stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Punaiset prikaatit
Niin kutsutut Uudet punaiset prikaatit

Vuonna 1999 pääministeri Massimo D'Aleman avustaja Massimo D'Antona ammuttiin Punaisten prikaatien nimissä. Italian median yleisesti käyttämä nimitys ”Uudet punaiset prikaatit” (Nuove Brigate Rosse) koski kuitenkin ryhmää, jolla ei ollut minkäänlaista kytkentää alkuperäisiin Punaisiin prikaateihin. Kyseessä oli yksinkertaisesti tunnetun nimen uudelleen käyttö aivan erilaisessa historiallisessa tilanteessa. Tämä uusi ryhmä ampui 20. maaliskuuta 2002 Marco Biagin, Silvio Berlusconin taloudellisen neuvonantajan. Biagin henkivartiointi oli lopetettu 11. syyskuuta 2001 jälkeen voimavarojen vapauttamiseksi kansainvälisen terrorin vastaiseen taisteluun, Italian työministeri Roberto Maronin vetoomuksista huolimatta.
Maaliskuussa 2003 Italian poliisi ampui junassa käydyssä tulitaistelussa yhden etsintäkuulutetun Uusien punaisten prikaatien jäsenen ja pidätti toisen. Tulitaistelussa sai surmansa yksi poliisi ja toinen haavoittui. Seitsemän Massimo D'Antonan murhasta ja Punaisten prikaatien jäsenyydestä epäiltyä pidätettiin lokakuussa 2003 ja kaksi helmikuussa 2004. Tämän jälkeen ryhmän toiminta näyttää päättyneen.
Bolognassa syyttäjät vaativat elinkautisia vankeusrangaistuksia Roberto Morandille, Nadia Desdemona Liocelle, Marco Mezzasalmalle ja Diana Blefari Melazzille ja 24 vuoden vankeusrangaistusta Simone Boccaccinille, jolla ei ollut yhtä merkittävää osaa Marco Biagin murhassa. Teknisen tutkinnan mukaan Massimo D'Antona ja Marco Biagi olisi ammuttu samalla aseella. Kaikki mainitut paitsi Boccaccini saivat syyttäjien pyyntöjen mukaisesti elinkautisen vankeusrangaistuksen. Boccaccini sai 21 vuotta vankeutta. Melazzi teki neljä päivää elinkautistuomionsa vahvistamisen jälkeen 31. lokakuuta 2009 itsemurhan sellissään Rebibbian vankilassa.
Internetissä Uusien punaisten prikaatien julkaiseman 26-sivuisen julkilausuman mukaan Marco Biagi olisi teloitettu merkittävästä roolistaan työreformissa, joka vaikuttaa kuukausipalkkaa saavien työntekijöiden riiston säätelemiseen. Julkilausuman oli allekirjoittanut ”Taistelevan kommunistipuolueen rakentamisen Punainen prikaati”.
Kirjallisuutta

Anton Monti: Punaiset prikaatit – Italian väkivallan vuodet 1970–1988. Into, Helsinki 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Punaiset prikaatit Wikimedia Commonsissa
Prikaatien ensimmäisen vaiheen päätös. Alberto Franceschini ja Renato Curcio (autossa) pidätetään 8. syyskuuta 1974.
Aldo Moro
Via Mario Fanin ja Via Stresan risteys vuonna 2012. Kuvan auto seisoo suunnilleen samassa paikassa kuin mihin Mario Morettin auto pysähtyi 34 vuotta aikaisemmin.
Mario Moretti, yksi Punaisten prikaatien perustajajäsenistä ja käytännössä järjestön johtaja vuosina 1976–1981
Punaisten prikaatien perustajajäsen ja järjestön johtaja vuosina 1970–75 Renato Curcio, kuvassa vuonna 2008.
Rebibbian vankila vuonna 2018. Täällä kirjoitettiin Punaisten prikaatien viimeinen julkilausuma lokakuussa 1988.
Khersonesos (Pontos)

| Khersonesos> Χερσόνησος.Sijainti |
| --- | --- |
 Khersonesos
Koordinaatit:  42°19′42″N, 27°45′26″E
Valtio:  Bulgaria
Paikkakunta:  ?, Primorsko, Burgas
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pontinen Traakia
Khersonesos (m.kreik. Χερσόνησος, Khersonēsos, lat. Chersonesus) oli antiikin aikainen kaupunki Pontisessa Traakiassa nykyisen Bulgarian alueella. Se sijaitsi Pontoksen eli Mustanmeren länsirannalla etelään Apolloniasta.
Khersonesos sijoitetaan yleensä Ropotamo-joen suuhun, jossa on ollut ainakin roomalaisaikainen linnoitus ja bysanttilaisaikainen asutus, joka on osittain uponnut mereen. Paikka on noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen nykyisestä Primorskon kaupungista. Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartasto sijoittaa Khersonesoksen kuitenkin nykyiselle Maslen nosin niemelle noin seitsemän kilometriä Primorskosta pohjoiskoilliseen. Siellä on ollut myös roomalaisaikainen linnoitus ja laivastoasema.
Khersonesos

Khersonesos (m.kreik. Χερσόνησος, Khersonēsos, door.kreik. Χερσόνασος, Khersonasos; lat. Chersonesus, Chersonasus) tarkoittaa kreikaksi niemimaata ja voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
Khersonasos eli Khersonesos, kaupunki Kreetan pohjoisrannikolla nykyisen Chersónisoksen paikalla
Khersonesos, kaupunki Kaariassa
Khersonesos, kaupunki Kreetan länsirannikolla
Khersonesos, kaupunki Pontisessa Traakiassa
Khersonesos, kaupunki Taurikessa Skyytiassa, nykyisen Sevastopolin paikalla Krimillä
Khersonesos, kaupunki Traakian Khersonesoksella
Taurien Khersonesos eli Taurike, nimitys nykyiselle Krimin niemimaalle
Traakian Khersonesos, nimitys nykyiselle Gallipolin niemimaalle
Ruotsin ralli 1985

|  Ruotsin ralli 1985 |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 1985. 
Ajankohta:  15. – 17. helmikuuta 1985
Pituus:  29 erikoiskoetta, 513,63 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Ari Vatanen    Terry Harryman  (Peugeot Talbot Sport)
Toinen:   Stig Blomqvist    Björn Cederberg  (Audi Sport)
Kolmas:   Timo Salonen    Seppo Harjanne  (Peugeot Talbot Sport)
Ruotsin ralli 1985 (viralliselta nimeltään 35. International Swedish Rally) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1985. Kilpailu järjestettiin 15. – 17. helmikuuta 1985 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 513,63 kilometriä.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ari Vatanen |  Terry Harryman | Peugeot 205 Turbo 16 | 4:38.49 | 0.0 |  |
| 2. |  Stig Blomqvist |  Björn Cederberg | Audi Sport Quattro | 4:40.38 | +1.49 |  |
| 3. |  Timo Salonen |  Seppo Harjanne | Peugeot 205 Turbo 16 | 4:42.15 | +3.26 |  |
| 4. |  Hannu Mikkola |  Arne Hertz | Audi Sport Quattro | 4:50.32 | +11.43 |  |
| 5. |  Per Eklund |  Dave Whittock | Audi Quattro A2 | 4:55.50 | +17.01 |  |
| 6. |  Gunnar Pettersson |  Arne Pettersson | Audi 80 Quattro | 5:02.03 | +23.14 |  |
| 7. |  Mikael Ericsson |  Johnny Johansson | Audi 80 Quattro | 5:03.16 | +24.27 |  |
| 8. |  Ingvar Carlsson |  Benny Melander | Mazda RX-7 | 5:08.35 | +29.46 |  |
| 9. |  Mats Jonsson |  Åke Gustavsson | Opel Ascona 400 | 5:09.07 | +30.18 |  |
| 10. |  Kenneth Eriksson |  Bo Thorszelius | Opel Kadett GSI | 5:10.22 | +31.33 |  |
Lähde:
Heikki Kovalainen

| Heikki Kovalainen |
| --- | --- |
 Heikki Kovalainen Britannian GP:ssä 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1981 (ikä 43) Suomussalmi
Kansalaisuus:   Suomi
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  2007–2013
Talli(t):  Renault (2007) McLaren (2008–2009) Team Lotus (2010–2011) Caterham (2012) Lotus (2013)
Kilpailuja:  112 (111 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  4
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  2
MM-pisteitä:  105
Ensimmäinen kilpailu:  Australian GP 2007
Ensimmäinen voitto:  Unkarin GP 2008
Viimeinen voitto:  Unkarin GP 2008
Viimeinen kilpailu:  Brasilian GP 2013
Aiheesta muualla
| Henkilötiedot> Moottoriurheilija.Super GT |
| --- | --- |
Esikoiskausi:  Super GT -kausi 2015
Nykyinen talli:  Lexus Team Sard
Paras sijoitus:  1.
Mestaruudet
2004 2016:  World Series by Nissan Super GT
Aiheesta muualla
Heikki Johannes Kovalainen (s. 19. lokakuuta 1981 Suomussalmi) on suomalainen kilpa-autoilija, entinen Formula 1 -kuljettaja ja Super GT -sarjan mestari.
Formula 1 -uransa vuonna 2007 Renault-tallissa aloittanut Kovalainen teki joulukuussa 2007 sopimuksen McLarenin kanssa. Kovalainen ajoi McLarenilla kahden kauden ajan ja saavutti F1-uransa ainoan voiton Unkarin GP:ssä vuonna 2008. Vuosina 2010–2012 Kovalainen ajoi Caterham-tallissa. Kaudella 2013 Kovalainen ajoi kaksi viimeisintä F1-sarjan osakilpailuaan  Lotus-tallissa tuuraten selkäleikkaukseen joutunutta Kimi Räikköstä.
Vuonna 2015 Kovalainen siirtyi japanilaiseen Super GT -sarjaan ajamaan Sard-tallissa. Kovalainen voitti sarjan mestaruuden kaudella 2016.
Ura > Karting (1991–2000)

Kuten monen Formula 1 -kuljettajan, myös Kovalaisen ura alkoi karting-ammattilaisena vuonna 1999. Kovalaisen läpimurto alkoi kaudella 2000, jolloin hän kaasutteli MM-pronssille kartingin suurimmassa luokassa Super A:ssa.
Ura > Formula Renault (2001)

Kartingratojen jälkeen hän ajoi British Formula Renault -sarjassa vuonna 2001, jonka Kimi Räikkönen oli voittanut edellisenä vuonna. Kauden saldona oli sarjan neljäs tila Kovalaisen ajaessa kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa, viisi palkintosijaa ja kolme nopeinta kierrosta joista hän sai vuoden tulokkaan tittelin. AKK palkitsi Kovalaisen vuoden 2001 suomalaistulokkaana.
Hän voitti muun muassa Elf Masters -kilpailun ennen kuin siirtyi Britannian Formula 3 -sarjaan, Renault'n F1-organisaatio kiinnitti lupaavan Kovalaisen nuorten kuljettajien kehitysohjelmaansa vuoden 2001 lopussa ja järjesti suomussalmelaiselle kaudeksi 2002 huippupaikan Englannin F3-sarjasta Fortec-tallista 2002.
Ura > Formula 3 (2002)

Formula 3 -kausi alkoi vaikeasti, mutta alun jälkeen Kovalaisen kaudesta kehkeytyi erinomainen. Hän voitti sarjan yhdeksästä viimeisestä osakilpailusta viisi, ja sen lisäksi ajoi kolme paalupaikkaa ja nopeinta kierrosta. Hän oli sarjan loppupisteissä kolmas ja vuoden tärkeimmässä yksittäisessä kisassa Macaossa toinen. Kovalainen oli jälleen vuoden tulokas. Autosport-lehti rankkasi Kovalaisen vuoden 2002 parhaaksi F3-kuljettajaksi maailmassa.
Ura > World Series by Nissan (2003–2004)

Kovalainen siirtyi vuonna 2003 World Series by Nissan -sarjaan, Gabord-talliin. Tallikaverina toimi Renault'n F1-tallin testikuljettaja Franck Montagny. Vastassa oli myös muutama entinen F1-kuljettaja. Montagny sai käyttöönsä Kovalaista paremman kaluston ja ajoi sarjan mestariksi. Kovalainen täydensi kuitenkin tallinsa menestystä yhdellä osakilpailuvoitolla ja sarjan kokonaispisteiden kakkossijalla. Kovalainen sai palkkioksi hyvästä kaudestaan F1-testit sekä Renault'n että Minardin autoilla.
Seuraavana vuonna 2004 Kovalainen ajoi Pons-tallissa voittaen kuusi kilpailua ja mestaruuden, lähimpänä haastajanaan Tiago Monteiro. Yhteensä Kovalainen keräsi 192 pistettä. AKK valitsi Kovalaisen vuoden autourheilijaksi Suomessa. Renault-talli käytti Kovalaista vuoden aikana useaan otteeseen F1-testikuljettajanaan.
Ura > Mestareiden kisa (2004)

Joulukuussa 2004 Kovalainen voitti jokavuotisen Race of Champions -kisan, joka ajettiin Pariisissa, Stade de France-stadionilla. Kovalainen kukisti huippukuljettajista muun muassa Michael Schumacherin ja Sébastien Loebin, jälkimmäisen Citroënin tasavertaisilla WRC-autoilla ajetussa finaalissa.
Ura > GP2-ura (2005)

Kovalaisen menestys Formula Nissan -sarjassa sai Formula 3000 -talli Arden Internationalin kiinnostumaan hänestä. Kovalainen pääsi Ardenin ensimmäiseksi kuljettajaksi GP2-sarjaan kaudeksi 2005. Hänen tallikaverinsa oli Nicolas Lapierre, joka oli aiemmin voittanut Macaon Formula 3 -GP:n. Renault käytti Kovalaista kertaalleen F1-varakuljettajana kaudella 2005.
Kovalainen voitti GP2-kauden avauskilpailun San Marinossa ja sijoittui sprinttikisassa kolmanneksi. Kovalainen oli Espanjassa myös palkintopallilla, mutta keskeytti sprinttikisassa. Monacossa Kovalainen otti paalupaikan ja hallitsi kisaa, mutta huono varikkokäynti pudotti hänet viidenneksi. Euroopassa Kovalainen näytti potentiaalinsa voittamalla kisan vaikka lähti matkaan 17. ruudusta. Sprinttikisassa hän kuitenkin kolaroi José María Lópezin kanssa. Ranskassa Kovalainen voitti ja sijoittui sprinttikisassa kolmanneksi. Hän päävastustajansa kaudella oli Nico Rosberg.
Britanniassa, Saksassa ja Unkarissa Kovalainen oli säännöllisesti palkintopallilla ja pisteillä, muttei pysynyt Rosbergin kyydissä. Turkissa Kovalainen voitti sprinttikisan. Italiassa Kovalainen ajoi kauden toiseen paalupaikkaansa ja kisassa voittoon. Sprintissä Kovalainen oli viides, mutta johti Rosbergia pisteissä, kun vain neljä kisaa oli jäljellä. Katastrofaalisen Belgian viikonlopun jälkeen, jossa Kovalaisen kisat menivät pilalle turva-auto episodien takia, Rosberg ohitti hänet pisteissä. Viimeisissä kahdessa kisassa Bahrainissa Rosberg vei mestaruuden, voittamalla lauantain kisan, Kovalaisen sijoittuessa kolmanneksi. Kovalainen keskeytti sprinttikisassa.
Kovalainen keräsi 5 voittoa ja 105 pistettä. Viime metrien tappiosta huolimatta Renault'n tallipäällikkö Flavio Briatore vakuuttui Kovalaisen taidoista GP2-sarjassa ja palkkasi hänet F1-tallin testikuljettajaksi kaudelle 2006.
Ura > Formula 1 -ura > Renault

Kaudella 2006 Kovalainen toimi Renault’n Formula 1 -tallin testikuljettajana ja ajoi 28 000 testikilometriä, ajaen eniten testikilometrejä kaikki F1-kuljettajat mukaan lukien. Kova työ palkittiin kilpakuljettajan paikalla seuraavaksi vuodeksi.
Kaudella 2007 Kovalainen nostettiin Renault'n kilpakuljettajaksi, tallikaverinaan Giancarlo Fisichella. Asiasta tiedotettiin 6. syyskuuta 2006.
Ura > Formula 1 -ura > Renault > 2007

Kovalaiselle avautui paikka Renault'ta, kun hallitseva maailmanmestari Fernando Alonso siirtyi McLarenille kaudeksi 2007. Renault'n tallipäällikönä toimi Kovalaisen manageri Flavio Briatore. Renault oli aiemmalla kaudella voittanut sekä kuljettajien että valmistajien maailmanmestaruudet, joten tallin ja ulkopuolisten odotukset olivat kovat.
Debyyttikilpailunsa aika-ajoissa Australiassa Kovalainen jäi  sijalle 13, kun tallikaveri Fisichella ajoi kuudenteen ruutuun. Kilpailussa Kovalainen oli lähellä ajaa pisteille, mutta pyörähdys ja mutkan leveäksi ajo jättivät hänet lopulta kymmenenneksi. Tallipäällikkö Briatore haukkui tulokkaansa, sillä samassa kilpailussa tulokaskuljettaja Lewis Hamilton ajoi McLarenilla kolmanneksi ja voittoihin tottuneen Briatoren odotukset olivat samalla tasolla.
Pistetili aukeni jo seuraavassa kisassa, Malesian GP:ssä. Kun kauden alun kaikissa kilpailuissa Renault'n sijoitukset alittivat odotukset, joutui Briatore myöntämään, ettei vika ollut kuljettajissa vaan autossalähde?.
Kauden kuudennessa, Kanadan tapahtumarikkaassa kilpailussa Kovalainen onnistui nousemaan viimeisestä lähtöruudusta (22.) neljänneksi lukuisten turva-autoepisodien avittamana. Yhdysvaltain GP:ssa Kovalainen starttasi kisaan uransa siihen asti parhaasta lähtöpaikasta, kuudennesta ruudusta. Myös kilpailu sujui hyvin: hän johti ensimmäisten varikkokäyntien aikana F1-kilpailua ensimmäistä kertaa urallaan ja sijoittui lopulta viidenneksi. Yhdysvaltain osakilpailujen aikana tuli huhu, jonka mukaan Kovalainen siirtyisi kesken kauden Williamsille. Kaikki osapuolet kiistivät kuitenkin siirtokuviot. Seuraavissa kisoissa Kovalainen ajoi tasaisesti pisteille. Hän ajoi seitsemän kilpailun pituisen pisteputken.
Loppukaudella, sateisessa Japanin GP:ssa Kovalainen ajoi ensimmäistä kertaa F1-urallaan palkintosijalle oltuaan toinen. Samassa kilpailussa Kimi Räikkönen oli Ferrarillaan kolmas ja kahden suomalaiskuljettajan välillä nähtiin taistelu toisesta sijasta, kun Kimi Räikkönen yritti ohittaa Kovalaista siinä kuitenkaan onnistumatta. Kovalaisen toinen sija oli myös Renault’n kauden ainoa palkintokorokesijoitus. Vaikka alkukausi oli Kovalaiselle vaikea, niin loppukauden erinomaisilla otteillaan hän päihitti MM-sarjassa kokeneen tallikaverinsa Fisichellan.
Kauden päättäneessä Brasilian GP:ssä Ralf Schumacher osui lähdössä Kovalaiseen joka joutui ajamaan sen jälkeen hitaan kierroksen varikolle rengasrikon vuoksi. Kierroksella 37 auton takaripustus hajosi oletettavasti em. kolarin takia ja Kovalainen suistui ulos radalta. Tämä oli hänen F1-uransa ensimmäinen keskeytys ja hän sijoittui MM-sarjan lopputuloksissa seitsemänneksi. Keskeytettyään Kovalainen sivusi samalla tulokasennätystä yhdessä Tiago Monteiron kanssa ajettuaan maaliin 17 ensimmäisessä kisassa.
Kovalainen sijoittui lopulta MM-sarjassa seitsemänneksi. Hieman yllättäen Renault ei ollut halukas jatkamaan Kovalaisen sopimustalähde? ja kaudeksi 2008 Kovalainen siirtyi ajamaan McLaren-tallin toista kilpa-autoa tallikaverinaan Lewis Hamilton. Siirto vahvistettiin 14. joulukuuta 2007.
Ura > Formula 1 -ura > Lotus ja Caterham > 2012

Kaudeksi 2012 Lotus-talli joutui vaihtamaan nimensä Caterhamiksi. Kovalainen jatkoi tallin kuljettajana, mutta uudeksi tallikaveriksi tuli aiemmin Renault'lla ajanut venäläinen Vitali Petrov.
Caterham sai ennen kautta autoonsa KERSin ja jotain osia Red Bull Racingilta, minkä vuoksi talli odotti viimein nousevansa keskikastiin. Lisäksi talli sai oman tuulitunnelin kauden aikana. Kuitenkin jo talvitesteissä huomattiin ettei auto ollut tarpeeksi hyvä. Kaudeksi 2012 Kovalainen otti käyttöön punaisen Angry Birds -teemaisen kypärän, joka sai osakseen positiivista huomiota.
Kauden avauksessa Australiassa Kovalainen jatkoi edellisen kauden tapaan hyviä aika-ajosuorituksia tallikaveriinsa nähden, päihittäessään Petrovin ja ollen 19. Kisassa  molemmat keskeyttivät.
Malesian ja Kiinan kisoissa ei tullut menestystä. Sen sijaan Bahrainin aika-ajoissa Kovalainen eteni toiseen aika-ajo-osioon. Kovalainen oli tallikaveriaan Vitali Petrovia sekunnin nopeampi. Lopulta Kovalainen oli aika-ajojen 16.
Espanjan GP:ssä Kovalainen oli 16. Seuraavissa kolmessa aika-ajoissa – Monacossa, Kanadassa ja Valenciassa – Kovalainen ajoi toiseen aika-ajo-osioon päihittäen tallikaverinsa. Monacosta tuli kauden paras kisatulos kun Kovalainen oli kolmastoista. Entinen F1 -kuljettaja ja F1-asiantuntija Martin Brundle kehui Kovalaista kertomalla tämän ajavan kuin supertähti ja ansaitsevan mielestään uuden mahdollisuuden huipputallissa.
Caterhamin kotikisassa Britanniassa Kovalainen ajoi seitsemänneksitoista. Samalla Kovalainen kertoi alkavansa kyllästyä jäännössijoista ajamiseen.
Saksassa Kovalainen starttasi kuudennestatoista ruudusta, mutta monien ongelmien kautta sijoittui kisassa vasta yhdeksänneksitoista.
Unkarin GP:ssä Kovalainen ajoi F1-uransa sadannen osakilpailun. Kilpailu oli samalla Kovalaisen tallin Caterhamin viideskymmenes. Kovalainen voitti vuonna 2008 uransa ensimmäisen F1-kilpailun juuri Unkarin Hungaroringin radalla.
Belgiassa Kovalainen oli 17.
Italian GP:n aika-ajoissa Kovalainen päihitti tallikaverinsa Petrovin puolella sekunnilla ja oli kisassa neljästoista.
Abu Dhabin kilpailussa Kovalainen ajoi kolmanneksitoista sivuten kauden parasta sijoitustaan.
Kauden aikana Kovalainen teki uuden kyseenalaisen ennätyksen ajamalla 60 peräkkäistä pisteetöntä kilpailua rikkoen Piercarlo Ghinzanin ennätyksen.
Ura > Formula 1 -ura > 2013

Kaudeksi 2013 Kovalainen ei saanut jatkosopimusta Caterham-tallista. Helmikuun lopussa Kovalainen kävi neuvotteluja Marussian kanssa kisakuskin paikasta, mutta ei saanut paikkaa tallista. Kovalainen palasi takaisin Caterhamin rattiin toimimalla tallin varakuljettajana ja osallistumalla auton kehitystyöhön. Hän ajoi Bahrainin, Espanjan, Belgian, Italian, Japanin ja Abu Dhabin vapaissa harjoituksissa.
Kovalainen osallistui kauden 2013 kahteen viimeiseen osakilpailuun Lotus F1:llä (eri talli kuin Kovalaisen aiempi Lotustalli Lotus Racing / Team Lotus vuosilta 2010 ja 2011) tuuraten selkäleikkaukseen joutunutta Kimi Räikköstä..
Sekä Yhdysvaltain että Brasilian GP:ssä Kovalainen ajoi Lotuksellaan sijalle 14.
Ura > Formula 1 -sarjan jälkeen

Kaudeksi 2014 Kovalainen ei saanut jatkosopimusta Caterham-tallista mikä tarkoitti virallisesti Kovalaisen F1-uran päättymistä. Hän oli koko vuoden ajamatta missään sarjassa ja näin ollen piti välivuoden. MTV Sportin haastattelussa hän harmitteli Formula 1 -uraansa, ja sanoi roikkuneensa Caterham-tallissa liian kauan. Kovalainen sanoi saaneensa kauden 2011 lopulla tarjouksia isommista talleista. Hän kuitenkin hylkäsi ne, koska talli lupasi auton suorituskyvyn paranevan tulevaisuudessa.
Tammikuussa 2015 Kovalainen osallistui Tunturi ralliin.
Vuonna 2019 Kovalainen ajoi Suzukan 10 tunnin ajossa HubAuto Racing -tallin autolla ja suunnitteli osallistumista vuonna 2021 Le Mansin 24 tunnin ajoihin, mutta Super GT -sarjan aikataulun muutos esti jälkimmäisen.
Ura > Super GT -ura

Kovalainen kilpaili Japanin Super GT -sarjassa kaudella 2015. Hänen ajoparinaan oli japanilainen Kōhei Hirate. He kilpailivat Lexus RC -luokan GT -autolla sarjan korkeimmalla tasolla GT500-luokassa ja sijoittuivat 13:nneksi.
Super GT -sarjassa on normaalisti tauko ja japanilaiset kuljettajat ajavat tuolloin Super Formula -sarjassa. Kovalainen sai mahdollisuuden kokeilla rallia kontaktien kautta ja kiinnostui ajatuksesta ajaa rallia.
Hän jatkoi samassa Lexus Team Sard -tallissa myös kaudella 2016, jolloin Kovalainen ja Hirate voittivat GT500-sarjan mestaruuden.
Kovalainen jatkoi Team Sardin kuljettajana myös kaudella 2017 yhdessä Hiraten kanssa. Kauden kahdeksasta startistaan he voittivat yhden ja olivat kahdesti palkintokorokkeella. Suoritus riitti sarjan kahdeksanteen tilaan.
Kaudelle 2018 Kovalaisen pariksi vaihtui Kamui Kobayashi, joka on myös entinen F1-kuski. Autona heillä on Lexus LC500 ja tallina edelleen Team Sard.
Kovalainen lopetti Super GT -sarjassa kauden 2021 lopussa.
Ura > Ralliura

Kovalainen ja kartanlukija Sae Kitagawa voittivat Japanin JRC-sarjan JN-1-luokan rallimestaruuden syyskuussa 2022. Edellisenä vuonna Kovalainen voitti JN-2-luokan mestaruuden voittamalla kaikki kilpailut Toyota 86:lla. Kovalaisen ensimmäinen voitto JRC-sarjassa oli vuonna 2019.
Kovalainen ajoi Japanin rallisarjaa Škoda Fabia R5 -autolla ja voitti sarjan olemalla nopein kuudessa rallissa kahdeksasta.
Japanin rallissa 2022 Kovalainen osallistui ensi kertaa WRC-ralliin ja sijoittui lopputuloksissa 10. sijalle. Kovalainen osallistui Kitagawan ja Aicello-tallin kanssa Škoda Fabia R5 -autolla, jolla hän ajoi aiemmin Japanin sarjassa.
Kovalainen ajoi vuonna 2023 rallin SM-sarjaa, kun hän muutti Abu Dhabista takaisin Suomeen.
Kovalainen ajoi SM-sarjassa Secto Automotive Labsin tallin Rally2-luokan Škoda Fabialla kartanlukijanaan radio- ja tv-juontaja Janni Hussi. Lisäksi hän ajoi täyden kauden myös Japanissa vuonna 2023.
Vuoden 2023 ensimmäinen SM-ralli oli Arctic Lapland Rally, jossa Kovalainen ajoi ulos ensimmäisen päivän kolmannella erikoiskokeella ja joutui keskeyttämään. Kuopion rallissa helmikuussa Kovalainen oli 14. ja hävisi voittajalle 4.20 min. Kesäkuussa 2023 Kovalainen ja Hussi sijoittuivat kuudenneksi Itärallissa. Lahden rallissa Kovalainen ja Hussi sijoittuivat seitsemänneksi SM1-luokassa. Japanissa asfaltilla ajettavassa Kumakogen-rallissa Kovalainen ajoi selkeään voittoon ja ajoi nopeimmat ajat kaikille erikoiskokeille.
Kovalainen voitti Japanin rallisarjan Kitagawan kanssa jälleen vuonna 2023. Kovalainen ajoi voittoon neljässä viidestä Japanissa ajetussa kilpailussa. Kovalainen voitti myös MCSC Rally Highland Masters -kilpailun, jonka myötä hän voitti viisi ajamistaan seitsemästä kilpailusta Japanin rallisarjassa. Japanissa Kovalainen on ajanut Rally Team Aicellon tallissa ja SM-sarjassa Secto Automotive Labsin tallissa.
Kaudella 2024 Kovalainen jatkaa Japanin rallisarjassa Sae Kitagawan kanssa Aicello-tallissa. Kaudella Kovalainen ajaa Toyota GR Yaris Rally2 -autolla. Kauden aloittava Mikawawan-ralli jäi Kovalaiselta väliin. Maaliskuussa Kovalainen kertoi, että häneltä oli löytynyt sydänvika, joka on operoitava. Kovalaiselle tehtiin avosydänleikkaus. Kovalainen palasi ralliin Kamuy-rallissa. Kauden päätteeksi Kovalainen voitti Italiassa ajetun Union Rally Event -rallin Patric Öhmanin toimiessa kartanlukijana.
Kilpailuinsinöörit

| Kaudet | Kilpailuinsinööri | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2007 |  Adam Carter | Renault |
| 2008–2009, 2013 |  Mark Slade | McLaren, Lotus |
| 2010–2012 |  Juan Pablo Ramirez | Team Lotus/Caterham |
Kilpailuinsinöörit > Henkilökohtaiset kuntovalmentajat

| Kaudet | Kuntovalmentaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2007 |  Gabriele Polcari | Renault |
| 2008 |  Simon Reynolds | McLaren |
| 2009–2010 |  Petri Lehikoinen | McLaren, Team Lotus |
| 2011–2012 |  Dan Williams | Team Lotus/Caterham |