stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Virenque

| Richard Virenque |
| --- | --- |
 Richard Virenque Pariisi-Nizza-ajossa vuonna 2003.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard Virenque
Syntynyt: 19. marraskuuta 1969 (ikä 54)
Kansalaisuus:   Ranska
Pyöräilijä
Lempinimi:  Ricco
Pituus:  179 cm
Paino:  65 kg
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  mäkimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1991–1992 1993–1998 1999–2000 2001–2002 2003–2004:  RMO Festina–Lotus Team Polti Domo–Farm Frites–Latexco Quick-Step–Davitamon
Suurimmat voitot
 Ranskan ympäriajo  7 mäkikilpailun voittoa (1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2003, 2004) 7 etappivoittoa  (1994, 1995, 1997, 2000, 2002, 2003, 2004) Italian ympäriajo etappivoitto (1999) Pariisi–Tours voitto (2001) 
 Tiedot päivitetty: 20.8.2022 
Richard Virenque (s. 19. marraskuuta 1969 Casablanca, Marokko) on ranskalainen uransa päättänyt kilpapyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1991–2004. Virenque muistetaan parhaiten ylämäkiajon taitajana, mutta myös sekaantumisestaan Festina-tallin doping-skandaaliin. Virenquella oli huomattavan suuri kannattajakunta Ranskassa.
Richard Virenque (vasemmalla) vuoden 1996 Ranskan ympäriajossa pukeutuneena mäkikilpailun johtajan pallopaitaan. Keltaisessa paidassa Bjarne Riis.
Festina kohu

Vuosina 1993 ja 1998 Virenque oli Festina-kilpapyöräilytallin jäsen. Vuonna 1998 Festina team joutui keskelle doping-skandaalia, kun sen fysioterapeutti Willy Voet pidätettiin Ranskan ja Belgian välisellä rajalla ja hänen hallustaan löydettiin suuri määrä doping-aineita. Lokakuussa 2000 kun tapaus Festinaa puitiin oikeudessa, kielsi Virenque aluksi kaiken, mutta tunnusti kuitenkin lopuksi doping-aineiden käytön. Skandaalin aikana Virenque oli kieltänyt tahallisen doping-aineiden käyttönsä, ja Voet puhui sen puolesta, että Virenque oli täysin tietoinen tekemisistään ja siis käytöstään. Lisäksi Voetin mukaan Virenque olisi osallistunut jopa yleisemmin doping-aineiden levitykseen pyöräilyn ammattilaisten parissa. Oikeudenkäynnin jälkeen Virenque kärsi väliaikaisen kilpailukiellon.
Festina kohu > Kilpailukiellon jälkeinen ura

Kilpailukiellon jälkeen Virenque palasi uudelleen kilpailuihin ja voitti vuonna 2001 sprinttikisaksi yleisesti luetun Pariisi–Tours -kilpailun, vaikka Virenque oli ajajatyypiltään mäkimies. Ranskan ympäriajossa hän voitti vuosina 2003 ja 2004 kuudennen ja seitsemännen kerran parhaan mäkimiehen (grimpeur) pilkkupaidan (Maillot à pois).
Virenquen suosio Ranskassa

Koko uransa ajan Richard Virenque oli erittäin suosittu kilpapyöräilijä ranskalaisten keskuudessa. Tähän ovat olleet syynä hänen etappivoittonsa ja kokonaistuloksensa Tour de Francessa, mutta myös hänen taistelutahtonsa kilpailuissa. Ranskan kansallinen urheilulehdistö näki hänessä mieluummin loistavan mäennousijan kuin osan pyöräilyn suurta doping-skandaalia. Virenquen kannattajien mielestä hänestä tehtiin syntipukki, kun merkittävä dopingin vastainen työ alkoi 1990-luvun loppupuolella. Hän ja Laurent Jalabert olivat aikansa suosituimpia pyöräilijöitä ranskalaisessa mediassa.
Vuoden 2006 huhtikuussa Virenque voitti Ranskassa järjestetyn kansainvälisen tosi-TV-kilpailun ”Je suis une célébrité, sortez-moi de là” (suom. 'Olen Julkkis... Päästäkää Minut Pois!').
Saavutuksia > Ranskan ympäriajo

seitsemän mäkikilpailun voittoa (1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2003, 2004)
kokonaiskilpailun toinen sija vuonna 1997, kolmas vuonna 1996
Seitsemän vuorietappivoittoa (1994 Luz Ardiden, 1995 Cauterets, 1997 Courchevel, 2000 Morzine, 2002 Mont Ventoux, 2003 Morzine ja 2004 Saint-Flour)
Saavutuksia > Italian ympäriajo

etappivoitto (1999)
Saavutuksia > Muut etappikilpailut

neljä etappivoittoa Critérium du Dauphiné Libéré -kilpailussa (1995(2), 1996(1), 1998(1))
yksi etappivoitto Route du Sud -kilpailussa (1994)
Saavutuksia > Yhden päivän kilpailut

Pariisi–Tours (2001), voitto
Giro del Piemonte (1996), voitto
Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise (1997), voitto
Boucles de l'Aulne (1994), voitto
Critérium de Castillon-la-Bataille, 4 voittoa (1995, 1997, 2002 ja 2004)
Trophée des Grimpeurs (1994), voitto
Polynormande, 2 voittoa (1995, 1997)
Bol d'or des Monédières (1992), voitto
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut (1994), pronssia
Ranskan maantiepyöräilyn mestaruuskilpailuissa hopeaa (2003)  ja pronssia (1998)
Lähde: procyclingstats.com
Sijoitukset Ranskan ympäriajossa

Tour de France 1992: 25. kokonaiskilpailussa ja 1 päivä keltaisessa paidassa,
Tour de France 1993: 19. kokonaiskilpailussa
Tour de France 1994: 5. kokonaiskilpailussa, mäkikilpailun voitto, 12. etapin voitto
Tour de France 1995: 9. kokonaiskilpailussa, mäkikilpailun voitto, 15. etapin voitto
Tour de France 1996: 3. kokonaiskilpailussa, mäkikilpailun voitto
Tour de France 1997: 2. kokonaiskilpaulussa, mäkikilpailun voitto, 14. etapin voitto
Tour de France 1998: koko Festina-talli suljettiin kilpailuista,
Tour de France 1999: 8. kokonaiskilpailussa, mäkikilpailun voitto
Tour de France 2000: 6. kokonaiskilpailussa, 16. etapin voitto,
Tour de France 2001: Poissa kilpailukiellon vuoksi,
Tour de France 2002: 16. kokonaiskilpailussa, 14. etapin voitto,
Tour de France 2003: 16, kokonaiskilpailussa, päivä keltaisessa paidassa, mäkikilpailun voitto, 7. etapin voitto
Tour de France 2004: 15. kokonaiskilpailussa, mäkikilpailun voitto, 10. etapin voitto
Teokset

Ma Vérité:  1999, Editions du Roche. Kirjoitettu C. Eclimont & Guy Caput'n avustuksella.
Plus fort qu'avant: 2002 Robert Laffont. Kirjoitettu Jean-Paul Vespinin avustuksella.
Aiheesta muualla

Richard Virenque ledicodutour.com-sivustolla (ranskaksi)
Kirjan kritiikkia (ranskaksi)
Richard Virenque vuoden 2004 Tour de Francessa, valokuva Richard Virenquesta Lance Armstrongin ja Jan Ullrichin kanssa.
Fanisivut (ranskaksi) [arkistolinkki]
August Lohman

August Lohman (27. tammikuuta 1794 Masku – 11. lokakuuta 1863 Viipuri) oli suomalainen senaattori, hovioikeudenneuvos, laamanni ja valtioneuvos.
Lohmanin vanhemmat olivat Mynämäen kihlakunnan kruununvouti Lorentz Konrad Lohman (k. 1810) ja hänen toinen puolisonsa Gustava Achrenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1812 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon. Lohman sai varatuomarin arvon 1819.
Lohman oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1818, kanslistina 1818–1819, ylimääräisenä viskaalina 1819–1822, notaarina 1822–1828, protonotaarina 1828–1831 ja asessorina 1823–1837. Hän sai hovioikeudenneuvoksen arvonimen 1837. Lohman oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1837–1851 ja hän oli samalla hovioikeudenneuvoksena Turun hovioikeudessa vuodesta 1841 lähtien. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1844. Viimeksi Lohman oli Viipurin laamannikunnan laamannina vuodesta 1851 alkaen kunnes jäi virkavapaalle 1862.
Lohman oli naimisissa vuodesta 1820 Johanna Amalia Luthmanin kanssa.
Asaka Seto

| Asaka Seto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. joulukuuta 1976 Seto, Japani
Puoliso:  Yoshihiko Inohara
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Naomi Misora   (Death Note, L: Change the World)
Aiheesta muualla
asakaseto.com
IMDb 
Asaka Seto (jap. 瀬戸 朝香, Seto Asaka s. 12. joulukuuta 1976) on japanilainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa japanilaisissa televisiosarjoissa sekä elokuvissa. Yksi hänen merkittävimmistä rooleistaan on suositun mangan pohjalta tehdyssä elokuvassa Death Note, jossa hän esittää Naomi Misoraa. Hän myös näyttäytyy lyhyesti elokuvan jatko-osassa L: Change the World. Seto on naimisissa V6-yhtyeen jäsenen, Yoshihiko Inoharan, kanssa.
Filmografia > Televisio

Subarashiki kana jinsei
Mou namida wa misenai
Sweet Home
Kimi to ita natsu
Tokyo daigaku monogatari
Owaranai natsu
Miss Diamond
Age 35 koishikute
Boku ga boku de aru tame ni
Tomodachi no koibito
Narita rikon
Kamisan nanka kowakunai
Boy Hunt
P.S. Genki desu, Shunpei (1999)
Saimin (2000)
Sayonara, Ozu Sensei
Netsuretsu Teki Chuuka Hanten
Mayonaka wa Betsu no Kao (2002, NHK)
Tengoku no Daisuke e (NTV, 2003)
Shin Yonige-ya Honpo
Ooku Dai-ishou
Rikon Bengoshi 2 (2005)
Nyokei Kazoku (2005)
Konya Hitori no Bed de (2005)
Life (2007)
Filmografia > Elokuvat

Wangan Bad Boy Blue (1992)
Nozokiya (1995)
Sharan-Q no enka no hanamichi (1997)
Bullets of Love (2001)
Travail (2002)
One Missed Call 2 (2005)
2/2 (2005)
Death Note (2006)
I Just Didn't Do It/Soredemo boku wa yattenai (2006)
Kaidan (2007)
L: Change the WorLd (2008)
Dive!! (2008)
Aiheesta muualla

Asaka Seto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Arthur Meighen

| Arthur Meighen |
| --- | --- |

Kanadan pääministeri
 10. heinäkuuta 1920 – 29. joulukuuta 1921 28. kesäkuuta – 25. syyskuuta 1926  
Edeltäjä:  Robert Borden
Seuraaja:  Mackenzie King
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1874
Kuollut: 5. elokuuta 1960 Toronto
Ammatti:  opettaja juristi
Puoliso:  Isabel J. Meighen
Tiedot
Puolue:  Konservatiivit
 Nimikirjoitus
Arthur Meighen (16. kesäkuuta 1874 – 5. elokuuta 1960) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kahteen otteeseen 1920–1921 ja 1926.
Ennen poliittista uraansa Meighen toimi matematiikan, englannin ja kauppatieteiden opettajana sekä juristina. Robert Borden nimitti hänet moniin tärkeisiin virkoihin, ja Bordenin erottua 1920 Meighen valittiin hänen tilalleen pääministeriksi. Seuraavan vuoden vaalit Meighen hävisi Mackenzie Kingille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arthur Meighen Wikimedia Commonsissa
Kanadan pääministerit
Macdonald
Mackenzie
Abbott
Thompson
Bowell
Tupper
Laurier
Borden
Meighen
King
Bennett
St. Laurent
Diefenbaker
Pearson
P. Trudeau
Clark
Turner
Mulroney
Campbell
Chrétien
Martin
Harper
J. Trudeau
Aztec Camera

Aztec Camera oli vuonna 1981 Glasgow'ssa perustettu skotlantilainen uuden aallon pop/vaihtoehtorockyhtye.
Aztec Cameran ensimmäisinä vuosina sen kokoonpano vaihteli useasti. Pysyvä jäsen yhtyeessä oli kitaristi-laulaja-lauluntekijä Roddy Frame. Muita perustajajäseniä olivat Campbell Owens (basso) ja Dave Mulholland (rummut). Craig Cannon oli yhtyeessä vuosina 1983–1984. Kitaristi Malcolm Ross (aiemmin yhtyeissä Josef K ja Orange Juice) liittyi Aztec Cameraan vuonna 1984 ja oli mukana Knife-albumilla.
Aztec Cameran debyyttialbumi High Land, Hard Rain julkaistiin huhtikuussa 1983. Sire Recordsin julkaisema levy saavutti kriitikoiden suosion ja sen single "Oblivious" menestyi listoilla.
Ennen vuonna 1995 tapahtunutta hajoamistaan Aztec Camera julkaisi kaikkiaan kuusi pääosin Framen säveltämää ja sanoittamaa albumia. Yhtyeen singleistä parhaiten menestyivät Britanniassa indie-listan ykköseksi vuonna 1983 noussut "Oblivious" (päälistan kahdeksastoista), Britannian singlelistan kolmonen vuodelta 1988 "Somewhere in My Heart" ja Yhdysvaltain modern rock -listan kolmonen vuodelta 1990 "The Crying Scene".
Kuudennen Aztec Camera -albumin Frestonia jälkeen sen johtohahmo Roddy Frame siirtyi pois WEA-levy-yhtiöltä ja alkoi levyttää soolona omalla nimellään.
Diskografia > Albumit

High Land, Hard Rain (1983)
Knife (1984)
Love (1987)
Stray (1990)
Dreamland (1993)
Frestonia (1995)
The Best of Aztec Camera (1999)
Aiheesta muualla

First Foot.com: Aztec Camera (Arkistoitu – Internet Archive)
Killermontstreet.com: the site for fans of Roddy Frame & Aztec Camera
Aztec Camera Myspacessa (englanniksi)
Benita Ferrero-Waldner

| Benita Ferrero-Waldner |
| --- | --- |
 Benita Ferrero-Waldner vuonna 2006.
Itävallan ulkoministeri
 4. helmikuuta 2000–20. lokakuuta 2004  
Edeltäjä:  Wolfgang Schüssel
Seuraaja:  Ursula Plassnik
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. syyskuuta 1948 (ikä 76) Salzburg, Itävalta
Tiedot
Puolue:  Itävallan kansanpuolue
Benita Ferrero-Waldner (s. 5. syyskuuta 1948, Salzburg) on itävaltalainen poliitikko, joka toimi Barroson komissiossa Euroopan unionin komission ulkosuhteista ja Euroopan naapuruuspolitiikasta vastaavana komissaarina.
Hän opiskeli Salzburgin yliopistossa oikeustieteellisellä linjalla ja suoritti oikeustieteen tohtorin tutkinnon vuonna 1970. Ferrero-Waldner työskenteli vuoden 1984 alussa Itävallan suurlähetystössä Madridissa ja syyskuusta 1984 tammikuuhun 1986 asti hän oli Itävallan ulkoasiainministeriön kehitystyöosastolla. Vuosina 1987–1993 hän toimi Itävallan suurlähetystössä Pariisissa. Ferrero-Waldner oli helmikuusta 2000 lokakuuhun 2004 Itävallan ulkoasiainministerinä ja marraskuusta 2004 joulukuulle 2009 hän on oli Euroopan komission jäsen.
Arthur Moeller van den Bruck

Arthur Moeller van den Bruck.
Arthur Moeller van den Bruck (23. huhtikuuta 1876 Solingen – 30. toukokuuta 1925 Berliini) oli saksalainen kansallismielinen kulttuurihistorioitsija ja -kriitikko sekä poliittinen teoreetikko. Hän esitteli vuonna 1923 julkaisemassaan teoksessa Das Dritte Reich käsitteen ”kolmas valtakunta”, jota kansallissosialistit myöhemmin käyttivät.
Moeller van den Bruckin vanhemmat olivat rakennusneuvos Ottomar Moeller ja Elisabeth van den Bruck. Käytyään lukion hän muutti pois Saksasta välttääkseen asepalveluksen ja asui vuosisadanvaihteesta alkaen Ranskassa, Italiassa ja Skandinaviassa. Hän julkaisi vuosina 1904–1910 kahdeksanosaisen saksalaisten historian Die Deutschen, unsere Menschengeschichte, jossa hän jaotteli historiallisia saksalaisia erilaisiin luonnetyyppeihin. Moeller van den Bruck toimitti vuosina 1905–1914 julkaistut ensimmäiset Fjodor Dostojevskin kootut teokset saksaksi. Hän palasi Saksaan vuonna 1907 ja värväytyi vapaaehtoisena armeijaan ensimmäisen maailmansodan puhjettua vuonna 1914. Myöhemmin hän työskenteli Saksan ulkoministeriön lehdistöosastolla.
Moeller van den Bruckin kirjoitukset kääntyivät nationalistisempaan suuntaan hänen julkaistuaan vuonna 1916 Preussin historiaa käsittelevän teoksen Der Preußische Stil. Maailmansodan ja Weimarin tasavallan perustamisen jälkeen hän tuli siihen tulokseen, että länsieurooppalaiset valistuksen, liberalismin ja sosialismin aatteet olivat köyhdyttäneet ja turmelleet saksalaisen kulttuurin ja yhteiskunnan, joiden pelastamiseen vaadittaisiin uutta germaanista maailmankatsomusta. Hän esitti länsivastaisia näkemyksiään vuoden 1919 kirjoituksessaan Das Recht der jungen Völker. Moeller van den Bruck oli kesäkuussa 1919 mukana perustamassa ”kesäkuun kerhoa” (Juniklub), joka pyrki kokoamaan nuoria konservatiiveja vastustamaan Versailles’n rauhansopimusta.
Moeller van den Bruckin vuonna 1923 julkaisema teos Das Dritte Reich esitteli ajatuksen, että Saksa olisi luotava uudestaan ”kolmantena valtakuntana”, jatkona historiallisille Pyhälle saksalais-roomalaiselle keisarikunnalle ja Saksan keisarikunnalle. Ajatus saattoi viitata Joakim Fiorelaisen teoriaan historian kolmesta vaiheesta tai Hegelin teesi-antiteesi-synteesi-malliin. Moeller van den Bruckin mukaan tulevassa kolmannessa valtakunnassa konservatiivit ja sosialistit sulautuisivat yhteen ja Saksa kohoaisi uuteen mahtiin. Kansallissosialistit ottivat nimityksen käyttöönsä, vaikka eivät tunnustaneetkaan Moeller van den Bruckia oppi-isäkseen. Moeller van den Bruck tapasi vuonna 1922 Adolf Hitlerin, mutta ei ollut vakuuttunut tämän aatteista. Otto Strasserin mukaan Hitler tunsi Moeller van den Bruckin teoksia.
Vajottuaan masennukseen ja koettuaan hermoromahduksen Moeller van den Bruck teki vuonna 1925 itsemurhan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arthur Moeller van den Bruck Wikimedia Commonsissa
Benita Fitzgerald-Brown

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 100 m aitajuoksu |  |
Benita Fitzgerald-Brown (s. 6. heinäkuuta 1961) on entinen yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Fitzgerald-Brown voitti 100 metrin aitajuoksun olympiakultaa Los Angelesin 1984 olympialaisissa ajalla 12,84 s. Britannian Shirley Strong hävisi hänelle 0,04 sekuntia. Tietä voittoon helpotti, että edellisen vuoden Helsingin MM-kilpailujen seitsemästä parhaasta juoksijasta kuusi joutui jäämään olympialaisista pois itäblokin maiden boikotin vuoksi. Fitzgerald-Brown sijoittui Helsingin MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 12,99 s.
Naisten 100 metrin aitajuoksun olympiavoittajat (vuosina 1932–1968 80 metrin aitajuoksu)
Beninin vaakuna

Benin vaakuna 1964-1975, uudelleen 1990-.
Beninin vaakuna 1975-1990.
Beninin vaakuna on Beninin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1964, mutta vaihdettiin 1975 ja palautettiin käyttöön vuonna 1990.
Kilpi on nelijakoinen. Ensimmäisessä kentässä on paikallinen Somba-linnoitus, toisessa kentässä on Beninin tähti, ritarikunnan ansiomerkki, kolmannessa kentässä on palmu ja neljännessä purjelaiva. Kilvenkannattajina on kaksi leopardia, Beninin kansalliseläintä. Kilven yläpuolella on kaksi sarvea, joissa on maissia kuvaamassa menestystä.
Bay of Islands

Kerikeri, Bay of Islands
Bay of Islands on Uudessa-Seelannissa Aucklandin pohjoispuolella sijaitseva saaristo. Se koostuu 144:sta saaresta Cape Brettin ja Pureruan niemimaan välillä. Suurin saarista on Urupukapuka.
Bay of Islandsin alueen kaupunkeja ovat muiden muassa Opua, Paihia, Russell ja Kerikeri.
Yhdysvaltalainen kirjailija Zane Grey kalasti seurueineen Bay of Islandsissa ja julkaisi seikkailuistaan alueella kirjan Tales of the angler’s Eldorado: New Zealand (1926). Bay of Islandsista on tullut yksi Uuden-Seelannin suosituimmista lomakohteista.
BWV

BWV (Bach-Werke-Verzeichnis) on Wolfgang Schmiederin vuonna 1950 julkaisema luettelo Johann Sebastian Bachin tuotannosta. BWV-numeroita käytetään Bachin tuotantoon viitattaessa; esimerkiksi H-mollimessu on BWV 232. BWV-numeroita kutsutaan joskus myös Schmieder-numeroiksi.
Schmiederin luetteloa on vuosien saatossa muokattu usein. Listasta on muun muassa poistettu teoksia, jotka on todistettu muiden säveltäjien tekemiksi, ja lisätty uusia löydettyjä teoksia (kuten BWV 1087 vuonna 1974; katso Goldberg-muunnelmat).
Toisin kuin monien muiden taidemusiikin säveltäjien teosluettelot, BWV-luettelo ei ole aikajärjestyksen mukaan vaan lajeittain järjestetty. Luettelossa ensimmäisinä ovat Bachin kuoroteokset, sen jälkeen urkuteokset ja niin edelleen. Toisin sanoen alhainen BWV-numero ei tarkoita teoksen varhaista alkuperää. Schmieder päätyi temaattiseen järjestykseen luultavasti siksi, ettei monien Bachin sävellysten sävellysaikaa tiedetä kovin tarkkaan. Lisäksi Bach Gesellschaft on julkaissut Bachin teoksia vuodesta 1851 teoslajien mukaan koottuna.
Vastaavanlainen sävellystyypeittäin järjestetty luettelo on esimerkiksi Anthony van Hobokenin luettelo Joseph Haydnin teoksista.
Aiheesta muualla

Yhtenäistetty Johann Sebastian Bach / Heikki Poroila (Arkistoitu – Internet Archive)
Antero Piha

Antero Piha metsähallituksen tiedotustilaisuudessa vuonna 1961.
Onni Antero Piha (1. marraskuuta 1907 Alastaro − 21. syyskuuta 1991 Helsinki) oli metsätalouden tutkija ja metsähallituksen pääjohtaja.
Henkilöhistoria

Pihan vanhemmat olivat opettaja Anton Waldemar Piha (Vahlman) ja Helma Kustaava Hellman. Säveltäjät Martti ja Helmeri Piha, biokemisti Sakari Piha ja liiketaloustieteen professori Kalevi Piha olivat hänen veljiään. Pihan puoliso vuodesta 1934 oli Elisabeth Krestjaninoff.
Ammattiura

Tultuaan ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta 1926 ja valmistuttuaan metsänhoitajaksi 1930 Piha suoritti maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon 1933 ja lisensiaatin tutkinnon 1941 ja väitteli tohtoriksi 1941. Hän toimi assistenttina Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen laitoksella vuosina 1931−1934, Enso-Gutzeitin tilasto-osaston päällikkönä 1935−1940, Metsäntutkimuslaitoksen erikoistutkijana 1940−1942, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton (MTK) metsäpoliittisen osaston päällikkönä ja metsävaltuuskunnan pääsihteerinä vuodesta 1942. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1960 ja toimi sen jälkeen metsähallituksen pääjohtajana 1960−1973. Piha oli Viikkosanomien tolmitussihteeri 1933 ja päätoimittaja 1934–1935 sekä Metsätaloudellisen Aikakauslehden toimitussihteeri ja talouden valvoja 1940–1945.
Julkaisuja

Maatilametsälöiden liikejäämä ja sen rakenne (1941, väitöskirja)
Metsäverotuksen uudistamiskomitean mietintö (1942)
Die finnische Wald- und Forstwirtschaft (1942), Vilho Lihtosen kanssa
Metsäkaupallinen järjestötoiminta Ruotsissa (1944), ilmestyi myös ruotsiksi
Neljännesvuosisata Metsänomistajain Metsäkeskus Oy:n toimintaa (1946)
Työpanos maatila-metsätaloudessa (1954)
Metsätulot ja pääomanmuodostus (1957)
Valtionmetsien hakkuumahdollisuudet (1964)
Metsänhoitoyhdistyslain syntyvaiheet (1975)
Bayan Northcott

Bayan Northcott (1940 Lontoo – 13. joulukuuta 2022) oli brittiläinen musiikkikriitikko ja säveltäjä, joka alkujaan opiskeli englantia Oxfordissa ja myös opetti sitä itse kuuden vuoden ajan.
Northcott toimi New Statesmanin, The Sunday Telegraphin ja The Independentin kriitikkona ja johti nykymusiikkiin erikoistunutta levy-yhtiötä NMC. Hän sai urallaan rohkaisua muiden muassa Alexander Goehrilta ja Hans Kelleriltä, vaikkakin oli säveltäjänä lähinnä itseoppinut. Hän loi musiikkia lähinnä pienille kokoonpanoille. BBC Singers on toistuvasti esittänyt Northcottin teoksen Hymn to Cybele (1983); konserton käyrätorvelle ja yhtyeelle (1998) kantaesitti Yhdysvalloissa Speculum Musicae ja Britanniassa London Sinfonietta.
Muihin Northcottin teoksiin lukeutuu Four Votive Antiphons (op. 7), johon sisällytettiin myös aiemmin Gothic Voices'n tilaama Ave Regina Caelorum, ja jonka osista Salve Regina ja Alma Redemptoris Mater on levytetty Signum-levymerkille. Vuonna 2009 julkaistiin Northcottin kirjoitusten kokoelma The Way We Listen Now.
Bali (täsmennyssivu)

Bali voi viitata seuraaviin:
Bali, saari Indonesiassa
balin kieli, Balin saarella puhuttava malaijilais-polynesialainen kieli
Bali, kaupunki Intiassa Rajasthanin osavaltiossa
Bali, kaupunki Kamerunissa.
Balí, kylä Kreetan saarella Mylopótamoksen kunnassa Réthymnon alueyksikössä
Geeta Bali, oik. Harikirtan Kaur (1930–1965), intialainen näyttelijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bali”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Balguerie

Balguerie oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2033. Suku on lähtöisin Ranskasta, missä Jean Balguerie (1572–1623) oli kuninkaan kamariherrana. Tämän jälkeläinen Pierre Balguerie (1678–1759) muutti uskonnollisen vakaumuksensa tähden Ranskasta Hollantiin ja asettautui asumaan Amsterdamiin, missä toimi Ruotsin kuninkaan konsulina. Tämän julkisen virkansa ohessa hän toimi kuninkaan agenttina. Tässä toimessaan hänen onnistui hankkia kuningas Kaarle XII:lle kiväärejä sekä ruoka-aineita. Hän sai kuningas Fredrik I:ltä kiitokseksi teoistaan runsaita rahapalkintoja ja kuningas Aadolf Fredrikiltä aatelisarvon vuonna 1755. Ritari Daniel Balguerie (1738–1788) toimi Ruotsin asioiden hoitajana Amsterdamissa 1760-luvulta alkaen.
Bali Gali

Bali Gali (s. 29. huhtikuuta 1939) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Gunturin hiippakuntaan 19. joulukuuta 1964 ja nimitettiin sen piispaksi 2. heinäkuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Cacciavillan, jota avustivat Saminini Arulappa ja Mariadas Kagithapu.
August Lindfors

August Lindfors (10. lokakuuta 1810 Helsingin pitäjä – 14. marraskuuta 1882 Porvoo) oli suomalainen pappi, Porvoon lukion lehtori ja kirjailija.
Lindforsin vanhemmat olivat talollinen Erik Lindfors ja Ulrika Eriksdotter Markelin. Hän kävi Helsingin triviaalikoulua ja Porvoon lukiota päästen ylioppilaaksi vuonna 1829. Lindfors valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1836. Hänet vihittiin papiksi 1843.
Lindfors oli Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1836 ja Helsingin triviaalikoulun vt. konrehtorina 1837. Hänestä tuli Porvoon lukion apulainen 1838, vt. lehtori 1839 ja vakinainen roomalaisen kirjallisuuden lehtori 1843. Vuodesta 1865 Lindfors toimi Porvoon yläalkeiskoulun tarkastajana. Hän sai rovastin arvon 1858.
Lindfors oli naimisissa vuodesta 1840 lähtien Fredrika Wilhelmina Standertskjöldin kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta.