stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abukuma (1923)

| Abukuma/ 阿武隈 |
| --- | --- |
 Abukuma

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Kölinlasku:  8. joulukuuta 1921
Laskettu vesille:  16. maaliskuuta 1923
Palveluskäyttöön:  26. toukokuuta 1925
Loppuvaihe:  upotettu 26. lokakuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 659 t
Pituus:  158,6 m (vesiraja) 162,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,2 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  90 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Aseistus:  7 × 140 mm/50 type 3 -tykkiä 2 × 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykkiä 8 × 533 mm torpedoputkea 48 × miinaa
Abukuma (jap. 阿武隈) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1925 palvelukseenotettu Nagara-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Uragan telakalta ja sen köli laskettiin 8. joulukuuta 1921. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1923 ja se otettiin palvelukseen 26. toukokuuta 1925.
Abel Wartiainen

Abel Wartiainen (3. helmikuuta 1836 Kiuruvesi – 2. tammikuuta 1873) oli suomalainen maanviljelyskoulun johtaja, suomentaja ja kirjailija.
Wartiaisen isä oli talollinen Johan Vartiainen. Hän opetteli omin päin kirjoitustaidon sekä hieman ruotsin kieltä ja lähti 1859 opiskelemaan Mustialan maanviljelysopistoon. Valmistuttuaan hän toimi Muhoksessa Koivikon maanviljelyskoulun inspehtorina vuodesta 1862 alkaen, kynnönopettajana vuodesta 1866 ja viimeksi Jokisaaren maanviljelyskoulun johtajana vuodesta 1870 alkaen. Hänen kirjoituksiaan julkaistiin Oulun Wiikko-Sanomia-lehdessä ja oululaisessa Pohjan-Tähti-lehdessä.
Wartiainen kuoli kuumetautiin tammikuussa 1873.
Teoksia

Se ihana Ulla ja hänen sulhonsa : kaunis kertomus kansalle vuosien 1808-9 sota-ajoilta Oulusta ja vuonna 1822 tapahtuneesta Oulun kaupungin palosta ; kansalle kirj. A. W:nen. Weurlander, Kuopio 1884 (julkaistu alun perin jatkokertomuksena Pohjan-Tähti-lehdessä syksyllä 1866)
Sormus : rakkaus koetuksen tulessa eli kuvaus elämästä : tosi tapaus ; kirj. A. W:nen. Weurlander, Kuopio 1884 (julkaistu alun perin jatkokertomuksena Pohjan-Tähti-lehdessä)
Suomennoksia

Muutamia sanoja lannasta, sen oikeasta hoidosta ja käyttämisestä ; mukailemalla suomentanut A. Vartiainen. 1861
Carl Gustaf Indebetou : Nevain ja soiden viljelemisestä : kilpa-kirjoitus : Nyköping'in läänin talousseuralta palkittu sen korkeimmalla palkinnolla ; mukailemalla suomentanut A. Vartiainen. Keisarillisen senaatin kirjapaino, Helsinki 1861
Maanviljelyn ja karjanhoidon oppikirja alhaisemmille maanviljelyskouluille ; ruotsinkielelle toimittanut Hjalmar Kylberg, suomentanut A. Vartiainen. Barck, Oulu 1867
Abul Kalam Azad

| Abul Kalam Azad |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Abul Kalam Ghulam Muhiyuddin
Syntynyt: 11. marraskuuta 1888 Mekka, Osmanien valtakunta
Kuollut: 22. helmikuuta 1958 (69 vuotta) Delhi, Intia
Puoliso:  Zulaikha Begum
Tiedot
Puolue:  Intian kongressipuolue
Uskonto:  islam
Kunnianosoitukset:  Bharat Ratna
 Nimikirjoitus
Abul Kalam Azad (oik. Abul Kalam Ghulam Muhiyuddin; 11. marraskuuta 1888 Mekka, Osmanien valtakunta – 22. helmikuuta 1958 Delhi, Intia) oli intialainen itsenäisyysaktivisti, islamilainen teologi, kirjailija ja Intian kongressipuolueen johtaja. Intian jakoa vastustaneesta Azadista tuli Intian itsenäistymisen jälkeen hallituksen ensimmäinen opetusministeri. Hänet muistetaan yleisesti Maulana Azadina; sana Maulana tarkoittaa kunnioittavasti ”mestarimme” ja hän oli valinnut kirjailijanimekseen Azadin (vapaa). Hänen panostaan koulutussäätiön perustamisessa Intiassa tunnustetaan juhlimalla hänen syntymäpäiväänsä kansallisena koulutuspäivänä kaikkialla Intiassa. Vuonna 1992 Azadille myönnettiin postuumisti Bharat Ratna, Intian korkein siviilipalkinto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abul Kalam Azad Wikimedia Commonsissa
Aili Runne

Aili Siviä Runne (o.s. Peippo; 22. helmikuuta 1920 Parikkala – 22. syyskuuta 1999) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuimpia kappaleita ovat Annikki Tähden laulama ”Muistatko Monrepos’n”, johon Runne teki tekstin sekä Anna Mutasen laulama ”Laps’ olen Karjalan”, johon Runne teki sävellyksen ja sanoituksen.
Aili Runne oli musiikkineuvos Ossi Runnen käly.
Runne on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Kirjallista tuotantoa

.... Minä en paljon pyydä.... : vapaamittaisia Tanka-runoja ja vähän muitakin. Informedia, Helsinki 1977
Dubrovnikin kukkivat muurit : runoja ; kuv. Eka Lainio ; kuusi runoa serbokroatian kielelle käänt. Osman Djikić. A. Runne, Helsinki 1982
Aiheesta muualla

Aili Runnen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Aili Runnen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vittikko

Vittikko on Sallan kylä Keminniemellä. Kylästä on matkaa kirkonkylälle Sallaan noin 25 kilometriä. Kylä on tyypillinen jälleenasutuskylä. Kylän talot sijaitsevat toisistaan erillään. Väestö on voimakkaasti pienentynyt viime vuosikymmeninä. Kylässä on silti asutusta ympäri vuoden. Kylän koulu lakkautettiin vuonna 1985. Koulu on kuitenkin käytössä ja kunnostettu vuosikymmenten laiminlyönnin jälkeen.
Vuonna 2017 kylässä on noin 12 asukasta.
Yrjö Piitulainen

| Yrjö Piitulainen |
| --- | --- |
 Yrjö Piitulainen ja INGO-palkinto vuonna 1963.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Yrjö Olavi Piitulainen
Syntynyt: 5. tammikuuta 1921 Viipuri
Kuollut: 2. lokakuuta 1987 (66 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Nyrkkeilijä
Ammattilaistilastot
Ottelut:  32
Voitot:  25
– tyrmäysvoitot:  13
Tappiot:  3
Ratkaisemattomat:  4
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
Yrjö Olavi Piitulainen (5. tammikuuta 1921 Viipuri – 2. lokakuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen välisarjan nyrkkeilijä, joka teki ammattilaisdebyyttinsä vuonna 1945. The Ring -lehti nimesi hänet 1940-luvulla Euroopan kuudenneksi parhaaksi välisarjan nyrkkeilijäksi. Hän oli nyrkkeilijä Harri Piitulaisen isä ja toimi oman ammattilaisuransa jälkeen myös tämän valmentajana.
Elämä ja ura

Piitulainen syntyi Viipurissa vuonna 1921. Amatööriuransa aikana 1932–1945 Piitulainen tunsi Suomen ensimmäisen nyrkkeilyn olympiavoittajan, Sten Suvion, joka innoitti häntä aloittamaan nyrkkeilyn.
Amatööriurallaan vuosina 1932–1945 Piitulainen otteli kaikkiaan 147 kertaa ja voitti niistä 139. Hän voitti Suomen mestaruuden Kevyessä sarjassa eli alle 61,2 kg vuonna 1940 sekä Välisarjassa eli alle 66,7 kg vuosina 1943 ja 1944 Viipurin Nyrkkeilijöitä. Vuonna 1941 hän hävisi Kevyen sarjan loppuottelun Ahti Lehtiselle vuonna 1941. Tällöin hän Talvisodan jälkeisen Välirauhan aikana edusti Helsingin Nyrkkeilyseuraa.
Toisen maailmansodan aikana kansainvälinen kanssakäyminen oli normaalia vähäisempää. Tammikuussa 1942 Piitulainen yhdessä Aatos Lundellin kanssa edusti Suomea EM-kisoissa Breslaussa. Piitulainen voitti avausottelussa slovakin ja hävisi toisessa ottelussa saksalaiselle Horst Garzille. Maailmansodan jälkeen kisat menettivät EM-kisojen aseman.
Elämä ja ura > Ammattilaisura 1945–1950

Piitulaisen ensimmäinen ammattilaisottelu käytiin Göteborgissa Lennart Boqvistia vastaan 19. lokakuuta 1945, ja se päättyi Piitulaisen voittoon. Seuraava ottelu käytiin Hans Drescheria vastaan Tukholmassa 8. tammikuuta 1946 ja sitä seuraava maaliskuussa 1946 Beb Diesseniä vastaan Göteborgissa, kuten myös seuraava ottelu Gerhard Pederseniä vastaan. Ensimmäisen tappionsa Piitulainen koki ottelussa Gwyn Williamsia vastaan 2. kesäkuuta 1946.
Piitulaisen ensimmäinen ottelu Pohjoismaiden ulkopuolella käytiin Sussexissa, Isossa-Britanniassa elokuussa 1946 Johnny Watersia vastaan. Piitulainen voitti tämänkin ottelun, ja kyseessä oli jo hänen kuudes voittonsa.
Vuoden 1947 aikana Piitulainen otteli viidessä ottelussa, joista hän voitti kolme, hävisi yhden ja yksi oli ratkaisematon. Vuonna 1948 hän oli mukana kuudessa ottelussa, joista voitti viisi ja hävisi yhden.
16. syyskuuta 1948 – 26. huhtikuuta 1949 Piitulainen voitti kahdeksan ottelua peräkkäin. Vuoden 1950 alussa Piitulainen kohtasi Hollannin mestari Harry Bosin Helsingissä. Ottelun lopputulos oli ratkaisematon. 14. toukokuuta 1950 Piitulainen otteli Egil Voldia vastaan Lappeenrannassa ja 3. syyskuuta Gino Menozzia vastaan ja voitti viimeisessä erässä. Ottelu jäi Piitulaisen viimeiseksi. Uransa jälkeen Piitulainen toimi nyrkkeilypromoottorina. Piitulainen valmensi myös poikaansa Harria, joka otteli vuosina 1966–1971.
Yrjö Piitulainen vastaan Jean Wanes Helsingin messuhallissa 30.9.1947
Yuna (laulaja)

Yuna
Yuna eli Yunalis Mat Zara'ai (14. marraskuuta 1986 Alor Setar, Malesia) on malesialainen laulaja-lauluntekijä.
Tausta

Yuna aloitti omien laulujensa kirjoittamisen 14-vuotiaana ja esitti niitä ensimmäisen kerran yleisölle 19-vuotiaana, jolloin hän oppi soittamaan kitaraa. Hän on esiintynyt lukuisissa akustisissa show’ssa ja tapahtumissa ympäri Malesiaa vuodesta 2006 lähtien.
Amerikkalainen indie-rockia tuottava levy-yhtiö löysi Yunan ja lensi hänen kotimaahansa vakuuttamaan naisen yhteistyöhön heidän kanssaan. He onnistuivat saamaan sopimuksen newyorkilaisen Fader Label levy-yhtiölle helmikuussa 2011. Yuna julkaisi Amerikan debyyttialbuminsa Decorate Yhdysvalloissa saman vuoden maaliskuussa.
Yksityiselämä

Aktiivisen musiikkiuran aikana Yuna oli myös lakiopiskelijana Universiti Teknologi MARA:ssa Shah Alamissa Malesiassa. Hän valmistui 2009 lakiopintojen kandidaatiksi.
Hän toimii myös liikekumppanina naistenvaatefirmassa nimeltä IAMJETFUEL http://shop.iamjetfuel.com/ (Arkistoitu – Internet Archive) sivuprojektina.
Aili Nurminen

| Aili Nurminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1896 Pori
Kuollut: 27. marraskuuta 1972 Barcelona
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FT 1955)
Instituutti:  Ilmatieteen laitos
Tutkimusalue:  meteorologia
Aili Linnea Nurminen (16. heinäkuuta 1896 Pori – 27. marraskuuta 1972 Barcelona) oli suomalainen meteorologi, joka oli suomalaisen ilmailumeteorologian uranuurtaja. Elämäntyönsä hän teki Ilmatieteellisen keskuslaitoksen palveluksessa vuosina 1926–1963. Vuonna 1955 Nurminen väitteli tohtoriksi maailman ensimmäisenä naisena ilmatieteen alalta. Häntä pidetään myös Suomen ensimmäisenä arvostettuun asemaan nousseena teknillisten tieteiden naistutkijana.
Elämä ja ura

Porilaisen vaatturin Juho Frans Nurmisen perheeseen syntynyt Aili Nurminen kirjoitti ylioppilaaksi Porin tyttölyseosta vuonna 1918 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1927. Myöhemmin maisterin tutkinnon suorittanut Nurminen työskenteli Ilmatieteellisellä keskuslaitoksella virkaatekevänä apulaisena, kunnes hänet valittiin joulukuussa 1936 Malmin lentokentälle perustetun erityisen lentosääaseman hoitajaksi lentometeorologin virkaan. Uutta lentosääpalvelua tarvittiin muun muassa Malmin lentokentän myötä alkaneen yölentotoiminnan vaatimia entistä tarkempia sääennustuksia varten.
Nurminen ryhtyi tehtävässään aktiivisesti kehittämään vasta alkuvaiheessa ollutta suomalaista ilmailumeteorologiaa. Hän oli jo aikaisemmin vuonna 1936 vieraillut opintomatkalla Ruotsissa ja Saksassa, joista saatuja oppeja Ilmatieteellisen keskuslaitoksen lisäksi hän sovelsi käytäntöön myös ilmavoimat. Saksasta Malmille hankittiin uudet havaintolaitteet, joiden käyttäjäksi Nurminen opetteli aikaisemmin täysin miesten hallitsemassa maailmassa. Vuonna 1938 hänestä tuli Suomen ensimmäinen päälentometeorologi. Nurmisen ansiosta Suomen lentosääasemilla otettiin käyttöön kaukokirjoittimet jo vuonna 1939, Posti- ja lennätinlaitos avasi oman kaukokirjoitinliikenteensä vasta sodan jälkeen 1946.
Talvisodan aikana Nurminen toimi Vaasan lentoaseman meteorologina ja jatkosodan aikana 1941–1942 Porin lentoasemalla, jossa tuolloin oli suuri saksalaisten tukikohta. Nurmista pidettiin niin taitavana, että esimerkiksi Tukholmasta otettiin huonolla säällä häneen yhteyttä ja kysyttiin, voiko lentokoneet lähettää kohti Suomea. Nurmisen väitöskirjan aiheena olivat Suomen sumuolot (”Some aspects of fog with special reference to South Finland”). Väitöskirjansa lisäksi Nurminen julkaisi yli 30 tieteellistä tutkimusta.
Vuonna 1959 Suomen liike- ja virkanaisten liitto valitsi hänet vuoden naiseksi. Aili Nurminen kuoli 76-vuotiaana lomamatkalla Barcelonassa. Hänen mukaansa on nimetty Suomen Kulttuurirahaston alainen rahasto, jonka tehtävänä on tukea naistutkijoiden väitöskirjatyötä fysiikan ja meteorologian aloilla.
Teoksia

Die Windverhältnisse in den SW-Schären von Finnland und auf dem Ålandsmeer, Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki, 1939.
Porin lentoaseman tuuliolot sekä näkyväisyys ja sumu, teoksessa Satakunta – Kotiseutututkimuksia XIII, Satakuntalainen Osakunta, Vammala, 1946.
A study of fog: with special reference to Southern Finland, Helsingin yliopisto, Helsinki, 1950.
Some aspects of fog with special reference to South Finland, Helsingin yliopisto, Helsinki, 1955.
Yuna

Yuna tarkoittaa seuraavia asioita:
Henkilöitä

Yuna (laulaja) (s. 1986), malesialainen laulaja-lauluntekijä
Yuna Ito (s. 1983), japanilais-yhdysvaltalainen laulaja
Yuna Kagesaki (s. 1973), japanilainen mangataiteilija
Yūna Kasai (s. 2004), japanilainen yhdistetyn hiihtäjä
Maantiede

Yuna (joki), joki Dominikaanisessa tasavallassa
Yuna (Länsi-Australia), pieni kaupunki Länsi-Australiassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yuna”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Albert Ballin

| Albert Ballin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1857 Hampuri, Saksan liitto
Kuollut: 9. marraskuuta 1918 (61 vuotta) Hampuri, Saksan keisarikunta
Muut tiedot
Yritys:  Hampurin-Amerikan linja
Asema:  Omistaja ja johtaja
Puoliso:  Marianne Ballin
Vanhemmat:  Samuel Joel Ballin (isä) Amalia Ballin (äiti)
Albert Ballin (15. elokuuta 1857 – 9. marraskuuta 1918) oli saksalainen merenkulkumagnaatti. Hän oli vuodesta 1886 Hampurin-Amerikan linjan (HAPAG) johtokunnan jäsen, vuodesta 1899 sen pääjohtaja. Yhtiö oli aikanaan maailman suurin laivayhtiö. Ballin myös kehitti risteilyaluksen konseptin, minkä vuoksi häntä pidetään nykyaikaisen risteilymatkustamisen isänä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän vastusti jyrkästi sitä, että Saksa ryhtyisi käymään vedenalaista sotaa, koska hän pelkäsi, että Saksa saisi sen vuoksi myös Yhdysvallat vihollisekseen. Saatuaan marraskuussa 1918 tietää aselevon ankarat ehdot Ballin kuoli yllättäen, luultavasti oman käden kautta.
Saksan keisarinna Augusta Viktorian mukaan nimetty SS Augusta Victoria oli ensimmäinen nykyisenkaltainen risteilyalus. Se lähti ensimmäiselle matkalleen 10. maaliskuuta 1889 Hampurista, ja se kulki Southamptonin kautta New Yorkiin. Laiva teki maailman ensimmäisen Välimeren risteilyn kaksi vuotta myöhemmin.
Ballin rakennutti 1901 Veddelin saarelle Hampuriin siirtolaisia varten keskuksen, johon sijoitettiin tuhansia Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan pyrkiviä ihmisiä kaikkialta Euroopasta. Saari on nykyään BallinStadt-museona. Vuonna 1913 HAPAG omisti kolme maailman suurinta linjalaivaa, jotka kaikki kuitenkin takavarikoitiin myöhemmin osana ensimmäisen maailmansodan sotakorvauksia.
Menetettyään yhtiönsä laivat Ballin teki itsemurhan Hampurissa Saksan vallankumouksen aikana vuonna 1918, kaksi päivää ennen ensimmäisen maailmansodan loppua. Toisen maailmansodan jälkeen yhtiö menetti taas merikelpoiset laivansa sekä globaalin markkina-asemansa.
Kirjallisuutta

Gerhardt, Johannes: Albert Ballin.  Hampuri:  Hamburg University Press, 2010.  ISBN 9783937816807.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Albert Ballin
Käännös suomeksi
Vihmoin

Vihmoin
Harjamainen vihmoin
Vihmoin (lat. aspergillum) on veden vihmomiseen tarkoitettu työkalu. Sitä käytetään etenkin katolisen ja ortodoksisen kirkon jumalanpalvelusmenoissa, mutta vihmoin on käytössä myös muissakin kirkkokunnissa. Kristityt käyttävät sitä pyhitetyn veden vihmomiseen siunaamismielessä.
Vihmoimia on kahdenlaisia. Se voi olla joko pieni harja tai varrella varustettu pieni reikäinen ontto pallo.
Zahari Damjanov

| Zahari Damjanov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. marraskuuta 1985 (ikä 38) Varna
Kansalaisuus:   Bulgaria
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2003–2016
Pituus:  182 cm
Paino:  100 kg
Painoluokka:  Superraskassarja
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  4. dan
| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten kyokushin karate.World Open  | Maa:   Bulgaria> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2015 | avoin |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Chiba 2009 | +90 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2013 | +90 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiova 2009 | +90 kg |  |
|  Kultaa | Bukarest 2010 | +90 kg |  |
|  Kultaa | Kiova 2013 | +90 kg |  |
|  Kultaa | Varna 2014 | +90 kg |  |
|  Hopeaa | Berliini 2015 | +90 kg |  |
| European Open  | European Open  | European Open  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2011 | avoin |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Osaka 2008 | +85 kg |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | 2008 | avoin |  |
| All American Open  | All American Open  | All American Open  |  |
|  Kultaa | New York 2008 | avoin |  |
|  Kultaa | New York 2011 | avoin |  |
|  Kultaa | New York 2012 | avoin |  |
|  Kultaa | New York 2013 | avoin |  |
|  Hopeaa | New York 2014 | avoin |  |
|  Pronssia | New York 2007 | avoin |  |
| Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2007 | -90 kg |  |
Zahari Damjanov (bulg. Захари Дамянов, s. 5. marraskuuta 1985 Varna) on bulgarialainen karateka. Hän saavutti muun muassa World Open -mestaruuden 2015 ensimmäisenä bulgarialaisena ja on nelinkertainen Euroopan mestari yli 90-kiloisten sarjassa.
Karate

Damjanov alkoi harrastamaan kyokushin-karatea noin 10-vuotiaana ja vuodesta 2007 lähtien hän alkoi osallistumaan kilpailuihin myös ulkomailla. Hän saavutti aluksi Yhdysvaltain raskaansarjan mestaruuden 2007 voitettuaan loppuottelussa Shohei Yamamoton. Seuraavana vuonna Damjanov saavutti Japanin mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Makoto Taniguchille. Kesäkuussa Damjanov voitti Yhdysvaltain mestaruuden avoimessasarjassa voitettuaan All American Openin loppuottelussa kahdeksan vuotta aiemmin mestaruuden voittaneen Sergio Da Costa. Sittemmin marraskuussa Damjanov eteni myös Japanin painoluokallisissa kilpailuissa superraskaansarjan loppuotteluun, jossa hän hävisi mestaruuden Makoto Akaishille.
Karate > Euroopan-mestari (2009–2010)

2009 Damjanov aloitti vuoden saavuttamalla MM-hopeaa superraskaassarjassa hävittyään loppuottelussa Mihail Kozloville. Toukokuussa hän saavutti ensimmäisen Euroopan mestaruuden Ukrainassa, voitettuaan loppuottelussa Dmitry Lunevin. Damjanov onnistui uusimaan Euroopan mestaruutensa heti perään 2011 Romaniassa, jossa hän tällä kertaa voitti loppuottelussa Sergej Uwitskijin. Damjanov oli mukana myös saman vuoden Euroopan mestaruuskilpailuissa Ranskassa, jossa turnaus käytiin avoimessarjassa. Hän kuitenkin hävisi loppuottelun Alejandro Navarrolle.
Karate > Yhdysvaltain mestari (2011–2013) ja jälleen Euroopan-mestari (2013–2014)

Damjanov voitti 2011 ja 2012 All American Openin. Hän kohtasi voitokkaasti molemmilla kerroilla loppuottelussa Goderzi Kapanadzen. Damjanov osallistui World Openiin toistamiseen 2011, jolloin hän sijoittui viidenneksi ja hänet palkittiin samalla tameshiwari-palkinnolla. Toukokuussa 2013 Damjanov saavutti uransa kolmannen Euroopan-mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Alejandro Navarron. Kesäkuussa Damjanov saavutti kolmannen All American Open -mestaruuden peräkkäin. Hän voitti loppuottelussa kolmannen kerran peräkkäin venäläisottelijan, tällä kertaa Darmen Sadvokasovin. 2014 Damjanov jatkoi mestaruusputkeaan voittamalla toukokuussa uransa neljännen Euroopan-mestaruuden kotimaassaan Bulgariassa. Loppuottelussa hän voitti ranskalaisen Djema Belkhodjan. Mestaruuden myötä hän ohitti Tomasz Najduchin eniten superraskaansarjan Euroopan-mestaruuksia voittaneena ottelijana.
Karate > World Open maailmanmestaruus (2015)

Damjanov osallistui ensimmäisen kerran World Open -turnaukseen 2007, jolloin hän sijoittui 16 parhaan joukkoon. Damjanov osallistui kolmannen kerran World Openiin 2015, jossa hän voitti ensimmäisen mestaruutensa. Samalla Damjanovista tuli ensimmäinen mestaruuden voittanut bulgarialainen, kun hän voitti loppuottelussa Djema Belkhodjan.
Vuositähti

Vuositähti on partiomerkki, jota on käytetty partioliikkeen alusta alkaen. Niitä on ollut monenlaisia, mutta eräs pitkäaikaisimpia on ollut kankaalle applikoitu noin viiden millimetrin läpimittainen hopealankainen tähti, pohjakangas on yhden senttimetrin levyinen tummanvihreä nauha.
Tähtiä myönnetään jäsenyydestä yksi vuodessa. Joskus on käytetty myös kullanvärisiä tähtiä, joita on myönnetty yksi viittä vuotta kohti siten, että joka neljännen hopeisen tähden jälkeisenä vuonna kultainen tähti korvaa nämä hopeiset tähdet. Tässä kohdin käytäntö on ollut yksilöllinen: jos joku on halunnut, on uusia tähtiä annettu yhtenäisinä nauhoina niin monta kuin on palveluvuosia. Ei ole lainkaan harvinaista nähdä partioveteraaneja, joilla on puserossaan useita kymmeniä hopeisia vuositähtiä.[lähde? ]
Lisäksi on ollut olemassa hiukan suurempia metallisia vuositähtiä, mutta niiden käyttö oli harvinaisempaa.
Abel Tasmanin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Tasman, Uusi-Seelanti Uusi-Seelanti
Lähin kaupunki:  Motueka
Pinta-ala:  225,3 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1942
Hallinto:  Department of Conservation
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Abel Tasmanin kansallispuisto on Uuden-Seelannin Eteläsaaren pohjoisosassa sijaitseva kansallispuisto. Puisto on nimetty Abel Tasmanin mukaan, joka vuonna 1642 löysi Uuden-Seelannin ensimmäisenä eurooppalaisena tutkimusmatkailijana.
Historia

Puisto perustettiin vuonna 1942, ja virallisesti avattiin 18. joulukuuta 1942 juhlistamaan Abel Tasmanin maahansaapumisen 300-vuotispäivää.
Maantiede ja luonto

Kansallispuiston pinta-ala on 225,3 km² ja se on pienin Uuden-Seelannin kansallispuistoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abel Tasmanin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Alvhem

| Alvhem |
| --- | --- |
 Alvhem
 Koordinaatit: 58°00′15″N, 12°09′34″E 
Valtio:  Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Ale
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,87 km²
Väkiluku (2020):  369
 – Väestötiheys:  424 as./km²
 Väkiluku, pinta-ala ja väestötiheys koskevat Alvhemin taajamaa. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alvhem on kylä ja taajama Ruotsin Alen kunnassa, Länsi-Götanmaan läänissä. Taajamassa asui 369 asukasta vuonna 2020, ja sen pinta-ala oli 0,87 neliökilometriä.
Väestönkehitys

| Alvhemin taajaman väestönkehitys |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 246 | 246 |
| 1980 | 1980 |    | 244 | 244 |
| 1990 | 1990 |    | 243 | 243 |
| 1995 | 1995 |    | 237 | 237 |
| 2000 | 2000 |    | 224 | 224 |
| 2005 | 2005 |    | 232 | 232 |
| 2010 | 2010 |    | 202 | 202 |
| 2015 | 2015 |    | 322 | 322 |
| 2020 | 2020 |    | 369 | 369 |
Lähde: SCB.