stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jana Novotná
Ura > 1980-luku

Novotná aloitti ammattilaisuransa vuonna 1986. Tuona vuonna hän voitti kaksi ITF-tason kaksinpeliturnausta.  Uransa alkuvaiheessa hänet tunnettiin ensisijaisesti menestyksestään nelinpelissä. WTA-tason kaksinpeliturnauksia hän voitti 1980-luvun loppuvuosina kaksi, Adelaidessa joulukuussa 1988 ja Strasbourgissa toukokuussa 1989, kun nelinpeliturnausten voittoja tuli 14. Seitsemässä näistä turnauksista hänen parinaan oli Helena Suková, neljässä Catherine Suire, kahdessa Tine Scheuer-Larsen ja yhdessä Claudia Kohde-Kilsch. Sukován kanssa hän voitti vuonna 1989 Wimbledonin tennisturnauksen nelinpelin. Jim Pughin kanssa Novotná voitti vuonna 1988 sekanelinpelin Australian avoimissa ja Yhdysvaltain avoimissa ja vuonna 1989 Australian avoimissa ja Wimbledonissa.
Novotná oli Tšekkoslovakian joukkueen jäsen maan voittaessa Fed Cupin vuonna 1988. Samana vuonna järjestetyissä Soulin olympialaisissa hän voitti nelinpelissä hopeaa Sukován kanssa.
Ura > 1990–1993

1990-luvun alussa Novotná sai valmentajakseen Hana Mandlíkován. Hänen nelinpeliparinaan jatkoi vielä suurimman osan kaudesta 1990 Helena Suková, jonka kanssa hän voitti tuolloin Australian avointen, Ranskan avointen ja Wimbledonin nelinpelin mestaruuden. He voittivat kauden aikana yhdessä myös viisi muuta nelinpeliturnausta. Novotná ja Suková pelasivat nelinpelin loppuottelussa myös Yhdysvaltain avoimissa, mutta mestaruuden veivät silloin Gigi Fernández ja Martina Navrátilová.
Novotná pääsi ensimmäistä kertaa urallaan kaksinpelin Grand Slam -loppuotteluun vuoden 1991 Australian avoimissa. Hän hävisi ottelun Monica Selesiä vastaan. Ensimmäisen erän voitti Novotná 7–5, mutta kaksi seuraavaa menivät Selesille selvin luvuin. Novotná voitti vuonna 1991 kaksi kaksinpeliturnausta, edellisvuonna hän oli ottanut yhden kaksinpelin turnausvoiton. Nelinpelissä hän voitti kaudella 1991 kahdeksan turnausta, joista kolme Gigi Fernándezin kanssa, jonka kanssa hän oli voittanut myös yhden turnauksen edelliskaudella. Fernández ja Novotná voittivat yhdessä muun muassa Ranskan avointen nelinpelin 1991, jonka loppuottelussa he voittivat Larisa Neilandin ja Nataša Zverevan, jotka Novotná oli voittanut aiemmin Sukován kanssa 1989 Wimbledonin ja 1990 Ranskan avointen loppuotteluissa. He olivat myös häviävänä osapuolena Australian avointen ja Wimbledonin nelinpelin loppuotteluissa, joista Wimbledonin voiton veivät juuri Neiland ja Zvereva. Vuoden 1991 Yhdysvaltain nelinpelin loppuottelussa Novotná  pelasi Neilandin parina ja he hävisivät mestaruuden Pam Shriverille ja Zverevalle.
Kaudella 1992 Novotná voitti seitsemän nelinpeliturnausta, kaikki Larisa Neilandin kanssa, jonka kanssa hän oli ottanut yhden turnausvoiton kaudella 1991, ja kaudella 1993 viisi nelinpeliturnausta, kolme Neilandin kanssa. Kaudella 1992 Novotná ja Neiland pelasivat Wimbledonin ja Yhdysvaltain avointen loppuotteluissa, mutta hävisivät molemmilla kerroilla entisille nelinpelipareilleen Zverevalle ja Gigi Fernándezille, ja 1993 Ranskan avointen ja Yhdysvaltain avointen nelinpelin loppuotteluissa, jolloin voittajina olivat jälleen Fernández ja Zvereva. Kaksinpelissä Novotná voitti 1993 kaksi turnausta, mattoalustalla pelatut turnaukset Brightonissa ja Osakassa, ja pelasi ensimmäisen kerran urallaan Wimbledonin loppuottelussa, jossa kohtasi Steffi Grafin. Hän hävisi niukasti ottelun ensimmäisen erän, voitti seuraavan ja johti ratkaisevaa kolmatta erää jo 4–1 ja syöttövuoroaan tuossa tilanteessa 40–15. Graf voitti kuitenkin viisi peliä putkeen ja vei mestaruuden.
Ura > 1994–1999

Novotnán nelinpeliparina oli kausina 1994–1996 useimmiten Arantxa Sánchez Vicario. He voittivat näinä vuosina yhdessä yhteensä 14 nelinpeliturnausta, viisi vuonna 1994, yhtä monta vuonna 1995 ja neljä vuonna 1996. Novotná voitti myös neljä muuta nelinpeliturnausta näiden vuosien välillä. Sánchez Vicarion kanssa hänen suurimmat voittonsa olivat Yhdysvaltain avointen nelinpelin voitto vuonna 1994 ja Australian avointen ja Wimbledonin nelinpelimestaruudet vuonna 1995. Yhdysvaltain avointen loppuottelussa he voittivat Katerina Maleevan ja Robin Whiten, Australian avointen ja Wimbledonin loppuotteluissa Gigi Fernándezin ja Natalia Zverevan. Fernández ja Zvereva voittivat puolestaan Novotnán ja Sánchez Vicarion vuoden 1994 Ranskan avointen ja Wimbledonin nelinpelin loppuotteluissa ja 1996 Yhdysvaltain avointen loppuottelussa. Vuonna 1996 Novotná voitti Helena Sukován kanssa toistamiseen nelinpelin olympiahopeaa. Olympiakultaa voittivat Gigi Fernández ja Mary Joe Fernandez.
Kaksinpelissä Novotná voitti vuonna 1994 kolme turnausta, kaikki mattoalustalla, 1995 yhden mattoalustalla pelatun turnauksen ja 1996 neljä turnausta, kolme mattoalustalla yhden massakentällä pelatun. 1996 hän voitti myös toisen olympiamitalin, kaksinpelin pronssia, voitettuaan pronssiottelussa Mary Joe Fernandezin suoraan kahdessa erässä. Vuonna 1997 Novotná pelasi toisen kerran urallaan Wimbledonin kaksinpelin loppuottelussa, jossa hän kohtasi Martina Hingisin. Novotná hallitsi ottelun ensimmäistä erää ja voitti sen luvuin 6–2. Kaksi seuraavaa hän kuitenkin hävisi 3–6, 3–6. Tuona vuonna hän voitti neljä kaksinpeliturnausta, mukaan luettuna kauden lopussa järjestetyn WTA-kiertueen mestaruusturnauksen, nousi heinäkuussa, Wimbledonin jälkeen, kaksinpelin maailmanlistalla sijalle kaksi, joka oli hänen uransa paras sijoitus.
Novotnán Wimbledon-mestaruus tuli kolmannella kerralla turnauksen loppuottelussa, vuonna 1998. Lyötyään Venus Williamsin puolivälierissä, hän otti revanssin vuoden takaisesta tappiostaan, kun hän voitti Martina Hingisin välierissä. Loppuottelussa vastaan tuli Nathalie Tauziat, jonka Novotná voitti suoraan kahdessa erässä. Kauden aikana hän voitti myös kolme muuta kaksinpeliturnausta. Helmikuussa 1999 Novotná voitti Hannoverissa pelatun turnauksen loppuottelussa Venus Williamsin luvuin 6–4, 6–4. Turnausvoitto oli hänen uransa viimeinen kaksinpelissä.
Nelinpelissä Novotnán pareina olivat hänen uransa viimeisinä kausina useimmiten Lindsay Davenport ja Martina Hingis. Davenportin kanssa hän voitti yhteensä viisi turnausta, yhden vuonna 1995 ja neljä vuonna 1997, mukaan lukien Yhdysvaltain avointen nelinpelin. Hingisin kanssa hän voitti kaksi turnausta vuonna 1997, viisi vuonna 1998 ja yhden vuonna 1999. Kolme vuoden 1998 nelinpelin turnausvoitoista tulivat Grand Slam -turnauksista. Hingis ja Novotná voittivat sinä vuonna Ranskan avointen, Wimbledonin ja Yhdysvaltain avointen nelinpelin. Lisäksi hän voitti kaudella 1998 yhden ja 1999 kaksi nelinpeliturnausta muiden pelaajien kanssa.
Ura > Uran yhteenveto

Novotná lopetti ammattilaisuransa vuonna 1999. Hän voitti urallaan 24 WTA-tason turnausta kaksinpelissä ja 76 nelinpelissä. Grand Slam -turnauksista hän menestyi parhaiten Wimbledonissa, jossa hän voitti yhden kaksinpelimestaruuden, neljästi nelinpelin ja kerran sekanelinpelin mestaruuden. Yhdysvaltain avoimissa hän voitti kolmesti nelinpelin ja kerran sekanelinpelin, Ranskan avoimissa kolmesti nelinpelin ja Australian avoimissa kahdesti nelinpelin ja kahdesti sekanelinpelin mestaruuden. Häviävänä osapuolena hän oli Grand Slam -turnausten kaksinpelin loppuotteluissa kolmesti, kahdesti Wimbledonissa ja kerran Australian avoimissa, ja nelinpelin loppuotteluissa 11 kertaa, neljästi Wimbledonissa ja yhtä monta kertaa Yhdysvaltain avoimissa, kahdesti Ranskan avoimissa ja kerran Australian avoimissa. Novotná valittiin International Tennis Hall of Famen jäseneksi vuonna 2005.
Novotna kuoli marraskuussa 2017. Hän sairasti syöpää.
Grand Slam -turnausten loppuottelut kaksinpelissä > Yksi voitto

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Tulos |
| 1998 | Wimbledon | Nathalie Tauziat | 6–4, 7–6 |
Grand Slam -turnausten loppuottelut kaksinpelissä > Kolme tappiota

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Tulos |
| 1991 | Australian avoimet | Monica Seles | 7–5, 3–6, 1–6 |
| 1993 | Wimbledon | Steffi Graf | 6–7, 6–1, 4–6 |
| 1997 | Wimbledon | Martina Hingis | 6–2, 3–6, 3–6 |
Aiheesta muualla

Jana Novotná WTA:n sivuilla (englanniksi)
Esittely Internatonal Tennis Hall of Famen sivuilla
Ylen Elävä arkisto: Steffi Graf – Jana Novotná 1993
Joukkohallusinaatio

Joukkohallusinaatio on oletettu ilmiö, jossa useampi ihminen kokee lähes samansisältöisen hallusinaation.
Juanfran (jalkapalloilija, 1985)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juan Francisco Torres Belén
Syntymäaika: 9. tammikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Crevillent, Espanja
Pelipaikka: laitalinkki tai -puolustaja
Pituus: 181 senttimetriä
Paino: 69 kilogrammaa
Seura
Seura: São Paulo
Junioriseurat
: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2005 | Real Madrid B | 56 | (6) |
| 2004–2006 | Real Madrid | 6 | (0) |
| 2005–2006 | → Espanyol (laina) | 30 | (1) |
| 2006–2011 | Osasuna | 148 | (12) |
| 2011– | Atlético Madrid | 243 | (3) |
Maajoukkue
| 2003 | Espanja U17 | 4 | (1) |
| 2003 | Espanja U18 | 3 | (0) |
| 2004 | Espanja U19 | 4 | (1) |
| 2003–2005 | Espanja U20 | 11 | (3) |
| 2004–2006 | Espanja U21 | 9 | (0) |
| 2012– | Espanja | 22 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. toukokuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2. elokuuta 2016.
Juan Francisco Torres Belén eli Juanfran (s. 9. tammikuuta 1985 Crevillent, Alicanten maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaisseura São Pauloa, jonne hän siirtyi vuonna 2019 pelattuaan kahdeksan vuotta Espanjan pääsarjassa Atlético Madridin joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki tai-puolustaja.
Seurajoukkueura

Juanfran on Real Madridin junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 24. tammikuuta 2004 kotiottelussa Villarrealia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan 2003–2004 hän pelasi yhteensä 5 ottelua ja seuraavalla kaudella vain yhden ottelun.
Kaudeksi 2005–2006 Juanfran lainattiin barcelonalaisjoukkue Espanyoliin. Kauden aikana Espanyol sai taistella tiukasti sarjapaikastaan, mutta onnistui kuitenkin säilyttämään sen niukalla erolla. Juanfran teki kauden ainoan maalin 22. maaliskuuta 2006 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.
Vuonna 2006 Juanfran siirtyi Osasunaan ilmaisella siirrolla, mikä sisälsi kuitenkin ehdot, että Real Madrid voi halutessaan tammikuussa 2007 kutsua hänet takaisin joukkueeseen sekä kauden päätyttyä heillä on takaisinosto-oikeus. Ensimmäisen ottelunsa Osasunassa hän pelasi 24. syyskuuta 2006 Celta Vigoa vastaan. Ottelu päättyi 2–0 Osasunan voittoon ja Juanfran teki jälkimmäisen maaleista. UEFA Cupin kaudella 2006–2007 Osasuna selviytyi aina välieriin saakka häviten niissä Sevillalle. Hän pelasi UEFA Cupissa yhteensä 9 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Kaudella 2008–2009 hän pelasi jälleen lähes kaikissa sarjaotteluissa (35) ja kuului joukkueen luottopelaajiin. Kauden viimeisellä kierroksella kasvattajaseuraansa Real Madridia vastaan hän teki ottelun 2–1-voittomaalin, joka samalla varmisti Osasunan säilymisen maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Tammikuussa 2011 Juanfran siirtyi Atlético Madridiin noin 4 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän solmi joukkueen kanssa 3,5-vuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 13. tammikuuta 2011 Copa del Reyn ottelussa paikallisvastustaja Real Madridia vastaan.
Maajoukkueura

Juanfran teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 26. toukokuuta 2012 pelatussa ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Maajoukkueen päävalmentaja Vicente del Bosque valitsi hänet myös vuoden 2012 EM-kilpailuihin osallistuvaan kokoonpanoon.
Aiheesta muualla

Juanfranin esittely Atlético Madridin kotisivustolla (espanjaksi)
Juanfranin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Juanfran |
6 Iniesta |
7 Pedro |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Negredo |
12 Valdés |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Arbeloa |
18 Alba |
19 Llorente |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Navas |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Juanfran |
6 Iniesta |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 De Gea |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Koke |
18 Alba |
19 Costa |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Azpilicueta |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Casillas |
2 Azpilicueta |
3 Piqué |
4 Bartra |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Morata |
8 Koke |
9 Vázquez |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 Bellerín |
13 De Gea |
14 Thiago |
15 Ramos |
16 Juanfran |
17 San José |
18 Alba |
19 Bruno |
20 Aduriz |
21 Silva |
22 Nolito |
23 Rico |
Valmentaja Del Bosque
Jordan 192

| Jordan 192 |
| --- | --- |

Talli:   Jordan
Suunnittelija(t):   Gary Anderson
Kuljettajat:  32.  Stefano Modena  33.  Mauricio Gugelmin
Teknisiä tietoja
Renkaat:  G Goodyear
Polttoaine:  Sasol
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  Yamaha 3.5 V12
Voimansiirto:  Jordan 6-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Etelä-Afrikan GP 1992
Kilpailuja:  16
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  1
Jordan 192 oli brittiläisen Gary Andersonin suunnittelema ja Jordanin käyttämä auto kaudella 1992. Autoa ajoivat italialainen Stefano Modena ja brasilialainen Mauricio Gugelmin. Talli saavutti autolla ainoastaan yhden pisteen, joka saatiin kauden viimeisestä kilpailusta, Australian GP:stä. Talli käytti renkainaan Goodyearin renkaita esikoiskautensa tavoin.
Kaudeksi 1992 Jordan sai uuden pääsponsorin Sasolin. Talli vaihtoi myös moottorintoimittajan säästösyistä Yamahaan. Tämä oli tallin menestyksen kannalta järkyttävä virhe. Luotettavuusongelmat riehuivat tallissa, mikä johti siihen, että suurimmaksi kaudelta saavutetuksi tilastoksi jäikin keskeytysten määrä - niitä talli saavutti 19 kappaletta. Ainoastaan Belgian GP:ssa molemmat kuljettajat selvisivät maaliin asti. Auto oli myös erittäin hidas, mikä johti osaltaan siheen, että Modena karsiutui kilpailusta peräti neljästi. Kauden päättäneessä Australian GP:ssa Modena pelasti tallin pisteettömältä kaudelta sijoittumalla kuudenneksi.
Modenan saavuttaman pisteen ansiosta Jordan sijoittui valmistajien MM-sarjassa jaetulle 11. sijalle. Kauden lopuksi molemmat kuljettajat jättivät Formulat taakseen.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jordan 192 - Formula One DataBase (Arkistoitu – Internet Archive)
Jordan 192 - ChicaneF1
Jordan 192 - F1Olivier (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
 Jordan Grand Prix:  
 Formula 1 -autot:  191 | 192 | 193 | 194 | 195 | 196 | 197 | 198 | 199 | EJ10 | EJ10B | EJ11 | EJ12 | EJ13 | EJ14 | EJ15 | EJ15B:  
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 1992
McLaren MP4/6B
McLaren MP4/7A
Tyrrell 020B
Williams FW14B
Brabham BT60B
Footwork FA13
Lotus 102D
Lotus 107
Fontmetal GR01
Fontmetal GR02
March CG911
Benetton B191B
Benetton B192
Dallara F192
Minardi M191B
Minardi M192
Ligier JS37
Ferrari F92 A
Ferrari F92 AT
Larrousse LC92
Jordan 192
Andrea Moda C4B
Andrea Moda S921
Juri Kidjajev

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Juri Kidjajev |  Juri Kidjajev |  Juri Kidjajev |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | joukkuekilpailu |  |
Juri Konstantinovitš Kidjajev (ven. Юрий Константинович Кидяев; s. 28. helmikuuta 1955 Moskova) on Neuvostoliittoa edustanut entinen käsipalloilija. Hän voitti joukkueineen kultaa vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa. Vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Joukkoirtisanoutuminen

Joukkoirtisanoutuminen on työtaistelukeino, jossa iso osa työntekijöistä irtisanoutuu työstään. Joukkoirtisanoutumista pidetään marginaalisena keinona, sillä se sopii ainoastaan työvoimapulasta kärsiville aloille, joilla on muutoinkin hyvät mahdollisuudet neuvotella. Työnantajallahan on oikeus palkata irtisanoutuneiden tilalle uusia henkilöitä.
Joukkoirtisanoutuminen on Suomessa työtaistelukeinona erittäin harvinainen. Sairaanhoitajaliitto järjesti joukkoirtisanoutumisen vuonna 1955 valtion sairaaloissa, minkä ansiosta he saivat lyhyemmän työviikon ja lupauksen palkankorotuksesta. Paikalliset joukkoirtisanoutumiset ovat olleet yleisempiä. Niitä ovat käyttäneet esimerkiksi lääkärit Turussa vuonna 2000 työn paljouden vuoksi ja Tampereella 2001 huonon työilmapiirin vuoksi. Joukkoirtisanoutumisia eivät ole kuitenkaan käyttäneet vain pelkkä hoitohenkilökunta: Tampereella erosi kesällä 2006 bussinkuljettajia työaikojen muutoksen vuoksi ja 1962 Helsingin palomiehet erosivat saadakseen palkankorotuksen. Tehyn työtaistelussa syksyllä 2007 Terveys- ja sosiaalialan ammattijärjestö
Tehy ilmoitti tavoittelevansa jäsenilleen 24 prosentin palkankorotuksia ja käyttävänsä painostuskeinona joukkoirtisanoutumisia. Sopimus syntyi kuitenkin ennen kuin irtisanoutumiset toteutuivat.
Ruotsissa 1990-luvun lopulla Vårdförbundet järjesti sairaanhoitajien joukkoirtisanoutumisen ja he saivat palkankorotuksen, Färsaarilla se on ollut vain painostuskeinona.
Juri Kornejev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1960 |  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Brasilia 1963 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Turkki 1959 |  |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1961 |  |  |
Juri Ivanovitš Kornejev (ven. Юрий Иванович Корнеев, 26. maaliskuuta 1937 Moskova, Venäjän SFNT – 17. kesäkuuta 2002 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Kornejev saavutti Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana olympiahopeaa Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964, MM-pronssia Brasiliassa 1963 ja Euroopan mestaruuden Turkissa 1959 sekä Jugoslaviassa 1961.
Julkku

Ensimmäisen Julkun kansi vuodelta 1978
Julkku on Aalto-yliopiston opiskelijoiden toimittama vappulehti, joka ilmestyy parillisina vuosina. Sitä julkaisee Aalto-yliopiston (ent. TKK:n) opiskelijoiden yhdistys Teekkarikulttuurin Tuki ry. Ensimmäisen kerran se ilmestyi vuonna 1978, ja on siitä lähtien julkaistu joka toinen vappu. Julkku sisältää vitsejä ja humoristisia artikkeleita sekä pilapiirroksia.
Aalto-yliopiston opiskelijat myyvät Julkkua vapun aikaan pääkaupunkiseudulla ja satunnaisesti muuallakin. Julkkua kustantava Teekkarikulttuurin Tuki ry tukee myynnistä saaduilla tuotoilla teekkarihenkisiä tempauksia, tapahtumia ja projekteja, kuten saunoja, kiltahuoneita ja historiikkeja.
Vuoden 2012 huhtikuussa lehden toimikunta lähetti lehden itse rakentamallaan luotaimella 30 kilometrin korkeuteen. Se laskeutui maahan muutaman tunnin kuluttua.
Vuodesta 2014 lähtien jokainen Julkku on saatavilla myös e-kirjana.
Vuonna 2020 Julkkua myytiin poikkeuksellisesti verkkokaupassa maailmanlaajuisen pandemian aiheuttamien rajoitteiden vuoksi.
Aiheesta muualla

www.julkku.fi Julkun kotisivut
Julkut Elisa Kirja -palvelussa
Judy et cie

| Judy et cie |
| --- | --- |
 Singlejulkaisun kansikuva.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Pierre Rapsat
Levy-yhtiö:  Atlantic Records
Kesto:  2.52
Säveltäjä(t):  Pierre Rapsat
Sanoittaja(t):  Eric van Hulse
Euroviisutiedot
Vuosi:  1976
Maa:  Belgia
Kieli:  ranska
Sijoitus:  8.
Pisteet:  68
Judy et Cie on belgialainen euroviisuiskelmä vuodelta 1976. Hollannin Haagissa pidettyjen kisojen tulos oli tällä laululla kahdeksas sija 68 saavutetulla pisteellä. Laulun esitti ranskaksi Pierre Rapsat.
Tyylilajiltaan varsin mollivoittoinen laulu kuvaa yksinäisen ja perheettömän, mutta sosiaalisesti korkeasti arvostetun seurapiirinaisen elämää ja tämän kokemaa elämäntuskaa, mahdollisesti viitaten Marilyn Monroeen.
Samana vuonna 1976 sekä Markku Aro että Danny levyttivät Vexi Salmen tekemän suomenkielisen käännöksen nimellä ”Judy, Judy”.
Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 22. | 4 | 1.5.1976 |  |
Aiheesta muualla

http://www.youtube.com/watch?v=EeTuzzq42kU
http://www.viisukuppila.fi/muistathan-eurovision-laulukilpailu-1976/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Jordan 197

| Jordan 197 |
| --- | --- |

Talli:   Jordan
Suunnittelija(t):   Gary Anderson
Kuljettajat:  11.  Ralf Schumacher  12.  Giancarlo Fisichella
Teknisiä tietoja
Renkaat:  G Goodyear
Polttoaine:  Total
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  vapaasti hengittävä Peugeot A14 72° V10
Voimansiirto:  Jordan 6-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 1997
Kilpailuja:  17
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
Palkintosijoja:  3
MM-pisteitä:  33
Jordan 197 oli brittiläisen Gary Andersonin suunnittelema auto, jolla Jordan -talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1997. Autoa ajoivat saksalainen Ralf Schumacher ja italialainen Giancarlo Fisichella, jotka molemmat olivat tallissa ensimmäistä kauttaan. Schumacherille kausi oli ensimmäinen, kun taas Fisichella oli osallistunut edeltäneellä kaudella kahdeksaan kilpailuun Minardilla.
Auton moottorit valmisti Peugeot ja jarrut tallille toimitti yhteistyössä Carbone ja Brembo. 
Auto painoi 600 kg kuljettajan kanssa. Polttoaineen tallille toimitti Total.
Auton huomattavin piirre oli sen keltainen väritys, johon pääsponsori Benson & Hedges oli päättänyt vaihtaa edeltäneen kauden kultaisesta väristä. Auton nokkaan oli maalattu molemmille puolille käärme. Kun kilpailu ajettiin maassa, jossa tupakkamainonta oli kiellettyä, luki autoissa "Benson & Hedges"in sijaan "Bitten & Hisses" tai "Ssssschuey"/"Fisssssssi".
Talli otti kauden aikana isoja edistysaskeleita, kun se avasi oman tuulitunnelin. Myös henkilöstömäärää kasvatettiin niin, että vuoden lopussa tallilla oli 130 työntekijää. Nyt talli pystyi itse rakentamaan rungon ja vaihdelaatikon lisäksi myös muita auton osia.
Kauden aikana ilmeni, että talli oli vahvempi kuin koskaan aiemmin. Saksan GP:ssa Fisichella taisteli voitosta Gerhard Bergerin kanssa. Kilpailu päättyi Fisichellan keskeyttämiseen toiselta sijalta. Ralf Schumacher saavutti Argentiinan GP:ssa uransa ensimmäisen palkinto- ja pistesijan sijoittumalla kilpailun kolmanneksi. Loppukaudella hän ajoi kolmesti viidenneksi ja kahdesti kuudenneksi. Fisichella nousi kauden aikana kahdesti palkintokorokkeelle, kun hän oli Kanadan GP:ssa kolmas ja Belgian GP:ssa peräti toinen. Lisäksi hän ajoi kolmesti neljänneksi ja kertaalleen kuudenneksi. Fisichella ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen Espanjan GP:ssa. Se jäikin tallin viimeiseksi.
Talli teki kauden päätteeksi uuden yhden kauden piste-ennätyksensä. Pisteitä Scumacher ja Fisichella saavuttivat yhteensä 33 kappaletta, mikä oikeutti valmistajien MM-sarjassa jälleen viidenteen sijaan.