stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oscar Geffertin murha

Oscar Geffertin murha oli 12. kesäkuuta 1906 Muolaan pitäjässä Karjalan kannaksella väkivaltaisen ryöstön yhteydessä tehty murha. Ryöstömurhasta tuomittiin elinkautiseen vankeuteen kaksi paikallista työmiestä, joilla oli kytköksiä punakaartiin. Geffertin murha nousi esille vuotta myöhemmin syyskuussa 1907, jolloin eduskunnassa keskusteltiin Suomen suuriruhtinaskunnassa vuosina 1906–1907 esiintyneistä lukuisista väkivallanteoista ja levottomuuksista. Tuolloin murhaajia väitettiin myös anarkisteiksi ja epäiltiin punakaartin lisäksi yhteyksistä aktivistijärjestö Karjalan Kansan Mahtiin.
Oscar Geffert

Fredrik Oscar Geffert syntyi Porissa 21. marraskuuta 1863. Geffert opiskeli neljä vuotta Porin yläalkeiskoulussa ja aloitti vuonna 1890 Turun kauppakoulun. Valmistuttuaan hän työskenteli aluksi Porissa Reposaaren höyrysahan konttoristina, josta siirtyi pian A. Ahlström Oy:n palvelukseen. Viimeiset toistakymmentä vuotta ennen kuolemaansa Geffert toimi Pölläkkälässä Ahlströmin Suursaaren sahan hoitajana.
Oscar Geffert on haudattu Viipuriin Sorvalin hautausmaalle. Hänen poikansa oli jääkärikapteeni Birger Geffert.
Geffertin kuolema > Taustaa

A. Ahlströmin johtaja Walter Ahlström ja prokuristi W. Mäkelä olivat saapuneet yhtiön Noormarkun pääkonttorista Suursaaren sahalle ryöstömurhaa edeltävänä päivänä maanantantaina 11. kesäkuuta. Matkan tarkoitus oli Räisälän Helisevänjärven ja Vuoksen välille rakennettavan uittokanavan paikan katsominen sekä sen vaatimien maa-alueiden osto.
Ahlströmin ja Mäkelän piti alun perin matkustaa Suursaaren sahalta Räisälään yhtiön laivalla jo maanantai-iltana, mutta jostain syystä ajankohtaa siirrettiin tiistaiaamuksi. Samalla matka päätettiin tehdä hevoskyydillä Vuosalmen kylän lauttarannasta, jonne miehet muutaman kilometrin päässä sijainneelta sahalta kuljetti yhtiön oma höyrylaiva. Matkanteko Vuosalmesta alkoi puoli kahdeksalta tiistaiaamuna. Ahlströmin, Mäkelän ja Geffertin lisäksi mukana olivat yhtiön metsäkasööri W. Snäll sekä ajuri Otto Tiirikainen. Ahlström ja Geffert matkustivat Tiirikaisen kuljettamissa nelipyöräisissä kärryissä, Snällin ja Mäkelän seuratessa omilla rattaillaan.
Geffertin kuolema > Ryöstömurha

Matkattuaan noin 11 kilometriä, miehet joutuivat väijytykseen Vendelän kruununpuiston kohdalla pari kilometriä ennen Oravankydön kylää. Paikaksi oli valittu mäkisessä maastossa sijaitseva notkelma, jonka kohdalla maantietä reunustivat korkeat kuuset. Ryöstäjät olivat tehneet tien oikealle puolelle kolme ampumapaikkaa noin 15 metrin välein toisistaan. Ampumisen alettua Snällin ja Mäkelän hevonen pillastui niin, että se ohitti edellään kulkeneet rattaat ja kaatui parinsadan metrin päässä kuolleena maahan. Otto Tiirikaisen ohjastama hevonen puolestaan kuoli myös maantielle sadan metrin päähän ryöstöpaikasta. Snäll ja Mäkelä pakenivat Oravankytöön, josta Mäkelä jatkoi hevoskyydillä Räisälään. Myös Tiirikainen onnistui pääsemään vahingoittumattomana Oravankytöön, josta hän pian palasi Snällin kanssa ryöstöpaikalle, saatuaan muutaman miehen mukaansa.
Oscar Geffert sai osuman ainakin neljästä kiväärinluodista, joista yksi osui takaraivoon. Hänen ruumiinsa löydettiin myöhemmin 30 metrin päästä metsästä, jonne se oli tieltä vedetty. Walter Ahlström haki tulituksen alettua suojaa ojasta ja pakeni sieltä edelleen tiheään metsään. Hän kulki aluksi myös Oravankydön suuntaan, mutta kääntyikin pian Antreaan johtavalle maantielle. Ahlström sai matkan varrelta hevosen ja jatkoi matkaansa Kaskiselän kylän kautta Antrean kirkonkylään, jonne hän saapui puoli kahdentoista aikaan. Ahlström lähetti lääkärin, nimismiehen ja kaksi poliisia höyrylaivalla Vuosalmelle, mutta jäi kuitenkin itse Antreaan. Myöhemmin illalla rikospaikalle saapuivat Muolaan nimismies sekä kaksi rikospoliisia Viipurista. Paikalta löytyi kiväärinhylsyjen lisäksi lähes uusi Hackmanin puukko, joka oli kuulunut jollekin hyökkääjistä.
Hyökkääjät saivat Geffertiltä saaliikseen ainoastaan pienen summan rahaa ja kultakellon. Pakenemaan päässeen Snellin hallussa sen sijaan oli suurempi rahamäärä. Vuosi tapauksen jälkeen syntynyt Walter Ahlströmin tytär Maire Gullichsen on kertonut isänsä järkyttyneen tapahtuneesta niin pahoin, että hän sai muun muassa pahoja sydänvaivoja. Ahlström matkusti puolisoineen toipumaan Böömissä sijaitsevaan Karlsbadin kylpyläkaupunkiin.
Geffertin kuolema > Ensimmäiset tutkimukset

Ryöstön aikana Suurpään sahalla oli käynnissä yrityksen johdon julistama työsulku, kun työntekijät olivat vaatineet epäsuositun prokuristi Mäkelän erottamista. Geffert oli jo edellisenä talvena erottanut 400 lakkoillutta työmiestä, jonka vuoksi syyllisten epäiltiin löytyvän heidän keskuudestaan. Hän oli irtisanomisten vuoksi saanut aikaisemmin erilaisia uhkauksia. Heti seuraavana päivänä epäiltyinä kuitenkin vangittiin irtolaisena pidetty Juho Savinainen sekä Parikkalasta kotoisin ollut työmies Matti Poutanen. Heidät vapautettiin kuitenkin nopeasti, koska molemmat pystyivät osoittamaan olleensa muualla ryöstömurhan ajankohtana. Noin viikko tapauksen jälkeen tekijöiden jäljille johtavasta vihjeestä luvattiin 5 000 markan palkkio. Samaan aikaan Ahlströmin Uuraan konttoriin saapui kirje, jossa tekijöiksi ilmoittautui neljä viipurilaista henkilöä. He kertoivat suunnittelevansa uutta iskua ja vättivät myös, etteivät kuuluneet punakaartiin, työväenyhdistykseen tai muuhunkaan järjestöön.
Geffertin kuolema > Syylliset löydetään

Viipurilaisten poliisien lisäksi murhaa tuli selvittämään kaksi konstaapelia Ahlströmin kotipaikkakunnalta Porista sekä yhtiön palkkaamana asiantuntijana helsinkiläinen professori Allan Serlachius. Tapahtumapaikalta löydettiin yhden hyökkääjän käyttämä puukko ja hylsyjä, jotka sopivat punakaartien hallussa olleisiin kivääreihin. Pari viikkoa murhan jälkeen poliisi pidätti kaksi Suursaaren sahan työmiestä, noin 50-vuotiaan Albin Hämäläisen ja hieman nuoremman Reinhold Hyvärisen. Hämäläinen oli joulukuussa 1905 hakenut Sakkolan punakaartille viisi niin sanottua Grafton-kivääriä ja vielä myöhemmin huhtikuussa kolme kivääriä Muolaan punakaartille. Päivää ennen ryöstömurhaa hän oli käynyt Suursaaren sahan konttorissa ja tavannut siellä sekä Geffertin että Ahlströmin.
Hämäläinen ja Hyvärinen olivat Pölläkkälän työväenyhdistyksen jäseniä, minkä johdosta kylässä järjestettiin 27. kesäkuuta yli 200 hengen kansankokous. Siinä viranomaisilta vaadittiin selkoa heidän pidätyksensä syistä. Kokouksessä väitettiin myös, että ryöstön uhreilla olisi ollut keskinäistä riitää ja ampuja olisikin Walter Ahlström. Lisäksi sosialidemokraattinen lehdistö esitti myöhemmin väitteen venäläisestä Mustat sotniat -äärioikeistojärjestöstä, jonka avulla työväenliike yritettiin lavastaa syylliseksi Geffertin murhaan. Järjestö oli tullut tunnetuksi heinäkuussa 1906 murhattuaan Terijoella venäjänjuutalaisen poliitikon Mihail Herzensteinin. Heinäkuun 8. päivänä Pölläkkälän työväentalolla pidettiin toinen kokous, johon osallistui tällä kertaa jopa 600–700 ihmistä. Annetussa julkilausumassa vaadittiin edelleen syyttöminä pidettyjen Hämäläisen ja Hyvärisen vapauttamista.
Geffertin kuolema > Oikeudenkäynti

Murhaoikeudenkäynnissä kävi ilmi, että ryöstöä ilmeisesti suunniteltiin Pölläkkälän työväenyhdistyksen talolla. Sen puheenjohtajana toimi tuolloin Gabriel Korpela, jonka väitettiin myös olleen mukana suunnittelemassa iskua. Lisäksi viipurilaisen työväenliikkeen agitaattorin Matti Aution epäiltiin ryöstömurhan aikana oleskelleen tapahtumapaikan lähistöllä. Ryöstössä käytetyt aseet olivat työväentalolla säilytettyjä niin sanottuja Grafton-kiväärejä, jotka Karjalan Kansan Mahti -järjestö oli edellisenä syksynä saanut käyttöönsä porvarillisilta aktivisteilta. Alun perin ne oli salakuljetettu maahan SS John Grafton -aluksella. Hämäläinen ja Hyvärinen tuomittiin lopulta elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Myöhemmin helmikuussa 1907 käydyssä Suikin pariskunnan ryöstömurhaoikeudenkäynnissä Juho Savinainen kertoi ampuneensa Geffertin. Hänen mukaansa ryöstön teki viisihenkinen ryhmä, joista Savinainen nimesi itsensä lisäksi kaksi muuta miestä. Syyskuussa 1906 tapahtuneen Popoffin pariskunnan ryöstön syynä hän puolestaan kertoi olleen Geffertin murhasta syyttettyjen miesten asianajokulujen kustantamisen. Savinaisen tunnustuksilla oli kuitenkin tarkoituksena ilmeisesti ainoastaan sekoittaa hänen omaa oikeudenkäyntiään, koska Savinainen oli aikaisemmin osoittanut itselleen pitävän alibin Geffertin murha-ajankohdalle.
Karjala-lehden karttapiirros murhapaikasta. Seurue oli matkalla pohjoiseen Oravankydön suuntaan.
Sörnäisten satama

| Sörnäisten satama |
| --- | --- |
 Satamanostureita Sompasaaressa. Taustalla Pohjoisranta.
Sijainti
Sijainti:  Sörnäinen, Helsinki
Koordinaatit:  60°10′30″N, 024°58′30″E
Yksityiskohtia
Avattu:  1863
Omistaja:  Helsingin Satama
Tyyppi:  rahti- ja matkustajasatama
Sörnäisten satama oli Helsingin Sörnäisissä Kruunuvuorenselän rannalla vuosina 1863–2008 toiminut satama. Se jäi pois käytöstä 24. marraskuuta 2008, jolloin sen toiminnot siirrettiin Vuosaaren satamaan. Alueelle jäi ainoastaan Hanasaaren voimalaitoksen hiilisatama, joka lakkautettiin voimalaitoksen suljettua vuonna 2023. Sataman lakkauttamisen jälkeen alueelle on rakennettu Kalasataman asuinalue. Myös Sompasaaren ja Nihdin vanhat satama-alueet on rakennettu asuinalueiksi.
Historia

Alkuaikoinaan Sörnäisten satama toimi ennen kaikkea puutavaran vientisatamana. Satamana se oli toissijainen Eteläsatamaan nähden. Alueen vesi oli matalaa ja etäisyys keskustaan pitkä. Liikenne rajoittui kauttakulkuun, koska varastointi alueella oli vaikeaa. 1870- ja 1880-luvuilla oloja parannettiin muun muassa ruoppaustoimenpiteillä ja uusilla laitureilla.
Vuonna 1889 Sörnäisiin perustettiin myös öljysatama, jonka kautta kulki 80 % Suomen öljystä. Öljyn tuonti aiheutti kasvupaineita, ja sataman laajentamista suunniteltiin Mustikkamaalle. Paloturvallisuussyistä koko öljysatama siirrettiin kuitenkin vuonna 1938 Herttoniemen satamaan, jossa se toimi vuoteen 1992 asti. Lisäksi Laajasalon öljysatama rakennettiin Kruunuvuorenrantaan 1950-luvulla.
Sörnäisten satama kasvoi nopeasti, koska alue oli lähes rakentamaton ja laivaväylät olivat helposti toteutettavissa. Työntekijät oli edullista asuttaa läheisiin Sörnäisten, Kallion, Hermannin ja Vallilan kaupunginosiin. Ympäristöön alkoi rakentua paljon teollisuusrakennuksia, kuten teurastamo, tynnyrisitomo, olutpanimo ja asfalttitehdas. Satama oli tunnettu muun muassa kapakoista ja bordelleistaan, ja sillä oli lisäksi oma palokuntansa.
Myöhemmin satama toimi etupäässä tuontisatamana, mutta sen alueella oli myös kalastussatama ja sen läheisyydessä kalasäilyketehtaita. Satama tunnettiin Suomen hedelmä- ja vihannestuonnin keskuksena. Alueella sijaitsevaa Hansaterminaalia käyttivät laivat, jotka kuljettivat myös matkustajia.
Satama-alue vuonna 1993.
Sama seutu vuonna 2022.
1950-luvulta lähtien satama-aluetta laajennettiin huomattavasti täyttämällä merialueita. Tällöin muun muassa Hanasaari, Sompasaari ja Nihti liitettiin mantereeseen. Sompasaaren nimeä alettiin joissakin yhteyksissä käyttää koko Sörnäisten satamasta, ja nimi esiintyi myös satamaan ohjaavissa tienviitoissa. Sompasaari toimi jonkin aikaa myös autolauttasatamana. Vuonna 2008 Sörnäisten sataman kautta kulki yli 300 000 kuorma-autoa. Raskaalla liikenteellä oli suora vaikutus kantakaupungin liikenteeseen ja meluun, kun taas uudessa Vuosaaren satamassa liikenne saatiin ohjattua suoraan Kehä III:lle.
Sataman lakkauttamisen jälkeen osa alueesta muuttui väliaikaisesti joutomaaksi, johon perustettiin muun muassa ulkoilmakahvila ja Sompasauna – vaikka sauna on sittemmin joutunut siirtymään asuinrakentamisen tieltä reilun kilometrin pohjoisemmaksi Hermanninrantaan. Hiljalleen asuinrakentaminen eteni Kalasatamasta yhä etelämmäksi, ja viimeinen rakentamisesta vapaa alue Nihdissä suljettiin muulta toiminnalta kesällä 2021.
»Kun satama siirrettiin Vuosaareen, alue tyhjeni. Se muuttui urbaaniksi joutomaaksi, jonka rannoilla keinui unohdettuja veneitä. Graffitimaalarit ja nuoret löysivät tilan. Seiniin syntyi kuvioita ja nuorilla kuskeilla oli tilaa kaasutella. Tyhjältä kentältä näkyivät kaupungin paraatirakennusten valot ja jäänmurtajat.» 
(toimittaja Anna-Liisa Haavikko)
Raideyhteys

Sataman käyttöönotosta lähtien sinne johti Pasilasta Suomen ensimmäinen satamarata, joka alkujaan kulki nykyisen Teollisuuskadun vartta ja Junatietä pitkin. Rata mahdollisti suuret tavarakuljetukset sisämaasta. Vuonna 1965 satamarata siirrettiin kulkemaan Vallilanlaakson läpi Hermannin rantatietä mukailevalle osuudelle, jota on kutsuttu myös Kumpulan radaksi. Uuteen ratayhteyteen kuului Itä-Pasilan alittava Pasilan rautatietunneli. Näin tehtiin ennen kaikkea liikennejärjestelyjen vuoksi, koska satama-alueen reunaa pitkin kulkee Itäväylä. Kulosaaren sillan länsipää kulki osittain satama-alueen yli. Satamarata purettiin sataman lakkauttamisen jälkeen vuosina 2009–2010. Nihdistä Kalasataman kautta Pasilaan vievä, vuonna 2024 avattu raitiotie seuraa pitkälti vanhan radan reittiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sörnäisten satama Wikimedia Commonsissa
Palonen, Ville: Helsingin Kalasataman paikalla oli hurja satama, jota poliisikin vältteli – uusille asukkaille jaetaan värikäs historiikki Kirkko ja kaupunki. 31.10.2019. Viitattu 27.11.2020.
Kartta Sörnäisten satamasta.  Port of Helsinki, Sörnäisten satama . Arkistoitu 21.2.2007 . Viitattu 27.11.2020.
Öljysäiliöitä Englantilaiskalliolla vuonna 1930.
Sörnäisten satama-aluetta suomalaisen matkustajarahtialus M/S Finnmaidin kannelta kesällä 2008. Viereisessä laiturissa suomalainen M/S Finnkraft.
Laajasalon öljysatama

| Laajasalon satama |
| --- | --- |
 Näkymä satamaan vuonna 1967.
Sijainti
Sijainti:  Kruunuvuorenranta, Laajasalo, Helsinki
Koordinaatit:  60°9′54.39″N, 25°0′43.2″E
Yksityiskohtia
Avattu:  1951
Omistaja:  Helsingin Satama
Tyyppi:  öljysatama
Laajasalon satama oli Helsingin Kruunuvuorenrannassa vuosina 1951–2010 toiminut öljysatama.
Historia

Alun perin koko maan käyttämä öljy oli vastaanotettu Sörnäisten satamaan, mutta toiminta siirrettiin paloturvallisuussyistä vuonna 1937 Herttoniemeen. Herttoniemen öljysatama osoittautui kuitenkin jo alkuvuosinaan liian pieneksi. Laajasalossa tilaa oli huomattavasti enemmän.
Laajasalossa satama- ja varastotoiminta aloitettiin jo vuonna 1926, mutta virallisesti öljysatama sai alkunsa vuonna 1951, kun kaupunki alkoi vuokrata maa-alueita eri yhtiöille. S/S Viiri toi ensimmäisen lastin Kruunuvuorenrantaan 27. marraskuuta 1951. Osa Stansvikin alueen huviloista joutui väistymään sataman laajennuksien tieltä. Luonnonkauniina pidetyn alueen rakentamista öljysatamaksi vastustettiin voimakkaasti.
Vuonna 1955 Laajasalo oli kasvanut varastotilavuudeltaan Helsingin suurimmaksi öljysatamaksi. Satamassa toimi useita eri öljy-yhtiöitä, kuten Esso, Neste, Shell ja St1. Alueella sijaitsi öljysäiliöiden lisäksi erilaisia öljyn jalostukseen ja toimitukseen liittyviä varastoja sekä huolto- ja tehdasrakennuksia. Vuonna 1984 Neste perusti alueelle tehtaan, jossa sekoitettiin voiteluainetuotteita ja autokemikaaleja. Shell rakensi Kruunuvuorenrantaan suuria kallioluolia öljyvarastoiksi. 2020-luvulla luolat muutettiin energiavarastoiksi, jotka täytetään auringon lämmittämällä merivedellä.
Alueelle ei johtanut satamarataa, kuten Herttoniemen ja Sörnäisten satamiin, vaikka yhteyttä aluksi suunniteltiinkin. Laajasalon rata olisi liittynyt Herttoniemen satamarataan ja yhdistynyt päärataan Oulunkylän asemalla.
Asuinalueeksi

2010-luvulla sataman tilalle alettiin rakentaa Kruunuvuorenrannaksi kutsuttua uutta asuinaluetta. Suurin osa öljysäiliöistä vietiin pois proomuilla, ja alueella aloitettiin mittavat maanpuhdistustyöt. Muutama säiliö jätettiin paikalle merkeiksi alueen historiasta. Säiliöön nro 468 on rakennettu valotaideteos. Lisäksi vanha öljylaituri Wiirinlaituri säilytetään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laajasalon öljysatama Wikimedia Commonsissa
Shellin säiliöt siirrettiin Laajasaloon Sörnäisten satamasta 1950-luvulla.
Öljysäiliöön 468 puhkaistiin tuhansia aukkoja osana led-valoin koristeltua valotaideteosta.
Samnilaiset

Italian kansat 400 eaa. Samnilaiset tummanvihreällä.
Samnilaiset eli oskit on Keski- ja Etelä-Italiassa (Samniumissa) asuneiden muinaisten kansojen yhteisnimi. Samnilaisiin kuului ainakin neljä heimoa: pentri, caraceni, caudini ja hirpini sekä myöhemmin frentani. Roomalaiset voittivat heidät samnilaissodissa (343–341, 326–304, 298–290 eaa.) ja lopullisesti 272 eaa. Vuosien 91–88 eaa. liittolaissodassa he vielä taistelivat Roomaa vastaan, samoin kansalaissodassa, mutta 82 eaa. Lucius Cornelius Sulla kävi verisen taistelun heitä vastaan ja lopetti sodan. Historiankirjojen mukaan "kaupungeista tuli kyliä, ja osa niistä katosi täysin". Samalla oskin kieli syrjäytyi latinan tieltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samnilaiset Wikimedia Commonsissa
Fresko samnilaisten voitosta Caudinen taistelussa 320 eaa. Roomaa  vastaan.
Jorge Sampaio

| Jorge Sampaio |
| --- | --- |
 Jorge Sampaio vuonna 2003.
Portugalin presidentti
 9. maaliskuuta 1996–9. maaliskuuta 2006  
Pääministeri:  António Guterres José Manuel Barroso Pedro Santana Lopes José Sócrates
Edeltäjä:  Mário Soares
Seuraaja:  Aníbal Cavaco Silva
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1939 Lissabon
Kuollut: 10. syyskuuta 2021 (81 vuotta)
Puoliso:  Maria José Rodrigues Ritta
Tiedot
Puolue:  Partido Socialista
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
jorgesampaio.pt/jorgesampaio/en
Jorge Fernando Branco de Sampaio ( kuuntele ääntämys (ohje), 18. syyskuuta 1939 Lissabon – 10. syyskuuta 2021) oli portugalilainen poliitikko ja maan presidentti 1996–2006. Hän liittyi vuonna 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen sosiaaliseen vasemmistoliikkeeseen ja sosialistiseen puolueeseen 1976. Koulutukseltaan hän on lakimies, ja aloitti julkisen toimintansa puolustamalla mielipidevankeja. Hänet valittiin 1979 parlamenttiin ja vuonna 1989 Lissabonin pormestariksi.
Sampaio valittiin presidentiksi 14. tammikuuta 1996 hänen saatuaan 54 prosenttia äänistä. Vastaehdokas toisella kierroksella oli entinen pääministeri Anibal Cavaco Silva. Sampaio otti viran vastaan 9. maaliskuuta 1996. Presidenttinä Sampaio keskittyi sosiaalipolitiikkaan ja kulttuuriasioihin. Ulkopolitiikassa näkyvintä oli hänen toimintansa Itä-Timorin kysymyksen esilletuomiseksi Euroopan tasolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jorge Sampaio Wikimedia Commonsissa
Portugalin kolmannen tasavallan presidentit
António de Spínola (1974) | Francisco da Costa Gomes (1974–1976) | António Ramalho Eanes (1976–1986) | Mário Soares (1986–1996) | Jorge Sampaio (1996–2006) | Aníbal Cavaco Silva (2006–2016) | Marcelo Rebelo de Sousa (2016–)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Puola  Portugali 2  3  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Samir

| Samir |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  arab. ’puhekumppani yöllisissä keskusteluissa’ 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samir on arabialaisperäinen miehen etunimi. Se merkitsee ’henkilöä, joka mielellään keskustelee muiden kanssa illalla tai yöllä’. Lähtömuotona on arabian verbi samara (’jutella ilta- tai yöaikaan’).
Samir on islaminuskoisten suosima etunimi, ja sitä käytetään musliminimenä myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on syyskuuhun 2021 mennessä kirjattu noin 520 tämännimistä miestä ja lisäksi noin 20–30 naista. Todennäköisesti naisille ei kuitenkaan ole annettu etunimeksi miehennimeä, vaan kyseessä on arabiankieliseen nimeen sisältyvä isännimi eli nasab. Arabiassa Samir-nimeä vastaava naisennimi on Samira.
Tunnettuja Samireja

Samir Abbassi (s. 1986), suomalainen pituushyppääjä
Samir Aboud (s. 1972), libyalainen jalkapallomaalivahti
Samir Adam (s. 1983), mosambikilainen koripalloilija
Samir Assef (1950–2020), libanonilainen ralliautoilija
Samir Azzimani (s. 1977), marokkolainen alppihiihtäjä
Samir Azzouz (s. 1986), alankomaalainen rikollinen
Samir Beloufa (s. 1979), algerialainen jalkapalloilija
Samir Cavadzadə (s. 1980), azerbaidžanilainen laulaja
Samir Demnati (s. 1989), suomalainen pikajuoksija
Samir Handanovič (s. 1984), slovenialainen jalkapallomaalivahti
Samir Jouili, tunisialainen jalkapallovalmentaja
Samir Mazloum (s. 1934), libanonilainen piispa
Samir Nasri (s. 1987), ranskalainen jalkapalloilija
Samir Nassar (s. 1950), syyrialainen arkkipiispa
Samir Zaoui (s. 1976), algerialainen jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Samir (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Sisustus

Beach Hampton House: sisustussuunnittelija Amy Laun suunnittelema olohuone, jossa on useita yleisiä sisustuselementtejä kuten huonekaluja, verhoja, mattoja, valaisimia ja koriste-esineitä. Huoneen värimaailma on myös harkitun yhteensointuva.
Sisustus tai sisustaminen on rakennuksen tai kulkuneuvon sisätilan varustamista ja järjestämistä. Sisustusarkkitehtien järjestö SIO määrittelee ammattikunnan työn tavoitteeksi luoda tilaajan ja käyttäjän tarpeisiin sopivia, tarkoituksenmukaisia ja viihtyisiä toimintaympäristöjä ottamalla huomioon taloudelliset ja ympäristöeettiset näkökohdat. Järjestö sanoo hyvän sisustussuunnittelun yhdistävän rakenteet, kalusteet, valon, värit ja materiaalit toimivaksi kokonaisuudeksi ja luovan tiloihin tunnelmaa valaistuksen sekä käytännöllisten ratkaisujen avulla.
Sisustaa voi koteja, julkisia tiloja, liikehuoneistoja tai kulkuneuvoja kuten autoja, veneitä, junanvaunuja tai lentokoneita. Sisustukseen kuuluvat muun muassa pintamateriaalien ja tekstiilien valinta, kalustus ja valaistus. Sisustuksen suunnittelu on tilasuunnittelun osalta osin päällekkäistä rakennusarkkitehtuurin kanssa, sisustuksessa käytettävien kalusteiden ja muiden esineiden osalta se lähestyy teollista muotoilua.
Sisustuksen tavoitteita

Sisustuksen tavoitteet riippuvat tilojen käyttötarkoituksesta, joita kodeissa ovat muun muassa ruoanlaitto, ruokailu, rentoutuminen, nukkuminen, peseytyminen, työ ja leikki, sisääntulo ja kerroksesta toiseen siirtyminen, sekä säilytys.
Sisustuksen tavoitteita > Viihtyisyys

Viihtyisyyden tai mukavuuden käsite voidaan jakaa kolmeen osaan:
fyysinen mukavuus: lämpötila, ilmanvaihto, valoisuus, hiljaisuus, esineiden ja pintamateriaalien tuntopalaute, tuoksu yms.
psykologinen viihtyisyys: yksityisyys, sisustuksen muokattavuus oman mielen ja tarpeiden mukaiseksi, sisustuksen esteettisyys ja niin edelleen
funktionaalinen viihtyisyys: miten fyysinen työ- tai kotiympäristö auttaa tai haittaa henkilöä tehtäviensä suorittamisessa, levon saamisessa tai muissa pyrkimyksissä.
Sisustuksen tavoitteita > Kestävyys ja helppohoitoisuus

Sisustuksen kestävyydellä on merkitystä varsinkin silloin, kun tilan ja sen pintojen kulutus on kova, kuten julkisissa yleisötiloissa tai kodin keittiössä tai lastenhuoneessa. Kosteissa tiloissa sekä tietynlaisissa työ- ja harrastustiloissa tulee materiaalien kestää mekaaniseen kulutuksen ohella vettä, toistuvaa puhdistusta, öljyjä ja mahdollisia muita aineita.
Sisustuksen tavoitteita > Terveys ja turvallisuus

Sisustusmateriaalien ja -rakenteiden paloturvallisuus on yksi tärkeä näkökohta. Muun muassa patjojen ja pehmustettujen huonekalujen paloturvallisuudesta on säädetty asetuksin. Majoitustilojen ja hoitolaitosten sisustusmateriaalien on oltava joko vaikeasti syttyviä (SL1) tai tavanomaisesti syttyviä (SL2). Herkästi syttyviä (SL3) materiaaleja ei tule käyttää niiden sisustuksessa.
Materiaalien ja rakenteiden valintaan ja tilojen suunnitteluun vaikuttavat myös terveydelliset seikat kuten allergiat ja tapaturmariskit. Hyvä akustiikka on erittäin tärkeää konserttisalissa tai kotiteatterissa, mutta kaiuttomuus, puheäänen hyvä kuuluvuus ja ympäröivien tilojen hyvä ääneneristys ovat tärkeitä miltei tilojen käyttötarkoituksesta riippumatta niin normaalikuuloisille kuin erityisesti kuulovammaisille.