stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kumela (yritys)
Historiaa

Kumelan lasitehdas juontaa juurensa Kumelan lasinkoristelijaveljesten vuonna 1933 aloittamaan verstaaseen, jossa he maalasivat koristeita muiden valmistajien lasiesineisiin. Paikkakunnan ja koko Suomen mahtiyritys alalla oli Riihimäen Lasi ja toiseksi suurin Ahlströmin omistama Karhulan lasitehdas. Ne suhtautuivat hyvin nihkeästi Kumelan veljesten vuonna 1936 perustamaan lasitehdasyhtiöön: ne kielsivät kauppiaita ottamasta myyntiin uuden kilpailijan koristelasia ja muita lasitehtaita myymästä raakalasia Kumelan veljeksille. Lopulta vain Ryttylän lasitehdas uskalsi myydä lasia Kumelalle, kunnes sekin loppui Riihimäen Lasin ostettua Ryttylän. Kumela sai kuitenkin salaista apua muutamilta Riihimäen Lasin työntekijöiltä, minkä myötä tehtaan tuotanto saatiin vauhtiin. Sotien aikaan isojen lasitehtaiden työntekijöitä vapautettiin asepalveluksesta lasintuotannon varmistamiseksi, mutta vapautus ei koskenut Kumelaa, jonka tuotanto pysähtyi työvoimapulan takia. Jatkosodan aikana Kumelaan keksittiin värvätä parikymmentä lasialalla toiminutta venäläistä sotavankia, ja tuotanto saatiin jälleen käyntiin parin vuoden keskeytyksen jälkeen. Rauhan tultua miehet olisivat halunneet jäädä Kumelaan, mutta heidät oli palautettava Neuvostoliittoon.
Sotien jälkeen muut suomalaiset lasitehtaat panostivat maineikkaisiin taidelasin muotoilijoihin, mihin Kumelalla ei ollut varaa. Vasta vuonna 1955 Kumelan palvelukseen tuli ensimmäinen suunnittelija, Ilmari Kumelan vuonna 1933 syntynyt tytär Sirkku Kumela-Lehtonen, joka oli kouluttautunut keraamikoksi – lasialan opetusta ei Suomessa vielä saanut – ja alkoi suunnittella perheyritykselle edullisia käyttölasimalleja. Hän pysyi Kumelan pääsuunnittelijana vuoteen 1976 asti. Kumelalle suunnitteli 1950-luvulla myös Maija Carlson ja vuodesta 1959 italialaissyntyinen Armando Jacobino, joka toi tehtaan mallistoon erilaisia eläinaiheisia koriste-esineitä.
1960-luvulla Kumelan lasiesineitä piirsivät sisustussuunnittelija Olavi Ruottinen sekä korusuunnittelijat Jan Salakari ja Pentti Sarpaneva. Salakarin lasia, kuparia ja tuohta yhdistäviä esineitä myytiin Suomen Matkailuliiton kautta matkamuistoiksi, ja Pentti Sarpanevan metallisia koristeita ja kaiverruslaattoja sisältäviä lasiesineitä myytiin paljon merkkipäivälahjoiksi kyiultasepänliikkeiden kautta.
1970-luvulla Kumelan myydyimpiä tuotteita olivat Kaj Blomqvistin paksusta lasista tehdyt pintakuvioidut maljat ja maljakot. 1970-luvun lopulla suunnittelijoihin kuului myös Kaija Aarikka ja tuotevalikoimaan kristalliesineitä. Vuoden 1973 öljykriisi kuitenkin nosti lasitehtaalle tärkeän energian hintaa, ja samana vuonna solmittu Suomen EEC-vapaakauppasopimus avasivat markkinat halvalle tuontilasille. Kumelan tehdas myytiin 1976 Rolf Alanderin omistamalle Humppilan lasitehtaalle, mutta toiminta loppui konkurssiin ensin vuonna 1981 nimellä Maderakka Oy ja lopullisesti vuonna 1985, jolloin yrityksessä työskenteli kolmisenkymmentä henkilöä. Tehtaan paikalla on nyt rivitaloalue tehtaan mukaan nimetyssä Kumelan kaupunginosassa.
Johan Granberg

Johan Henrik Granberg (s. 11. tammikuuta 1944 Kotka) on suomalainen insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Granberg syntyi konttoripäällikkö Harry Granbergin ja yrittäjä Vera Melinin perheeseen. Hän avioitui 1969 Berit Semeniuksen kanssa. Granberg tuli ylioppilaaksi Kotka Svenska Samskolasta 1963 ja valmistui insinööriksi Tekniska läroverket i Helsingforsin koneosastolta 1968. Hän oli A. Ahlström Oy:n Karhulan kartonkitehtaan käyttöinsinööri 1969–1972, jalostustoiminnan operatiivinen johtaja 1972–1981, sähkötarviketeollisuuden projektijohtaja 1981–1982 ja hylsyvalmistuksen kansainvälistymisen projektijohtaja 1982–1983.
A. Ahlströmin Varkauden ja Ruotsin Kristinehamnin pakkaustehtaiden tehtaanjohtaja Granberg oli 1983–1988, Eurapakin Kauttuan tehtaan kehitysyksikön johtaja 1988–1989 ja Strömforsin ja I-Valo Oy:n tehtaiden tehtaanjohtaja 1989–1993. Hän oli A. Ahlström Sähkötarvikkeet Oy:n, vuodesta 1999 Oy Lexel Electric Ab ja vuodesta 2000 Lexel Electric Oy, toimitusjohtaja 1993–2003 ja Schneider Electric Finland Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 2003–2008. Granbergilla on myös ollut sekä kansainvälisiä että kotimaisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2006.
Vuoden turhake

Vuoden turhake on Suomen Luonto -lehden järjestämä kilpailu, joka on järjestetty vuodesta 2000 alkaen. Kilpailussa lehti ottaa vastaan yleisön ehdotuksia ”vuoden turhakkeeksi”, ja vuoden turhake valitaan ehdotusten joukosta joko äänestyksellä tai lehden toimituksen toimesta.
Kilpailun nimi viittaa sanaan turhake, joka tarkoittaa tarpeetonta tai epäkäytännöllistä tavaraa eli hyödykkeen vastakohtaa.
Vuoden turhakkeet

Turhakkeita ehdotettaessa ääniä ovat saaneet esimerkiksi alkoholijuomat, iltapäivälehdet, lentomatkailu, moottorikelkka-ajelut, risteilyt, tupakka ja vesiskootteri. Valitut vuoden turhakkeet ovat:
2000 – lehtipuhallin
2001 – vaipankätkijä
2002 – ulkomainen pullovesi
2003 – hampurilaisaterian kylkiäinen
2004 – juotava jogurtti -minipakkaukset
2005 – kaupunkimaasturi
2006 – kahdet puhelinluettelot
2007 – mönkijä
2008 – pantiton pullo
2009 – ilotulite
2010 – turkis
2011 – Flush & Go -huuhtohylsy, WC:stä alas huuhdeltava vessapaperirullan hylsy
2012 – paristokäyttöinen käsisaippuapumppu
2013 – hajustettu roskapussi
2014 – hyönteisansa
2015 – muovinen kananmunakotelo
2016 – muovikassi
2017 – fleece-kangas
2018 – pikamuoti
2019 – korjauskelvoton elektroniikka
2020 – kertakäyttögrilli
2021 – liika lihankulutus
2022 – terassilämmitin
2023 – maakuntalentojen tukeminen
2024 – nurmikko
1788

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

1. tammikuuta – Vuonna 1785 perustettu sanomalehti The Daily Universal Register sai uuden nimen: The Times.
2. tammikuuta – Georgiasta tuli Yhdysvaltain neljäs osavaltio.
8. tammikuuta – Antonio Salierin tragikoomisen oopperan Axur, Re d'Ormus kantaesitys Wienin Burgtheaterissa.
9. tammikuuta – Connecticutista Yhdysvaltain viides osavaltio.
2. helmikuuta – Johann Friedrich Reichardtin oopperan Andromeda kantaesitys Berliinin Kuninkaallisessa oopperassa.
5. helmikuuta – Etelä-Carolina vahvisti ensimmäisenä Yhdysvaltain perustuslain.
6. helmikuuta – Massachusettsista Yhdysvaltain kuudes osavaltio.
27. helmikuuta – Ulricehamnin palo Ruotsissa.
28. huhtikuuta – Marylandistä Yhdysvaltain seitsemäs osavaltio.
23. toukokuuta – Etelä-Carolinasta Yhdysvaltain kahdeksas osavaltio.
21. kesäkuuta – New Hampshirestä Yhdysvaltain yhdeksäs osavaltio.
25. kesäkuuta – Virginiasta Yhdysvaltain kymmenes osavaltio. The Virginia Ratifying Convention‎ ratifioi Yhdysvaltain perustuslain.
Kustaa III:n sota alkoi:
28. kesäkuuta – Puumalan kahakka
17. heinäkuuta – Suursaaren taistelu.
9. elokuuta – Liikkalan nootti.
12. elokuuta – Anjalan liittokirja.
26. kesäkuuta – Wolfgang Amadeus Mozart sai valmiiksi teoksensa, jota myöhemmin kutsutaan nimellä Sinfonia nro 39.
26. heinäkuuta – New Yorkista Yhdysvaltain yhdestoista osavaltio.
28. heinäkuuta – Wolfgang Amadeus Mozart sai valmiiksi teoksensa, jota myöhemmin kutsutaan nimellä Sinfonia nro 40.
10. elokuuta – Wolfgang Amadeus Mozart sai valmiiksi teoksensa, jota myöhemmin kutsutaan nimellä Sinfonia nro 41. Myös lisänimellä Jupiter tunnettu kappale jäi hänen viimeiseksi sinfoniakseen.
21. elokuuta – Tanska julisti sodan Ruotsille täyttääkseen liittolaissitoumuksensa Venäjää kohtaan.
10. syyskuuta – Antonio Salierin koomisen oopperan Il Talismano kantaesitys Wienin Burgtheaterissa.
29. syyskuuta – Tanskan joukot voittivat ruotsalaiset Kvistrumin taistelussa.
5. joulukuuta – Luigi Cherubinin oopperan Démophon kantaesitys Grand Opéra Parisissa.
K. Gananderin kirja Maan-Miehen Huone- ja Koti-Aptheeki ilmestyi.
Immanuel Kantin kirja Kritik der Praktischen Vernunft ilmestyi.
James Madisonin, Alexander Hamiltonin ja John Jayn teos The Federalist ilmestyi.
Yhdistynyt kuningaskunta perusti ensimmäisen vankilasiirtokunnan Australiaan ja Norfolkinsaarelle.
Connecticut kielsi kansalaisiltaan orjakaupan.
John Marshall saapui Marshallinsaarille.
HMS Bounty -laivan kapinoitsijat kävivät Tahitilla.
Jakob Gadolinista Turun arkkipiispa.
Tapahtumia aiheittain

Kirjallisuusvuosi 1788
Väinö Lindgrén

Väinö Brynolf Lindgrén (4. kesäkuuta 1889 Tampere – 28. marraskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja.
Väinö Lindgrénin vanhemmat olivat insinööri Kaarlo Brynolf Lindgrén ja opettaja Anna Karolina Miettinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1907 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1913.
Lindgrén oli 1910–1912 Teknillisen korkeakoulun deskriptiivisen geometrian apulaisopettajana. Opiskeluaikanaan hän oli työskennellyt teollisuuslaitoksissa Tampereella. Lindgrén oli sähköinsinöörinä ensin kotimaassa ja sitten Riiassa ja Kärkevissä sekä 1917–1918 Helsingin kaupungin sähkölaitoksen käyttöinsinöörinä. Vuonna 1919 hän siirtyi Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen Ekonon sähköosaston johtajaksi ja 1919–1927 hän toimi A. Ahlström Oy:n Varkauden tehtailla käyttöinsinöörinä, puuhiomon teknillisenä johtajana, yli-insinöörinä ja toimitusjohtajan apulaisena. Hän oli Ab Svartå Bruk Oy:n toimitusjohtajana 1928–1939 ja Oy Algol Ab:n toisena johtajana vuodesta 1939 ja toimitusjohtajana 1944–1947.
Väinö Lindgrén oli naimisissa 1922–1931 pianisti Asta Carlsonin (k. 1931) kanssa ja vuodesta 1943 taidemaalari Torborg Kramerin (1903–1984) kanssa.
Intianpuuvilla

| Intianpuuvilla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Rosidit Rosidae
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Suku::  Puuvillat Gossypium
Laji::  herbaceum
Kaksiosainen nimi
 Gossypium herbaceum  L. (1753) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intianpuuvilla (Gossypium herbaceum) on puuvillalaji, joka on kotoisin Saharan eteläpuolisen Afrikan ja Arabian puolikuivilta alueilta, missä se kasvaa edelleen monivuotisina pensaina. Intianpuuvillaa viljellään tekstiilituotantoon, ihmisravinnoksi (öljy) sekä rehuksi. Sillä on myös potentiaalisia lääketieteellisiä käyttökohteita.
Kuvaus

Intianpuuvillalla on korkeat varret, jotka kasvavat noin 60–180 senttimetriä korkeiksi, joissa on leveät, karvaiset lehdet. Kasvin tuottamat kukat ovat pieniä, keltaisia ja niiden keskiosa on violetti.
Kypsänä ja lämpimällä säällä kukkakapseli halkeaa ja paljastaa tiukasti puuvillaan kääriytyneet siemenet. Kasvin tuottama puuvilla on lyhyttä, noin viisi senttimetriä pitkää, joka on tiukasti siemeneen kiinnittynyt. Puuvillakuidut kasvavat siemenen pinnasta, ja ne voidaan erotella siitä joko käsin tai koneellisesti. Irrallista kuitua kutsutaan nukaksi. Kuidut koostuvat lähes puhtaasta selluloosasta. Tyypillinen tuotto on noin 340 kiloa hehtaarilta.
Käyttö

Puuvillanukan pääasiallinen käyttötarkoitus on vaatetekstiilien valmistus. Kuidut kehrätään langoiksi ja ne kudotaan kankaiksi. Puuvillaa kankaana arvostetaan sen mukavien, hengittävien ominaisuuksien, kestävyyden, ja helpon värjäämisen vuoksi.
Lajin villien populaatioita käytetään paikallisesti kehräämiseen tai lääkkeenä.
Levantissa intianpuuvillan siemeniä on käytetty ruoan, rehun ja öljyn lähteenä. Puuvillansiemenet sisältävät jopa 20 % öljyä ja 20 % proteiineja, mikä tekee niistä potentiaalisesti hyvän ravinnonlähteen. Kuitenkin pienet rauhaset, kasvin kaikissa osissa, juuria lukuun ottamatta, joita on erityisesti siemenissä, sisältävät myrkyllisiä kemikaaleja, erityisesti polyfenoliyhdistettä gossypolia. Gossypoli on erittäin myrkyllistä eläimille, ja on osa kasvin puolustusmekanismia. Se voi aiheuttaa vakavia kasvu- ja kehityshäiriöitä ihmisille ja kotieläimille, erityisesti yksimahaisille eläimille. Tästä syystä öljyn tai kokonaisten siementen käyttö ihmisravinnoksi on riippuvaista gossypolin poistamisesta kuumentamalla tai muulla menetelmällä. Puuvillasiemenestä uutettua gossypolia voidaan käyttää miesten ehkäisyvälineenä, mutta se voi aiheuttaa peruuttamatonta hedelmättömyyttä toistuvan käytön jälkeen. Laboratoriorotilla tehdyissä kokeissa se on kyennyt keskeyttämään varhaisen raskauden.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Intianpuuvilla – Gossypium herbaceum
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q177615  Wikispecies: Gossypium herbaceum  APDB: 148773  APNI: 106395  ARKive: gossypium-herbaceum  BOLD: 252807  CoL: 3H4C4  Ecocrop: 6493  EoL: 483662  EPPO: GOSHE  EUNIS: 175790  FNA: 200013694  FoC: 200013694  GBIF: 3152658  GRIN: 17915  iNaturalist: 431070  IPNI: 559730-1  IRMNG: 10206017  ITIS: 506096  IUCN: 71774505  MoBotPF: 282562  NBN: NBNSYS0200002259  NCBI: 34274  NZOR: b7740bbd-31eb-480a-bcca-913ec3f12dab  Observation.org: 127839  Open Tree of Life: 733227  Plant List: kew-2831088  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:559730-1  Tropicos: 19600024  WFO: wfo-0000707926 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gossypium herbaceum
Käännös suomeksi
Gianluca Mancini

Gianluca Mancini Eurooppa-liigan ottelussa Salzburgia vastaan helmikuussa 2023.
Gianluca Mancini (s. 17. huhtikuuta 1996 Pontedera) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa ja on pelannut Italian A-maajoukkueessa vuodesta 2019.
Mancini pelasi Fiorentinan junioreissa. Hän aloitti liigauransa Serie B:ssä Perugian joukkueessa kausilla 2015–2017. Hän siirtyi tammikuussa 2017 Atalantaan mutta pelasi kauden loppuun Perugiassa lainasopimuksella. Atalantassa Mancini pääsi pelaamaan ensimmäiset Serie A -ottelunsa, 11 ottelua kaudella 2017–2018 ja 30 ottelua kaudella 2018–2019. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki yhden liigamaalin ja toisella viisi.
Mancini siirtyi heinäkuussa 2019 lainalle AS Romaan, ja siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä. Ensimmäisellä Roman-kaudellaan hän teki yhden maalin 32 liigaottelussa ja kaudella 2020–2021 neljä maalia 33 liigaottelussa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 33 liigaottelua maaleitta. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 35 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin, 1–0-voittomaalin kotiottelussa Juventusta vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 36 Serie A -ottelua ja teki neljä maalia otteluissa, joissa vastustajina olivat syyskuussa Empoli, marraskuussa Udinese, helmikuussa Inter ja huhtikuussa Lazio.
Mancini on pelannut Eurooppa-liigassa 40 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia: maaliskuussa 2021 neljännesvälierässä  Šah’tar Donetskia vastaan, maaliskuussa 2024 neljännesvälierän kotiottelussa Brightonia vastaan sekä huhtikuussa 2024 puolivälierien vieras- ja kotiottelussa AC Milania vastaan. Keväällä 2023 tappiollisessa Eurooppa-liigan loppuottelussa Sevillaa vastaan hän syötti joukkueensa johtomaalin, mutta Sevillan tasoitusmaali merkittiin Mancinin omaksi maaliksi ja ottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa hän epäonnistui maalinteossa joukkueensa toisena laukojana. Kaudella 2023–2024 AS Roma ylsi Eurooppa-liigassa välieriin. Mancini oli kaudella 2021–2022 voittamassa Konferenssiliigaa ja pelasi AS Roman 13 ottelusta kymmenen, kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki maalin alkulohkossa TsSKA Sofiaa vastaan ja syötti Feyenoord Rotterdamia vastaan pelatun loppuottelun ainoan maalin.
Mancini on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua. Ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit tappiolllisessa neljännesvälieräottelussa Sveitsiä vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 14 A-maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa.
Frank Spellman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Painonostaja Frank Spellman vuonna 1951. |  Painonostaja Frank Spellman vuonna 1951. |  Painonostaja Frank Spellman vuonna 1951. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 75 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Philadelphia 1947 | 75 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 1946 | 75 kg |  |
Frank Isaac Spellman (17. syyskuuta 1922 Paoli, Pennsylvania – 12. tammikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili painoluokassa alle 75-kiloiset.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Spellman sijoittui vuonna 1946 kolmanneksi ja vuonna 1947 toiseksi.
Lontoon olympialaisissa 1948 Spellman voitti olympiakultaa yhteistuloksella 390 kg. Punnerruksessa hänen tuloksensa oli 117,5 kg, tempauksessa 120 kg ja työnnössä 152,5 kg. Tulos oli olympiaennätys.
Ammatiltaan hän oli valokuvaaja.
Raoul Bellanova

Raoul Bellanova elokuussa 2023.
Raoul Bellanova (s. 17. toukokuuta 2000 Rho) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja tai  keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa.
Bellanova pelasi AC Milanin junioreissa ja siirtyi tammikuussa 2019 ranskalaisseura Girondins de Bordeaux'hon. Hän pelasi Ranskan Ligue 1:ssä vain yhden ottelun elokuussa 2019. Seuraavat vuodet kuluivat lainalla Italian Serie A:n Atalantassa, Serie B:n Pescarassa ja Serie A:n Cagliarissa. Hän siirtyi Cagliariin omistukseen heinäkuussa 2022 mutta pelasi seuraavan kauden Serie A:n Interissä. Hän siirtyi kesällä 2023 Torinoon. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Serie A:ssa 87 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, ja Serie B:ssä 30 ottelua tekemättä maaleja. Hän pelasi vuonna 2023 Interin voittamassa Italian cupissa vain neljännesvälierän. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Mestarien liigassa kolme ottelua ja tuli vaihdosta kentälle loppuottelussa, jonka Inter hävisi Manchester Citylle.
Elokuussa 2024 Bellanova palasi Atalantaan 25 miljoonan euron siirrolla.
Bellanova pelasi Italian nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016, yhden ottelun alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017, viisi ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 Italian saadessa hopeaa, viisi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019, neljä ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ja kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023.
Bellanova pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan ja toisen kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Hän kuului Italian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei päässyt turnauksessa kentälle. Syksyllä 2024 hän pelasi Kansojen liigassa kaksi ottelua.
Kristallipuolue

| Kristallipuolue> Kristall Parti |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2. huhtikuuta 2014
Puheenjohtaja:  Sanna Seesvalo
Varapuheenjohtajat:  Juho Lahtinen
Ideologia:   henkiset arvot  vaihtoehtolääketiede  yksilönvapaus   
Poliittinen kirjo:  synkreettinen
Toimisto:  Rinnekuja 6 11100 Riihimäki
Jäsenmäärä:  ei tiedossa
Kansanedustajia:  0 / 200
Europarlamentaarikkoja:  0 / 15
Kunnanvaltuustot:  0 / 8 859
Kotisivu:  www.kristallipuolue.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kristallipuolue (ruots. Kristall Parti r.p, lyhenne Kristall.) on suomalainen puolue, joka nousi puoluerekisteriin vuonna 2021.
Puolueen pääteemoihin kuuluvat henkiset arvot, täydentävien hoitomuotojen kannattaminen, kansallisen päätäntävallan palauttaminen Suomeen, EU- ja NATO-vastaisuus, vahvat yksilönvapaudet, omavarainen ruuantuotanto, puolue- ja talousjärjestelmän uudistaminen sekä luonnon kunnioittaminen. Puolue ei sijoita itseään perinteiselle oikeisto–vasemmisto-akselille.
Kristallipuolue asetti vaaliehdokkaita itsenäisesti ensi kertaa vuoden 2021 kuntavaaleissa. Puolueen puheenjohtaja on Sanna Seesvalo.
Historia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Vaalitulokset
Eduskuntavaalit
| Vuosi | Edustajat | Äänet | Äänet |  |
| 2023 | 0 | 4 894 | 0,16 % |  |
Kuntavaalit
| Vuosi | Edustajat | Äänet | Äänet |  |
| 2021 | 0 | 6 311 | 0,26 % |  |
Aluevaalit
| Vuosi | Edustajat | Äänet | Äänet |  |
| 2022 | 0 | 2 463 | 0,13 % |  |
Kristallipuolue perustettiin vuonna 2014 rekisteröitynä yhdistyksenä. Yhdistysrekisteriin puolue merkittiin 7. huhtikuuta 2014.
Alkuvuosinaan yhdistys pyrki kahdesti keräämään puoluerekisteriin vaaditut 5 000 paperista kannattajakorttia mutta epäonnistui molemmilla kerroilla.
Ennen puolueeksi rekisteröitymistään kristallipuolue asetti eduskuntavaaliehdokkaita itsenäisyyspuolueen listoille vuosina 2015 ja 2019. Vuoden 2017 kuntavaaleissa yhdistyksen jäseniä oli ehdokkaina IPU:n lisäksi myös sitoutumattomien valitsijayhdistysten listoilla. Yhdistys ei saanut edustajiaan läpi yksissäkään edellä mainituista vaaleista.
Sähköisten kannattajailmoitusten tultua mahdolliseksi alkuvuodesta 2021 Kristallipuolue sai kerättyä vaadittavat 5 000 kannatusilmoitusta 22. maaliskuuta 2021.
Kun kuntavaalit siirrettiin THL:n tartuntamääräennusteen vuoksi kaksi kuukautta eteenpäin kesäkuuhun 2021, Kristallipuolue ehti asettamaan kuntavaaleihin 99 ehdokasta. Puolue sai kuntavaaleissa 6 311 ääntä, mikä oli suurin äänimäärä eduskunnan ulkopuolisista puoleista. Tämä äänimäärä ei kuitenkaan riittänyt yhdenkään ehdokkaan läpimenoon.
Kristallipuolueen ehdokkaat ovat rikkoneet koronapandemian hillitsemiseksi asetettuja kokoontumisrajoituksia, vastustaneet maskipakkoa aktiivisesti ja olleet näkyvästi esillä koronarajoitusten vastaisissa mielenosoituksissa ja kritisoineet mediassa hoitoalan rokotevelvoitetta ja perusoikeuksien polkemista.
Toukokuussa 2021 puolue tiedotti Taru Vuorelan luopuneen puheenjohtajan tehtävästä. Janakkalan puoluekokouksessa puheenjohtajaksi valittiin Janne Laakso, joka kuitenkin henkilökohtaisiin syihin vedoten luopui tehtävästä. Varapuheenjohtaja Juho Lyytikäinen ei ilmoittautunut ehdolle puheenjohtajaksi, mutta vastasi väliaikaisesti puheenjohtajan tehtävistä.
Toukokuussa 2021 Kristallipuolueen kuntavaaliehdokas Maria Nordin kritisoi Kivinokan kesäteatterin Uppo-Nalle-näytelmän kuvausta, josta sai käsityksen, että rokotteen ottamalla Uppo-Nalle sai pitää ystävänsä ja välttyi tulemasta poliisin pidättämäksi. Tämä aiheutti mediakohun, jossa Kristallipuoluetta syytettiin väkivaltaan yllyttämisestä teatterilaisia kohtaan.
Ensimmäisissä sote-aluevaaleissa [viite] tammikuussa 2022 Kristallipuolue asetti ehdolle 28 ehdokasta. Kristallipuolue solmi vaaliliitot kolmella hyvinvointialueella: Keski-Suomi, Kanta-Häme ja Pirkanmaa Valta kuuluu kansalle ja Suomen Kansa ensin -puolueiden kanssa. Vaaliliittoja solmineilta alueilta pääsi läpi kolme VKK:n ehdokasta ja Kristallipuolueen ehdokas Olivia del Olmo valittiin varavaltuutetuksi Keski-Suomen alueelta. Kristallipuolue on ainoa puolue, joka kampanjoi ”täydentäviä hoitomuotoja” eli uskomushoitoja mukaan kansalliseen terveydenhuoltoon.