stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A Taste of Extreme Divinity
Kappaleet > Bonuskappaleet

The Sinner – 5.06
Taste the Extreme Divinity – 3.35 (2008 demo)
Valley of the Damned – 4.15 (2008 demo)
Kokoonpano

Peter Tägtgren – laulu, kitara
Mikael Hedlund – basso
Horgh (Reidar Horghagen) – rummut
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Blabbermouth: 8/10
Imperiumi: 8/10
PopMatters:
Soundi:
Aiheesta muualla

A Taste of Extreme Divinity Discogsissa. (englanniksi)
Albumi A Taste of Extreme Divinity Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ahtme

| Ahtme |
| --- | --- |

 Ahtme
 Koordinaatit: 59°20′N, 27°25′E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Itä-Virumaa
Kaupunki:  Kohtla-Järve
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kaupunginosa
Väkiluku (1.1.2010):  18 418
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ahtme on Kohtla-Järven kaupunginosa Itä-Virumaalla Virossa. Ahtme sijaitsee muiden Kohtla-Järven kaupunginosien tavoin erillään muista kaupunginosista. Asukkaita Ahtmessa on 18 418 (1. tammikuuta 2010). Linnuntietä Ahtmen keskustasta on matkaa Ridakülaan 1,3 kilometriä, Puruun 1,3 km, Tammikuun 1,9 km, Jõhviin 3,7 km, Pajualuseen 2 km, Pargitaguseen 2,1 km ja Kukruseen 8,8 km.
Ahtme sai kaupunkioikeudet vuonna 1953, ja piti niitä vuoteen 1960, jolloin se liittyi Kohtla-Järveen.
Ahtmessa toimii nykyisin muun muassa Ahtmen vastapainevoimalaitos (vir. Ahtme soojuselektrijaam).
Osat

Ahtme jakautuu lisäksi seuraaviin ”osiin” (vir. asum):
Ahtme
Iidla
Pargitaguse
Puru
Tabori
Tammiku
Vana-Ahtme
Aiheesta muualla

Ahtme Google Mapsissa (englanniksi)
Ahto Sippola

Ahto Armas Ilo Sippola (10. toukokuuta 1885 Vaasa – 3. helmikuuta 1941) oli suomalainen rakennusmestari, jääkärivärväri ja itsenäisyysaktivisti joka toimi myöhemmin Lapuan liikkeessä.
Aiheesta muualla

Ylistaron valtausjoukkojen päällikkö Ahto Sippola, Pinterest
Suomalaiset kyläläiset venäläisten sotilaiden kanssa virolaisten sotilaiden kanssa, keskellä istuvat Ahto Sippola (merkitty ristillä) ja Richard Rängman Estonian Filmarchives, Europeana collections
Soldier of Fortune: Payback

| Soldier of Fortune: Payback |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Cauldron
Julkaisija:  Activision
Jakelija:  Steam ja GOG.com
Pelisarja:  Soldier of Fortune
Pelimoottori:  CloakNT
Julkaistu:  2007
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta 
Alusta:  Windows, PlayStation 3, Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Soldier of Fortune: Paypack on vuonna 2007 Cauldron HQ:n tekemä Soldier of Fortune II: Double Helix -pelin seuraaja. Toisin kuin kahdessa edellisessä Soldier of Fortune -pelissä, jotka oon kehittänyt Raven Software hyödyntämällä Quake 2 ja Quake 3 moottoreita, Paybackin on kehittänyt Cauldron HQ , käyttämällä Cauldronin omaa  CloakNT moottoria, jota on käytetty aikaisemmin ensimmäisen persoonan räiskintäpelissä Chaser. Tämä peli on ensimmäinen peli sarjassa ja se  julkaistiin Xbox 360: lle ja PlayStation 3:lle. Peli julkaistiin 14. marraskuuta 2007.
Aiheesta muualla

Soldier of Fortune: Payback MobyGamesissa (englanniksi)
Soldier Hollow

Soldier Hollow
Talviolympialaisten 2002 aikana.
| --- | --- |
Tyyppi:  liikuntapaikka 
Sijainti:  Utah, Yhdysvallat
Korkeus merenpinnasta:  1 695  m 
Suojelualue:  Wasatch Mountainin osavaltionpuisto (en) 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Soldier Hollow on hiihtokeskus Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Wasatchvuoristossa Wasatchvuoriston osavaltionpuistossa Midwayn kaupungin ulkopuolella.
Soldier Hollow’ssa järjestettiin 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten maastohiihto- ja ampumahiihtokilpailut sekä yhdistetyn hiihtosuudet. Hiihtämisen lisäksi keskuksessa voi harrastaa myös tubing-mäenlaskua, jota varten on yli 350 metriä pitkä kouru. Kesäisin alueella on yli 30 kilometriä polkuja, joita voi käyttää pyöräilyyn ja vaeltamiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Soldier Hollow Wikimedia Commonsissa
Aberdeenin yliopisto

King’s College
Aberdeenin yliopisto (engl. University of Aberdeen) on yliopisto Skotlannissa Aberdeenin kaupungissa. Se on perustettu vuonna 1495 ja on Skotlannin kolmanneksi vanhin yliopisto St Andrewsin ja Glasgow’n yliopiston jälkeen.
Historiaa

Aberdeenin ensimmäisen yliopiston, King’s Collegen, perusti Aberdeenin piispa William Elphinstone helmikuussa 1495. Alun perin se tunnettiin nimellä St Mary’s College. Marischalin kreivi George Keith perusti 1593 kaupunkiin toisen yliopiston, Marischal Collegen. Nämä kaksi yliopistoa yhdistyivät 1860 nykyiseksi Aberdeenin yliopistoksi.
Toiminta nykyisin

Vuonna 2010 yliopistossa oli 13 351 päätoimista opiskelijaa, joista 10 641 opiskeli perustutkintoa ja 2 710 jatkotutkintoa. Yliopisto tarjoaa yli 630 erilaista perustutkintoa ja yli 90 jatkotutkintoa.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Aberdeenin yliopisto asettui vuonna 2014 sijaluvulle 201–300.
Entisiä oppilaita ja opettajia

Alistair Darling, poliitikko
Alexander Kapranos, Franz Ferdinand -yhtyeen laulaja
John James Rickard Macleod, lääketieteen nobelisti (1923)
John Boyd Orr, rauhan nobelisti (1949)
Thomas Reid, filosofi
Frederick Soddy, kemian nobelisti (1921)
Richard Laurence Millington Synge, kemian nobelisti (1952)
George Paget Thomson, fysiikan nobelisti (1937)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aberdeenin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Yliopiston virallinen kotisivu
Accademia di belle arti di Firenze

Galleria dell'Accademia
Accademia di belle arti di Firenze eli Firenzen taideakatemia on Firenzessä Italiassa sijaitseva taideakatemia. Se kuuluu vuonna 1563 perustettuun Accademia delle Arti del Disegnoon, joka oli Euroopan ensimmäinen taideakatemia, käytännössä myös ensimmäinen taideakatemia yleensä.
Historiaa

Cosimo I de' Medici perusti Accademia delle Arti del Disegnon (aluksi nimi kuului Accademia e Compagnia delle Arti del Disegno) vuonna 1563 Giorgio Vasarin vaikutuksesta. Aluksi akatemia kokoontui Santissima Annunziatan kirkon luostarissa.
Alkuperäisessä nimessä mainittu seura (Compagnia) oli laitos, johon jokaisen Toscanan alueella työskentelevän taiteilijan tuli liittyä, mutta akatemiaan kuuluivat silti vain Cosimon hovin etevimmät taiteilijat. Huomattavat akateemikot, kuten Michelangelo Buonarroti, Agnolo Bronzino, Benvenuto Cellini, Giorgio Vasari, Bartolomeo Ammannati ja Giambologna, nostivat instituution arvovaltaisuutta. Alkuvaiheessa oli itsestään selvää, että kaikki akatemian jäsenet olivat miehiä. Kun akatemia antoi myös Artemisia Gentileschille jäsenyyden, oli se naishenkilölle erityinen kunnia.
Toscanan herttua Leopold II sääti vuonna 1784, että kaikkien Firenzen taidekoulujen tuli toimia samoissa tiloissa. Nimeksi tuli Accademia delle Arti del Disegno.
Accademia di Belle Arti gallerioineen toimi yhä samoissa tiloissa Via Ricasolissa, aiemmassa luostarissa, mutta hallinto toimi Palazzo dell'Arte dei Beccaissa. Toscanan herttua liitti opetettavien taiteiden joukkoon myös musiikkikonservatorion ja taiderestaurointikoulun.[lähde? ]
Accademia di Belle Artissa ovat opiskelleet muun muassa Giovanni Fattori ja Amedeo Modigliani. Suomalaisista siellä ovat saaneet oppia muun muassa Erik Enroth, Yrjö Liipola ja Ensio Seppänen. [lähde? ]
Taideakatemian galleria

Accademia di Belle Artin galleriassaselvennä on ollut vuodesta 1873 lähtien Michelangelon Daavid-veistos. Sen sanotaan tulleen akatemiaan alun perin restauroitavaksi. Muitakin syitä siirrolle Piazza della Signorialta oli olemassa, kuten tarkoitus luoda Michelangelo-museo taiteilijan syntymän 400-vuotisjuhlan kunniaksi. Museoon olisi koottu alkuperäisiä veistoksia ja piirroksia. Nykyisin gallerian pieneen kokoelmaan kuuluu neljä Michelangelon keskeneräistä Vanki-veistosta, jotka oli tarkoitettu paavi Julius II:n hautamonumenttiin, ja myös keskeneräinen evankelista Matteusta esittävä veistos. Vuonna 1939 kokoelmiin liitettiin Pietà-veistos, joka löytyi Barberinin kappelista Palestrinan kaupungista, joskin ei ole varmaa, onko veistos Michelangelon tekemä.[lähde? ]
Kokoelmassa on Michelangelon ohella edustettuina muitakin huomattavia firenzeläisiä renessanssitaiteilijoita, kuten Paolo Uccello, Domenico Ghirlandaio, Sandro Botticelli ja Andrea del Sarto. Myös Giambolognan alkuperäinen kipsimalli Sabiinitarten ryöstö -veistoksesta kuuluu kokoelmiin. Lisäksi galleriassa on firenzeläistä gotiikan ajan maalaustaidetta ja venäläisten ikonien kokoelma.[lähde? ]
Kirjasto

San Matteon sairaalan entisen kirkon tiloista löytyy Accademia di Belle Artin kirjasto. Kirjasto perustettiin vuonna 1801, ja siellä säilytetään alkuperäisiä, vuonna 1784 ja sen jälkeen tehtyjä kaiverruksia, käsikirjoituksia, inkunaabeleita, piirroksia ja muita dokumentteja.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Accademia di belle arti di Firenze Wikimedia Commonsissa
Accademia di belle arti di Firenzen kotisivut
Akatemian gallerian opas
Accademia di belle arti yleiskatsaus
Accademia delle arti del Disegno kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lista Accademia delle arti del Disegnon akateemikoista (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Michelangelon Daavid
Accademia di belle arti di Firenze
Giambolognan Sabiinitarten ryöstö, kopio.
Accademia di Belle Arti di Firenzen kirjasto
Accademia delle Arti del Disegno

Accademia delle Arti del Disegnon toimisto Palazzo dell'Arte dei Beccaissa.
Accademia delle Arti del Disegno tai Accademia del Disegno eli piirustustaiteen akatemia on vuonna 1563 Firenzessä Italiassa perustettu taidelaitos, joka oli Euroopan ensimmäinen taideakatemia. Accademia del Disegnoon kuuluu myös Accademia di belle arti di Firenze.
Accademia delle Arti del Disegnon historiaa

Cosimo I de' Medici perusti Accademia delle Arti del Disegnon 13. tammikuuta vuonna 1563. Alun perin nimenä oli Accademia e Compagnia delle Arti del Disegno ja laitos oli jaettu kahteen osaan. Seuraan (Compagnia) kuuluivat kaikki Toscanan alueen taiteilijat, mutta akatemia koostui Cosimon hovin maineikkaimmista taiteilijoista. Akatemian tehtävänä oli myös valvoa kaikkea taiteellista tuotantoa Medicien valtion alueella.
Akatemian maineikkaat taiteilijat, kuten Michelangelo Buonarroti, Agnolo Bronzino, Benvenuto Cellini, Giorgio Vasari, Tizian, Tintoretto ja Palladio toivat instituutiolle arvovaltaa, joka ei rajoittunut Medicien alueelle. Ensimmäinen akateemikkojen joukkoon hyväksytty nainen oli Artemisia Gentileschi.
Leopold II vähensi vuonna 1784 instituution vastuita siirtäen ne Accademia di Belle Artille. Taiteellisen tuotannon valvonta Toscanan herttuakunnassa säilyi silti.
Akatemian toimisto on nykyisin Palazzo dell'Arte dei Beccailla. Toiminta on jaettu kuuteen osaan, maalaus-, kuvanveisto-, arkkitehtuuri- ja taidehistorialuokkaan sekä humanististen aineiden ja tiedeiden luokkaan. Akateemikot jaetaan kolmeen luokkaan. Akatemia jakaa myös Accademico d'Onore-palkintoa, jonka ovat saaneet muun muassa Jasper Johns ja Rita Levi-Montalcini.
Accademia delle Arti del Disegnon historiaa > Kansainvälisesti kuuluisia akateemikkoja

Maalaus: Hans Erni, Lucian Freud, Richard Hamilton, Anselm Kiefer.
Kuvanveisto: Arnaldo Pomodoro, Giuliano Vangi, Dani Karavan.
Arkkitehtuuri: Massimo Carmassi, Paolo Portoghesi.
Humanistiset tieteet ja tiede: Umberto Colombo, Salvatore Accardo, Carlo Ginzburg.
Kirjallisuutta

Francesco Adorno, Accademie e istituzioni culturali a Firenze, Firenze, Olschki, 1983.
Z. Wazbinski, L'Accademia medicea del Disegno a Firenze nel Cinquecento, Firenze, Olschki, 1987.
Aiheesta muualla

Accademia delle Arti del Disegno kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lista akateemikoista (Arkistoitu – Internet Archive)
Lista Accademico d'Onore-palkinnon saajista (Arkistoitu – Internet Archive)
Seksilakko

Seksilakko on vastarinnan keino, jossa naiset kieltäytyvät seksistä miesten kanssa saavuttaakseen jonkin tavoitteen.
Esimerkkejä

Aristofaneen komediassa Lysistrate 400-luvulta eaa. kuvataan naisten julistamaa seksilakkoa peloponnesolaissodan lopettamiseksi.
Seksilakkoja on käytetty uudella ajalla monissa maissa muun muassa rauhan saavuttamiseksi. Liberiassa seksilakko oli osa naisten rauhanliikettä sisällissodassa, joka päättyi vuonna 2003. Liikkeen johtaja Leymah Gbowee oli yksi vuoden 2011 Nobelin rauhanpalkinnon saajista. Keniassa naisaktivistit käyttivät seksilakkoa vuonna 2009 lopettaakseen etnisen väkivallan, ja he halusivat myös maksaa prostituoiduille liittymisestä lakkoon. Filippiinien maaseudulla kahden kylän naiset menivät vuonna 2011 seksilakkoon lopettaakseen väkivaltaisuudet kylien välillä. YK:n mukaan lakko tuotti tulosta muutamassa viikossa. Togossa naiset julistivat vuonna 2012 viikon mittaisen seksilakon demokratian puolesta.
Kolumbian armeija vaati vuonna 1997 FARC-sissien vaimoja ja tyttöystäviä ryhtymään seksilakkoon, jotta sissit suostuisivat tulitaukoon. Eteläsudanilainen naisten rauhanaktivistiryhmä kehotti vuonna 2014 maan naisia seksilakkoon, kunnes maahan saataisiin rauha. Yhdysvalloissa näyttelijä Alyssa Milano on kampanjoinut vuonna 2019 seksilakon puolesta protestina republikaanien ajamaa tiukkaa aborttilakia vastaan.
Seksiorjuus

Japanin keisarillisen armeijan miehitysjoukkojen viihdykkeeksi otettu han-kiinalainen tyttö vapautuksensa jälkeen (1945).
Seksiorjuus tai pakkoprostituutio on henkilön alistamista pitkäksi ajaksi erilaisia keinoja hyödyntämällä ja käyttäen tätä seksuaalisesti hyväkseen. Seksiorjuuteen liittyy usein ihmiskauppa.
Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön mukaan ”raiskaus, seksuaalinen orjuus, pakkoprostituutio, pakkoraskaus, pakkosterilisaatio tai muu yhtä törkeä seksuaalisen väkivallan muoto” on rikos ihmisyyttä vastaan silloin, kun se tehdään osana siviiliväestöön kohdistuvaa laajamittaista tai järjestelmällistä hyökkäystä ja hyökkäyksestä tietoisena.
Poikkeusaikoina, kuten sodassa, valloitetun alueen naisväestöä saatetaan käyttää miehitysjoukkojen viihdytykseen. Japani perusti laajenemissotansa aikana eri puolille Aasiaa bordelleja, joissa harjoitettiin lohtunaisiksi kutsuttujen naisten pakkoprostituutiota. Koreassa seksiorjuuteen pakotettuja naisia kutsutaan nimellä chongshindae, muualla termillä jugunianfu.
Aiheesta muualla

Washington Coalition for Comfort Women Issues (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sinulle laulan

| Sinulle laulan Martti Siiriäinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: Vanha tanssimusiikki
 Kesto: 32.06
 Levy-yhtiö: Mellow
Martti Siiriäinen muut julkaisut
|   | Sinulle laulan 1975 | Jätkän humppa 1977 |
Sinulle laulan on suomalaisen laulajan Martti Siiriäisen studioalbumi vuodelta 1975.
Kappaleet

Soittajan kaipuu – 2.47
Kun ulpukka kukkii – 2.51
Ennen kuolemaa – 2.57
Tummat silmät – 2.27
Juopunut pappi – 3.25
Säkkijärven polkka – 2.14
Pieni hetki – 2.56
Sulamith – 3.13
Villisorsa – 3.21
Elämää juoksuhaudoissa – 2.54
Uraliin – 2.00
Viipurin Vihtori – 2.37
Aivoliitto

Aivoliitto on suomalainen järjestö, joka tekee työtä kehityksellisen kielihäiriön ja aivoverenkiertohäiriön sekä siihen sairastuneiden parissa.
Aivoliiton päämääriin kuuluu ennaltaehkäisevä työ, tietoisuuden lisääminen sekä tutkimuksien tukeminen. Liiton perustehtäviin kuuluvat muun muassa oikeuksien valvonta, kansanterveystyö sekä kohderyhmän arjessa tukeminen ja auttaminen. Aivoliitto omistaa Aivoliitto palvelyt oy.n, joka tarjoaa koulutuksia, terapiaa, neuropsykiatrista valmennusta, tulkkipalveluja sekä nuorten itsenäistymistä tukevia asumispalveluja.
Aivoliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Aivoliiton keskustoimisto sijaitsee Turussa.
Julkaisut

Aivoliitto julkaisee ja omistaa kaksi erikoislehteä.
Aivoterveys on aivoverenkiertohäiriöistä kertova lehti, jossa on tietoa aivoverenkiertohäiriöiden hoidosta ja kuntoutuksesta. Verraton käsittelee ADHD.ta, kehityksellistä kielihäiriötä sekä niihin liittyviä tutkimuksia ja haastatteluja. Molemmat lehdet ilmestyvät neljä kertaa vuodessa.
Aiheesta muualla

Aivoliiton sivusto
Korvaamaton kovalevy. Terveyskampanja
Verraton-lehti (Arkistoitu – Internet Archive). Aivoliitto
Aivoterveys-lehti (Arkistoitu – Internet Archive). Aivoliitto
Abud

| Abud |
| --- | --- |
 Näkymä kohti kylää.
 Abud
 Koordinaatit: 32°00′54″N, 35°04′05″E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Ramallah ja al-Bireh
Väkiluku (2016)  (arvio):  2 667
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Abud tai Aboud on kylä Palestiinan Länsirannalla. Kylän historia on liitetty pyhän barbaran tarinaan ja sen asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 2 667.
Maantiede

Abud sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Ramallahin ja al-Birehin kuvernoraatissa noin 18 kilometriä Ramallahin kaupungista luoteeseen. Sen naapuripaikkakuntia ovat Deir Nidham idässä, Bani Zeid pohjoisessa, Rantis ja Lubban el Gharbi lännessä, sekä Deir Abu Mash'al etelässä. Kylän korkeus merenpinnasta on 416 metriä.
Vuoden keskimääräinen lämpötila Abudissa on 18°C. Vuotuinen sadanta on 573 mm.
Historia

Abudin kylän historia ulottuu 2000:n vuoden taakse. Sen nimi on johdettu paikallisesta Mar Oubadyan kirkosta. Abudin  on liitetty Pyhän Barbaran tarinaan. Barbaran sanotaan olleen kristitty rikkaan Libanonissa asuneen miehen tytär, jota vainottiin uskonsa takia. Tarinan mukaan Barbara pakeni nykyisen kylän alueella sijaitsevaan luolaan, jolla on nykyisin hänelle omistettu pyhättö. Pyhän Barbaran juhlapäivää vietetään edelleen kylässä vuosittain 17. joulukuuta. Kaupungissa on useita kirkkoja ja moskeija, joita on rakennettu Bysantin, ristiretkeläisten ja osmanien valtakausilla.
Väestö

Abudin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2016 2 667. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 2 056. Kylässä on yksi moskeija ja kolme kirkkoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abud Wikimedia Commonsissa
Pyhän barbaran kirkko Abudissa.
Soldeu

Soldeu
Soldeu on kylä Andorrassa Canillon pitäjässä. Kylässä oli 663 asukasta vuoden 2018 arvioiden mukaan. Se sijaitsee 1 710 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ilmasto

Soldeussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 4 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 270 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 12 °C. Viilein kuukausi on helmikuu, jolloin keskilämpötila on noin –3 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 130 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 84 millimetriä.
Urheilu

Soldeussa järjestettiin alppihiihdon maailmancupin kauden 2018–2019 finaalit.
Ajak

| Ajak |
| --- | --- |

 Vaakuna
 fiAjak 
 48°11′02″N, 22°02′53″E 
Väkiluku 2024:  3 237 
 ajak.hu 
Ajak on kaupunki Szabolcs-Szatmár-Beregin läänissä Itä-Unkarissa. Kaupungin väkiluku oli 3 730 vuonna 2015.
Ajakin pinta-ala on 24,76 km2. Kaupunki käyttää postinumeroa 4524 ja aikavyöhykettä UTC+1.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ajak Wikimedia Commonsissa
Östersundin kunta

| Östersundin kunta |
| --- | --- |
 Östersundin vuonna 1912 rakennettu kaupungintalo.
 vaakuna
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Jämtland
Keskustaajama:  Östersund
Kuntakoodi:  2380
Pinta-ala:  
 – Maa:  2 208,29 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  64 324
 – Väestötiheys:  29,1 as./km²
 
 www.ostersund.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Östersundin kunta (ruots. Östersunds kommun) on Jämtlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Jämtlandiin. Kunnan keskustaajama on Östersund.
Kunnan maapinta-ala on 2 208,29 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 64 324 henkeä (31.12.2021).
Östersundista lähtee Östersund–Jällivaara-rata, Ruotsin pohjoisin rata-osuus.
Vuonna 2007 kunnassa oli 108,21 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 4,9 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan 1.1.1863 nykyisen kunnan alueella oli Östersundin kaupunki ja 10 maalaiskuntaa. Vuonna 1898 Frösön maalaiskuntaan perustettiin Hornsberg villastadin taajaväkinen yhdyskunta ja vuonna 1899 Odenslundin taajaväkinen yhdyskunta Brunflon maalaiskuntaan. Jälkimmäinen näistä lakkautettiin vuonna 1918, kun osa Brunflon maalaiskuntaa liitettiin Östersundin kaupunkiin. Vuonna 1948 koko Frösön maalaiskunta muutettiin Frösön kauppalaksi ja taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat":
Brunflo (Brunflo, Lockne ja Marieby)
Hackås (Hackås, Näs ja Sunne)
Hallen (Hallen, Marby ja Norderö)
Lit (Kyrkås ja Lit)
Östersundin kaupunkiin, Frösön kauppalaan ja Häggenåsin maalaiskuntaan uudistus ei vaikuttanut. Vuonna 1963 Häggenås liitettiin kuitenkin osaksi Litin maalaiskuntaa. Vuonna 1971 muodostettiin nykyinen Östersundin kunta yhdistämällä Östersundin kaupunki, Frösön kauppala, Brunflon ja Litin maalaiskunnat sekä Hackåsin maalaiskuntaan kuuluneet Sunnen ja Näsin seurakunnat ja Hallenin maalaiskuntaan kuulunut Norderön seurakunta.
Vaakuna

Nykyinen kuntavaakuna on entisen Östersundin kaupungin vaakuna. Myös Frösön kauppalalla ja kahdella maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Brunflon maalaiskunta
(1955–1970)
Frösön maalaiskunta
(1945–1947)
Frösön kauppala
(1948–1970)
Hackåsin maalaiskunta
(1956–1970)
Litin maalaiskunta
(1948–1970)
Väestönkehitys

| Östersundin kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 43 400 | 43 400 |
| 1955 | 1955 |    | 45 795 | 45 795 |
| 1960 | 1960 |    | 47 016 | 47 016 |
| 1965 | 1965 |    | 47 346 | 47 346 |
| 1970 | 1970 |    | 49 750 | 49 750 |
| 1975 | 1975 |    | 54 135 | 54 135 |
| 1980 | 1980 |    | 55 810 | 55 810 |
| 1985 | 1985 |    | 56 446 | 56 446 |
| 1990 | 1990 |    | 58 317 | 58 317 |
| 1995 | 1995 |    | 59 748 | 59 748 |
| 2000 | 2000 |    | 58 249 | 58 249 |
| 2005 | 2005 |    | 58 428 | 58 428 |
| 2010 | 2010 |    | 59 416 | 59 416 |
| 2015 | 2015 |    | 61 066 | 61 066 |
| 2020 | 2020 |    | 63 985 | 63 985 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 4 785 | 7,8 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 812 | 1,3 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 3 370 | 5,5 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 52 099 | 85,3 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 301 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,7 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 337 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,6 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 184 086 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 73 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 19,0 %
18–64-vuotiaat: 61,6 %
65 vuotta täyttäneet: 19,4 %