stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syntymisestä ja häviämisestä
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Averroës & Kurland, Samuel (toim.): On Aristotle’s De generatione et corruptione: middle commentary and epitome, Volume 4, Parts 1–2.  (Corpus commentariorum Averrois in Aristotelem: Versio Anglica, Averroës. Corpus philosophorum Medii Aevi)  Mediaeval Academy of America, 1958.
de Haas, Frans & Mansfeld, Jaap: Aristotle’s On Generation and Corruption I Book 1 : Symposium Aristotelicum: Symposium Aristotelicum.  Clarendon Press, 2004.  ISBN 0191553921
Thijssen, Johannes M. M. H. & Braakhuis, H. A. G.: The Commentary Tradition on Aristotle's De Generatione Et Corruptione: Ancient, Medieval and Early Modern.  (Volume 7 of Studia artistarum : études sur la Faculté des arts dans les Universités médiévales)  Brepols, 1999.  ISBN 2503508960
Verdenious, Willem Jacob & Waszink, Jan Hendrik: Aristotle on Coming-to-be and Passing-away: Some Comments.  (Volume 1 of Philosophia antiqua)  Brill, 1968.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla > Teos

Aristotle: On Generation and Corruption (Arkistoitu – Internet Archive), käännös H. H. Joachim (englanniksi)
Prinssinkuusi

| Prinssinkuusi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae
Suku::  Prinssinkuuset Saxegothaea
Laji::  conspicua
Kaksiosainen nimi
 Saxegothaea conspicua  Lindl. 
Katso myös
   Prinssinkuusi Wikispeciesissä   Prinssinkuusi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Prinssinkuusi (Saxegothaea conspicua) on podokarpuskasvien heimoon kuuluva havupuulaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Patagonian eteläosassa. Suku Saxegothaea, jossa ainoana lajina prinssinkuusi, on nimetty kuningatar Victorian puolison prinssi Albert von Sachsen-Coburg und Gothan mukaan. IUCN:n punaisella listalla prinssinkuusi on silmälläpidettävä laji.
Ulkonäkö

Prinssinkuusi muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran marjakuusia. Sen kuori halkeilee isoina levyinä kuten plataaneilla.
Aiheesta muualla

United States Department of Agriculture (USDA): Saxegothaea conspicua (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1433727  Wikispecies: Saxegothaea conspicua  ARKive: saxegothaea-conspicua  BioLib: 208946  CoL: 79QZ2  Conifers.org: Saxegothaea  EoL: 999510  EPPO: SXGCO  GBIF: 2687717  GRIN: 33207  iNaturalist: 135546  IPNI: 263728-1  ITIS: 822547  IUCN: 32053  NCBI: 56905  NZOR: 15a6136d-8b92-4520-8e2c-2d5e0fe1445c  Open Tree of Life: 700834  Plant List: kew-2598914  PLANTS: SACO35  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:263728-1  Tropicos: 25600079  uBio: 5854462  WFO: wfo-0000503269
HMCS Prestonian

| HMCS Prestonian |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Davie Shipbuilding and Repairing Company, Lauzon, Kanada
Kölinlasku:  20. heinäkuuta 1943
Laskettu vesille:  22. kesäkuuta 1944
Palveluskäyttöön:  13. syyskuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  24. huhtikuuta 1956
Loppuvaihe:  Norjalle 1956 romutettu 1966
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Prestonian (viirinumerot K662 ja FFE 307) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus luokiteltiin 1. kesäkuuta 1954 uudelleen muutostöiden jälkeen Prestonian-luokan fregatiksi, jolloin sen viirinumeroksi tuli 22. elokuuta 1953 palvelukseen otettaessa FFE 307. Se palveli Kanadan laivastossa aina 24. huhtikuuta 1956 saakka, jolloin se siirrettiin Norjan laivastolle. Alus nimettiin Norjan laivastossa ensin KNM Trolliksi.
Palvelus

Alus tilattiin 1. helmikuuta 1943 Davie Shipbuilding and Repairing Companyltä Lauzonista ja sen köli laskettiin 20. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1944 ja se otettiin palvelukseen 13. syyskuuta 1944.
Kanadan laivasto

HMCS Penetang aloitti palvelukseen oton jälkeen kouluttautumisen tuleviin tehtäviinsä Pohjois-Atlantilla. Alus liitettiin tammikuussa 1945 Kanadan laivaston Halifaxiin sijoitettuun 28. saattajaryhmään, jossa se palveli Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka. Se poistettiin palveluksesta 9. marraskuuta 1945 Halifaxissa sijoitettuna reserviin.
Alus ostettiin takaisin Marine Industriesilta, jolle se oli hieman aiemmin myyty romutettavaksi. Se muutettiin Prestonian-luokan saattuefregatiksi 1953. HMCS Prestonian palasi muutostöiden päätyttyä palvelukseen 22. elokuuta 1953, jolloin sen  NATO runkonumeroksi tuli oli FFE 307. Alus poistettiin palveluksesta 24. huhtikuuta 1956.
Kanadan laivasto > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Ian Angus 3. syyskuuta 1944 - 1. huhtikuuta 1945
George Norval Downey 2. huhtikuuta - 9. marraskuuta 1945
Norjan laivasto

HMCS Prestonian lainattiin Norjan laivastolle, joka nimesi sen KNM Trolliksi. Norjan valtio lunasti aluksen 1959 ja luokitteli sen 1965 sukellusveneiden emälaivaksi nimettynä KNM Horteniksi. Alus poistettiin 1972 palveluksesta ja se romutettiin.
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Proheksadionikalsium

| Proheksadionikalsium |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Kalsium-4-(1-oksidopropylideeni)-3,5-dioksosykloheksaani-1-karboksylaatti
CAS-numero:  127277-53-6
PubChem CID:  129651789 ja 129690275 12001831, 129651789 ja 129690275
SMILES:  CCC(=C1C(=O)CC(CC1=O)C(=O)[O-])[O-].[Ca+2]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H10O5Ca
Moolimassa:  250,26 g/mol
Sulamispiste:  > 360 °C
Proheksadionikalsium (C10H10O5Ca) eli proheksadionin kalsiumsuola on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa säätelemään kasvien kasvua.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa proheksadionikalsium on keltaista tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa metanoliin, asetoniin ja tolueeniin. Proheksadionikalsium säätelee kasvien kasvua, koska se estää gibberelliinin biosynteesin. Tämän vuoksi esimerkiksi liiallinen versoaminen ja kasvu hedelmäpuissa estyy. Yhdisteen käyttö myös parantaa omena- ja päärynäpuiden satoa. Lisäksi yhdistettä käytetään maapähkinä-, ja koristekasviviljelmillä ja kontrolloimaan nurmien kasvua.
Progalesaurus

| Progalesaurus |
| --- | --- |
 Arctognathus, Lycosuchus ja Progalesaurus. Progalesaurus on alimmaisena
 Triaskausi Indus-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Kladi::  Theriodontia
Kladi::  Eutheriodontia
Alalahko::  Kynodontit Cynodontia
Heimo::  †Galesauridae
Suku::  †Progalesaurus  Sidor & Smith, 2004
Kaksiosainen nimi
 † Progalesaurus lootsbergensis  Sidor & Smith, 2004 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Progalesaurus (nimen merkitys: ”ennen kärppäliskoa”) on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku. Se eli varhaistriaskaudella ja kuuluu kynodonttien alalahkoon ja heimoon Galesauridae. Sukuun luetaan yksi laji, Progalesaurus lootsbergensis.
Fylogenia

Muokattu Botha et al. 2007:
Sidor & Smith, 2004:
Günther Prien

| Günther Prien |
| --- | --- |
 Günther Prien vuonna 1940.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1908  Osterfeld, Saksi, Saksa
Kuollut: 7. maaliskuuta 1941 (33 vuotta) Pohjois-Atlantti, noin 320 kilometriä Islannista etelään
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa
Palvelusvuodet:  1933–1941
Komentajuudet:  U-26, U-47
Taistelut ja sodat:  Espanjan sisällissota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Komentajakapteeni
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Günther Prienin U-47:n tehtävä 14. lokakuuta 1939 brittilaivaston päätukikohtaan Scapa Flow’hun, jossa toteutettiin torpedohyökkäykset taistelulaiva HMS Royal Oakia vastaan
Günther Prien (16. tammikuuta 1908 Osterfeld, Saksi – 7. maaliskuuta 1941 Pohjois-Atlantti) oli toisen maailmansodan Saksan laivaston menestyksekkäimpiä sukellusveneenpäälliköitä, joka upotti yli 162 000 bruttorekisteritonnia, yhteensä 30 alusta.
Ennen sotaa

Prien liittyi kauppalaivastoon 1923 ja siirtyi vuonna 1931 heti merikapteenin arvon saatuaan Reichsmarineen. Koulutuskauden päätyttyä hän palveli vuoden kevyellä risteilijä Königsbergillä, ja lokakuussa 1935 hän siirtyi sukellusvene U-26:n miehistöön ja osallistui muun muassa vuonna 1938 Espanjan sisällissotaan.
Toinen maailmansota

Kuuluisaksi Prienin teki kuitenkin uhkarohkea tunkeutuminen 14. lokakuuta 1939 tarkasti vartioituun Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien päätukikohtaan Scapa Flow’hun, missä hän sukellusvene U-47 päällikkönä upotti taistelulaiva HMS Royal Oakin (alus vei mukanaan pohjaan 833 merimiestä), ammuttuaan kahdeksan torpedoa, joista vain kaksi räjähti.
Tarinan mukaan tätä retkeä pohjustettiin jo vuonna 1927, jolloin Saksan laivaston kapteeni Alfred Wehring muutti Kirkwalliin Orkneysaarille sveitsiläisenä käyttäen nimeä Albert Ortel. Hän perusti sinne pienen kellosepänliikkeen vuonna 1931. Vuosien mittaan hän keräsi tietoa Scapa Flow’sta ja toimitti sen Saksaan.
Lokakuussa 1939 hänelle selvisi, että tukikohdan sukellusveneverkkoja vaihdetaan ja että väylä on avoin viikon verran, ennen kuin uudet verkot tulevat. Hän toimitti tiedon Saksaan radiolla ja U-47 lähetettiin tehtävään.
Ennen hyökkäystä sukellusveneen kumivene haki Ortelin rannalta ja siten Prienin käytössä olivat viimeisimmät tiedot ja paikallinen opas. Hyökkäyksen jälkeen Ortel tuli aluksen mukana Kieliin.
Nämä vakoilutiedot löytyvät useasta lähteestä, mutta niiden todenperäisyyttä on vahvasti epäilty ja kyseessä lienee vain tarina.
Syyksi magneettisytytteisten torpedojen räjähtämättömyyteen epäiltiin matkan aikana esiintyneitä revontulia. Tosiasiassa Saksan laivaston käyttämät torpedot olivat tavattoman epäluotettavia, mikä kävi ilmi vuonna 1940 Saksan valloitettua Norjan. Tuolloin useat sukellusveneenpäälliköt (Prien muun muassa) ilmoittivat useista kymmenistä laukaistuista torpedoista, jotka eivät olleet räjähtäneet tai osuneet maaliin. Prienille myönnettiin ensimmäisen luokan rautaristi 17. lokakuuta ja seuraavana päivänä Adolf Hitlerin henkilökohtaisesti ojentama rautaristin ritariristi. Prienillä oli erikoinen kyky aavistaa saattueiden liikkeet ja sijainnit. Hän olikin sodan ensimmäiset puolitoista vuotta upotustilastojen ehdoton kärkimies.
Kohtalo

Prien lähti Saint-Nazairesta kymmenennelle ja viimeiselle partiomatkalleen 20. helmikuuta 1941. Prienin veneen todennäköisesti upotti hävittäjä HMS Wolverine. Pinnan alla oli näkynyt outo, hehkuva valoilmiö. Koko 45 hengen miehistö kuoli aluksen mukana.
Kirjallisuutta

Prien, Günther: Tieni Scapa lahteen – merimiehestä sukellusveneen kapteeniksi; suomentanut Kai Kaila; Otava 1941 – Teosta luettaessa on muistettava, että se ei ole tarkkaan ottaen Prienin muistelmateos vaan propagandaministeri Joseph Goebbelsin ohjeiden mukaan laadittu propagandatuote, joka keskittyy ylistämään kansallissosialismia sekä erityisesti mustaamaan Weimarin tasavaltaa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Günther Prienin sukellusvene U-47:n pienoismalli.
Propaganda: Valokuvia neuvostoarkistoista

| Propaganda: Valokuvia neuvostoarkistoista> Propaganda: Fotografier från Sovjetiska arkiv |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Holborn Mark & Nyström Torsten
Kieli:  ruotsi
Julkaistu:  2007
Suomennos
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  290
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Propaganda: Valokuvia neuvostoarkistoista (ruots. Propaganda: Fotografier från Sovjetiska arkiv) on vuonna 2007 julkaistu kokoelmateos neuvostoliittolaisista propagandatarkoituksiin suunnatuista valokuvista. Suomeksi teoksen on julkaissut Otava 2007. Esipuheen on kirjoittanut Jörn Donner.
Projektio (lineaarialgebra)

Transformaatio P on projektio viivalle m.
Projektio on eräs lineaarinen transformaatio.
Yksinkertainen esimerkki projektiosta

Halutaan projisoida 3-ulotteisen avaruuden piste p3D(=x, y, z) xy-tasoon. Projektiomatriisi P on tällöin seuraavanlainen:
Projisoitu piste saadaan kertomalla alkuperäinen piste projektiomatriisilla:
Prokloksen talo

| Prokloksen talo> Οικία Πρόκλου |
| --- | --- |
 Prokloksen talon ääriviivat merkittynä Dionysíou Areopagítou -kadun pintaan.
Sijainti:  Dionysíou Areopagítou, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′11.5″N, 23°43′32″E
Rakennustyyppi:  yksityistalo
Valmistumisvuosi:  n. 400-luku
Omistaja:  Plutarkhos, Syrianos, Proklos
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prokloksen talo (kreik. Οικία Πρόκλου, Oikía Próklou) oli antiikin aikainen yksityistalo, joka sijaitsi Ateenassa Akropoliin etelärinteellä. Sen arvellaan kuuluneen uusplatonilaiselle filosofi Proklokselle. Talon raunioita on tutkittu nykyaikana. Tutkimuksessa se tunnetaan usein nimellä "Rakennus Khii" ("Building Chi").
Talo on myöhäisen roomalaisajan rakennus. Se oli todennäköisesti alun perin Plutarkhoksen, joka oli perustanut Ateenan uusplatonilaisen koulun, 400-luvun alussa rakennuttama. Myöhemmin se siirtyi Proklokselle. Uusplatonilainen uudelleen henkiin herätetty ”Platonin Akatemia” toimi rakennuksessa näin ilmeisesti useita vuosia. Rakennus hylättiin 500-luvulla sen jälkeen, kun keisari Justinianuksen aikana Ateenan viranomaiset lakkauttivat filosofikoulujen julkisen avun. Talo löydettiin ja sitä tutkittiin osittain vuonna 1955 Dionysíou Areopagítou -kadun rakennustöiden yhteydessä.
Prokloksen talon paikka.
Proklos oli uusplatonilaisen koulun johtaja ja kaupungin merkkihenkilöitä. Rakennus on tunnistettu Prokloksen taloksi perustuen sekä antiikin aikaisiin tekstilähteisiin että arkeologisiin löytöihin. Tekstilähde, johon tunnistus perustuu, on myöhemmän uusplatonilaisen Marinoksen teos Prokloksen elämä (Vita Procli). Marinos kirjoitti, että Prokloksen talo, jossa hänen edeltäjänsä Syrianos ja Plutarkhos olivat asuneet aiemmin, sijaitsi Sofokleen tunnetuksi tekemän Asklepieionin sekä Dionysoksen teatterin vieressä sijainneen Dionysoksen temppelin läheisyydessä. Marinoksen mukaan talo myös näkyi Akropoliille.
Useimmat tutkijat ovat katsoneet arkeologisten löytöjen tukevan johtopäätöstä siitä, että löydetty talo olisi juuri kuvattu Prokloksen talo. Talossa on suuri keskussali, jonka ympärillä on pienempiä saleja sekä apsis, jossa on syvennyksiä mahdollisesti patsaita varten. Talossa on suoritettu pakanallisia uhrimenoja ja muita toimituksia, ja sieltä on löydetty pakanallisia patsaita, kuten Kybelen patsas; Marinoksen kuvauksen mukaan Kybele oli eräs Prokloksen erityisesti palvomista jumalista. Apsista on voitu käyttää luentosalina. Tunnistus on kuitenkin myös kyseenalaistettu.
Tutkimusten jälkeen talon rauniot täytettiin ja Dionysíou Areopagítou -katu rakennettiin sen päälle. Rakennuksen ääriviivat on merkitty katuun Parthenónos- ja Dionysíou Areopagítou -katujen risteykseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prokloksen talo Wikimedia Commonsissa
Procida

| Procida |
| --- | --- |

 Procida
 Koordinaatit: 40°46′N, 14°2′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Campania
Metropolikaupunki:  Napoli
Väkiluku (31.12.2015):  10 494
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Procida on tuliperäinen saari Napolinlahden pohjoispäässä, noin tunnin laivamatkan päässä Napolista. Se on noin neljä kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä. Saari muodostaa myös kunnan, joka kuuluu Napolin metropolikaupunkiin Campanian alueella.
Historia

Saaren asuttivat alun perin kreikkalaiset, jotka muuttivat sinne Cumasta. Keskiajalla saarelaiset joutuivat jatkuvasti saraseenien hyökkäysten kohteeksi ja he rakensivat saaren korkeimmalle kohdalle linnoitetun Terra Muratan kylän.
1800-luvun alussa englantilaiset sotajoukot pitivät saarta tukikohtanaan taistellessaan viereisellä Ischian saarella olleita ranskalaisia vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Procida Wikimedia Commonsissa
Napolin metropolikaupungin kunnat
Acerra | Afragola | Agerola | Anacapri | Arzano | Bacoli | Barano d’Ischia | Boscoreale | Boscotrecase | Brusciano | Caivano | Calvizzano | Camposano | Capri | Carbonara di Nola | Cardito | Casalnuovo di Napoli | Casamarciano | Casamicciola Terme | Casandrino | Casavatore | Casola di Napoli | Casoria | Castellammare di Stabia | Castello di Cisterna | Cercola | Cicciano | Cimitile | Comiziano | Crispano | Ercolano | Forio | Frattamaggiore | Frattaminore | Giugliano in Campania | Gragnano | Grumo Nevano | Ischia | Lacco Ameno | Lettere | Liveri | Marano di Napoli | Mariglianella | Marigliano | Massa Lubrense | Massa di Somma | Melito di Napoli | Meta | Monte di Procida | Mugnano di Napoli | Napoli | Nola | Ottaviano | Palma Campania | Piano di Sorrento | Pimonte | Poggiomarino | Pollena Trocchia | Pomigliano d’Arco | Pompei | Portici | Pozzuoli | Procida | Qualiano | Quarto | Roccarainola | San Gennaro Vesuviano | San Giorgio a Cremano | San Giuseppe Vesuviano | San Paolo Bel Sito | San Sebastiano al Vesuvio | San Vitaliano | Sant’Agnello | Sant’Anastasia | Sant’Antimo | Sant’Antonio Abate | Santa Maria la Carità | Saviano | Scisciano | Serrara Fontana | Somma Vesuviana | Sorrento | Striano | Terzigno | Torre Annunziata | Torre del Greco | Trecase | Tufino | Vico Equense | Villaricca | Visciano | Volla
Liese Prokop

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Liese Prokop |  Liese Prokop |  Liese Prokop |  |
Maa:   Itävalta
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | viisiottelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | viisiottelu |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Tokio 1967 | viisiottelu |  |
|  Pronssia | Tokio 1967 | korkeushyppy |  |
Liese Prokop (o.s. Sykora, 27. maaliskuuta 1941 Wien – 31. joulukuuta 2006) oli itävaltalainen yleisurheilija ja poliitikko. Hän oli erikoistunut etupäässä viisiotteluun.
Prokop saavutti hopeaa viisiottelussa kesäolympialaisissa 1968 Méxicossa Itävallan ennätyksellä 4 966 pistettä. Samalla hän paransi myös maansa kuulantyöntöennätystä lukemiin 14,61 m. Hän voitti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 viisiottelussa kultaa tuloksella 5 030 pistettä ja paransi Itävallan kuulantyöntöennätykseksi 15,20 m.
Prokop voitti Itävallan mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1961–1963 ja 1965, viisiottelussa vuosina 1964–1966, 1968–1969 ja 1973–1975, 100 metrin aitajuoksussa vuosina 1969 ja 1972, kuulantyönnössä vuosina 1969 ja 1972–1976 sekä pituushypyssä vuonna 1975. Hän paransi näissä viidessä lajissa Itävallan ennätystä yhteensä kolmattakymmentä kertaa.
Prokop meni vuonna 1965 naimisiin entisen valmentajansa Gunnar Prokopin kanssa. Pari sai kaksi poikaa ja yhden tyttären.
Prokop aloitti myöhemmin poliittisen uransa ja toimi joulukuusta 2004 alkaen Itävallan sisäministerinä. Hän kuoli yllättäen aortan dissektioon uudenvuodenaattona 2006.
Itävallan ennätykset

| Laji | Tulos | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| 100 metrin aitajuoksu | 15,1 | 1969 |
| 100 metrin aitajuoksu | 14,2 | 1969 |
| 100 metrin aitajuoksu | 13,7 | 1969 |
| 100 metrin aitajuoksu | 13,5 | 1969 |
| 100 metrin aitajuoksu | 13,4 | 1973 |
| 100 metrin aitajuoksu | 13,52 (puoliautom.) | 1975 |
| Korkeushyppy | 170 | 1963 |
| Pituushyppy | 648 | 1969 |
| Kuulantyöntö | 14,61 | 1968 |
| Kuulantyöntö | 14,86 | 1969 |
| Kuulantyöntö | 15,20 | 1969 |
| Kuulantyöntö | 15,44 | 1969 |
| Kuulantyöntö | 15,54 | 1973 |
| Kuulantyöntö | 15,92 | 1973 |
| Kuulantyöntö | 16,04 | 1975 |
| Viisiottelu | 4 556 | 1967 |
| Viisiottelu | 4 643 | 1968 |
| Viisiottelu | 4 685 | 1968 |
| Viisiottelu | 4 752 | 1968 |
| Viisiottelu | 4 966 | 1968 |
| Viisiottelu | 4 575 (uusi taulukko) | 1969 |
| Viisiottelu | 5 089 | 1969 |
| Viisiottelu | 5 352 | 1969 |
Lähde:
Profaami

| Profaami |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Propan-2-yyli-N-fenyylikarbamaatti
CAS-numero:  122-42-9
PubChem CID:  24685
SMILES:  CC(C)OC(=O)NC1=CC=CC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H13NO2
Moolimassa:  179,214 g/mol
Sulamispiste:  87–90 °C
Tiheys:  1,09 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,179 g/l (25 °C)
Profaami (C10H13NO2) on karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään herbisidinä eli rikkakasvien torjumiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa profaami on valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten alkoholeihin, asetoniin ja bentseeniin.
Profaami vaikuttaa kasvien juurien kautta ja estää solunjakautumisessa mitoosia. Yhdiste häiritsee myös kasvien oksidatiivista fosforylaatiota ja mikrotubuluksien toimintaa. Rotilla profaamin LD50-arvo on 3 mg/kg. Yhdiste on asetyylikoliiniesteraasin inhibiittori. Altistuminen profaamille voi aiheuttaa päänsärkyä, huonovointisuutta ja lihasten hallinnan menetystä, mihin voi liittyä kramppeja ja kouristuksia ja pahimmassa tapauksessa kooma.
Valmistus ja käyttö

Useiden muiden karbamaatien tavoin profaamia voidaan valmistaa kahdella tavalla. Käytettyjä menetelmiä ovat fenyyli-isosyanaatin ja isopropanolin tai aniliinin ja isopropyyliklooriformiaatin väliset reaktiot.
Profaami on selektiivinen rikkaruohomyrkky, joka tehoaa yksivuotisiin rikkakasveihin. Sitä käytetään muun muassa apila-, salaatti-, sokerijuurikas- ja herneviljelmillä. Profaamia voidaan käyttää myös perunan itämisen estämiseen varastoissa.
Professori Itikaisen tutkimusretki

| Professori Itikaisen tutkimusretki |
| --- | --- |
 Professori Itikaisen tutkimusretki, kuvitellut Ilmari Vainio (WSOY 2001)
Kuvittaja:  Ilmari Vainio
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  21. marraskuuta 1911
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Professori Itikaisen tutkimusretki on ensimmäinen suomalainen sarjakuvakirja. Se ilmestyi WSOY:n kustantamana 21. marraskuuta 1911 (uusintapainokset 1930, 1945, 1991, 2001 ja 2011) Ilmari Vainion piirtämänä. Tätä julkaisupäivää vietetään epävirallisesti suomalaisen sarjakuvan juhlapäivänä. Vainio sai kirjasta palkkiona 200 markkaa, joka nykyrahassa on noin 700 euroa.
Lastenlehti Pääskynen julkaisi Professori Itikainen -sarjakuvaa. Professori Itikaisen tutkimusretkessä jokainen sivu on yksi sarjakuvan ruutu. Sivuja on yhteensä 48.
Tarinassa professori Itikainen ottaa tutkimusretkelleen mukaan toverinsa kapteeni Pyöryläisen ja matruusi Jukka Hyöryläisen. Matka alkaa Helsingistä Suomi-nimisellä laivalla. Laiva kärsii haaksirikon päiväntasaajan (maapallon kiertävän puomen) alituksen jälkeen Afrikan rannikolla. Professori joutuu ihmissyöjien vangiksi ja lihotettavaksi. Vapautusoperaatio onnistuu, mutta tämän jälkeen joukko joutuu petojen hyökkäyksen kohteeksi. Pakopaikaksi valitaan muinaiseläimiä vilisevä tulivuoren kraatteri. Vuoren uumeniin laskeutuu vesisanko, joka nostaa päähenkilöt Kiinan maahan. Sieltä matka jatkuu kuumailmapallolla, kunnes myrsky heittää kolmikon pallosta juuri pohjoisnavan yläpuolella. Tuuli kuljettaa heidät jäälautalla saarelle, joka onkin jättiläisvalaskala. Suomalainen valaanpyyntialus Wellamo korjaa kovia kokeneet sankarit mukaansa ja kohta näkyy taas Helsinki.
Kirja ei saanut jatkoa, mutta sankarikolmikko seikkaili vielä kerran vuonna 1914 Pääskysessä julkaistussa tarinassa. Siinä kolmikko teki huimapäisen lentoretken uudella keksinnöllä joulupukin luo kuuhun.
Kirjallisuutta

Vainio, Ilmari: Professori Itikaisen tutkimusretki.  (Kuvitellut Ilmari Vainio. 5. painos (1. painos 1911))  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-38025-3