stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyperborea (Clark Ashton Smith)
Novellit > Ubbo-Sathla (Ubbo-Sathla, 1932)

”Ubbo-Sathla” valmistui helmikuussa 1932 ja ilmestyi Weird Talesissa seuraavan vuoden heinäkuussa. Tarina ei varsinaisesti sijoitu Hyperboreaan, mutta Smith laski sen sarjaan kuuluvaksi. Novelli jäljittelee H. P. Lovecraftin kauhutarinoita ja kertoo miehestä, joka tuhoutuu löytämänsä muinaisen salatiedon vuoksi. Novelli on suomennettu Cthulhu-antologiassa Musta kivi (1995).
Antropologian opiskelija ja okkultisti Paul Tregardis saa käsiinsä Eibonin kirjan ranskankielisen käännöksen. Hän kiinnostuu Hyperborean historiasta ja löytää lontoolaisesta antiikkiliikkeestä oudon, Grönlannista löytyneen kiven. Tregardis päättelee kiven kuuluneen hyperborealaiselle velholle Zon Mezzalamechille, joka kykeni sen avulla lukemaan muinaisia kirjoitustauluja. Tregardis katselee kiveen ja näkee yhä muinaisempia tapahtumia. Hänen on vaikea keskittyä omaan elämäänsä, ja hänen muistonsa sekoittuvat muiden kiveen katsoneiden muistoihin. Lopulta hän ei enää kykene vastustamaan kiusausta vaan seuraa kiven historiaa sen loppuun asti. Tregardis palaa maapallon muinaisimpaan historiaan: alkumereen, jossa elämä erkani muodottomasta jumalasta Ubbo-Sathlasta. Hän näkee myös kirjoitustaulut mutta ei kykene lukemaan niitä, koska hänen tietoisuutensa on sulautunut alkumeren järjettömiin olentoihin.
Ryan Harvey huomauttaa, että Smithin visio elämän alkuperästä on yllättävän lähellä nykytieteen näkemystä. Harveyn mukaan tarina yhdistää yliluonnollisen kauhukirjallisuuden ajatuksia kosmiseen ja tieteelliseen kuvastoon. Lopputulos on tästä huolimatta perinteistä kauhuakin ”käsittämättömämpi ja kammottavampi”.
Novellit > The Ice Demon (Jäädemoni, 1932)

”The Ice Demon” valmistui heinäkuussa 1932 ja ilmestyi Weird Talesissa seuraavan vuoden huhtikuussa. Novelli on suomennettu nimellä ”Jäädemoni” ja löytyy kokoelmasta Viimeinen hieroglyfi.
”Jäädemoni” aloittaa kolmen novellin sarjan, joka kertoo jäätikön tulosta ja Hyperborean tuhosta. Sarjan novelleista puuttuu muille Hyperborea-tarinoille ominainen huumori. ”Jäädemoni” on kronologisesti koko sarjan viimeinen. Jäätikkö on työntynyt jo aivan Hyperborean eteläosiin, ja uhkarohkea seikkailija päättää lähteä etsimään aarteita muinaisen kuninkaan jäätyneestä hautaholvista.
Novellissa Smith kuvailee jäätikköä, kuin se olisi tietoinen ja pahantahtoinen. Tyyliltään tarina on kerrottu muita Hyperborea-novelleja suoraviivaisemmin. Ryan Harveyn mukaan kuolevan sivilisaation teema ja iloton yksinäisyys muistuttavat Zothique-sarjasta, mikä saattoi olla tietoinen valinta kauhutarinoihin erikoistunutta Weird Talesia silmällä pitäen. Harveyn mukaan novelli muistuttaa myös Robert E. Howardin Conan-novellia ”Jääjättiläisen tytär”, joka sekin kuvaa surrealistista jäätikköä. Samankaltaisuus lienee kuitenkin sattumaa, sillä novellit kirjoitettiin ja julkaistiin samoihin aikoihin.
Novellit > The White Sybil (1932)

”The White Sybil” valmistui marraskuussa 1932. Smith ei saanut tarinaa myydyksi, ja se ilmestyi Science & Fantasy Book No. One -nimisessä harrastajalehdessä vuonna 1934. Smith ei saanut tarinasta maksua.
Novelli kertoo aavemaisesta naisesta, johon nuori mies rakastuu. Hän seuraa rakastettuaan jäätikölle ja saa näyn, joka ennustaa Hyperborean tuhoa. Ryan Harveyn mukaan tarinalla on lupaava lähtökohta, mutta lopputulos jää luonnosmaiseksi. Samankaltaisia teemoja käsittelevän ”Jäädemonin” jälkeen ”The White Sybil” tuntuu vieläkin huonommalta.
Novellit > The Coming of the White Worm (Valkoinen mato, 1933)

”The Coming of the White Worm” valmistui syyskuussa 1933. Tarina kävi heikosti kaupaksi, mikä johtunee sen jopa Hyperborean mittapuulla vaikeaselkoisista sanavalinnoista. Smith sai tarinan myydyksi vasta kahdeksan vuotta kirjoittamisen jälkeen, jolloin se ilmestyi lyhytikäiseksi jääneen pulp-lehti Stirring Science Storiesin huhtikuun 1941 numerossa. Julkaisua varten Smith lyhensi novellia ja yksinkertaisti sen kieltä. Alkuperäinen versio ilmestyi vasta 1989. Novelli on suomennettu nimellä ”Valkoinen mato” ja julkaistu kokoelmassa Viimeinen hieroglyfi.
Novelli esitellään Eibonin kirjan IX luvuksi, jonka on kääntänyt ranskaksi Gaspard du Nord. Tämä seikkaili Smithin toisessa novellisarjassa Averoignessa. Tarinan päähenkilö on Mhu Thulanissa asuva velho Evagh, jonka kotikylän rannalle saapuu jättiläismäinen jäävuori. Jäävuorta hallitsee hirviömäinen mato Rlim Shaikorth, joka ottaa velhoja vangiksi ja pakottaa heidät orjikseen. Myöhemmin käy ilmi, että mato syö vangitsemansa velhot, joiden kärsimykset jatkuvat vielä sen mahassakin.
Tarina on yksi Hyperborea-sarjan suosituimmista. Ryan Harvey pitää eniten sensuroimattomasta versiosta, jonka ”sanamagiaa” hän ylistää loistavaksi. Hän vertaa Rlim Shaikorthia H. P. Lovecraftin luomuksiin ja huomauttaa, että toisin kuin Tsathogguan kohdalla, Smith ei pehmennä luomustaan huumorilla.
Novellit > The Seven Geases (1933)

”The Seven Geases” valmistui lokakuussa 1933 ja ilmestyi Weird Talesissa liki tasan vuotta myöhemmin. Novelli kertoo metsästäjästä, joka lähtee vuoristoon hirviöitä surmaamaan. Vimmastunut velho loihtii hänet ja pakottaa hänet tunkeutumaan maanalaisiin luoliin, yhä syvemmälle Tsathogguan pesään. Tsathoggua puolestaan lähettää hänet seuraavan jumalan luokse, joka lähettää hänet jälleen seuraavan velhon luokse ja niin edelleen. Novelli koostuu lähinnä sarjasta erilaisia groteskeja kohtaamisia eikä siinä ole varsinaista juonta.
”The Seven Geases” muistuttaa pitkää vitsiä ja siten ”Saturnuksen porttia”. Tarinan teemoja ovat elämän arvottomuus ja maailman piittaamattomuus: päähenkilö ajautuu tahdottomasti välinpitämättömien jumalten armoille ja toinen toistaan kauheampiin kohtaamisiin. Farnsworth Wright hylkäsi ensin tarinan sen itseään toistavan rakenteen vuoksi, mutta hyväksyi sen myöhemmin. Smith itse piti tarinasta kovasti. Koska Hyperborea-novellien menekki oli huono, hän joutui kuitenkin luopumaan miljööstä eikä kirjoittanut aiheesta yli 20 vuoteen.
Novellit > The Theft of the Thirty-Nine Girdles (1957)

Smith palasi Hyperborean pariin lähes neljännesvuosisata sarjan edellisen novellin jälkeen. ”The Theft of the Thirty-Nine Girdles” on jatko-osa ”Satampra Zeiroksen tarinalle”. Novelli valmistui huhtikuussa 1957 ja ilmestyi Saturn Science Fiction & Fantasy -lehdessä maaliskuussa 1958.
Novellissa Satampra Zeiros kertoo, kuinka tapasi kauniin naisen ja varasti kuunjumalattaren temppelistä Uzuldaroumista pyhän siveysvyön. Novelli on edeltäjänsä tapaan kerrottu epäluotettavaan ja ironiseen tyyliin. Ryan Harveyn mukaan tarina loppuu kuitenkin kesken, eikä Smith vaikuta kiinnostuneelta.
Luettelo novelleista

| Alkuperäinen nimi | Kirjoitettu | Alkuperäinen julkaisu | Suomenkielinen nimi | Suomenkielinen julkaisu | Verkkosivu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ”The Tale of Satampra Zeiros” | marraskuu 1929 | Weird Tales, marraskuu 1931 | ”Satampra Zeiroksen tarina” | Mustan jumalan suudelma (1993) |  |
| ”The Door to Saturn” | heinäkuu 1930 | Strange Tales, tammikuu 1932 | ”Saturnuksen portti” | Viimeinen hieroglyfi (1994) |  |
| ”The Testament of Athammaus” | helmikuu 1931 | Weird Tales, lokakuu 1932 | Ei ilmestynyt suomeksi | Ei ilmestynyt suomeksi |  |
| ”The Weird of Avoosl Wuthoqquan” | marraskuu 1931 | Weird Tales, kesäkuu 1932 | Ei ilmestynyt suomeksi | Ei ilmestynyt suomeksi |  |
| ”Ubbo-Sathla” | helmikuu 1932 | Weird Tales, heinäkuu 1933 | ”Ubbo-Sathla” | Musta kivi (1995) |  |
| ”The Ice-Demon” | heinäkuu 1932 | Weird Tales, huhtikuu 1933 | ”Jäädemoni” | Viimeinen hieroglyfi (1994) |  |
| ”The White Sybil” | marraskuu 1933 | Science & Fantasy Book No. One, 1934 | Ei ilmestynyt suomeksi | Ei ilmestynyt suomeksi |  |
| ”The Coming of the White Worm” | syyskuu 1933 | Stirring Science Stories, huhtikuu 1941 | ”Valkoinen mato” | Viimeinen hieroglyfi (1994) |  |
| ”The Seven Geases” | lokakuu 1933 | Weird Tales, lokakuu 1934 | Ei ilmestynyt suomeksi | Ei ilmestynyt suomeksi |  |
| ”The Theft of the Thirty-Nine Girdles” | huhtikuu 1957 | Saturn Science Fiction & Fantasy, maaliskuu 1958 | Ei ilmestynyt suomeksi | Ei ilmestynyt suomeksi |  |
Kirjallisuutta

Sadelehto, Markku (toim.): Mustan jumalan suudelma.  (Suomentanut Ulla Selkälä)  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18765-8.
Sadelehto, Markku (toim.): Musta kivi.  (Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä)  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20103-0.
Smith, Clark Ashton: Viimeinen hieroglyfi.  (Toimittanut Markku Sadelehto. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä)  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19571-5.
Smith, Clark Ashton: The Collected Fantasies of Clark Ashton Smith, Vol. 1–5.  (Edited by Scott Connors and Ron Hilger)  San Francisco:  Night Shade Books, 2007–2009.  (englanniksi)
Novellin ensimmäinen sivu Weird Talesin marraskuun 1931 numerossa.
Iso-Röyhkönen

| Iso-Röyhkönen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°48′22″N, 24°37′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Isoon Urttimenjärveen 
Järvinumero:  35.724.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,8 m  
Rantaviiva:  2,571 km  
Pinta-ala:  14,722 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Röyhkönen 
Iso-Röyhkönen  on Pirkanmaalla Oriveden Ristijärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,7 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi on kuitenkin tiimalasin muotoinen, jolloin sen keskikohta on järven päitä kapeampi. Järvellä ei ole ei ole missään yli 200 metriä suurempaa leveyttä. Järven kapeikko on vain 100 leveä leveä ja se jakaakin järven kahteen osioon. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata kapean vyöhykkeen matkalta. Kaupemana rannasta metsämaa nousee korkeille mäille, missä on myös kalliota. Järven itäpuolella kohoaa nimetön mäki yli 40 metriä vedenpintaa ylemmäksi. Samoin tekee järven länsipuolella ja järven luoteispuolella kohoavat reunimmaiset rinteet Kuppilanvuoren mäestä. Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet Ristijärven kylästä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Äväntäjärven valuma-alueeseen (35.724) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,8 metriä mpy. Järven pohjoispuolelta on siihen johdettu kapean suon kuivatusoja ja etelästä laskee järveen Pieni-Röyhkösen luontainen laskuoja. Järven oma laskuoja laskee Ison Urttimenjärven eteläpäähän.
Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa on järven ympäröivät suota ojittamattomia. Pieni Röyhkösen ja Iso-Röyhkösjärven (silloinen karttanimi) laskuojat ovat luontaisen oloisia. Vuoden 1977 kartassa on järven pohjoispuolen soille kaivettu ojat ja myös laskuoja vaikuttaa nyt peratulta. Vuoden 1986 kartassa on karttaan jälkipainoksena lisätty monia metsäteitä, joita rakennettiin myöhemmin.
Jesus Christ Superstar (rockooppera)

Robert Jícha Jeesuksena musikaalin esityksessä Tšekin Brnossa.
Jesus Christ Superstar on Andrew Lloyd Webberin säveltämä ja Tim Ricen sanoittama rockooppera. Se kuvaa Jeesuksen ja Juudas Iskariotin keskinäistä suhdetta ja Jeesuksen elämän viimeistä viikkoa ja päättyy ristiinnaulitsemiseen. Ensimmäiseksi rockooppera julkaistiin albumina vuonna 1970. Levyllä Jeesuksen osan lauloi Ian Gillan ja Juudaksen Murray Head. Ensimmäinen lavaesitys sai ensi-iltansa 1971, ja Norman Jewisonin ohjaama elokuvaversio julkaistiin 1973.
Kesällä 2022 musikaali esitettiin Helsingin jäähallissa, pääosissa Peter Jöback ja Ola Salo.
Juoni / kappaleet > Näytös I

"Heaven on Their Minds": Juudas Iskariot, yksi kahdestatoista apostolista, on huolissaan siitä, miten Jeesuksen seuraajat ihannoivat Jeesusta ja tulkitsevat hänen sanomaansa, ja mitä tapahtuu, jos Jeesus ei täytä heidän odotuksiaan, tai roomalaiset kiinnittävät ryhmään huomiota.
"What's the Buzz": Muut apostolit odottavat menevänsä Jerusalemiin Jeesuksen kanssa ja kysyvät häneltä hänen suunnitelmistaan, mutta Jeesus käskee heitä olemaan murehtimatta tulevaisuudesta. Maria Magdaleena yrittää auttaa Jeesusta rentoutumaan.
"Strange Thing’s Mystifying": Juudas sanoi Jeesukselle, että hänen ei pitäisi olla tekemisissä Marian kanssa, koska suhdetta seksityöntekijän kanssa voidaan pitää hänen omien opetustensa vastaisena ja sitä voidaan käyttää häntä vastaan. Jeesus sanoo Juudakselle, ettei hänen pidä tuomita muita, ellei hän ole synnitön. Sitten Jeesus moittii apostoleja ja valittaa, ettei kukaan heistä todella välitä hänestä.
"Everything's Alright": Maria Magdaleena yrittää rauhoittaa Jeesusta voitelemalla häntä öljyllä ja kertomalla että kaikki on hyvin. Juudas sanoo vihaisesti, että öljyyn käytetyt rahat olisi pitänyt käyttää köyhien auttamiseen. Jeesus vastaa, että heillä ei ole resursseja köyhyyden lopettamiseksi ja että heidän tulee iloita siitä, mitä heillä on.
”This Jesus Must Die": Sillä välin Kaifas, Israelin ylimmäinen pappi, kokoaa fariseukset ja papit. Juudaksen tavoin he pelkäävät, että roomalaiset pitävät Jeesuksen seuraajia uhkana ja että monet juutalaiset saattavat kärsiä seurauksista. Kaifas päättelee, että suuremman hyvän vuoksi Jeesuksen täytyy kuolla.
"Hosanna": Kun Jeesus ja hänen seuraajansa saapuvat iloiten Jerusalemiin, he kohtaavat Kaifaksen, joka vaatii Jeesusta hajottamaan äänekkään väkijoukon. Sen sijaan Jeesus tervehtii iloista joukkoa.
”Poor Jerusalem”: Simon Kiivailija ehdottaa, että Jeesus johtaisi väkijoukkoaan sodassa Roomaa vastaan ja saisi täydellisen vallan. Jeesus torjuu tämän ja toteaa, että kukaan hänen seuraajistaan ei ymmärrä, mitä todellinen voima on.
"Pilate's Dream": Pontius Pilatus, Juudean maaherra, näkee unta, jossa hän tapaa hiljaisen galilealaisen, jonka kimppuun käy vihainen väkijoukko. Lopulta tuhannet surevat tätä miestä ja syyttävät Pilatusta tapahtuneesta.
”The Temple”: Jeesus saapuu temppeliin ja huomaa, että sitä käytetään markkinapaikkana; tästä vihaisena hän ajaa kaikki ulos. Ryhmä spitaalisia pyytää Jeesusta parantamaan heidät. Heidän määränsä kasvaa, ja hämmästyneenä Jeesus hylkää heidät.
"Everything's Alright (reprise)": Maria Magdaleena laulaa Jeesuksen uneen.
"I Don't Know How to Love Him": Jeesuksen nukkuessa Maria myöntää olevansa rakastunut häneen, ja että se pelottaa häntä.
"Damned for All Time / Blood Money": Juudas etsii fariseukset ja tarjoutuu auttamaan heitä pidättämään Jeesuksen uskoen, että Jeesus itse hyväksyisi hänen toimintansa. Vastineeksi avusta Kaifas tarjoaa hänelle kolmekymmentä hopearahaa. Juudas kieltäytyy aluksi, mutta taipuu, kun Kaifas ehdottaa, että hän voisi käyttää rahat köyhien auttamiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jesus Christ Superstar (rockooppera) Wikimedia Commonsissa
Juho Nissinen

Juho Nissinen (3. helmikuuta 1844 Kitee – 15. maaliskuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen tehtailija, liikemies ja valtiopäivämies.
Nissisen vanhemmat olivat puuseppä, mylläri Petter Nissinen ja Elin Vanhanen. Nissinen kävi kansakoulun, mutta oli myös oppipoikana ruukin pajassa, harjoitteli ulkomailla, opiskeli Suomen Lähetysseuran koulussa ja suoritti koneenkäyttäjän tutkinnon 1870. Hän harjoitti opintoja myös Polyteknillisessä opistossa ja täydensi metallialan osaamistaan Venäjällä ja Ruotsissa. Hän sai tehdas- ja kauppaoikeudet ja perusti Helsinkiin metallitavara- ja ajoneuvotarviketehtaan. Nissinen valmisti muun muassa ensimmäiset ompelukoneet, puhelimet ja puhelinjohdot Suomessa, mutta teki tehtaassaan myös maatalouskoneita ja rautasänkyjä. Hänellä oli lukuisia luottamustehtäviä ja hän oli porvarissäädyssä Naantalin edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1891.
Johnny Ace

John Marshall Alexander, Jr., taiteilijanimeltään Johnny Ace (9. kesäkuuta 1929 – 25. joulukuuta 1954) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja.
Johnny Ace syntyi Memphisissä, Tennesseessä ja sai peruskoulutuksensa LaRose Grammar Schoolissa ja Booker T. Washington High Schoolissa. Palveltuaan toisen maailmansodan aikana merivoimissa hän liittyi pianistiksi Adolph Duncanin yhtyeeseen. Hän soitti myös B. B. Kingin kanssa. Pian muusikko otti käyttöön taiteilijanimensä ja solmi levytyssopimuksen Duke Recordsin kanssa. Hänen ensimmäinen äänityksensä vuodelta 1952 "My Song" oli R&B-listojen kärjessä monta viikkoa.
Tulevina vuosina monet Acen Duke Recordsilla julkaisemat kappaleet nousivat listahiteiksi. Näistä ykkössijalle nousivat "The Clock" ja "Pledging My Love". Hän alkoi kierrellä ja esiintyi monesti yhdessä Big Mama Thorntonin kanssa. Eräällä kiertueellaan Teksasin Houstonissa hän ampui itsensä humalatilassa kesken venäläisen ruletin. Hautajaisiin 2. tammikuuta 1955 osallistui arvioidut noin 5 000 ihmistä.
Johnny Acen uraa edesauttaneita henkilöitä olivat levypomo Don D. Robey, Buffalo Booking Agencyn Evelyn Johnson ja memphisiläisen WDIA-radioaseman James Mattis. Ace sai vuosina 1954 ja 1955 useita tunnustuksia sellaisilta organisaatioilta kuin Cash Box, BMI, Billboard ja The Automatic Music Industry of America.
Johnny Acen kappaleista on tehty covereita, kuten Aretha Franklinin vuonna 1968 äänittämä versio "My Song" -laulusta. Paul Simon on kirjoittanut laulun "The Late Great Johnny Ace".
Diskografia > Albumit

Johnny Ace Memorial Album (1955)
Johnny Ace: Pledging My Love (1986)
Johnny Ace: The Complete Duke Recordings (2004)
The Chronological Johnny Ace: 1951–1954 (2005)
Johnny Ace: Essential Masters, Burning Fire (2008)
Johnny Ace: Aces Wild! The complete solo sides and sessions (2012)
Diskografia > Singlet

"My Song" / "Follow the Rule" (1952)
"Cross My Heart" / "Angel" (1953)
"The Clock" / "Aces Wild" (1953)
"Saving My Love for You" / "Yes, Baby" (1954)
"Please Forgive Me" / "You've Been Gone So Long" (1954)
"Never Let Me Go" / "Burley Cutie" (instrumental) (1954)
"Pledging My Love" / "Anymore" / "No Money" (1955)
"Anymore"/ "How Can You Be So Mean" (1955)
"So Lonely" / "I'm So Crazy, Baby" (1956)
"Don't You Know" / "I Still Love You So" (1956)
Juurakkojärvi (Ylitornio, Meltosjärvi)

| Juurakkojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°32′46″N, 24°47′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Juurakko-oja 
Järvinumero:  67.986.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,8 m  
Rantaviiva:  1,338 km  
Pinta-ala:  11,26 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiJuurakkojärvi 
Juurakkojärvi  on Lapissa Ylitorniolla Meltosjärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,3 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Meltosjoen valuma-alueella (67.98), jonka Säkkiojan valuma-alueeseen (67.986) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,8 metriä mpy.
Janne Virtanen (jääkiekkoilija, 1968)

| Janne Virtanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. helmikuuta 1968 (ikä 56) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  171 cm
Paino:  79 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1984–1997
Aik. seurat:  Ässät (SML) KalPa (SML)
Janne Virtanen (s. 9. helmikuuta 1968 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä ja hän edusti lähes koko uransa ajan Porin Ässiä. Kauden 1995-1996 Virtanen pelasi Kuopiossa KalPan riveissä. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 387 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 63 + 98 = 161 ja jäähymääränsä 163 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 35 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 8 + 5 = 13 ja jäähyminuutteja 12.
Kaarojärvi

Kaarojärvi Raumalla sijaitseva järvi. Se kuuluu ELY:n ympäristövastuualueeseen. Järvi on keskikokoinen ja pinta-alaltaan 54,48 ha. Kaarojärvellä on kaksi julkista uimarantaa ja sen läheisyydestä löytyy myös laavu sekä rantasauna. Laavu on ympäri vuoden käytössä ja rantasaunaon vuokrattavissa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kaarojärvi Laavu Laavu.org
Kaarojärven uimapaikka uimaan.fi
Rauman järvet
Otajärvi
• Narvijärvi
• Turajärvi
• Kaljasjärvi
Lavajärvi
• Kauklaistenjärvi
• Saarnijärvi
• Kaarojärvi
• Reelmäjärvi
Lutanjärvi
• Äyhönjärvi
• Salajärvi
• Neittamojärvi
• Kajajärvi
Loukonen
• Meri-Pitkäjärvi
• Tarvolanjärvi
• Ojajärvi
• Iso Saarnummenjärvi
• Kourulammi
• Köyhäjärvi
Vähä Saarnummenjärvi
• Lamminjärvi
• Noitajärvi
• Kuusmonjärvi
• Kinnalanjärvi
• Löyttyjärvi
Kaatmojärvi
• Mustajärvi
• Pirttijärvi
• Ahmasjärvi
Rapajärvi
• Vahejärvi
• Monnanjärvi
• Katonajärvi
Johnny (albumi)

| Johnny Johnny |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1966
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 32.59
 Levy-yhtiö: Scandia
Johnny on vuonna 1966 julkaistu Johnny Liebkindin ensimmäinen sooloalbumi.
Albumilla on säestäjänä Esko Linnavallin orkesteri.
Kappaleet > 1-puoli

Laia Ladaia – 3.20  - S.G.A.E. - sov. Esko Linnavalli, Pertti Reponen
Ei syytä huoleen – 2.51  (The More I See You) - H. Warren - M. Gordon, Juha Vainio
Ei se kesää tee – 2.14  (It's Gonna Be Allright) - Gerrard Marsden, Pertti Reponen
Olen onnellinen – 2.38  (You Belong To My Heart) - Augustin Lara, Juha Vainio
Ujo rakkaus – 2.19  (Time for Love) - P. Clark - V. Pallavicini, Juha Vainio
Kuin aurinko polttaa – 2.08  (Cuando calienta el sol) - Carlos Rigual, Veikko Vallas
Yksi punaruusu – 2.19  (Två små röda rosor) - Stephen Weiss, Saukki
Kappaleet > 2-puoli

Paras, että päätöksen teet – 1.50  (Did You Ever Have to Make Up Your Mind) - Sebastian, Pertti Reponen
Sweet Georgia Brown – 1.56  - Bernie - Casey - Pinkard, Saukki
Suorat sanat – 2.36  (I Have No Idea) - L. Henrique - O. Brown Jr., Pertti Reponen
Odotan toivoen – 2.02  (This Door Swings Both Ways) - E. Lewitt - D. Thomas, Pertti Reponen
Pillipiipari – 2.23  (The Pied Piper) - A. Kernfield - S. Duboff, Pertti Reponen
Hupsu sydämeni – 2.20  (My Foolish Heart) - V. Young - N. Washington, Saukki
Mitä sitten teet? – 1.55  (You're Just About to Lose Your Clown) - Johnny McRae, Juha Vainio
Johnny-Kai Forssell

Johnny-Kai Forssell (s. 26. lokakuuta 1946 Vaasa) on suomalainen DJ, toimittaja ja päihdetyöntekijä. Vuonna 1962 levyjen soittamisen DJ Johnny -nimellä aloittanut Forssell on nimitetty myös suomalaiseen DJ Hall of Fameen.
Muun muassa Helsingissä lapsuudessaan asunut Forssell on vaikuttanut jo pitkään Porissa. Hänellä oli oma show Radio Porissa 21 vuoden ajan sen perustamisesta 1985 lähtien. Forssell toimitti 2010-luvun alussa viikoittaista musiikkiohjelmaa Yle Satakunnan Radiolle. Hän tekee myös levy- ja kirjallisuusarvosteluja Satakunnan Kansaan sekä toimittaa Uusi Pori -lehteä. Päihdetyöntekijänä Forssell on toiminut jo 1970-luvulta lähtien. Hän on työskennellyt muun muassa sosiaalineuvos Mauri Poikeljärven ylläpitämässä Syväpuro-yhteisössä Loviisassa.
Forssell avioitui laulaja Lea Lavenin kanssa vuonna 1985, mutta pariskunta erosi myöhemmin.
Teokset

Dingo : suosikki number 1, 1985.
Naurava lätynkääntäjä, 1987.
Naurava lätynkääntäjä iskee jälleen, 1990.
Minun Raumani, 1992.
Insinöörikaskut, 1993.
Uskalin hoitokoti 87-97 : elämän eväitä kymmenen vuotta, 1997.
Kun ratakisko taipuu... : insinöörikaskuja, 1999.
Aiheesta muualla

Johnny-Kai Forssell Pori-tiedossa
Juho Niemi (kirjailija)

Juho Jaakko Niemi (13. toukokuuta 1880 Kauhajoki – 24. kesäkuuta 1974 Kauhajoki) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Rakkauden narrit : huvinäytelmäharjoitelma. Tekijä, Kauhajoki 1907
Kaksi laulua Kirvun luonnonparantolasta ; kirjoitti ja kustansi J. N. Tekijä, Viipuri 1924