stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pieksämäen Pallo-Sepot

| Pieksämäen Pallo-Sepot |
| --- | --- |

Perustettu:  1947
Kaupunki:   Pieksämäki, Suomi
Kotiareena:  OP-areena
Sarjataso:  II-divisioona
Värit:                
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pieksämäen Pallo-Sepot (PiPS) on pieksämäkeläinen jääkiekkoseura. Seura perustettiin palloilulajien yleisseuraksi, kun aiemmin oli pelattu Pieksämäen Pyrinnön alaisuudessa. Aluksi lajivalikoimaan kuuluivat vain jalkapallo ja jääpallo, jääkiekko tuli lajivalikoimaan mukaan muutamaa vuotta myöhemmin. PiPS:in ensimmäinen virallinen jääkiekko-ottelu pelattiinkin 19. helmikuuta 1950 ja tuolloin vastustajana oli Kuopion Pallo -48. Suomen Jääkiekkoliittoon seura liittyi erottuaan TUL:ista vuonna 1961. Oman jäähallin seura sai vuonna 1992, ja kaudesta 1996–1997 lähtien PiPS on pelannut II-divisioonassa, ensin Kymi-Saimaan lohkossa ja sen jälkeen Savo-Karjalan lohkossa. Kaudella 2018-2019 PiPS pelaa Savo-Karjalan lohkossa III-divioonassa
Kasvatit pääsarjatasolla

Henrika Huuskonen
Tuomo Jormakka
Risto Kerminen
Tommi Kovanen
Otto Leskinen
Ville Leskinen
Oskari Remes
Hannele Tarkiainen
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Hector

| Hector |
| --- | --- |
 Hector toukokuussa 1970
Henkilötiedot
Koko nimi:  Heikki Veikko Harma
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1947 (ikä 77)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Hector 
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1965–
Tyylilajit:  suomirock folkrock
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  The Sharks (kitaristi), Les Mirages (kitaristi 1964), Cumulus (laulaja, kitaristi, säveltäjä, sanoittaja 1969-1974), H.E.C (laulusolisti 1976-77)
Levy-yhtiöt:  PSO Love Records Ponsi Johanna Dove Flamingo Music EMI Allstar Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Heikki Veikko Harma (s. 20. huhtikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen rock- ja folkmuusikko, joka on esiintynyt vuodesta 1965 lähtien taiteilijanimellä Hector. Hector on yksi suomalaisen rockin suurista nimistä. Harma on työskennellyt myös radio- ja televisiotoimittajana sekä televisio-ohjaajana.
Hector on urallaan julkaissut 25 studioalbumia viidellä eri vuosikymmenellä. Hänen tunnettuja kappaleitaan ovat muun muassa "Lumi teki enkelin eteiseen", "Ake, Make, Pera ja mä", "Asfalttiprinssi", "Yhtenä iltana", "Juodaan viinaa" ja "Mandoliinimies".
Hector on palkittu uransa aikana muun muassa kolmella Emma-palkinnolla, Juha Vainio -palkinnolla vuonna 1992 ja Pro Finlandia -kunniamitalilla vuonna 2008.
Ura > Ura lähtee käyntiin

Hectorin ura alkoi soolokitaristina hänen veljensä perustamassa Les Mirages -yhtyeessä vuonna 1964. Seuraavana vuonna hän debytoi levylaulajana ja sanoittajana folk-singlellään ”Palkkasoturi” (alun perin Buffy Sainte-Marien ”Universal Soldier”). Alkuvuodesta 1966 single nousi listojen kärkeen Suomessa. Levy-yhtiöt yrittivät tehdä Hectorista kantritähteä, mutta seuraavat singlet eivät menestyneet odotetulla tavalla. Vuonna 1969 hän esiintyi Svenska Teaternin suositussa Hair-musikaalissa yhdessä Anki Lindqvistin, Cay Karlssonin ja Sakari Lehtisen kanssa. Nelikon yhteistyöstä syntyi Cumulus-yhtye.
Ura > Suurta menestystä

Hectorin ensimmäinen täyspitkä sooloalbumi Nostalgia julkaistiin vuonna 1972. Seuraavana vuonna ilmestynyttä Herra Mirandosta myytiin jo timanttilevyn arvoisesti (myyty 71 600 kpl). Vuoden 1974 Hectorock I on Hectorin menestynein soololevy (myyty 87 100 kpl). Monet muutkin Hector-albumit ovat olleet myyntimenestyksiä (vuoden 1990 Yhtenä iltana, myyty 64 500 kpl; vuoden 1988 Varjot ja lakanat, 56 200 kpl; vuoden 1991 In concert 1966–1991, 45 000 kpl sekä vuoden 2004 Ei selityksiä, 31 655 kpl).
Hectorin tunnetuin laulu on surumielinen ”Lumi teki enkelin eteiseen”. Hänen uraansa mahtuu suuri joukko hittejä, kuten ”Ake, Make, Pera ja mä”, ”Asfalttiprinssi”, ”Kuinka voit väittää (että yksinäinen oot)” (alun perin Ralph McTellin ”Streets of London”), ”Ei mittään (Työttömän arkiviisu)”, ”Nostalgia”, ”Herra Mirandos”, ”Mandoliinimies”, juopottelusta kertova laulu ”Juodaan viinaa”, ”Kaikki tahtoo rakastaa”, joka ilmestyi vain singlenä, ja viimeisimpänä ”Kuunnellaan vaan taivasta”. Hectorin lauluja on myöhemmin tulkinnut muiden muassa Kari Tapio.
Ura > Mestarit areenalla

1990-luvun lopulla Hector nousi parrasvaloihin Pave Maijasen, Pepe Willbergin ja Kirkan kanssa nelikon Mestarit Areenalla -konserttien ja -kiertueiden ansiosta. He esittivät omia sekä toistensa hittejä, ja koko Mestarit-ilmiöstä tuli hyvin suosittu. Mestarit Areenalla -livelevyä on myyty yli 131 000 kappaletta, ja se oli vuoden 1999 myydyin albumi Suomessa.
Ura > Jäähyväiskiertue ja paluu esiintymislavoille

Hector teki syksyllä 2007 jäähyväiskiertueen Näkemiin – kuulemiin, mutta palasi lavoille vielä keväällä 2009 Savoy-teatterissa ja Savoy-konsertit saivat jatkoa saman vuoden joulukuussa.
Vuonna 2011 Hector palasi isoille esiintymislavoille Aikamatka 1966 – 2011 -kiertueen myötä. Konsertit olivat aikavälillä 27. lokakuuta – 10. joulukuuta. Kiertue alkoi Jyväskylässä ja päättyi Rovaniemellä. Hectorin yhtyeessä ovat muun muassa kosketinsoittaja Esa Kotilainen ja kitaristi Timo Kämäräinen. Työryhmässä oli mukana myös led-screen -näyttöjen taiteellinen suunnittelija Zok Sabijan. Ohjelmistossa oli uusia kappaleita.
Hector kertoi syksyllä 2011 tehneensä päätöksen kiertueiden lopettamisesta, koska tunsi olleensa loppuunpalanut ja fyysisesti huonossa kunnossa. Näihin aikoihin häneltä ei myöskään syntynyt uusia lauluja. Muutettuaan elämäntapojaan terveellisemmiksi vuodesta 2008 lähtien hän sai luomisvoimansa takaisin ja alkoi katua lopettamispäätöstä liian äkkinäisenä ratkaisuna.
Vuonna 2014 Hector julkaisi uuden albumin Hauras kymmenen vuoden tauon jälkeen. Albumi myi ennakkoon kultaa ja myöhemmin platinaa. Uuden albumin myötä Hector lähti mittavalle kiertueelle, joka käsitti 16 konserttia. Kiertue alkoi 29. lokakuuta Jyväskylästä ja päättyi Hartwall Arenalle 29. marraskuuta. Kiertueella Hector esitti kappaleita uudelta levyltään.lähde?
Hector osallistui Vain elämää -ohjelman viidennelle kaudelle vuonna 2016. Syksyllä 2016 Hector lähti mittavalle Suomea kiertäneelle kiertueelle juhlistaen 50-vuotistaiteilijauraansa.
Marraskuussa 2017 Hector julkaisi yhdessä Tuula Kousan kanssa kirjoittamansa muistelmateoksen Hector: Asfalttihippi, jonka on kustantanut Otava.
Joulukuussa 2018 Hectorin piti tehdä konserttikiertue, mutta terveydellisistä syistä se peruuntui. Hänelle tehtiin alkuvuodesta 2018 lonkkaleikkaus ja elokuussa vielä sydämeen pallolaajennusleikkaus. Vuonna 2019 Hector teki kiertueen Hexit, jonka hän sanoi olevan viimeinen kiertue.
Ura > Teatterissa

Syksyllä 2012 Hector esiintyi Lahden kaupunginteatterissa Hair-musikaalissa, jossa hänellä oli rooli muun muassa Vietnam-veteraanina. Hectorilla oli aikoinaan sivurooli myös Svenska Teaternin Hair-versiossa jo vuonna 1969.
Ura > Työ toimittajana

Vuosina 1969–1989 Hector toimi Yleisradion musiikkitoimittajana. Radio- ja televisio-ohjelmia tehdessään hän käytti oikeaa nimeään Heikki Harma. 1970-luvulla hän juonsi radiossa muun muassa suosittua Pop eilen – tänään -ohjelmaa. Kun Rockradio aloitti 1980, hän oli yksi sen kolmesta juontajasta. Vuoden 1982 paikkeilla Hector siirtyi television puolelle Yle TV1 -kanavan viihdetoimittajaksi, päätyönään rockohjelma Tuubi.
Vuoden 2009 kesäkuussa Hector jatkoi radiotoimittajan uraansa, kun Radio Suomi lähetti kesän 2009 ajan Hectorin juontamaa Pop eilen – toissapäivänä -musiikkiohjelmaa. Ohjelman suuren suosion myötä Hector lupautui jatkamaan radio-ohjelmaa myös kesän jälkeen. Ohjelma jatkui yhtäjaksoisesti siitä lähtien aina vuoteen 2014, jolloin Yle ilmoitti lopettavansa ohjelman vuoden lopussa. Ohjelmaa alkoi esittää uudestaan Radio Nova 7. kesäkuuta 2015 alkaen sunnuntaiaamuisin.
Maaliskuussa 2025 Hector teki  kaksi jaksoa Pop eilen – toissapäivänä -ohjelmaa Roll FM -kanavalle.
Ura > Politiikassa

Hector oli vuoden 1988 presidentinvaaleissa Kalevi Kivistöä tukeneen Liike 88:n valitsijamiehenä.
Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Hector liittyi toisella kierroksella Pekka Haaviston tukijoihin ja esiintyi oman paluukiertueensa jälkeen Haavistoa tukeneessa Kokoaan suurempi Suomi 2012 -konsertissa.
Palkintoja ja tunnustuksia

Hector on saanut Juha Vainio -sanoittajapalkinnon 1992. Hän on sanoittanut myös muille artisteille. Esimerkiksi Freemanin ”Ajetaan tandemilla”, Samuli Edelmannin ”Peggy” ja Jari Sillanpään ”Pariisi–Helsinki” sekä Katri-Helenan tunnetuksi tekemän YK:n-päivälaulu ”Kuudenikäinen” ovat Hectorin sanoittamia. Lisäksi Hector on sanoittanut lukuisia lauluja muun muassa Arja Saijonmaalle.
Vuonna 2004 Hector voitti vuoden miessolistin Emma-palkinnon. Hän oli aiemmin saanut kaikkiaan kolme Emmaa.
Pro Finlandia -kunniamerkki Hectorille myönnettiin 2008.
Vuonna 2009 Hectorille myönnettiin Reino Helismaa -palkinto tunnustuksena sanoituksista, jotka ”ulottuvat surumielisyydestä hauskaan kansanomaisuuteen sekä terävään yhteiskunnalliseen analyysiin”. Palkinto myönnetään henkilölle, joka on merkittävällä tavalla uudistanut suomalaista laulurunoutta ja viihdettä kansallisista lähtökohdista.
Stadin Slangi ry valitsi Hectorin vuoden 2015 Stadin Kundiksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2015. Hectorille myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2019 ja musiikin valtionpalkinnon hän sai 2022.
Yksityiselämä

Hector on maininnut elämänsä pahimmaksi epäonnistumiseksi avioeron. Maailmankatsomukseltaan Hector kertoo olevansa ”epäilevä etsijä” ja pitää Jumalaa mielenkiintoisena keskustelun aiheena, mutta ihmeisiin Hector ei kerro uskovansa.
»Syntymä ja kuolema ovat paljon selkeämpiä ja ymmärrettävämpiä kuin se, mitä on ennen tai jälkeen tämän todellisuuden. Sinne jonnekin pitäisi sijoittua Jumalan, joka sieltä tuntemattomasta käsin vaikuttaa meidän kauttamme tai meihin. Elämästä kylläkin pitää selvitä omin avuin ja ihmisten keskinäisessä vuorovaikutuksessa. Se etten usko, ei tarkoita, etteikö toisinkin voisi olla. Tämä on minun elämän mittainen agnostinen kilvoitteluni. Jos jonakin päivänä napsahtaa, kolahtaa, avautuu tai alkaa säkenöidä, niin mikä sen ihanampaa» 
(Hector, 2007)
Salanimet

Brainstorm Arnold
Kokko Julius
Ponsivuori Bubi
Riimi Impi
Diskografia > Albumit

Nostalgia (1972)
Herra Mirandos (1973,  myynyt timanttia)
Hectorock I (1974,  myynyt timanttia)
Liisa pien (1975)
Hotelli Hannikainen (1976)
H.E.C. (1977)
Kadonneet lapset (1978,  myynyt kultaa)
Ruusuportti (1979)
Linnut, linnut (1980)
Eurooppa (1981)
Hyvää yötä Bambi (1982)
Hectorock II (1985)
Nuku idiootti (1987,  myynyt kultaa)
Varjot ja lakanat (1988,  myynyt platinaa)
Yhtenä iltana (1990,  myynyt platinaa)
In concert 1966–1991 (1992,  myynyt kultaa)
Ensilumi tulee kuudelta (1992,  myynyt kultaa)
Salaisuuksien talo (1994,  myynyt kultaa)
Kultaiset lehdet (1995)
Hidas (1999)
Helismaan pikajuna (2001)
Total Live 1991–2003 (2003)
Ei selityksiä (2004,  myynyt platinaa)
Hauras (2014,  myynyt platinaa)
Hectorin joululevy (2018)
Diskografia > DVD

Mestarit Stadionilla (2001)
Hector 60v-Juhlatupla (2007)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Hectorin parhaat (1975)
Hector 72–74 (1978)
Masters Hector (1986)
Hector (1 & 2) (1987)
20 toivottua (1987)
Parhaat (1987)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (1988; CD 1994)
Loveklassikot – Ne parhaat (1989)
Asfalttiprinssi (1989)
Lapsuuden loppu (1991)
Kulkurin iltatähti (1992)
Hector I – 12 Alkuperäistä (1992)
Hector II – 12 Alkuperäistä (1992)
Hector – 12 Alkuperäistä (1993)
Asfalttiprinssi (1993)
12 Klassikkoa (1993)
20 suosikkia – Lumi teki enkelin eteiseen (1996)
Hectorin parhaat (1996,  3CD)
Singlet 1975–78 (1996)
20 suosikkia – Yhtenä iltana (1997)
Hector Parhaat (1999,  2CD)
Hector & Pave Maijanen: Kokoelma 2003 (2003)
Suomihuiput (2005)
Hectobox (2005,  6 CD, sisältää kaikki Hectorin singlet, yhteensä 128 kappaletta)
Kaksi lensi yli käen pesän – Helmiä Hectorin laulukirjasta (2012,  2CD, muiden esittämiä Hectorin sanoittamia ja/tai säveltämiä kappaleita)
Muistelmat

Harma, Heikki – Kousa, Tuula: Hector: Asfalttihippi – muistelmia putkiradiosta Ruusuportille.  Helsinki:  Otava, 2017.  ISBN 978-951-1-31591-9
Tutkimuksia Hectorin tuotannosta

Helander, Minna: Hyvää yötä bambi: satuintertekstit Hectorin lyriikassa. Pro gradu, Helsingin yliopisto, 1995.
Hietanen, Piritta: Hectorin laulutekstien runomuodon tarkastelua. Pro gradu -tutkielma. Turun yliopisto, suomen kielen laitos. 1996
Hietanen, Piritta: Hectorin laulutekstit ja suomalaisen lyriikan perinne. Teoksessa Hakanen, Aimo (toim.), Sananjalka. Suomen Kielen Seuran vuosikirja 38, 95–107. Turku: Suomen Kielen Seura. 1996.
Hietanen, Piritta: ”Maakuopissa höyryää runonjalat, valtateillä etenee projektit”: Hectorin, Ismo Alangon, Martti Syrjän ja A.W. Yrjänän laulutekstien runomuodon analyysi. Lisensiaattityö. Turun yliopisto, suomen kielen laitos. 2001.
Kaipiainen, Marjo: Suomi-rockin sanoma: yhteiskuntakritiikkiä vai lauluja tunteista? Ismo Alangon, Hectorin ja Juice Leskisen tekstituotannon analyysia. Pro gradu, tiedotusoppi, Valtiotieteellinen tiedekunta, Helsingin yliopisto, 1994.
Immonen, Tenho: "Niinhän on maailma kirjoitettu": Hectorin laulutekstien tekstienvälisyydestä. Pro gradu, Jyväskylän yliopisto, 1999.
Kinnunen, Santeri: "Saapuaksein aina takas maahan mämmin". Käännösstrategioita ja -tendenssejä Hectorin käännöslaulutuotannossa. Pro gradu, Nykykielten laitos, Helsingin yliopisto, 2017.
Virtala, Meri: ”Ikkunat auki helvettiin”. Postmoderni vieraantuminen ja mediakulttuuri Hectorin albumilla Eurooppa (1981). Pro gradu -tutkielma. Turun yliopisto, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos. 2014.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Heikki Harma Pomus.netin tietokannassa
Hectorin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Hectorin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Hectorin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Hector eilen – toissapäivänä. Yle Elävä arkisto.
Hector Last.fm:ssä (englanniksi)
Hector hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Hector
| --- | --- |
Studioalbumit:  Nostalgia  Herra Mirandos  Hectorock I  Liisa pien  Hotelli Hannikainen  H.E.C.  Kadonneet lapset  Ruusuportti  Linnut, linnut  Eurooppa  Hyvää yötä Bambi  Hectorock II  Nuku idiootti  Varjot ja lakanat  Yhtenä iltana  Ensilumi tulee kuudelta  Salaisuuksien talo  Kultaiset lehdet  Hidas  Helismaan pikajuna  Ei selityksiä  Hauras 
DVD:t:  Mestarit Stadionilla  Hector 60v-Juhlatupla 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  3  4  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 2  3  4  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 2  3 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana 
Hector (kesk.) ja Pave Maijanen Näkemiin – kuulemiin -konserttikiertueella Jyväskylässä 2007.
Wegger Christian Strømmen

| Wegger Christian Strømmen |
| --- | --- |
 Strømmen vuonna 2012.
Norjan suurlähettiläs Suomessa
 2023–  
Edeltäjä:  Dag Stangnes
Norjan suurlähettiläs Yhdistyneessä kuningaskunnassa
 2019–2023  
Edeltäjä:  Mona Juul
Seuraaja:  Tore Hattrem
Norjan suurlähettiläs Yhdysvalloissa
 2007–2013  
Edeltäjä:  Knut Vollebæk
Seuraaja:  Kåre R. Aas
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1959 (ikä 65) Larvik, Norja
Ammatti:  diplomaatti
Tiedot
Puolue:  Kristillinen kansanpuolue
Koulutus:  juristi
Wegger Christian Strømmen (s. 14. kesäkuuta 1959 Larvik) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko ja diplomaatti. Hän on työskennellyt Norjan suurlähettiläänä Yhdysvalloissa vuosina 2007–2013, Isossa-Britanniassa 2019–2023 ja Suomessa vuodesta 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wegger Christian Strømmen Wikimedia Commonsissa
Väinö Kaski

Väinö Valdemar Kaski (23. syyskuuta 1890 Helsinki – 13. lokakuuta 1945) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Jaakko Kaski ja Maria Gustava Lindroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1914 Franziska Koblischken kanssa, joka kuoli vuonna 1925, ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1938 Aino Astin kanssa.
Opinnot

Kaski kävi kahdeksan luokkaa Helsingin suomalaisesta reaalilyseota ja jatkoi opintojaan Saksassa vuosina 1913–1914 Mittweidan teknillisessä ja Zwickaun insinööriopistossa.
Jääkärikausi

Kaski liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 19. helmikuuta 1916 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Kaski perusti pataljoonan rintamalle lähdön koittaessa pataljoonan lääkintäkoiraosaston ja toimi pataljoonan rintamalla olo ajan sen johtajana vuoden 1917 alkuun saakka. Rintamalta palattua edellä mainittu osasto lakkautettiin.
Suomen sisällissota

Kaski saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 5. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 9. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Kaski siirrettiin sisällissodan jälkeen 25. kesäkuuta 1918 Kaartin jääkäripataljoonan 3. komppanian ja 2. joulukuuta 1918 Jääkäriprikaatin polkupyöräosaston päälliköksi. Armeijasta hän erosi 21. tammikuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Hänet sijoitettiin sotilasohjaajaksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiiriin 1. huhtikuuta 1920 alkaen, ja hän palveli sotilasohjaajana 15. maaliskuuta 1922 saakka, jolloin hän siirtyi Rajavartioston sotakoiratarhan johtajaksi ja oli sen palveluksessa 15. helmikuuta 1925 saakka. Seuraavaksi hän toimi johtajana Valtion koiratarhan poliisikoirakertauskursseilla. Myöhemmissä elämän vaiheissaan hän toimi sanoma- ja aikakauslehtien tilapäisavustajana sekä vuodesta 1937 alkaen  ylimääräisenä virkailijana Rajavartiostojen esikunnassa talvisodan syttymiseen saakka.
Talvi- ja jatkosota

Kaski osallistui talvisotaan komendanttina 1. Armeijakunnan esikunnassa. Armeijakunnasta hänet siirrettiin esikuntakomppanianpäälliköksi Karjalan armeijan esikuntaan. Vuonna 1941 hänet siirrettiin päälliköksi ensin Jalkaväenkoulutuskeskus 2:een ja edelleen Sotavankileiri 10:n Suojärven alaleirille. Suojärveltä hänet siirrettiin vuonna 1943 apulaispäälliköksi Sotavankileiri 16:een, josta hänet siirrettiin edelleen komendantiksi 65. Sotasairaalaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 25. elokuuta 1917  Gruppenführer 19. syyskuuta 1917  Luutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 30. toukokuuta 1918 |    |  Vapaudenristi 3. lk. (1918 ja 1945)  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Pyhä tie

Pyhä tie voi viitata seuraaviin:
Antiikin aikana

Pyhä tie, tie Attikassa Ateenasta Eleusiihin
Pyhä tie, tie Delfoissa Apollonin pyhäkköalueella
Pyhä tie, tie Deloksella
Pyhä tie, tie Miletoksesta Didymaan
Pyhä tie, tie Samoksen kaupungista Heraioniin
Sacra via, antiikin Rooman pääkatu
Nykyaikana

Ierá Odós, katu Ateenassa Kreikassa
Voie Sacrée, ranskalaisten huoltoreitti ensimmäisessä maailmansodassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Via Sacra”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Elma ja Liisa

| Elma ja Liisa |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Pamela Tola Pihla Viitala
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  8. huhtikuuta 2011
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elma ja Liisa on Pamela Tolan ja Pihla Viitalan tekemä ja käsikirjoittama lyhytelokuva, jonka ensi-ilta oli 8. huhtikuuta 2011. Teemaltaan se sivuaa elokuvaa Thelma ja Louise.
Elma ja Liisa lanseerasi Finnkinon teattereissa uuden elokuvanäytösmallin. Sen myötä lyhyiden elokuvien esittäminen on määrä tehdä pysyväksi. Lyhyiden filmien pitäminen ohjelmistossa onnistuu paremmin kuin pitkien, koska niissä kilpailu esityspaikoista ei ole yhtä kova. Lyhytelokuva hinnoitellaan normaalippua edullisemmaksi.
RIA Novosti

Ria Novostin rakennus Moskovassa
RIA Novosti eli Ria Novosti (ven. Российское агентство международной информации РИА Новости, Rossijskoje agentstvo meždunarodnoi informatsii RIA Novosti, lyh. РИА Новости, RIA Novosti) oli valtio-omisteinen Venäjän kansainvälinen tietotoimisto (ven. novosti = 'uutiset'). Joulukuussa 2013 sen suhteellisen itsenäinen asema päättyi ja siitä tuli osa Venäjän presidentinhallinnon ohjaamaa viestintäkonserni Rossija segodnjaa. Vuoden 2014 budjetissa uutistoimisto RIA Novostille myönnettiin 2,604 miljardia ruplaa eli noin 57,5 miljoonaa euroa Venäjän federaation sisä- ja ulkopolitiikan sekä Venäjän maakuvan tukemiseen. Yhteiskunnallisen tehtävän vuoksi RIA Novostin saama tuki valtionbudjetista on perinteisesti ollut suurempi kuin Venäjän valtion toiselle uutistoimistolle, Itar-Tassille myönnetty tuki. Itar-Tass sai esimerkikvi vuonna 2014 tukea 1,224 miljardia ruplaa eli noin 27,0 miljoonaa euroa.
Historia

Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 perustettiin Sovetskoje informatsionnoje bjuro (Sovinformbjuro), jonka tehtävänä oli koota Neuvostoliiton tiedotusvälineille tietoa sodan etulinjasta, työstä kotirintamalla ja partisaanitoiminnasta. Sen jatkajaksi perustettiin vuonna 1961 Agentstvo petšati Novosti (APN), josta tuli julkisten laitosten pääasiallinen tiedottaja ja uutistoimisto. Vuonna 1990 APN:stä tuli Informatsionnoje agentstvo Novosti (IAN).
Neuvostovallan murentuessa syyskuussa 1991 IAN ja Venäjän tietotoimisto Rossijskoje informatsionnoje agentstvo (RIA) yhdistyivät nimellä Rossijskoje informatsionnoje agentstvo Novosti (RIA Novosti, Ria Novosti). Sen nimeksi tuli 1998 Rossijskoje informatsionnoje agentstvo Vesti (Vesti), kunnes vuonna 2004 se sai nykyisen nimensä. Yritysmuodoltaan uutis- ja tietotoimisto RIA Novosti oli vielä vuonna 2013 unitaarinen yritys.
RIA Novostilla ja sen edeltäjällä APN:llä oli toimitus Suomessa useiden vuosikymmenten ajan. Toiminta Suomessa lakkautettiin toukokuussa 2007 ilmeisesti taloudellisista syistä.
RIA Novostista osa presidentinhallinnon ohjaamaa Rossija Segodnjaa

Venäjän presidentti Vladimir Putin allekirjoitti joulukuussa 2013 asetuksen, jolla Ria Novostin organisatorinen itsenäisyys lakkautettiin. Tilalle luotiin Rossija segodnja (ven. Россия сегодня), suom. Venäjä tänään. Eräänä syynä Ria Novostin itsenäisyyden lakkauttamiseen pidettiin sen Ukrainaa koskevia lausuntoja, mutta toiminta oli jo aiemmin poikennut liiaksi virallisesta linjasta. Myös monet muut Venäjällä toimineet uutisia tuottavat yritykset, jotka välittivät totalitaristista viestintää ajavan Kremlin näkemyksistä poikkeavia uutisia Ukrainasta joutuivat ennen Krimin kriisiä ja sen aikana sulkemaan toimintojaan ja kokivat kasvavaa painostusta valtion taholta. Viimeisenä riippumattomana pidetty televisiokanava Dožd joutui taloudellisiin vaikeuksiin, kun alkuvuonna 2014 kaikki suuret kaapelitelevisio-operaattorit lopettivat välittämästä asiakkailleen sen kanavaa. Sananvapautta ajavan Glasnostin puolustamisen säätiön johtaja Aleksei Siminov uskoi Venäjän sananvapaustilanteen heikkenevän entisestään.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ria Novosti (venäjäksi) (englanniksi) (saksaksi) (ranskaksi) (arabiaksi) (persiaksi) (espanjaksi) (japaniksi) (kiinaksi)
Russia: RIA Novosti liquidated amid fears of “more refined” threat to the press (Index on Censorship, 11.3.2014) (englanniksi) (indexoncensorship.org)