stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anssi Simojoki

Niilo Anssi Ylermi Simojoki (7. syyskuuta 1944 Isokyrö – 6. heinäkuuta 2020 Uusikaupunki) oli suomalainen pappi, lähetystyöntekijä, teologi ja runoilija.
Simojoen vanhemmat olivat eversti Niilo A. A. Simojoki (ent. Simelius) ja opettaja Siiri Palmu. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1963 ja teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1972. Valmistuttuaan hänet vihittiin papiksi Turun arkkihiippakuntaan. Simojoki valmistui teologian lisensiaatiksi Åbo Akademista 1993 ja väitteli teologian tohtoriksi 1997. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa Apocalypse Interpreted käsitteli Ilmestyskirjan tulkintoja Suomessa.
Simojoki toimi virallisena apulaisena Laitilan (1972–1973) ja Porin Teljän (1973–1975) seurakunnissa sekä Lapin kirkkoherrana 1975–1990. Pisimmän työjakson hän teki lähetystyössä Keniassa (1989–2009), ensin Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY) ja vuodesta 1996 yhdysvaltalaisen Lutheran Heritage Foundationin palveluksessa. Jälkimmäisessä ominaisuudessa hän johti luterilaisen kirjallisuuden käännöstyötä swahiliksi ja muille Afrikan kielille.
Simojoki oli Paavalin synodin perustajajäsen ja tuli varsinkin 1980-luvulla tunnetuksi kirkon naispappeutta vastustavan tunnustuksellisen liikkeen johtavana hahmona.lähde? Siirryttyään seurakuntatyöhön Satakuntaan, Simojoki kotiutui rukoilevaiseen herätysliikkeeseen, jossa hän nousi näkyvään asemaan. Hän toimi muun muassa Länsi-Suomen Herännäislehden päätoimittajana (1984–1989) sekä Halullisten sielujen hengellisten laulujen neliäänisen nuottilaitoksen toimittaneen työryhmän puheenjohtajana.
Keväällä 2015 Simojoki menetti oikeutensa toimia pappina Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa hoidettuaan Lähetyshiippakuntaan kuuluvan seurakunnan tehtäviä.
Simojoki julkaisi runokokoelman Yölintu (1988).
Teokset

Simojoki, Anssi (toim.): Herran käsky: Asiatietoa naispappeuskysymyksestä.  Helsinki:  Sley-kirjat, 1984.  ISBN 951-617-586-4
Simojoki, Anssi: Yölintu.  Helsinki:  Sley-kirjat, 1988.  ISBN 951-617-807-3
Simojoki, Anssi: Paimenkirje.  Helsinki:  Sley-kirjat, 1993.  ISBN 951-618-042-6
Simojoki, Anssi: Apocalypse Interpreted.  Turku:  Åbo Akademis förlag, 1997.  ISBN 952-9616-78-3
Simojoki, Anssi: Herran Kristuksen seuraaminen.  Helsinki:  Luther-säätiö, 2004.  ISBN 952-5409-29-5
Aiheesta muualla

Anssi Simojoen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Tumppi Varonen

| Tuomo Valokainen |
| --- | --- |
 Tumppi Varonen Kallio Kukkii -tapahtumassa Helsingissä vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1956 (ikä 68) Helsinki
Ammatti:  muusikko, lähihoitaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tumppi Varonen
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1976–
Tyylilajit:  punk rock suomirock
Soittimet:  rummut, bassokitara, kitara
Yhtyeet:  Näköhäiriö, Problems?, Pelle Miljoona & 1980, Pelle Miljoona Oy, Miljoonaliiga, Pelle Miljoona & Rockers, Pelle Miljoona United
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tumppi Varonen (oikealta nimeltään Tuomo Vilhelm Valokainen, s. 7. syyskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen muusikko, kirjailija ja entinen kunnallispoliitikko.
Ura

Varonen teki ensimmäiset levytyksensä Problems?-yhtyeessä 1970-luvun lopulla. Sen jälkeen hän on vaihtelevasti toiminut Pelle Miljoonan yhtyeissä ja omassa Problems?-yhtyeessään. Pelle Miljoona & 1980 -yhtyeen levyttämä Ari Taskisen säveltämä ja sanoittama ja Tumpin laulama "Tahdon rakastella sinua" on yksi suomirockin tunnetuimmista kappaleista, kuten myös "Ei tää lama päähän käy" ja "Mun tie". Pääasiassa hän on toiminut laulajana, rumpalina ja basistina. Tumppi Varonen on toiminut myös lähihoitajana Käpylän kuntoutuskeskuksessa. Vuosina 2008 ja 2012 hänet valittiin kaupunginvaltuutetuksi Helsingissä SDP:n listalta.
Diskografia

| --- | --- |
 Sooloalbumit Ennen huomista (1988)  Kuuma rakkaus (1989)  100% (2005)  Sivupersoona (2014) Problems?-albumit Problems?: Katupoikia (1980)  Problems?: Yleisön pyynnöstä (1981)  Tumppi Varonen & Problems: Kaupungin valot (1982)  Problems?: Tupakkatauon jälkeen (1986)  Problems?: Diivaillen (1991)  Problems?: Niin että riittää... (1998)  Problems?: Reaaliajassa (1999)  Problems?: Takaisin luontoon (2003)  Tumppi & Problems?: Ajan hermo (CD/DVD) (2006)  Tumppi Varonen & Problems?: Haluisitko tietää (2008)  Tumppi Varonen & Problems?: Kalevankatu 34 (2009)  Problems: Suora lähetys (live, 2013) Pelle Miljoonan albumeilla Pelle Miljoona & 1980: Pelko ja viha (1979)  Pelle Miljoona & 1980: Viimeinen syksy (1979)  Pelle Miljoona & 1980: Näyttämökuvia (live) (1980)  Pelle Miljoona Oy: Moottoritie on kuuma (1980)  Pelle Miljoona Oy: Matkalla tuntemattomaan (1981)  Miljoonaliiga: Enkeltenkaupungissa... (1985)  Rockers: Si Si Live (live) (1992)  Pelle Miljoona & Rockers: ABC (1993)  Pelle Miljoona & Rockers: OK! (1994)  Pelle Miljoona & Rockers: Landella (akustinen) (1995)  Pelle Miljoona & Rockers: Juuret (1996)  Pelle Miljoona & Rockers: Kolmen tuulen pesä (1998)  Pelle Miljoona & Rockers: Brooklyn - Dakar (1999)  Pelle Miljoona United: Elävänä Vastavirrassa  (2013)  Pelle Miljoona United: Diaspora (2013)  Pelle Miljoona United: Kino Riviera (2015)  Pelle Miljoona United: Olla joku (2017) :  Kokoelmat Pelle Miljoona: Meillä menee lujaa (1980)  Pelle Miljoona: Stoori – vuodet 1978–82 (1995)  Pelle Miljoona & Rockers: Kaikki hitin ainekset 1992–96 (1997)  Problems?: Punk-House (1995)  Tumppi Varonen & Problems?: Tästä tähän (2001)  Pelle Miljoona & 1980: Vallankumous kulttuuriin (2004)  Tumppi Varonen: Katuromantiikkaa (2016) Kokoelmilla Pohjalla (1978)  Kaikki hitin ainekset 1992–96 (1997)  Vapauden kaiho (Amnesty-kokoelma, 2001)  Oo niinku oot – Pellen parhaat 1981–2009 (2009)
Vaikuttanut yhtyeissä

Näköhäiriö (1976)
Problems?
Pelle Miljoona & 1980
Pelle Miljoona Oy
Miljoonaliiga
Pelle Miljoona & Rockers
Pelle Miljoona United
Kirjat

Nikula, Sannaliina & Varonen, Tumppi: Poika joka tahtoo lentää.  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 978-951-3-12534-9
Syökö kuningas makkaraa?.  Turku:  Sammakko, 2005.  ISBN 978-952-4-83006-5
Sottopassaggio.  LampLiteLtd, 2009.  ISBN 978-952-9-97239-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tumppi Varonen Wikimedia Commonsissa
Tumppi Varonen Myspacessa (englanniksi)
Tumppi Varosen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tumppi Varosen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tumppi Varosen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
1977 - Suomalaisen punkin syntyhetkillä. Tarinaa Ramonesin ensimmäisestä Suomen vierailusta Ramopunk.comissa. Myös Tumppi Varonen kertoo "punk-herätyksestään" (Arkistoitu – Internet Archive)
Tumppi Varonen Pelle Miljoona OY:n rumpalina 1981.
Tumppi Varonen Problemsin keikalla Suolirockissa Sumiaisissa heinäkuussa 2011.
Ville Vuorela

| Ville Vuorela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. marraskuuta 1973 (ikä 51) Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  pelisuunnittelija
Ville Tuomas Vuorela (s. 4. marraskuuta 1973 Espoo) on suomalainen roolipelikirjailija ja pelisuunnittelija. Hän on kirjoittanut Petri Hiltusen luomaan Praedor-maailmaan sijoittuvat kirjat Vanha koira (Jalava) ja Käärmetanssija. Vuonna 2011 ilmestyi Vuorelan teos Häirikkötehdas: nörttinä koulussa ja töissä, joka kertoo hänen kokemuksistaan peruskoulussa. Vuorela julkaisee roolipelejä oman yrityksensä, Burger Gamesin, kautta.
Teoksia

Vanha Koira.  Helsinki:  Jalava, 2004.  ISBN 951-887-326-7
Pelintekijän käsikirja.  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-748-3
Elämäpeli: Pelintekijän maailmat.  Helsinki:  BTJ, 2009.  ISBN 978-951-692-661-5
Häirikkötehdas: Nörttinä koulussa ja töissä.  Helsinki:  Finn Lectura, 2011.  ISBN 978-951-792-478-8
Vuorela, Ville: Praedor – Käärmetanssija.  Vantaa:  Arktinen banaani, 2016.  ISBN 952-270-287-0
Kirjallisuutta

Kotimaisia tieteis- ja fantasiakirjailijoita. Toimittaneet Vesa Sisättö ja Toni Jerrman. BTJ Kirjastopalvelu, 2006.
Aiheesta muualla

Praedor: Tekijät: Petri Hiltunen & Ville Vuorela (Arkistoitu – Internet Archive). Burger Games.
Jussi Ahlroth: Sotavasaralla tunnelmoiden[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 5.1.2005.
J. Tuomas Harviainen: Nörttinä koulussa ja koulun jälkeen (Arkistoitu – Internet Archive). Turun ylioppilaslehti 3.2.2011.
Ville Vuorela 375 Humanistia -sivustolla 18.6.2015. Helsingin yliopisto.
Paulus Maasalo

| Paulus Maasalo |
| --- | --- |
 Maasalo Kirjan aika -festivaaleilla elokuussa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Kirjailija
Tyylilajit:  Toimintatrilleri
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Paulus Maasalo (s. 1978) on espoolainen kirjailija. Hän on opiskellut kansainvälistä politiikkaa ja valmistunut valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta.
Tuotanto

Roudan alla.  Hämeenlinna:  Karisto, 2011.  ISBN 978-951-23-5378-1
Elinehto.  Hämeenlinna:  Karisto, 2012.  ISBN 978-951-23-5626-3
Rikosnovelli Ryöstö novellikokoelmassa Rikos – 7 Rikostarinaa. Hämeenlinna: Karisto, 2014
Palkinnot

2. sija, Kariston 110-vuotisjuhlan kirjoituskilpailu (2010)
Aiheesta muualla

Kirjailijan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Edith Sohlström

Edith Sohlström
Edith Sohlström (23. heinäkuuta 1870 Pori – 24. elokuuta 1934 Pori) oli suomalainen kirjailija ja säveltäjä, varsinaiselta ammatiltaan voimistelunopettaja.
Edith Sohlström kasvoi taiteita suosivassa kodissa ja oppi soittamaan pianoa ja kitaraa. Hän toimi voimistelunopettajana Porin tyttölyseossa ja sitten Privata svenska flickskolanissa. Sohlström kirjoitti ruotsin kielellä lasten- ja nuortenkirjoja ja käytti nimimerkkiä Vivan Holme. Hän kirjoitti lisäksi monia liikunta-aiheisia opas- ja oppikirjoja. Hänen sävellyksistään tunnetaan parhaiten useina sovituksina elämään jäänyt melodinen Elegia.
Edith Sohlströmin veli oli kuoronjohtaja, lakitieteen kandidaatti Gösta Sohlström (1849–1925). Hänet on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.
Teoksia

Nimimerkillä Vivan Holme:
Lill-Brita och hennes bröder : några berättelser om en hurtig flicka. Söderström, Helsingfors 1916
Hejan Stjärna. Schildt, Helsingfors 1917
Falkenbergska bolaget. Schildt, Helsingfors 1918
Ur sagovärld och verklighet : Del 1 : Sagor. Schildt, Helsingfors 1919
Ur sagovärld och verklighet : Del 2 : Äventyr i krig och fred. Schildt, Helsingfors 1919
Framtidsdrömmar : flickroman. Schildt, Helsingfors 1921
Trollhedens saga och andra sagor. Schildt, Helsingfors 1921
Rembrandt

| Rembrandt |
| --- | --- |
 Omakuva, 1659.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1606 Leiden, Yhdistyneet provinssit
Kuollut: 4. lokakuuta 1669 (63 vuotta) Amsterdam, Yhdistyneet provinssit
Kansalaisuus:  hollantilainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, taidegraafikko
Taidesuuntaus:  
Kuuluisimpia töitä:  Tohtori Tulpin anatomianluento, Yövartio
 Nimikirjoitus
Rembrandt Harmenszoon van Rijn (15. heinäkuuta 1606 Leiden – 4. lokakuuta 1669 Amsterdam) oli hollantilainen taidemaalari. Hänen maalaustyylilleen on tyypillistä chiaroscuron käyttö eli valojen ja varjojen vivahteikas vaihtelu. Rembrandt tunnetaan erityisesti aikalaismuotokuvistaan, omakuvistaan ja raamattuaiheisista maalauksistaan. Hän oli Alankomaiden merkittävin taidemaalari 1600-luvulla.
Rembrandt aloitti uransa Leidenissa ja siirtyi Amsterdamiin 1630-luvun alussa. Hän oli jo elinaikanaan arvostettu, ja nykyisin häntä pidetään eräänä kaikkien aikojen merkittävimmistä maalareista. Myös Rembrandtin piirustukset ja taidegrafiikka ovat arvostettuja.
Elämä ja ura > Nuoruus

Rembrandt Harmenszoon van Rijn syntyi 15. heinäkuuta 1606 Leidenissä Alankomaissa. Hänen isänsä Harmen oli mylläri ja äitinsä Cornelia leipurin tytär. Rembrandt oli kymmenestä lapsesta toiseksi nuorin. Hänen vanhempansa eivät olleet varakkaita, mutta he yrittivät kouluttaa poikaansa. Rembrandt kävi oppikoulua ja kirjoittautui vuonna 1620 Leidenin yliopistoon, mutta hänen ainevalinnoistaan ei ole säilynyt tietoa, eikä ole varmaa, ilmoitettiinko hänet yliopistoon edes opiskelemaan.
Elämä ja ura > Taiteilijanuran alku

Rembrandt keskeytti yliopisto-opinnot vuonna 1621 aloittaakseen taidemaalarin opinnot paikallisen taiteilijan Jacob van Swanenburghin johdolla. Kolmen vuoden kuluttua noin vuonna 1624 Rembrandt meni seitsemäksi kuukaudeksi Amsterdamiin Pieter Lastmanin oppiin. Palattuaan Leideniin 1625 tai 1626 hän perusti sinne ateljeen. Hän oli jo tuolloin arvostettu taiteilija.
Rembrandt ystävystyi Leidenissa toisen paikallisen taiteilijan Jan Lievensin kanssa. Miehet tekivät useita vuosia yhdessä töitä, ja joistakin heidän teoksistaan on vaikea erottaa, kumman maalaamia ne ovat. Leidenin-aikoinaan Rembrandt teki lähinnä pienikokoisia uskonnollisaiheisia maalauksia ja joitakin muotokuvia, henkilötutkielmia ja omakuvia.
Rembrandt alkoi vuonna 1628 ottaa oppilaita. Heistä myöhemmin tunnetuimpia olivat esimerkiksi Gerrit Dou, Govaert Flinck, Carel Fabritius ja Aert de Gelder. Oppilaat maksoivat Rembrandtille vuosittaisen sadan guilderin lukukausimaksun, joka oli melko suuri summa noihin aikoihin.
Elämä ja ura > Uran alku Amsterdamissa

Rembrandt muutti Amsterdamiin talvella 1631–1632 ja asettui kaupunkiin pysyvästi. Hän alkoi maalata virallisia tilausmuotokuvia, jotka toivat hänelle mainetta ja tekivät hänestä pian kaupungin kysytyimmän taiteilijan. Hän ystävystyi nimekkään taidekauppiaan Hendrick van Ulenburghin kanssa. Rembrandt työskenteli Ulenburghin ateljeessa vuosina 1631–1635. Näin hän teki ehkä päästäkseen kaupungin taiteilijakillan jäseneksi, mikä vaadittiin taiteen myyntioikeuteen kaupungissa. Hänestä tuli Pyhän Luukkaan killan jäsen vuonna 1634.
Rembrandt maalasi yhden tunnetuimmista teoksistaan, Yövartion, vuosina 1640–1642. Teoksen jälkeen vuosien 1643–1652 välillä Rembrandtin maalaustuotanto väheni huomattavasti. Sinä aikana hänen tyylinsä muuttui aiempaa monipuolisemmaksi, ja sitä seurannutta kautta kutsutaan Rembrandtin myöhäiskaudeksi.
Elämä ja ura > Avioliitto

Rembrandt kihlasi vuonna 1633 Ulenburghin varakkaan serkun Saskian, ja seuraavana vuonna he menivät naimisiin. Rembrandt osti vuonna 1639 perheelleen suuren talon. Saskia kuoli vuonna 1642. Hän oli ehtinyt synnyttää neljä lasta, joista vain viimeinen jäi henkiin. Rembrandt löysi rinnalleen uuden naisen, Hendrickje Stoffelsin (1626–1663), josta tuli hänen toinen vaimonsa ja kahden lapsensa äiti. Perheestä oli Rembrandtin kuollessa elossa vain vuonna 1654 syntynyt tytär Cornelia.
Elämä ja ura > Oma taidekokoelma

Rembrandt käytti omaisuuttaan taidekokoelmansa kasvattamiseen vaikka ei enää ansainnutkaan muotokuvamaalauksillaan entiseen tapaan. Hän alkoi keräillä taidetta ja muita esineitä jo Leidenissa asuessaan, ja hänen kokoelmastaan kasvoi monipuolinen ja laaja. Siihen kuului taiteen lisäksi simpukoita, koralleja, mitaleita, kipsivaloksia, aseita ja soittimia.
Elämä ja ura > Taloudelliset ongelmat

Englantia vastaan käyty sota 1652–1654 oli kohtalokas Hollannin talouselämälle ja pakotti Rembrandtin myymään osan kokoelmistaan ja ottamaan lainaa. Hän ei kyennyt maksamaan lainojaan takaisin ja suostui vararikkoon vuonna 1656 välttääkseen vankilan. Hänen omaisuutensa myytiin, ja hän joutui muuttamaan vaatimattomaan huoneistoon Amsterdamin Rozengrachtiin. Tämän jälkeen Rembrandtin sosiaaliset ja psyykkiset ongelmat alkoivat helpottaa. Hän sai kaksi suurikokoista tilaustyötä.
Elämä ja ura > Viimeiset vuodet

Taiteilijana Rembrandt oli viimeisinäkin vuosinaan hyvin arvostettu, ja hän työskenteli ahkerasti loppuun asti. Rembrandt kuoli 4. lokakuuta 1669. Hänet haudattiin Amsterdamissa paikkaan, jonka sijaintia ei tiedetä.
Tyyli

Valtaosa Rembrandtin tuotannosta on muotokuvia ja uskontoaiheisia teoksia. Hän maalasi huomattavan monta omakuvaa. Lisäksi hän teki historiallisia, mytologisia ja allegorisia töitä sekä maisemia, arkielämän kuvauksia ja asetelmia. Maalausten lisäksi Rembrandt teki paljon piirustuksia ja etsauksia. Häneltä tunnetaan kolme–neljäsataa maalausta, lähes kolmesataa etsausta ja yli tuhat piirustusta. Rembrandt yhdisti grafiikan töihinsä usein myös nykyisin kuivaneulaksi kutsuttuja menetelmiä, ja syövyttämisen lisäksi hän myös kaiversi painolaattaan viivoja.
Rembrandt tunnetaan valon ja varjon maalaajana. Hänen realisminsa sai jotkut kriitikot väittämään, että hän suosi rumuutta.
Rembrandtin maine muotokuvamaalarina perustuu hänen tarkkaan havainnointikykyynsä ja taiturilliseen tekniikkaansa. Hän kykeni kuvaamaan esimerkiksi kalliita pukuja hyvin realistisesti. Hän oli myös taitava ihon kuvaaja, mutta hänen maalaustensa, myös omakuviensa, näköisyyttä kohteensa kanssa arvosteltiin toisinaan.
Tyyli > Tyylin kehitys

Pieter Lastmanilta saatu oppi oli Rembrandtin taiteelliselle kehitykselle ratkaisevampaa kuin Swaneburghin vaikutus. Nuoren Rembrandtin töissä näkyy Leidenin kaudella (1625–1631) Lastmanin vaikutus: hänen maalauksensa olivat silloin vielä verrattaen pienikokoisia, valovaikutelmaltaan voimakkaita ja henkilöiden eleet ja ilmeet eloisia. Pääväreinä olivat uran alussa keltainen ja sinivihreä, ja aiheet olivat usein uskonnollisia ja vertauskuvallisia. Rembrandtin väripaletti oli hänen uransa alussa verrattain kylmä, mutta vuodesta 1640 lähtien hän alkoi käyttää lämpimämpiä värejä, kuten täyteläisen ruskeita ja viimeisinä vuosina myös punaisia ja kullanruskeita. Hänen maalaustensa kuuluisa valohämy myös pehmeni ja rikastui loppua kohti. Valohämyyn Rembrandt oli tutustunut erityisesti Lastmanin opastuksella. Rembrandt saavutti täyden kypsyyden Amsterdamin muuttoa vuonna 1631 seuranneina neljänä vuonna. Töistä tuli suurikokoisia ja aiheet olivat dramaattisia. Hän maalasi paljon muotokuvia, mutta myös mytologisia ja Raamatun aiheita sekä maisemamaalauksia ja muita luontoaiheita. Rembrandtin tyyliin tuli 1640-luvun vaikeuksien jälkeen hiljaista surumielisyyttä. Rembrandtin myöhäiskauden tunnusmerkkejä ovat leveämmät ja näkyvämmät siveltimenvedot, jotka vaikuttavat joskus myös aiempaa vapaammilta ja sattumanvaraisemmilta. Muotokuvien hahmot ovat kuitenkin liikkumattomia. Myöhäiskaudella maalauksista tuli pienempiä, mutta vuodesta 1650 töiden koko alkoi taas suureta. 1660-luvulla hän maalasi lukuisa muotokuvia ja omakuvia. Hänen kypsälle tuotannolleen ovat ominaista emotionaalinen aitous, vapautuminen taiteen sovinnaisista kaavoista sekä väkevä sivellintyöskentely.
Rembrandtin etsauksissa, grafiikassa ja piirroksissa nähtävissä olevat tyylin kehitysvaiheet vastaavat maalausten tyylin kehitystä. Piirrosten aiheet ovat osittain samoja kuin maalausten. Piirroksissa on nähtävissä valohämy ja aiheen psykologinen esitys sekä Rembrandtin pyrkimys maalaukselliseen tehoon.
Signeeraus

Nuorena miehenä Rembrandt signeerasi työnsä monogrammilla RH, joka tuli hänen etunimistään. Vuodesta 1626/1627 alkaen hän käytti signeerausta RHL (L viittaa ilmeisesti Leideniin), vuonna 1632 RHL van Rijn, vuoden 1632 lopulla Rembrant (ilman d:tä), ja vuoden 1633 alusta lähtien aina Rembrandt. Pelkän etunimen käytön Rembrandtin on arveltu omaksuneen italialaisilta mestareilta, joiden vertaisena hän itseään piti. Rembrandt oli myös hyvin harvinainen etunimi.
Arvostus

Rembrandt oli 1600-luvun johtava hollantilainen maalari. Hänen kuoltuaan klassismin suosio oli syrjäyttänyt Hollannissa realismin, mutta Rembrandtin maine ulkomaisten taiteentuntijoiden ja keräilijöiden keskuudessa säilyi korkeana. Rembrandtin kuoleman jälkeen hänen maineensa himmeni joksikin aikaa. Häntä alettiin arvostaa uudelleen 1810-luvun jälkeen romantiikan aikakaudella, jolloin taidekriitikot painottivat tunneilmaisun tärkeyttä. Rembrandtia alettiin pitää taidehistorian suurimpiin kuuluvana mestarina 1900-luvun alussa. Rembrandt on Hollannissa noussut paitsi suuren taiteilijan myös hollantilaisuuden symboliksi.
Maalauksia

Omakuva, etsaus 1631.
Myrsky Galilean merellä, 1633.
Danae, 1636.
Belsassarin pidot, 1636–1638.
Maisema ja laupias samarialainen, 1638.
Nuori nainen taulun kehyksissä, 1641.
Mylly, 1648.
Iisakin uhraus, 1653.
Puolalainen ratsumies, noin 1655.
Omakuva, 1661.
Juutalainen morsian, noin 1665–1669.
Tuhlaajapojan paluu, noin 1669.
Kokoelmia

Tärkein Rembrandtin teosten kokoelma on Amsterdamin Rijksmuseumissa, jossa on esillä myös Yövartio.
Kokoelmia > Suomessa

Rembrandtin myöhäistuotantoon kuuluva Lukeva munkki (1661) on Kansallisgallerian kokoelmassa, kuten myös 13 grafiikanlehteä, jotka on ajoitettu 1600-luvulle.
Kirjallisuutta

Grgoryev, Roman: Rembrandt, kuparilaatan mestari. Grafiikkaa Valtion Eremitaasin Dmitri Rovinski -kokoelmasta.  Helsinki:  Valtion taidemuseo: Sinebrychoffin taidemuseo, 2011.  ISBN 978-951-53-3404-6
Kiiski, P. & Simula, J. (toim.): Rembrandtin aika.  Turku:  Wäinö Aaltosen museo, 1993.  ISBN 978-952-9565-08-5
Laine, Maria (toim.): Rembrandt. Grafiikan mestariteoksia Klassik Stiftung Weimarin kokoelmista.  Hämeenlinna:  Hämeenlinnan taidemuseo, 2007.  ISBN 952-9556-63-2
Wright, Christopher: Rembrandt.  (Suomennos: Leena Talvio, Eija Kämäräinen)  Espoo:  Weilin+Göös, 2001.  ISBN 978-951-35-6615-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rembrandt Wikimedia Commonsissa
Jonathan Janson, Rembrandt van Rijn, life, paintings, etchings, drawings & self portraits. (englanniksi)
Tohtori Tulpin anatomianluento, 1632.
Rembrandt, Juudit Holoferneen juhlassa, 1634. Mallina Saskia van Uylenburgh.
Filosofi, 1632.
Rembrandt, Yövartio, 1642.
Marianne Peltomaa

| Marianne Peltomaa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1951 (ikä 73) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi, suomi
Palkinnot
 Svenska litteratursällskapetin palkinto 1997, 2003 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marianne Peltomaa (s. 12. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija.
Henkilöhistoria

Peltomaa on filosofian maisteri, joka on työskennellyt opettajana Ahvenanmaalla, hallintotehtävissä Åbo Akademissa ja oppikirjojen toimittajana Schildts -kustantamossa. Hänelle on myönnetty Svenska litteratursällskapetin palkinto vuosina 1997 ja 2003, ja hänen rikosromaaninsa Ei valoa tunnelissa oli  Suomen dekkariseuran Lasiavain-palkintoehdokas vuonna 2005.
Kirjallinen tuotanto

Peltomaan esikoisteos oli runokokoelma Det redan sagta (1990), mutta myöhemmin hän on julkaissut varsinkin rikosromaaneja.
Kirjallinen tuotanto > Teoksia

Det redan sagda, 1990
Bryggan, 1992
Trappan, 1993
Skuggan, 1994
Juni, 1996
Resan (Matka, 2000), 1998
I utkanten, längst ut, 2000
En riktig familj (Oikea perhe), 2002
Inget ljus i tunneln (Ei valoa tunnelissa, 2005), 2004
Räkenskapens tid (Tilinteon aika), 2006
Färgen under huden (Ihon alla), 2007
Flickan i trappan (Pimeä portaikko), 2009
Och jag skall avlägsna din slagg (Ja minä irrotan sinusta kaiken kuonan), 2011
Pikkukoutsi ui,  2012, yhteistyössä Jani Strömsholmin kanssa, kuvitus Carlos da Cruz
Pikkukoutsi, 2012, yhteistyössä Jani Strömsholmin kanssa, kuvitus Carlos da Cruz
Aiheesta muualla

Shildts & Söderströmsin kirjailijaesittely (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjailijaesittely - Tornio
Reino Rinne

Reino Rinne (17. heinäkuuta 1913 Kuusamo – 6. helmikuuta 2002 Kuusamo) oli koillismaalainen toimittaja, kirjailija ja luonnonsuojelija. Hänet muistetaan kirjallisen työnsä lisäksi myös näkyvästä toiminnasta Kuusamon koskien suojelemiseksi.