stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
These Foolish Things (Remind Me of You)

”These Foolish Things (Remind Me of You)”  on musiikkikappale vuoden 1936 brittiläisestä musikaalista Spread It Abroad. Kappaleen sävelsi Jack Strachey ja sanoitti Eric Maschwitz, joka mahdollisesti sotaa edeltäneen saksalaisvastaisuuden pelossa käytti salanimeä Holt Marvell. Amerikkalainen Harry Link listataan myös toisinaan yhdeksi kappaleen tekijöistä, mutta tämän rooli lienee ollut sovittaa kappale Yhdysvaltain markkinoita varten. Ranskalainen näyttelijä Jean Sablon, jonka oli alun perin pitänyt esittää kappale Spread It Abroadissa, nauhoitti vuonna 1936 ranskankielisen version nimellä ”Ces petites choses”.
Laulun surumieliset sanat kuvaavat menetetystä rakkaudesta muistuttavia yksinkertaisia asioita.
Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Yhden arvostetuimmista jazzversioista lauloi Billie Holiday pianisti Teddy Wilsonin orkesterin säestämänä vuonna 1936. Saksofonisti Lester Young äänitti vuonna 1952 oman versionsa yhdessä Oscar Petersonin trion kanssa. Young korvasi alkuperäisen melodian lähes kokonaan, ja musikologi André Hodeirin mukaan Youngin luova panos olisi oikeuttanut julkaisemaan tämän version kokonaan itsenäisenä sävellyksenä. Kappaleet ovat levyttäneet myös muun muassa Benny Goodman, Kenny Burrell, Chet Baker, Thelonious Monk, Ella Fitzgerald ja Frank Sinatra.
Tetrakaiini

| --- | --- |


Tetrakaiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-(dimetyyliamino)etyyli-4-(butyyliamino)bentsoaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 94-24-6
ATC-koodi: N01BA03
PubChem CID: 5411
DrugBank: DB09085
Kemialliset tiedot
Kaava: C15H24N2O2 
Moolimassa: 264,362
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 147–150 °C (hydrokloridisuolana)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 76 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Topikaalinen, epiduraalinen, spinaalinen
Tetrakaiini (C15H24N2O2) on aminoestereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään sen hydrokloridisuolana lääketieteessä ja eläinlääketieteessä voimakkaana ja pitkävaikutteisena paikallispuudutteena. Tetrakaiini kuuluu WHO:n laatimalle tärkeimpien lääkeaineiden listalle.
Ominaisuudet

Tetrakaiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain heikosti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja kloroformiin. Dietyylieetteriin, asetoniin tai bentseeniin se on puolestaan lähes täysin liukenematon. Tetrakaiini on polymorfista ja sillä on kolme eri kidemuotoa, joiden sulamispisteet ovat lähellä toisiaan.
Tetrakaiinia käytetään erityisesti silmän puudutukseen leikkauksien aikana ja spinaalipuudutteena. Yhdisteen vaikutusaika on pitkä noin 1,5–3 h johtuen tetrakaiinin hyvästä rasvaliukoisuudesta. Puudutteena tetrakaiini on lidokaiiniin verrattuna neljä kertaa potentimpi. Tyypillisesti tetrakaiinia käytetään geelinä tai liuoksena, jossa on 0,5 massaprosenttia vaikuttavaa ainetta. Tetrakaiini metaboloituu ihmiselimistössä esteraasien vaikutuksesta.
Haittavaikutukset

Tetrakaiini laajentaa verisuonia, mikä voi aiheuttaa kutinaa käytettäessä ainetta topikaalisesti. Käytettäessä tetrakaiinia silmissä, aiheuttaa se melko voimakasta kirvelyä hetken ajan. Pitkäaikainen käyttö esimerkiksi glaukoomapotilailla altistaa yliherkistymisenä ja tetrakaiinille allergisten potilaiden oireita ovat useita päiviä kestävä silmäluomien turvotus, herkkyys ja kutina. Tetrakaiini voi spinaalipuudutteena aiheuttaa vakavan cauda equina-syndrooman, jonka oireina ovat alaraajojen tunnottomuus ja virtsaus - ja ulostusongelmat.
Synteesi

Tetrakaiinia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä ovat p-aminobentsoehapon tai se etyyliesterin alkyloiminen 1-bromibutaanilla ja muodostuvan p-butyyliaminobentsoehapon hapon esteröinti dimetyylietanoliamiinin avulla tai p-butyyliaminobentsoehapon etyyliesterin vaihtoesteröinti dimetyylietanoliamiinilla natriumetoksidin toimiessa reaktiossa emäksisenä katalyyttinä.
Kolmas tapa on käsitellä prokaiinia butaldehydillä ja pelkistämällä muodostuva imiini vedyllä palladiumin toimiessa katalyyttinä. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi.
Aiheesta muualla

PubChem: Tetracaine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tetracaine (englanniksi)
ChemBlink: Tetracaine (englanniksi)
Theodora (1000-luku)

Kristus ja Theodora (pitelee valtakunnanomenaa) kolikossa
Theodora eli vuosina 980–1056 ja hallitsi Bysantin valtakuntaa tammikuusta 1055 aina elokuuhun 1056 asti. Hän oli Konstantinos VIII:n tytär.
Huhtikuussa 1042 kansanliike, joka aiheutti Mikael V:n syöksemisen vallasta, johti myös Theodoran nimittämiseen sijaishallitsijaksi sisarensa Zoen rinnalle. Hän ehti osallistua aktiivisesti politiikkaan, kunnes Zoen aviomies Konstantinos IX käytännössä kaappasi häneltä vallan.
Konstantinus IX:n kuoltua tammikuun yhdentenätoista päivänä 1055 Theodora vaati aiempia keisarinnan oikeuksiaan takaisin siinä onnistuen. Huolimatta yli seitsemänkymmenen vuoden iästään hän onnistui hillitsemään aateliston kapinointihalua ja kitkemään korruptiota hallinnosta. Hänen mainettaan aikakauden historioitsijoiden silmissä huononsi kuitenkin hänen julmuutensa vihollisia kohtaan yksityiselämässä ja sopimattomana pidetty neuvojen ottaminen aatelittomilta. Theodoran kuoltua elokuussa 1056 Mikael VI nousi valtaistuimelle.
Kirjallisuutta

John Julius Norwich: Byzantium: The Apogee.  Viking, 1991.  ISBN 0-394-53779-3
Georg Ostrogorsky: History of the Byzantine State.  Rutgers University Press, 1969.  ISBN 0-8135-1198-4
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Konstantinos IX | Bysantin keisarinna | Seuraaja: Mikael VI |
Fossiili

Noin 450 miljoonaa vuotta vanha trilobiitin fossiili.
Isocrinus nicoleti
Fossiili  (< lat. fossus, ”ylös kaivettu”) on vähintään 10 000 vuotta sitten eläneen eliön jäännös. Fossiili voi olla kivettymä, valelma, painauma tai vaikkapa meripihkan sisälle jäänyt kokonainen hyönteinen. Siili, neidonhiuspuu ja varsieväkala ovat esimerkkejä elävistä fossiileista.
Fossiilien kautta voidaan saada tietoja maapallon elämän historiasta. Tunnetuimpia fossiileja ovat dinosaurusten jäänteet, kivettymät ja painanteet. Paleontologia on fossiileja tutkiva tiede.
Fossiilien synty

Fossiileja syntyy usein kivettyminä: jonkin eläimen kovan osan kuten luiden tai kuoren rakenteet ovat korvautuneet mineraaleilla. Valelmat ovat syntyneet siten, että kokonaan sedimenttiin hautautuneen eläimen tai kasvin hajottua siitä on jäänyt jäljennös sitä ympäröivään kerrokseen. Painanteina säilyneet fossiilit voivat olla lähtöisin vaikkapa jalanjäljistä.
Fossiilit ovat harvinaisia, koska kuolleen eliön jäänteet hajoavat nopeasti luontoon. Harvinaisia ovat erityisesti sellaiset fossiilit, missä kuollut eliö on säilynyt sellaisenaan tai melkein muuttumattomana. Fossiilin syntymiseen tarvitaan usein mahdollisimman nopeasti jokin maa-aine peittämään kuollutta eliötä, kuten maan- tai liejuvyöry. Selkärankaisten luurangot tuhoutuvat nopeasti ilmassa, ja myös esimerkiksi joidenkin merisimpukoiden kuoret liukenevat vähitellen meriveteen. Peittyminenkään ei välttämättä riitä, sillä happamat maakerrokset voivat tuhota muun muassa kalkkipitoisia simpukankuoria, tai eliön mädätessä voi muodostua kaasukuplia, jotka häiritsevät kivettymistä. Muitakin fossilisoitumistapoja on, esimerkiksi organismin nopea kivettyminen. Tätä prosessia edustaa Kivettynyt puu, sillä orgaaninen puumateriaali on aikojen kuluessa korvaantunut mineraaliaineksilla. Fossiilijäänteitä hävittävät eroosio ja mannerlaattojen painautuminen toistensa alle.lähde?
Fossiileja syntyy joskus siten, että eliöitä hautautuu paikkaan, jossa on sellaista ainetta, joka säilyttää eliöiden jäänteitä ja samalla olosuhteet ovat suotuisat jäänteiden syntymiselle ja fossiilien syntymiselle. Esimerkiksi Los Angelesissa on La Brean tervahaudat, joista on löytynyt 40 000 vuotta vanhoja eläin- ja kasvifossiileja.
Kemiallisiksi fossiileiksi kutsutaan jäännöksiä menneestä elämästä, joita ei voida nähdä, mutta joita voidaan tutkia ja päätellä kemiallisten jäännösten perusteella. Niissä on siis yhdisteitä, joita tiedetään syntyvän elollisen toiminnan yhteydessä. Grönlannista löydetyissä 3 800 miljoonan vuoden ikäisissä maailman vanhimmissa kivissä on ollut kemiallisia fossiileja.
Iän määrittäminen

Fossiilien suhteellinen ikä voidaan arvioida sen perusteella, missä kohtaa kerrostumaa se oli ja mikä oli sen suhde muihin fossiileihin. Siten saadaan vertailukohde, onko kyseinen fossiili nuorempi vai vanhempi kuin joku toinen. Jos fossiili on iältään alle 50 000 vuotta, sen ikä voidaan arvioida hiilen isotooppien puoliintumiseen perustuvalla radiohiilimenetelmällä. Miljoonia vuosia vanhat fossiilit ajoitetaan joko zirkonkiteiden avulla tai eri isotooppien tunnettuihin puoliintumisaikoihin perustuvien ajoitusmenetelmien avulla. Vanhimmat tunnetut eliöfossiilit ovat Luoteis-Grönlannista löydetyt 3 700 miljoonaa vuotta vanhat stromatoliitit.
Fossiilit ja evoluutio

Fossiilit ovat tärkeitä evoluution ja evoluutioteorian todisteita, joista on voitu päätellä yli 100 000 kasvi- ja eläinlajin kuolleen sukupuuttoon. Fossiileja on listattu arviolta 250 miljoonaa yksilöä yli 250 000:sta eri lajista, ja ne ovat sopineet evoluutioteorian ennusteisiin eliöiden kehittymisestä. Vanhemmista kerrostumista löytyy uudempien elämänmuotojen edeltäjien fossiileja, juuri kuten Charles Darwin ennusti. Fossiiliaineiston perusteella eri ajoitusmenetelmiä hyödyntäen on rakennettu eliöiden sukupuita ja nämä on yleensä pystytty vahvistamaan ja tarkentamaan vertailevalla genetiikalla. Fossiiliaineistosta voidaan löytää myös erilaisia kehityssarjoja välimuotofossiilien avulla muun muassa kaloista sammakkoeläimiksi tai dinosauruksista linnuiksi.
Kuitenkaan aina sukupuun rakentaminen pelkästään fossiilien perusteella ei onnistu, koska fossiiliaineistossa on aukkoja, pääasiassa fossilisoitumisen harvinaisuuden takia, mutta myös muista syistä. Evoluutioteorian mukainen välimuotofossiili ei välttämättä ole suoraan uuden lajin esi-isä, vaan sillä on piirteitä aikaisemmasta ja uudesta lajista. Löytämättömiä välimuotofossiileja kutsutaan usein ”puuttuviksi renkaiksi”.
Pseudo- ja subfossiilit

Pseudofossiileiksi kutsutaan kuvioita tai kuvioista muodostuvia sarjoja, jotka ovat muodostuneet kivien pintaan ja joita on mahdollisesti vahingossa luultu oikeiksi fossiileiksi, mutta tarkemmissa tutkimuksissa ne on havaittu ennemminkin geologisesti tai kemiallisesti kuin biologisesti muodostuneiksi kuvioiksi. Subfossiileiksi puolestaan kutsutaan sellaisenaan säilyneitä eliöiden jäänteitä, kuten mammuttien luita.
Fossiilit Suomessa

Fossiileja ei juurikaan löydy Suomen kallioperästä, koska se on hyvin vanhaa ja eri voimat ovat muokanneet ja muuttaneet sitä. Suomessa kallioperä koostuu lähinnä magmakivilajeista, ja siinä on vain vähän kerrostuneita kivilajeja, joista fossiileja yleensä löytyy. Fossiileja löytyy Suomesta lähinnä Ahvenanmaalta, jonka kalkkikivestä on löytynyt muinaisten merieläinten fossiileja.
Mannerjää hävitti Suomesta suurimman osan fossiilijäänteistä. Suurin osa Suomesta löydetyistä fossiileista on nuoria, viime jääkaudelta tai sen jälkeiseltä ajalta. Lapissa on yli miljardi vuotta vanhoja stromatoliittifossiileja Tervolan-Keminmaan alueella. Kyseessä on eroosiojäännös, jota jääkaudet eivät ole kuluttaneet pois.
Geologi Johannes Sederholm löysi 1800-luvun lopulla Näsijärven rantakalliosta ja -kivistä Hirviniemestä soikion muotoisia syvennyksiä, joille hän antoi nimityksen ”arvoitukselliset hiilipussit”. Nämä ovat vanhimmat Suomesta löytyneet fossiilit, niiden iäksi on arvioitu kaksi miljardia vuotta, ja niitä on löytynyt muualta maailmasta vain Etelä-Afrikasta ja Kanadasta. Löytöpaikka rauhoitettiin luonnonsuojelualueeksi vuonna 1962. Näitä 2–30 senttimetrin pituisia ”hiilipusseja” esiintyy myös Näsijärven vastapäisellä rannalla Ylöjärven puolella.
Aiheesta muualla

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kettlewell, Julianna: Strange fossil defies grouping BBC News.  17.8.2005. Viitattu 17.12.2019. (englanniksi)
Über die Zeitschrift Fossilien steht die Paläontologische Gesellschaft in direktem Kontakt zu Sammlern und Hobbypaläontologen Paläontologische Gesellschat. Viitattu 17.12.2019. (saksaksi)
Links for Palaeobotanists – Images of Plant Fossils Klaus-Peter Kelber´s Equisetites Websites. Viitattu 17.12.2019. (englanniksi)
Hakala, Anu: Paleotsooiset fossiilit Geologia.fi.  25.6.2018. Viitattu 17.12.2019.
Hakala, Anu: Proterotsooiset fossiilit Geologia.fi.  25.6.2018. Viitattu 17.12.2019.
Meripihkan vangiksi jäänyt hyönteinen.
Video fossiilin syntymisestä.
Esimerkki näennäisfossiilista
Fossiilipala Suomenlahden rannalla Virossa
Fossiilipala Suomenlahden rannalta Virossa
Theodoros Jumalaton

Theodoros (m.kreik. Θεόδωρος, n. 335–260 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyreneläiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen liikanimensä oli Theodoros Jumalaton (Θεόδωρος ὁ ἄθεος), koska hän kielsi jumaluudet. Jotkut kutsuivat häntä itseään ivallisesti "Jumalaksi".
Theodoros oli ylhäistä syntyperää ja kotoisin Kyrenestä. Diogenes Laertioksen mukaan hän oli Annikeriksen ja dialektikko Dionysioksen oppilas. Hänet ajettiin pois kotikaupungistaan poliittisista syistä, minkä seurauksena hän muutti Ateenaan.
Theodoros oli julkiateisti ja kielsi kaikki jumalia koskevat uskomukset, kirjoittaen aiheesta mm. teoksen Jumalista. Nämä näkemykset ovat ilmeisesti vaikuttaneet Epikurokseen. Epikuros ei kuitenkaan kieltänyt jumalten olemassaoloa täysin, ainoastaan heidän kiinnostuksensa ihmisiä kohtaan.
Lopulta Theodoroksen filosofiset ja moraaliset mielipiteet saivat aikaan skandaalin. Hänet haastettiin areiopagin eteen ja karkotettiin myös Ateenasta. Lopulta hän vetäytyi takaisin Kyreneen.
Aiheesta muualla

Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Theodoroksen elämäkerta (osana Aristippoksen elämäkertaa) (englanniksi)
Theodoroksen elämäkerta (osana Aristippoksen elämäkertaa) (kreikaksi)
Thermonísia

| --- | --- |
Muut nimet:  Termópetra (Θερμόπετρα), Thérma (Θέρμα), Thermá (Θερμά)
Sijainti:  36°49′54″N, 24°31′53″E, Kímolos Mílos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,001 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Thermonísia (kreik. Θερμονήσια) on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja jonka saaret sijaitsevat Kímoloksen saaren luoteisrannikon edustalla. Saarista suurempi on Thermópetra (Θερμόπετρα, myös Thérma, Θέρμα, Thermá, Θερμά), jonka pinta-ala on noin 0,0008 neliökilometriä. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Thermonísian saaret kuuluvat Kímoloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Theodora (500-luku)

Keisarinna Theodoraa esittävä mosaiikki San Vitale-kirkossa Ravennassa.
Theodora (noin 500 – 548) oli Bysantin keisarinna vuodesta 527 kuolemaansa asti. Hän oli keisarin Justinianus I:n vaimo.
Theodora syntyi Konstantinopolin alimpaan luokkaan, hänen isänsä oli sirkuksen karhunhoitajana. Vuonna 523 Theodora meni naimisiin Justinianuksen kanssa, joka oli tuolloin magister militum praesentalis Konstantinopolissa. Kun Justinianuksesta tuli keisari vuonna 527 hän teki Theodorasta kanssahallitsijansa.
Tärkein lähde Theodoran elämästä on historioitsija Prokopioksen Salattu historia.
Kirjallisuutta

Barth, Reinhard: Historian suurnaiset.  ((Frauen, die Geschichte machten. Von Hatschepsut bis Indira Gandhi. Suomennos Tuulikki Virta, Katja Zöllner. Alkusanat Kaari Utrio)  Helsinki:  Ajatus Kirjat, 2005.  ISBN 951-20-6762-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Thesmoforeion

| Thesmoforeion |
| --- | --- |
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret  Kreikka
Koordinaatit:  37°24′04″N, 25°15′58″E?
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
Valmistumisvuosi:  noin 480 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen / joonialainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Thesmoforeion eli Demeterin ja Persefonen pyhäkkö oli antiikin aikainen pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Thesmoforeion oli Demeterin ja Persefonen eli Koren kultin käytössä ja se on liittynyt muun muassa Deloksen Thesmoforia-juhlaan. Thesmoforeioniksi usein kutsuttu rakennus oli tehty klassisen kauden alussa noin vuonna 480 eaa. Se sijaitsi Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen luoteiskulmassa myöhemmin rakennetun Ekklesiasterionin länsipuolella. Toisaalta rakennuksen tulkinta on kyseenalainen ja todellinen Thesmoforeion on saattanut sijaita muualla, jopa kaukana pyhäkköalueen ulkopuolella.
Thesmoforeioniksi kutsuttu pyhäkköalueen rakennus oli suorakulmainen ja sen pituus oli noin 37,7 metriä ja leveys noin 14,8 metriä. Rakennus jakaantui kolmeen osaan. Sen keskellä oli avoin peristyyli- eli pylväspiha, jossa oli 4 x 4 doorilaista pylvästä. Sekä sen pohjois- että eteläpuolella oli cella-huoneet, joiden kummankin keskellä kattoa tuki neljä neliön muotoon asetettua joonialaista pylvästä. Rakennuksen ovi oli länsisivulla.
Theofilos (keisari)

Theofilos soliduksessa
Theofilos Johannes  Skylitzisin kronikassa
Theofilos (813–842) oli Bysantin keisari vuosina 829–842. Hänen isänsä oli amorialaisen (tai fryygialaisen) hallitsijasuvun perustaja Mikael II. Hän oli isänsä tavoin ikonoklasti, mutta ei yhtä maltillinen. Hän kielsi taas ikonien käytön ja vainosi ikonien kannattajia.
Theofilos aloitti sodan Bagdadin kalifia vastaan sen jälkeen kun hän oli antanut turvapaikan persialaisille pakolaisille. Eräs heistä, joka otti nimekseen Theofobos tultuaan kristityksi, meni naimisiin keisarin siskon Helenan kanssa ja palveli kenraalina. Aluksi Bysantin armeija oli voitokas ja vuonna 837 vallattiin ja tuhottiin Zapetra, kalifi al-Mu'tasimin synnyinkaupunki. Kostoksi kalifi kokosi valtavan armeijan ja kukisti Theofiloksen johtaman armeijan Dasymonin lähellä. Tämän jälkeen kalifin armeija piiritti amorialaisen hallitsijasuvun kotikaupunkia Amoriumia 55 päivää. 23. syyskuuta 838 muslimit valtasivat kaupungin petoksen kautta. Kolmekymmentätuhatta kaupungin asukasta menetti henkensä ja loput myytiin orjina. Kaupunki tuhottiin maan tasalle.
Tämän jälkeen Theofiloksen kunto alkoi heiketä ja hän ei koskaan toipunut kotikaupungin tuhon aiheuttamasta järkytyksestä. Hän kuoli vuonna 842. Hänen kolmivuotiaasta pojastaan Mikealista tuli uusi keisari. Todellinen valta tuli olemaan aluksi Theofiloksen leskellä, keisarinna Theodoralla.
Kirjallisuutta

John Julius Norwich: Byzantium: The Apogee.  Viking, 1991.  ISBN 0-394-53779-3
Georg Ostrogorsky: History of the Byzantine State.  Rutgers University Press, 1969.  ISBN 0-8135-1198-4
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikael II | Bysantin keisari | Seuraaja: Mikael III |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef  Te Papa (New Zealand)
JP Leppäluoto

| Juha-Pekka Leppäluoto |
| --- | --- |
 JP Leppäluoto Charonin laulusolistina vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1974 (ikä 50) Raahe, Suomi
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  JP Leppäluoto
Laulukielet:  englanti, suomi
Aktiivisena:  1995–
Tyylilajit:  vaihtoehtorock, heavy metal
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Charon, Harmaja, Northern Kings, Poisonblack, Raskasta Joulua, Dark Sarah, Yö
Levy-yhtiöt:  Spinefarm Records Wiima Music Warner Music Finland Century Media Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juha-Pekka ”JP” Leppäluoto (s. 15. marraskuuta 1974 Raahe) on suomalainen muusikko. Leppäluoto toimii metalliyhtye Charonin laulajana ja sanoittajana. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1995. Lisäksi Leppäluoto laulaa ja soittaa kitaraa Harmajassa ja kuuluu sinfonista metallia esittävään lauluyhtyeeseen Northern Kings. Hän oli mukana Raskaampaa joulua -joulualbumilla (2006). Leppäluoto toimii myös Yön laulajana vuodesta 2023 lähtien. 15. marraskuuta 2024 Yö kertoi Leppäluodosta tulleen yhtyeen vakituinen laulaja.
Leppäluoto lauloi myös Poisonblackin Escapexstacy-albumilla (2003). Hän jätti yhtyeen pian levyn julkaisun ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen keskittyäkseen Charoniin.
Leppäluoto on toiminut myös näyttelijänä musikaaleissa, kuten Infernal Musical, Ihan tuuliajolla ja Musiikkishow 27, sekä näyttämömusiikin säveltäjänä Raahen Teatterille ja Valve-teatterille.
Leppäluoto on tehnyt joitakin sävellyksiä Charon-yhtyeelle mutta Harmaja-yhtyeessä hän toimii pääasiallisena säveltäjänä. Harmaja-yhtyeen kappaleista suurin osa on myös Leppäluodon käsialaa, mutta yhtye on käyttänyt tuotannossa myös Saima Harmajan runoja.
Leppäluoto on vuodesta 2016 lähtien ollut soolouralla, ja häneltä ilmestyi kesäkuussa 2020 ensimmäinen soololevy Piilevää pimeää.
Leppäluoto tuli vuonna 2022 mukaan Ylen Elämäni biisi -viihdeohjelmasarjaan yhdeksi vakiosolistiksi.
Vuonna 2023 Leppäluoto liittyi Yö-yhtyeen matkaan ensin Yön 40-vuotisjuhlakonsertissa ja sen jälkeen syksyllä 2023 muutamalla keikalle ja sittemmin kesällä 2024 Leppäluoto esiintyy yhtyeen kanssa.
Diskografia > Charon

Sorrowburn (1998)
Tearstained (2000)
Downhearted (2002)
The Dying Daylights (2003)
Songs for the Sinners (2005)
Diskografia > Poisonblack

Escapexstacy (2003)
Diskografia > Northern Kings

Reborn (2007)
Rethroned (2008)
Diskografia > Harmaja

Harmaja EP (2007)
Harmaja (2009)
Lento (2010)
Marras (2012)
Diskografia > Soolo

Piilevää pimeää (2020)
Jäävuoria (2022)
Diskografia > Singlet

Purppuraa (2016)
Kuoppa (2016)
Sielulintu (2019)
Shalalaa (2020)
Pirun musta (2020)
Heinillä härkien kaukalon (2020)
Mä jään (2021)
Toiset elää (2022)
Tonttu (2022)
Rakkauden laulupuu (2023)
Hänet nää (2023)
Rakkautta varjojen (2024)
Aiheesta muualla

Charon Myspacessa (englanniksi)
Harmaja Myspacessa (englanniksi)
Northern Kings Myspacessa (englanniksi)
| n k Charon |
| --- | --- |
 Teemu Hautamäki  Antti Karihtala  Juha-Pekka Leppäluoto  Lauri Tuohimaa   Jasse Hast  Pasi Sipilä 
Studioalbumit:  Sorrowburn  Tearstained  Downhearted  The Dying Daylights  Songs for the Sinners 
Kokoelmat:  A-sides, B-sides & Suicides 
Singlet:  ”Little Angel”  ”In Trust of No One”  ”Religious/Delicious”  ”Ride on Tears”  ”Colder”  ”The Cure” 
Poisonblack
| --- | --- |
Studioalbumit:   Escapexstacy  Lust Stained Despair  A Dead Heavy Day  Of Rust and Bones  Drive  Lyijy 
Kokoelmat:   Classics 
Singlet:   Rush  Bear the Cross  Mercury Falling  Home Is Where the Sty Is 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana