stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suuri seikkailu
Ohjelman paluu 2024

Suomalainen TV kanava Nelonen tiedotti marraskuussa 2023, että ohjelma tekisi paluun televisioon keväällä 2024, 19 vuoden tauon jälkeen. Juontajana toimii Jaana Pelkonen.
Ohjelmassa kuusitoista julkisuudesta tunnettua henkilöä kilpailee Lapin kauniissa ja armottomassa erämaassa, ja yksi kilpailija voittaa pääpalkinnon, 20 000 euroa.
Milán Horváth

| Milán Horváth> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. helmikuuta 2001 (ikä 23) Székesfehérvár, Unkari
Kansalaisuus:   Unkari
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  BJA HC
Sarja:  Erste Liga
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Fehérvári Titánok (EL) Fehérvár AV19 (ICEHL) Diables Rouges de Briançon (Ranska) JoKP (Mestis)
Milán Horváth (s. 2. helmikuuta 2001 Székesfehérvár, Unkari) on unkarilainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaassaan monikansallisen Erste Ligan Budapest Jégkorong Akadémiassa.
Ura > Seuraura

Horváth on Fehérvár AV19:n kasvatti. Hän voitti kaudella 2016–2017 monikansallisen U18-sarja EBJL:n mestaruuden. Kaudella 2017–2018 Horváth voitti monikansallisen U20-sarja EBYSL:n mestaruuden, kuten myös seuraavalla kaudella 2018–2019. Hän pelasi osan kaudestaan myös Fehérvárin U18-joukkueessa. Horváth voitti EBJL:n pudotuspelien puolustajien pistepörssin tehoilla 5+7=12. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Horváth debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan kaksi runkosarjaottelua monikansallista Erste Ligaa Fehérvári Titánokissa. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2019–2020 hän pelasi siellä 39 runkosarjaottelua tehopistein 1+8=9 ja kuusi pudotuspeliottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
Kaudella 2020–2021 Horváth nousi Fehérvár AV19:n miesten joukkueeseen. Hän pelasi monikansallisessa ICE Hockey Leaguessa 32 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4 ja neljä pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Horváth teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa uudenvuodenpäivänä 1. tammikuuta 2021 itävaltalaista EHC Linzia vastaan. Unkarin jääkiekkoliitto valitsi hänet kauden päätteeksi Unkarin vuoden tulokkaaksi. Maaliskuussa 201 Horváth teki Féhervárin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän eteni joukkueen kanssa ICEHL:n finaaleihin, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin itävaltalainen EC Salzburg otteluvoitoin 4–0.
Horváth siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Diables Rouges de Briançoniin.
Kaudeksi 2024–2025 Horváth siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikiin. Joukkuetta valmensi hänelle Fehérvár AV19:n organisaatiosta tuttu Kasper Vuorinen. Horváth pelasi Kiekko-Pojissa 15 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2, kunnes joulukuussa 2024 hänen sopimuksensa purettiin. Horváth palasi kotimaahansa ja siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Erste Ligaan Budapest Jégkorong Akadémiaan.
Ura > Maajoukkueura

Horváth edusti Unkaria MM-kilpailuissa vuonna 2023 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti hopeaa. Horváth pelasi myös Pekingin olympiakisojen 2022 ja Milanon olympiakisojen 2026 karsinnoissa. Yhteensä hän on pelannut 52 A-maaottelua tehopistein 2+1=3. Horváth teki A-maajoukkuedebyyttinsä 15. huhtikuuta 2021 Budapestissa pelatussa harjoitusottelussa Itävaltaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki vuoden 2023 MM-kilpailujen alkulohkon päätösottelussa 22. toukokuuta 2023 Tampereen Nokia Arenassa Itävaltaa vastaan.
Horváth pelasi myös alle 20-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2020, joista jälkimmäinen turnaus päättyi kultaan ja ensimmäinen turnaus pronssiin. Vuoden 2020 turnauksessa hän jakoi myös Unkarin sisäisen tehotilaston Benze Dezcin ja Patrik Szécsin kanssa.
Horváth pelasi myös alle 18-vuotiaiden IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Unkarin varakapteenina ja voitti pronssia. Hän voitti myös koko vuoden 2018 turnauksen tehotilaston lukemalla +6.
Pelityyli

Horváthin entisen seuran Joensuun Kiekko-Poikien manageri Jaakko Lipposen mukaan on hän on hyvin liikkuva ja erittäin fiksusti pelaava all around-puolustaja, joka tekee kentällä hyviä ja oikeita ratkaisuja. Joukkueen päävalmentajana toimineen Kasper Vuorisen mukaan Horváth on tavoitteellinen huippu-urheilija, jonka voi heittää jäälle tilanteessa kuin tilanteessa.
Muuta

Horváthin sisko Imola on Unkarin naisten maajoukkuehyökkääjä, joka pelaa Ruotsin SDHL-liigaa Södertäljessä.
Emil Frithiof Andersin

Emil Frithiof Andersin (9. toukokuuta 1843 Iisalmi – 16. elokuuta 1906 Rantasalmi) oli suomalainen senaattori, valtiopäivämies, laamanni ja kihlakunnantuomari.
Andersinin vanhemmat olivat nimismies Karl August Andersin (1816–1863) ja Johanna Amalia Liljander. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1862 Kuopion lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1865. Andersin sai varatuomarin arvon 1868 ja laamannin arvon 1893. Andersin oli Kuopion läänin varalääninkamreerina 1873–1879, Kuopion pormestarina 1879–1883, Kuopion tuomiokunnan tuomarina 1883–1890 ja Liperin tuomiokunnan tuomarina 1890–1900. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1900–1905.
Andersin oli säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyssä Rantasalmen tuomiokunnan edustaja 1872. Porvarissäädyssä hän oli valtiopäivillä Kuopion edustaja 1882, 1885, 1888 ja Joensuun edustaja 1899 ja 1900. Andersin toimi lisäksi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1891. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1884, Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen 1884–1889 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1896–1899.
Andersin oli naimisissa vuodesta 1868 Selina Aurora Pontánin kanssa. Heidän poikiaan olivat senaattori, oikeusneuvos ja kansanedustaja Walter August Andersin ja lääkintöneuvos Einar Emil Anttinen (vuoteen 1906 Andersin, 1876–1962).
Norsun vuosi (Muhammed)

Kuningas Abrahan kirkon jäänteet Sanaassa vuonna 1942. Islamilaisen perimätiedon mukaan kuninkaan sotaretken syynä oli tähän kirkkoon kohdistunut häpäisy.
Norsun vuosi (arab. عام الفيل‎, ‘ām al-fīl) on islamilaisessa perimätiedossa käytetty nimitys vuodesta, jolloin profeetta Muhammed syntyi. Yleensä katsotaan, että kyseessä oli vuosi 570 jaa. Vuosi on saanut nimensä tapahtumasta, jonka kerrotaan sattuneen profeetan syntymävuotena. Tällöin Abraha, Jemenin kristitty kuningas, joka oli Etiopian Aksumin kuningaskunnan vasalli, teki sotaretken Mekkaa vastaan mukanaan armeija, johon kuului sotanorsu. Aivan Mekan lähellä Jumala kuitenkin tuli väliin ja aiheutti armeijan tuhoutumisen. Islamilaisen Koraanin selityksen mukaan Koraanin suura 105 (Norsun suura) kertoo tästä tapahtumasta. Ahsen Bören Koraanin käännöksessä suura kuuluu seuraavasti:
Etkö ole miettinyt mitä Herrasi teki niille, jotka norsuilla hyökkäsivät?/ Eikö Hän saattanut sekasortoon heidän sotaretkensä?/ Ja lähettänyt heitä vastaan lintuparvia,/ jotka sinkoutuivat heihin kovien kivien lailla./ Näin Hän teki heistä kuin madonsyömää pellonsänkeä.
Islamilainen kertomus

Tapauksesta kertoo ensimmäisen kerran Ibn Ishaq 760-luvulla Bagdadissa. Hänen kertomuksensa on säilynyt myöhempinä kopioina, joista tärkein on Ibn Hishamin 800-luvun alussa laatima Muhammedin elämäkerta. Ibn Ishaqin mukaan Jemenin varakuningas Abraha, joka tiedetään historialliseksi henkilöksi, oli rakentanut pääkaupunkiinsa Sanaan kirkon. Lähellä Kaaban temppeliä Mekassa asunut mies piti sitä Kaaban vaarallisena kilpailijana. Saadakseen pyhiinvaeltajavirrat ohjattua takaisin Mekkaan mies kävi teki tekemässä tarpeensa tähän yli 1000 kilometrin päässä olevaan kilpailevaan temppeliin. Kuningas raivostui ja lähti sotaretkelle. Mukana hänellä oli norsu nimeltä Mahmud. Jumala asettui mekkalaisten puolelle ja norsun väestä tehtiin jumalallisen väliintulon avulla ”kuin katkottuja korsia”.
Ibn Ishaqin tarinassa jo aivan Mekan reunamille päässyt armeija tuhottiin mereltä tulleiden lintujen avulla. Lintujen kantamat kivet olivat hyvin pieniä, pavun tai herneen kokoisia, mutta tappavia. Jokainen lintu kantoi kolmea pikkukiveä, yhtä nokassaan ja kahta jaloissaan. Keneen tällainen kivi osui, se kuoli heti.  Ibn Ishaq kertoo kuulleensa, että Muhammedin vaimo Aiša oli itse nähnyt kyseisen norsun ja sen tallirengin nilkuttamassa Mekan liepeillä vielä 600-luvun alussa.
Islamilainen kertomus > Tarinan versiot

Islamilaiset lähteet esittävät tarinasta useita versioita. Peruskoulun oppikirja Salam – islamin polku kertoo, että norsuja oli kymmenen ja sotaretken syynä kuninkaan kateus Kaaban temppeliä kohtaan, ei hänen omaan temppeliinsä kohdistunut häpäisy.  Muissa versioissa norsuja on kerrottu olleen 8, 12, 13 tai jopa 1000. Muhammedin syntymä alettiin yhdistää Abrahan sotaretkeen vasta 1000-luvulta alkaen. Varhaisimman sitä koskevan maininnan esittää al-Jahiz 900-luvun lopulla. Tapahtumaa alettiin sen jälkeen myös pitää enteenä profeetan syntymästä.
Ibn Ishaqin mukaan linnut olivat pääskysen tai kottaraisen kaltaisia pikkulintuja. Arabian kielen ja islamin tutkimuksen professori Jaakko Hämeen-Anttila hyväksyy mukaan myös kiurut. Arvostettu englanninkielinen Pickthallin Koraanin käännös puhuu lentävistä ja portugalilainen käännös siivekkäistä olennoista. Krenkow, luotettava arabiankielen tutkija, on ehdottanut, että lentävät olennot ovat hyvinkin saattaneet olla hyönteisparvia.
Kivet ovat eri käännöksissä kovaa savikiveä tai poltettua savea, saksalaisessa käännöksessä ”helvetillisiä kiviä”. Luxenbergin mukaan tekstin persialainen lainasana tarkoittaa kuivattua savea. Orientalisti J.M. Rodwell ehdotti, että arabian sana pikkukivistä voidaan kääntää myös isorokoksi, jolloin armeijan tuhon syynä saattoi olla tautiepidemia; teoria on saanut laajaa kannatusta. Hämeen-Anttila kääntää sanan leimatuiksi kiviksi ja selittää, että ilmaisu tuo mieleen poltetut savitiilet. Hämeen-Anttilan käännös on löytänyt tiensä peruskoulun islamin oppikirjaan, joka korostaa tätä yksityiskohtaa. ”Katkotut korret” ovat eri käännöksissä syötyjä olkia, syötyjä lehtiä, tyhjiä akanoita, pureskeltuja olkia tai madonsyömää pellonsänkeä.
Islamilainen kertomus > Tarinan realistisuuden arviointia

Daniel Beckin mukaan norsun matka autiomaan halki Mekkaan olisi logistisesti mieletön yritys. Orientalisti C.C. Rossini kertoo, että jemeniläisten ei tiedetä käyttäneen sotanorsuja.
Ibn Ishaqin tarinassa kiinnittää huomiota myös se, että Jumala auttoi pakanallista, monijumalaista Mekkaa kristittyä kuningas Abrahaa vastaan. Daniel Beck kysyy, miksi Jumala olisi asettunut monijumalaisten puolelle kristittyä kuningasta vastaan, ja miksi muslimien tulisi muistella mushrikunien voittoa kirjan kansasta.
Ibn Ishaq sijoittaa Abrahan sotaretken Muhammedin syntymävuoteen eli noin vuoteen 570. Abraha on historiallinen henkilö, mutta hänen sotaretkensä tapahtui nykytietojen mukaan jo 500-luvun alussa. Abraha kuoli 550-luvulla, joten hän ei voinut tehdä sotaretkeä vuonna 570. Lawrence I. Conradin mukaan Abrahan sotaretken uskottavimpia vuosia ovat 552 tai 554. Asialla on merkitystä myös profeetta Muhammedin syntyajan määrityksen kannalta, sillä jos  Muhammed syntyi vuonna 554 eikä 570, hän olisi ollut ilmestysten alkaessa vuonna 610 jo 56-vuotias. Ibn Ishaq kuitenkin ilmoittaa hänen iäkseen tällöin 40 vuotta, mikä toisaalta on seemiläisissä kielissä paljon symboliikkaa sisältävä luku.
Norsun suuran tulkintoja

Christoph Luxenberg on analysoinut tekstiä omalla metodillaan. Kun sanasta norsu, al-fil, otetaan pois myöhemmin lisätyt diakriittiset merkit ja etsitään sopivaa vaihtoehtoa, voidaan päätyä sanaan, joka tarkoittaa jonkinlaista johtajaa. Ehkä norsun väki olikin vain päällikön väkeä, Luxenberg kysyy. Muitakin teorioita on esitetty.
Ibn Ishaqin kertomuksen lähtökohtana on lyhyt Norsun suura, jossa on vain viisi jaetta. Orientalisti Mohammed Lamsiah on löytänyt sille mahdollisen esikuvan kirjallisuudesta. Tarina voisi olla peräisin Sebeoksen kirjoittamaksi merkitystä Herakleioksen historiasta 660-luvulta. Sebeos kertoo, että persialainen kenraali Bahram kapinoi omaa kuningastaan Hormizdia vastaan. Bahram lähetti kuninkaalle kirjeen, jossa hän uhkasi tätä sotanorsuarmeijalla. Se lähettäisi vihollisen ylle nuolisateen. Bahramille vastattiin, että tällöin Jumala lähettäisi norsuarmeijan päälle taivaasta leimahtavan tulisateen. Ganzakin taistelussa vuonna 591 Bahramin norsuarmeija sitten kärsi tappion.
Sebeoksen tarinan eräät yksityiskohdat sopivat yhteen Norsun suuran kanssa, joten Sebeos voisi Lamsiahin mukaan olla suuran alkulähde. Yhteistä on norsuarmeijan tuho Jumalan avulla siten, että armeijan päälle sataa jotain. Jos Norsun suuran esikuvana olisi Sebeoksen historiikki, ratkeaisi suuraan liittyvä teologinen arvoitus eli se, miksi Herra auttoi Mekan pakana-armeijaa kristittyä kuningas Abrahaa vastaan. Jos nimittäin suuran taustalla olisi Ganzakin taistelu, valinta osapuolien välillä on looginen. Suurkuningas Hormizd ja kapinakenraali Bahram olivat molemmat zarathustralaisia, joten vastakkain oli kaksi pakana-armeijaa. Suurkuningas kuitenkin murhattiin, minkä jälkeen Bahramin norsuarmeijaa vastassa olivat kuninkaan bysanttilaiset liittolaiset, jotka olivat kristittyjä. Herra siis auttoi kristittyä liittolaisarmeijaa voittamaan persialaisen pakana-armeijan.
Norsun suura voidaan Lamsiahin teoriassa nähdä kristillisenä mietelmärunona, joka on syntynyt Sebeoksen historiateoksen pohjalta. Hurskas mietelmäruno kuvaa kristityn roomalaisarmeijan voittoa zarathustralaisista pakanoista. Runon tekijäksi voidaan kuvitella kristittyä munkkia, koska opetuksena on, että Jumala auttaa häneen turvautuvia. Tarinan kivisade tuo mieleen myös Vanhan testamentin kertomuksen Sodoman ja Gomorran tuhosta. Runo olisi sitten päätynyt muiden tekstien ohella Koraaniin, eikä Ibn Ishaq ole enää tiennyt mistä ikivanhassa runossa puhuttiin. Hän olisi yhdistänyt historiallisen tiedon kuningas Abrahan sotaretkestä 500-luvulla runoon ja sijoittanut tapahtumat Mekkaan ja Muhammedin syntymävuoteen. Näin hän olisi saanut suuran kytkettyä islamin profeettaan.
Norsun suuran tulkintoja > Yhtymäkohdat buddhalaisuuteen

Markus Gross näkee islamin eksegeettisessä selityksessä mytomorfisia piirteitä, jotka liittyvät Buddhaan. Ibn Ishaqin tarinan pohjalta profeetta Muhammedin kerrotaan syntyneen ”norsun vuonna”. Norsu liittyy myös Buddhan syntymään. Buddhan äiti näki raskaana ollessaan unta norsusta, Buddha oli edellisessä elämässään norsu tai jopa syntyi valkoisena norsuna. Ibn Ishaq kirjoitti Muhammed-elämäkertansa Bagdadissa abbasidien hovissa. Siellä buddhalaiset vaikutteet olivat vahvasti läsnä etenkin Barmakidien suvun välityksellä.
Norsun suuran tulkintoja > Yhteydet Koraanin alkuperään

Jos Norsun suura perustuu Herakleioiksen historiaan, joka on julkaistu vasta 660-luvulla, se osoittaisi, että suura on myöhäisempi kuin islamilainen tulkinta edellyttää. Islaminuskon mukaan Koraanin koko sisältö oli ilmoitettu vuoteen 632 mennessä. Norsun suura on esimerkki Koraanin suurista, joiden tekstit mahdollisesti ovat alun perin Syyrian ja Lähi-idän kristillisten kirkkojen jumalanpalvelustekstejä Günter Lülingin esittämän teorian mukaisesti. Arabikristillisyyden kehittyessä islamiksi ne olisivat päätyneet Koraaniin ja saaneet uuden tulkinnan. Muita tällaisia ehdokkaita ovat muun muassa al-Qadr eli Voiman yön suura (97) ja al-Masad eli Niiniköyden suura (111).
Persian kuningas Khosraun sotanorsu
Ylöjärven kaivos

Ylöjärven kaivos 1950.
Ylöjärven (Parosjärven) kuparikaivos sijaitsi Ylöjärvellä Takamaan kylässä, ja se oli toiminnassa 1943–1966. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy. Kaivos tuotti kuparin ohella myös wolframia ja pieniä määriä kultaa ja arseenia. Malmia louhittiin toiminta-aikana 4,01 miljoonaa tonnia. Malmin pitoisuudet olivat 0,75 % kuparia ja 0,11 % wolframia. Kultapitoisuus oli 0,04 grammaa/tonni. Enimmillään kaivos työllisti lähes 300 henkilöä.
Kaivos löydettiin maanviljelijä Kalle Leppäsen 1937 lähettämän näytteen perusteella ja varsinainen malmiesiintymä löytyi 1939. Kuparikiisun vuosituotanto oli aluksi noin 100 000 tonnia mutta se kohosi myöhemmin jopa 300 000 tonniin. Malmin rikastuksessa syntyi jätteenä runsaasti arseenipitoista rikastushiekkaa. Tätä hiekkaa pumpattiin aluksi Parosjärven eteläosaan ja tämän alueen täytyttyä sitä varastoitiin 17 hehtaarin kokoiselle jätealueelle noin 3 miljoonaa tonnia 9 metrin paksuiseksi hiekkapatjaksi. Kaivoksen toiminnan lakattua läheisissä järvissä ja soissa sekä Näsijärveen laskevassa Vahantajoessa on havaittu kohonneita arseeni- ja metallipitoisuuksia. Kaivostoiminnan aikana Parosjärvi oli pumpattu tyhjäksi ja se toimi kaivoksen avolouhoksena. Järvi alkaa vähitellen palautua ennalleen kaivoksen lopetettua toimintansa.
Entisellä kaivosalueella toimii nykyisin Puolustusvoimien tutkimuslaitos joka siirtyi sinne vaiheittain 1967–1974 Helsingistä. Puolustusvoimien tutkimuslaitoksen koekenttä on entisellä rikastushiekka-alueella. Kaivosalueelle on rakennettu uusia rakennuksia mutta myös vanhat kaivosrakennukset on säilytetty.
Aiheesta muualla

Aina toivottava parasta, mutta pelättävä pahinta. Se on geologien työohje. "Jos sanomee, etteivät tutkimukset ole johtaneet tuloksiin, ovat alkuasukkaat varmoja, että olemme löytäneet kultaa". Käynti geologien puheilla Ylöjärven takamailla, Aamulehti, 21.08.1938, nro 223, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yhdysvaltain rajavartiolaitos

| Yhdysvaltain rajavartiolaitos > United States Border Patrol |
| --- | --- |

Perustettu:  1924
Tehtävä:  rajavalvonta
Ministeriö:  Yhdysvaltain sisäisen turvallisuuden ministeriö
Päätoimi­paikka:  Washington (DC)
Valtio:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
Sivusto
Yhdysvaltain rajavartiolaitos (engl. United States Border Patrol, USBP) on Yhdysvaltain liittovaltion virasto, jonka pääasiallinen tehtävä on maan rajojen valvominen. Se kuuluu Yhdysvaltain tulli- ja rajavartiolaitokseen ja siten Yhdysvaltain sisäisen turvallisuuden ministeriön (Department of Homeland Security) alaisuuteen.
Se on yksi suurimmista liittovaltion lainvalvontaviranomaisista. Virastolla oli 19 648 agenttia vuonna 2019 ja sen budjetti oli 3,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodeksi 2017.
Uluburunin hylky

Uluburunin laivan rekonstruoitu pienoismalli
Uluburunin hylky tai Uluburunin laiva on pronssikautinen laivanhylky, joka on ajoitettu 1300-luvulle eaa. Hylyn löysi turkkilainen sienensukeltaja vuonna 1982 Turkin Välimerenrannikolta läheltä Antalyan provinssissa sijaitsevaa Kaşin kaupunkia. Hylky on arvokas meriarkeologinen kohde, jossa on suoritettu vedenalaisia arkeologisia kaivauksia vuosina 1984–1994.
Alus lepää merenpohjan rinteessä noin 50 metrin syvyydessä. Aluksen keula on 52 metrin ja perä 44 metrin syvyydessä. Osa lastista on levinnyt rinteeseen 60 metrin syvyyteen saakka. Hylyn vedenalaisia arkeologisia kaivauksia johti Institute of Nautical Archaeologyssä työskennellyt George Bass.
Alus

Hylky on Lähi-idän kauppa-alus, joka on oletettavasti kyproslaista tai levanttilaista alkuperää. Aluksen pituus on noin 15 metriä. Se saattoi kuljettaa noin 20 tonnia rahtia.
Aluksen runko on osin pahoin vaurioitunut, mutta osia siitä on hyvin säilyneenä. Runkolaudoitus on setripuuta ja rungon rakennustapa on samanlainen kuin myöhemmissä kreikkalaisissa ja roomalaisissa kauppa-aluksissa. Hylystä on löytynyt myös airojen jäänteitä.
Aluksella oli myös ainakin 24 kivistä ankkuria, jotka painoivat 120–210 kilogrammaa; kaksi keveintä kuitenkin vain 16 ja 21 kilogrammaa. Jotkin ankkureista ovat tiettävästi olleet vain vara-ankkureina sekä painolastina aluksen vakauttamiseksi. Vastaavanlaisia yksireikäisiä kiviankkureita on löydetty Cape Gelidonyan laivanhylystä.
Ajoitus

Hylky on ajoitettu myöhäiselle pronssikaudelle. Vuonna 1996 tutkija Cemal Pulak ilmoitti ajoittaneensa aluksen runkoon käytettyjen puiden kaatoajankohdaksi noin 1400 eaa. Aluksella oli myös polttopuuta, joka oli peräisin noin vuonna 1316–1305 eaa. kaadetusta puunrungosta. Tämä on ilmeisesti aluksen uppoamisajankohta, sillä sitä tukevat myös aluksen esinelöydöt.
Aluksen oletettu reitti

Erään mielipiteen mukaan alus olisi ollut purjehtimassa poispäin Kyprokselta, mukanaan kuuden tonnin kupariharkkolasti. Aluksen kuparilasti on analyysien mukaan peräisin kyproslaisista kuparikaivoksista.
Aluksen kansallisuutta ei ole kyetty varmuudella määrittämään, sillä esineistöön kuuluu mykeneläistä, kyproslaista, kaanaalaista, egyptiläistä ja assyyrialaista esineistöä.
Lasti

354 kappaletta (n. 10 tonnia) kupariharkkoja
40 kappaletta vähälyijyisiä tinaharkkoja (harkkojen alkuperästä väitellään)
työstämätöntä lasia
egyptiläistä eebenpuuta
sinilasiharkkoja
virtahevon- ja norsunluuta
meripihkaa
strutsinmunia
kultaa
ruokatarvikkeita (mm. manteleita, viikunoita, oliiveja)
norsunluuastioita
kultaesineitä
kulta- ja hopeakoruja (korvakoruja, sormuksia)
savilamppuja
isosuisia ruukkuja
pronssisia työkaluja
Aseistus

kuusi eurooppalaistyylistä keihäänkärkeä
italialaisperäinen miekka
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bronze Age Shipwreck Excavation at Uluburun
Virtual Uluburun Shipwreck site for students (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjallisuutta

Bahn, P.  100 Great Archaeological Discoveries, Paul Bahn, Ed., with/ Barnes, G; Bird, C; Bogucki, P; Duke, P; Edens, C; Gill, D; Hoffecker, J; Mee, C; Schreiber, K; Snape, S; Stone, A; Tarlow, S; and Thackeray, A; (Barnes & Noble Books, New York; Wiedenfield & Nicolson Ltd, Orion House, London), c 1995. No. 42, The Ulu Burun Shipwreck, by Dr. Christopher Mee, School of Archaeology, University of Liverpool, England.
Cemal Pulak, "The Uluburun Shipwreck: An Overview", The International Journal of Nautical Archaeology 27.3 (1998), pp.188-224.
S. Sherratt, "Circulation of metals and the end of the Bronze Age in the Eastern Mediterranean", in: C F E Pare (ed.) Circulation of Metals in Bronze Age Europe, Oxford 2000, pp.82 ff.
Cemal Pulak, "Balance weights from the Late Bronze Age shipwreck at Uluburun"  in: C F E Pare (ed.) Circulation of Metals in Bronze Age Europe, Oxford, 2000.
Lauri Impiö

Lauri Impiö
Lauri Johannes Impiö (8. syyskuuta 1929 Ranua – 28. tammikuuta 2006 Espanja) oli suomalainen teologian kandidaatti, kansanopiston rehtori, rovasti ja kokoomuslainen kansanedustaja vuosina 1975–1987 Lapin läänin vaalipiiristä.
Lauri Impiö kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1948 Haapaveden yhteiskoulusta ja valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1952 Helsingin yliopistosta. Vuonna 1952 hänet vihittiin papiksi, minkä jälkeen hän toimi Ylitornion vt. kirkkoherrana 1952–1953. Sen jälkeen hän työskenteli pappina Kemissä, Nivalassa ja Alatorniolla sekä opettajana Nivalassa. Reisjärven kristillisen kansanopiston johtajana hän oli 1955–1961. Ylitornion kristillisen opiston  rehtorina hän toimi eläkkeelle siirtymiseen asti vuodet 1966–1991 lukuun ottamatta kansanedustajakausia vuosina 1975–1987. Impiölle myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 1983.
Impiö nousi varasijalta eduskuntaan edustaja Jouni Mykkäsen tilalle 13. tammikuuta 1975. Impiön eduskuntaura päättyi vuoden 1987 vaaleissa.
Impiö siirtyi vanhoillislestadiolaisuudesta elämänsanalaisuuteen vuoden 1960 hajaannuksessa.
Vuonna 1968 Lauri Impiö tuli tunnetuksi järjestäessään suuren ruoka-apukeräyksen Lapin läänin asukkaille, kun talvi tuli ennakoitua aikaisemmin ja suuri osa viljelyssadosta tuhoutui. Avustuskeräyksen jälkeen Lauri Impiötä alettiin kutsua pottupappi-nimellä. Suomen Kuvalehti antoi Lauri Impiölle palkinnon hänen saavutuksistaan vuoden 1969 alussa. Suomen Kuvalehden numerossa 6/1969 (ilmestyi 7.2.1969) oli Lauri Impiö kansikuvassa ja lehdessä pitkä juttu hänen toiminnastaan Lapin väestön auttamiseksi.
Säveltäjä ja muusikko Markku Impiö on Lauri Impiön poika. Lauri Impiön puoliso oli virsirunoilija Leena Impiö.