stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vartiotorni – Jehovan valtakunnan julistaja

| Vartiotorni |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Jehovan todistajat uskonnollinen yhdyskunta ry
ISSN:  ISSN 0784-1418
Levikki:  n. 74 milj.
Perustettu:  1879
Päätoimittaja:  Ari Hakkarainen (Suomessa)
Sitoutuneisuus:  Jehovan todistajat
Kotikunta:  Vantaa (Suomessa), Walkill (USA:ssa)
Kotimaa:  Yhdysvallat
Sivukoko:  18,5 cm x 23 cm
Ilmestymistiheys:  kerran kuukaudessa (tutkittava)
Kieli:  414 (2/2021)
Aiheesta muualla
jw.org
Vartiotorni on Jehovan todistajien julkaisema hengellinen lehti. Se keskittyy uskonnollisten ja teologisten asioiden tarkasteluun, kun taas sen sisarlehti Herätkää! käsittelee ajankohtaisia ilmiöitä uskonnollisesta näkökulmasta.
Vartiotorni on oman ilmoituksensa mukaan painosmäärältään maailman suurin uskonnollinen lehti. Kutakin korvauksetta levitettävää numeroa painetaan keskimäärin 74 210 000 kappaletta 414 kielellä. Lehteä levittävät Jehovan todistajat. Sitä ei jaeta sattumanvaraisesti, vaan lehti pyritään saamaan sellaisten ihmisten käsiin, jotka mahdollisesti lukevat sen.
Nimi

Suomeksi Vartiotorni alkoi ilmestyä joulukuussa 1912 nimellä Vartio-Torni ja Kristuksen läsnäolon julistaja. 1. tammikuuta 1916 lehden nimeksi tuli Wartio-Torni ja Kristuksen läsnäolon airut. 1. helmikuuta 1932 nimi muutettiin muotoon Vartiotorni ja Kristuksen Valtakunnan Airut. 15. kesäkuuta 1939 lehti sai nykyisen nimensä Vartiotorni – Jehovan valtakunnan julistaja. Viranomaisten kiellettyä Vartiotornin ilmestymisen välirauhan aikaan lehti tosin ilmestyi 1. kesäkuuta 1940 – 15. kesäkuuta 1945 nimellä Jumalan valtakunta.[lähde? ]
Historia

Lehden perusti vuonna 1879 Charles Taze Russell nimellä Zion's Watch Tower and Herald of Christ's Presence (Siionin Vartiotorni ja Kristuksen läsnäolon airut). Ensimmäinen numero julkaistiin 1. helmikuuta 1879. Lehdessään Russell halusi paitsi julistaa Jeesuksen näkymättömän läsnäolon alkaneen 1874, myös esittää Kristuksen sovitusuhrin keskeistä merkitystä pelastukselle. Juuri tästä asiasta hän oli riitautunut aiemman yhteistyökumppaninsa Nelson Barbourin kanssa, minkä johdosta hän luopui kirjoittamasta Barbourin omistamassa lehdessä The Herald of Christ's Presence. Vuonna 1909 nimeksi muutettiin The Watch Tower and Herald of Christ's Presence. 1920 Vartiotorni-seura painatti uudelleen kaikki vuosina 1879–1919 julkaistut lehdet seitsemänä niteenä. Tämä painos tunnetaan nimellä Watchtower Reprints. Vuosien saatossa useat raamatuntutkijaryhmät ovat painattaneet kokoelman uudelleen. 1. tammikuuta 1939 lehden nimeksi tuli The Watchtower and Herald of Christ's Kingdom. 1. maaliskuuta 1939 lehti sai nykyisen nimensä The Watchtower Announcing Jehovah's Kingdom. Nimenmuutoksella haluttiin ennen kaikkea korostaa Jehovan todistajien katsantokannan mukaista Jehova Jumalan asemaa suhteessa Jeesukseen Kristukseen.
Lehti ilmestyi aluksi kahdeksansivuisena ja kerran kuussa. Vuonna 1891 lehti laajeni 16-sivuiseksi, 1892 se alkoi ilmestyä kahdesti kuussa. Vuonna 1950 lehti alkoi ilmestyä useilla kielillä 32-sivuisena.
Vartiotornin kääntäminen muille kielille alkoi suhteellisen hitaasti. Vuonna 1883 julkaistiin ruotsiksi yksi ainoa numero, jota käytettiin evankelioimistyössä traktaatin tapaan. Saksaksi lehti ilmestyi vuosina 1886–1889 pienikokoisena ja sen jälkeen normaalikokoisena. Russellin kuollessa 1916 lehti ilmestyi säännöllisesti seitsemällä kielellä: englanniksi, puolaksi, suomeksi, ruotsiksi, saksaksi, ranskaksi ja tanskaksi.
Useita vuosia Vartiotornin painokset olivat pieniä. Ajateltiin, että lehti on tarkoitettu vain "pienelle laumalle" eli "Kristuksen hengestä siinneille hallitsijatovereille". Sitä ei jaettu järjestön ulkopuolisille. Vuonna 1935 kehotettiin myös "suureen joukkoon" kuuluvia eli joonadabeja, joilla oli odotteenaan maallinen toivo, tilaamaan lehti.selvennä Samalla lehteä alettiin käyttää myös evankelioinnin välineenä. Lehden päätoimittajana toimi ensin Russell, ja hänen kuoltuaan Joseph Franklin Rutherford. Vuodesta 1931 lehdessä ei enää mainittu päätoimittajan nimeä. Tällä haluttiin korostaa, että lehdessä julkaistu materiaali ei ole vain ihmisten mielipiteitä, vaan se on Jumalalta tulevaa ohjausta, "ruokaa oikeaan aikaan". Vartiotornissa mainitaan päätoimittaja (käytännössä joku haaratoimiston vastuullisista veljistä) vain, mikäli julkaisumaan lainsäädäntö sitä edellyttää. Suomessa näin on, ja lehden vastaava päätoimittaja on tällä hetkellä Jukka Ropponen.
Historia > Vartiotornin julkaisu Suomessa

Julkaisutoiminnnalla on ollut Jehovan todistajien toiminnassa keskeinen osuus alusta lähtien. Aluksi liike käänsi Charles Taze Russellin kirjallistuuta ja liikkeen ensimmäiset suomalaiset  johtavat aloittivat pienen lehtihankkeen, josta ei tullut pysyvää. Vuonna 1913 liikkeen pääjulkaisu alkoi ilmestyä suomeksi nimellä Vartiotorni. Näytenumero ilmestyi jo joulukuussa 1912.
Vuonna 1914 liike koki takaiskun, kun syksyyn ajoitettu "elonkorjuutyön päättyminen" ei toteutunut Russellin ilmoittamalla tavalla. Liike koki Suomessa hajaannuksen ja tämä näkyi myös Vartiotornin levikin laskuna. Alkuvuosina päätoimittajana toiminut Kaarlo Harteva joutui väistymään tehtävästä 1916. Harteva oli laajentuanut lehden toiminta-aluetta vegetarismin, urheilun ja esperanton käsittelyyn asti. Harteva sai asemansa takaisin vuonna 1920 ja toimi päätoimittajana vuoteen 1951 saakka.
Vartiotorni ei ilmestynyt Suomessa sotavuosina 1941–1944.
Sisältö

Pääosa lehden sisällöstä oli liikkeen perustajan laatimia raamatunselityksiä, jotka oli tarkoitettu muun muassa paikallisten pienryhmien raamatuntutkimuksen pohjateksteiksi. Lehti julkaisi ilmoituksia eri paikkakunnalla pidettävistä tilaisuuksista. Kansainvälisen tavan mukaan lehdessä ilmestyi myös työntekijöiden kirjetervehdyksiä.
Jakelu

Ennen Vartiotornia ja sen sisarlehteä Herätkää! myytiin ovilla ja kaduilla muodollisesta korvauksesta, joka vaihteli vuodesta ja maasta toiseen. 17. tammikuuta 1990 Yhdysvaltain korkein oikeus teki kuitenkin päätöksen, jonka mukaan uskonnollisista julkaisuista saadut tulot ovat veronalaisia. Päätöksen johdosta Vartiotorni-seura päätti, että 1. maaliskuuta 1990 alkaen lehtiä ja kirjallisuutta aletaan jakaa Yhdysvalloissa maksutta, vaikka samalla voidaankin viitata vapaaehtoisen lahjoituksen mahdollisuuteen. Virallisesti selitettiin, että muutoksen tarkoitus oli yksinkertaistaa palvelustyötä ja saattaa sanoma mahdollisimman monen ulottuville. Päätöksellä haluttiin myös ottaa etäisyyttä ryhmiin, jotka käyttävät uskontoa kaupallisiin tarkoituksiin. Vartiotornista ja kirjallisuudesta tuli 1990-luvulla maksuttomia lähes koko maailmassa. Nykyään Vartiotornia jaetaan ilmaiseksi kaikissa sen julkaisumaissa, ja painatuskulut katetaan vapaaehtoisin lahjoituksin. Toisaalta lehteä ei enää voi tilata kotiin, kuten aiemmin.
Aikaisemmin lehden sisältö vaihteli maasta toiseen, ja suuri osa artikkeleista kirjoitettiin paikallisin voimin. Nykyään lehti valmistetaan Vartiotorni-seuran päämajassa, ja sen sisältö on maailmanlaajuisesti samanlainen. Vain jotkin paikalliset ilmoitukset, kuten ilmoitukset piirikonventeista, laaditaan erikseen joka maassa. Vuoden 2008 alusta Vartiotornin kahdella kuukausittaisella numerolla on ollut erilainen sisällöllinen profiili. Kuukauden ensimmäisen päivän numero sisältää helppolukuisiksi tarkoitettuja teologisia artikkeleita, jotka on ensi sijassa suunnattu Jehovan todistajiin kuulumattomille. Se ei sisällä syvällisiä Jehovan todistajien raamatuntulkintaa käsitteleviä artikkeleita, ja sitä levitetään myös liikkeeseen kuulumattomille. Kuukauden 15. päivän lehti sisältää kaksi tai kolme teologista artikkelia, jotka tutkitaan Jehovan todistajien viikoittaisessa Vartiotornin tutkistelussa kysymys–vastaus-menetelmällä. Tyypillisiä aiheita ovat kirkkohistoria, Raamatun ennustukset ja profetia sekä kristillinen moraali ja käyttäytymisohjeistus. Tämä Vartiotornin numero ei ole tarkoitettu julkiseen jakeluun, vaan Jehovan todistajille ja säännöllisesti kokouksissa käyville kiinnostuneille. Vuoteen 2008 asti molemmat numerot olivat sisältöpainotuksiltaan samanlaiset.
Vuoden 2013 alussa yleisölle tarkoitetun lehden sivumäärä puolittui 16:een alkuperäisestä 32:sta. Osa artikkeleista siirtyi ilmestymään pelkästään virallisella verkkosivustolla. Sivumäärän pieneneminen mahdollistaa Jehovan todistajien mukaan lehden kääntämisen useammille kielille.
Vuoden 2016 alusta yleisölle tarjottava Vartiotorni alkoi ilmestyä joka toinen kuukausi ja lehden kannessa lukee vain lehden numero ja ilmestymisvuosi. Tämä mahdollistaa myös vanhempien lehtien esittämisen, jos niiden aihe sopii ovenavaajalle paremmin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ladattavien lehtien virallinen latausosoite (EPUB, pdf, mp3, AAC)
Vartiotornin englanninkielinen versio - helmikuu 2017
Vartiotorni - joulukuu 1912
Sveitsin avaruustoimisto

Logo
Sveitsin avaruustoimisto (engl. Swiss Space Office, SSO), edustaa Sveitsiä Euroopan avaruusjärjestössä. Se rahoittaa ESAa vuosittain noin 140 miljoonalla Sveitsin frangilla eli noin 116 miljoonalla eurolla, joka on yli 3 % ESAn budjetista.[lähde? ] Sveitsin avaruusteollisuuden liikevaihto on noin 170 miljoonaa Sveitsin frangia.[lähde? ]
Sveitsi ja Norja ovat ainoat ESA-jäsenmaat, jotka eivät ole EU:n jäseniä. SSO rahoittaa myös kansallisen avaruusohjelmansa projektit ESAn kautta nk. Prodex-ohjelman kautta.
Sveitsin avaruustoiminta

Tutkimuslaitoksia
EPFL Lausanne, Space Center EPFL
ETH Zürich, Institute of Astronomy
Baselin yliopisto, Institute of Astronomy
Bernin yliopisto, Institute of Physics
Physikalisch-Meteorologisches Observatorium Davos
Geneven yliopisto, Departement d'Astronomie
HTI Bern, Hochschule für Technik und Informatik Bern
RSL, Remote Sensing Laboratory, Zürichin yliopisto
Yhdistyksiä
ISSI, International Space Science Institute (kansainvälinen)
SRV, Swiss Astronautics Association
SPL, Swiss Propulsion Laboratory
CRS, Swiss Committee on Space Research of the Swiss Academy of Sciences
SKF, Swiss Committee on Remote Sensing of the Swiss Academy of Sciences
Yrityksiä
RUAG, valtionyhtiö, joka omistaa muun muassa itävaltalaisen ORS:n ja ruotsalaisen Saab Spacen (RUAG Sweden)
Aiheesta muualla

SSO:n sivusto
Sveitsin EPFL:n avaruuskeskus Lausannen teknillisessä yliopistossa
Sylvester McCoy

| Sylvester McCoy |
| --- | --- |
 Sylvester McCoy vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Percy James Patrick Kent-Smith
Syntynyt: 20. elokuuta 1943 (ikä 81)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
www.sylvestermccoy.tv
IMDb 
Elonet
AllMovie
Sylvester McCoy (oikealta nimeltään Percy James Patrick Kent-Smith, s. 20. elokuuta 1943) on skotlantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt tohtorin seitsemättä inkarnaatiota sarjassa Doctor Who 1987–1996 sekä Radagast Ruskea -nimistä velhoa Peter Jacksonin ohjaamassa Hobitti-elokuvatrilogiassa.
McCoy on viettänyt pääosan lapsuuttaan Irlannissa. Alkujaan hänestä oli tarkoitus tulla pappi, mutta hän luopui suunnitelmista ja teki sekalaisia töitä, kunnes Ken Campbell löysi hänet näyttelijäksi. Doctor Whon jälkeen hän on näytellyt televisiossa ja teatterissa, muun muassa Royal Shakespeare Companyn kanssa.
Sylvester esittämässä Radagast-Ruskeaa Hobitti – Odottamaton matka -elokuvassa
Aiheesta muualla

Sylvester McCoy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sylvester Takač

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Sylvester Takač
Syntymäaika: 8. marraskuuta 1940
Syntymäpaikka: Đurđevo, Jugoslavia
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1958–1967 1967–1969 1969–1974 |  FK Vojvodina  Stade Rennes  Standard Liège |  ? (?) |
Maajoukkue
| 1960–1966 |  Jugoslavia | 15 (2) |
Valmennusura
1975–1977 1979–1982 1982–1984 1984–1985 1986 1987–1994 1996–1997 1998 2001 2001–2002:  DJK Konstanz  RFC de Liège  1. FC Köln (apuv.)  FC Sochaux  RC Paris  FC Sochaux  OGC Nice  OGC Nice  Raja Casablanca  CS Sfaxien
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sylvester Takač (s. 8. marraskuuta 1940 Đurđevo, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura

Hän oli pelaajana voittamassa olympiakultaa Roomassa 1960. Seuratasolla hän pelasi Jugoslaviassa, Ranskassa ja Belgiassa. Lopetettuaan peliurana 1974 Takač on tehnyt uraa valmentajana lähinnä Ranskassa.
Takačin uran suurimmat saavutukset ovat Coupe de Francen voitto OGC Nicen päävalmentajana 1997.
Meriitit pelaajana
Olympiakultaa 1960
Jugoslavian mestaruus: 1966
Belgian mestaruus: 1970, 1971
Meriitit valmentajana
Coupe de France: 1997
Hopeaa 1988
Ligue 2
Hopeaa 1988
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jean Fauvergue | FC Sochaux'n päävalmentaja 1987–1994 | Seuraaja: Jacques Santini |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Daniel Sanchez Michel Renquin | OGC Nicen päävalmentaja 12/1996–11/1997 4–7/1998 | Seuraaja: Michel Renquin Victor Zvunka |
Testamentti (albumi)

| Testamentti Petos |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. kesäkuuta 2016
 Kesto: 34.13
 Levy-yhtiö: 3rd Rail Music
Listasijoitukset
  4. (albumilista)    2. (midprice)
Petoksen muut julkaisut
| Toivo parasta ja pelkää pahinta 2010 | Testamentti 2016 |   |
Testamentti on rap-artisti Petoksen 10. kesäkuuta 2016 julkaistu studioalbumi.
Kappaleet

Takas Juurille – 3.01
Ysäri Funkkii – 3.47
OG Status – 3.19 (feat. Raimo)
Vittuun Sun Swägi – 3.17
Asian Ytimessä – 3.53 (feat. Jontti)
Tavaramerkki – 3.09
Teen Mitä Huvittaa – 3.28 (feat. Hannibal & Jodarok)
Päihde Insertti – 0.49
Karibian Piraatti – 4.03
Yleistä Pahennusta part III (The Final Chapter) – 5.24 (feat. Jeppe, Deeku,
Mikidi & Gaiaf)
Tanja Matikainen

Tanja Matikainen (s. 1974) on Janakkalan entinen kunnanjohtaja. Janakkalan kunnanvaltuuston valitessa johtajan vuonna 2013 hän sai suljetussa lippuäänestyksessä 26 ääntä. Vuosina 2010–2014 hän oli Sulkavan kunnanjohtajana. Ennen sitä hän työskenteli tutkijana Vaasan yliopistossa. Tammikuun lopussa 2014 hän väitteli oikeustieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa. Väitöskirjassaan hän esittää perustuslakiin rahoitusperiaatetta koskevaa täydennystä. Matikainen tunnettiin kuntauudistuksen kriitikkona ja kuntien itsehallinnollisen aseman puolustajana
Tantalos

Tantalos (kr. Τάνταλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa tantalidien suvun kantaisä ja Pelopsin ja Nioben isä. Hän oli erään taruversion mukaan Lyydian kuningas ja Zeuksen sekä okeanidi Pluton poika. Hän oli rikas sekä läheinen jumalten kanssa, mutta kuitenkin rikkoi useita kertoja jumalien antamia sääntöjä. Hän kertoi jumalien pidoissa kuulemiaan salaisuuksia, tarjosi nektaria ystävilleen sekä yritti syöttää poikansa Pelopsin jumalille.
Hänet lähetettiin rangaistukseksi Tartarokseen, missä hän joutui seisomaan kaulaansa myöten vedessä, joka katosi hänen yrittäessä juoda janoonsa. Lisäksi hänen päänsä päällä riippui hedelmiä, jotka myös pakenivat hänen ulottuviltaan.
Tantaloksen tuska

Tantaloksen tuskalla tarkoitetaan asiaa, joka on lähellä mutta kuitenkin saavuttamattomissa.
Myöhemmät kirjalliset viittaukset

Pentti Saarikoski on kirjoittanut Pelopsista ja Tantaloksesta runon.
Katri Vala on kirjoittanut Tantaloksesta runon.
Victor Hugon kirjassa Notre-Damen kellonsoittaja viitataan Tantaluksen tuskiin pikkupojan kantaessa leipää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tantalos Wikimedia Commonsissa
Sveitsin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

| Mitalit> MM-kilpailut  |
| --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Suomi 2001 |  |
EM-kilpailut 
|  Pronssia | Tšekki 1997 |  |
Sveitsin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Sveitsiä jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Sijoitukset > MM-kisoissa

| --- | --- |
 1999 – 4.  2000 – 4.  2001 – hopeaa  2002 – 7.  2003 – 9.  2004 – 1. div, lohko-A; 1.  2005 – 9.  2006 – 1. div, lohko-A; 1.  2007 – 6.:  2008 – 8.  2009 – 8.  2010 – 5.  2011 – 7.  2012 – 7.  2013 – 6.  2014 – 7.  2015 – 4.  2016 – 8.  2017 – 8.  2018 – 9.  2019 – 9.
Sijoitukset > EM-kisoissa

| --- | --- |
 1977 – 5.  1978 – 6.  1979 – 6.  1980 – 7.  1981 – 5.  1982 – 5.  1983 – 7.  1984 – 6.  1985 – 7.  1986 – 7.  1987 – 5-:  1988 – 6.  1989 – 6.  1990 – 8.  1991 – B-sarja; 1.  1992 – 8.  1993 – B-sarja; 1.  1994 – 5.  1995 – 6.  1996 – 4.  1997 – pronssia  1998 – 5.
Tarim

Tarim voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Tarimin allas, maanpinnan painautuma Tamir-joen laaksossa, Kiinassa
Tarim, joki Kiinassa
Tarim, kaupunki Jemenissä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tarim”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ten Commandments

| Ten Commandments Ozzy Osbourne |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1980–1986
 Julkaistu: 1990
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 47.29
 Levy-yhtiö: CBS
Ozzy Osbournen muut julkaisut
| Just Say Ozzy 1990 | Ten Commandments 1990 | No More Tears 1991 |
Ten Commandments on Ozzy Osbournen pienellä painoksella julkaistu kokoelma-albumi vuodelta 1990.
Kappaleet

Flying High Again – 4.50
Crazy Train – 4.50
Diary of a Madman – 6.12
Shot in the Dark – 4.16
Thank God for the Bomb – 3.53
Bark at the Moon – 4.15
Tonight – 5.50
Little Dolls – 5.38
Steal Away (the Night)  – 3.28
So Tired – 3.56
Aiheesta muualla

Ten Commandments Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ten Commandments Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ozzy Osbourne
| --- | --- |
Studioalbumit:   Blizzard of Ozz  Diary of a Madman  Bark at the Moon  The Ultimate Sin  No Rest for the Wicked  No More Tears  Ozzmosis  Down to Earth  Under Cover  Black Rain  Scream  Ordinary Man  Patient Number 9 
Livealbumit:   Mr. Crowley (live ep)  Speak of the Devil  Randy Rhoads Tribute  Just Say Ozzy  Live & Loud  Live at Budokan 
Kokoelmat:   Best of Ozz  (1989)  Ten Commandments (1990)  The Ozzman Cometh – The Best of Ozzy Osbourne  (1997)  The Essential Ozzy Osbourne  (kokoelma, 2003)  Prince of Darkness  (4 CD:n kokoelma, 2005)  Memoirs of a Madman 
Videot:   Speak of the Devil (video)  Bark at the Moon (video)  The Ultimate Ozzy  Wicked Videos  Don't Blame Me  Live & Loud (video)  Live At Budokan (DVD)
Valkialampi (Mäntyharju, Voikoski)

| Valkialampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°16′35″N, 26°47′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Vuohijärveen 
Järvinumero:  14.913.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  79,5 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,511 km  
Pinta-ala:  1,832 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkialampi 
Valkialampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Voikosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 79,5 metriä mpy.
Tanja Larsson

| Tanja Larsson> Kansankäräjien jäsen |
| --- | --- |
 1. lokakuuta 2019 – 1. marraskuuta 2022 13. kesäkuuta 2023 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1977 (ikä 47) Haslev, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Tanja Larsson (7. heinäkuuta 1977 Haslev, Tanska) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansankäräjien jäsen lokakuusta 2019 lähtien. Larsson valittiin kansankäräjille Själlannin vaalipiiristä.
Tehosto

| Tehosto |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  http://tehosto.yle.fi
Tyyppi:  Ääniarkisto
Omistaja:  Yleisradio
Avattu:  15. joulukuuta 2008
Nykyinen tila:  Suljettu
Tehosto oli Yleisradion tuottama Internet-palvelu, joka sisälsi Yleisradion äänitehostearkiston materiaalia. Toisin kuin aikaisemmin avatussa Yle Elävässä arkistossa, arkistomateriaalin tekijänoikeudet omisti kokonaisuudessaan Yleisradio, minkä ansiosta palvelusta saattoi myös ladata sisältöä yksityiseen käyttöön.
Joulukuussa 2008 avatussa Tehosto-palvelussa oli tarjolla aluksi noin 250 äänitehostetta. Kaikkiaan Yleisradiolla oli arkistoissaan noin 80 000 erilaista tehosteääntä, joista Tehostoon aiottiin digitoida 60 000. Arkistot sisälsivät pääsääntöisesti suomalaiseen kulttuuriin ja äänimaailmaan kuuluvia ääniä. Viranomaisyhteistyön kautta Yleisradion arkistoihin on kertynyt myös vanhojen höyryvetureiden, lentokoneiden ja laivojen ääniä, jotka ovat kansainvälisesti ainutlaatuista materiaalia.
Aiheesta muualla

Tehosto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuomarinkartano

| Tuomarinkartano> Domargård |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Tuomarinkartano korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Pohjoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  353
Pinta-ala:  1,61 km² 
Väkiluku:  274  (2013)
Väestötiheys:  125 as./km²
Osa-alueet:  On itse osa-alue Tuomarinkylän kaupunginosassa
Postinumero(t):  00690 (ja 00680)
Lähialueet:  Itä-Pakila Paloheinä Torpparinmäki Haltiala Vantaa Tapaninvainio Pukinmäki
Tuomarinkartano (ruots. Domargård) on Tuomarinkylän kaupunginosaan kuuluva osa-alue Pohjois-Helsingissä. Tuomarinkartano kuuluu Itä-Pakilan peruspiiriin.
Tuomarinkartano rajoittuu lännessä Tuusulanväylään ja idässä Vantaanjokeen. Kaupunginosan eteläraja kulkee Koivumäentietä pitkin ja jatkuu idempänä Vantaanjokea kohti kutakuinkin samaa itä-länsi -linjaa seuraten. Alueen eteläpuolelle sijoittuu Itä-Pakila siirtolapuutarhoineen.
Tuomarinkartanossa asuu noin 300 henkeä (1.1.2013), työpaikkoja alue tarjosi 186 hengelle (31.12.2003).
Toimintoja Tuomarinkartanossa

Tuomarinkartanon keskellä sijaitsee Tuomarinkylän kartano 1800-luvulta peräisin olevine puistoalueineen. Kaupunki viljelee kartanon laajoja peltoalueita. Komea kustavilaisen tyylin kartano on nykyään Helsingin kaupunginmuseon ylläpitämä ja yhdessä tallien kanssa aktiivisesti ratsastusharrastajien käytössä. Kartanon rakennuksissa toimi vuoteen 2013 asti Tuomarinkylän museo. Hevosharrastajia palvelevat Tuomarinkylän ratsastuskoulu, Tuomarinkartanon ratsastusopisto sekä kolme yksityistallia.
Itä-Pakilan kyljessä sijaitseva, ympäristökasvatusta ja viestintätaitoja painottava Metsolan ala-asteen koulu kuuluu Tuomarinkartanon alueeseen.[lähde? ]
Ulkoilureitti kulkee Vantaanjoen vartta pitkin. Kevyen liikenteen silta yhdistää Tuomarinkartanon Tapaninvainioon Vantaanjoen itäpuolella.
Tuomarinkyläntien eteläpuolella sijaitsee myös vinttikoirien juoksurata (Vinttikoirakeskus), jossa järjestetään juoksuharjoitusten ja -kilpailujen lisäksi muun muassa koiranäyttelyitä.
Aiheesta muualla

Tuomarinkartano satelliitista. Vaikka satelliittikuvan tekstityksessä lukee Tuomarinkylä, kyseessä on Tuomarinkartano. Se ulottuu lännessä Tuusulanväylään ja idässä Vantaanjokeen.
Tuomarinkylän ratsastuskoulu
Tuomarinkartanon ratsastusopisto (Arkistoitu – Internet Archive)