stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Friedrich von Schelling
Kirjallisuutta

Schelling, Friedrich: Filosofisia tutkimuksia ihmisen vapauden olemuksesta ja muista aiheeseen liittyvistä kysymyksistä.  ((Philosophische Untersuchungen über das Wesen der menschlichen Freiheit und die damit zusammenhängenden Gegenständen, 1809.) Kansi- ja selkänimeke: Ihmisen vapaudesta. Käännös ja selitykset: Saul Boman. Essee: Pauli Pylkkö)  Kiel:  Uuni, 2004.  ISBN 3-938382-00-7
Hegel, G. W. F.: Kirjeenvaihtoa 1794–1815.  ((Briefe von und an Hegel.) Valikoiman suomentanut: Panu Turunen)  Norderstedt, Saksa:  Books on Demand, 2015.  ISBN 9789523189805  Teokseen on suomennettu 14 Schellingin kirjettä Hegelille ja 11 Hegelin kirjettä Schellingille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bowie, Andrew: Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef
Ohangaron (joki)

Ohangaronin yläjuoksua.
Ohangaron (uzb. kyrill. Оҳангарон, ven. Ангре́н, Angren) on Syrdarjan sivujoki Uzbekistanissa. Sen pituus on alkujoki Oqtosh mukaan luettuna 236 kilometriä. Valuma-alueen laajuus on 7 710 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Chatqol- ja Quramavuorilta ja virtaa aluksi kapeassa rotkossa Ohangaronin ylängöllä. Jokilaakso levenee Turkin kylän luona ja se on Ohangaronin kaupungin jälkeen kahdeksan kilometriä leveä. Tärkeimmät sivujoet ovat Arashon, Yertoshsoy, Toshsoy, Dukantsoy, Qorabayirsoy, Oqchasoy, Niyozboshi, Objazsoy ja Gushsoy. Alajuoksulla on vuonna 1962 rakennettu Tuyaboʻgʻizin tekojärvi (”Taškentin meri”) ja yläjuoksulla vuonna 1989 rakennettu Ohangaronin tekojärvi.
Ohangaron saa vetensä sulamis- ja sadevesistä. Sen keskimääräinen virtaus on Turkin kylän luona 22,8 kuutiometriä sekunnissa. Vesi on korkeimmillaan toukokuussa, ja puolet virtauksesta saadaan huhti-kesäkuussa.
Joen varrella sijaitsevat Angrenin ja Ohangaronin kaupungit.
Odert

| Odert |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaissaksan Authart
Infobox OKNimi-testi OK: 
Odert on saksalaisperäinen miehen etunimi. Se pohjautuu muinaissaksalaiseen nimeen Authart, joka koostuu sanoista ’rikkaus’ ja ’kova’. Ruotsissa ja Suomessa Odert-nimi on tullut käyttöön 1600-luvulla. Suomalainen aatelissuku von Essen on käyttänyt sitä perintönimenä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 160 Odert-nimistä miestä.
Nimipäivä

Odert-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1929–1949. Nimipäivä oli 19. lokakuuta.
Tunnettuja Oderteja

Odert Reinhold von Essen (1665–1714), ruotsalainen eversti
Odert Reinhold von Essen (1755–1837), suomalainen kenraalimajuri
Odert Forsstedt (1910–1979), suomalainen jääpalloilija
Odert Gripenberg (1788–1848), suomalainen luutnantti ja koulunjohtaja
Odert Sebastian Gripenberg (1850–1925), suomalainen arkkitehti, senaattori ja pankinjohtaja
Odert Lackschéwitz (1930–2009), latvialaissyntyinen valokuvaaja
Odert W. Renell (1876–1951), suomalainen rakennusmestari
Stine Bredal Oftedal

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stine Bredal Oftedal vuonna 2014. |  Stine Bredal Oftedal vuonna 2014. |  Stine Bredal Oftedal vuonna 2014. |  |
Maa:   Norja
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2011 |  |  |
|  Kultaa | Tanska 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2017 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tanska/Norja 2010 |  |  |
|  Kultaa | Unkari/Kroatia 2014 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2016 |  |  |
|  Hopeaa | Serbia 2012 |  |  |
Stine Bredal Oftedal (s. 25. syyskuuta 1991 Oslo) on norjalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa marraskuusta 2010 alkaen 155 maaottelua ja tehnyt niissä 371 maalia. Hän saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016, voitti maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 ja Tanskassa 2015 sekä voitti Euroopan-mestaruuden Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010, Unkarin ja Kroatian kisoissa 2014 ja Ruotsin kisoissa 2016. Seuratasolla hän edustaa unkarilaista Győri Audi ETO KC:tä.
Stine Bredal Oftedalin sisko Hanna Bredal Oftedal on myös käsipalloilija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stine Bredal Oftedal Wikimedia Commonsissa
Ohjelmistotuotanto (kirja)

| Ohjelmistotuotanto |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ilkka Haikala & Jukka Märijärvi
Kieli:  suomi
Genre:  Tietokirjallisuus
Kustantaja:  Satku
Julkaistu:  2000
Sivumäärä:  414
ISBN:  951-762-769-6

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ohjelmistotuotanto on suomalainen kirja ohjelmistotuotannosta ja tietokoneohjelmien sekä -ohjelmistojen kehityksestä.
Kirja käsittelee ohjelmistotuotannon menetelmiä, projektinhallintaa, suunnittelua ja toteutusta. Kirja käsittelee myös laatujärjestelmiä ja reaaliaikajärjestelmien suunnittelua.
Kirjassa käsitellään myös esimerkkinä oliomenetelmästä Nokialla käytettyä OMT++-menetelmää.
Ohmimakkara

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Ohmimakkara (myös sähkömiehenmakkara) on temppu, jossa makkaraa kuumennetaan johtamalla 230 V sähkövirtaa pistorasiasta sen läpi. Menetelmä voi olla hengenvaarallinen, jos sitä ei suoriteta sähköturvallisissa olosuhteissa.
Ogopogo

Ogopogon patsas Kelownassa.
Ogopogo on järvihirviö, jonka väitetään asuvan Okanaganjärvessä, Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa.
Alueen intiaanit ovat tunteneet hirviön valkoihoisia kauemmin. He kutsuvat sitä nimellä N´ha-a-itk. He pelkäsivät järven ylitystä ja saattoivat kuljettaa mukanaan eläimiä olennolle uhrattaviksi, mikäli tämä näyttäytyisi. Intiaanit myös kieltäytyivät kalastamasta tietyissä järven osissa.
Ensimmäiset kirjatut näköhavainnot hirviöstä ovat vuodelta 1860, jolloin ensimmäiset eurooppalaiset uudisasukkaat asettuivat alueelle. Ensimmäinen havainto, jossa suuri joukko ihmisiä väitti nähneensä hirviön, tapahtui vuonna 1926. Järvihirviö sai nimen "Ogopogo" 1920-luvun luvun foxtrot-kappaleesta The Ogo-Pogo – The Funny Fox-Trot, joka kertoo intialaisesta, banjoa soittavasta merihirviöstä.
Olennon kerrotaan olevan pitkä, hoikka ja käärmemäinen ja sen viiksekäs pää muistuttaa lampaan tai hevosen päätä. Silminnäkijöiden kertoman mukaan se on 7–9 metriä pitkä, mutta sen vartalon läpimitta on alle metri. Eräiden kertomusten mukaan olion pyrstö olisi kaksihaarainen ja iho karvaton ja sileä. Ogopogon sanotaan uivan liikuttamalla ruumistaan pystysuunnassa.
On esitetty arveluja siitä, että Ogopogo olisi jonkinlainen hengissä säilynyt zeuglodontti eli Basilosaurus.
Aiheesta muualla

British Columbia Scientific Cryptozoology Club – Ogopogo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Unknownexplorers.com - Ogopogo (englanniksi)
Odaenathus

| Odaenathus |
| --- | --- |
 Mahdolliesti Odaenathusta esittävä rintakuva.
Palmyran kuningas
Valtakausi:  260–267
Seuraaja:  Vaballathus

Syntynyt:  n. 220 Palmyra, Syria
Kuollut:  267 Herakleia Pontike
Puoliso:  Zenobia
Lapset:  Hairan I Vaballathus  Hairan II
Suku:  Odaenathus
Isä:  Hairan
Septimius Odaenathus, joskus myös Odenatus tai Odainathos (kreik. Οδαίναθος, Hodainathos, arab. أذينة‎, Othayna, n. 220–267 tai 268) oli Palmyran kuningas vuosina 260-267/268. Sasanidien vangittua Rooman keisari Valerianuksen vuonna 260 Odaenathus otti Rooman itäisten provinssien johdon ja torjui sasanidien hyökkäyksen. Odaenathus oli roomalaisten liittolainen, ja hän johti sotatoimia persialaisia vastaan. Hänet murhattiin vuonna 267 tai 268, jonka jälkeen Odaenathuksen ja Zenobian poika Vaballathus nousi kuninkaaksi, mutta jonka nuoren iän takia sijaishallitsijana toimi Zenobia.
Elämäkerta > Tausta

Odaenathuksen oletetaan syntyneen vuoden 220 paikkeilla. Odaenathuksen suku oli saapunut Palmyraan ehkäpä osana arabiheimojen muuttoliikettä alueelle Parthian luhistuessa ja suku päätyi ilmeisesti merkittävään asemaan Palmyrassa. Odaenathuksen alkuperäinen nimi oli arabitaustainen Udaynath, mutta hän tuli sittemmin tunnetummaksi roomalaisella nimellään. Odaenathus mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 250 ja hänestä ja hänen pojastaan Septimius Hairanesista tuli senaattoreja vuonna 251. Molemmilla oli myös kreikkalainen titteli eksarkhos ja palmyralainen RŠ TDMWR, joista jälkimmäisen merkityksestä ei ole varmuutta. TDMWR tarkoittanee Tadmoria eli Palmyraa ja RŠ saattaa tarkoittaa yksinkertaisesti johtavaa kansalaista. Odaenathus katoaa sittemmin historiankirjoista useammaksi vuodeksi, kunnes hänet mainitaan jälleen keisari Valerianuksen jäätyä sasanidien vangiksi vuonna 260 johtaen palmyralaisia joukkoja sasanidien kuningas Šapur I:stä vastaan.
Elämäkerta > Sota sasanideja vastaan

Odaenathuksen sasanideja vastaan johtaman sotareken tarkemmista tapahtumista ei ole täyttä varmuutta ja osa tutkijoista on pitänyt sen tapahtumia paljolti propagandana. Joka tapauksessa tarinan mukaan Odaenathuksen johtamat joukot ajoivat sasanidit pois Mesopotamiasta ja valtasivat takaisin tärkeät roomalaiset rajakaupungit Carrhaen ja Nisibisin. Ajaen takaa sasanideja palmyralaiset piirittivät sasanidien pääkaupunki Ktesifonin, mutta palasivat valtaamatta kaupunkia Syyriaan. Syyriassa palmyralaiset piirittivät Emesan kaupungin, jonne usurpaattori Quietus oli sijoittunut. Kaupungin valtauksesta on olemassa kaksi erilaista tarinaa, toisen mukaan Odaenathus vaati kaupungin antautumista ja kun tätä ei toteltu, hänen joukkonsa hyökkäsivät kaupunkiin. Toisen tarinan mukaan Quietuksen kannattajat kääntyivät tätä vastaan surmaten hänet ja heittämällä tämän ruumiin muurin yli murhan todistaakseen, jonka jälkeen kaupunki antautui. Odaenathus oli näin lyhyen ajan kuluessa vuosina 260–61 vallannut takaisin kaikki Rooman sasanideille menettämät itäiset alueet. Roomassa kunnian voitoista sai keisari Gallienus, joka juhlisti voittoja Roomassa vuonna 263 esitellen vangiksi jääneitä satraappeja jotka Odaenathus oli hänelle lähettänyt. Eri lähteissä mainitaan useita eri arvonimiä, jotka Odaenathus olisi saanut voittojensa jälkeen. Näitä ovat esimerkiksi Dux Romanorum, Corrector Totius Orientis, Imperator Totius Orientis, Augustus ja "kuninkaiden kuningas". On mahdollista, että Odanathus johti myös toista sotaretkeä sasanideja vastaan Tigrisjoen vartta pitkin useita vuosia myöhemmin.
Elämäkerta > Kuolema

Odaenathus kuoli vuonna 267 tai 268 epäselvissä olosuhteissa, joista kerrotaan useissa eri lähteissä eri tavoin. Georgios Synkellosin mukaan Odaenathus sai surmansa muuten tuntemattoman kaimansa surmaamana Pontoksessa hänen sotiessaan alueelle hyökänneitä gootteja vastaan. Lähteessä ei kerrota teon motiiveja tai oliko kaima sukua Odaenathukselle. Luotettavampana pidetyn Zosimoksen kertomuksen mukaan Odaenathus sai surmansa saman tapaisesti murhattuna Emesassa hänen juhliessaan ystävänsä syntymäpäivää. Historia Augusta kertoo puolestaan, että Odaenathuksen surmasi tämän serkku Maeonius. Historia Augustan mukaan Maeonius oli aikaisemmin juonitellut Odaenathuksen vaimo Zenobian kanssa, jonka oma poika oli perimmyysjärjestyksessä hänen poikapuolensa alapuolella, mutta tämän tarinan mukaan Zenobialla ei kuitenkaan ollut osuutta itse murhaan. Johannes I Antiokialainen väittää puolestaan Gallienuksen surmanneen Odaenathuksen ja muihin mahdollisiin surmaajiin lukeutuvat esimerkiksi sasanidien kuningas Sapor I agenttiensa avulla, tai palmyralaiset itse. Joka tapauksessa Odaenathus kuoli yllättäen ja häntä seurasi kuninkaana Zenobian nuori poika Vaballathus, jonka sijaishallitsijana Zenobia toimi. Zenobiasta tuli yksi aikansa voimakkaimmista hallitsijoista ja Rooman vaarallisin vastustaja.
Odaenathusta mahdollisesti esittävä mosaiikki Palmyrassa.
Girolamo Savonarola

Fra Bartolomeo, Girolamo Savonarola, noin 1498.
Girolamo (Hieronymus) Savonarola (21. syyskuuta 1452 Ferrara – 23. toukokuuta 1498 Firenze, Firenzen tasavalta) oli italialainen dominikaanimunkki ja parannussaarnaaja. Hän saarnasi aikalaistensa löyhää moraalia vastaan.
Elämä > Opinnot ja uskonnollinen kääntymys

Savonarola opiskeli ensin lääketiedettä ja filosofiaa Bolognan yliopistossa, mutta voimakkaan uskonnollisen kokemuksen jälkeen hän keskeytti opintonsa 22-vuotiaana vuonna 1474 ja vetäytyi luostariin. Hän aloitti saarnaamistoimintansa vuonna 1482.
Elämä > Priorina ja parannussaarnaajana

Vuonna 1491 Lorenzo de’ Medici kutsui Savonarolan Firenzeen San Marcon luostarin prioriksi eli johtajaksi, mahdollisesti pitääkseen häntä paremmin silmällä. Kaupungissa Savonarola saavutti piankin laajaa huomiota selkeäsanaisilla parannussaarnoillaan, joissa hän arvosteli kirpeästi myös kirkon ja papiston moraalista rappiota. Savonarolan ympärille syntyi voimakkaasti kasvava herätysliike, joka alkoi pitää häntä profeettana. Savonarolan profetiat kaupunkia uhkaavasta sodasta ja hävityksestä saivat tulta alleen, kun Ranskan kuningas Kaarle VIII lähestyi kaupunkia sotajoukkoineen. Kaupunkilaiset lähettivät kuningasta vastaan lähetystön, jonka johtoon valittiin Savonarola. Tavatessaan kuninkaan Savonarola tervehti häntä Jumalan valittuna aseena Firenzen taivuttamiseksi parannukseen mutta pyysi tätä myös armahtamaan katuvaa kaupunkia. Kuningas suostuikin säästämään kaupungin hävitykseltä. Samaan aikaan kaupungissa kuitenkin puhkesi kapina, joka syöksi kaupunkia hallinneen Lorenzon pojan Piero de’ Medicin ja koko Medici-suvun vallasta.
Elämä > Firenzen teokratian johdossa

Kun Medicit oli häädetty Firenzen johdosta, Savonarola muodosti kaupungista teokratian, jonka kuninkaaksi julistettiin Kristus. Paavi Aleksanteri VI, joka ensi alkuun oli osoittanut Savonarolaa kohtaan ymmärtämystä, tyrmistyi kun kaupunki ei suostunutkaan tukemaan häntä taistelussa Ranskaa vastaan. Pitkälti poliittisista syistä hän ekskommunikoi Savonarolan 12. toukokuuta 1497 syyttäen tätä ”harhaoppisuudesta, lahkolaisuudesta ja Pyhän istuimen halveksimisesta”. Hän myös kielsi Savonarolaa saarnaamasta. Savonarola tottelikin paavin käskyä jonkin aikaa mutta aloitti saarnaamisen pian uudestaan. Paavin kielto sai hänet kääntymään entistä kiivaammin katolisen kirkon hierarkiaa vastaan.
Elämä > Turhuuksien rovio ja kuolemantuomio kerettiläisenä

Helmikuussa 1497 Savonarola lähetti suuren joukon nuoria kannattajiaan (jotka tunnettiin nimellä ”fanciulli”) kulkemaan läpi Firenzen ja takavarikoimaan kaiken, mikä voisi johtaa ihmisiä syntiin ja turmelukseen. Näihin turmelusta tuottaviin esineisiin ei laskettu vain ”pakanallisia” kirjoituksia (tai sellaisia, joita Savonarola piti pakanallisina) ja pornografisia kuvia, vaan myös ”ylellisyysesineitä” kuten maalauksia, hienoja huonekaluja, koruja, ylellisiä vaatteita, pelikortteja ja kosmetiikkaa. Useat firenzeläiset luovuttivat vapaaehtoisesti esineitään, joko todellisesta katumuksesta tai seurausten pelossa. Kaupunkilaisilta kootut esineet tuhottiin 7. ja 17. helmikuuta 1497 ”turhuuksien roviolla”, valtavan suurella roviolla, joka oli koottu Firenzen keskusaukiolle Piazza della Signorialle. Maalari Sandro Botticelli heitti omakätisesti tuleen useita maalauksiaan, ilmeisesti seurausten pelossa. Toisaalta on todettava, että useat Firenzen kansalaiset, heidän joukossaan myös munkkeja ja pappeja, vastustivat Savonarolan ”puhdistuksia”. Toimenpiteitä vastustivat ennen muuta Basilica di Santa Crocen fransiskaanit ja Santa Maria Novellan dominikaanit.
Rangaistusuhan alla Savonarolan kannattajatkin käänsivät hänelle selkänsä, ja Savonarola hirtettiin ja poltettiin roviolla kerettiläisyydestä syytettynä 23. toukokuuta 1498 Piazza della Signorialla – samassa paikassa, jossa oli roihunnut hänen ”turhuuksien rovionsa”.
Uskonpuhdistajana

Monet protestantit pitävät Girolamo Savonarolaa yhtenä protestantismin edeltäjistä, ja Martti Luther itsekin kirjoitti Savonarolasta. Savonarola kuitenkin opetti, että armoa ei ansaita omilla teoillaan, mutta säilytti kuitenkin monia katolisia oppeja, kuten katoliset sakramentit. Hän kirjoitti:
»Ei ole totta, että Jumalan armo saadaan olemassa olevilla ansioteoilla ikään kuin teot olisivat predestinaation syy. Päinvastoin, nämä ovat seurauksia predestinaatiosta. Kerro minulle, Pietari. Kerrohan, oi Magdaleena, miksi olet paratiisissa? Tunnustakaa, että ette ole omien ansioidenne kautta saaneet pelastusta, vaan Jumalan hyvyyden kautta.»
Historioitsijat uskovat, että Savonarola vaikutti Lutheriin ja mahdollisesti myös Jean Calviniin.
Kirjallisuutta

Väisänen, Liisa: Girolamo Savonarola: Renessanssin toiset kasvot.  Tutors, 2020.  ISBN 9789526954530
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Girolamo Savonarola Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Oia (Thera)

| Oia> Οἴα.Sijainti |
| --- | --- |
 Oia
Koordinaatit:  36°22′2″N, 25°28′39″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kamári, Thíra, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Thera, Kykladit
Kaupunki:  Thera
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oia (m.kreik. Οἴα; lat. Oea) eli Oie (m.kreik. Οἴη, Oiē) oli antiikin aikainen kaupunki Theran (nyk. Thíra) saarella Kykladeilla Kreikassa. Se sijoitetaan saaren itärannikolle nykyisen Kamárin kylän paikalle.
Oia oli saaren keskuksen Theran kaupungin satama. Se perustettiin arviolta 700-luvulla eaa. ja oli olemassa myöhäisantiikkiin saakka. Theran kaupunki sijaitsi kukkulalla heti Oian eteläpuolella. Oian mainitsee saaren kaupunkien joukossa Klaudios Ptolemaios. On mahdollista, että se oli hänen aikanaan tullut Theran poliksen kaupunkikeskukseksi kukkulalla olleen vanhan paikan sijasta. Nykyisestä Kamárista on löydetty Oiaan yhdistettyjä jäänteitä. Osa niistä on nykyisin meren pohjassa. Vielä 1800-luvulla paikalla sanotaan olleen näkyvissä jäänteitä taloista sekä roomalaisaikaisesta temppelistä.
Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartastossa antiikin Oia on kuitenkin sijoitettu nimen perusteella saaren luoteiskärkeen nykyisen Oían kylän paikalle.
Oiai

| Oiai> Οἶαι |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Ródos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Rhodos, Eteläiset Sporadit
Kaupunki:  Lindos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oiai (m.kreik. Οἶαι) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Rhodoksen saarella (nyk. Ródos) Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Oiai oli ilmeisesti Lindoksen alainen tai siitä eronnut lyhytikäinen polis, ja vaikuttaa sijainneen sen alueella, toisin sanoen Rhodoksen kaakkoisosassa. Oiain historiasta ei tiedetä juuri mitään, ja sen olemassaolo tunnetaan lähinnä siksi, että sen tiedetään kuuluneen klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Kaupunki esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453 ja 452/451 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Oiatēs (Οἰάτης).
Oiva Oijennus

Oiva Oijennus (s. 31. tammikuuta 1953 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1971–1984 ja voitti viisi Suomen mestaruutta.
Oijennus edusti pääsarjatasolla Tampereen Koo-Vee:ta  ja Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa yhteensä 456 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 171 + 115 = 286 ja jäähymääränsä 173 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 64 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 22 + 14 = 36 ja jäähyminuutteja 41. Hän voitti viisi Suomen mestaruutta ja saavutti lisäksi neljä SM-hopeaa.
Oijennus pelasi Suomen maajoukkueessa 13 maaottelua, joissa hän teki yhteensä kaksi maalia. Hän edusti Suomea yksissä MM-kilpailuissa.
Oijennuksen veljenpoika Markus on myös jääkiekkoilija. Hänkin edusti pelaajaurallaan Tapparaa.
Od-voima

Paroni Karl von Reichenbach
Od eli odylinen voima oli nimi, jonka Karl von Reichenbach vuonna 1845 antoi olettamalleen elämänvoimalle.  Nimensä se sai skandinaavisen Oden-jumalan mukaan.
Tieteellinen vastaanotto

Tiedeyhteisö arvosteli odylisen voiman käsitettä, koska sen olemassaolosta ei ollut luotettavia tai toistettavia todisteita. Arvostelijat pitivät sitä 1800-luvulla puoskarointina, ja nykyisin sitä pidetään esimerkkinä pseudotieteestä. Myös tiedetoimittaja Martin Gardner totesi teoksessaan Fads and Fallacies in the Name of Science, etteivät tiedemiehet kyenneet toistamaan Reichenbachin kokeita.
Robert Todd Carroll kirjoitti teoksessa The Skeptic's Dictionary:
»Paronilla ei ollut psykologian eikä psykopatologian koulutusta eikä mitään ihmisillä suoritettavia kokeita koskevaa koulutusta. Hän sovelsi monia tavanomaisia tieteellisiä tekniikoita ja noudatti normaaleja käytäntöjä havaintojen keräämisessä ja muistiinmerkitsemisessä, muun muassa graafisia esityksiä ja taukukoita. Mutta nähtävästi hänellä ei ollut mitään käsitystä siitä, miten suoritetaan valvottu koe niin sanotuilla "herkillä" henkilöillä, joita ehkä pikemminkin voitaisiin kuvailla neuroottisiksi tai alttiiksi aistiharhoille. (Jastrow sanoi, että suurin osa hänen koehenkilöistään oli "neuroottisia nuoria naisia.") Ottaen huomioon, että hän petti itseään niin perusteellisesti niin pitkän ajan, voidaan perustellusti olettaa, että hän (vähintäänkin) tiedottomasti vaikutti koehenkilöidensä käyttäytymiseen. Hänen intonsa toteuttaa hanke epäilemättä vinoutti hänen subjektiivisia havaintoja. Hänen käsityksensä, että odylinen voima voisi selittää tusinoittain erilaisia ilmiöitä, vaikka hän ei voinut vakuuttaa muita tiedemiehiä siitä, että hän oli keksinyt mitään, osoittaa hänen tutkimustensa patologisen laadun. Reichenbachin jatkuva toiminta odylisen voiman tutkimiseksi on klassinen esimerkki patologisesta tieteestä.»
Tiedeyhteisö on hylännyt Od-voiman kaltaiset käsitteet. Länsimaisessa populaarikulttuurissa nimeä edelleen käytetään samaan tapaan kuin termejä qi ja prana. Niillä viitataan "henkiseen energiaan" tai elollisiin olentoihin liittyväksi uskottuun elämänvoimaan.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Odic force
Aiheesta muualla

Research of Baron Reisenbach on the "Mesmeric", now called the Odic Force. American Whig Review, kesäkuu 1852, 15. vsk, nro 90, s. 485–501.  Artikkelin verkkoversio.
Käännös suomeksi
Toivo Oikarinen

| Toivo Oikarinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Toivo Erkki ”Topi” Oikarinen
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1924 Sonkajärvi
Kuollut: 4. toukokuuta 2003 (79 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  174 cm
Seura:  Sonkajärven Pahka
Laji:  maastohiihto 
Toivo Erkki ”Topi” Oikarinen (16. huhtikuuta 1924 Sonkajärvi – 4. toukokuuta 2003) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Sonkajärven Pahkaa edustanut Oikarinen kilpaili 18 kilometrin matkalla Oslon talviolympialaisissa 1952 sijoittuen kymmenenneksi. SM-kilpailuissa Oikarinen voitti Pahkan joukkueessa viestihiihdon kultaa vuosina 1950 ja 1952 sekä saavutti 15 kilometrillä hopeaa hävittyään Heikki Hasulle kaksi sekuntia vuonna 1951. Pahkan menestyksekkääseen viestijoukkueeseen kuului myös hänen veljensä Kauko Oikarinen.
Oikarinen oli ammatiltaan poliisikonstaapeli.