stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riippumattomat baptistit

Pensacola Christian College, riippumaton baptistinen oppilaitos.
Riippumattomat baptistit (engl. Independent Baptists) on käsite, joka annetaan erilaisille baptistisille ryhmille ja seurakunnille, jotka ovat hylänneet kirkkokuntien hierarkian, edistävät paikallisen seurakunnan autonomiaa, ovat teologialtaan yleensä fundamentalistisia ja liittyvät toisiinsa ensisijaisesti erilaisten yhteisöjen välillä, jotka perustuvat yleensä samanhenkisten pastoreiden osallisuuteen. Riippumattomien baptistikirkkojen suurin vahvuus on erityisesti eteläisissä ja keskilännen osavaltioissa Yhdysvalloissa. Jotkut riippumattomat baptistit ovat yhteydessä myös seurakuntaistutuksiin sekä ensimmäisiin 1940-luvun megakirkkoihin.
Toiset riippumattomat seurakunnat ovat aloittaneet jonkun kirkkokunnan jäsenenä, mutta ovat sittemmin eronneet näistä organisaatioista opillisten kysymysten, kirkollisen kurinpidon tai kirkkokunnan organisaation, erityisesti epäraamatullisena pidetyn lähetysneuvoston vuoksi. Toiset taas ovat alusta pitäen itsenäisiä, pastorivetoisia seurakuntia, joista on tullut kirkkojen kannalta keskeisiä henkilöitä.
Segmon

| Segmon |
| --- | --- |
 Segmon
 Koordinaatit: 59°16′28″N, 13°02′24″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Värmlandin lääni
Maakunta:  Värmlanti
Kunta:  Grums
Väkiluku (2021):  427
Segmon on taajama Grumsin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 427 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Segmon Wikimedia Commonsissa
Commodore CDTV

| Commodore CDTV |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Commodore
Sukupolvi:  Neljäs sukupolvi
Julkaisu:  1991
Laitteisto:  Motorola 68000
Muisti:  1 megatavu RAM
Tallennusväline:  CD-ROM (Green Book)
Lisälaitteet:  näppäimistö, hiiri, kauko-ohjain, levykeasema
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
CDTV oli ensimmäinen tietokone, joka oli varustettu CD-ROM-asemalla vakiona. CDTV oli lyhenne sanoista Commodore Dynamic Total Vision.
Commodore julkaisi laitteen maaliskuussa 1991. Se suunniteltiin kodin viihdekeskukseksi ja se kilpaili Philipsin CD-i-laitteen kanssa markkinoista, joita kumpikaan ei onnistunut tavoittamaan.
CDTV oli periaatteessa musta Amiga-tietokone, joka oli varustettu CD-ROM-asemalla, mutta vakiona sen mukana ei tullut näppäimistöä, hiirtä tai levykeasemaa. Commodore markkinoi pääasiassa laitetta Amigan käyttäjäkunnalle suunnatuissa lehdissä, mutta yhteisö vältti laitetta, koska he odottivat CD-ROM-asemaa Amigan muille koneille, joka lopulta ilmestyikin Amiga 570:n muodossa.
CDTV epäonnistui kaupallisesti ja se korvattiin Amiga CD32 -pelikonsolilla.
Tekniset yksityiskohdat

Suoritin: Motorola 68000 @ 7,14MHz.
Keskusmuisti: 1 megatavua Chip-muistia.
Piirisarja: Enhanced Chip Set. (ECS)
Käyttöjärjestelmä: Kickstart 1.3 + CDTV-moduuli.
Julkaisuhetki: maaliskuussa 1991 (CES, Las Vegas)
Hinta julkaisuhetkellä: 499 puntaa (CDTV, ohjain ja 2 nimikettä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Commodore CDTV Wikimedia Commonsissa
| n k Commodore Amiga -tietokoneet |
| --- | --- |
Tietokoneet:  Amiga 1000  Amiga 2000  Amiga 2500 (UX)  Amiga 3000 (UX, T)  Amiga 4000 (T) 
Tietokoneet:  Amiga 500  Amiga 500+  Amiga 600  Amiga 1200 
Muut:  Commodore CDTV  Amiga CD32 
Neljännen sukupolven pelikonsolit
CD-i
Commodore CDTV
LaserActive
Neo-Geo
Sega Mega Drive (Sega Genesis)
Super A'Can
Super Nintendo Entertainment System
PC Engine
PC Engine SuperGrafx
Kurkkukipu

Kurkkukipu on tyypillinen flunssan ensioire, jolla tarkoitetaan nielun ja kaulan alueen kipuja.
Yleisin syy kurkkukipuun on yleensä tavallisen viruksen aiheuttama nielun limakalvon tulehdus. Siihen liittyy nuhaa, yskää sekä lievää lämmön nousua.
Jos kurkkukipuun liittyy korkea kuume, eikä siihen liity muita flunssan oireita, voi kysymyksessä olla bakteerien aiheuttama nielutulehdus eli angiina. Kurkku on tällöin punoittava ja siellä voi näkyä vaaleita peitteitä. Tällöin tulisi hakeutua lääkärin vastaanotolle. Kurkkukipuun auttaa tai sitä lievittää usein lämpimät juomat, kurkkupastillit, ja hunaja.
Lucas Morais

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Claudio Lucas Morais Ferreira dos Santos
Syntymäaika: 22. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: , Brasilia
Pelipaikka: vasen nouseva laita
Pituus: 175 cm
Paino: 62 kg
Lempinimi: Luquinhas
Seura
Seura: FC Lahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017 | Tigres do Brasil | 7 | (1) |
| 2018-2019 | Kongsvinger | 2 | (0) |
| 2020-2022 | IF Gnistan | 39 | (9) |
| 2022-2023 | AC Oulu | 39 | (4) |
| 2024 | Amazonas FC | 5 | (1) |
| 2024 | FC Lahti | 13 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. marraskuuta 2024.
Claudio Lucas Morais Ferreira dos Santos eli Luquinhas (s. 22. huhtikuuta 1997, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa nousevana laitana Veikkausliigan FC Lahti-seurassa.
Seurajoukkueet

Lucas Morais eli pelaajanimellä Luquinhas tuli Suomeen Norjan toiseksi korkeimmalta sarjatasolta Kongsvinger IL:stä Ykkösen IF Gnistaniin, jossa pelasi kolmella kaudella. Kesän 2022 siirtoikkunan aikaan hän tuli vaihtokaupalla Veikkausliigan AC Oulun Onni Suutarin siirtyessä vastaavasti IF Gnistaniin.
Luquinhas pelasi AC Oulussa vasenta nousevaa laitaa kaudet 2022 ja 2023 yhteensä 39 ottelua ja teki neljä maalia.
Hän siirtyi AC Oulun kausien jälkeen kotimaahansa sen kakkostason Amazonas FC:hen, jossa hän pelasi viisi ottelua keväällä 2024.
Kesällä 2024 Luquinhas palasi heinäkuun alussa Suomeen toiseen veikkausliigaseuraan FC Lahteen.
Canterburyn arkkipiispa

| Canterburyn arkkipiispa |
| --- | --- |
 Archbishop of Canterbury
 Arkkipiispan vaakuna
 Nykyisen arkkipiispa Welbyn virallinen muotokuva
 Nykyinen Justin Welby 4. helmikuuta 2013 lähtien
Virka-asunto:  Lambethin palatsi
Nimittäjä:  Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija
Perustettu:  597
Ensimmäinen:  Augustinus Canterburylainen
Palkka:  83 400 £ vuodessa
Canterburyn arkkipiispa on Englannin kirkon tärkein johtaja. Canterburyn arkkipiispa on Lambeth-konferenssin, maailman kaikkien anglikaanisten kirkkojen yhteisen neuvottelukunnan puheenjohtaja ja siten koko anglikaanisen kirkkokunnan symbolinen päämies. Lisäksi hän on Canterburyn kirkkoprovinssin metropoliitta ja Englannin anglikaanisten kirkkojen priimas. Canterburyn arkkipiispa toimittaa Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisen perheen julkiset kirkolliset toimitukset, kuten häät ja hautajaiset. Hallitsija nimittää arkkipiispan siinä missä muutkin Englannin kirkon piispat.
Nykyinen arkkipiispa on Justin Welby. Hänen yhä elossa olevat edeltäjänsä ovat Rowan Williams, joka toimi Welbyin välittömänä edeltäjänä vuosina 2002–2012, sekä George Carey, joka edelsi Williamsia vuosina 1991–2002.
Arkkipiispan virallinen asunto on Lambethin palatsi. Vuonna 2019 arkkipiispan vuosipalkka oli 83 400 puntaa.
Keskiajasta 1100-lukuun

Englannin kaakkoiskulmassa sijaitsevaa Canterburyn tuomiokirkkoa voi hyvin kutsua koko anglikaanisen kirkkokunnan pääkirkoksi. Se oli keskiajalla vilkkaan pyhiinvaelluksen kohde, koska siellä lepäsi pyhimykseksi julistetun, murhatun Canterburyn arkkipiispan, Thomas Becketin ruumis.
Arkkipiispa Thomas Becket riitautui Englannin kuninkaan Henrik II:n kanssa. Neljä kuninkaan ritaria luulivat, ainakin omasta mielestään, olevansa kuninkaan asialla, kun he tappoivat arkkipiispan vuonna 1170. Becketin haudasta tuli pyhiinvaelluskohde, kun alettiin kertoa, että siellä tapahtui ihmeellisiä parantumisia. Paavi Aleksanteri III julisti Thomas Becketin pyhimykseksi vuonna 1173. Myös Henrik II kävi Canterburyssä pyhiinvaelluksella Thomas Beckettin haudalla.
Englannin reformaatiossa Canterburyn merkitys pyhiinvaelluksien kohteena loppui. Kuningas Henrik VIII tuhosi pyhän Thomasin pyhäkön ja siirrätti pyhäkön aarteet Lontooseen.
Englannin reformaatiosta 1500-lukuun

Mahdollisesti kuuluisin Canterburyn arkkipiispa oli Thomas Cranmer 1500-luvulla. Kuningas Henrik VIII:n aloitettua Englannissa reformaation Canterburyn arkkipiispa sai osan paavin valtuuksista. Englannin reformaatio suoritettiin varsinaisesti vasta seuraavien hallitsijoiden aikana arkkipiispa Thomas Cranmerin johdolla. Anglikaanisen kirkon oppi ja elämä muotoutuivat silloin. Thomas Cranmer laati anglikaanikirkon jumalanpalveluskirjan nimeltä The Book of Common Prayer (Yhteinen rukouskirja).
Arvojärjestys

Englannin ja Walesin sisäisissä arvojärjestyksissä Canterburyn arkkipiispalla on paikkansa heti kuninkaallisen perheen jälkeen. Hänen jälkeensä seuraava kirkollinen hahmo on Yorkin arkkipiispa.
Luottamustoimet

Varsinaisen arkkipiispan virkansa lisäksi hänellä on useita muita virkoja ja luottamustoimia. Virkansa puolesta arkkipiispa toimii seuraavissa viroissa:
Kansleri, Canterbury Christ Church University
Charterhouse Schoolin kuvernööri
Wellington Collegen kuvernööri
Ulkopuolinen valvoja (engl. Visitor ) seuraavissa akateemisissa instituutioissa:
Kentin yliopisto
King's College London
University of King’s College
All Souls College (Oxford)
Keble College (Oxford)
Merton College (Oxford)
Ridley Hall (Cambridge)
Selwyn College
Wycliffe Hall (Oxford)
The Dulwich Estate
Whitgift Foundation
Allchurches Trustin edunvalvoja
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Canterburyn arkkipiispa Wikimedia Commonsissa
Kauko Mäkinen

Kauko Mäkinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Kauko Mäkinen (1918–1990), suomalainen kuljetusalan yrittäjä ja liikenneneuvos
Kauko Mäkinen (1927–1968), suomalainen jääkiekkoilija
Kauko Mäkinen (s. 1937), suomalainen hammaslääketieteen emeritusprofessori.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kauko Mäkinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ego, Elävä Planeetta

| Ego, Elävä Planeetta |
| --- | --- |
 Ego, Elävä Planeetta John Byrnen ja Bob Sharenin kuvittamana
Luoja(t):  Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Thor #132 (1966)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Ego, Elävä Planeetta
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Universumin vanhimmat
Voimat:  Loppumattomat psioniset voimat, materian ja energian manipulaatio, miltei kaikkitietävä
Suhteet
Sukulaiset:  Ego-Prime (kloonikaksonen)
Ego, Elävä Planeetta on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui Thor-lehden numerossa 132 (1966). Ego on ukkosenjumala Thorin sekä planeettojen syöjä Galactuksen pääasiallinen vihollinen.
Suomessa Ego esiintyi ensimmäisen kerran Ihmeneloset-lehden numerossa 5 (1983).
Voimat ja varusteet

Egolla on laskemattoman korkea älykkyys, valtavat psioniset voimat (mukaan lukien telepatia ja telekineesi - molemmat toimivat galaksienvälisiä matkoja) ja liki loppumaton kestävyys. Ego kykenee mielensä voiman avulla myös imemään voimia tähdistä.
Psionisesti Ego kykenee muokkaamaan miljoonia tonneja materiaansa molekyylitasolle asti ja siten luomaan itselleen kädet tai ihmisen kokoisia olentoja, epäkehoja jotka ovat täysin hänen komennettavissaan. Ego kykenee myös luomaan pintansa materiaalia muistuttamaan jättimäisiä kasvoja, kenties helpottaakseen näin kommunikaatiota toisten olentojen kanssa.
Ego voi myös naamioida pintansa muistuttamaan asumatonta planeettaa tai vehreää paratiisia, jolle laskeutuneet epäonniset matkustajat se sitten sulauttaa itseensä.
Egolla on lukuisia sisäisiä systeemejä, jotka muistuttavat sisäelimiä. Olennolla on verisuonten kaltaisia jättiläismäisiä tunneleita ja aivomainen elin syvällä sen sisuksissa. Egolla on myös ruuansulatuselimiä, joilla se sulattaa pinnaltaan sieppaamansa olennot ja immuunijärjestelmän, jonka avulla Ego luo epäkehoja.
Ego matkustaa avaruuden halki koneilla, jotka Galactus asensi olentoon. Koneet käyvät Egon omalla elämänenergialla ja niiden avulla Ego saavuttaa nopeuksia, jotka ylittävät valonnopeuden.
Muissa medioissa > Elokuvat

Kurt Russell näyttelee Egoa Marvel Cinematic Universessa, jossa hahmo väittää olevansa yksi celestiaaleista. Hänellä oli kyky manipuloida molekyylejä miten haluaa ja hän on luonut aivojensa ympärille kokonaisen planeetan. Myöhemmin hän oli ottanut ihmishahmon matkustaakseen ympäri galaksia etsien muuta elämää. Hän on Peter Quillin / Tähtilordin ja Mantiksen biologinen isä. Ego piti kuitenkin kuolevaisia elämänmuotoja vähäpätöisempinä. Hän istutti vierailemilleen planeetoille kasveja, jotka kasvaessaan aloittaisivat Laajennuksen, joka muuttaisi planeetat osaksi häntä. Hän myös teki lapsia useiden naisten kanssa, koska tarvitsi toisen celestiaalin muutosprosessin aloittajaksi, ja palkkasi Yondu Udontan noutamaan lapset.
Elokuvassa Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017), Quill oli ainut isänsä voimat perinyt jälkeläinen. Ego selittää suunnitelmansa hänelle, ja saa hänet melkein puolelleen. Quill kuitenkin kääntyy isäänsä vastaan kuultuaan tämän olleen vastuussa aivokasvaimesta, johon Quillin äiti, Meredith, kuoli. Lopulta Quill ja Galaksin Vartijat tuhoavat Egon ja estävät hänen suunnitelmansa.
Disney+-animaatiosarjassa What If...? (2021–2024) esiintyi useita eri vaihtoehtoisten unviersumeiden variantteja Egosta.
Ensimmäinen merkittävä variantti esiintyi ensimmäisen tuotantokauden ”Mitä jos… T’Challasta tulisikin Tähtilordi?” esittelemässä vaihtoehtoisessa aikajanassa, Yondu sieppasi Quillin sijasta T’Challan, jolloin Ego matkustaa vuosien odotuksen jälkeen itse Maahan pakottaakseen Quillin väkisin auttamaan Laajennuksen toteuttamisessa. Kauden päätösjaksossa ”Mitä jos… Seuraaja rikkoisi valansa?”, Tähtilordi T’Challa kuitenkin pelasti Quillin.
Toinen merkittävä variantti esiintyi toisen tuotantokauden jaksossa ”Mitä jos… Peter Quill hyökkäisi Maan mahtavimpien sankareiden kimppuun?”, jossa Yondu Udonta toimittikin Quillin Egon luokse. Kun Quill oli jo Egon taivuttelemana auttanut levittämään laajennusta jo muille planeetoille ennen kuin oli Maan vuoro. Mutta Maan sankarit taivuttelivat hänet kääntymään Egoa vastaan ja tuhoamaan hänen ihmiskehonsa. Myöhemmin sankarit valmistautuivat lähtemään avaruuteen tuhoamaan Egon planeettakehon.
Möykky ja Näkymätön Nainen taistelemassa Egon muodostamien epäkehojen kanssa (kuvitus: John Byrne).
Svetlana Allilujeva

Svetlana isänsä Josif Stalinin sylissä 1935.
Svetlana Iosifovna Allilujeva (ven. Светла́на Ио́сифовна Аллилу́ева, georg. სვეტლანა ალილუევა, tunnetaan myös nimellä Stalina, myöhemmin Lana Peters; 28. helmikuuta 1926 Moskova, Neuvostoliitto – 22. marraskuuta 2011 Richland Center, Wisconsin, Yhdysvallat) oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin Josif Stalinin ja tämän toisen vaimon Nadežda Allilujevan nuorempi lapsi ja ainoa tytär.
Svetlana Allilujeva loikkasi Yhdysvaltoihin vuonna 1967. Loikkaus oli tapaus, joka sai julkisuudessa paljon huomiota. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Elämäkerta > Lapsuus

Monien korkea-arvoisten neuvostovirkailijoiden lasten tavoin Allilujevakin vietti lapsuutensa turvallisessa ympäristössä, ja isä hemmotteli häntä lahjoilla ja amerikkalaisilla elokuvilla.
Allilujevan äiti Nadežda Allilujeva kuoli 9. marraskuuta vuonna 1932, kun tytär oli kuusivuotias. Virallinen kuolinsyy oli peritoniitti, jonka aiheutti umpisuolen puhkeaminen. Myöhemmin ilmoitettiin, että kyse oli itsemurhasta, mutta on esitetty myös, että hänet olisi murhattu Stalinin käskystä ja itsemurha olisi ollut lavastusta. Svetlanan velipuoli, puna-armeijassa palvellut Jakov Džugašvili jäi syksyllä 1941 saksalaisten sotavangiksi, eikä Stalin tehnyt mitään poikansa vapauttamiseksi. Nikita Hruštšov kertoo muistelmissaan Stalinin olleen tytärtään kohtaan hyvin väkivaltainen. Hruštšovin mukaan Stalin olisi raahannut eräissä juhlissa Svetlanaa hiuksista ja pakottanut hänet tanssimaan.
Allilujeva rakastui 16-vuotiaana juutalaissyntyiseen elokuvaohjaajaan Aleksei Kapleriin. Stalin ei hyväksynyt heidän romanssiaan, joten Kapler lähetettiin pakkotyöhön Siperiaan ja sen jälkeen Vorkutan teollisuuskaupunkiin nykyiseen Komin tasavaltaan lähelle napapiiriä.
Elämäkerta > Avioliitot

17-vuotiaana Allilujeva rakastui Grigori Morozoviin, joka opiskeli Moskovan yliopistossa. He menivät naimisiin 1945 Stalinin vastahakoisuudesta huolimatta, eikä tämä halunnut tavata Morozovia. Allilujeva synnytti pojan Josifin, ja pariskunta erosi vuonna 1947.
Allilujevan toinen puoliso oli Juri Ždanov, jonka isä oli tunnettu neuvostoliittolainen poliitikko ja Stalinin oikea käsi Andrei Ždanov, joka oli Suomessa rauhanteon jälkeen valvontakomission johtaja. He menivät naimisiin vuonna 1949 ja saivat vuonna 1950 tyttären Jekaterinan. Avioliitto purkautui myöhemmin.
Elämäkerta > Stalinin kuoleman jälkeen

Stalinin kuoleman jälkeisessä ilmapiirissä Allilujeva otti 1957 äitinsä sukunimen Allilujeva ja työskenteli Moskovassa opettajana ja tulkkina. Hän opetti Yhdysvaltain historiaa ja opiskeli englantia. Allilujeva oli puolueen jäsen syntymästään asti. Hän nautti nomenklatuuran erikoisoikeuksista kuten eläkkeestä, jota hän sai voidakseen lopettaa työnsä ja hoitaa lapsiaan.lähde?
Elämäkerta > Suhde Brajesh Singhin kanssa

Ollessaan sairaalassa 1963 Allilujeva tapasi intialaisen kommunistin Brajesh Singhin, joka oli käymässä Moskovassa. Singh oli hyväkäytöksinen idealisti, mutta kärsi vakavista sairauksista, kuten keuhkoputken tulehduksesta ja keuhkolaajentumasta. Brajeshin ja Allilujevan romanssi syttyi, kun pariskunta lomaili Mustanmeren rannalla Sotšissa. Singh palasi Moskovaan vuonna 1965 ja toimi tulkkina. Heidän ei sallittu avioitua. Singh kuoli vuonna 1966, ja Allilujeva sai luvan lähteä viemään Singhin tuhkaa Gangesjokeen. Ollessaan Intiassa kaksi kuukautta hän kiintyi maan tapoihin. Allilujeva piti Singhiä puolisonaan, vaikka he eivät menneet naimisiin.lähde?
Elämäkerta > Loikkaus ja elämä sen jälkeen

6. maaliskuuta 1967 Allilujeva meni Yhdysvaltain New Delhin suurlähetystöön hakemaan poliittista turvapaikkaa silloiselta suurlähettiläältä Chester Bowlesilta. Kun turvapaikka oli myönnetty, Intian hallitus määräsi Allilujevan lähtemään heti maasta, koska pelkäsi Neuvostoliiton noottia. Lentoyhtiö Qantasin lento, jossa Allilujeva oli matkustajana, saapui Rooman lentoasemalle, josta hänet kuljetettiin heti Geneven-koneeseen.
Saavuttuaan Sveitsiin hän sai turistiviisumin, jonka turvin hän vietti kuusi viikkoa maassa, kunnes sai viisumin Yhdysvaltoihin.
Saavuttuaan New Yorkiin huhtikuussa vuonna 1967 Allilujeva antoi median edessä tuomitsevan kuvan hirviöksi luonnehtimastaan isästään, isänsä hallinnosta ja Neuvostoliitosta. Allilujeva poltti neuvostopassinsa julkisesti. Hänen elämäkerrallinen kirjansa Kaksikymmentä kirjettä ystävälle ilmestyi lokakuun vallankumouksen 50-vuotistapahtumien aattona, ja se herätti närää Neuvostoliitossa. Allilujeva kääntyi vuonna 1967 ortodoksisesta uskosta roomalaiskatolilaisuuteen.
Allilujeva asui aluksi Princetonissa New Jerseyssä. Hän meni myöhemmin naimisiin arkkitehti William Wesley Petersin kanssa ja otti nimen Lana Peters. He saivat tyttären Olgan.
Vuonna 1982 Allilujeva muutti Englantiin Cambridgeen mutta palasi 1984 tyttärensä kanssa Neuvostoliittoon ja sai kansalaisuuden takaisin. He asettuivat asumaan Gruusiaan (nyk. Georgia) Tbilisiin. Allilujeva palasi 1986 Yhdysvaltoihin, tytär kouluun Englantiin. Myöhempinä vuosina hänen mainitaan asuneen Sveitsissä, Lontoossa ja Wisconsinissa.
Isän nimestä tuli Allilujevalle taakka. Hän totesi itse, että minne hän menikin, hän oli sen vuoksi poliittinen vanki.
Allilujevan lapsista tytär Jekaterina (”Katja”) Ždanov on Siperiassa tulivuorten tutkijana, poika, lääkäri, Josif Allilujev on kuollut 2008, ja Olga, nykyisin nimeltään Chrese Evans, asuu Oregonissa Portlandissa
Kirjat

Kaksikymmentä kirjettä ystävälle. Kirjoitettu venäjäksi Neuvostoliitossa. Teos on aiottu perhekronikaksi, ei poliittiseksi paljastuskirjaksi. Suomennos Markku Lahtelan 1967.
Only One Year. Kirjoitettu venäjäksi Yhdysvalloissa tarkoituksena antaa ymmärtää, että kirjoittaja on täysin tietoinen Neuvostoliiton oloista ja isänsä hirmuhallinnosta, 1969
The Faraway Music. Kirjoitettu englanniksi Yhdysvalloissa, muistelmien ohella pitkälti tilintekoa amerikkalaisten asianajajien ja kustantajien toiminnasta, Julkaistu New Delhissä 1984
The Book for Granddaughters. Kirjoitettu englanniksi, julkaistu New Yorkissa 1991
Kirjallisuutta

Sullivan, Rosemary: Stalinin tytär.  ((Stalin’s Daughter.) Suomentanut Tero Valkonen)  Helsinki:  Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-26589-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svetlana Allilujeva Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea 2  3  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Svetlana salaisen palvelun päällikön Lavrenti Berijan sylissä, taustalla isä-Stalin.
Allilujeva vuonna 1970.
National Primitive Baptist Convention

| National Primitive Baptist Convention |
| --- | --- |
Teologia:  baptismi
Hallinto:  kongregationalismi
Toiminta-alue:   Yhdysvallat
Päätoimipaikka:  Pensacola, Florida
Perustettu:  1907
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
National Primitive Baptist Convention (lyh. NPBC) on yhdysvaltalainen baptistinen kirkkokunta. Kirkkokunta on perustettu vuonna 1907, jolloin joukko afroamerikkalaisia primitiivibaptitsteja erosivat laajemmasta liikkeestä suurelta osin siksi, että he käyttivät kirkkokunnallisesti organisoituja virastoja ja toimintoja, jotka muut vahvasti kalvinistiset baptistiryhmät hylkäsivät.
Kirkkokunnan historia ulottuu Yhdysvaltain sisällissodan jälkeiseen aikaan, jolloin primitiivibaptistit auttoivat entisiä orjuutettuja vihkimään omia diakonejaan ja pastorejaan sekä järjestäytymään. Järjestö perustettiin vuonna 1907 nimellä Colored Primitive Baptists of America. Nykyisin järjestöllä on seurakuntia 18 osavaltiossa.
Aiheesta muualla

Kirkkokunnan verkkosivusto (englanniksi)
Ukrainansokkohiiri

| Ukrainansokkohiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Sokkohiiret Spalacidae
Alaheimo::  Sokkohiiret Spalacinae
Suku::  Spalax
Laji::  zemni
Kaksiosainen nimi
 Spalax zemni  Erxleben, 1777 
Katso myös
   Ukrainansokkohiiri Wikispeciesissä   Ukrainansokkohiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Ukrainansokkohiiri eli dnestrinsokkomyllikäs (Spalax zemni) on sokkohiirten (Spalacidae) heimoon kuuluva jyrsijälaji. Johann Christian Polycarp Erxleben kuvasi lajin tieteelle vuonna 1777.
Ukrainansokkohiiren pää ja vartalo ovat yhteensä 20-32 cm pitkät ja se painaa 370-570 grammaa.
Ukrainansokkohiirtä tavataan Ukrainan keski- ja länsiosista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaisesi, ja sen populaatio onkin vähenemässä.
Slottsbrons IF

| Slottsbrons IF |
| --- | --- |

Perustettu:  1918
Kaupunki:  Slottsbron
Kenttä:  Strandvallen
Värit:           
Sarja:  Division 2 (Länsi-Götanmaa)
Mestaruudet:  4 (1934, 1936, 1938, 1941)
Slottsbrons IF on niin jääpalloseura kuin jalkapalloseura Slottsbronista, Ruotsista Grumsin kunnasta, joka sijaitsee Karlstadin kaupungin länsipuolella Värmlannissa. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2019/2020 Ruotsin 4. korkeimmalla sarjatasolla. Seura on voittanut Ruotsin mestaruuden neljä kertaa; viimeksi lähes 80 vuotta sitten keväällä 1941.