stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sora
Soran esiintyminen luonnossa

Soraa syntyy kallion rapautuessa. Joet ja rannan aallot kasaavat vesieroosion irrottamaa soraa laajoiksi sorakentiksi. Jääkauden aikana syntyi laajoja soraesiintymiä.
Suomessa ja Pohjoismaissa sekä muilla jäätiköityneillä alueilla sora on useimmiten someroa eli harjusoraa, jossa on kiviä 10–50 painoprosenttia, tai rantasoraa. Harvinaisempaa on moro, joka on rapakiven rapautuessa syntynyttä soraa.
Vesialueiden, kuten merien rannoilla sora lajittuu helposti myös pikkukiviksi, joiden terävät kulmat ovat hioutuneet pyöreiksi. Myös jäätikköjoen virtauksen synnyttämässä harjusorassa, jollaista sora yleensä Suomessa ja Fennoskandiassa on, kivet ovat pyöreäksi hioutuneita, mutta mukana on yleensä myös pienempiä raekokoja.
Soran käyttö

Soraa käytetään yleisesti teiden pintamateriaalina. Suomen tieverkosta on sorateitä noin kolmasosa, 28 000 kilometriä. Suomessa tien päällystäminen kannattaa yleensä vasta, kun tien liikennemäärät ovat yli 300 autoa vuorokaudessa.
Kasvillisuusalustana sora on huono vaihtoehto, koska vedenläpäisykyvyn takia myös ravinteet huuhtoutuvat pois. Soraa käytetäänkin erityisesti rakennuspohjana, koska routaa ei esiinny vedettömässä maa-aineksessa. Helppo liikuteltavuus on myös yksi rakentamisessa edullinen tekijä soralla.
Rakennustöissä käytetään eri kohteissa erilaista soraa tai mursketta. Sora lisää kantavuutta ja auttaa ohjaamaan veden oikeisiin paikkoihin. Soran raekoko vaikuttaa siihen, miten kosteus etenee sorakerroksessa ylöspäin.
Soran karkeusteille on olemassa kansanomaisia nimityksiä. Esimerkiksi erittäin karkeasta sorasta käytetään nimitystä rompooli.
Soralla voidaan korvata luontopoluilla pitkospuita, mikäli maaperä sopii siihen. Sorastaminen on huomattavasti edullisempaa kuin pitkosten rakentaminen. Soiden yli vieviä pitkospuureittejä ei sorasteta, johtuen maisemallisista syistä.
Galleria

Merivesi hioo pikkukivet pyöreiksi.
Pikkukiviä.
Soraa lastataan pois proomusta.
Sorakuoppa Ruotsissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sora Wikimedia Commonsissa
Soratie Kalkkisissa.
Tau (alkeishiukkanen)

| Tau |
| --- | --- |
Symboli:  τ, τ−
Rakenne:  Alkeishiukkanen
Perhe:  Fermioni
Ryhmä:  Leptoni
Vuorovaikutus:  Painovoima Sähkömagneettinen Heikko vuorovaikutus
Antihiukkanen:  Antitau τ+
Massa:  1776,84 ± 0,17 MeV/c2
Elinaika:  290,6 ± 1,0 × 10−15 s
Sähkövaraus:  −1 e 
Spin:  ½
Tau (τ) on leptoneihin kuuluva alkeishiukkanen. Muiden leptoneiden tavoin taun spin-luku on 1/2, sähköinen varaus -1 e eikä se reagoi vahvaan vuorovaikutukseen. Tau on leptoneista raskain, sen massa on noin 17-kertainen myonin massaan nähden. Lisäksi tau on epästabiili.
Tau havaittiin epäsuorasti ensimmäisen kerran vuosina 1974–1977 SLAC:ssa SPEAR-kiihdyttimellä Martin Lewis Perlin työryhmän suorittamissa elektroni-positroni-hiukkastörmäytyksissä, joissa havaittiin ja pystyttiin erottelemaan leptonit, hadronit ja fotonit.   Tuolloin törmäytyskokeissa huomattiin, että osa hiukkasista jäi havaitsematta. Tämä päätelmä tehtiin energian ja liikemäärän säilymislakien avulla, ja tehtiin oletus, että havaitsemattomat hiukkaset olivat tau ja antitau. Martin Lewis Perl sai taun löytämisestä vuonna 1995 Nobelin palkinnon.
Taun hajoamismoodit

Tau voi hajota joko kevyemmiksi leptoneiksi reaktioissa  \scriptstyle \tau ^{-}\rightarrow e^{-}+{\overline {\nu }}_{e}+\nu _{\tau },  \scriptstyle \tau ^{-}\rightarrow \mu ^{-}+{\overline {\nu }}_{\mu }+\nu _{\tau } tai muuttua kevyiksi hadroneiksi ja taun neutriinoksi.
Aiheesta muualla

Particle Data Group
Hiukkaset fysiikassa
Anna Brigadere

Anna Brigaderen museo Tērvetessä
Anna Brigadere (s. 1. lokakuuta 1861 Tērvete – 25. kesäkuuta 1933 Tērvete) oli latvialainen kirjailija.
Brigadere kirjoitti draamaa, komedioita ja omaelämäkerrallisen teoksen Dievs, daba, darbs (Jumala, luonto, työ). Hänen kertomuksensa Sprīdītis (1903) kertoo latvialaisen talonpojan mielikuvituksellisista seikkailuista lähimetsissä. Niissä teoksissaan, joissa hän käsittelee lapsuutta, hän osoittaa yllättävän nykyaikaista näkemystä lasten sisäisestä maailmasta. Brigaderen proosan ja näytelmien johtoajatuksia ovat itsensä löytämisen ja toisten auttamisen periaatteet.
Vaikka Brigaderella oli läheinen suhde kustantajaansa, hän ei koskaan solminut avioliittoa. Hänen teoksiaan on käännetty englanniksi, saksaksi, venäjäksi, viroksi ja suomeksi.
Tuotanto > Satunäytelmät

Sprīdītis (1903)
Princese Gundega un karalis Brusubārda (Prinsessa Gundega ja kuningas Palkkiparta, 1912)
Maija un Paija (Maija ja Paija, 1921)
Lolitas brīnumputns (Lolitan ihmelintu, 1926)
Tuotanto > Proosateokset

Dievs, daba, darbs
Skarbos vējos (Ankarissa tuulissa)
Akmeņu sprostā (Kivisessä häkissä)
Kvēlosa lokā (Hehkuvassa kehässä, 1928)
Aiheesta muualla

http://www.hercircleezine.com/2008/04/01/anna-brigadere-1861-1933/
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
The Last Ninja

| The Last Ninja |
| --- | --- |

Kehittäjä:  System 3, Eclipse
Julkaisija:  System 3, Activision, Superior Software
Suunnittelija:  System 3
Säveltäjä:  Ben Daglish
Pelisarja:  The Last Ninja
Julkaistu:   1987
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Commodore 64, Apple II, MS-DOS, Atari ST, Amiga
Jakelumuoto:  C-kasetti, levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
The Last Ninja on System 3:n kehittämä ja julkaisema isometrisestä kuvakulmasta kuvattu toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna 1987 Commodore 64 -tietokoneelle.
The Last Ninja oli myydyin alkuperäinen C64-peli. Yksistään Euroopassa C64-versio myi yli 750 000 kappaletta ja kansainvälisesti kaikki alustat huomioon ottaen myynti ylitti 2 000 000 kappaletta. Ilmestyessään peli sai paljon kehuja grafiikastaan ja erityisesti musiikistaan jonka peliin olivat säveltäneet Ben Daglish ja Anthony Lees (kyseinen ääniraita kohosi pian kulttimaineeseen josta yhä vieläkin tehdään ja remiksataan uusia versioita).
Peli ilmestyi vuonna 1987 myös Apple IIGS -tietokoneelle ja vuonna 1988 Atari ST:lle ja MS-DOS-käyttöjärjestelmälle. Vuonna 1990 peli julkaistiin Amigalle nimellä Last Ninja Remix.
Pelaaminen

The Last Ninja on yhdistelmä seikkailua, ongelmanratkontaa sekä taistelua. Pelin päähenkilön Armakunin päämääränä on matkata pahan shōgun Kunitokin palatsiin, tuhota hänet ja löytää sekä pelastaa pyhät kirjoitukset. Mitä lähemmäksi palatsia Armakuni-ninja pääsee, sitä haastavammiksi Kunitokin apurit käyvät.
Pelatessa ruudulla näkyy vihollisen energia sekä pelaajan keräämät esineet ruudun oikeassa laidassa. Oma energia näkyy ruudun alalaidassa. Maailma on kuvattu isometrisestä kuvakulmasta ja pelaaja voi liikkua kahdeksaan eri suuntaan. Liikkeet toimivat sen mukaan mihin Armakuni katsoo mutta pelaajan on pysyttävä ennaltamääritetyllä tiellä - esimerkiksi nurmikolle ei voi astua. Pelaaminen vaatii kärsivällisyyttä ja tarkkuutta ansoja ja maaston kuolettavia paikkoja väistellessä. Peli sisältää monia C64-pelaajille legendaarisia hyppelykohtauksia esimerkiksi joella olevien kivien yli. Mikäli kivistä hyppää ohi, kuolema korjaa saman tien. Välillä pelaaja saattaa törmätä Buddha-temppeleihin, joissa kumartumalla saa vinkkejä siitä mitä seuraavaksi pitäisi tehdä edetäkseen pelissä. Monet etenemisen kannalta kriittiset esineet on piilotettu puihin ja pensaisiin ja välähtävät pikaisesti pelaajan astuessa paikkaan jossa ne sijaitsevat.
Aiheesta muualla

The Last Ninja MobyGamesissa (englanniksi)
Last Ninja Archives
Lemon64: The Last Ninja
Hall of Light (HOL) database of Amiga games: Ninja Remix
System 3 - The Last Ninja
Jokea ylittämässä
Suomukurkkumuura

| Suomukurkkumuura |
| --- | --- |
 Suomukurkkumuurakoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Kapustarintamuurat Formicivora
Laji::  iheringi
Kaksiosainen nimi
 Formicivora iheringi  Hellmayr, 1909 

Katso myös
   Suomukurkkumuura Wikispeciesissä   Suomukurkkumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomukurkkumuura (Formicivora iheringi) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Suomukurkkumuuraa tavataan Brasilian itäosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 149 000 km2. Lajin on kuvattu olevan harvinainen, ja sen uskotaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.
The Legend of Zelda: Phantom Hourglass

| The Legend of Zelda: Phantom Hourglass |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EAD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Tuottaja:  Eiji Aonuma
Suunnittelija:  Eiji Aonuma
Säveltäjä:  Tōru Minegishi
Pelisarja:  The Legend of Zelda
Julkaistu:  JP 23. kesäkuuta 2007NA 1. lokakuuta 2007EU 19. lokakuuta 2007
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli ja verkkopeli (Wi-Fi)
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 7  USK 6 
Alusta:  Nintendo DS
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
The Legend of Zelda: Phantom Hourglass (jap. ゼルダの伝説 夢幻の砂時計,Zeruda no Densetsu: mugen no sunadokei) on Nintendon The Legend of Zelda -pelisarjan peli Nintendo DS:lle. Peli paljastettiin ensi kerran Nintendon johtaja Satoru Iwatan puheen aikana vuoden 2006 Game Developers Conference -messuilla, jotka järjestettiin San Joséssa, Kaliforniassa. Phantom Hourglass on yläviistosta kuvattu 3D-peli. Grafiikka on toteutettu cel-shading-tekniikalla, mikä tuli tutuksi jo pelissä The Legend of Zelda: The Wind Waker. Phantom Hourglassin julkaisun oli alun perin tarkoitus ajoittua The Legend of Zelda: Twilight Princessin julkaisun läheisyyteen, mutta se sai osakseen viivytystä, joten julkaisu tapahtui Japanissa vasta 23. kesäkuuta. Amerikassa peli julkaistiin 1. lokakuuta ja Euroopassa 19. lokakuuta.
Pelaaminen

Peli hyödyntää Nintendo DS:n molempia ruutuja, alempi näyttö on pääasiassa pelaamista varten ja ylempi karttoja varten. Alaruudulla voi osoitinkynää käyttämällä ohjata muun muassa bumerangin heittorataa, ratkaista pulmia, tehdä merkintöjä karttaan, vihollisia koskettamalla Link huitasee miekalla kohti vihollista, ja Linkin liikutus tapahtuu kosketusnäytöllä keijua ohjaamalla. Wind Wakeristä tuttu purjehtiminen on tässäkin pelissä mukana. Purjehdus tapahtuu höyrylaivalla, ja reitti määritetään osoitinkynällä.
Pelissä kerätään The Wind Wakeristä tuttuun tapaan merikarttoja, joiden avulla Link pääsee uusille saarille. Kartat löytyvät suuresta maanalaisesta temppelistä, jota Linkin on tutkittava edetäkseen pelissä. Vain ocean`s kings temppelissä on kirous, joka estää Linkin etenemisen. Tässä vaiheessa kuvaan astuu pelin nimikkoesine The Phantom Hourglass (Aaveiden tiimalasi). Tiimalasiin kerätään kultaista hiekkaa, nimeltä The Sand of Hours (Ajan hiekka). Niin kauan kuin lasissa  on hiekkaa jäljellä on Link turvassa. Hiekan valuttua loppuun, temppelin kirous imee Linkin voimat ja Link kuolee. Hiekkaa saa kerättyä lisää päihittämällä pomovihollisia eri saarilla. Tiimalasin avulla kirottu ocean`s kings temppeli voidaan lopulta puhdistaa kirouksesta.
Peli sisältää myös Zelda -sarjojen ensimmäisen verkkopelitilan Nintendo DS:än Wi-Fi connectionin ansiosta
Mukana myös moninpeli DS:än langattomalla lähiverkolla
Tarina

Phantom Hourglass jatkuu siitä, minne Wind Waker jäi. Pelin tapahtumat alkavat pari kuukautta Wind Wakerin lopun jälkeen, kun Link, Tetra ja hänen merirosvonsa ovat matkalla etsimässä uutta kotimaata. Sankan sumun keskellä he näkevät aavelaivan, ja Tetra menee tutkimaan sitä. Hänen joutuessaan pulaan Link yrittää pelastaa hänet, mutta putoaa mereen ja menettää tajuntansa. Ajauduttuaan mystisen saaren rannalle hän herää keijun ääneen. Keijun avulla hän lähtee etsimään Tetraa ja tietä takaisin merille, mitkä hän kerran tunsi...
Linkin on etsittävä aavelaiva ja sen lisäksi Ocean Kingin kolme keiju-apuria. Matkallaan hän tapaa kerskailevan kapteeni Linebeckin, jonka höyrylaivalla on mahdollista liikkua saarten välillä. Siitä onkin paljon apua keijujen etsimisessä, ja kun ne kaikki lopulta ovat koolla, saadaan selville Bellumista, pelin päävihollisesta. Ciela ja Linebeck inhoavat toisiaan alusta lähtien.
Legendan mukaan vain mystisellä Phantom Sword-miekalla on mahdollista surmata Ocean Kingin taikavoimia pidättelevä Bellum. Link saa pian uuden tehtävän, nimittäin Phantom Sword-miekan hankkimisen. Hän tapaa sepän,(Zaus) joka osaa valmistaa sellaisen, mutta häneltä puuttuvat siihen tarvittavat materiaalit. Linkin on etsittävä kolme puhdasta metallia (Pure metals) Azurine, Aquanine ja Crimsone joista Zaus voi takoa miekan.
Metallit saatuaan Link palaa takaisin, ja seppä valmistaa legendaarisen miekan. Siitä puuttuu kuitenkin kahva, joka hänen on haettava Ocean Kingiltä. Sen jälkeen hän lähtee Ocean Kingin temppeliin viimeisen kerran, aikeissaan surmata Bellum.
Verinen taistelu alkaa temppelin pohjakerroksissa, ja muuttuu myöhemmin vauhdikkaaksi meritaisteluksi. Lopullinen taistelu käydään aavelaivan kannella kapteeni Linebeckin selkään sulautunutta Bellumia vastaan. Taistelun päätteeksi Link tappaa viimein Bellumin, ja Ocean Kingin oikea muoto, valas, nousee merestä, ja kertoo, että Linkin ja Tetran on aika palata omaan maailmaansa.
Pian he heräävät aavelaivan kannella, ja tapaavat taas muut merirosvot. Ilmenee, että koko peli onkin ollut luultavasti vain unta, mutta lopussa Link näkee kapteeni Linebeckin laivan katoavan kaukaisuuteen.
Aiheesta muualla

The Legend of Zelda: Phantom Hourglass (Arkistoitu – Internet Archive) Zelda.com-sivustolla (englanniksi)
The Legend of Zelda: Phantom Hourglass Nintendo Suomen kotisivuilla.
The Legend of Zelda -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit::   The Legend of Zelda  The Adventure of Link  A Link to the Past  Link’s Awakening  Ocarina of Time  Majora’s Mask  Oracle of Ages  Oracle of Seasons  Four Swords  The Wind Waker  Four Swords Adventures  The Minish Cap  Twilight Princess  Phantom Hourglass  Spirit Tracks  Skyward Sword  A Link Between Worlds  Tri Force Heroes  Breath of the Wild  Tears of the Kingdom 
Spinoff-pelit::   Zelda LCD -pelit  Freshly-Picked Tingle’s Rosy Rupeeland  Link's Crossbow Training  Ripening Tingle’s Balloon Trip of Love  Hyrule Warriors 
Uudelleenjulkaisut::   BS Zelda  BS Zelda: Kodai no Sekiban  A Link to the Past/Four Swords  Ocarina of Time Master Quest  Ocarina of Time 3D  The Wind Waker HD  Majora's Mask 3D  Twilight Princess HD 
CD-i-pelit::   Link: The Faces of Evil  Zelda: The Wand of Gamelon  Zelda’s Adventure 
Kokoelmat::   Collector’s Edition 
Julkaisemattomat::   The Triforce Trilogy  Mystical Seed of Courage 
Universumi::   Hahmot Link  Prinsessa Zelda  Ganon  Midna  Tingle  Hyrule 
Link purjehtimassa.
Ratchet: Gladiator

| Ratchet: Gladiator |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Insomniac Games
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Jakelija:  PlayStation Store
Säveltäjä:  David Bergeaud
Pelisarja:  Ratchet & Clank
Julkaistu:  JP 23. marraskuuta 2005NA 25. lokakuuta 2005EU 18. marraskuuta 2005
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo   PEGI: 3Virheellinen PEGI-arvo
Alusta:  PlayStation 2
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Ratchet: Gladiator (Amerikassa Ratchet: Deadlocked) on neljäs osa Ratchet & Clank -pelisarjassa. Pelin on kehittänyt Insomniac Games vuonna 2005 ja se ilmestyi Yhdysvalloissa nimellä Ratchet: Deadlocked, Euroopassa nimellä Ratchet: Gladiator sekä Japanissa nimellä Ratchet & Clank 4.
Juoni

Sarjan uusin osa vie pelisarjan synkempään suuntaan. Ratchet kaapataan ilkeän mediamoguli Gleeman Voxin käskystä Shadow-sektorille suosittuun holovid-ohjelmaan nimeltään Dreadzone. Ratchetin täytyy taistella pitääkseen itsensä ja ystävänsä elossa. Dreadzonen säännöt kieltävät Clankia auttamasta ystäväänsä, mutta Clank toimii pelissä Ratchetin tehtävien ohjaajana, joka antaa neuvoja ja henkistä tukea. Ratchetin kaulaan on asennettu  Deadlock-kauluri, joka antaa tuskallisen sähköiskun hänen yrittäessään paeta. Gleeman Vox voi kuitenkin halutessaan räjäyttää sen napin painalluksella. Taisteluissa Ratchetin apuna on kaksi taistelurobottia, Merc ja Green.
Voxin julkisista herjaamisista huolimatta Ratchet nousee pian Dreadzonen ykköstähdeksi. Päihitettyään edellisen mestarin Ace Hardlightin, Vox tarjoaa Ratchetille uraa uutena Dreadzonen tuhoajana, mutta Ratchet kieltäytyy. Raivostuneena Vox lähettää Ratchetin mahdottomaksi todistettuun haasteeseen, josta tämä kuitenkin selviää. Palattuaan Ratchet matkustaa aseman ohjaustasolle tuhoamaan päätietokoneen, jolla voisi vapauttaa kaikki vankina pidetyt sankarit. Sinne saavuttuaan hän tajuaa Voxin virittäneen koko aseman räjähtämään, ja hänen on tuhottava voimageneraattorit ennen ajan loppumista. Siinä onnistuttuaan Vox haastaa hänet taisteluun, jonka Ratchet kuitenkin voittaa. Viimeisillä voimillaan hän käynnistää aseman itsetuhon, aikoen tappaa sekä itsensä että Ratchetin. Clank ja Al kuitenkin pelastavat Ratchetin ajoissa, jättäen Voxin kuolemaan. Clank poistaa Ratchetin Deadlock-kaulurin.
Lopputekstien jälkeisessä kohtauksessa asteroidi, jolla Nefarious ja Lawrence ovat, lipuu Dreadzone-aseman jäänteiden ohi.
Pelaaminen

Ratchet & Clank -pelisarjan erityispiirteisiin kuuluu, että Ratchetilla on käytössään paljon erilaisia aseita ja vempaimia. Aseita voi ostaa pulteilla, jotka ovat Universumin valuuttaa. Pultteja saa tappamalla vihollisia, suorittamalla tehtäviä sekä tuhoamalla esineitä, kuten pulttilaatikoita. Pelissä voi myös kerätä taitopisteitä, joilla saa koodeja. Vuonna 2007 julkaistussa PS2-versiossa Clankia voi ohjata Cooperativessa. Jos pelaajat ovat liian kaukana, on vain 10 sekuntia aikaa tulla tarpeaksi lähelle toista pelaajaa tai Ratchet sekä Clank  räjähtävät kappaleiksi. Jos toinen pelaaja kuolee täytyy toisen pelaajan pysyä 5 sekuntia hengissä, että toinen pelaaja kerkeää hätiin. Gladiatorissa Ratchetin apuna on kaksi taistelurobottia, jotka auttavat Ratchetiä pyörittämään nodecrankeja (pulttialustoja) ja hakkeroimaan ns. Hacker Orbeja jne... Boteille voi ostaa lisäpäivityksiä sekä värjätä ja ostaa uusia päitä. Pelissä on myös cooperative-peli eli tarina pelataan kaksin.
Aiheesta muualla

Ratchet: Gladiator MobyGamesissa (englanniksi)
Selkävyömuuranen

| Selkävyömuuranen |
| --- | --- |
 Selkävyömuuraskoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Dichrozona
Laji::  cincta
Kaksiosainen nimi
 Dichrozona cincta  (Pelzeln, 1868) 

Alalajit
 D. c. cincta  D. c. stellata  D. c. zononota 
Katso myös
   Selkävyömuuranen Wikispeciesissä   Selkävyömuuranen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Selkävyömuuranen (Dichrozona cincta) on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Selkävyömuuranen kasvaa 10–11 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat enimmäkseen toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja yläselkä ovat ruskeat ja alaselkä sekä perä ovat mustat. Alaselän poikki kulkee koiraalla valkoinen ja naaraalla ruskehtava juova. Selkävyömuurasen siivet ovat mustat ja ruskeakärkiset. Siivissä on valkoinen ja ruskehtava juova. Linnun rinta ja vatsa ovat valkoiset ja rinnassa on mustia pilkkuja.
Levinneisyys ja elintavat

Selkävyömuurasta tavataan Kolumbian ja Venezuelan eteläosista Boliviaan ja Brasilian keskiosiin ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät. Selkävyömuuranen liikkuu yksin tai pareittain tavanomaisesti lähellä maata.
Asekätkentä suojeluskuntapiireissä

Asekätkentä suojeluskuntapiireissä organisoitiin syys-lokakuussa 1944 suojeluskuntapiireihin perustuvan organisaation avulla. Siinä piirikohtaiset 2. yleisesikuntaupseerit näyttelivät keskeistä osaa.
Organisointi

Eversti Valo Nihtilä ja everstiluutnantti Usko Haahti esittivät 15. syyskuuta 1944 järjestelyä, jossa yleisesikunta antaisi hyväksymisensä upseereille, jotka nimitettäisiin suojeluskuntapiirien 2. yleisesikuntaupseereiksi. Upseerit siirrettiinkin suojeluskuntapiireihin 23. syyskuuta annetulla käskykirjeellä, jonka allekirjoittajina olivat ev. Nihtilä ja evl. Haahti.
Suojeluskuntapiireihin siirretyt upseerit nimitettiin 2. yleisesikuntaupseereiksi, koska suojeluskuntien piiriesikuntiin kuului jo suojeluskuntapiirien 1. yleisesikuntaupseerit hoitivat rintamajoukkojen kotiuttamista.
Suojeluskuntien 2. ye-upseereina toimiviksi upseereiksi määrättiin:
| --- | --- |
 evl. Pauli Aalto  evl. Sven Oskar Lindgren  evl. Toivo Luukko  evl. Yrjö Vasama  maj. Antero Aakkula  maj. Arvo Ahola  maj. Olavi Arimo  maj. Toivo Hannila  maj. Erkki Hirvonen  maj. Axel Holmberg  maj. Antti Hänninen  maj. Tapio Helasterä  maj. Jorma Järventaus  maj. Yrjö Keinonen  maj. Aito Keravuori  maj. Eero Kivelä  maj. Martti Komulainen  maj. Erkki Lahdenperä  maj. Eino Lassila  maj. Lars Laxén  maj. Jukka Malmivaara :  maj. Aimo Mattila  maj. Reino Merimaa  maj. Lauri Miettinen  maj. Karl-Erik Oljemark  maj. Reino Penttinen  maj. Jukka Puustinen  maj. Eero Rinne  maj. Veikko Toivio  maj. Esko Tulikoura  maj. Teuvo Turtiainen  maj. Paavo Uusitalo  maj. Tauno Viiri  maj. Erkki Väänänen  maj. Tapio Yrjö-Koskinen  maj. Stig Östenson  kapt. Holger Krogerus  kapt. Arvo Pentti  kapt. Aulis Pohjankoski  kapt. Osmo Vihma  kapt. Arvo Vikström 
Ennen siirtymistään suojeluskuntapiireihin nimetyt 2. ye-upseerit ilmoittautuivat päämajassa evl. Haahdelle ja matkustivat sitten sijoituspaikkakunnilleen. Haahden puhuttelussa heille annettiin tehtäväksi muodostaa kuhunkin piiriin elin, jonka toimesta voitaisiin luotettavaa väkeä käyttäen varastoida salaisesti alueelle noin pataljoonalle aseistusta, varusteita sekä elintarvikkeita. Piirisoluun tuli kuulumaan 2. ye-upseerin lisäksi huoltopäällikkö, viestiupseeri ja aseupseeri. Jokaiseen kuntaan perustettavaan pitäjäsoluun tuli johtaja ja 1-3 kätkijää, jotka 2. ye-upseerin tuli valita erityisellä huolellisuudella.
Kun suojeluskuntajärjestö lakkautettiin valvontakomission vaatimuksesta fasistisena järjestönä marraskuun alussa 1944, suojeluskuntapiirien tilalle tuli 27 sotilaspiiriä. Tämä aiheutti joidenkin hajavarastoinnissa mukana olleiden siirtoja muihin tehtäviin.
Paljastuminen ja sen jälkeiset vangitsemiset

Asekätkentää koskevat päämajan upseerien pidätykset alkoivat 10. kesäkuuta 1945. Samoihin aikoihin pidätettiin jo myös muutamia 2. ye-upseereita, joiden pidättämisestä alkoikin varsinainen pidätysten aalto johtaen 6 000 henkilön kuulusteluun ja noin 2 600 henkilön pidätyksiin ja vangitsemiseen. Syyte nostettiin lopulta noin 2 100 henkilöä vastaan ja yli 400 henkilöä vangittiin.