stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikel San José
Seurajoukkueura

Pamplonalaissyntyinen San José pelasi jalkapalloa paikallisessa yleisseurassa Chantreassa kuusivuotiaasta kuusitoistavuotiaaksi, minkä jälkeen hän vaihtoi Athleticin junioreihin. Kesällä 2007 hän siirtyi englantilaiseen Liverpooliin, jonka reservijoukkueessa hän pelasi säännöllisesti kahden kauden ajan.
San José osallistui Liverpoolin edustusjoukkueen harjoituskaudelle kesällä 2009, mutta kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin takaisin Athleticiin hakemaan kokemusta korkeimmalta sarjatasolta. Hän debytoi Athleticissa 17. syyskuuta 2009 vaihtopelaajana Eurooppa-liigan ottelussa Austria Wieniä vastaan. Hankalan alkukauden jälkeen hän nousi joulukuussa joukkueen avauskokoonpanoon ja pelasi kauden aikana lopulta kaikkiaan 25 Primera Divisiónin ja viidessä Eurooppa-liigan ottelussa. Kauden päätteeksi Athletic käytti lainasopimuksessa olleen noin kolmen miljoonan euron osto-option ja hankki San Josén pelaajaoikeudet jälleen vakituisesti itselleen.
Maajoukkueura

San José on pelannut Espanjan nuorten maajoukkueissa ja oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Mikel San Josén esittely Athleticin sivustolla (englanniksi)
Mikel San Josén esittely Euroopan jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Casillas |
2 Azpilicueta |
3 Piqué |
4 Bartra |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Morata |
8 Koke |
9 Vázquez |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 Bellerín |
13 De Gea |
14 Thiago |
15 Ramos |
16 Juanfran |
17 San José |
18 Alba |
19 Bruno |
20 Aduriz |
21 Silva |
22 Nolito |
23 Rico |
Valmentaja Del Bosque
Misteli

| Misteli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset
Lahko::  Santalales
Heimo::  Santelikasvit Santalaceae
Suku::  Mistelit Viscum
Laji::  album
Kaksiosainen nimi
 Viscum album  L. 
Katso myös
   Misteli Wikispeciesissä   Misteli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Misteli poppelin oksistossa.
Misteli eli euroopanmisteli (Viscum album) on puoliloisiva pensas, joka elää omenapuiden, lehmusten, vaahteroiden, pihlajien ja poppelien oksilla. Misteli ottaa vettä ja hivenaineita isäntäkasvistaan. Ulkonäöltään se on pallomainen pensas. Sen erottaa puusta parhaiten talvella, kun sen isäntäpuu on lehdetön.
Ulkonäkö

Mistelillä on tukeva varsi. Sen oksat ovat muhkuraiset, vihreänruskeat ja pituudeltaan 30–60 senttimetriä. Pitkulaiset ja tasapariset, 3–8 senttimetrin pituiset lehdet ovat nahkeita ja vaaleanvihreitä. Lehtien leveys on 1–2 senttimetriä. Misteli vaihtaa lehtensä joka toinen vuosi. Sen kaksikotiset kukat ovat keväällä kellertävän vihreitä ja niiden halkaisija on 2–3 millimetriä. Hedelmät ovat hieman vihreään vivahtavia, valkoisia marjoja, joiden sisällä olevat siemenet ovat erittäin sitkeän, liimamaisen aineen sisällä.
Misteli on erittäin myrkyllinen, ja sen nauttimisen aiheuttamia myrkytys- ja kuolemantapauksia on raportoitu. Pienen määrän nieleminen aiheuttaa kuitenkin harvoin oireita.
Leviäminen

Luonnossa misteli leviää lintujen avulla. Kulorastaan (Turdus viscivorus) tieteellisen nimen lajinimi tarkoittaa "mistelinsyöjää". Se kuuluukin niihin lintuihin, jotka levittävät mistelin siemeniä. Mistelin tahmeista marjoista siemenet tarttuvat helposti niillä ruokailevien lintujen höyheniin.
Levinneisyys

1970-luvulta olevien tietojen mukaan euroopanmistelin levinneisyysalue on ulottunut Euroopassa yhtenäisenä Pyreneiden vuoristosta Ranskan ja Englannin kautta Puolaan ja Välimeren rannikolle. Epäyhtenäisempiä esiintymiä on ollut tästä itään Mustanmeren pohjoispuolelle, Balkanin niemimaalle, Apenniinien niemimaalle ja Pyreneiden niemimaalle asti ja pohjoisessa Baltian maiden, Norjan ja Ruotsin eteläosissa.
Suomea lähinnä luonnonvaraisia misteliesiintymiä on Tukholman seudulla. Vuonna 2008 Suomessa kasvoi todistettavasti ainakin yksi misteli Paraisilla sijaitsevassa puutarhassa. Tämän yksilön isäntäpuuna toimii omenapuu.
Vuonna 2016 Turun Ruissalosta löytyi misteliä; sen isäntäpuuna toimi poppeli. Kasvusto on ilmeisesti levinnyt Ruotsista lintujen tuomana, mutta se on voinut alkaa myös ihmisten paikalle tuomista joulukoristeista. Tällöin kasvia olisi pidettävä Suomessa vieraslajina, eikä luonnollisena tulokaslajina.
Vuonna 2019 misteliä tavattiin jo Turun seudulla Kaarinasta Naantaliin ulottuvalla alueella. Yksittäisiä havaintoja tutkijat olivat saaneet myös Jokioisilta, Tampereelta ja Kemiönsaaresta. Turun ja Naantalin esiintymän pääteltiin tavattujen yksilöiden ikäjakauman perusteella levinneen mahdollisesti ihmisen joulukoristeiksi tuomista oksista alkunsa saaneesta populaatiosta, alkujaan Naantalin Luolalassa kasvaneesta emoyksilöstä. Hajaesiintymät muualla Suomessa taas vaikuttivat erillisiltä.
Talven 2019–2020 aikana mistelistä tehtiin Suomessa yli sata uutta havaintoa, Turun lisäksi Jokioisilta ja Kemiönsaaresta. Esiintymät ovat samanikäisiä, mikä ihmetyttää tutkijoita. Samana talvena löytyi myös useita puutarhaharrastajien tuhoamia kasvustoja; nämä olivat havitelleet misteliä omaankin puutarhaansa. Misteli ei ole rauhoitettu, mutta se luokitellaan varvuksi, joten sen kerääminen ei ole jokamiehenoikeus. Toisaalta mistelin on pelätty leviävän jopa liikaa, vaikka se onkin varsin hidaskasvuinen – ovathan sen sukulaislajit männynmisteli ja pihdanmisteli aiheuttaneet Keski-Euroopassa vakavia metsätuhoja.
Kulttuurissa

Misteli on aina kiehtonut ihmisiä. Siihen on liitetty monenlaisia uskomuksia ja myyttejä, ja sillä voi joissain tapauksissa olla rauhoittavia ominaisuuksia.[lähde? ] Joissakin maissa sitä käytetään joulukoristeena; varsinkin anglosaksisessa maailmassa tapakulttuuriin on pesiytynyt käsitys, että mistelinoksa joulukoristeen alla seistessä on ikiaikainen erioikeus suudella ketä tahansa vieressä seisovaa. Jotkut erehtyvät pitämään myöskin joulukoristeena käytettyjä orjanlaakerin oksia misteleinä. Misteli kasvaa erittäin harvoin tammessa, mutta Asterix-sarjakuvissa tammesta poimituilla misteleillä on erityisiä ominaisuuksia.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Misteli (euroopanmisteli) (Viscum album)
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Misteli (Viscum album)
Pohjolan kasvien pauloissa: Viscum album – misteli, euroopanmisteli
ITIS: Viscum album (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Viscum album (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Viscum album (mistletoe) (englanniksi)
The European Agency for the Evaluation of Medicinal Products, Committee for Veterinary Medicinal Products: Viscum album (pdf) (englanniksi)
Midnight Bullet

| Midnight Bullet |
| --- | --- |
 Midnight Bullet 2022, vasemmalta: Lauri Ikonen, Mirko Miettinen, Tuomas Lahti ja Mikko Nokelainen.
Tiedot
Toiminnassa:  2009–
Tyylilaji:  heavy metal, hard rock
Kotipaikka:  Lahti, Päijät-Häme, Finland
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tuomas Lahti, laulu, rytmikitara   Mikko Nokelainen, rummut   Lauri Ikonen, lead kitara   Mirko Miettinen, bassokitara  
Entiset jäsenet:  Timo Nokelainen, bassokitara (2009–2016) 
Levy-yhtiö:  Inverse Records, (2012-)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Midnight Bullet on suomalainen heavy metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 2009. Perustajajäsenet laulaja/lauluntekijä/kitaristi Tuomas Lahti ja rumpali Mikko Nokelainen johtavat edelleen bändiä.
Historia

Ensimmäinen albumi ”Faraday Cage” (2012) sisälsi kappaleita Metallican, Motörheadin ja Avenged Sevenfoldin tyyliin. Albumi sisältää fanien suosikkikappaleen ”Trough the Iron”, joka soitetaan edelleen jokaisen Midnight Bullet -shown lopussa. Albumin tuottivat Tuomas ja Timo Nokelainen, joka hoiti tuolloin myös bassotehtäviä. Faraday Cage -albumi voidaan nyt nähdä enemmän Tuomaksen sooloprojektina, sillä kaikki kappaleet ovat hänen kirjoittamiaan. Lauri Ikonen kutsuttiin soittamaan kitaroita kappaleisiin. Hän on edelleen bändissä mukana.
Seuraavalla albumilla ”Lose My Face” (2015) oli enemmän yhteistä työtä ja se sisälsi enemmän ideoita bändiltä laulunkirjoittamiseen. Yhtye löysi joitakin uusia elementtejä ja kappaleissa oli enemmän vaihtelua. Albumi sisälsi iskevän nimikkokappaleen ja kiihkeän ”Memories Are Gone”, mutta mukana oli myös balladi ”Hope”. ”Lose My Facen” julkaisun jälkeen Timo jätti bändin ja Mirko Miettinen kutsuttiin soittamaan bassoa live-keikoille. Mirko on myös kokenut rumpali ja hänellä on ääni- ja visuaalialan tutkinto, mikä on todella auttanut bändiä niin musiikillisesti kuin visuaalisestikin videon kuvaamisessa ja editoinnissa. Mirko on edelleen bändin mukana ja Mikon kanssa he muodostavat nyt rytmiosaston, joka on bändin kantavia voimia.
Vuonna 2019 oli uuden albumin aika. ”Into the Fire” oli yhtyeen monipuolisin teos. Se sisälsi Motörheadin inspiroiman avauskappaleen ”Ain’t Dead Yet”, jyskyttävän nimikappaleen, 70-luvun kuuloisen ”Quiet Whisper” ja kaksi vainoavan kaunista kappaletta ”Leavings” ja ”Morning Star”. Albumi esitteli myös tarttuvia pop-kerroksia kappaleissa, kuten ”Second Chances” ja ”Break Me First”. Vaikka bändi oli erittäin ylpeä ja tyytyväinen levyn lopputulokseen, Tuomaksella oli jo visio neljännestä albumista. Hän halusi, että siitä tulisi Midnight Bulletin diskografian aggressiivisin ja raskain levy…
Vuoden 2021 lopulla tuo neljäs albumi on vihdoin valmis. Tuomas kirjoitti kahden vuoden ajan kappaleita, joista tuli ”Hostile Resistance” -albumi. Nyt Midnight Bullet on keskittyneempi ja nälkäisempi kuin koskaan aikaisemmin. Vaikka joitain skatepunk- ja pop-elementtejä on tältä levyltä jätetty pois aggressiivisemman soundin puolesta, bändi on silti pystynyt tuomaan uusia sävyjä pöytään. Albumi sisältää raskaita riffejä, tuplabassorumpuja ja huutavaa laulua, mutta onnistuu silti pysymään tarttuvana ja välillä jopa hauskana! Kaksi ensimmäistä singlejulkaisua lupasivat mitä odottaa. Otsikkokappale groovaa vanhan hyvän Panteran hengessä, kun taas ”Angel of Babylon” tuo tempoa ja tarjoilee pahaenteistä soundia, jota ei ole ennen kuulunut Midnight Bullet -kappaleessa. Single ”Rain on Me” on biisihirviö, jonka kertosäe on vailla vertaa. Sinkut ”Rise and Fall” ja ”Enemy Number One” näyttävät myös bändin uuden ja odottamattoman puolen.
Jäsenet

Tuomas Lahti – laulu / kitara
Mikko Nokelainen – rummut
Lauri Ikonen – kitara
Mirko Miettinen – basso
Jäsenet > Entiset jäsenet

Timo Nokelainen – basso
Diskografia > Albumit

Faraday Cage (2012,  Inverse Records)
Lose My Face (2015,  Inverse Records)
Into the Fire (2019,  Inverse Records)
Hostile Resistance (2022,  Inverse Records)
| --- | --- |
 Singlet Sinivalkoinen Sydän - 2017  Second Chances - 2019  Into the Fire - 2019  Rise - 2019  Leavings - 2019  Ain't Dead Yet - 2019  Over the Edge - 2019  One Man War - 2019  No Turning Back - 2019  One by One - 2019  Break Me First - 2019  Morning Star - 2019  Quiet Whisper - 2019  Hostile Resistance - 2021  Angel of Babylon - 2021  Rain on Me - 2021  Enemy Number One - 2022  Rise and Fall - 2022  Waiting For the End - 2023 :  Musiikkivideot Through the Iron - 2012  Lose My Face - 2014  Hope - 2015  Sinivalkoinen Sydän - 2017  Second Chances - 2019  Leavings - 2019  One Man War - 2019  Break Me First - 2019  Hostile Resistance - 2021  Angel of Babylon - 2021  Rain on Me - 2021  Rise and Fall - 2022  Waiting For the End - 2023
Aiheesta muualla

Midnight Bullet Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Musta taide

|  |
| --- | --- |

Perustettu:  1990
Perustaja:  Tuomo-Juhani Vuorenmaa
Toimiala:  valokuvakirjat
Omistaja:  Maahenki
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Musta Taide on kirjankustantamo, joka on erikoistunut suomalaisen valokuvataiteen julkaisemiseen. I. K. Inha sanoi valokuvausta mustaksi taiteeksi, ja yrityksen nimi on peräisin siitä. Yritys aloitti julkaisutoiminnan vuonna 1990.
Aiemmin lehtenä ilmestyneellä Mustalla Taiteella on julkaisusarja, jossa ilmestyy vuosittain 4–5 julkaisua, ja lisäksi sen ohjelmassa on teoksia, jotka ovat myynnissä kirjakaupoissa. Se on julkaissut muun muassa Pentti Sammallahden ja Caj Bremerin kirjoja.
Musta Taide on saanut kustantamona Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon 2008.
Vuonna 2012 Musta Taide siirtyi Aalto-yliopistolle osaksi Aalto Arts Booksia, ja vuonna 2016 se siirtyi Maahenki-kustantamolle.
Aiheesta muualla

Mustataide.fi
Myrsky (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Myrsky tarkoittaa seuraavia:
myrsky, voimakas tuuli
Myrsky, etunimi
Myrsky, William Shakespearen näytelmä
Myrsky, Giorgionen maalaus 1508
Myrsky, Pjotr Tšaikovskin sinfoninen fantasia
Myrsky, Jean Sibeliuksen sävellys Shakespearen näytelmään
Myrsky Paul Mazurskyn ohjaama, varsin löyhästi Shakespearen tekstiin perustuva elokuva vuodelta 1982
Myrsky, Jack Benderin ohjaama Shakespeare-mukaelma, pääosassa Peter Fonda; vuodelta 1998
Myrsky, vuonna 2008 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva
Myrsky, rap-artisti Olli-PA:n vuonna 2012 julkaistu albumi
Myrsky, metalliyhtye Mokoman vuonna 2024 julkaistu albumi
Myrsky, Reino Puustisen veistos
Myrsky, Wäinö Aaltosen veistos
VL Myrsky, Valtion lentokonetehtaan Suomen ilmavoimille jatkosodan aikana kehittämä hävittäjälentokone
Operaatio Myrsky, kroaattien ja bosniakkien hyökkäys serbejä vastaan Kroatian sodassa 1995
Myrsky, entinen työväentalo, nykyinen kylätalo Tampereella.
Sukunimi

Ahti Myrsky (1909–1942), diplomi-insinööri ja vasemmistososialidemokraatti
Jaana Myrsky (s. 1963), kestävyysjuoksija
Matti Myrsky (1953–2016), oikeustieteilijä, professori
Vilho Myrsky (1899–1971), kansakoulunopettaja, oppikirjojen tekijä ja kansanperinteen kerääjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Myrsky”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mongolian kansantasavalta

Mongolian kansantasavalta (mong. Бүгд Найрамдах Монгол Ард Улс, Bügd Nairamdakh Mongol Ard Uls) oli 26. marraskuuta 1924 – 13. helmikuuta 1992 toiminut aasialainen kommunistinen valtio, joka kuului Neuvostoliiton etupiiriin. Mongolian kansantasavalta ei kuitenkaan koskaan ollut osa Neuvostoliittoa.
Tausta

Mongolian kansantasavallan syntyä edelsi vaihe, jossa syntyi Venäjän keisarikunnan tuella Ulko-Mongolia, joka itsenäistyi Kiinan keisarikunnan luhistuessa vuonna 1911. Maata johti ensin kuningas ja sittemmin Vallankumouksellinen kansanpuolue. Koska Mongolia taloudellisesti oli varsin kehittymätön, ei sitä johtavaa työväenpuoluetta voitu materialistisen yhteiskuntateorian perusteella kutsua kommunistiseksi. Vuonna 1919 kiinalaisen Duan Qiruin yksityisarmeijan komentaja Xu Shuzhengin joukot valtasi Mongolian pääkaupungin, mutta vain hetkeksi. Vuoden 1920 lopulta vuoden 1921 alkupuolelle venäläisten valkoisten joukkojen kenraaliluutnantti Roman von Ungern-Sternberg miehitti Mongolian pääkaupungin jouduttuaan bolsevikkien vastaisessa taistelussa häviölle Siperiassa. Bolševikit varustivat mongolialaisen armeijan, joka vuoteen 1924 mennessä vapautti Mongolian ulkopuolisista valloittajista.
1930-luku ja toinen maailmansota

12. maaliskuuta 1936 Mongolia allekirjoitti Neuvostoliiton kanssa puolustussopimuksen. Tällöin Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin kehotti Kiinan kommunistista puoluetta muodostamaan Guomindangin kanssa yhteisrintaman Japanin vastaisen taistelun tehostamiseksi. Nämä kiinalaiset puolueet olivat joutuneet välirikkoon vuonna 1927 sotien keskenäänkin. Mongolia pysyi kuitenkin tämän kiistan ulkopuolella.
Vuonna 1939 Japanin 1930-luvulla miehittämä niin sanottu Mantšukuon nukkevaltio hyökkäsi Mongolian kansantasavaltaa vastaan. Tämä johti sotatoimiin Halhin-Golissa. Japanin eteneminen pysäytettiin. Tämä johti laajempiin sotatoimiin mongolialais-neuvostoliittolaisten ja Japanin Kwantungin armeijan välillä.
Neuvostoliitto takasi Mongolian kansantasavallan turvallisuuden Japanin uhalta toisessa maailmansodassa. Vuodesta 1939 vuoteen 1952 Mongoliaa johti stalinistista politiikkaa harjoittanut marsalkka Horloogijn Tšoibalsan. Syksyllä 1945 Neuvostoliiton joukot vapauttivat myös loput Mongoliasta Japanin miehityksestä. Vapautettu alue päätti kansanäänestyksessä liittyä Mongolian kansantasavaltaan. Sekä Kiinan tasavalta että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Mongolian itsenäisyyden sodan jälkeen.
Neuvostoliiton etupiirissä vuoteen 1990

Kiinan ja Neuvostoliiton ajautuessa riitoihin vuonna 1958 Mongolia tuki Neuvostoliittoa ja sinne sijoitettiin Neuvostoliiton sotilastukikohtia. Mongolia liittyi YK:hon vuonna 1961.
Vuonna 1990, jolloin Mongoliaa taloudellisesti tukeneen Neuvostoliiton talous alkoi luhistua, Mongolian kommunistinen puolue salli muut puolueet. Vuoden 1992 perustuslaki muutti kansantasavallan parlamentaariseksi valtioksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mongolian kansantasavalta Wikimedia Commonsissa
Mällinen

Mällinen on ainakin seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Jarno Mällinen (s. 1965), muusikko ja kirjailija, Teuvo Mällisen poika
Sari Mällinen (s. 1962), näyttelijä
Teuvo Mällinen (1940–2001), päätoimittaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Mälarhöjden

Pettersbergsvägen Mälarhöjdenissä.
Mälarhöjden on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), Mälaren-järven rannalla, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hägerstenin, Västertorpin, Fruängenin ja Bredängin kaupunginosat. Lisäksi sillä on vesirajaa Ekerön kunnan kanssa. Mälarhöjdenin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926. Nykyisin siellä on asukkaita noin 4 000, ja se on pinta-alaltaan 1,42 neliökilometrin suuruinen.
Kaupunginosassa sijaitsee Mälarhöjdenin metroasema.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginosat
Mikko Haanpää

Mikko Jaakko Ehto Haanpää (3. lokakuuta 1875 Pulkkila – 3. syyskuuta 1954 Piippola) oli keskipohjalainen maanviljelijä, kunnallispoliitikko ja kirjailija Pentti Haanpään isä. Mikko Haanpää kirjoitti myös itse joitain kaunokirjallisia teoksia.
Mikko Haanpään vanhemmat olivat maanviljelijä ja valtiopäivämies Juho Haanpää ja talollisentytär Liisa Haaraniemi. Haanpää vieraantui jo varhain kotoaan ja hän yritti aluksi pitää maatilaa yhdessä veljensä kanssa mutta myi pian pois osuutensa.  Tämän jälkeen hän vaelsi muutamia vuosia jätkänä ja pelimannina kunnes kävi sitten Haapaveden kansanopiston 1897–1898. Opiston käytyään Mikko Haanpää lähti 1899 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin ja siellä hän meni 1902 naimisiin Maria Susanna (Sanna) Keckmanin (1877–1950) kanssa. Pariskunta palasi Suomeen 1904 ja he asuivat aluksi vähän aikaa Haapavedellä kunnes Mikko Haanpää osti Pulkkilan Leskelän kylästä Makkosen rappiotilan jota hän sitten viljeli seuraavat 13 vuotta. Tällä tilalla syntyi myös 1905 hänen vanhin poikansa Pentti. Myytyään Makkosen tilan Mikko Haanpää osti samasta kylästä Nivalan kruununtorpan, haki sen itsenäiseksi tilaksi ja laajensi tilaa myöhemmin maakaupoilla.
Mikko Haanpää oli mukana kunnallispolitiikassa, osuustoiminnassa sekä sosialidemokraattisen puolueen, maalaisliiton ja pienviljelijäpuolueen paikallisosastojen toiminnassa. Hän kirjoitti ahkerasti sanomalehtiin artikkeleita, pakinoita, kertomuksia, maaseutukirjeitä yms. käyttäen nimimerkkejä "M.E.H." ja "Nivan äijä".  Haanpää oli alkanut kirjoittaa jo Amerkan-siirtolaisena ollessaan sikäläisiin suomalaisiin lehtiin ja samoihin aikoihin hän julkaisi ensimmäiset kaunokirjalliset kertomuksensa.
Vuonna 1916 Mikko Haanpää julkaisi Hätämaan Jussin unikirjan joka perustui samassa Leskelän kylässä eläneen kansanparantaja ja tietäjä Jussi Luomajoen antamiin tietoihin. Hän jatkoi saman aihepiirin käsittelyä vielä 1924 kirjoitetussa näytelmässään Tietäjän talossa. Viimeksi Mikko Haanpää kirjoitti romaanikäsikirjoituksen Kauneuden kirous jota ei kuitenkaan painettu. Hän tarjosi käsikirjoitusta pojalleen Pentti Haanpäälle ja tämä alkoikin suunnitella sen pohjalta Sisarukset-nimistä romaania. Tämä romaani ei kuitenkaan toteutunut mutta romaanin alusta Pentti Haanpää teki kertomuksen Lähtö maailmalle ja hän julkaisi romaania varten kirjoittamaansa materiaalia myös kertomuskokoelmassa Heta Rahko korkeassa iässä (1947) ja romaanissa Jauhot (1949).
Teokset

Pakkas-Heikki, kansankertomus.  Pohjantähden kirjapaino 1903
Veroa maksava salakauppias, kansankertomus. Kaleva (Michigan) 1904
Tietäjän talossa, 2-osainen näytelmä.  Oy Liiton kirjapaino 1904
Hätämaan Jussin unikirja, muistiinpanoista järjestänyt M. H.  Kansan tahdon kirjakauppa 1916
Kauneuden kirous, romaanikäsikirjoitus. 1930- ja 1940-luvulla.
Leskelän kylän historiikki.   Leskelän nuorisoseura 1950
Aiheesta muualla

Kirjasampo.fi: Mikko Haanpää
Mikellampi (Mikkeli)

| Mikellampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°26′36″N, 27°06′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Ala-Kuomioon 
Järvinumero:  14.977.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94,2 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,916 km  
Pinta-ala:  3,673 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMikellampi 
Mikellampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Kuomiokosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 360 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Ala-Kuomion valuma-alueeseen (14.977) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 94,2 metriä mpy.
Mäläskä

Mäläskä eli Mäläskänkylä on Kestilän kirkonkylän koillispuolella sijaitseva kylä, jonka asutus on keskittynyt Neittävänjoen rannoille. Kylä sijaitsee Säräisniemelle johtavan seututie 800:n varressa. Kylän etäisyys Kestilän kirkonkylästä on 6 kilometriä ja Vaalasta 35 kilometriä. Kylän pääasiallisin elinkeino on maatalous. Mäläskän koulu lakkautettiin vuonna 2004.
Siikalatvan kylät
| --- | --- |
Kestilän kylät:   Hyvölänranta  Järvikylä  Kestilä  Leiviskänranta  Mäläskä  Pihkalanranta  Väyrylänsaari 
Piippolan kylät:   Kangaskylä  Lamu  Leskelä  Piippola 
Rantsilan kylät:   Kerälä  Rantsila  Kärsämä  Mankila  Savaloja  Sipola 
Pulkkilan kylät:   Hyvärilä  Junnonoja  Laakkola  Latva  Pukkila  Pulkkila  Vorna
Myrsky Koillismaassa

| Myrsky Koillismaassa |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kalle Päätalo
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1963
Sivumäärä:  545
Sarja: Koillismaa
Edeltävä:  Selkosen kansaa
Seuraava:  Myrskyn jälkeen
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Myrsky Koillismaassa on Kalle Päätalon Koillismaa -sarjan kolmas osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1963 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2011. Kirja on rekistreröity Bookcrossingiin.
Kirjan tapahtumat

Kirjan tapahtumat alkavat talvisodasta ja päättyvät jatkosodan loppuun. Sota vie Järvenkylän asukkaat erilleen. Miehet lähtevät rintamalle, naiset ja lapset evakkoon. Talvisodan päätyttyä selkoslaiset palaavat kotiseudulleen, joka tuntuu entistä rakkaammalta. Kauko Sammalsuon asepalvelus jatkuu ja hän joutuu aina Petsamoon saakka. Ennen hänen palveluksensa päättymistä syttyy jatkosota.
Innostus sotaan on laimentunut ja pian myös saksalaisten aseveljien heikkous paljastuu. Järvenkylään rakennetaan saksalaisten vankileiri, joka avaa selkoslaisille järkyttävän elämänilmiön. Jatkosodan päättyessä venäläisistä tulee liittolaisia ja saksalaista vihamiehiä. Edessä on jälleen lähtö evakkoon.