stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luna 13

| Luna 13 |
| --- | --- |
Alkuperäinen nimi:  Луна-13
 Luna 13:n laskeutuja.
Tehtävätyyppi:  laskeutuja
Kohde:  Kuu
Laukaisu:  21. joulukuuta 1966 kello 10.19.00 UTC Baikonurin kosmodromi
COSPAR ID::  1966-116A
Luna 13 (ven. Луна-13) oli Neuvostoliiton 21. joulukuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta lähettämä kuuluotain. Se laskeutui pehmeästi Kuun Myrskyjen valtameren pinnalle 24. joulukuuta 1966. Suojakuorien avautumisen ja antennien nostamisen jälkeen luotain aloitti radiolähetykset neljä minuuttia laskeutumisensa jälkeen. Luotaimen lähetysten uskotaan päättyneet joulukuussa 1966 kuluessa, erään lähteen mukaan 28. joulukuuta 1966.
Laskeutumispaikka oli Myrskyjen valtameressä Krafft- ja Seleucus-kraatterien välissä. Sen koordinaatit ovat 18°52° pohjoista leveyttä, 62°03' läntistä pituutta (latitudi= 18,87°, longitudi 297,95°).
Luotaimessa oli Kuun pintaan tunkeutuvia mittareita, dynamograafi ja säteilyntiheysmittari. Työntämällä laskeutuessaan puikkoja Kuun pintaan se tutki kiihtyvyysmittareilla Kuun pinnan lujuutta. Tutkimusten mukaan lujuus muistuttaa keskitiheää Maan kamaraa, kuten märkää rantahiekkaa. Radiometri mittasi Kuun pinnan lämpötilaksi keskipäivällä 117 °C. Luotain otti myös kuvia.
Yhden panoraamakuvan lähettäminen Maan pinnalle kesti noin sata minuuttia. Maahan lähetettiin yhteensä viisi laajaa panoraamakuvaa Auringon eri korkeuskulmilla (6, 19 ja 32 astetta). Toinen luotaimen kameroista ei toiminut, mutta toisen kuvat olivat hyvälaatuisia.
Luna 13 kuului E-6M-sarjaan; se oli hieman paranneltu versio Luna 9:stä. Luotaimen massaksi ilmoitetaan 1 620 tai 1 700 kilogrammaa. Venäläislähteen mukaan Kuuhun laskeutuneen luotaimen massa oli vain 112 kilogrammaa  (110–116 kg).
Aiheesta muualla

Christy, Robert: Exploring the Moon Zarya Info. Arkistoitu 26.12.2012. Viitattu 18.10.2023. (englanniksi) (Internet Archive)
Helen

| Helen Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1909
Toimitusjohtaja:  Olli Sirkka
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  energia
Tuotteet:  sähkö, kaukolämpö, kaukojäähdytys, uusiutuvat energianlähteet
Liikevaihto:  1 318 milj. € (2021)
Liikevoitto:  82 milj. € (2021)
Henkilöstö:  1 015
Emoyhtiö:  Helen Oy
Tytäryhtiöt:  Oy Mankala Ab, Helen Sähköverkko Oy, Helsingin Energiatunnelit Oy, Tuulipuisto Lakiakangas 3 Oy, Kristinestad Tupaneva Oy, Kalistanneva Hallinnointiyhtiö Oy
Omistaja:  Helsingin kaupunki
Kotisivu:  helen.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Helen Oy, aiemmin Helsingin Energia (ruots. Helsingfors Energi), on vuonna 1909 perustettu yksi Suomen suurimmista energia-alan yrityksistä.
Se myy kaukolämpöä ja kaukojäähdytystä Helsingissä sekä sähköä eri puolille Suomea. Yhtiön tytäryhtiö Helen Sähköverkko Oy huolehtii sähkönjakelusta Helsingissä. Yhtiö keskittyy energiantuotantomuodoissaan uusiutuvan energian tuotantoon, kuten esimerkiksi aurinko- ja tuulivoimaan sekä aiempaa enemmän kierrätettyyn energiaan ja tulevaisuuden uusilla tekniikoilla tuotettuun energiaan. Voimalaitoksista yhtiö omistaa muun muassa Vuosaaren A- ja B-voimalaitokset, Kellosaaren kaasuturbiinilaitoksen (varavoimalaitos), Vanhankaupungin vesivoimalaitoksen sekä Salmisaaren voimalaitoksen A- ja B-voimalaitokset. Helen omistaa neljä vesivoimalaitosta Kymijoessa, ja se on tytäryhtiönsä Oy Mankala Ab:n kautta muun muassa Teollisuuden Voima Oyj:n osakas. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Sähkötalossa Helsingin Kampissa. Helen on päättänyt luopua kivihiilestä vuoteen 2024 mennessä, ja yhtiön tavoitteena on olla hiilineutraali energiayhtiö vuonna 2030.
Historia

Helsinkiin perustettiin ensimmäinen yksityinen sähkölaitos vuonna 1884. Seuraavien kahdenkymmenen vuoden aikana sähköyhtiöitä perustettiin useita, mutta useimmat niistä toimittivat sähköä vain muutamien korttelien alueelle. [lähde? ]
Helsingin kaupungin sähkölaitos perustettiin kaupunginvaltuuston päätöksellä vuonna 1909, jolloin kaikki kaupungissa toimineet yksityiset sähköyhtiöt hankittiin lyhyessä ajassa kaupungille. Samoihin aikoihin valmistui Sörnäisten Suvilahteen uusi suuri voimalaitos. Voimalaitokselta 5 000 voltin tasavirta toimitettiin kaapelilla Kasarmitorin sähköasemalle, jossa se muutettiin moottorien ja dynamojen avulla 120 voltin tasavirraksi asiakkaille jakelua varten kolmejohtimisena. Tällöin äärijohtimien välinen jännite oli 240 V. Pian tämän jälkeen perustettiin uusia sähköasemia jakamaan tasavirtaa keskustan alueelle. Laitakaupungilla jakelu perustui kolmivaihevirtaan 120 voltin vaihejännitteellä. Vuonna 1922 sähkölaitos alkoi osta virtaa muita toimittajilta. 1930-luvun alussa jännitettä nostettiin tasavirralla 125 volttiin ja vaihtovirralla 127 volttiin, jolloin pääjännitteeksi tuli muualla maassa vaihejännitteenä yleinen 220 volttia. Samaan aikaan tehtiin myös päätös tasavirrasta luopumisesta ennen pitkää. Se tosin toteutettiin lopullisesti vasta 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa. Samaan aikaan siirryttiin vaihtovirran vaihejännitteessä 220 volttiin. Vuodesta 1952 lähtien sähkölaitos tuotti sähkön lisäksi myös kaukolämpöä aluksi höyryllä, myöhemmin vedellä.
Vuonna 1977 sähkölaitos yhdistettiin kaupunkikaasua tuottaneen Helsingin kaupungin kaasulaitoksen kanssa. Tällöin laitos sai nimen Helsingin kaupungin energialaitos.  Myöhemmin kaupunkikaasun tuotanto lopetettiin, ja kaasuputket myytiin Helsinkikaasu-nimiselle yhtiölle, joka alkoi toimittaa niiden välityksellä maakaasua. [lähde? ]
Yrityksen aiempi nimi Helsingin Energia otettiin käyttöön vuonna 1995.
Kaupunginvaltuusto päätti Helsingin Energia -liikelaitoksen yhtiöittämisestä kesällä 2014. Samalla päätettiin, että uuden yhtiön nimeksi tulee Helen Oy. Muutos pohjautui kuntalain muutokseen, joka käytännössä edellytti kilpailluilla markkinoilla toimivien liikelaitosten muuttamista yhtiömuotoon. Muutos Helen Oy:ksi tapahtui 1. tammikuuta 2015. Helsingin kaupunki omistaa Helen Oy:n 100-prosenttisesti. Helsingin Energian liiketoiminta siirtyi Helen Oy:hyn lukuun ottamatta Helsingin ulkovalaistustoimintoja.
Helen sai ensimmäisenä suomalaisena energiayhtiönä Science Based Targets -aloitteelta (SBTi) virallisen hyväksynnän päästövähennystavoitteilleen. Uudet tavoitteet perustuvat Pariisin ilmastosopimukseen, ja ne pyrkivät rajoittamaan maapallon lämpenemistä 1,5 asteeseen maailmanlaajuisesti.
Kaukolämmön tuotanto

Helen aloitti kaukolämpötoimintansa vuonna 1953. Kaukolämpö perustuu yhteistuotantoon. Nykyisin yli 90 % Helsingin kiinteistöistä kuuluu kaukolämmityksen piiriin. Helen on Suomen suurin kaukolämpöä myyvä yritys. Kaukolämpöä tuotettiin vuonna 2017 Helsingin voimalaitoksilla ja lämpökeskuksissa 6 606 GWh.
Eri puolilla Helsinkiä sijaitsevilla lämpökeskuksilla taataan lämmön riittävyys kovien pakkasten lisäksi myös voimalaitosten häiriötilanteiden ja huoltoseisokkien aikana. Lassilan, Vuosaaren, Myllypuron ja Patolan lämpökeskuksissa polttoaineena käytetään pääasiassa maakaasua. Alppilan, Jakomäen, Munkkisaaren ja Ruskeasuon lämpökeskusten energialähteenä käytetään polttoöljyä. Salmisaaren lämpökeskuksessa polttoaineena on pelletti.
Vuonna 2006 valmistunut Katri Valan lämpöpumppulaitos on maailman suurin kaukolämpöä ja -jäähdytystä tuottava laitos. Laitos hyödyntää lämmön tuotannossa puhdistetun jäteveden hukkalämpöä. Lämpöpumppulaitos kattaa lämmön tuottamisen Helsinkiin hiilineutraalisti koko kesäkauden ajan. Laitoksessa on tällä hetkellä kuusi lämpöpumppua. Seitsemäs lämpöpumppu on tarkoitus saada käyttöön vuoden 2023 aikana. Seitsemäs lämpöpumppu nostaa laitoksen lämpökapasiteetin yhteensä 155 MW:iin ja jäähdytystehon kapasiteetin 103,5 MW:iin.
Vuosaaren biolämpölaitos aloitti lämmöntuotannon joulukuussa 2022. Laitoksen kaukolämpöteho on yli 260 MW, ja sen tuottama kaukolämmön energia vastaa noin neljännestä Helenin kaukolämmön tuotannosta. Laitos vähentää Helenin hiilidioksidipäästöjä 700 000 tonnia vuodessa.
Kaukojäähdytyksen tuotanto

Kaukojäähdytyksen tuotanto käynnistyi vuonna 2005. Sen tuotanto perustuu 80-prosenttisesti energiaan, joka muuten jäisi hyödyntämättä. Kaukojäähdytys tuotetaan kylmästä merivedestä aina, kun se on mahdollista; kesäisin sitä tuotetaan ensisijaisesti hyödyntämällä yhteistuotantolaitoksilla syntyvää lämpöenergiaa, joka muuten jäisi käyttämättä. Kaukojäähdytyksessä kiinteistöissä syntyvä ylimääräinen lämpö otetaan talteen ja käytetään hyödyksi kaukolämmön tuotannossa.
Kaukojäähdytys kattaa koko Helsingin kantakaupungin alueen, ja se laajenee vuosittain uusille alueille. Kaukojäähdytys viilentää Helsingissä paitsi kauppakeskuksia, hotelleja, toimistoja, julkishallinnon kiinteistöjä ja tietokonesaleja, myös yhä useammin asuinkiinteistöjä. Vuonna 2017 kaukojäähdystä tuotettiin 141 GWh, joka on saman verran kuin edellisenä vuonna.
Helenin jäähdytysratkaisu on saatavilla myös jäähdytysverkoston ulkopuolella asuville helsinkiläisille. Kaukolämpötaloissa jäähdytys voidaan toteuttaa paikallisesti lämpöpumpulla. Esimerkiksi Kruunuvuoressa tai Lauttasaaressa sijaitsevaan kerrostaloon jäähdytys voidaan toteuttaa samaan tapaan kuin perinteisessä kaukojäähdytyksessä.
Tuulivoiman tuotanto

Lakiakangas 3 -tuulipuiston 20 tuulivoimalaa aloittivat säännöllisen sähköntuotannon huhtikuussa ja Juurakon seitsemän voimalaa marraskuussa 2022. Oulaisten Karahkan tuulipuiston on määrä valmistua vuoden 2024 lopulla ja Kurikan Kalistannevan tuulipuisto aloittaa toimintansa tammikuussa 2025. Niinimäen tuulipuistoon Pieksämäelle rakennetaan 22 tuulivoimalaa, ja sen on tarkoitus valmistua vuoden 2024 lopulla. Pjelaxin tuulivoimapuistosta Helen omistaa 40 prosenttia.
Aurinkoenergian tuotanto

Helen investoi aurinkoenergiantuotantoon ostamalla rakennusvalmiin aurinkopuiston Uudenkaupungin Kalannista. Aurinkopuiston vuosituotanto on yli 200 MWp. Puiston rakennustyöt aloitetaan vuoden 2023 alussa, ja tuotannon aloitusajankohdaksi on arvioitu vuoden 2024 loppu.
Helen rakentaa aurinkopuiston Nurmijärvelle, johon suunnitteilla noin 2 800 aurinkopaneelin maa-asenteinen aurinkovoimala. Nurmijärven aurinkopuiston kokonaiskapasiteetti on 1,5 MW. Tämän lisäksi Helen suunnittelee Lohjalle 10 MW:n suuruista aurinkovoimalaa, jonka rakentaminen alkaa keväällä 2023.
Sähkövarastot

Helenillä on 1,2 MW/0,6 MWh sähkövarasto Suvilahdessa ja 5 MW/10 MWh sähkövarasto Lakiakangas III:n yhteydessä. Nurmijärvelle ollaan rakentamassa 40 MW sähkövarastoa.
Sähköntuotanto

Sähköä hankittiin vuonna 2017 Helsingin voimalaitoksista sekä voimaosuuksien ja ostojen kautta 6 292 GWh. Sähköä myytiin 6 167 GWh. Helen myy sähköä noin 400 000 asiakkaalle eri puolille Suomea.
Sähköntuotanto > Sähkönhankinta

Vuoden 2021 sähkön kokonaishankinta energialähteittäin:
Maakaasu 30 %
Kivihiili 25 %
Ydinvoima 27 %
Uusiutuvat energianlähteet 18 %
Sähköntuotanto > Tytäryhtiöt

Helen Sähköverkko Oy 100 %
Oy Mankala Ab 100 %
Helsingin Energiatunnelit Oy 90 %
Tuulipuisto Lakiakangas 3 Oy 60 %
Kristinestad Tupaneva Oy 60 %
Kalistanneva Hallinnointiyhtiö Oy 60 %
Sähköntuotanto > Osakkuusyhtiöt ja osakeomistukset

Voimapiha Oy 33,3 %
EPV Energia Oy 6,0 %
Kemijoki Oy 1,6 %
Pohjolan Voima Oyj 0,6 %
Böle Vindkraft Ab/Oy 40,0 %
Kristinestad-Tjöck Vindpark Ab 40,0 %
Pjelax Vindkraft Ab/Oy 40,0 %
Liikennevirta Oy 24,7 %
Viiatti GridCo Oy 30,0 %
CLIC Innovation Oy 2,2 %
Suunnitelmat ja hankkeet

Helenin tavoitteena on olla hiilineutraali energiayhtiö vuoteen 2030 mennessä. Hanasaaren voimalaitos suljettiin 1. huhtikuuta 2023, ja Salmisaaren hiilivoimala 1. huhtikuuta 2025 mennessä. Tavoitteena on tehdä päästöjen vähentämiseksi ja uusiutuvan energian lisäämiseksi investointeja vaiheittain ja hyödyntää kaikki uusien teknologien tarjoamat mahdollisuudet. Uusia energiantuotantoratkaisuja kehitetään myös yhdessä asiakkaiden kanssa. Helen Oy:n energiantuotanto kuuluu Euroopan unionin päästökaupan piiriin. Loppuvuonna 2014 Salmisaaren voimalaitoksella ryhdyttiin polttamaan puupellettiä kivihiilen joukossa. Hanasaaren voimalaitoksella pelletinpoltto kivihiilen joukossa alkoi vuonna 2015. Vuonna 2017 Salmisaaren voimalaitosalueelle rakennettiin uusi pellettilämpölaitos, joka otetaan käyttöön talvella 2018. Pellettilämpölaitos on yksi osa Helenin mittavaa investointiohjelmaa kivihiilen korvaamiseksi.
Helen rakentaa Helsingin Eiranrantaan uuden lämpöpumppulaitoksen, jolla tuotetaan hiilineutraalia kaukolämpöä ja kaukojäähdytystä puhdistetun jäteveden hukkaenergiasta. Lämpöpumppulaitoksen arvioitu valmistumisajankohta on vuoden 2025 lopussa.
Meriveden hyödyntämistä lämmöntuotantoa varten on tutkittu Helenissä vuodesta 2016 lähtien. Helsingin Salmisaareen suunnitteilla oleva meriveden lämmöntalteenottohanke on tällä hetkellä kaksi vuotta kestävässä kehitysvaiheessa. Meriveden lämmöntalteenottoprojekti koostuu merivesijärjestelmästä ja Salmisaaren lämpöpumppulaitoksesta. Merivesijärjestelmä sisältää noin 17 kilometriä pitkän vedenottotunnelin sekä noin 9 kilometriä pitkän vedenpurkutunnelin. Rakennettaviin lämpöpumppuihin on tarkoitus johtaa merivettä ympäri vuoden. Lämpöpumput voivat hyödyntää jopa alle kaksiasteista merivettä kaukolämmön tuotantoon.
Kirjallisuutta

Laura Aalto, Sähkötalo, Helsingin Energia, 2005
Laura Aalto, Sörnäisten energiahuoltoalue: 100 vuotta energiarakentamista Helsingissä, Helsingin Energia, 2006
Laura Aalto, Kaupunkikuva: 100 vuotta energiarakentamista Helsingissä, Helsingin Energia, 2008
Laura Aalto, Voimalaitosrakentamista ja näkymiä tulevaisuuteen. Helsingin Energia, 2009
Maija Mäki, Hyvää energiaa helsinkiläisille – Kaukolämmön ja kaukojäähdytyksen menestystarina jatkuu, 2012
Aiheesta muualla

Helenin verkkosivut
District Heating in Helsinki (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
25 vuotta valoa ja voimaa. Helsingin kaupungin sähkölaitos 26-vuotias, Helsingin Sanomat, 15.7.1934, nro 186, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helenin pääkonttori sijaitsee Sähkötalossa Kampissa.
Myllypuron kaukolämpövoimalaitos tammikuussa 2021.
Impi

Impi voi tarkoittaa seuraavia:
impi, neitsyt
Impi, suomalainen naisen etunimi
Impi, muinaissuomalainen rakkauden ja seksuaalisuuden jumalatar
impi, zulujen sotajoukko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Impi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Härmärock

Härmärock oli Yleisradion rinnakkaisohjelmassa maanantai-iltapäivisin lähetetty rock-ohjelma 1970-luvun lopulla ja myöhemmin 1980-luvulla osa Rockradion ohjelmatarjontaa. Ohjelmassa soitettiin vain suomalaista rockmusiikkia. Usein uudet single-levyt kuultiin juuri Härmärockissa. Ohjelma kesti 40 minuuttia, ellei urheilulähetys vienyt ohjelma-aikaa kokonaan tai osittain. Samalla nimellä esitettiin pitkälle 1980-luvun puolelle vuosittain Härmärock-konsertteja, jotka radioitiin suorina lähetyksinä. Konserttiesityksiä on nykyään nähtävillä ja kuultavissa Ylen Elävässä arkistossa.
Suomalaista rockia kutsuttiin myös usein härmärock-nimellä, kunnes suomirock-nimitys on vakiintunut myöhempinä ajankohtina. Suomirock-nimellä oli myös sarja Ylen Ocsid-ohjelmissa 1980-luvulla Rockradion aikakaudella.
Impi Aro

Impi Aallotar Aro (o.s. Ståhlberg, 12. elokuuta 1906 Helsinki – 3. toukokuuta 1996 Helsinki)  oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Ennen sotia Aro sai toistakymmentä vuotta laulutunteja Raili Kahilaiselta ja teatterikoulutusta 1933–1936 Bertha Lindbergin luokalla sekä näytteli Helsingin Työväenteatterissa. Sotien jälkeen hän jatkoi opintojaan Suomen teatterijärjestöjen keskusliiton kursseilla. 1940-luvulla hän näytteli ja ohjasi Kuopiossa, Kemissä, Hämeenlinnassa ja Jyväskylässä ja 1950-luvulla muun muassa Lahden kaupunginteatterissa ja Haagan näyttämöllä.
1950-luvun loppupuolella Aro näytteli sivuosia elokuvissa Lain mukaan (1956), Juha (1956), Pikku Ilona ja hänen karitsansa (1957), Herra sotaministeri (1957), Pekka ja Pätkä miljonääreinä (1958) ja Pekka ja Pätkä mestarimaalareina (1959).
Impi Aro oli vuodesta 1936 naimisissa teatterinjohtaja Matti Aron kanssa. Näyttelijät Maria Aro ja Minna Aro ovat heidän tyttärensä.
Ionatana Ionatana

Ionatana Ionatana
Ionatana Ionatana (1938 – 8. joulukuuta 2000) oli tuvalulainen poliitikko ja pääministeri.
Ionatana toimi maansa parlamentissa vuodesta 1978 kuolemaansa saakka. Vuonna 1999 Ionatana siirtyi Bikenibeu Paeniun seuraajaksi Tuvalun pääministerinä. Ionatanan kuoltua vuonna 2000 uudeksi pääministeriksi tuli Lagitupu Tuilimu.
Tuvalun pääministerit
Toaripi Lauti
Tomasi Puapua
Bikenibeu Paeniu
Kamuta Latasi
Bikenibeu Paeniu
Ionatana Ionatana
Lagitupu Tuilimu
Faimalaga Luka
Koloa Talake
Saufatu Sopoanga
Maatia Toafa
Apisai Ielemia
Maatia Toafa
Willy Telavi
Lucien Lelong

Lucien Lelong vuonna 1925
Lucien Lelong (11. lokakuuta 1889 Pariisi – 11. toukokuuta 1958 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen muotitalon omistaja.
Suku ja koulutus

Lucien Lelongin vanhemmat olivat Éléonore Marie Lambelet ja Arthur Camille Joseph Lelong, jotka johtivat pientä haute couture -yritystä, A.E. Lelongia, joka oli aloittanut toimintansa 1800-luvun lopulla. Lucien työskenteli vanhempiensa yrityksessä 18-vuotiaasta lähtien.
Hän opiskeli Pariisissa École des hautes études de commerciale -kauppakorkeakoulussa eikä koskaan saanut koulutusta muotialalle.
Muotitalo

Lucien Lelong avasi oman muotitalon Pariisiin 1910-luvun alussa ja sitä esiteltiin lehdissä vuonna 1913.
Toisen tulkinnan mukaan hän otti johtaakseen vanhempiensa muotitalon vuoden 1920 jälkeen toivuttuaan ensin ensimmäisessä maailmansodassa saamistaan kasvovammoista. Liike menestyi hyvin, koska Lelong osasi palkata suunnittelijoita, jotka voisivat toteuttaa hänen ideansa, hän tunnisti nousevat muotialan kyvyt ja edisti näiden uraa. Jo varhaisessa vaiheessa Lelong alkoi tarjota alennusta seurapiirinaisille, jotka käyttivät hänen vaatteitaan ja suostuivat valokuvamalleiksi. Vuonna 1926 hän siirsi ateljeensa ja esittelyhuoneensa muodikkaaseen osoitteeseen 16 L'avenue Matignon, aivan Champs-Elysées'n tuntumaan.
Vuoteen 1925 mennessä hän työllisti lähes 3 000 ihmistä – kaksinkertaisesti muihin huomattaviin muotitaloihin nähden. Samana vuonna Lelong esitteli ”kineettisten” vaatteiden käsitteen. Nykyaikaisen naisen tarpeita ajatellen suunnitelluissa vaatteissa oli pehmeitä kankaita ja laskoksia, jotka mahdollistivat liikkumisen. Ne olivat perusta naisten urheiluvaatteiden tuotannon johtajavaksi muotitaloksi.
Lelong saavutti huomattavan menestyksen jo 1920-luvulla, mutta 1930-lukua pidetään hänen kukoistuskautenaan. Hänen muotitalonsa vaatteet muuttuivat klassisempaan suuntaan, ja joustavien, vinokaitaleeksi leikattujen kankaiden käyttö edisti kineettisen suunnittelun periaatteita tyylikkäällä uudella tavalla. Lelongin menestys ei perustunut vain hänen erehtymättömään makuunsa, vaan myös hänen kykyihinsä liikemiehenä.
Hänen maineensa kasvoi ja aktiivisinta kautta kesti aina vuoteen 1948 asti, jolloin hän huonon terveytensä vuoksi luopui muotiurasta ja keskittyi hajuvesiin. Hän ei työntekijänsä Christian Diorin mukaan koskaan suunnitellut itse, vaan antoi nimensä suunnittelijoidensa vaatteille. Vuosina 1942–1946 muotisuunnittelu tehtiin tiimityönä Pierre Balmainin muotitalon kanssa.
Toisen tulkinnan mukaan hänen suunnittelijansa toteuttivat Lelongin ideat, joka ei osannut itse leikata, ommella tai käsitellä kankaita.
Lucien Lelongin kuuluisia asiakkaita olivat muun muassa Greta Garbo, Gloria Swanson ja Rose Kennedy. Lelongin muotitalolle työskentelivät 1930-luvun lopulla ja 1940-luvun alussa aikanaan tunnetuiksi tulleet muotisuunnittelijat kuten Pierre Balmain, Christian Dior ja Hubert de Givenchy.
Muotivaikuttaja

Lucien Lelong oli vuosina 1937–1945 Chambre Syndicale de la Couture, Ranskan haute couture -alan merkittävimmän organisaation puheenjohtaja, jonka tehtävänä on määrittää, mikä muotitalo oli kelvollinen tulemaan todelliseksi haute couture -taloksi, sekä turvaamaan haute couturen aseman Ranskassa. Saksan miehityksen aikana Hitler yritti siirtää haute couture -teollisuuden Wieniin. Lelong puolusti ranskalaista haute couture-teollisuutta uhkaamalla kaikkien muotitalojen lopettavan liiketoimintansa passiivisen vastarinnan merkkinä.
Yksityiselämä

Lucien Lelong oli naimisissa kolme kertaa. Hänen toinen vaimonsa oli keisari Aleksanteri II:n pojan suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitš Romanovin tytär, ruhtinatar Natalia Pavlovna Palei (1905–1981), joka oli aluksi työskennellyt Lelongin muotitalon parfyymiosaston myyjänä. 1930-luvulla Natalia Paley oli muotitalon näkyvä keulakuva, Lelongin muusa ja menestyksestä seurasi että työntekijämäärä kasvoi yli 1 200 ihmiseen. He erosivat vuonna 1936.
Lucien Lelong meni naimisiin kolmannen kerran vuonna 1954 Sanda Dancovicin kanssa lopetettuaan liiketoimintansa vuonna 1952. He asuivat lähellä Biarritzia Angletin kunnassa Domaine de Courbois'ssa, jonka he kunnostivat suurella rahalla. He pelasivat golfia Windsorin herttuan kanssa ja järjestivät erilaisia tilaisuuksia. Heille syntyi tytär Christine. Vuonna 1949, Maison Lucien Lelongin sulkemisen jälkeen, couture-ateljeen johtaja Germaine Devaucou siirtyi Jean Dessèsin muotitaloon.
Lucien Lelong kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1958.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucien Lelong Wikimedia Commonsissa
Lucien Lelongin muotipiirros 1926
Lucien Lelong ja toinen vaimo Natalie Paley
Lucien Lelongin signeeraus
Lelongin parfyymi N:n mainoskuva 1936
Lucien Lelong puuterirasia, n. 1940
Lindemann (yhtye)

| Till Lindemann |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  2013– 
Kotipaikka:  Saksa
Jäsenet:  Till Lindemann, laulu  
Entiset jäsenet:  Peter Tägtgren, 2013-2020  
Levy-yhtiö:  Universal   Warnel Central Europe  
Aiheesta muualla
Lindemann
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Till Lindemann on vuonna 2013 perustettu saksalainen musiikkiprojekti, jonka perustivat Rammstein-yhtyeen vokalisti Till Lindemann ja Pain-yhtyeestä tuttu Peter Tägtgren. Tägtgren kuvaili heidän musiikkiaan yhtyeiden sekoitukseksi, lisäten "ainakin se on sekoitus Rammsteinin laulua ja Painin musiikkia."  Till ja Peter julkaisivat yhdessä kaksi studioalbumia Skills in Pills (2015) ja F & M (2019). Tägtgren erosi Till Lindemannista vuonna 2020, jonka jälkeen Lindemann on jatkanut sooloprojektiaan Till Lindemann nimellä. Peter ja Lindemann ehtivät kertaalleen esiintyä Suomessa Helsingin jäähallissa 29.02.2020 ennen Peterin eroamista. Yhtye toimi Lindemann nimellä Peterin ollessa vielä mukana.
Historia > Alku ja Skills in Pills (2013–2016)

Lindemann ja Tägtgren tapasivat vuoden 2000 paikkeilla rockpubissa Tukholmassa, kun Clawfinger-yhtyeen jäsenet tutustuttivat heidät toisilleen. Rammsteinin ollessa pääesiintyjänä festivaalilla Ruotsissa vuonna 2013, kutsui Lindemann Tägtgrenin mukaan. Tuolla hän kertoi Tägtgrenille haluavansa ottaa kaksi vuotta lomaa musiikin kirjoittamiseen Tägtgrenin kanssa. Heidän oli alun perin tarkoitus kirjoittaa vain yksi tai kaksi laulua, mutta Tägtgren piti heidän tuotantoaan "liian hyvänä" ja halusi kirjoittaa lisää.
Yhtye julkaisi debyyttisinglensä Praise Abortin 28. toukokuuta 2015. Heidän debyyttistudioalbuminsa nimeltään Skills in Pills julkaistiin 19. kesäkuuta 2015. Marraskuussa 2016 Painin Facebook -sivulla kiusoiteltiin konsertin tapahtuvan 9. marraskuuta. Lindemann liittyi Tägtgrenin kanssa lavalle laulamaan Praise Abortin.
Historia > F & M ja Tägtgren lähtee yhtyeestä (2019–)

16. elokuuta 2019, Peter Tägtgren ilmoitti seuraavan albumin olevan valmis. Teaser uudesta singlestä nimeltään Steh auf julkaistiin sosiaalisissa medioissa kertoen musiikkivideon tulevan 13. syyskuuta 2019. Musiikkivideolla oli mukana myös ruotsalainen näyttelijä Peter Stormare. Albumi F & M julkaistiin 22. marraskuuta 2019. Lindemann julkisti vuoden 2020 kiertueen 4. marraskuuta 2019 sosiaalisessa mediassa. Osa kiertueen keikoista jouduttiin perumaan koronaviruspandemian vuoksi.
Marraskuussa 2020 duo ilmoitti lopettavansa yhteistyönsä. Heidän viimeinen julkaisunsa tulee olemaan konserttivideo vuoden 2020 Moskovan keikasta. Till Lindemann on tämän jälkeen tehnyt musiikkia Till Lindemann nimen alla.