stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NRP Mandovi (P1142)

| NRP Mandovi |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal do Alfeite, Lissabon
Laskettu vesille:  19. maaliskuuta 1969
Palveluskäyttöön:  2. syyskuuta 1969
Tekniset tiedot
Uppouma:  292 t
Pituus:  48,10 m
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,2 m
Koneteho:  2 × MTU 12V 538 TB80 -dieselmoottoria 2 100 hv
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  1 × Bofors 40 mm/60 1 × Oerlikon 20 mm
NRP Mandovi (runkonumero P1142) oli Portugalin laivaston Cacine-luokan partioalus.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 2. syyskuuta.
Palvelus

Alus on poistettu palveluksesta.
Selkälokki

| Selkälokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Lokit Larus
Laji::  fuscus
Kaksiosainen nimi
 Larus fuscus  Linnaeus, 1758 

Alalajit
 Larus fuscus fuscus  Larus fuscus intermedius  Larus fuscus graellsii  Larus fuscus heuglini 
Katso myös
   Selkälokki Wikispeciesissä   Selkälokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Selkälokki (Larus fuscus) on suuri, mustaselkäinen lokkilaji. Sen pääasiassa Suomessa esiintyvä nimialalaji, niin sanottu suomenselkälokki (Larus fuscus fuscus), on erityisen tummasiipinen.
Selkälokki on Pietarsaaren nimikkolaji.
Koko ja ulkonäkö

Selkälokki on lähes harmaalokin kokoinen, mutta sen siivet ja selkä ovat mustat sekä pää, kaula, rinta ja vatsapuoli valkoiset, jalat kirkkaankeltaiset. Nokka on keltainen, ja siinä on punainen laikku. Selkälokin pituus on 48–56 senttimetriä, siipien kärkiväli 117–134 senttimetriä ja paino 640–930 grammaa. Koiras on hieman kookkaampi kuin naaras. Koiras painaa keskimäärin noin 850 grammaa, naaras noin 715 grammaa.
Äänet ovat harmaalokin tyyppisiä, mutta korkeampia ja nasaalivoittoisia.
Koko ja ulkonäkö > Erot lähilajeihin

Selkälokki on pienempi kuin väritykseltään samankaltainen merilokki. Selkälokki eroaa merilokista myös sikäli, että selkälokin siivenkärjen valkoinen täplä on pienempi ja siiven takareunan valkoinen raita kapeampi kuin merilokilla.
Nuori selkälokki voi olla vaikea erottaa nuoresta harmaalokista. Lentävän linnun parhaat tuntomerkit ovat valkea yläperä ja kokotumma käsisiipi. (Harmaalokilla yläperä on harmaan kirjava ja käsisiiven takareunassa on selvähkö vaalea ”luukku”.)
Aiemmin selkä- ja harmaalokin oletettiin olevan rengaslaji, joka muodostuu useista keskenään risteytyvistä populaatioista ääripäiden ollessa selvästi erillisiä lajeja, jotka eivät risteydy keskenään. Tämän hypoteesin esitti ensimmäisenä Ernst Mayr teoksessaan ”Systematics and the origin of species” (1942). Tämän jälkeen tätä harmaalokki-selkälokki -lajikompleksia on käytetty rengaslajiteorian malliesimerkkinä useissa oppikirjoissa ja lähdeteoksissa. Nykykäsityksen mukaan rengaslajiutuminen ei kuitenkaan päde näiden lajien kohdalla, vaan niiden lajiutumishistorian katsotaan olevan monimutkaisempi. Merkittävin ero E. Mayrin esittämään hypoteesiin on, että amerikanharmaalokki ja harmaalokki eivät ole erityisen läheistä sukua keskenään, eivätkä rengaslajin päät näin ollen kohtaa toisiaan Euroopassa.
Selkälokkikanta > Levinneisyys ja alalajit

Selkälokki on muuttolintu. Se pesii Atlantin Euroopan-puoleisella rannikkoseudulla ja Jäämerellä Islantia ja Pohjois-Venäjää myöten. Jäämerellä pesivä alalaji heuglini on hieman kookkaampi, ja sen selkä on tummanharmaa. Länsi-Euroopassa pesivän graellsii-alalajin selkä on tumman lyijynharmaa, ja sen siivenkärjet ovat mustat. Kumpaakin ”tuhkaselkälokkialalajia” tavataan Suomessa, mutta alalajien erottaminen toisistaan on aikuisten yksilöiden kohdalla maastossa mahdotonta.
Suomessa pesivät selkälokit talvehtivat pääasiassa Itä-Afrikassa, erityisesti Kenian, Ugandan ja Tansanian järvillä. Lukurengastuksen myötä lajin muutto- ja talvehtimistavoista on saatu paljon uutta tietoa. On havaittu, että muuttomatkallaan ne pysähtyvät ruokailemaan ja levähtämään Israelin kalanviljelyaltailla. Keväällä ensimmäiset vanhat linnut saapuvat säännöllisesti maaliskuun viime päivinä. Syysmuutto tapahtuu vaivihkaisesti elo–syyskuun aikana.
Suomessa pesii noin 7 000 selkälokkiparia, joista noin 5 000 merialueilla. Euroopassa pesii 210 000–230 000 selkälokkiparia, joista Britteinsaarilla 83 000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 680 000–750 000 yksilöä. Selkälokki on luokiteltu Suomessa erittäin uhanalaiseksi. Maailmanlaajuisesti se on kuitenkin elinvoimainen laji.
Selkälokkikanta > Rengastus selkälokkien tutkimuksessa

Rengastettaessa jalkaan kiinnitetään teräksinen rengas, jonka koko ilmaistaan kirjainkoodilla HT (poikanen) tai CT (aikuinen). Tuhansia suomalaisia selkälokkeja on rengastettu myös niin sanotulla lukurenkaalla, joka on muovinen, noin 30 millimetriä korkea putkirengas, johon on kaiverrettu lyhyt kirjaimista ja numeroista koostuva koodi. Koodi on luettavissa kiikarilla tai kaukoputkella joskus jopa satojen metrien päästä.
Vanhin suomalainen rengastettu selkälokki on ollut 29 vuotta, 8 kuukautta ja 7 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen 34 vuotta ja 11 kuukautta vanha yksilö.
Elintavat > Elinympäristö

Selkälokki on mukautuvainen laji. Niitä tavataan monenlaisilla rannikoilla, mutta myös sisämaassa pelloilla ja kaatopaikoilla. Aiemmin kivi- ja kalliorannoilla pesinyt laji on alkanut pesiä myös rakennusten katoilla.
Suomessa selkälokki pesii koko merialueella sekä osalla suurimmista järvistä. Merialueella runsain kanta on Pohjanlahdella, Perämerellä ja itäisellä Suomenlahdella. Saaristomeren ennen hyvin vahva pesimäkanta on taantunut pieneen osaan entisestään, ja ulkosaaristo on lähes tyhjentynyt selkälokeista. Järvikanta on keskittynyt Järvi-Suomeen. Pohjois-Suomessa kanta on harva ja laji puuttuu suurilta alueilta kokonaan. Pesintä tapahtuu usein harmaa- tai kalalokkiyhdyskunnissa, joskin yksittäispareja on melko paljon. Myös tiirakolonioissa on usein selkälokkipari. Selkälokkiyhdyskunnat ovat nykyisin melko pieniä, Saaristomerellä harvoin 30 paria suurempia. Selkälokki pesii mielellään metsäisillä pikkusaarilla.
Elintavat > Ravinto

Selkälokin pääravinto on kala, mutta se syö myös hyönteisiä, nilviäisiä, äyriäsiä, matoja, jyrsijöitä, marjoja, siemeniä ja merilevää. Kaatopaikoilla vierailu on yleistynyt viime vuosina. Mökkiläisten tarjoamat ruuantähteet kelpaavat myös. Jotkin yksilöt voivat erikoistua munien ja poikasten syöntiin. Kaatopaikkojen kunnostus uhkaa vähentää kaikkia lokkilajeja entisestään.
Elintavat > Lisääntyminen

Selkälokin pesä on selvästi pienempi kuin harmaalokin. Se on rakennettu kuivista ruohoista ja sammalista. Harmaalokkiyhdyskunnissa pesivien selkälokkien pesät ovat yleensä alempana, lähempänä vesirajaa, kuin harmaalokkien pesät, ja mielellään katajikon tai heinikon suojassa. Munia on kolme ja ne ovat hieman pienempiä kuin harmaalokin ja hieman suurempia kuin kalalokin.lähde? Muninta alkaa Etelä-Suomessa yleensä äitienpäivän tienoilla. Kumpikin vanhemmista hautoo ja haudonta kestää lähes neljä viikkoa. Poikaset kasvavat nopeammin kuin harmaalokin ja ovat lentokykyisiä usein jo viisiviikkoisina eli etelässä heinäkuun alkupuolella.
Useimmat nuoret selkälokit pysyttelevät etelässä 1,5–2,5 vuotta. Nuori lintu saa aikuispuvun aikaisemmin kuin harmaalokki, usein jo kolmevuotiaana.
Selkälokki tulee sukukypsäksi noin neljävuotiaana.
Uhanalaisuus

Vielä 1900-luvun alussa selkälokki ja kalalokki olivat Suomen yleisimmät lokkilajit. 1950–1960-luvulla yksilömäärät olivat huipussaan, mutta 1970–80-luvulta lähtien kanta on pienentynyt koko ajan.
Selkälokkien pesimäparien lukumäärä Suomessa oli vuonna 2003 noin 8 000, mikä on noin puolet nimialalajin maailman kokonaiskannasta. Selkälokki on säädetty ympärivuotisesti uhanalaiseksi lajiksi, jonka ohjeellinen korvausarvo vuonna 2009 on 757 euroa.
Lajin tulevaisuutta varjostavat ympäristömyrkyt, heikko lentopoikastuotanto, poikassairaudet ja poikasia saalistavat harmaalokit. Söderskärillä tehdyssä tutkimuksessa vuosina 1978–2007 selkälokkien pesimäkanta pieneni kahdeksan prosentin vuosivauhdilla 250 parista vain 10–15 pariin. Poikasten heikon terveyden uskotaan olevan yhteydessä ympäristömyrkkyihin, joita emolinnut saavat sekä pesimäalueeltaan Itämeren kalasta että muuttoalueittensa ravinnosta itäisessä Afrikassa.
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi: Vuoden lintu 2013: selkälokki on taantunut lähes viidenneksen
Selkälokki Lintukuva-verkkopalvelussa
Bergman, Göran: Miksi selkälokki on Pohjolan lokeista tummasiipisin. Ornis Fennica, 1982, 59. vsk, s. 77–83.
Goethe, Friedrich: Selkä- ja harmaalokin eliniästä. Ornis Fennica, 1980, 57. vsk, s. 40–41.
Hario, Martti: Harmaalokin vaikutuksesta selkälokin poikastuottoon. Lintumies, 1981, nro 1, s. 25–29.  LYL.
Hario, Martti: Miksi selkälokki vähenee itäisellä Suomenlahdella. Lintumies, 1989, nro 5, s. 204–212.  LYL.
Hario, Martti: Breeding failure and feeding conditions of Lesser Blackbacked Gulls (Larus f. fuscus) in the Gulf of Finland. Ornis Fennica, 1990, 67. vsk, s. 113–129.
Hario, Martti: Selkälokin seurantatarve sisävesillä: vanhojen inventointien toisto. Lintumies, 1991, nro 1, s. 42–44.  LYL.
Hario, Martti & Jokinen, Markku: Selkälokkitutkimus Itäisen Suomenlahden kansallispuistossa vuonna 1992.  Vantaa:  Metsähallitus, 1993.  ISBN 951-47-7540-6
Hokkanen, Tatu & Hokkanen, Marja: Ruokin ja selkälokin vuoden 1993 pesintä ja pitkäaikainen kannakehitys Itäisen Suomenlahden kansallispuistossa.  Vantaa:  Metsähallitus, 1993.  ISBN 951-47-8655-6
Kilpi, Mikael: Population trends and selection of nestsites in Larus argentatus and L. fuscus on the Finnish coast. Ornis Fennica, 1983, 60. vsk, s. 45–50.
Vauhkonen, Marko: Paljonko Suomessa pesii selkälokkeja. Lintumies, 1992, nro 5, s. 223.  LYL.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q27160  Wikispecies: Larus fuscus  ABA: lbbagu  ADW: Larus_fuscus  Avibase: 49025D8B171EFAD7  BioLib: 8697  BirdLife: 22694373  BOW: lbbgul  BTO: bob5910  CoL: 3SBQ9  eBird: lbbgul  EURING: 5910  Fauna Europaea: 96936  Fauna Europaea (new): 1f304153-ec66-4bee-87be-5ad09a67be3f  GBIF: 2481174  GNAB: lesser-black-backed-gull  IBC: lesser-black-backed-gull-larus-fuscus  iNaturalist: 4381  IRMNG: 10189961  ITIS: 176821  IUCN: 22694373  NatureServe: 2.102581  NBN: NBNSYS0000000037  NCBI: 8915  Observation.org: 131  OBIS: 137142  Open Tree of Life: 887701  Paleobiology Database: 380413  SeaLifeBase: 75061  WoRMS: 137142  Xeno-canto: Larus-fuscus  Laji.fi: MX.27753 
Lentävä selkälokki.
Hautova selkälokki.
Ensimmäisen vuoden selkälokki.
Selkälokin muna.
NRP Orion (P362)

| NRP Orion |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal do Alfeite, Lissabon
Laskettu vesille:  14. toukokuuta 1964
Palveluskäyttöön:  24. lokakuuta 1964
Poistui palveluskäytöstä:  1975
Tekniset tiedot
Uppouma:  180 t (standardi) 210 t (kuormattu)
Pituus:  41,7 m
Leveys:  6,2 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  2 × Maybach-dieselmoottoria 1 200 bhp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  24
Aseistus
Aseistus:  2 ×  40 mm tykkiä
NRP Orion (runkonumero P362) oli Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta.
Palvelus

Alus on poistettu palveluksesta 1975.
Vasco da Gama (1841)

| Vasco da Gama |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lissabonin laivastontelakka
Laskettu vesille:  2. huhtikuuta 1841
Palveluskäyttöön:  1841
Poistui palveluskäytöstä:  1876
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 200 t
Miehistöä:  650
Aseistus
Aseistus:  80 tykkiä
Vasco da Gama oli Portugalin laivaston vuonna 1841 vesillelaskettu 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta nimellä Cidade de Lisboa. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1841 Vasco da Gamana ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1876.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: pt:Vasco da Gama (nau) (1841)
Käännös suomeksi
Glen Ballard

| Glen Ballard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. toukokuuta 1953 (ikä 71) Natchez, Mississippi, Yhdysvallat
Ammatti:  lauluntekijä, sanoittaja, musiikkituottaja
Muusikko
Aktiivisena:  1978–
Tyylilajit:  rhythm and blues, rock, pop
Soittimet:  koskettimet, syntetisaattori, kitara
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Basil Glen Ballard, Jr. (s. 1. toukokuuta 1953) on yhdysvaltalainen lauluntekijä, sanoittaja ja musiikkituottaja. Hänet tunnetaan parhaiten Alanis Morissetten menestysalbumista Jagged Little Pill, jonka hän tuotti ja jonka kappaleet hän teki yhdessä Morissetten kanssa. Albumi voitti Grammy-palkinnon kategorioissa "Paras rock-albumi" ja "Vuoden albumi". Ballard on Java Recordsin perustaja. Hän voitti myös vuonna 2006 kappaleella ”Believe” (Napapiirin pikajuna) Grammy-palkinnon parhaasta elokuvaan, televisioon tai muuhun visuaaliseen mediaan tehdystä laulusta.
Diskografia

On esiintynyt seuraavissa tai tuottanut seuraavat:
Michael Jackson – Thriller (1982)
Pointer Sisters – Break Out (1983)
Patti Austin – Patti Austin (1984)
Evelyn King – So Romantic (1984)
Jack Wagner – All I Need (1984)
Jack Wagner – Lighting Up the Night (1985)
Teddy Pendergrass – Workin' It Back (1985)
The Pointer Sisters – "Hot Together" (1986)
Michael Jackson – Bad (1987)
Jack Wagner – Don't Give Up Your Day Job (1987)
Paula Abdul – Forever Your Girl (1988)
Paula Abdul – Shut Up and Dance (1990)
Wilson Phillips – Wilson Phillips (1990)
Curtis Stigers – Curtis Stigers  (1991)
Michael Jackson – Dangerous (1991)
Wilson Phillips – Shadows and Light (1992)
Trey Lorenz – Trey Lorenz (1992)
Jack Wagner – Alone in the Crowd (1993)
K. T. Oslin – Greatest Hits: Songs from an Aging Sex Bomb (1993)
Lea Salonga – Lea Salonga (1993)
Evelyn King – Love Come Down: The Best of Evelyn "Champagne" King (1993)
Alanis Morissette – Jagged Little Pill (1995)
Sheena Easton – My Cherie (1995)
Chynna Phillips – Naked And Sacred (1995)
Toto – Tambu (1995)
Curtis Stigers – Time Was (1995)
Van Halen – Best Of Volume I ("Me Wise Magic" ja "Can't Get This Stuff No More") (1996)
Aerosmith – Nine Lives (1997)
The Corrs – Talk On Corners (1997)
Alanis Morissette – Supposed Former Infatuation Junkie (1998)
Block – Timing Is Everything (1998)
The Moffatts – Chapter I: A New Beginning (1999)
No Doubt – Return of Saturn (2000)
TITAN A.E. – Music From The Motion Picture (2000)
Judith Owen – Limited Edition (2000)
Bliss 66 – Trip to the 13th (2001)
Shakira – "The One" (2001)
Dave Matthews Band – Everyday (2001)
Crashed..... (2001)
Shelby Lynne – Love, Shelby (2001)
Christina Aguilera – Stripped (2002) (oli yksi The Voice Within -kappalen tekijöistä)
Lisa Marie Presley – To Whom It May Concern (2003)
Anastacia – Anastacia (2004)
Elisa – Pearl Days (2004)
Van Halen – The Best Of Both Worlds (2004)
Fragile System – Atomic Tiger (2004)
Katy Perry – Katy Hudson (2004)
Alanis Morissette – Jagged Little Pill Acoustic (2005)
O.A.R. – Stories of a Stranger (2005)
Hayley Westenra – The New World Soundtrack (2005)
Goo Goo Dolls – Let Love In (2006)
P.O.D. – Testify (2006)
Annie Lennox – Dark Road (2007)
Carina Round – Slow Motion Addict (2007)
Emmy Rossum – Inside Out (2007)
Annie Lennox – Songs of Mass Destruction (2007)
Anouk – Who's Your Momma (2007)
A Hero Comes Home (2007)
Katy Perry – One of the Boys (2008)
Idina Menzel – I Stand (2008)
Anna Vissi – Apagorevmeno (2008)
Wilson Phillips – Christmas in Harmony (2010)
Stevie Nicks – In Your Dreams (2011) (tuottanut kappaleet Dave Stewartin kanssa)
Anastacia – It’s a Man’s World (2012)
Ringo Starr – Ringo 2012 (2012)
Käännös suomeksi
Star Wars -päivä

| Star Wars -päivä |
| --- | --- |

Tyyppi:  Teemapäivä
Päivämäärä:  4. toukokuuta
Ensimmäisen kerran:  2011
Star Wars -päivä on vuosittain järjestettävä juhla, jolloin juhlitaan George Lucasin luomaa  Tähtien sotaa. Päivää on vietetty vuodesta 2011 ja sitä vietetään 4. toukokuuta.
Star Wars -päivänä tunnettu lause "May the Fourth be with you" tulee Star Wars elokuvissa käytetystä sanonnasta "May the Force be with you".
Historia

Tanskalainen julkisen lähetystoiminnan harjoittajan uutisartikkelissa sanotaan, että lausetta "May the Fourth be with you" käytettiin ensimmäisen kerran 4. toukokuuta 1979, kun Margaret Thatcher aloitti toimintansa Yhdistynyneen kuningaskunnan pääministerinä. Hänen poliittinen puolueensa, konservatiivit, onnittelivat häntä voitosta sanomalla "May the Fourth be with you, Maggie. Congratulations".
Kirjailija Jeanne Cavelos käytti lausetta hänen kirjassaan The Science of Star Wars sivulla 94, vuonna 1999.
Vuonna 2008 aloitettiin Facebook-ryhmä, jossa juhlittiin Luke Skywalker -päivää, samalla lauseella.
Vuonna 2011 ensimmäinen Star Wars juhlapäivä järjestettiin Torontossa, Kanadassa.
Fanit ja kuuluisuudet, kuten Boris Johnson ovat viettäneet Star Wars -päivää eri tavoilla sosiaalisessa mediassa ja televisiossa.
Vuodesta 2013 lähtien The Walt Disney Company on virallisesti juhlistanut päivää erilaisilla Star Wars tapahtumilla ja festivaaleilla Disneylandiassa ja Walt Disney Worldissa.
Star Wars -päivänä vuonna 2015 Kansainvälinen avaruusasema katsoi Star Warsia.
Kalifornian osavaltiossa Star Wars -päivä on virallistettu vuonna 2019.
Viimeinen jakso pitkään pyörineestä The Clone Wars -sarjasta esitettiin 4. toukokuuta 2020.
Aiheesta muualla

Virallinen nettisivu (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Star Wars Day
Käännös suomeksi
Sepelmetsäpöllö

| Sepelmetsäpöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Metsäpöllöt Ciccaba
Laji::  nigrolineata
Kaksiosainen nimi
 Ciccaba nigrolineata  Sclater, 1859 
Synonyymit
 Strix nigrolineata 

Katso myös
   Sepelmetsäpöllö Wikispeciesissä   Sepelmetsäpöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sepelmetsäpöllö (Ciccaba nigrolineata eli Strix nigrolineata) on metsäpöllöjen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Belizessä, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Perussa ja Venezuelassa.
Sen luontaista elinaluetta ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät sekä subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät sekä viljelmät ja puutarhat.
Suora demokratia

Kansankokous Glarusin kantonissa Sveitsissä vuonna 2006
Suora demokratia on demokratian muoto, jossa kansalaiset päättävät asioista suoraan eikä valitsemiensa edustajien kautta.
Suoran demokratian täydellisimmässä muodossa kansalaiset tekevät päätökset kasvotusten poliittisessa kokouksessa tai kansankokouksessa. Tällaista suoran demokratian suhteellisen puhdasta muotoa harjoitettiin antiikin Ateenassa ja joissakin muissakin antiikin ja keskiajan kaupunkivaltioissa, vaikka ne eivät täyttäneetkään nykyajan käsitystä demokratiasta esimerkiksi osallistumisoikeuden kattavuuden suhteen. Jokaisella kansalaisella oli kuitenkin oikeus ottaa osaa kokoukseen sekä puhua ja äänestää tasa-arvoisesti. Nykyisin tunnetuimpia suoran demokratian toteuttajia ovat Sveitsin kantonit, joissa osassa on edelleen käytössä kansankokous.
Suora demokratia on osallistavampaa kuin muut hallintomuodot. Äänestystä edeltää usein keskustelu ja muunkaltainen osallistujien välinen vuorovaikutus, jonka aikana osallistujat tuovat omat näkökantansa esiin. Koska suora demokratia vaatii osallistujiltaan enemmän kuin muut hallintomuodot, suoraan demokratiaan osallistuvien kansalaisten määrä ei välttämättä ole suurempi kuin edustukselliseen demokratiaan osallistuvien.
Sellainen suora demokratia, jossa kaikki jäsenet todellakin osallistuvat päätöksentekoon kokoontumalla yhteen, voi toimia vain korkeintaan muutaman tuhannen jäsenen ryhmissä. Jos jokaisella osallistujalla täytyy lisäksi olla tilaisuus puhua kokouksessa, ryhmän on oltava vielä pienempi. Tämän vuoksi suoran demokratian voi yleensä toteuttaa vain suurpiirteisesti ja silloinkin vain pienissä poliittisissa yksiköissä. Suuremmissa yksiköissä suoraa demokratiaa voidaan toteuttaa osittain, kuten parantamalla kansalaisten osallistumismahdollisuuksia esimerkiksi avointen kokousten kautta tai hajauttamalla hallintoa lisäämällä paikallishallinnon vaikutusvaltaa.
Suoran demokratian eräitä muotoja ovat kansanäänestykset, joissa äänestäjät saavat päättää asioista suoraan edustajiensa sijaan. Aloite kansanäänestyksestä voi joskus tulla suoraan kansalta kansalaisaloitteen kautta.
Suomessa suoraa demokratiaa ajavat Liike Nyt, Vihreä liitto, Muutos 2011 -puolue, Valta kuuluu kansalle ja Itsenäisyyspuolue. Myös SDP:n puolueohjelmassa oli vuoteen 1952 asti maininta suorasta demokratiasta. Vasemmiston näkemykset suorasta demokratiasta ovat vaihdelleet ja myöhemmin sitä on nimitelty "yltiödemokratiaksi". Suomen poliittisista nuorisojärjestöistä Perussuomalaiset Nuoret ilmoittaa kannattavansa suoraa demokratiaa.
Teoria

Suoran demokratian normatiivinen teoria perustuu pohjimmiltaan kansansuvereniteettiin, vapauteen ja poliittiseen tasa-arvoon, jonka merkittävin teoreetikko on Jean-Jacques Rousseau. Historiallisten, poliittisten ja demokraattisten rajoitteiden vuoksi suoran demokratian normatiivisen teorian konkreetisimmat argumentit ovat peräisin osallistuvan demokratian teoriasta sekä edustullisen puoluedemokratian reagointikyvyn ja legitimiteetin puutteen kritiikistä.
Suoran demokratian peruspiirteet eroavat edustuksellisesta demokratiasta seuraavilla perusteilla:
Suorassa demokratiassa keskitytään tiettyihin kysymyksiin, toisin kuin äänestettäessä ehdokkaista ja yleisohjelmista pitkiksi toimikausiksi;
Kansalaiset itse toimivat päätöksentekijöinä sen sijaan, että he delegoisivat näitä valtuuksia.
Teoria > Edustuksellisen demokratian asettamat rajoitteet

Vaalijärjestelmien tavoin erilaiset menettelytavat, mallit ja säännökset vaikuttavat todennäköisesti proseseihin ja tuloksiin. Suorademokraattiset prosessit eivät voi toimia erillään, vaan ne ovat aina sidoksissa yleisen poliittisen järjestelmän rakenteisiin, joihin kuuluu merkittäviä edustuksellisia instituutioita.
Edustuksellisen ja suoran demokratian välinen vuorovaikutus on merkittävä haaste analyysille. Esimerkiksi politiikan tutkija George Tsebelis on todennut, että kansanäänestykset voidaan nähdä ylimääräisenä Veto-osapuolena. Joidenkin kirjoittajien mukaan suora demokratia voisi heikentää edustuksellista demokratiaa, kun taas toiset keskittyvät julkishallinnon harkintaan ja kykyyn integroida kansalaisia mukaan demokraattiseen prosessiin. Voidaan myös olettaa, että suoran demokratia menettelyt voisivat johtaa erilaisiin päätöksiin ja seurauksiin.
Historia

Suoran demokratian tärkein historiallinen viittaus liittyy antiikin Kreikan kaupunkivaltoiden, erityisesti Ateenan kansankokouksiin, jossa ekklesia teki päätökset. Myöhemmin kansankouksia on käytetty monissa Sveitsin kantoneissa ja kaupungeissa sekä joissakin Yhydsvaltain siirtokuntien ja osavaltioiden kaupunkikokouksissa. Varhaisissa Yhdysvaltain osavaltioissa ryhdyttiin käyttämään menettelyä, jossa perustuslait tai niiden muutokset ratifioitiin kansanäänestyksellä. Myöhemmin käytäntö yleistyi maassa.
Ranskan vallankumouksessa (1787–1799) julistettu kansansuvereniteetti kuitenkin vääristyi Napoleonin itsevaltaisissa kansanäänestyksissä. Sveitsi ja monet Yhdysvaltojen osavaltiot sisällyttivät suoran demokratian perustuslakiin 1800-luvulla, kun taas Saksa ja muutamat muut maat ottivat käyttöön joitakin elementtejä ensimmäisen maailmansodan jälkeen.