stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Curtatone-luokka

| Curtatone-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan nimikkoaluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  890 t (standardi) 1 229 t (kuormattu)
Pituus:  84,72 m (kokonaispituus)
Leveys:  8 m
Syväys:  2,46 m
Koneteho:  22 000 hv
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  117
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 102 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 6 x 450 mm torpedoputkea 16 x miinaa
Ilmatorjunta:  2 x 76 mm ilmatorjuntatykkiä
Curtatone-luokka oli Italian laivaston neljän hävittäjän muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Alukset

Alukset tilattiin 31. joulukuuta 1915 saman aikaisesti neljän Palestro-luokan aluksen kanssa. Teräksen puute siirsi valmistuksen aloittamista, jolloin suunnitelmat ehtivät muuttua RN Palestrosta saatujen kokemusten mukaisesti. Luokan aluksia pidennettiin 4,51 metriä ja ne olivat nopeampia. Aseistukseksi tuli kolme kaksiputkista 102 millimetrin tykkiä sekä ensimmäisinä Regia Marinan hävittäjinä kolmen ryhmissä olevat torpedoputket.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Calatafimi | Cantiere navale fratelli Orlando‎, Livorno | 1. joulukuuta 1920 | 17. maaliskuuta 1923 | 24. toukokuuta 1924 | Saksan valtaama 9. syyskuuta 1943 Pireuksessa nimetty Achillekseksi palvelukseen otettaessa 13. syyskuuta, 28. lokakuuta TA15:ksi ja lopulta 16. marraskuuta TA19:ksi Kreikan kuninkaallisen laivaston sukellusveneen Pipinoksen upottama 19. elokuuta 1944 Egeanmerellä |
| Castelfidardo | Orlando | 20. heinäkuuta 1920 | 4. kesäkuuta 1922 | 7. maaliskuuta 1924 | Saksan valtaama 9. syyskuuta 1943 Pireuksessa nimetty TA16:ksi liittoutuneiden lentokoneiden upottama 2. kesäkuuta 1944 Egeanmerellä |
| Curtatone | Orlando | 3. tammikuuta 1920 | 17. maaliskuuta 1922 | 21. kesäkuuta 1923 | uponnut osuttuaan miinaan 20. toukokuuta 1941 lähellä Ateenaa |
| Monsambano | Orlando | 20. tammikuuta 1921 | 6. elokuuta 1923 | 4. kesäkuuta 1924 | poistettu palveluksesta 15. huhtikuuta 1951 |
Avio S.p.A.

Avio S.p.A. on italialainen ilmailualan yritys.
FIAT S.p.A. omisti sen aiemmin, jolloin yhtiön nimi oli FiatAvio. 2000-luvulla sen omistivat George H. Bushin perheen lähipiirin omistama The Carlyle Group (70%) ja Finmeccanica (30%). Nämä myivät sen vuonna 2006 2,6 miljarilla dollarilla englantilaiselle Cinven-rahastolle. Avio on pääosin suihkumoottorien alihankkija, mutta rakentaa myös Vega-kantorakettia ja Ariane 5-raketin osia Arianespace-yhtiölle ja Euroopan avaruusjärjestölle.
Tuotteet > Siviilikaasuturbiinit

General Electric GE90, alihankintaa General Electricille
General Electric GEnx, alihankintaa General Electricille
General Electric T700, alihankintaa General Electricille
Rolls-Royce Trent, alihankintaa Rolls-Roycelle
Pratt & Whitney Canada PW150, alihankintaa Pratt & Whitney Canadalle
Pratt & Whitney Canada PW308, alihankintaa Pratt & Whitney Canadalle
Pratt & Whitney Canada PW625, alihankintaa Pratt & Whitney Canadalle
Pratt & Whitney Canada PW800, alihankintaa Pratt & Whitney Canadalle
Tuotteet > Sotilaskaasuturbiinit

Rolls-Royce Spey, alihankintaa Rolls-Roycelle
General Electric T700, alihankintaa General Electricille
Pratt & Whitney F119, alihankintaa Pratt & Whitneylle
Turbo-Union RB199, osana Turbo-Union-konsortiota
Eurojet EJ200, osana Eurojet-konsortiota
APU-voimalaitteet
Tuotteet > Avaruustekniikka

Ariane 2,  Ariane 3 (yhdessä SNECMAn ja SMEn kanssa)
Ariane 4 (yhdessä SNECMAn ja SMEn kanssa)
Ariane 5 (yhdessä SNECMAn ja SMEn kanssa)
Vega
Merenkulku

General Electric LM2500, alihankitatyötä General Electricille
General Electric LM6000, alihankitatyötä General Electricille
Aiheesta muualla

Yhtiön verkkosivut (englanniksi) (italiaksi)
Attila Árpa

| Attila Árpa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 1971 (ikä 52) München, Länsi-Saksa
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Attila Arpa
Aktiivisena:  1987–
Aiheesta muualla
IMDb 
Attila Árpa (s. 17. marraskuuta 1971 München, Länsi-Saksa) on unkarilainen näyttelijä.
Ura

Árpa esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa jo 7-vuotiaana, mutta teki varsinaisesti ensimmäisen roolinsa vuonna 1987 saksalaisessa animaatioelokuvassa Hatschipuh. Seuraavan kerran Árpa esiintyi vuonna 1995 televisiosarjassa Der König. Sarjan jälkeen hän on esiintynyt eri eurooppalaisten ja pohjoisamerikkalaisten maiden tuotannoissa, kuten kanadalais-hollantilaisessa elokuvassa Syndikaatti, unkarilaisessa Hippolyt ja yhdysvaltalaisessa Assassination Games -elokuvassa.
Barbro Kulvik

Barbro Margaretha Kulvik (s. 27. helmikuuta 1942, Helsinki) on suomalainen teollinen muotoilija. Hän oli Oy Wärtsilä ab:n (Arabia) muotoilija vuosina 1966–1968, Form Function -lehden päätoimittaja vuosina 1980–1994, Arch Design oy:n muotoilija ja osakas vuosina 1985–1998, Oy Yleisradio ab:n toimittaja vuosina 1968–1971, Taiteen keskustoimikunnan jäsen vuosina 1985–1988, valtion taiteteollisen toimikunnan puheenjohtaja vuosina 1985–1988 ja varapuheenjohtaja vuosina 1988–1990. Vuonna 1999 hän ja hänen miehensä Antti Siltavuori yhdessä saivat Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston kulttuuripalkinnon ja 2001 vuoden teollisen muotoilijan tittelin.
Deathrash Assault

| Deathrash Assault Deathchain |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12. lokakuuta 2005
 Tuottaja(t): Deathchain
 Tyylilaji: death metal, thrash metal
 Kesto: 39.10
 Levy-yhtiö: Dynamic Arts
Listasijoitukset
  18.
Deathchainin muut julkaisut
| Deadmeat Disciples 2003 | Deathrash Assault 2005 | Cult of Death 2007 |
Deathrash Assault on suomalaisen death/thrash metal -yhtye Deathchainin  toinen täyspitkä albumi, joka julkaistiin Suomessa 12. lokakuuta 2005. Albumi jäi yhtyeen entisen laulajan, Rottenin, viimeiseksi yhtyeessä.
Albumi ylsi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 18.
Kappaleet

Return of the Nemesis – 3.29
Venom Preacher – 3.44
Lepra Lord – 4.52
Graveyard Witchery – 4.13
Deathrash Legions – 3.55
Napalm Satan – 3.50
Panzer Holocaust – 4.39
Morbid Mayhem – 3.33
Valley of the Corpses – 6.51
Kokoonpano

Rotten – laulu
Bobby Undertaker – kitara
Corpse – kitara
Kuolio – basso
Kassara – rummut
Arvostelut

Imperiumi.net:
Metal Storm: 6.5/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Deathchainin viralliset kotisivut
Deathrash Assault Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Deathrash Assault Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Dawadat

Gabr ’Awnin keidasjärvi.
Dawadat ovat kansanryhmä Libyan Fezzanin alueella. He asuivat aikaisemmin Wadi-al-Ajalin keidasryhmän pohjoispuolella sijaitsevien järvien rannoilla. Dawadat asutettiin 1970-luvulla Wadi-al-Ajaliin. Heidän kylänsä ovat nykyään autiona.
Ramla-al-Dawadan hiekka-aavikon keskellä on kymmenkunta pohjaveden ruokkimaa järveä, joissa on paljon soodaa ja muita mineraaleja. Dawadat asuivat Gabr ’Awn (Gaberoun), Mandara ja Truna -järvillä, joissa elää suolalehtijalkainen-niminen äyriäinen. 1960-luvulla dawadoja oli 400–500 henkeä. Ulkopuolisten antama nimitys tarkoittaa ”madonsyöjää”.
Dawadat puhuvat arabiaa, mutta ovat ulkonäöltään negridejä. Uskonnoltaan he ovat oikeaoppisia muslimeja. Dawadojen alkuperästä ei ole historiallista tai perimätietoa. On arveltu, että he polveutuisivat Fezzanin kantaväestöstä, jonka garamantit ahdistivat autiomaan keskelle.
Dawadojen aineellinen kulttuuri oli hyvin niukkaa. Naiset kalastivat suolalehtijalkaisia, joita syötiin kuivattuina kakkuina. Lisäksi kasvatettiin taatelipalmuja, viljeltiin vähän vihanneksia ja viljaa sekä pidettiin joitakin aaseja, vuohia ja kanoja. Miehet keräsivät järvien rannalle haihtumisen kautta kerääntynyttä soodaa. Tuaregien karavaanit kävivät dawadojen luona kerran vuodessa vaihtamassa soodaa ja äyriäiskakkuja jauhojen ja oliiviöljyn kaltaisiin tarvikkeisiin. Soodaa käytettiin nahan parkitsemiseen ja leivontaan ja äyriäiset tunnettiin Fezzanissa lemmenlääkkeenä.
Dawadat asuivat palmupuusta rakennetuissa majoissa ja pukeutuivat naapureiltaan saamiinsa vaatteisiin. Gabr ’Awnissa ja Mandarassa oli soodalaatoista rakennetut moskeijat. Ainoa käsityöammatti oli erään tiedon mukaan köyden punominen palmupuun kuiduista. Arkeologinen tutkimus on osoittanut, että dawadat tunsivat myös savenvalannan ja että maanviljely on ollut oletettua laajempaa.
Dakodonou

Dakodonoun symboli reliefinä.
Dakodonou oli Dahomeyn toinen kuningas. Hän hallitsi vuosina 1620–1645. Dakodonou kuvataan usein brutaaliksi ja väkivaltaiseksi. Hänen symbolinsa olivat indigoastia, joka viittaa indigonkasvattajaan nimeltä Danou, jonka ruumista hän kieritteli ympäriinsä indigoastiassa, ja jonka nimen hän liitti omaansa. Dakodonoun symbolissa on myös tuluslaatikko ja sotanuija. Ennen kuolemaansa hän nimitti Aho Houébadjan seuraajakseen.
Syntytarina

Dakonouhun liitetään Dahomeyn hallitsevan dynastian syntytarina. Alladan kuningaskunnan kaksi veljestä taistelivat kuninkuudesta 1600-luvun alussa. Huegbon kaupungissa prinssit sopivat, että toinen jatkaisi matkaansa etelään Porto-Novon seuduille ja toinen, Dogbari menisi etsimään onneaan Abomeyn tasangoilta pohjoisesta. Oleskeltuaan jonkin aikaa Canan lähettyvillä Dogbarin poika Dakondonou sai luvan aluetta halitsevalta Guedevilta asettua asumaan Huaween. Dakodonu pyysi myöhemmin lisämaita Abomeysta, lähellä paikallisen johtajan Danin maita. Tällöin Dan kysyi:
"Enkö ole antanut sinulle niin paljon maata, mutta sinä pyydät vain enemmän. Täytyykö minun avata vatsani sinulle, jotta voisit rakentaa talosi sen päälle?"
Dakodonu vastasi seivästämällä Danin kpatis -keihäällä. Sitten hän rakensi palatsinsa kuolleen kuninkaan sisälmysten päälle. Kuningas julisti sitten, että hänen kuningaskuntansa tulisi aina lepäämään Danin vatsassa. Tästä juontuu Dahomeyn foninkielinen nimi (Dan, eli uhri, xo = vatsa, me = sisällä) "Danin vatsassa".
Baltasin piiri (Tatarstan)

Baltasin piiri Tatarstanin kartalla.
Baltasin eli Baltaçin piiri (ven. Балтаси́нский райо́н, Baltasinski raion, tataariksi Балтач районы, Baltaç rayonı) on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan pohjoisosassa Mari Elin ja Kirovin alueen vastaisella rajalla. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1 095 neliökilometriä ja asukkaita on 33 500 henkeä (vuonna 2009).
Hallinnollinen keskus on Baltasin kaupunkimainen taajama. Sen lisäksi piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa: Burbaš, Burnak, Jangulovo, Karaduvan, Kugunur, Malyje Lyzi, Norma, Nuriner, Pižmar, Salaus, Šišiner, Smail, Sosna, Sredni Kušket, Šuban, Tsipja ja Verhni Subaš.
Seudulla on paljon rotkoja ja pieniä jokia. Piirin kautta kulkee Kazanin ja Permin välinen maantie. Piirikeskuksesta Baltasista on matkaa Kazaniin 100 kilometriä.
Suurin osa asukkaista on tataareja ja udmurtteja.
Piirin alueella on elintarvike-, puunjalostus- ja rakennustarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien ja perunan viljelyyn.
Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo, lasten taidekoulu ja keskuskirjasto haaraosastoineen. Karaduganissa on Siperian maantien historialle omistettu museo, Tsipjassa kotiseutumuseo ja Šudassa Mirhaidar Faizin kotimuseo. Piirilehtinä ilmestyvät tataarinkielinen Hezmät ja udmurtinkielinen Aźlańe.
Aiheesta muualla

Baltasin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Agryz •
Aksubajevo •
Aktanyš •
Aleksejevskoje •
Alkejevo •
Almetjevsk •
Apastovo •
Arsk •
Atja •
Aznakajevo •
Baltasi •
Bavly •
Bugulma •
Buinsk •
Drožžanoje •
Jelabuga •
Jutaza •
Kaibitsy •
Kazan •
Kamskoje-Ustje •
Kukmor •
Laiševo •
Leninogorsk •
Mamadyš •
Mendelejevsk •
Menzelinsk •
Musljumovo •
Naberežnyje Tšelny •
Nižnekamsk •
Novošešminsk •
Nurlat •
Pestretsy •
Rybnaja Sloboda •
Saby •
Sarmanovo •
Spas •
Tetjuši •
Tjuljatši •
Tšeremšan •
Tšistopol •
Tukai •
Verhi Uslon •
Vysokaja Gora •
Zainsk •
Zelenodolsk
Curta

Curta-laskin.
Osittain purettu Curta-laskin.
Curta on maailman pienin, käteen sopiva mekaaninen laskukone (laskin), jolla voidaan suorittaa kymmenjärjestelmässä yhteen- ja vähennyslaskuja, kerto- ja jakolaskuja sekä muita funktioita, jotka voidaan muuntaa tai likiarvoistaa (estimoida) edellä mainituiksi laskutehtäviksi.
Laskukone perustuu sylinterimuotoiseksi rakennettuun yhteen/vähennys-rumpulaskuriin.
Curtan suunnitteli Curt Herzstark ollessaan vankina Buchenwaldin keskitysleirillä. Herzstarkin perhe toimi laskukoneiden ja muiden toimistotarvikkeiden valmistuksessa ja myynnissä ennen toista maailmansotaa, ja yleinen toive oli jotain pienempää, mutta tarkempaa kuin laskutikku. Herzstark aloitti suunnittelun käteen mahtuvalle laitteelle, ja suunnitteli käyttötavan ennen itse sen mekanismia. Sodan sytyttyä Herzstark pidätettiin ja laitettiin aluksi tehdastöihin, mutta hän sai jatkaa laskukoneen suunnittelua.
Curta-koneita valmisti liechtensteinilainen Contina AG Mauren -yhtiö. Curta-laskukoneiden valmistuksen päättyessä marraskuussa 1970 niitä oli valmistettu arviolta 140 000 kappaletta; 80 000 Type I- ja 60 000 Type II -mallia. Curta ei siis ole ollenkaan harvinainen, mutta muista laskimista poiketen kiinnostaa myös tavallisia ihmisiä. Tästä syystä Curtan myyntihinta on sen mekaniikkaan nähden korkea. Erityisesti alemmissa kuntoluokissa hinnat ovat tosin alkaneet laskea 2010-luvulle tultaessa.
Curtaa käyttivät Suomessakin monet kannettavaa laskinta tarvitsevat, kuten rallikuskien kartanlukijat, metsäarvioijat ja vakuutustarkastajat.
Tyypit ja mallit

Curta-laskimet voidaan jakaa kahteen päätyyppiin niiden laskentakapasiteetin mukaan. Tyyppi I:n lukurekisteri (kerrottava) on 8 numeroa, kierroslaskuri (kertoja) 6 numeroa ja tuloslaskuri 11 numeroa, kun tyyppi II:ssa vastaavat ovat 11, 8 ja 15 numeroa. Molemmat tyypit jakautuvat vielä erilaisiin malleihin värin ja materiaalin mukaan.
Aiheesta muualla

Käyttöohjeita
Curtan simulaattori
http://www.vcalc.net/cu.htm
Type & Age of your Curta
Christophe Laporte

| Christophe Laporte |
| --- | --- |
 Christophe Laporte Pariisi–Roubaix'ssa 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1992 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Ranska
Pyöräilijä
Pituus:  191 cm
Paino:  76 kg
Joukkue:  Team Visma–Lease a Bike
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  klassikkojen erikoismies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2011 2012–2013 2012:  Velo Sport Hyerois AVC Aix-en-Provence La Pomme Marseille (harjoittelija)
Ammattilaisjoukkue(et)
2014−2021 2022–2023 2024–:  Cofidis Team Jumbo-Visma Team Visma–Lease a Bike
Suurimmat voitot
 Maantieajon Euroopan-mestaruus 2023 Gent–Wevelgem 2023 Dwars door Vlaanderen 2023 Pariisi–Tours 2024 Ranskan ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 6. lokakuuta 2024 
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | maantieajo |  |
| Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Wollongong 2022 | maantieajo |  |
| Maantiepyöräilyn EM-kilpailut  | Maantiepyöräilyn EM-kilpailut  | Maantiepyöräilyn EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Drenthe 2023 | maantieajo |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Mersin 2013 | maantieajo |  |
Christophe Laporte (s. 11. joulukuuta 1992 La Seyne-sur-Mer) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän on maantieajon Euroopan-mestari, olympia- ja MM-mitalisti ja Gent–Wevelgemin voittaja. Hän aloitti ammattilaisuransa Cofidis-tallissa vuosina 2014–2021. Hän siirtyi Team Jumbo-Vismaan vuonna 2022, ja edustaa edelleen samaa joukkuetta, nykyiseltä nimeltään Team Visma–Lease a Bike.
Laporte voitti Cahorsiin päättyneen 19. etapin Ranskan ympäriajossa 2022. Hän saavutti samana vuonna maantieajon MM-hopeaa oltuaan Remco Evenepoelin voittamassa kilpailussa nopein pääjoukon kirissä. Hän voitti Gent–Wevelgem-klassikon 2023 oltuaan 50 kilometriä irtiotossa tallitoverinsa Wout van Aertin kanssa. Kolme päivää myöhemmin hän voitti niin ikään UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Dwars door Vlaanderenin 15 sekunnin erolla Oier Lazkanoon. Hän voitti samana vuonna maantiejon Euroopan-mestaruuden Drenthessä kukistettuaan kolmen ajajan kirissä Wout van Aertin ja Olav Kooij'n. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti maantieajon pronssia.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Ariel Sharon

| Ariel Sharon> אֲרִיאֵל שָׁר‏וֹן |
| --- | --- |
 Ariel Sharon vuonna 2004.
Israelin 11. pääministeri
 7. maaliskuuta 2001 – 14. huhtikuuta 2006  
Presidentti:  Moshe Katsav
Varapääministeri:  Ehud Olmert
Edeltäjä:  Ehud Barak
Seuraaja:  Ehud Olmert
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. helmikuuta 1928 Kfar Malal, Palestiinan brittiläinen mandaatti
Kuollut: 11. tammikuuta 2014 (85 vuotta)
Ammatti:  sotilas
Puoliso:  Margalit Sharon (k. 1962) Lily Sharon (k. 2000)
Tiedot
Puolue:  Kadima (siirtyi Likudista 2005)
Uskonto:  juutalaisuus
 Nimikirjoitus
Ariel Sharon (hepr. ‏אריאל שרון‎  kuuntele ääntämys (ohje), alkuperäiseltä nimeltään Ariel Scheinermann; 26. helmikuuta 1928 – 11. tammikuuta 2014) oli pitkäaikainen israelilainen poliitikko ja kenraali. Hän toimi Israelin pääministerinä maaliskuusta 2001 huhtikuuhun 2006. Sharonin poliittisen uran keskeytti tammikuussa 2006 aivoverenvuoto. Hän vaipui koomaan, josta ei enää herännyt.
Hänen alkuperäinen nimensä oli Ariel Scheinermann, ja hänet tunnettiin myös lempinimellä Arik.
Varhaisvaiheet

Ariel Sharon syntyi venäjänjuutalaiseen perheeseen Kfar Malalin kylässä brittiläisessä Palestiinassa vuonna 1928. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Venäjältä; heidän alkuperäinen kotialueensa kuuluu nykyään Valko-Venäjään. Hänen vanhempansa olivat Samuil Scheinerman ja Vera Schneeroff. Isä puhui jiddišiä, mutta äiti mieluummin venäjää, jonka myös Ariel oppi lapsena.
Sharon liittyi 14 vuoden ikäisenä sotilaalliseen nuorisopataljoonaan, ja myöhemmin Haganah-järjestöön. Haganah oli yksi aseellisista järjestöistä, joista myöhemmin muotoutui Israelin puolustusvoimat, ja jonka epäillään syyllistyneen terrori-iskuihin Englannin mandaattiaikana. Vuonna 1949 hän oli edennyt komppanianpäälliköksi, ja hänet siirrettiin tiedustelu-upseeriksi vuonna 1951, minkä jälkeen hän aloitti historian opinnot Jerusalemin Heprealaisessa yliopistossa.
Ariel Sharon perusti Israelin sotilaalliset erikoisjoukot Yksikkö 101:n pääministeri David Ben-Gurionin käskystä elokuussa 1953. Yksikkö 101 osallistui Israelin välienselvittelyihin palestiinalaisten ja naapurivaltioiden kanssa. Yksikköä on arvosteltu siviileihin kohdistuvan väkivallan vuoksi. Yksikkö tuli tunnetuksi erityisesti vuoden 1958 Qibyan kylän joukkomurhasta, jossa kuoli 69 palestiinalaissiviiliä.
Suezin sodassa vuonna 1956 Sharon komensi prikaatia 202 ja valtasi vastoin käskyjä Mitlan solan Siinailla, vaikka egyptiläisten odotettiin muutenkin vetäytyvän sieltä parin päivän sisällä.
Kuuden päivän sota ja jom kippur -sota

Sharon ylennettiin kenraalimajuriksi. Kuuden päivän sodassa 1967 Sharon komensi Siinain rintamalla 38. panssaridivisioonaa, joka teki läpimurron Kusseima-Abu-Ageilan alueella. Vuonna 1969 hänet oli valittu Israelin puolustusvoimien eteläisen armeijan komentajaksi. Lokakuun 1973 sodassa hän toimi 143. reservipanssaridivisioonan komentajana ja valtasi sillanpääaseman Suezin kanavalla lokakuun 16. päivänä. Hän ylitti Suezin kanavan seuraavana päivänä. Sharonin joukot ja kenraalimajuri Avraham Adan 162. reservipanssaridivisioona saartoivat Egyptin 3. armeijan. Tätä pidetään sodan käännekohtana joka pakotti egyptiläiset vetäytymään Siinailta ja neuvottelemaan tulitauosta. Sharonia juhlittiin sotasankarina ja Israelin pelastajana.
Poliittinen ura

Sharon vältteli Beginin Herut -puoluetta 1950- ja 1960-luvuilla. Hän esiintyi yhdistetyllä Työväenpuolueen ja oman puolueen Shlomtzion listalla. Vasta kun Begin voitti vaalit 1977 Sharon liittoutui Likudin kanssa. Jätettyään armeijan hän toimi pääministeri Jitzhak Rabinin turvallisuusneuvonantajana vuosina 1975–1976. Hän työskenteli maatalousministerinä vuosina 1977–1978 ja puolustusministerinä 1981–1983 Beginin Likud-hallituksessa. Sharon on ollut Israelin parlamentin knessetin jäsen vuosina 1973–1974 ja vuodesta 1977 lähtien yhtämittaisesti. Puolustusministerin viran hän joutui jättämään sekaannuttuaan Sabran ja Shatilan joukkomurhiin. Hän toimi salkuttomana ministerinä hallituksessa vuosina 1983–1984, kauppa- ja teollisuusministerinä 1984–1990. Rakennustuotannon ministerinä 1990–1992. Benjamin Netanjahun hallituksessa teollisuusministerinä 1996–1998 ja ulkoministerinä 1998–1999. Barakin työväenpuolueen hallituksen aikana Sharonista tuli Likud-puolueen johtaja. Hänet valittiin pääministeriksi helmikuussa 2001.
Sadan päivän kuluttua Sharonin väistymisestä sairastumisen takia 2006 hänelle valittiin seuraaja Israelin lain mukaisesti.
Poliittinen ura > Vetäytyminen Gazasta

Sharonin suhtautuminen palestiinalaisiin oli jyrkän aggressiivista ”ei neuvotteluja” -politiikkaa, tosin myöhemmin hän joutui osallistumaan lyhyiksi jääneisiin neuvotteluihin George W. Bushin ajaman ”tiekarttasuunnitelman” myötä. Elokuussa 2005 Sharon ajoi läpi puolueensa oikeiston vastalauseista välittämättä yksipuolisen vetäytymisen Gazan alueelta. Alueella asuvat 8 500 israelilaista siviiliä poistettiin alueelta. Osa heistä lähti käskystä, mutta osan joutuivat sotilaat kantamaan autoihin, joilla heidät kuljetettiin muualle. Monet äärijuutalaiset pitivät itseään uhreina ja marttyyreinä. Juutalaisista osa linnoittautui synagogiin, jotta karkotus näyttäisi iskulta juutalaisuutta vastaan.
Josef Dayanin johtama ääriuskonnollinen ryhmä rabbeja manasi kesällä 2005 Sharonin päälle muinaisen kirouksen, jotta kuoleman enkeli tappaisi hänet.
Poistuessaan sotilaat purkivat karkotettujen israelilaisten talot ja muut rakennukset, mutta jättivät synagogat jäljelle. Palestiinalaiset kuitenkin polttivat synagogat maan tasalle.
Poliittinen ura > Kadiman perustaminen

21. marraskuuta 2005 Sharon ilmoitti jättävänsä Likudin puolueen puheenjohtajalle osoitetulla kirjeellä ja muodostavansa uuden keskustalaisen Kadima-puolueen. Hän pyysi myös Israelin presidenttiä hajottamaan parlamentin ja järjestämään uudet vaalit maaliskuussa 2006. Vaaleissa oli Israelin kaikkien aikojen huonoin äänestysaktiivisuus. Kadima voitti eniten paikkoja.
Sairaus ja kuolema

Sharon sai 4. tammikuuta 2006 vaikean aivoverenvuodon. Hänet vietiin sairaalaan leikattavaksi ja pääministerin oikeudet siirrettiin varapääministeri Ehud Olmertille.
Parin päivän päästä 6. tammikuuta 2006 Sharonin aivoissa havaittiin uusi verenvuoto ja hänet leikattiin jälleen. Ehdittiin jo uutisoida Sharonin kuolemasta, mutta pian tämä kerrottiin väärinkäsitykseksi, ja sanottiin lääkärien edelleen yrittävän pelastaa Sharonin.
Tammikuussa, pian aivoverenvuodon jälkeen Sharonin kerrottiin todennäköisesti selviytyvän. Hän oli saanut kuitenkin erittäin vaikeita aivovaurioita, ja niiden vakavuus ei ollut selvillä ennen kuin häntä yritettiin herättää. Sharonin kannattajat olivat erittäin huolissaan Sharonin tilanteesta ja Sharonia pidettiin leikkauksen jälkeen koomassa, jotta hänen aivonsa saivat aikaa toipua. Hänet yritettiin herättää koomasta, mutta tämä ei onnistunut. Sharonille tehtiin uusi leikkaus, tällä kertaa hänen kurkkuunsa tehtiin aukko hengittämisen helpottamiseksi (trakeostomia).
Tammikuun 2006 lopulla Sharonin todettiin olevan vegetatiivisessa tilassa, josta toipumismahdollisuudet ovat äärimmäisen pienet. Hän oli pitkäaikaishoidossa marraskuusta 2006 asti. Tammikuussa 2008 uutisoitiin, että Sharon ei omaisten mukaan ollut enää syvässä koomassa, vaan reagoi lähiomaistensa ääniin.
Vuoden 2014 alussa uutisoitiin, että Sharonin tila oli heikentynyt ja hän kärsi munuaisongelmista. Hän kuoli 11. tammikuuta 2014. Hänet haudattiin 13. tammikuuta kotitilansa maille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ariel Sharon Wikimedia Commonsissa
Kadiman puheenjohtajat
Ariel Sharon 2005–2006 • Ehud Olmert 2006–2008 • Tzipi Livni 2008–2012 • Shaul Mofaz 2012–
Sharon (oikealla) kättelemässä Palestiinalaishallinnon pääministerin Mahmud Abbasin kanssa neuvotteluissa vuonna 2003. Keskellä Yhdysvaltain presidentti George W. Bush.