stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akaa Wikimedia Commonsissa
Akaan kaupungin kotisivu
Tilastokeskus – Akaan avainluvut
Mämminsyönnin MM-kisat (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto – Toijalan maatalousnäyttely 1957
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kartta Akaan ja Valkeakosken kuntaliitoksista. Entisen Akaan kunnan rajat vuosina 1895, 1895-1932 ja 1932-1946 korostettuna punaisella. Viialan vuoden 2007 alueet oransilla ja Toijalan keltaisella. Kylmäkosken vuoden 2011 alueet vihreällä.
Liikepankki

Liikepankki on osakeyhtiömuotoinen talletuspankki, joka toimii tavoitteenaan tuottaa voittoa omistajilleen normaalin yrityksen tavoin.
Finanssivalvonta ylläpitää luetteloa valvonnassaan olevista suomalaisista liikepankeista. 
Suomessa vuonna 2024 toimivat liikepankit ovat:
Aktia Pankki Oyj
Alisa Pankki Oyj
Bonum Pankki Oyj
Nordea Bank Oyj
OP Yrityspankki Oyj
S-Pankki Oyj
Suomen Asuntohypopankki Oy
Säästöpankkien Keskuspankki Suomi Oyj
Ålandsbanken Abp
Suomessa aiemmin toimineita liikepankkeja:
Danske Bank Oyj
eQ Pankki Oy
Eufex Pankki Oyj
Evli Pankki Oyj
FIM Pankki Oyj
OP-Kotipankki Oyj
Peruspankki
SEB Gyllenberg Private Bank Ab
Sofia Pankki Oyj
LähiTapiola Pankki Oyj
Historiaa

Suomeen saatiin ensimmäinen pankkilaki vuonna 1866. Lain mukaan liikepankit saattoivat olla avoimia yhtiöitä tai osakeyhtiöitä. Liikepankin peruspääoman tuli olla 1,5 miljoonaa markkaa. Ensimmäinen liikepankki oli hieman aiemmin perustettu Suomen Yhdyspankki.
Kun pankkilaki uusittiin vuonna 1886, liikepankin tuli aina olla osakepankki. Osakepääomaksi riitti nyt 300 000 markkaa.
Kroatian presidentinvaali 2024–2025

Kroatiassa järjestetään presidentinvaalit ensimmäisen kierroksen osalta 29. joulukuuta 2024 ja toisen kierroksen osalta 12. tammikuuta 2025. Toiselle kierrokselle etenivät istuva presidentti Zoran Milanović ja Dragan Primorac.
Presidentti valitaan suorilla kansanvaaleilla aina viideksi vuodeksi kerrallaan. Mikäli kukaan ehdokkaista ei saa yksinkertaista enemmistöä ensimmäisellä kierroksella, kahden parhaiten menestyneen välillä käydään toinen kierros.
Suomen Vientipankki

Suomen Vientipankki Osakeyhtiö (nimi vuoteen 1923 Paloheimo ja kumpp. Pankki Oy) oli suomalainen vuonna 1918 perustettu liikepankki, joka teki konkurssin 1931. Pankin perustajiin kuuluivat K. A. Paloheimo,  Arvi Henrik Paloheimo,  Jaakko Yrjö-Koskinen, Aarno Yrjö-Koskinen,  Paavo Paloheimo,  Toivo T. Kaila ja  S. J. Pentti.
Agentuuri- ja välitysliikkeenä vuoden 1918 alusta toiminut Paloheimo & K:i muuttui jo samana vuonna liikepankiksi nimellä Paloheimo & K:i Pankkiosakeyhtiö. Sen tarkoitus oli rahoittaa Suomen ja Venäjän välistä kauppaa. Pankki aloitti toimintansa yleisenä liikepankkina vuonna 1920. Osakepääoma oli 12 miljoonaa markkaa.
Pankki perustettiin alun perin hankkimaan ulkomailta luottoja Paloheimon veljesten liiketoimia varten. Vuoden 1923 nimenmuutoksen jälkeen Vientipankki ryhtyi harjoittamaan myös talletuspankkitoimintaa, mutta sen siteet Paloheimon sukuun säilyivät edelleen. Pankki oli jo 1920-luvulla vaikeuksissa, kun suuri osa sen varoista oli sidottuna Paloheimon suvun yrityksille annettuihin jäädytettyihin lainoihin. Pankki hankki 1920-luvun lopulla talletuksia hyvin korkeilla jopa 12-14% koroilla. Pankki joutui sitten 1930-luvun laman alkaessa suuriin vaikeuksiin ja lopulta pankki suljettiin heinäkuun lopulla 1931 ja se asetettiin konkurssiin.
Vientipankin konkurssin seurauksena pankin taustavoimiin kuulunut K. A. Paloheimo menetti suurimman osan omaisuudestaan. Pankkia johtanut K. A. Paloheimon poika Arvi Henrik Paloheimo (1888-1940) tuomittiin pankkimääräysten rikkomisesta 8 kuukauden vankeusrangaistukseen mutta presidentti P. E. Svinhufvud armahti hänet. Konkurssi johti myös pankkilainsäädännön kiristymiseen vuoden 1933 pankkilain myötä niin että Kansallis-Osake-Pankin silloinen pääjohtaja J. K. Paasikivi kirjoitti päiväkirjassaan : "Vientipankki ("roskapankki") on aikaansaanut paljon pahaa. Se on suurelta osin vaikuttanut uuden pankkilain laatimiseen ja sitä käytetään pelotteena tallettajiin, jotka siinä menettivät suuren osan talletuksistaan".
Aiheesta muualla

https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/svientip.shtml
Näätä

| Näätä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Alaheimo::  Mustelinae
Suku::  Näädät Martes
Laji::  martes
Kaksiosainen nimi
 Martes martes  (Linnaeus, 1758) 
 Näädän levinneisyys
Katso myös
   Näätä Wikispeciesissä   Näätä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Näätä eli mäntynäätä (Martes martes) on näätäeläimiin kuuluva nisäkäslaji. Se on heimonsa tyypillinen edustaja ja siksi antanut nimensäkin sille. Sitä tavataan lähes koko Euroopassa sekä osissa Lähi-itää, Kaukasuksella ja Siperian länsiosissa. Näätä elää kaikenlaisissa metsissä. Sitä on metsästetty sen tuuhean talviturkin takia ja siitä on myös yritetty jalostaa tarhattua kantaa.
Ulkonäkö ja koko

Näätä on keskikokoinen lihansyöjä, ja se on noin suuren kotikissan kokoinen. Ruumiin pituus on 45–58 senttimetriä ja hännän pituus 16–28 senttimetriä. Näätä painaa 500–1 800 grammaa. Koossa on selvää vaihtelua maantieteellisesti, ja koiraat ovat 12–30 prosenttia painavampia kuin naaraat.
Näädän karvapeite on ruskea, ja se on talvisin tiheä ja pehmeä. Kesäisin se on lyhyt ja karkea. Jalkapohjien polkuanturat ovat kokonaan turkin peitossa talvisin. Talviturkki kasvaa syyskuussa, ja nuoret yksilöt saavat aikuisen karvapeitteen ensimmäisen talvenaan. Ruskeaan turkkiin kuuluu kermanoranssi kurkkulappu, harmahtavaa sävyä vatsassa sekä tummempaa väritystä tassuissa. Häntä on pitkä ja tuuhea ja korvat isot ja kolmiomaiset. Näätä elää yleensä 8–10-vuotiaaksi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Näätä on levinnyt laajalle palearktisella alueella. Sitä tavataan lähes koko Euroopassa, Anatoliassa, Irakin ja Iranin pohjoisosissa, Kaukasuksella, ja Siperian länsiosissa. Euroopassa sitä ei esiinny suuressa osassa Pyreneiden niemimaata ja Kreikkaa sekä osissa Belgiaa ja Alankomaita. Välimeren saarilla sitä tavataan Korsikalta, Sardinialta, Sisiliasta ja Baleaareilta. Aiemmin se oli levinnyt koko Britteinsaarille, mutta nykyään sitä tavataan vain Ison-Britannian ja Irlannin pohjoisosissa. Suomessa näätä asustaa koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta.
Näätä elää sekä lehti-, seka- että havumetsissä ja pensaikoissa. Laji viihtyy erityisesti metsissä, jonka latvuston peitteisyys on vajaa ja jossa on tiheä alikasvos.
Käyttäytyminen

Näätä metsästää tavallisesti vain öisin. Päivällä se pysyy paikoillaan ja valitsee lepopaikakseen esimerkiksi kallionkolon, louhikon, onton puun, petolinnun pesän ja usein oravan tai harakan pesän, joka on tavallisesti tiheässä kuusessa. Majapaikkaansa näätä vaihtaa jatkuvasti. Huonolla ilmalla, esimerkiksi ankarassa tuiskussa, se pysyy paikoillaan joskus päiväkausiakin. Heti myrskyn mentyä ohi näätä lähtee vaellukselleen. Näätänaaras synnyttää maalis-toukokuussa poikaset, joita on tavallisesti 2–5. Pesänä on useimmiten ontto puu tai kivilouhikko.
Käyttäytyminen > Ravinto

Näätä syö sekaravintoa, ja suosii liharuokaa kun sitä on saatavana, varsinkin pieniä nisäkkäitä. Se tutkii öisin kaikki mahdolliset sopet elinpiirillään etsiessään ravinnokseen myyriä ja muita jyrsijöitä, lintuja, sammakoita sekä hyönteisiä. Myös lintujen munat, marjat, hedelmät ja hunaja kuuluvat sen ruokalistalle. Toisinaan sen näkee vierailevan myös muun muassa hirvieläinten haaskoilla. Se voi hätätapauksessa syödä myös sieniä.
Käyttö ja metsästys

Näätää on vielä 1900-luvulla kasvatettu turkistarhoissa mm. Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Metsästyksessä vuosittainen saalismäärä Suomessa on viimeisten viidentoista vuoden aikana vaihdellut noin kymmenestä tuhannesta runsaaseen kahteenkymmeneen tuhanteen yksilöön vuodessa. Pyyntimenetelmänä käytetään muun muassa loukkuja ja hetitappavia rautoja. Loukku- ja pyydysmalleja on useita: maassa pyydystäviä ja puuhun asetettavia. Näätää metsästetään usein myös jäljittämällä lumijäljeltä, sekä haukkuvaa koiraa, kuten suomenpystykorvaa käyttäen. Näädän metsästyskausi alkaa 1. elokuuta ja päättyy maaliskuun lopussa. Metsästysajan alkua aikaistettiin syksystä 2018 alkaen.
Jugoslaviassa näätää on käytetty ammoin maksuvälineenä. Kroatian rahayksikön nimi oli ennen euroon siirtymistä näätää tarkoittava kuna. Samalla se viittasi maan antifasistiseen neuvostoon, jonka tunnuksena oli näätä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Näätä (Martes martes)
iNaturalist: Näätä (Martes martes)
LuontoPortti: Näätä (Martes martes)
Suomen Metsästäjäliitto: Näätä
Luontoon.fi: Näätä Seitsemisessä (Arkistoitu – Internet Archive)
ARKive: Pine marten (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
ITIS: Martes martes (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Martes martes, European pine marten (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Martes martes (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Martes martes, the European pine marten (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Martes martes:  Wikidata: Q26046  Wikispecies: Martes martes  ADW: Martes_martes  BioLib: 1751  BOLD: 210834  CoL: 3Y9W2  EoL: 328020  EPPO: MRTSMA  Fauna Europaea: 305308  Fauna Europaea (new): 74242d58-f8dc-4d45-9ed4-919fe7b55344  GBIF: 5218878  iNaturalist: 41796  IRMNG: 10229131  ITIS: 621943  IUCN: 12848  MDD: 1005822  MSW: 14001241  NBN: NHMSYS0000080190  NCBI: 29065  Observation.org: 376  Open Tree of Life: 532122  Paleobiology Database: 157450  Paleobiology Database: 157450  SeaLifeBase: 71094  TSA: 10025  Laji.fi: MX.47223 
Mustela martes:  Wikidata: Q122171654  GBIF: 5739459  ZooBank: CAB19FB8-910A-4A5A-AF51-C880C8955E61
Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma

Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma oli Alvar Aallon vuonna 1961 Helsingin kaupunginhallituksen toimeksiannosta laatima asemakaavasuunnitelma, joka koski Helsingin ydinkeskustan läheisyydessä olleita silloin vielä rakentamattomia tai vajaasti rakennettuja alueita. Suunnittelualue käsitti lähinnä Helsingin päärautatieaseman luoteispuolella sijainneen silloisen tavararatapiha-alueen, Töölönlahden lähiympäristön sekä Kampin pohjoisosan Mannerheimintieltä Leppäsuon alueelle ja Mechelininkadulle saakka. Myöhemmin 1960-luvulla Aalto laati suunnitelmasta muutamia hieman muunnettuja versioita, ja saamansa arvostelun vuoksi vielä vuonna 1972 uudistetun version, jossa varsinkin Hesperianpuistoon suunniteltua rakentamista oli oleellisesti vähennetty.
Tausta

Sen jälkeen kun Suomen ensimmäinen rautatie Helsingistä Hämeenlinnaan vuonna 1862 valmistui, rakennettiin päärautatieaseman lounaispuolelle vähitellen laaja tavara- ja huoltoratapiha-alue, jonka yhteydessä oli myös Valtionrautateiden konepaja. Ratapiha rakennettiin suurelta osin täytemaalle entisen Kluuvinlahden sekä Töölönlahden eteläosan paikalle. Alun perin se oli kaupungin rakennetun alueen rajalla tai sen ulkopuolella, mutta jäi kaupunkialueen laajetessa sen sisään. Uuden rakennusmaan saamiseksi keskusta-alueelle ryhdyttiin jo 1900-luvun alussa suunnittelemaan tavararatapihan siirtämistä Pasilaan, mikä kuitenkin toteutui lopullisesti vasta 1980-luvulla.
Kampin alueesta suuri osa kuului Venäjän vallan aikana Turun kasarmiin liittyneeseen varuskunta-alueeseen, ja keskeisen osan alueesta muodosti suuri harjoituskenttä. Kasarmin päärakennus kuitenkin tuhoutui Suomen sisällissodassa vuonna 1918, ja itsenäistyneen Suomen puolustusvoimat luopuivat ennen pitkää jäljelle alueen jäljelle jääneistäkin rakennuksista. Kun ne enimmäkseen on aikojen kuluessa purettu, myös tältä alueelta vapautui runsaasti rakennusmaata. Yksi kasarmin sivurakennuksista kuitenkin muutettiin vuonna 1935 Helsingin linja-autoasemaksi, minkä jälkeen sen läheisyydessä laaja maa-alue oli useiden vuosikymmenien ajan linja-autojen lähtölaiturialueena.
Kampin ja Töölönlahden alueelle laadittiin 1900-luvun alkupuolelta lähtien joukko laajakantoisia rakennussuunnitelmia, mutta niistä toteutettiin vain pieniä osia tai ei mitään. Eliel Saarisen Suur-Helsinki-suunnitelmassa Pro Helsingfors vuodelta 1918 ehdotettiin koko Töölönlahden täyttämistä ja keskustan laajentamista sen alueelle. Täyttöalueen poikki olisi kulkenut leveä puistokatu, Kuningasavenue, keskustasta Pasilaan. Myöhempiä suunnitelmia, joista monet myös olisivat edellyttäneet Töölönlahden täyttämistä, laativat muun muassa Oiva Kallio, joka vuonna 1932 voitti alueen suunnittelukilpailun, Berndt Aminoff vuonna 1932 ja Ilmari Launis vuonna 1942. Vuonna 1949 alueesta pidettiin uusi suunnittelukilpailu, joka ei johtanut mainittavaan tulokseen, mutta sen jälkeen Yrjö Lindegren ja Erik Kråkström laativat kaupungin toimeksiannosta vuonna 1954 valmistuneen ehdotuksen, joka jo monilta osin muistutti Alvar Aallon myöhemmin esittämää. Siinä Töölönlahden täyttämisestä oli luovuttu, uusi liikenneväylä oli sijoitettu rautatien viereen ja Kamppi oli varattu liike-elämän laajentumisalueeksi. Tässä suunnitelmassa, samoin kuin myöhemmin Alvar Aallon suunnitelmassa, varauduttiin autokannan suureen kasvuun ja edellytettiin, että suuresti kasvavan liikenteen oli sujuttava ilman ruuhkia.
Hyväksyminen ja arvostelu

Keskusta­suunnitelma otettiin vastaan myönteisesti kaupunginvaltuustossa ja lehdistössä. Sitä kuvailtiin muun muassa nerokkaaksi ja vallankumoukselliseksi. Kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman edelleen kehittämisen pohjaksi alustavasti jo vuonna 1961 sekä uudestaan vuonna 1966. Vuonna 1967 Töölönlahden ja Hesperian puiston alueelle vahvistettiin jo suunnitelmaan perustuva asemakaavakin, jonka mukaisesti Finlandia-taloa alettiin rakentaa.
Suunnitelma sai kuitenkin osakseen myös kasvavaa arvostelua. Eniten arvosteltiin Hesperian puistoon sijoitettavaa rakennusriviä, sillä Alvar Aallon ajatuksista poiketen ranta haluttiin yhä yleisemmin säilyttää luonnonmukaisena. Myös suunniteltua Vapaudenkatua arvostelivat ankarasti muun muassa eräät asukasjärjestöt sekä erityisesti Enemmistö ry, sillä sen pelättiin suuresti lisäävän autoliikennettä keskikaupungilla. Kun hanke on myöhemminkin eri yhteyksissä tullut esille, kaupunginvaltuusto on hylännyt sen kaksi kertaa.
Saamansa arvostelun vuoksi Alvar Aalto itse laati suunnitelmasta vuonna 1972 uuden version, jossa Töölönlahden länsirantaan sijoitettu rakennusrivi oli poistettu. Silloin jo rakennetun Finlandia-talon lisäksi alueelle olisi tämän suunnitelman mukaan tullut vain yksi uusi rakennus, Suomen kansallisooppera. Se kuitenkin olisi edelleen sijoitettu aivan rantaan Helsinginkadun varteen, toisin sanoen hieman idemmäksi kuin mihin se myöhemmin rakennettiin. Uutta rakennusalaa suunniteltiin sen sijaan silloisen Messuhallin, nykyisen Töölön kisahallin itäpuolelle, jolloin Stadionin edessä oleva aukio olisi kaventunut, mutta olisi ulottunut eteläpäässään Töölönlahden rantaan saakka uuden oopperatalon eteläpuolella.
Toteutuneet osat ja myöhemmät suunnitelmat

Innokkuutta keskustasuunnitelman toteuttamiseen vähensi 1970-luvun öljykriisi, joka kallisti autoilua. Liikenne ei kasvanut odotetulla tavalla. Suunnitelmasta on toteutettu vain Finlandia-talo, joka alkuperäisen suunnitelman mukaan olisi ollut eteläisin Töölönlahden länsirantaan suunnitelluista julkisista rakennuksista, sekä Kamppiin rakennettu Sähkötalo.
Suunnitelmaan kuulunut osa Kamppia rakennettiin 1970-luvulta lähtien pala palalta, enimmäkseen Alvar Aallon suunnittelemasta poikkeavalla tavalla. Sen sijaan vielä vuonna 1986 pidetyssä Kampin ja Töölönlahden alueen suunnittelukilpailussa, jossa ensimmäinen palkinto jaettiin kolmen toisistaan muutoin suuresti poikkeavan ehdotuksen (Jan Söderlundin, Arto Sipisen ja Ilmo Valjakan) kesken. Kaikkiin näihin voittaneisiin ehdotuksiin sisältyi Alvar Aallon ehdottama, Postitalon edustalta Töölönlahden rantaan ulottunut Keskustori, eri tavoin muunnellussa muodossa. Kun kuitenkin Kiasma myöhemmin rakennettiin tämän alueen eteläpäähän, aiemmin aukion osaksi varatulle alueelle, voidaan aukiosuunnitelma katsoa lopullisesti hylätyksi. Alueelle rakennetun Musiikkitalon ja keskusta­kirjaston välissä on nykyisin huomattavasti pienempi aukio, Kansalaistori.
Alkuperäisen suunnitelman mukaisen Keskustan kehäväylän on myöhemmissä suunnitelmissa korvannut kokonaan tunneliin 
rakennettava Keskusta­tunneli, joka ulottuisi Länsiväylältä Sörnäisten rantatielle saakka. Tunneli on sisältynyt tilanvarauksena muun muassa vuoden 2002 yleiskaavaan.
Aiheesta muualla

Elävä arkisto: Alvar Aallon keskustasuunnitelma Yleisradio. Viitattu 22.2.2016.
Tegnér

Tegner, Tegnér tai Thegner on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alice Tegnér (1864–1943), ruotsalainen säveltäjä ja musiikinopettaja
Anna Tauriala-Tegnér (1941–2007), suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja
Esaias Tegnér (1792–1846), ruotsalainen kirjailija, professori ja piispa
Esaias Tegnér nuorempi (1843–1928), ruotsalainen itämaisten kielten professori
Olof Arvidsson Thegner (1615–1689), ruotsalainen virkamies, reduktion kannattaja
Torsten Tegnér (1888–1977), ruotsalainen urheilutoimittaja ja urheilujohtaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sitruunasooda

Sitruunasooda tai limonadi on nimitys sitruunaa tai sitruunaesanssia sisältävälle hiilihapotetulle ja makeutetulle virvoitusjuomalle. Hiilihapotettua vettä, jota toisinaan kutsutaan myös kivennäisvedeksi, nimitetään soodavedeksi. Nykyään tunnetuimpia sitruunasoodan kaltaisia juomia ovat The Coca-Cola Companyn markkinoima Sprite ja PepsiCon markkinoima 7 Up. Myös PepsiCon valmistama Mountain Dew'n on sanottu olevan sitruunasooda.
Sitruunasooda oli Omenaporeen ohella Suomen vanhin virvoitusjuoma. Suomessa Sitruunasooda-nimistä juomaa valmistivat 1930-luvulla ainakin lahtelainen Mallasjuoma ja Porin Oluttehdas. Vielä vuoden 1930 tienoilla sitruunasooda myytiin ainakin maaseudulla apteekista. Juoma oli Spriten kaltaista väritöntä sitruunalimonadia, joskin suosittuja ulkomaisia merkkejä selvästi makeampaa. Juoman lempinimi oli Sittis tai ”Sittisooda”. Juoman valmistus loppui vuonna 1971 panimoalan yhteisestä päätöksestä, kun hintasäännöstely oli pitänyt sitruunasoodan hinnan samana vuodesta 1965 ja valmistus oli kannattamatonta. Laitilan Wirvoitusjuomatehdas valmistaa vastaavaa juomaa nimellä Laitilan Sitruunasooda tai Erikoissitruunasooda.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sitruunasooda Wikimedia Commonsissa
Suomen merimuseot

Suomen merimuseon näyttelytiloja Kotkassa.
Sigyn museoituna Forum Marinumin edustalla Turun Aurajoessa.
Keulakuvasali, yksi Rauman merimuseon perusnäyttelyn näyttelyhuoneista
Suomen merimuseon näyttelytiloja Kotkassa.
Suomessa toimi vuonna 2009 kymmenen merimuseota. Niistä suurimmat, kuten Suomen merimuseo Kotkassa, tallentavat valtakunnallista merenkulun historiaa.
Seuraavassa luettelossa on lueteltu Suomen merimuseot pohjoisesta etelään rannikkoa pitkin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Nimi | Sijainti | Yleistä |
|  Merimiehenkotimuseo |  Oulu |  Sijaitsee Oulun vanhimmassa puurakennuksessa, jonka omistaa Pohjois-Pohjanmaan museo. Talo on sisustettu 1880-luvun merimiehen kodiksi. |
|  Kristiinankaupungin merimuseo |  Kristiinankaupunki |  Perustettu vuonna 1983. Kuvaa ja tallentaa alueen merenkulun ja laivanrakennuksen historiaa. |
|  Vaasan merimuseo |  Vaasa |  Sijaitsee 1800-luvun suolamakasiinissa, paikalla joka oli 150 vuoden ajan Vaasan laivanrakennuskeskus ja kauppasatama. Näyttelyssä on pienoismalleja, valokuvia ja esineitä. |
|  Rauman merimuseo |  Rauma |  Toimii Rauman vanhan merikoulun tiloissa ja on erikoistunut merimiehen arjen kuvaamiseen. Museossa on paljon vanhoja valokuvia ja kirjeitä tallennettuna sähköiseen muotoon. |
|  Merimiehenkoti-museo |  Uusikaupunki |  Sijaitsee 1770-luvulla rakennetussa talossa, joka on Uudenkaupungin yksi vanhimmista asuinrakennuksista. Talon sisustus noudattaa 1900-luvun alun merimiesperheen kotia. |
|  Forum Marinum |  Turku |  Valtakunnallinen merenkulun ja merivoimien historian erikoismuseo. Sen tehtävänä on kerätä, tutkia, tulkita ja säilyttää lounaissuomalaista kauppamerenkulkua ja merivoimien historiaan liittyviä arkistoaineistoa, esineitä ja perinteitä. Forum Marinumin kokoelmiin kuuluu myös Åbo Akademin merihistoriallisen museon, Turun museokeskuksen ja Bore-varustamon tallentamia kokoelmia. Museolla on näytillä museolaivoja ja -veneitä. |
|  Ahvenanmaan merenkulkumuseo |  Maarianhamina |  Museo esittelee Ahvenanmaan merellistä kulttuuriperintöä ja merihistoriaa, kuten keulakuvia, esineitä ja laivamalleja. Museon erikoisuutena voidaan pitää aitoa merirosvolippua. |
|  Suomenlinna-museo |  Helsinki |  Museo sijaitsee Suomenlinnaan 1780-luvulla valmistuneessa laivaston inventaariokamarissa, nykyisessä Suomenlinnakeskuksessa. Museo esittelee saaristolinnoituksen historiaa 1700-luvulta lähtien. |
|  Loviisan Merenkulkumuseo |  Loviisa |  Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa laivojen ja veneiden pienoismalleja, laivamaalauksia ja merimiesarkkuja. |
|  Suomen merimuseo |  Kotka |  Museon tehtävänä on tallentaa Suomen merenkulun historiaa sekä välittää tietoa. Museon päänäyttely on ”Pohjantähti, Etelän risti”, joka kertoo merenkulun historiasta ja nykypäivästä. Sen pääteemoja ovat merenkulkija, laivat, laivamatkustaminen, merikauppa ja navigointi. Tärkeänä osana näyttelyä on talvimerenkulku. Valtakunnallisesti toimiva museo kuuluu Museoviraston ja Suomen kansallismuseon alaisuuteen. |
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2025

Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2025.
Yhdistyneiden kansakuntien Palestiinan jakosuunnitelma

Kuva 1. Yhdistyneiden kansakuntien jakosuunnitelman mukainen kartta Palestiinasta. Arabivaltio keltaisella ja juutalaisvaltio sinisellä.
Yhdistyneiden kansakuntien Palestiinan jakosuunnitelma eli YK:n yleiskokouksen päätöslauselma 181 oli YK:n yleiskokouksen osanottajien enemmistön 29. marraskuuta 1947 hyväksymä suunnitelma, jonka mukaan brittien hallitsema Palestiinan mandaattialue jaettaisiin kahteen osaan. Toiseen osaan oli tarkoitus perustaa alueella jo asuville juutalaisille maahanmuuttajille sekä muiden maiden muuttohalukkaille juutalaisille tarkoitettu valtio. Toiseen osaan oli tarkoitus perustaa alueella vanhastaan asuvan arabinkielisen väestön asuttama valtio. Juutalaisille kohdennettiin suunnitelmassa 56 prosenttia maa-alasta, vaikka he omistivat alle 7 prosenttia alueen maista ja muodostivat alle kolmanneksen alueen väestöstä.
Juutalaiset hyväksyivät jakosuunnitelman, mutta väestön enemmistö, naapurimaiden perustama Arabiliitto ja Iso-Britannia vastustivat sitä.
Päätöslauselmaa ei ehditty panna täytäntöön, sillä Israel julistautui seuraavana vuonna itsenäiseksi valtioksi. Itsenäisyysjulistus johti Israelin itsenäisyyssotaan, jonka se voitti levittäytyen YK:n jakosuunnitelmaa huomattavasti laajemmalle alueelle. Israel valtasi myöhemmin myös muut jakosuunnitelman palestiinalaisille osoittamat maat, joille israelin kansalaiset ovat rakentaneet lukuisia kansainvälisen oikeuden vastaisia siirtokuntia.