stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anatis

| Anatis ry |
| --- | --- |
Perustettu:  2015
Kotipaikka:  Turku
Puheenjohtaja:  Marika Österlund
Aiheesta muualla
www.anatis.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anatis ry on vuonna 2015 perustettu yhdistys yliopisto-opiskelijoille, jotka opiskelevat muulla kuin lukiopohjalla. Yhdistykseen voi sen sääntöjen mukaan liittyä henkilö, jolla on tutkinto tai opiskelupaikka yliopistossa ja jolla ei ole ylioppilastutkintoa, lukion päättötodistusta, AMK- tai vanhaa opistoasteen tutkintoa tai vastaavaa ulkomaalaista tutkintoa. Jäseneksi kelpaa siis esimerkiksi peruskoulu- tai ammattikoulupohjalla yliopistossa opiskeleva henkilö. Anatis pitää myös listaa avoimen väylän opinnoista, joilla voi hakea yliopistoon täyttämättä hakukelpoisuuskriteerejä.
Anatis ry oli maaliskuussa 2017 mukana opetus- ja kulttuuriministeriön järjestämässä pääsykoeuudistustyöpajassa, jossa käsiteltiin ammattikoulujen tutkintotodistusten hyödyntämistä korkeakouluhauissa.
Palkinnot

Yhdistys palkitsee vuosittain Michael Faraday -palkinnolla henkilön tai tahon, joka on edistänyt lukiottomien yliopisto-opiskelijoiden asemaa tai puolustanut heitä julkisuudessa. Myrtsi-palkinnolla taas palkitaan sellainen taho, joka on heikentänyt tai vastustanut mediassa lukiottomien yliopisto-opiskelijoiden asemaa.
Palkinnot > Michael Faraday -palkinto 2016

Janne Varjo
Ammattiopisto Prakticum
Olli Pietilä
Palkinnot > Myrtsi-palkinto 2016

Turun ammatti-instituutti
Edvin Nurmio
Ano hi mita hana no namae o bokutachi wa mada shiranai

| Ano hi mita hana no namae o bokutachi wa mada shiranai |
| --- | --- |

あの日見た花の名前を僕達はまだ知らない   (Ano hi mita hana no namae o bokutachi wa mada shiranai)
Genre: draama, slice of life, tragedia 
TV-anime
Ohjaaja: Tatsuyuki Nagai (ohjaus) Mari Okada (käsikirjoitus) Reimy (musiikki) 
Studio: A-1 Pictures
Lähetyskanavat: Fuji TV (Noitamina), BS Fuji, Kansai TV, Tokai TV
Alkuperäinen lähetyskierros: 15.4.2011 – 24.6.2011
Jaksojen määrä: 11 
Ano hi mita hana no namae o bokutachi wa mada shiranai (jap. あの日見た花の名前を僕達はまだ知らない, ’emme vielä tiedä sinä päivänä näkemämme kukan nimeä’) on A-1 Picturesin tuottama ja Tatsuyuki Nagain ohjaama japanilainen animaatiosarja vuodelta 2011.
Juoni

Joukko lapsuudenystäviä kasvaa erilleen toisistaan yhden heistä, Meiko "Menma" Honman, kuoltua onnettomuudessa. Vuosia myöhemmin hajonneen ystäväjoukon johtajasta, Jinta Yadomista, on tullut yhteiskunnasta vetäytynyt yksilö. Menma, joka on myös kasvanut, ilmestyy hänelle ja haluaa saada lapsena tekemänsä toiveen toteutetuksi, tosin itse muistamatta mikä se on.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (japaniksi)
Ano hi mita hana no namae o bokutachi wa mada shiranai Anime News Network tietosanakirjassa (englanniksi)
Manchester City WFC

Manchester City Women's Football Club (Manchester City Ladies FC) on manchesterilainen naisten jalkapallojoukkue. Se on perustettu vuonna 1988 ja on virallinen osa Manchester City FC -seuraa. Vuonna 2014 se voitti FA WSL Cupin eli naisten liigacupin, vuonna 2016 FA:n naisten superliigan mestaruuden ja naisten FA Cupin vuonna 2017 ja 2019.
Seurassa pelaavat muun muassa vuoden 2022 Euroopan-mestarit Chloe Kelly, Lauren Hemp, Alex Greenwood, Demi Stokes ja Ellie Roebuck sekä vuoden 2015 MM-pronssimitalisti Stephanie Houghton. Aiemmin joukkueessa pelanneita Englannin maajoukkuetähtiä ovat muun muassa Lucy Bronze, Jill Scott, Ellen White, Georgia Stanway, Toni Duggan ja Karen Bardsley. Kevään 2017 ajan joukkueessa pelasi lainasopimuksella FIFA:n vuosien 2015 ja 2016 parhaaksi pelaajaksi valitsema yhdysvaltalainen Carli Lloyd. Seuran managerina toimi marraskuusta 2013 vuoden 2020 alkupuolelle Nick Cushing. Kaudelle 2020–2021 manageriksi tuli Gareth Taylor.
Antonio Rotta

| Antonio Rotta |
| --- | --- |
 Antonio Rotta, Venetsialainen vesijuhla, 1863.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1828 Gorizia, Espanja
Kuollut: 10. syyskuuta 1903 (75 vuotta) Venetsia, Venetsian tasavalta (Italia)
Kansalaisuus:  Italia
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  realismi ja genretaide
Kuuluisimpia töitä:  La Complicità, 1879  La morte del pulcino, 1978
Antonio Rotta (20. helmikuuta 1828 Gorizia, Italia – 10. syyskuuta 1903 Venetsia, Italia) oli italialainen taidemaalari.
Elämäkerta

Rotta oli tärkeä 1800-luvun italialainen genremaalauksen edustaja. Rotta muutti Venetsiaan ja osallistui Venetsian-akatemiaan vuodesta 1841, jossa hän oli Ludovico Lipparinin (1800–1856) oppilas.[lähde? ]
Rottan avioliitosta Lattanzio Querenan tyttären kanssa syntyi poika Silvio Giulio (1853–1913), josta tuli hänen oppilaansa.[lähde? ]
Rotta osallistui vuonna 1853 taidenäyttelyyn Milanossa historiamaalauksella Tiziano Vecellio opastaa Irene di Spilimbergoa maalaamisessa. Vuonna 1878 hän sai Pariisiin Salon du Louvren näyttelypalkinnon. Vuonna 1891 hänen töitään oli näytteillä Berliinissä. Vuonna 1894 hän osallistui Goriziain taiteelliseen näyttelyyn maalauksella Stella marina.[lähde? ]
Antonio Rottan teoksia on lukuisissa museoissa ympäri maailmaa, Philadelphian taidemuseossa sekä Helsingin museoissaselvennä ja Museo Revoltellaissa Triestessä. Hänen kotikaupungissaan on useita hänen töitään, erityisesti muotokuvia, sekä Gorizianin maakunnan historiallisissa ja taidemuseoissa. Monia hänen teoksiaan ​​on myyty ulkomaille ja niitä on tärkeissä yksityiskokoelmissa.
Venetsian biennaalissa vuonna 1932 esiteltiin Antonio Rottan teoksia. Tarkoituksena oli muistaa 1800-luvun lopun venetsialaisen maalaustaiteen intiimiä luonnetta, jota pidetään tärkeänä hetkenä maailman taiteen historiassa.
Gorizia on nimennyt kadun nimeltä Antonio Rotta.[lähde? ]
Taidemarkkinat

Sothebyn Lontoon huutokaupassa vuonna 2001 Antonio Rottan öljymaalaus Venetsialainen vesijuhla (Una festa Veneziana, 1863) myytiin 158 000 eurolla.
Taiteellise palkinnot

Medalla  Salón de Paris, Louvre-museo (1878)
Medalla Wienin yleisnäyttely, Expo de Viena (1873)
Palkinto Exposición Universal de Paris Expo de Paris (1878)
Palkinto Academia de Bellas Artes de Venecia (Academia de Venecia)
Teoksia museoissa

Philadelphia Museum of Art, Yhdysvallat
MAM - Milwaukee Art Museum, Yhdysvallat
The Walters Art Museum, Stati Uniti
Museo Revoltella, Trieste
Civici Musei di Storia ed Arte, Trieste (inv. 20075)
Musei Provinciali di Storia ed Arte di Gorizia
Raccolte d'arte dell'Ospedale Maggiore, Milano
Pinacoteca della Fondazione Cassa di Risparmio di Gorizia
Museo civico di Padova
MAG Museo Alto Garda, Arco, Riva del Garda
Fondazione Palazzo Coronini Cronberg
Museo provinciale della grande guerra
Civico museo d'arte orientale, Trieste
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonio Rotta Wikimedia Commonsissa
Ano Caselius

Ano Eemil Caselius (22. lokakuuta 1867 Kauvatsa – 26. maaliskuuta 1929 Pori) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja Tampereen kunnallispormestari.
Caseliuksen vanhemmat olivat Kauvatsan kappalainen Mauritz Edvard Caselius (1830–1871) ja Sofia Matilda Lagermarck. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Porin yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa kameraalitutkinnon 1889 ja yleisen oikeustutkinnon 1890. Caselius sai varatuomarin arvon 1893.
Vuodet 1903–1906 Caselius toimi Porin pormestarina. Hän korvasi tehtävästä poliittisista syistä erotetun Harald Wilhelm von Hellensin, joka palasi virkaansa jälleen ensimmäisen sortokauden jälkeen. Tampereen kunnallispormestarina Caselius oli 1914–1919, jonka jälkeen hän toimi Hauhon ja Ulvilan tuomiokuntien tuomarina 1919–1929.
Ano Caselius oli naimisissa vuodesta 1892 Viola Gabriella Anderssonin kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin yliopiston siviilioikeuden professori Ilmari Caselius.
Teoksia

Uudesta vaalilaista. Kustannus-o.y. Sampo, Tampere 1906
Suomennoksia

Rudolf Erich Raspe : Parooni Mynkhausenin merkilliset matkat ja seikkailut. 2, painos Sampo, Tampere 1903
Marino Pieretti

Marino Pieretti
Marino Paul Pieretti (23. syyskuuta 1920 Lucca, Italia – 30. tammikuuta 1981 San Francisco, Kalifornia) oli amerikanitalialainen baseballsyöttäjä, joka pelasi MLB-tasolla vuosina 1945–1950. Hänen seuroinaan olivat Washington Senators (1945–1948), Chicago White Sox (1948–1949) ja Cleveland Indians (1950).
Pieretti kuoli 60-vuotiaana ja tuli haudatuksi Holy Cross Catholic Cemeteryyn Colmaan.
Aiheesta muualla

Baseball-Reference.com: Marino Pieretti Statistics and History (englanniksi)
Maria Jokinen

Maria Jokinen (o.s. Koskinen, s. 1988) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa takamiehenä ja on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän on edustanut Korisliigassa Peli-Karhuja ja Kouvottaria sekä aiemmin I-divisioonassa Espoo Basket Teamia ja Kataja Basketia. Hänen kasvattajaseuransa on Espoon Akilles.
Jokinen on pelannut Naisten Korisliigassa Peli-Karhujen joukkueessa kaudella 2017–2018 ja uudelleen kaudella 2020–2021 alkaen. Välillä hän edusti kaksi kautta Kouvottaria. Peliaikaa hän on saanut parhaimmillaan kauden mittaan yli 22 minuuttia ottelua kohden. Kauden 2019–2020 runkosarjassa hän teki pistekeskiarvokseen 6,1 pistettä ja levypallolukemikseen 2,4 levypalloa ottelua kohden ja oli lähes samoissa pistelukemissa edeltäneellä ja seuraavalla kaudella. Jokinen voitti Suomen-mestaruuden Peli-Karhujen joukkueessa vuosina 2018 ja 2021.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Japanissa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Japanissa. Tällä hetkellä Tokiossa on 152 suurlähetystöä. Useiden maiden suurlähetystöt ovat akkreditoituja muualta lähinnä Pekingistä tai lähiseuduilta.
Suurlähetystöt > Tokiossa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Afganistan   Albania   Algeria   Angola   Argentiina   Armenia   Australia   Itävalta   Azerbaidžan   Bahrain   Bangladesh   Valko-Venäjä   Belgia   Belize   Benin   Bolivia   Bosnia ja Hertsegovina   Botswana   Brasilia   Brunei   Bulgaria   Burkina Faso   Kambodža   Kamerun   Kanada   Chile   Kiina   Kolumbia   Kongon tasavalta   Kongon demokraattinen tasavalta   Costa Rica   Norsunluurannikko   Kroatia   Kuuba   Tšekki   Tanska   Djibouti   Dominikaaninen tasavalta   Ecuador |   Egypti   El Salvador   Eritrea   Viro   Etiopia   Fidži   Suomi   Ranska   Gabon   Georgia   Saksa   Ghana   Kreikka   Guatemala   Guinea   Haiti   Pyhä istuin   Honduras   Unkari   Islanti   Intia   Indonesia   Iran   Irak   Irlanti   Israel   Italia   Jamaika   Jordania   Kazakstan   Kenia   Etelä-Korea   Kosovo   Kuwait   Kirgisia   Laos   Latvia   Libanon   Lesotho |   Liberia   Libya   Liettua   Luxemburg   Pohjois-Makedonia   Madagaskar   Malesia   Malawi   Malediivit   Mali   Marshallinsaaret   Mauritania   Meksiko   Mikronesia   Mongolia   Marokko   Mosambik   Myanmar   Namibia     Nepal   Alankomaat   Uusi-Seelanti   Nicaragua   Nigeria   Norja   Oman   Pakistan   Palau   Panama   Papua-Uusi-Guinea   Paraguay   Peru   Filippiinit   Puola   Portugali   Qatar   Romania   Venäjä   Ruanda |   Samoa   San Marino   Saudi-Arabia    Senegal   Serbia   Singapore   Slovakia   Slovenia   Etelä-Afrikka   Espanja   Sri Lanka   Sudan   Ruotsi   Sveitsi   Syyria   Tadžikistan   Tansania   Thaimaa   Itä-Timor   Togo   Tonga   Tunisia   Turkki   Turkmenistan   Uganda   Ukraina   Yhdistyneet arabiemiraatit   Yhdistynyt kuningaskunta   Yhdysvallat   Uruguay   Uzbekistan   Venezuela   Vietnam   Jemen   Sambia   Zimbabwe |
Edustustot

Euroopan unioni (valtuuskunta)
Pohjois-Korea (Chongryon)
Palestiina (lähetystyö)
Taiwan (Taipein talous- ja kulttuuritoimisto)
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Fukuoka

Australia
Kiina
Taiwan (osasto)
Etelä-Korea
Yhdysvallat (Konsulaatti)
Vietnam
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Hamamatsu

Brasilia
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Hiroshima

Etelä-Korea
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Kobe

Etelä-Korea
Panama
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Kioto

Ranska
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Nagasaki

Kiina
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Nagoya

Brasilia
Kanada (Konsulaatti)
Kiina
Etelä-Korea
Peru
Yhdysvallat  (Konsulaatti)
Vietnam (Konsulaatintoimisto)
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Naha

Taiwan (osasto)
Yhdysvallat
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Niigata

Kiina
Etelä-Korea
Venäjä
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Osaka

Australia
Kiina
Taiwan (Taipein talous- ja kulttuuritoimisto)
Saksa
Intia
Indonesia
Italia
Etelä-Korea
Mongolia
Alankomaat
Pakistan (Konsulaatti)
Filippiinit
Venäjä
Thaimaa
Yhdistynyt kuningaskunta
Yhdysvallat
Vietnam
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Sapporo

Australia (Konsulaatti)
Kiina
Taiwan (osasto)
Etelä-Korea
Venäjä
Yhdysvallat
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Sendai

Etelä-Korea
Pääkonsulaatit  / konsulaatit > Jokohama

Taiwan (osasto)
Etelä-Korea
Akkreditoidut suurlähetystöt

Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Pekingissä
| --- | --- |
  Burundi   Tšad   Kypros   Päiväntasaajan Guinea   Guinea-Bissau:   Malta   Niger   Seychellit   Sierra Leone
Muut sijainnit
| --- | --- |
  Bahama (Nassau)   Barbados (Geneve)   Bhutan (New Delhi)   Dominica (Roseau)   Guyana (New York City):   Kiribati (Taipei)   Mauritius (Canberra)   Saint Kitts ja Nevis (Basseterre)   Swazimaa (Kuala Lumpur)   Trinidad ja Tobago (New Delhi)
Entiset suurlähetystöt

Tšad
Somalia
Taiwan-Japani-suhteiden yhdistyksen toimisto Tokiossa
Venäjän pääkonsulaatti Osakassa.
Venäjän pääkonsulaatti Sapporossa.
Käännös suomeksi
Maria João Pires

Maria João Pires
Maria João Pires (s. 23. heinäkuuta 1944, Lissabon) on portugalilainen pianisti.
Pires aloitti pianonsoiton itsenäisesti. Vuosina 1953–1960 hän opiskeli pianonsoittoa Lissabonin konservatoriossa Campos Coelhon johdolla. Hän opiskeli myös sävellystä sekä musiikin teoriaa ja historiaa. Pires jatkoi opintojaan vielä Saksassa. Vuonna 1970 Pires voitti ensimmäisen palkinnon Brysselissä järjestetyssä pianokilpailussa. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa Lontoossa vuonna 1986 ja New Yorkissa vuonna 1989. Pires on levyttänyt muun muassa kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin pianosonaatit.
Andrei Kirilenko (koripalloilija)

| Andrei Kirilenko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrei Gennadjevitš Kirilenko
Syntynyt: 18. helmikuuta 1981 (ikä 43) Iževsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä /  Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  AK-47
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  206 cm
Paino:  107 kg
NBA-varaus:  24. varaus 1999 (Utah Jazz)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1997–1998 1998–2001 2001–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2015:   BK Spartak Pietari  PBK TsSKA Moskova  Utah Jazz  PBK TsSKA Moskova  Minnesota Timberwolves  Brooklyn Nets  PBK TsSKA Moskova
Maajoukkueet
2000–2012:   Venäjä
Aiheesta muualla
www.kirilenko.ru
FIBA
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kirilenko (kesk.) vuoden 2011 EM-pronssimitali kaulassaan. |  Kirilenko (kesk.) vuoden 2011 EM-pronssimitali kaulassaan. |  Kirilenko (kesk.) vuoden 2011 EM-pronssimitali kaulassaan. |  |
Maa:   Venäjä
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Espanja 2007 |  |  |
|  Pronssia | Liettua 2011 |  |  |
Andrei Gennadjevitš Kirilenko (ven. Андрей Геннадьевич Кириленко, s. 18. helmikuuta 1981 Iževsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen urheiluvaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän edusti urallaan venäläisiä Pietarin Spartakia, Moskovan TsSKA:a ja NBA-joukkueita Utah Jazz, Minnesota Timberwolves ja Brooklyn Nets.
Kirilenko oli ensiottelussaan 18. tammikuuta 1997 nuorin Venäjän superliigassa esiintynyt pelaaja. Venäjän maajoukkueessa hän pelasi Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, jolloin maa oli kahdeksas ja Lontoossa 2012, jolloin Venäjä voitti pronssia. EM-kilpailuista Kirilenko voitti Venäjän maajoukkueessa kultaa vuonna 2007, jolloin hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja pronssia vuonna 2011.
Kirilenko sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2011. Hänet tunnettiin lempinimellä AK-47, koska hänen pelaajanumeronsa oli 47, nimikirjaimensa AK, ja hän syntyi Iževskin kaupungissa, jossa kuuluisa samanniminen rynnäkkökivääri suunniteltiin.
NBA-ura

Kirilenko oli NBA:n vuoden 1999 varaustilaisuudessa Utah Jazzin ensimmäisen kierroksen varaus. Hänestä tuli nuorin eurooppalainen NBA:han varattu pelaaja 18 vuoden, neljän kuukauden ja 11 päivän ikäisenä 30. kesäkuuta 1999. Hän liittyi Utah Jazziin kaudella 2001–2002. Hän sijoittui kolmanneksi levypallotilastossa ja neljänneksi pallonriistoissa kaudella 2003–2004. Hän oli NBA:n historiassa, David Robinsonin ohella, toinen pelaaja, joka oli kymmenen parhaan joukossa kummassakin tehotilastossa. NBA-kaudella 2005–2006 Kirilenko oli liigan paras heittojen torjuja ja puolustaja.
Vuonna 2011, kymmenen Utah Jazzissa pelatun kauden jälkeen, Kirilenko palasi NBA:n työsulun alettua Moskovan TsSKA:han ja jatkoi Venäjällä myös työsulun päätyttyä. Hänet nimettiin toukokuussa 2012 Euroliiga-kauden 2011–2012 arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli johdattamassa joukkuettaan Euroliigan loppuotteluun, jossa se  kuitenkin hävisi Olympiakosille.
Heinäkuussa 2012 Kirilenko teki vapaana pelaajana kaksivuotisen ja 20 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NBA-seura Minnesota Timberwolvesin kanssa. Hän edusti seuraa kuitenkin vain yhden kauden ajan ja siirtyi kesällä 2013 Brooklyn Netsiin.
Kirilenko ilmoitti lopettavansa pelaajauransa kesäkuussa 2015. Elokuussa hänet valittiin sekavassa tilassa olleen Venäjän koripalloliiton puheenjohtajaksi.
Muita saavutuksia

18-vuotiaiden Euroopan-mestaruus ja kisojen paras pelaaja
19-vuotiaiden maailmanmestaruus ja paras pelaaja
Venäjän-mestaruus 2000 ja paras pelaaja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Miesten koripallon EM-kilpailujen arvokkaimmat pelaajat
Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2007
4 Šаbаlkin |
5 Holden |
6 Bykov |
7 Kirilenko |
8 Morgunov |
9 Samoilenko |
10 Hrjapa |
11 Pаšutin |
12 Monja |
13 Ponkrašov |
14 Savrasenko |
15 Padius |
Valmentaja Blatt
Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Vorontsevitš |
5 Mozgov |
6 Bykov |
7 Fridzon |
8 Šved |
9 Šаbаlkin |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt
Venäjän joukkue – Kesäolympialaiset 2012
4 Šved |
5 Mozgov |
6 Karasjov |
7 Fridzon |
8 Kaun |
9 Voronov |
10 Hrjapa |
11 Antonov |
12 Monja |
13 Hvostov |
14 Ponkrašov |
15 Kirilenko |
Valmentaja Blatt
Andrei Kirilenko (poliitikko)

Andrei Pavlovitš Kirilenko (ven. Андрей Павлович Кириленко, 8. syyskuuta 1906 Aleksejevka, Belgorodin alue, Venäjän keisarikunta – 12. toukokuuta 1990 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen poliitikko. Kirilenko oli johtavissa asemissa Neuvostoliiton kommunistisessa puolueessa (NKP) 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. Hän oli neuvostoliittolainen valtiomies kylmän sodan alusta sen loppuun. Kirilenko nousi Neuvostoliiton virkamieshierarkiassa 1960-luvun aikana. Vuonna 1965 hänestä tuli Venäjän sosialistisen federatiivisen tasavallan keskuskomitean varapuheenjohtaja ja politbyroon jäsen. Nikita Hruštšovin erottua hänestä tuli Leonid Brežnevin "päällikköluutnantti" keskuskomiteassa.
Kirilenkon päätavoite oli Brežnevin vallan varmistaminen ja hänen asemansa vahvistaminen puolueessa. Hän oli NKP:n ensimmäinen järjestösihteeri Hruštšovin syrjäyttämisestä Brežnevin kuolemaan saakka. Kirilenko oli vastuussa henkilövalinnoista ja NKP:n taloudellisesta suunnittelusta Brežnevin aikana. Brežnev hyväksyi Konstantin Tshernenkon ja hänet keskuskomitean sihteeristöön vuonna 1976. Vuonna 1982 hän oli pakotettu eroamaan aktiivipolitiikasta terveydellistä syistä sekä siksi, että Juri Andropov oli valittu NKP:n pääsihteeriksi.
Varhaisemmat vaiheet

Andrei Kirilenko syntyi 8. syyskuuta 1906 Aleksejevkan kylässä, Belgorodin alueella, Venäjän keisarikunnassa,  työväenluokkaiseen perheeseen.  Nuorena hän työskenteli sähköasentajana ja lukkoseppänä.  Vuonna 1920 Kirilenko valmistui paikallisesta koulusta; viisi vuotta myöhemmin hän valmistui Aleksejevskin ammatillista teknisestä koulusta. 1920-luvun loppupuolelle asti Kirilenko työskenteli kaivosyrityksessä Voronežin alueella. Hän tuli Komsomolin aktiivijäseneksi vuonna 1929 ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli NKP:n jäsen. Vuonna 1936 hän valmistui Rybinskin Ilmailuteknologian instituutista. Hän aloitti ammattiyhdistystoiminnan lentokonetehtaalla. Vuonna 1938 Kirilenkosta tuli aktiivinen osallistuja puoluepolitiikassa ja lopulta hänet valittiin Vorošilovin komitean toiseksi lähetystösihteeriksi Zaporižžjan alueella. Seuraavana vuonna hänet valittiin  ensimmäiseksi sihteeriksi. Myöhemmin samana vuonna hänet nimitettiin Zaporižžjan alueen komitean Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan toiseksi sihteeriksi. Tämän roolin myötä Kirilenko vaikutti merkittävästi  metallurgian ja sähkötekniikan, mutta myös muunlaisten tuotannonalojen kehittämiseen.
Suuren isänmaallisen sodan eli Toisen maailmansodan aikana Kirilenko oli suoraan järjestämässä  tuotantolaitosten evakuointia turvallisille alueille. Hän oli 1941-1943 Neuvostoliiton asevoimien eteläisellä rintamalla, jonne hänet lähetettiin parantamaan sotilaskuria sekä huolehtimaan sotatarvikkeiden toimituksista. Vuonna 1943 Kirilenko sijoitetaan uudelleen Moskovaan. Vuonna 1944 hänet nimitettiin Zaporižžjan alueen ensimmäiseksi sihteeriksi, jolloin hän työskenteli yhdessä Leonid Brežnevin, tulevan Neuvostoliiton johtajan ja tuolloin Dnipropetrovskin alueen  komitean ensimmäisen sihteerin kanssa . Vuosina 1955-1962 hän oli Sverdlovskin alueen komitean ensimmäinen sihteeri.  Nikita Hruštšov nimitti hänet  Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan (RSFSR) kaupunkialueiden taloudellisen suunnittelun  henkilöstöön. Myöhemmin Hruštšov ylensi Kirilenkon Keskuskomitean työvaliokunnan varapuheenjohtajaksi. Brežnev yritti hyötyä Kirilenkon kannatuksesta käyttääkseen häntä salaliitossaan Hruštšovia vastaan. Lopulta Brežnev liittolaisineen voittivat valtakamppailun.