stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Outsider-taide
Aikalaiskansantaide

Yhdysvaltalaiset ammattitaiteilijat puolestaan kiinnostuivat 1920-luvulla kansantaiteesta. Se heille merkitsi samanlaista innoittajaa kuin primitiivinen heimotaide eurooppalaisille modernisteille. Vastauksena taidemaailman mielenkiinnolle, Yhdysvalloissa järjestettiin 1930-luvulla useita merkittäviä kansanmaalaustaidetta esitteleviä taidenäyttelyitä, kaksi niistä New Yorkin Modernin taiteen museossa MoMA:ssa. Nämä näyttelyt tarjosivat amerikkalaisen vastineen Tullimies Rousseau -ilmiölle.
Amerikkalaisen kansantaiteen museon perustaminen vuonna 1961 oli merkittävä käänne amerikkalaisen nykykansantaiteen synnyn kannalta. Aiemmin kansantaide oli yhdistetty menneeseen kansanluovuuteen, mutta museon kuraattori Herbert W. Hemphill halusi päivittää sen aikalaistaiteeksi. Vuonna 1970 museossa järjestettiin näyttely Twentieth Century American Folk Art and Artist, joka esitteli 1900-luvulta peräisin olevaa kansantaidetta. Näyttelyssä oli esillä puuveistoksia, tienvarsikylttejä, leluja, tekstiilitöitä, kasaamatöitä sekä valokuvia kauppojen julkisivutaiteesta, hautausmaataiteesta, linnunpeläteistä, fantasiapuutarhoista sekä laajoista teosympäristöistä. Neljä vuotta myöhemmin Hemphill julkaisi yhdessä Julia Weissmanin kanssa näyttelyn nimeä kantavan kirjan, joka määritteli kansantaiteen aikalaistaiteeksi uudella,  myöhemmin outsider-taidepuheesta tutulla tavalla. Kirjoittajien  mukaan kansantaide voidaan käsittää kahdella tavalla: kansanomaiseksi käsityöksi (folk arts and crafts) ja aikalaiskansantaiteeksi (contemporary folk art). Nykykansantaiteessa käytetään osittain samoja materiaaleja ja työtapoja kuin traditionaalisessa kansantaiteessa, mutta yksilöllinen luovuus ja itseilmaisu olivat etusijalla.
Tähän syntyneeseen nykykansantaiteen käsitteen alaan suomalainen ITE-taidekin 2000-luvulla liittyi, vaikka sillä onkin vahva kansallinen ominaisluonne.
Outsider-taiteen synty

Brittiläinen taidehistorioitsija Roger Cardinal kiinnostui 1970-luvulla Dubuffet'n teorioista ja art brut -taiteesta. Hän aloitti työnsä taidemaailman ulkopuolisen taiteen kentällä tutkimalla postimies Ferdinand Chevalia (1836–1924) ja hänen mammuttimaista luomustaan Palais Idéalia. Cardinal tutustui myös Dubuffet’n, Prinzhornin ja Wölfli-säätiön kokoelmiin. Kahdessa vuodessa hän kirjoitti outsider-taiteen klassikoksi nousseen teoksensa Outsider Art (1972), jossa hän rinnasti historiallisen mielisairaalataiteen, art brut -taiteen sekä yhdysvaltalaiset nykykansantaiteilijoiden teosympäristöt.
Vaikka outsider-taidetta usein käytetään vastineena ranskankieliselle art brut -termille, se oli jo syntyjään sitä väljempi käsite. Outsider-taide on ajan kuluessa jatkuvasti laajentanut alaansa. Colin Rhodesin mukaan outsider-taide on käsitteenä tärkeä, koska se yhä tekee näkyväksi taidetta, joka muuten voisi jäädä huomaamatta.
Toinen taide

Suomalaisessa taidepuheessa on satunnaisesti käytetty myös nimitystä toinen taide viittaamaan outsider-taiteeseen. Minna Haveri kertoo Nykykansantaide-väitöskirjassaan, että  "toinen taide" -termi syntyi suomennoksena ”annan konst” -nimitykselle professori Seppo Knuuttilan käydessä terminologista keskustelua ruotsalaisten kollegoidensa kanssa. Sittemmin se esiintyi outsider art -termin suomennoksena Colin Rhodesin teoksen Toinen taide – Luovat erot (2004; Outsider Art: Spontaneous Alternatives, 2000) nimessä sekä Kiasman kesän 2005 kansainvälisen katselmuksen nimessä Omissa Maailmoissa – Toinen taide.  Serlachius-museo Gösta puolestaan esitteli kesällä 2015 outsider-taidetta Korine ja Max E. Ammannin kokoelmasta Toisten taidetta -näyttelyssä.
Outsider-taideympäristöt

Outsider-taideympäristöt voivat olla esimerkiksi taideinteriöörejä, patsaspuistoja, arkkitehtonisia rakennelmia, linnoja tai koristeltuja puutarhoja. Itseoppineiden taiteilijoiden suuria teosympäristöjä kutsutaan usein visionaarisiksi ympäristöiksi. Ne ovat tyypillisesti muodostuneet orgaanisen kehitysprosessin tuloksena, joten ympäristöissä ei ole sommitelmallista hierarkiaa, vaan teosympäristöissä arkkitehtuuri, kuvailmaisu ja ympäristö sulautuvat toisiinsa.
Maailman suurin taideympäristöjen suojelu-, tutkimus- ja arkistokeskus on yhdysvaltalainen SPACES – Saving and Preserving Arts and Cultural Environments. Eurooppalaisia outsider-taiteen ympäristöjä esittelee Outsider Environments Europe -sivusto.
Suomen tunnetuin visionaarinen taideympäristö on ITE-taiteilija Veijo Rönkkösen Patsaspuisto Parikkalassa. Tunnettuja kansainvälisiä outsider-taideympäristöjä ovat muun muassa:
Simon Rodia: Watts Towers, Los Angeles, USA.
Nek Chand: Rock Garden, Chandigarh, Intia.
Leonard Knight: Salvation Mountain, Niland, USA.
Ferdinand Cheval: Palais idéal, Hauterives, Ranska.
Outsider-taiteen ateljeet

Outsider-taide ei ole laajenevasta kentästään huolimatta täysin unohtanut mielisairaalataiteen historiaan ulottuvia alkujuuriaan. Psyykenlääkkeiden laajan käytön on kuitenkin väitetty paitsi vähentävän pitkäaikaisen sairaalahoidon tarvetta, myös vaimentavan ahdistuksesta kumpuavan ilmaisuvoimaisen luovuuden, joka aikaisemmin usein puhkesi psyykkisen sairauden yhteydessä. Myös taideterapian on katsottu heikentäneen outsider-taiteen esteettistä laatua. Kuitenkin monet tunnetuista outsider-taideteoksista ovat syntyneet nimenomaan taideterapialaitoksissa. Toisen kiistellyn mutta merkittävän outsider-taiteen synty-ympäristön muodostaa erityistaiteilijoiden ateljeetyöskentely taidekeskuksissa. Professori Colin Rhodesin mukaan tuettu ateljeetyöskentely tarjoaa vaihtoehdon perinteiselle taidekoulutukselle, taideakatemioille, joiden opetus yleensä on taiteellisesti lahjakkaidenkin erityistä tukea tarvitsevien henkilöiden ulottumattomissa.
Tunnettuja kansainvälisiä taidekeskuksia outsider-taiteen kentällä ovat muun muassa:
Gugging
Hereenplaats
Gaia
Inuti
Creative Growth
Outsider-taiteen vastaanotto

Outsider-taiteen markkinointi on ollut menestyksellistä. New Yorkissa on järjestetty jokavuotiset outsider-taiteen messut vuodesta 1992 alkaen.
Outsider-taiteen yhteydessä on pohdittu ulkopuolisuuden merkitystä. The New York Timesin taidekriitikko Roberta Smith kirjoitti New Yorkissa alkuvuodesta 2009 pidetystä outsider-taiteen messuista: ”Tähän mennessä outsider-sana on tullut lähes tolkuttomaksi venyvyydessään. Se viittaa itseoppineisuuteen, jota myös monet insider-taiteilijat ovat; se tarkoittaa myös eristyneisyyttä, vaikka nykyisin nuoret outsiderit saavat vaikutteita aikaisemmilta sukupolvilta”.
Taiteen ulkopuolisuuden sanastoa

Virallisen taidemaailman ulkopuolisista taidesuuntauksista käytetään useita nimiä kansainvälisissä yhteyksissä. Nimityksistä yleisin on Outsider Art eli outsider-taide. Termin julkaisi 1972 englantilainen taidehistorioitsija Roger Cardinal. Myös seuraavia, ITE-taidetta lähellä olevia suuntausten nimiä käytetään: Folk Art tai Contemporary Folk Art, Self-taught Art, Art brut tai Raw Art. Taidealan kansainvälinen lehti on Raw Vision.
Useat käsitteet kuvaavat virallisen kulttuurin ”ulkopuolisuutta”. Näiden termien määritelmät vaihtelevat ja jotkut niistä sekoittuvat toisiinsa.
Art brut (”raaka taide”) ilmaisee ihmismielen tiedostamattomia puolia. Tällaista taidetta ovat muun muassa mielisairaiden, lasten tai amatööritaiteilijoiden tekemät teokset.
Fantastinen realismi on kuvataiteen ja kirjallisuuden taidesuuntaus, jossa surrealismia, esoteerisuutta ja symbolismia. Pyrkimys selkeyteen ja yksityiskohtien tarkkaan kuvaamiseen.
Kansantaide (Folk Art) tarkoittaa sekä primitiivistä taidetta että teollistuneiden maiden taidekoulutuksesta riippumatonta taidetta. Voidaan puhua myös kansanomaisesta käyttötaiteesta, eli kullekin seudulle ominaisesta ornamentiikasta ja käsityöstä.
Nykykansantaiteessa sanoudutaan irti perinteisen kansantaiteen kollektiivisesta luonteesta ja traditiosidonnaisuudesta ja korvataan ne yksilöllisellä taiteilijuudella sekä omaperäisellä luovuudella. Nykykansantaide o­n kätevyyteen ja kekseliäisyyteen perustuvaa kansanomaista kuvataidetta. Taidenäyttelyihin vietynä ja taiteeksi ymmärrettynä suomalainen nykykansantaide tunnetaan ITE-taiteena.
Visionäärisen taiteen (tai intuitiivisen taiteen) tarkoituksena on ylittää fyysinen maailma ja kuvata laajempaa tietoisuutta, kuten hengellisiä tai mystisiä teemoja. Visionaarinen taide voi perustua mystisiin tai psykedeelisiin kokemuksiin.
Visionääriset ympäristöt ovat visionääristen taiteilijoiden rakentamia rakennuksia ja veistospuistoja. Ne vaihtelevat koristelluista taloista suuriin alueihin, joissa voi olla paljon veistoksia samasta teemasta.
Naivismia (ransk. naïve lapsekas, vilpitön, luonnollinen) harjoittavat usein itseoppineet. Naivismi oli vastareaktio impressionismin jälkeisten taidesuuntausten teoreettisuudelle ja estetisoinnille. Taiteeseen haluttiin saada takaisin alkuperäistä välittömyyttä ja aitoa vaistomaista taidekoulutuksesta riippumatonta ilmaisua. Naivismin suhde taiteen valtavirtauksiin on yleensä kiinteämpi kuin ITE-taiteen.
Outsider- ja ITE-taide kuvaavat taidetta, joka on luotu virallisen taidemaailman rajojen ulkopuolella.  Sanaa "Outsider Art" käytetään usein laajasti ja sen alaan voi kuulua itseoppineita tai naivisteja, jotka eivät ole institutionalisoituneet. Tavallisesti ITE-  tai Outsider-taiteilijalla on vähän tai ei ollenkaan suhteita taidemaailman valtavirtauksiin. Poikkeuksen tekevät erityistaiteilijat, joilla voi olla jopa taidekoulutus. Joskus outsider-taiteilijoiden tuotanto löydetään vasta heidän kuoltuaan. Outsidertaide kuvaa usein mielentiloja, epäsovinnaisia ajatuksia tai yksityiskohtaisesti tehtyjä fantasiamaailmoja.
Outsider-taidetta > Teoksia

Emma Hauckin kirje miehelleen, 1909.
August Natterer, Maailman akseli ja jänis, noin 1911/1917.
August Natterer, Noidan pää, noin 1915.
Adolf Wölfli, Varhainen kukka, 1917.
Outsider-taidetta > Visionäärisiä ympäristöjä

Joe Minter, Afrikkalainen kylä Amerikassa, 1989 alkaen.
Robin Tweedie, Pöllötalo, 2003.
Rosa Mir puutarhasta.
Melchior Setz, Noidan talo, 2011.
Kirjallisuutta

Roger Cardinal, Outsider Art, London, 1972.
Roger Cardinal, Art Brut. In: Dictionary of Art, Vol. 2, London, 1996.
Colin Rhodes, Outsider Art: Spontaneous Alternatives, London: Thames and Hudson, 2000.
Rhodes, Colin: Toinen taide - luovat erot.  Suomentanut Snellman, Tomi. Helsinki:  Maahenki, 2004.  ISBN 952-5328-42-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Outsider-taide Wikimedia Commonsissa
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Finanssiala (järjestö)

| Finanssiala ry |
| --- | --- |

Perustettu:  2007
Toimiala:  Suomessa toimivien pankki-, vakuutus- ja rahoitusalan yhtiöiden etujärjestö
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  Runsaat 300 jäsenyhteisöä, joiden palveluksessa noin 36 000 työntekijää.
Toimitusjohtaja:  Arno Ahosniemi
Hallituksen puheenjohtaja:  Sara Mella (Nordea)
Jäsenlehti:  Finanssialan uutiskirje
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Finanssiala ry (lyhenne FA; vuoteen 2017 Finanssialan Keskusliitto, FKL) on pankkeja, vakuutusyhtiöitä, työeläkevakuutusyhtiöitä, rahoitusyhtiöitä, arvopaperinvälittäjiä, sijoitusrahastoyhtiöitä sekä finanssialan työnantajia edustava etujärjestö. Osa liiton jäsenistä hoitaa myös lakisääteiseen sosiaaliturvaan kuuluvia liikenne-, työeläke- ja työtapaturmavakuutuksia. FA kuuluu Elinkeinoelämän keskusliittoon.
FA:lla on vajaat 300 jäsenyhteisöä, joiden palveluksessa on noin 36 000 työntekijää. Liiton tavoitteena on turvata jäsenyhtiöille hyvä toimintaympäristö, toimivat finanssimarkkinat ja tehokas maksujenvälitysjärjestelmä. Lisäksi tavoitteena on edistää vahingontorjuntaa ja yhteiskunnan turvallisuutta ja hyvinvointia.
FA:n toimitusjohtajana toimii Arno Ahosniemi, joka aloitti tehtävässä helmikuussa 2023. Ahosniemen edeltäjä Piia-Noora Kauppi oli toimitusjohtajana lähes 13 vuotta.  Hän siirtyi osakkaaksi konsulttiyritys Odgers Berndtsoniin. Helsingin Ruoholahdessa sijaitsevassa toimistossa työskentelee noin 60 finanssialan asiantuntijaa.
FA:n hallituksen valitsee yhdistyskokous. Kaudella 2024–2025 hallituksen puheenjohtajana toimii Nordean yritysasiakkaista vastaava johtaja Sara Mella. Varapuheenjohtajina ovat LähiTapiolan hallituksen vt. puheenjohtaja Jari Eklund ja OPn pääjohtaja Timo Ritakallio.
Eurooppalaista edunvalvontaa

Finanssiala ry on tiiviisti mukana alan eurooppalaisessa edunvalvonnassa kattojärjestöjen EBF:n (European Banking Federation), Insurance Europen, EFAMA:n (European Fund and Asset Management Association), Lease Europen, EPC:n (European Payments Council) ja Eurofinasin (The European Federation of Finance House Association) kautta. Olemme myös pohjoismaisen arvopaperiyhdistys NSA:n jäseniä.
FA valvoo EU:ssa suomalaisen finanssialan etua ja sitä, että kaikilla on Euroopan unionissa yhteiset pelisäännöt, yhdenmukainen valvonta ja laadukas sijoittajansuoja. Näillä periaatteilla FA haluaa turvata rahoitusmarkkinoiden vakauden ja luotettavuuden Euroopassa.
Historia

Suomen Pankkiyhdistys, Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitto, Rahoitusyhtiöiden yhdistys ja Finanssityönantajat ry:n yhdistyivät 1. tammikuuta 2007 Finanssialan Keskusliitoksi. Arvopaperivälittäjien yhdistys ja Finanssialan Keskusliitto yhdistyivät 1. tammikuuta 2009. Suomen Sijoitusrahastoyhdistys liittyi mukaan 1.9.2009. Finanssialan Keskusliiton ensimmäisenä toimitusjohtaja toimi Satu Huber. Piia-Noora Kauppi aloitti tehtävässä vuoden 2009 alussa. Toukokuussa 2017 Finanssialan Keskusliitto vaihtoi nimensä Finanssiala ry:ksi.
Perustamisesta lähtien mukana ollut OP Ryhmä erosi Finanssiala ry:n jäsenyydestä vuoden 2017 alussa. Tätä oli edeltänyt noin vuotta aiemmin pidättäytyminen etujärjestön toiminnasta. OP Ryhmä palasi takaisin Finanssiala ry:n jäseneksi vuoden 2019 alusta alkaen.
FA:n edeltäjäjärjestöistä Finanssityönantajat ry oli pankki- ja vakuutusalan työnantajajärjestö. Muut edeltäjät olivat omien alojensa yhteistoiminta- ja edunvalvontajärjestöjä. FA ja sen jäsenet ovat Paltan työmarkkinajäseniä.
Edunvalvonta EU:ssa ja kotimaassa

Finanssiala ry:n tavoitteena on olla vastuullinen suomalaisen hyvinvoinnin, vaurauden ja kilpailukyvyn rakentaja. Tehtävänä on rakentaa jäsenyrityksille toimintaympäristöä, jossa ne voivat liiketoiminnallaan lisätä suomalaista hyvinvointia. Pankit, henki-, työeläke- ja vahinkovakuutusyhtiöt, rahastoyhtiöt, rahoitusyhtiöt ja arvopaperinvälittäjät hoitavat liiketoimintaansa vastuullisesti ja voivat auttaa Suomea menestymään.
Pääosa finanssialan sääntelystä tulee EU:sta, joten merkittävä osa Finanssiala ry:n edunvalvontatyöstä liittyy EU-lainsäädäntöön. FA:n edunvalvontatyö EU-asioissa koostuu muun muassa yhteisten kantojen sorvaamisesta eurooppalaisten kattojärjestöjen kanssa sekä finanssialan näkemysten eteenpäin viemisestä tapaamisten ja muistioiden kautta sekä omatoimisesti että yhteistyössä yhteistyökumppanien kanssa.
Yhteistyötä tehdään esimerkiksi tapaamalla EU-sääntelyä valmistelevia tahoja sekä osallistumalla finanssialan eurooppalaisten kattojärjestöjen (EBF, Insurance Europe, EFAMA, Eurofinas, Leaseurope, European Payments Council, European Coverered Bonds Council) kokouksiin. Tapaamisia järjestetään komission virkamiesten, europarlamentin meppien ja heidän avustajiensa kanssa, finanssivalvojien sekä muiden finanssialan päättäjien ja sidosryhmien kanssa.
Finanssiala ry on rekisteröitynyt osaksi Euroopan komission avoimuusrekisteriä. Edunvalvojien rekisterin tarkoituksena on kertoa kansalaisille organisaatioista, jotka pyrkivät vaikuttamaan Euroopan unionin päätöksentekoprosesseihin. Avoimuusrekisteri valvoo tällaista toimintaa hyvän edunvalvontatavan avulla.
FA kannattaa lainsäädännön valmisteluun ja budjettivallan käyttöön liittyvän vaikuttamistyön läpinäkyvyyden lisäämistä Suomessa. FA on tukenut ja edistänyt vuoden 2024 alusta käyttöönotettua lobbauksen avoimuusrekisteriä ja oli ensimmäinen rekisteriin ilmoittautunut toimija. Rekisterin soveltamisalana ovat ensivaiheessa eduskunta ja ministeriöt. Avoimuusrekisterin tarkoitus on tehdä näkyväksi päätöksentekoon liittyvää vaikuttamistoimintaa, jota tehdään virallisten työryhmien ja kuulemisten ulkopuolella.
FA julkistaa vuosittain lobbauksen avoimuustilinpäätöksen, jossa kerrotaan keitä kansanedustajia, ministereitä ja ministereiden valtiosihteereitä sekä EU-parlamentaarikkoja ja komission virkamiehiä järjestö on lobannut tärkeimmissä edunvalvontateemoissa edellisen vuoden aikana. FA julkaisee avoimuustilinpäätöksemme vuosittain ja kannustanut muitakin edunvalvonta- ja kansalaisjärjestöjä avaamaan vaikuttamistyötään.
Aiheesta muualla

Finanssiala ry:n verkkosivut
Greverudin kirkko

| Greverudin kirkko Greverud kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2022.
Sijainti:  Nordre Follo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1967
Suunnittelija:  Harald Hille
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  350
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Greverudin kirkko (norj. Greverud kirke) on Nordre Follon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1967.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Greverudin kirkko Wikimedia Commonsissa
Unbreakable Kimmy Schmidt

| Unbreakable Kimmy Schmidt |
| --- | --- |

Tyyli:  Tilannekomedia
Kestoaika:  22-52 minuutia
Luoja(t):  Tina Fey Robert Carlock
Pääosissa:   Ellie Kemper  Tituss Burgess  Carol Kane  Jane Krakowski 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  Englanti
Verkko:  Netflix
Esitetty:  6. maaliskuuta 2015 – 25. tammikuuta 2019
Tuotantokausia:  4 
Jaksoja:  52
Tuotanto
Tuottaja(t):   Jerry Kupfer  Dara Schnapper 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Tina Fey  Robert Carlock  Jeff Richmond  Jack Burditt  David Miner  Sam Mears 
Säveltäjä(t):  Jeff Richmond
Aiheesta muualla
IMDb
Unbreakable Kimmy Schmidt on Tina Feyn ja Robert Carlockin luoma yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka julkaistiin Netflixissä 6. maaliskuuta 2015.
Sarja seuraa 29-vuotiasta Kimmy Schmidtia, joka yrittää sopeutua elämään New Yorkissa. Hänet pelastettiin Durnsvillestä, Indianasta, jossa hän ja kolme muuta naista olivat Pastori Richard Wayne Gary Wayne (Jon Hamm) hallussa maan alla olevassa bunkkerissa 15 vuotta. Positiivisella asenteella Kimmy päättää käynnistää elämänsä muuttamalla New Yorkiin jossa hän nopeasti ystävystyy katuviisaan vuokraemäntänsä Lillian Kaushtupperin (Carol Kane) ja kämppäkaverinsa Titus Andromedonin (Tituss Burgess) kanssa.
Näyttelijät ja hahmot > Päähenkilöt

Ellie Kemper .... Kimberly "Kimmy" Cougar Schmidt toimii sarjan päähenkilönä. Optimismilla, lapsenomaisella ihmetyksellä maailmaa kohtaan ja kahdeksannen luokan koulutuksella hän yrittää saada elämänsä raiteilleen.
Tituss Burgess ...Titus Andromedon on Kimmyn homoseksuaali-kämppis joka pyrkii näyttelijksi ja laulajaksi. Melodramaattinen ja itsekeskeinen Titus välittää kuitenkin Kimmystä paljon, ja on hyvin suojeleva Kimmyä kohtaan.
Jane Krakowski ... Jacqueline White on varakas ja epävarma julkkis, joka palkkaa Kimmyn lastenhoitajaksi. Hän on alkuperältään intiaani, mutta päätti muuttaa pois vanhempiensa luota nuorena ja ryhtyä tavalliseksi amerikkalaiseksi.
Kolbotnin kirkko

| Kolbotnin kirkko Kolbotn kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Nordre Follo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1932
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  260
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kolbotnin kirkko (norj. Kolbotn kirke) on Nordre Follon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1932.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolbotnin kirkko Wikimedia Commonsissa
Ernesto Rossi

| Ernesto Rossi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1827 Livorno
Kuollut: 4. kesäkuuta 1896 (69 vuotta) Pescara
Ammatti:  näyttelijä
Ernesto Rossi (27. maaliskuuta 1827 – 4. kesäkuuta 1896) oli italialainen näyttelijä.
Ura

Rossi karkasi kotoaan 1846 ja liittyi erääseen koomikkoryhmään. Hän eteni Calloudin, Gustavo Modenan, Giuseppe Moncalvon ja Giovanni Leighebin ryhmien kautta vuonna 1850 Compagnia Reale Sardaan. Rossi tunnettiin ennen kaikkea Shakespeare-tulkitsijana. Hän näytteli muiden muassa Othellon, Macbethin, Kuningas Learin ja Hamletin roolit.
Rossin repetoaariin kuului myös Niccolò Machiavellin ja Carlo Goldonin komedioita ja tragedioita sekä useita ulkomaisia näytelmiä. Hän näytteli niin ikään monissa aikalaisnäytelmissä.
Rossi teki useita kiertueita. Vuonna 1868 hän matkusti Ranskaan, Espanjaan ja Portugaliin. Pari vuotta myöhemmin hän suuntasi Etelä-Amerikkaan. Kiertueet jatkuivat muun muassa Itävaltaan, Saksaan, Belgiaan, Hollantiin, Romaniaan, Egyptiin ja Yhdysvaltoihin (1883).
Rossi kuoli palattuaan Venäjältä Pescaraan.