stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vinoutunut otos
Vinoutuneen otoksen korjaaminen

Jos otoksesta puuttuu jokin väestönosa, ei ole keinoa laskea siitä koko väestöä edustavaa estimaattia. Jos jokin ryhmä on vain yli- tai aliedustettu, painottamalla sitä ryhmää otoksessa voidaan korjata tämä ongelma. Otoksen kaikki vinoumat eivät kuitenkaan välttämättä ole tutkijan tiedossa.
Jos esimerkiksi Suomessa on yhtä paljon miehiä ja naisia mutta tutkimukseen hakeutui 20 miestä ja 80 naista, voidaan antaa miehille paino 50/20 = 2,5 ja naisille 50/80 = 0,625.
Voi kuitenkin olla, että jokin muukin tekijä kuin sukupuoli vaikuttaa sekä tutkittavaan asiaan että siihen, ketkä tutkimukseen valikoituivat, eikä tätä virhettä välttämättä osata tunnistaa ja poistaa. Siksi olisi parempi arpoa koko väestöstä tutkimuksen osallistujat, jos se on mahdollista, tai tutkia muuten melko satunnaisesti valikoituneita koe- ja verrokkiryhmiä.
Vinoutuneen otoksen välttäminen

Tieteellisissä tutkimuksissa usein ihanteellinen keino poistaa otoksen vinouma on
Satunnaistettu koe, jossa arvotaan, ketkä henkilöistä sijoitetaan koeryhmään ja ketkä verrokkiryhmään, joihin koehenkilöitä verrataan. Tällöin kummankin ryhmän pitäisi koostua samanlaisista henkilöistä ja havaittujen erojen pitäisi johtua kokeesta.
Kaksoissokkokoe on tästä parannettu versio. Siinä esimerkiksi lääkäri ja potilas eivät kumpikaan tiedä, mitä hoitoa potilaalle on arvottu, esimerkiksi pillerin sisältö. Tällöin ryhmien erot lähes varmasti johtuvat vain hoidon eroista ja sattumasta eikä plasebovaikutuksesta tai muusta.
Usein ei kuitenkaan ole mahdollista tai eettistä satunnaistaa vertailuryhmiä, esimerkiksi arpoa, ketkä pääsevät yliopistoon tai eduskuntaan ja ketkä eivät, tai ketkä altistetaan ydinpommille säteilyn vaikutusten tutkimiseksi. Tähän ratkaisu voi olla suunnilleen yhtä hyvä kuin satunnainen -koejärjestely (as good as random). Seuraavat koetyypit ovat parhaimmillaan tällaisia:
Luonnollinen koe: koehenkilöt ja verrokkiryhmä muodostuvat luonnollisesti jonkin tapahtuman johdosta. Esimerkiksi Fidel Castron aiheuttama muuttoaalto Kuubasta Miamiin maahanmuuton työmarkkinavaikutusten tutkimuksessa.
Kvasikoe: jokin sääntö jakaa henkilöt ryhmiin.
Regressioepäjatkuvuusasetelma (RDD) on esimerkki kvasikokeesta. Vatt tutki eliittilukion vaikutusta koulumenestykseen vertaamalla toisiinsa niitä, joiden keskiarvio oli juuri ja juuri eliittilukion sisäänpääsyrajan ylä- tai alapuolella. Näin pientä eroa voi pitää melko satunnaisena, joten näiden kahden ryhmän voi olettaa olevan riittävän samanlaisia ennen pääsykoetta. Tällaiset kvasikokeelliset asetelmat ovat tuottaneet "uskottavuusvallankumouksen" taloustieteessä viime vuosikymmeninä.
Xiben kieli

| Xibe> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Kiina (Xinjiang)
Puhujia:  30 000 (vuonna 2000)
Kirjaimisto:  xiben kirjaimisto
Kielitieteellinen luokitus
Kieliryhmä:  tunguusikielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  sjo
ISO 639-3:  sjo
 Ohje 
Xiben kieli on tunguusikieli, jota puhuvat Kiinan Xinjiangissa asuvat xibet. Xibe ja mantšun kieli ovat keskenään ymmärrettäviä ja joidenkin sinologien mukaan (esim. Jerry Norman) xibe on mantšun murre, kun taas jotkut pitävät sitä erillisenä kielenä. Xibe poikkeaa mantšun kielestä mm. siinä, että siinä on kahdeksan vokaalia, kun taas mantšussa on vain kuusi vokaalia. Myös morfologia poikkeaa mantšun vastaavasta ja vokaalisointujärjestelmä on monimutkaisempi. Lisäksi xibessä on vähemmän kiinalaisperäisiä lainasanoja kuin mantšussa. Xibeä kirjoitetaan xiben kirjaimistolla, joka juontaa juurensa mantšun kirjaimistosta.
"Cabcal Serkin" (Qapqal News) xiben kirjaimistolla kirjoitettuna
Qapqalin xibejen autonomisessa piirikunnassa oli vuonna 1998 kahdeksan koulua, jossa opetetaan xibeä. Koulukieli on näissä kouluissa siis kiina, mutta xiben kielen oppitunnit olivat pakollisia. Vuodesta 1946 lähtien on julkaistu myös maailman ainoaa xibenkielistä sanomalehteä, Qapqal Newsiä. Qapqalissa xibeä käytetään myös radiossa (15 minuuttia per päivä) ja televisiossa (15-30 minuutin pituisissa tv-ohjelmissa, joita näytetään 1-2 kertaa kuukaudessa). Sitä opetetaan myös toisena kielenä Ili kazakkien autonomisessa prefektuurissa sijaitsevassa Ilin normaaliyliopistossa. Qapqalin piirikunnassa on käynyt myös mantšun kielen harrastelijoita, joita kiinnostaa vierailla alueella, jossa mantšulle (joka on siis sammumassa) läheistä sukua olevaa kieltä puhutaan ihmisten äidinkielenä.
Käännös suomeksi
Tukkasotka

| Tukkasotka |
| --- | --- |
 Ylempänä koiras ja alempana naaras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Sotkat Aythya
Laji::  fuligula
Kaksiosainen nimi
 Aythya fuligula  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Tukkasotka Wikispeciesissä   Tukkasotka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Tukkasotkan munia.
Talvella tukkasotkat kokoontuvat usein suuriksi parviksi. 2 000 tukkasotkaa lepäämässä Ystadin satamassa tammikuussa 2016.
Tukkasotka (Aythya fuligula) on keskikokoinen sukeltajasorsa. Se pesii lauhkeilla ja pohjoisilla Euraasian alueilla ja silloin tällöin sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Tukkasotkan keskimääräinen pituus on 44 senttimetriä. Aikuinen koiras on kokomusta lukuun ottamatta valkoisia kylkiä ja siniharmaata nokkaa sekä siipien valkeita juovia. Sillä on lajille tyypillinen ja nimen antanut töyhtö päässä. Myöhäiskesäpuvussa koiras muistuttaa tummaa naarasta. Aikuinen naaras on ruskea ja sillä on vaaleammat kyljet. Sen saattaa helposti sekoittaa toisten sukeltajalajien naaraisiin. Tukkasotkanaaraalla on mitättömän pieni töyhtö ja toisinaan nokan tyven ympärillä on vaalea alue, joka ei kuitenkaan ole yhtä suuri ja yhtä valkea kuin lapasotkalla. Lennossa siiven yläpuolella takareunassa näkyy valkoinen, leveä lähes koko siiven mittainen siipijuova kuten lapasotkalla. Siivet ovat alta valkoiset toisin kuin telkällä. Tukkasotkan nokan kärki on laajalti musta, mutta lapasotkalla vain kärjen ”kynsiosa”. Silmän värikalvo on keltainen. Koiraan soidinäänet ovat hyvin pehmeitä vihellyksiä. Naaraan ääni on korisevaa.
Vanhin suomalainen rengastettu tukkasotka on ollut 12 vuotta 5 kuukautta vanha. Euroopan vanhin on ollut sveitsiläinen 20 vuotta 4 kuukautta vanha sotka.
Levinneisyys

Tukkasotka on muuttolintu ja sitä tavataan talvehtimisalueillaan leudossa Etelä- ja Länsi-Euroopassa sekä eteläisessä Aasiassa suurina parvina erilaisilla vesialueilla. Runsaslukuisen tukkasotkan maailmanpopulaation kooksi arvellaan 2,6–2,9 miljoonaa yksilöä. 1990-luvun lopulla Suomen tukkasotkakannaksi arvioitiin 120 000 paria, mutta uusin kannanarvio (v. 2013–2018) on enää 34 000–80 000 paria. Euroopan unionin alueella arvioitiin raportointikaudella 2013–2018 pesineen 166 000 – 288 000 paria, joista eniten Ruotsissa (53 000 – 93 000 paria) ja Suomessa. Euroopassa laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, sillä sen kanta on 18 vuodessa pienentynyt 25 prosentilla. Euroopan tukkasotkista pesii Suomessa suhteellisen suuri osuus, noin 8 prosenttia. Koilliseen Pohjois-Amerikkaan tukkasotkia tulee Euroopasta ja Islannista tai Alaskaan ja länsirannikolle Aasiasta.
Tukkasotka on Suomessa luokiteltu vuodesta 2015  erittäin uhanalaiseksi; vielä vuonna 2000 elinvoimainen laji on taantunut nopeasti etenkin lintukosteikoiden umpeenkasvun vuoksi. Lintu kuuluu silti Suomessa metsästettäviin lajeihin.
Elinympäristö

Tukkasotkat pesivät rehevöityneillä järvillä, merensaaristossa ja vesijättömailla. Laji hakeutuu mielellään pesimään lokkilintujen yhdyskuntiin.
Lisääntyminen

Tukkasotkat parittelevat kevään tienoilla. Pesä on lähellä rantaa kasvillisuuden suojassa. Naaras munii noin 10 munaa toukokuun lopulla-kesäkuun alussa, ja hautoo 3½ viikkoa. Joskus muninta alkaa vasta heinäkuussa ja elokuun alussa voi vielä tavata aivan pieniä poikasia. Untuvikot ovat ruskean ja kellahtavan kirjavia. Poikaset oppivat lentämään 7-viikkoisina. Usein kaksi naarasta munii samaan pesään, jolloin munia voi olla jopa 20-30. Tukkasotka pesii useimmiten lokkien ja tiirojen yhdyskuntien lähistölle, sillä lokit ja tiirat suojelevat erinomaisesti pesimäaluettaan, jolloin tukkasotkan pesä on paremmassa turvassa kuin jos se pesisi yksin. Yli puolet tukkasotkan poikasista menehtyy ensimmäisen elinvuoden aikana.
Ravinto

Ravinnon tukkasotka hankkii sukeltamalla. Ne syövät simpukoita, vesihyönteisiä ja kasveja. Toisinaan syönti jatkuu koko yön.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Viikon luontoääni: Tukkasotka 10.4.2011
Bergman, Göran 1957: Zum Problem der gemischten Kolonien: die Reiherente (Aythya fuligula) und die Lariden.-Vogelwarte 19:15-25.
Durango, S. 1954: Viggens häckning i laridsamhällen-Ornis Fennica 31:1-18.
Fabricius, E. 1937: Uber die Abhängigkeit der Reiherente, Nyroca fuligula (L.) von der Lariden als Brutvogel im Schärenhof.-Ornis Fennica 14:115-125.
Haartman, Lars von 1937: Zur Kenntnis der Brutpsychologie der Reiherente, Nyroca fuligula (L.). - ornis Fennica 14:125-134.
Suomen lintu-opas 2005, WSOY Pertti Koskimies
Tukkasotka Lintukuva-verkkopalvelussa
West Caribbean Airwaysin lento 708

| West Caribbean Airwaysin lento 708 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone heinäkuussa 2005.
Yhteenveto
Päivämäärä:  16. elokuuta 2005
Onnettomuustyyppi:  sakkaus, maahansyöksy
Tapahtumapaikka:  Machiques, Venezuela
 :  09°39′59″N, 072°36′40″W
Lähtöpaikka:  Tocumenin kansainvälinen lentoasema, Panamá, Panama
Määränpää:  Aimé Césairen kansainvälinen lentoasema, Martinique
Kuolleita:  160
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  McDonnell Douglas MD-82
Lentoyhtiö:  West Caribbean Airways
Rekisteritunnus:  HK-4374X
Matkustajia:  152
Miehistöä:  8
West Caribbean Airwaysin lento 708 oli West Caribbean Airwaysin tilauslento Panamásta Martiniquelle. Lennolla 16. elokuuta 2005 käytetty McDonnell Douglas MD-82 joutui miehistön virheen vuoksi matkalennon aikana syväsakkaukseen ja syöksyi maahan lähellä Machiquesia Venezuelassa. Lennolla oli 152 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat maahansyöksyssä.
Lennon 708 onnettomuus on kuolonuhrien määrällä mitattuna Venezuelan historian pahin lento-onnettomuus.
Tapahtumat

Lento 708 lähti Panamásta noin kello 2.00 paikallista aikaa. Se nousi matkalentokorkeuteensa 31 000 jalkaan noin 26 minuutissa. Noin kello 2.40 lento jatkoi nousua 33 000 jalkaan. Moottorien jäänpoistojärjestelmä oli kytketty päälle, vaikka niiden päällä pitäminen vähensi käytettävissä olevaa moottoritehoa ja sitä kautta suurinta mahdollista lentokorkeutta.
Koneen noustua 32 000 jalkaan miehistö sammutti jäänpoistojärjestelmän. Haluttu 33 000 jalan korkeus saavutettiin kello 2.43. Miehistö kytki ilmeisesti jäänpoiston jälleen päälle kello 2.48.42. Jäänpoiston ollessa päällä käytettävissä ollut moottoriteho ei kuitenkaan riittänyt lentokorkeuden ja -nopeuden säilyttämiseen. Autopilotti pyrki säilyttämään valitun lentokorkeuden nostamalla koneen nokkaa ylöspäin. Sen seurauksena koneen nopeus alkoi laskea kello 2.49.25. Miehistö sammutti jäänpoiston kello 2.52, mutta kytki sen jälleen päälle noin minuutin kuluttua.
Kapteeni sammutti autopilotin kello 2.57.10 saatuaan lennonjohdolta luvan laskeutua takaisin 31 000 jalkaan. Koneen lähestyessä haluttua korkeutta sakkausvaroitus käynnistyi kello 2.57.45. Kone joutui T-pyrstöisen rakenteensa vuoksi syväsakkaukseen, jossa koneen siipien synnyttämä pyörteisen ilman alue sai myös korkeusvakaajan sakkaamaan, jolloin miehistö ei voinut käyttää sitä koneen asennon korjaamiseksi. Myös moottorien teho laski, sillä kasvaneen kohtauskulman ja siipien aiheuttamien pyörteiden vuoksi niiden ilmanottoaukkoihin tuleva ilmavirta pieneni.
Koneen lentonopeus oli pienimmillään 150 solmua noin 25 000 jalan korkeudella. Miehistö ilmoitti kello 2.59.50 lennonjohdolle olevansa 14 000 jalassa ja menettäneensä koneen hallinnan. Lento 708 syöksyi maahan soisella alueella lähellä Machiquesia kello 3.00.31. Kaikki 160 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa. Matkalentokorkeudesta lähtemisestä maahansyöksyyn kului kaikkiaan noin kolme ja puoli minuuttia.
Onnettomuuden syyt

Onnettomuustutkintalautakunta totesi onnettomuuden välittömäksi syyksi miehistön toimet, jotka veivät aerodynaamiset olosuhteet ja suorituskyvyn huomioiden koneen kriittiseen tilaan, joka johti nosteen menettämiseen ja sakkaukseen. Onnettomuuteen johtivat puutteet päätöksenteossa ja miehistöresurssien hallinnassa, mikä puolestaan johtui lentäjien puutteellisesta tilannetajusta ja kommunikoinnista.
MD-80-ohjelman yrityskauppojen myötä perinyt Boeing oli julkaissut 6. elokuuta 2002 huoltotiedotteen, jossa se varoitti konetyypin käyttäjiä autopilotin taipumuksesta säilyttää kriittisissä oloissa lentokorkeus nopeuden kustannuksella, mikä voi johtaa sakkauksiin. Onnettomuustutkinnassa ei löytynyt todisteita siitä, että lennon 708 miehistö olisi ollut tietoinen kyseisestä tiedotteesta tai sen sisällöstä.
Kaavakuva syväsakkauksesta. Nokka ylhäällä sakkaavan koneen siivet synnyttävät pyörteisen ilman alueen, johon joutuvaa korkeusvakaajaa ei voi käyttää koneen asennon korjaamiseksi.
Tukkijoella (vuoden 1928 elokuva)

| Tukkijoella |
| --- | --- |
 Aaprami Turkka (Urho Somersalmi).
Ohjaaja:  Axel Slangus Wilho Ilmari
Käsikirjoittaja:  Erkki Karu
Perustuu:  Teuvo Pakkalan näytelmään Tukkijoella (1899)
Tuottaja:  Erkki Karu
Säveltäjä:  Emil Kauppi
Kuvaaja:  Frans Ekebom
Leikkaaja:  Axel Slangus Frans Ekebom
Lavastaja:  Carl Fager
Pääosat:  Urho Somersalmi Ellen Sylvin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Biografi Osakeyhtiö
Ensi-ilta:  5. marraskuuta 1928
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tukkijoella on Axel Slanguksen ja Wilho Ilmarin vuonna 1928 ohjaama elokuva. Kyseessä oli mykkäelokuva, ja sen ensi-ilta oli 5. marraskuuta 1928 Helsingissä Kino-Palatsissa. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Teuvo Pakkalan näytelmään Tukkijoella (1899).
Tuotanto

Elokuvan tuotantoa haittasi sateinen kesä. Näyttelijöistä Urho Somersalmi oli edellisen kerran ollut suomalaisessa elokuvassa vuonna 1913 ensi-iltaan tulleessa Sylvissä. Välillä hän oli näytellyt Ruotsissa, ja mahdollisesti juuri siksi elokuva ostettiin esitettäväksi Ruotsissa.
Musiikki

Elokuva kuuluu Yleisradion viiden elokuvan Mykkä valo -sarjaan, johon yhtiö tilasi 2000-luvulla uuden musiikin. Musiikin esittää Radion sinfoniaorkesteri. Vuosina 2009–2013 toteutettu hanke on yksi Suomen historian suurimmista yksittäisistä sävellystilaushankkeista. Tukkijoella-elokuvan uuden version musiikin on säveltänyt Kimmo Hakola. Elokuva esitettiin uuden musiikin kanssa ensi kerran televisiossa Yle Teemalla 6. tammikuuta 2014, ja se on sarjan viimeinen elokuva
Juoni

Tapahtumat on tarinassa siirretty elokuvan tekoaikaan. Rättäri yrittää saada vaimokseen isäntä Pietolan tyttären Katrin. Tapahtumiin puuttuu tukkijätkien nokkamies Turkka.
Arviot

Aikalaisarvioissa nimimerkki Uumo (Suomen Sosialidemokraatti) kiittää näytelmän sovitusta käsikirjoitukseksi: ”Juuri sovitus on tässä elokuvassa mielestäni suoritettu erittäin onnellisesti.” Näyttelijöiden valinta saa kiitosta nimimerkiltä U. F. (Iltalehti). Roland af Hällström (Aamulehti) löytää arviossaan paljonkin kritisoitavaa, muun muassa juonen hajanaisuuden, mihin eräät muutkin kriitikot ovat kiinnittäneet huomiota. Syy siihen on Hällströmin mukaan jo itse näytelmässä. Hän myös moittii sitä, ettei yksikään hahmo nouse varsinaisesti pääosaan, sen sijaan on ”vaarallisia ja hajoittavia ’miltei päähenkilöitä’ lukuisasti.” Ylioppilaslehden (20/1928) nimimerkki V.t. toteaa topakasti: ”Näytelmän populariteetti perustuu ennen kaikkea sen kansanhuumorin täyttämiin vuorosanoihin, joilla – – nykyaikaisessa elokuvassa ei saa olla mitään arvoa.” Näyttelijöistä Urho Somersalmi saa kiitosta elokuvaroolisuorituksestaan (Uumo, Suomen Sosialidemokraatti).
Eräässä televisioesitykseen perustuvassa arviossa todetaan, että kaksi myöhempää Tukkijoella-versiota ovat kepeämpiä, ja Hakolan musiikkikin on arvioijan mielestä painostavaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Urho Somersalmi  | … |  Aaprami Turkka   |
|  Ellen Sylvin  | … |  Pietolan Katri   |
|  Mary Spennert-Hannikainen  | … |  Anni   |
|  Kirsti Suonio  | … |  Maija Rivakka   |
|  Litja Ilmari  | … |  Pahna-Maija   |
|  Olga Salo  | … |  Leena   |
|  Eino Salmela  | … |  Rättäri Antti Huhtanen   |
|  Paavo Costiander  | … |  Huotari   |
|  Ossi Korhonen  | … |  Pölhö-Kustaa   |
|  Heikki Välisalmi  | … |  Heikki Tolari   |
|  Emil Lindh  | … |  talollinen J. Pietola   |
|  Agnes Lindh  | … |  Rättärin äiti   |
|  Olga Leino  | … |  Pertun leski   |
|  Mimmi Lähteenoja  | … |  Poro-Pirkko   |
|  Juho Pulssi  | … |  Korhonen   |
|  Helge Ranin  | … |  Kasuri   |
|  Kalle Grönfors  | … |  Renki-Pekka   |
|  Toivo Suonpää  | … |  tukkilainen   |
|  Virtanen  | … |  tukilla laskeva tukkilainen   |
|  Emil Mikkola  | … |  lautamies Taurila   |
|  Sulo Räikkönen  | … |     |
Aiheesta muualla

Tukkijoella, yle.fi (pdf)
Mykkäelokuvasivusto
Tukkijoella, Elokuva, 01.07.1928, No 11, s. 8–9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Xi Luozhuoma

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naispaini.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Naispaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Istanbul 2011 | 67 kg |  |
|  Pronssia | Strathcona County  2012 | 63 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Hopeaa | Incheon 2014 | 63 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | New Delhi 2013 | 63 kg |  |
|  Kultaa | Doha 2015 | 63 kg |  |
Shelok Dolma (kiinal. nimi Xi Luozhuoma, s. 24. lokakuuta 1987 Kongpo, Nyingchin prefektuuri, Tiibet, Kiina) on Kiinaa edustava naispainija ja maailmanmestari.
Xi teki ensiesiintymisensä kansainvälisissä turnauksissa Istanbulin MM-kilpailuissa 2011. Hän selviytyi 67 kg:n sarjan loppuotteluun, jossa voitti mongolialaisvastustajansa jaksoin 2–0. Kultamitalin myötä Xistä tuli ensimmäinen tiibetiläistaustainen naispainin maailmanmestari. Hän sai MM-pronssia 63 kg:n painoluokassa 2012.
Xi voitti Aasian-mestaruuden 63 kg:n sarjassa 2013 ja 2015, ja sai samassa painoluokassa hopeaa Aasian kisoissa 2014.
Vulcan (Kanada)

| Vulcan (Town of Vulcan) |
| --- | --- |

 Vulcan
 Koordinaatit: 50°24′24″N, 113°15′18″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Alberta
Perustettu:  1915
Hallinto:  
 – Pormestari:  Tom Grant
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,58 km²
Korkeus:  1 055 m
Väkiluku (2006):  1 940
 – Väestötiheys:  294,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 – Kesäaika:  UTC-6
Suuntanumero(t):  403
 
 Kaupungin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vulcan on Kanadassa, Albertan provinssissa sijaitseva kaupunki. Kaupunki sijaitsee samannimisessä kunnassa eteläisessä Albertassa, Calgaryn ja Lethbridgen kaupunkien puolimatkassa. Vulcanin väkiluku on 1 940 (2006). Kaupungin pääasiallisena työllistäjänä on maatalous. Alueen tärkeimmät viljakasvit ovat vehnä, rypsi ja ohra.
Kaupungin nimesi Canadian Pacific Railwayn maanmittaaja vuonna 1915, roomalaisen Vulcan-tulenjumalan mukaan. Vuonna 1926 tornado tuhosi suuren osan kaupunkia.
Kaupungin nimestä johtuen se on ollut suosittu matkailukohde. Kaupungissa vierailee vuosittain paljon Star Trek -turisteja.
Aiheesta muualla

Vulcan tourism (englanniksi)
Wisdom

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Wisdom tarkoittaa seuraavia asioita:
Wisdom, Emilio Estevezin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1986
Wisdom, Altarian albumi vuodelta 2022
Sukunimenä

Andre Wisdom (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija
Norman Wisdom (1915–2010), brittiläinen näyttelijä ja koomikko
Robert Wisdom (s. 1953), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tom Wisdom (s. 1973), brittiläinen näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Wisdom”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Xibei San Ma

Xibei San Ma'n lippu
Xibei San Ma (suomeksi: Luoteen kolme Ma'ta) oli kiinalaisten sotapäälliköiden hallitsema valta-alue, joka hallitsi suuria alueita Luoteis-Kiinasta (西北, Xīběi) kontrolloiden Gansun, Qinghain ja Ningxian provinsseja vuodesta 1910 aina vuoteen 1949. Xibei San Ma oli siten yksi pitkäikäisimmistä sotaherrojen hallitsemista valta-alueista. Kaikki alueen sotaherrat kuuluivat Ma'n sukuun, joista kolme merkittävintä olivat Ma Bufang, Ma Hongkui ja Ma Hongbin, mistä tulee myös nimi. Muita sukuun kuuluneita päälliköitä olivat Ma Qi, Ma Lin ja Ma Zhongying. Sotapäälliköt ottivat luoteis-Kiinan haltuunsa heti sotapäälliköiden kauden alettua, ja tekivät yhteistyötä ensin kansallismielisten vallankumouksellisten, sitten Guomindangin johtaman Kiinan keskushallinnon kanssa. Pitkän marssin aikana Xibei San Ma otti osaa taisteluihin Kiinan työläisten ja talonpoikien puna-armeijaa vastaan, ja myöhemmin sen joukot taistelivat myös Japanin armeijaa vastaan toisessa kiinalais-japanilaisessa sodassa.
Kiinan sisällissodan loppuvaiheessa Xibei San Ma taisteli jälleen Guomindangin puolella kommunisteja vastaan, mutta kommunistien lyötyä kansallismieliset 1949, loppu koitti myös Xibei San Ma'lle. Kommunistien joukkojen miehitettyä Luoteis-Kiinan kokonaan Ma Hongbin loikkasi kommunistien puolelle, kun taas Ma Bufang ja Ma Hongkui siirtyivät Taiwanille Guomindangin johdon mukana.
Ma'n perheen jäsenet kuuluivat Hui-kiinalaisten vähemmistökansallisuuteen, jotka ovat islaminuskoisia. Myös suuret alueet Xibeissä ovat etnisesti islamilaisenemmistöisiä.
Aiheesta muualla

Flags of the World: Xibei San Ma
Keltainen kenraali, Hakkapeliitta, 11.10.1932, nro 41, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Växjöbladet Kronobergaren

| Växjöbladet Kronobergaren |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Perustettu:  1810
Päätoimittaja:  Lena Olofsson
Sitoutuneisuus:  keskustalainen
Kotikunta:  Växjö
Kotimaa:  Ruotsi
Ilmestymistiheys:  pe
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Växjöbladet Kronobergaren on ruotsalainen vuonna 1810 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Växjö. Se ilmestyy kerran viikossa, on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja kuuluu Gota Mediaan.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (ruotsiksi)
Vulcain-luokka

| Vulcain-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  409 t (standardi) 490 t (kuormattu)
Pituus:  41,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,5 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  2 x SACM MGO V16 AFHR -dieselmoottoria, 2 200 bhp
Nopeus:  13,7 solmua
Miehistöä:  15 + 12 sukeltajaa
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 12,7 mm konekivääri
Vulcain-luokka on Ranskan laivaston neljän sukeltajien emälaivan muodostama alusluokka. Alusten suunnittelun pohjana oli Chamois-luokka. Ne korvasivat aiemmin käytössä olleet Yhdysvalloista hankitut Adjutant-luokan miinanraivaajista muutetut alukset.
Suunnittelu

Aluksille kyetään majoittamaan viisitoista sukeltajaa. Alusten varustukseen kuuluu kaksi kumivenettä, jotka on sijoitettu savuhormien rinnalle. Alusten varustuksena on hydraulinosturi, jolla kyetään siirtämään viisi tonnia kuuteen metriin  tai 3,5 tonnia kymmeneen metriin.
Aluksille on asennettu Syledis-merenkulkujärjestelmä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vulcain | La Perrière, Lorient | 15. toukokuuta 1985 | 17. tammikuuta 1986 | 11. lokakuuta 1986 |  |
| Pluton | La Perrière | 25. syyskuuta 1985 | 15. huhtikuuta 1986 | 12. joulukuuta 1986 |  |
| Achéron | CMN, Cherbourg | 5. helmikuuta 1986 | 19. marraskuuta 1986 | 21. huhtikuuta 1987 |  |
| Styx | CMN | 16. huhtikuuta 1986 | 3. maaliskuuta 1987 | 22. heinäkuuta 1987 |  |