stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalliojärvi (Iitti)
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Urajärven valuma-alueeseen (14.123) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 69 metriä mpy.
Kanariansaarten parlamentti

| Kanariansaarten parlamentti> Historia |
| --- | --- |
Perustettu:  1983
Johto
Presidentti:  Gustavo Adolfo
Kokoonpano
Edustajia:  70
 
Puolueet:  Hallitus (37)      Kanariansaarten sosialistinen puolue (25)      Nueva Canarias (5)      Sí Podemos Canarias (4)      Agrupación Socialista Gomera (3) Oppositio (33)      Acuerdo de Unidad Nacionalista (20)      Partido Popular de Canarias (11)      Ciudadanos (2)
Kotisivut
 https://www.parcan.es
Kanariansaarten parlamentti on Kanariansaarten lainsäädäntöelin. Parlamentissa on tällä hetkellä 70 edustajaa.
Keltasäieseitikki

| Keltasäieseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Seitikit Cortinarius
Laji::  saniosus
Kaksiosainen nimi
 Cortinarius saniosus  (Fr.) Fr. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltasäieseitikki (Cortinarius saniosus) on aluksi kellomainen ja myöhemmin kupera ruskehtavalakkinen seitikkilaji. Sen heltat ovat  aluksi harmaanruskeat ja myöhemmin ruosteenruskeat. Jalka on kellanruskea ja siinä on oranssia suojusjätettä. Keltasäieseitikki kasvaa pajujen seurassa, metsäpolkujen varsilla ja metsänreunoissa harvinaisena. Se ei ole ruokasieni.
Vapausrintama plus

| Vapausrintama plus> Vryheidsfront Plus Freedom Front Plus |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1. maaliskuuta 1994
Johto:   Pieter Groenewald (pj.) 
Ideologia:  afrikaanerinationalismi kristillisdemokratia talousliberalismi arvokonservatismi
Toimisto:  Soutpansberg Road 203 Rietondale, Pretoria
Kansalliskokous:  10 / 400 (2019)
Provinssien neuvosto:  3 / 90
Provinssiparlamentit:  11 / 430 (2019)
Kansainväliset jäsenyydet:  Edustamattomien valtioiden ja kansojen yhteisö
Kotisivu:  vfplus.org.za
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vapausrintama plus (afrikaansiksi Vryheidsfront Plus, engl. Freedom Front Plus), aikaisemmin Vapausrintama, on eteläafrikkalainen afrikaanerinationalistinen puolue.
Puolueen perusti Vapausrintama-nimisenä Etelä-Afrikan puolustusvoimien entinen komentaja Constand Viljoenin maaliskuussa 1994. Vuonna 2003 Vapausrintama yhdistyi Konservatiivipuolueeseen ja uuden puolueen nimeksi tuli Vapausrintama plus.
Puolueen keskeinen tavoite on afrikaanerien oman Volkstaatin muodostaminen Etelä-Afrikan alueelle. Puolue katsoo, että afrikaanereilla on oikeus itsehallintoon, koska he muodostavat vähemmistöryhmän maan väestöstä. Se katsoo, että afrikaansin kieli on uhattuna kulttuurisen assimilaation seurauksena.
Puolueen kannatus tulee pääsääntöisesti Transvaalin ja Oranjen vapaavaltion alueen maanviljelijöiltä. Sen johtohahmoihin kuuluu myös lukuisia entisen Konservatiivisen puolueen kansanedustajia, armeijan korkea-arvoisia upseereita ja esimerkiksi Broederbondin entinen puheenjohtaja. Vuoden 1994 vaaleissa Vapausrintama sai 2,2 % äänistä ja yhdeksän parlamenttipaikkaa. Parhaiten se menestyi Gautengin provinssissa.
Vaalitulokset

| Vuosi | Äänet> lukumäärä | Äänet> osuus | Edustajat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | 424 555 | 2,17 % | 9 / 400 |
| 1999 | 127 217 | 0,80 % | 3 / 400 |
| 2004 | 139 465 | 0,89 % | 4 / 400 |
| 2009 | 146 796 | 0,83 % | 4 / 400 |
| 2014 | 165 715 | 0,90 % | 4 / 400 |
| 2019 | 414 864 | 2,38 % | 10 / 400 |
Lähde: Electoral Commission of South Africa
Vanha linnoitus

| Vanha linnoitus> Παλαιό Φρούριο |
| --- | --- |
 Korfun Vanha linnoitus.
Sijainti:  Korfun kaupunki, Keski-Korfu ja Diapontiset saaret, Jooniansaaret, Kreikka
Koordinaatit:  39°37′24″N, 19°55′46″E
Rakennustyyppi:  linnoitus
Valmistumisvuosi:  pääosin 1386–1797
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Korfun vanhakaupunki 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vanha linnoitus (kreik. Παλαιό Φρούριο, Palaió Froúrio, ital. Fortezza Vecchia), myös Fortétsa (Φορτέτσα < ital. Fortezza) ja Pyhän Nikolaoksen linnoitus (Φρούριο Αγίου Νικολάου, Froúrio Agíou Nikoláou), on linnoitus Korfun kaupungissa Korfun saarella Kreikassa. Se on toinen kaupungin linnoituksista niin kutsutun Uuden linnoituksen ohella, ja sen tavoin osa Unescon maailmanperintökohdetta Korfun vanhakaupunki.
Historia

Vanhan linnoituksen niemen linnoittaminen alkoi 500-luvulla varhaisella bysanttilaisella kaudella eli varhaiskeskiajalla, jolloin barbaarit tuhosivat antiikin ajalta periytyneen Korkyran kaupungin ja asutus hakeutui sieltä turvallisempaan paikkaan. Vuosina 1267–1386 kukkulaa linnoittivat myös angeviinit.
Linnoitus sai nykyisen muotonsa pääosin venetsialaisvallan aikana vuosina 1386–1797. Venetsialaisella kaudella linnoitusta muutettiin erityisesti tykistön kehityksen vuoksi. Sitä uudenaikaistettiin varsinkin tuhoisan turkkilaispiirityksen vuonna 1537 jälkeen, jolloin arkkitehdit Michele ja Gian Gerolamo Sanmicheli uusivat sen bastionijärjestelmän mukaisesti. 1500-luvulla kaupungin hallinto siirrettiin linnoituksen ulkopuolelle, jolloin se jäi lähinnä sotilastukikohdaksi.
Vuosien 1814–1864 brittivallan aikana linnoituksen alueelle rakennettiin lukuisia uusia rakennuksia. Merkittäviä venetsialaisaikaisia rakennuksia tuhoutui toisen maailmansodan aikaisissa pommituksissa. Vaikka linnoitus on vaihtanut historiassa omistajaa usein, sitä ei koskaan valloitettu piirityksellä. Nykyisin Vanha linnoitus on Korfun Uuden linnoituksen ja Korfun vanhankaupungin ohella Unescon maailmanperintökohde.
Rakennelma

Vanha linnoitus on rakennettu kallioiselle kahdesta kukkulasta muodostuvalle niemelle Korfun vanhankaupungin itäosassa. Koko Korfu (ital. Corfù) on saanut nimensä näistä kahdesta kukkulasta (Corifes < kreik. κορυφές, koryfés). Linnoituksen ja alakaupungin välillä on vallihauta, joka tunnetaan nimellä Contrafossa. Näin niemi on muutettu tavallaan saareksi. Vallihaudan yli kulkee silta. Vanha ja Uusi linnoitus oli yhdistetty toisiinsa muureilla, jotka ympäröivät myös koko alakaupungin. Ne purettiin 1800-luvulla.
Linnoituksessa on kolme päärakennusvaihetta. Bysanttilaisaikainen linna käsitti idemmän kukkulan (Castell Vechio). Varhaisella venetsialaisella kaudella niemi muutettiin saareksi ja samalla linnoitettiin lännenpuoleinen kukkula (Castell Novo). Myöhemmällä venetsialaisella kaudella koko linnoitus uusittiin bastionijärjestelmän mukaisesti ja sai nykyisen muotonsa. Tätä vaihetta edustavat erityisesti linnoituksen länsiosan kaksi suurta viisikulmaista bastionia, niiden välinen muuri sekä siinä oleva sisäänkäynti. Viimeisessä vaiheessa myös linnoituksen ulkopuolella siitä länteen olleet rakennukset purettiin puolustuksen helpottamiseksi, jolloin muodostui nykyinen Spianáda-aukio.
Linnoituksen sisällä on brittien rakennuttamia parakkeja ja sotilassairaalan rakennus sekä kappeli. Linnoituksessa on myös uusklassinen, doorilaista temppeliä jäljittelevä Pyhän Georgioksen kirkko (Ágios Geórgios).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanha linnoitus Wikimedia Commonsissa
Linnoituksen vallihauta ja toinen sen suurista viisikulmaisista bastioneista.
Kellotorni ja tykki.
Linnoitusta ja Pyhän Georgioksen kirkko.
Kaletonlampi (Pieksämäki)

| Kaletonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°12′23″N, 26°54′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskuoja:  oja Pentinlampeen 
Järvinumero:  14.934.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,5 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,432 km  
Pinta-ala:  1,135 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaletonlampi 
Kaletonlampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Neuvolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Nykälänjoen–Naarajoen alueeseen (14.934) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,5 metriä mpy.
Kamtšatkan aluepiiri

| Kamtšatkan aluepiiri Камчатский край |
| --- | --- |
 Kronotskin tulivuori
 Lippu:  Vaakuna
 Aluepiirin sijainti Venäjällä
 Koordinaatit: 53°01′N, 158°39′E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiopiiri:  Kaukoitä
Piiritasoisia kaupunkeja:  3
Piirejä:  11
Perustettu:  1. heinäkuuta 2007
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Petropavlovsk-Kamtšatski
 – kuvernööri:  Vladimir Solodov
Pinta-ala:  472 300 km²
Väkiluku (2010):  322 079
 – väestötiheys:  0,68 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  RU-KAM
 
Kamtšatkan aluepiirin internetsivut
 Aikavyöhyke UTC+12 (MSK+9) 
Kamtšatkan aluepiiri (ven. Камча́тский край, Kamtšatski krai) on Venäjän federaation osa Kamtšatkan niemimaalla Venäjän kaukoidässä.
Kamtšatkan aluepiiri muodostettiin 1. heinäkuuta 2007 yhdistämällä entinen Kamtšatkan alue ja Korjakian autonominen piirikunta. Aluepiirin muodostaminen hyväksyttiin 23. lokakuuta 2005 pidetyssä kansanäänestyksessä. Aluepiirin lakiasäätävä kokous aloitti toimintansa 31. joulukuuta 2008.
Maantiede

Alueella on useita kansallisia luonnonsuojelualueita.
Talous

Kamtšatkan aluepiirin osuus Venäjän bruttokansantuotteesta oli tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 101,7 miljardia Venäjän ruplaa, joka oli vain 0,27 prosentista maan bruttokansantuotteesta. Aluepiirin laskennallinen BKT henkeä kohti ylitti kuitenkin Venäjän keskitason. Vuonna 2010 se oli jokaista aluepiirin asukasta kohti noin 7 734 EUR/vuosi (eli oli 121 % maan keskiarvotasosta 6 413 EUR).
Väestö

Kamtšatkan aluepiirissä oli 322 079 asukasta vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan. Aluepiirin pääkaupunki on Petropavlovsk-Kamtšatski (179 780 as.), jossa asui yli puolet aluepiirin väestöstä. Muita kaupunkeja ovat Jelizovo (39 569 as.) Viljutšinsk (22 905 as.). Kaupunkilaisten osuus väestöstä on 77,4 prosenttia.
Väestön enemmistön muodostavat venäläiset (290 000), suurin vähemmistö ovat ukrainalaiset (20 870). Muita merkittäviä ryhmiä ovat alueen alkuperäiskansat korjakit (7 328) ja eveenit (noin 1 500). Korjakeista noin 6 700 asuu Kamtšatkan pohjoisosissa sijaitsevassa Korjakian autonomisessa piirikunnassa.[lähde? ]
Hallinnollinen jako

Paikallishallinnossa aluepiiriin jaetaan ylemmällä tasolla kolmeen kaupunkipiirikuntaan (gorodskoi okrug) ja 11 kunnallispiiriin. Näissä on paikallishallinnon alemmalla tasolla yhteensä 6 kaupunkikuntaa ja 50 maalaiskuntaa.[lähde? ]
| Numero kartalla | Piiri | Asukasluku  2010 | Pinta-ala   x 1000 km²[lähde? ] | Hallintokeskus |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaupunkipiirikunnat | Kaupunkipiirikunnat | Kaupunkipiirikunnat | Kaupunkipiirikunnat | Kaupunkipiirikunnat | Kaupunkipiirikunnat |  |
|  | Petropavlovsk-Kamtšatski | 179 780 |  |  |  |  |
|  | Viljutšinsk | 22 905 | 0,4 |  |  |  |

|  | Palana | 3 155 |  |  |  |  |
Kunnallispiirit
| 1 | Aleuttien piiri | 676 | 1,6 | Nikolskoje (kyläkunta 676 as.) |  |  |
| 2 | Bystrajan piiri | 2 560 | 23,4 | Esso (kyläkunta 2012 as.) |  |  |
| 3 | Jelizovon piiri | 64 135 | 41,0 | Jelizovo (39 569 as.) |  |  |
| 4 | Karagan piiri | 4 076 | 40,6 | Ossora  (kaupunkityyp. taajama,  2 133 as.) |  |  |
| 5 | Milkovon piiri | 10 585 | 22,6 | Milkovo (kylä, 8 251 as.) |  |  |
| 6 | Oljutorin piiri | 5 036 |  | Tilitšiki (kylä, 1744 as.) |  |  |
| 7 | Penžinan piiri | 2 340 | 116,1 | Kamenskoje (kylä, 655 as.) |  |  |
| 8 | Sobolevon piiri | 2 604 | 21,1 | Sobolevo (kyläkunta 1 773 as.) |  |  |
| 9 | Tigilin piiri | 4 152 | 63,5 | Tigil (kylä, 1691 as.) |  |  |
| 10 | Ust-Bolšeretskin piiri | 8 331 |  | Ust-Bolšeretsk (kyläkunta 2116 as.) |  |  |
| 11 | Ust-Kamtšatskin piiri | 11 744 |  | Ust-Kamtšatsk |  |  |
Entiseen Korjakian autonomiseen aluepiiriin sisältyneet piirit varjostettu punertavalla värillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamtšatkan aluepiiri Wikimedia Commonsissa
Beringin saaresta ja muista saarista Aleuttien piirissä (venäjäksi) (beringisland.ru)
Kalastusaluksia Petropavlovsk-Kamtšatskin satamassa
Aluepiirin piirijako
Kanadan Grand Prix 1983

Kanadan Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Circuit Gilles Villeneuven radalla 12. kesäkuuta 1983. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt René Arnoux.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 28 |  René Arnoux | Ferrari | 70 | 1:48:31.838 | 1 | 9 |
| 2 | 16 |  Eddie Cheever | Renault | 70 | + 42.029 | 6 | 6 |
| 3 | 27 |  Patrick Tambay | Ferrari | 70 | + 52.610 | 4 | 4 |
| 4 | 1 |  Keke Rosberg | Williams-Ford | 70 | + 1:17.048 | 9 | 3 |
| 5 | 15 |  Alain Prost | Renault | 69 | + 1 krs. | 2 | 2 |
| 6 | 7 |  John Watson | McLaren-Ford | 69 | + 1 krs. | 20 | 1 |
| 7 | 30 |  Thierry Boutsen | Arrows-Ford | 69 | + 1 krs. | 15 |   |
| 8 | 3 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford | 68 | + 2 krs. | 17 |   |
| 9 | 9 |  Manfred Winkelhock | ATS-BMW | 67 | + 3 krs. | 7 |   |
| 10 | 23 |  Mauro Baldi | Alfa Romeo | 67 | + 3 krs. | 26 |   |
| DSQ | 4 |  Danny Sullivan | Tyrrell-Ford | 68 | Hylättiin | 22 |   |
| Kesk. | 6 |  Riccardo Patrese | Brabham-BMW | 56 | Vaihdelaatikko | 5 |   |
| Kesk. | 35 |  Derek Warwick | Toleman-Hart | 47 | Turbo | 12 |   |
| Kesk. | 36 |  Bruno Giacomelli | Toleman-Hart | 43 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 12 |  Nigel Mansell | Lotus-Ford | 43 | - | 18 |   |
| Kesk. | 22 |  Andrea de Cesaris | Alfa Romeo | 42 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 2 |  Jacques Laffite | Williams-Ford | 37 | Vaihdelaatikko | 13 |   |
| Kesk. | 26 |  Raul Boesel | Ligier-Ford | 32 | Vetoakseli | 24 |   |
| Kesk. | 33 |  Roberto Guerrero | Theodore-Ford | 27 | Moottori | 21 |   |
| Kesk. | 31 |  Corrado Fabi | Osella-Ford | 26 | Moottori | 25 |   |
| Kesk. | 34 |  Johnny Cecotto | Theodore-Ford | 17 | Tasauspyörästö | 23 |   |
| Kesk. | 5 |  Nelson Piquet | Brabham-BMW | 15 | Kaasujärjestelmä | 3 |   |
| Kesk. | 29 |  Marc Surer | Arrows-Ford | 14 | Voimansiirto | 14 |   |
| Kesk. | 8 |  Niki Lauda | McLaren-Ford | 11 | Ulosajo | 19 |   |
| Kesk. | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Renault | 1 | Kaasujärjestelmä | 11 |   |
| Kesk. | 25 |  Jean-Pierre Jarier | Ligier-Ford | 0 | Vaihdelaatikko | 16 |   |
| DNQ | 17 |  Jacques Villeneuve | RAM-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 32 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Alfa Romeo |   |   |   |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: René Arnoux - 1:28.729
Nopein kierros: Patrick Tambay - 1:30.851 Kierroksella 42
Kenichi Fukui

| Kenichi Fukui> 福井謙一.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  福井謙一
Syntynyt: 4. lokakuuta 1918 Nara, Japani
Kuollut: 9. tammikuuta 1998 (79 vuotta) Kioto, Japani
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kioton yliopisto
Instituutti:  Kioton yliopisto
Tutkimusalue:  Kemisti
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto
Fukuin muistomerkki Kioton yliopistolla.
Kenichi Fukui (jap. 福井謙一, Fukui Ken’ichi, 4. lokakuuta 1918 Nara − 9. tammikuuta 1998 Kioto) oli japanilainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1981 löydöistään uloimpien orbitaalien merkityksestä kemiallisissa reaktioissa, erityisesti molekyylit jakavat elektroneja uloimmilta orbitaaleilta, joilla ydin ei vedä niitä yhtä voimakkaasti puoleensa kuin elektroneja, jotka ovat alemmilla energiatasoilla. Fukui jakoi palkinnon Roald Hoffmannin kanssa.
Fukui toimi Kioton yliopistossa fysikaalisen kemian professorina 1951–1982. Vuosina 1982–1988 hän oli Kioton teknologiainstituutin johtaja. Fukui oli myös International Academy of Quantum Molecular Sciencen jäsen.
Aiheesta muualla

Fukuin omaelämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Valloni

| Valloni |
| --- | --- |

Oma nimi:  walon, wålon
Tiedot
Alue:   Belgia  Ranska
Virallinen kieli:  ei
Puhujia:  1 120 000 (1998)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  romaaniset kielet länsiromaaniset kielet galloromaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  wa
ISO 639-2:  wln
ISO 639-3:  wln
 Ohje 
Valloni (walon) on romaaninen kieli, jolla on noin 600 000 puhujaa lähinnä Valloniassa, eteläisessä Belgiassa. Se kuuluu samaan d’oïl -kieliperheeseen kuin ranska, ja se lasketaan joskus ranskan murteeksi. Ranskankielisellä henkilöllä on tosin todennäköisesti suuria vaikeuksia ymmärtää kieltä ja erityisesti sen itäisiä murteita. Vallonia ei pidä sekoittaa Belgian ranskaan, joka poikkeaa Ranskassa puhutusta ranskasta vain hieman sanaston ja ääntämyksen osalta.
Historia

Vallonin kieli kehittyi pitkän ajan kuluessa 700-1200-luvuilla. Ensimmäisen kerran kielestä käytettiin nimitystä valloni vuonna 1510 tai 1511 Jean Lemaire de Belgesin kirjoittamassa tekstissä. 1900-luvun puolivälin jälkeen vallonin merkitys Etelä-Belgiassa on vähentynyt huomattavasti samalla kun ranskan kielen asema on vahvistunut. Useimpien vallonin puhujien äidinkieli on ranska. 1600-luvun alussa tulivat käyttöön ranskankieliset aakkoset.
Vuonna 1998 vallonilla oli arviolta 1 120 000 puhujaa, joista pieni osa oli yksikielisiä. Lisäksi kaikki puhujat eivät osaa sitä sujuvasti. Kielen puhujien määrä vähenee jatkuvasti ranskan kielen vallatessa alaa. Vuonna 1990 valloni tunnustettiin virallisesti alueellisena vähemmistökielenä Vallonian alueella. Valloniassa toimii vallonin kielen kulttuuri liike nimeltä Union Culturelle Wallonne, johon kuuluu useita kouluja, kirjailijoita ja yli 200 teatteria.
Murteet

Vallonin kielellä on neljä murretta:
keskimurretta puhutaan Namurin (Nameur), Dinantin ja Wavren (Åve) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla.
itämurretta puhutaan Liègen (Lidje), Verviersin (Vervî), Malmedyn (Måmdi), Huyn (Hu) ja Waremmen kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. Itämurre on vallonin murteista kaikista etäänpänä ranskan kieltä.
länsimurretta puhutaan Charleroin (Tchårlerwè), Nivellesin (Nivele) ja Philippevillen (Flipvile) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. Länsimurteisiin on vaikuttanut voimakkaasti picardin kieli.
etelämurretta puhutaan Bastognen, Marche-en-Famennen (Måtche-el-Fåmene) ja Neufchâteaun (Li Tchestea) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla.
Kielinäyte

»Tos lès-omes vinèt-st-å monde lîbes, èt so-l'minme pîd po çou qu'ènn'èst d'leu dignité èt d'leus dreûts. I n'sont nin foû rêzon èt-z-ont-i leû consyince po zèls, çou qu'èlzès deût miner a s'kidûre onk' po l'ôte tot come dès frés.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Valloninkielinen kirjallisuus

Valloninkielistä kirjallisuutta on ollut 1600-luvulta lähtien. Liègeen perustettiin valloninkielinen teatteri, kun koomisen oopperan suosio alkoi kasvaa ja syntyi merkittäviä librettoja. Valloninkielistä kirjallisuutta alettiin julkaista runsaammin 1800-luvulla, kun runoilijoita ja muita murrekirjailijoita tuli enemmän. Ensimmäinen merkittävä lyyrikko oli Nicolas Defrêcheux. Murteille käännettiin myös klassikkoteoksia. Murteiden oikeinkirjoitusta ja kielioppia yhtenäistettiin 1900-luvulla. Kielen ja kirjallisuuden tukemiseksi perustettiin 1856 Société de Littérature Wallone.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valloni Wikimedia Commonsissa
Valloninkielinen Wikipedia
Romaaniset kielet
aragonia
aromania
arpitaani
asturia
dalmaatti
emilia
espanja
friuli
galicia
istriotti
istro-romania
italia
katalaani
valencia
korsika
ladini
ladino
liguuri
monegassi
lombardi
mirandeesi
napoli
normanni
oksitaani
provensaali
picardi
piemonte
portugali
ranska
retoromaani
romania
moldavia
sardi
sisilia
taranto
valloni
venetsia
Valloninkielinen kaupan plakaatti Belgiassa.
Varainhoitaja

Varainhoitaja eli ominaisuudenhoitaja tarkoittaa ammattihenkilöä joka hoitaa asiakkaidensa varainhoitoa.
Varainhoitajana toimiminen on luvanvaraista ja sitä valvoo Finanssivalvonta.
Karl Fredrik Stenbäck

Karl Fredrik Stenbäck (14. huhtikuuta 1798 Alahärmä – 31. toukokuuta 1875 Alavus) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Stenbäckin vanhemmat olivat kirkkoherra Karl Fredrik Stenbäck ja Beata Mellberg ja puoliso vuodesta 1834 Emilia Ottilia Kristina von Essen (k. 1915). Stenbäck tuli ylioppilaaksi Turussa 1818 ja Uppsalassa 1827, ja hänet vihittiin papiksi 1833. Rovastin arvon hän sai 1841. Stenbäck oli Utsjoen ja Inarin vt. kirkkoherra vuodesta 1831 ja vakinainen vuodesta 1833. Alavuden ja Kuortaneen kirkkoherraksi hän tuli 1846. Stenbäck toimi Lapuan rovastikunnan vt. lääninrovastina vuodesta 1857 ja vakinaisena vuodesta 1859. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863.
Kirkkoherra, valtiopäivämies Karl Emil Stenbäck, toimittaja Konrad Kivekäs ja kirkkoarkkitehtina tunnettu Josef Stenbäck olivat Karl Fredrik Stenbäckin poikia.
Karl Fredrik Walle

Karl Fredrik Walle (21. lokakuuta 1841 Hamina – 30. huhtikuuta 1918 Lohja) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Wallen vanhemmat olivat rovasti Daniel Fredrik Walle ja Selma Augusta Alléen ja puoliso vuodesta 1875 Hanna Fredrika Grönfeldt (k. 1899). Walle tuli ylioppilaaksi 1859 ja valmistui filosofian maisteriksi 1864 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1870, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1871. Walle toimi ensin lääkärinä useilla eri paikkakunnilla, Porin kaupunginlääkäri hän oli 1871–1891 ja Lohjan piirin piirilääkäri 1891–1915. Walle sai hovineuvoksen arvon 1890. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1875–1882 ja 1884–1891 ja porvarissäädyssä Porin edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1891.
Varaslampi

| Varaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Joensuu
Koordinaatit:  62°35′59″N, 29°47′18″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  77  m 
 fiVaraslampi 
Varaslampi on Joensuun kaupungin sisäpuolella oleva lampi, ainoa kantakaupungissa oleva lampi. Se sijaitsee Niinivaaran, Karsikon ja Sirkkalan rajamailla, ratapihan ja valtatie 6:n välissä.
Nimensä lampi on saanut siitä, että se varastaa vettä Pielisjoesta. Aikoinaan se on ollut Pielisjoen vanhan uoman suvanto, mutta maan nousu on tehnyt siitä lammen.
Lammella on runsas vesilinnusto ja siellä on nähty 2000-luvulla pesiviä laulujoutsenia ja majavia.
Lammen eteläisellä rannalla asutus ulottuu lähes rantaviivalle. Muut rannat ovat pääasiassa soistunutta luhtaa.
Lammen luonnon- ja kauneusarvojen vaalimiseksi sekä virkistyskäytön parantamiseksi ovat paikalliset asukkaat sekä Joensuun kaupunki tehneet suunnitelmia. Suunnitelmat vaihtelevat laajoista ruoppauksista pusikoiden ja puuston harvennukseen. Kunnostuksella pyritään pysäyttämään lammen rehevöityminen ja umpeenkasvu sekä parantamaan vedenlaatua. Osa rannoista pyritään säilyttämään mahdollisimman luonnontilaisina.
Niinivaaran lukiolaisten luonnonmaantieteen kurssilla toteutettu Varaslampi-projekti sai vuonna 2005 kunniamaininnan valtakunnallisessa Tutki-kokeile-kehitä-kilpailussa.
Lampi tunnetaan myös Soldaninlammen nimellä. Karsikossa sijaitsi aikanaan vuokratalo, jota kutsuttiin Soldanin kasarmiksi.
Aiheesta muualla

Varaslammen ihmisiin tottuneesta majavasta kuvia sivuilla http://www.pasimanninen.fi/ kuvat otettu toukokuussa 2007.
↑  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. Maanmittauslaitoksen paikannimirekisteri, MaanmittauslaitosUrl . Tieto on haettu Wikidatasta.
Vicente Jiménez Zamora

Vicente Jiménez Zamora.
Vicente Jiménez Zamora (s. 28. tammikuuta 1944 Ágreda) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Osma-Sorian hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin sen johtoon 21. toukokuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Francisco Gil Hellín.
Jiménez Samora sai 27. heinäkuuta 2007 nimityksen Santanderin piispaksi.