stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pelkokerroin
Kansainväliset versiot

Alankomaissa perustettiin alkuperäinen Pelkokerroin, Now or Neverland, joka alkoi vuonna 1998 Veronica-televisiokanavalla. Kilpailun pääpalkintona on 100 000 euroa joka jaksossa.
Australiassa Nine Network lähetti omaa versiotaan sarjasta. Se oli muutoin samanlainen kuin yhdysvaltalainen versio, mutta kilpailijat kilpailivat paikasta finaalissa eivätkä pääpalkinnosta. Finaalissa kilpailijat ottelivat voittaakseen 50 000 dollaria. Sarjan juontajana toimi Marc Yellin, mutta sarja lakkautettiin jo kahden jakson jälkeen.
Belgiassa sarjaa esitetään VTM:llä ja sitä juontaa Walter Grootaers.
Kroatiassa sarjaa esittää RTL Televizija ja sitä juontaa Antonija Blaće.
Lähi-idällä oli oma versionsa Pelkokertoimesta, jota lähetettiin MBC 1:llä.
Norjassa vastaavaa ohjelmaa esittää TV3.
Puolassa Polsat lähetti Pelkokerrointa nimellä Nieustraszeni. Kolmesataa ihmistä ympäri maata osallistuivat ensimmäiseen stunttiin, joista yhdeksänkymmentä pääsivät jatkamaan toiseen ja näistä vielä viisi viimeiseen kilpailuun. Yksi ottelija voitti itselleen 50 000 złotyn palkinnon. Ohjelmaa juonsi Roman Polko, Puolan armeijan komentaja. Sarja jatkui ainoastaan yhden tuontantokauden ajan.
Ruotsissa nyrkkeilijä Paolo Roberto juonsi ruotsalaista Pelkokerrointa, mutta sarja ei saanut hyviä arvosanoja ja se lopetettiin muutaman jakson jälkeen.
Saksan Pelkokerrointa juonsi Sonja Zietlow ja sitä lähetettiin RTL:llä vuonna 2004.
Suomen Pelkokerrointa juonsi Aleksi Valavuori. Suomen formaatissa pääpalkinto oli 10 000 euroa.
Aiheesta muualla

Pelkokerroin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Virallinen sivusto
Olof Larkka

Olof Edmund Larkka, vuoteen 1933 Lundström (30. kesäkuuta 1901 Kouvola – 6. joulukuuta 1978 Forssa) oli diplomi-insinööri ja opetusneuvos, joka toimi Valtion maitotalousopiston johtajana 1930-luvun alusta aina vuoteen 1968.
Larkan vanhemmat olivat varikonpäällikkö Johannes Edvard Lundström  ja Sofia Koski ja puoliso vuodesta 1931 Greta Adele von Schantz. Larkka tuli ylioppilaaksi 1919 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1927. Toimittuaan harjoittelijana ja isännöitsijänä useissa eri meijereissä 1926–1930 hän tuli Valtion maitotalousopiston johtajaksi 1931 ja hoiti tehtävää aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1960-luvun lopussa. Juuston valmistukseen Larkka perehtyi juustomestari Stelwagenin johdolla, Helsingin yliopistossa hän suoritti meijeriopin arvosanan. Larkka osallistui myös opisto- ja asuinpaikkakuntansa Jokioisten kunnalliselämään.
Niels Busk

| Niels Busk> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 20.7.1999–13.7.2009  
Ryhmä:  ALDE-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. elokuuta 1942 (ikä 82) Vadum, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Venstre
Aiheesta muualla
www.nielsbusk.dk
Niels Busk (s. 2. elokuuta 1942 Vadum, Tanska) on tanskalainen poliitikko. Busk edustaa Venstre-puoluetta. Busk on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1999–2009. Hän edusti Euroopan parlamentissa Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmää.
Aiheesta muualla

Niels Busk Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Paul Jyrälä

| Paul Jyrälä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1941 Espoo
Kuollut: 12. heinäkuuta 2007 (66 vuotta) Järvenpää
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  musiikkiäänittäjä, miksaaja, äänisuunnittelija
Muut tiedot
Lempinimet:  Pappa
Aktiivisena:  1960-2007
Paul ”Pappa” Jyrälä (9. heinäkuuta 1941 Espoo – 12. heinäkuuta 2007 Järvenpää) oli suomalainen musiikkiäänittäjä ja -miksaaja sekä elokuvien äänisuunnittelija. Äänitekniikan alalla Jyrälä on Suomen elokuvahistorian tunnetuimpia ja arvostetuimpia tekijöitä ja luennoitsijoita.
Jyrälä aloitti uransa Yleisradiossa 1960-luvun alkupuolella, josta siirtyi MTV:hen vuonna 1965. Ensimmäinen hänen äänittämänsä elokuva oli Millipilleri vuodelta 1966. Sitä seurasivat muut 1960-luvun Spede-elokuvat ja muun muassa Jörn Donnerin elokuvat.
Jyrälä kärsi jonkin asteisesta työnarkomaniasta, ja kaivatessaan irtiottoa leipätyöstään hän työskenteli hetken aikaa eri aloilla, muun muassa kalastajana ja rekankuljettajana. Vuodet 1970–1977 Jyrälä toimi musiikkiäänittäjänä Finnvox-studioilla, josta hän siirtyi Love Recordsin studiopäälliköksi vuosiksi 1977–1979. Hän vieraili kuitenkin silloin tällöin myös elokuvaprojekteissa. 1980-luvulla Jyrälä teki äänisuunnittelua suomalaisiin elokuviin, ja on saanut töistään seitsemän Jussi-palkintoa. Hän oli mukana myös muutamissa Hollywood-tuotannoissa, kuten Patriot (2000) ja Hannibal (2001 foley editor).
Työntekoa Jyrälä jatkoi aktiivisesti elämänsä loppuun saakka. Viimeiseksi työkseen hän äänitti Samuli Edelmannin virsilevyn Luhangan vanhassa puukirkossa.
Jyrälä valittiin vuonna 1990 ensimmäisenä suomalaisena Yhdysvaltain elokuva-akatemian jäseneksi. Jyrälä kuoli vaikean sairauden uuvuttamana Järvenpäässä 66-vuotiaana heinäkuussa 2007. Jyrälä on haudattu Järvenpään hautausmaalle.
Jyrälän kunniaksi on perustettu yhdistys Pappa Fest ry, joka harjoittaa hyväntekeväisyyttä lasten hyväksi ja myöntää Pappa-palkintoja elokuvan ja musiikin parissa työskenteleville nuorille lupauksille.
Jussi-palkinnot

Jon (1983)
Da Capo (1986)
Helsinki Napoli All Night Long (1987)
Kuutamosonaatti (1988)
Talvisota (1989)
Romanovin kivet (1993)
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat (1994)
Pelikaanimies (2004)
Aiheesta muualla

Paul Jyrälän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Paul Jyrälä Elonetissä.
Paul Jyrälä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Olof Lindberg

Kurt Olof Helmer Lindberg (13. lokakuuta 1918 – 13. toukokuuta 1987) oli ruotsalaissyntyinen talousmaantieteilijä, joka vaikutti Suomessa. Hän toimi Svenska handelshögskolanin talousmaantieteen professorina 1975–1982.
Oikeustaistelun muistomerkki

| Oikeustaistelun muistomerkki |
| --- | --- |

Nimi:  Oikeustaistelun muistomerkki
Tekijä:  Wäinö Aaltonen
Valmistumisvuosi:  1937
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Korkeus:  7 m
Leveys:  1,5 m
Sijainti:  Luumäen rautatieasema
Paikkakunta:  Luumäki
Koordinaatit:  60°56′40.2″N, 27°45′40.0″E
Oikeustaistelun muistomerkki on Luumäen asemalle vuonna 1937 pystytetty P. E. Svinhufvudin graniittinen muistomerkki. Muistomerkki on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen tekemä ja se toteutettiin kansalaiskeräyksen avulla. Muistomerkillä muistetaan toisen sortokauden aikana käytyä oikeustaistelua, jossa silloinen Lappeen kihlakunnan tuomari P. E. Svinhufvud 24. marraskuuta 1914 kesken oikeudenkäynnin vangittiin ja passitettiin Siperiaan. Aloitteen muistomerkistä teki Luumäen Kotiseutu- ja Museoyhdistys 1930-luvun puolivälissä, ja Aaltonen voitti kesällä 1937 järjestetyn kutsukilpaulun. Oikeustaistelun muistomerkki paljastettiin suurin juhlallisuuksin itsenäisyyspäivän aattona 5. joulukuuta 1937. Svinhufvud oli itse läsnä paljastustilaisuudessa.
Muistomerkki muodostuu seitsemän metriä korkeasta kolmikulmaisesta pylväästä, joka on Vehmaan punaista graniittia. Pylvään tahkot ovat 1,5 metriä leveitä. Veistos painaa 30 tonnia. Muistomerkkiä siirrettiin 14 metriä alkuperäisestä sijainnistaan vuonna 2009 uuden junaraiteen rakentamisen vuoksi.
Aiheesta muualla

Svinhufvudin taideteokset ja muistomerkit (Arkistoitu – Internet Archive)
Olof Mustelin

Sven Olof Axel Mustelin (27. huhtikuuta 1924 Turku – 14. helmikuuta 1999 Helsinki) oli ylikirjastonhoitaja, joka sai professorin arvonimen.
Olof Mustelinin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Bruno Magnus Mustelin ja Edit Helsingius ja puoliso vuodesta 1958 Kerstin Elisabet Westerlund. Mustelin tuli ylioppilaaksi 1942 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1953. Filosofian tohtoreiksi hän väitteli 1959 tutkimuksella Studier i finländsk historieforskning 1809–1865. Mustelin oli Åbo Akademin kirjastovirkailija 1945–1955, amanuenssi 1955–1958, alikirjastonhoitaja 1951–1954, pohjoismaisen historin dosentti 1957–1966, aate- ja oppihistorian dosentti vuodesta 1966 ja kirjastotieteen ja informatiikan dosentti vuodesta 1980. Mustelin aloitti kirjastotieteen opetuksen Turussa. Korkeakoulun ylikirjastonhoitaja hän oli 1966–1980. Valtion humanistisen toimikunnan nuorempana tutkijana Mustelin toimi 1963–1966. Hän oli Finsk Tidskrift -aikakauskirjan päätoimittaja 1958–1968. Mustelin oli erittäin tuottelias kirjoittaja, joka julkaisi muun muassa useita elämäkertoja, kuten Nathanael Gerhard af Schulténista (1964), Hjalmar Neiglickistä (1966) ja Nils Ludvig Arppesta (1969), sekä historiikkeja. Hänen bibliografiansa 1942–1998 sisältää yhteensä 558 numeroa. Professorin arvonimen Mustelin sai vuonna 1982.
Parapsykologia

Zener-kortteja.
Parapsykologia (kr. παρά ’vieressä’ + ψυχολογία ’sielutiede’) on väitettyjen parapsyykkisten ja muiden paranormaalien ilmiöiden tutkimusta. Parapsyykkisiä ilmiöitä ovat muun muassa aistien ulkopuolinen havaitseminen ja psykokinesia eli esineisiin vaikuttaminen ilman fyysistä keinoa. Tieteenharjoittajien enemmistö pitää parapsykologiaa näennäistieteenä.
Suomessa

Suomessa akateemista mielenkiintoa aiheeseen oli etenkin 1950- ja 60-luvuilla. Akateemisesti koulutetut jättivät tutkimusseurat, joihin jäi vain maallikoita. Niistä muodostuikin enemmän keskustelu- ja harrastuskerhoja. Ne suuntautuivat samaan aikaan enemmän spiritismiin, ja niihin tuli mukaan uutta mystis-uskonnollisuutta, kuten idän uskontoja, teosofiaa ja ufokulttuuria.
Tutkimus > Tutkimuskohteet

Parapsykologian tutkimuksessa on keskitetty erilaisiin parapsykologisiin ilmiöihin. Alan historian aikana on tutkittu muun muassa seuraavia ilmiöitä:
aistien ulkopuolinen havaitseminen (ESP, engl. extrasensory perception )
telepatia, ajatuksensiirto
selväaistiminen, tapahtuman tai esineen havaitseminen ilman normaaleja aisteja
kryptestesia, piilossa olevan esineen havaitseminen
psykoskopia, kyky kertoa esineen ja siihen liittyvän henkilön menneisyydestä
silmätön näkökyky
telestesia, kaukana olevan esineen havaitseminen
tunnonsiirto, kyky siirtää tuntoaisti johonkin esineeseen
psykokinesia (PK), kyky vaikuttaa esineisiin, eliöihin tai tapahtumiin ilman fyysistä keinoa
esineiden muodon tai rakenteen muuttaminen, esimerkiksi Geller-efekti
esineiden liikuttaminen ajatuksen voimalla
levitaatio, esineen nostaminen ajatuksen voimalla
teleportaatio, esineiden kaukosiirtäminen ajatuksen voimalla
telekinesia, psykokinesian kyky etäältä
apportit, esineiden ilmestyminen tyhjästä tai kulkeminen kiinteän aineen lävitse
poltergeistit eli räyhähenget
biologisiin järjestelmiin vaikuttaminen ajatuksen voimalla
ajatusvalokuvaus
muut ilmiöt
henki-ilmestykset
kummittelut
meediointi, eli yhteyden ottaminen kuolleisiin sieluihin
kuolemanrajakokemukset
kehostapoistumiskokemukset
unet, esimerkiksi enne- ja selkounet
hypnoosi
Tutkimus > Tutkijat

Parapsykologiaa tutkitaan verraten vähän akateemisissa yksiköissä, mutta niiden rinnalla toimii sekalukuinen määrä parapsykologiasta kiinnostuneiden ihmisten toimintaa. Historiallisesti alalla toimivia tutkimusyksikköjä ja -hankkeita sekä professuureja on ollut vähintään 120 yli 25 eri maassa, lähes puolet niistä Yhdysvalloissa sekä Britanniassa. Muita huomattavia maita ovat Saksa, Venäjä, Ranska, Alankomaat, Brasilia, Intia, Ruotsi, Australia ja Italia.
Nykyisin Euroopan merkittävin parapsykologian akateeminen tutkimusyksikkö on Edinburghin yliopiston Koestler Parapsychology Unit. Myös Northamptonin yliopistossa vuodesta 2000 alkaen toiminut The Centre for the Study of Anomalous Psychological Processes on noussut varsin merkittäväksi. Lisäksi Lontoon Goldsmiths’ Collegeen kuuluu anomalistisen psykologian yksikkö, Yorkin yliopistossa toimii poikkitieteellinen Anomalous Experiences Research Unit ja Lundin yliopistossa on parapsykologiaan liittyvä professori Etzel Cardeñan oppituoli, jonka yhteydessä toimii anomalistisen psykologian tutkimuskeskus. Yhdysvalloissa merkittävin yliopistotason tutkimusyksikkö on Virginian yliopiston Division of Perceptual Studies, joka keskittyy kuolemanrajakokemusten ja jälleensyntymämuistojen tutkimukseen. Intiassa Andhran yliopistossa toimii psykologian ja parapsykologian laitos.
Kritiikki

Parapsykologista tutkimusta on kritisoitu monesta eri syystä. Parapsykologia on usein ristiriidassa vallitsevien luonnontieteellisten teorioiden kanssa, joiden kumoamiseen tarvittaisiin painavat todisteet. Suurin ongelma on se, että parapsykologisten ilmiöiden olemassaoloa ei ole pystytty todistamaan. Yksittäiset henkilökohtaiset kokemukset eivät riitä tieteelliseksi todisteeksi ja ”lahjakkaat” psyykikot ovat pääsääntöisesti osoittautuneet huijareiksi. Parapsykologian toinen merkittävä ongelma liittyy psi-käsitteeseen, jota ei ole pystytty tieteellisesti määrittelemään, jotta se voisi olla käyttökelpoinen alan edistymisen kannalta eikä vain tutkimusalueen identiteettiä määriteltäessä. Tutkijayhteisö on pieni ja alalla on suuria haasteita tieteellisen identiteetin vakiinnuttamiseksi, minkä vuoksi parapsykologian asema tieteenä on kyseenalaistettu.
Psykologi Risto Selinin mukaan parapsykologinen tutkimus on saanut tuloksekseen vain tiedon siitä, että ihminen on halukas huijaamaan ja että toiveajattelu tuhoaa kriittisen ajattelun.
Kirjallisuutta

Aho, Jouko: Parapsykologit. Ulkopuolisen näkemys poikkeavan tieteen suomalaiseen historiaan.  Helsinki:  Suomen historiallinen seura, 1993.  ISBN 951-8915-80-6.
Charpak, Georges & Broch, Henri: Debunked! ESP, Telekinesis, and Other Pseudoscience.  ((Devenez sorciers, devenez savants, 2003.) Translated by Bart K. Holland)  Baltimore, Madison:  Johns Hopkins University Press, 2004.  ISBN 0-8018-7867-5.  (englanniksi)
Lindeman-Viitasalo, Marjaana (toim.): Toden näköiset harhat.  Helsinki:  Duodecim, 1995.  ISBN 951-8917-70-1.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parapsykologian instituutti.
Per Wilhelm Palmroth

Kuopion tuomiokirkko.
Per Wilhelm Palmroth (1765–1825) oli ruotsalainen arkkitehti, joka työskenteli Tukholman yli-intendentin virastossa. Hänet tunnetaan lukuisista kirkoistaan, joita Palmroth suunnitteli eri puolelle Ruotsia ja Suomea. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Kungsholmin kirkon torni Tukholmassa sekä Kuopion tuomiokirkko.
Töitä Suomessa

Kauvatsan vanha kirkko (1797, purettu 1879)
Pomarkun vanha puukirkko (1802), rakennettu Kauvatsan vanhan kirkon toisintona
Piikkiön kirkon kellotapuli (1810)
Kuopion tuomiokirkko (1816)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Per Wilhelm Palmroth Wikimedia Commonsissa
Pelkolan työväentalo

| Pelkolan työväentalo> Sattulan työväentalo |
| --- | --- |
 Hattulan Pelkolan työväenyhdistyksen työväentalo 1910-luvulla.
Sijainti:  Sattula, Hattula
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1907
Rakennuttaja:  Pelkolan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pelkolan työväentalo tai Sattulan työväentalo oli Hattulan kunnan Sattulan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Pelkolan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 Nihattulan työväenyhdistyksen alaosastona. Jo seuraavana vuonna se kuitenkin irrottautui omaksi yhdistyksekseen. Samana vuonna yhdistys hankki itselleen myös talon. Yhdistyksen jäsenluku vaihteli alkuvuosikymmeninä 30–40 välillä.
1930-luvun alussa Lapuanliikkeen kannattajat vandalisoivat työväentaloa useaan otteeseen. Keväällä 1933 talolle murtauduttiin ikkunan kautta, ja sen ullakolta varastettiin yhdistyksen ja sen nuoriso-osaston liput. Liput löytyivät myöhemmin maantieltä palasiksi revittyinä. Samana keväänä talo pakkoliputettiin, eli sen katolle vietiin Suomen lippu, joka kuitenkin haettiin samana iltana pois. Lippuvarkaudesta syytteeseen joutui paikallinen talollisen poika, joka oli ollut mukana myös pakkoliputuksessa. Syytetty veljineen oli aiemmin häiriköinyt muun muassa Parolan työväentalon iltamissa. Myös lokakuussa 1933 talolla tehtiin tarkemmin määrittelemätöntä ilkivaltaa. Seuraavan vuoden alkupuolella taas talon ikkunat rikottiin kahteen kertaan, ensimmäisellä kerralla kesken iltamien.
Vuonna 1982 talo oli Hämeenlinnan Järjestöyhdistyksen omistuksessa. Se oli tuossa vaiheessa huonokuntoinen ja toimi romuvarastona.
Toimintaa työväentalolla

Talolla järjestettiin muun muassa kokouksia, iltamia ja kesäjuhlia. Vuonna 1929 Hämeenlinnan Työväen Näyttämö vieraili talolla ja esitti näytelmän Eläköön – poika tuli!. Talolla toimi myös ravintola.
Rakennus

Talo oli hirsirunkoinen ja vuoraamaton, väriltään harmaa. Alun perin se oli pärekattoinen, mutta kate vaihdettiin jossain vaiheessa pelliksi. Taloon kuului juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Lämmitystä, sisävessaa, viemäröintiä tai vesijohtoa ei ollut.
No One Nobody

| ”No One Nobody” Lvndscape ft>  Tannergard |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 20. maaliskuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: elektropop
 Kesto: 03.17
 Levy-yhtiö: Spinnin' Records
Lvndscapen muut singlet
| ”I'm Like A Bird” 2020 | ”No One Nobody” 2020 | ”Happier To Lose” 2020 |
No One Nobody on alankomaalaisen DJ-tuottaja Lvndscapen kappale, jolla vierailee myös ruotsalainen tuottaja-laulaja Tannergard. Sen julkaisi Spinnin’ Records digitaalisesti ladattavana singlenä 20. maaliskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Tannergard sekä Galen Behr ja sen tuotannosta vastasi Lvndscape. "No One Nobody" ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista

Digitaalinen lataus
No One Nobody (mukana Tannergard) - 3:17
No One Nobody (mukana Tannergard) (Extended Mix) - 4:31
Patrik Carlsson

| Patrik Carlsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. marraskuuta 1987 (ikä 36) Kungälv, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Purre
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  72
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Växjö Lakers HC (Allsv.) Leksands IF (Allsv.) Södertälje SK (SEL) HV71 (SEL/SHL) Frölunda HC (SHL) HIFK (SML)
Patrik Karl Gunnar Carlsson (s. 3. marraskuuta 1987 Kungälv, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Pelicansissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Carlsson osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

Carlsson on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 12 ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 3. huhtikuuta 2013 Oskarshamnissa Slovakiaa vastaan. Carlsson merkittiin Ruotsin kakkosketjun vasempaan laitaan William Karlssonin ja Nicklas Danielssonin viereen. Hän on pelannut myös 11 nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Pelityyli

Elite Prospects-sivuston Erik K. Pirin mukaan Carlsson on älykäs hyökkääjä, joka osaa pelata monipuolisesti eri hyökkääjän rooleja. Pirin mukaan hän on nopea hyökkääjä, jolla on myös korkea lähtönopeus. Carlsson hoitaa sentterinä pelatessaan myös vastuunsa puolustuspäässä. Pirin mukaan hän on enemmän syöttäjä kuin maalintekijä ja voisi laukoa enemmän.
Nauha

Nauha on tekstiilituote, joka on litteä ja enintään 20 cm leveä. Se on kudottu tai punottu tai myös voitu liimata tekstiilimateriaalista. Nauhoja käytetään tukemiseen ja kiinnitykseen, ja myös koristeina vaatetuksessa ja sisustuksessa sekä monenlaisessa muussa käytössä. Ne ovat vanhimpia kutomalla valmistettavia tuotteita.. Erikoiskäyttöön tarkoitettuja nauhoja ovat muun muassa vaatetuksessa käytettävät sukkanauha, hiusnauha ja kengännauhat, mittavälineenä käytettävä mittanauha ja kirjoituskoneiden mustenauha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nauha Wikimedia Commonsissa
Nashville (Josh Rousen albumi)

| Nashville Josh Rouse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 14. helmikuuta 2005
 Tuottaja(t): Brad Jones
 Tyylilaji: folk, indie rock
 Kesto: 39.40
 Levy-yhtiö: Rykodisc
Josh Rousen muut julkaisut
| The Smooth Sounds of Josh Rouse 2004 | Nashville 2005 | Bedroom Classics, Vol. 2 2005 |
Nashville on folklaulaja Josh Rousen viides studioalbumi. Sen julkaisi Rykodisc vuonna 2005.
Kappaleet

It's the Nighttime – 4.04
Winter in the Hamptons – 3.08
Streetlights – 4.24
Caroliña – 3.31
Middle School Frown – 3.23
My Love Has Gone – 4.18
Saturday – 4.22
Sad Eyes – 4.48
Why Won't You Tell Me What – 3.50
Life – 3.43
Aiheesta muualla

Nashville discogs.com -sivustolla
Oil and Natural Gas Corporation

| Oil and Natural Gas Corporation ONGC |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  BSE: 500312, NSE: ONGC; ISIN: INE213A01029; osa BSE Sensex ja CNX Nifty -osakeindeksejä
Markkina-arvo:  43,7 mrd. USD (5/2015)
ISIN:  INE213A01029
Perustettu:  1956
Toimitusjohtaja:  Dinesh Kumar Sarraf
Puheenjohtaja:  Dinesh Kumar Sarraf
Avainhenkilöt:  A. K. Srinivasan (CFO)
Kotipaikka:  Dehradun, Intia
Toimiala:  öljy- ja kaasuteollisuus
Liikevaihto:   28,689 mrd. USD (5/2015)
Tilikauden tulos:   4,386 mrd. USD (5/2015)
Henkilöstö:  33 988
Kotisivu:  www.ongcindia.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
ONGC:n öljyn- ja kaasunprosessointilauttoja Bombay High -öljykentällä Mumbain länsipuolella.
Oil and Natural Gas Corporation Ltd (ONGC) on suuri intialainen maaöljyn ja -kaasun etsintään ja tuotantoon keskittynyt teollisuuskonserni. Yhtiön kotipaikka on Dehradun (toisen lähteen mukaan New Delhi). Yhtiöllä on muiden toimijoiden kanssa yhteisiä öljykenttiä Vietnamissa, Norjassa, Egyptissä, Tunisiassa, Iranissa ja Australiassa.
ONGC on Intian valtion osake-enemmistöllään hallitsema pörssiyhtiö. Sen osakkeet noteerataan intialaisissa pörsseissä (BSE, NSE). Yhdysvaltalainen talousjulkkaisu Forbes luokitteli ONGC:n vuonna 2015 Intian kolmanneksi ja maailman 183. suurimmaksi julkiseksi osakeyhtiöksi. Teollisuuskonsernin liikevaihto oli 28,689 miljardia dollaria ja liikevoitto 4,386 miljardia dollaria (2014).
No Pads, No Helmets… Just Balls

| No Pads, No Helmets… Just Balls Simple Plan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 15. marraskuuta, 2002
 Tuottaja(t): Arnold Lanni
 Tyylilaji: pop-punk
 Kesto: 46.42
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Simple Planin muut julkaisut
|   | No Pads, No Helmets… Just Balls 2002 | Live in Japan 2002 2003 |
No Pads, No Helmets… Just Balls on Simple Plan-yhtyeen esikoisalbumi. Levyllä on vieraillut muun muassa Good Charlotte-yhtyeen laulaja Joel Madden ja Blink-182:n Mark Hoppus.
Kappaleet

"I'd Do Anything" (mukana laulamassa Mark Hoppus yhtyeestä Blink-182) – (3:17)
"Worst Day Ever" – (3:27)
"You Don't Mean Anything" (mukana laulamassa Joel Madden yhtyeestä Good Charlotte) – (2:28)
"I'm Just a Kid" – (3:18)
"When I'm with You" (aka Any Given Sunday) – (2:37)
"Meet You There" – (4:14)
"Addicted" – (3:52)
"My Alien" – (3:08)
"God Must Hate Me" – (2:44)
"I Won't Be There" – (3:09)
"One Day" – (3:15)
"Perfect" – (4:37)
"Grow Up" – (2:32)
Olof Johan Södermark

| Olof Johan Södermark |
| --- | --- |
 Johan Gustaf Sandbergin maalaama muotokuva (1831)
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1790 Landskrona, Ruotsi
Kuollut: 15. lokakuuta 1848 (58 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  taidemaalari
Olof Johan Sandberg (11. toukokuuta 1790 Landskrona – 15. lokakuuta 1848 Tukholma) oli ruotsalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti muotokuvistaan.
Kuvia

Kuningatar Josefina (1833)
August von Hartmansdorff (1843)
Jöns Jacob Berzelius (1843)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olof Johan Södermark Wikimedia Commonsissa