stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maxqda
Aiheesta muualla

Virallinen www-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:MAXQDA
Käännös suomeksi
Locke (elokuva)

| Locke |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Knight
Käsikirjoittaja:  Steven Knight
Tuottaja:   Guy Heeley  Paul Webster 
Säveltäjä:  Dickon Hinchliffe
Kuvaaja:  Haris Zambarloukos
Leikkaaja:  Justine Wright
Pääosat:  Tom Hardy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  IM Global
Levittäjä:  Lionsgate
Ensi-ilta:   Italia 2. syyskuuta 2013 (Venetsian elokuvajuhlat)  Iso-Britannia 18. huhtikuuta 2014 
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  alle 2 miljoonaa dollaria
Tuotto:  4 945 689 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Locke on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Steven Knightin ohjaama draamaelokuva. Elokuvan pääosassa on Tom Hardy, ja hän on ainoa elokuvassa näkyvä näyttelijä.
Elokuva kertoo walesilaisesta rakennusmiehestä Ivan Lockesta, joka lähtee autollaan Birminghamissa sijaitsevalta rakennustyömaalta. Elokuvassa seurataan hänen matkaansa, jonka aikana hän soittaa useita puheluita.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Hardy  | … |  Ivan Locke   |
|  Ruth Wilson  | … |  Katrina (äänirooli)   |
|  Olivia Colman  | … |  Bethan (äänirooli)   |
|  Andrew Scott  | … |  Donal (äänirooli)   |
|  Ben Daniels  | … |  Gareth (äänirooli)   |
|  Tom Holland  | … |  Eddie (äänirooli)   |
|  Bill Milner  | … |  Sean (äänirooli)   |
|  Danny Webb  | … |  Cassidy (äänirooli)   |
|  Alice Lowe  | … |  Sisar Margaret (äänirooli)   |
|  Silas Carson  | … |  Dr. Gullu (äänirooli)   |
|  Lee Ross  | … |  PC Davids (äänirooli)   |
|  Kirsty Dillon  | … |  Garethin vaimo (äänirooli)   |
Tuotanto

Elokuva kuvattiin viiden illan ja yön aikana. Elokuvan tapahtumapaikkana on BMW X5 -merkkinen auto, jolla ajetaan muun muassa M1-moottoritiellä.
Arvioita

Turun Sanomien Henri Waltter Rehnströmin mielestä elokuva perustuu taitavan yksinkertaiseen rakenteeseen, jossa asiat paljastuvat hitaasti yksi toisensa jälkeen. Ilmiasu on mahdollisimman pelkistetty. Kerronta lepää paljolti hienosti hahmotellun päähenkilön varassa.
Aiheesta muualla

Locke Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Locke Elonet.
Linda Dallmann

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Linda Dallmann |  Linda Dallmann |  Linda Dallmann |  |
Maa:   Saksa
Naisten jalkapallo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Englanti 2022 |  |  |
Linda Dallmann (s. 2. syyskuuta 1994) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 53 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia.
Dallmann esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa syyskuussa 2016 Venäjää vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän tuli yhdessä alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan ensimmäisen jakson. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Dallmann edustaa Bayern Münchenia. Ennen Bayerniin siirtymistään Dallmann pelasi SGS Essenissä vuosina 2011–2019.
Livingston FC

Livingston Football Club on jalkapalloseura Livingstonin kaupungista. Kaudella 2021–2022 seura pelaa Skotlannin pääsarjassa Skotlannin Valioliigassa. Livingston pelaa kotiottelunsa Tony Macaroni Arenalla. Seura on perustettu vuonna 1943.
Seura perustettiin vuonna 1943 nimellä Ferranti Thistle, mutta seura vaihtoi nimensä Meadowbank Thistleksi vuonna 1973. Kesällä 1995 seura otti käyttöön nykyisen nimensä.
Levärupi

| Levärupi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Sammaleläimet Bryozoa
Luokka::  Gymnolaemata
Lahko::  Cheilostomatida
Heimo::  Electridae
Suku::  Einhornia
Laji::  crustulenta
Kaksiosainen nimi
 Einhornia crustulenta  (Pallas, 1766) 
Katso myös
   Levärupi Wikispeciesissä   Levärupi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Levärupi (Einhornia crustulenta) on sammaleläinten pääjaksoon kuuluva eläinlaji, joka esiintyy yleisenä Itämeressä. Se muodostaa yhdyskuntia muun muassa kivien, kallioiden, rakkolevän ja sinisimpukoiden pinnalle. Pitsimäiset yhdyskunnat erottuvat tummilta pinnoilta harmaanvalkeina laikkuina. Yksittäinen yksilö on halkaisijaltaan noin 0,5 millimetrin mittainen, vaalea ja kuusikulmainen. Kokonaiset koloniat voivat olla halkaisijaltaan jopa parikymmentä senttimetriä. Ravintonaan levärupiyhdyskunta käyttää planktonia, jota se siivilöi vedestä.
Yksittäinen sammaleläinyksilö erittää suojakseen kalkkikuoren. Pehmeän sisäkudoksen yläpuolella olevaa suuaukkoa ympäröi ripsellisten lonkeroiden muodostama kiehkura eli lofofori, joka toimii ravinnonotto- ja hengityselimenä.
Leväruven levinneisyysalue ulottuu Atlantin rannikolla Britteinsaarilta Norjan pohjoisosiin, Jäämerelle ja Pohjois-Amerikkaan. Laji on tyypillinen murtovesilaji ja viihtyy parhaiten kallio- tai sorapohjaisessa matalassa vedessä, jossa on paljon kiinnittymisalustoja.
Yksittäiset levärupiyksilöt ovat hermafrodiitteja ja muodostavat vuorotellen siittiöitä ja munasoluja. Hedelmöittyneistä munasoluista kehittyy vapaana uivia toukkia, jotka kiinteälle alustalle kiinnittyessään muodostavat uusia kolonioita. Kolonian perustajayksilö lisääntyy aluksi silmikoimalla muodostaen ympärilleen identtisiä levärupiyksilöitä, joista kolonia kehittyy.
Levärupi on Itämeren yleisin sammaleläin.
Liisa Nevalainen

| Liisa Nevalainen |
| --- | --- |
 Liisa Nevalainen Helsingin Pitäjänkujalla vuonna 1939.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna-Liisa Häyrinen
Syntynyt: 2. toukokuuta 1916 Oulu, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 10. joulukuuta 1987 (71 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä, salapoliisikirjailija
Puoliso:  Hannes Häyrinen (vih. 1939; k. 1987)
Sukulaiset:  Esko Nevalainen
Näyttelijä
Aktiivisena:  1934–1987
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anna-Liisa Häyrinen (ent. Högdahl, o.s. Nevalainen; 2. toukokuuta 1916 Oulu – 10. joulukuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja salapoliisikirjailija.
Perhetausta

Liisa Nevalaisen nuorempi veli oli palkittu elokuvaaja Esko Nevalainen.
Ura

Nevalaisen ensimmäinen teatterikiinnitys oli Helsingin Kansanteatteriin vuonna 1936, jossa hän työskenteli kymmenen vuotta. Myöhemmin hän näytteli myös Tampereen Työväen Teatterissa sekä Kotkan ja Lahden kaupunginteatterissa. 1950-luvun loppupuolella Nevalainen työskenteli Intimiteatterissa kaksi vuotta. Pitkän teatteriuran lisäksi hän esiintyi 26 elokuvassa vuosina 1934−1962, enimmäkseen pikkuosissa. Nevalaisen ensimmäinen merkittävä filmirooli oli vuoden 1945 elokuvassa Vastamyrkky. Elokuvassa Skandaali tyttökoulussa (1960) hänellä oli pääosa tyttökoulun johtajattarena. Nevalaisella oli myös naispääosa Punaisessa viivassa (1959). Hän teki ehkä tunnetuimman roolinsa elokuvassa Pojat (1962), jossa hän näytteli Jaken äitiä.
Nevalainen siirtyi 1960-luvun puolivälissä televisioon, missä hän alkoi näytellä ja kirjoittaa jaksoja miehensä luotsaamaan Hanski-sarjaan. Hän esiintyi myös suositussa televisiosarjassa Me Tammelat, jossa hän näytteli äiti Tammelaa. Nevalainen myös ohjasi sarjaa yhdessä Eine Laineen kanssa. Lisäksi hän kirjoitti useita televisionäytelmiä.
Näyttelijänuransa jälkeen Nevalainen alkoi kirjoittaa rikosromaaneja. Häneltä ilmestyi yhteensä kahdeksan dekkaria, joissa kerrotaan rikoskomisario Antti Karpalon tutkimuksista. Viimeinen dekkari ilmestyi vuosi ennen Nevalaisen kuolemaa.
Yksityiselämä

Vuodesta 1939 kuolemaansa asti Nevalainen oli naimisissa näyttelijä Hannes Häyrisen kanssa. Heillä oli kaksi lasta, Marjukka ja Jukka.
Nevalainen kuoli keuhkoveritulppaan 71-vuotiaana. Nevalainen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Filmografia

Meidän poikamme ilmassa – me maassa (1934)
Syntipukki (1935)
Vaimoke (1936)
VMV 6 (1936)
Laivan kannella (1938)
Jääkärin morsian (1938)
Herra Lahtinen lähtee lipettiin (1939)
Hätävara (1939)
Anu ja Mikko (1940)
Poikani pääkonsuli (1940)
Puck (1942)
Valkoiset ruusut (1943)
Katariina ja Munkkiniemen kreivi (1943)
Vastamyrkky (1945)
Tuhottu nuoruus (1947)
Paksunahka (1958)
Iskelmäketju (1959)
Punainen viiva (1959)
Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960)
Justus järjestää kaiken (1960)
Skandaali tyttökoulussa (1960)
Nina ja Erik (1960)
Tyttö ja hattu (1961)
Älä nuolase... (1962)
Pojat (1962)
Hän varasti elämän (1962)
Me Tammelat (1961–1969, tv-sarja)
Hanski (1966–1973, tv-sarja)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liisa Nevalainen Wikimedia Commonsissa
Nevalainen, Liisa Kirjasampo.
Lindroos, Veikko: Murhaavat ruusunpiikit. (artikkeli Liisa Nevalaisen dekkarikirjailijan urasta) Ruumiin kulttuuri, 2010, nro 4.
Mistelit

| Mistelit |
| --- | --- |
 Misteli eli euroopanmisteli (Viscum album)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset
Lahko::  Santalales
Heimo::  Santelikasvit Santalaceae
Suku::  Mistelit Viscum  L.
Katso myös
   Mistelit Wikispeciesissä   Mistelit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mistelit (Viscum) on santelikasvien (Santalaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu ainakin noin 75 lajia. Niiden lisäksi sukuun on kuvattu myös 120 muutakin lajia, joiden taksonominen asema on kuitenkin toistaiseksi epäselvä. Aikaisemmin mistelit on luokiteltu mistelikasvien (Viscaceae) heimoon kuuluviksi.
Mistelien sukuun kuuluu muun muassa joulukoristeena käytettävä euroopanmisteli eli misteli (Viscum album).
Lajeja

Lähde:
misteli eli euroopanmisteli (Viscum album)
Viscum capense
Viscum continuum
Viscum gracile
Viscum monoicum
Viscum ovalifolium
Viscum pauciflorum
Viscum rotundifolium
Viscum triflorum
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Viscum
Den virtuella floran: Viscum (ruotsiksi)
ITIS: Viscum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Viscum (englanniksi)
Flora of China: Viscum (englanniksi)
Livingstone

Livingstone voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Paikkoja:
Livingstone, kaupunki Sambiassa
Henkilöitä:
David Livingstone (1813–1873), skotlantilainen lääkäri, tutkimusmatkailija ja lähetyssaarnaaja
Ken Livingstone (s. 1945), brittiläinen vasemmistopoliitikko
Nicole Livingstone (s. 1971), australialainen uimari
Muuta:
Livingstone, suomalainen 1980-luvulla toiminut kristillinen yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Livingstone”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mercedes-AMG One

| Mercedes-AMG One |
| --- | --- |
 Mercedes-AMG One -tuotantomalli
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Mercedes-AMG
Valmistusvuodet:  2017 Mercedes-AMG Project ONE (R50) (konsepti) 2022– Mercedes-AMG One (C 298) (tuotanto)
Korimalli:  2-ovinen coupe
Luokka:  superauto
Edeltäjä:  Mercedes-Benz CLK LM Straßenversion
Seuraaja:  –
Tekniset tiedot
Rakenne:  keskimoottori
Moottori:  turbo-V6, hybridi
Iskutilavuus:  1599 cm3
Teho:  422 kW (ottomoottori) &  90–240 kW (sähköinen energian talteenotto)
Huippunopeus:  352 km/h
Kiihtyvyys:  2,9 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  mekaaninen takaveto + sähköinen etuveto
Kulutus:  8,7 l / 100 km
Mercedes-AMG One (projektinimeltään Mercedes-AMG Project One) on piensarjavalmisteinen plug-in hybridi-urheiluauto valmistajanaan Mercedes-AMG, sisältäen Formula 1-johdannaista teknologiaa. Autossa on myös hyödynnetty nykyeletroniikan suomia mahdollisuuksia auton jokapäiväisen käytön helpottamiseksi sen erikoisesta rakenteesta johtuen. Esimerkiksi näkyvyyden taaksepäin ollessa rajallinen, on perinteinen taustapeili korvattu kameralla ja näytöllä.
Projektin taustaa

Mercedes-Benz suunnitteli 2000-luvun alussa yhdessä McLarenin kanssa keskimoottorista urheiluautoa (P8), Mercedes-Benzin silloisen emoyhtiö DaimlerChryslerin (nyk. Mercedes-Benz Group) tuolloin omistaessa TAG McLaren Groupista 40 %. Tämän projektin kariuduttua alkoivat molemmat merkit työstää erillisiä urheiluautoprojektejaan. Toisin kuin 90-luvun keskimoottorisissa GT-autoissaan CLK-GTR ja CLK-LM, joissa käytettiin viritettyjä katuauton moottoreita, Mercedes käyttää tällä kertaa suoraan kilpa-auton moottorista kehitettyä voimanlähdettä superautossaan.
Tuotanto & suorituskyky

Sarjatuotantoversio esiteltiin 1. kesäkuuta 2022. Malli tuli asiakkaiden saataville vuoden 2022 puolivälissä.  Syksyllä 2022 autolla tehtiin Nürburgringin uusi rataennätys. Ensimmäinen auto toimitettiin asiakkaalleen alkuvuodesta 2023.
Mercedes-AMG One medioissa

Mercedes-AMG One on Forza Horizon 5 -pelin kansikuvassa. Autoa testattiin Top Gearin 33. kauden jaksossa 3.
Mercedes-AMG GT Black Series P One Edition

Mercedes-AMG Onen hankkineilla on tilaisuus ostaa myös Mercedes-AMG GT:n erikoismalli Black Series P One Edition.
Aiheesta muualla

Mercedes-AMG One Show Car Mercedes-Benzin mediasivustolla (englanniksi)
Mercedes-AMG One Show Car Mercedes-AMG:n nettisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) / (englanniksi)
Mercedes-AMG One Mercedes-AMG:n nettisivustolla (saksaksi) / (englanniksi)
Mercedes-AMG One Mercedes-Benzin Saksan nettisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Mercedes-AMG One Mercedes-Benz Groupin sivustolla (saksaksi) / (englanniksi)
Mercedes-Benzin automallit
| --- | --- |
Henkilöautot:   A-sarja  B-sarja  C-sarja  CLA-sarja  CLS-sarja  E-sarja  EQA  EQB  EQC  EQE  EQS  EQS SUV  G-sarja  GLA-sarja  GLB-sarja  GLC-sarja  GLE-sarja  GLK-sarja  GLS-sarja  S-sarja  SL-sarja  SLC-sarja 
Yksittäis- ja erikoismallit:   AMG One  AMG GT  AMG X290  Maybach S 600 
Historialliset mallit:   600  630  770  190 
Pakettiautot, tila-autot ja lava-autot:   Citan  EQV  R-sarja  Sprinter  T-sarja  Vaneo  Vito  V-sarja  X-sarja 
Linja-autot:   CapaCity  Citaro  Tourino  Tourismo  Travego  Integro  Vario 
Kuorma-autot:   Actros  Axor  Atego  Econic  Zetros  Unimog (U20, U300/U400/U500, U4000/U5000) 
Mercedes-AMG Project One -konseptimalli Frankfurtin autonäyttelyssä
Mobile TeleSystems

MTS:n logo.
Mobile TeleSystems (ven. Мобильные ТелеСистемы, Mobilnyje TeleSistemy) eli MTS  on suuri matkapuhelinoperaattori Venäjällä ja Itsenäisten valtioiden yhteisön maissa.
Matkapuhelinoperaattori MTS:n myymälä Moskovassa
MTS:n pääkonttori sijaitsee Moskovassa. Yhtiön osakkeet on listattu Moskovan pörssissä (MCX: MTSS) ja New Yorkissa (NYSE: MBT). Yritys perustettiin vuonna 1993 ja se aloitti toimintansa seuraavana vuonna.
RIAraitingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa yhtymä sijoittui markkina-arvoltaan 13. suurimmaksi. Yhtiön arvoksi arvioitiin 676,854 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+33,3 % edellisvuoteen).
MTS:llä on yli 59 miljoonaa matkapuhelinasiakasta.[lähde? ] Venäjällä MTS:n tärkeimmät kilpailijat ovat MegaFon ja Beeline.
Esimerkiksi Valko-Venäjällä MTS:n tärkein kilpailija on puolestaan A1↑, jonka asiakasmäärän Valko-Venäjän MTS on niukasti ohittanut. Kesäkuussa 2013 Valko-Venäjän MTS:llä oli 5,3 miljoonaa tilaajaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
MTS:n kotisivu (englanniksi), ja (venäjäksi)
Lose Control (Waldo’s Peoplen kappale)

| Lose Control |
| --- | --- |
 Singlen kansikuva
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Waldo’s People
Levy-yhtiö:  Sony BMG Music Entertainment
Kesto:  2:58
Tyylilaji:  eurodance
Säveltäjä(t):  A. Lehtonen ja Karima
Sanoittaja(t):  Waldo, A. Lehtonen, Karima ja A. Kratz Gutå
Albumilta:  Paranoid
Euroviisutiedot
Vuosi:  2009
Maa:  Suomi
Kieli:  englanti
Sijoitus:  25.
Pisteet:  22
Sijoitus semifinaalissa:  12.
Pisteet semifinaalissa:  42
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Lose Control on Waldo’s People -yhtyeen musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 2009. Kappale pääsi tuomariston valintana 16. toukokuuta 2009 pidettyyn finaaliin, vaikka jäi todellisuudessa semifinaalissa sijalle 12. Lose Control jäi finaalissa 25:nnelle eli viimeiselle sijalle 22 pisteellä. Suoraan suomeksi käännettynä kappaleen nimi tarkoittaa menettää hallinta.
Kappaleen afrikaansinkielinen versio julkaistiin Etelä-Afrikassa vuonna 2010 MoniQuen esittämänä.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen latauslista: 1.
Suomen virallinen singlelista: 1.
Aiheesta muualla

Lose Control - Original English lyrics (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:   Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:   1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:   Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:   Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:   A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:   Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:   Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Mongolian parlamenttivaalit 1996

Mongolian parlamenttivaalit 1996 toimitettiin Mongoliassa 30. kesäkuuta 1996. Vaaleissa äänesti 88 % äänioikeutetuista, eli noin miljoona henkilöä. Vaaleissa valittiin 76 edustajaa, joista 70 miehiä ja kuusi naisia. Vaalien aikaan oltiin huolestuneita maan taloudesta: työttömyys ja inflaatio olivat korkeita ja köyhyys sekä heikot elinolot olivat yleisiä. Vaalivoittaja oli 50 paikkaa saanut demokraattinen liitto. Vaaleissa toiseksi tuli kommunistinen kansanpuolue, jonka nimi silloin oli vallankumouksellinen kansanpuolue (25 paikkaa). Puolue menetti 45 paikkaa. Lisäksi Mongolian perinteinen yhtenäisyyspuolue sai paikan. Vaaleissa kommunistien 75-vuotinen valta päättyi.
Lose Control (albumi)

| Lose Control Silk |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991–1992
 Julkaistu: 17. marraskuuta 1992
 Tuottaja(t): Keith Sweat, Alton ”Wokie” Stewart, T.H.
 Tyylilaji: R&B, new jack swing
 Kesto: 42.18
 Levy-yhtiö: Elektra
Listasijoitukset
  Top R&B/Hip-Hop Albums: 1.  Heatseekers Albums: 4.
Silkin muut julkaisut
|   | Lose Control 1992 | Silk 1995 |
Singlet albumilta Lose Control
 ”Happy Days” Julkaistu: 15. lokakuuta 1992  ”Freak Me” Julkaistu: 18. helmikuuta 1993  ”Lose Control / Girl U for Me” Julkaistu: 10. kesäkuuta 1993  ”Baby It’s You”  ”It Had to Be You”
Lose Control on yhdysvaltalaisen R&B-yhtyeen Silkin esikoisalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 1992. Albumi sijoittui Top R&B/Hip-Hop Albums -albumilistan ensimmäiselle sijalle. Albumin hittisingle ”Freak Me” sijoittui myös ensimmäiselle sijalle, Billboard Hot 100 -kappalelistalla. RIAA myönsi albumille platinasertifikaatin.
Kappaleet

Interlude (Keith Sweat) – 1.23
Happy Days (featuring Keith Sweat) (Keith Sweat, Alton ”Wokie” Stewart) – 5.19
Don’t Keep Me Waiting (featuring Gerald Levert and Sean Levert) (Keith Sweat, Alton ”Wokie” Stewart) – 4.16
Girl U For Me (Keith Sweat, Roy Murray) – 4.30
Freak Me (Keith Sweat, Roy Murray) – 4.35
When I Think About You (Teno West, Gary Jenkins, Gary Glenn, Roy Murray) – 3.55
Baby It’s You (Keith Sweat) – 4.05
Lose Control (Keith Sweat, Roy Murray, Gary Jenkins) – 5.16
It Had To Be You (Keith Sweat, Roy Murray, Gary Jenkins) – 4.10
I Gave To You (William Hart) – 4.49
Arvostelut

AllMusic:
Mobile World Congress

| Mobile World Congress> GSM World Congress |
| --- | --- |
 Kuva vuoden 2012 MWC-messuilta.
Tyyppi:  mobiilialan messut
Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Fira de Barcelona
Paikkakunta:   L’Hospitalet
Ensimmäisen kerran:  1987 
Aktiivisuus:  aktiivinen
Kävijöitä:  101 000 (2016)
Järjestäjä:  GSMA
Kotisivut
Mobile World Congress (lyhyemmin MWC) on vuosittain Espanjassa järjestettävä mobiilialan messutapahtuma. Siellä valmistajat esittelevät uusia käyttöjärjestelmiä, puhelimia ja taulutietokoneita. MWC-messut järjestetään yleensä helmikuussa, mutta joskus messut järjestetään vasta maaliskuun alussa. Aluksi messut tunnettiin nimellä GSM World Congress ja myöhemmin nimellä 3GSM World Congress. Vuoteen 2003 asti messut järjestettiin Cannesissa, mutta vuonna 2006 tapahtuma siirtyy Barcelonaan. MWC-messut järjestetään Barcelonassa vuoteen 2023 asti.
Mobile World Congressin tapahtumapaikka Barcelonassa.
Aiheesta muualla

Verkkosivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mobile World Congress
Käännös suomeksi
Mister8

| Mister8 |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  24–33 minuuttia
Pääosissa:   Pekka Strang  Krista Kosonen 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Elisa Viihde Viaplay
Julkaistu:  31. tammikuuta 2021
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jani Pösö
Vastaava(t) tuottaja(t):  Laura Kuulasmaa (Elisa Viihde)
Linjatuottaja:  Maria Sekikirkina
Ohjaaja(t):  Teemu Nikki
Käsikirjoittaja(t):   Vesa Virtanen  Teemu Nikki 
Säveltäjä(t):   Timo Kaukolampi  Tuomo Puranen 
Leikkaaja(t):   Teemu Nikki  Kerttu Jaatinen  Vilja Harjamaa 
Lavastaja(t):  Santtu Toivonen
Kuvaaja(t):  Jarmo Kiuru
Tuotantoyhtiö(t):  It’s Alive Films
Palkinnot
Voitetut:  Canneseries Vuoden sarja 2021 Canneseries Vuoden näyttelijä 2021, Pekka Strang
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla Vuoden komediasarja 2021 Kultainen Venla Vuoden miesnäyttelijä 2021, Pekka Strang
Aiheesta muualla
IMDb 
Mister8 on Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa tammikuussa 2021 julkaistu suomalainen kahdeksanosainen draamasarja. Sarjan on ohjannut Teemu Nikki ja sen ovat käsikirjoittaneet  Vesa Virtanen ja Teemu Nikki perustuen Nikin ja Jani Pösön alkuperäisideaan.
Sarja kertoo Mariasta (es. Krista Kosonen), jolla on seitsemän miestä – yksi viikon jokaiselle päivälle, kunnes kahdeksas mies (es. Pekka Strang) sekoittaa Marian kuviot. Pekka Strangin esittämä Juho haluaa Marian kokonaan itselleen ja yrittää saada muut miehet ulos järjestelystä.
Sarja on kuvattu Helsingissä syksyllä 2019.
Timo Kaukolammen ja Tuomo Purasen sarjaan säveltämät kappaleet on julkaistu erillisenä albumina.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pekka Strang  | … |  Juho   |
|  Krista Kosonen  | … |  Maria   |
|  Chike Ohanwe  | … |  Pelle   |
|  Amir Escandari  | … |  Darius   |
|  Elias Westerberg  | … |  Terho   |
|  Ville Tiihonen  | … |  Sepe   |
|  Joonas Saartamo  | … |  Vertti   |
|  Jari Virman  | … |  Hermanni   |
|  Olli Rahkonen  | … |  Tuukka   |
|  Matti Onnismaa  | … |  Pietari   |
|  Jouko Puolanto  | … |  Veikko Bergholm   |
|  Hannamaija Nikander  | … |  Jenny   |
|  Hannes Suominen  | … |  Mica   |
|  Joel Hirvonen  | … |  Jussi   |
|  Petra Heinänen  | … |  Ida   |
|  Topi Patjas  | … |  Ville   |
|  Rafael Airaksinen  | … |  Oliver   |
|  Essi Patrakka  | … |  Adele   |
|  Samuli Jaskio  | … |  Ilpo   |
|  Marjaana Maijala  | … |  terapeutti   |
|  Rebecca Viitala  | … |  Marika   |
|  Maija Rissanen  | … |  Sanna   |
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomien arvostelu sarjasta 7.2.2021