stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viktor Kozin

| Viktor Kozin |
| --- | --- |
 Viktor Kozin
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1953 Sita, Habarovskin aluepiiri, Venäjä
Kansalaisuus:  venäläinen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Komsomolsk-na-Amuren polytekninen yliopisto
Instituutti:  Komsomolsk-na-Amuren polytekninen yliopisto, Komsomolsk-na-Amuren pedagoginen yliopisto
Tutkimusalue:  laivanrakennus, mekaniikka, sovellettu matematiikka, keksijä, teoreettinen fysiikka
Palkinnot:  Venäjän federaation palkinto keksijänä (2000)
Viktor Mihailovitš Kozin (ven. Виктор Михайлович Козин, s. 22. helmikuuta 1953 Sita, Venäjän Habarovskin aluepiiri) on venäläinen tutkija, tekniikan tohtori, professori, laivanrakennusinsinööri ja jäänmurtamisen resonanssimenetelmän keksijä. Hän sai keksijänä Venäjän federaation palkinnon vuonna 2000. Hän on ollut Venäjän Luonnontieteiden akatemian jäsen vuodesta 2008 lähtien.
Elämäkerta

Kozin valmistui Komsomolsk-na-Amuren polyteknisestä yliopistosta vuonna 1975 ja suoritti sen jälkeen tutkijakoulutuksen Gorkin eli nykyisen Nižni Novgorodin polyteknisessä instituutissa valmistuen vuonna 1983. Opintojensa aikana hän työskenteli ensin Nikolajevsk-na-Amuren telakalla vuonna 1974 ja vuodesta 1975 lähtien hän opetti Komsomolsk-na-Amuren polyteknisessä yliopistossa.
Kozin nimitettiin professoriksi vuonna 1996. Hän on saanut monta palkintoa akateemisista ja tieteellisistä saavutuksista, kuten alusten statiikan ja dynamiikan tutkimisesta, alusten suunnittelusta, hydrauliikan ja hydromekaniikan tutkimisesta sekä alusten ja sukellusveneiden rakentamisesta. Hän on kirjoittanut kaksi oppikirjaa alusten suunnittelusta ja 12 teosta alusten suunnittelun opetustavoista. Kozinin julkaisujen yhteismäärä on yli 500. Hän on pitänyt 35 esitelmää kansainvälisissä konferensseissa ja julkaissut kahdeksan monografiaa. Kirjallisen tuotannon lisäksi Kozin on kunnostautunut keksijänä: hänellä on yli 320 patenttia keksintöihinsä.
Tieteelliset jatkotutkinnot

Tekniikan lisensiaatti (TkL) v.1984. Alusten suunnittelu ja rakentaminen.  Gorki.
Tekniikan tohtori (TkT) v. 1994. Kiintoaineiden muodonmuutoksen mekaniikka. Vladivostok.
Tutkimuksen suunnat

Tutkimus ilmatyynyalusten soveltuvuudesta jäänmurtamiseen resonanssilla.
Tutkimus matalassa lämpötilassa sulavien aineiden käyttämisestä roottoreiden automaattiseen tasapainottamiseen
Uusien tekniikoiden ja laitteiden suunnittelu jään ja lumen poistamiseen kovista tiepäällysteistä.
Jäälaajentamisen käyttö ohutseinäisien putkien kalibrointiin.
Tekniikan suunnittelu jääylityksessä ja kantopintana käytetyn jääkerroksen kantokyvyn parantamiseen .
Palkinnot ja tunnustukset

Venäjän tiedeakatemian presidentin kunniakirja (1999)
Venäjän opetusministeriön avustuskilpailun voittaja (2006)
Venäjän tiedeakatemian presidentin päätöksen mukaan Alfred Nobel -mitali-palkittu Venäjän keksimisen kehityksestä (2007)
Arkhimedes-kilpailun 3 hopeamitalia (Pietari, 2009)
Moskovan X:n innovaatioiden ja investoinnin messujen 2 hopeamitalia ja 1 pronssimitali (Moskova, 2010)
Pietarin tekniikkamessujen pronssimitali (Pietari, 2010)
Moskovan XIV:n kansainvälisten keksintöjen ja innovaatiotekniikoiden Arkhimedes-messujen pronssimitali (Moskova, 2011)
Moskovan XIV:n kansainvälisten keksintöjen ja innovaatiotekniikoiden Arkhimedes-messujen kultamitali (Moskova, 2011)
Suunnitelmat ja parannukset

Kozin kehitti ja otti käyttöön ilmatyynyalusten jäänmurtamisen resonanssimenetelmän. Tämä antaa alentamaan energiakulut perinteiden menetelmien (esim. jäänmurtajien käytön) verrattuna. Ilmatyynyalusten jäänmurtamisen resonanssimenetelmä
Hän ehdotti sukellusveneiden jäänmurtamiskyvyn arvion menetelmää. Sukellusvene voi tullessaan pintaan ahtojäässä murtaa jään resonanssillaan.
Suunnitteli kantopintana käytetyn jääkerroksen kantokyvyn parannuksen tekniikkaa.
Kehitti jääylityksenä käytetyn jääkerroksen kantokyvyn parannuksen tekniikoita ja laiteita, jotka auttavat ehkäisemään havereita ja parantamaan jään kantokyvyn  dynaamisella kuormituksella.
Patentoi menetelmiä ja konstruktioita jotka antavat tehokkaampi perinteisten verrattuna murtamaan jokijäätä jäämuodostamisella ja jäidenlähdöllä.
Kehitti räjäytystekniikoita jotka antavat ehkäisemään tulvia jotka tapahtuvat sisävesireittien jäätymisen takia.
Suunnitteli putkien ja levyjen aihioiden muodonmuutoksella jään laajentamisen energian käytön menetelmää.
Lämpötilassa sulavien aineiden käyttämisen pohjalla suunnitteli roottoreiden automaattisen tasapainottamisen tekniikoita ja laiteita.
Valittu bibliografia

Zuev V.A., Kozin V.M.: Ilmatyynyalusten käyttö jäänmurtajina, s. 128.  Wladiwostok-Moskova:  DWGU, 1988.  ISBN 5-8044-0384-2
Kozin V.M., Šepel V.T.: Venäjän kaukoidän valtameren tutkimuksen kehittyviä pinta- ja vedenalaisia välineitä, s. 54.  Wladiwostok-Moskova:  IMM DWO RAN, 1992.
Kozin V.M., Šepel V.T.: Ilmatyynyjäänmurtajien suunnitelman ja käytön erikoisuudet, s. 63.  Wladiwostok-Moskova:  IMM DWO RAN, 1992.
Kozin V.M., Makeeva V.S.: Kovista tiepäällysteistä jään ja lumen poistamisen tekniikan kehittäminen. Stroitelnije i dorožnie mašini, 2001, nro 01.
Žestkaja V.D., Kozin V.M.: Ilmatyynyalusten jäänmurtamisen mahdollisuuksien tutkimus, s. 163.  Moskova:  Dalnauka, 2003.  ISBN 5-8044-0384-2
Kozin V.M., Povzik N.G., Šport V.I.: Liikkuvan kohteen gravitaatiosäteilyn jäänmurtamiskyky, s. 191.  Moskova:  Dalnauka, 2005.  ISBN 5-8044-0508-X
Kozin V.M., Marjin B.N.: Lentokoneiden hydrokaasujärjestelmät, s. 459.  (Oppikirja)  Moskova:  Dalnauka, 2006.  ISBN 5-8044-0057-6
Šarlaimov V.I., Kozin V.M.: Painovoimakentässä tiheän tilan liikkumisen kokeellisia tutkimuksia, s. 232.  Moskova:  Akademia Estestwoznanija, 2007.  ISBN 5-98654-025-5
Kozin V.M., Žestkaja V.D., Pogorelova A.V.: Jääpeiden dynamiikan sovelletut ongelmat, s. 329.  Moskova:  Akademia Estestwoznanija, 2008.  ISBN 978-5-91327-019-1
Kozin V.M.: Jäänmurtamisen resonanssimenetelmä. Keksinnöt ja kokeilut, s. 355.  Moskova:  Akademia Estestwoznanija, 2007.  ISBN 978-5-91327-017-7
Kozin V.M.: Roottoreiden automaattisella tasapainottamisella lämpötilassa sulavien aineiden käyttämisen mahdollisuus, s. 231.  Moskova:  6, Akademia Estestwoznanija.  ISBN 978-5-91327-035-1
Aiheesta muualla

Televisioohjelma "Aika, Kaupunki, Ihmiset, 2002 ". Viktor Kozin – jäänmurtamisen resonanssimenetelmän keksijä. Osa 1 (venäjäksi)
Televisioohjelma "Aika, Kaupunki, Ihmiset, 2002 ". Viktor Kozin – jäänmurtamisen resonanssimenetelmän keksijä. Osa 2
Jäänmurtamisen resonanssimenetelmä. Osa 1
Jäänmurtamisen resonanssimenetelmä. Osa 2
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  zbMATH
Mauri (nimi)

| Mauri |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  22. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  22. syyskuuta
– ortodoksinen:  22. helmikuuta
Muunnelmia:  Maukka, Mauro, Makri
Vastineita eri kielissä:  Mauritzio, Mauritz, Maurice, Morris, Moritz
Nimen alkuperä:  Mauritius
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mauri on suomalainen miehen etunimi.
Mauri on lyhentymä latinalaisesta nimestä Mauritius, joka merkitsee "marokkolaista", "murjaania" eli "maurilaisen näköistä miestä".
Kansanvalistusseuran kalenterissa nimi esiintyy vuonna 1883 ja Suomen almanakkaan Mauri pääsi 1890 päivälle 15. tammikuuta. Vuodesta 1908 nimi on ollut nykyisellä päivällään, 22. syyskuuta, joka katolisessa pyhimyskalenterissa on Pyhän Mauritiuksen, vuonna 302 kuolleen marttyyrin ja Sveitsin suojeluspyhimyksen muistopäivä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Mauri-nimen oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 16 141 miestä ja alle viisi naista.
Maurin lempinimi on usein Maukka, Manu tai Mauno. Ruotsinkielisessä almanakassa Mauri esiintyy muodoissa Mauritz ja Moritz. Mauritzin ja Moritzin nimipäivä on myös 22. syyskuuta.
Kuvitteellisia Maureja

Mauri Alho, televisiosarjassa Kotikatu
Mauri muurahainen, eläinhahmo samannimisessä Rauno Toivosen lastenkirjassa
Mauri Myyrä, Alfred J. Kwakin ottoisä piirrossarjassa Alfred J. Kwak
Mauri Mäyräkoira, koira Gösta Knutssonin kirjasarjassa Pekka Töpöhäntä
Mauri Äkäslompolo, Jope Ruonansuun sketsihahmo.
Nimen muita käyttöyhteyksiä

Mauri-myrsky oli Pohjois-Suomessa laajalti metsää kaatanut myrsky Maurin päivänä 22. syyskuuta 1982.
”Mauri on tehnyt tehtävänsä, mauri saa mennä” on sanonta, joka on yhteiseurooppalaista fraasiperintöä. Sanonta viittaa kiittämättömyyteen, jota auttaja saa osakseen autetulta. Lause on peräisin Friedrich von Schillerin näytelmästä Fiesco. Maurilla tarkoitetaan mauri Hassania, mutta sanontaa käytetään Mauri-nimisten miesten yhteydessä.
Lifesblood

| Lifesblood Mastodon |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : LedBelly Sound Studio
 Julkaistu: 18. syyskuuta 2001 31. elokuuta 2004
 Formaatti: CD, 2 x 7”
 Tyylilaji: sludge metal progressiivinen metalli
 Kesto: 15.37
 Levy-yhtiö: Relapse
Muut kannet
 Vuoden 2004 vinyylipainos
Mastodonin muut julkaisut
|   | Lifesblood 2001 | Remission 2002 |
Lifesblood on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin EP-levy sekä ensimmäinen virallinen albumi. Se julkaistiin 18. syyskuuta 2001 levymerkillä Relapse Records.
Albumista julkaistiin kahden 7” vinyylin painos 31. elokuuta 2004.
Kappaleet

Shadows That Move – 3.53
Welcoming War – 2.46
We Built This Come Death – 2.29
Hail to Fire – 2.12
Battle at Sea – 4.13
Kokoonpano

Brann Dailor − rummut, laulu
Brent Hinds − kitara, laulu
Bill Kelliher − kitara
Troy Sanders − basso, laulu
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

Lifesblood Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lifesblood Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Mastodon |
| --- | --- |
 Brann Dailor  Bill Kelliher  Troy Sanders   Eric Saner  Brent Hinds 
Studioalbumit:  Remission  Leviathan  Blood Mountain  Crack the Skye  The Hunter  Once More ’Round the Sun  Emperor of Sand  Hushed and Grim 
Kokoelma-albumit:  Call of the Mastodon  Mastodon  Medium Rarities 
EP:t:  Slick Leg  Lifesblood  Oblivion EP  Jonah Hex: Revenge Gets Ugly EP  Cold Dark Place 
Livealbumit:  Live at the Aragon  Live at Brixton 
Muuta:  diskografia
Anne Taskinen

| Anne "Heinäsirkka" Taskinen |
| --- | --- |
 kuva: Harri Ahola
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1958 Helsinki
Kuollut: 4. joulukuuta 2019 (61 vuotta) Helsinki
Ammatti:  muusikko, toimittaja, näyttelijä
Muut tiedot
Lempinimet:  Heinäsirkka
Anne Linnea Taskinen, taiteilijanimeltään Heinäsirkka, (3. helmikuuta 1958 Helsinki – 4. joulukuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen muusikko, toimittaja ja näyttelijä.
Ura > Muusikko

Taskinen tuli julkisuuteen Sleepy Sleepersin laulajana 1970-luvun loppupuolella. Hän oli 1980-luvulla hetken myös Leningrad Cowboysien rivissä. Taskisen ensimmäinen soolosingle ilmestyi vuonna 1979 ja ensimmäinen albumi vuonna 1985.
Hän oli Suomen ensimmäinen itse omia kappaleitaan säveltänyt ja sanoittanut naismuusikko ja rocklaulaja. Rockin korkeat korot -idea keksittiin jo 1970-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa se poiki kaksi jättikonserttia, kolmeosaisen TV-dokumentin ja kirjan Rockin korkeat korot – suomalaisen naisrockin historia, joissa kaikissa Taskinen oli mukana.
Ura > Toimittaja

Taskisella oli 1980-luvun lopussa Yleisradiossa oma radio-ohjelma Kissanainen sähisee ja kehrää ja vähän myöhemmin hän oli käsikirjoittamassa ja nauhoittamassa televisio-ohjelmaa Zoo. Toimittajana Radio Suomessa hän aloitti 1992 ja on ollut mm. ohjelmissa Yöradio, Sininen Kuu, Tähtien kertomaa, Muukalaisia yössä, Mitä Suomi soitti, Verkko soi, Tunnelmassa, Iltatähti ja Valoa ikkunassa.
Hän toimi myös Taiteilijoiden rauhanjärjestö PAND:in varapuheenjohtajana sekä Iltalehden freelancetoimittajana (musiikki- ja kulttuurijuttuja).
Ura > Näyttelijä

Taskinen teki pääosat Sina Kujansuun Äideistä parhain -veijaritarinassa ja Tampereen teatterikesän musikaalissa Coctail-kutsut. Hän oli toisessa naisroolissa Gilles Charmantin elokuvassa Iron Horsemen, jota esitettiin elokuvafestivaaleilla ulkomaillakin. Sivurooleja hänellä oli Aki Kaurismäen lyhytelokuvissa. Vuonna 2008 hänet nähtiin Risto Räppääjä -elokuvan goottinoitana.
Ura > Tapahtumajärjestäjä

Taskinen toimi tapahtumajärjestäjänä mm. seuraavissa tapahtumissa:
1982 Nice Night, Vanha yo-talo Helsinki
1983 Nice Night, mm. Kåren Turku, Tampereen yo-talo
1984 Suomen Naiset Allstars, Kaivopuisto Helsinki
1985 Pikku Naisia Musafestivaali, Ravintola Kaisaniemi Helsinki
1987 Pikku Naisia, Tavastia Helsinki
2000 Rockin korkeat korot, Tavastia Helsinki
2002 Rockin korkeat korot, Tavastia Helsinki
2004 Rockin korkeat korot, Tavastia Helsinki
2004 Konsertti Sydänlasten ja -aikuisten hyväksi, Savoy-teatteri Helsinki
2005 Suomen Live Aid – Köyhät ylös!, Kulttuuritalo Helsinki
2005 Rockin korkeat korot Uusivuosi, Savoy-teatteri Helsinki
2006 Kynttiläkonsertti tsunamin uhrien muistoksi, Juttutupa Helsinki
2006 Presidentti Tarja Halosen vaaliklubit, Kulttuuriareena Gloria Helsinki
2007 Suomen Live Aid II, Kulttuuriareena Gloria Helsinki
2009 Konsertti Sydänlasten ja -aikuisten hyväksi, Savoy-teatteri Helsinki
2010 Rockin korkeat korot 10 vuotta!, Tavastia Helsinki
2011 Valoa & Voimaa -konsertti syöpää sairastavien hyväksi, yhteistyössä Syöpäsäätiön kanssa, Savoy-teatteri Helsinki
2012 Tilkantori skulaa – Georg Malmsténin hengessä, Helsinki
2013 Tilkantori skulaa – Olavi Virran hengessä, Helsinki
2014 Tilkantori skulaa – Junnu Vainion hengessä, Helsinki
2015 Tilkantori skulaa – Hectorin hengessä, Helsinki
2016 Tilkantori skulaa – Juicen hengessä, Helsinki
Kuolema

Taskinen kuoli 61-vuotiaana keuhkoveritulppaan kotonaan Helsingin Pikku Huopalahdessa.
Diskografia > Albumit

Heinäsirkka (Gold Disc, 1985)
Rakkautta pakoon (Polarvox, 1987)
Rautaa & magneettia (Spektri, 1995)
Valon lapsi (Spektri, 2000)
Sumua & säihkettä (kokoelma 1980-2000) (Spektri, 2001)
Heinis Goes Classics (Edel/Roima, 2008)
Symmetria (Spektri, 2016)
Diskografia > Muilla albumeilla

Sleepy Sleepers: Takaisin Karjalaan EMI, (1977)
Sleepy Sleepers: Pahimmat (kokoelma) EMI, 1978
Sleepy Sleepers: Rock'y VI - Pölkyllä päähän AMT, 1986
Harri Marstio: Loivaa voimaa Motley, 2001
Eri esittäjiä: Rockin korkeat korot Edel, 2004
Eri esittäjiä: Risto Räppääjä (soundtrack) EMI, 2008
Diskografia > Singlet

Jimmy, Jimmy Jim / Et pysty mua sä jättämään EMI, 1979
Nähdään Snoopy / Ranskalainen yö EMI, 1980
Et saa mun sieluain / Protestilaulu/ Kling, Kling / Lost In your Bloody eyes, HSEP2001, 1981
Kun nainen kaipaa miestään / En oo koskaan ollut morsian  Johanna, 1983
Ghettojen yöt / Rakkaus  Screamin', 1984
Linnuntiet / Rakas, etkö sä näe  Gold Disc, 1985
Oivallinen tilaisuus / Rakkaus (maxisingle) Gold disc, 1985
Helsingin yöt / Yö ei tule yksin  Gold Disc, 1987
Yö, tähdet ja viiniä / Mikset sä jää  Polarvox, 1987
Heinäsirkka & Royal Philharmonics: Every little bit hurts / Guardian Angel SNK, 1990
Rautaa ja magneettia / Faaraoiden salaisuus  Edel/Spektri, 1994
Pantterin kyyneleet / Talven maa  Spektri, 1998
25 or 6 to 4 / X-mas song, Roima Edel/Spekri, 2008
Oi Intia / Lyijyä ja lasia  Spektri, 2013
Julista rauhaa (single CD:ltä Symmetria) Spektri, 2015
Diskografia > Muilla singleillä

Apua-orkesteri: Maksamme velkaa Poko, 1985
Heinäsirkka & Mikko Perkoila; Stadi on 10 (Kisabiisi) TUL, 1999
Kirja

Aho, Arja & Taskinen, Anne: Rockin korkeat korot: Suomalaisen naisrockin historia!  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28404-1
Aiheesta muualla

Anne Taskisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Ritva Ylönen

Ritva Kyllikki Ylönen (s. 30. toukokuuta 1945 Puolanka) on helsinkiläinen kirjallisuudentutkija ja tietokirjailija.
Ennen väitöskirjansa Tervaksinen toteemi – Kalle Päätalon Iijoki-sarjan vastaanotto ja vaikutus (TUP 2013) kirjoittamista Ylönen työskenteli mediapäällikkönä eri medioissa, joista pisimpään Yhtyneet Kuvalehdet Oy:ssä (1989–2007). Hänen pääpainonsa kirjallisuudentutkimuksessa on teosten vastaanoton ja vaikutuksen tutkiminen, kirjoittamisessa kirjailijaelämäkerrat.
Ylönen on esitelmöinyt Kalle Päätalosta, Saima Harmajasta ja Laura Harmajasta yliopistoissa ja muilla foorumeilla ja kirjoittanut heistä artikkeleita eri lehtiin.
Teokset

Tervaksinen toteemi – Kalle Päätalon Iijoki-sarjan vastaanotto ja vaikutus. Tampere: Tampere University Press, 2013. ISBN 978-951-44-9213-6.
Kalle Päätalo – Kirjailijan elämä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. ISBN 978-952-222-845-1.
Saima Harmaja – Sydänten runoilija 1913-1937. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2019. ISBN 978-951-858-045-7.
Järjellä ja tunteella – Kodin taloustieteen uranuurtajan, opettajan, lehti- ja naisasianaisen, kirjailijan ja runoilijan äidin Laura Harmajan traaginen elämä. Sastamala: Warelia, 2023. ISBN 978-952-387-036-9.
Kokoomateosten artikkelikirjoittajana

Kirja, joka auttoi minua. Artikkeli teoksessa Saima Harmaja – runoilijoista runoilijoin (toim. Päivi Istala). Helsinki: WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-40156-9.
Mika Waltarin merkitys runoilija Saima Harmajan tiellä sydänten runoilijaksi. Artikkeli Mika Waltari -seuran vuosikirjassa Illusioni 2020 (vastaava toimittaja Päivi Istala). Helsinki: Mika Waltari -seura, 2020. ISSN -LI1799-294X.
Kalle Päätalon yksilöpsykologinen vaikutus. Artikkeli teoksessa Kalle Päätalo tutkijoiden silmin (toim. Maija Saviniemi). Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden Seura, Tietolipas 271, 2022. ISBN 978-951-858-434-9.
Lempi Ikävalko
Teokset

Isoovat kädet : runoja. Otava 1943
Kitsaan ravinnon maassa : runoja. Aura, Turku 1948
Pulcinella (baletti)

Pulcinella, italialainen piirros vuodelta 1892.
Pulcinella on Igor Stravinskyn säveltämä 21-osainen baletti, jossa on aarioita sopraanolle, tenorille ja bassolle sekä kaksi laulettua trioa.
Baletti perustuu 1700-luvun näytelmään Quatre Polichinelles semblables (”Neljä samanlaista Pulcinellaa”) tarinaan, joka liikkuu Commedia dell’arten hahmon ympärillä. Teos sai ensi-iltansa Pariisin oopperassa 15. toukokuuta 1920 kapellimestari Ernest Ansermetin johdolla. Baletin keskeinen tanssija Léonide Massine teki sekä libreton että koreografian, ja taiteilija Pablo Picasso suunnitteli puvut ja lavasteet. Baletin tilasi Ballets russes -balettiseurueen impressaari Sergei Djagilev. Koko esitys kestää 35–40 minuuttia. Stravinsky teki sävellyksestä uusintaversion vuonna 1965.
Léonide Massine tanssi Pulcinellan roolin, Vera Nemtštinova Rosettan roolin ja Ljubov Tšernišova Prudenzan roolin.
Juoni

Pulcinella on peräisin Napolista vuodelta 1700 peräisin olevasta käsikirjoituksesta, joka sisältää useita komedioita, jotka kuvaavat napolilaisen kansannäytelmän perinteisiä hahmoja. Tämä libretto perustuu näytelmään Quatre Polichinelles semblablesista (”Neljä samanlaista Pulcinellaa”).
Yksinäytöksisessä baletissa esiintyvät Pulcinella, hänen tyttöystävänsä Pimpinella, ystävänsä Furbo, Prudenza ja Rosetta sekä Florindo ja Cloviello. Tarina alkaa Florindon ja Cloviellon pitäessä serenadia Prudenzalle ja Rosettalle. Naiset eivät ole tästä vaikuttuneita ja vastaavat kosijoille ruiskuttamalla heidän päälleen vettä. Prudenzan lääkäri-isä tulee paikalle ja ajaa serenadinpitäjät pois.
Uusi kohtaus alkaa Rosettasta, kun hänen isänsä ilmestyy paikalle. Rosetta tanssii Pulcinellalle ja he suutelevat, mutta Pimpinella näkee tämän ja keskeyttää heidät. Florindo ja Cloviello saapuvat paikalle ja kateellisina Pulcinellalle he pieksevät hänet. Pulcinellaa puukotetaan, mutta se on hämäys, jonka tarkoituksena on saada Pimpinellan anteeksianto. Taikuriksi naamioitunut Furbo tulee ja herättää Pulcinellan henkiin kaikkien edessä. Pimpinella antaa anteeksi Pulcinellalle, ja Prudenza ja Rosetta antautuvat Florindon ja Cloviellon kosiskeluun. Baletti päättyy kolmen parin avioliittoon.
Baletin taustaa

Sergei Djagilev halusi baletin, joka perustui 1700-luvun alun Commedia dell’arte -librettoon ja musiikkiin, jonka uskottiin tuolloin olevan Giovanni Battista Pergolesin säveltämä. Tämä tieto on sittemmin osoittautunut harhaanjohtavaksi. Osa musiikista on saattanut olla Domenico Gallon, Unico Wilhelm van Wassenaerin, Carlo Ignazio Monzan ja Alessandro Parisottin.
Kapellimestari Ernest Ansermet kirjoitti projektista Stravinskylle vuonna 1919. Säveltäjä ei aluksi pitänyt Pergolesin musiikista, mutta tutkittuaan Napolin ja Lontoon kirjastoista Djagilevin löytämiä partituureja hän muutti mielensä. Stravinsky sopeutti vanhempaa musiikkia nykyaikaisempaan tyyliin lainaamalla tiettyjä teemoja ja tekstuureja, mutta sekoittelemalla sisään moderneja rytmejä, kadensseja ja harmonioita.
Pulcinella aloitti Stravinskyn toisen vaiheen säveltäjänä, hänen uusklassisen kautensa. Stravinsky kirjoitti: ”Pulcinella oli löytöni menneisyydestä, ilmestys, jonka kautta urani loppupuolen työt tulivat mahdollisiksi. Se oli tietysti katsomista taaksepäin – ensimmäinen monista rakkauksista siihen suuntaan – mutta se oli myös katsomista peiliin”.
New York City Balletin balettimestarit George Balanchine ja Jerome Robbins herättivät baletin henkiin ja uudistivat sen vuoden 1972 Stravinsky-festivaaleilleen. He molemmat tanssivat esityksessä, Robbins nimiroolissa, ja heidän kanssaan ensi-illassa oli Francisco Moncion, joka tanssi Paholaisen roolin.
Käännös suomeksi
Matti Kamppinen

| Matti Kamppinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1961 (ikä 63)
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  uskontotiede, filosofia
Matti Kamppinen (s. 16. heinäkuuta 1961) on suomalainen filosofi ja uskontotieteilijä. Hän on Turun yliopiston dosentti ja uskontotieteen yliopistonlehtori.
Kamppinen kävi Kangasalan lukiota, minkä jälkeen hän opiskeli uskontotiedettä ja filosofiaa Turun yliopistossa ja valmistui valtiotieteen maisteriksi. Kamppisen lisensiaatintyön aiheena oli intentionaalisuuden eli tajunnan suuntautuneisuuden roolit kognitiotieteessä. Hän väitteli filosofian tohtoriksi uskontotieteestä vuonna 1989. Väitöskirjassaan hän tarkasteli Perun sademetsässä elävien heimojen käsityksiä sairaudesta ja kansanlääkinnästä.
Kamppinen on kirjoittanut urallaan yli sata artikkelia ja toimittanut useita kirjoja, jotka sivuavat aiheita uskontotieteestä filosofiaan ja neuropsykologiaan. Lisäksi Kamppinen on johtanut kahdeksaa Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimushanketta. Kamppinen ja professori Seppo Sajama tarkastelivat fenomenologiaa anylyyttisen filosofian näkökulmasta teoksessa A Historical Introduction to Phenomenology.
Näkemyksiä

Kamppisen mukaan nykyaikaisen kuvailevan uskontotieteen sekä uskontokritiikin taustalla ovat samat käsitykset. Hänen mukaansa kriittisen uskontotieteen keinoin voidaan arvostella kahta uskonnoille tyypillistä ilmiötä: yliluonnollisten toimijoiden kuten jumalien olettamista todellisuuteen sekä vanhentuneiden ajattelutapojen tuomista nykyaikaan. Kamppisen mielestä ei ole olennaista, onko tutkija itse uskonnoton vai uskonnollinen. Sen sijaan se on tärkeää, että uskonnollisia väitteitä ei yhdistetä tieteeseen. Kamppinen sanoo olevansa itse ateisti ja sekulaari humanisti.