stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bentsiilihappotoisiintuminen
Reagenssit ja mekanismi

Bentsiilihappotoisiintuminen tapahtuu mille tahansa 1,2-diketonille emäksisissä olosuhteissa, mutta tunnetuin se on aromaattisille diketoneille. Reaktio voi tapahtua myös α-ketoaldehydeille. Rengasrakenteisilla diketoneilla tapahtuu rengaskoon pieneneminen yhden hiiliatomin verran. Emäksenä reaktiossa voidaan käyttää hydroksideja, jolloin muodostuu happokäsittelyn jälkeen α-hydroksikarboksyylihappo tai alkoksideja (ei helposti pelkistyviä alkoksideja kuten etoksideja tai metoksideja). Tällöin tuote on α-hydroksikarboksyylihapon esteri. Reaktio suoritetaan usein veden ja orgaanisen liuottimen seoksessa, mutta voidaan myös suorittaa kuivareaktiona ilman liuottimia, jolloin se voi olla myös nopeampi.
Bentsiilihappotoisiintumisen reaktiomekanismin ensimmäinen vaihe on nukleofiilisen hydroksidianionin additioreaktio elektrofiilisen karbonyyliyhdisteen karbonyyliryhmän hiiliatomiin, jolloin muodostuu tetraedrimäinen välivaihe. Tämä välivaihe hajoaa, jolloin syntyy karbonyyliryhmä ja alkuperäisen ketonin alkyyli- tai aryyliryhmä vaeltaa ja muodostaa sidoksen toisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa. Protonoinnin seurauksena muodostuu α-hydroksikarboksyylihappo. Reaktiota katalysoivat myös eräät siirtymämetallit kuten rodium.
Bengo (1879)

| Bengo |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laird, Son and Company, Birkenhead
Laskettu vesille:  23. elokuuta 1879
Poistui palveluskäytöstä:  1910
Tekniset tiedot
Uppouma:  455 t
Pituus:  38,20 m
Koneteho:  400 ihp
Nopeus:  10,5 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 × 6"/26 tykki 2 × 3,4"/24 tykkiä
Bengo oli Portugalin laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu Bengo-luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja laskettiin vesille 23. elokuuta 1879.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1910.
Taito Haara

Taito Kalevi Haara (s. 14. syyskuuta 1942 Orimattila) on suomalainen voima- ja painonnostaja.
Haara on ensimmäinen suomalainen voimanoston maailmanmestari. Maailmanmestaruuden hän voitti yli 110 kilogramman sarjassa vuonna 1977 ja sijoittui toiseksi vuosina 1976 ja 1978. Euroopan-mestaruuden hän voitti vuosina 1978 ja 1979 sekä Suomen-mestaruuden vuosina 1976 ja 1978. Hän teki useita Euroopan ennätyksiä. Haara oli ensimmäinen suomalainen, joka nosti jalkakyykyssä 400 kilogrammaa, vuonna 1979. Hänen mukaansa on nimetty yli 400 kilon kyykkääjien ”Taito Haara Klubi”.
Painonnostossa Haara osallistui olympialaisiin raskaassa sarjassa (110 kg) Münchenissä 1972 ja Montrealissa 1976. Münchenissä hän jäi punnerruksessa ilman tulosta ja Montrealissa hän sijoittui kymmenenneksi. Vuonna 1973 hän saavutti EM-hopeaa tempauksessa. Pohjoismaiden-mestaruuden hän voitti vuonna 1971 ja vuosina 1971–1976 hän voitti kolme Suomen-mestaruutta.
Ammatiltaan Haara oli rikoskomisario.
Haapoja (Inkeri)

| Haapoja Ха́по-О́е, Hapo-Oje |
| --- | --- |
 Haapoja
 Koordinaatit: 59°52′55″N, 30°45′0″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Seuloskoin piiri
Kunta:  Rosmittala
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  938
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haapoja (myös Haapaoja; ven. Ха́по-О́е, Hapo-Oje sekä paikallisten käyttämä Ха́ппо-О́е, Happo-Oje) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Rosmittalan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kelton ylängöllä 8 kilometriä Rosmittalasta kaakkoon. Kylässä on 938 asukasta (vuonna 2011).
Haapojan länsipuolella sijainnut Mustapään kylä mainitaan vuoden 1792 kartassa. Sen asukkaat olivat Kelton luterilaiseen seurakuntaan kuuluneita inkerinsuomalaisia. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Mustapäässä asui 32 savakkoa ja 15 suomalaista. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia.
Haapojan kylä esiintyy 1800-luvun lopun lähteissä. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Kankurinmäen kyläneuvostoon kuuluneessa kylässä asui 136 suomensuomalaista, 35 inkerinsuomalaista, 19 venäläistä, neljä virolaista ja kolme inkerikkoa. Myöhemmin se liitettiin Pappilanaution suomalaiseen kyläneuvostoon. Suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon toisen maailmansodan aikana vuonna 1942. Mustapään kylä sulautui Haapojaan 1960-luvulla.
Haapojan pohjoispuolitse kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista sekä muutamista monen perheen asuintaloista. Siellä toimii maatalousyritys Vsevoložskin karjatila sekä tielaitos. Palveluihin kuuluvat lastentarha ja kirjasto. Lähistöllä sijaitsee samanniminen puutarhapalsta-alue.
USS Benfold (DDG-65)

| USS Benfold |
| --- | --- |
 USS Benfold
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ingalls Shipbuilding, Pascagoula, Mississippi
Kölinlasku:  27. syyskuuta 1993
Laskettu vesille:  9. marraskuuta 1994
Palveluskäyttöön:  30. maaliskuuta 1996
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 900 t (standardi) 9 000 t
Pituus:  154 m
Leveys:  20 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  100 000 hv (75 MW)
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  33 upseeria ja 38 aliupseeria ja 210 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × Mk 41 VLS, johon 90 RIM-156 SM2-, BGM-109 Tomahawk- tai RUM-139 VL-Asroc -ohjusta 1 × Mk 45 5"/54 2 × 25 mm Mk 38 MGS Mod 2 4 × .50" konekivääriä 2 × 20 mm Mk 15 Phalanx CIWS 2 × Mk 32 SVTT -torpedoputkea 1 × Sikorsky SH-60 Seahawk
USS Benfold (runkonumero DDG-65) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 27. syyskuuta 1993. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 30. maaliskuuta 1996.
Palvelus

Alus on palveluksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Benfold (DDG-65) Wikimedia Commonsissa
Haaraheltta

| Haaraheltta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Hygrophoraceae
Suku::  Haaraheltat Cantharellula
Laji::  umbonata
Kaksiosainen nimi
 Cantharellula umbonata  J.F.Gmel. (Singer) 1936  
Katso myös
   Haaraheltta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Haaraheltta (Cantharellula umbonata), aiemmin nimellä harmaa vahvero, on yleinen erityisesti kangasmetsissä tavattava syötävä sienilaji. Se on suhteellisen pienikokoinen, ei yleensä yli 5 cm leveä, väriltään jalka ja yläpinta ovat harmaat, toisinaan sinertävät. Heltasto on aluksi valkoinen samoin kuin itiöpöly. Haaraheltan nimitys kuvaa hyvin helttamuodostelmaa, joka on epätavallinen.
Sitkeytensä ja ulkomuotonsa vuoksi lajia on pidetty vahveroiden sukulaisena, mutta se kuuluu geneettisesti lähemmäs esimerkiksi vahakkaita.
Haaraheltta on lähes tuoksuton ja miedonmakuinen, mutta sopii ravinnoksi.
Haaraheltan itiölaskeuma toisen itiöemän lakilla
Cyril Norman Hinshelwood

| Cyril Norman Hinshelwood |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1897 Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 9. lokakuuta 1967 (70 vuotta)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Oxfordin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Harold Hartley
Instituutti:  Oxfordin yliopisto
Oppilaat:  Keith J. Laidler
Tutkimusalue:  Fysikaalinen kemia
Tunnetut työt:  Ketjureaktio, Langmuir–Hinshelwood-mekanismi
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1956)
Cyril Norman Hilshelwood (19. kesäkuuta 1897 Lontoo – 9. lokakuuta 1967) oli brittiläinen reaktiokineetikko. Hänet palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla vuonna 1956 kemiallisen reaktion mekanismin selvittämisestä. Vuoden 1956 palkinto oli jaettu Hilshelwoodin ja Nikolai Semjonovin kesken.
Akateeminen ura

Ensimmäisen maailmansodan aikana Hinshelwood oli kemistinä räjähdysainetehtaassa. Hän aloitti kemian opiskelut vuonna 1920 Westminsterissa. Seuraavana vuonna hän oli opinto-ohjaajana ja opetti Balliol Collegessa kemian opintoja aloittaneita opiskelijoita ja myöhemmin Trinity Collegessa hän oli vanhempana opettajana. Vuonna 1937 hänet nimitettiin kemian professoriksi Oxfordin yliopistoon (Dr Lee'n kemian professuuri), ja tätä asemaa hän piti vuoteen 1964. Hinshelwood oli puheenjohtaja useassa järjestössä: Chemical Society, Royal Society ja Classical Association. Hänet aateloitiin vuonna 1948 ja nimitettiin Ansioritarikuntaan vuonna 1960. Vuonna 1962 Hinshelwoodille myönnettiin Copley-mitali.
Tieteellinen työ

Suurin osa Hinshelwoodin tieteellisestä työstä on ollut reaktiokinetiikkaa. Hän aloitti 1920-luvulla tutkia useita kaasureaktioita, joiden uskottiin tuolloin olevan unimolekulaarisia. Hinshelwood antoi merkittävän panoksensa näiden reaktioiden mekanismin ymmärtämiseksi vuonna 1927. Samoihin aikoihin Hinshelwood kiinnostui myös tutkimaan kokeellisesti kemiallisia reaktioita kiinteällä pinnalla ja selvittämään heterogeenisen katalyysireaktion mekanismia, jota sanotaan nykyään Langmuir–Hinshelwood-prosessiksi.
Merkittävän laajennuksen tieteelliseen työhönsä Hinshelwood teki tutkimalla Harold Warris Thompsonin kanssa kaasuräjähdyksiä, kuten H2/O2-kaasuseoksen palaminen. Hän selitti jo vuonna 1928 palamisreaktioiden tapahtuvan ketjureaktioina ja laajensi myöhemmin tutkimuksiaan liuosreaktioihin. Hinshelwoodilla oli merkittävä osuus tutkimuksessa, joka selvitti bakteerisoluissa tapahtuvia biokemiallisia reaktioita. Hinshelwood julkaisi myös oppikirjoja fysikaalisesta kemiasta.
Benseratsidi

| --- | --- |


Benseratsidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-amino-3-hydroksi-N'-[(2,3,4-trihydroksifenyyli)metyyli]propaanihydratsidi
Tunnisteet
CAS-numero: 322-35-0
ATC-koodi: N04BA11
PubChem CID: 2327
DrugBank: DB12783
Kemialliset tiedot
Kaava: C10H15N3O5 
Moolimassa: 257,25
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 66-74 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 1,5 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Benseratsidi (C10H15N3O5) on hydratsideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä Parkinsonin taudin hoitoon. Benseratsidi kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Benseratsidia käytetään Parkinsonin taudin ja levottomien jalkojen hoitoon yhdessä L-dopan kanssa. Yhdiste inhiboi L-dopaa metaboloivaa entsyymiä aromaattisten L-aminohappojen dekarboksylaasia, jolloin L-dopan vaikutusaika pitenee. Toiseen dekarboksylaasin estäjään karbidopaan verrattuna benseratsidi vaikuttaa nopeammin ja voimakkaammin, mutta vaikutuskesto on lyhyempi.
Valmistus

Benseratsidia valmistetaan 2,3,4-trihydroksibentsaldehydin ja seriinihydratsidin välisellä pelkistävällä aminoinnilla.
Haapalanjoki

Haapalanjoki (ven. Хаболовка, Habolovka, myös Хобаловка, Hobalovka) on joki Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirissä. Se saa alkunsa Haapalanjärvestä, virtaa pohjoiseen Koskisenkylän ohi ja laskee Suomenlahden Laukaanlahteen Laukaansuun sataman alueella. Haapalanjoen pituus on 10 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 330 neliökilometriä. Sen sivujokia ovat Tšornaja (ven. Чёрная) ja Belaja (Белая).
Aiheesta muualla

Haapalanjoki Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Haarukkarousku

| Haarukkarousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  insulsus
Kaksiosainen nimi
 Lactarius insulsus  (Fr.) Fr. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haarukkarousku (Lactarius insulsus) on suppilomainen tai kupera kellanvalkoinen rouskulaji. Sen heltat ovat kellanvalkoiset tai okranväriset. Jalka on valkea. Maitiaisneste ja malto ovat valkoiset. Sieni maistuu polttavan kirpeltä. Sieni kasvaa tammen seuralaisena Keski-Euroopassa eikä sitä esiinny Suomessa.
Kai Haaskivi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 28. joulukuuta 1955 (ikä 68)
Syntymäpaikka: Lahti, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1974 | GrIFK | – | (9) |
| 1975–1976 | HJK | 26 | (4) |
| 1977 | Kiffen | 22 | (3) |
| 1978 | Dallas Tornado | 20 | (1) |
| 1979–1980 | Houston Hurricanes | 55 | (15) |
| 1981–1982 | Edmonton Drillers | 60 | (14) |
| 1999 | Bradenton Academics | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 184 | (37) |
Maajoukkue
| 1973 | Suomi U17 | 3 | (1) |
| 1974 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 1976–1977 | Suomi U21 | 13 | (1) |
| 1977–1984 | Suomi | 12 | (3) |
Valmennusura
1997–1999: Yhdysvallat U17 (apuv.)
1998–1999: Bradenton Academics
2001–2004: Pittsburgh Riverhounds
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kai Olavi Haaskivi (s. 28. joulukuuta 1955 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Haaskiven pelaajaura alkoi Helsingin Jalkapalloklubissa, kun hän nousi edustusjoukkueen mukaan 1973. Hän pelasi Mestaruussarjassa myös Kiffenissä yhden kauden ennen kuin siirtyi Yhdysvaltoihin 1978. Suomessa hän ehti pelata vain 37 pääsarjaottelua ja voittaa SM-pronssia HJK:ssa 1976. Yhdysvalloissa Haaskiven ensimmäinen seura oli NASL:ssa pelannut Dallas Tornado. Pelattuaan Dallasissa kauden hän siirtyi Houston Hurricaneen. Houstonissa Haaskivi tutustui Pohjois-Amerikassa suosittuun hallijalkapalloon ja otti sen päälajikseen. Hän menestyi uudessa lajissa loistavasti. Haaskivi valittiin muun muassa Major Indoor Soccer Leaguen all stars -joukkueeseen kahdeksan kertaa. Hän pelasi sarjassa vuoteen 1992 asti ollen viimeisinä vuosina Cleveland Crunchissa samalla myös valmentajana.
Haaskivi pelasi Suomen maajoukkueessa 12 maaottelua, joissa hän teki 3 maalia.
Pelaajauran jälkeen Haaskivi toimi muun muassa jalkapalloakatemian johtajana Floridassa, Yhdysvaltojen poikien maajoukkueen apulaisvalmentajana ja Pittsburgh Riverhoundsin päävalmentajana.
Haaskiven isä Olavi Haaskivi oli Suomen Palloliiton koulutuspäällikkö. Haaskiven poika Olli Haaskivi on amerikansuomalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Broadwalk Empire -televisiosarjasta.
Karl-Friedrich Haas

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 400 metriä |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 4×400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bern 1954 | 4×400 metriä |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1958 | 4×400 metriä |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | 400 metriä |  |
Karl-Friedrich Haas (28. heinäkuuta 1931 – 12. elokuuta 2021) oli saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päämatkansa oli 400 metriä.
Haas saavutti Helsingin 1952 olympialaisissa pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa Saksan joukkueen loppuaika oli 3.06,6. Henkilökohtaisella 400 metrin matkalla hän sijoittui neljänneksi ajalla 47,0. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän saavutti viestissä hopeaa loppuajalla 3.08,8 ja sijoittui 400 metrillä neljänneksi ajalla 47,8. Melbournen 1956 olympialaisissa hän voitti 400 metrillä hopeaa ajalla 46,8 oltuaan loppukilpailussa vielä sata metriä ennen maalia viimeisenä. Viestissä Saksa sijoittui neljänneksi ajalla 3.08,2. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Haas saavutti viestissä hopeaa ajalla 3.08,2 sekä 400 metrillä pronssia ajalla 47,0.
Bentseenitioli

| Bentseenitioli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Tiofenoli
CAS-numero:  108-98-5
PubChem CID:  7969
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6S
Moolimassa:  110,2 g/mol
Ulkomuoto:  väritön neste
Sulamispiste:  –15 °C (258,2 K)
Kiehumispiste:  126,6 °C (441,2 K)
Tiheys:  1,07 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene veteen
    
Bentseenitioli on orgaaninen yhdiste (tioli), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen, palaneen kumin käryä muistuttava paha haju. Sen kemiallinen kaava on C6H6S ja rakennekaava on C6H5SH. Bentseenitiolista käytetään myös nimityksiä tiofenoli, merkaptobentseeni ja fenyylimerkaptaani.
Bentseenitiolin moolimassa on 110,2 g/mol, sulamispiste –15 °C, kiehumispiste 168 °C, tiheys 1,07 g/cm3, ei liukene veteen, leimahduspiste < 55 °C ja CAS-numero 108-98-5.
Aineen valmistamiseen on useita eri menetelmiä ja käytettyjä ovat muun muassa fenolin ja fosforipentasulfidin, natriumbentseenisulfonaatin ja sulfidisuolan väliset reaktiot sekä bentseenisulfonyylikloridin pelkistys sinkin avulla.
Bentseenitiolia käytetään lääkeaineiden synteeseissä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Aiheesta muualla

Bentseenitiolin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
Bentseenitiolin kansainvälinen kemikaalikortti
Kari Haavisto

Kari Haavisto (s. 26. huhtikuuta 1941 Helsinki) on entinen suomalainen uimari ja yritysjohtaja.
Haavisto edusti Suomea Rooman 1960 kesäolympialaisissa. Hän ui 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Se oli vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen saavutus olympialaisissa. Haavisto karsiutui 400 metrin vapaauinnin alkuerissä Suomen ennätyksellä 4.36,0.
Haavisto sijoittui Leipzigin EM-kilpailuissa 1962 kuudenneksi 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja yhdeksänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Pohjoismaitten mestaruuden hän voitti 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1961. Samana vuonna hän paransi lajin Suomen ennätykseksi 4.34,8. Suomen mestaruuksia hän voitti kaikkiaan kahdeksantoista vuosina 1956–1962.
Haavisto toimi Suomen Uimaliiton liittohallituksessa ja seuransa Vetehisten johtokunnassa. Hänen vaimonsa Pirkko Haavisto (o.s. Hara, 1945–2018) voitti SM-mitaleja viestiuinneissa.
Työelämässä Kari Haavisto toimi muun muassa Nokia-yhtymässä vuosina 1976-1987, viime vaiheessa talousjohtajana, sen jälkeen Metsä-Serlan varatoimitusjohtajana 1987-1992 ja Metsäliitto-Yhtymän finanssijohtajana vuodet 1992-2003.
Hacı Giray

Hacı Giray, myös Hacı I Giray (k. 1466)  oli Krimin kaanikunnan perustaja ja sen ensimmäinen kaani. Giray-dynastian jäsenenä hän polveutui Tšingis-kaanista.
Hacı oli Krimin tataarien kaani jo ennen Kultaisen ordan hajoamista useiksi kaanikunniksi ja kävi tätä vastaan itsenäistymistaistelua. Historioitsijat ovat yhtä mieltä siitä, että hän oli Krimin kaanikunnan perustaja ja ensimmäinen kaani, mutta joistakin seikoista, kuten hänen nimensä taustasta, syntymäpaikasta, valtakautensa alkamisvuodesta ja siihen liittyvistä tapahtumista on erimielisyyttä.
Stryikovskin puolalaiskronikan mukaan Hacı yritti itsenäistää Krimin alueen 1428, mutta epäonnistuttuaan hän joutui pakenemaan Liivinmaahan. Krimin alueen ylimykset lähettivät Liivinmaahan lähetystön 1443, joka pyysi Hacıa palaamaan hallitsijaksi. Varmana merkkinä uudesta vallasta pidetään vuonna 1441 painettua kolikkoa, jossa oli hänen nimensä. Myös aiemmissa kolikoissa olleiden kiptšakkien symbolien tilalle oli painettu uusi Krimin kaanien pöllöä kuvaava symboli.
Heinz Guderian

| Heinz Guderian |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1888  Kulm, Länsi-Preussi, Saksa
Kuollut: 14. toukokuuta 1954 (65 vuotta)  Schwangau, Allgäu, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Komentajuudet:  2. panssaridivisioona  XIX armeijakunta  2. panssariarmeija
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraalieversti
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi tammenlehvillä
 Nimikirjoitus
Heinz Wilhelm Guderian (17. kesäkuuta 1888 – 14. toukokuuta 1954) oli saksalainen panssarikenraali ja eräs salamasodankäynnin taktiikan luojista. Hän toimi keskeisenä tekijänä saksalaisten panssarivaunujen kehityksessä maailmansotien välillä ja kehitti panssarisodankäynnin perusajatuksia innoittajanaan erityisesti J. F. C. Fuller. Guderian hyökkäsi kesällä 1940 ennenkokemattomalla nopeudella Sedaniin ja Maas-joen yli, sen jälkeen Englannin kanaalille liittoutuneiden armeijoiden halkaisemiseksi, sekä tämän jälkeen Ranskan läpi Sveitsin rajalle. Luonteeltaan hän oli kärsimätön, äkkipikainen ja suorapuheinen, mikä aiheutti riitoja kollegoiden ja esimiesten kanssa. Toisaalta Guderian olikin yksi niistä harvoista henkilöistä Adolf Hitlerin ympärillä jotka Johtajan kanssa eri mieltä ollessaan uskaltautuivat myös sanomaan sen. On merkillepantavaa, että vaikka Heinz Guderian oli toisen maailmansodan jälkeen kiinniotettuna, häntä ei tuomittu sotarikoksista.
Varhaiset vaiheet

Heinz Guderian syntyi vanhassa länsipreussilaisessa Kulmin kaupungissa, joka sijaitsee nykyisessä Puolassa. Hänen isänsä oli preussilainen kenraali Friedrich Guderian, mutta hänen lähisukuunsa ei kuulunut muita ammattisotilaita. Guderianin sukuhistoriasta löytyy lähinnä lainoppineita ja maanomistajia. Hänen äitinsä oli Clara Kirchhoff ja hänellä oli myös kaksi vuotta nuorempi veli Fritz. Isänsä toivomuksesta pojat valitsivat sotilasuran ja vuosina 1901–1907 Heinz opiskeli eri sotilasoppilaitoksissa. 1901 hän aloitti pikkuveljensä kanssa opinnot Karlsruhen kadettikoulussa, josta siirtyi Gross-Lichterfelden ylempään kadettikouluun 1903. Vuonna 1907 Heinz suoritti ylioppilastutkintoa vastaavan reifeprufung-tutkinnon. Vuonna 1907 hän liittyi asevoimiin kadetti-vänrikkinä palvellen isänsä alaisuudessa 10. hannoverilaisessa jääkäripataljoonassa. Samana vuonna hän osallistui Metzin sotilaskorkeakoulun upseerikurssille, jonka päätteeksi hänet ylennettiin tammikuussa 1908 aliluutnantiksi ja jonka perusteella hänelle annettiin upseerinvirka.
Ensimmäisessä maailmansodassa Heinz Guderian palveli viestiupseerina ja myöhemmin yleisesikuntaupseerina. Sodan jälkeen Guderian palveli rajajoukoissa Sleesiassa ja Baltiassa.
Vuonna 1913 Heinz avioitui Margarete Goernen kanssa. He saivat kaksi poikaa; Heinz Gunther syntyi 23. elokuuta 1914 ja Kurt 17. syyskuuta 1917. Molemmat taistelivat isänsä lailla Saksan riveissä toisessa maailmansodassa ja Heinz Gunther seurasi aikanaan isänsä jalanjälkiä Bundeswehrin panssarijoukkojen tarkastajaksi.
Sotien välinen aika

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Heinz Guderian erikoistui moottoroituun sodankäyntiin Versailles’n rauhansopimuksen mukaisesti 100 000 mieheen supistetussa Saksan armeijassa (saks. Reichswehr). Sodan antama kokemus oli elintärkeää hänen myöhempien näkökulmiensa syntymiselle. Guderian hahmotti asemasodan rintamalinjoihin perustuvan sodankäynnin tuloksettomuuden ja ymmärsi radioyhteyksien tärkeyden modernissa liikkuvassa sodankäynnissä.
Vuonna 1935 Saksa irtaantui yksipuolisesti Versailles’n rauhansopimuksen asevoimiin liittyneistä rajoitteista. Lokakuun 1. päivä Saksaan perustettiin sen kolme ensimmäistä panssaridivisioonaa. Näistä yhden komento – 2. PsD – annettiin tuolloiselle eversti Heinz Guderianille. Kahta muuta divisioonaa komensivat kenraaliluutnantit.
Talvella 1936–1937 Guderian kirjoitti esimiehensä kenraali Lutzin opastuksella kuuluisan teoksensa Achtung! Panzer!. Kirjassa käytiin läpi panssarivaunujen historiaa ja käyttötaktiikkaa, sekä hahmoteltiin millaiseksi Saksan panssarivoimat tulisi rakentaa. Teos oli aikanaan sangen suosittu ja kirjoittaja hankki siitä saamillaan tuloilla ensimmäisen autonsa. Autoa hän käytti panssarivaunujen liikkuvuuteen liittyneissä kokeiluissaan.
Toisessa maailmansodassa > Puola

Syyskuussa 1939 Guderian toimi XIX armeijakunnan (3.PsD ja 2 moottoroitua jalkaväkidivisioonaa) komentajana hyökkäyksessä Puolaan. Ansioistaan Puolassa Guderianille myönnettiin 27. lokakuuta arvostettu rautaristin ritariristi. Hän itse kertoi sodan jälkeen kokeneensa sen olleen kunnianosoitus pitkäjännitteisestä työstä panssariaselajin rakentamiseksi siihen pisteeseen, millaiseksi se Puolan sotaretkellä osoittautui.