stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norah Jones
Varhainen elämä

Norah Jones syntyi New Yorkissa 30. maaliskuuta 1979. Hänen alkuperäinen nimensä oli Geetali Norah Jones Shankar. Jonesin isä on tunnettu intialainen muusikko Ravi Shankar, jonka kanssa Jonesin äidillä oli lyhyt suhde. Jones kasvoi äitinsä hoivissa Grapevinessa Texasissa ja tutustui isäänsä paremmin vasta 18-vuotiaana.
Jazziin Jones tutustui taidesuuntautuneessa high schoolissa. Hän opiskeli jazzpianoa kaksi vuotta Pohjois-Texasin yliopistossa. Jones muutti kesäksi 1999 New Yorkin Greenwich Villageen ja päätti kesän jälkeen jäädä kaupunkiin. Hän alkoi kirjoittaa omia lauluja ja esiintyä laulajana. Hänen yhtyeensä äänitti syksyllä 2000 demoja Blue Note Recordsille, ja Jones teki levytyssopimuksen vuoden 2001 alussa. Vuoden 2001 aikana Jones esiintyi paljon Charlie Hunterin yhtyeen kanssa ja kirjoitti samalla lauluja esikoisalbumilleen.
Ura

Jonesin jazz-vaikutteinen esikoisalbumi Come Away with Me julkaistiin vuoden 2002 alussa. Se myi 18 miljoonaa kappaletta ja toi Jonesille viisi Grammy-palkintoa. Toisella albumillaan Feels Like Home (2004) Jones yhdisteli 1970-lukulaista laulaja-lauluntekijämusiikkia bluesiin, countryyn ja omaan pehmeään pianojazziinsa. Vuodesta 2003 vuoteen 2006 Jones esiintyi Little Willies -nimisessä yhtyeessä. Hänen seuraava sooloalbuminsa Not Too Late julkaistiin vuonna 2007. Sitä seurasivat The Fall (2009) ja ...Featuring Norah Jones (2010), jolla on vierailevia esiintyjiä. Little Broken Hearts ilmestyi vuonna 2012. Albumin Foreverly (2013) Jones teki yhdessä Billie Joe Armstrongin kanssa.
Jonesin, Sasha Dobsonin ja Catherine Popperin muodostama country-trio Puss N Boots julkaisi albumin No Fools, No Fun vuonna 2014.
Jones on voittanut urallaan yhdeksän Grammy-palkintoa.
Jonesin ensimmäinen filmirooli oli Wong Kar-wain ohjaamassa elokuvassa My Blueberry Nights, joka sai ensi-iltansa vuonna 2007.
Yksityiselämä

Jonesilla on kaksi lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 2014 ja 2016. Hän on pitänyt lastensa isän pois julkisuudesta.
Diskografia > Albumit

Come Away With Me (2002)
Feels Like Home (2004)
Not Too Late (2007)
The Fall (2009)
Little Broken Hearts (2012)
Foreverly (2013,  yhdessä Billie Joe Armstrongin kanssa)
Day Breaks (2016)
Begin Again (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Norah Jones Honolulussa huhtikuussa 2005.
Cəlil Məmmədquluzadə

Cəlil Məmmədquluzadə.
Cəlil Hüseynqulu oğlu Məmmədquluzadə (salanimi Molla Nəsrəddin, 22. helmikuuta 1866 Nahitševan – 4. tammikuuta 1932 Baku) oli azerbaidžanilainen kirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Cəlil Məmmədquluzadə syntyi kauppiaan perheeseen. Hän kävi koraanikoulun ja Nahitševanin kaupunkikoulun, valmistui vuonna 1887 Gorin opettajaseminaarista ja toimi maaseutukoulujen opettajana. Vuonna 1898 hän muutti Jerevaniin ja vuonna 1903 Tbilisiin, jossa hän työskenteli azerinkielisen Şərqi-rus (”Venäjän itä”) -lehden toimittajana. Vuonna 1906 hän alkoi julkaista Molla Nəsrəddin -pilalehteä, joka edistyksillisine näkemyksineen sai valtavan suosion ja herätti suuttumusta taantumuksellisissa piireissä. Muslimipapisto langetti lehden julkaisijalle jopa kuolemantuomion. Vuonna 1920 Məmmədquluzadə muutti perheineen Täbriziin, mutta palasi vuonna 1922 Bakuun, jossa hän jatkoi Molla Nəsrəddinin julkaisemista sekä työskenteli Yeni yolin (”Uusi tie”) ja muiden lehtien toimittajana.
Məmmədquluzadə tunnetaan lyhyen satiirisen kertomuksen mestarina. Hänen ensimmäinen huomattava teoksensa on vuonna 1894 kirjoitettu pienoisromaani Eşşəyin itməkliyi (”Aasin katoaminen”), joka ilmestyi vasta vuonna 1936. Komediat Ölülər (”Vainajat”, 1909) ja Dəli yığıncağı (”Mielipuolten kokous”, julkaistu 1936) on suunnattu islaminuskoa vastaan. Məmmədquluzadən tuotannolla oli huomattava vaikutus aikansa azerikirjallisuuteen ja yhteiskunnalliseen ajatteluun.
Kirjailijan mukaan on nimetty Nahitševanin musiikki- ja draamateatteri sekä Cəlilabadin piirikeskus.
Aiheesta muualla

Kratkaja literaturnaja entsiklopedija (venäjäksi)
Dafni BC

| Α> Ο. Δάφνης |
| --- | --- |
Liiga:  A2 Ethniki
Perustettu:  1967
Historia:  1967-
Areena:  Dafni Indoor Hall
– kapasiteetti:  1 200
Kotipaikka:  Dáfni, Attika, Kreikka
Värit:  oranssi ja musta
Päävalmentaja:   Kostas Sorotos
Mestaruudet:  (1) A2 Ethniki
Kotisivu:  www.dafnibc.gr
AO Dafnis Ateena BC on kreikkalainen koripalloseura, joka toimii Dáfnissa Ateenan metropolialueella.
Historia

Emäseura perustettiin jo vuonna 1939, mutta koripallojaosto perustettiin vuonna 1967. Ensi kertaa joukkue pelasi A1 Ethnikissä vuonna 1969. Seura pelasi pääsarjassa aina vuoteen 1975 saakka, kunnes se  putosi A2 Ethnikiin. Joukkue pääsi vielä 1980-luvulla ja 1990-luvulla korkeimmalle tasolle, mutta ei onnistunut ylläpitämään sarjapaikkaansa. Vuonna 1999 joukkue voitti A2 Ethnikin Theodoros Papaloukasin johdolla.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Nocturn

| Nocturn Christ Agony |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 21. maaliskuuta – 3. huhtikuuta 2011
 Studio : Studio X, Olsztyn
 Julkaistu: 2011
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 45.37
 Levy-yhtiö: Mystic Production
Christ Agonyn muut julkaisut
| UnholyDeaMoon 2010 | Nocturn 2011 | Black Blood (EP) 2015 |
Nocturn on puolalaisen black metal -yhtyeen Christ Agonyn yhdeksäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2011 levymerkillä Mystic Production.
Kappaleet

Opus Sacrum / Reign of Chaos – 3.01
Frozen Path Unholy Fire – 5.28
The Stigma of Hell – 6.04
Silent Gods of Darkness – 5.36
Demonicon Illuminati – 5.39
Black Star Falling – 6.47
Flames of Several Suns – 7.12
Opus Profanum / Fields of Inferno – 5.50
Kokoonpano

Cezar – kitara, laulu
Reyash – basso, taustalaulu
Inferno – rummut
Arvostelut

Rockmetal.pl: 9/10
Aiheesta muualla

Nocturn Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Nocturn Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Constantius

Constantius-nimisiä hallitsijoita ovat olleet:
Constantius I Chlorus, Rooman keisari 305-306
Constantius II, Rooman itäosien keisari 337-361, koko valtakunnan keisari 350-361
Constantius III, Länsi-Rooman keisari 421
Constanza

Constanza voi tarkoittaa
Constanza (kuningatar)
Constanța, Romanian kaupunki
Constanza (Dominikaaninen tasavalta), kaupunki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Constanza”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Cygnus CRS OA-6

Cygnus CRS OA-6 (myös Orbital Sciences CRS Flight 6 tai aiemmin CRS Orb-6) on Orbital ATK:n viides rahtilento kansainväliselle avaruusasemalle. Orbital ATK:n Cygnus-rahtikapseli on tarkoitus laukaista United Launch Alliancen (ULA) Atlas V -raketilla, Orbital ATK:n oman Antares-raketin räjähdettyä CRS Orb-3 -lennolla lokakuussa 2014. OA-6-lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Lento

Atlas V 401 -raketti ja Cygnus-kapseli on tarkoitus laukaista Cape Canaveral Air  Force Stationin laukaisukompleksi 41:ltä 23. maaliskuuta 2016 kello 3.05 UTC-aikaa aukeavan puolituntisen laukaisuikkunan aikana.
Kuorma

Kapseli vie asemalle 3518 kilogrammaa rahtia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cygnus CRS OA-6 Wikimedia Commonsissa
NASA Commercial Resupply Launch hub
Atlas V nousee laukaisualustalta 23. maaliskuuta 2016.
Nigeriantasankogorilla

| Nigeriantasankogorilla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Yläheimo::  Ihmisapinat Hominoidea
Heimo::  Isot ihmisapinat Hominidae
Suku::  Gorillat Gorilla
Laji::  Gorilla gorilla
Alalaji::  diehli
Kolmiosainen nimi
 Gorilla gorilla diehli  Matschie, 1904 
Katso myös
   Nigeriantasankogorilla Wikispeciesissä   Nigeriantasankogorilla Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Nigeriantasankogorilla (Gorilla gorilla diehli) on toinen gorillan (Gorilla gorilla) kahdesta alalajista. Alalajia tavataan vain Nigerian ja Kamerunin rajalla toisistaan eristäytyneissä populaatioissa. Alalajia onkin arvioiden mukaan elossa enää noin 250–300 yksilöä. Ulkonäöltään nigeriantasankogorilla eroaa läntisestätasankogorillasta kallonsa ja hampaittensa koon perusteella.
Christoph Franke

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Christoph Franke
Syntymäaika: 20. joulukuuta 1944 (ikä 79)
Syntymäpaikka: Mülsen, Saksa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1963–1969 1969–1978 |  Lokomotive Leipzig  FC Karl-Marx-Stadt | 73 (3) 162 (20) |
Valmennusura
1983–1985 1988–1990 1990–1993 1996–2000 2001–2005 2008:  FC Karl-Marx-Stadt Jugend  FC Karl-Marx-Stadt (apuv.)  Chemnitzer FC (apuv.)  Chemnitzer FC  Dynamo Dresden  Chemnitzer FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Christoph Franke (s. 20. joulukuuta 1944) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana

Franke pelasi juniorina BSG Aktivist Martin Hoop Mülsenissa ja BSG Motor Zwickaussa nousten DDR:n juniorimaajoukkueeseen. Hän pelasi vuosina 1962–1963 kolmesti Saksan demokraattisen tasavallan juniorimaaotteluissa. Aikuisten sarjoissa Franken ura alkoi 1963 Lokomotive Leipzigin joukkueessa, joskin hän sai odottaa liigadebyyttiään toukokuuhun 1965. Kaikkiaan Franke pelasi Lokomotivessa 73 liigaottelua iskien niissä kolme maalia. Lokomotiven vuosinaan hän suoritti myös liikunnanopettajan tutkinnon Leipzigin urheiluakatemiassa.
Vuonna 1969 Franke siirtyi FC Karl-Marx-Stadtiin, jossa pelasikin uransa loppuun saakka. Seura putosi DDR-Oberligata keväällä 1970, mutta visiitti toisella sarjatasolla jäi vain yhteen kauteen. Kaikkiaan Franke urakoi Karl-Marx-Stadtissa 162 liigaottelua tehden niissä 20 maalia. Hän lopetti uransa vuonna 1978.
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Franke jatkoi FC Karl-Marx-Stadtin organisaatiossa juniorivalmentajana luotsaten juniori-Oberligassa pelannutta joukkuetta vuosina 1983–1985. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Hans Meyerin apuvalmentajaksi edustusjoukkueen miehistöön. Kaksikko johdatti seuran parhaimmillaan DDR-Oberligan hopealle 1990. Myös FDGB-Pokalissa tuli hopeaa edellisvuonna. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen seura muutti nimensä Chemnitzer FC:ksi ja kaksikko johdatti seuran Saksan cupin välieriin 1993.
Päävalmentajadebyyttinsä Franke teki toukokuussa 1996 Chemnitzerissä. Franken johdolla seura voitti Regionalligan mestaruuden 1999 ja nousi takaisin 2. Bundesliigaan. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja hän sai potkut syyskuussa 2000. Tämän jälkeen Franke palasi valmentajaksi heinäkuussa 2001 siirryttyään Dynamo Dresdenin päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan hän luotsasi Dynamon Oberliga Nordostin mestariksi ja nousuun Regionalligaan. Hyvät esitykset jatkuivat myös tulevilla kausilla ja keväällä 2004 Dynamo sijoittui Regionalligassa toiseksi ja nousi 2. Bundesliigaan, jossa tuli kauden 2004–2005 päätteeksi hienosti kahdeksas sija. Toinen kausi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ei kuitenkaan sujunut seurajohtoa tyydyttävällä tavalla ja Franke sai potkut joulukuussa 2005.
Huhtikuussa 2008 Franke palasi Chemnitzerin peräsimeen, mutta pesti päättyi jo heinäkuussa.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Regionalliga: 1999
Hopeaa: 2004
Oberliga Nordost: 2002
Carnivore

| Carnivore |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1982–1988, 2006–
Tyylilaji:  thrash metal, hardcore punk
Kotipaikka:  englanti
Laulukieli:   Yhdysvallat
Jäsenet:  Peter Steele, laulu, basso   Paul Bento, kitara   Joey Zampela, kitara   Steve Tobin, rummut  
Levy-yhtiö:  Roadrunner Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Carnivore on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye, joka on toiminut vuodesta 1982. Yhtyeen musiikki yhdistelee hardcore punkkia ja thrash metalia. Musiikissa on myös kuultavissa doom metal -vaikutteita. Yhtye julkaisi lyhyen uransa aikana vain kaksi albumia ja kaksi demoa.
Ensimmäinen levy

Ensimmäisen albumin, Carnivoren (1985), sanoitukset käsittelivät kolmannen maailmansodan jälkeistä maailmaa. Peter Steele otti noihin aikoihin paljon vaikutteita Mad Max -elokuvista. Sanoitukset käsittelivät ydinsotaa, miesten ylivaltaa ja maailmanloppua. Naispuolisissa faneissa närkästystä herättivät muun muassa sellaiset kappaleet kuin Male Supremacy ja Predator.
Retaliation

Vuonna 1986 yhtye julkaisi demonauhan Nuclear Warriors, joka sisälsi kolme esituotettua kappaletta tulevalta levyltä. Kappaleiden nimet (Sex & Violence, USA for USA, Suck my dick) herättivät jo silloin huomiota. Tähän mennessä yhtyeen kitaristi Keith Alexander oli vaihtunut Marc Piovanettiin. Vuoden 1987 alussa yhtye julkaisi toisen albuminsa, Retaliationin. Musiikki oli muuttunut enemmän punkahtavaksi säilyttäen silti thrashaavan soundinsa. Sanoitukset kritisoivat katolista kirkkoa sekä rasismia ja muita yhteiskunnan epäkohtia. Yhtyeen tyypilliseen tapaan sarkastisesti esitetyt kannanotot saivat päinvastaisen vastaanoton niin fanikannassa kuin mediassakin. Erityisesti kappale Race War ("rotujen välinen sota") antoi yhtyeelle natsileiman. "Don't call me your brother/'cause I ain't your fucking brother/We fell from different cunts/And your skin is an ugly color" ("Älä kutsua minua veljeksi/koska en ole mikään vitun veli sinulle/Me tulemme eri kohduista/ja ihosi on ruman värinen") -- tämäntapaiset sanoitukset sulkivat bändiltä monia ovia. Toisaalta, myöhemmin kappaleessa todetaan myös edelliseen liittyen: "Our mislabelled racism/Hostilities getting worse/Accept the fact my distant cousin/We cannot live in peace" ("Väärinsuunnattu rasismimme/Yhteenotot pahenevat/Hyväksy tämä tosiasia kaukainen serkkuni/Emme voi elää rauhassa"). Race war ei siis ollut rasistinen kannanotto.
Hajoamisen jälkeen

Vuotta myöhemmin yhtye hajosi. Kitaristi Marc liittyi The Crumbsuckersiin, Carnivoren kaltaista "thrashpunkkia" soittavaan jenkkiyhtyeeseen. 1990-luvulla yhtye soitti useita reunion-keikkoja vaihtelevalla kokoonpanolla. Peter Steele vaikutti 90-luvun alusta kuolemaansa saakka vuonna 2010 Type O Negativessa, joka on usein soittanut myös Carnivoren kappaleita. Vuonna 2006 Steele ilmoitti perustavansa Carnivoren uudestaan ja esiintyvänsä muun muassa Wacken Open Airissa.
Seitsemän vuotta Peter Steelen kuoleman jälkeen elokuussa 2017 Carnivore ilmoitti palaavansa yhteen alkuperäisjäsenten, Louie Beatoux'n ja Marc Piovanettin voimin. Uusina vahvistuksina toimivat laulajabasisti Baron Misuraca ja vararumpali Joe Branciforte. Yhtye on tehnyt paluuvuodestaan lähtien pistokeikkoja Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Jäsenet > Nykyiset

Baron Misuraca - laulu, basso (2017-)
Marc Piovanetti - Kitara (1986-1988, 2017-)
Louie Beateaux - Rummut (1982-1988, 2017-)
Joe Branciforte- Rummut (2017-)
Jäsenet > Entiset

Peter Steele - laulu, basso (Kuollut 2010)
Paul Bento - kitara
Joey Zampela - kitara
Steve Tobin - rummut
Keith Alexander - kitara (1983-1985) (s. 1962, k. 2005, moottoripyöräonnettomuus)
Larry - kitara (1982)
Enrico - laulu (1982)
Stan Pillis - kitara (1982-1983)
Diskografia > Studioalbumit

Carnivore - (1985)
Retaliation - (1987)
Diskografia > Demot

1984 Demo - (1984)
Nuclear Warriors - (1986)
Diskografia > Kokoelmat

Retaliation / Carnivore (1991)
Diskografia > Singlet

"Carnivore" (1984)
"Predator" (1985)
Aiheesta muualla

Levy-yhtiö (englanniksi)
Viimeinen haastattelu Keith Alexanderilta koskien Carnivorea, 2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
De Jussieu

de Jussieu on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adrien de Jussieu (1797–1853), ranskalainen kasvitieteilijä, Antoine Laurent de Jussieun poika
Antoine de Jussieu (1686–1758), ranskalainen kasvitieteilijä
Antoine Laurent de Jussieu (1748–1836), ranskalainen lääkäri, kasvitieteilijä ja professori
Bernard de Jussieu (1699–1777), ranskalainen kasvitieteilijä, Antoine de Jussieun veli
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Now That’s What I Call Music! 84

| Now That’s What I Call Music! 84  |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1988, 2011–2013
 Julkaistu: IRL 22. maaliskuuta 2013 UK 25. maaliskuuta 2013
 Tyylilaji: op
 Kesto: 02.37.12
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment, EMI, Virgin Music Group, UMG, Warner Music Group
Now! -sarjan muut julkaisut
| Now That’s What I Call Music! 83 2012 | Now That’s What I Call Music! 84 2013 | Now That’s What I Call Music! 85 2013 |
Now That’s What I Call Music! 84 tai Now! 84 on kahden levyn kokoelma-albumi, joka julkaistiin Isossa-Britanniassa 25. maaliskuuta 2013. Se on Now!-albumisarjan 84:s albumi ja se on saatavilla CD:nä sekä ladattavana.
Albumi sisältää muun muassa kymmenen kappaletta, jotka ovat yltäneet Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle: ”One Way or Another (Teenage Kicks)”, ”Scream & Shout”, ”Diamonds”, ”Impossible”, ”Troublemaker”, ”The Power of Love”, ”I Could Be The One”, ”Get Up (Rattle)”, ”Little Things” ja ”He Ain’t Heavy, He’s My Brother”.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 One Direction: One Way or Another (Teenage Kicks) – 2.38  will.i.am: Scream & Shout – 4.12 (feat. Britney Spears)  Taylor Swift: I Knew You Were Trouble – 3.38  P!nk: Just Give Me a Reason – 4.03 (feat. Nate Ruess)  Rihanna: Diamonds – 3.45  Bastille: Pompeii – 3.34  James Arthur: Impossible – 3.27  Olly Murs: Troublemaker – 3.04 (feat. Flo Rida)  Bruno Mars: Locked Out of Heaven – 3.54  Ke$ha: Die Young – 3.33  Bridgit Mendler: Ready Or Not – 3.22  Little Mix: DNA – 3.55  The Saturdays: What About Us – 3.42 (feat. Sean Paul)  Girls Aloud: Something New – 3.20  Nicole Scherzinger: Boomerang – 3.18  Disclosure: Latch – 4.16 (ft. Sam Smith)  Rita Ora: Radioactive – 4.12  Alicia Keys: Girl on Fire – 3.45  Christina Perri: A Thousand Years – 4.00  Emeli Sandé: Clown – 3.42  Gabrielle Aplin: The Power of Love – 4.07 Kokonaispituus: 1:17:27  :  CD 2 Avicii vs Nicky Romero: I Could Be The One – 3.29  Bingo Players: Get Up (Rattle) – 2.47 (feat. Far East Movement)  Pitbull: Don’t Stop The Party – 3.27 (feat. TJR)  Calvin Harris: Drinking from the Bottle – 4.00 (feat. Tinie Tempah)  Dizzee Rascal: Bassline Junkie – 3.23  Wiley: Reload – 3.14 (feat. Chipmunk & Ms D)  Rudimental: Not Giving In – 3.38 (feat. John Newman & Alex Clare)  Conor Maynard: Animal – 3.25 (feat. Wiley)  Disclosure: White Noise – 3.37 (feat. AlunaGeorge)  Devlin: Rewind – 3.47 (feat. Diane Birch)  Lawson: Standing in the Dark – 3.22  Biffy Clyro: Black Chandelier – 4.05  Fall Out Boy: My Songs Know What You Did in the Dark (Light Em Up) – 3.08  McFly: Love Is Easy – 3.42  Ben Howard: Only Love – 4.10  The Lumineers: Ho Hey – 2.42  One Direction: Little Things – 3.39  P!nk: Try – 4.08  Gabrielle Aplin: Please Don’t Say You Love Me – 3.00  Fleetwood Mac: Everywhere – 3.43  Ellie Goulding: Explosions – 4.04  The Justice Collective: He Ain’t Heavy, He’s My Brother – 4.35 Kokonaispituus: 1:19:45
Constanza (Dominikaaninen tasavalta)

Constanza
Constanza on kaupunki Dominikaanisen tasavallan keskiosassa La Vegan provinssissa 1 164 metrin korkeudella merenpinnasta. Vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan siellä asui 61 399 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Constanza Wikimedia Commonsissa
Now That’s What I Call Music! 85

| Now That’s What I Call Music! 85  |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1994, 2012–2013
 Julkaistu: IRL 19. heinäkuuta 2013 UK 22. heinäkuuta 2013
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 02.31.41
 Levy-yhtiö: Sony, EMI, Virgin, UMG, Warner
Now! -sarjan muut julkaisut
| Now That’s What I Call Music! 84 2013 | Now That’s What I Call Music! 85 2013 | Now That’s What I Call Music! 86 2013 |
Now That's What I Call Music! 85 tai Now! 85 on Now!-albumisarjan 85:s albumi. Se julkaistiin 22. heinäkuuta 2013 ja se on saatavilla CD:nä sekä ladattavana formaattina. Now! 85 sisältää yhdeksän kappaletta, jotka ovat päässeet ensimmäiselle sijalle Britannian singlelistalla ja ne ovat: "Get Lucky", "Blurred Lines", "Mirrors", "La La La", "I Love It", "Love Me Again", "Let's Get Ready to Rhumble", "Waiting All Night" ja "Need U (100%)".
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Daft Punk: Get Lucky – 4.09 (feat. Pharrell Williams)  Robin Thicke: Blurred Lines – 3.50 (feat. Pharrell Williams)  Passenger: Let Her Go – 3.37  Justin Timberlake: Mirrors – 4.38  Naughty Boy: La La La – 3.40 (Sam Smith)  Icona Pop: I Love It – 2.35 (feat. Charli XCX)  John Newman: Love Me Again – 3.35  Jason Derulo: The Other Side – 3.47  P!nk: True Love – 3.51 (feat. Lily Allen)  Taylor Swift: 22 – 3.49  The Wanted: Walks Like Rihanna – 3.23  Bruno Mars: Treasure – 2.57  Olly Murs: Dear Darlin’ – 3.26  Demi Lovato: Heart Attack – 3.30  Selena Gomez: Come & Get It – 3.51  PJ & Duncan: Let’s Get Ready to Rhumble – 3.58  Iggy Azalea: Bounce – 2.47  Fuse ODG: Antenna – 3.02  Nelly: Hey Porsche – 3.28  Paramore: Still Into You – 3.35  Imagine Dragons: Radioactive – 3.07  Gabz: Lighters (The One) – 2.46 :  CD 2 Rudimental: Waiting All Night – 3.34 (feat. Ella Eyre)  Jessie J: Wild – 3.53 (feat. Big Sean & Dizzee Rascal)  Duke Dumont: Need U (100%) – 2.53 (feat. A*M*E)  will.i.am: #thatPOWER – 4.40 (feat. Justin Bieber)  David Guetta: Play Hard – 3.28 (feat. Ne-Yo & Akon)  Calvin Harris: I Need Your Love – 3.53 (feat. Ellie Goulding)  Pitbull: Feel This Moment – 3.20 (feat. Christina Aguilera)  Sebastian Ingrosso: Reload – 3.41 (feat. Tommy Trash & John Martin)  Armin van Buuren: This Is What It Feels Like – 3.23 (feat. Trevor Guthrie)  Chase & Status: Lost & Not Found – 4.12 (feat. Louis M^ttrs)  Chris Malinchak: So Good to Me – 2.39  Disclosure: You & Me – 3.42 (feat. Eliza Doolittle)  Breach: Jack – 3.03  Wiley: Lights On – 3.33 (feat. Angel & Tinchy Stryder)  Dizzee Rascal: Goin’ Crazy – 3.23 (feat. Robbie Williams)  PSY: Gentleman – 3.13  The 1975: Chocolate – 3.45  Union J: Carry You – 3.08  The Saturdays: Gentleman – 3.40  Charlie Brown: On My Way – 3.16  Tom Odell: Another Love – 3.46  Michael Bublé: It’s a Beautiful Day – 3.21
Nuutti Heikkilä

Nuutti Heikkilä (s. 19. tammikuuta 2001 Tampere) on suomalainen kiekonheittäjä, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Kalevan kisoista hän on saavuttanut kiekonheiton pronssia vuonna 2022. Ennätyksekseen Heikkilä on heittänyt ulkoradoilla tuloksen 52,52 metriä vuonna 2022.
Now Hits 2013

| Now Hits 2013 Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2011-2012
 Julkaistu: 15. maaliskuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Sony Music Finland
Now Hits 2013 on suomalaisen Now Hits -sarjan ensimmäinen albumi. Sen julkaisi Sony Music Entertainment 15. maaliskuuta 2013 ja siinä on kaksi CD-levyä, joille on koottu yhteensä 34 koti- ja ulkomaista kappaletta, jotka olivat Suomessa alkuvuoden 2013 soitetuimpia kappaleita.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Ke$ha – Die Young  Marina and the Diamonds – How to Be a Heartbreaker  Karri Koira – Lähe mun kaa  Rihanna – Diamonds  Krista Siegfrids – Marry Me  David Guetta ft. Sia – She Wolf (Falling to Pieces)  Laura Närhi ft. Erin – Siskoni  Kelly Clarkson – Catch My Breath  One Direction – Live While We’re Young  Elokuu – Tänään lähtee  Adam Lambert – Trespassing  Swedish House Mafia – Don’t You Worry Child  Disco Ensemble – Second Soul  Leona Lewis – Trouble  Anna Puu – Säännöt rakkaudelle  will.i.am ft. Eva Simons – This Is Love  Vesterinen Yhtyeineen – Kaikki kohdallaan :  CD 2 Cheek ft. Jonne Aaron – Anna mä meen  Calvin Harris ft. Florence Welch – Sweet Nothing  Nicki Minaj – Va Va Voom  PSY – Gangnam Style  Loreen – My Heart Is Refusing Me  Sturm und Drang – Goddamn Liar  Conor Maynard ft. Ne-Yo – Turn Around  Samuli Putro – Tavalliset hautajaiset  Diandra – Colliding into You  Mariska & Pahat Sudet – Kukkurukuu  Jessie Ware – Wildest Moments  P!nk – Try  Jontte Valosaari – Haastaja  Jannika B – Seuraavaan elämään  Example – Say Nothing  Tuuli – Paljon onnea vaan  Robbie Williams – Different