stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Parikka

| Pekka Parikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pekka Johannes Parikka
Syntynyt: 2. toukokuuta 1939 Helsinki
Kuollut: 21. maaliskuuta 1997 (57 vuotta) Helsinki
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Pekka Johannes Parikka (2. toukokuuta 1939 Helsinki – 21. maaliskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja. Hän teki uransa aikana kuunnelmia, TV-elokuvia ja -ohjelmia, käsikirjoituksia, sekä ohjasi kolme pitkää elokuvaa.
Parikka oli ensimmäistä kertaa mukana isossa elokuvatuotannossa toimiessaan 1968 Täällä Pohjantähden alla -elokuvan apulaisohjaajana. Vuonna 1973 hän toimi jälleen apulaisohjaajana Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa. Tällä kertaa vuorossa oli Pohjantähti. Tämän jälkeen Parikka palasi elokuvien pariin vasta hieman ennen 1980-luvun vaihdetta, ohjaten vuosina 1979–1987 kuusi tv-tuotantoa.
Vuonna 1988 Parikka ohjasi ensimmäisen pitkän teatterielokuvansa, Pohjanmaan, joka perustui Antti Tuurin samannimiseen romaaniin. Elokuva voitti kolme Jussi-palkintoa, joista Parikka sai yhden ohjauksestaan. Pohjanmaalle jaettiin myös kaksi ranskalaista palkintoa. Se sai 1989 Rouenin festivaalin lehdistöpalkinnon, joka oli arvoltaan 100 000 frangia, sekä Ranskan elokuvateattereitten liiton 1. palkinnon (Prix ACOR), joka oli arvoltaan 10 000 frangia.
Vuonna 1989 tuli ensi-iltaan Parikan ohjaama Talvisota, joka niin ikään pohjautui Antti Tuurin samannimiseen romaaniin vuodelta 1984. Elokuva sai ensi-iltansa 30. marraskuuta, päivänä, jolloin talvisodassa Helsinkiä ensimmäistä kertaa pommitettiin. Elokuvan oli ensin tarkoitus päästä laajaan levitykseen myös Yhdysvaltoihin. Levityksen suhteen kuitenkin epäonnistuttiin, vaikkakin elokuva sai Euroopassa huomiota voittaen muun muassa ranskalaisen elokuvapalkinnon (Taneli Mäkelän parhaan miesnäyttelijän palkinto Rouenin 3. pohjoismaisilla elokuvafestivaaleilla 1990). Elokuva keräsi noin 650 000 katsojaa. Talvisota palkittiin kotimaassa kuudella Jussi-palkinnolla.
Vuonna 1995 Parikka ohjasi TV-elokuvan Maigret Suomessa (Maigret en Finlande), jonka tuottajamaina olivat Ranska, Sveitsi, Belgia, Tšekki ja Suomi. Parikan kolmas ja viimeinen teatterielokuva oli Tie naisen sydämeen vuodelta 1996.
Vuonna 1997 hän ehti tehdä elokuvasovituksen Laila Hietamiehen romaanista Hylätyt talot, autiot pihat, jonka ohjasi elokuvaksi vuonna 2000 Lauri Törhönen.
Kaikkiaan Parikka voitti kaksi Jussia (parhaan ohjaajan Jussi elokuvista Pohjanmaa ja Talvisota).
Aiheesta muualla

Pekka Parikka Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pekka Parikka Elonetissä.
Pastis

Pullo pastista ja kaksi lasia vedellä laimennettua juomaa.
Pastis on ranskalainen anisviina ja aperitiivi. Tarjoiltaessa pastikseen perinteisesti sekoitetaan vettä, jolloin se muuttuu valkoiseksi ja läpikuultamattomaksi.
Suosituimpia merkkejä ovat pariisilaistyyppinen Pernod sekä Ricard ja Pastis 51, jotka edustavat marseillelaista tyyppiä. Kun pastikseen sekoitetaan vettä se samenee. Syynä on anisöljyn veteen liukenemattoman ainesosan anetolin sakeneminen. Juoman sakeneminen kertoo anisviinoissa aina paremmasta laadusta. Heikompitasoisissa juomissa sakenemista ei tapahdu. Keskimääräinen alkoholipitoisuus on 40–45 tilavuusprosenttia.
Perinteinen pastis valmistetaan liottamalla, joten sen maku on suoraviivaisempi kuin hienostuneemman Pernod'n, joka valmistetaan tislaamalla. Pastiksessa käytetään makuaineina anetolin lisäksi fenkolia (vihreä anis), lakritsia ja useita yrttejä.
Historia

Pastis kehitettiin korvaavaksi juomaksi absintille, joka kiellettiin terveydellisin perustein Ranskassa vuonna 1915 siinä käytetyn koiruohon vuoksi. Juoman nimi tulee ranskan jäljitelmää tai mukaelmaa tarkoittavasta sanasta pastiche. Ensimmäisen kaupallisen pastiksen toi markkinoille Ricard-yhtiö vuonna 1932. Ricardin Pastis on maailman myydyin anisviina ja kolmanneksi myydyin viina.[lähde? ]
Tarjoilu

Pastis tarjotaan useimmiten veden kanssa joko valmiiksi laimennettuna tai vesilasin kanssa, jolloin juoja voi itse määrittää laimennussuhteen. Juomasta on kehitetty myös juomasekoituksia.
Rourou: pastis ja mansikkasiirappi.
Mauresque: pastista ja manteliruususiirappia (orgeat).
Perroquet: pastista ja vihreää minttusiirappia.
Tomate: pastista ja Grenadiinia.
Chornichon: pastista banaanisiirapilla.
Kuolema iltapäivällä: pastista ja samppanjaa.
Kirjallisuutta

Kuokkanen, Juha & Rohkea, Antero: Väkevät alkoholijuomat.  (11. korjattu painos)  Helsinki:  Restamark, 2010.  ISBN 978-951-9185-73-6.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupallinen, valmistaja Pernod Ricardin mainossivusto (eng), jossa drinkkiohjeita, lisätietoa tuotteesta ym.
Paula Koivuniemi (vuoden 1988 albumi)

| Paula Koivuniemi Paula Koivuniemi |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1966–1982
 Julkaistu: 1988
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 54.32
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
muut julkaisut
| 20 toivottua levytystä 1987 | Paula Koivuniemi  | Sen siksi tein 1989 |
Paula Koivuniemi on Paula Koivuniemen vuonna 1988 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää 16 kappaletta hänen vuosina 1966–1982 levyttämistään kappaleista. Albumi sisältää Koivuniemen ensimmäisen levytyksen, "Perhonen", vuodelta 1966. Albumin on julkaissut CD-levynä Fazer Finnlevy.
Kappaleet

Elämän tahdon elää - 3'12 (1982)
On rakas sylissä mun - 3'27 (1981)
Vie minut pois - 3'01 (1980)
Kesän vihreät lehvät (Green Leaves Of Summer) - 3'47 (1978)
Kas kas - niin niin (You've Got To Move) - 3'17 (1978)
Kotikadun tunnelmaa - 3'54 (1982)
Kulkea sain sateenkaareni päähän - 2'51 (1979)
Niin se mietittiin (Things) - 2'55 (1977)
Yksin - 3'16 (1978)
Perhonen - 3'00 (1966)
Silta entiseen - 3'56 (1981)
Sinä ja minä - 3'34 (1978)
Paras (Beautiful Lover) - 3'16 (1978)
Kaipaan sua vain (Let It Be Me) - 3'35 (1975)
Tullessa yön (Le Chateau de Sable) - 2'51 (1978)
Miten voi (Do You Know Where You're Going To) - 3'20 (1977)
Aiheesta muualla

Paula Koivuniemi (vuoden 1988 albumi) Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
Petrus Nordmann

Petrus Nordmann
Gottfrid Petrus Bernhard Nordmann (30. tammikuuta 1858 Helsinki – 27. lokakuuta 1923 Porvoo) oli suomenruotsalainen kirjailija, lehtori ja kansanvalistaja. Hän käytti nimimerkkejä Peder Nord ja Ptr.
Nordmannin vanhemmat olivat kollegineuvos Petter Niklas Nordmann ja tämän 2. vaimo Sigrid Virginia Hoffrèn. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1879 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882, lisensiaatiksi 1888 ja tohtoriksi 1890. Nordmann vieraili Värmlannin suomalaisalueilla 1885 ja 1887 sekä teki arkistotutkimuksia Tukholmassa, Karlstadissa ja Uppsalassa. Näiden pohjalta hän laati tohtorinväitöskirjansa joka käsitteli Keski-Skandinavian suomalaisasutusta.
Nordmann toimi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun (Svenska fruntimmersskolan i Helsingfors) historian kollegana 1883–1909 ja Malmin ruotsalaisen kansanopiston (Svenska folkakademin) johtajana 1908–1913. Nordmann sai 1912 sydänkohtauksen ja joutui sen vuoksi eroamaan virastaan.
Nordmann oli Svenska Folkskolans Vänner -yhdistyksen sihteerinä 1884–1917 ja yhdistyksen kunniajäsen vuodesta 1918. Hän oli Svenska Litteratursällskapet -seuran johtokunnan jäsen 1893–1913 ja Helsingin kaupungin kansakoulujohtokunnan jäsen 1895–1902. Hän toimitti Land och stad -lehteä 1890–1892 ja Tidskrift för folkskolan och folkhögskolan -lehteä 1894–1897.
Nordmannin laajaan kirjalliseen tuotantoon kuului kaunokirjallisten tekstien ohella muun muassa maantieteen ja historian oppikirjoja ja elämäkertoja.
Nordmannin setä oli eläintieteilijä Alexander von Nordmann.
Palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto 1898
Aiheesta muualla

Petrus Nordmannin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Petrus Nordmannin kirjoittamia teoksia Project Runebergissa
Paz (täsmennyssivu)

Paz voi tarkoittaa:
Paz, tiedustelusatelliitti
MV Doña Paz, filippiiniläinen matkustaja-alus
Paz, etunimenä:
Paz Lenchantin (s. 1973), argentiinalainen rockmuusikko
Paz Vega (s. 1976), espanjalainen näyttelijä
Paz, seuraavien henkilöiden sukunimi:
Abraham Paz (s. 1979), espanjalainen jalkapalloilija
Ana Miranda Paz (s. 1971), espanjalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Aníbal Paz (1917–2013), uruguaylainen jalkapallomaalivahti
Edgardo Paz Barnica (s. 1934), hondurasilainen poliitikko ja kirjailija
Jaime Paz Zamora (s. 1939), Bolivian presidentti 1989–1993
Miguel Paz Barahona (1863–1937), Hondurasin presidentti 1925–1929
Octavio Paz (1914–1998), meksikolainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Ophir Pines-Paz (s. 1961), israelilainen poliitikko
Pablo Paz (s. 1973), argentiinalainen jalkapalloilija
Policarpo Paz García (1932–2000), Hondurasin sotilasdiktaattori 1978–1982
Víctor Paz Estenssoro (1907–2001), Bolivian presidentti 1952–1956, 1960–1964 ja 1985–1989
Vinnie Paz (s. 1977), yhdysvaltalainen muusikko
Pihakurjenpolvi

| Pihakurjenpolvi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Geraniales
Heimo::  Kurjenpolvikasvit Geraniaceae
Suku::  Kurjenpolvet Geranium
Laji::  pusillum
Kaksiosainen nimi
 Geranium pusillum  L. 
Katso myös
   Pihakurjenpolvi Wikispeciesissä   Pihakurjenpolvi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihakurjenpolvi eli matalakurjenpolvi (Geranium pusillum) on kurjenpolvien (Geranium) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Se muistuttaa paljolti pehmytkurjenpolvea (Geranium molle), mutta eroaa siitä muun muassa varsien erilaisen karvoituksen perusteella.
Pihakurjenpolvi on pienikokoinen, ja sen varret ovat lyhytkarvaisia sekä maanmyötäisiä tai kohenevia. Lehdet ovat melko syvään liuskoittuneet ja ovat muodoltaan sormijakoisia tai sormiosaisia. Pihakurjenpolvi kukkii läpi kesän toukokuusta syyskuulle, ja sen kukat ovat viisilukuisia, pieniä sekä vaaleanpunaisia. Kukissa on viisi tavallista hedettä sekä viisi sellaista hedettä, joiden päissä ei ole pontta. Terälehdet ovat lyhyitä, suunnilleen verholehtien pituisia ja lanttokärkisiä. Pihakurjenpolven hedelmä on pitkulainen, yleensä noin 2 mm pitkä lohkohedelmä.
Pihakurjenpolvi kasvaa erilaisilla kuivilla paikoilla, kuten kalliohyllyillä, mäenrinteillä, pelloilla sekä joutomailla. Suomessa pihakurjenpolvea kasvaa lähinnä vain Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa sekä aivan lounaisimmalla rannikolla. Monia havaintoja pihakurjenpolvesta on kuitenkin muualtakin maasta Oulun eteläpuolelta sekä yksi yli 50 vuotta vanha havainto Inarista. Etelä-Ruotsissa pihakurjenpolvi on melko yleinen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pihakurjenpolvi (Geranium pusillum)
ITIS: Geranium pusillum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Geranium pusillum (englanniksi)
Flora of China: Geranium pusillum (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Geranium pusillum (englanniksi)
Paluu naapurilähiöön

Paluu naapurilähiöön on vuonna 1997 lähetetty kolmiosainen televisiosarja, joka on jatkoa sarjalle Naapurilähiö. Paluu naapurilähiöön on Harriet Finnen ja Jussi Tapolan käsikirjoittama ja Jussi Tapolan ohjaama.
Näyttelijöitä

Keijo Komppa - Kalervo Lieslahti
Helena Haavisto - Marjatta Lieslahti
Pilvi-Sisko Multimäki - Pilvi Hakala
Harriet Finne - Mervi Moore
Siiri Soveri - Alexandra Moore
Tapio Hämäläinen - Väinö Sarpamaa
Timo Närhinsalo - Arto Sarpamaa
Harri Hyttinen - Matti Sarpamaa
Massimiliano Carbone - Jesse Sarpamaa
Elina Halttunen - Riitta Sarpamaa-Ruohola
Jyrki Nousiainen - Risto Ruohola
Karoliina Ylitalo - Manna Ruohola
Saara Mäntysaari - Ninni Ruohola
Tarja Markus - Virpi Raita
Marita Nordberg - Helmi Raita
Ovisilmä (kappale)

| ”Ovisilmä” Maj Karman Kauniit Kuvat |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kaakao
 Äänitetty : Cotton-studio
 Julkaistu: 1998
 Formaatti: CDS
 Tekijä(t): Maj Karman Kauniit Kuvat
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.12
 Levy-yhtiö: Megamania
Maj Karman muut singlet
|   | ”Ovisilmä” 1998 | ”Buster Keaton” 1998 |
”Ovisilmä” on Maj Karman kauniiden kuvien (nyk. Maj Karma) kappale. Se julkaistiin vuonna 1998 singlellä, joka sisälsi lisäksi kappaleet ”Jätti-Heidi” ja ”Hullu Huutaja”. Kappaleet julkaistiin myöhemmin albumilla Kaakao, joskin singlen versiot eroavat hieman miksauksen osalta albumin versioista.
Kappaleet

Ovisilmä – 3.12
Jätti-Heidi – 4.28
Hullu huutaja – 2.42
Kokoonpano

Herra Ylppö – laulu
Häiriö Piirinen – kitara
V.V.V. – bassokitara
J. Savolainen – rummut
+
Paska Väyrynen – lisäraajat
Ahti Impola – äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija (Finnvox)
Herra Ylppö – kansikuva
Maj Karma
| --- | --- |
Studioalbumit:   Kaukana puhelimista  Kaakao  Ääri  Rautaneito  Metallisydän  Sodankylä  Ukkonen  Salama  Peltisydän  101 tapaa olla vapaa 
Muuta:  Diskografia
Piha (täsmennyssivu)

Piha voi tarkoittaa seuraavia:
piha, rakennukseen liittyvä maa-alue
Piha, Bo Carpelanin runokokoelma
Paikannimi

Piha, kylä Uudessa-Seelannissa
Sukunimi

Antero Piha (1907−1991), metsätalouden tutkija
Juhana Piha (s. 1960), seksuaalilääketieteen asiantuntija
Jussi Piha (s. 1987), salibandyn pelaaja
Kalevi Piha (1919−2007), liiketaloustieteen ja taloussosiologian professori
Kirsi Piha (s. 1967), poliitikko
Martti Piha (1916−1976), säveltäjä ja sanoittaja
Olavi Piha (1911−1995), juristi, kaupunginjohtaja
Sakari Piha (1919−2008), biokemian professori
Tapio Piha (1906−1981), kirjailija
Urho Piha (1896−1961), Etsivän keskuspoliisin ja Valpo I:n virkailija ja nimismies
Waldemar Piha (1882−1952), runoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Piha”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Petteri Salminen

| Petteri Salminen |
| --- | --- |
 Petteri Salminen 1970-luvun lopulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1955 Ruovesi
Kuollut: 14. kesäkuuta 1985 (30 vuotta) Kangasala
Ammatti:  muusikko, soitonopettaja
Muusikko
Aktiivisena:  1969–1984
Soittimet:  kosketinsoittimet, kitara
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pekka ”Petteri” Salminen (28. huhtikuuta 1955 Ruovesi – 14. kesäkuuta 1985 Kangasala) oli suomalainen muusikko. Salminen toimi Juice Leskisen Juice- ja Juice Leskinen Slam -yhtyeiden kitaristina 1970-luvulla. Salminen opiskeli Sibelius-Akatemiassa. Hän oli myös pianisti.
Elämä ja ura

Salminen asui Ruoveden Kekkosen kylässä. Hän aloitti kitaransoiton blues-pohjalta 1969–1970. Kitaransoittotekniikan alkeet hänelle opetti veli Jukka Salminen, jolla oli sähkökitara- ja vahvistinkalustoa ja merkittävä levykokoelma. Petteri Salminen kehitti tyylinsä ja soundinsa lähes valmiiksi jo 1970-luvun alussa ollessaan 15–17-vuotias koulupoika. Hän on ollut merkittävä esikuva monille kitaristeille ja soittonsa kautta taustavaikuttaja suomalaisessa kevyessä musiikissa, erityisesti suomirockin kehittymisen alussa. Eräs Salmisen kitaransoiton oppilaista oli Jari Yliaho. Salminen oli kitaransoiton ohella klassisen musiikin ammattilainen ja toimi myös pianonsoiton opettajana (pianodiplomi Sibelius-Akatemiasta 1982).
Esikuvinaan Salminen mainitsi kuuntelevansa paljon seuraavia: Mike Bloomfield, Jeff Beck, Johnny ja Edgar Winter, Jimmy Page, Eric Clapton, Peter Green & Jeremy Spencer (Fleetwood Mac), Jukka Tolonen.
Salminen oli tyylitaituri, joka ei käyttänyt kitaransoitossaan efektipedaaleja. Hänen luultavasti tunnetuin kitarasoolonsa on Juice Leskisen "Syksyn sävelessä" (1975). Juice Leskisen kappaleessa "3.30" (1975) hän soittaa kitarasoolon käyttäen plektrana 50 pennin kolikkoa.
Petteri Salminen suoritti siviilipalveluksen Huutijärven B-sairaalan musiikkiterapeuttina.
Hän kuoli keuhkosyöpään kesällä 1985 Pikonlinnan sairaalassa vain 30-vuotiaana.
Elämä ja ura > Yhtyeitä

Petteri Salminen soitti useissa eri kokoonpanoissa, joista tunnetuimpia olivat Mikko Alatalon ja Juice Leskisen eri yhtyeet. Salminen teki musiikillista yhteistyötä myös Anssi Tikanmäen, Heikki Silvennoisen ja useiden muiden tunnettujen suomirock-muusikoiden kanssa.
Ruovesi:
Pelimannitrio (1970–1973) Kimmo Lehminiemi (basso), Jyri Makkonen (viulu), Petteri Salminen (harmoni) Nuorison taidetapahtuman Hämeen piirin voitto 1972
Eri kokoonpanoja (pop/rock) Ruoveden Yhteiskoulussa 1970–1974 (Kimmo Lehminiemi (basso), Jyri Makkonen (viulu + kitara), Petteri Salminen (kitara), Kari Kulmala (rummut), Antti Hernesniemi (kitara, laulu)
Ilmarinen Quintet (1972–1973): Jazzin suomenmestaruus 1972 Nuorison valtakunnallisessa taidetapahtumassa. (Veli-Pekka Heinonen (saksofoni), Seppo Ilmarinen (rummut), Kimmo Lehminiemi (basso), Jyri Makkonen (sähköviulu), Petteri Salminen (kitara). Konserttitaltiointi + suora lähetys radioon YLE:lle heinäkuussa 1973 (toim. Matti Poijärvi).
Virrat:
Kolmiliitto 1972 (rock); Petteri Salminen (kitara), Hannu Tamminen (basso), Pertti Tiensuu (rummut)
Donna 1974 (rock): Paavo Kaihola (rummut), Ila Loueranta (koskettimet), Lasse Raja (basso), Petteri Salminen (kitara), Jari Yliaho (kitara). Donna oli kesän 1975 Mikko Alatalon taustayhtyeenä. Mikon suosituksesta Juice Leskinen pyysi Petterin yhtyeeseensä syksyllä 1975.
Tampere:
"Juice" 1975–1977 (Juice Leskinen (laulu), Kaj "Dry" Martin (rummut), Juuso Nordlund (basso), Petteri Salminen (kitara), Eero "Safka" Pekkonen (urut)
Juice Leskinen Slam,  1977–1979, (Juice Leskinen (laulu), Matti A. Takala (rummut), Hannu Tervaharju (basso), Petteri Salminen (kitara), Eero "Safka" Pekkonen (urut), Jari Yliaho (kitara – vuodesta 1979)
Veltto Virtanen, Ronkpukki-albumi (1978), Salminen mukana muutamalla raidalla
Frendz 1982 (Heikki Silvennoinen (kitara), Petteri Salminen (koskettimet), Mikko Löytty (basso, laulu), Sakari Löytty (rummut), Jouko Laivuori (koskettimet, laulu), Päivi Portaankorva
Salminen toimi myös studiomuusikkona yhdessä Heikki Silvennoisen kanssa opiskellen samaan aikaan Sibelius-Akatemiassa pianodiplomia.
Helsinki
Jim Pembroke Band, levytys Flat Broke (1980), levytyskokoonpano: Jim Pembroke (laulu & kosketinsoittimet), Ronnie Österberg (rummut), Mats Huldén (basso), Olli Haavisto (sähkö-, steel- ja slidekitara, huilu, haitari), Timo Vakkilainen (kitara, mandoliini) sekä Petteri Salminen (kitara).
Elämä ja ura > Opinnot

Haitarinsoiton tunteja alakouluikäisenä (5-rivinen), opettaja ei tiedossa
Piano-opintoja yksityisesti Ruovedellä: opettajana Ilmo Kilpiö ja Esko Latva-Laturi
Piano-opintoja Tampereen NMKY:n musiikkiopistossa (nyk. Konservatorio) Heikki Miettisen johdolla
Keskikoulu (Ruoveden Yhteiskoulu) ja kaksi vuotta lukiota
Sibelius-Akatemia, 1975–1985, perustutkinto solistiselta linjalta ja pianonsoiton opettajan tutkinto toukokuussa 1981
Pianodiplomi toukokuussa 1982, Jaakko Someron johdolla
Opiskelujen seuraava vaihe oli konserttipianistin tutkinto. Ensikonsertti oli jo suunnitteilla kevääksi 1985, mutta sitä ei enää tullut.
Elämä ja ura > Soittimet

Kitaranaan Salminen käytti useimmiten Fender Stratocasteria, joita hänellä oli ainakin kaksi (sunburst-värinen sekä musta). Hänellä oli myös Ibanez 2671 Randy Scruggs Signature, joka on todella harvinainen instrumentti nykypäivänäkenen mukaan?. Kitaravahvistimena hänellä oli useimmiten Marshallin valmistama nuppi ja kaappi, Fender Twin Reverb, tai Gibson G80.
Elämä ja ura > Opetustyö

Vuosina 1982–1983 Petteri Salminen opetti Pirkanmaan musiikkiopistossa Tampereella pianonsoittoa.
Elämä ja ura > Sävellykset

Salminen teki kaksi levyä yhdessä Heikki Silvennoisen kanssa Frendz-kokoonpanossa. Final Awakening -levyllä Salminen oli mukana sävellystyössä, kappaleessa "Piano - playing - preacher".
Pitäjäntupa-museo (Hirvensalmi)

| Pitäjäntupa-museo |
| --- | --- |
 Pitäjäntupa-museo on hirvensalmelainen kotiseutumuseo.
Tyyppi:  kotiseutumuseo
Sijainti:  Pitäjäntie 3, 52550 Hirvensalmi
Kotisivut:  etelasavonmuseot.fi/pitajantupa
Koordinaatit:  61.64406°N, 26.77675°E
 fiPitäjäntupa-museo 
   
Pitäjäntupa eli Pitäjäntupa-museo on Hirvensalmen kirkonkylän keskustassa sijaitseva paikallismuseo. Museorakennuksena toimii vuonna 1898 rakennettu entinen maalaistalo, joka on toiminut pitäjäntupana ja sittemmin kunnantalona vuoteen 1984 saakka.
Museossa esitellään muun muassa Ahti Karjalaisen elämäntyötä ja kotiseutumuseon perusnäyttelyä. Hirvensalmen kotiseutumuseolla on toimintaa myös viereisessä Hirvensalmen seuratalossa (Junnankuja 25).
Ovipuhelinjärjestelmä

Ovipuhelinjärjestelmä on puhelinjärjestelmä, jossa kohteen, missä vaadittava laitteisto on asennettu, selvennä ovelta, tai muulta vastaavanlaiselta kohteeltaselvennä voidaan saada yhteys sen sisäpuolelle. Ovipuhelinjärjestelmä sisältää kutsutoiminnon, eli sisäpuolella olevaa kohdetta voidaan kutsua hälytyksellä. Ovipuhelinjärjestelmässä on lisäksi kaksisuuntainen puheyhteys, eli tulija voi keskustella sisällä olevan henkilön kanssa. Yleensä ovipuhelinjärjestelmässä on lisäksi sähköinen ovenavaustoiminto.
Video-ovipuhelinjärjestelmä sisältää kutsu- ja puheyhteyden lisäksi videokuvanselvennä.
Ovipuhelinjärjestelmiä käytetään kaikkiallaselvennä, jossa tarvitaan yhteys rajoitetun tilanselvennä sisäpuolelle, ja halutaan varmistua saapuvan vieraan henkilöllisyys. Ovipuhelinjärjestelmiä käytetään asuinkerrostaloissa, liikekiinteistöissä, yksityisasunnoissa sekä rajatuilla alueilla, esimerkiksi yritysten aidatuilla alueilla, jolloin portilla olevasta ovipuhelinjärjestelmän kutsutaulusta voidaan soittaa esimerkiksi vastaanottoon, ja pyytää sisäänpääsyä.
Lisää artikkelissa ovipuhelin.
Toiminta

Ovipuhelinjärjestelmässä on ulko-oven vieressä painiketaulu eli kutsutaulu, jossa on painonappi kutsua varten sekä nimikilpiselvennä. Painamalla kutsupainiketta sisäpuolella oleva ovipuhelin soi. Sisäpuolella oleva henkilö avaa puheyhteyden nostamalla luurin kuten perinteisessä puhelimessa, ja avaa keskustelunselvennä. Vierailija kuulee kutsutaulussa olevan kaiuttimen kautta puheen, ja voi vastata siihen. Mikäli sisäpuolella oleva henkilö haluaa päästää vieraan sisään, hän painaa ovipuhelimessa olevaa ovenavauspainiketta. Sähköinen ovenavaustoiminto puuttuu melko usein omakotitalojen ovipuhelinjärjestelmistä kustannussyistä: Tällöin sisäpuolella oleva henkilö avaa oven perinteisestiselvennä kävelemälläselvennä ovelle ja avaamalla lukituksen käsin.
Video-ovipuhelinjärjestelmässä painiketaulussa on lisäksi kamera ja sisäpuolella olevassa ovipuhelimessa videomonitori. Kun vieras painaa kutsupainiketta, kamera ja monitori käynnistyvät, ja monitori alkaa näyttää painiketaulussa olevan kameran kuvaa reaaliaikaisena.
Sisäpuolella olevassa ovipuhelimessa voi olla perinteisen luurin sijasta tai lisäksi myös kuulopuhelimeton toiminto eli handsfree. Tällöin sisäpuolella oleva henkilö avaa puheyhteyden ja voi keskustella vieraan kanssa nostamatta luuria.