stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
He-Man (vuoden 2002 animaatiosarja)
Sarjan juoni > Ensimmäinen tuotantokausi

Kapteeni Randor ja Universumin valtiaat (Asemies, Stratos, Oinasmies, Mekaneck ja Monikasvo) puolustivat Viisauden salia ja Eterniaa hallitsevaa neuvostoa ilkeältä Keldorilta ja tämän sotureilta (Evil-Lyn, Petomies, Tri-Klops, Whiplash, Rapumies ja Mer-Man). Taistelussa Keldor yritti tappaa Randorin hapon avulla, mutta Randor torjuu sen kilven ja roiskauttaa hapon Keldorin kasvoille. Keldor ja soturit pakenivat, mutta neuvosto katoaa ja nimittää sitä ennen Randorin koko Eternian kuninkaaksi.
Vuosia myöhemmin, Eterniassa vallitsi rauha, kun Keldor kätyreineen oleskeli Käärmevuorella, joka sijaitsi pimeällä pallonpuoliskolla.Keldor, jonka päästä oli jäljellä enää pääkallo ja joka nyt kutsui itseään Skeletoriksi, onnistuu murtamaan muurin, ja yrittää jälleen hyökätä valoisalle pallonpuoliskolle kostaakseen Randorille. Randorin 16-vuotias hemmoteltu poika, prinssi Adam, harjoittelee parhaan ystävänsä ja kuninkaallisen vartioston kapteenin, Teelan, kanssa taisteluliikkeitä. Teelan isä ja Randorin neuvonantaja, Asemies, Adamin tapaamaan Pääkallolinnan Velhotarta, joka kertoo linnan kätkevän sisäänsä neuvoston jälkeen jättämää suurta voimaa. Velhottaren mukaan Adamin olisi ryhdyttävä He-Maniksi, jonka tehtävä olisi suojella sekä Pääkallolinnaa että Eterniaa pahuudelta. Aluksi, Adam kieltäytyy, mutta sitten Sekeltorin joukot murtavat Suuren Muurin, hyökkäävät valoisalle pallonpuoliskolle, ja sieppaavat Randorin.
Adam, Asemies ja Teela lähtevät sieppaajien perään metsään, mutta joutuvat väijytykseen. Adam päättää palata takaisin Pääkallolinnaan lemmikkitiikerinsä Cringerin sekä hovitaikuri Orkon kanssa, Teelan uskoessa Adamin vain pakenevan. Pääkallolinnassa Adam hyväksyy kohtalonsa ja saa voimamiekan, jonka avulla hän muuttuu He-Maniksi. Saman miekan voimalla, hän muuttaa Cringerin vahvaksi ja rohkeaksi Taistelutiikeriksi, jonka selässä hän voi tarvittaessa ratsastaa. Adam palaa He-Manina taistelukentälle ja pelastaa isänsä Skeletorilta. Koko ensimmäisen tuotantokauden ajan, Universumin valtiaat saavat uusia jäseniä ja pysäyttävät useita Skeletorin suunnitelmia. Velhotar paljastuu Teelan äidiksi, jonka myötä paljastuu myös, että Teelasta olisi aikoinaan tarkoitus tulla Velhottaren seuraaja. Skeletor tulee tietoiseksi Pääkallonlinnan voimista, ja yrittää useita kertoja hyökätä sinne. Kauden lopussa, Skeletor antaa sotureidensa joutua Valtiaiden vangeiksi, huiputtaakseen Randorin julistamaan valtakunnan hätätilan päättyneeksi. Hän kerää uusiksi kätyreikseen joukon muita He-Manin vihollisia (mukaan lukien kreivi Marzon ja Evilseedin) väijyttämään Vartijat ja vangitsemaan heidät. Adamin ja Teelan yrittäessä pelastaa Valtiaat, Teela joutuu itsekin vangiksi ja Adam joutuu eroon voimamiekastaan. Lisäksi Skeletor käyttää Oinaskiveä murtaakseen Pääkallolinnan puolustuksen ja päihittääkseen Velhottaren, jolloin Adam joutuu puolustamaan linnaa yksin.
Sarjan juoni > Toinen tuotantokausi

Kräämemiehiin kuuluva Kobra Khan oli vapauttanut Skeletorin soturit, jotka liittyvät avuksi Pääkallolinnan valtausyritykseen. Käärmemiesten vihollinen, Zodak, pelastaa Velhottaren, ja Orko löytää ja palauttaa Adamille voimamiekan. Lisäksi Rämemies vapauttaa Universumin valtiaat, jotka saapuvat auttamaan He-Mania Skeletorin pysäyttämisessä. Vastapalveluksena vapautumisestaan ja kostaakseen Skeletorin petoksen, Evil-Lyn auttaa Kobra Khania ja kenraali Rattloria vapauttamaan Käärmevuoren alla sijaitsevasta tyhjiöstä muut käärmemiehet sekä näiden hallitsijan, kuningas Hissin. Kauden aikana, Adam kuulee myös tarinan esi-isästään ja Pääkallolinnan alkuperäisestä hallitsijasta, kuningas Harmaakallosta, joka uhrasi itsensä karkottaakseen ilkeän sotavaltias Hordakin Eterniasta. Hordak, joka oli myös Käärmemiesten vihollinen ja vastuussa Keldorin tulemisesta Skeletoriksi, yrittää kahdesti jopa päästä takaisin Eterniaan. Mutta ensimmäisellä kerralla Skeletor pettää Hordakin, ja toisella kerralla He-Man estää Evil-Lyniä ja kreivi Marzoa vapauttamasta Hordakia. Kauden lopussa, Käärmevuori paljastuu käärmemiesten jumalana palvoman kolmipäisen jättiläiskäärmeen, Serposin, kivettyneeksi muodoksi.
Jaksoluettelo

| 1>  tuotantokausi | 2>  tuotantokausi |
| --- | --- |
1. Alku, Osa 1: 27. The Last Stand
2. Alku, Osa 2: 28. To Walk With Dragons
3. Alku, Osa 3: 29. Out of the Past
4. Adamin Rohkeus: 30. Käärmemiesten nousu, Osa 1
5. Ilmasota: 31. Käärmemiesten nousu, Osa 2
6. Hirviö Syvyyksistä: 32. The Price of Deceit
7. Oppitunnit: 33. Of Machines and Men
8. Seireenin Laulu: 34. Second Skin
9. Verisiteet: 35. The Power of Grayskull
10. Lohikäärmeen Jälkeläiset: 36. Pahuuden verkko
11. Keikaukset: 37. Rattle of the Snake
12. Mekaneckin Murhe: 38. Historia
13. Varjopetojen Yö: 39. Awaken the Serpent
14. Maanalainen Taistelu: 
15. Hirviö Sisälläni: 
16. Anwat Garin Salaisuus: 
17. Roboton Pelinavaus: 
18. Luottamus: 
19. Orkon Puutarha: 
20. Buzz-Offin Ylpeys: 
21. Käärmeluola: 
22. Saari: 
23. Voiton tuoksu: 
24. Erottaminen: 
25. Pahan Neuvosto, Osa 1: 
26. Pahan Neuvosto, Osa 2:
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cam Clarke  | … |  prinssi Adam / He-Man, kuningas Harmaakallo   |
|  Brian Dobson  | … |  Skeletor, Buzz-Off, Webstor, kuningas Hiss, Sssqueeze, kuningas Ceratus   |
|  Garry Chalk  | … |  Duncan / Asemies, Whiplash   |
|  Lisa Ann Beley  | … |  Teela   |
|  Kathleen Barr  | … |  Evil-Lyn   |
|  Scott McNeil  | … |  Stratos, Oinasmies, Petomies, Rapumies, Mer-Man, Kobra Khan   |
|  Paul Dobson  | … |  Tri-Klops, Monikasvo, Rautaleuka, Snake Face, päällikkö Carnivus   |
|  Richard Newman  | … |  kenraali Rattlor, Azdar, lordi Dactys, Kasvoton   |
|  Gabe Khouth  | … |  Orko, Mekaneck   |
|  Michael Donovan  | … |  kuningas Randor, kreivi Marzo, Roboto, Hordak, Tung Lashor    |
|  Nicole Oliver  | … |  Velhotar, kuningatar Marlena   |
|  Christopher Judge  | … |  Zodak   |
|  Brian Drummond  | … |  Tuvar, Stinkor, Belzar   |
|  Mark Acheson  | … |  Chadaz   |
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset äänet

Sarjan suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Oy PVP Voice Ab.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Arto Nieminen  | … |  He-Man, Petomies   |
|  Vesa Hämes  | … |  Skeletor, Roboto, Odiphus/Stinkor, kenraali Rattlor, Baddhra (jakso 24), Azdar, otsikot, päällikkö Carnivus, Vanhin 1   |
|  Samuel Harjanne  | … |  prinssi Adam, Orko   |
|  Peter Pihlström  | … |  Duncan / Asemies, Rapumies, Kobra Khan, Webstor, Tuvar (jakso 15)   |
|  Jenni Laakso  | … |  Teela, kuningatar Marlena   |
|  Anne Hedman  | … |  Evil-Lyn (jaksot 1–6)   |
|  Elise Langenoja  | … |  Evil-Lyn (jaksot 7–39), sivuäänet   |
|  Kustaa Kantelinen  | … |  Stratos, Oinasmies, Zodak, kuningas Ceratus, Hordak, sivuäänet   |
|  Pauli Virta  | … |  Mekaneck, Tri-Klops, kuningas Randor, kreivi Marzo, Sy-Klone, Rämemies, Tuvar (jakso 24), Baddhra (jakso 15), Chadaz, sivuäänet   |
|  Raine Heiskanen  | … |  Monikasvo, Buzz-Off, Rautaleuka, Whiplash, Mer-Man, kuningas Hiss, Kasvoton, Stingrad, lordi Dactys, Evilseed, Dekker, Vormus, sivuäänet   |
|  Hanna Savikko  | … |  Velhotar   |
|  Jukka Issakainen  | … |  kapteeni Miro   |
Palkinnot > Voitetut

Daytime Emmy
2004: Erinomainen saavutus äänieditoinnissa.
Palkinnot > Ehdokkuudet

Annie
2005: Erinomaisia taustapiirroksia animaatiosarjassa, (Adam Van Wyk).
2004: Erinomaisia taustapiirroksia animaatiosarjassa, (Tim Divar).
Golden Reel
2004: Paras äänieditointi animaatiosarjassa.
2003: Paras äänieditointi animaatiosarjassa.
Videopelit

Sarjasta julkaistiin kaksi videopeliä vuosina 2002 ja 2005.
He-Man: Power of Grayskull
He-Man: Defender of Grayskull
Aiheesta muualla

He-Man and the Masters of the Universe TV.comissa (englanniksi)
Masters of the Universe
| --- | --- |
He-Man:  He-Man (1983–1985)  Super He-Man (1990–1991)  He-Man (2002–2004)  Masters of the Universe: Revelation (tulossa)  Masters of the Universe (tulossa) 
She-Ra:  She-Ra: Mahdin prinsessa (1985–1987)  She-Ra: Mahdin prinsessat (2018–2020) 
Elokuvat:  The Secret of the Sword (1985, animaatio)  He-Man & She-Ra: A Christmas Special (1985, animaatio)  Masters of the Universe (1987)  Masters of the Universe (peruttu) 
Hahmoja:  He-Man  Skeletor  Asemies  Teela  Petomies  Orko  Sy-Klone  Hordak  Mer-Man  Evil-Lyn  She-Ra 
Tapahtumapaikkoja:  Eternia  Pääkallolinna 
Videopelit:  The Power of He-Man (1983)  The Arcade Game (1987)  The Movie (1987)  The Super Adventure (1987)  Power of Grayskull (2002)  Defender of Grayskull (2005)  The Most Powerful Game in the Universe (2012) 
Adam juuri muuntautunut He-Maniksi.
Kansallinen demokratian ja uudistamisen liitto

Kansallinen demokratian ja uudistamisen liitto (ransk. Union nationale pour la démocratie et le renouveau, UNDR) on tšadilainen puolue, jota johtaa Saleh Kebzabo. Vuoden 2001 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas oli Daleh Kebzabo, joka sai 7% äänistä. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue voitti 5 paikkaa 155:stä. Puolue on mukana hallituksessa.lähde?
Vuoden 2024 vaalien jälkeen UNDR:llä on 8 paikkaa parlamentin 188 paikasta.
Suomalaiset nimet

Suomalaiset nimet ovat suomalaisilla käytössä olevia henkilönnimiä. Suomen lain mukaan henkilöllä tulee olla sukunimi ja vähintään yksi etunimi, joita voi antaa korkeintaan neljä. Yleisessä käytössä puhuttelu- eli kutsumanimenä on tavallisesti yksi etunimistä, useimmiten ensimmäinen. Aluksi ihmisille annettiin vain etunimi sukunimien tullessa käyttöön myöhemmin.
Sukunimet

Suomessa on vallinnut kaksi toisistaan huomattavasti eroavaa lisänimikäytäntöä. Länsi-Suomelle ovat olleet ominaisia patronyymit, matronyymit ja talonnimien kanssa yhtenevät lisänimet. Itä-Suomessa käytössä ovat olleet vakaasti periytyneet sukunimet. Itä-Suomen rahvaan sukunimikäytäntö saattaa olla yksi maailman vanhimmista. Länsi- ja Itä-Suomessa lisänimiä on tallennettu asiakirjoihin myös eri tavoin. Länsi-Suomessa rahvaan lisänimiä ei kirjattu ylös säännönmukaisesti, mutta siitä huolimatta osa niistä säilyi läpi 1600- ja 1700-lukujen voimakkaan ruotsalaistamiskauden. Rahvaan lisänimet ovat kuitenkin olleet arkikäytössä, vaikka niitä ei aina ole kirjattu asiakirjoihin. Tästä huolimatta ero länsisuomalaisen ja itäsuomalaisen nimikäytännön välillä on niin suuri, ettei se voi kuvastaa pelkästään kirjauseroja, vaan se johtuu ennen kaikkea läntisen ja itäisen Suomen kansankulttuurien välillä viimeistään keskiajalta lähtien vallinneesta erosta.
Suomen yleisimmät sukunimet ovat Korhonen, Virtanen, Mäkinen, Nieminen, Mäkelä, Hämäläinen, Laine, Heikkinen, Koskinen ja Järvinen.
Sukunimet > Itäsuomalaiset sukunimet

Savilahden tienoilla nykyisen Mikkelin seudulla syntyi jo keskiajalla vahva sukunimijärjestelmä. Nimistöntutkija Sirkka Paikkalan mukaan se oli mahdollisesti maailman ensimmäinen rahvaan käytössä ollut sukunimijärjestelmä. Se säilyi lähes koko Savossa ja Karjalassa läpi Ruotsin vallan ajan sekä suuriruhtinaskunta-ajan. Jo ensimmäisissä kirjallisissa lähteissä 1300- ja 1400-luvuilta itäsuomalaisilla esiintyy sukunimiä, ja ne voidaan sukututkimuksen keinoin todistaa vakaasti periytyviksi ainakin 1500-luvun puolimaista lähtien. Yleensä saman vanhan itäsuomalaisen sukunimen nimen pohja on yhtenäinen ja sen kantajat ovat kaikki samaa sukua. Periytyvyys on ilmeisesti ollut itäsuomalaiselle, toisin kuin länsisuomalaiselle, nimijärjestelmälle jo syntyperäinen piirre.
Monissa tavallisimmissa suomalaisissa sukunimissä on pääte -(i)nen, mikä on ollut savolaismurteiden alueella yleistä jo satoja vuosia sitten. Esimerkiksi Suomen yleisin sukunimi Korhonen, kuudenneksi yleisin Hämäläinen ja yhdeksänneksi yleisin Heikkinen ovat vanhoja itäsuomalaisia sukunimiä. Tosin naisten kohdalla johdin -nen saatettiin korvata johtimella -tar/-tär. Itäsuomalainen nainen vanhastaan piti avioituessaankin oman sukunimensä. Esim. Korhosen tyttärestä tuli Korhotar, ja tämä nimi säilyi hänen avioituessaankin.
Eräissä -nen-loppuisissa itäsuomalaisissa sukunimissä päätteen edeltä i putosi ajan saatossa pois. Näissä nimissä esiintyy kuitenkin jonkin verran vaihtelua, esim. käytössä ovat sekä nimi Romppainen, että sen lyhyempi, nuorempi muunnelma Romppanen. Kaakkoismurteiden alueella taas oli vastaavia ilman -(i)nen-päätettä olleita nimiä. Esimerkiksi Leino ja Rahikka ovat alkuperältään karjalaisia, mutta Leinonen ja Rahikainen savolaisia sukunimiä. Näistä ainakin Leinoa tosin myös otettiin sukunimeksi kansallisromantiikan kaudella.
Sukunimet > Länsisuomalaiset sukunimet

Läntisessä Suomessa ihmiset tunnettiin ennen sukunimiä etunimen lisäksi patronyymilla eli isän nimen genetiivistä ja sanasta poika tai tytär muodostetulla nimellä, kuten esimerkiksi Juho Juhonpoika tai Maria Juhontytär. Isännimiä käytettiin kuitenkin lähinnä virallisissa yhteyksissä eikä niinkään arkikäytössä, eikä Suomessa isännimistä ole juuri tullut sukunimiä. Kirjoihin nimet merkittiin ruotsalaisessa asussa, esim. Johan Johansson, vaikka rahvaan suomenkielisessä käytössä nimi kuuluikin Juho Juhonpoika. Poikkeuksena olivat aviottomat lapset. Heistä käytettiin patronyymin asemesta matronyymia eli äidin nimen genetiivistä ja sanasta poika tai tytär koostettua nimeä. Patronyymin ja matronyymin lisäksi saatettiin merkitä asumuksen nimi. Tämä länsisuomalainen lisänimikäytäntö muistutti suuresti Ruotsissa samaan aikaan vallinnutta käytäntöä, mutta patronyymit eivät Suomessa tulleet sukunimiksi, vaikkakin patronyymista alkuperää on sellainen länsisuomalainen sukunimityyppi kuin Pentinmikko, Matinolli. Vielä 1870-luvulla suomenkielisiä sukunimiä oli melkein pelkästään itäsuomalaisilla talonpoikais- ja työläissuvuilla. Länsi-Suomessa, samoin kuin monessa muussa Euroopan maassa useimmilla talonpojilla ja työläisillä perheineen ei ollut vielä sukunimeä. Jo sana sukunimi oli Länsi-Suomen maalaisväestölle vielä 1800-luvun loppupuolella vieras.
Hyvin monet länsisuomalaiset sukunimet ovat peräisin talojen nimistä. Talonnimeä käytettiin myös asukkaiden lisänimenä, ja sitä kautta siitä tuli sukunimi. Osassa tämä johdin on liitetty johonkin maastoaiheiseen sanaan, esim. Suomen viidenneksi yleisimmässä sukunimessä Mäkelä, joka on Suomen yleisin -nen-johdinta sisältämätön sukunimi. Osassa taas -la tai -lä on liitetty talon isännän etunimeen. Esim. sukunimi Markkula on syntynyt siten, että on nimetty talo liittämällä -la-johdin Markku-nimisen isännän nimeen. ja tästä nimestä on tullut myös talon asukkaista käytetty lisänimi ja sitä myötä heidän sukunimensä. Yleisin näistä sukunimistä ja toiseksi yleisin kaikista Suomen -la/-lä-johtimellisista sukunimistä on Mattila. Harvemmin on saatettu johtaa talon nimi emännän nimestä, joten esiintyy myös naisen etunimestä johdettuja -la/lä-loppuisia nimiä kuten Maijala.
Sukunimet > Länsisuomalaiset sukunimet > Nuoret läntiset -nen-nimet

1800-luvun lopulla suurin osa länsisuomalaisista talonpojistakin omaksui sukunimen. Usein nämä muodostettiin liittämällä itäsuomalaisista sukunimistä tuttu -nen-pääte johonkin luontoaiheiseen sanaan, ei kuitenkaan eläinlajin nimeen. Kyseinen luontoaiheinen sana saatettiin valita asuinpaikan, talon tai torpan nimen mukaan, jota ei kuitenkaan sellaisenaan haluttu ottaa sukunimeksi. Nimistöntutkija Sirkka Paikkala on nimennyt tämän sukunimityypin Virtanen-tyypiksi Näistä viisi yleisintä ovat Virtanen, Mäkinen, Nieminen, Koskinen ja Järvinen eli Suomen toiseksi, kolmanneksi, neljänneksi, yhdeksänneksi ja kymmenenneksi yleisin sukunimi. Virtanen-nimen taustana on usein jokin asuinpaikan, talon tai torpan nimi, joka sisältää virta-sanan. Sukunimiksi otettiin muitakin kansallisromanttisia -nen-päätteisiä sukunimiä kuten Suominen ja Toivonen.
Sukunimet > Länsisuomalaiset sukunimet > Nuoret läntiset kantasanatyyppiset nimet

Hieman myöhemmin muotiin tulivat sellaiset sukunimet, jotka olivat sellaisinaan luontoaiheisia sanoja, eivät kuitenkaan eläinlajin nimiä. Näistä nimistä yleisin on Laine. Tämän sukunimityypin Paikkala on nimennyt Laine-tyypiksi. Muita Laine-tyypin nimiä ovat esimerkiksi Alho, Mäki, Salo ja Aalto.
Sukunimet > Säätyläisnimet

Säätyläisillä sekä Länsi- että Itä-Suomessa oli vanhastaan sukunimet, joista useimmat olivat ruotsin-, osa saksan- tai venäjänkielisiä, mutta lisäksi Suomen säätyläisillä esiintyi sellaisia nimiä, jotka on johdettu latinalaisperäiset päätteellä -aeus, tai -ius suomenkielisestä suku- tai paikannimestä. Esimerkiksi liminkalaisesta talon nimestä Ylä-Toppila saatiin nimi Toppelius, jonka Zacharias Topeliuksen isä Zacharias Topelius vanhempi muutti muotoon Topelius. Ihmisen säädyn saattoi yleensä päätellä hänen sukunimestään. Viimeisten Suomessa aateloitujen sukujen sukunimien joukossa on kuitenkin suomenkielisiä sukunimiä. Näistä huomattavan suuri osa on kaksiosaisia ja ne muistuttavat typografisesti avioliiton solmimisen yhteydessä muodostuneita kaksoisnimiä. Näitä nimiä ovat esimerkiksi Gallen-Kallela (ei aatelinen), Soisalon-Soininen, sekä Yrjö-Koskinen.
Yleisiä sukunimiä ovat Suomessakin olleet ammattien mukaan tulleet nimet. Ulkomailta tulleilla suvuilla on ollut oma sukunimi. Oman ryhmänsä ruotsinkielisiä sukunimiä muodostavat ne, jotka ovat tulleet ruotusotatorppien sotilasnimistä. Sukunimissä yleiset etuliitteet ala- ja ylä- tulevat talon sijainnin mukaan joen suhteen. Se talo, joka on yläjuoksulle päin, on Ylä-Talonen ja taas veden virtaamaan suuntaan oleva talo on Ala-Talonen. Myös eläinkunnan tai kasvikunnan mukaan nimettyjä sukunimiä on olemassa.
Sukunimet > Vieraskielisten nimien suomalaistaminen

Fennomaanit pitivät tärkeänä, että suomalaisilla pitäisi olla suomenkieliset sukunimet. Säätyläisillä yleisten vieraskielisten sukunimien suomalaistaminen muodostuikin 1900-luvun alkupuolella ajoittain suoranaiseksi joukkoliikkeeksi, ja varsinkin suuressa nimenmuutoksessa vuosina 1906 ja 1935 kymmenettuhannet ihmiset omaksuivat suomenkielisen sukunimen. Tällöin käyttöön tulleet sukunimet olivat aikaisemmista poiketen usein kaksiosaisia yhdyssanoja ja ruotsinkielisten sukunimien käännöksiä.
Sukunimet > Sukunimilainsäädäntö

Suomessa laki edellyttää että kaikilla on sukunimi. Muutamia sukunimettömiä suomalaisia oli vielä Suomen itsenäisyyden ajan alussa, sillä Suomen ensimmäinen sukunimen pakollistava laki, sukunimilaki, tuli voimaan vasta vuoden 1921 alussa. Laissa säädettiin, että niiden Suomen kansalaisten, joilla ei ollut sukunimeä, tuli määräaikaan mennessä ottaa sellainen. Jos joku sukunimetön ei määräaikaan mennessä ottanut sellaista, hänen sukunimekseen määrättiin se lisänimi, jolla hänet paikkakunnalla tunnettiin. Aiheena sukunimen säätämiseen pakolliseksi oli tuolloin sekaannuksen välttäminen eräissä hallinnollisissa yhteyksissä, erityisesti rikosrekisterin ylläpidossa..
Suomen lain mukaan lapsi saa vanhempiensa sukunimen. Jos vanhempien sukunimi on sama, lapsi (sekä biologinen että adoptiolapsi) saa sen. Muutoin lapsi saa sen vanhemman sukunimen, jonka vanhemmat ilmoittavat. Jos ilmoitus jätetään tekemättä, lapsi saa äidin nimen. Saman perheen kaikilla lapsilla tulee olla sama sukunimi, joten ei voi antaa esimerkiksi isän sukunimeä esikoiselle ja äidin sukunimeä kuopukselle.
Sukunimen voi muuttaa Digi- ja väestötietovirastossa, mutta sen on täytettävä tietyt ehdot.
Sukunimet > Sukunimilainsäädäntö > Sukunimi avioliitossa

Avioliittoa solmittaessa puolisot voivat molemmat säilyttää oman sukunimensä tai toinen voi ottaa puolisonsa nimen, jolloin hän voi käyttää omaa sukunimeään puolison nimen edellä (ns. yhdistelmäsukunimi).
Yhdistelmäsukunimi muodostuu kahdesta sukunimestä, joiden välissä on kirjoituksessa yhdysmerkki (esimerkiksi Virtanen-Korhonen). Yhdistelmänimen osista ensimmäinen on Suomessa kantajansa aiempi sukunimi, jälkimmäinen puolestaan puolison sukunimi. Tällainen yhdistelmänimi ei periydy jälkeläisille.lähde?
Sukunimikäytäntö avioliitossa on muuttunut aikojen kuluessa. Perinteinen tapa oli, että vaimo säilytti avioliitossa oman sukunimensä. Käytäntö alkoi murtua 1800-luvun jälkipuoliskolla.  Vuoden 1929 avioliittolaki sääti, että vaimon oli otettava miehensä sukunimi tai yhdistelmänimi. Vuonna 1986 laki muuttui. Uusi sukunimilaki määräsi, että puolisot saattoivat ottaa yhteisen nimen, pitää omat sukunimensä tai jompi kumpi puolisoista saattoi ottaa yhdistelmänimen.lähde?
Vuonna 2003 vihityistä aviopareista 81 prosenttia otti käyttöön aviomiehen sukunimen (sisältää myös tapaukset, jossa vaimolla yhdistelmäsukunimi) ja 1,3 prosenttia vaimon sukunimen (sisältää myös tapaukset, jossa miehellä yhdistelmäsukunimi). Vuodesta 1986 lähtien naisen nimen ottavien parien ja puolisoiden, jotka säilyttävät omat sukunimensä, määrä on kasvanut.
Sukunimet > Sukunimilainsäädäntö > Sukunimi rekisteröidyssä parisuhteessa

Parisuhdelain mukaan samaa sukupuolta olevien henkilöiden sukunimet eivät muutu parisuhteen rekisteröinnin yhteydessä.
Etunimet

Nimilain mukaan etunimi ei saa olla merkitykseltään sopimaton eikä aiheuttaa kantajalleen haittaa. Se ei saa olla muodoltaan tai kirjoitustavaltaan kotimaisen nimikäytännön vastainen ilman erityistä syytä. Pojalle ei saa antaa tytön nimeä eikä päinvastoin. Myös sukunimen antaminen etunimeksi on kielletty. Suomalaisen nimikäytännön perusteella ei suositella sellaista kansainvälistä nimeä, jonka äänne- tai tavurakenne on suomen kielelle vieras. Tulkinnanvaraisissa tapauksissa Digi- ja väestötietovirasto kääntyy oikeusministeriön nimilautakunnan puoleen.
Suomessa kaikki yleisimmät etunimet on merkitty almanakkaan jonkin vuoden päivän kohdalle, jolloin on tämännimisten henkilöiden nimipäivä. Nimipäiväkalenteriin otetaan uusia nimiä viiden vuoden välein, viimeksi vuonna 2015. Suomessa annettujen etunimien suosio vaihtelee noin sadan vuoden kiertona. On kuitenkin myös etunimiä, joiden kantajia on melko paljon kaikenikäisten joukossa. Monet tällaiset jokaiselle sukupolvelle tyypilliset nimet ovat kantajiensa toisia tai kolmansia nimiä, jotka kulkevat suvussa. Suomalaisten etunimikokonaisuudet noudattavat useimmiten viskurilakia, jonka mukaisesti pisin ja painavin aines päätyy loppuun. Niinpä yleensä nimikokonaisuuden viimeinen nimi on yleensä myös pisin, esimerkiksi Pekka Antti Johannes.lähde?
Lapsi saa Suomessa nimen, kun sairaala lähettää tiedon syntyneestä lapsesta väestötietojärjestelmään. Jos lapsi syntyy jossakin muualla kuin sairaalassa, avustavan lääkärin, kätilön tai sairaanhoitajan on ilmoitettava syntymä. Muussa tapauksessa äidin tai lasta hoitavan henkilön on ilmoitettava syntymästä terveydenhuollon ammattihenkilölle, joka välittää tiedon väestötietojärjestelmään. Syntymätodistusta ei Suomessa käytetä. Digi- ja väestötietovirasto lähettää rekisteröintitiedot edelleen lasten vanhemmille. Vanhemmat antavat lapselle yhdestä neljään etunimeä ja ilmoittavat rekisteröintitiedot Digi- ja väestötietovirastolle taikka evankelis-luterilaiseen tai ortodoksiseen seurakuntaansa. Ahvenanmaan maakunnassa rekisteriviranomaisena toimii Ahvenanmaan valtionvirasto. Lapselle on annettava etunimi kolmen kuukauden kuluessa hänen syntymästään.lähde?