stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Postmodernin lumo

| Postmodernin lumo |
| --- | --- |

Kirjailija:  Zygmunt Bauman
Suomennos
Kustantaja:  Vastapaino
ISBN:  951-768-002-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Postmodernin lumo on kokoelma sosiologi Zygmunt Baumanin kirjoituksia, joka ilmestyi vuonna 1996 Vastapainon kustantamana.
Aiheesta muualla

Heikki Hellman: Unohda derridada, ymmärrä asia. Helsingin sanomat 20.2.1997.
Riikka Jokinen: Postmodernin mahdollisuus? (Arkistoitu – Internet Archive) Niin & näin 2/1997.
Markku Soikkeli: Identiteetti on raskas velvollisuus. Kulttuurintutkimus 1997.
Praise the Lord and Pass the Ammunition

”Praise the Lord and Pass the Ammunition” (vap. suom. Ylistäkää Herraa ja ojentakaa ammuksia) on Frank Loesserin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1942. Isänmaallinen ja sota-aiheinen kappale oli suuri hitti toisen maailmansodan aikana ja siitä tuli Loesserin uran ensimmäinen todella menestynyt sävellys.
Laulu perustui sota-aikana kiertäneeseen tarinaan laivaston sotilaspastori William McGuiresta, jonka kerrottiin juosseen alttarinsa äärestä ampuma-asemaan kuolleen ampujan tilalle ja avanneen tulen japanilaisia lentokoneita kohti huutaen samalla kappaleen nimeksi tullutta lausahdusta. McGuire kertoi myöhemmin Life-lehdelle, ettei muista huutaneensa moista lausetta, tai että kukaan olisi edes kuullut häntä taistelun melun yli. Milwaukee Journal -lehdessä julkaistun kirjoituksen mukaan laulun nimi saattaa olla variaatio Oliver Cromwellin lausahduksesta ”Luota Jumalaan, mutta pidä ruuti kuivana.” (engl. Trust in God, but keep your powder dry.)
Yhdysvaltain protestanttikirkkojen piirissä uskonnollisia ja taisteluaiheisia mielikuvia yhdistelevä kappale herätti jonkin verran vastustusta. Metodistijulkaisu Virginia Methodist vaati joulukuussa 1942 kappaleen radiosoiton kieltämistä. Laulun saama vastaanotto ei kuitenkaan ollut yksinomaan kielteinen uskonnollisissa piireissä; muun muassa Denverin liberaalikirkossa kappaletta jopa laulettiin sunnuntaijumalanpalveluksen lopuksi.
Porasenjoki

| Porasenjoki Påraså |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Pohjanmaa, Keski-Pohjanmaa
Kunnat:  Kruunupyy, Veteli, Perho
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kruunupyynjoen vesistö (48)
Pinta-ala:  235 km²  
Järvisyys:  3,3 % 
Pääuoman pituus:  140 km 
Pääuoman osuudet:  Kruunupyynjoki ←Krokuån ←Porasenjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Porasjärvi 
 :  63.1537°N, 24.2605°E
Laskupaikka:  Krokuån 
 :  63.4507°N, 23.6009°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  167,8 m
Laskukorkeus:  60,4 m
Korkeusero:  107,4 m
Pituus:  yli 70 km  
Kaltevuus:  1,53 m/km
Muuta
Porasenjoki (ruots. Påraså) on Keski-Pohjanmaalla ja Pohjanmaalla virtaava yli 70 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa yläjuoksun osuuden Kruunupyynjoen vesistön noin 140 kilometriä  pitkästä pääuomasta.
Maantietoa

Joki saa alkunsa Perhosta, sen Porasjärvestä, ja virtaa länteen Sääksjärveen, josta jatkaa matkaansa pohjoiseen Vetelin kunnan Patanan ja Räyringin kylien ohitse Kruunupyyhyn. Siellä se yhdistyy Svartbäckeniin muodostaen lyhyen matkaa Krokuånin, joka laskee Peckasjön-järveen.
Porasenjoki on leveydeltään 2–4 metriä, ja siinä on useita virtapaikkoja, joihin Räyringin kalastuskunta on tehnyt istutuksia ja kunnostuksia. Joen rannassa on myös nuotiopaikkoja ja polkuja. Räyringin kylältä Evijärvelle vievän tien varrella on opasteet, jotta joen löytää.
Kosket

Porasenjoessa on runsaasti patoja ja alla olevassa luettelossa on niistä vain osa. Kolmen ensimmäisen padon tehtävänä on ollut vesimyllyn toiminnan varmistaminen. Kosken yhteydessä on mainittu padon valmistusvuosi, pudotuskorkeus ja kosken pituus. Porasenjoen koskia ovat Furufors, Vidjeskofors, Wistfors, Pitkäkoski (1897, 3,5 m, 750 m), Hannikedonkoski (–, 2,7 m, 300 m), Myllykoski (–, 2,7 m, 500 m), Tiiksenpakankoski (2,0 m, 750 m), Tervakankaankoski (13,7 m, 4,4 km), Patanankoski (2,4 m, 900 m), Korpikoski, Huopanankoski (8,8 m, 100 m), Isokoski (2,8 m, 300 m), Peurakoski (2,7 m, 950 m), Sahamyllynkoski (2,7 m, 500 m) ja Holmankoski.
Kruunupyynjoen valuma-alue > Yleistä

Kruunupyynjoen vesistöalue on yksi Suomen päävesistöistä. Sen valuma-alueen pinta-ala on 787,65 neliökilometriä ja valuma-alueen järvisyys on 2,81 %. Vaikka vesistöalue on noin 100 kilometriä pitkä ja suhteellisen kapea, sijaitsee Etelä-Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan ja Pohjanmaan alueilla, ja Kruunupyyn, Pedersören, Kaustisen, Vetelin, Evijärven, Lappajärven, Vimpelin ja Perhon kuntien alueilla. Vesistö laskee Perämereen ja sisämaassa sitä reunustavat lounaassa Ähtävänjoen vesistöalue (47), koillisessa Perhonjoen vesistöalue (49) ja pohjoisessa sillä on lyhyesti yhteinen vedenjakaja Kokemäenjoen vesistön (35) kanssa.
Kruunupyynjoen valuma-alue > Sivu-uomia

Taulukossa on luettelo Porasenjokeen yhtyvistä sivu-uomista joensuusta alkaen. Sivu-uomien etäisyys joensuusta on mitattu Raisjoen yhtymäkohdasta. Taulukon tietojen lähteet on lueteltu taulukon alle ja kullekin riville on vielä yksilöity solujen tiedot.
| Sivu-uoman nimi   | Pääuoman kohta   | Etäisyys (km *)   | Pituus (km)   | Virtaama MQ (m³/s) | Valuma- alue (km²) | Lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Porasenjoki laskee lyhyen Kronoånin ja Terjärvien kautta Kruunupyynjokeen
| Törvesbäcken | Haltas | 0 |  |  | 21 | 2,2,2,–,–,3 |  |
| Raisjoki | Haltas | 0 | 16 |  | 77 | 2,2,2,4,–,4 |  |
| Fårbäcken | Vähätkylät | 4 |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
| Särsbäcken | Isokylä | 8 | 5 |  |  | 2,2,2,2,–,– |  |
| Pesuoja |  | 16 | 4 |  | 21 | 2,–,2,2,–,3 |  |
| Hämeenoja |  | 22 |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |  |
| Kontopuro |  | 31 |  |  | 10 | 2,–,2,–,–,3 |  |
Sääksjärvi
| Ruununoja | Sääksjärvi | 43 |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
| Vääpekki | Sääksjärvi | 46 |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
| oja Hyöveijinnevalta |  | 48 |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |  |
| oja Ruolanninnevalta |  | 49 |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |  |
| oja Rahkanevalta |  | 58 |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |  |
| Mustapuro | Hallapuro | 63 |  |  | 17 | 2,2,2,–,–,3 |  |
Joki alkaa Porasjärvestä, jonne laskee muutama parikilometrinen oja

Lähteet: 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = Karttapaikan verkkopalvelu, 3 = katsottu Suomen ympäristökeskuksen VALUE-palvelusta (), 4 =
Potnia Theron

Potnia Theron -jumalatar Akrotírin seinämaalauksissa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Potnia Theron (m.kreik. Πότνια Θηρῶν, ”Eläinten valtiatar”) on nimitys, jolla viitataan minolaisen uskonnon eläinten ja villin luonnon jumalattareen.
Nimitys on peräisin Homerokselta, joka käyttää sitä kerran viitatessaan Artemiihin. Nykytutkimuksessa nimi on otettu käyttöön viittaamaan jumalatarhahmoon, joka esiintyy minolaisessa taiteessa usein yhdessä eläinten kanssa. Nimi ei siis esiinny sellaisenaan lineaari-B-kirjoituksissa, vaikka niistä tunnetaankin useita jumalattaria, joiden nimissä esiintyy Potnia, ”Valtiatar”.
Potnia Theron -jumalattaren olemassaolo on postuloitu sillä perusteella, että metsästyksellä on todennäköisesti ollut myös minolaisuudessa oma jumalansa sen suuren merkityksen vuoksi, ja että minolaisessa taiteessa, kuten seinämaalauksissa, keramiikassa ja sineteissä, esiintyy usein tietyllä tavalla kuvattu jumalatarhahmo, jonka seurassa on eläimiä.
Potnia Theron oli mahdollisesti sama jumalatar kuin Diktynna eli Britomartis, tai sitten Diktynna johdettiin tästä myöhemmin. Antiikin aikana ”Eläinten valtiatar” yhdistettiin Artemiihin, ja nimistä Potnia ja Potnia Theron tuli tämän epiteettejä (lisäksi Potnia oli myös muiden jumalatarten epiteettinä). Joidenkin tutkijoiden mukaan Potnia Theron on saattanut jopa olla Artemiin varhainen muoto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Potnia Theron Wikimedia Commonsissa
Pranayama

Pranayama on joogafilosofiassa elämänenergian eli pranan tietoista ohjausta eli hengityksen säätelyä ja pitkittämistä. Hengitystä tahdonalaisesti ohjaamalla rauhoitetaan kehoa ja mieltä, mikä avaa tukkeumat ja energia pääsee virtaamaan esteettömästi. Pranayama on Patanjalin Joogasutran kuvaaman kahdeksanosaisen joogamenetelmän neljäs osa. Myös hathajoogassa pranayamaa pidetään joogan harjoittamisen keskeisenä osana.
Posliinikotilot

| Posliinikotilot |
| --- | --- |
 Kaurikotiloden (Cypraea) sukuun kuuluvia lajeja
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Caenogastropoda
Lahko::  Littorinimorpha
Heimo::  Posliinikotilot Cypraeidae  Rafinesque, 1815
Alaheimot
 Cypraeinae  Cypraeovulinae  Erosariinae  Erroneinae  Luriinae  Pustulariinae  Umbiliinae  Zoilinae  Zonariinae 
Katso myös
   Posliinikotilot Wikispeciesissä   Posliinikotilot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Posliinikotilot (Cypraeidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Posliinikotilot jaetaan yhdeksään alaheimoon ja 51 sukuun. Lajeja heimossa on noin 220. Posliinikotilot voivat kasvaa suurimmillaan noin 20 cm pitkiksi. Heimon lajit voivat ulottaa jalkansa kuoren ulkopinnalle ja jalassa on tuntoelimiä. Jalka voidaan vetää nopeasti kuoren sisään. Kuori on muuodoltaan pyöreähkö ja munanmuotoinen. Sen alapinnalla on hammaslaita. Posliinikotiloiden kuori on usein sileä, kiiltävä, värikäs ja pilkullinen.
Levinneisyys ja elintavat

Posliinikotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti subtrooppisilta ja trooppisilta alueilta, mutta joitakin tavataan lauhkeista meristä. Suurin osa on matalien riuttojen lajeja, mutta myös syvän veden lajeja tunnetaan. Posliinikotilot ovat yöaktiivisia ja niiden ravintoa ovat levät, mutta osa lajeista syövät sienieläimiä
Pow-wow

Kuva Omahan pow-wow:sta vuodelta 1983
Pow-wow on Pohjois-Amerikan intiaanien suuri ja juhlava tanssijuhla. Pow-woweja järjestetään eri puolilla Yhdysvaltoja ja Kanadaa, ja niihin kokoontuu eri heimojen intiaaneja eri puolilta, suurimpiin satoja kerrallaan. Pieniä pow-woweja voidaan järjestää perhepiirissä.
Pow-wowissa on sekä kilpatansseja että sosiaalisia kehätansseja. Kilpakategorioita on useita niin miehille kuin naisillekin, kuten koreilutanssi, ruohotanssi, shaalitanssi ja helisevän mekon tanssi. Myös musiikissa ja asuvalinnoissa kilpaillaan. Parhaita tanssijoita ja parhaiten pukeutuneita osallistujia voidaan palkita suurillakin rahasummilla.
Tilaisuus alkaa kaavanmukaisesti suurella sisäänmarssilla, jota seuraavat yleensä rukoukset ja juhlapuheet. Sotaveteraanit tai aktiivisotilaat johtavat tanssijat areenalle. Musiikista vastaavat paikallista perinteistä musiikkia soittavat rumpuryhmät, joita avustaa vierailevia rumpuryhmiä.
Pow-wow voi kestää muutamasta tunnista jopa viikkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pow-wow Wikimedia Commonsissa
Praksiergidit

Praksiergidit (m.kreik. Πραξιεργίδαι, Praksiergidai, lat. Praxiergidae) oli antiikin kreikkalainen ateenalainen eupatridi- eli ylimyssuku, joka oli yksi Attikan vanhoista papillisista suvuista. Suvun tehtäviin kuului Athene Poliaan kulttikuvan riisuminen ja peseminen Plynteria-juhlassa, Athenen temppelin laittaminen Kallynteria-juhlassa sekä jumalattaren kulttikuvan uuden peploksen pukeminen. Suvusta ei tiedetä juurikaan muuta.
Pormestarinluoto

| Pormestarinluoto |
| --- | --- |
 Kuutintietä Pormestarinluodon kaupunginosassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Pohjoinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  53
Väkiluku:  2 419 (2018)
Postinumero(t):  28190
Pormestariluodon silta yhdistää Kirjurinluodon ja Pormestarinluodon. Taustalla Kaarisillan koulu.
Pormestarinluoto (ruots. Borgmästarholmen)(tunnetaan myös nimellä Porkka) on Porin 53. kaupunginosa ja se sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella muutaman kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Sen naapurikaupunginosat ovat Isosanta, Toejoki, Hyvelänviiki, Luotsinmäki ja Kokemäenjoen toisella puolella Kirjurinluoto.
Yleistä

Pormestarinluoto on alun perin ollut yksi Kokemäenjoen luodoista. Se on kuitenkin aikojen saatossa maankohoamisen myötä kasvanut kiinni mantereeseen, eikä ole enää erillinen saari. Luoto on saanut nimensä kuuluttuaan aikoinaan Porin pormestarien virkaetuihin.
Asuntomessut Pormestarinluodossa järjestettiin vuonna 1975. Kaupunginosan lempinimi on Porkka ja asukkaita siellä on noin 2 400.
Viereiset kaupunginosat ovat Hyvelänviiki pohjoisessa, Lotskeri koillisessa, Toejoki idässä, Isosanta etelässä ja Luotsinmäki lännessä. Lounaassa alue rajautuu Kokemäenjokeen sekä lännessä ja luoteessa valtatie 8:aan. Samaan aluekokonaisuuteen kuuluvien Hyvelänviikin, Toejoen ja Isosannan kanssa Pormestarinluoto muodostaa noin 5 500 asukkaan alueen.
Puistomainen asuinalue koostuu suurimmaksi osaksi 1967–1969 rakennetuista kerrostaloista, joista monet ovat kaupungin vuokra-asuntoina. Kaupunginosassa on yhteensä noin 30 kerrostaloa. Lisäksi alueella on 207 rivitaloasuntoa sisältävä messualue sekä viitisenkymmentä pientaloa.
Lähiöprojekti

Suomen ensimmäinen lähiöparannusprojekti aloitettiin Pormestarinluodossa jo vuonna 1979, vain noin 10 vuotta alueen valmistumisen jälkeen. Toteutusvaiheeseen päästiin 1982. Projektin toimenpiteet olivat hyvin pienimuotoisia ja keskittyivät lähinnä epäonnistuneen julkisen tilan kohennukseen sekä huonon maaperän vuoksi kitukasvuiseksi jääneen kasvillisuuden parannukseen. Kuitenkin parannusprojektia pidettiin aikanaan erittäin onnistuneena ja siitä on otettu esimerkkiä mm. moniin pääkaupunkiseudun, Tampereen ja Turun lähiöparannusprojekteihin.
Myöhemmin Porin kaupunki on pyrkinyt parantamaan alueen viihtyvyyttä muun muassa rakentamalla kävelysillan Kokemäenjoen yli Pormestarinluodosta Pori Jazzien konserttipaikkana tunnetulle Kirjurinluodolle.
Palveluja

Alahangantien varrella sijaitsevassa liikekeskuksessa toimivat K-Market, kirjatupa, kirjasto, asukastupa ja pyöräpaja. Pormestarinluodossa sijaitsevat myös vuosiluokille 1-9 tarkoitettu Kaarisillan koulu sekä päiväkoti. Kaupunginosassa on lisäksi vanhuksille tarkoitettu asuin –ja avopalvelutalo Ruskakoti.
Pormestarinluodossa toimii vuonna 2000 perustettu urheiluseura Pormestarinluodon Salama. Seurassa harrastetaan jalkapalloa, salibandyä ja futsalia.
Aiheesta muualla

Pormestarinluoto Pori-tiedossa (poritieto.com)
Pormestarinluodon asukasyhdistys ry:n sivut
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Prasológos

| --- | --- |
Muut nimet:  Práso (Πράσο), Lismoní (Λησμονή), Erimonísi (Ερημονήσι)
Sijainti:  39°16′17″N, 26°24′41″E, Länsi-Lesbos Lesbos, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoisen Egean saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,012 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Prasológos (kreik. Πρασολόγος) eli Práso (Πράσο) eli Lismoní (Λησμονή) eli Erimonísi (Ερημονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Lesboksen saaren itärannikolla. Saaren pinta-ala on 0,012 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Prasológos kuuluu Länsi-Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Prasonisáki

| --- | --- |
Muut nimet:  Prasonísi (Πρασονήσι), Agridió (Αγριδιό)
Sijainti:  37°31′27″N, 26°30′45″E, Foúrnoi Korseón Ikaría, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Foúrnoi, Pohjoisen Egean saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,007 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Prasonisáki (kreik. Πρασονησάκι, myös Prasonísi, Πρασονήσι) eli Agridió (Αγριδιό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään ja tarkemmin Foúrnoin saariin ja sijaitsee saariryhmän pääsaaren Foúrnoin eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,007 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Prasonisáki kuuluu Foúrnoi Korseónin kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Práso (Agathonísi)

| --- | --- |
Sijainti:  37°28′57″N, 26°59′26″E, Agathonísi Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,008 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Práso (kreik. Πράσο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Agathonísin ja Nerán saarten saaren pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,008 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Práso kuuluu Agathonísin kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Martinin pirut

Martinin torppa
Martinin pirut oli Ylöjärvellä vuonna 1885 esiintynyt poltergeist-ilmiö, joka on saanut kansainvälistä kuuluisuutta parapsykologien keskuudessa, koska siitä saatiin oikeudessa valaehtoisia todistuksia.
Martinin talo

Martinin torppa sijaitsi Keijärven kylässä Ylöjärvellä. Talon isäntä Efraim Martin oli kiertokoulun opettaja ja kuntakokouksen puheenjohtaja. Hän oli toiminut kirkon isäntänä vuosina 1847–1876. Hän ansaitsi myös asiakirjoja laatimalla, mutta kummittelu lopetti tehtävät ja aiheutti taloudellista vahinkoa. Talon emäntä oli Efraimin vaimo Eva Charlotta Martin. Heidät vihittiin Teiskossa vuonna 1839 ja he muuttivat Ylöjärvelle 1842.
Martinit pitivät piikaa, joka oli 13-vuotias, kehitysvammainen ja keuhkotaudista kuolemansairas Emma Lindroos.
Martinin torpan tapahtumat

Ilmiöt alkoivat 12. tammikuuta 1885, kun talon asukkaat havaitsivat, että esineet liikkuivat selittämättömästi. Eri esineet saattoivat lentää ilman poikki, hypellä itsestään tai siirtyä lukitusta tilasta ulos. Ilmiöt näyttivät keskittyvän Emman ympärille.
Tamperelaiset sanomalehdet uutisoivat Martinin torpan ilmiöistä, ja jutut houkuttelivat paikalle uteliasta väkeä. Väkijoukko oli usein paikalla huvikseen, juopotteli ja käyttäytyi levottomasti. Efraim Martin muutti pariksi päiväksi Tampereelle uteliaita pakoon. Ilmiöt ja talon ympärillä tapahtunut juopottelu saivat kruununnimismiehen käymään paikalla. Hän lähetti selvityksen läänin kuvernöörille, joka määräsi Martinit syytteeseen noituudesta ja väkijuomien laittomasta myynnistä.
Selittämättömät ilmiöt päättyivät 27. tammikuuta yhtä odottamatta kuin ne olivat alkaneetkin. Kansanperinteen mukaan ilmiöistä vastanneet pirut siirtyivät loppumispäivänä lähellä sattuneen henkirikoksen tekijöihin.
Oikeudenistunto

Kruununnimismies Kasimir Liljestrand syytti Hämeen läänin kuvernöörin käskystä Martineja ja Emma Lindroosia noituudesta ja väkijuomien myynnistä. Syyte otettiin käsittelyyn Pirkkalan ja Ylöjärven talvikäräjillä 24. maaliskuuta 1885.
Todistajina kuultiin viittätoista torpassa käynyttä silminnäkijää, jotka kuvasivat yhteensä 87:ää selittämätöntä ilmiötä. Tuomioistuimessa häiriöiden aiheuttajaksi epäiltiin aluksi Emma-piikaa. Hänen on laskettu olleen paikalla 23:ssa todistajien kuvailemassa tapauksessa ja mahdollisesti aiheuttaneen niistä kahdeksan. Oikeuden virkamiehistö alkoi käsittelyn edetessä kyseenalaistaa, voiko tapausta edes käsitellä tuomioistuimessa.
Kihlakunnanoikeuden päätöksessä todetaan, että sille ”toimitetusta tutkimuksesta päätellen torpassa oli sattunut tapahtumia, jotka todistajain lausuntojen mukaan olisivat aiheuttanut osittain tuntemattomat voimat, osittain Emma Lindroos piloillaan”. Emmaa ei kuultu todistajana sairautensa vuoksi, ja hän kuoli helmikuussa 1895. Syytteet oikeus hylkäsi toteennäyttämättöminä. Turun hovioikeus vahvisti kihlakunnanoikeuden päätöksen.
Oikeudenkäyntipäiväkirjat julkaistiin laajalevikkisinä kirjasina. Martinin pirujen tapauksen tutkimus perustuu lähes täysin näihin kirjoihin. Muita ensi käden silminnäkijäkertomuksia ei ole säilynyt.
Oikeudenistunto > Todistajanlausuntoja

Yleisin häiriö oli meteli. Tuvissa, joissa ei ollut ketään, putosi monesti raskaita esineitä lattialle seinältä tai hyllyltä, ja vuode ja pöytä hyppivät ilmaan. Esineet liikkuivat itsestään. Pöydälle asetetut tulitikkulaatikot, tuopit ja kynttilänjalat liukuivat pitkin pöytää ja putosivat lattialle. Lukittu ovi avautui itsestään kolme kertaa. Jalkineet liikkuivat lattialla peräkkäin. Kerran kaksi leipävarrasta löivät toisiaan vasten. Esineet lensivät ulos suljetuista ja jopa köytetyistä kirjoituspöydän laatikoista, vaikka ne eivät auenneet. Kerran varta vasten huolella ja tiukkaan kiinni köytetystä pöytälaatikosta lensi ulos iso neula.
Esineet, kuten kiulut, nousivat ilmaan ja leijailivat. Kerran puukko teki ilmassa kierroksia todistajan pään ympärillä. Muitakin esineitä lensi todistajia kohti ja putosi heidän jalkoihinsa. Huoneessa, jossa ei pidetty tiiliä, tiiliskivi paiskautui oveen.
Esineitä särkyi ja tuhoutui. Useita kahvikuppeja putosi hyllyltä siruiksi. Puisia talousesineitä ilmestyi uuniin palamaan.
Torppaan ilmestyi esineitä ja aineita, kuten vierasta savea. Lattialta ja huonekaluilta piti kerätä koreittain savea ulos vietäväksi. Torppaan iskeytyi liuskekiviä, joita ei luonnostaan seudulla esiinny. Erikoisimpana tapauksena pöydälle ilmestyi kaksi isoa happopulloa, jotka hyppivät ja läikyttivät happoa, joka syövytti pöytään jäljet.
Joissakin teoksissa kerrotaan, että Eva Martinin kädet syttyivät kerran itsestään tuleen, mutta tämä on kuitenkin osoitettu oikeudenkäyntipöytäkirjoja tulkittaessa tehdyksi käännösvirheeksi.
Epilogi

Oikeudenkäynnin seurauksena Efraim Martin menetti maineensa ja joutui taloudellisiin vaikeuksiin, vaikka torpan asukkaat todettiinkin syyttömiksi tapahtumiin. Martin ja hänen vaimonsa kuolivat viisi vuotta oikeudenkäynnin jälkeen. Torpan rakennus siirrettiin vuonna 1918 toiselle puolen Keijärveä Tiikonojan sillan viereen. Rakennus on myöhemmin purettu. Martinin torpan alkuperäisellä paikalla noin 500 metriä Eerolan kartanosta pohjoiseen kasvaa nykyisin metsää ja talosta on jäänteenä vain perustuksen kiviröykkiöitä. Vuonna 2017 Ylöjärven kaupunki asensi torpan lähelle muistokyltin.
Martinin pirut fiktiossa

Teatteri Takomo esitti tapahtumiin perustuvan näytelmän Emma ja pirut eli tarina hämmästyttävistä ilmiöistä Ylöjärvellä vuonna 1885, joka sai kantaesityksensä 16. lokakuuta 2002. Aiheesta on ollut vuosina 2003−2005 suunnitteilla myös elokuva.
Päivi Alasalmen romaani Riivatut (Gummerus 2018) on fiktiivinen kertomus, joka perustuu vahvasti Martinin pirujen tapahtumiin.
Kirjallisuutta

Jarl Fahler: Parapsykologia.  Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1975.  ISBN 951-30-5768-2  Sisältää todistajainlausunnot ja oikeuden päätökset.
A. B. Martin: Ylöjärven kummitukset.  Tampereen Kauppakirjapaino, 1947.
Esko Mustonen: Tuntematon voima poltergeist.  Wsoy, 1986.  ISBN 951-0-13810-X
Eero Ojanen: Suuri suomalainen kummituskirja, kotimaiset kauhutarinat kautta aikojen. Minerva Kustannus Oy, 2016. ISBN 978-952-312-281-9.