stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annette Kellerman
Uran jälkeen

Kellerman matkusti luennoimalla terveydestä ja kunnosta, etenkin Amerikassa ja Saksassa. Hän vieraili Australiassa useita kertoja, ja toisen maailmansodan aikana hän asui Queenslandissa. Siellä hän työskenteli Australian Punaisessa Ristissä sekä viihdytti joukkoja. Annette oli absolutisti ja kasvissyöjä. Hänellä oli luontaistuotemyymälä muutaman vuoden ajan Kalifornian Long Beachissä. Vuonna 1970 Annette ja hänen miehensä palasivat asumaan Australiaan. 6. marraskuuta 1975 hän kuoli sairaalassa Southportissa, Queenslandissa. Hänellä ei ollut lapsia.
Huomionosoituksia

Annette Kellermanin elämästä on tehty vuonna 1952 ilmestynyt elokuva Million Dollar Mermaid. Sen pääosassa on Esther Williams.
Hänelle on omistettu tähti Hollywood Walk of Famella.
Vuonna 1908 Harvardin yliopiston tohtori Dudley Allen Sargent "tutki yli 5 000 naisopiskelijan mittoja" ja julisti Kellermanin olevan vartaloltaan tutkimistaan naisista "lähinnä ihanteellista".
Elokuvia

Neptune's Daughter (1914)
A Daughter of the Gods (1916)
The Honor System (1916)
Queen of the Sea (1918)
The Art of Diving (1920)
Venus of the South Seas (1924)
A Daughter of the Gods
Queen of the Sea
Venus of the South Seas
Kirjoja

How to Swim (1918)
Physical Beauty, How to keep it (1919)
Fairy Tales of the South Seas (1926), lastenkirja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Annette Kellerman Wikimedia Commonsissa
YLE Areena: Tienraavaajat jakso 1: Annette Kellerman
Kellerman Yhdysvalloissa vuonna 1907
Apostolien teot, 7. luku

Apostolien tekojen seitsemäs luku löytyy kristillisen Raamatun Uudesta testamentista. Se tallentaa Stefanoksen puheen Sanhedrinin edessä ja hänen teloituksensa Jerusalemin ulkopuolella, ja esittelee Saulin (josta tuli myöhemmin Apostoli Paavali), 'nuorena miehenä'. Kirja, joka sisältää luvun 7 on anonyymi, mutta varhainen kristillinen perinne yhtenäisesti vahvisti, että Luukas laati tämän kirjan sekä Evankeliumin Luukkaan mukaan.
Teksti

Alkuperäinen teksti on kirjoitettu Koineen kreikaksi ja jaettu 60 jakeeseen. Joitakin kaikkein vanhimpia käsikirjoituksia, jotka sisältävät tämän luvun ovat:
Codex Vaticanus (325-350 jaa.)
Codex Sinaiticus (330-360 jaa.)
Codex Bezae (n. 400 jaa.)
Codex Alexandrinus (n. 400-440 jaa.)
Codex Ephraemi Rescriptus (n. 450 jaa.)
Codex Laudianus (n. 550 jaa.)
Papyrus 33 (n. 550 jaa.)
Rakenne

Tämä luku voidaan ryhmitellä:
Apostolien teot 7:1-8 = Stefanoksen puhe: Abrahamin kutsu (1. Moos. 11:31-35:26)
Apostolien teot 7:9-16 = Patriarkat Egyptissä (1. Moos. 37:4-49:33)
Apostolien teot 7:17-36 =Jumala pelastaa Israelin Mooseksen kautta (2. Moos. 1:7; 16:35)
Apostolien teot 7:37-43 = Israel kapinoi Jumalaa vastaan (5. Moos. 18:15-19;  2. Moos. 32)
Apostolien teot 7:44-50 = Jumalan maja
Apostolien teot 7:51-53 = Israel vastustaa Pyhää henkeä
Apostolien teot 7:54-60 = Stefanos, marttyyri
Ristiviitteet

Apostolien teot 7:3: 1. Moos. 12:1
Apostolien teot 7:7: 1. Moos. 15:14; 2. Moos. 3:12
Apostolien teot 7:14: 2. Moos. 1:5
Apostolien teot 7:28: 2. Moos. 2:14
Apostolien teot 7:32: 2. Moos. 3:6,15
Apostolien teot 7:34: 2. Moos. 3:5,7,8,10
Apostolien teot 7:35: 2. Moos. 2:14
Apostolien teot 7:37: 5. Moos. 18:15
Apostolien teot 7:40: 2. Moos. 32:1,23
Apostolien teot 7:43: Aamos 5:25-27
Apostolien teot 7:50: Jesaja 66:1-2
Jae 59

The Pulpit-raamatunkommentaari toteaa Stefanoksen sanat Apostolien tekojen jakeessa 7:59 'silmiinpistävänä vahvistuksena Kristuksen jumaluudesta: vain hän, joka antoi hengen, voisi ottaa sen takaisin':
Jae 60

Alexander MacLaren huomautti, että tämä jae sisältää ainoan kertomuksen Uuden testamentin kristillisestä marttyyriudesta':
Aiheesta muualla

Artikkeli on käännetty englanninkielisen Wikipedian artikkelista "Acts 7".
Aurankukat

| Aurankukat |
| --- | --- |
 Isoaurankukka (Agrostemma githago)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Aurankukat Agrostemma  L.
Katso myös
   Aurankukat Wikispeciesissä   Aurankukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aurankukat (Agrostemma) on kohokkikasvien heimoon kuuluva suku, jossa on kaksi lajia. Aurankukat ovat kotoisin Kaakkois-Euroopasta ja Länsi-Aasiasta, siroaurankukka Välimeren alueen itäosasta. Varsinkin isoaurankukka on rikkakasvina levinnyt laajasti eri puolille maailmaa. Molempia lajeja, isoaurankukkaa ja siroaurankukkaa, viljellään yksivuotisina koristekasveina.
Lajit

isoaurankukka eli aurankukka (Agrostemma githago)
siroaurankukka (Agrostemma brachylobum)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Aurankukat – Agrostemma
ITIS: Agrostemma (englanniksi)
Flora of China: Agrostemma (englanniksi)
Arrhikhion

| Arrhikhion Figaleialainen> Ἀῤῥιχίων ὁ Φιγαλεύς.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 500-luku eaa. Figaleia
Kuollut: 564 eaa. Olympia
Muut tiedot
Aktiivisena:  572–564 eaa.
Arrhikhion tai Arrhakhion (m.kreik. Ἀῤῥιχίων/Ἀῤῥαχίων ὁ Φιγαλεύς, Arrhikhion/Arrhakhion ho Figaleus, lat. Arrhichion, Arrhachion; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Figaleiasta Arkadiasta. Hän oli kolminkertainen Olympian kisojen pankrationin voittaja.
Arrhikhion voitti pankrationin 52.–54. olympiadien kisoissa eli vuosina 572, 568 ja 564 eaa. Näistä viimeisessä kisassa hänen vastustajansa surmasi hänet vääryydellä, ja siksi hänet julistettiin voittajaksi vaikka hän oli jo kuollut. Pausanias käyttää hänestä nimimuotoa Arrhakhion. Filostratos vanhempi, joka kuvaa hänestä tehtyä maalausta teoksessaan Eikones, käyttää nimimuotoa Arrhikhion, ja Sextus Julius Africanus nimimuotoa Arichion.
Army of Mushrooms

| Army of Mushrooms Infected Mushroom |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Infected Mushroom Studio
 Julkaistu: 8. toukokuuta 2012
 Tuottaja(t): Amit Duvdevani ja Erez Aizen
 Tyylilaji: psytrance, dubstep, elektro, drum’n’bass
 Kesto: 85.57
 Levy-yhtiö: Dim Mak
Infected Mushroomin muut julkaisut
| Legend of the Black Shawarma 2009 | Army of Mushrooms 2012 | Friends on Mushrooms 2015 |
Army of Mushrooms on Infected Mushroomin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 8. toukokuuta 2012.
Kappaleet

Never Mind – 6.05
Nothing To Say – 6.28
Send Me An Angel – 7.25  (Mashina cover)
U R So Fucked – 4.41  (single)
The Rat – 7.43
Nation Of Wusses – 7.02  (single)
Wanted To – 3.24
Serve My Thirst – 6.46
I Shine – 5.43
Drum N Bassa – 7.12
The Pretender – 6.34  (Foo Fighters cover)
The Messenger 2012 – 10.38  (remix Infected Mushroom & DJ Jörg  2000 vuoden The Messenger)
Swingish – 6.16  (Bonus track)
Arvostelut

Consequence of Sound: C+
Spin: 7/10
Aiheesta muualla

Army of Mushrooms discogs.com -sivustolla
Artsvik Harutjunjan

| Artsvik Harutjunjan |
| --- | --- |
 Artsvik vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. lokakuuta 1984 (ikä 39) Kapan, Armenia
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Artsvik
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  pop, R&B, soul
Soittimet:  laulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Artsvik Harutjunjan (arm. Արծվիկ Հարությունյան; s. 21. lokakuuta 1984 Kapan, Armenian SNT[lähde? ]), tunnettu myös taiteilijanimellään Artsvik, on armenialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Armeniaa kappaleella ”Fly With Me” vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa.
Elämä ja ura > Lapsuus

Artsvik Harutjunjan syntyi vuonna 1984 Kapanissa, Armenian SNT:ssa.[lähde? ] Kun Harutjunjan oli viisivuotias, hän muutti perheensä kanssa Moskovaan.
Elämä ja ura > 2013

Vuonna 2013 hän oli kilpailijana Golosin (Venäjän versio The Voice -kilpailusta) 2. tuotantokaudella. Kilpailun aikana Harutjunjan oli Pelageyan joukkueessa. Hän tippui kaksintaistelussa.
Elämä ja ura > 2016

Harutjunjan muutti takaisin Armeniaan vuonna 2016. Hän kilpaili Armenian vuoden 2017 euroviisukarsintakilpailussa (Depi Evratesil), jonka hän voitti 24. joulukuuta 2016 pidetyssä finaalissa. Hän edusti Armeniaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Fly With Me”, joka sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa seitsemänneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui kahdeksanneksitoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artsvik Harutjunjan Wikimedia Commonsissa
Armi Aavikko – siinä välissä olin elossa

| Armi Aavikko – siinä välissä olin elossa |
| --- | --- |

Tyyli:  audiodraama
Kestoaika:  18–24 minuuttia
Pääosissa:  Minka Kuustonen
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:   Yle Areena  Yle Radio Suomi 
Julkaistu:  1. heinäkuuta 2021
Jaksoja:  20
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Antti Leino
Käsikirjoittaja(t):  Kati Kaartinen
Edeltäjä:  Kikka – tarina tähdestä
Seuraaja:  Mä haluun olla Nylon
Palkinnot
Voitetut:  Sokeain kuunnelmapalkinto Paras kotimainen kuunnelma, 2021 Sokeain kuunnelmapalkinto Vuoden ääninäyttelijä, Minka Kuustonen roolistaan Armi Aavikkona, 2021 KOURA Käsikirjoitetut ja dramatisoidut sisällöt, kunniamaininta, 2021
Aiheesta muualla
IMDb 
Armi Aavikko – siinä välissä olin elossa on Armi Aavikon elämästä kertova kaksikymmenosainen audiodraama, jonka on käsikirjoittanut Kati Kaartinen ja ohjannut Antti Leino. Sarjan pääosassa Armi Aavikkona kuullaan Minka Kuustonen. Äänisuunnittelusta vastasivat Jukka Herva ja Anders Wiksten. Audiodraama sekoittaa faktaa ja fiktiota ja keskittyy pääasiassa Armi Aavikon uraan viihdetähtenä sekä hänen elämänsä loppuaikoihin. Siinä kuullaan myös Armi Aavikon tunteneiden henkilöiden puheenvuoroja sekä aikakauden musiikkia.
Sarjan kaikki 20 jaksoa julkaistiin Yle Areenassa 1. heinäkuuta 2021. Yle Radio Suomessa sarjan esittäminen alkoi 5. heinäkuuta 2021.
Noin puolessatoista kuukaudessa kuunnelma nousi Yle Areenan kaikkien aikojen kuunnelluimaksi musiikkidraamaksi, kun sitä oli käynnistetty palvelussa yli 4,9 miljoonaa kertaa. Pelkästään avausjaksoa on käynnistetty yli 800 000 kertaa (heinäkuu 2022). Elokuussa 2021 Yle hankki sarjaan pysyvät oikeudet.
Näkövammaisten kulttuuripalvelu ry:n Sokeain kuunnelmaraati on palkinnut sarjan Sokeain kuunnelmapalkinnolla. Samalla Minka Kuustonen palkittiin vuoden ääninäyttelijänä. Kesäkuussa 2022 sarja palkittiin Koulutusrahasto Kouran Käsikirjoitetut ja dramatisoidut sisällöt -kategorian kunniamaininnalla.
Aiheesta muualla

Armi Aavikko – siinä välissä olin elossa Yle Areenassa
Line (kappale)

|  Line |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Triana Park
Levy-yhtiö:  Krap Records
Kesto:  03:06
Tyylilaji:  elektroninen musiikki
Julkaistu:  10. tammikuuta 2017
Säveltäjä(t):  Agnese Rakovska Kristaps Ērglis Kristians Rakovskis
Sanoittaja(t):  Agnese Rakovska
Euroviisutiedot
Vuosi:  2017
Maa:  Latvia
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  18.
Pisteet semifinaalissa:  21
Sanat:  sanoitus
Line on latvialaisen Triana Park -yhtyeen esittämä kappale, jolla se edusti Latviaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta 2017,  jossa se sai 21 pistettä, jäi viimeiselle sijalle eikä näin päässyt finaaliin.
Triana Park esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Line Jensen

Line S. Jensen 2017
Line Sigvardsen Jensen (s. 23. elokuuta 1991) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa 66 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän kuului Tanskan joukkueeseen vuoden 2013 EM-kisoissa ja saavutti hopeaa vuoden 2017 EM-kisoissa. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2009 ja viimeisimmän elokuussa 2017 EM-kisojen välieräottelussa. Alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 Jensen pelasi Tanskan joukkueen kapteenina.
Jensen edusti kotimaassaan Fortuna Hjørringiä vuosina 2009–2016 ja siirtyi tämän jälkeen yhdysvaltalaiseen Washington Spiritiin.
Line Fruensgaard

| Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tanska 2002 |  |  |
Line Fruensgaard (o.s. Daugaard, s. 17. heinäkuuta 1978 Ikast) on tanskalainen käsipalloilija. Hän on Tanskan maajoukkueen pelaajana voittanut olympiakultaa Ateenassa 2004 sekä Euroopan-mestaruuden kotikisoissaan 2002.
Seuratasolla Fruensgaard on edustanut Ikast Bording Elite Håndboldia (myöhemmältä nimeltään FC Midtjylland Håndbold).
Loris Kessel

| Loris Kessel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Sveitsi
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1976-1977
Talli(t):  Brabham, Apollon
Kilpailuja:  6 (3 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan Grand Prix 1976
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1977
Loris Kessel (1. huhtikuuta 1950 Lugano, Ticino, Sveitsi – 15. toukokuuta 2010 Montagnola, Ticino, Sveitsi) oli sveitsiläinen F1-kuljettaja.
Hän osallistui kuuteen F1-osakilpailuun kausilla 1976–1977. Hän oli parhaimmillaan kahdestoista Belgian GP:ssä 1976. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Kessel muistetaan parhaiten vuoden 1976 Saksan osakilpailusta, missä RAM Racingin autot joutuivat poliisin takavarikoimiksi, koska Kessel vaati kauden alussa maksamaansa rahasummaa takaisin tultuaan korvatuksi muilla maksukuljettajilla kesken kauden. Le Mansin 24 tunnin ajoissa vuonna 1993 Kessel sijoittui Porsche 962 -autolla C2-luokan kolmanneksi yhdessä Otto Altenbachin ja Jürgen Oppermannin kanssa.
Kilpauransa jälkeen Kessel johti Sveitsin Luganossa autoliikettä sekä omaa kilpailutiimiään, joka kilpaili Ferrari Challenge -sarjoissa ja FIA:n GT3 Euroopan mestaruussarjassa.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | RAM Racing | Brabham BT44B | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | BRA | RSA | USW | ESP DNQ | BEL 12 | MON | SWE Kesk. | FRA DNQ | GBR | GER | AUT NC | NED | ITA | CAN | USA | JPN |  | - | 0 |
| 1977 | Jolly Club of Switzerland | Apollon Fly-FWRC | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | ARG | BRA | RSA | USW | ESP | MON | BEL | SWE | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA DNQ | USA | CAN | JPN | - | 0 |
Line Jahr

| Line Jahr |
| --- | --- |
 Line Jahr vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1984 (ikä 40) Drammen, Norja
Mäkihyppääjä
Pituus:  163 cm
Seura:   Vikersund IF
Suksimerkki:  Fluege.de
Maailmancup
Kaudet:  2011-2016
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 18. elokuuta 2018 
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Line Jahr vuonna 2015 |  Line Jahr vuonna 2015 |  Line Jahr vuonna 2015 |  |
Maa:  Norja
Naisten mäkihyppy
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Falun 2015 | sekajoukkuemäki |  |
Line Jahr (s. 16. tammikuuta 1984) on norjalainen mäkihyppääjä ja MM-mitalisti. Hän edusti Vikersund IF -seuraa.
Jahr debytoi Mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2011 Lillehammerin osakilpailussa sijoittuen sijalle 28. Näin ollen Jahr saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Jahrin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän on saavuttanut kolmesti; helmikuussa 2012 Zaōssa, maaliskuussa 2014 Planicassa ja helmikuussa 2015 Râșnovissa. Continental Cupista Jahr on saavuttanut kolme voittoa ja 22 palkintosijaa.
Jahr kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli normaalimäen kilpailun yhdeksäs.
MM-kilpailuihin hän on osallistunut neljästi, vuosina 2009, 2011, 2013 ja 2015. Vuonna 2015 hän saavutti sekajoukkuekilpailun hopeaa Falunista. Paras henkilökohtainen sijoitus on vuoden 2009 kilpailuiden normaalimäen yhdeksäs sija Liberecistä.
Käännös suomeksi
Letto (Oulu)

Letontietä Koivukarintien risteyksestä etelään päin (Limingan suuntaan) katsottuna.
Viitta Oulun Sotaveteraanien Koivukarin majalle Letontien ja Koivukarintien risteyksessä.
Letto on Oulun kaupungissa Oulunsalon suuralueella Kylänpuolen kaupunginosassa sijaitseva haja-asutusalue. Alue sijaitsee noin viisi kilometriä Oulunsalon kirkonkylältä etelän suuntaan.
Aikaisemmin osa Leton alueesta kuului Kempeleen kuntaan. Vuonna 2003 Valtioneuvoston tekemässä kuntajakomuutoksessa Kempeleeseen kuulunut alueosa liitettiin tuolloiseen Oulunsalon kuntaan. Vuoden 2013 alussa Oulunsalon kunnan lakkautettua Letosta tuli osa Oulun kaupunkia. Alue rajoittuu pohjoisessa Kylänpuoleen, idässä Kempeleen kunnanrajalle, lännessä Perämereen sekä etelässä Limingan kunnanrajalle, ja siellä olevaan Järvenpään haja-asutusalueeseen.
Letto sijaitsee Liminganlahden koilliskulmalla, joka on aajojen ruovikoiden reunustama matalikko ja suistoalue. Alue on tärkeä muuttolintujen kerääntymis- ja pesimäalue. Varsinkin rantapellot ovat erityisesti kevään aikaan tärkeitä ruokailualueita monille muuttolinnuille.
Leton Papinkarissa sijaitsee lintutorni. Kempeleen Sarkkirannasta lähtee talvisin Lettoon latu.
Alueen päätieyhteys on Letontie, joka on soratie. Tie lähtee Kylänpuolentieltä ja etenee Limingan kunnan puolelle Järvenpään ja Selkämaan haja-asutusalueille sekä Tupoksen taajamaan. Letontie on vaihtoehtoinen oikotieyhteys Limingasta Oulun lentoasemalle.
Aubin-Thierry Goporo

Aubin-Thierry Goporo (s. 15. toukokuuta 1968) on keskiafrikkalaissyntyinen koripallovalmentaja ja entinen koripalloilija. Hän kuului vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa koripallossa 10. sijalle jääneeseen Keski-Afrikan tasavallan miesten joukkueeseen. Samaan joukkueeseen kuului myös Aubin-Thierryn veli Frédéricque Goporo.
Sittemmin Goporo on valmentanut Yhdysvalloissa muun muassa Florida Air Academyn pelaajia.
Aiheesta muualla

Aubin-Thierry Goporo Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Alcest

Alcest ("Al-sest", IPA: [al'sɛst]) on vuonna 1999 perustettu ranskalainen yhtye, jota pidetään, yhdessä Amesoeursin kanssa, yhtenä keskeisimpänä blackgazen kehittäjänä. Alcest alkoi sooloprojektina, mutta nykyään siinä vaikuttaa kaksi vakituista jäsentä. Yhtyeen musiikki oli tyyliltään alun perin black metallia, josta se sittemmin kehittyi post-metalliksi, jossa oli black metallin lisäksi vaikutteita myös shoegazesta ja dream popista. Alcest ei tarkoita mitään, mutta se valittiin nimeksi, sillä äännettynä se kuulostaa yhtyeen musiikkia kuvaavimmalta.
Historia > Ensimmäiset vuodet (1999–2008)

Neige perusti Alcestin sooloprojektikseen ollessaan vain 14-vuotias. Vuonna 2000 yhden miehen projekti laajentui kuitenkin trioksi, kun Aegnor ja Argoth liittyivät yhtyeeseen. Tällä kokoonpanolla äänitettiin ensimmäinen demo Tristesse hivernale. Aegnor ja Argoth jättivät Alcestin kuitenkin jo seuraavana vuonna ja yhtye kutistui taas Neigen sooloprojektiksi.
Seuraavat neljä vuotta Alcest vietti hiljaiseloa, mutta Neige pysyi aktiivisena. Hän perusti Amesoeursin ja liittyi muun muassa Mortiferaan sekä Aegonirin perustamaan Peste Noireen, jossa vaikutti lyhyen aikaa myös Argoth. Samaan aikaan Neige sävelsi materiaalia Alcestille.
Tammikuussa 2005 Neige äänitti ja soitti yksin kaikki instrumentit tulevalle Le secret -EP:lle, joka julkaistiin Toukokuun 1. päivä ranskalaisen Drakkar Productionsin kautta. Painos oli rajattu 1 000 kappaleeseen. EP oli Alcestin kannalta merkittävä, sillä se edusti projektin uutta musiikillista linjaa. Minijulkaisu noteerattiin niin black metal -piireissä kuin niiden ulkopuolellakin.
Elokuun 9. päivä vuonna 2007 julkaistiin Alcestin debyyttilevy Souvenirs d'un autre monde, joka sai ristiriitaisen vastaanoton. Neige soitti jälleen kaikki levyllä kuultavat instrumentit. Samoihin aikoihin Northern Silence Productions julkaisi Tristesse hivernale -demon uudelleen split-levyllä, jonka toinen osapuoli oli ranskalainen black metal -yhtye Angmar.
Historia > Sooloprojektista oikeaksi yhtyeeksi (2009–2012)

Vuonna 2009 Peste Noiressa soittanut Winterhalter liittyi Alcestin rumpaliksi ja sooloprojekti laajeni duoksi. Neige ja Winterhalter äänittivät kaksi uutta kappaletta Les Discretsin kanssa tehdylle split-albumille, jonka Prophecy Productions julkaisi vielä samana vuonna. Näistä kappaleista toinen, Percées de lumière, päätyi myös seuraavalle, Écailles de lune -albumille, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2010. Albumin sessioissa Neige ja Winterhalter äänittivät myös Le secret -EP:n uudelleen, sillä Neige ei ollut tyytyväinen alkuperäisen julkaisun tuotantoon. Alun perin EP:n kappaleet oli tarkoitus julkaista toisella albumilla, mutta suunnitelmista luovuttiin, koska ne eivät sopineet levyn kokonaisuuteen.
Vuonna 2010 Alcest aloitti live-esiintymiset. Fursy Teyssier ja Zero liittyivät Alcestin livekokoonpanoon, mutta myöhemmin samana vuonna Indria korvasi Teyssierin livebasistina. Indria oli Winterhalterin ja Neigen tavoin soittanut Peste Noiressa. Ensimmäinen Euroopan-kiertue tehtiin keväällä, josta yhtye jatkoi Pohjois-Amerikkaan. Loppuvuonna Alcest teki muutamia keikkoja Euroopassa ja vieraili ensimmäistä kertaa myös Suomessa soittamalla Jyväskylässä ja Helsingissä. Seuraavan vuoden yhtye keikkali ahkerasti. Oman Euroopan-, Kiinan- ja Australian-kiertueen lisäksi Alcest lämmitteli irlantilaista Primordialia Keski-Euroopassa sekä norjalaista Enslavedia Pohjois-Amerikassa.
Yhtyeen kolmas levy, Les voyages de l'âme, julkaistiin tammikuussa 2012. Albumin julkaisua edelsi ''Autre temps'' -kappaleen julkaiseminen 500 kappaleen singlenä. Samana vuonna julkaistiin BBC Live Session -niminen live-EP, jonka painos oli rajattu 1 000 kappaleeseen. Levyn julkaisun jälkeen yhtye lähti kolmen kuukauden kiertueelle, joka käsitti niin Euroopan kuin Pohjois-Amerikan. Kesäfestivaalien ja lyhyen Aasian-kiertueen jälkeen Alcest lämmitteli ruotsalaista Katatoniaa heidän Euroopan-kiertueellaan.
Historia > Muutoksia (2013–)

Keväällä 2013 Alcest aloitti uuden levynsä äänitykset Islannissa, post-rock -yhtye Sigur Rósin studiolla. Äänityksien jälkeen Alcest lämmitteli brittiläistä Anathemaa Pohjois-Amerikassa. Tällä kiertueella kuultiin myös ensimmäistä kertaa tulevan Shelter-levyn kappaleita. Shelter julkaistiin 17.1.2014, ja sitä edelsi Opale-kappaleen singeljulkaisu joulukuussa 2013. Musiikillisesti Shelter oli irtiotto aiempaan black metal -vaikutteiseen ilmaisuun, sillä uudella levyllä Alcest oli karsinut musiikistaan pois kaikki metallimusiikin elementit.
Musiikki ja sanoitukset

Ensimmäisellä demollaan Alcest soitti raakaa ja primitiivistä black metallia. Le secret -EP:llä musiikki kuitenkin kehittyi tunnelmallisemmaksi ja mukaan tuli vaikutteita post-rockista, shoegazesta ja dream popista. Ensimmäiset levytykset sisältävät runsaasti pitkiä, maalailevia instrumentaaliosuuksia, unelmoivia, puhtaita lauluja sekä akustisia kitaraosuuksia, mutta myös black metallille tyypillisiä elementtejä, kuten korkeaa huutolaulua ja blastbeatia. Ajan myötä post-rock-, shoegaze - ja dream pop -vaikutteet lisääntyivät ja black metal -elementit alkoivat jäädä taka-alalle. Vuonna 2014 julkaistulla Shelterillä ei ollut enää lainkaan metallimusiikkia.
Alcestin sanoitukset käsittelivät aluksi black metallille toisinaan hyvin tyypillisiä aiheita, kuten kuolemaa ja talvea. Le secret -EP:llä Neige alkoi kuitenkin käsittelemään nuoruudessaan kokemiaan näkyjä henkimaailmasta, joilla oli ollut häneen suuri vaikutus, sillä näyt tuntuivat hänestä niin todelta.
Jäsenet > Nykyiset

Neige – laulu, kitarat, basso, koskettimet (1999–), rummut (1999–2009)
Winterhalter – rummut (2009–)
Jäsenet > Nykyiset > Live-jäsenet

Indria – basso (2010–)
Zero – kitara, taustalaulu (2010–)
Jäsenet > Entiset

Argoth – basso (2000–2001)
Aegnor – kitara (2000–2001)
Jäsenet > Entiset > Live-jäsenet

Fursy Teyssier – basso (2010)
Zoé – kitara (2013)