stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Catahoulanleopardikoira
Ulkonäkö

Catahoulanleopardikoira on keskikokoinen, voimakas ja lihaksikas, samaan aikaan kuitenkin myös ketterä ja kestävä. Sillä on vahvat leuat. Sen silmät voivat olla ruskeat, siniset tai keskenään eriväriset. Karvapeitteen pituus vaihtelee lyhyestä keskipitkään. Suositeltu väritys on laikullinen valkoisin, punaisin, ruosteenruskein, maksanruskein, sinisin, harmain tai mustin merkein; värialueiden reunat voivat olla valkoiset, punaiset, kellanruskeat, ruskeat tai mustat. Yksivärisistä sallitaan keltainen, punainen, suklaanruskea ja musta. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 55,8–66 cm välillä ja narttujen 50,8–60,9 cm välillä.
blue merle
red merle/liver merle
lilac merle
brindle
liver&tan
punavalkoinen
keltainen
harlekiini
Luonne ja käyttäytyminen

Catahoulanleopardikoira on voimakasluonteinen ja dominointiin taipuvainen. Se vaatii tiukkaa kuria, sillä reviiritietoisuus, itsenäisyys ja suojelusvietti ovat sille erittäin tyypillisiä ominaisuuksia. Asianmukaisesti koulutettuna se on perhettään kohtaan rakastava, kiintyvä ja uskollinen. Se soveltuu moniin eri käyttötarkoituksiin puuhunajavasta ja haukkumalla ajavasta koirasta karja- ja vahtikoiraksi. Kanadassa sitä on käytetty myös rekikoira-ajoissa.
Rotu tunnetaan kovasta ja pelottomasta luonteestaan, mitä se osoittaa laumoistaan paenneiden hankalaluonteisten sikojen ja muun karjan paimentamisessa. Se on ahkera, kovaluonteinen heeler-tyyppinen karjakoira, joka hyökkää rohkeasti karjaa kohti, puree sitä ja juoksee sen jälkeen karkuun – ärsytetty eläin lähtee takaanajoon, kunnes päätyy sinne, minne koira on sen halunnutkin ohjailla. Eräs omistaja on kuvaillut catahoulanleopardikoiraa "käveleväksi lekaksi".
Alkuperä

Rodun esi-isiin kuului luultavasti espanjalaisten löytöretkeilijöiden mukanaan tuomia mastiffeja, vinttikoiria ja vihikoiria, jotka risteytyivät paikallisten alkuasukkaiden susimaisten koirien kanssa. Kantarotuina mainitaan erityisesti "espanjalainen sotakoira", joka tuotiin alueelle 1500-luvulla. Ranskalaisten uudisasukkaiden mukana tuli uusia koiria, todennäköisesti ainakin beaucenpaimenkoiria, jotka edelleen risteytyivät paikalliseen kantaan. Myös meksikonkarvattomankoiran, perunkarvattomankoiran ja carolinankoiran uskotaan osaltaan vaikuttaneen rodun perimään.
Alun perin espanjalaiset löytöretkeilijät käyttivät rodun esi-isiä intiaanien ajamiseen pois näiden perinteisiltä mailta. Myöhemmin paikalliset intiaanit adoptoivat hylättyjä espanjalaisia sotakoiria ja risteyttivät näitä omien alkuperäiskoiriensa kanssa. Keskisen Louisianan alueen varhaiset uudisasukkaat vastaavasti käyttivät kyseisistä koirista polveutuneita eläimiä paimentamaan villikarjaa, joka käsitti sekä villisikoja että lehmiä. Jossain vaiheessa rodun perimään uskotaan sekoittuneen myös jonkinlaista ajokoiraa.
Vuonna 1977 perustettiin National Association of Louisiana Catahoulas. Vuonna 1984 rodun harrastajat kokoontuivat yhteen ja tapahtumaan osallistui yhteensä 168 rodun edustajaa.
Alkuperä > Etymologia

Rotu on saanut nimensä turkkinsa läikikkäästä kuvioista.
Valkoevätörö

| Valkoevätörö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Töröt Gobionidae
Suku::  Romanogobio
Laji::  albipinnatus
Kaksiosainen nimi
 Romanogobio albipinnatus  (Lukasch, 1933) 
Synonyymit
 Gobio albipinnatus  
Katso myös
   Valkoevätörö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoevätörö (Romanogobio albipinnatus) on Euroopassa Mustaanmereen ja Kaspianmereen laskevissa joissa elävä särkikalalaji, joka on Suomessa havaittu vieraslajina.
Valkoevätörö on pienikokoinen pohjalla elävä kala. Se muistuttaa paljon tavallista töröä (Gobio gobio), mutta valkoevätörön evät ovat vaaleammat kuin törön pilkkurivien kirjailemat selkä- ja pyrstöevät.
Laji tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran Saimaan kanavassa vuonna 2014. Suurin Suomessa pyydetty valkoevätörö on ollut 9,5 cm pitkä.
Aiheesta muualla

Romanogobio albipinnatus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Valeri Rodohlebov

| Valeri Rodohlebov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. marraskuuta 1972 (ikä 51)
Uran tiedot
Seura:  Kuusamon Erä-Veikot
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1998–2005
Paras sijoitus:  47
 Tietolaatikko päivitetty 10. joulukuuta 2015 
Valeri Rodohlebov (s. 6. marraskuuta 1972) on venäläis-suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomessa Imatran Hiihtäjiä ja Kuusamon Erä-Veikkoja.
Rodohlebov edusti urallaan sekä Venäjää että Suomea. Maailmancupissa hän edusti Venäjää yhdessä kilpailussa: 3. tammikuuta 1998 Toksovassa hiihdetyssä 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli 47. Syksyllä 2004 Rodohlebov sai Suomen kansalaisuuden. Hän edusti vuosina 2004–2005 Suomea kuudessa maailmancupin osakilpailussa, joissa hänen paras saavutuksensa oli 47. sija 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Kuusamossa 26. marraskuuta 2005.
Rodohlebov voitti SM-kilpailuissa 2005 yhdistelmäkilpailun kultaa minuutin erolla, ja nousi Suomen joukkueeseen Oberstdorfin MM-kisoihin 2005 alustavan 12 miehen kisajoukkueen ulkopuolelta. Hän oli aiemmin edustanut Venäjää kolmissa nuorten MM-hiihdoissa, mutta aikuisten tasolla MM-kisat olivat hänen ensimmäisensä. Oberstdorfissa Rodohlebov sijoittui yhdistelmäkilpailussa 53. sijalle ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 41. sijalle.
Venäjän-mestaruuskilpailuissa Rodohlebov voitti 50 kilometrin kilpailun vuonna 1995. SM-kilpailuissa hän saavutti yhden henkilökohtaisen mestaruutensa ohella kultaa viestissä 2003 ja 2005 sekä sprinttiviestissä 2006, kaikki Kuusamon Erä-Veikkojen joukkueessa.
Uudenbritannianleiju

| Uudenbritannianleiju |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Leijut Artamidae
Suku::  Leijut Artamus
Laji::  insignis
Kaksiosainen nimi
 Artamus insignis  Sclater, 1877 
Katso myös
   Uudenbritannianleiju Wikispeciesissä   Uudenbritannianleiju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenbritannianleiju (Artamus insignis) eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninleiju on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Uudenbritannianleijua tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuija Niemi-Laitinen

| Tuija Niemi-Laitinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto FL 1999
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  fonetiikka
Tuija Niemi-Laitinen on rikostutkinnassa käytettävien puheäänilausuntojen kehittäjä Helsingin yliopistosta. Tunnetaan myös nimellä Tuija Niemi. Hän on professori Antti Iivosen oppilas. Tuija Niemi toimi  Auer-tutkinnan äänitutkijana.
Teokset

Niemi-Laitinen, Tuija: Puhujantunnistus rikostutkinnassa. Helsingin yliopiston fonetiikan laitos. 1999. Lisensiaattitutkielma.
Niemi, Tuija: Puhujantunnistus foneettisena ongelmana. Helsingin yliopiston fonetiikan laitos. 1994. Pro gradu.
Julkaisut

Niemi-Laitinen, Tuija: PUHETEKNOLOGIA RIKOSTEN TUTKINNASSA. 22.9.2018.
Niemi-Laitinen, Tuija & Lehtonen, Mona: Puoliautomaattisten puhujantunnistusohjelmien suorituskyvyn vertailu. Fonetiikan päivät Tampereella 11.–12.1.2008, s. 41–48.
Niemi, Tuija: Äänitutkimusta Keskusrikospoliisissa ja Helsingin yliopiston fonetiikan laitoksella -esitelmä Joensuun Fonetiikan päivillä 28.8.1996.
Niemi, Tuija: Puhujantunnistus foneettisena ongelmana.  Fonetiikan päivät Tampereella 2.–3.9.1994, s. 101–116.
Uudenguineanmonarkki

| Uudenguineanmonarkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Röyhelömonarkit Arses
Laji::  insularis
Kaksiosainen nimi
 Arses insularis  (Meyer, 1874) 
Katso myös
   Uudenguineanmonarkki Wikispeciesissä   Uudenguineanmonarkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenguineanmonarkki (Arses insularis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Uudenguineanmonarkkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen tai melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkoluomibulbuli

| Valkoluomibulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Ruskobulbulit Chlorocichla
Laji::  simplex
Kaksiosainen nimi
 Chlorocichla simplex  (Hartlaub, 1855) 
Katso myös
   Valkoluomibulbuli Wikispeciesissä   Valkoluomibulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoluomibulbuli (Chlorocichla simplex) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkoluomibulbulia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on raportoitu olevan yleinen tai paikallisesti runsaslukuinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valeri Samarin

Valeri Samarin (s. 6. toukokuuta 1979) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa maan pääsarjassa murmanskilaisessa AMNGR-Murmanin joukkueessa.
Samarin on murmanskilaisen jääpallokoulun kasvatti. Aikuisten tasolla hän esiintyi ensimmäisen kerran Arktik-Servis Murmanskin joukkueessa ja pelasi vuosina 1996–1999 Montšegorsk-Severonikelissä 36 ottelua, joista 21 korkeimmalla sarjatasolla. Otteluissa hän teki kaksi maalia, joista toisen ylimmällä sarjatasolla. Vuodesta 1999 lähtien hän on pelannut kolmesta joukkueesta, AMNGR:sta, Arktikista ja Murmanista, kootussa yhdistelmäjoukkueessa eli nykyisessä seurassaan. Joukkueessa hän on saavuttanut Venäjän toiseksi korkeimman sarjatason pronssia kausina 2002/2003 ja 2003/2004.
Carl Hagelin

| Carl Hagelin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1988 (ikä 36) Södertälje, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Washington Capitals
Sarja:  NHL
Pelinumero:  62
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Connecticut Whale (AHL)   New York Rangers (NHL)   Södertälje SK (Allsvenskan)   Anaheim Ducks (NHL)   Pittsburg Penguins (NHL)   Los Angeles Kings (NHL)
NHL-varaus:  168. varaus, 2007 New York Rangers
Carl Hagelin (s. 23. elokuuta 1988 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa NHL:ssä pelaavaa Washington Capitalsia. New York Rangers varasi Hagelinin vuoden 2007 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella varausnumerolla 168. Hagelinin vahvuudet ovat luistelussa ja kahdensuunnan pelaamisessa.
Ura > Seuraura

Hagelin on Södertälje SK:n kasvatti. Kaudella 2003–2004 hän pelasi TV-Puckenissa Södermanlandissa. Kaudella 2006–2007 Hagelin voitti J20 SuperElitin pistepörssin tekemällä 40 runkosarjaottelussa tehot 24+31=55.
New York Rangers varasi Hagelinin kuudennella kierroksella 168. pelaajana kesällä 2007.
Kaudeksi 2007–2008 Hagelin siirtyi Michiganin yliopistoon ja hänestä tuli samalla ensimmäinen ruotsalaispelaaja kyseisessä yliopistossa. Hän voitti kaudella CCHA:n mestaruudeen. Kaudella 2009–2010 Hagelin toimi joukkueen varakapteenina ja oli tehoilla 19+31=50 joukkueen paras pistemies. Hän voitti kaudella toisen CCHA-mestaruutensa. Kaudella 2010–2011 Hagelin oli Michiganin kapteeni ja paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 18+31=49. Hänet valittiin kaudella CCHA:n pahaaksi puolustavaksi hyökkääjäksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen sekä oli yksi kolmesta ehdokkaasta CCHA:n parhaaksi pelaajaksi. Keväällä 2011 Hagelin siirtyi Michiganin kevään 2011 NCAA-finaalitappion jälkeen loppukaudeksi Rangersin farmijoukkue Connecticut Whaleen, jossa hän pelasi AHL:n pudotuspelit.
Marraskuussa 2011 Hagelin teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Rangersin kanssa. Hän aloitti kauden 2011–2012 farmijoukkue Connecticut Whalessa.
Kesäkuussa 2019 Hagelin solmi neljän vuoden jatkosopimuksen Capitalsin kanssa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2008 | jääkiekko |  |
Hagelin voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2008. Vuonna 2014 Hagelin pelasi maajoukkueessa Sotšin olympialaisissa ja saavutti olympiahopeaa.
Muuta

Carl Hagelinin isoveli on jääkiekkoilija Bobbie Hagelin (s. 1984), joka pelasi urallaan muun muassa Elitserienissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Hagelin Wikimedia Commonsissa
Valeri Skvortsov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Budapest 1966 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Dortmund 1966 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Madrid 1968 | korkeushyppy |  |
Valeri Serhijovytš Skvortsov (ukr. Валерій Сергійович Скворцов, 31. toukokuuta 1945 Berdytšiv, Ukrainan SNT – 24. syyskuuta 2021) oli Neuvostoliittoa edustanut korkeushyppääjä ja kaksinkertainen sisäratojen Euroopan mestari.
Skvortsov voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Dortmundissa 1966 ja Madridissa 1968. Ulkoradoilla hän voitti EM-pronssia Budapestissa 1966. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Skvortsov sijoittui 14:nneksi ja Méxicon kesäolympialaisissa 1968 neljänneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän oli kahdeksas ja Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa 1970 kuudes. Ennätyksensä 221 senttimetriä Skvortsov hyppäsi vuonna 1968. Skvortsov kuoli 76-vuotiaana 24. syyskuuta 2021.
Ulvilan raha-aarre

Rahakätkön nahkapussi ja tinatuoppi Satakunnan museon kokoelmissa.
Ulvilan raha-aarre on satakuntalaisen Ulvilan kirkon vierestä löydetty keskiaikaisista hopearahoista koostuva rahakätkö. Se löydettiin lokakuussa 2004 kirkon pohjoisseinustalta viemäröintitöiden yhteydessä. Kyseessä on kaikkien aikojen suurin Suomesta löydetty keskiaikainen aarre.
Raha-aarre käsittää kaikkiaan 1 474 ulkomaalaista kolikkoa, jotka edustavat 11 keskiaikaista rahatyyppiä. Kolikot olivat nahkaisessa pussissa, joka puolestaan oli laitettu kannella varustettuun kookkaaseen tinatuoppiin. Pussi painoi lähes 1,2 kiloa. Samassa yhteydessä löydettiin myös lapsen hauta, mutta löydöt eivät todennäköisesti liity toisiinsa.[lähde? ] Kätkö on ilmeisesti tehty  1390-luvulla, koska löydetyistä rahoista uusin on vuodelta 1390.[lähde? ]
Suurin osa pussissa olleista rahoista oli ruotsalaisia. Mukana oli myös Gotlannissa, Tallinnassa, Tartossa, Norjassa ja Hampurissa lyötyjä kolikoita. Kansallismuseon rahakammion johtajan Tuukka Talvion mukaan niiden arvo on ollut noin 28 silloista Ruotsin valtakunnan markkaa. Summa on ollut suuri, esimerkiksi Ulvilan kaupunki maksoi samoihin aikoihin kuninkaalle veroa vain 20 markkaa vuodessa. Rahojen kätkijää ei tunneta. Erään teorian mukaan ne on saatettu piilottaa Itämerellä tuohon aikaan vaikuttaneilta merirosvoilta, Vitaaliveljiltä.
Noin 70 kolikkoa, nahkapussi ja tinakannu olivat esillä Porissa Satakunnan museon perusnäyttelyssä vuosina 2006–2016. Raha-aarre konservoitiin kulttuurikummiprojektissa Suomen Monetan tuella, ja se on esillä Kansallismuseossa 20. helmikuuta 2019 alkaen kesäkuun alkuun.
Löydetyt rahatyypit

Kuningas Albrekt Mecklenburgilaisen kaksipuolisia Tukholmassa, Kalmarissa ja Söderköpingissä lyötyjä aurtoja 1370–1380-luvuilta.
Tukholmassa, Kalmarissa, Söderköpingissä ja Västeråsissa lyötyjä brakteaatteja 1300-luvun puolivälistä.
Ruotsalaisia ja norjalaisia penninkejä 1300-luvulta.
Gotlantilaisia Visbyssä lyötyjä aurtoja (gootteja) 1300-luvun jälkipuoliskolta.
Liivinmaalaisia artigeja Tallinnasta ja Tartosta  1300-luvun lopulta.
Hampurilainen witten 1300-luvulta.
Uudenbritannianmanikki

| Uudenbritannianmanikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Manikit Lonchura
Laji::  melaena
Kaksiosainen nimi
 Lonchura melaena  (Sclater, 1880) 
Katso myös
   Uudenbritannianmanikki Wikispeciesissä   Uudenbritannianmanikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenbritannianmanikki (Lonchura melaena) eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninmanikki  on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Uudenbritannianmanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.Uudenbritannianmanikin elinympäristöä ovat ruohomaat ja avoimet metsät. Lintu on enimmäkseenmusta ja perä on punaruskea.
Uudenbritannianpunamesikko

| Uudenbritannianpunamesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Punamesikot Myzomela
Laji::  erythromelas
Kaksiosainen nimi
 Myzomela erythromelas  Salvadori, 1881 
Katso myös
   Uudenbritannianpunamesikko Wikispeciesissä   Uudenbritannianpunamesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenbritannianpunamesikko (Myzomela erythromelas) eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninpunamesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Uudenenglanninpunamesikkoa tavataan Uuden-Britannian saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
USS Ozark (1863)

| USS Ozark |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  George C. Bester, Peoria, Illinois
Laskettu vesille:  18. helmikuuta 1863
Palveluskäyttöön:  18. helmikuuta 1864
Poistui palveluskäytöstä:  24. heinäkuuta 1865
Loppuvaihe:  myyty 29. marraskuuta 1865
Aseistus
Aseistus:  1 × 10" tykki 3 × 9″ tykkiä
USS Ozark oli Yhdysvaltain laivaston yksitorninen jokimonitori.
Valmistus

Alus tilattiin George C. Besteriltä Peoriasta Illinoisista. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 18. helmikuuta virkaatekevänä päällikkönään George W. Brown.
Palvelus

Alus osallistui 12. maaliskuuta - 22. toukokuuta 1864 retkeen ylös Red Riveriä Alexandriaan Louisianaan. Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1865 Mound Cityssä Illinoisissa ja myytiin 29. marraskuuta.
Tyry (Janakkala)

| Tyry |
| --- | --- |
 fiTyry 
 60°56′20″N, 24°47′42″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Kanta-Häme
Kunta:  Janakkala
Asutustyyppi:  rekisterikylä
Tyry on kylä Janakkalassa Kanta-Hämeessä. Se sijaitsee kunnan hallinnollisesta keskuksesta Turengista itään. Huomattavimpia lähikyliä ovat Heinäjoki lännessä ja Mallinkainen etelässä.
Tyry on rekisterikylä, jonka rekisterinumero on 433. Tyry rajoittui pohjoisessa ja lännessä Vanajan kuntaan ennen sen lakkauttamista. Tyryyn rajoittuvia rekisterikyliä ovat pohjoisessa Koljala, lännessä Yläne ja Syrjäntaka, etelässä Turenki ja idässä Lempelto. Vanhemmassa vuoden 1925 pitäjänkartassa myös Vanajan puolelle silloista kuntarajaa on merkitty Tyry-niminen kylä. Vuoden 1964 peruskartoissa tämä alue kuuluu Yläneen kylään.
Kylästä koilliseen sijaitsee Isojärvi, jonka rannalla on vapaa-ajan asuntoja. Kylän alue on pääosin metsää ja suota, mutta kylän lounaisosassa on peltoja, joiden poikki virtaa Tyrynoja koillisesta lounaaseen. Peltoalueella kylän halki kulkee tie etelästä luoteeseen, ja siitä erkanee pienempi tie koilliseen Isojärvelle. Lisäksi Tyryssä on metsäteitä. Vakituisia asukkaita kylällä asuu vain sen viljellyssä lounaisosassa.
Vainikkala (romaani)

| Vainikkala |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jussi Lehmusvesi
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Aula & Co
Julkaistu:  2017
Sivumäärä:  344
ISBN:  9527190444
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vainikkala on kirjailija Jussi Lehmusveden (s. 1972) esikoisromaani, joka ilmestyi helmikuussa 2017. Lehmusvesi on Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja.
Buddy Guy

| Buddy Guy |
| --- | --- |
 Buddy Guy vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  George ”Buddy” Guy
Syntynyt: 30. marraskuuta 1936 (ikä 87) Louisiana, Lettsworth, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  blues ja rock 
Soittimet:  Kitara
Levy-yhtiöt:  Cobra Records, Atlantic Records, Charly Records, Chess Records, Delmark ja RCA 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Buddy Guy (oik. George Guy, s. 30. heinäkuuta 1936 Louisianan Lettsworthissa) on yhdysvaltalainen blues-kitaristi ja laulaja.
Elämä ja ura > Uran alku

Guy kasvoi Lousianassa. Hän oppi kitaristiksi nuorella iällä ja esiintyi eri yhtyeiden kanssa 1950-luvun alusta alkaen. Guy matkusti Chicagoon vuonna 1957, jossa hän tutustui kaupungin kuuluisiin blues-muusikoihin. Nämä esittelivät Guyn Cobra Record -levy-yhtiön johtajalle, Eli Toscanolle. Cobra Recordsille Guy levytti 1958 kaksi Willie Dixonin tuottamaa singleä. Kitaristi Otis Rushin avulla Guy pääsi Chess-yhtiön riveihin. Ensimmäiset Chess-singlensä Guy julkaisi vuonna 1960. Nämä olivat ”First Time I Met the Blues” sekä ”Broken Hearted Blues”.
Siinä missä Cobra-singleillä Guy on vielä selvästi velkaa esikuvilleen, oli Guy nyt löytänyt oman persoonallisen tyylinsä, johon kuuluu terävä kitarointi ja voimakkaasti eläytyvä vokaalityöskentely. Live-artistina Guy sai huomiota riehakkaalla lavaesiintymisellään. Tähän hän oli saanut mallia idoliltaan Guitar Slimiltä. Guyn itsensä on puolestaan arveltu tehneen vaikutuksen esimerkiksi Jimi Hendrixiin. Jo uran alkuvaiheessa myös brittiläiset blueskitaristit kiinnittivät häneen huomiota.
Elämä ja ura > 1960- ja 1970-luku

Usein on esitetty näkemyksiä, että yhtiöpomo Leonard Chess ei antanut Guyn muuttaa tyyliään rockmaisempaan suuntaan, kuten hän olisi halunnut. Joka tapauksessa vuosien 1960–1967 levytykset Chessille muodostavat Guyn tuotannon selkärangan. Tuona ajanjaksona julkaistuihin singleihin kuuluvat esimerkiksi ”Ten Years Ago”, ”Stone Crazy”, ”My Time After Awhile”, ”Leave My Girl Alone” sekä ”No Lie”. Guylle etsittiin blueskitaristin lisäksi toisenlaista roolia, ja sen takia muutama Chess-singleistä on tyyliltään instrumentaali-jazzia tai mahtipontista soulia. Guy työskenteli Chessillä myös sessiomuusikkona, joka soitti Muddy Watersin, Howlin' Wolfin, Little Walterin, Sonny Boy Williamsonin ja Koko Taylorin 1960-luvun levytyksillä. Guy oli myös kitaristina Junior Wellsin kuuluisalla Hoodoo Man Blues (1965) -levyllä, joka oli Delmark-yhtiön julkaisema. Chess-sopimuksensa takia hän käytti salanimeä "Friendly Chap".
Jätettyään Chessin vuonna 1967, Guy siirtyi Vanguard-yhtiön leipiin. Vanguardille Guy levytti esimerkiksi albumit A Man and the Blues sekä Hold That Plane!. Yhteistyö Junior Wellsin kanssa jatkui. He levyttivät kolme albumia vuosina 1969–1972 ja esiintyivät yhdessä pitkin 1970-lukua. Vuodelta 1974 on peräisin heidän live-taltiontinsa, Drinkin' TNT 'n' Smokin' Dynamite.