stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1822
Tapahtumia

6. helmikuuta – Kiinalainen džonkki Tek Sing upposi Belitung- ja Bangka-saarten välisessä salmessa Alankomaiden Itä-Intiassa, jolloin noin 1 600 ihmistä kuoli. Hylkyyn jäi noin 350 000 kiinalaista posliiniesinettä.
23. toukokuuta – Oulun palo tuhosi lähes koko kaupungin keskustan.
14. kesäkuuta – Charles Babbage ehdotti differenssikonetta.
21. heinäkuuta – Agustín de Iturbide kruunattiin Meksikon keisariksi.
7. syyskuuta – Brasilia julistautui itsenäiseksi Portugalin vallan alaisuudesta.
27. syyskuuta – Rosettan kivi tulkittiin.
Elias Lönnrot, Johan Ludvig Runeberg ja J. V. Snellman aloittivat opinnot Turun akatemiassa.
Carl Ludvig Engelin suunnittelema Valtioneuvoston linna valmistui Helsinkiin.
Saksalainen mineralogi Friedrich Mohs esitteli Mohsin kovuusasteikon.
Berliiniläinen Friedrich Buschmann patentoi Handaelonien, ensimmäisen harmonikan.
Joseph Fourier julkaisi teoksen Analyyttinen lämpöteoria.
Kuolleita

1. tammikuuta – Erik Solitander, suomalainen kauppaneuvos, laivanvarustaja, raatimies ja valtiopäivämies (s. 1755)
24. tammikuuta – Ali pašša, Ioánninan hallitsija (s. 1744)
23. helmikuuta – Johann Matthäus Bechstein, saksalainen luonnontutkija, metsänhoitaja ja ornitologi (s. 1757)
13. maaliskuuta – Carlo Pellegrini, italialainen katolinen piispa (s. 1736)
9. maaliskuuta – Edward Daniel Clarke, englantilainen kivennäistieteilijä ja tutkimusmatkailija (s. 1769)
19. maaliskuuta – Valentin Haüy, ranskalainen kaunokirjallisuuden professori, sokeainkoulun perustaja ja kohokirjoitusjärjestelmän kehittäjä, "sokeiden apostoli" (s. 1745)
19. maaliskuuta – Józef Wybicki, puolalainen kenraali, runoilija ja poliitikko (s. 1747)
2. huhtikuuta – Uesugi Harunori, japanilainen daimio (k. 1751)
3. huhtikuuta – Edouard Du Puy, ranskalainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari ja oopperalaulaja (s. noin 1770)
10. toukokuuta – Roch-Ambroise Cucurron Sicard, ranskalainen pappi, kuurojen koulutuksen kehittäjä ja Ranskan akatemian jäsen (s. 1742)
17. toukokuuta – Armand Emmanuel du Plessis de Richelieu, ranskalainen valtiomies (s. 1766)
25. kesäkuuta – E. T. A. Hoffmann, saksalainen kirjailija, säveltäjä, musiikkikriitikko ja pilapiirtäjä (s. 1776)
8. heinäkuuta – Percy Bysshe Shelley, englantilainen runoilija (s. 1792)
4. elokuuta – Kristjan Jaak Peterson, virolainen kirjailija ja kääntäjä (s. 1801)
8. elokuuta – Adolf Tandefelt, suomalainen hovioikeuden presidentti ja maaherra (s. 1747)
12. elokuuta – Robert Stewart Castlereagh, brittiläinen poliitikko ja ministeri (s. 1769)
25. elokuuta – William Herschel, saksalais-englantilainen tähtitieteilijä ja säveltäjä (s. 1738)
31. elokuuta – Nicola Riganti, italialainen kardinaali (s. 1744)
5. lokakuuta – Jean Baptiste Breton, ranskalainen kenraali (s. 1769)
6. lokakuuta – Thure Drufva, ruotsalainen sotilas ja maaherra (s. 1767)
10. lokakuuta – David Emanuel Kriander, suomalainen pappi ja lintutieteilijä (s. 1791)
11. lokakuuta – H. J. Walbeck, suomalainen geodeetti ja tähtitieteilijä (s. 1793)
13. lokakuuta – Antonio Canova, italialainen kuvanveistäjä (s. 1757)
6. marraskuuta – Claude Louis Berthollet, ranskalainen kemisti (s. 1748)
7. marraskuuta – Carl Georg Ekmark, suomalainen opettaja, pappi ja kirjailija (s. 1780)
26. marraskuuta – Karl August von Hardenberg, preussilainen ruhtinas, valtiomies ja ministeri (s. 1750)
15. joulukuuta – Erik af Wetterstedt, ruotsalainen maanmittari ja maaherra (s. 1736)
20. joulukuuta – Henrik Christian Nordenswan, suomalainen kamarineuvos, valtiopäivämies ja senaattori (s. 1762)
Kunta Kinte, gambialaissyntyinen Yhdysvaltoihin tuotu orja, jonka elämänvaiheisiin perustuvat Alex Haleyn kirja Juuret sekä samanniminen televisiosarja (s. noin 1750)
Luigi Rusca, sveitsiläissyntyinen Venäjällä toiminut arkkitehti (s. 1762)
Griffiths

Griffiths on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ann Griffiths (1776–1805), walesilainen runoilija
Barri Griffiths (s. 1982), walesilainen showpainija
Elly Griffiths, oik. Domenica de Rosa (s. 1963), englantilainen kirjailija
Joel Griffiths (s. 1979), australialainen jalkapalloilija
Käte Bosse-Griffiths (1910–1998), saksalais-brittiläinen egyptologi
Louise Griffiths (s. 1978), englantilainen laulaja, lauluntekijä, malli ja näyttelijä
Lucy Griffiths (s. 1986), englantilainen näyttelijä
Peter Griffiths (1928–2013), brittiläinen poliitikko
Rachel Griffiths (s. 1968), australialainen näyttelijä
Richard Griffiths (1947–2013), englantilainen näyttelijä
Stephen Griffiths (s. 1969), brittiläinen sarjamurhaaja
Terry Griffiths (1947–2024), walesilainen snooker-pelaaja.
Etsiväkerho Hurrikaani

Etsiväkerho Hurrikaani on kirjailija ja juontaja Jari Mäkipään kirjoittama kirjasarja. Se kertoo nimensä mukaisesti Etsiväkerho Hurrikaani -nimisestä etsiväkerhosta ja sen päähenkilöt ovat kaksoset Jesse ja Jenni Karhunen sekä Karoliina Strömberg ja Matias Aura. Myöhemmin kirjasarjaan saapuvat myös uudet kolmosluokkalaiset päähenkilöt, Avi, Viivi, Raisa ja Julius.  Kirjasarjan tapahtumat sijoittuvat Pihlakylä-nimiselle paikkakunnalle. Etsiväkerho Hurrikaanin jäsenet joutuvat mitä hurjimpiin seikkailuihin ja kohtaamisiin rikollisten kanssa kun he ratkovat mysteereitä Pihlakylässä sekä kaukana kotoa. Kirjasarjassa on 15 osaa.
Uusin on vuonna 2022 julkaistu Etsiväkerho hurrikaani ja paha poro.
Kirjat

Etsiväkerho Hurrikaanin käsikirja (2004)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kadonneet kortit (2005)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kammokellari  (2006)
Etsiväkerho Hurrikaani ja hohdon saalistajat (2007)
Etsiväkerho Hurrikaani ja Jyrinäjengi  (2008)
Etsiväkerho Hurrikaani ja tähtikolmion vartijat (2009)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kiiturivarkaat (2010)
Etsiväkerho Hurrikaani ja mysteeri Lontoossa (2011)
Etsiväkerho Hurrikaani ja petosten pilvi (2012)
Etsiväkerho Hurrikaani ja Mustakynsi (2013)
Etsiväkerho Hurrikaanin uusi käsikirja (2014)
Etsiväkerho Hurrikaani ja hämärän majatalo (2014)
Etsiväkerho Hurrikaani ja kettuliiga (2015)
Etsiväkerho Hurrikaani ja tyly tubettaja (2016)
Etsiväkerho Hurrikaani ja Lehväjärven hirviö  (2020)
Etsiväkerho Hurrikaani ja salamasankarit (2021)
Etsiväkerho Hurrikaani ja paha poro (2022)
Etsiväkerho Hurrikaani ja Kurpitsakostaja (2023)
Det åländska folkets historia

Det åländska folkets historia ("Ahvenanmaan kansan historia") on ruotsinkielinen kirjasarja, joka käsittelee Ahvenanmaan maakunnan historiaa.
Sarjaan kuuluu seitsemän kirjaa, joista kolme on ilmestynyt 1980-luvulla, yksi 1990-luvulla ja kolme 2000-luvulla. Niiden julkaisijana on toiminut Ålands kulturstiftelse. Vuonna 1980 ilmestyi ensimmäisenä osa 1:2 ja viimeisimpänä osa 2:2 vuonna 2015.
Sarjan vanhinta aikaa kuvaava osa 1:1 käsittelee Ahvenanmaan historiaa kivikaudelta Kustaa Vaasan aikaan asti, ja sen on kirjoittanut Ahvenanmaan maakunta-arkeologina toiminut Matts Dreijer. Kirjasarja kattaa Ahvenanmaan historian vuoteen 1990 asti.
Osat

Dreijer, Matts: Det åländska folkets historia 1:1, Från stenåldern till Gustav Vasa.  Maarianhamina:  Ålands kulturstiftelse, 1983.  ISBN 951-95090-1-1
Nyman, Valder: Det åländska folkets historia 1:2, Ålands medeltida kyrkokonst.  Maarianhamina:  Ålands kulturstiftelse, 1980.  ISBN 951-95089-6-1
Ramsdahl, Carl: Det åländska folkets historia 2:1, Under Gustav Vasa och hans söner samt stormaktstiden.  Maarianhamina:  Ålands kulturstiftelse, 1988.  ISBN 951-95090-3-8
Samuelsson, Jan: Det åländska folkets historia 2:2, Stormaktstiden från slutet av 1500-talet fram till 1721.  Maarianhamina:  Ålands kulturstiftelse, 2015.  ISBN 9789529848256
Dreijer, Stig: Det åländska folkets historia 3, Frihetstiden och den gustavianska tiden 1721–1808.  Maarianhamina:  Ålands kulturstiftelse, 2006.  ISBN 952-9848-13-7
Kuvaja, Christer; Hårdstedt, Martin ja Hakala, Pertti: Det åländska folkets historia 4, Från finska kriget till Ålandsrörelsen 1808–1920.  Maarianhamina:  Ålands kulturstiftelse, 2008.  ISBN 978-952-9848-19-5
Tudeer, Erik: Det åländska folkets historia, 5:1, Det åländska folkets historia 1920–1990.  Maarianhamina:  Ålands kulturstiftelse, 1993.  ISBN 952-9848-02-1
Botswana olympialaisissa

Botswana osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Moskovassa 1980 ja on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa sen jälkeen. Talvikisoihin maa ei ole osallistunut.
Botswana on saavuttanut historiansa aikana yhteensä neljä mitalia, joista yksi on kultainen; Pariisissa 2024 Letsile Tebogo voitti miesten 200 metrin finaalin kautta aikojen viidenneksi nopeimmalla ajalla 19,46. Lontoossa 2012 Nijel Amos sijoittui 800 metrin juoksussa hopealle ja Tokiossa 2021 miesten 4 × 400 metrin viestijoukkue saavutti pronssia. Pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon ylsi ensimmäisenä Glody Dube, joka sijoittui seitsemänneksi miesten 800 metrin juoksussa Sydneyssä 2000. Botswanan miesten 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkue oli kahdeksas Ateenassa 2004. Pekingissä 2008 pistesijan saavuttivat Khumiso Ikgopoleng, joka oli jaetulla viidennellä sijalla nyrkkeilyn kääpiösarjassa, ja Amantle Montsho, joka oli kahdeksas naisten 400 metrin juoksussa. Lontoossa 2012 Montsho sijoittui samalla matkalla neljänneksi. Miesten 4 × 400 metrin viestijoukkue juoksi viidenneksi Rio de Janeirossa 2016.
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Yleisurheilu | 0 | 1 | 1 | 2 | 83 |
| Yhteensä | 0 | 1 | 1 | 2 | 126 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1980  1980 Moskova: 0
1984  1984 Los Angeles: 0
1988  1988 Soul: 0
1992  1992 Barcelona: 0
1996  1996 Atlanta: 0
2000  2000 Sydney: 0
2004  2004 Ateena: 0
2008  2008 Peking: 0
| 2012  2012 Lontoo | 0 | 1 | 0 | 1 | 70 |
2016  2016 Rio de Janeiro: 0
| 2020  2020 Tokio | 0 | 0 | 1 | 1 | 86 |
| Yhteensä | 0 | 1 | 1 | 2 | 126 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 Hopeaa | Nijel Amos | 2012  2012 Lontoo |  Yleisurheilu | Miesten 800 m juoksu |
| 3 Pronssia | Isaac Makwala | 2020  2020 Tokio |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
| 3 Pronssia | Baboloki Thebe | 2020  2020 Tokio |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
| 3 Pronssia | Bayapo Ndori | 2020  2020 Tokio |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
| 3 Pronssia | Zibane Ngozi | 2020  2020 Tokio |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
| 1 Kultaa | Letsile Tebogo | 2024  2024 Pariisi |  Yleisurheilu | Miesten 200 m juoksu |
| 2 Hopeaa | Bayapo Ndori | 2024  2024 Pariisi |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
| 2 Hopeaa | Busang Kebinatshipi | 2024  2024 Pariisi |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
| 2 Hopeaa | Anthony Pesela | 2024  2024 Pariisi |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
| 2 Hopeaa | Letsile Tebogo | 2024  2024 Pariisi |  Yleisurheilu | Miesten 4 × 400 m viestijuoksu |
Lähteet:
Egnatia (kaupunki)

| Egnatia> Ἐγνατία |
| --- | --- |
 Egnatian forumin rauniot.
Sijainti
 Egnatia
Koordinaatit:  40°53′16″N, 17°23′27″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Savelletri, Fasano, Brindisi, Apulia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Apulia, Regio II Apulia et Calabria, Italia
Egnatia (m.kreik. Ἐγνατία, myös Ignatia, Ἰγνατία) eli Gnatia tai Gnathia oli antiikin aikainen kaupunki Apuliassa Italiassa. Sen arkeologinen kohde, joka tunnetaan nykynimellä Egnazia, sijaitsee Fasanon kunnan alueella noin kaksi kilometriä luoteeseen Savelletrin kylästä.
Maantiede

Egnatian kaupunki sijaitsi Apuliassa Italian niemimaan itärannikolla eli Adrianmeren rannalla Bariumin ja Brundisiumin välissä. Antiikin aikaiset itinerariumit sijoittavat sen 27 roomalaisen mailin päähän Bariumista ja 29 mailin päähän Brundisiumista. Se oli Apulian eteläisimpiä kaupunkeja ennen Calabrian rajaa.
Egnatian kautta kulki ensin Via Minucia ja sittemmin Via Appiaa oikaissut Via Trajana. Horatius, joka käytti kaupunkia viimeisenä pysähdyspaikkanaan ennen Brundisiumia, sanoo kaupungin kärsineen hyvän veden puutteesta.
Historia

Egnatian kaupungin paikka on ollut asuttu viimeistään pronssikaudella 1200-luvulla eaa., jolloin paikalla oli kylä. 1000-luvulla eaa. paikan asuttivat Balkanilta tulleet japygit ja 700-luvulla eaa. messapialaiset. Kyseisen seudun heimoissa ja alueiden rajoissa on kuitenkin paljon sekaannusta. Sekä Strabon että Klaudios Ptolemaios mainitsevat Egnatian peuketien (Peucetii) heimon eli eteläisten apulialaisten kaupunkina. Myös Plinius vanhempi sanoo sen olleen Poediculi-heimon (sama kuin peuketit) kaupunki, vaikkakin toisaalla kuvaa sitä virheellisesti sallentinien (Sal(l)entini) kaupungiksi.
Messapialaisten aikana Egnatia sai paljon kreikkalaisia vaikutteita. Roomalaiset valtasivat alueen 200-luvulla eaa., jonka jälkeen kaupunki kehittyi vaiheittain tavalliseksi roomalaiskaupungiksi. Roomalaisaika oli kaupungin suurinta kukoistuskautta.
Egnatiaa ei mainita antiikin historiallisten tapahtumien yhteydessä, ja kaupunki vaikuttaa saaneen kaiken merkittävyytensä siitä, että sijaitsi tärkeällä tiellä Brundisiumiin. Toisaalta se oli tärkeä satamapaikka rannikkoalueellaan. Näin se oli sopiva pysähdyspaikka sekä maitse että meritse matkanneille. Joskus on oletettu, että kaupunki antoi sen kautta kulkeneelle tielle nimen Via Egnatia, tai että sillä olisi joku yhteys tunnetumpaan Via Egnatiaan, joka kulki Makedoniassa ja Traakiassa. Vaikuttaa kuitenkin todennäköiseltä, ettei kaupungin alkuperäinen nimi ollut Egnatia vaan Gnatia, mikä nimi esiintyy sekä Horatiuksella että eräissä Pliniuksen ja Pomponius Melan käsikirjoituksissa. Tämän vahvistaa myös se, että kreikankielisissä piirtokirjoituksissa kaupungin asukkaiden etnonyyminä on Gnathinos (Γναθινος). Latinaksi esiintyy etnonyymiä Ignatinus.
Horatius pilkkaa kaupungin asukkaiden esittelemää ihmettä, jonka myös Plinius mainitsee: siinä eräälle tietylle alttarille laitettu suitsuke haihtui ilman tulta.
Kaupunki säilyi olemassa vielä roomalaisajan jälkeenkin bysanttilaisella kaudella, mutta kärsi visigoottien ja saraseenien hyökkäyksistä. Se hylättiin lopullisesti 900-luvulla. Kaupungin raunioita oli näkyvissä vielä 1800-luvulla, ja sen nimi oli säilynyt paikalla olleen vanha tornin nimessä Torre d'Agnazzo. Kaupungin arkeologiset tutkimukset aloittivat ranskalaiset 1800-luvulla. Vuoden 1846 nälänhädän aikana paikalliset asukkaat ryöstelivät kaupungin hautoja löytääkseen jotakin myytävää. Paikan järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1912. Niitä jatkettiin 1940-, 1960- ja 1980-luvuilla, ja niitä suoritetaan edelleen. Nykyisin Egnatian arkeologinen alue on koko Apulian (Puglia) huomattavin.
Rakennukset ja löydökset

Egnatiasta on kaivettu esiin laaja raunioalue, jonka koko on noin 40 hehtaaria. Rauniot levittäytyvät nykyisen Strada Provinciale (SP) 90 -tien pohjois- ja eteläpuolelle. Tien eteläpuolella sijaitsee varsinaisen kaupungin alue forumeineen, ja pohjoispuolella akropoliin ja satamien alue.
Kaupunkia ympäröivät muurit, jotka ovat messapialaiselta ajalta. Niiden pituus on noin kaksi kilometriä ja ne ovat noin seitsemän metriä korkeat. Arkeologisen alueen kohteisiin lukeutuvat muun muassa:
Forum.
Niin kutsuttu amfiteatteri.
Hellenistinen stoa.
Kybelen temppeli.
Itämaisen jumalattaren, oletettavasti Attiksen, sacellum eli pieni pyhäkkö.
Basilikakirkot ja baptisterio eli kastekappeli.
Akropolis ja sen pyhäkkö 300-luvulta eaa.
Bysanttilaisaikainen linna (castrum) akropoliilla.
Roomalaiset kylpylät.
Via Trajanan jäänteet.
Satamien jäänteet.
Kaupungin ympäristöstä on löydetty lukuisia hautoja, joista on löydetty paljon keramiikkaa ja terrakottaesineitä. Löytöihin lukeutuu myös muun muassa messapialaisella murteella kirjoitettuja piirtokirjoituksia. Keramiikkalöytöihin lukeutuu paljon kaupungista nimensä saaneella Gnathia-tyylillä tehtyä keramiikkaa, jossa on koristeluja punaisella ja valkoisella.
Kaupungista tehtyjä löytöjä on esillä arkeologisen alueen lähellä sijaitsevassa Egnazian arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egnatia Wikimedia Commonsissa
Ilmakuva Egnatian arkeologisesta alueesta.
Egnatian raunioita.
Kaavakuva Egnatian raunioista. 1. Forum. 2. Via Trajana. 3. Nk. amfiteatteri. 4. Itämaisen jumalattaren sacellum. 5. Hellenistinen stoa. 6. Forumin basilika. 7. Kiveämättömiä katuja. 8. Piispallinen basilika. 9. Varhaisen kristillisen ajan basilika. 10. Polttouuni. 11. Baptisterio.
O. R. Muuri

Ossi Rurik Muuri (14. huhtikuuta 1901 Kotka – 31. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari ja kirjailija.
Muurin omaelämäkerrallinen teos Elin minäkin lapsuuden ja nuoruuden ilmestyi 1973 Otavan Kertomus elämästä -sarjassa. Kirjassa hän kertoi lapsuus- ja nuoruusvuosistaan Kotkassa.
Teoksia

Elin minäkin lapsuuden ja nuoruuden.   Otava 1973
Älä pelkää elämää

| Älä pelkää elämää Haloo Helsinki! |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. syyskuuta 2021
 Tyylilaji: pop rock
 Levy-yhtiö: Vallila Music House
Listasijoitukset
 1. (albumilista)   1. (fyysinen albumilista)
Haloo Helsinki! -yhtyeen muut julkaisut
| Texas-EP 2018 | Älä pelkää elämää 2021 |   |
Singlet albumilta Älä pelkää elämää
 ”Lady Domina” Julkaistu: 9. lokakuuta 2020  ”Piilotan mun kyyneleet” Julkaistu: 19. helmikuuta 2021  ”Tulikärpäset” Julkaistu: 6. elokuuta 2021  ”Reiviluola (Remix)” Julkaistu: 30. joulukuuta 2022
Älä pelkää elämää on Haloo Helsinki! -yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 10. syyskuuta 2021. Albumi nousi sekä Suomen virallisen albumilistan että fyysisen albumilistan kärkeen.
Albumilta on julkaistu neljä singleä. ”Lady Domina” julkaistiin 9. lokakuuta 2020, kun yhtye teki paluun parin vuoden tauoltaan. Kappale nousi heti suoratoistopalvelu Suomessa Spotifyn soitetuimmaksi kappaleeksi ja Suomen radiolistan toiselle sijalle. Toinen single, ”Piilotan mun kyyneleet”, julkaistiin 19. helmikuuta 2021 ja se oli 11 viikkoa radiolistan ensimmäisellä sijalla. Kolmantena singlenä julkaistiin ”Tulikärpäset” 6. elokuuta 2021.. "Reiviluola" julkaistiin neljäntenä singlenä maaliskuussa 2022.lähde?
Kappaleet

Kaikki sanat Elli Haloo.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Foliohattukauppias | Leo Hakanen, Jere Marttila | 5.39 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Reiviluola | Leo Hakanen, Jere Marttila | 4.07 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Lady Domina | Leo Hakanen, Jere Marttila, Erno Laitinen | 3.26 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Piilotan mun kyyneleet | Leo Hakanen, Jere Marttila, Rauli Eskolin | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Älä länkytä | Leo Hakanen, Jere Marttila, Erno Laitinen | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Tulikärpäset | Leo Hakanen, Jere Marttila | 4.16 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Kukkameri | Leo Hakanen, Jere Marttila | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Tahdon | Leo Hakanen, Jere Marttila | 4.06 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kerran kuussa | Leo Hakanen, Jere Marttila, Erno Laitinen | 4.26 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Pelikaani | Leo Hakanen, Jere Marttila | 4.38 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Älä pelkää elämää | Leo Hakanen, Jere Marttila, Erno Laitinen | 4.59 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Kaaoszine:
Soundi:
Air China

| Air China 中国国际航空公司  Zhōngguó Guójì Hángkōng Gōngsī |
| --- | --- |

 IATA: CA  –  ICAO: CCA 
Kutsukoodi:  AIR CHINA
Toiminimi:  Air China Limited
Perustettu:  1. heinäkuuta 1988
Laivaston koko:  485
Kohteiden määrä:  201
Tunnuslause:  We go above and beyond
Solmukohdat:  Pekingin kansainvälinen lentoasema Chengdu Shuangliun kansainvälinen lentoasema Shanghai Pudongin kansainvälinen lentoasema Chongqing Jiangbein kansainvälinen lentoasema Guangzhou Baiyunin kansainvälinen lentoasema Guiyang Longdongbaon kansainvälinen lentoasema Hangzhou Xiaoshanin kansainvälinen lentoasema Hohhot Baitan kansainvälinen lentoasema Lhasa Gonggarin lentoasema Tianjin Binhain kansainvälinen lentoasema Wuhan Tianhen kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  China National Aviation Corporation
Tytäryhtiö(t):  Air China Cargo (51 %) Shenzhen Airlines (51 %) Shandong Airlines (51 %) Air Macau (66,9 %) Dalian Airlines (80 %) Beijing Capital Airlines (51 %)
Kotipaikka:   Beijing Tianzhu Airport Industrial Zone, Shunyi, Peking, Kiina
Kanta-asiakasohjelma:  Phoenix Miles
Allianssi:  Star Alliance
Avainhenkilö(t):  Wang Changshun (puheenjohtaja) Cai Jianjiang (presidentti)
Yhtiön sivut:  airchina.com
Air China (kiin.: 中国国际航空公司; pinyin: Zhōngguó guójì hángkōng gōngsī, lyhennettynä 国航, Guóháng; LSE: AIRC, SEHK: 0753, SSE: 601111) on Kiinan valtion omistama ja maan suurin kaupallinen lentoyhtiö. Sen päälentoasema on Pekingin kansainvälinen lentoasema. Sillä oli noin 23 000 työntekijää vuonna 2004. Air Chinan eniten käyttämä lentokone on Boeing 737-800.
Air Chinan kohteet  Kiina  Air Chinan kohteet
Laivasto > Nykyinen laivasto

Helmikuussa 2023 Air Chinan laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 8,9 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustajapaikkoja | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 33 | — | 128 |  |
| Airbus A319neo | — | 8 | vahv. myöh. |  |
| Airbus A320-200 | 43 | — | 158 |  |
| Airbus A320neo | 49 | 67 | 158 | Toimitukset alkavat vuonna 2023. |
| Airbus A321-200 | 61 | — | 177 |  |
| Airbus A321-200 | 61 | — | 185 |  |
| Airbus A321-200 | 61 | — | 194 |  |
| Airbus A321neo | 29 | — | 198 |  |
| Airbus A330-200 | 25 | — | 237 |  |
| Airbus A330-200 | 25 | — | 265 |  |
| Airbus A330-200 | 25 | — | 283 |  |
| Airbus A330-300 | 28 | — | 301 |  |
| Airbus A330-300 | 28 | — | 311 |  |
| Airbus A350-900 | 23 | 7 | 312 | Toimitukset vuoteen 2022 asti. |
| Boeing 737-700 | 18 | — | 128 |  |
| Boeing 737-800 | 93 | — | 159 |  |
| Boeing 737-800 | 93 | — | 167 |  |
| Boeing 737-800 | 93 | — | 176 |  |
| Boeing 737 MAX 8 | 16 | 13 | 176 |  |
| Boeing 747-400 | 3 | — | 344 |  |
| Boeing 747-8I | 7 | — | 365 |  |
| Boeing 777-300ER | 28 | — | 311 |  |
| Boeing 777-300ER | 28 | — | 392 |  |
| Boeing 787-9 | 14 | 1 | 293 |  |
| Comac ARJ21-700 | 15 | 20 | 90 |  |
| Comac C919 | — | 20 | vahv. myöh. |  |
| Yhteensä | 485 | 136 |  |  |
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Boeing 747-400F | 3 | — |  |
| Boeing 757-200PCF | 4 | — |  |
| Boeing 777F | 8 | — |  |
| Tupolev Tu-204-120F | — | 4 |  |
| Yhteensä | 15 | 4 |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Air China
Star Allianceen kuuluvat lentoyhtiöt
| --- | --- |
Jäsenet:   Aegean Airlines  Air Canada  Air China  Air India  Air New Zealand  All Nippon Airways  Asiana Airlines  Austrian Airlines  Avianca  Brussels Airlines  Copa Airlines  Croatia Airlines  EgyptAir  Ethiopian Airlines  EVA Air  LOT Polish Airlines  Lufthansa  Shenzhen Airlines  Singapore Airlines  South African Airways  Swiss International Air Lines  TAP Air Portugal  Thai Airways International  Turkish Airlines  United Airlines 
Entiset jäsenet:   Adria Airways  Ansett Australia  Avianca Brasil  Blue1  British Midland International  Continental Airlines  Mexicana  Scandinavian Airlines  Shanghai Airlines  Spanair  TACA Airlines  TAM Airlines  US Airways  VARIG 
Air Chinan Airbus A321-200 lähdössä Shenzhen Bao’anin kansainväliseltä lentoasemalta.
Air Chinan Airbus A330-300 Arlandan lentoasemalla.
Air Chinan Airbus A350-900 Shanghai Hongqiaon kansainvälisella lentoasemalla.
Air Chinan Boeing 737-800 lähdössä Naritan kansainväliseltä lentoasemalta.
Air Chinan Boeing 747-8I laskeutumassa Frankfurt am Mainin lentoasemalle.
Air Chinan Boeing 777-300ER laskeutumassa Pekingin kansainväliselle lentoasemalle.
Air Chinan Boeing 787-9
Aatto Haapanen

Frans Aatto Haapanen (24. kesäkuuta 1899 Vampula – 30. lokakuuta 1976 Vampula) oli suomalainen kirjailija.
Haapasen omaelämäkerrallinen romaani Elämän ristiaallokoissa ilmestyi 1974 Otavan Kertomus elämästä -sarjassa.
Teoksia

Elämän ristiaallokoissa. Otava 1974