stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gösta Wasenius
Muuta

Wasenius oli lintuharrastaja. Asuessaan Viikin latokartanossa hän vuokrasi Helsingin kupeessa sijainnutta Vanhankaupunginlahtea kaupungilta vuosina 1913–1939 ja rauhoitti tämän tärkeän lintukohteen metsästykseltä. Hän osallistui vuonna 1938 Suomen luonnonsuojeluyhdistyksen perustamiseen.
Vuonna 1939 kuollut Wasenius on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle.
Aiheesta muualla

Hevosista autoihin. Gösta Wasenius 40 vuotta Helsingin palopäällikkönä, Suomen Kuvalehti, 20.02.1926, nro 8, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Idänkeulankärki

| Idänkeulankärki |
| --- | --- |
 Idänkeulankärki kukkii Punkaharjulla.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Keulankärjet Oxytropis
Laji::  Kenttäkeulankärki campestris  (L.) DC.
Alalaji::  sordida  (Willd.) C.Hartm.
Synonyymit
 Oxytropis sordida (Willd.) Pers. 
Katso myös
   Idänkeulankärki Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Idänkeulankärki (Oxytropis campestris subsp. sordida) on monivuotinen, ruohovartinen hernekasvi. Se luokitellaan kenttäkeulankärjen alalajiksi.
Ulkonäkö

Idänkeulankärjellä on pääjuuri, josta kasvava varsi on hyvin lyhyt niin, että lehdet nousevat maasta ruusukkeena. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja päätöparisia. Noin senttimetrin pituisia, pitkänomaisia, suippokärkisiä lehdyköitä on lehdessä 8–15 paria. Kukinnot ovat 10–20 cm pitkien, pystyjen, lehtiruusukkeen keskeltä lehtihangoista lähtevien tanakoiden kukintoperien päissä olevia terttuja. Lehdet ja kukintoperät ovat pehmeäkarvaisia. Terttu on tiheä, mykerömäinen, ja siinä on 5–15 kukkaa. Kukat ovat vajaan puolentoista senttimetrin pituisia, viistosti ylös suuntautuvia. Teriö on kellanvalkoinen tai sinertävä. Verhiö on mustakarvainen. Palot ovat pari senttimetriä pitkiä, pystyjä ja mustakarvaisia. Ne ovat pulleita, kahdesta rinnakkaisesta lokerosta muodostuneita. Palkojen kärki on kuitenkin pitkä ja suippo, mikä on antanut aiheen nimelle keulankärki ja tieteelliselle nimelle Oxytropis, joka merkitsee terävää kärkeä tai keulaa.
Levinneisyys

Päälaji kenttäkeulankärki on laajalle levinnyt ja ominaisuuksiltaan vaihteleva laji, jonka jaosta alalajeihin ja toisaalta rajauksesta suhteessa lähilajeihin on erilaisia käsityksiä. Idänkeulankärki, joka on sen Suomessa esiintyvä alalaji, kasvaa tundralla Suomesta itäisimpään Siperiaan asti. Paikoin sen alue ulottuu havumetsävyöhykkeen puolelle ja kauimmillaan etelässä Ohotanmeren rannikolle ja Sahalinille. Siperian eteläosan vuoristoissa Baikaljärven ja Altain välillä on erillisiä esiintymiä. Alalaji campestris esiintyy etelämpänä Euroopassa vuoristoissa: Pyreneillä, Alpeilla, Karpaateilla ja Kaukasuksella. Lisäksi sillä on erillinen esiintymisalue Skandinavian eteläosassa. Pohjois-Amerikassa esiintyy muotoja, jotka voidaan laskea alalajeiksi tai lähilajeiksi.
Idänkeulankärki esiintyy Suomessa harvinaisena Pohjois-Lapissa, Sallan ja Kuusamon tienoilla sekä toisaalta Etelä-Suomessa. Pohjoisessa se kasvaa tunturikankailla, kallioilla ja jokien hiekkaisilla rannoilla. Kaakkois- ja Etelä-Suomessa idänkeulankärjen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Karjalan eteläosasta lounaaseen Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajoille asti. Etelä-Suomen keulankärkiesiintymät ovat yleensä Salpausselkien liepeillä, muutamat kuitenkin kauempanakin niistä sijaitsevilla harjuilla. Myös Suomessa esiintyvän (idän)keulankärjen taksonomisesta asemasta on esitetty erilaisia näkemyksiä. Erityisesti Etelä-Suomen keulankärkien osalta on ollut epäselvää kuuluvatko ne alalajiin sordida, kuten Pohjois-Suomen, Pohjois-Venäjän ja Siperian keulankärjet, vai ovatko ne enemmänkin sukua Etelä-Skandinavian ja muun Euroopan keulankärjille. Epäselvyyteen on vaikuttanut muun muassa Pohjois- ja Etelä-Suomen keulankärkien kukkien erilainen väri. Pohjoisen kasvit ovat yleensä sinikukkaisia, etelän taas valko- tai kellertäväkukkaisia.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Idänkeulankärjen (Oxytropis campestris subsp. sordida) levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Idänkeulankärki (Oxytropis campestris subsp. sordida)
LuontoPortti: Idänkeulankärki (Oxytropis campestris ssp. sordida)
Ilahu illalla

| Ilahu illalla Piirpauke |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundtrack-studio, Helsinki 1984
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: maailmanmusiikki, jazz
 Kesto: 41.04
 Levy-yhtiö: Kerberos
Piirpauken muut julkaisut
| Live in Europe 1983 | Ilahu illalla 1984 | Villi Itä − kalevalainen rapsodia 1986 |
Ilahu illalla on vuonna 1984 ilmestynyt Piirpauke-yhtyeen kuudes studioalbumi. Yhtyeen kokoonpano on muuttunut täysin edellisestä vuonna 1981 julkaistusta Kirkastus-albumista, mukana olivat nyt muun muassa kitaristit Hasse Walli ja Badu N'djay sekä congarumpuja soittanut Hassan Bah. Heistä N'djay oli aikaisemmin ollut mukana legendaarisessa senegalilaisessa kokoonpanossa Étoile de Dakar yhdessä Youssou N’Dourin kanssa.
Kukko ja Walli olivat levyä edeltävinä vuosina viettäneet paljon aikaa Afrikassa, josta lainattujen rytmien lisäksi levyllä on kuultavissa myös balkanilaisia vaikutteita. Levyn kappaleista neljä on kitaristi N'djayn säveltämiä, lisäksi mukana on yksi Sakari Kukon sävellys, Kauko Käyhkön salanimellä "Justeeri" tekemä kappale sekä yksi Valto Tynnilän ja Armas Järnefeltin sävellys.
Levyn kannen on suunnitellut saksalainen graafikko Friedel Muders, joka on tehnyt levynkansia lukuisille kansainvälisille artisteille. Takakannen on suunnitellut Markus Heikkerö.
Muusikot

Badu N'djay – kitara, laulu
Hasse Walli – kitara
Luis Moreno – basso
Aku Nyyssönen – rummut
Hassan Bah – congarummut
Sakari Kukko – saksofoni, huilu, kosketinsoittimet, laulu
Kappaleet

Rempallaan – 2.11  (säv. Justeeri)
Kor yande – 4.38  (säv. Badu N'djay)
Emiirin tanssijatar – 3.54  (säv. Valto Tynnilä, san. Toivo Elomaa)
I Wrote a Letter – 6.41  (tuntematon tekijä)
Urho Mustafa – 2.59  (säv. Sakari Kukko)
Sow pulho djeri – 7.15  (säv. Badu N'djay)
Bugu Ngary – 6.39  (säv. Badu N'djay)
Berceuse – 3.16  (säv. Armas Järnefelt)
Maam mamba – 4.26  (säv. Badu N'djay)
Iililammi (Tammela)

| Iililammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°44′29″N, 23°59′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  ei ole 
Järvinumero:  35.981.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,7 m 
Rantaviiva:  0,353 km 
Pinta-ala:  0,00866 km² 
 fiIililammi 
Iililammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu  Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 0,87 hehtaaria ja sen halkaisija on 120 metriä. Ympäröivä suo on ojietettu, mutta lampeen ei laske ojia. Järven rantaviiva on 350 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin soistunutta metsää, jonka ympärillä hiekka- tai moreenipohjaista metsämaastoa. Järvi sijaitsee laajan Harkansuon reunalla Ililamminnummen alla. Suon reunan tuntumaan on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet yhdystieltä 2824.
Alue kuuluu niin sanottuun Perunnummen hiekkamassiiviin, joka on osa Kolmatta Salpausselkään kuuluvaa harjujaksoa ja hiekka-aluetta, mikä on hyvää pohjavesialuetta. Tämä heijastuu alueen järviin ja lampiin, jotka ovat usein kirkasvetisiä. Iililampi jää heikkaisen alueen reunalle suolle, mikä vaikuttaa sen vedenlaatuun hieman.
Ilmari Ikonen

Ilmari Herman Ikonen (21. maaliskuuta 1897 Myllykoski, Sippola – 19. kesäkuuta 1953) oli suomalainen taidemaalari. Ikonen tunnettiin ennen kaikkea maisemamaalarina.
Ikosen vanhemmat olivat rautatievirkailija Herman August Ikonen ja Ida Maria Siippainen. Hän kävi kolme luokkaa yhteiskoulua ja opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1911 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1917–1919 ja 1921–1924. Ikonen teki opintomatkan Pariisiin vuonna 1933. Hän teki taiteilijan debyyttinsä 1921 ja hänen töitään oli esillä Suomen Taiteilijain näyttelyissä vuosina 1921–1943 ja Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyssä 1950.
Palkinnot

Tunnustuspalkinto valtion taidekilpailussa 1932
V palkinto valtion taidekilpailussa 1932
III palkinto valtion taidekilpailussa 1933
II palkinto valtion taidekilpailussa 1937
II palkinto Kordelinin maisemamaalauskilpailussa 1937
II palkinto dukaattikilpailussa 1937
Ivan Litvinovitš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ivan Litvinovitš |  Ivan Litvinovitš |  Ivan Litvinovitš |  |
Maa:  Valko-Venäjä
Miesten trampoliinivoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | trampoliini |  |
| Trampoliinivoimistelun MM-kisat  | Trampoliinivoimistelun MM-kisat  | Trampoliinivoimistelun MM-kisat  |  |
|  Kultaa | Tokio 2019 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Tokio 2019 | yksilö |  |
Ivan Uladzimiravitš Litvinovitš (valkoven. Іван Уладзіміравіч Літвіновіч, ven. Иван Владимирович Литвинович, Ivan Vladimirovitš Litvinovitš; s. 26. kesäkuuta 2001) on valkovenäläinen trampoliinivoimistelija. Hän voitti Tokion kesäolympialaisissa vuonna 2021 kultaa miesten trampoliinivoimistelusta tuoden Valko-Venäjälle kisojen ensimmäisen mitalin. Hän on aiemmin voittanut hopeaa vuoden 2019 trampoliinivoimistelun maailmanmestaruuskisoissa Tokiossa sekä joukkueensa kanssa samoissa kisoissa kultaa joukkuekilpailussa.
Gorguts

| Gorguts |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1989–2005, 2008–
Tyylilaji:  tekninen death metal
Kotipaikka:  Sherbrooke, Quebec, Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Luc Lemay, laulu, kitara (1989–2005, 2008–)   Kevin Hufnagel, kitara (2009–)   Colin Marston, basso (2009–)   Patrice Hamelin, rummut (2011–)  
Levy-yhtiö:  Season of Mist, (2013–)   Roadrunner Records, (1989–1993)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gorguts on kanadalainen teknisen death metalin yhtye, joka perustettiin vuonna 1989 Sherbrookessa, Quebecissa. Sen ainoa alkuperäisjäsen on laulaja-kitaristi Luc Lemay.
Yhtyeen perustivat Luc Lemay, kitaristi Sylvain Marcoux, basisti Éric Giguère sekä rumpali Stephane Provencher. Yhtyeen ensimmäinen demo ...And Then Comes Lividity julkaistiin vuonna 1990, ja yhtye teki levytyssopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa. Vuonna 1993 levy-yhtiö purki sopimuksen, ja yhtye keskeytti esiintymiset viideksi vuodeksi.
Vuonna 2002 yhtyeen silloinen kitaristi Steve Macdonald kärsi masennuksesta ja teki itsemurhan, ja yhtye hajosi vuonna 2005. Yhtye aktivoitui jälleen vuonna 2008. Vuonna 2013 yhtye solmi levytyssopimuksen Season of Mistin kanssa. ja viides studioalbumi Colored Sands julkaistiin saman vuoden elokuussa. Albumi oli ehdolla Juno Awards -palkinnon saajaksi.
Jäsenet

Luc Lemay – laulu, kitara (1989–2005, 2008–)
Kevin Hufnagel – kitara (2009–)
Colin Marston – bassokitara (2009–)
Jäsenet > Kiertuejäsenet

Patrice Hamelin – rummut (2011–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Carlo Gozzi – bassokitara (1989)
Gary Chouinard – kitara (1989–1990)
Sylvain Marcoux – kitara (1989–1993)
Stephane Provencher – rummut (1989–1993)
Éric Giguère – bassokitara (1990–1993)
Steve MacDonald – rummut (1993–1995, 1998–2002)
Steeve Hurdle – kitara, laulu (1993–1999)
Steve Cloutier – bassokitara (1993–2004)
Patrick Robert – rummut (1996–1998)
Dan Mongrain – kitara (1999–2001)
John Longstreth – rummut (2009–2014)
Diskografia

Considered Dead (1991)
The Erosion of Sanity (1993)
Obscura (1998)
From Wisdom to Hate (2001)
Colored Sands (2013)
Pleiades’ Dust (2016)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Demo Anthology (2003)
Diskografia > Livealbumit

Live in Rotterdam (2006)
Diskografia > Demot

...And Then Comes Lividity (1990)
Aiheesta muualla

Gorguts Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Stanislav Svozil

| Stanislav Svozil> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. tammikuuta 2003 (ikä 21) Přerov, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Svozka
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura (P):  Columbus Blue Jackets
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Regina Pats (WHL)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  HC Kometa Brno (ČEL)
NHL-varaus:  69. varaus, 2021 Columbus Blue Jackets
Stanislav Svozil (s. 17. tammikuuta 2003 Přerov, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa WHL-joukkue Regina Patsissa. Hänellä on tulokassopimus NHL-seura Columbus Blue Jacketsin kanssa.
Ura > Seuraura

Svozil on HC Přerovin kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän oli tehoilla 9+26=35 seuran C-nuorten paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Patrik Kleniarin jälkeen. Svozil sijoittui koko Tšekin C-nuorten sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain HC Kometa Brnon Jan Holemý. Hän voitti myös Přerovin sisäisen tehotilaston lukemalla +34.
Kaudeksi 2018–2019 Svozil siirtyi HC Kometa Brnoon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran U19-junioreissa, mutta valtaosa Svozilin kaudesta eteni myös Kometan C-nuorissa. Hän jakoi tehoilla 6+9=15 koko Tšekin C-nuorten sarjan pudotuspelien syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa sekä sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Jakub Brabenec. Svozil voitti myös sarjan tehotilaston lukemalla +10. Kaudella 2019–2020 hän debytoi Kometan miesten Extraliga-joukkueessa, jossa Svozil pelasi tulokaskautensa aikana 41 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5. Hän teki Extraliga-debyyttinsä vain 16-vuotiaana runkosarjan kuudennella kierroksella 1. lokakuuta 2019 vieraissa HC Karlovy Varya vastaan. Svozil merkittiin Kometan seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.53 minuuttia ja Svozil keräsi yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Extraliga-uransa avausmaalin Svozil teki 10. tammikuuta 2020 vieraissa HC Olomoucia vastaan. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan vuoden tulokkaaksi.
WHL-joukkue Regina Pats varasi Svozilin 15. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2020. Hän pelasi kauden 2020–2021 kuitenkin Kometa Brnon Extraliga-joukkueessa, jossa Svozil pelasi 30 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3 ja kahdeksan playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi myös kolme ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Přerovissa tehopistein 1+1=2.
Columbus Blue Jackets varasi Svozilin kolmannella kierroksella 89. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2021. Hän teki jo elokuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen seuran kanssa. Kaudeksi 2021–2022 Svozil siirtyi hänet vuotta aiemmin varanneen Regina Patsin WHL-joukkueen vahvuuteen.
Ura > Maajoukkueura

Svozil pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hänet valittiin Kanadaa vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Svozil pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän toimi Tšekin varakapteenina. Svozil pelasi myös Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa, jolloin Svozil toimi Tšekin varakapteenina ja voitti pronssia. Hän oli neljällä syöttöpisteellään joukkueen paras syöttäjä Gabriel Szturcin kanssa. Yhteensä hän on pelannut kahdeksan nuorten ja 35 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Svozil on pelannut yhden ottelun ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 17-vuotiaana Karjala-turnauksen päätösottelussa 8. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenalla alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Myös Tšekki peluutti ottelussa useita alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajia. Svozil merkittiin Tšekin kolmospuolustajapariin Filip Hronekin viereen.
Muuta

Svozilin pikkuveli David pelaa puolustajana HC Přerovin U17-junioreissa. Veljesten isä Stanislav Svozil Sr. pelasi omalla urallaan puolustajana kymmenen Extraliga-ottelua HC Slezan Opavassa kaudella 1996–1997. Heidän isoisänsä Stanislav Svozil vanhempi pelasi omalla urallaan HC Přerovissa puolustajana Tšekkoslovakian alempia sarjoja 1970- ja 80-luvuilla.
Ilmari Palmén

Ludvig Ilmari Palmén (14. lokakuuta 1882 Helsinki – 11. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen Helsingissä asunut juristi ja asianajaja.
Palménin isä oli valtioneuvos Ernst Gustaf Palmén, joka oli muun muassaSuomen ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan varapuhemies. Hänen äitinsä oli Ida Amalia Arppe, joka oli Nils Gustav Arppen tytär. Ilmari Palménin nuorempi veli oli kirurgian ylimääräinen professori Arne Johannes Palmén (1885–1974).
Ilmari Palmén pääsi ylioppilaaksi 1901 Helsingin Suomalaisesta yhteiskoulusta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1904, filosofian maisteriksi 1907 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1909. Varatuomarin arvon hän sai 1911. Syksyllä 1911 hän perusti asianajotoimiston Cajus Holman kanssa. Palmén luopui 1915 yrityksestä, jonka Holma ja muut kehittivät alallaan merkittäväksi yritykseksi.
Palmén oli naimisissa 1912–1920 käräjäkirjuri Anni Emilia Pelkosen (k. 1941) kanssa, liitto päättyi avioeroon. Heidän poikansa oli eläintieteen professori ja Helsingin yliopiston kansleri Ernst Philip Palmén (1916–1991).
Sotasaaliskavallusjuttu

Palmén oli Suomen sisällissodan jälkeen keväällä 1918 vartiopäällikkönä Suomenlinnan läntisessä ulkosaaristossa ja kuljetti silloin Rysskär-nimiseltä saarelta huvilaansa Träskholmaan ainakin 7 tynnyriä öljyjä, työkaluja ja kaksi nostokraanaa jotka kaikki kuuluivat Suomen valtiolle sotasaaliina. Rysskärillä sijainneet varastot oli sinetöity toukokuussa 1918 mutta silti kesän aikana saarelta kuljetettiin moottoriveneillä pois öljyä niin että syksyllä 1918 kun Palménin vartiopataljoona hajotettiin öljyä oli jäljellä vain muutama tynnyri.
Ylisotaoikeus tuomitsi Palménin tammikuussa 1920 1 vuoden ja 1 kuukauden vankeusrangasitukseen sotasaalistavaran kavaltamisesta. Hänen avustajanaan toiminut liikemies J. V. Häkli tuomittiin kuritushuoneeseen 2 vuodeksi 3 kuukaudeksi ja 15 päiväksi ja sotasaaliskonttorin intendenttinä 1918 toiminut ylikonduktööri A. G. Sacklén 1 vuodeksi 5 kuukaudeksi. Korkein oikeus tuomitsi kesäkuussa 1920 Häklin kuritushuoneeseen 1 vuodeksi 9 kuukaudeksi 15 päiväksi ja Palménin 11 kuukaudeksi kuritushuoneeseen.
Ilmari Paasio

Toivo Paavo Ilmari Paasio (31. maaliskuuta 1906 Savonlinna – 15. huhtikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, kasvitieteen dosentti ja lyseon lehtori.
Paasio väitteli tohtoriksi 1933, kasvitiedettä käsitelleen väitöskirja nimi oli Über die Vegetation der Hochmoore Finnlands. Hän toimi Helsingin yliopiston propedeuttisen kasvitieteen assistenttina 1932–1933 ja dosenttina 1937–1941. Paasio oli Helsingin suomalaisen normaalilyseossa luonnonhistorian ja maantiedon vanhempana lehtorina 1937–1939 sekä vararehtorina.
Paasio oli talvisodan aikana komppanianpäällikkönä (9/JR11) Karjalan kannaksella. Hänen päiväkirjansa tältä ajalta on julkaistu 1999.
Teoksia

Tietoja Savonlinnan seudun putkilokasvistosta. Luonnon ystävä 4/1927
Pohjois-Satakunnan soiden jäkälistä. Annales Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 15, 4. Societas zoologica-botanica Fennica Vanamo, Helsinki 1931
Über die Vegetation der Hochmoore Finnlands, väitöskirja. Acta forestalia Fennica 38, 3. Suomen metsätieteellinen seura, Helsinki 1933
Häädetkeitaan, erään länsisuomalaisen kermikeidassuon kasvillisuus. Annales botanici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 6,2. Societas zoologica-botanica Fennica Vanamo, Helsinki 1935
Suomiehen sammalkirja. Keskusmetsäseura Tapio, Helsinki 1935
Suomen nevasoiden tyyppijärjestelmää koskevia tutkimuksia. Acta forestalia Fennica 44, 3. Suomen metsätieteellinen seura, Helsinki 1936
Mustien maanosa : koulumaantiedon lukukirja. 1, Afrikka. Otava 1937, 2. painos 1951
Pieni jäkälä- ja sammalkirja. Otava 1937, 2. tark. painos 1950, 3. painos 1958, 4. painos 1963, lisäpainos 1971, 6. painos 1974, 7. painos 1978
Mongolien maanosa : koulumaantiedon lukukirja. 2, Aasia. Otava 1938, 2. painos 1951
Zur Vegetation der eigentlichen Hochmoore Estlands. Annales botanici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 11, 2. Societas zoologica-botanica Fennica Vanamo, Helsinki 1939
Eläinoppi : oppikouluja varten 1 ; kirj. L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Paasio, Olavi Renkonen. Otava 1940, 2. uus. painos 1943, 17. painos 1970
Uudet maanosat : koulumaantiedon lukukirja. 3, Amerikka, Austraalia, Tyynen meren saaristo ja Napamaat. Otava 1940, 2. painos 1951
Zur Kenntnis der Waldhochmoore Mittelfinnlands. Acta forestalia Fennica 49, 2. Suomen metsätieteellinen seura, Helsinki 1940
Zur pflanzensoziologischen Grundlage der Weissmoortypen. Acta forestalia Fennica 49, 3. Suomen metsätieteellinen seura, Helsinki 1941
Sotapäiväkirja : merkintöjä 9/JR 11:n elämästä ja vaiheista sodan päivinä 30.XI.39-13.III.40 Länsi-Kannaksella ja Viipurinlahden saaristossa. Ässä-rykmentin perinnetoimikunta, Helsinki 1999
Isoaletti

| Isoaletti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Aletit Chamaetylas
Laji::  fuelleborni
Kaksiosainen nimi
 Chamaetylas fuelleborni  (Reichenow, 1900) 
Synonyymit
 Alethe fuelleborni 
Katso myös
   Isoaletti Wikispeciesissä   Isoaletti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isoaletti (Chamaetylas fuelleborni) eli aiemmalta nimeltään isokertturastas on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Isoalettia tavataan Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Steve Guttenberg

| Steve Guttenberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Steven Robert Guttenberg
Syntynyt: 24. elokuuta 1958 (ikä 66) Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Puoliso:  Denise Bixler (1988–1992)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Steven Robert ”Steve” Guttenberg (s. 24. elokuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa Carey Mahoneytä Poliisiopisto-komedioissa.
Poliisiopiston lisäksi Guttenbergillä on ollut rooleja esimerkiksi elokuvissa Cocoon – nuoruudenlähde (1985), Kolme miestä ja baby (1987) ja Short Circuit (1986).
Guttenberg syntyi Brooklynissä New Yorkissa ja valmistui Plainedge High Schoolista. Hän oli vuosina 1988–1992 naimisissa Denise Bixlerin kanssa. Vuonna 2011 Guttenberg sai oman tähden Hollywood Walk of Famelle.
Elokuvia

Brasilian pojat (1978)
Can’t Stop the Music – Musiikin täytyy jatkua (1980)
Miracle On Ice (1981)
Svengijengi vauhdissa jälleen (1982)
Kadonneen Cooperin metsästäjät (1983)
Seuraava päivä (1983)
Poliisiopisto (1984)
Poliisiopisto 2: Eka komennus (1985)
Cocoon – nuoruudenlähde (1985)
Kahden taalan tohtori (1985)
Poliisiopisto 3: Jatkokoulutuksessa (1986)
Robotti rakastuu (1986)
Poliisiopisto 4: Korttelipoliisit (1987)
Makuuhuoneen ikkuna (1987)
Amazon Women on the Moon (1987)
Kolme miestä ja baby (1987)
Kolmannen korvapuusti (1987)
Cocoon: The Return (1988)
Kolme miestä ja pikkuneiti (1990)
The Boyfriend School (1990)
Kuolema myytävänä (1998)
The Big Green (1995)
It Takes Two (1995)
Home For The Holidays (1995)
Zeus and Roxanne (1997)
Tower Of Terror (1997)
Home Team (1998)
PS Your Cat Is Dead (2002)
Casper A Spirited Beginning (2002)
Single Santa Seeks Mrs Claus (2004)
The Poseidon Adventure (2005)
Mojave Phone Booth (2006)
Ay lav yu  (2010)
A Novel Romance (2011)