stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo väestönlaskennoista maittain
Turkki

Turkissa väestönlaskennat toimeenpanee Turkin tilastotieteellinen instituutti. Ensimmäinen väestönlaskenta pantiin toimeen vuonna 1927. Vuodesta 1935 vuoteen 1990 saakka lähtien sellainen suoritettiin joka viides vuosi. Nykyisin sellainen suoritetaan joka kymmenes vuosi, viimeksi ja 15. kerran vuonna 2010. Turkissa väestönlaskenta suoritetaan yhdessä päivässä, sen sijaan että se monissa muissa maissa kestää 1–2 viikkoa. Tämän vuoksi esimerkiksi vuoden 2000 väestönlaskentaan tarvittiin noin 900 000 laskijaa.
Osmanien valtakunnassa väestönlaskennan toimeenpani vuonsina 1831-1838 sulttaani Mahmud II osana Tanzimat-uudistusliikettä. Kristityt ja juutalaiset miehet laskettiin, mutta naiset jätettiin laskennassa huomioon ottamatta.
Uganda

Ensimmäiset väestönlaskennat Ugandassa suoritettiin siirtomaavallan aikana vuosina 1911, 1921 ja 1931 jokseenkin alkeellisella tavalla. Tilastoyksikköinä olivat "majat", eivät yksilöt. Tieteellisemmät väestönlaskennat suoritettiin vuosina 1948 ja 1959, jolloin tilastoyksikköinä olivat henkilöt. Kummallakin kerralla kuitenkin laskettiin erikseen afrikkalainen ja ei-afrikkalainen väestö.
Maan itsenäisyyden aikana vuosina 1969, 1980 ja 1991 suoritetut väestönlaskennoissa kaikkiin rotuihin kuuluvat henkilöt laskettiin yhdessä. Vuosina 1980 kerättiin myös tietoa asutuksesta, ja osa väestöstä sai vastattavakseen sisällöltään laajemman kyselylomakkeen. Vuoden 1980 lomakkeet joutuivat kuitenkin hukkaan, ja kerätyksi saatiin vain alustavia tietoja.
ästä väestönlaskennasta on saatavilla vain alustavia tietoja.
väestönlaskennoissa
Vuoden 2002 väestönlaskentaan osallistui noin 50 000 tietojen kerääjää ja tarkistajaa. Siinä kerättiin tietoja, paitsi väkiluvusta ja asutuksesta, myös maataloudesta sekä pienistä yksityis- ja perheyrityksistä. Alustavat tulokset julkaistiin kaksi viikkoa laskennan jälkeen. Lopulliset tulokset julkistettiin maaliskuussa 2005, mutta niitä analysoimalla tehdyt päätelmät sekä piirikuntatasoiset tulokset vasta vuoden 2006 toisella neljänneksellä.
Viimeksi Ugandassa suoritettiin väestönlaskenta elokuussa 2014.
Ukraina

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ensimmäisen väestönlaskennan Ukrainassa suoritti Ukrainan valtion tilastokomitea vuonna 2001. Silloin oli kulunut 12 vuotta siitä, kun Neuvostoliitossa väestönlaskenta oli suoritettu viimeisen kerran vuonna 1989.
Unkari

Virallinen väestönlaskenta on suoritetu Unkarissa vuodesta 1870 lähtien joka kymmenes vuosi. Viimeksi sellainen suoritettiin YK:n ja Euroopan unionin tilastotoimiston suositusten mukaisesti vuonna 2001.
Vuodesta 1880 lähtien Unkarin väestön­laskenta­järjestelmä on perustunut äidin­kieleen eli kunkin henkilön varhais­lapsuudessaan oppimaan kieleen, sekä kunkin laskennan aikaan eniten puhumaan kieleen ja muihin puhuttuihin kieliin.
Uusi-Seelanti

Uudessa-Seelannissa väestönlaskennat suorittaa Statistics New Zealand (maoriksi Tatauranga Aotearoa), yleensä joka viides vuosi. Vuoden 1951 laskenta oli ensimmäinen, jossa maoreja ja eurooppalaisperäistä väestöä käsiteltiin tasavertaisesti; aikaisemmin eurooppalaisperäisistä oli pidetty erilainen ja 1800-luvulla kokonaan erillinen väestönlaskenta. Tulokset ajalta ennen vuotta 1966 on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta hävitetty, ja jäljellä olevatkin tulevat julkisiksi vasta vuonna 2066.
Vuosien 2001, 2006 ja 2013 väestönlaskennassa oli mahdollisuus vastata kysymyksiin tietoverkon kautta. Väestönlaskenta oli määrä suorittaa 8. maaliskuuta 2011. Se kuitenkin peruutettiin Canterburyssä syyskuussa 2010 ja Christchurchissa helmikuussa 2021 sattuneiden maanjäristysten vuoksi. Aikaisemmin oli vuoden 1931 väestönlaskenta peruutettu suuren laman vaikutusten ja vuoden 1941 laskenta toisen maailmansodan vuoksi.
Väestönlaskenta suoritettiin sen sijaan 5. maaliskuuta 2013. Vuoden laskenta suoritettiin ensisijaisesti verkon välityksellä, joskin paperiset lomakkeet oli saatavissa pyynnöstä. Seuraava laskenta on määrä suorittaa 7. maaliskuuta 2023.
Venäjä ja Neuvostoliitto

Venäjällä ensimmäinen väestönlaskenta suoritettiin verotusta varten Pietari Suuren määräyksestä vuosina 1722-1723 ja määrättiin toistettavaksi joka kahdeskymmens vuosi. Vain miespuoliset veronmaksajat laskettiin. Venäjän keisarikunnan ainoa täydellinen väestönlaskenta suoritettiin vuonna 1897.
Neuvostoliitossa suoritettiin koko liitto­valtiota koskeva väestön­laskenta vuosina 1920 (vain kaupungeissa), 1926, 1937, 1939, 1959, 1979 ja 1989. Neuvosto­liiton hajottua Venäjällä on suoritettu väestön­laskenta vuosina 2002 ja 2010. Nykyisin väestön­laskennasta vastaa Liitto­valtion tilasto­palvelu.
Viro

Virossa on suoritettu yleinen väestönlaskenta vuosina 1881, 1897, 1922, 1934, 1959, 1970, 1979, 1989 ja 2000. Ne suorittaa Statistics Estonia.
Yhdysvallat

Yhdysvaltain perustuslaki säätää väestönlaskennan suoritettavaksi kymmenen vuoden välein. Ensimmäisen kerran väestönlaskenta suoritettiin 1790. Väestönlaskennan perusteella määritetään, kuinka monta edustajaa kustakin osavaltiosta valitaan kongressiin. Väestönlaskennasta huolehtiva viranomainen on Bureau of the Census.
Käännös suomeksi
Virkasyyte (täsmennyssivu)

Virkasyyte voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomessa virkarikoksesta epäiltyä virkamiestä vastaan nostettu virkarikossyyte
Virkasyyte (Yhdysvallat), syyte, joka on nostettu Yhdysvaltain presidenttiä tai muuta korkeaa virkamiestä vastaan viraltapanoa varten
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Virkasyyte”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo eniten maaottelumaaleja maalleen tehneistä miesjalkapalloilijoista

Tämä on luettelo eniten maaottelumaaleja maalleen tehneistä miesjalkapalloilijoista.
Tigrayn kansan vapautusrintama

Järjestön tunnus
Tigrayn kansan vapautusrintama (tigrinjaksi ህዝባዊ ወያነ ሓርነት ትግራይ, engl. Tigray People's Liberation Front, TPLF) on Tigrayn alueelta Etiopiasta lähtenyt puolisotilaallinen järjestö ja puolue. Sen perusti 1975 pieni joukko kapinallisia, joista tuli sissiarmeija, käynnisti onnistuneen kapinan ja lopulta hallitsi Afrikan toiseksi väkirikkainta maata lähes 30 vuotta.
TPLF perustettiin vuonna 1975, vuosi Haile Selassien syrjäyttämisen jälkeen. Perustajina oli kymmenkunta nuorta miestä Tigrayn vuoristoiselta pohjoiselta alueelta. Heitä innoitti marxilais-leninismi, kansallinen identiteetti ja Tigrayn kansan 1940-luvulla kokemien vääryyksien muisto. Viidessä vuodessa liike sai tuhansia kannattajia.
Vuodesta 1989 alkaen TPLF oli voimakkain ja menestyvin osa Etiopian kansojen vallankumouksellinen demokraattinen rintama eli EPRDF-koalitiota. 28. toukokuuta 1991 Eritrean joukkojen tukemat TPLF-joukot valtasivat pääkaupungin Addis Abeban. Hallituksen kaatuminen nosti TPLF:n johtajan, 36-vuotiaan Meles Zenawin, valtaan. Myös armeijaa ja tiedustelupalveluja hallitsivat tigraylaiset.
Etiopiaan rakennettiin huolella tasapainotettua etniseen alkuperään perustuvaa liittovaltiota, joka kehittyi nopeasti ja menestyi taloudellisesti. Nälänhätä karkoitettiin. Mekele kukoisti, sen siistit kadut ja sähkölinjat kertovat TPLF:n kotiseudulle ohjatuista resursseista. Mutta siellä oli myös niin säälimätöntä sortoa, että se huolestutti jopa Yhdysvaltoja, jotka näkivät Etiopian alueensa turvallisuusstrategiansa kulmakivenä ja olivat valmiita sietämään suurimman osan TPLF:n johtajuuden ylilyönneistä. Meles Zenawi kuoli äkillisesti vuonna 2012, ja hänen valitsemansa seuraaja Hailemariam Desalegn osoittautui liian heikoksi hallitsemaan kasvavia jännitteitä.
Tyytymättömyys kasvoi erityisesti kahden suurimman etnisen ryhmän, oromoiden ja amharoiden keskuudessa. Heidän tuellaan  pääministeriksi nousi vuonna 2018 Abiy Ahmed Ali, puoliksi oromo, puoliksi amhara. TPLF:n valtakausi päättyi nopeasti.
Vuosina 2020–2022 TPLF oli osapuolena Tigrayn kriisissä.
Huomautus lyhenteestä

Järjestön alkuperäinen nimi on tigrinjan kielellä. Jopa sen tunnuksessa on myös englanninkielinen lyhenne T.P.L.F., Tigrayan People's Liberation Front. Myös suomenkielinen lehdistö on käyttänyt englanninkielistä lyhennettä, yleensä muodossa Tigrayn kansan vapautusrintama (TPLF).
Williamsonia

| Williamsonia |
| --- | --- |
 Jurakautinen Williamsonian käpyfossiili
 Varhaisjurakausi – Myöhäisliitukausi    PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Lahko::  †Bennettitales
Heimo::  †Williamsoniaceae
Suku::  †Williamsonia  Carruthers, 1870
 Valtiot, joiden alueilta Williamsonia-fossiileja on löydetty (Yhdysvallat, Brasilia, Iso-Britannia, Intia)
Lajit
 ?†W. bryonyae J. Watson & C. A. Sincock, 1992  ?†W. carruthersii Seward  ?†W. cynthiae J. Watson & C. A. Sincock, 1992  †W. gigas Carruthers, 1870  †W. hastula  ?†W. margotiana J. Watson & C. A. Sincock, 1992  †W. pecten  †W. sewardiana 
Katso myös
   Williamsonia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Williamsonia on sukupuuttoon kuollut Bennettitales-lahkoon kuuluva siemenkasvisuku. Se eli jura- ja liitukauden aikana sekä Lauraasiaan että Gondwanaan kuuluneilla alueilla.
Ominaisuudet

Williamsonialla oli ohuehko harvasti haarautuva runko, ja sen lehdet muistuttivat käpypalmujen lehtiä. Kasvin kukinnot muistuttivat jonkin verran koppisiemenisten kukkia.
Koordinaatiosidos

Esimerkki koordinaatiosidoksesta ammoniumionissa
Koordinaatiosidoksessa molekyylin tai ionin kaksi atomia jakavat sidoselektroniparin, joka on peräisin ainoastaan toiselta atomeista. Koordinaatiosidos (engl. dative bond) on kovalenttisen sidoksen erikoismuoto.
Kovalenttisessa sidoksessa atomeja yhdistää elektronipari siten, että molemmilta atomeilta tulee sidokseen yksi elektroni. Koordinaatiosidoksessa atomeita yhdistävät kaksi elektronia ovat peräisin samalta atomilta. Koordinaatiosidos ja kovalenttinen sidos ovat samankaltaisia kemiallisia sidoksia siten, että molemmat edellyttävät yhteisten elektroniparien jakamista kahden vierekkäisen atomin välillä. Koordinaatiosidos on kuitenkin kovalenttista sidosta merkittävästi polaarisempi, lujuudeltaan heikompi sekä pidempi.
Koordinaatiosidoksen muodostuminen

Koordinaatiosidos muodostuu Lewisin emäksen eli elektroniparin luovuttajan ja Lewisin hapon eli elektroniparin vastaanottajan välille. Elektroniparin vastaanottavan atomin uloimmalla kuorella täytyy olla tilaa eli tyhjä orbitaali elektroniparia varten. Sidos muodostuu, kun Lewisin emäksen vapaa elektronipari asettuu tälle Lewisin hapon tyhjälle orbitaalille.
Esimerkiksi Booritrifluoridilla  BF3 ei ole jalokaasun rakennetta, vaan sen uloimmalla kuorella on vain kolme paria elektroneja. Tilaa on kuitenkin neljälle parille, eli oktetille. Boorin uloimmalle kuorelle mahtuu siis vielä kaksi elektronia. Reaktiossa esimerkiksi ammoniakkimolekyylin kanssa typpi luovuttaa vapaan elektroniparinsa sidoksen muodostamiseksi.
Ammoniumionissa (NH4+) typpiatomin ja vetyatomin välinen koordinaatiosidos muodostuu elektroniparista, joka on peräisin typpiatomilta. Ammoniakkimolekyylissa NH3 typpiatomi muodostaa kolme tavallista kovalenttista sidosta vetyatomien kanssa. Typen jäljelle jäänyt, vapaa elektronipari muodostaa vielä neljännen sidoksen vetyionin H+ kanssa. Tämän neljännen sidoksen molemmat elektronit tulevat typeltä. Ammoniumionin muodostumisen jälkeen kaikki neljä sidosta ovat kuitenkin samanlaisia, eikä niiden sidostyyppiä voida enää erottaa toisistaan.
Kompleksiyhdisteiden koordinaatiosidokset

Koordinaatiosidoksia esiintyy monissa siirtymämetallien yhdisteissä. Tällaista sidosta voidaan kuvata ligandin (Lewisin emäs), sekä metalli-ionin (Lewisin happo) vuorovaikutuksena. Ionit muodostavat kompleksiyhdisteitä siten, että metallikationiin sitoutuu yksi tai useampi ligandi, joka luovuttaa elektroniparin metallin ja ligandin väliseen sidokseen. Ligandeina voivat toimia monet epämetalleista muodostuneet atomiryhmät.
Siirtymämetalleilla on voimakas taipumus kompleksiyhdisteiden muodostamiseen. Liuoksessa metallit muodostavat erilaisia koordinaatioyhdisteitä epäorgaanisten ja orgaanisten anionien sekä neutraalien molekyylien kanssa, ja koordinaatiosidosten luonne vaihtelee tapauskohtaisesti sähköisestä vuorovaikutuksesta kovalenttiseen sidokseen. Samassa liuoksessa voi samanaikaisesti esiintyä useita erilaisia, mutta samoista lähtöaineista muodostuneita kompleksiyhdisteitä.
Vesiliuoksissa metalli-ioneihin sitoutuu yksi tai useampi vesimolekyyli, ja tällä tavoin syntyneitä kompleksi-ioneja on esimerkiksi vesiliukoisissa sinkki-ioneissa [Zn(H2O)4]2+ ja rautayhdisteissä [Fe(H2O)6]2+. Vesimolekyylit kiinnittävät itsensä metalli-ioniin koordinaatiosidoksella. Metalli-ionin ja vesimolekyylin vuorovaikutuksesta kiteytyy erivärisiä suoloja riippuen yhdisteestä ja hapetusluvuista.
Eräs esimerkki tapauksesta, jossa ligandit luovuttavat vapaan elektroniparinsa metalliselle keskukselle, on heksa-ammiinikoboltti(III)kloridi: jokainen ammoniakin ligandi lahjoittaa vapaan elektroniparinsa koboltti(III)-ioniin.lähde?
Ligandina voi olla myös jokin orgaaninen ryhmä, kuten esimerkiksi heterosyklinen yhdiste pyridiini nikkeli(II)tetrapyridiinidikloridissa Ni(C5H5N)4Cl2. Tässä pyridiinin typpiatomit ryhmittyvät nikkelin ympärille.
Historia

Koordinaatioyhdisteitä on tunnettu jonkin verran jo 1700-luvulla, mm. preussinsininen, kaliumheksasyanoferraatti(II) K4[Fe(CN)6], oranssi heksa-ammiinikoboltti(III)kloridi [Co(NH3)6]Cl3  ja violetti penta-ammiiniklorokoboltti(III)kloridi [CoCl(NH3)5]Cl2.lähde? Heksa-ammiinikoboltti(III)kloridia valmistettiin 1798 kobolttikloridin vesiliuoksesta, johon oli lisätty ammoniakkia.
Koordinaatiosidosten todellinen luonne ymmärrettiin kuitenkin vasta 1890-luvulla, jolloin nuori sveitsiläinen kemisti Alfred Werner (1866-1919) aloitti koordinaatiosidosten tutkimisen. Hän keksi että heksa-ammiinikoboltti(III)kloridissa ja vastaavissa yhdisteissä NH3 molekyylit ovat ryhmittyneet oktaedrimaisesti metalli-ionin ympärille. Hän esitti vuonna 1893 teorian, että siirtymämetallien ioneilla olisi kahdentyyppisiä valensseja. Primäärinen valenssi viittaa siihen, kuinka monta elektronia atomi luovuttaa tai vastaanottaa muodostaessaan ionisidoksia. Tätä kutsutaan nykyään hapetusluvuksi. Sekundäärinen valenssi taas viittaa metalli-ionin kykyyn muodostaa sidoksia Lewisin emäksien eli ligandien kanssa. Tätä kuvataan nykyään Wernerin käyttöön ottamalla koordinaatioluvulla.
Aiheesta muualla

Opetus TV:n videossa esitellään koordinaatiosidos ja lisäksi opitaan, mitä kemiallisella kompleksilla tarkoitetaan sekä mitä kompleksiyhdisteen muodostuminen edellyttää. Saatavissa: https://www.youtube.com/watch?v=j9qma1NYwdE.
Miikka Tulosen suomenkielisessä kandidaatintyössä kuvataan koordinaatiosidos kappaleessa 2.3., sivulla seitsemän. Tulonen, M. 2011. Metallien kompleksinmuodostus liuosfaasissa. Lappeenrannan teknillinen yliopisto. Kemiantekniikan laitos. Teknillisen kemian laboratorion kandidaatintyö. Saatavissa: http://urn.fi/URN:NBN:fi-fe201105171568
Ammoniakkimolekyylin ja booritrifluoridin koordinaatiosidoksessa typpi varautuu positiivisesti ja boori negatiivisesti.
Heksa-ammiinikoboltti(III)kloridi ([Co(NH3)6]Cl3)
Koordinaatioyhdiste: heksa-ammiinikoboltti(III)kloridi [Co(NH3)6]Cl3
Toinen koordinaatioyhdiste: penta-ammiiniklorokoboltti(III)kloridi [CoCl(NH3)5]Cl2
Clara Schumann

Clara Schumann 1878 Franz von Lenbachin maalauksessa
Clara Josephine Wieck Schumann (13. syyskuuta 1819 – 20. toukokuuta 1896) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän oli säveltäjä Robert Schumannin vaimo.
Schumann aloitti pianonsoiton harjoittelun jo hyvin nuorena isänsä, pianopedagogi Friedrich Wieckin opastuksella. 13-vuotiaasta naimisiinmenoon asti hänellä oli loistava ura pianistina. Avioiduttuaan Robert Schumannin kanssa Clara jatkoi esiintymistä ja säveltämistä ja kasvatti ohessa kahdeksan lasta. Hän oli usein vastuussa perheen taloudellisesta toimeentulosta ja jatkoi senkin vuoksi konsertointia.
Robert Schumannin eläessä hänen työnsä eivät olleet useinkaan suosittuja eivätkä teknisesti tarpeeksi näyttäviä Claran makuun, mutta Robertin kuoleman jälkeen Clara Schumann omistautui pääasiassa Robertin töiden tulkitsemiseen. Vuonna 1878 hänet nimitettiin konservatorion opettajaksi Frankfurt am Mainiin.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Levas, Santeri: Suuren säveltäjän rakkaus: Robert ja Clara Schumannin elämäntarina.  Porvoo:  WSOY, 1952.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Rakennusmestari

Porin Prikaatin varuskunta-alueen suurtyömaan vastaava rakennusmestari Viljam Suikkanen tarkastelee kasarmin valmistumista Säkylässä 1961.
Rakennusmestari (lyhenne rkm. tai rak.mest.) on rakennusalan tutkinto ja ammattinimike. Se oli 1990-luvulle saakka teknillisen oppilaitoksen tai teknillisen koulun teknikkotason tutkinto, joka sijoittui vaativuudeltaan insinöörintutkinnon alapuolelle. Rakennusmestari (AMK) on 1990-luvulla esiintynyt ammattikorkeakoulututkinto, josta luovuttiin 1990-luvun lopulla, mutta joka aloitettiin kuitenkin uudestaan vuonna 2007. Molemmat tutkinnot valmistivat työskentelemään rakennusteollisuudessa ja -tuotannossa työnjohtajana.
Ammattikorkeakoulujärjestelmän vakiintuessa rakennusmestarikoulutus lakkautettiin.selvennä Tarkoituksena oli korvata työnjohtotehtävissä toimineet rakennusmestarit AMK-insinööreillä. Insinööritutkinnon rakenne on kuitenkin teoriapainotteinen, ja teollisuus on usein esittänyt toiveen siitä, että työnjohtotehtäviin soveltuvaa koulutusta laajennettaisiin. Pelkkä ns. tuotantopainotteinen insinöörikoulutus ei ole vastannut teollisuuden toiveita. Syyslukukaudella 2007 rakennusmestarikoulutus käynnistettiin uudelleen kuudessa ammattikorkeakoulussa.lähde?
Rakennusteknikon koulutuksen saaneeseen henkilöön viitataan rakennusmestarin ammattinimikkeellä. Nykymuotoinen Rakennusmestarin AMK-tutkinto rinnastetaan tuotantopainotteiseen insinööritutkintoon. Suurimpana erona kahteen edellä mainittuun on, ettei rakennusmestari AMK-tutkinnon koulutussisältöön kuulu rakennussuunnittelun syventävät opinnot, vaan koulutus tähtää työmaan johtamistarpeisiin sekä työmaan vastaavan työnjohtajan ammattiin. Tutkinnon sisältämät opinnot rakennesuunnittelusta on pyritty räätälöimään käytännössä pientalon suunnittelijapätevyyksiä vastaaviksi, rakennusluokka B.
Rakennusmestarin nykymuotoista AMK-tutkintoa ja teknikon tutkintoa ei voida rinnastaa toisiinsa, vaikka niihin viitataankin rakennusmestarin ammattinimikkeellä. Tämä johtuu koulutussisällön eroavaisuuksista. Nykymuotoisen rakennusmestaritutkinnon suorittaneiden henkilöiden toimimisesta pelkän AMK-tutkinnon pohjalta pientalohankkeen pääsuunnittelijana on rakennusalalla hyvin vähän kokemusta, osin johtuen koulutuksen uutuudesta ja koulutuksesta valmistuneiden henkilöiden vähäisestä määrästä.
Rakennussuunnittelun  koulutustarjontaa tullaan ammattikorkeakouluissa parantamaan uudelleenkäynnistämällä rakennusarkkitehti AMK-koulutuslinja (alkaen v.2014).lähde?
Rakennussuunnittelun ja työnjohdon vaadittuihin pätevyyksiin löytyvät ajantasaiset vaatimukset Suomen rakennusmääräyskokoelman osista A1 ja A2.lähde?
Kirjallisuutta

Solkinen, Väinö: Isänmaan rakentajat: rakennusmestarit kertovat.  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1994.  ISBN 951-717-805-0
Aiheesta muualla

Opetusministeriö: Rakennusmestarikoulutus käynnistyy
Rakennusalan työnjohtokoulutuksen kehittäminen ammattikorkeakouluissa OPM:n työryhmämuistioita ja selvityksiä 2006:30
Toimihenkilöunioni (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakennusalan työnjohdon koulutusohjelma, Rakennusmestari (Opintoluotsi)
Ammattinetti: Rakennusmestari
Tekniikan alan korkeakoulututkinnot
| --- | --- |
Yliopistotutkinnot:  Tekniikan tohtori  Tekniikan lisensiaatti  Diplomi-insinööri  Arkkitehti  Maisema-arkkitehti  Tekniikan kandidaatti 
Ammattikorkeakoulututkinnot:  Insinööri (ylempi AMK)  Insinööri (AMK)  Rakennusmestari (AMK)  Rakennusarkkitehti (AMK) 
Tekniikan alan opistotutkinnot
Insinööri
Rakennusinsinööri
Rakennusarkkitehti
Teknikko
Rakennusmestari
Juusjärven kalliomaalaus

| Juusjärven kalliomaalaus |
| --- | --- |

Sijainti
 Juusjärven kalliomaalaus
Koordinaatit:  60°11′13.2950″N, 24°25′36.6744″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Kirkkonummi
Aiheesta muualla
  Juusjärven kalliomaalaus Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juusjärven kalliomaalaus on järjestyksessä toinen kalliomaalaus, joka on Suomesta löydetty. Se sijaitsee Juusjärvellä Kirkkonummella Uudellamaalla. Kalliomaalaus, jonka kuviot näkyvät selvästi paljain silmin, on ajoitettu pronssikauteen.
Löytyminen ja tutkimus

Vaikka paikalliset asukkaat tunsivat kalliomaalaukset entuudestaan, voidaan kuvioiden löytymisen kunnia antaa arkeologi Veikko Lehtosalolle, joka suoritti seudulla rutiininomaista inventointia vuonna 1963. Paikalliset olivat pitäneet kuvioita lasten graffiteina tai sähkölinjan rakennusmiesten merkintöinä, mutta Lehtosalo ymmärsi kuviot oikein. Seuraavana vuonna Ville Luho teki kuvioista peitepiirrokset. Vuonna 2009 Oula Seitsonen suoritti paikalla inventoinnin. Kuvioiden alkuperäisestä ilmoittajasta ei ole tietoa.
Edellinen löydetty kalliomaalaus oli Vitträskin kalliomaalaus vuodelta 1911, joka sijaitsee noin 5 kilometrin päässä Vitträsk-järvellä. Juusjärven maalauksen löytymisestä kirjoiteltiin lehdistössä ja asia tuli kansalaisille tutuksi. Asian saaman julkisuuden innoittamina muutkin ihmiset alkoivat kiinnittää kuviohin huomiota ja vuonna 1966 löytyikin kolmas kalliomaalaus Valkeisaarelta.
Helsingin seudun kalliomaalaukset muodostavat esiintymispaikkojensa suhteen poikkeuksen suomalaisessa kalliomaalausperinteessä. Kun kohteet ovat yleensä Sisä-Suomen järvi- ja jokiverkoston solmukohdissa ja saarissa, sijaitsevat nämä muinaisella merenrantavyöhykkeellä. Juusjärven lisäksi tällaisia kohteita ovat Vitträsk ja Jäniskallio sekä epävarmemmat kohteet Karstun linnavuorella Lohjalla ja Rekottilan linnavuorella Paimiossa.
Sijainti

Maalaus sijaitsee Juusjärven etelärannalla kapeassa lahdessa noin 7 kilometriä Kirkkonummelta pohjoiseen, veden äärellä olevassa pystykalliossa 36-37 metriä merenpinnan ja 5-6 metriä Juusjärven pinnan yläpuolella. Pystykallio rajautuu edestä rantakaistaleeseen tai terassi, jolta ne on voitu maalata seisten.
Sijainti > Muinainen ympäristö

Ville Luho sijoitti Juusjärven ja Vitträskin maalauskohteet samalle korkeudelle merenpinnasta. Kun kohteen korkeus järvenpinnasta on 5-6 metriä, saattoi kalliomaalaukset tehdä myös silloin, kun Juusjärvi oli osa kapenevaa merenlahtea. Yhteys mereen teki vesistöstä huomattavasti kalaisamman kuin pieni järvi voi olla.