stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Selkäkivun hoito
Manipulaatio eli kiropraktinen hoito

Manipulaatiohoidon tarkoituksena on lisätä nivelten ja nikamien liikkuvuutta. Eurooppalaisessa hoitosuosituksessa (EU COST B 13 2004) suositellaan selän manipulaatiohoitoa epäspesifistä selkäkivusta kärsiville potilaille sekä akuuteissa että kroonisissa tapauksissa. Manipulaatiohoitoa pitäisi harkita akuutissa epäspesifissä alaselkäkivussa, jos kipu estää paluun normaaleihin aktiviteetteihin. Manipulaatiohoito on jonkin verran tehokkaampaa kuin alaselkäkivun hoitaminen lääkkeillä, ohjauksella ja neuvonnalla tai fyysisillä harjoitteilla. Kaikkein paras tulos saavutetaan kuitenkin kaikkien edellä mainittujen hoitojen yhdistelmällä. Manipulaatiohoito on osoittautunut myös kustannustehokkaaksi. Kiropraktisen hoidon teho on kuitenkin hyvin yksilöllistä, joten hoitoa ei kannata jatkaa, jos kipu ei lievity muutaman viikon sisällä.
Manipulaatiohoito perustuu rangan fasettinivelten liikutteluun. Hoidon antaja painamaa lukkiutuneen nivelen nivelelpinnat hetkeksi irti toisistaan, mikä saa ne palaamaan oikealle paikalleen. Manipulaatiohoidossa kramppiin mennyt lihas rentoutetaan niin, että rangan fasettinivel painetaan voimaa käyttäen vähän yli ääriasennon, minkä jälkeen se palautua normaaliasentoon. Pienikin väärä kiertoliike kaularangan alueella voi kuitenkin johtaa kaula- tai nikamavaltimon seinämän repeytymiseen, välilevyvaurioon ja halvausoireisiin. Myös alaselän kiropraktisen käsittelyn harvinaisena haittavaikutuksena voi seurata välilevyn pullistuma tai sen paheneminen.
Selän manipulaatio vapauttaa fasettinivelet, jolloin niiden nivelpinnat erkaantuvat toisistaan. Ennen ja jälkeen käsittelyn suoritettujen magneettikuvausten avulla on havaittu, että miespotilaiden nivelpinnat etääntyivät toisistaan keskimäärin yhden millimetrin ja naispotilaiden puoli millimetriä. Selkänikamien manipulaatiohoito välilevyrappeumaa sairastavilla potilailla lisää potilaan pituutta, vähentää kipua, lisää lantion liikkuvuutta ja rangan taipumista eteenpäin.
Mobilisaatio

Mobilisaatiohoito on venyttävää liikehoitoa, joka voi kohdistua nivelsiteisiin ja -kapseleihin. Sen tarkoituksena on tällöin lisätä nivelten liikkuvuutta ja parantaa niiden aineenvaihduntaa.
Mobilisaatio voi kohdistua myös hermokudokseen. Esimerkiksi hermokudoksen niin sanottu liu’uttaminen purkaa hermon jännitystä, lisää sen laskimoverenkiertoa ja happipitoisuutta sekä lievittää tulehdusta ja sen aiheuttamaa kipua. Selkärangan tukilihasten hermokudoksen paikallisen tulehduksen laantuminen ehkäisee myös kipua ja liikesäätelyn häiriötä aiheuttavia tulehdusvaurioita
Osteopaattinen hoito

Yhdysvaltalaisen lääkärin Andrew Taylor Stillin vuonna 1984 kehittämä osteopaattinen hoito koostuu nivelten mobilisaatiohoidoista, joihin voidaan lisätään yksllöllisen tarpeen mukaan myös nivelmanipulaatiota. Osteopatia luetaan lääketieteelliseksi hoidoksi, ja osteopaatin ammattinimikettä saavat käyttää Suomessa ainoastaan Valviran rekisteriin merkityt nelivuotisen koulutuksen suorittaneet osteopaatit.
Lääkeaineet

Selkäkipua ohjeistetaan yleensä hoitamaan kivun laadun ja rytmin mukaan jaksotettavalla kipulääkityksellä.
Morfiinin kaltaiset vahvat opioidit tehoavat parhaiten selkäkipuun, mutta niidenkin teho on rajallista etenkin pitkäaikaiskäytössä. Tramadolia käyttävien potilaiden kokema keskimääräinen kipu oli vuonna 2000 julkaistussa tutkimuksessa neljän viikon käytön jälkeen silti vielä 30 prosenttia pienempi eli 3,5 pistettä kymmenestä verrattuna plasebolla lääkittyihin, jotka arvioivat kipunsa voimakkuuden olevan 5,1.
Myös morfiinin esiasteena toimivaa kodeiinia käytetään yhdessä parasetamolin kanssa. Kodeiinia ja parasetamolia sisältävän yhdistelmälääkkeen keskimääräinen teho kroonisesta selkäkivusta kärsivillä vanhuksilla on hiukan parempi kuin tramadolia ja parasetamolia sisältävän, mutta jälkimmäinen tehoaa paremmin akuuttiin kipuun. Osalla potilaista puuttuu kuitenkin entsyymi, joka muuntaa kodeiinia morfiiniksi.
Nivelrikon hoitoon on käytetty perinteisesti tulehdusta hillitsevää lääkettä. Lisäksi on olemassa tulehduskipulääkkeiden ja lievän opioidin yhdistelmävalmisteita. Pitkittynyt tulehduskipulääkkeiden käyttö häiritsee kuitenkin rustokudoksen arpeutumista.
Myös lihasrelaksantteja ja parasetamolia saatetaan määrätä. Parasetamoli ei kuitenkaan tehoa kansainvälisen Cochrane-yhdistyksen vuonna 2019 julkaiseman tutkimuskatsauksen mukaan akuuttiin selkäkipuun, eikä sen vaikutusta krooniseen selkäkipuun ole tutkittu.
Cayenne- ja chilipippurissa luontaisesti esiintyvää kapsaisiinia voidaan käyttää ulkoisesti kivunlievitykseen. Kapsaisiini tuottaa lämpöaistimuksen hermotulehdusta säätelevässä TRPV1-hermokanavassa. Lisäksi se tehostaa verenkiertoa ja saa elimistön erittämään endorfiineiksi kutsuttuja mielihyvähormoneja. Verenkierron tehostuminen vähentää lihasspasmeja ja tuo kipualueelle happea ja ravinteita. Suurten kapsaisiiniannosten on havaittu kuitenkin vaurioittavan hermosoluja.
Selkäkivun hoitoon kirjoitetaan usein pieniannoksisia masennuslääkkeitä, vaikka niiden tehoa selkäkivun hoidossa ei ole onnistuttu todistamaan. Esimerkiksi amitriptyliini ei tehoa krooniseen selkäkipuun aktiivista placeboa paremmin. Myös serotoniinin ja noradrenaliinin takaisinoton salpaajien teho on niin heikko, ettei niillä ole kliinistä merkitystä selkäkivun hoidossa.
Fasettiniveliin tai selkäytimen ja luukanavan väliseen epiduraalitilaan annettu kortisoniruiske rauhoittaa merkittävästi ja monen kuukauden ajaksi kivuliasta selkää pienellä osalla potilaita, mutta ei nopeuta selän paranemisen kokonaiskestoa.
Lääkeaineet > Pistoshoito

Hermoärsytyksestä tai -vauriosta johtuvaa kipua voidaan hoitaa hermojuuripuudutuksella, jossa hermojuuren viereen laitetaan neulalla kuvausavusteisesti pitkävaikutteista  hermosäikeet puuduttavaa liuosta, jonka sisältämä kortisoni vähentää myös hermoja ympäröivien kudosten ärsytystä. Hermojuuripuudutus tuottaa välittömän helpotuksen etenkin akuuttiin iskiaskipuun, ja sen teho saattaa kestää jopa yli vuoden.
Luudutusleikkaus

Välilevymadaltuma, nikamankaaren höltymän (spondylolyysi) aiheuttama nikamasiirtymä tai epäonnistunut tyräleikkaus saattavat aiheuttama vaikeaa kroonista kipua, josta seuraa merkittävää toimintakyvyn laskua. Tällaisissa tapauksissa saatetaan turvautua lannerangan luudutusleikkaukseen (engl. spinal fusion), jossa välilevy poistetaan ja nikamien poikkihaarakkeiden väliin asennetaan luunsiirre ja/tai poistetun välilevyn paikalle asennetaan muovi- tai metallikehikko. Nikamien yhteenluutuminen kestää 8–15 kuukautta ja tuloksena on selkärangan pysyvä liikerajoitus.
Luudutusleikkauksen jälkeisestä liikunnallisesta kuntoutuksesta ei ole hyötyä hyvän toimintakyvyn omaaville potilaille. Jäykistysleikkauksen läpikäyneitä ohjeistetaan käyttämään selkäänsä kuten ennenkin jo kolmen kuukauden kuluttua leikkauksesta. Luudutusleikkaus johtaa kuitenkin siihen, että jäykistetyn alueen viereisiin rakenteisiin kohdistuu aiempaa suurempaa kuormitusta. Viereiset nikamavälit alkavat rappeutua tämän vuoksi vähintään 30–45 prosentissa tapauksista, mikä saattaa vaatia leikkausalueen viereisen nikamavälin jäykistystä. Joka viidennen leikatun viereinen nikamaväli jäykistetäänkin 15 vuoden kuluessa ensimmäisestä leikkauksesta.
Ei ole olemassa konsensusta siitä, milloin luudutusleikkaukseen kannattaa ryhtyä. Leikkaus auttaa joissakin tapauksissa, mutta on äärimmäisen vaikea ennustaa, mitkä potilaat hyötyvät siitä. Leikkausten tehoa koskeva tutkimusnäyttö on ollut ristiriitaista. Tutkimusraporteissa ei ole myöskään yleensä mainittu hyvän paranemisen tai huonoon tilaan jäämisen todennäköisyyksiä.
Vetohoito

Kuukausien pituinen tauoton vuodelepo vetolaitteessa saattaa aiheuttaa ongelmia. Vuonna 2011 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että kahden kuukauden pituinen ympärivuorokautinen makaaminen kippivuoteessa pääpuoli muuta ruumista alempana lisää selkärangan pituutta ja välilevyjen paksuutta, mutta aiheuttaa myös lihasten surkastumista ja lannerangan luontaisen lordoosinotkon liiallista oikenemista. Osalla kokeeseen osallistuneista terveistä koehenkilöistä ilmaantui selkäsärkyä viikon sisällä kokeen päättymisestä, ja heidän lordoosinsa havaittiin suoristuneen enemmän kuin muilla koehenkilöillä.
Yhdistelmähoidot

Vuonna 2012 julkaistussa norjalais-australialaistutkimuksessa havaittiin, että sen ryhmän hoitotulokset olivat selvästi parempia, jotka saivat yksilöllistettyä kognitiivis-toiminnallista hoitoa, joka koostui muutoksista potilaan elintavoissa ja hänen käyttämissään liikeradoissa sekä yksilöllisistä liikuntaharjoitteista. Osa vertailuryhmän potilaista sai manipulaatio- ja osa mobilisaatiohoitoa, ja yli 80 prosenttia verrokeista sai lisäksi kotiharjoitusohjelman, jossa oli yleisiä lihaskuntoliikkeitä taikka liikesäätelyä parantavia harjoitteita. Kaikki osanottajat olivat kärsineet tutkimuksen alussa alle neljä kuukautta kestäneestä epäspesifistä selkäkivusta, joka oli vähintään lievää. Tuloksia ei voida kuitenkaan yleistää selkäkivusta kärsivien potilaiden kokonaisjoukkoon, koska siihen hyväksyttin vain ne potilaat, joiden kipu ei pahentunut testauksissa rasituksesta.
Kognitiivinen käyttäytymisterapia

Asenne- ja käyttäytymismuutosten avulla parempaan kivunhallintaan pyrkivällä kognitiivisella käyttäytymisterapialla  on vuonna 2020 julkaistun kansainvälisen Cochrane-yhdistyksen julkaiseman tutkimuskatsauksen mukaan pientä tai hyvin pientä kipua lievittävää ja kivun aiheuttamaa stressiä vähentävää vaikutusta. Lisäksi havaittiin pientä tai hyvin pientä toimintakykyä parantavaa vaikutusta, mutta tutkimusten todistusarvo oli sen suhteen heikkolaatuista. Katsausta varten käytiin läpi 75 tutkimusta, joihin osallistui yhteensä noin 9400 tutkittavaa.
Kylmähoito

Kylmähoidon tehoa selkäkivun lievityksessä ei tunneta, koska aiheesta ei ole olemassa tutkimusnäyttöä.
J. Budziszewski

J. Budziszewski (s. 1952) on hallintotieteen ja filosofian professori Texasin yliopistossa Austinissa, jossa hän on työskennellyt vuodesta 1981. Hänen erikoistumisalojaan ovat eettinen filosofia, poliittinen filosofia ja näiden kahden tutkimusalueen suhde uskontoon ja teologiaan.
Budziszewski on kirjoittanut sekä tieteellisiä että kansanomaisia julkaisuja erilaisista moraalisista ja poliittisista kysymyksistä kuten abortista, avioliitosta, seksuaalisuudesta ja tuomarien roolista perustuslaillisessa demokratiassa. Hän on julkaissut eniten tutkimuksia moraalisen luonnonlain käsitteestä ja sovelluksista. Hän on yksi moraalisen luonnonlain teorian johtavia puolustajia viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana. Hän on kiinnittänyt erityisesti huomiota moraalisen itsepetoksen ongelmaan: Mitä tapahtuu kun ihminen uskottelee itselleen, ettei hän tiedä jotakin sellaista, minkä hän itse asiassa tietää. Hänen tutkimuskohteinaan ovat olleet myös hyve-etiikka ja suvaitsevuutta koskeva keskustelu.
Tieteellisen julkaisutoimintansa lisäksi Budziszewski tunnetaan kristillistä apologetiikkaa käsittelevistä kirjoista ja artikkeleista, jotka on suunnattu suurelle yleisölle, mukaan luettuna nuoret ja yliopisto-opiskelijat. Häntä pidetään yhtenä Yhdysvaltain johtavana kristittynä intellektuellina, joka on vaikuttanut siihen, että kiinnostus moraalisen luonnonlain perinnettä kohtaan on lisääntynyt Yhdysvaltain kristittyjen keskuudessa.
Elämä ja ura

Budziszewski aloitti yliopisto-opintonsa Chicagon yliopistossa, jonka hän valitsi osittain siksi, että se oli tunnettu vasemmistolaisesta aktivismistaan. Älyllisesti häntä kiinnosti erityisesti ongelma mielen ja ruumiin suhteesta. Poliittisesti hän oli äärivasemmalla. Kahden vuoden kuluttua hän jätti yliopiston, päätti oppia käytännöllisen ammatin ja liittyä työväestöön. Hänestä tuli hitsaaja ja hän työskenteli erilaisissa työpaikoissa, kunnes päätyi Tampan laivatelakoille. Myöhemmin hän siirtyi takaisin yliopistomaailmaan ja opiskeli kandidaatintutkinnon Etelä-Floridan yliopistossa, maisterintutkinnon Floridan yliopistossa ja väitteli filosofian tohtoriksi Yalen yliopistossa. Hän on opettanut Texasin yliopistossa Austinissa aina väitöskirjan valmistumisesta saakka 1981.
Tutkimukset > Suvaitsevuus

Toinen Budziszewskin tieteellisen työn keskeinen alue on suvaisevuuden ongelmaan kohdistuva tutkimus. Budziszewski pitää suvaitsevuutta yhtenä hyveistä. Aristoteelisten moraalisten hyveiden tavoin se on kahden äärimmäisyyden välinen kohtuullinen välimuoto. Yksi tapa epäonnistua suvaitsevuudessa on liiallinen kaiken hyväksyminen, jolloin suvaitsemme sitä, mitä ei pitäisi suvaita. Toinen epäonnistumisen tapa on ahdasmielisyys, jolloin emme suvaitse sitä, mitä pitäisi suvaita. Koska suvaitsevuus ei merkise ainoastaan asioiden sietämistä, vaan myös sellaisten asioiden sietämistä, jotka ovat pahoja. vääriä tai loukkaavia, herää kysymys, onko suvaitsevuus ollenkaan hyve. Budziszewskin mukaan vastaus on, että joskus itse hyvän luonne vaatii sietämään jotakin pahaa. Kristityt esimerkiksi suvaitsevat ateisteja, ei siksi että he epäilevät kristillisten uskomusten totuutta, vaan koska kristittyjen vakaumuksen mukaan usko on luonteeltaan sellaista, ettei sitä voida pakottaa eikä Jumala halua halutonta kuuliaisuutta.
Suvaitsevuuden käsitteen analyysinsa pohjalta Budziszewski arvostelee nykyaikaisia liberaaleja teorioita suvaitsevuudesta, jotka tavallisesti perustuvat moraaliseen neutraalisuuteen tai pidättymiseen hyvää ja pahaa koskevista arvostelmista. Budziszewskin mielestä johdonmukainen pidättyminen moraalisista arvostelmista johtaa siihen, että emme pysty puolustamaan suvaitsevuuden käytäntöä emmekä päättämään, mitä pahoja asioita on suvaittava. Suvaitsevuuden todellinen perusta ei ole moraalisista arvostelmista pidättymisessä, vaan paremmissa arvostelmissa, ei hyvää ja pahaa koskevassa neutraalisuudessa, vaan syvemmässä ymmärryksessä hyvästä ja pahasta. Budziszewski argumentoi, että neutraalien teorioiden puolustajat pidättyvät moraalisista arvostelmista ainoastaan valikoivasti, käyttäen neutraaliuden kulissia salakuljettaakseen omat moraaliset näkemyksensä käytäntöihin, ilman että heidän tarvitsee puolustaa niitä.
Teokset

The Resurrection of Nature. Political Theory and the Human Character (Cornell, 1986)
The Nearest Coast of Darkness. A Vindication of the Politics of Virtues (Cornell, 1988)
True Tolerance. Liberalism and the Necessity of Judgment (Transaction, 1992)
Written on the Heart. The Case for Natural Law (InterVarsity, 1997)
The Revenge of Conscience. Politics and the Fall of Man (Spence, 1999; uudempi painos Wipf and Stock, 2010).
Tätä emme voi olla tietämättä.  ((What We Can’t Not Know. A Guide, 2003, 2011.) Suomentanut Tapio Puolimatka)  Helsinki:  Uusi tie, 2011.  ISBN 978-951-619-555-4
Evangelicals in the Public Square. Four Formative Voices (Baker Academic, 2006)
Natural Law for Lawyers (Blackstone Fellowship, 2006)
The Line Through the Heart. Natural Law as Fact, Theory, and Sign of Contradiction (Intercollegiate Studies Institute Press, 2009).
Aiheesta muualla

J. Budziszewskin kotisivu. Texasin yliopisto. (englanniksi)
Sitaatteja aiheesta J. Budziszewski Wikisitaateissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jay Budziszewski
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:  William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:  Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
Käännös suomeksi
Maja Dahlqvist
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maja Dahlqvist Wikimedia Commonsissa
Knuut VI

Knuut VI:n sinetti 1190-luvulta, vanhin Tanskan vaakunaa esittävä kuva
Knuut VI (tansk. Knud Valdemarsøn) ; (n. 1163– 12. marraskuuta 1202) eli Knuut Valdemarinpoika oli Tanskan kuningas vuosina 1182–1202.
Suku

Hän oli Valdemar I:n ja kuningatar Sofia Minskiläisen vanhin poika. Hänen nuorempi veljensä oli Valdemar II. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista nuoremmat sisaret Ingeborg (1175–1236) avioitui Ranskan kuningas Filip II:n kanssa ja Rikissa (n. 1180–1220) avioitui Ruotsin kuningas Eerik X Knuutinpojan kanssa.
Kuningas

Isänsä kuoltua Knuut huudettiin kuninkaaksi Urnehovedin maakäräjillä ja sen jälkeen kaikilla muilla Tanskan maakäräjillä. Heti valtaan noustuaan hän joutui kohtaamaan talonpoikaiskapinan: Skånen talonpojat kieltäytyivät maksamasta piispa Absalonin vaatimia kymmenyksiä. He lähettivät puhemiehen uuden kuninkaan luo, mutta tämä kieltäytyi ottamasta lähettilästä vastaan ja uhkasi sotatoimilla. Ennen kuin kuningas sai joukkojaan liikkeelle, paikalliset ylimykset olivat jo lyöneet talonpojat verisessä taistelussa: kuningas saapui armeijoineen kurittamaan talonpoikia niin ankarasti, että piispa Absalon anoi heille armoa.
Fredrik I Barbarossa uhkaili Knuutia ja yritti alistaa tämän alamaisekseen, ja käski vasallinsa Pommerin ruhtinas Bogusław I:n valloittaa Tanskan usuttamalla tämän Tanskan vasallia, Rügenin Jaromiria vastaan. Valloitusretki epäonnistui surkeasti. Arkkipiispa Absalon tuhosi 465 Bogislavin 500 aluksesta Stralsundin taistelussa vuonna 1182. Tämä voitto johti kaksi vuotta myöhemmin kahden abodriitti-ruhtinas Niklotin ja Borwinin vapaaehtoiseen alistumiseen Tanskan kruunulle, minkä jälkeen suurin osa Abodrite-suvuista, jotka ulottuivat Travesta Warnowiin, mukaan lukien nykyinen Mecklenburg, jaettiin heidän keskensä.
Knuutin vastaisku johti vuonna 1185 Bogusławin alistumaan puolestaan Knuutin vasalliksi. Knuut mainitaan uskonnolliseksi mieheksi, joka johti henkilökohtaisesti ristiretkeä pakanoiden asuttamalle Eestinmaalle vuonna 1197. Knuutin hallituskaudella Tanska laajeni lähes laajimmilleen.
Hänen 20-vuotisen hallituskautensa aikana Tanska eteni tasaisesti Valdemar I:n hänelle osoittamaa suuruuden ja vaurauden polkua vahvistaen ja laajentaen valtaansa Pohjois-Itämeren rannikolla ja omaksuen yhä itsenäisemmän asenteen Saksaa kohtaan.
Hän kuoli äkillisesti 40-vuotiaana marraskuussa 1202, eikä jättänyt jälkeensä yhtään lasta avioliitostaan vuonna 1177 Gertrud Baijerilaisen (1152/1155–1197) kanssa, joka oli Baijerin ja Saksin herttua Henrik Leijonan ja Clementia von Zähringenin tytär. Seuraajaksi nousi hänen nuorempi veljensä Valdemar II Sejr.
1976

Vuosi 1976 oli karkausvuosi, joka alkoi torstaista.
| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Tapahtumia > Tammikuu

1. tammikuuta – Metsämaan kunta liitettiin Loimaan maalaiskuntaan ja Tottijärven kunta Nokian kauppalaan.
3. tammikuuta – Tanskassa evakuoitiin 20 000 ihmistä hirmumyrskyn aiheuttaman tulvan tieltä.
5. tammikuuta − Angolan Vapautuksen kansanrintama MPLA ilmoitti vallanneensa sisällissodan toisen osapuolen FNLA:n päämajan.
5. tammikuuta – Kingsmillin joukkomurhassa asemiehet pysäyttivät minibussin ja ampuivat kymmenen sen matkustajaa Kingsmillin kylän lähellä Pohjois-Irlannissa.
11. tammikuuta – Ecuadorissa tehtiin veretön sotilasvallankaappaus.
12. tammikuuta – YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi äänin 11–1 Palestiinan vapautusjärjestön YK:n jäseneksi.
14. tammikuuta – Yhdysvaltain ulkoministeri Henry Kissinger varoitti Neuvostoliittoa jatkamasta sekaantumistaan Angolan sisällissotaan. Neuvostoliitto tuki yhdessä Kuuban kanssa Angolan Vapautuksen kansanrintamaa MPLA:ta.
16. tammikuuta – Suomen Pankki esitteli uuden sadan markan setelin.
20. tammikuuta − Stuttgartilainen oikeusistuin hylkäsi anomuksen, jonka mukaan Baader-Meinhof-terroristiryhmän vangittuja jäseniä olisi ollut kohdeltava sotarikollisina.
20. tammikuuta − Suomessa riehui voimakas lumimyrsky.
21. tammikuuta – Concordella lennettiin ensimmäinen kaupallinen lento.
22. tammikuuta – Yhdistymiskirkon Pariisin toimistoon tehtiin pommiattentaatti. Yksi ihminen loukkaantui räjähdyksessä vakavasti.
27. tammikuuta – Suomessa työmarkkinajärjestöt pääsivät sovintoon tulopoliittisesta kokonaisratkaisusta ajaksi 1. helmikuuta 1976 – 31. tammikuuta 1977.
Tapahtumia > Helmikuu

4. helmikuuta – Guatemalan maanjäristys 1976 surmasi 22 000 ihmistä Guatemalassa ja Hondurasissa.
4. helmikuuta – Vuoden 1976 talviolympialaisten avajaiset pidettiin Innsbruckissa Itävallassa.
7. helmikuuta – Turvallisuusministeri Hua Guofeng valittiin Kiinan pääministeriksi edesmenneen Zhou Enlain jälkeen.
8. helmikuuta – Ranskan kommunistinen puolue julistautui puoluekokouksessaan riippumattomaksi Moskovasta. Puolueen puheenjohtaja Georges Marchais vaati "sosialismia Ranskan väreissä", ja käyttöön tuli termi eurokommunismi.
8. helmikuuta − Angolan Vapautuksen kansanrintama (MPLA) ilmoitti saaneensa haltuunsa viimeisenkin FNLA:n tukikohdan Angolan pohjoisosassa.
8. helmikuuta – Tulipalo vaurioitti pahoin Teollisuuden Voiman rakenteilla ollutta ydinvoimalaa Eurajoen Olkiluodossa.
11. helmikuuta – Afrikan yhtenäisyysjärjestö (OAU) tunnusti Angolan Vapautuksen kansanrintaman (MPLA) muodostaman hallituksen Angolan lailliseksi hallitukseksi.
13. helmikuuta – Nuorten upseerien vallankaappausyritys Nigeriassa kukistettiin. Kaappaajat ehtivät kuitenkin murhata valtionpäämiehen, kenraali Muhammedin, jonka tilalle valittiin kenraali Olusegun Obasanjo.
13. helmikuuta – Itsenäisen Suomen ensimmäinen poliisilakko alkoi. Järjestys säilyi maassa kuitenkin koko lakon ajan melko hyvänä. Lakko päättyi 1. maaliskuuta.
15. helmikuuta – Kuvaputkitehdas Valcon yhtiösopimus allekirjoitettiin Helsingissä. Suomen valtio merkitsi osakekannasta 60 prosenttia ja vähemmistöosakkaiksi tulivat Salora ja japanilainen Hitachi.
19. helmikuuta – Suomussalmella ja Kuusamossa koettiin lievä maanjäristys.
19. helmikuuta – Islanti katkaisi diplomaattisuhteensa Isoon-Britanniaan "turskasodan" vuoksi. Kyseessä oli ensimmäinen diplomaattisuhteiden katkeaminen kahden Nato-maan välillä.
20. helmikuuta – Kaikki Pohjoismaat tunnustivat MPLA:n muodostaman Angolan hallituksen.
24. helmikuuta – Neuvostoliiton kommunistisen puolueen 25. puoluekokous alkoi Moskovassa. Kokoukseen osallistui 103 valtuuskuntaa 96 maasta. Suomea edustivat SKP:n molempien siipien johtomiehet Aarne Saarinen ja Taisto Sinisalo.
27. helmikuuta – Länsi-Sahara julistautui itsenäiseksi.