitti Cannesissa Kultaisen palmun, minkä lisäksi Pernilla August palkittiin parhaana naisnäyttelijänä. Ruotsissa tuotanto toi Guldbagge-palkinnot parhaasta käsikirjoituksesta ja naispääosasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuel Fröler  | … |  Henrik Bergman   |
|  Pernilla August  | … |  Anna Bergman   |
|  Max von Sydow  | … |  Johan Åkerblom   |
|  Ghita Nørby  | … |  Karin Åkerblom   |
|  Lennart Hjulström  | … |  toimitusjohtaja Nordenson   |
Héctor Moreno

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Héctor Alfredo Moreno Herrera
Syntymäaika: 17. tammikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka:  Culiacán, Meksiko
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura:  Monterrey
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2007 2008–2011 2011–2015 2015–2017 2017–2018 2018–2019 2019–2021 2021– |  UNAM Pumas  AZ Alkmaar  Espanyol  PSV Eindhoven  AS Roma  Real Sociedad Al-Gharafa  Monterrey | 44 (2) 80 (6) 118 (7) 61 (11) 5 (0) 33 (2) 34 (1) 41 (1) |
Maajoukkue
| 2007– |  Meksiko | 128 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. marraskuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. syyskuuta 2022.
Héctor Alfredo Moreno Herrera (s. 17. tammikuuta 1988) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan Monterreyta. Hän on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut Alankomaissa AZ Alkmaaria ja PSV Eindhovenia, Espanjassa Espanyolia ja Real Sociedadia, Italiassa AS Romaa sekä Qatarissa Al-Gharafaa. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Moreno on edustanut Meksikon maajoukkuetta vuosien 2010, 2014, 2018 ja 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2022 MM-kilpailujen alkuun mennessä hän on pelannut 128 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia: El Salvadoria vastaan MM-karsinnoissa kesäkuussa 2012, syyskuussa 2016 ja lokakuussa 2021, Portugalia vastaan Maanosaliittojen cupissa kesäkuussa 2017 ja Chileä vastaan ystävyysottelussa maaliskuussa 2019.
Hupeinomenapuu

| Hupeinomenapuu |
| --- | --- |
 Kukkiva hupeinomenapuu Arnoldin arboretumissa Bostonissa Yhdysvalloissa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Amygdaloideae
Suku::  Omenapuut Malus
Laji::  hupehensis
Kaksiosainen nimi
 Malus hupehensis  (Pamp.) Rehder 
Katso myös
   Hupeinomenapuu Wikispeciesissä   Hupeinomenapuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hupeinomenapuu (Malus hupehensis) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, omenapuiden (Malus) sukuun kuuluva kasvilaji.
Hupeinomenapuu voi kasvaa kahdeksan metriä korkeaksi puuksi. Silmut ovat tummanpurppuranvärisiä. Lehtien korvakkeet ovat 5–6 mm pitkiä ja muodoltaan tasasoukkia tai suikeita sekä teräväkärkisiä. Lehdet ovat ruodillisia ja lehtiruodit ovat 1–3 cm pitkiä. Lehtilavat ovat soikeita, sahalaitaisia, 5–10 cm pitkiä ja 2,5–4 cm leveitä.
Hupeinomenapuun kukintona on neljästä kuuteen kukkaa sisältävä huiskilo. Kukkaperät ovat 3–6 cm pitkiä ja yksittäisten kukkien halkaisija on 3,5–4 cm. Kukkien verholehdet ovat 4–5 mm pitkiä ja niiden muoto vaihtelee kolmiomaisesta soikeaan. Terälehdet ovat nupussa vaaleanpunaisia, mutta muuttuvat myöhemmiten valkoisiksi. Kussakin kukassa on parikymmentä hedettä sekä kolmi- tai nelivartaloinen emiö. Hupeinomenapuu kukkii huhti–toukokuussa ja tuottaa hedelmiä elo–syyskuussa. Hupeinomenapuun pohjushedelmät eli omenat ovat halkaisijaltaan noin 1 cm ja väriltään kellertävänvihreitä, mutta punaiseen vivahtavia.
Hupeinomenapuu kasvaa Kiinassa rinteillä ja laaksojen tiheiköissä merenpinnan tasosta aina 2900 metrin korkeuteen asti.
Hupeinomenapuuta käytetään Hubeissa ja Sichuanissa omenapuiden jalostuksessa.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Malus hupehensis (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Malus hupehensis (englanniksi)
Hui-Hai

| Hui-Hai "Hui-Hai joukko" |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Aarno Raninen
 Tyylilaji: huumori
 Kesto: 33.57
Soitinmenot muut julkaisut
| Uffaffaa! 1986 | Hui-Hai 1987 |   |
Hui-Hai on kolmas studioalbumi Soitinmenot-televisiosarjassa  esitetyistä lauluista. Albumi on julkaistu  vuonna 1987. Albumin laulut sävelsi Aarno Raninen salanimellä George Romain ja sanoitti Pertsa Reponen salanimellä Alan Dorkin. Albumilla artistiryhmää ei kutsuta aiempaan tapaan nimellä ”Soitinmenot”, vaan nimellä ”Hui-Hai joukko”. Albumilla on mukana myös Aake Kalliala kahdella esittämällään kappaleella, vaikka hän ei esiinny tv-sarjan vakituisessa ryhmässä. Soitinmenot-sarjan lauluja on julkaistu aiemmin albumeilla Soi-tin-me-not ja Uffaffaa!.
Artistit

Heikki Kinnunen
Eija Ahvo
Susanna Haavisto
Erkki Saarela
Aake Kalliala
Kappaleet

Suluissa on  merkitty kappaleen esittäjä/esittäjät. "Tähdellä" (*) merkityt kappaleet esittää: Heikki Kinnunen, Eija Ahvo, Susanna Haavisto ja Erkki Saarela.
Kappaleet > A-puoli

Hui-Hai – 1.54  *
Uudenlaista sairaanhoitoa – 2.04  *
Rakastuneitten leipurien duetto – 2.07  *
Soul-juna Väinänöinen – 3.37  *
Kenen talo – 1.10  (Aake Kalliala)
Pylylyn pylly – 1.16  *
Sua tarvitsen mies – 3.06  (Eija Ahvo ja Susanna Haavisto)
Kappaleet > B-puoli

Sillin ääntä kuunnelkaa – 3.13  *
Kippis, juo kuppis – 2.04  *
Matkalla Suomessa – 2.18  *
Vessatohtori-boogie – 2.03  (Eija Ahvo ja Susanna Haavisto)
Sammon tarina – 1.20  (Aake Kalliala)
Tosi hevosmiehiä – 2.02  (Heikki Kinnunen ja Erkki Saarela)
Olet ihan pöhkö – 2.27  *
Tekijät

Aarno Raninen – tuottaja, säveltajä, sovittaja, kapellimestari
Pertsa Reponen – sanoittaja
Harri Sutinen – äänittäjä
Per Wallenius – äänittäjä
Markku Niskanen – valokuvaaja
Pike Rautiainen – kannen suunnittelija
Karl Escherich

Karl Escherich (1871–1951) oli saksalainen hyönteistieteilijä. Hän oli Münchenin yliopiston sovelletun eläintieteen professori vuodesta 1914, ja tuona vuonna hän perusti Deutsche Gesellschaft für angewandte Entomologie -seuran. Hän julkaisi ainakin teoksen "Die Forstinsekten Mitteleuropas", omaelämäkerran "Lebend und Forschen" ja tutkimuksia metsähyönteisistä, näiden torjunnasta, muurahaisista ja termiiteistä. Hän oli sovelletun hyönteistieteen uranuurtajia.
Hugh Keays-Byrne

| Hugh Keays-Byrne |
| --- | --- |
 Keays-Byrne vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. toukokuuta 1947 Srinagar,  Brittiläinen Intia
Kuollut: 1. joulukuuta 2020 (73 vuotta) Gosford, Australia
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta  Australia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Hugh Keays-Byrne (s. 18. toukokuuta 1947 Srinagar,  Brittiläinen Intia – 1. joulukuuta 2020 Gosford, Australia) oli brittiläis-australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten rooleistaan toimintaelokuvissa Mad Max (1979) ja Mad Max: Fury Road (2015).
Elämä ja ura

Keays-Byrne syntyi Intiassa brittiläiseen perheeseen. Hän muutti lapsena Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Hän näytteli nuorena Royal Shakespeare Company -teatterissa. Vuonna 1973 hän muutti Australiaan, jonne hän oli matkustanut teatteriseurueensa mukana. Hän oli metodinäyttelijä, jolle elokuvaohjaaja George Miller antoi konnan roolin kahdessa eri Mad Max -elokuvassa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Roolihahmo |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 | Soturit | Stone | Toad |
| 1975 | Mies Hongkongista | The Man from Hong Kong | Morrie Grosse |
| 1976 | Hullu koira | Mad Dog Morgan | Simon |
| 1979 | Mad Max | Mad Max | Toecutter |
| 1979 | Alastonkuva | Snapshot | Linsey |
| 1980 | Ketjureaktio | The Chain Reaction | Eagle |
| 1984 | Missä vihreät muurahaiset uneksivat | Wo die grünen Ameisen träume | Kaivosyrittäjä |
| 1986 | Kangaroo | Kangaroo |  |
| 1987 | Pelastava paukku | Les Patterson Saves the World | Tarkastaja Farouk |
| 1989 | Kuolemanottelu | The Blood of Heroes | Lordi |
| 1998 | Moby Dick | Moby Dick | Stubb |
| 2015 | Mad Max: Fury Road | Mad Max: Fury Road | Immortan Joe |