stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Routasorsimo

| Routasorsimo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Suolasorsimot Puccinellia
Laji::  vahliana
Kaksiosainen nimi
 Puccinellia vahliana  (Liebm.) Scribn. & Merr. 
Katso myös
   Routasorsimo Wikispeciesissä   Routasorsimo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Routasorsimo (Puccinellia vahliana) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, suolasorsimoiden (Puccinellia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se risteytyy joskus tunturihilven (Phippsia algida) kanssa.
Routasorsimo on monivuotinen ja mätästävä heinälaji, joka ei kuitenkaan muodosta mattomaisia kasvustoja. Sen varret ovat pystyjä ja kasvavat 5–15 cm korkeiksi. Lehtilavat ovat 2–8 mm leveitä ja lehtien kielekkeet ovat 1–2,5 mm pitkiä. Kukintona oleva röyhy on 2–4 cm pitkä ja yleensä supussa, mutta joskus hedelmävaiheessa avonaisempi. Kukinnon tähkylät ovat 3,8–6,5 mm pitkiä ja niissä on kahdesta neljään tai joskus viisikin kukkaa. Kaleet ovat leveänsoikeita ja 2–4 mm pitkiä. Helpeet ovat 3–5,2 mm pitkiä ja yleensä purppuranvärisiä. Heteet ovat 0,8–1,5 mm pitkiä.
Routasorsimo kasvaa kalkkipitoisella soralla, hiekalla, savella tai sammalalustalla kosteilla kasvupaikoilla ja meren rannikoiden rinteillä merenrannan läheisyydestä aina noin 700 metrin korkeuteen asti. Se kasvaa usein pioneerilajina kostealla savi- tai silttimailla, tulvajärvillä, jäätikköjokien varsilla sekä lumenviipymillä. Routasorsimoa kasvaa sirkumpolaarisesti arktisella alueella lukuun ottamatta Beringinsalmen ympäristöä.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Puccinellia vahliana (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Puccinellia vahliana (englanniksi)
The Flora of Svalbard: Puccinellia vahliana[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Repullinen hiittiä

| Repullinen hiittiä Brädi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12. toukokuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): MGI
 Tyylilaji: rap, R&B
 Kesto: 54.21
 Levy-yhtiö: Rähinä Records
Muut kannet
 Repullinen remixejä -remixalbumin kansi
Brädin muut julkaisut
|   | Repullinen hiittiä 2010 | Näis kengis 2012 |
Repullinen hiittiä on rap-artisti Brädin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2010. Albumin julkaisi Rähinä Records -levy-yhtiö ja sen tuotannosta vastaa kokonaan MGI. Levyllä vierailevat muun muassa Sami Saari, Illi, TS, Cheek ja Osmo Ikonen. Levyn nimi  on mukaelma Eppu Normaalin Repullinen hittejä -kokoelma-albumista.
Kappaleet

Lentoon – 3.41 (mukana Mika Tauriainen)
Mä tarjoon – 3.38 (mukana Illi)
Parempaa kangasta – 3.46
Kättä hiusrajaan – 3.37
Kuka hän on – 3.22
Vihreempää – 3.48 (mukana Redrama)
Niin kauan – 4.12 (mukana Sami Saari)
Vasemmalla kädellä – 3.53 (mukana Cheek)
Kato mun käteen – 4.35
Kuka eka – 3.26 (mukana Elastinen & Tasis)
Selkä suoraan – 4.16 (mukana Nikolai Alho)
Taistelutoverit – 3.49 (mukana TS)
Mä lähden – 3.24 (mukana Jontte Valosaari)
Jatkan matkaa – 4.53 (mukana Timo Pieni Huijaus & Osmo Ikonen)
Kappaleet > Lisäietoja kappaleista

Kappale "Parempaa kangasta" julkaistiin ensimmäistä kertaa jo vuonna 2008 Suomihiphoppia Vol. 5 -kokoelmalla. "Kuka hän on" kappaleen kertosäkeen sanat on Kasevan kappaleesta "Striptease-tanssija". "Kato mun käteen" sisältää samplet Elastisen kappaleesta "Nuori nero" sekä 5th Elementin 2.8 promillea -kokoelman "Mä oon niin leija" -kappaleesta.
Repullinen remixejä

Albumista julkaistiin 4. elokuuta 2012 DJ Luoman tekemä remixversio nimellä Repullinen remixejä. Remixversio julkaistiin vain ilmaisladattavaksi internetissä.
Repullinen remixejä > Kappaleet

Lentoon (mukana Mika Tauriainen)
Jatkan matkaa (mukana Timo Pieni Huijaus & Osmo Ikonen)
Mä lähden (mukana Jontte Valosaari)
Taistelutoverit (mukana TS)
Niin kauan (mukana Sami Saari)
Vihreempää (mukana Redrama)
Kuka hän on
SKIT
Selkä suoraan (mukana Nikolai Alho)
Kato mun käteen
Mä tarjoon (mukana Illi)
Kuka eka (mukana Elastinen & Tasis)
Kättä hiusrajaan
Vasemmalla kädellä (mukana Cheek)
EPMT mestari areenalla
Repullinen remixejä > Kappaleet > Lisäietoja kappaleista

Ainoa kappale, jota ei ole remix-versiossa on "Parempaa kangasta".  Albumilla on alkuperäisten kappaleiden lisäksi yksi skitti sekä kappale "EPMT mestari areenalla", joka on koottu Brädin säkeistöistä Herrasmiesliigan viideltä ensimmäiseltä "Ei pahalla, mut tahallaan" -kappaleelta.
Arvostelut

Tuoreet Platat:
Riitta Huttunen

Kuoro, 1985–2019, Mikkeli. – Teos oli Peitsarin koulun pihalla. Koulun oppilaat muuttivat väistötiloihin ja teos siirrettiin varastoon.
Talvella (kunnostuksen v. 2024 jälkeen), 1991, Varkaus.
"Kuoro", kuvanveistäjä Riitta Huttunen, 1985- 2023
Riitta Huttunen (s. 1957 Pieksämäki) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataideopettaja. Hän asuu ja työskentelee Pieksämäellä.
Huttunen on suorittanut kuvanveistäjän ammattitutkinnon Lahden taidekoulussa vuonna 1980. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja Oulun yliopistossa ja valmistui kuvataideopettajaksi vuonna 1990. Vuonna 2002 hän suoritti taiteen maisterin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa. Vuodesta 1991 hän on ollut Pieksämäen Hiekanpään koulun kuvataiteen lehtori.
Julkisia töitä

Riitta Huttusen veistoksia ja muita julkisia töitä on muun muassa Pieksämäen ja Kuopion kaupunkien kokoelmissa. Pieksämäellä on kirjailija Aila Meriluodon kotitalon muistolaatta Huvilakadun varrella, Pieksämäen ensimmäisen kansakoulun muistolaatta Rantatiellä ja Sotiemme vuodet 1939–1944 kokeneille -muistokivi Pieksämäen lukion edustalla Keskuskadun varrella. Varkaudessa 1991 järjestetyssä ympäristötaiteen näyttelyssä oli esillä teos Talvella, joka sittemmin jäi pysyväksi taideteokseksi Varkauteen.
Julkisia töitä > Valokuvia julkisista töistä

Aila Meriluodon kotitalon muistolaatta, 1981, Pieksämäki.
Sotaan lähteneiden muistokivi, 1989, Pieksämäki.
Pieksämäen ensimmäisen koulun muistolaatta, 2001, Pieksämäki.
Rolf Roschier

Yrjö Rolf Hjalmar Roschier (6. lokakuuta 1878 Rautalampi (ylioppilasmatrikkelin mukaan Suonenjoki) – 7. helmikuuta 1955 Helsinki (Rautalampi)) oli suomalainen tilanomistaja ja runoilija.
Roschierin vanhemmat olivat piirilääkäri Johan Wilhelm Roschier ja Emilia Charlotta Schoultz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Privata svenska reallyceum för gossar och flickor i Kuopio) ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa jonkin aikaa.
Roschier toimi maanviljelijänä Rautalammilla jossa hän omisti Karjalan kartanon. Hän oli naimisissa vuodesta 1910 Hulda Agnes Ingrid Stenlundin kanssa.
Runoilija Eino Leino oli Karjalan kartanossa Rolf Roschierin vieraana viitenä kesänä muun muassa kesällä 1915.
Teoksia

Ehtoopaisteessa : runoja. Jarl W. Roschier, Rautalampi 1973
Rolf Presthus

| Rolf Presthus> Høyren puheenjohtaja |
| --- | --- |
 1986–1988  
Edeltäjä:  Erling Norvik
Seuraaja:  Jan P. Syse
Norjan puolustusministeri
 Willochin hallitus 25. huhtikuuta 1986 – 9. toukokuuta 1986  
Edeltäjä:  Anders C. Sjaastad
Seuraaja:  Johan Jørgen Holst
Norjan valtiovarainministeri
 Willochin hallitus 14. lokakuuta 1981 – 25. huhtikuuta 1986  
Edeltäjä:  Ulf Sand
Seuraaja:  Arne Skauge
Suurkäräjäedustaja
 Akershusin vaalipiiri 1969–1988  
Oppegårdin pormestari
 1968–1969  
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1936 Oslo, Norja
Kuollut: 1. tammikuuta 1988 (51 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Rolf Presthus (29. heinäkuuta 1936 Oslo – 1. tammikuuta 1988 Oslo) oli norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1969–1988, toimi Norjan valtiovarainministerinä 1981–1986 ja puolustusministerinä 1986 sekä oli Høyren puheenjohtaja 1986–1988. Vuosina 1968–1969 hän toimi Oppegårdin pormestarina.
Aiheesta muualla

Rolf Presthus Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Rengasnokkalokki

| Rengasnokkalokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Larus
Laji::  delawarensis
Kaksiosainen nimi
 Larus delawarensis  Ord, 1815 
Katso myös
   Rengasnokkalokki Wikispeciesissä   Rengasnokkalokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lokkiyhdyskunta Chicagossa toukokuussa
Nuori rengasnokkalokki
Rengasnokkalokki (Larus delawarensis) on pohjoisamerikkalainen lokki.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 43–47 cm, siipien kärkiväli 120–155 cm ja paino noin 550 g. Keskikokoinen lokki, jonka höyhenpuku on valkoinen ja harmaa. Kooltaan se on hieman kalalokkia suurempi mutta selvästi harmaalokkia pienempi. Aikuisen linnun nokan tyviosa ja kärki ovat keltaiset ja keskellä on musta rengas. Nuoren linnun nokka on aluksi kokonaan musta, myöhemmin tyvestä punertava ja kärjestä musta. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen

Rengasnokkalokki pesii Pohjois-Amerikassa Etelä-Alaskasta Kanadan itäosiin ja Yhdysvaltain pohjoisosissa, lännessä Kalifornian ja idässä New Yorkin pohjoisosassa. Sen elinympäristön ala on 5,4 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko noin 2,6 miljoonaa yksilöä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Yhdysvaltain rannikoilla, Meksikossa, Bermudalla ja Havaijilla. Satunnaisesti lajia tavataan Länsi-Euroopassa, Suomessa sitä ei ole tavattu.
Elinympäristö

Esiintyy järvillä, lahdilla, kaupungeissa, pelloilla ja muilla ihmisten muokkaamilla alueilla. Pesimäaikana laji elää erilaisilla matalilla rannoilla niin sisämaassa kuin rannikolla. Se on vähentynyt rannikoilla. Pesimäajan ulkopuolella laji viihtyy enimmäkseen rannikoiden satamissa ja kaatopaikoilla, ja seurailee laivoja ruoan etsinnässä.
Lisääntyminen

Rengasnokkalokit pesivät kerran kesässä. Ne elävät yhdyskunnissa ja ovat pääosin yksiavioisia. Usein kaksi naarasta voi kuitenkin munia samaan pesään. Pesä on tavallisesti maassa, toisinaan matalalla puussa. Molemmat emot osallistuvat pesän rakentamiseen. Naaras munii 2–4, tavallisesti kolme munaa. Haudonta-aika vaihtelee 20–31 päivään, molemmat emot hautovat ja hoitavat poikasia, jotka ovat lentokykyisiä viiden viikon ikäisinä. Vanhin rengasnokkalokki on ollut 23 vuoden ikäinen.
Ravinto

Rengasnokkalokki on kaikkiruokainen. Enimmäkseen se syö kalaa, pieniä vedessä eläviä selkärangattomia, pikkujyrsijöitä, linnunpoikasia ja -munia, hyönteisiä, raatoja ja jätteitä. Syö toukkia ja matoja tuoreeltaan auratuilta pelloilta.
Riitta Hjerppe

Riitta Tuulikki Hjerppe (s. 3. lokakuuta 1944 Joensuu) on suomalainen taloushistorioitsija. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1979. Hän toimi taloushistorian professorina Jyväskylän yliopistossa vuosina 1994–1998 ja Helsingin yliopistossa vuosina 1998–2007. Hän johti Helsingissä vuonna 2006 pidetyn taloushistorian maailmankongressin järjestelyjä. Vuosina 2006–2009 hän toimi International Economic History Associationin (IEHA) puheenjohtajana.
Hjerppe kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002. Tiedeakatemia myönsi Hjerppelle Eino Jutikkalan historiapalkinnon vuonna 2010.
Julkaisuja

Teollinen käsityö Suomessa vuosina 1920–1948. Helsinki: Helsingin yliopisto, 1969.
Suomen teollisuuden toimipaikkojen suuruusrakenne 1888–1952. (lisensiaatintutkielma). Helsinki: Helsingin yliopisto, 1972.
Riitta Hjerppe & Per Schybergson: Kvinnoarbetare i Finlands industri ca. 1850-1913: rapport till Nordiska historikermötet i Trondheim, juli 1977. Helsinki: Helsingin yliopisto, 1977.
Suurimmat yritykset Suomen teollisuudessa 1844-1975 (väitöskirja). Helsinki: Suomen Tiedeseura, 1979.
Juhani Hirvonen & Riitta Hjerppe: Taloudellinen kasvu Suomessa 1880–1980. Helsinki: Suomen Pankin tutkimusosasto, 1983.
Sakari Heikkinen & Riitta Hjerppe: Suomen teollisuus ja teollinen käsityö 1860–1913. Helsinki: Suomen Pankki, 1986.
Suomen talous 1860–1985: kasvu ja rakennemuutos. Helsinki: Suomen Pankki, 1988.
Kasvun vuosisata. Helsinki: VAPK-kustannus, 1990.
Riitta Hjerppe & Reino Hjerppe: Eurooppa yhdentyy. Helsinki: VAPK-kustannus, 1992.
Jaakko Autio & Riitta Hjerppe: Raha ja rahakriisit. Jyväskylä: Atena, 1996.
Finland's historical national accounts 1860-1994: calculation methods and statistical tables. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 1996.
Aiheesta muualla

Isotalus, Päivi: "Lukuhullu" innostui talouskasvusta – Riitta Hjerppen henkilökuva Helsingin Sanomissa
Hurri, Jan: Onko talouden pakko kasvaa? – Riitta Hjerppen haastattelu Taloussanomissa
Ritarihaukka

| Ritarihaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Mustaruostehaukat Parabuteo
Laji::  unicinctus
Kaksiosainen nimi
 Parabuteo unicinctus  Temminck, 1824 
Alalajit
 P. u. harrisi  P. u. superior  P. u. unicinctus 
Katso myös
   Ritarihaukka Wikispeciesissä   Ritarihaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ritarihaukka (Parabuteo unicinctus) on keskikokoinen amerikkalainen haukka, jota käytetään metsästyshaukkana.
Koko ja ulkonäkö

Ritarihaukan höyhenpeite on mustanruskea. Siiven etuosa ja reidet ovat kastanjanruskeat. Pyrstön takaosa on valkoinen.
Pituus 60 cm, siipien kärkiväli 120 cm, paino 900 grammaa.
Levinneisyys

Ritarihaukkoja elää Yhdysvaltojen lounaisosissa ja siitä etelään Chileen ja Argentiinan keskiosiin ulottuvalla alueella. Metsästyskäyttöön tarhattuja ritarihaukkoja on karannut luontoon muuallakin, ja Britanniassa sellaisten on havaittu pesivän vieraslajina.
Elinympäristö

Ritarihaukka elää harvaa puustoa kasvavilla soilla ja puoliautiomaassa.
Lisääntyminen

Ritarihaukan pesä on puussa. Se munii 2–4 munaa kerrallaan. Poikaset pysyvät vanhempiensa seurassa jopa kolmevuotiaiksi, ja perhe saalistaa usein yhdessä.
Ravinto

Ritarihaukan luonnollista ravintoa ovat pienet jyrsijät ja liskot. Opetettuna metsästyshaukkana se voi pyydystää jäniksiä ja fasaaneita.
Käyttäytyminen

Ritarihaukat ovat erittäin sosiaalisia eläimiä. Ne ovat ainoita petolintuja jotka tekevät yhteistyötä metsästäessään.
Rufiji

| Rufiji |
| --- | --- |
 Rufiji-jokea Selousissa
Alkulähde:  Kilomberon ja Luwegun yhtymä
Laskupaikka:  Intian valtameri
Maat:   Tansania
Pituus:  600 km
Rufiji on Tansaniassa noin 200 kilometriä Dar-es-Salaamista etelään sijaitseva joki, joka saa alkunsa Kilombero- ja Luwegu-jokien yhtymäkohdasta. Se laskee Intian valtamereen Mafian saarta vastapäätä sijaitsevassa kohdassa. Noin 600 kilometrin pituinen Rufiji on Tansanian suurin joki. Sen tärkein sivujoki on Great Ruaha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rufiji Wikimedia Commonsissa
Rudolf Tomášek

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  EM-kisojen palkintojenjako Belgradissa 1962. Vasemmalla Rudolf Tomášek keskellä Pentti Nikula ja oikealla Kauko Nyström |  EM-kisojen palkintojenjako Belgradissa 1962. Vasemmalla Rudolf Tomášek keskellä Pentti Nikula ja oikealla Kauko Nyström |  EM-kisojen palkintojenjako Belgradissa 1962. Vasemmalla Rudolf Tomášek keskellä Pentti Nikula ja oikealla Kauko Nyström |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1962 | seiväshyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Dortmund 1966 | seiväshyppy |  |
Rudolf Tomášek (s. 11. elokuuta 1937 Karlovy Vary) on Tšekkoslovakiaa edustanut seiväshyppääjä. Seuratasolla hän edusti RH Prahaa.
Tomášek sijoittui kahdeksanneksi Rooman olympialaisissa 1960. Hän sai hopeaa Belgradin EM-kilpailuissa 1962 tuloksella 460. Tokion olympialaisissa 1964 hän sijoittui kuudenneksi. Hän sai hopeaa Dortmundin EM-hallikilpailuissa 1966 tuloksella 480. Seuraavan vuoden  Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs.
Tomášek voitti Tšekkoslovakian-mestaruuden ulkoradoilla 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967 ja 1971 sekä sisäradoilla 1971. Hän hyppäsi parhaan tuloksensa 503 cm sisäradoilla vuonna 1966.
Rufino Tamayo

Rufino Tamayo vuonna 1945.
Rufino Tamayo (26. elokuuta 1899 Oaxaca – 24. kesäkuuta 1991 Mexico City) oli meksikolainen ekspressionistinen taidemaalari, yksi meksikolaisen kuvataiteen keskeisimmistä uudistajista. Vuodesta 1958 Tamayo asui Pariisissa. Hän teki figuratiivisia, sisällöltään lyyrisiä eläin- ja henkilöaiheisia maalauksia sekä meksikolaiseen perinteeseen pohjautuvia mutta kuvakieleltään yleismaailmallisia monumentaaliteoksia. Läpimurron Tamayo teki vuonna 1950 Venetsian Biennalessa. Hänen tunnetuin seinämaalauksensa on Prometeus tuo tulen ihmiselle, joka sijaitsee Unescon palatsissa Pariisissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rufino Tamayo Wikimedia Commonsissa
Rengasmiekka

Euran Pappilanmäen tyypin IV rengasmiekka 600-luvun loppupuolelta.
Eläinpäinen soturi, jolla on kädessään rengasmiekka 600-luvulta Sigmaringenista, Saksasta
Rengasmiekka (engl. ring-hilt sword) on rautakautinen miekkatyyppi, jota käytettiin osassa Eurooppaa kansainvaellusajalta merovingiajalle. Sen tunnistaa miekan ponnessa kahvassa olevasta irtonaisesta ja liikkuvasta renkaasta tai ponteen kiinni valetusta kiinteästä renkaasta eli rengaspahkasta. Renkaan on tulkittu ilmaisevan aseveljeyttä tai uskollisuutta, ja rengasmiekkoja saivat arvostetut päällikkötason soturit. Rengasmiekkoja oli käytössä noin 500–700 jaa.
Alkuperä ja esiintyminen

Rengasmiekkoja on Euroopassa löydetty noin 80 kappaletta, ja Suomessa niitä on löydetty 14. Irrallisilla renkailla olevia miekkoja on löydetty vain Englannin Kentistä. Rengaspahkaisia miekkoja on sen sijaan löydetty Englannista, Norjasta, Ruotsista, Suomesta, Tanskasta, Saksasta, Ranskasta ja Italiasta. Vanhimmat rengasmiekat ovat Kentistä, jossa rengas on ollut miekassa sekä irrallisena että kiinteänä. Koska myös frankeilla oli lähes samanaikaisia kiinteärenkaisia rengasmiekkoja, voidaan niiden syntyseutu kiinnittää anglosaksien asuinpaikkakuntiin. Tapa on sittemmin levinnyt muihin germaanisiin heimoihin ja sittemmin edelleen Skandinaviaan ja Suomeen.
Tutkimus > Tutkijoita

Monet miekkojen tyypit on nimetty julkaisijansa mukaan. Ne menevät osittain päällekkäin, eikä miekoille ole täysin yksimielisiä luokkia tai edes luokkien ajoituksia. Kuuluisimpia meikkojen luokittelijoita ovat esimerkiksi Martin Jahn, Jan Petersen, Elias Behmer, Oscar Montelius ja Ewart Oakeshott, suomalaisia esimerkiksi Helmer Salmo, Marianne Schauman-Lönnqvist, Unto Salo ja Esa Suominen. Oscar Montelius jakoi rengasmiekat neljään luokkaan.
Tutkimus > Jaottelu

Monet tutkijat luokittelivat miekat eri ominaisuuksien mukaan ja sijoittivat rengasmiekat omaan luokkaansa. Näin teki suomalainen Helmer Salmo. Sen sijaan Elias Behmer ei kiinnittänyt renkaan esiintymiseen huomiota, vaan luokitteli miekat muiden ominaisuuksien mukaan. Kussakin luokassa oli renkaallisia tai renkaattomia miekkoja. Luokittelusta on hyötyä esimerkiksi ajoituksen kannalta, sillä joitakin ponsityyppejä valmistettiin ja käytettiin vain lyhyitä aikoja.
Montelius jakoi rengasmiekat neljään rakenteelliseen ja ajallisesti peräkkäiseen päätyyppiin: I, II, III ja IV. Tyypissä I rengas on kiinnitetty miekan ponnessa olevaan reikään ja rengas liikkuu siinä vapaasti. Tyypissä II rengas ja ponsi valettiin erikseen. Ponnen reunassa oli reiän sijasta kaari, joka taivutettiin renkaan päälle niin, ettei se enää liikkunut vapaasti (rengaspahka). Tyypin III rengas ja kiinnityksestä vastaava kaari valettiin muotissa ehjäksi kappaleeksi. ”Rengas” työntyi ponnesta näkyviin ja oli vierestä katsottuna helposti havaittavissa. Renkaan koloon saatettiin upottaa esimerkiksi lasikoristeita. Tyypin IV ponsi valettiin muotissa, jossa ponsi, sen koristelut ja rengasta vastaava uloke muodostivat ehjän kappaleen.
Esimerkkejä

Suomesta on löydetty 14 rengasmiekkaa. Vähänkyrön Mahlaistentöngältä (hauta 3) tunnetaan tyypin II rengasmiekka ja Kaarinan Ristimäeltä tyypin III miekka (Kansallismuseon rekisteritunnus KM 6913:222). Tyypin neljä rengasmiekkoja on kuusi, joista kaksi Euran Pappilamäestä (KM 2881 ja KM 11002:5), yksi Kalannin Uudeltakirkolta (Kalmumäki, KM 8242:85) ja yksi Isonkyrön Rinta-Ulvisesta.
Ruotsista tunnetaan runsaasti rengasmiekkoja. Sellaisia on löydetty esimerkiksi Valsgärden kalmiston haudasta 8, Vendelin kalmiston haudasta I ja Väsbystä.
Replica: Lombardia, Italia
Miekan ponsi Lombardiasta 500–600 jaa.
Tyypin I rengasmiekka 500-luvun anglosaksisesta Englannista.
Rengasmiekka Vendelin kalmiston haudasta I.
Kirjallisuutta

Behmer, Elis 1939. Das zweischneidige Schwert der germanischen Völkerwanderungszeit. Stockholm.
Hackman, Alfred 1928. Suomen rengasmiekat. Suomen museo XXXV 1928. Helsinki.
Salmo, Helmer 1938. Die Waffen der Merowingerzeit in Finnland. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja XLII:1. Helsinki.
Salmo, Helmer 1940. Merovinkiaikaisen ratsusotilaan hautakalusto Euran pitäjän Pappilanmäestä. Suomen museo XLVII. Helsinki 1940.
Schauman-Lönnqvist, Marianne 1992. Kontinentaler und skandinavischer Import als Indikator sozialer Strukturen der Kaiser- und Völkerwanderungszeit in Finnland. Praehistorische Zeitschrift 67(1): 220–239.
Ronnie Schell

Joby Baker ja Schell (oikealla).
Ronald Ralph "Ronnie" Schell (s. 23. joulukuuta 1931) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja ääninäyttelijä. Hän tuli 1960-luvulla tunnetuksi sarjasta Gomer Pyle, U.S.M.C. ja on myöhemmin muun muassa ääninäytellyt Megas XLR:ssä.
Aiheesta muualla

Ronnie Schell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rule the World

| ”Rule the World” Take That |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Beautiful World (Tour Souvenir Edition)
 Julkaistu: 21. lokakuuta 2007 (ladattavaksi Internetissä) 22. lokakuuta 2007
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Take That, John Shanks
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.58 (Radio Edit) 04:58 (Album Version)
 Levy-yhtiö: Polydor
Listasijoitukset
 Euro Top 200: #1  Irlanti: #3  Iso-Britannia: #2  Iso-Britannia (latauslista): #2  Iso-Britannia (iTunes Top 100): #2  Iso-Britannia (iTunes Pop Top 100): #2  Italia: #6  United World Chart: #9
Take Thatin muut singlet
| ”Reach Out” 2007 | ”Rule the World” 2007 | ”Greatest Day” 2008 |
Rule the World on englantilaisen poikabändi Take Thatin viides single Beautiful World -albumilta, tosin se löytyy vain albumin Tour Souvenir Edition -erikoispainoksesta.
Rule the World tehtiin Tähtisumua-elokuvaa varten ohjaaja Matthew Vaughnin pyynnöstä. Kappale ei ole mukana elokuvan soundtrackillä, mutta se soi elokuvassa lopputekstien aikana.
Kappaleeseen tehtiin myös musiikkivideo, joka kuvattiin Lontoon Abbey Road Studios -studiolla. Video sai ensiesityksensä ITV-televisiokanavalla 22. syyskuuta 2007.
Kappaleet

Rule the World (Radio Edit)
Stay Together
Aiheesta muualla

Kappaleen musiikkivideo YouTubessa
Ronnie Scott’s Jazz Club

Ronnie Scott’s ulkoa vuonna 2017.
Ronnie Scott’s Jazz Club on Lontoon Sohossa sijaitseva jazzklubi. Se avattiin vuonna 1959 osoitteeseen 39 Gerrard Street. Vuonna 1967 se muutti 47 Frith Streetille.
Brecon Jazz Festival nimesi vuonna 2009 Ronnie Scott’sin yhdeksi 12 tapahtumapaikasta, jotka olivat vaikuttaneet eniten jazziin Britanniassa.
Jimi Hendrixin viimeinen esiintyminen tapahtui 16. syyskuuta 1970 Ronnie Scott’sissa. Hän kuoli kaksi päivää myöhemmin.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)