stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RoboCop

| RoboCop |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Verhoeven
Käsikirjoittaja:  Edward Neumeier   Michael Miner
Tuottaja:  Arne Schmidt
Säveltäjä:  Basil Poledouris
Kuvaaja:  Jost Vacano
Leikkaaja:  Frank J. Urioste
Pääosat:  Peter Weller Nancy Allen Dan O’Herlihy Ronny Cox Kurtwood Smith Miguel Ferrer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Orion Pictures
Levittäjä:  InterCom Mokép Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 17. heinäkuuta 1987 Suomi 6. toukokuuta 1988
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  13 miljoonaa $
Tuotto:  53 424 681 $
Seuraaja:  RoboCop 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
RoboCop (myös suomennettu nimellä Tulevaisuuden poliisi) on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut science fiction -toimintaelokuva, jonka on ohjannut Paul Verhoeven. Kaksi Oscar-ehdokkuutta saanut elokuva kertoo RoboCop-nimisestä kyborgista, joka on tapetun poliisin ruumiista rakennettu robotinkaltainen poliisi. Elokuvalle on tehty kaksi jatko-osaa. RoboCopista on tehty myös sarjakuvia, kaksi televisiosarjaa, kaksi piirettyä ja videopelejä.
Elokuvan raaka väkivalta johti elokuvan kieltämiseen monissa maissa. Suomessa elokuva kiellettiin sen julkaisuvuonna 1987. Valtion elokuvatarkastamo hyväksyi elokuvan esitettäväksi kolmen yrityksen jälkeen 6. huhtikuuta 1988 versiona, josta oli leikattu materiaalia 7 minuuttia 10 sekuntia. Suomessa julkaistiin vuonna 1996 versio, josta oli leikattu liian väkivaltaisiksi katsottuja kohtia, jolloin ikäraja laski tasolle K-16. Vuonna 2002 leikatut kohtaukset palautettiin ja ikäraja nousi jälleen tasolle K-18.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Robocopin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Elokuva sijoittuu lähitulevaisuuden Detroitiin, jossa rikollisuus on karannut käsistä. Kaupunkia valvoo suuryhtiön alaisuudessa toimiva yksityistetty  poliisilaitos. Yhtiö haluaa rakentaa uuden "Delta Cityn" vanhan Detroitin tilalle. Ennen kuin projekti voi alkaa, kaupunki pitää siivota rikollisuudesta. Alex J. Murphy -nimisen kuolleen poliisin ruumiinosia hyödyntämällä rakennetaan kyborgi, jonka vahvasti panssaroitua ulkokuorta ei läpäise juuri minkäänlainen luoti. Samalla hänen muistinsa tyhjennetään. Näin syntyy RoboCop: puoliksi ihminen, puoliksi kone. Myöhemmin RoboCop alkaa kuitenkin muistaa osia entisestä elämästään Alex Murphyna.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Weller  | … |  Alex J. Murphy/RoboCop   |
|  Nancy Allen  | … |  Anne Lewis   |
|  Kurtwood Smith  | … |  Clarence J. Boddicker   |
|  Ronny Cox  | … |  Richard Jones   |
|  Miguel Ferrer  | … |  Bob Morton   |
|  Felton Perry  | … |  Donald Johnson   |
|  Robert DoQui  | … |  Warren Reed   |
|  Ray Wise  | … |  Leon Nash   |
|  Paul McCrane  | … |  Emil Antonowsky   |
|  Dan O’Herlihy  | … |  "Vanha mies", OCP:n toimitusjohtaja   |
|  Jon Davison  | … |  ED-209 (ääni)   |
Tuotanto > Alkuperä

Elokuvan käsikirjoittanut Neumeier kertoi saaneensa idean RoboCopiin kulkiessaan Blade Runner -julisteen ohi. Hän kysyi ystävältään, mistä elokuvassa oli kyse. Tämä kertoi juonen kertovan robotteja metsästävästä poliisista, mistä Neumeier sai ensimmäisen ajatuksen robottipoliisista.
Yrittäessään myydä yhdessä kirjoittamaansa käsikirjoitusta Hollywoodissa Neumeier ja Miner juuttuivat sattumalta lentokoneterminaaliin useiksi tunneiksi korkea-arvoisen elokuvajohtajan kanssa. Keskustelun aikana he saivat tämän suostumaan heidän ideansa toteuttamiseen elokuvaksi.
Elokuvasta tuli samalla hollantilaisohjaaja Paul Verhoevenille ensimmäinen suuri Hollywood-projekti hänen muutettuaan Alankomaista Yhdysvaltoihin etsimään laajempia mahdollisuuksia Hollywoodista. Omassa maassaan Verhoeven oli yksi kuuluisimmista ohjaajista vuosikymmenten ajan jo ennen muuttamistaan Yhdysvaltoihin. Alun perin hän oli saatuaan tarjouksen ohjata RoboCop-elokuva heittänyt lähes suoraan käsikirjoituksen roskiin, koska se oli hänen mielestään typerä. Verhoevenin vaimo kuitenkin kehotti häntä harkitsemaan asiaa uudelleen. Verhoeven suostui ja luki käsikirjoituksen läpi tarkemmin ajatuksen kanssa, jolloin hän huomasikin juonen olevan syvällisempi kuin mitä hän oli aluksi ajatellut. Ennen Verhoevenin tuloa elokuvan ohjaajaksi paikkaa oli tarjottu Alex Coxille.
Itse hahmo sai vaikutteita Judge Dreddista, sekä Marvel Comicsin Rautamiehestä, joka taisteli ensimmäisissä tarinoissaan useimmiten kommunismia vastaan. Tässä valossa myös RoboCop nähdään vallankumouksellisena versiona, kuten Rautamies. Vaikka Neumeier ja Verhoeven ilmoittivat olevansa poliittisesti vankasti vasemmalla, Neumeierin vasemmistolaiset ystävät pitivät elokuvaansa fasistisena. Kuitenkin tuottaja Jon Davison viittasi elokuvan 20-vuotispäivän DVD:llä elokuvan sanoman olleen "fasismi liberaaleille", poliittisesti liberaali elokuva oli tehty mahdollisimman väkivaltaisella tavalla.
Tuotanto > Roolitus

Ohjaaja Verhoeven harkitsi aluksi päärooliin Rutger Haueria, jonka kanssa hän oli työskennellyt useissa elokuvissa. Toisena vaihtoehtona oli Michael Ironside. Lisäksi Arnold Schwarzenegger oli ehdokkaana päärooliin, mutta Verhoeven lopulta luopui heistä hahmon asun perusteella. Hän tarvitsi laihan näyttelijän asun vuoksi, jolloin Verhoeven valitsi ilman koe-esiintymistä Peter Wellerin. Weller harjoitteli rooliaan varten robotin liikkumista neljän kuukauden ajan yhdessä pantomiimikko ja koreografi Moni Yakimin kanssa. Ensimmäiset kuvaukset RoboCop-asussa olivat Wellerille turhauttavia, sillä hän joutui viettämään useita tunteja maskeerauksessa ja asun sisällä oleminen oli erittäin uuvuttavaa kuumuuden vuoksi.
Verhoeven kertoi myös valintaansa Kurtwood Smithin ja Ronny Coxin päävihollisiksi. Cox tunnettiin ennen elokuvaa useimmiten "kilteistä" rooleista, kuten myös Smith, joka alun perin tuotiin koe-esiintymään Clarence Boddickerin lisäksi Dick Jonesin roolia varten. Verhoeven kertoi halunneensa antaa Boddickerin hahmolle silmälasit, koska niiden kanssa Kurtwood Smith näytti hänen mielestään Heinrich Himmlerin näköiseltä. Syynä tähän oli Verhoevenin oma nuoruus natsien miehittämässä Hollannissa, jossa Himmler tunnettiin pahuuden ruumiillistumana.
Tuotanto > Kuvaus

Elokuvan kuvaukset alkoivat kesällä 1986 ja se kesti aina elokuun kuudennesta päivästä lokakuun puoleen väliin. Murphyn kuolema kuvattiin vasta tammikuussa 1987. Suurin osa elokuvan kaupunkikuvauksista kuvattiin Dallasin keskustassa, koska ohjaaja Verhoevenin mielestä kaupungissa on maailman futuristisimmat rakennukset. Dallas Cityn kaupungintalon edustaa käytettiin ulkoisesti kuvitteellisena OCP:n päämajana. Lisäksi mukana käytettiin matte painting -tekniikkaa, jotta rakennus saatiin näyttämään korkeammalta.
Peter Weller joutui käyttämään tilapäisasua, kun varsinainen RoboCop-asu oli noin kolme viikkoa myöhässä aikataulusta. Asun saapuessa vihdoin paikalle Weller huomasi kuvausten aikana olevansa lähes liikuntakyvytön asun sisällä ja vaati lisää harjoittelua, jotta hän tottuisi asuun. Lisäksi erikoistehostemiehet poistivat asusta nivelten kohdalta mahdollisimman paljon muovia ja kumia, jotta Weller saisi lisää liikkuvuutta asuun. Weller paljasti myöhemmin Roger Ebertille kuvausten aikana, että hän menetti kilon päivässä hikoilun vuoksi, koska asun sisällä oli noin +38 °C lämmintä.
Tuotanto > Satiiri

Phil Tippettin suunnittelema tappajarobotti ED-209 parodioi amerikkalaista tuotesuunnittelua. Kone on varustettu Detroitin autotehtaiden tyyliin moninkertaisin, turhin kaksoiskappalein. Esimerkiksi sen jaloissa on neljä hydraulisylinteriä, vaikka Tippettin mukaan yksikin riittäisi. Koneen jäähdytin on sijoitettu sen "suuhun", missä se on altis vahingoittumaan. Robotti ei pysty toimimaan normaalielämän tilanteissa, kuten kulkemaan portaita pitkin. Se vaatii jatkuvaa huoltoa: jos se kaatuu, se ei pääse omin voimin pystyyn. Se on myös hyvin, hyvin kallis – ja Yhdysvaltain armeija onkin tilannut niitä satoja kappaleita.
ED-209:n paljastava tutkija on nimeltään MacNamara, mikä luo yhteyden Vietnamin sotaan. Ylenpalttista väkivaltaa käyttävä robotti näyttää uudelleen voiman, jota Yhdysvaltain armeija käytti Vietnamin sodassa samannimisen puolustusministerin aikakaudella.
Jatko-osat

RoboCop 2 (1990)
RoboCop 3 (1993)
RoboCop Returns (tekeillä)
Uusintaversio

RoboCop (2014)
RoboCop-asu.
Guldpucken

Guldpucken on ruotsalainen urheilupalkinto, jonka Expressen ja Ruotsin jääkiekkoliitto jakavat kunkin kauden parhaalle pelaajalle sekä Ruotsin pääsarja Elitserien että Ruotsin jääkiekkomaajoukkue huomioiden. Guldpucken on jaettu vuodesta 1956.
Guldpucken-voittajat

| Vuosi | Nimi | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| 1956 | Åke Lassas | Leksands IF |
| 1957 | Hans ”Stöveln” Öberg | Gävle Godtemplares IK |
| 1958 | Hans Svedberg | Skellefteå AIK |
| 1959 | Roland Stoltz | Djurgårdens IF |
| 1960 | Ronald ”Sura-Pelle” Pettersson | Södertälje SK |
| 1961 | Anders Andersson | Skellefteå AIK |
| 1962 | Anders Andersson | Skellefteå AIK |
| 1963 | Ulf Sterner | Västra Frölunda IF |
| 1964 | Nils ”Nicke” Johansson | MoDo AIK |
| 1965 | Gert Blomé | Västra Frölunda IF |
| 1966 | Nils Nilsson | Leksands IF |
| 1967 | Bert-Ola Nordlander | AIK |
| 1968 | Leif Holmqvist | AIK |
| 1969 | Lars-Erik Sjöberg | Leksands IF |
| 1970 | Leif Holmqvist | AIK |
| 1971 | Håkan Wickberg | Brynäs IF |
| 1972 | William Löfqvist | Brynäs IF |
| 1973 | Thommy Abrahamsson | Leksands IF |
| 1974 | Christer Abrahamsson | Leksands IF |
| 1975 | Stig Östling | Brynäs IF |
| 1976 | Mats Waltin | Södertälje SK |
| 1977 | Kent-Erik Andersson | Färjestads BK |
| 1978 | Rolf Edberg | AIK |
| 1979 | Anders Kallur | Djurgårdens IF |
| 1980 | Mats Näslund | Brynäs IF |
| 1981 | Peter Lindmark | Timrå IK |
| 1982 | Patrik Sundström | IF Björklöven |
| 1983 | Håkan Loob | Färjestads BK |
| 1984 | Per-Erik Eklund | AIK |
| 1985 | Anders Eldebrink | Södertälje  SK |
| 1986 | Tommy Samuelsson | Färjestads BK |
| 1987 | Håkan Södergren | Djurgårdens IF |
| 1988 | Bo Berglund | AIK |
| 1989 | Kent Nilsson | Djurgårdens IF |
| 1990 | Rolf Ridderwall | Djurgårdens IF |
| 1991 | Thomas Rundqvist | Färjestads BK |
| 1992 | Tommy Sjödin | Brynäs IF |
| 1993 | Peter Forsberg | MODO Hockey |
| 1994 | Peter Forsberg | MODO Hockey |
| 1995 | Tomas Jonsson | Leksands IF |
| 1996 | Jonas Bergqvist | Leksands IF |
| 1997 | Jörgen Jönsson | Färjestads BK |
| 1998 | Ulf Dahlén | HV71 |
| 1999 | Daniel Sedin & Henrik Sedin | MODO Hockey |
| 2000 | Mikael Johansson | Djurgårdens IF Hockey |
| 2001 | Mikael Renberg | Luleå HF |
| 2002 | Henrik Zetterberg | Timrå IK |
| 2003 | Niklas Andersson | Västra Frölunda HC |
| 2004 | Johan Davidsson | HV71 |
| 2005 | Henrik Lundqvist | Frölunda HC |
| 2006 | Kenny Jönsson | Rögle BK |
| 2007 | Per Svartvadet | MODO Hockey |
| 2008 | Stefan Liv | HV71 |
| 2009 | Jonas Gustavsson | Färjestads BK |
| 2010 | Magnus Johansson | Linköpings HC |
| 2011 | Viktor Fasth | AIK |
| 2012 | Jakob Silfverberg | Brynäs IF |
| 2013 | Jimmie Ericsson | Skellefteå AIK |
| 2014 | Joakim Lindström | Skellefteå AIK |
| 2015 | Victor Hedman | Tampa Bay Lightning |
| 2016 | Erik Karlsson | Ottawa Senators |
| 2017 | Erik Karlsson | Ottawa Senators |
| 2018 | William Karlsson | Vegas Golden Knights |

Lähde
Aiheesta muualla

Guldpucken Expressenin verkkosivuilla
Haapaveden työväentalo

| Haapaveden työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Haapavesi
Valmistumisvuosi:  1906?
Omistaja:  Haapaveden kunta
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haapaveden työväentalo oli Haapaveden keskustassa sijainnut työväentalo.
Historia

Haapaveden Työväenseura perustettiin vuonna 1903. Perustamisensa jälkeen Työväenseura osti konkurssihuutokaupasta Laaksola-nimisen tilan toimipaikakseen. Talo kävi nopeasti pieneksi, ja vuonna 1906 hankittiin uusi tontti, jolle rakennettiin Haapaveden työväentalo. Tätäkin taloa laajennettiin jo vuonna 1909 rakentamalla juhlasali. Suurlakon jälkeen yhdistyksen nimi muutettiin Haapaveden Sos.-dem Työväenyhdistys ry:ksi.
Sisällissodan aikana talo takavarikoitiin, mutta se saatiin takaisin vuoden 1919 lopulla. Suuntariidat häiritsivät toimintaa, ja vuonna 1924 perustettiin uusi yhdistys nimellä Haapaveden kunnan työväenyhdistys. Haapaveden työväentalo oli yhdistyksellä vuoteen 1932, jolloin se ensin takavarikoitiin ja lopulta kihlakunnan oikeuden päätöksellä lakkautettiin. Talo pakkomyytiin ja sen osti Haapaveden suojeluskunta.
Uusi yhdistys perustettiin vasta sotien jälkeen vuonna 1945, jolloin perustettiin Haapaveden Sosialidemokraattinen työväenyhdistys, ja vuonna 1947 yhdistys sai työväentalon takaisin haltuunsa. Aluksi toiminta oli vilkasta mutta hiipui sittemmin. Talossa ei enää kyetty tekemään tarvittavia kunnostustöitä, ja lopulta talo myytiin Haapaveden kunnalle vuonna 1970.
Beck (täsmennyssivu)

Beck voi tarkoittaa seuraavia:
Beck, oik. Bek David Campbell (s. 1970), yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja multi-instrumentalisti
Beck-Friis, ruotsalainen aatelissuku
Beck, ruotsalainen televisioelokuvasarja
Beck, mangasarja
Beck, seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aaron T. Beck (1921–2021), yhdysvaltalainen psykiatri ja professori
Andreas Beck (s. 1987), saksalainen jalkapalloilija
Andreas Beck (s. 1986), saksalainen tennispelaaja
Annika Beck (s. 1994), saksalainen tennispelaaja
Barbara van Beck (1629–1699), saksalainen pitkäkarvainen nainen
Barry Beck (s. 1957), kanadalainen jääkiekkoilija
Béatrix Beck (1914–2008), belgialainen kirjailija
Brad Beck (s. 1964), kanadalainen jääkiekkoilija
Christophe Beck (s. 1972), kanadalainen elokuvasäveltäjä
Colton Beck (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
David Beck (1621–1656), alankomaalainen muotokuvamaalari
Ernie Beck (1931–2024), yhdysvaltalainen koripalloilija
Glenn Beck (s. 1949), yhdysvaltalainen radio- ja televisiotoimittaja
Gordon Beck (1936–2011), brittiläinen jazzpianisti
Gunnar Beck (s. 1965), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Günther Beck (s. 1976), itävaltalainen ampumahiihtäjä
Hans Beck (1911–1996), norjalainen mäkihyppääjä
James Beck (1929–1973), englantilainen näyttelijä,
Jeff Beck (1944–2023), brittiläinen sähkökitaristi
Johann Tobias Beck (1804–1878), saksalainen teologi
Józef Beck (1894–1944), puolalainen diplomaatti, poliitikko ja ministeri
Julia Beck (1853–1935), ruotsalainen taidemaalari
Julian Beck (1925–1985), yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, taidemaalari ja runoilija
Karol Beck (s. 1982), slovakialainen tennispelaaja
Kimberly Beck (s. 1956), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kurt Beck (s. 1949), saksalainen poliitikko, Rheinland-Pfalzin ministeripresidentti
Lew Beck (1922–1970), yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja
Lilli Beck (1885–1939), tanskalainen näyttelijä
Ludwig Beck (1880–1944), saksalainen kenraali
Martina Beck (s. 1979), saksalainen ampumahiihtäjä
Max Wladimir von Beck (1854–1943), Itävallan pääministeri
Owen Beck (s. 2004), kanadalainen jääkiekkoilija
Robert Beck (1936–2020), yhdysvaltalainen nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti ja miekkailija
Rod Beck (1968–2007), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Rollo Beck (1870–1950), yhdysvaltalainen ornitologi
Taylor Beck (s. 1991), kanadalainen jääkiekkoilija
Timothy Beck (s. 1977), alankomaalainen pikajuoksija ja rattikelkkailija
Ulrich Beck (1944–2015), saksalainen sosiologi
Volker Beck (s. 1960), saksalainen poliitikko
Volker Beck (s. 1956), saksalainen aitajuoksija
Kuvitteellisia henkilöitä:
Martin Beck, poliisi Sjövallin ja Wahlöön poliisiromaaneissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Beck”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kunnallisvaalit 1992

Kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 18. lokakuuta 1992. Vaalit pidettiin ensimmäistä kertaa yksipäiväisinä. Vuonna 1993 vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti viidellä paikkakunnalla, jossa tapahtui kuntaliitos: Kalanti liittyi Uuteenkaupunkiin, Konginkangas Äänekoskeen, Rauman maalaiskunta Rauman kaupunkiin, Säynätsalo Jyväskylään ja Tenhola Tammisaareen. Kaarina, Kiuruvesi, Närpiö, Pyhäjärvi (uusi nimi Pyhäsalmi vuoteen 1995) ja Somero muuttuivat kaupungeiksi vuoden 1993 alussa ja siten näiden kuntien valtuustoista tuli kaupunginvaltuustoja.
Vaalien tulosta pidettiin yleisesti melko odotettuna. Vaalien eniten huomiota herättänyt piirre oli, että sitoutumattomia ehdokkaita ja ryhmiä oli mukana selvästi aikaisempia vaaleja enemmän. Sitoutumattomien menestys sekoitti monia vakiintuneita valtakuvioita, koska heidän joukossaan oli monia entisiä poliitikkoja tai muuten tunnettuja nimiä. Helsingin ääniharavaksi nousi kansalaisaktivisti ja entinen Keskustan kansanedustaja, ns. rötösherrajahdin nostattajiin aikanaan kuulunut Liisa Kulhia. Tampereella entisen kaupunginjohtajan Pekka Paavolan (ent. SDP) mukanaan valtuustoon vetämä sitoutumattomien ryhmä pääsi vaa'ankieliasemaan sosialistien ja porvarien välillä. Monien kuntien valtuustoihin pääsi myös ns. yhden asian liikkeiden edustajia joko puolueiden listoilta tai niiden ulkopuolelta. Vaaleihin osallistui ensikertalaisina viisi puoluetta, joista Kommunistinen Työväenpuolue (KTP) ja Eläkeläiset Kansan Asialla (ELKA) saivat valtuustopaikkoja. Koko maassa äänesti ennakkoon noin 38 prosenttia kaikista äänestäneistä, mikä oli 20 prosenttiyksikköä enemmän kuin vuoden 1988 vaaleissa.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| äänestysaktiivisuus | 70,9% | +0,4 |
| puolue | valtuutetut | valtuutetut | äänet> lukumäärä | äänet> lukumäärä | äänet> osuus | äänet> osuus |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 3 130 | +264 | 721 310 | +57 618 | 27,08% | +1,8 |  |
| Suomen Keskusta | 3 998 | −229 | 511 954 | −42 970 | 19,22% | −1,9 |  |
| Kansallinen Kokoomus | 2 009 | −383 | 507 574 | −93 894 | 19,05% | −3,8 |  |
| Vasemmistoliitto | 1 319 | +110a | 310 757 | +40 225a | 11,67% | +1,4a |  |
| Vihreä liitto | 343 | +249b | 184 787 | +123 206b | 6,94% | +4,6b |  |
| Ruotsalainen kansanpuolue | 664 | −48 | 133 633 | −5 576 | 5,02% | −0,3 |  |
| Suomen Kristillinen Liitto | 353 | +80 | 84 481 | +12 867 | 3,17% | +0,4 |  |
| Suomen Maaseudun Puolue | 354 | −99 | 64 880 | −30 378 | 2,44% | −1,2 |  |
| Liberaalinen kansanpuolue | 49 | −13 | 26 334 | −3 005 | 0,99% | −0,1 |  |
| Eläkeläiset Kansan Asialla | 5 | –  | 4 903 | –  | 0,18% | –  |  |
| Rauhan ja Sosialismin puolesta – Kommunistinen Työväenpuolue | 1 | –  | 4 828 | –  | 0,18% | –  |  |
| Suomen eläkeläisten puolue | 2 | −3 | 2 679 | −4 616 | 0,10% | −0,2 |  |
| Naisliike | -- | –  | 1 994 | –  | 0,07% | –  |  |
| Ihmisyydenpuolue | -- | –  | 732 | –  | 0,03% | –  |  |
| Ekologinen puolue Vihreät | 3 | +1 | 677 | −817 | 0,03% | −0,0 |  |
| Eläkkeensaajien ja Vihreä Yhteisvastuupuolue | -- | -- | 572 | +12 | 0,02% | +0,0 |  |
| Muut | 341 | −78 | 101 760 | +35 437 | 3,82% | +1,3 |  |
| Yhteensä | 12 571 | −271 | 2 663 855 | +33 740 | 100% |  |  |
a verrattuna SKDL:n tulokseen b verrattuna Vihreän liiton ja vihreiden valitsijayhdistysten yhteenlaskettuun tulokseen
Lähde: Tilastokeskus
Aiheesta muualla

Doria.fi − Kunnallisvaalit 1992 tilastokeskuksen julkaisu
Teija

| Teija |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  6. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  29. heinäkuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Dorotea
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teija on suomalainen naisen etunimi.  Nimi on lyhentymä kreikkalaisperäisen, Jumalan lahjaa tarkoittavan Dorotea-nimen suomalaisesta muunnoksesta Toroteija.
Helmikuuhun 2025 mennessä nimi Teija on annettu noin 7825 naiselle, joista valtaosa on syntynyt vuosien 1940 ja 2000 välisenä aikana.
Nimipäivä

Teijan nimipäivä on 6. helmikuuta. Päivä on vanhastaan ollut  varhaiskristillisen marttyyrin, Pyhän Dorothean muistopäivä.
Tunnettuja Teijoja

Teija-Tuulia Ahola (s. 1963), kuvataiteilija ja taideopettaja
Teija Alaviiri (s. 1981), maantiepyöräilijä
Teija Auvinen, o.s. Lappalainen (s. 1959) näyttelijä
Teija Dahlström, o.s. Raukko (s. 1965), pituushyppääjä
Teija Hannila (s. 1980), kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
Teija Huusko (s. 1981), klassisen baletin opettaja ja kirjailija
Teija Isorättyä (s. 1980), kuvanveistäjä
Teija Kurvinen, Big Brother 2012 -voittaja
Teija Laitinen (s. 1961), liiketaloustieteen ja laskentatoimen professori
Teija Lehtimäki (s. 1981), suomalainen ampumahiihtäjä
Teija Lehto (s. 1965), kuvataiteilija ja taidegraafikko
Teija Nieminen, ampumahiihtäjä
Teija Paajamaa, televisio-ohjaaja
Teija Puumala (s. 1968), korkeushyppääjä
Teija Rekola, lasten- ja nuortenkirjailija
Teija Saari (s. 1978), seiväshyppääjä
Teija Sopanen (1933–2011), televisiokuuluttaja, toimittaja ja elokuvanäyttelijä, Suomen Neito 1953
Teija Stark (1968–1992), aitajuoksija
Teija Stormi-Rousu, DJ Stormy, valtiotieteilijä ja reggaemuusikko
Teija Suominen (s. 1978), aitajuoksija
Teija Tiilikainen (s. 1964), Ulkopoliittisen instituutin johtaja
Teija Virkberg, ent. Niskala (s. 1993), keskimatkojen juoksija
Teija Waaramaa-Mäki-Kulmala (s. 1959), mediatutkija
Oleksandr Usyk

| Oleksandr Usyk Maailman raskaansarjan maailmanmestari |
| --- | --- |
 Oleksandr Usyk vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Олександр Олександрович Усик
Syntynyt: 17. tammikuuta 1987 (ikä 38) Simferopol, Ukrainan SNT
Kansalaisuus:   Ukraina
Nyrkkeilijä
Pituus:  191  cm
Paino:  91 kg
Painoluokka:  Alempi raskassarja
Kätisyys:  vasenkätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  22
Voitot:  22
– tyrmäysvoitot:  14
| Mitalit> Maa:  Ukraina.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ukraina.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ukraina.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:  Ukraina> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | raskassarja |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Baku 2011 | raskassarja |  |
|  Pronssia | Milano 2009 | raskassarja |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Liverpool 2008 | raskas keskisarja |  |
|  Pronssia | Plovdiv 2006 | keskisarja |  |
Oleksandr Oleksandrovytš Usyk (ukr. Олекса́ндр Олекса́ндрович У́сик, s. 17. tammikuuta 1987 Simferopol, Ukrainan SNT) on ukrainalainen ammattilaisnyrkkeilijä, entinen amatöörinyrkkeilijä ja olympiavoittaja vuoden 2012 kesäolympialaisissa.
Usyk on 191-senttinen ja 98,5 kilon painoinen. Hän otteli aiemmin alemmassa raskaassa sarjassa ja hallitsi lopulta kaikkien valtaliittojen eli WBA:n, WBO:n, WBC:n ja IBF:n mestaruusvöitä sekä Ring Magazine -vyötä.
Usyk debytoi raskaassa sarjassa Chazz Witherspoonia vastaan 2019 voittaen ottelun keskeytyksellä. Brittiläisen hallitsevan raskaansarjan mestarin Anthony Joshuan kanssa hän otteli 25. syyskuuta 2021. Ottelu kesti täydet 12 erää. Ottelussa Usyk pääosin hallitsi kehätapahtumia ja voitti ottelun yksimielisellä tuomaripäätöksellä pistein 112–117, 113–115, 112–116, lyöden Joshuan lähes keskeytyskuntoon viimeisessä erässä. Näin Usyk nousi uudeksi raskaansarjan hallitsevaksi mestariksi ja vei Joshuan WBA-, WBO- ja IBF -mestaruudet. Usyk voitti Joshuan uusintaottelussa elokuussa 2022 Saudi-Arabian Jeddassa, koska Ukrainassa ei voitu otella Ukrainan sodan vuoksi. Toukokuussa 2024 Usyk nousi voitollaan hajaäänin Tyson Furysta kaikkien liittojen kiistattomaksi mestariksi, ensimmäistä kertaa noin neljännesvuosisataan.
Ura

Usyk voitti olympiakultaa raskassarjassa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoossa. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä 2008 Usyk oli raskaansarjan viides. MM-kilpailuista Usykilla on kulta vuodelta 2011 ja pronssi vuodelta 2009. EM-kilpailuista Usykilla on niin ikään kultaa ja pronssia.
Usyk siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2013. Ensimmäisen ottelunsa Usyk otteli syyskuussa 2013 Meksikon Felipe Romeroa vastaan voittaen tuon ottelun teknisellä tyrmäyksellä. Usyk voitti WBO-liiton mestaruuden alemmassa raskaassa sarjassa hajaäänituomiolla puolalaiselta Krzysztof Glowackilta 17. syyskuuta 2016.
Kriitikot

7. toukokuuta 2020 ukrainalaiset nyrkkeilijät Oleksandr Usyk ja Vasyl Lomatšenko lisättiin Myrotvorets-sivuston tietokantaan. Heitä kutsuttiin myös Ukrainan ortodoksisen kirkon autokefalian vastustamisesta.