stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porsche Boxster 987
Yleistä

Auton ulkonäkö muistuttaa hyvin paljon edellistä sukupolvea, mutta ajovalot on muotoiltu pyöreämmiksi kuten 911-mallissakin. Auton sivussa olevat ilmanottoreiät on muotoiltu uudelleen ja autoa on muutenkin muotoiltu samanlaiseksi, kuin sen coupé-malli, Porsche Cayman.
Mallivuoden 2007 autojen valmistus aloitettiin elokuun alussa 2006. Tällöin 2,7-litraisen moottorin huipputeho nousi 5 hv ja Boxster S:n moottorin iskutilavuus kasvoi 3,4-litraan.
Facelift 2008

Autosta odotellaan uudistettua versiota vuonna 2008. Tällöin siihen tulee mm. uusi etupuskuri, suuremmat ilmanottoaukot ja LED-malliset ajovalot. Samanlaisia muutoksia odotetaan myös takaosaan.päivitettävä
Moottorit

2.7 - 176 kW (240 hv) (2005–2006)
2.7 - 180 kW (245 hv) (2007–)
3.2 S - 206 kW (280 hv) (2005–2006)
3.4 S - 217 kW (295 hv) (2007–)
Pornokratia

Pornokratia eli ”Porttovalta” (m.kreik. πόρνηκρατία, pornekratia) on 900-luvun Kirkkovaltiolle 1500-luvulla niin sanotun vastauskonpuhdistuksen aikana annettu ivallinen nimitys.
Huonomaineisten ylimystönaisten väitetään 900-luvulla saaneen suuren vaikutusvallan Kirkkovaltiossa, paavien hallinnossa. Kertomusten historiallinen paikkansapitävyys voidaan kyseenalaistaa, joskin useissa lähteissä ne esitetään varauksettomasti. Suurin osa kertomuksista perustuu luotettavuudeltaan kyseenalaisen Liutprand Cremonalaisen laatimaan historiankirjoitukseen.
Halveksivaksi tarkoitettu ilmaisu pornokratia tulee kreikankielisestä ilmauksesta, joka tarkoittaa prostituoitujen valtaa. Aikakauden paavit olivat varsin vähämerkityksisiä ja kuuluivat roomalaiseen ylimystöön. Kauden aloitti paavi Sergius III. Hän toimi paavina vuosina 904–911, jolloin hänen rakastajattarenaan ollut Marusia sekä tämän äiti Theodora junailivat paavien aviottomille pojille kirkon merkittävimpiä virkoja. Theodora myös teki omasta rakastajastaan paavin (Johannes X, 914–928). Marusia ei pitänyt tästä paavista, vaan tappoi hänet.
Johannes X:n jälkeiset paavit olivat Marusian virkaan asettamia. Näihin kuuluivat Leo VI (928), Stefanus VII (929–931) ja Johannes XI (931–936), joka oli Marusian poika. Sitä seuraavat neljä paavia vuosina 936–955 (Leo VII, Stefanus VIII Marinus II ja Agapetus I) olivat Marusian toisen pojan Alberik II:n valtaan asettamia. Näiden jälkeen paaviksi nousi Marusian pojanpoika, Johannes XII (955–963), jonka kerrotaan raiskanneen monia neitoja ja leskiä. Saksalaisten kuningas, Otto I Suuri (936–973), antoi tukensa Johannes XII:lle, ja tämän yhteistyön pohjalta perustettiin Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta.
Preeriavalkohanhikki

| Preeriavalkohanhikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Valkohanhikit Drymocallis
Laji::  arguta
Kaksiosainen nimi
 Drymocallis arguta  (Pursh) Rydb. 
Synonyymit
 Potentilla arguta Pursh 
Katso myös
   Preeriavalkohanhikki Wikispeciesissä   Preeriavalkohanhikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Preeriavalkohanhikki (Drymocallis arguta) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa. Laji luokitellaan nykyisin valkohanhikkien sukuun, mutta aiemmin se luokiteltiin varsinaisiin hanhikkeihin (Potentilla).
Ulkonäkö ja koko

Preeriavalkohanhikki on monivuotinen ruohokasvi, jolla on parilehdykkäiset lehdet. Lehdyköiden määrä vaihtelee, mutta useimmiten niitä on 7–11. Useimmat lehdet kasvavat ruusukkeesta kasvin juurelta, mutta lehtiä kasvaa jonkin verran myös kukkavarressa vuorottain järjestäytyneinä. Lehdet ovat tiheän ja usein hieman takertuvan karvan peitossa. Kasvilla on yksi suuri pääjuuri, jonka ympärille kasvaa lyhyitä maavarsia; siksi kasvi kasvaa usein tiiviissä rykelmissä.
Mansikankukkia muistuttavat kukat ovat järjestäytyneet tiheäksi rykelmäksi 30–100 senttimetriä pitkän kukkavarren päähän. Samoin kuin mansikankukissa, niissä on viisi valkoista tai kermanväristä terälehteä, joiden välissä on viisi terävää, vihreää verholehteä, sekä keskellä pyöreä emi, jonka ympärillä on kehässä yli 20 hedettä. Mettä erittyy emin alla olevasta renkaasta. Kukat ovat pieniä, joten lyhytkieliset hyönteiset pääsevät helposti käsiksi meteen ja siitepölyyn. Pienet lyhytkieliset mehiläiset käyvät kukissa keräämässä tai syömässä siitepölyä ja mettä, kukkakärpäset saavat ravintoa siitepölystä, kun taas ampiaiset syövät toisinaan mettä. Pölyttyneiden kukkien emeistä kehittyy pienten ruskeiden siementen kärki. Kypsä hedelmä sulkeutuu kuivuneiden verholehtien muodostaman kupin sisälle.
Muuta

Preeriavalkohanhikin uskotaan olevan puolittain lihansyöjäkasvi.selvennä Vuonna 1999 tehdyssä kokeessa useista Tyynenmeren luoteisrannikolla kasvavista kasveista etsittiin viitteitä lihansyönnistä. Kokeessa käytettiin apuna proteiinien hajottamiskykyä sen määrittämiseksi, mitkä kasvit kykenevät tuottamaan proteaasientsyymejä, joilla ne voivat hajottaa potentiaalisen saaliin. Preeriavalkohanhikin havaittiin pystyvän sulattamaan ja imemään 14C-leimattua leväproteiinia, joka oli sijoitettu kasvin tarttuviin karvoihin. Ei kuitenkaan ole tiedossa, tuottiko ruoansulatusentsyymit itse kasvi vai sen pinnalla eläneet mikrobit.[lähde? ]
Käännös suomeksi
Pornofilmy

Pornofilmyn esiintyminen Toljattissa 2018
Pornofilmy (ven. Порнофильмы) on venäläinen punkyhtye. Se perustettiin Dubnassa vuonna 2008. Yhtyeen keulahahmo on Vladimir Kotljarov.
Pornofilmy saavutti suosiota vuonna 2011 alkaneiden duuman vaaleja seuranneiden mielenosoitusten jälkimainingeissa. Siitä tuli protestihenkisellä musiikillaan keskeinen osa venäläistä punkkulttuuria. Kappaleiden sanoissa on muun muassa otettu kantaa Venäjän valtion symboleita, sotaa ja totalitarismia vastaan. Pornofilmy on tuotannossaan myös korostanut terveellisiä elämäntapoja. Sen jäsenet ovat kasvissyöjiä, raittiita ja savuttomia. Pornofilmy esiintyi suurilla venäläisillä rockfestivaaleilla ja saavutti sittemmin suosiota muissakin maissa. Monia sen esiintymisiä on kuitenkin peruttu Venäjällä. Vuoteen 2022 mennessä yhtye oli julkaissut kahdeksan albumia.
Pornofilmyn kappale "Ništših ubivai" julistettiin vuonna 2021 Volgogradissa oikeusistuimen päätöksellä ekstremistiseksi materiaaliksi. Venäjän aloitettua täysimittaisen sodan Ukrainassa yhtye siirtyi Georgiaan. Se tuomitsee Venäjän hyökkäyksen. Pornofilmy teki ukrainalaisen Nervy-yhtyeen kanssa hyväntekeväisyyskiertueen Ukrainan tueksi. Kiertueeseen kuului muun muassa esiintymisiä Puolassa. Pornofilmy valitsi humoristisen nimen tarkoituksella. Vladimir Kotljarovin mukaan yhtye olisi valinnut muun nimen jos tuleva suosio ja lauluissa käsiteltyjen aiheiden vakavuus olisivat olleet tiedossa.
Prefab Sprout

| Prefab Sprout> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1977–
Tyylilaji:  indie rock Synthpop Sophisti-pop
Kotipaikka:  Witton Gilbert, Iso-Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Paddy McAloon, laulu, kitara, piano   Martin McAloon, kitara, basso  
Entiset jäsenet:  Wendy Smith, laulu (1982-97)  Neil Conti, rummut (1984-92)  Graham Lant, rummut (1983)  Michael Salmon, rummut (1977-83) 
Levy-yhtiö:  Kitchenware   CBS   EMI  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prefab Sprout on brittiläinen pop rock -yhtye, jonka perustivat Paddy ja Martin McAloon vuonna 1977 Witton Gilbertin kylässä County Durhamissa. Yhtyeen neljä albumia on ollut kymmenen myydyimmän albumin joukossa Yhdistyneen kuningaskunnan albumilistalla, ja sen johtajaa Paddy McAloonia on sanottu yhdeksi aikansa lahjakkaimmista lauluntekijöistä.
Albumit

(Suluissa julkaisuvuosi ja sijoitus Ison-Britannian albumilistalla.)
Swoon (1984; UK #22)
Steve McQueen (1985; UK #21)
From Langley Park to Memphis (1988; UK #5)
Protest Songs (1989, äänitetty 1986. UK #18)
Jordan: The Comeback (1990; UK #7)
The Best of: A Life of Surprises (1992; UK #3)
Andromeda Heights (1997; UK #7)
38 Carat Collection (1999; UK #95)
The Gunman and Other Stories (2001; UK #60)
I Trawl the Megahertz (2003, Paddy McAloonin sooloalbumi. UK #54)
Let's Change the World with Music (2009, äänitetty 1992-93. UK #39)
Crimson/Red (2013; UK #15)
Petri Pakaslahti

| Petri Pakaslahti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1976 (ikä 48) Vaasa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Paka, Pakas
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  [Pittsburgh Penguins]
Sarja:  NHL
Tehtävä:  kykyjenetsijä
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2010
Seurat:  Kärpät (I-div.) Lukko (SML) Jokerit (SML) Södertälje SK (SEL)
Petri Jaakko Pakaslahti (s. 22. tammikuuta 1976 Vaasa) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka toimii NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsin kykyjenetsijänä. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Pakaslahti pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 514 runkosarjaottelua tehopistein 70+148=218 ja keräten 319 jäähyminuuttia sekä 58 playoff-ottelua tehopistein 9+18=27 ja keräten 40 jäähyminuuttia. Pakaslahti pelasi myös neljänä kautena Ruotsin Elitserienissä ja edusti Suomea vuoden 2005 MM-kilpailuissa.
Elite Prospects -sivuston mukaan Pakaslahti oli pelityyliltään kahden suunnan sentteri. Hänen pitkäaikaisen seuransa Jokereiden entisistä avainpelaajiasta kertovassa, Matti Hannulan kirjoittamassa 45 jokeria pakan päältä -kirjassa Pakaslahti mainittiin ennen kaikkea hyväksi aloittajaksi.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Pakaslahti edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2005. Yhteensä hän pelasi 61 A-maaottelua tehopistein 8+11=19. Pakaslahti teki A-maajoukkuedebyyttinsä 31. elokuuta 2000 Tšekin Zlínissä Venäjää vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 5. huhtikuuta 2001 Vaasassa Ranskaa vastaan.
Pelaajauran jälkeen

Kaudeksi 2015–2016 Pakaslahti nimettiin NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsin kykyjenetsijäksi. Hän voitti heti ensimmäisen kautensa päätteeksi Stanley Cupin. Kaudeksi 2016–2017 Pakaslahti pestattiin Mestikseen perustetun Espoo Unitedin urheilutoimenjohtajaksi. Joukkue voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Muuta

Pakaslahden veli Jukka on entinen SM-liigan erotuomari.
Pietinen

Pietinen voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimenä

Pietinen, järvi Kangasniemellä
Pietinen, järvi Äänekoskella
Sukunimenä

Aarne Pietinen (1884–1946), valokuvaaja
Matti Pietinen, ent. Pitkänen (1859–1918), kansakoulunopettaja ja tehtailija
Matti Pietinen (1919–2009), valokuvaaja, Aarne Pietisen poika
Otso Pietinen (1916–1993), valokuvaaja, Aarne Pietisen poika
Seppo Pietinen (1925–1990), suurlähettiläs
Ville Pietinen (s. 1993), pesäpalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pietinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pjotr Struve

Pjotr Struve vuosisadanvaihteen aikoihin.
Pjotr Berngardovitš Struve (ven. Пётр Бернга́рдович Стру́ве; 7. helmikuuta (J: 26. tammikuuta) 1870 Perm, Venäjän keisarikunta – 26. helmikuuta 1944 Pariisi, Ranska) oli venäläinen taloustieteilijä ja poliittinen kirjailija. Hän oli nuorempana vaikutusvaltainen sosialisti, myöhemmin perustuslaillinen liberaali ja lopuksi vastavallankumouksellinen oikeistolainen.
Pjotr Struve kuului tunnettuun saksalais-venäläiseen Struven tiedemiessukuun. Hänen isoisänsä oli tunnettu tähtitieteilijä Otto Wilhelm von Struve ja setänsä tähtitieteilijä Hermann Struve.
Marxilaisena

Struve opiskeli historiaa ja taloustiedettä Pietarin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Opiskeluaikanaan hänestä tuli marxilainen ja hän saavutti kuuluisuutta Venäjän vasemmistoälymystön piirissä vuonna 1894 julkaisemallaan teoksella Krititšeskije zametki k voprosu ob ekonomitšeskom razviti Rossii (”Kriittisiä huomioita Venäjän taloudellisesta kehityksestä”), joka sisälsi marxilaisen analyysin kapitalismista Venäjällä. Hän oli saanut 1893 viran Venäjän valtiovarainministeriöstä, mutta jouduttuaan seuraavana vuonna ensimmäisen kerran pidätetyksi poliittisista syistä hänet erotettiin virastaan. Struve julkaisi muitakin yhteiskunnallisesti painottuneita taloustieteellisiä tutkielmia ja toimitti useita marxilaista maailmankatsomusta edustaneita lehtiä, joista tärkeimmät olivat vuonna 1897 Novoje Slovo ja vuonna 1899 Natšalo. Struve osallistui Sosialistisen internationaalin kongressiin Lontoossa vuonna 1896. Hän tutustui muun muassa Georgi Plehanoviin ja Vladimir Leniniin. Struve laati pyynnöstä ohjelmajulistuksen vuonna 1898 perustetulle Venäjän sosiaalidemokraattiselle työväenpuolueelle. Vuonna 1901 Struve vangittiin ja hän joutui maansisäiseen karkotukseen Tveriin. Seuraavana vuonna hän asettui maanpakoon.
Liberaalina

1900-luvun alussa Struve luopui vallankumouksellisesta marxilaisuudesta ja ryhtyi liberaaliksi perustuslailliseksi, mikä merkitsi edelleen oppositiossa olemista itsevaltaista tsarismia vastaan. Vuosina 1902–1905 hän toimitti Stuttgartista ja Pariisista käsin Osvoboždenije-nimistä liberaalia oppositiolehteä. Kansalaisoikeuksia ja perustuslaillista hallintoa vaatinut lehti oli virallisesti kielletty Venäjällä, mutta sitä salakuljetettiin maahan ja sillä oli laaja lukijakunta. Lehden ympärille syntyi Vapautuksen liitto (Sojuz osvoboždenija) -niminen puolue. Vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä annettiin yleinen armahdus, jolloin Struve palasi Venäjälle ja osallistui Perustuslaillisdemokraattisen puolueen eli niin sanotun kadettipuolueen perustamiseen. Hän toimitti viikkolehti Poljarnaja zvezdaa ja vuodesta 1907 Moskovassa julkaistua Russkaja mysliä. Struve valittiin vuonna 1907 kadettipuolueen edustajana toiseen valtakunnanduumaan. Kääntyessään yhä selkeämmin vallankumouksellisten liikkeiden arvostelijaksi hän alkoi etääntyä Venäjän muusta vasemmistosta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Struve tuki Venäjän sodankäyntiä. Hän erosi vuonna 1915 kadettipuolueen keskuskomiteasta.
Struve toimi vuodesta 1908 apulaisprofessorina ja vuodesta 1914 ylimääräisenä professorina Pietarin polyteknisessä instituutissa ja sai valtioneuvoksen arvonimen. Hänet valittiin vuonna 1917 Venäjän tiedeakatemian jäseneksi, mutta kommunistit julistivat hänet erotetuksi vuonna 1928.
Vastavallankumouksellisena

Struve vastusti vuoden 1917 lokakuun vallankumousta ja osallistui Venäjän sisällissodan aikana valkoisten toimintaan pääasiassa Etelä-Venäjällä. Vuonna 1918 hän tuli Suomeen kenraali Nikolai Judenitšin neuvonantajaksi. Vuonna 1920 Struve toimi ulkoministerinä kenraali Pjotr Wrangelin asettamassa vastavallankumouksellisessa hallituksessa Krimillä. Jouduttuaan pakenemaan Venäjältä Struve asui joitain vuosia Prahassa, vuodesta 1925 Pariisissa ja vuodesta 1928 Belgradissa. Hän työskenteli tutkijana ja yliopisto-opettajana ja julkaisi venäjänkielisiä lehtiä.
Poltinlampi (Hankasalmi, Kankainen)

| Poltinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi
Koordinaatit:  62°21′45″N, 26°36′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Laskuoja:  oja Peräselänojaan 
Järvinumero:  14.373.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,3 m  
Pituus:  270 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,676 km  
Pinta-ala:  2,131 ha  
Tilavuus:  0.000020 km³ 
Keskisyvyys:  0,93 m  
Suurin syvyys:  1,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPoltinlampi 
Poltinlampi  on Keski-Suomessa Hankasalmella Kankaisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 19 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,9 metriä ja suurin syvyys on 1,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuuhankaveden valuma-alueella (14.37), jonka Armisveden alueeseen (14.373) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109,3 metriä mpy.
Pelon ilmapiiri

| Pelon ilmapiiri> Domestic Disturbance |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Harold Becker
Käsikirjoittaja:   Lewis Colick  William S. Comanor 
Tuottaja:   Harold Becker  Jonathan D. Krane  Donald De Line 
Säveltäjä:  Mark Mancina
Kuvaaja:  Michael Seresin
Leikkaaja:  Peter Honess
Pääosat:   John Travolta  Vince Vaughn  Matt O'Leary 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   De Line Pictures  Jonathan Krane Group  Paramount Pictures 
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelon ilmapiiri (Domestic Disturbance) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan ohjasi Harold Becker, ja sen pääosissa esiintyvät John Travolta ja Vince Vaughn.
Juoni

Elokuva kertoo Frank Morrisonista, joka on eronnut vaimostaan, ja vaimo on hankkinut jo uuden rikkaan miehen, Rickin. Frankin poika Danny epäilee Rickiä eikä viihdy hänen seurassaan. Danny näkee kuinka Rick tappaa miehen. Mutta kukaan ei usko Dannyn tarinoita paitsi Frank, joka alkaa itsekin tutkia Rickin taustoja ja löytää jotain synkkää miehen menneisyydestä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Travolta  | … |  Frank Morrison   |
|  Vince Vaughn  | … |  Rick Barnes   |
|  Matt O'Leary  | … |  Danny Morrison   |
|  James Lashly  | … |  Jason   |
|  Rebecca Tilney  | … |  Laurie   |
|  Debra Mooney  | … |  Theresa   |
|  Teri Polo  | … |  Susan   |
|  Steve Buscemi  | … |  Ray Coleman   |
Tuotto

Elokuvan budjetti oli 75 miljoonaa dollaria, mutta se tuotti kansainvälisesti vain 54 miljoonaa dollaria, joista Pohjois-Amerikassa 45 miljoonaa.
Aiheesta muualla

Pelon ilmapiiri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Plougrescant

| Plougrescant (Plougouskant) |
| --- | --- |
 Saint-Gonéryn kappeli
 Plougrescant
 Koordinaatit: 48°50′27″N, 3°13′38″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Lannion
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,5 km²
Väkiluku (2017):  1 184 
 – Väestötiheys:  76 as./km²
Kunnan numero:  22218
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plougrescant (bretoniksi Plougouskant) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.
Castel Meur
Plougrescant on Bretagnen mantereen pohjoisin kunta. Sen pohjoisin kohta tunnetaan nimellä Pointe du Château. Pohjoisimmasta pisteestä länteen alkaa Gouffre de Plougrescant. Se on lohkareinen rannikko, jota vesi ja tuuli muovaavat. Sen tunnetuin nähtävyys on kahden kivilohkareen väliin rakennettu talo Castel Meur. Myös rannikko on kivinen ja vaikeasti purjehdittava. Laskuveden aikaan osaan rannikon saarista pääsee myös jalan.
Saint-Gonéryn kappelin seinämaalaus Itämaan tietäjät
Saint-Gonéryn kappeli on rakennettu 1400-luvulla. Se on rakennuksena sarjakuvamainen, hieman vinossa joka suuntaan. Myös kappelin sisällä olevat seinämaalaukset ovat peräisin 1400-luvulta. Niissä kuvataan Raamatun kertomuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plougrescant Wikimedia Commonsissa
Plougonven

| Plougonven |
| --- | --- |
 Saint-Yvesin kirkko
 Plougonven
 Koordinaatit: 48°31′17″N, 3°42′44″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Finistère
Arrondissementti:  Morlaix
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  69,3 km²
Väkiluku (2017):  3 496 
 – Väestötiheys:  50 as./km²
Kunnan numero:  29191
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plougonven (bretoniksi Plougonven) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Morlaix’n kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyys on Saint-Yvesin kirkko kirkkopihoineen. Kirkko rakennettiin uudelleen 1500-luvun alussa goottilaiseen tyyliin. Myös kirkon vieressä oleva luuhuone on peräisin samalta ajalta. Kirkkopihassa oleva monumentaalinen kalvaarioryhmä on peräisin vuodelta 1554. Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuonna 1794 kalvaarioryhmää tuhottiin ja siitä poistettiin muun muassa ristit. Paikallinen kuvanveistäjä kuitenkin teki ne uudelleen vuonna 1897.
Luuhuone
Kalvaarioryhmä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plougonven Wikimedia Commonsissa
Ploughman's lunch

Ploughman's lunch -annos: voita ja leipää, sipulia, juustoa ja olutta.
Ploughman's lunch eli "kyntömiehen lounas" on englantilainen kylmänä tarjoiltava ateria. Siihen kuuluu olennaisesti leipää, juustoa (esim. Cheddar, Stilton, Wensleydale) ja raakaa sipulia; näiden lisäksi yleensä mukana on voita ja etikkavihanneksia kuten piccalillia tai kurkkusalaattia. Juomana on olutta. Sitä pidetään tyypillisenä pubiruokana.
Historia

Leipä, olut ja juusto ovat olleet tärkeä osa brittiläistä ruokakulttuuria antiikin ajoista lähtien. Leipä ja juusto olivat Englannin maalaisten ruokavalion kulmakiviä vuosisatojen ajan, ja muodostivat heidän tärkeimmän rasvan ja proteiinin lähteensä. Sipulia käytettiin mausteena, ja siitä saatiin myös C-vitamiinia. Juusto oli proteiininlähteenä erityisen tärkeää maan eteläosissa kuten Devonissa. Nimi "Ploughman's lunch" on kuitenkin peräisin vasta 1950-luvulta, jolloin kansallinen juuston markkinointiorganisaatio Cheese Bureau alkoi markkinointikampanjan lisätäkseen juuston menekkiä säännöstelyn loputtua.
Nykyään annokseen kuuluu usein myös kylmää kinkkua, salaattia, kovaksikeitettyjä munia, sekä omena.
Plouha

| Plouha (Plouha) |
| --- | --- |
 Kermaria an Iskuit
 vaakuna
 Plouha
 Koordinaatit: 48°41′N, 2°56′W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Guingamp
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,0 km²
Väkiluku (2017):  4 503 
 – Väestötiheys:  112 as./km²
Kunnan numero:  22222
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plouha (bretoniksi Plouha) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla.
Plouhan rannikolla on Bretagnen korkein kallio, 104 metriä merenpinnasta kohoava Pointe de Plouha. Kalliosta rannikkoa itään päin on ranta Plage du Palus. Rannalla surmattiin vuonna 1794 joukko vallankumouksen vastustajia. Pointe de Plouhasta rannikkoa länteen on satama Gwin Zegal. Tämä luonnonsatama on ollut käytössä jo 400-luvulla. Satamassa veneet sidotaan sinne pystytettyihin seipäisiin. Satamasta edelleen länteen päin on ranta Plage Bonaparte. Rannalla oli tärkeä rooli toisessa maailmansodassa Ranskan vastarintatoiminnassa. Rannalla suoritettiin kahdeksan erillistä operaatiota tammi-elokuussa vuonna 1944. Tuolloin 135 brittiläistä, kanadalaista ja amerikkalaista lentäjää ja agenttia evakuoitiin salaa veneellä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Sisämaassa on 1200-luvulta peräisin oleva kappeli Kermaria an Iskuit. Kappeli on kuuluisa harvinaisesta 1400-luvun danse macabre eli kuolemantanssi-seinämaalauksistaan. Kuvia on kaikkiaan 47, ja ne muistuttavat meitä siitä, ettei kukaan voi paeta lopullista kohtaloaan.
Pointe de Plouha
Plage du Palus
Gwin Zegal
Plage Bonaparte
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plouha Wikimedia Commonsissa
Plouezoc’h

| Plouezoc’h |
| --- | --- |
 Le Dourduff-en-Merin kylä
 vaakuna
 Plouezoc’h
 Koordinaatit: 48°38′25″N, 3°49′20″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Finistère
Arrondissementti:  Morlaix
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,8 km²
Väkiluku (2017):  1 596 
 – Väestötiheys:  100 as./km²
Kunnan numero:  29186
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plouezoc’h (bretoniksi Plouezoc’h) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla Morlaix’n lahdessa.
Kunnassa on kaksi huomattavaa nähtävyyttä. Cairn de Barnenez on esihistoriallinen kivistä ladottu hautakumpu, jonka pituus on 75 metriä ja leveys 25 metriä.
Vuonna 1544 rakennettiin Morlaix’n lahden suulle linnoitus Château du Taureau suojaamaan Morlaix’n kaupunkia. Sotilasinsinööri Vauban vahvisti linnoitusta 1600-luvulla, ja 1700-luvulla sitä käytettiin vankilana.
Cairn de Barnenez
Château du Taureau