stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuurmanpohja-suunnitelma
Suunnitelmien tausta

Kahden miljoonan asukkaan Pietarin ensimmäinen sähkölaitos oli perustettu jo vuonna 1886. Kaupungissa oli 1900-luvun alussa yli puoli tusinaa sähkölaitosta, joista suurimmat kolme olivat saksalaisten, sveitsiläisten ja belgialaisten omistuksessa. Näillä kolmella yhtiöllä oli Pietarissa kolme voimalaa, jotka käyttivät polttoaineena Englannista tuotua kivihiiltä. Polttoaineen kalleuden vuoksi yhtiöt halusivat hankkia halvempaa vesivoimalla tuotettua sähköä ja alkoivat sen vuoksi ostaa koskiosuuksia Ylä-Vuoksen varrelta ja suunnitella voimalinjojen vetämistä Karjalan kannaksen halki Pietariin. Vuonna 1914 Ylä-Vuoksen koskista 68 prosenttia oli ulkomaisessa omistuksessa ja 31 prosenttia Suomen valtion omistuksessa. Ylä-Vuoksen voimaloiden rakentamista viivyttivät kuitenkin rahoitusvaikeudet, yhtiöiden keskinäinen kilpailu ja Suomen senaatin kielteinen asenne rakentamiseen.
Vuosien 1909 ja 1911 suunnitelmat

Kuurmanpohja-suunnitelman esitti alun perin taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa, joka teki alueella vuonna 1909 topografisia tutkimuksia avustajinaan näyttelijä Eino Salmela ja englantilainen insinööri Pingham. Wettenhovi-Aspan Suomen senaatille esittämään suunnitelmaan olisi kuulunut Saimaan kanavan leventäminen ja Vuoksen vesien johtaminen Kuurmanpohjaan rakennettavan voimalan kautta. Tie- ja vesirakennusten ylihallitus totesi kuitenkin, että Aspan suunnitelma olisi johtanut Vuoksen kuivumiseen lähes kokonaan ja vaikuttanut myös Laatokan veden korkeuteen sekä Nevan virtaamaan. Senaatti hylkäsikin Aspan hakemukset, mutta Aspan liiketuttava, englantilainen insinööri Charles Henry Steward, ryhtyi kehittelemään ajatusta. Keväällä 1911 hän esitti lontoolaisen yrityksen Hiliet & Stewardin nimissä uuden suunnitelman, jossa Kuurmanpohjaan kanavan kautta ohjatut vedet olisi laskettu takaisin Vuokseen niin, että voimala ei olisi vaikuttanut Laatokan eikä Nevan vedenkorkeuksiin. Lisäksi Ylä-Vuoksen kautta olisi edelleen virrannut osa Saimaan laskuvedestä. Senaatti ei kuitenkaan edelleenkään puoltanut hanketta.
Vuosien 1913–1914 suunnitelma

Vuonna 1913 esitetyn uuden suunnitelman mukaan Joutsenon Karsturannasta oli tarkoitus rakentaa 18 kilometriä pitkä kanava Kuurmanpohjaan. Kanavaa pitkin olisi johdettu 84 prosenttia Saimaan laskuvesistä. Kanava olisi ylittänyt matkalla olleet laaksot kahta 300 metrin pituista akveduktia pitkin, ja voimala olisi tullut sen päätepisteessä olevalle yli 60 metrin korkuiselle jyrkänteelle. Voimalaitoksen jälkeen vesi olisi johdettu laskukanavaa pitkin Jääsken kirkonkylän ohi takaisin Vuokseen. Kuurmanpohjan voimalan tuotantoteho olisi ollut 260 megawattia ja vuotuinen energiantuotanto 1 600 miljoonaa kilowattituntia. Voimala olisi ollut yli kaksi kertaa suurempi kuin maailman sillä hetkellä suurin vesivoimalaitos, vuonna 1911 valmistunut 105 megawatin Vemorkin voimala Norjan Rjukanissa.
Tämän suunnitelman takana olivat 1890-luvulla perustettu pietarilainen Société St. Petersbourgoise de transmission electrique de Ia forces des chutes d’eau (SPTE), jolla oli omistusosuuksia Ylä-Vuoksen koskissa, sekä niinikään pietarilainen Helios-sähköyhtiö. Suunnitelman teknisen osuuden suunnittelijana oli müncheniläinen insinööritoimisto Gebrüder Hallinger. SPTE tarjoutui maksamaan Suomen senaatille vesivoimasta yli miljoonan markan vuosivuokraa, antamaan sähköä Suomen valtionrautateille nimelliseen hintaan ja luovuttamaan voimalan Suomen valtiolle korvauksetta 90 vuoden kuluttua. Voimalan rakennustyöt oli tarkoitus aloittaa keväällä 1914.
Suomen senaatin asettama komitea vastusti kuitenkin suunnitelmaa ja esitti, että Vuoksen varrelle rakennettaisiin sarja voimalaitoksia sitä mukaa kun sähkön kysyntä kasvaisi. Valtaosa sähköstä olisi käytetty Suomessa ja vain ylijäämäsähkö olisi myyty Pietariin. Senaatti hyväksyikin toukokuussa 1914 komitean ehdotuksen. Elokuussa 1914 alkunut ensimmäinen maailmansota hautasi hankkeen, ja Venäjän valtio otti samaan aikaan haltuunsa saksalaisten pankkien omistukseen joutuneen SPTE-konsernin.
Myöhemmät suunnitelmat

SPTE esitti vuonna 1915 voimalan rakentamista Vuoksen Rouhialankoskeen, josta olisi saatu sähköä kivihiilen puutteen vuoksi energiapulasta kärsineeseen Pietariin. Vuonna 1916 Venäjän sotaministeriö ilmoitti takavarikoivansa Ylä-Vuoksen koskiosuudet ja rakentavansa sinne voimalan. Suomen senaatti protestoi tätä ja tarjoutui itse takavarikoimaan Vallinkosken ja rakentamaan siihen kolmessa vuodessa vesivoimalan Pietarin sähköntarpeita varten. Nämä hankkeet kuitenkin keskeytyivät Venäjällä vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen. Hankkeilla oli kuitenkin se jälkiseuraamus, että Suomessa päätettiin maan itsenäistyttyä estää ulkomaalaisia saamasta koskiosuuksia haltuunsa ja hyödyntämästä niitä vieraiden valtioiden hyväksi. Eduskunta hyväksyi keväällä 1919 lain, jolla kiellettiin sähkövoiman vienti maasta.
La tempestad

La tempestad on vuonna 2013 tuotettu meksikolainen telenovela. Sen pääosassa näyttelee Tuhkimotarinasta tuttu Ximena Navarrete. Toisen pääosan näyttelee William Levy. Telenovela kertoo Marina Reverte/ Magdalena Artigas (Ximena Navarrete) ja Captain Damian Fabre (William Levy) rakkaustarinan. Ohjaajina ovat toimineet Monica Miguel ja Eric Morales. Käsikirjoituksesta ovat vastanneet Liliana Abud, Ricardo Fiallega, Humberto "Kiko" Olivieri ja Mauricio Ardjis.
Näyttelijät

William Levy - Capitán Damian Fabre / Michel Fabre
Ximena Navarrete - Marina Reverte / Magdalena Artigas
Iván Sánchez - Hernán Saldaña
Mariana Seoane - Ursula Salazar
César Évora - Fulgencio Salazar
María Sorté - Beatriz vda. de Reverte
Daniela Romo - Mercedes Artigas viuda de Saldaña
Nora Salinas - Tía Rebeca
Lucero Lander - Delfina Mata de Salazar
Manuel Ojeda - Ernesto Contreras
Sharis Cid - Candelaria "Candy"
Mónica Miguel - Eusebia
Alejandro Ibarra - Bagre
Sergio Reynoso - Comandante Robles
Alfonso Iturralde - Padre Tomás
Latin Lover - El Oso
Arturo Carmona - José Manríquez
Gilberto de Anda - Nereo
Mar Contreras - Enriqueta
Roberto Blandón-Armando
Oscar Bonfiglio-Enrique
Eduardo Liñan - Dr. González
Adalberto Parra - Valdivia
Luis Manuel Ávila - Olinto
Amparo Garrido - Alicia
Fernando Larrañaga - Dr. San Miguel
Malisha Quintana - Mayuya Canseco
Janet Ruiz-Rosario
Salvador Ibarra - Lagarto
Fernando Robles - Lara
Francisco Martin - Lolo
José Antonio Ferral - Toribio
Amor Flores - Jazmín
Enrique Zepeda - Lázaro
Mar Contreras – Enriqueta
Fernando Robles – Lara
Ana Gonzalez - Muneca
Roberto Blandon - Armando
Yessica Salazar - Dr. Antonieta Narvaez
Andres Gutierrez - Lic. Jacobo Souza
Jose Antonio Ferral -  Toribio
Maricarmen Duarte -   chivis
Candela Arroyo  -  Leona
Francisco Casasola -
Fatima Torre -  Karina
Laura Montijano -  Zully
Eduardo Linan  - Dr. Gonzalez
Ricardo Kleinbaum -  Dragon
Heylin Vanegas -  Abigail
Laura Carmine - Esther "Esthercita" Salazar Mata
Aiheesta muualla

La tempestad Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Landrichamps

| Landrichamps |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Landrichamps
 Koordinaatit: 50°05′26″N, 4°49′53″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Charleville-Mézières
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,7 km²
Väkiluku (2020):  135 
 – Väestötiheys:  28 as./km²
Kunnan numero:  08247
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Landrichamps on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 65 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen ja rajoittuu Belgian rajaan.
Sainte-Margueriten kirkko
Landrichamps on pieni metsän siimeksessä oleva kylä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Landrichamps Wikimedia Commonsissa
Landry Fields

| Landry Fields |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Landry Fields
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Long Beach, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  201 cm
Paino:  98 kg
NBA-varaus:  39. varaus, 2010 New York Knicks
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2010–2012 2012–2015:   New York Knicks  Toronto Raptors
Landry Fields (s. 27. kesäkuuta 1988 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän on pelannut NBA-liigan Toronto Raptorsissa. Ammattilaisurallaan Fields on edustanut myös New York Knicksiä.
Ammattilaisura

New York Knicks varasi Stanfordin yliopistossa pelanneen Fieldsin vuoden 2010 NBA:n varaustilaisuuden toisella kierroksella, tilaisuuden 39. pelaajana. Hän pelasi Knicksissä kaksi kautta, kunnes teki kesällä 2012 rajoitettuna vapaana pelaajana sopimuksen Toronto Raptorsin kanssa.
Langerhansin solujen histiosytoosi

Langerhansin solujen histiosytoosi mikroskooppikuvassa
Langerhansin solujen histiosytoosi on sairaus, joka aiheuttaa Langerhansin solujen epänormaalin kertymisen eri kudoksiin. Tämän seurauksena muodostuu granuloomakasvaimia. Langerhansin solujen histiosytoosi saatetaan jaotella neljään alatyyppiin: Hashimoto–Pritzkerin tauti, eosinofiilinen granulooma, Hand–Schüller–Christianin tauti ja Letterer–Siwen tauti.
Langerhansin solujen histiosytoosi aiheuttaa 80 %:lla potilaista muutoksia luustossa, 35 %:lla iholla ja 25 %:lla aivolisäkkeessä. Sytopenia sekä keuhkoissa ja maksassa esiintyvät solukertymät ovat harvinaisempia, taudinkuvaa vaikeuttavia muutoksia. Langerhansin solujen histiosytoosi voi kuitenkin koskea lähes mitä tahansa elintä. Neurodegeneratiivisia muutoksia esiintyy noin kahdella prosentilla potilaista. Joskus komplikaationa on havaittu sklerosoivaa kolangiittia. Yleensä Langerhansin solujen histiosytoosi alkaa jo lapsuudessa. Se voidaan todeta kudosten histologisilla tutkimuksilla tai keuhkoissa esiintyessään tietokonetomografialla. Aikuisilla sairautta saattaa esiintyä tupakointiin liittyen keuhkoihin rajoittuvana. Jos sairaus on rajoittunut tiettyä elintä koskevaksi, paikallishoidon teho on yleensä hyvä. Lapsilla hoidon yhteydessä käytetään myös kortikosteroidia ja vinblastiinia.
Langerhansin solujen histiosytoosin oireet vaihtelevat solujen kertymäkohteen mukaan. Sairaudesta kärsii arviolta 1–2 henkilöä 100 000:ta kohden. Langerhansin solujen histiosytoosin ennuste vaihtelee taudin laajuuden mukaan siten, että viisivuotiseloonjäämisennuste on yhtä elintä koskevassa taudissa 99,8 %, systeemisessä sairaudessa ilman korkean riskin elinmuutoksia 98,4 % ja systeemisessä sairaudessa korkean riskin elinmuutoksin 77,0 %.
Langenneiden enkelten kaupunki

| Langenneiden enkelten kaupunki> City of Fallen Angels |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Cassandra Clare
Kieli:  Suomi
Genre:  Fantasia
Kustantaja:  Walker Books (USA)
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Suomennos
Suomentaja:  Terhi Leskinen
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  19. syyskuuta 2012
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  398
ISBN:  9789511260905
Sarja: Varjojen kaupungit
Edeltävä:  Lasikaupunki
Seuraava:  Kadotettujen sielujen kaupunki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Langenneiden enkelten kaupunki (engl. City of Fallen Angels) on neljäs osa kuusiosaisesta kirjasarjasta Varjojen kaupungit, jonka on kirjoittanut Cassandra Clare. Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2011 ja se suomennettiin vuonna 2012.
Kyrkpressen

| Kyrkpressen |
| --- | --- |
Lyhenne:  KP
Lehtityyppi:  seurakuntalehti
Julkaisija:  Fontana Media
ISSN:  ISSN 0356-1275
Levikki:  80 000
Perustettu:  1970 ja 1922
Päätoimittaja:  Nicklas Storbjörk
Sitoutuneisuus:  kristillinen
Kotikunta:  Helsinki, Pietarsaari
Kotimaa:   Suomi
Ilmestymistiheys:  joka toinen viikko
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
www.kyrkpressen.fi
Kyrkpressen on Suomessa ilmestyvä ruotsinkielinen kirkollinen lehti, joka on yhteinen kaikille suomalaisille ruotsinkielisille seurakunnille. Sen päätoimittaja on Nicklas Storbjörk. Sen levikki on 80 000 (2019) ja toimitus toimii Helsingin lisäksi myös Pietarsaaressa.
Lehdessä on uutisten ja haastattelujen lisäksi seurakuntien sekä yksityishenkilöiden ilmoituksia.
Suurin osa ruotsinkielisistä seurakunnista tilaa lehden jäsenilleen. Sitä julkaisee Fontana Media, jonka omistaa Församlingsförbundet.
Vuonna 2019 Kyrkpressen muuttui kahden viikon välein ilmestyväksi lehdeksi talousvaikeuksiensa vuoksi. Samassa yhteydessä aikaisempi päätoimittaja May Wikström irtisanottiin.
Lahden Runomaraton (tapahtuma)

Mukkulan kartano
Lahden Runomaraton on vuonna 1982 perustetun suomalaisen runouden edistäjän, Lahden Runomaraton ry:n järjestämä tapahtuma. Lahden Runomaraton ry on järjestänyt 20 valtakunnallista runokilpailua, kerännyt niiden avulla yli 57 000 runoa ja kustantanut niistä 20 painettua runoantologiaa sekä vuonna 2014 yhden e-kirjan. Kaikki aiemmat runokirjat on julkaistu vuosina 2013–2014 myös e-kirjoina. Vuodesta 2013 lähtien kilpailutoimintaan on otettu mukaan runovideot.
Runomaraton-tapahtumat alkoivat vuonna 1982 Mukkulan kartanon puistossa Lahdessa. Vuoden 2012 Runomaraton-tapahtumaa vietettiin Fellmanniassa Lahdessa. Vuonna 2014 Runomaraton tapahtuma laajeni runovideofestivaaliksi ja se järjestettiin Lahden satamassa. Nykyisin Runomaraton on monitaiteinen ja kansainvälinen kaupunkifestivaali, jota on järjestetty Lahden keskustassa viikkoa ennen juhannusta. Vuodesta 2020 festivaali siirtyi syyskuulle. Runous ja sanataide ovat edelleen tapahtuman keskiössä, mutta viime vuosina ohjelmistossa on nähty ja kuultu myös paljon musiikkia, nykytanssia, teatteria ja videotaidetta. Työpajat, lavarunotilaisuudet ja erilaiset näyttelyt ovat myös osa tapahtumaa.
Lahden Runomaraton ry: puheenjohtajana toimi vuosina 1982–2012 kansanedustaja Jouko Skinnari. Vuodesta 2013 alkaen puheenjohtajana on toiminut kouluneuvos Rauno Kurki. Yhdistyksen tapahtumissa taiteellisena johtajana on toiminut runoilija Risto Ahti. Vuodesta 2019 vuoteen 2022 tapahtuman taiteellisena johtajana toimi runoilija Juha Rautio. Vuonna 2023 uutena taiteellisena johtajana aloitti runoilija Ester Nuori Leppä.
Aiheesta muualla

Lahden Runomaraton ry:n verkkosivut
Kuzovin luonnonsuojelualue

| --- | --- |
Sijainti:  Vienan Kemin kaupungin edustalla Vienanmeren Äänislahdessa. Venäjä
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  ven. Природный заказник регионального значения “Кузова”
Tyyppi:  Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet 
Perustettu:  18. heinäkuuta 1991 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kuzovin luonnonsuojelualue (ven. Природный заказник регионального значения “Кузова”, Prirodnyi zakaznik regionalnaja znatshenia "Kuzova") on "alueellisesti merkittävä" saaristoa suojeleva luonnonsuojelualue Vienan Kemin kaupungin edustalla Vienanmeren Äänislahdessa. Hallinnollisesti alue on osa Karjalan tasavallan Kemin piiriä.
Suojelualue käsittää noin 40,0 km² alueen, josta 10,0 km² on maa-aluetta ja loput merta. Käytännössä kyse on ryhmästä kallioisia saaria merellä Vienan Kemin edustalla. Alue on tärkeä vesilintujen pesimäpaikka ja se kuuluu Ramsarin sopimuksen perusteella suojeltuihin kosteikkoalueisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuzovin luonnonsuojelualue Wikimedia Commonsissa
Kuzovin luonnonsuojelualue sijaitsee Vienan Kemin edustalla.
Kuujjuarapik

Kuujjuarapik (inuktitutiksi ᑰᔾᔪᐊᕋᐱᒃ ’pieni suuri joki’) on eteläisin inuitien asuttama kylä Nunavikin alueella pohjoisessa Québecissä, Kanadassa. Kylä sijaitsee Hudsoninlahteen laskevan Grande Rivière de la Baleine -joen varrella lähellä joen suuta.
Kylän asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 555. Lisäksi läheisessä Whapmagoostuin kylässä asuu noin 800 asukasta, jotka ovat sukujuuriltaan cree-intiaaneja.
Kuujjuarapikiin ei ole tie- tai laivayhteyttä, vaan ainoa liikenneyhteys on lentokone sekä kesäisin vene. Kylässä sijaitsee Kuujjuarapikin lentokenttä. Lähin toinen inuitien asuttama asutuskeskus on 160 kilometrin päässä pohjoiskoillisessa sijaitseva Umiujag.
Inuitit ja creet ovat asuneet yhdessä jokisuiston alueella vuodesta 1950. Tätä ennen inuitit asuivat enimmäkseen rannikkoalueilla, kun taas creet asuivat sisämaassa.
Historia

1700-luvun puolessa välissä Hudson's Bay Company perusti Fort Richmond -nimisen kauppa-aseman Grande Rivière de la Baleine -joen varrelle. Kauppa-aseman ympärille kehittyi myöhemmin asutuskeskus, jonka ranskankielinen nimi oli Poste-de-la-Baleine. Englantilaiset kutsuivat paikkaa nimellä Great Whale River. Kylään perustettiin 1880-luvulla protestanttien lähetysasema.
Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain asevoimat perusti joen suulle sotilastukikohdan, joka työllisti paikallista väestöä. Vuonna 1955 paikkakunnalle perustettiin tutka-asema, joka oli osa Mid-Canada Line -tutkajärjestelmää. Tutka-asema suljettiin jo 1965, mutta sen olemassaolo takasi pysyvän asutuksen syntymisen.
Aiheesta muualla

Community Site (Arkistoitu – Internet Archive)
Lazarat

| Lazarat |
| --- | --- |

 Lazarat
 Koordinaatit: 40°3′N, 20°9′E 
Valtio:  Albania
Maakunta:  Gjirokastër
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lazarat on kylä ja entinen kunta Gjirokastërin maakunnassa Albaniassa. Kuntaan kuului myös läheinen Kordhocën kylä.
Lazaratia kutsutaan Euroopan huumepääkaupungiksi, sillä kylässä tuotetaan arviolta 900 tonnia kannabista vuosittain. Huumetoiminta sai jatkua alueella pitkään vapaasti, sillä toimintaan osallistuvilla oli hyvät suhteet viranomaisiin ja poliitikkoihin. Kesäkuussa 2014 Albanian poliisi aloitti kaupungin valtaamisen, mikä johti useita päiviä kestäneeseen tulitaisteluun poliisien ja huumekauppiaiden välillä. Albania toivoo operaation auttavan sitä pyrkimyksissä Euroopan unionin ehdokasmaaksi.
Lazaratin kunta liitettiin vuoden 2015 alussa Gjirokastëriin.
Lazar Berman

Lazar Naumovitš Berman (ven. Лазарь Наумович Берман, 26. helmikuuta 1930 – 6. helmikuuta 2005) oli venäläinen pianisti.
Berman syntyi juutalaisille vanhemmille Leningradissa, nykyisessä Pietarissa. Hän aloitti pianonsoiton hyvin varhaisella iällä äitinsä Annan johdolla ja jatkoi 9-vuotiaasta opintojaan Moskovassa. Häntä opettivat muiden muassa Sviatoslav Richter, Vladimir Sofronitski ja Maria Judina.
Berman esitti jo pian Mozartin 25. pianokonserton Moskovan filharmonisen orkesterin johdolla. Vuonna 1941 hänet kuitenkin evakuoitiin toisen maailmansodan tieltä Kuibyševiin, nykyiseen Samaraan.
Huomattavaa kansainvälistä mainetta Lazar Berman saavutti vasta Yhdysvaltain-kiertueensa jälkeen 1975. Hän pääsi levyttämään muiden muassa Herbert von Karajanin ja Claudio Abbadon kanssa. 1980-luvulla neuvostoviranomaiset alkoivat tietoisesti rajoittaa Bermanin mahdollisuuksia esiintyä ulkomailla. Asiaintilaa pahensi pianistin juutalaisuus ja se, että hän oli jäänyt kiinni Neuvostoliitossa kielletyn yhdysvaltalaisen kirjallisuuden maahantuonnista.
Berman asettui vuonna 1990 vakituisesti Italiaan. Vuodesta 1995 hän asui Firenzessä, jossa lopulta kuoli sydänkohtaukseen 74-vuotiaana. Hän oli vuodesta 1961 naimisissa pianistivaimonsa Valentinan kanssa; parilla oli poika Pavel.
Käärmeen hetki

Käärmeen hetki on Mikko Heiniön säveltämä ooppera, jonka libreton on kirjoittanut Juha Siltanen. Libretto pohjautuu vapaasti ideatasolla Lars Huldénin novelliin "Löfska pappren".
Teos kantaesitettiin Suomen Kansallisoopperassa 15. syyskuuta 2006, jolloin Alice Löfin roolin lauloi Päivi Nisula, ja muissa rooleissa esiintyivät mm. Juha Riihimäki, Esa Ruuttunen, Jyrki Korhonen, Markus Nieminen, Riikka Rantanen, Marjatta Airas, Piia Komsi ja Tove Åman. Kapellimestari oli Hannu Lintu, ohjauksesta vastasi Erik Söderblom, lavastuksesta Kati Lukka ja Antti Mattila, puvuista Pirjo Liiri-Majava ja valosuunnittelusta Tarja Ervasti.
Koronaviruspandemia Pohjois-Koreassa

Koronaviruspandemia Pohjois-Koreassa on osa koronaviruksen maailmanlaajuista levittäytymistä. Pohjois-Korea sulki rajansa, kun koronavirus alkoi levitä Kiinassa. Maa varautui koronaviruksen uhkaan karanteenein ja kokoontumiskielloin, minkä lisäksi tehtaat alkoivat tuottaa kasvomaskeja ja pääkaupungin kulkuvälineitä desinfioitiin. Pohjois-Korean terveydenhuolto on pääosin puutteellinen. Vain Pjongjangissa on hyvin varustetut sairaalat. Lääkkeitä ei ole juuri, vaan käytetään itse tuotettuja rohtoja. Hygieniakaan ei aina toimi, saippuasta on pulaa. Ihmiset eivät monesti noudata rajoituksia ja ohjeita. Pohjois-Korea ei ole kertonut vahvistetuista tartunnoista, muttei ole niitä kiistänytkään. Epäviralliset tiedot kertoivat, että maassa on ollut tartuntaryppäitä. Ei osata sanoa, miten laajalle virus on levinnyt Pohjois-Koreassa. 26. heinäkuuta Pohjois-Korea ilmoitti virallisesti ensimmäisestä koronavirusepäilystä. Pohjois-Korea on perustanut koronaviruspotilaille karanteenileirejä. Niiden olot ovat niin huonot, että ihmisiä on kuollut koronaviruksen lisäksi myös nälkään. Pohjois-Korea vahvisti että maassa on koronavirusepidemia 12. toukokuuta 2022.
Koronavirus Pohjois-Koreassa

Pohjois-Korea ei ole heinäkuuhun 2020 mennessä vahvistanut virallisesti yhtään koronavirustartuntaa. Asiantuntijoiden mukaan olisi ihme, jos koronavirusta ei olisi maassa. Salakuljettajat ovat saattaneet tuoda taudin Kiinasta viimeistään helmikuussa. Pohjois-Korean hallitus kiisti joulukuussa 2020 yhä sen, että maassa olisi koronavirusta.
Epäiltyjä tapauksia

Nimetön lähde kertoi, että ainakin 120 pohjoiskorealaista sotilasta olisi kuollut tautiin tammi- ja helmikuussa.
Helmikuussa 2020 Cheongjinin kaupungissa polttohaudattiin ilmoituksen mukaan 12 flunssaan kuollutta potilasta ja desinfioitiin sairaala.
23. maaliskuuta 2020 kerrottiin kolmen pohjoiskorealaisen sotilaan kuolleen hengitysvaikeuksiin kovan kuumeen jälkeen.
Kesäkuussa Cheongjinin kaupunki asetettiin karanteeniin, koska ainakin kymmenellä oli todettu keuhkokuumeen oireita.
Korkea-arvoisia hätätilakeskuksen virkailijoita erotettiin heinäkuussa. Kiinan vastaisella rajalla olevan Pohjois-Pyeonganin karanteeni epäonnistui. Ihmiset eivät ole noudattaneet liikkumisrajoituksia, ja sairaaloiden sanotaan olevan ylikuormittuneita.
Viranomaiset asettivat karanteenin Chagangin maakunnan Manpon kaupunkiin lokakuun lopulla 2020, Syynä tähän oli se että kymmenen kaupungin asukasta kuoli keuhkokuumeeseen. Sulun aikana kuoli lopulta sata koronaa muistuttavaan tautiin. Kymmenen lapsen arvioidaan kuolleen nälkään miltei täydellisen sulun takia, kaupoista loppui riisi. Kiinasta tuotteita salakuljettaneita uhkasi jopa julkinen teloitus.
Virallinen julkistus

Pohjois-Korean uutistoimisto KCNA ilmoitti 26. heinäkuuta 2020, että koronavirustartuntaa epäillään Etelä-Koreasta palanneella loikkarilla. Pohjois-Korean johtaja Kim julisti maahan hätätilan ja viranomaiset sulkivat Kaesongin kaupungin karanteeniin.
Keväällä 2022 Pohjois-Korean hallitus julisti koronan "Omikron BA.2" - muunnoksen leviävän maassa. Ensi kertaa maan hallitus myönsi pandemian ulottuvan maahan. Hallitus ilmoitti maan olevan vakavassa kansallisessa hätätilassa. Maassa oli vain vähän rokotettuja, koska maa oli kieltäytynyt ulkomaiden tarjoamista rokotteista.