stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristinusko New Mexicossa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta New Mexicon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on New Mexicon suurin uskonto. 75 prosenttia New Mexicon väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 23 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 14 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu noin prosentti väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 34 prosenttia väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin kuuluu 2 prosenttia väestöstä ja Jehovan todistajiin kuuluu noin prosentti väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 439 | 633 259 |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 195 | 102 934 |
| Eteläinen baptistikonventio | Evankelikalismi | Baptismi | 339 | 81 011 |
| Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko | Myöhempien aikojen pyhät | Mormonismi | 140 | 69 488 |
| Assemblies of God USA | Evankelikalismi | Helluntaiherätys | 141 | 32 893 |
| Jehovan todistajat | Jehovan todistajat | Adventismi | 110 | 25 890 |
Beveren (kanirotu)

| Beveren> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa::  Belgia
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  tiheä, pehmeä, 3,5–4 cm
Väritys::  sininen, musta, valkoinen
Silmät::  perusvärin mukaan
Paino::  3,5–5 kg
Rotumääritelmä
Beveren on suurikokoinen kanirotu. Kanirodun jalostus aloitettiin pienessä belgialaisessa Beverenin kunnassa, lähellä Antwerpenia, 1890-luvulla. Kanit olivat alun perin väritykseltään sinisiä, mutta nykyään väreiksi hyväksytään sinisen lisäksi musta ja valkoinen. Beverenin massa on keskimäärin 3,5–5,0 kilogrammaa. Turkki on tiheää ja pehmeätä.
Vuoden 1915 aikoihin rotu yleistyi Isossa-Britanniassa hyvin nopeasti. Syynä oli ensimmäinen maailmansota ja kaneja kasvatettiin niistä saatavan lihan takialähde?.
Bell hooks

| bell hooks |
| --- | --- |
 bell hooks vuonna 2014
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gloria Jean Watkins
Syntynyt: 25. syyskuuta 1952 Hopkinsville, Kentucky
Kuollut: 15. joulukuuta 2021 (69 vuotta)
Ammatti:  tietokirjailija, feministi, professori
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Ain't I a Woman?: Black women and feminism (1981)   Feminist Theory: From Margin to Center (1984)   Rakkaus muuttaa kaiken (2000)   We Real Cool: Black Men and Masculinity (2004)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
bell hooks (oik. Gloria Jean Watkins, 25. syyskuuta 1952 Hopkinsville, Kentucky – 15. joulukuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kirjailija, feministi, professori ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hänen kirjoittajanimensä tekee kunniaa hänen isoisoäidilleen, Bell Blair Hooksille.
Nuoruus ja opiskelu

Gloria Watkins syntyi vuonna 1952 Kentuckyn Hopkinsvillessä köyhään työläisluokkaiseen perheeseen, jonka isä Veodis oli paikallisen toimiston huoltomies ja äiti Rosa Bell kotiäiti. Perheessä oli yhteensä seitsemän lasta. Gloria kävi lapsena rodullisesti eroteltua julkista koulua ja osallistui runonlausuntaan kirkossansa.
Watkins opiskeli ensin Stanfordin yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1973. Sieltä hän jatkoi Wisconsinin Madisonin yliopistoon, mistä hän valmistui 1976 maisteriksi englannin kirjallisuudesta. Vuonna 1983 valmistuneen väitöskirjansa Watkins teki Toni Morrisonin teoksista Santa Cruzin yliopistoon.
Ura

Watkins käytti kirjailijana nimimerkkiä bell hooks. Sen hän valitsi kunnioittaakseen sekä isoisoäitiänsä Bell Hooksia sekä äitiänsä. Isoisoäiti tunnettiin varsin terävistä mielipiteistään ja oli vaikuttamassa suuresti myös nuoren Watkinsin ajatteluun. Watkins kirjoitti nimimerkkinsä pienillä alkukirjaimilla, koska halusi viedä ihmisten huomion teoksiinsa eikä häneen itseensä.
Hooks alkoi kirjoittaa ensimmäistä kirjaansa Ain’t I a Woman: Black Women and Feminism 19-vuotiaana, ja se julkaistiin vuonna 1981. Teos syntyi turhautumisesta valkoisia naistutkijoita ja mustia miestutkijoita kohtaan. Valkoisia ei kiinnostanut juurikaan rotukysymykset eikä mustia miehiä sukupuolikysymykset. Hooks esitti kirjassa, että mustan naisen elämässä rotu, sukupuoli ja luokka voivat kaikki tuottaa sortoa ja alistamista. Hooksista tuli heti ensimmäisen teoksensa myötä tunnettu intellektuelli.
Hooks sai vuonna 1985 paikan Yalen yliopiston englannin ja afroamerikkalaisuuden tutkimuksen opettajana ja vuonna 1988 Oberlin Collegen naistutkimuksen opettajana. Yalea ennen hän oli opettanut Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Booksin vuonna 1989 julkaistu teos Talking Back: Thinking Feminist, Thinking Black käsittelee valkoisen imperalismin ja patriarkaattisen valta-aseman vaikutusta jokapäiväisessä elämässä. Hän kirjoitti myös muun muassa teokset Rakkaus muuttaa kaiken (2000) ja We Real Cool: Black Men and Masculinity (2004).
Hooksista tuli vuonna 2004 Berea Collegen professori. Siellä hän perusti vuonna 2014 bell hooks -instituutin.
Hooks kuoli joulukuussa 2021 kotonaan pitkään jatkuneen sairauden seurauksena.
Tuotannon sisältö

Hooksin kirjat keskittyvät rodun, luokan ja sukupuolen risteymään. Hän kuvasi haluavansa kuvata erilaisia alistusta ja luokkasortoa ylläpitäviä rakenteita. Hooks kirjoitti yli 30 teosta ja lukuisia artikkeleita. Hän kirjoitti rodun, sukupuolen ja luokan vaikutuksesta opettamiseen, taiteesta, historiasta, seksuaalisuudesta, mediakulttuurista ja feminismistä.lähde?
Hooksilta on suomennettu kirjat Mies tahtoo muuttua: miehet, maskuliinisuus ja rakkaus, Vapauttava kasvatus, ja Rakkaus muuttaa kaiken.
Suomennetut teokset

Vapauttava kasvatus.  ((Teaching to Transgress. Education as the Practice of Freedom, 1994.) Suomentanut Jyrki Vainonen)  Helsinki:  Kansanvalistusseura, 2007.  ISBN 978-951-9140-31-5
Rakkaus muuttaa kaiken.  ((All About Love: New Visions, 2000.) Suomentanut Elina Halttunen-Riikonen)  Tampere:  niin & näin, 2016.  ISBN 978-952-5503-92-0
Mies tahtoo muuttua: miehet, maskuliinisuus ja rakkaus.  ((The Will to Change: Men, Masculinity, and Love, 2004.) Suomentanut Tapani Kilpeläinen)  Tampere:  niin & näin, 2020.  ISBN 978-952-7189-63-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bell hooks Wikimedia Commonsissa
Bell hooks -instituutin sivut (englanniksi)
bell hooks Loyal Jones Appalachian Centerin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Audre Lorden ja bell hooksin intersektionaalinen feminismi.
bell hooks: Tuskan tuolle puolen (Arkistoitu – Internet Archive).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Filistos

Filistos (m.kreik. Φίλιστος, lat. Philistus, noin 430–336 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja valtiomies. Hän oli kotoisin Sisiliasta. Filistos auttoi Dionysios vanhempaa kaappaamaan vallan Syrakusassa. Dionysios ja Filistos riitaantuivat kuitenkin ja Filistos joutui maanpakoon. Dionysios nuorempi kutsui Filistoksen takaisin Syrakusaan neuvonantajakseen. Filistos vaati Dionin karkottamista ja kuoli taistelussa tätä vastaan.
Maanpakonsa aikana Filistos kirjoitti Thukydidestä jäljitellen laajan Sisilian historian. Tämä teos on kadonnut, mutta muun muassa Timaios Tauromenionlainen, Eforos, Diodoros Sisilialainen ja Plutarkhos käyttivät sitä lähteenään. Aleksanteri Suuren sanotaan pitäneen Filistoksen teoksesta.
Beto (portugalilainen jalkapalloilija, 1976)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Roberto Luís Gaspar de Deus Severo
Syntymäaika: 3. toukokuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka:  Lissabon, Portugali
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–2006 |  Sporting CP | 241 | (21) |
| 1994–1995 | →  União Lamas (laina) | 21 | (0) |
| 1995–1996 | →  Campomaiorense (laina) | 18 | (1) |
| 2006 |  Bordeaux | 4 | (0) |
| 2006–2009 |  Recreativo | 52 | (4) |
| 2009–2010 |  Belenenses | 9 | (0) |
| 2011 |  Alzira | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 345 | (26) |
Maajoukkue
| 1997–2004 |  Portugali | 31 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Portugali 2004 |  |  |
Roberto Luís Gaspar de Deus Severo eli Beto (s. 3. toukokuuta 1976 Lissabon, Portugali) on portugalilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Beto pelasi urallaan pääsarjatasolla Portugalin Primeira Ligan SC Campomaiorensessa, Sporting Clube de Portugalissa ja CF Os Belenensesissä, Ranskan Ligue 1:n FC Girondins de Bordeauxissa sekä Espanjan Primera Divisiónin Recreativo de Huelvassa. Pisimpään hän edusti Sportingia, jossa hän pelasi vuosina 1996–2006 yhteensä 241 liigaottelua. Beto voitti seurassa Portugalin mestaruuden kausina 1999–2000 ja 2001–2002 sekä Portugalin cupin kaudella 2001–2002.
Portugalin maajoukkueessa Beto pelasi 31 ottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 1997–2004. Hän oli mukana MM-kisoissa 2002, joissa hän teki maalin Yhdysvaltoja vastaan mutta ajettiin kahden varoituksen seurauksena ulos kentältä alkulohkon päätösottelussa Etelä-Koreaa vastaan, sekä EM-kisoissa 2000 ja 2004. Lisäksi Beto kuului Portugalin neljänneksi sijoittuneeseen olympiajoukkueeseen Atlantassa 1996.
BES-järjestelmä

BES-järjestelmä (sanasta Betonielementtistandardi) on Suomessa vuosina 1968–1970 kehitetty avoin elementtijärjestelmä. Sen kantavina rakenteina ovat väli- ja päätyseinät, välipohjana ontelolaatat ja ulkoseininä ei-kantavat sandwich-elementit. Suomen ennätyksellinen asuntotuotanto 1970-luvulla ei olisi ollut mahdollista ilman BES-järjestelmää. 1980-luvulla järjestelmästä jatkokehitettiin Runko-BES-järjestelmä toimitila- ja teollisuusrakentamista varten. Molemmat järjestelmät ovat edelleen käytössä rakentamisessa.
Historia

1960-luvulta lähtien Suomeen oli perustettu lukuisia elementtitehtaita, usein ilman varmuutta tulevasta tuotannosta. Ala oli huonosti järjestäytynyt. Lukuisat 1960-luvulla kehitetyt, suurlevytekniikkaan perustuneet betonielementtijärjestelmät olivat yhteensopimattomia, ja näytti myös siltä, että näin monilla eri järjestelmillä ei kyetty täyttämään vuotuisia asuntotavoitteita. Ongelman ratkaisemiseksi käynnistettiin BES-tutkimus, jonka tarkoituksena oli kehittää ja rationalisoida elementtimuotoista asuntotuotantoa kaikkien käytettävissä olevaksi, avoimeksi kotimaiseksi järjestelmäksi. Asuminen ja arkkitehtuuri eivät ohjanneet suunnittelua, vaan niissä tapahtuvat muutokset olivat alisteisia tuotantotekniikalle.
Suomen Betoniteollisuuden Keskusjärjestö aloitti tutkimuksen vuonna 1968, ja sitä rahoitti muun muassa asuntohallitus 220 000 markalla. Tutkimuksen johtajana toimi Teuvo Koivu ja suunnittelijoita oli yhteensä noin 30. Suunnittelua valvoi asuntohallituksen pääjohtaja Olavi Lindblomin johtama toimikunta. BES-järjestelmällä ei pyritty tuottamaan tyyppitaloa, vaan erilaisia toteutustapoja mahdollistava tuotantojärjestelmä. Päätavoite oli kustannusten alentaminen. Teknisenä tavoitteena oli tuottaa mittajärjestelmä, jonka puitteissa yritykset voivat tuottaa ”täysin standardoituja asunnon- ja talonosia pitkinä sarjoina tai massatuontantona”. Osia oli tarkoitus kyetä yhdistelemään eri tavoin, jolloin olisi saanut aikaan erilaisia taloja. Tutkimusta ei rajattu pelkästään kantavaan rakennusrunkoon – tarkoituksena oli selvittää asumisen vaatimukset sekä kaikki suunnitteluun ja rakentamiseen liittyvät osatekijät.
Tutkimuksen aluksi tehtiin kansainvälinen vertailu elementtijärjestelmistä, joista päädyttiin tarkastelemaan 25:ttä. Ne jaoteltiin neljään ryhmään (kantavat seinät, pilaripalkit, pilarilaatat, tilaelementit), joista kantavat seinät -malli todettiin parhaiten järjestelmän vaatimuksiin soveltuvaksi. Se oli jo käytössä muissa Pohjoismaissa ja sen käyttöönottoon tarvittavaa teknistä tietämystä oli myös suomalaisilla valmistaijlla.
BES-Tutkimus valmistui 1970. Tutkimusraporttiin sisältyi tavoite ”siirtojoustavuudesta”: ”BES-järjestelmällä toteutetun rakennuksen tulisi olla purettavissa, siirrettävissä uuteen paikkaan ja pystytettävissä kokonaan uudelleen”.
BES:n merkitys syntyi sen alaa kokoavasta vaikutuksesta, ei niinkään varsinaisten järjestelmien kehittämisestä. Merkittävää oli erityisesti arkkitehtikunnan myötämielinen osallistuminen tutkimukseen; vielä 1960-luvun puolivälissä suhtautuminen oli epävarmempaa.
Aiheesta muualla

Malmberg, Jonas: Tarkoituksenmukaisista materiaaleista teollisesti valmistettuja tuotteita: 1960- ja 1970-luvun tyyppitalot ja järjestelmäajattelu Rakennusperintö.fi.  20.10.2011. Viitattu 6.11.2015.[vanhentunut linkki]
Claude Louis Berthollet

| Claude Louis Berthollet |
| --- | --- |
 Claude Louis Berthollet
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1748 Talloires, Savoiji
Kuollut: 6. marraskuuta 1822 Arcueil, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Chambéry, TOrino
Väitöstyön ohjaaja:  Antoine Lavoisier
Oppilaat:  Louis-Joseph Gay-Lussac
Tutkimusalue:  Kemia
Tunnetut työt:  Kemiallinen tasapaino, kemiallinen nimistö, kloorivalkaisu
 Nimikirjoitus
Lavoisier ja Berthollet, kuuluisat kemistit, Liebig's Extract of Meat Companyn keräilykortti vuodelta 1929
Claude Louis Berthollet'n patsas Annecyssä Ranskassa
Claude Louis Berthollet (9. joulukuuta 1748 Talloires, Savoiji – 6. marraskuuta 1822, Arcueil, Ranska) oli savoijilais-ranskalainen kemisti, josta vuonna 1804 tuli Ranskan senaatin varapredidentti. Hänet vaikutti osaltaan sen käsityksen muotoutumiseen, että käänteiset reaktiot johtavat kemiallisen tasapainon teorian kehittämiseen. Lisäksi hänet tunnetaan osallisuudestaan nykyisen kemiallisen nimistön laatimiseen. Berthollet oli myös ensimmäinen, joka osoitti kloorikaasun valkaisu­kyvyn ja keksi valkaisuaineena käytetyn natrium­hypo­kloriitin.
Perhe

Vuonna 1788 Berthollet meni naimisiin Marguerite Baurin kanssa.
Kirjallisuutta

Dictionary of Scientific Biograpy 2, s. 73–82.  Charles Scribner's Sons, Vuosi = 1970–1980.  ISBN 978-0-684-10114-9
Singuläre Punkte chemischer Diagramme. (Dem Andenken CLAUDE-LOUIS BERTHOLLET, 1748-1822. Zeitschrift für anorganische und allgemeine Chemie, 1925, 146. vsk, nro 1, s. 69–102.  doi:10.1002/zaac.19251460105
Between science and craft: The case of berthollet and dyeing. Zeitschrift für anorganische und allgemeine Chemie, 1990, 47. vsk, nro 3.  doi:10.1080/00033799000200211
Scientific Aspects of the French Egyptian Expedition 1798–1801. Proceedings of the American Philosophical Society, 1989, 133. vsk, nro 4, s. 447–474.  JSTOR:986871
Berthollet's Essai de statique chimique and Acidity. Isis, 1976, 67. vsk, nro 2, s. 229–238.  doi:10.1086/351586  JSTOR:230924
Hypochlorite bleaches in the textile industry : a history. School science review, 2000, 82. vsk, nro 299, s. 65–71.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Berthollet'n teokset Project Gutenberg. Viitattu 15.7.2015.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Mathematics Genealogy Project 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Claude Louis Berthollet
Käännös suomeksi
Hellanikos

Hellanikos (m.kreik. Ἑλλάνικος) (noin 490/480 – 400 eaa.) oli antiikin kreikkalainen logografi, joka oli kotoisin Lesboksen saarelta.
Hellanikosta oli tuottelias kirjailija, joskin ainoastaan osia hänen töistään on säilynyt nykypäivään saakka. Hän kokosi kreikkalaisia taruja ja kertomuksia ja järjesti ne sukupuolen ja tapahtumapaikan mukaan. Tämän lisäksi hän kirjoitti kansatieteellisiä teoksia muun muassa Egyptistä, Persiasta ja Kreikasta sekä kronologisia luetteloita. Hänen tärkeä teoksensa Attikan historia ei ole säilynyt, mutta Thukydides mainitsee sen. Siinä Hellanikos kuvaa jakson Ateenan varhaisista vaiheista aina peloponnesolaissotaan saakka käyttäen omaa edeltäjistään poikkeavaa kronologista menetelmää.
Muiden logografien tavoin Hellanikoskaan ei perustanut kirjoituksiaan omille havainnoilleen tai tutkimuksiin, vaan lisäsi muiden ihmisten väittämät teokseensa kritiikittä. Thukydides ja hänen seuraajansa arvostelivat kirjoitusten tyyliä ja epätarkkuuksia, mutta Hellanikoksen kronologiset kokoelmat johtivat omalta osaltaan historiankirjoituksen syntyyn.
Pseudo-Plutarkhos

Pseudo-Plutarkhos on yleisesti käytetty nimitys niistä tuntemattomista kirjailijoista, jotka ovat kirjoittaneet Plutarkhoksen nimiin laitettuja pseudepigrafisia eli epäperäisiä teoksia. Näitä teoksia on erityisesti osana Plutarkhoksen esseiden kokoelmaa nimeltä Moralia. Siihen kuuluvat seuraavat epäperäiset teokset:
Lasten kasvattamisesta (De liberis educandis)
Lohdutuskirjoitus Apolloniokselle (Consolatio ad Apollonium)
Kuninkaiden ja sotapäälliköiden lausumia (Regum et imperatorem apophthegmata)
Kokoelma kreikkalaisia ja roomalaisia rinnakkaistarinoita (Parallela minora)
Kohtalosta (De fato)
Rakkaustarinoita (Amatoriae narrationes)
Kymmenen puhujan elämäkerrat (Vitae decem oratorum) – perustuu Kaikilios Kalaktalaisen teokseen, jolla on mahdollisesti yhteinen lähde Fotioksen Elämäkertojen (osa teosta Bibliothēka) kanssa
Filosofien luonnonopillisista mielipiteistä (De placitis philosophorum)
Musiikista (De musica)
Moralian ulkopuolelle jäävät usein:
Joista (De fluviis)
Pro nobilitate
De Homero
De unius in re publica dominatione
Kaikki nämä teokset ovat alkuperältään jonkin verran Plutarkhosta myöhäisempiä, mutta ne ovat kuitenkin peräisin myöhäisantiikin ajalta, mahdollisesti 200- ja 300-luvuilta jaa. Teos Kohtalosta on mahdollisesti keskiplatonilainen kirjoitus 100-luvulta jaa.
Lisäksi Plutarkhoksen nimiin on päätynyt joitakin todennäköisesti keskiajalla kirjoitettuja teoksia. Näihin kuuluu muun muassa kirje Trajanukselle (Epistola ad Traianum).
Aiheesta muualla

Bibliography on Plutarch: Pseudographica and Curiosities (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Timon Fleiuslainen

Timon Fleiuslainen
Timon Fleiuslainen (m.kreik. Τίμων, n. 320 eaa. – 230 eaa.) oli antiikin Kreikan skeptikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi ja kirjailija. Hän oli Stilponin ja Pyrrhonin oppilas.
Timon oli kotoisin Fleiuksesta. Hän ansaitsi omaisuuden opettamalla ja luennoimalla Khalkedonissa. Tämän jälkeen hän vietti loppuelämänsä Ateenassa, jossa myös kuoli. Hän kirjoitti useita teoksia sekä proosa- että runomuodossa. Hänen tunnetuin teoksensa on Pilkkarunot (Silloi). Tämän lisäksi hän kirjoitti opettajansa Pyrrhonin opetuksia, eeppisiä runoja, tragedioita, komedioita ja satiirisia draamoja.
Pilkkarunot oli sarkastinen teos, joka sisälsi kolme kirjaa ja oli kirjoitettu heksametrimuodossa. Se oli suunnattu kreikkalaisia filosofeja vastaan, ja se irvaili lähes kaikille Pyrrhonin edeltäjille ja aikalaisille. Säilyneet katkelmat, yhteensä 133 säettä, osoittavat Timonin olleen suuri satiirikko ja taitava heksametrin käyttäjä. Hän ei kuitenkaan pyrkinyt muuhun kuin naurattamaan yleisöään. Hänen pilkaltaan eivät säästyneet juuri muut kuin Ksenofanes, "Homeroksen valheiden vaatimaton sensuroija", ja Pyrrhon, jota vastaan "ei kukaan kuolevainen rohkene väittää".
Menodotoksen mukaan Timonilla ei ollut seuraajia, vaan hänen koulunsa painui unohduksiin. Hippobotos ja Sotion puolestaan ovat maininneet hänen oppilaikseen seuraavat henkilöt: Dioskurides Kyproslainen, Nikolokhos Rhodoslainen, Eufranor Seleukialainen ja Praÿlus Troaslainen.
Aiheesta muualla

Bett, Richard: Timon of Phlius The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Timonin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Timonin elämäkerta (kreikaksi)
Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Timon The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Skeptinen koulukunta
| --- | --- |
Pyrrhonilainen skeptisismi:  Pyrrhon · Timon · Ainesidemos · Agrippa · Sekstos Empeirikos
Akatemialainen skeptisismi:  Arkesilaos · Bion · Lakydes · Karneades · Kleitomakhos
Betel-kirkko (Turku)

Betel-kirkko.
Funktionalistinen kellotorni ja portaikko.
Betel-kirkko on Turun keskustassa VII kaupunginosassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on ollut vuodesta 1984 Turun adventtiseurakunnan käytössä. Vuodesta 2013 kirkkoa käyttää myös Suomen evankelisluterilaiseen lähetyshiippakuntaan kuuluva Pyhän Paavalin luterilainen seurakunta.
Kirkko valmistui jugendtyyliin Frithiof Strandellin suunnittelemana vuonna 1906 alun perin ns. Hannulan herätyksestä syntyneen Turun Lähetysyhdistyksen käyttöön. Myöhemmin kirkkoa ja sen ympäristöä muutettiin Erik Bryggmanin vuonna 1927 tekemän suunnitelman mukaisesti. Kirkkoon muun muassa rakennettiin Bryggmanin suunnittelema funktionalistinen kellotorni.
Itse kirkko on lähes kokonaan tavallisilta jalankulkijoilta piilossa. Viime vuosina on kuitenkin ehdotettu kirkon ohi Yliopistonkadulta Puutarhakadulle kulkevan väylän avaamista jalankulkijoille, mikä mahdollistaisi sen, että ihmiset pääsisivät ihailemaan kirkkoa paremmin. Betel-kirkko on mukana valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen listalla.
Betel-kirkon takana sijaitsee Lutherin kirkko, jonka sisäänkäynti on Puutarhakadulta. Kirkkoja yhdistää Yliopistonkadulta Puutarhakadulle kulkeva kävelytie.
Aiheesta muualla

Aimo Helmisen kirjoittamaa tietoa Betel-kirkosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun uskonnolliset rakennukset
| --- | --- |
Evankelis-luterilainen kirkko:  Henrikinkirkko • Hirvensalon kirkko • Kakskerran kirkko • Lutherin kirkko • Maarian kirkko • Martinkirkko • Mikaelinkirkko • Paattisten kirkko • Pallivahan kirkko • Pyhän Katariinan kirkko • Pyhän Ristin kappeli • Turun linnan kirkko • Turun tuomiokirkko • Varissuon kirkko • Ylösnousemuskappeli
Muut kristilliset:  Betel-kirkko • Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko • Pyhän Hengen kappeli • Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli • Turun helluntaiseurakunnan rukoushuone • Turun ortodoksinen kirkko
Muut uskonnolliset rakennukset:  Turun buddhalainen temppeli • Turun moskeija • Turun synagoga  • Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seurakuntakeskus
Tuhoutuneet:  Beetlehem-kirkko • Betanian kirkko • Immanuel-kappeli •  Rouvasväen raamattuseuran rukoushuone
| n k Perustiedot Wikidatassa: Betel-kirkko (Q4356850)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Turku
koordinaatit: 60°27′04″N 22°15′40″E﻿ / ﻿60.4511°N 22.2611°E﻿ / 60.4511; 22.2611
Apollo 16

Apollo 16 oli viides lento, jolla laskeuduttiin Kuuhun. Se oli J-tyypin, laajamittaisen tieteellisen tutkimuksen lento, jolla oli mukana kuuauto. Lennolla Apollo-aluksesta irrotettiin aurinkotuulta mittaava satelliitti Kuuta kiertämään. Komentomoduulin toimintahäiriöistä huolimatta lentoa jatkettiin, vaikka sitä lyhennettiin päivällä. Laskeutuminen Descartesin ylängön länsireunalle onnistui. Ylänköalueelta löytyi breksioita, ei vanhaa tuliperäistä kiveä, niin kuin odotettiin.
Lennon aikana muun muassa tutkittiin kosmisten säteiden visuaalista ilmiötä, joka saa avaruuslentäjät näkemään spontaaneja valoilmiöitä.
Miehistö

John Young, komentaja
Ken Mattingly, komentomoduulin pilotti
Charles Duke, kuumoduulin pilotti