stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomalaisten alkuperä
Volgan mutka -teoria > Suomalaisen kulttuurin itsenäistyminen

Suomalainen aineellinen kulttuuri itsenäistyi 600–700-luvuilla, vaikka se säilytti myös yhteneväisyyksiä Pohjois-Viron kanssa. Nyt se kuitenkin muodosti monia omaperäisiä esinetyyppejä joita tavataan muualta vain tuontitavarana. Näitä olivat esimerkiksi useat erilaiset soljet, rannerenkaat sekä omat keihäänkärki- ja taisteluveitsityypit. 800-luvulle tultaessa Suomessa vallinnut metalliesinekulttuuri, erityisesti naisten korut ja eri asetyypit, oli kehittynyt omintakeiseksi, ja sillä oli kotoperäisiä piirteitä runsaammin kuin milloinkaan aiemmin. Tämän kehityksen pyrkimyksenä oli mahdollisesti tarkoitus ilmaista erityistä ”suomalaista” identiteettiä, joka syntyi mielikuvasta yhteisestä alkuperästä ja keskinäisestä samankaltaisuudesta. Varhaista viikinkiaikaa, noin 800-lukua, voidaan pitää itsenäisen suomen kielen syntyajankohtana, vaikkakin sen esihistoria ulottuu muiden itämerensuomalaisten kielten tavoin pitkälle menneisyyteen. Kieli ei kuitenkaan ollut yhtenäinen edes Länsi-Suomessa, vaan se koostui erilaisista puhetavoista. Esimerkiksi lounaisrannikon kieli poikkesi vahvan germaanivaikutuksen vuoksi Hämeen murteesta, jota pidetään pohjoisen itämerensuomen puhtaimpana seuraajana.
Ristiretkiajalla, noin 1000-luvulta eteenpäin, Suomen kulttuurialueet voidaan jakaa naisten käyttämien korujen perusteella lounaissuomalaiseen, hämäläiseen ja savolais-karjalaiseen kulttuurialueeseen.
Suomalaisten geenit > Autosomaalinen DNA

Suomalaisten, kuten muidenkin Euroopan suomalais-ugrilaisten, geenit koostuvat suurimmalta osin kaikilla eurooppalaisilla esiintyvistä länsieuraasialaisista komponenteista. Näiden metsästäjä-keräilijä-, maanviljelijä- ja jamna-komponenttien osuuksien jakautumisen suhteen suomalaiset muistuttavat etenkin koilliseurooppalaisia, kuten baltteja. Balteista ja eurooppalaisesta valtavirrasta suomalaiset kuitenkin erottuvat korostuvasti näkyvällä neljännellä, siperialaistyyppisellä komponentilla. Se on ominainen suomalais-ugrilaisille kansoille ja muodostaa noin 10 prosenttia suomalaisten autosomaalisesta DNA:sta. Suomalaiset ovat samankaltaisia muiden itämerensuomalaisten kanssa, ja he vetäytyvät karjalaisten ja vepsäläisten kanssa itään irralleen ketjusta, johon suurin osa eurooppalaisväestöistä kuuluu. Siperialaisperimän, kuten myös uralilaisten kansojen keskuudessa esiintyvän merkittävän IBD-jaksojen (identity by descent) jakamisen, on katsottu tukevan teoriaa jonkinlaisista yhteisistä juurista suomalaisten ja muiden uralilaisten välillä.
Suomalaisten geenit > Isälinjat

Suomen yleisin miesten haploryhmä on N3a (toisen merkintätavan mukaan N1c1), jota esiintyy 63,2 prosentilla miespuolisesta väestöstä. Pohjois-Savossa tämän isälinjan esiintymistiheys on lähes 80 %. Tämä Sisä- ja Itä-Suomessa erityisen yleinen haploryhmä on yleinen myös muilla suomalais-ugrilaisia ja balttilaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa. Esimerkiksi virolaisilla (35,7 %), karjalaisilla (43 %), saamelaisilla (47,2 %), kuten myös balttialaisilla liettualaisilla ja latvialaisilla (36,7–41,9 %) se on yleinen. Sitä esiintyy usein myös joillain Siperian sukukansoilla, kuten nenetseillä (40,5 %), hanteilla (38,3 %) ja udmurteilla (56,3 %) Tätä haploryhmää ei kuitenkaan esiinny Keski-Euroopassa. Skandinaviassa se on harvinainen Pohjois-Norjaa lukuun ottamatta. Kaikilla N3a-haplotyypin haaroilla on yhteinen esivanhempi noin 5 000 vuoden päässä menneisyydessä, jossain idässä. Tämä haploryhmä kertoo suomalais-ugrilaisista juurista.
Toinen suuri haploryhmä on Länsi-Suomessa noin 40 % osuudella esiintyvä haploryhmä I1. Satakunnassa sen osuus on yli 50 %. Tämä kertoo alueen yhteyksistä Skandinaviaan, missä kyseinen haploryhmä on kokonaisuudessaan yleisin, sekä myös Keski-Eurooppaan. Haploryhmän yleisyys Itämeren itärannikolla jää kuitenkin yleisesti ottaen pieneksi, Latviassa ja Liettuassa sen osuus on alle 5 %, vaikkakin Virossa se esiintyy noin 15 prosentilla miesväestöstä.
Suomalaisten geenit > Äitilinjat

Äidiltä tyttärelle periytyvän mitokondrion DNA:n analyysi on osoittanut huomattavaa samankaltaisuutta niin Suomen eri alueiden välillä kuin suomalaisten ja muiden eurooppalaistenkin välillä.
Aiemmat teoriat suomalaisten alkuperästä

Kansojen juurien tietoinen etsiminen alkoi eri puolilla Eurooppaa 1800-luvun kuluessa. Vielä 1700-luvun Saksassa kansan (saks. Volk) nähtiin olevan yhteiskunnan alimman kerroksen muodostava väkijoukko ja vastakohta saman yhteiskunnan eliitille. Tämä muinaisajoilta juontuva näkemys johtui siitä, että vähääkään mutkikkaammassa yhteiskunnassa tavallisen kansan ja eliitin geneettiset taustat ja mahdollisesti myös kieli erosivat toisistaan. Kansallismielisyyden kehitys 1800-luvun jälkipuolella johti ajatukseen etnisestä identiteetistä ja biologiseen ("rodulliseen") ominaislaatuun, sekä kieleen ja kulttuuriin perustuvasta kansan etnisestä yhteenkuuluvuudesta. Tämä näkökulma hyväksyttiin pian läpi tiedekentän, minkä avulla voitiin kuvata näiden homogeenisten kokonaisuuksien toimintaa nykyaikana ja menneisyydessä. Tämä johti kielitieteen saralla kiinnostukseen kielten polveutumisesta ja sukulaisuudesta, sekä arkeologian saralla erilaisten arkeologisten kulttuurien tutkimiseen.
Tietoisuus suomalais-ugrilaisten kansojen niin kutsutusta keskinäisestä sukulaisuudesta syntyi kuitenkin aiemmin ennen edellä mainittujen tieteellisten menetelmien ja näkökulmien omaksumista. Jo 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa kirjava joukko aikansa älymystöä, maantieteilijöitä, pappeja ja upseereita keksi sukulaisuusajatuksen. Tieteelliset tutkimusmatkat Karjalaan, Lappiin ja Venäjällä asuvien suomalais-ugrilaisten kansojen luokse alkoivat 1800-luvun alussa. Esimerkiksi A. J. Sjögren teki vuosina 1824–1829 noin 20 000 kilometrin mittaisen tutkimusmatkan Venäjälle. M. A Castrén suoritti ensimmäisen laajemman Helsingin yliopiston johtaman retken vuosina 1841–1844 samojedien ja komien luokse. Vastaavanlaisia retkiä järjestivät Helsingin yliopisto, Suomalais-ugrilainen seura ja Suomen muinaismuistoyhdistys aina ensimmäiseen maailmansotaan asti. 1800-luvun alun tutkimuksen pohjalta ymmärrettiin, että itämerensuomalaiset kielet ovat peräisin idästä, niin sanotusta "alkukodista".
Tutkimuksen kehittyessä itämerensuomalaisten saapumista nykyisille asuinsijoilleen varhaistettiin jatkuvasti. Aluksi ajankohta sijoitettiin ajanlaskun jälkeisen ensimmäisen vuosituhannen jälkipuoliskolle, sitten ajankohtaan ennen ajanlaskun alkua, jonka jälkeen se siirrettiin noin vuoteen 3000 eaa. ja lopulta suomalais-ugrilaisia pidettiin jo ensimmäisen jääkauden ensimmäisinä maahantulijoina 11 000 vuotta sitten. Myöhemmin kielihistoriallinen tutkimus sijoitti suomalais-ugrilaisten hajaantumisen Volgan–Kaman ja Uralin väliseltä seudulta kivi- ja pronssikauden rajalle, noin 2000-luvulle ennen ajanlaskun alkua. Tämä johti yhdessä geenitutkimuksen kanssa uusiin johtopäätöksiin itämerensuomalaisten liikkeistä.
Aiemmat teoriat suomalaisten alkuperästä > Jatkuvuusteoria

1960-luvulla arkeologiset tiedot olivat jo niin laajat, että aikaisemmalle näkemykselle Lounais-Suomen asutuksen katkeamisesta ei enää nähty perusteita. Carl Fredrik Meinander osoitti asutuksen jatkuneen pronssi­kaudelta rauta­kaudelle. Melko nopeasti jatkuvuus ulotettiin kivi­kauteen saakka, ja Tvärminnen symposiumissa vuonna 1980 arkeologit jo yleisesti kannattivat Lounais-Suomen suomalaisen jatkuvuuden venyttämistä kivikauteen, vaikka kielentutkijat eivät vielä yleisesti yhtyneetkään tähän näkemykseen. Kuitenkin seuraavina vuosikymmeninä suomalaisten alkuperän osalta vakiintui niin sanottu maltillinen jatkuvuusteoria, jossa Suomen uralilaistuminen liitettiin tyypillisen kampa­keramiikan leviämiseen (noin 3900 eaa.), ja Lammin symposiumiin 1997 tultaessa kielitieteilijöidenkin enemmistö oli asettunut tukemaan maltillista jatkuvuusteoriaa.
Kuitenkin jo 1970-luvulla oli ehdotettu, että arkeologisen aineiston perusteella Suomessa olisi asuttu yhtäjaksoisesti jo noin 10 000 vuotta, joten jo Suomen ensimmäiset asuttajat olisivat olleet suomalaisten esivanhempia. Tällöin väläyteltiin ensimmäistä kertaa, että jo Suomen alkuasuttajat olisivat saattaneet olla kieleltään uralilaisia. (Tätä näkemystä voidaan kutsua radikaaliksi tai syväksi jatkuvuusteoriaksi.) Kuitenkin vasta 1980-luvun lopulla ajatus asutusjatkuvuudesta Suomessa jää­kaudesta alkaen alkoi saada kannatusta tutkijapiireissä, ja alettiin enenevässä määrin esittää, että myös kielellinen jatkuvuus palautuisi jo alkuasuttajiin. Radikaali jatkuvuusteoria ei kuitenkaan saavuttanut laajempaa suosiota, koska sen nähtiin olevan ristiriidassa kielitieteen tulosten kanssa. Lisäksi havaittiin, että maltillista ja radikaalia jatkuvuusteoriaa perusteltiin aivan samoilla jatkuvuusargumenteilla, joten metodi osoittautui epäluotettavaksi.
Varhaiset rotuteoriat

Vielä 1700-luvulla uskottiin, että suomalaiset ovat Nooan jälkeläisiä, jotka  olivat muuttaneet Pohjolan perukoille vedenpaisumuksen jälkimainingeissa. 1800-luvun Euroopassa syntyi käsitys suomalaisten mongolisuudesta, ja tiedemiehet, jotka eivät olleet välttämättä edes nähneet suomalaisia, kirjoittivat suomalaisten itäisestä ulkonäöstä. Suomalaisten kerrottiin olevan tummia, lyhytkasvuisia ja vinosilmäisiä. Erään ranskalaisen tutkijan mukaan suomalaiset olivat muutoin saamelaisten näköisiä, paitsi että suomalaisilla oli tummempi iho. Eräs Suomessa käynyt saksalainen ihmetteli, miksei Suomessa asunutkaan suomalaisia, kun kuvatunlaisia ihmisiä ei löytynyt. Eräs Helsingin-matkaaja taas luuli nähneensä sekä germaaneja että mongoleja – ja mongoleillakin sen germaanipiirteen, että nämä olivat vaaleita.
Kraniometrisissä tutkimuksissa suomalaisten on havaittu muistuttavan kallonmuodoiltaan paljon ruotsalaisia, vaikka nämä ryhmät eroavatkin geneettisesti enemmän toisistaan. Mongolidisia piirteitä itämerensuomalaisissa ei ole jäljellä.
Aiheesta muualla

Suomi DNA-projekti
”Suomalaisten juuret” -keskusteluketju Kaltio-lehdessä
A. Marcantonio lausuma kielitieteen tutkimuksesta 4/2004 Kaltio-lehdessä
Ante ja Aslak Aikion Wiikiä kritisoiva kirjoitus Kaltio-lehdessä
Raimo Anttilan ja Petri Kallion ”Suur-Suomen tiede harhapoluilla” Kaltio-lehdessä
Jaakko Häkkisen puolikuiva alkuperäsivusto ( Arkistoitu – Internet Archive)
Jaakko Häkkisen arvostelu Pauli Saukkosen kirjasta "Suomalais-ugrilaisten kansojen ja kielten alkuperäongelma" Tieteessä Tapahtuu -lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Pauli Saukkosen vastine Jaakko Häkkisen kritiikkiin Tieteessä Tapahtuu -lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Jaakko Häkkisen vastaus Pauli SaukkoselleTieteessä Tapahtuu -lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Jani Kaaro: Suomalaisten uudet juuret. Tiede 13.12.2010.
Oka-joen maisemaa nykyisen Venäjän alueella.
Suomalaisten esivanhempien siirtyminen Volgalta Itämerelle ja Pohjois-Viron kautta Suomeen ja Keski-Ruotsiin pronssi- ja rautakauden kuluessa Valter Langin mukaan.
Suomalaisten yleisin haploryhmä, N, on tullut Suomeen idästä.
Länsisuomalaisille tyypillinen haploryhmä I on peräisin ehkä pohjoisesta Länsi-Euroopasta.
Joulupukki matkaan jo käy

Joulupukki matkaan jo käy (engl. ”Santa Claus Is Coming to Town”) on J. Fred Cootsin ja Haven Gillespien säveltämä joululaulu. Kaksikko myös sanoitti alkuperäisen englanninkielisen version. Suomenkielisen version sanoituksen teki Saukki.
Englanniksi kappale esitettiin ensimmäisen kerran radiossa marraskuussa 1934. Suomessa Saukin käännöksen levytti ensimmäisenä Vieno Kekkonen vuonna 1959, minkä jälkeen sitä on levytetty lukuisia kertoja. Saukki levytti kappaleen myös itse ”Pikkuoravien” kanssa sikermässä Pikkuoravien joulupotkuri 1 vuonna 1964.
Pekka T. Lehtinen

Pekka T. Lehtinen Papua-Uusi-Guineassa.
Pekka T. Lehtinen (s. 5. huhtikuuta 1934 Parainen) on suomalainen emeritusprofessori ja tutkija. Hän toimi pitkään myös Turun yliopiston Eläinmuseon museonhoitajana. Hän on tutkinut hämähäkkejä ja muita lentokyvyttömiä maaniveljalkaisia. Lehtisen löytämistä näytteistä on löytynyt useita tieteelle uusia lajeja sekä kahdeksan uutta selkärangattomien heimoa.
Aiheesta muualla

Kettunen, Niko: Tutkimusmatkailija selvisi hengissä verottajasta ja Uuden-Guinean kannibaaleista Helsingin Sanomat.  26.7.2015. Viitattu 14.3.2020.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat
Azerbaidžanin Grand Prix 2018

|  Azerbaidžanin Grand Prix 2018  |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 21 osakilpailusta kaudella 2018. 

Päivämäärä:  29. huhtikuuta 2018
Rata:  Bakun katurata
Sijainti:  Baku, Azerbaidžan
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  6,003 km
Kilpailun pituus:  51 kierrosta, 306,049 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sebastian Vettel   (Ferrari)
Paaluaika:  1.41,498
Palkintokoroke
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Toinen:   Kimi Räikkönen   (Ferrari)
Kolmas:   Sergio Pérez   (Force India)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Valtteri Bottas   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.45,149 (kierroksella 37)
Azerbaidžanin Grand Prix 2018 (virallisesti Formula 1 2018 Azerbaijan Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2018 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta Bakun katuradalla Azerbaidžanissa. Kilpailun voitti Mercedeksen Lewis Hamilton.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 27. huhtikuuta | 13:00–14:30 | 12:00–13:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 22–23 °C | 40–42 °C | 39–41 % |
| 27. huhtikuuta | 17:00–18:30 | 16:00–17:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Pilvinen | 19 °C | 27 °C | 62 % |
| 28. huhtikuuta | 14:00–15:00 | 13:00–14:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Pilvinen | 23–24 °C | 28–29 °C | 41–43 % |
| 28. huhtikuuta | 17:00–18:00 | 16:00–17:00 | Aika-ajot |  Pilvinen | 22 °C | 26 °C | 45 % |
| 29. huhtikuuta | 16:10–18:10 | 15:10–17:10 | Kilpailu |  Pilvinen | 16–17 °C | 23–27 °C | 43–46 % |
Lähde:
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Osioiden ajat> 1. osio | Osioiden ajat> 2. osio | Osioiden ajat> 3. osio | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 1.42,762 | 1.43,015 | 1.41,498 | 1 |
| 2 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1.42,693 | 1.42,676 | 1.41,677 | 2 |
| 3 | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 1.43,355 | 1.42,679 | 1.41,837 | 3 |
| 4 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 1.42,857 | 1.43,482 | 1.41,911 | 4 |
| 5 | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 1.42,642 | 1.42,901 | 1.41,994 | 5 |
| 6 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 1.42,538 | 1.42,510 | 1.42,490 | 6 |
| 7 | 31 |  Esteban Ocon | Force India-Mercedes | 1.43,021 | 1.42,967 | 1.42,523 | 7 |
| 8 | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 1.43,992 | 1.43,366 | 1.42,547 | 8 |
| 9 | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 1.43,746 | 1.43,232 | 1.43,066 | 14 |
| 10 | 55 |  Carlos Sainz | Renault | 1.43,426 | 1.43,464 | 1.43,351 | 9 |
| 11 | 18 |  Lance Stroll | Williams-Mercedes | 1.44,359 | 1.43,585 |  | 10 |
| 12 | 35 |  Sergei Sirotkin | Williams-Mercedes | 1.44,261 | 1.43,886 |  | 11 |
| 13 | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Renault | 1.44,010 | 1.44,019 |  | 12 |
| 14 | 16 |  Charles Leclerc | Sauber-Ferrari | 1.43,752 | 1.44,074 |  | 13 |
| 15 | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 1.43,674 | 1.44,759 |  | 15 |
| 16 | 2 |  Stoffel Vandoorne | McLaren-Renault | 1.44,489 |  |  | 16 |
| 17 | 10 |  Pierre Gasly | Scuderia Toro Rosso-Honda | 1.44,496 |  |  | 17 |
| 18 | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 1.45,541 |  |  | 18 |
| 19 | 28 |  Brendon Hartley | Scuderia Toro Rosso-Honda | 1.57,354 |  |  | 19 |
| 20 | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | Ei aikaa |  |  | 20 |
107 % aika: 1.49,715
Lähde:
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 51 | 1:43.44,291 | 2 | 25 |
| 2. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 51 | +2,460 | 6 | 18 |
| 3. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 51 | +4,024 | 8 | 15 |
| 4. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 51 | +5,329 | 1 | 12 |
| 5. | 55 |  Carlos Sainz | Renault | 51 | +7,515 | 9 | 10 |
| 6. | 16 |  Charles Leclerc | Sauber-Ferrari | 51 | +9,158 | 13 | 8 |
| 7. | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Renault | 51 | +10,931 | 12 | 6 |
| 8. | 18 |  Lance Stroll | Williams-Mercedes | 51 | +12,546 | 10 | 4 |
| 9. | 2 |  Stoffel Vandoorne | McLaren-Renault | 51 | +14,152 | 16 | 2 |
| 10. | 28 |  Brendon Hartley | Scuderia Toro Rosso-Honda | 51 | +18,030 | 19 | 1 |
| 11. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 51 | +18,512 | 18 |  |
| 12. | 10 |  Pierre Gasly | Scuderia Toro Rosso-Honda | 51 | +24,720 | 17 |  |
| 13. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 51 | +40,663 | 15 |  |
| 14.† | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 48 | Rengasrikko | 3 |  |
| Kesk. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 42 | Ulosajo | 20 |  |
| Kesk. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 39 | Kolari (Ricciardo) | 5 |  |
| Kesk. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 39 | Kolari (Verstappen) | 4 |  |
| Kesk. | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 10 | Ulosajo | 14 |  |
| Kesk. | 31 |  Esteban Ocon | Force India-Mercedes | 0 | Kolari (Räikkönen) | 7 |  |
| Kesk. | 35 |  Sergei Sirotkin | Williams-Mercedes | 0 | Kolari (Hülkenberg, Alonso) | 11 |  |
Lähde:
Kevin Magnussen sai 10 sekunnin aikarangaistuksen kolarin aiheuttamisesta.
Muuta

Charles Leclercin uran ensimmäiset MM-pisteet.
Brendon Hartleyn uran ensimmäinen MM-piste.
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Nisse-polkka

Nisse-polkka (alkuperäiseltä nimeltä Nissepolka tai Nisse-polka) on joululaulu, jonka on säveltänyt Henning Køie. Suomenkieliset sanat on tehnyt Sauvo Puhtila, ja ne alkavat: "On vilinää melskettä, helinää helskettä pienten tiukujen..." Ensimmäisenä suomenkielisen kappaleen on esittänyt Jorma Ikävalko. Tunnetuin suomenkielinen versio lienee lauluyhtye Sing Song Sistersin levytys vuodelta 1957. "Nisse-polkka" on mukana myös Saukin ja Pikkuoravien sikermässä Pikkuoravien joulupotkuri 2 vuodelta 1964.
Raskasta joulua

Raskasta joulua -konsertti vuonna 2016, kuvassa Tarja Turunen
Raskasta joulua on tuottaja ja kitaristi Erkka Korhosen vuonna 2004 perustama musiikkiprojekti, joka esittää joululauluja raskaammin sovitettuina versioina. Solisteinaan projektilla on tunnettuja suomalaisia metalli- ja rocklaulajia kuten Marco Hietala, Tony Kakko, Ari Koivunen, Tommi Salmela, Ville Tuomi, Kimmo Blom, Antti Railio, JP Leppäluoto, Pasi Rantanen, Antony Parviainen ja Jarkko Ahola.
Trans-Siberian Orchestralta vaikutteita saaneen projektin ensimmäinen albumi Raskasta joulua ilmestyi vuonna 2004 T2 Productionsin julkaisemana. Joulukuussa 2005 projekti teki kolmen konsertin kiertueen, jonka herättämän kiinnostuksen myötä se sai levytyssopimuksen Warnerin kanssa. Jatkoalbumi Raskaampaa joulua ilmestyi vuonna 2006. Kiertueesta on sittemmin muodostunut jokavuotinen perinne, ja vuonna 2014 se järjestettiin kymmenennen kerran.
Spinefarmin julkaisema vuoden 2013 Raskasta joulua -albumi on saavuttanut myynnillään platinalevyrajan. ja on näin projektin menestynein levy. Täten vuosi 2013 oli projektille merkittävää nousun aikaa kohti suurempaa maan kattavaa suosiota. Samasta vuodesta alkaen Raskasta joulua on tehnyt yhteistyötä Kauneimmat joululaulut -tapahtuman kanssa.  Vuonna 2014 julkaistiin kaksi uutta albumia, Ragnarok Juletide ja Raskasta joulua 2, joista edellinen on englanninkielinen. Vuonna 2015 julkaistiin Tulkoon joulu – akustisesti, joka oli nimensä mukaisesti akustinen levy.
Raskasta suomipoppia -konsertti kesällä 2019.
Raskasta joulua -yhtyeessä soittavat Korhosen lisäksi kosketinsoittaja Vili Ollila (2005–), basisti Erkki Silvennoinen (2006–), rumpali Mirka Rantanen (2008–) ja kitaristi Tuomas Wäinölä (2008–).
Projekti sai vuonna 2018 ”kesäversion”, kun Raskasta iskelmää solisteinaan Kakko, Leppäluoto ja Railio esiintyi 29. kesäkuuta Iskelmä-festivaalilla. Samana päivänä julkaistiin single Kakon tulkitsemasta Freemanin ”Ajetaan tandemilla” -kappaleesta. 14. kesäkuuta 2019 julkaistiin Raskasta iskelmää -albumi, jolla solisteina ovat Blom, Kakko, Hietala, Leppäluoto, Parviainen, Railio, Salmela ja Tuomi. Kesällä 2019 Raskasta iskelmää esiintyi Iskelmä-festivaalin lisäksi IskelmäKesä-kaupunkifestivaalikiertueella ja muilla festivaaleilla. Suomipop-festivaalilla kokoonpano esiintyi nimellä Raskasta suomipoppia.
Raskasta Joulua julkaisi 18. marraskuuta 2022 kahdeksannen albuminsa Viides Adventti. Albumi ja sen kappale "Kehtolaulu" on omistettu yhtyeen edesmenneelle jäsenelle Kimmo Blomille.
Albumit

Raskasta joulua (T2 Productions, 2004)
Raskaampaa joulua (Warner, 2006)
Raskasta joulua (Spinefarm, 2013)
Ragnarok Juletide (Spinefarm, 2014)
Raskasta joulua 2 (Spinefarm, 2014)
Tulkoon joulu – akustisesti (Spinefarm, 2015)
Raskasta joulua IV (Spinefarm, 2017)
Viides adventti (Gramophone Records, 2022)
Raskasta iskelmää
Raskasta iskelmää (Tale Music, 2019)
Aiheesta muualla

Raskasta joulua -sivusto
Raskasta joulua Spinefarmin sivustolla
| n k Raskasta joulua |
| --- | --- |
 Marco Hietala  Tony Kakko  Ari Koivunen  Tommi Salmela  Ville Tuomi  Kimmo Blom  Antti Railio  JP Leppäluoto  Pasi Rantanen  Antony Parviainen  Jarkko Ahola 
Albumit:  Raskasta joulua  Raskaampaa joulua  Raskasta joulua  Ragnarok Juletide  Raskasta joulua 2  Tulkoon joulu – akustisesti  Raskasta joulua IV  Viides adventti 
Raskasta iskelmää:  Raskasta iskelmää 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Jeg er så glad hver julekveld

Jeg er så glad hver julekveld on norjalainen perinteinen joululaulu vuodelta 1859, jonka on sanoittanut Marie Wexelsen ja säveltänyt Peder Knudsen.
Sanat

Alkuperäisessä kappaleessa on yhdeksän säkeistöä.
Aiheesta muualla

nuotit ja sanat

kamarikuoro NOVAn esitys
Driving Home for Christmas

Driving Home for Christmas on laulaja Chris Rean kirjoittama ja säveltämä jouluaiheinen kappale. Kappaleen ensimmäinen versio levytettiin vuonna 1986 julkaistulle singlelle, joka julkaistiin yhdessä kappaleen "Hello Friend" kanssa.
Taustaa kappaleelle

Chris Rea on kertonut kirjoittaneensa kappaleen vuonna 1978, jolloin hän oli matkalla levy-yhtiö Abbey Road Studiosilta Middlesbroughiin. Rean vaimo tuli hakemaan hänet autollaan, koska hän oli irtisanonut levytyssopimuksen Abbey Road Studiosin kanssa, mutta levy-yhtiö ei ollut halukas maksamaan hänelle junalippua takaisin kotiin. Insipiraatio kappaleeseen tuli, kun he juuttuivat liikenneruuhkaan lumen sataessa. Matkan aikana hän alkoi työstämään laulua.
Musiikkivideo

Alankomaalainen musiikkiohjelma TopPop esitti 23. joulukuuta 1986 esitetyssä ohjelmassa musiikkivideon, jonka välissä oli arkistomateriaalia moottoriteistä Hilversumissa.
Suomenmaa (kirjasarja)

Suomenmaa viittaa kahteen Suomen maantiedettä kuvaavaan kirjasarjaan.
Vuosien 1919–1931 kirjasarja

Vuosien 1919 ja 1931 välisenä aikana julkaistiin Suomenmaa-niminen kirjasarja, joka koostui kymmenestä osasta. Suomi esitellään teoksessa lääneittäin ja kunnittain. Ensimmäisenä ilmestyi Uudenmaan lääniä kuvaava osa. Oulun läänin tiedot oli jaettu kahteen niteeseen ja nämä ilmestyivät kirjasarjan viimeisinä osina.
Kirjasarjan toimittajina olivat maantieteilijä J. E. Rosberg, historiantutkija Kustavi Grotenfelt, maantieteilijä Kaarlo Hildén sekä geologi ja maantieteilijä Erkki Mikkola.