stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Retkeilykasvio

Retkeilykasvio on kasvien tunnistamiseen tarkoitettu maastokäyttöön soveltuva käsikirja. Siinä esitellään yleensä tietyn alueen kasvilajisto (tai osalajisto), lajien tuntomerkit, taksonomia ja levinneisyys. Usein mukana on määrityskaavoja, joiden avulla kasvi voidaan nimetä eri heimoja, sukuja ja lajeja erottavien tuntomerkkien avulla.
Itsenäisen Suomen peruskasvioita ovat olleet Ilmari Hiitosen Suomen kasvio ("Iso-Hiitonen") ja Koulu- ja retkeilykasvio ("Pikku-Hiitonen").
Uusi Retkeilykasvio-niminen teos ilmestyi vuonna 1984 Suomen Luonnonsuojelun Tuki ry:n kustantamana. Teoksen neljäs, täysin uudistettu painos julkaistiin vuonna 1998. Neljännen painoksen toimittivat Leena Hämet-Ahti, Juha Suominen, Tauno Ulvinen ja Pertti Uotila. Erillinen päivitysosa julkaistiin Kasvimuseon Lutukka-sarjassa vuonna 2005. Retkeilykasvion viidettä painosta on valmisteltu vuodesta 2012 alkaen.
Kirjallisuutta

Hiitonen Ilmari: Suomen kasvio.  Helsinki, 771 s.:  Otava, 1933.
Hiitonen Ilmari, Poijärvi Arvi: Koulu- ja retkeilykasvio.  Helsinki, 471 s, 10. painos.:  Otava, 1959.
Hämet-Ahti, L. & Suominen, J. & Ulvinen, T. & Uotila, P. & Vuokko, S. (toim.): Retkeilykasvio.  Helsinki:  Suomen Luonnonsuojelun tuki, 1984.  ISBN 951-9381-02-3
Hämet-Ahti, L. & Suominen, J. & Ulvinen, T. & Uotila, P. (toim.): Retkeilykasvio.  Helsinki:  Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, 1998.  ISBN 951-45-8167-9
Hämet-Ahti, L. & Kurtto, A. & Lampinen, R. & Piirainen, M. & Suominen, J. & Ulvinen, T. & Uotila., P. & Väre: Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka, 2005, 21. vsk, nro 2, s. 41–85.  ISSN 0782-050X
Lid, Johannes: Norsk og svensk flora.  Oslo:  Det Norske Samlaget, 1963.
Artemis

Diana metsästämässä, roomalainen kopio Artemiin patsaasta, ensimmäinen tai toinen vuosisata.
Artemis (m.kreik. Ἄρτεμις) on kreikkalaisessa mytologiassa metsästyksen jumalatar ja Apollonin kaksoissisar, Zeuksen ja Leton tytär. Hänen yllään on lyhyt tunika ja kädessään hänellä on jousi ja nuoliviini. Hänen vierelleen kuvataan juoksemassa valkoinen naarashirvi. Artemis edisti kasvullisuutta ja varttuvaa elämää, hän oli öisen taivaan ja kuun jumalatar. Artemis vastaa roomalaisten Dianaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artemis Wikimedia Commonsissa
François Boucher: Kylpijät (Diana kylvyn jälkeen), 1742.
Iisveden rata

Iisveden rataa kuvattuna tasoristeyksestä.
Iisveden rata on Suonenjoella sijaitseva Savon radan haara, joka eroaa Savon radasta Suonenjoen rautatieasemalla ja jatkuu 6 km:n päähän Iisvedelle. 
Iisveden rata valmistui 1. lokakuuta 1889 samalla rataosan Kouvola–Kuopio kanssa aluksi vain kesäisen laivaliikenteen tarpeisiin. Henkilöliikenne radalla lopetettiin jo vuonna 1936. Sota-ajan poikkeusoloissa 1.12.1942 alkaen radalla kulki henkilöjuna 2 kertaa päivässä, koska bussiliikennettä harjoittanut yhtiö A. Hänninen joutui lopettamaan toimintansa. Asemaseudulle perustettiin ensimmäinen saha 1894 ja pian nousi rinnalle kaksi muutakin sahaa.  Sahatoiminnan ja puunkuormauksen sijoittuessa sataman länsipuolelle ja Jauholahden rannalle, rataa jatkettiin vielä Iisveden asemalta sahoille ja noin neljän kilometrin päähän Kinnulanniemeen 1927, jolloin radan kokonaispituudeksi tuli 10 kilometriä. Jauholahden radan loppupää Kinnulanniemeen on purettu, mutta alkupää sahalle on jäljellä. Rataosa Yläkoski-Iisvesi on suljettu liikenteeltä radan huonon kunnon vuoksi muutama vuosi sitten. Yläkoskella kuormataan raakapuuta säännöllisesti.
Iisvesi oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen sisämaan suurin puutavaran lähetysasema ja sisävesien suurin puutavaran lastauspaikka. Vuonna 1930 Iisveden asemalle kulki 17 henkilö- ja tavarajunaa vuorokaudessa.
Iisveden radan kilometripylväiden numerointi oli poikkeuksellinen vuoteen 2014 saakka, sillä numerointi alkoi Suonenjoelta, eikä Helsingistä kuten normaalisti. Vuonna 2014 kilometripylväät uusittiin ja nyt Iisveden asema sijaitsee kilometrillä 420.
Lars Gallenius

Lars Gallenius (1658 Oulu – 25. maaliskuuta 1753 Pietarsaari) oli suomalainen kirkkomaalari ja kiertävä muotokuvamaalari eli konterfeijari.
Galleniuksen vanhemmat olivat Eskil Matsson Kukko, joka oli vanhaa oululaista porvarissukua, ja Margareta Grelsdotter Kukko. Hänen puolisonsa oli Catharina Lundinus vuodesta 1690. Heillä oli poika Lars Gallenius, joka oli Pietarsaaren pitäjänapulainen. Gallenius oli ensimmäinen "vapaan taiteen harjoittaja". Hän sai porvarinoikeudet Oulun kaupungin maalarina 1688.
Gallenius on maalannut Hailuodon puukirkon maalaukset ja sen kuoritraveen 1690 sekä Raahen (1684) ja Sotkamon (1719) kirkkojen alttaritaulut. Teerijärven kirkon neliosaisen alttaritaulun osan Jeesus ristillä hän maalasi 1746 ja Haapajärven kirkkoon todennäköisesti Pyhää Paavalia esittävä puulle maalatun kuvan 1747. Tornion kirkon itäinen holvikupu vuodelta 1688 on hänen maalaamansa, samoin kuin taulut Vaellus Emmaukseen (Raahen kirkko 1684) ja Ehtoollinen (Sotkamon kirkko 1719). Hänen työtään on myös Tenholan kirkon maalauskoristelu sekä allegoriat ja legendat Kärsimysten puutarha (Kuusiston kirkko 1660–1670-luku) ja Aadam ja Eeva (Pöytyän kirkko 1681).lähde? Gallenius on mahdollisesti tehnyt myös Keminmaan vanhan kirkon kattomaalaukset 1680-luvulla.
Coral Castle

Osa Coral Castlen kiviveistoksista kuvaa taivaankappaleita.
Coral Castle (suom. korallilinna) on korallikivistä tehty rakennelma Homesteadin kaupungissa Floridassa Yhdysvalloissa. Kivimuurin ympäröimällä alueella on jopa usean tonnin painoisista korallilohkareista tehtyjä rakennelmia ja veistoksia. Coral Castlen rakensi vuosina 1920–1940 latvialais-yhdysvaltalainen Edward Leedskalnin (latv. Edvards Liedskalniņš) oman kertomuksensa mukaan kotimaahansa Latviaan jääneen 16-vuotiaan rakastettunsa Agnesin kunniaksi.
Syrjäänvetäytyvä Leedskalnin rakensi linnaansa lähinnä öisin ja tiettävästi yksin, käyttäen apunaan vain yksinkertaisia työkaluja, kuten taljoja ja vipuja. Leedskalnin ei elinaikanaan kertonut juuri mitään käyttämistään rakennusmenetelmistä. Hän ainoastaan väitti keksineensä, kuinka muinaiset egyptiläiset rakensivat pyramidinsa. Leedskalnin kuoli vuonna 1951.
50 kiloa painaneen ja tuberkuloosia sairastaneen Leedskalninin yksinäistä saavutusta on pidetty jopa tieteellisesti selittämättömänä. Yksikään tutkija ei kuitenkaan ole tiettävästi tutkinut Coral Castlea. Vastaavista keinoista siirrellä raskaita esineitä yksinkertaisin apuvälinein on useita dokumentoituja esimerkkejä. Yksi tunnetuiksi tulleista esimerkeistä on eläkkeelle jäänyt rakentaja Wally Wallington, joka on rakentanut kyseisillä tekniikoilla kopiota Stonehengestä. Coral Castlen rakennusaikana otetuissa valokuvissa esiintyy suuria kolmijalkoja, väkipyöriä ja vinssejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Coral Castle Wikimedia Commonsissa
Bullard's book on the building of Coral Castle (englanniksi)
Florida Tourismin Coral Castle -sivusto (englanniksi)
Jon De'Pewin sivusto Coral Castle Code (englanniksi)
Wagner, Stephen: The Secrets of Coral Castle About.com. Arkistoitu 27.3.2013. (englanniksi)
7. divisioona (jatkosota)

7. divisioona (eli Kalpadivisioona) oli Suomen maavoimien Savo-Karjalan sotilasläänin perustama jatkosodan divisioona. Sotilaslääniin kuuluivat Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirit.
Perustaminen

Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
Jalkaväkirykmentti 9 (JR 9)
Jalkaväkirykmentti 30 (JR 30)
Jalkaväkirykmentti 51 (JR 51)
Kevyt osasto 15 (KevOs 15)
Kenttätykistörykmentti 2 (KTR 2)
Raskas Patteristo 28 (RaskPsto 28)
Pioneeripataljoona 35 (PionP 35)
Viestipataljoona 26 (VP 26)
261. ilmatorjuntakonekiväärikomppania (261. ItKKK)
7. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, joka suurelta osin onnistui. Puolustusvoimien materiaalin vähäisyydestä johtuen kaikkien tarvikkeiden osalta määrävahvuuksia ei kuitenkaan saavutettu.
Komentajat

Divisioonankomentajina olivat:
eversti Antero Svensson (18. joulukuuta 1941 kenraalimajuri) 17. kesäkuuta 1941 – 1. elokuuta 1943
eversti William Häkli
kenraalimajuri Selim Isakson 28. tammikuuta – 15. marraskuuta 1944
Sotatoimet

Itä-Karjalan valtaus 1941
Suurhyökkäys Syväriltä 1944
Tappiot

Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 7. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat sodan aikana yhteensä 12 384 miestä, joka oli Suomen maavoimien divisioonien toiseksi suurin tappiomäärä koko sodan aikana.
Puhtaan järjen kritiikki

Puhtaan järjen kritiikin vuoden 1781 painoksen kansilehti.
Puhtaan järjen kritiikki (saks. Kritik der reinen Vernunft) on saksalaisen filosofin Immanuel Kantin tunnetuin ja vaikutusvaltaisin filosofinen teos ja yksi koko länsimaisen filosofian kuuluisimmista teoksista. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Riiassa vuonna 1781, toinen painos vuonna 1787. Siihen viitataan usein nimellä ”Ensimmäinen kritiikki”, ja sitä seurasivat myöhemmin Käytännöllisen järjen kritiikki (1788) ja Arvostelukyvyn kritiikki (1790).
Kant näki teoksen tarkoituksena olevan sillan rakentaminen rationalismin eli järkeistiedon ja empirismin eli kokemustiedon välisen kuilun yli ja erityisesti David Humen jyrkän kokemusajattelun vastustaminen. Teos pyrkii vastaamaan perustaviin tietoteoreettisiin kysymyksiin ”mitä tiedämme?” ja ”kuinka tiedämme sen?”.
Puhtaan järjen kritiikki koostuu johdannosta sekä kahdesta kirjasta, joista ensimmäinen käsittelee Kantin niin sanotun transsendentaalisen idealismin perusosasia ja toinen sen menetelmiä. Johdannossa Kant käsittelee ”puhtaan” ja kokemusperäisen tiedon eroja, analyyttisten ja synteettisten arvostelmien eroja, apriorisen tiedon mahdollisuuksia ja ”puhtaan järjen” ongelmaa yleensä.
Kantin oma lähestymistapa

Puhtaan järjen kritiikki pyrkii vastaamaan kysymyksiin siitä, mitä tiedämme ja kuinka voimme tietää sen. Kant lähestyy näitä kysymyksiä tarkastelemalla järkeilyyn perustuvan tiedon (mitä tiedämme pelkästään logiikalla, ennen havaintoa tai havainnoista riippumatta, eli a priori) ja kokemukseen perustuvan tiedon (mitä tiedämme perustuen aistiemme syötteisiin, eli a posteriori) välistä suhdetta.
Kantin näkemyksen mukaan aprioriset ajatukset ja käsitteet tarjoavat apriorista tietoa, joka tarjoaa myös taustan aposterioriselle tiedolle. Kant esimerkiksi oli sitä mieltä, että aika ja avaruus eivät ole osa jotain, mitä voitaisiin pitää todellisena todellisuutena, vaan ne ovat osa aistivälineistöä, ja syysuhde puolestaan on käsitteellinen järjestämisperiaate, jota ihmismieli käyttää luonnon asemoimiseen. Toisin sanoen aika ja avaruus ovat näkemisen muotoja ja syy-seuraussuhde on tietämisen muoto. Sekä aika, avaruus että käsitteelliset periaatteet ja prosessit rakentavat ennalta kokemusta.
Esimerkiksi kun laatikko nähdään kolmiulotteisena, laatikon muoto ei välttämättä ole osa laatikon luontoa. Kant katsoi, että laatikon muodon aistimuksen aika-avaruus-puoli tulee ihmismielestä vuorovaikutuksessa laatikon kanssa, ei pelkästään laatikosta itsestään. Kun koetaan, että tapahtumat saavat aikaan toisia tapahtumia, se johtuu siitä, että ihmismielessä on luonnossa olevan syysuhteen käsite, johon sovitetaan kaikki koettu.
Kantin mukaan asiat sellaisina kuin ne ovat (Ding an sich, ”olio sinänsä”, ”olio itsessään”) ovat tuntemattomia. Jotta jostakin tulisi tiedettävä olio, se tulee kokea, ja kokemus rakentuu ennalta mielen toimintojen seurauksena.
Kantin minä — apperseption transsendentaalinen ykseys — on samoin tuntematon. Subjekti on tietoinen, että on olemassa ”minä” tai itse, joka seuraa kokemusta tai tietoisuutta. Mutta koska minä koetaan vain ajassa, joka on subjektiivinen havaitsemisen muoto, subjekti ei voi koskaan tietää suoraan millainen ”minä” joka esiintyy ajassa on ”itsessään”, ajan ulkopuolella. Siten subjekti ei voi koskaan todella tuntea itseään, koska subjekti saattaa olla niiden muotojen, joiden kautta subjekti havaitsee tai käsittää itseään, ulkopuolella tai niitä aiemmin.
Transsendentaalinen alkeisoppi

Puhtaan järjen kritiikin ensimmäinen kirja jakaantuu transsendentaalisen estetiikan ja logiikan esityksiin.
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen estetiikka

Kant jakaa mielen kahteen kykyyn: intuitioon ja ymmärrykseen. Transsendentaalinen estetiikka on Puhtaan järjen kritiikin se osa, joka käsittelee intuition panosta tietoon tai havaintoihin. Kant sanoo intuitiosta: ”Kohdistuupa kognitio kohteisiin millä tavalla tahansa ja minkä välityksellä hyvänsä, niin se, minkä kautta kognitio on niihin välittömässä suhteessa ja mihin kaikki ajattelu välineenä tähtää, on intuitio.” (A19/B33). Intuitio on vastuussa siitä, että se tarjoaa mielelle oliot ”ilmentymien” kautta.
Tämän jälkeen Kant tekee eron materian ja ilmentymien muodon välille. ”Ilmentymässä nimitän sen materiaksi sitä, mikä vastaa aistimusta, mutta sitä, minkä ansiosta ilmentymän moninaisuus – tiettyihin relaatioihin järjestyneenä – voidaan intuoida, nimitän ilmentymän muodoksi” (A20/B34). Kantin vallankumouksellinen väite on se, että ilmentymien muoto — jonka hän myöhemmin määrittelee ajaksi ja avaruudeksi — on intuition kykyjen panos ymmärrykseen eikä jotain, joka on olemassa mielestä riippumatta. Kantin keskeinen ajatus siis on, että aika ja avaruus ovat pelkästään transsendentaalisesti ideaaleja.
Myöhemmässä filosofiassa on väitelty laajalti Kantin perusteluista johtopäätöksensä tueksi. Jotkut katsovat, että todistelu perustuu Kantin johtopäätökseen siitä, että ihmismielessä oleva käsitys ajasta ja avaruudesta on apriorista intuitiota eli kokemuksesta riippumaton käsitys. Kantin on ajateltu esittäneen, että tästä seuraa, että ne ovat myös transsendentaalisesti ideaaleja . Toiset taas ovat katsoneet todistelun perustuvan kysymykseen siitä, ovatko synteettiset aprioriset arvostelmat mahdollisia. Kantin on katsottu väittäneen, että synteettiset aprioriset arvostelmat, kuten geometriassa tehdyt, voivat olla mahdollisia vain, jos avaruus on transsendentaalisesti ideaali.
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen logiikka

Transsendentaalinen logiikka on Puhtaan järjen kritiikin se osa, jossa Kant tutkii ymmärrystä ja sen roolia tietomme konstruoimisessa. Hän määrittelee ymmärryksen mielen kyvyksi, joka käsittelee käsitteitä (A51-52/B75-76). Transsendentaalinen logiikka jakaantuu kahteen osaan: analytiikkaan ja dialektiikkaan. Analytiikassa Kant tutkii ymmärryksen panosta tietoon. Dialektiikassa hän tutkii ymmärryksen rajoja.
Transsendentaalisen logiikan ideana on ajatus logiikasta, joka antaa selvityksen tietomme alkuperästä sekä sen suhteista olioihin. Tämän vastakohtana on Kantin mukaan yleinen logiikka, joka abstrahoi niistä olosuhteista, joiden alaisuudessa tietomme on hankittu sekä mistä tahansa suhteista, mitä tiedolla on olioihin.
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen logiikka > Transsendentaalinen analytiikka

Transsendentaalinen analytiikka jaetaan käsitteiden analyysiin, periaatteiden analyysiin, sekä kolmanteen osaan joka käsittelee ilmiön ja noumenan eroa. Käsitteiden analyysin pääosat ovat metafyysinen deduktio ja kategorioiden transsendentaalinen deduktio. Periaatteiden analyysin pääosat ovat skeemat, intuition aksioomat, aistimisen ennakko-odotukset, kokemuksen analogiat, postulaatit ja idealismin kumoaminen.
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen logiikka > Transsendentaalinen analytiikka > Metafyysinen deduktio

Metafyysisessä deduktiossa Kant pyrkii johtamaan puhtaat ymmärryksen käsitteet (joita hän kutsuu myös ymmärryksen ”kategorioiksi”) päätöksentekokyvyn loogisista muodoista. Kant esittelee ”päätöstaulukon” jota hän käyttää ohjaamaan kategoriataulukon johtamista.
Kant luo luettelon kategorioista luettelemalla ensin mahdollisen objektiivisen empiirisen päätöksenteon muodot, jotka on varustettu niille ominaisten aprioristen käsitteiden ansiosta omalla objektiivisuudellaan. Kantin väite oli, että jos voimme tunnistaa kaikki mahdolliset objektiivisen empiirisen arvostelman muodot, voimme toivoa, että voimme käyttää niitä kaikkien niiden kaikkein yleisimpien käsitteiden tai kategorioiden löytämiseen, joita käytetään noiden arvostelmien tekemiseen, ja joita siis käytetään kaikessa olioiden havaitsemisessa.
Kant aloittaa aristoteelisen logiikan, eli Aristoteleen Kategorioissa esittämän kategoriajaon, tyyliin määrittelemällä neljä näkökantaa, joiden perusteella arvostelmia voidaan luokitella: kvantiteetti (määrä), kvaliteetti (laatu), suhde ja modaalisuus. Jokainen näistä arvostelman ”momentista” jakaantuu edelleen kolmeen luokitteluun. Esimerkiksi määrää koskeva arvostelma voi olla ykseyttä, moninaisuutta tai kaikkeutta koskeva, ja suhdearvostelma voi olla ominaisuutta ja niiden kantajaa, syytä ja seurausta, tai yhteisyyttä koskeva.
Kant erotti näin kaksitoista kategoriaa, puhdasta ymmärryksen käsitettä, jaettuna neljään kolmen kategorian luokkaan:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Määrä (kvantiteetti) Ykseys  Moninaisuus (mitta)  Kaikkeus |  |
| Laatu (kvaliteetti)  Todellisuus (reaalisuus)  Negaatio  Rajallisuus (limiteetti) |  | Suhde (relaatio)  Substanssi: Olennaiset/luontaiset (substanssi) ja ei-olennaiset (aksidenssi) ominaisuudet  Syy ja seuraus: kausaalisuus ja riippuvuus  Yhteisyys: vuorovaikutus olion ja muiden olioiden välillä |
|  | Modaalisuus  Mahdollisuus (mahdollinen - mahdoton)  Olemassaolo (olemassa - ei olemassa)  Välttämättömyys (välttämätön - satunnainen) |  |
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen logiikka > Transsendentaalinen analytiikka > Transsendentaalinen deduktio

Transsendentaalisessa deduktiossa Kant pyrkii osoittamaan, että metafyysisessä deduktiossa johdetut kategoriat ovat välttämättömiä kaikelle kokemukselle. Hän todistaa tämän jotakuinkin seuraavanlaisella ajatusketjulla: Kaikilla ilmentymillä tulee olla yhteinen perusta, jos ne aikovat toimia mahdollisen tiedon lähteitä (koska tiedon johtaminen kokemuksesta vaatii mahdollisuutta verrata ja erottaa ilmentymiä, jotka saattavat sijoittua eri aikoihin ja paikkoihin). Tämä kaiken kokemuksen perusta on sama asia kuin kokevan subjektin itsetietoisuus. Subjektin yleisrakenne on sellainen, että kaikki ajattelu on sääntöjen kategorioiden mukaisesti ohjaamaa. Tästä seuraa, että kategoriat toimivat välttämättöminä osasina mitä tahansa mahdollista kokemusta.
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen logiikka > Transsendentaalinen analytiikka > Skematismi

Kantin esittämät kaksitoista kategoriaa liittyvät ilmiöihin skeeman käsitteen kautta. Jokaisella kategorialla on skeema. Skeema on kytkentä ajassa kategorian, joka on apriorinen käsite, ja ilmiömaailman aposteriorisen esiintymän välillä. Nämä skeemat vaaditaan puhtaiden kategorioiden kytkemiseksi aistittuihin ilmentymiin, koska kategoriat ovat, kuten Kant sanoo, täysin epäyhtenäisiä aisti-intuition kanssa.
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen logiikka > Transsendentaalinen analytiikka > Idealismin kumoaminen

Kant lisäsi Puhtaan järjen kritiikin toiseen painokseen osan nimeltään "Idealismin kumoaminen", jonka tarkoituksena oli vastata teoksen saamaan kritiikkiin, jonka mukaan transsendentaalinen idealismi kieltää ulkoisten olioiden todellisuuden. Se kääntää idealismin ”pelin” itseään vastaan väittämällä, että itsetietoisuus otaksuu ennalta ulkoisten avaruudellisten olioiden olemassaolon. Kant määrittelee itsetietoisuuden itsen määritelmäksi ajassa ja väittää, että kaikki ajan määrittelyt otaksuvat ennalta jotain pysyvää aistittua ja että tämä pysyvä ei voi olla itsessä, koska itsen olemassaolo ajassa voidaan määrittää vain pysyvyyden kautta. Tämä argumentti käänsi mielen ja tiedon filosofiaa Descartesin päivistä hallinneen asetelman, jossa sisäistä arvostettiin ulkoista kokemusta enemmän, toisin päin.
Transsendentaalinen alkeisoppi > Transsendentaalinen logiikka > Transsendentaalinen dialektiikka

Transsendentaalisessa analytiikassa annettua apriorisen tiedon systemaattista käsittelyä seuraa transsendentaalinen dialektiikka, joka pyrkii tutkimaan perin pohjin dialektisia illuusioita. Sen tavoitteena on paljastaa ymmärryksen epäempiirisen käytön petollisuus.
Transsendentaalinen menetelmäoppi

Puhtaan järjen kritiikin toinen ja lyhyempi kirja pyrkii hahmottelemaan puhtaan järjen kokonaisjärjestelmän formaalit ehdot.
Kirjan luvut ovat:
Puhtaan järjen opinala (dogmaattisen ja poleemisen käytön suhteen, hypoteesien suhteen, sekä todistusten suhteen)
Puhtaan järjen kaanon (lopullinen päämäärä; korkeimman hyvän idea; mielipide, tieto ja uskomus)
Puhtaan järjen arkkitehtonisuus
Puhtaan järjen historia
Termejä

Analyyttinen / synteettinen
A priori / a posteriori / synteettinen a priori
Empiirinen realismi
Fenomenon / noumenon
Kategoria
Olemus ja olemusten moninkertaistaminen
Olio
Skeema
Termejä > Intuitio ja käsitteet

Kant jakaa ihmismielessä olevat representaatiot olevat asiat kahteen: intuitioon ja käsitteisiin. Intuitiot ovat ”välittömiä representaatioita” (B41), käsitteet puolestaan ”välittyneitä representaatioita” (A68/B93). Välittyneet representaatiot edustavat asioita edustamalla niiden yleisiä luonteenpiirteitä. Välittömät representaatiot edustavat asioita suoraan. Ajatellaan esimerkiksi jotain tiettyä tuolia. Kantin mukaan ”ruskean”, ”puisen” ja ”tuolin” jne. käsitteet ovat tuolin välittyneitä representaatioita. Ne edustavat tuolia esittämällä sen yleisiä luonteenpiirteitä: se on ruskea, puinen, tuoli jne. Havainto tuolista on Kantin mukaan kuitenkin välitön representaatio. Havainto edustaa tuolia välittömästi, eikä yleisten luonteenpiirteiden välityksellä.
Kant jakaa intuition ryhmiin usealla eri tavalla. Ensin hän tekee eron puhtaisiin intuitioihin ja empiirisiin intuitioihin. Empiiriset intuitiot ovat intuitioita jotka sisältävät aistimuksia. Puhtaat intuitiot ovat intuitioita jotka eivät sisällä mitään aistimuksia (A50/B74). Esimerkki empiirisestä intuitiosta olisi havainto tuolista tai jostain muusta fyysisestä oliosta. Kaikki sellaiset intuitiot ovat välittömiä representaatioita, joiden osana on aistimus. Ihmismielessä olevat puhtaat intuitiot ovat Kantin mukaan aikaa ja avaruutta koskevia. Ne ovat välittömiä representaatioita, eikä niihin sisälly aistimuksia.
Kant jakaa intuitiot kahteen ryhmään myös toisella tapaa. Jotkut intuitiot vaativat niiden objektin, eli intuition esittämän olion, läsnäolon. Jotkut intuitiot taas eivät vaadi tätä. Ei-kantilaisilla termeillä ensimmäinen voidaan nähdä aistimuksena ja toinen mielikuvituksena (B151). Esimerkkinä aistimuksesta on tuoli, mielikuvituksesta muistikuva rakennuksesta joka on sen jälkeen tuhoutunut. Koko transsendentaalisessa estetiikassa Kant näyttää rajoittavan käsittelynsä intuitiosta ensimmäiseen tyyppiin, eli intuitiohin jotka vaativat objektinsa läsnäolon.
Kirjallisuutta

Kant, Immanuel: Puhtaan järjen kritiikki.  ((Kritik der reinen Vernunft, 1781/87.) Suomentaneet Markus Nikkarla ja Kreeta Ranki. Työryhmän johtaja: Olli Koistinen)  Helsinki:  Gaudeamus, 2013.  ISBN 978-952-495-169-2
Koistinen, Olli: Kant ja Puhtaan järjen kritiikki.  Turku:  Areopagus, 2008.  ISBN 978-952-99791-2-7
Aiheesta muualla > Teos

Immanuel Kant: Critique of Pure Reason, käännös Norman Kemp Smith (englanniksi)
Immanuel Kant: Critique of Pure Reason, käännös J. M. D. Meiklejohn (englanniksi)
Immanuel Kant: Critique of Pure Reason, Meiklejohn (englanniksi)
Immanuel Kant: Critique of Pure Reason (Arkistoitu – Internet Archive), Meiklejohn (englanniksi)
Immanuel Kant: Kritik der reinen Vernunft (Wikisource) (saksaksi)
Immanuel Kant: Kritik der reinen Vernunft (saksaksi)