stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dean Stockwell
Paluu 1980-luvulla

Stockwellilla oli 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa vaikeuksia saada rooleja, ja hän oli jo ehtinyt pitkälti siirtyä kiinteistöalalle, kun hänen uransa lähti uuteen nousuun vuonna 1984. Ensin hänellä oli pieni rooli David Lynchin Dyynissä ja sitten Harry Dean Stanton houkutteli hänet mukaan Wim Wendersin elokuvaan Paris, Texas. Lynchin kanssa Stockwell teki myös elokuvan Blue Velvet – ja sinisempi oli yö, missä hänellä oli ikimuistoisen karmiva kohtaus, jossa hän lauloi playbackinä Roy Orbisonia.
Stockwell sai vuonna 1989 Oscar-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta elokuvasta Gangsterin heila. Samana vuonna alkoi tieteissarja Aikahyppy. Siinä hän näytteli viiden kauden ajan amiraali Al Calaviccia. Hän voitti roolista Golden Globen ja sai neljä Primetime Emmy -ehdokkuutta.
Stockwell näytteli 1990- ja 2000-luvulla tasaisesti sekä televisiossa ja elokuvissa. Hänen hahmoillaan oli usein jonkinlainen valta-asema. Hänen elokuviansa olivat muun muassa The Player – Pelimies (1992), Air Force One (1997) ja John Grishamin sateentekijä (1997). Oikeussalidraamassa Kunnian miehet Stockwell esiintyi vuosina 2002–2004 ja tieteissarjassa Taisteluplaneetta Galactica (2006–2009) Brother Cavilinina.
Stockwell lopetti uransa vuonna 2015 saatuaan aivohalvauksen.
Stockwell sai elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Stockwell oli kaksi kertaa naimisissa, mutta molemmat liitot päättyivät eroon. Ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Millie Perkins ja toinen Joy Marchenko. Toisesta avioliitostaan hänellä oli kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dean Stockwell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dean Stockwell Elonetissä.
Dean Stockwell NNDB:ssä
Brittiläisen Länsi-Intian dollari

| Brittiläisen Länsi-Intian dollari |
| --- | --- |
ISO 4217 -koodi:  XBWD
Symboli:  BWI$
Käyttäjät:   Brittiläinen Guayana  Länsi-Intian federaatio  Jamaika (myös Jamaikan siirtomaa)
Brittiläisen Länsi-Intian dollari (engl. British West Indies dollar, BWI$) oli Brittiläisen Guayanan ja Länsi-Intian liittovaltion valuutta vuodesta 1935 vuoteen 1965, jolloin se korvattiin Itä-Karibian dollarilla. Brittiläisen Länsi-Intian dollari oli käytössä myös Jamaikalla vuodesta 1954 vuoteen 1964. Tätä valuuttaa ei ikinä käytetty Brittiläisessä Hondurasissa, Caymansaarilla, Turks- ja Caicossaarilla, Bahamalla tai Bermudalla.
Banguin lasten verilöyly

Jean-Bédel Bokassa heinäkuussa 1970
Banguin lasten verilöyly tapahtui 19. huhtikuuta 1979 Banguissa, Keski-Afrikan keisarikunnassa. Ngaragban vankilassa murhattiin raa'asti noin 100 opiskelijaa, jotka olivat osallistuneet keisari Jean-Bédel Bokassan vastaisiin mielenosoituksiin.
Tapahtumat

Keski-Afrikan presidentti Jean-Bédel Bokassa oli vuonna 1976 julistanut itsensä keisariksi. Bokassa keskitti kaiken vallan itselleen vuonna 1972. Bokassan aikana monia poliittisia vastustajia kidutettiin ja tapettiin.
Tammikuussa 1979 Bokassa yritti pakottaa kaikki Keski-Afrikan opiskelijat käyttämään koulupukuja, joita oli saatavissa ainoastaan Bokassan keisarillisesta vaatehuoneesta. Puvut olivat kalliita ja köyhällä kansalla ei riittänyt raha. Vastauksena opiskelijat alkoivat protestoida Bokassaa vastaan ​​ja huhtikuuhun 1979 mennessä opiskelijat ja poliisi ottivat yleisesti yhteen. Poliisi myös ampui monia opiskelijoita mielenosoitusten aikana.
19. huhtikuuta 1979 ainakin 100 opiskelijaa pidätettiin ja vietiin Ngaragban vankilaan, joka sijaitsee Banguin reunamilla. Vankilassa vartijat hakkasivat opiskelijoita ja heidät pakotettiin liian täynnä oleviin selleihin. Samana päivänä Bokassa vieraili oppilaiden luona heidän sellissään, ja hakkasi useita nuoria opiskelijoita kuoliaaksi kävelykepillä. Vankilavartijat pahoinpitelivät kuoliaaksi noin 100 opiskelijaa.  Monet opiskelijat selvisivät hengissä tekeytymällä kuolleiksi. Verilöylyn jälkeen kansainvälinen yhteisö tuomitsivat Bokassan ja humanitaariset järjestöt katkaisivat avun. 20. syyskuuta 1979 Ranskan erikoisjoukot kaatoivat Bokassan sotilasvallankaappauksessa, mikä päätti hänen 13 vuotta kestäneen hallituskautensa.
Der Mond

Der Mond (suom. Kuu) on Carl Orffin säveltämä ja librettoima satuooppera, joka perustuu Grimmin veljeksien satuun. Teoksen kantaesitys oli Münchenissä 5. helmikuuta 1939.
Henkilöt

Kertoja (tenori)
Neljä nuorukaista, jotka varastavat kuun (kaksi baritonia, tenori, basso)
Maanviljelijä (baritoni)
Kunnanjohtaja (puherooli)
Vuokranantaja (puherooli)
Toinen kunnanjohtaja (mykkä rooli)
Petrus, vanha mies, joka huolehtii taivaan järjestyksestä (basso)
Pieni lapsi, joka huomaa kuun taivaalla (puherooli)
Ihmisiä jotka juopottelevat kapakassa ja antavat varastaa kuun itseltään, ihmisiä jotka iloitsevat varastetusta kuusta ja hautaavat kuolleet, ruumiita jotka kuu herättää henkiin (kuoro ja lapsikuoro)
Synopsis > Tapahtumapaikka ja -aika

Maa ja manala satujen aikaan
Synopsis > Juoni

Vaellusmatkallaan neljä nuorukaista huomaa kuun loistavan tammen oksalla Nuorukaiset päättävät varastaa kuun ja viedä sen mukanaan pimeään kotimaahansa. He pitävät kuusta niin hyvää huolta, että jokainen heistä vaatii oikeuden viedä neljänneksen kuusta mukanaan hautaan. Sen seurauksena maan päällä tulee entistäkin pimeämpää. Kun viimeinenkin nuorukainen on kuollut, kuu kootaan manalassa jälleen kokonaiseksi. Kokonainen kuu loistaa niin voimakkaasti, että se herättää kuolleet henkiin. Jälleen elämään heränneet muodostavat kovaäänisen juomaporukan. Kova hälinä pelästyttää Petruksen, joka ryhtyy toimiin: ensin hän lähettää ukkosen ja salamoita, minkä jälkeen hän astuu manalaan. Siellä hän lyhyiden maljannostajaisten jälkeen rauhoittaa kuolleet ja vie kuun, levottomuuksien aiheuttajan, takaisin taivaalle. Eräs lapsi huomaa kuun loistavan jälleen taivaalla, ja ihmiset ottavat kuun iloiten vastaan.
Draama

Draama (kreik. δρᾶμα ’toiminta’ < δράω ’tehdä’) on näytelmän ja runouden laji, jossa toiminnan avulla, vuoropuhelun muodossa sekä nykyajassa liikkuvina esitetään henkilöiden luonteita ja näistä luonteista johtuvaa erityiseen päämäärään tähtäävää tahdonilmausta. Siinä on myös eepillisiä ja lyyrillisiä aineksia. Draamassa erotetaan päätoiminta ja sivutoiminnat eli episodit.
Draamakirjallisuus on pääasiallisesti tarkoitettu esitettäväksi, ei niinkään luettavaksi. Sanaa näytelmä käytetään sekä tekstistä että sen esittämisestä teatterissa; jos näiden eroa täytyy erityisesti korostaa, jälkimmäistä sanotaan teatteriesitykseksi. Toisin sanoen draama on ”näyttelijöiden yleisölle teatterinäyttämöllä tai vastaavalla esitettäväksi tarkoitettu kirjallisuudenlaji, jossa inhimillistä elämää kuvataan nykyhetkisenä toimintana dialogin ja monologin avulla.”
Draamalla viitataan joskus puhekielessä dramaattisuuteen yleensä. Myös elokuvien lajityyppiä voidaan nimittää draamaksi.
Päälajit

Tragedia eli murhenäytelmä
Komedia eli huvinäytelmä
Vakava näytelmä eli yksinkertaisesti näytelmä (joskus myös sama kuin draama)
Farssi eli ilveily
Klassisella ajalla draama oli selvästi joko tragedia tai komedia. Aristoteles kuvaili näitä lajeja Runousopissaan ja antoi melko yksityiskohtaisia ohjeita tragedian juonen hahmottelemiseksi. Keskiajalla Euroopassa yleistyivät uskonnolliset mysteerinäytelmät, mutta klassiset tyylilajit palasivat renessanssin myötä.
Tyypillisesti tragediassa (kuten Sofokleen Kuningas Oidipus) hyville ihmisille kävi huonosti, kun taas komediassa (kuten Shakespearen Paljon melua tyhjästä) huonoille ihmisille kävi hyvin. Aristoteelisten kaavojen selkeimmät jälkeläiset eivät kuitenkaan esiinny nykyään teatterissa vaan televisiosarjoissa ja suurelle yleisölle tarkoitetuissa elokuvatuotannoissa. Niissä hyville ihmisille käy yleensä hyvin, joten ne eivät ole sen enempää komedioita kuin tragedioitakaan.
Draaman historiaa

Draamataiteen esihistorialliset juuret vievät kauas pakanuuden hämärään. Lähtökohtana olivat vainajien, henkien ja jumalien palvontamenot, Suomessa karhunpeijaiset. Alkukantaiset tanssit olivat alkuna näytelmätaiteen synnylle. Esimerkiksi Kreikassa vietettiin juhlia Dionysoksen kunniaksi.
Suomessa näytelmiä alettiin esittää 1640-luvulla Turun akatemian piirissä aluksi koulunäytelmien muodossa. Suomenkielisen ja suomalaisen näytelmäkirjallisuuden uranuurtajia olivat Jaakko Juteini ilveilyllään Perhe-Kunda (Pila-Kirjoitus Epä-Luuloista v. 1817) ja Jakob Fredrik Lagervall Shakespeare-mukaelmallaan Ruunulinna (Murhekuvaus v. 1834).
Näytelmän esittävät näyttelijät. Jotta esiintyvän seurueen tulkinta olisi yhdenmukainen, näytelmän harjoittelua ja esittämistä ohjaa yleensä ohjaaja, jonka näkemys muovaa sitä millainen tulkinta näytelmätekstistä esitetään. Lavastaja ja pukujen, valaistuksen, kampausten ja musiikin suunnittelijat ja toteuttajat vaikuttavat myös paljon siihen miten katsoja kokee näytelmän.
Kuunnelma on erityinen näytelmän laji joka esitetään usein radiossa tai joskus tuoleilla istuen, ja jossa näyttämötapahtumilla ja elehtimisellä ei ole merkitystä. Kuunnelmalle läheistä sukua on lukudraama — näytelmä, jonka esittäminen on esimerkiksi käytännön syista vaikeaa tai mahdotonta (esim. J. W. von Goethe, Faust, II osa; Elias Canetti, Komedia itserakkaudesta). Lukudraamoja voidaan esittää lausuntana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Draama Wikimedia Commonsissa
Sofokles.
Carlos Antonio López

| Carlos Antonio López |
| --- | --- |

Paraguayn presidentti
Edeltäjä:  (José Gaspar Rodríguez de Francia)
Seuraaja:  Francisco Solano López
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1790 Asunción
Kuollut: 10. syyskuuta 1862 (71 vuotta) Asunción
Puoliso:  Juana Pabla Carrillo
Tiedot
Puolue:  puolueeton
Uskonto:  roomalaiskatolinen
Carlos Antonio López (4. marraskuuta 1790 Asunción – 10. syyskuuta 1862 Asunción) oli Paraguayn presidentti ja diktaattori vuosina 1844–1862.
Paraguayn ensimmäisen diktaattorin José Gaspar Rodríguez de Francian kuoleman jälkeen maata hallitsi juntta. Vuonna 1841 kongressi nimitti Lopezin konsuliksi ja vuonna 1844 seuraava kongressi valitsi hänet presidentiksi.
López oli juristi ja yksi maansa parhaiten koulutetuista miehistä. Hän oli monessa asiassa edeltäjänsä vastakohta, myös ulkoisesti: Francia oli langanlaiha, Lopez pulska. Francia oli idealisti, López käytti asemaansa oman varallisuutensa kasvattamiseen, ja nousi pian maan suurimmaksi maanomistajaksi.
Kuitenkin Paraguay kehittyi Lópezin valtakaudella. Väkiluku kasvoi, maanteitä ja lennätinlinjoja rakennettiin. Lisäksi hän vastusti orjuutta ja sääti lain, jonka mukaan orjien lapset eivät olleet enää orjia, vaan vapaita kansalaisia.
Budzma belarusami!

Budzma belarusami! (valkoven. Будзьма беларусамі!, "Ollaan valkovenäläisiä!") on vuonna 2011 julkaistu hiphoppia ja mashup-taidetta yhdistelevä musiikkivideo, joka kertoo Valko-Venäjän historian vuoteen 1991 saakka. Valkovenäjänkielinen internet-video on osa kulttuurikollektiivi Budzman vuonna 2008 alkanutta samannimistä kampanjaa, jonka tarkoitus on esitellä valkovenäläistä kulttuuria.
Videon ideoija on Julija Ljaškevitš, animaattori Julija Rudnitskaja, sanat ja sävellys Ljavon Volski ja laulu Aljaksandr Pamidorau.  Video on Budzman  ja internet-sivusto tut.by:n yhteisprojekti.
Toukokuun alussa ennen videon julkaisemista ryhmä pohjusti videon julkaisua internet-talkshow'lla nimeltä Šaljonyja vs. pamjakounyja (Шалёныя vs памяркоўныя) sekä blogilla nimeltä Blog Usjaslava Tšaradzeja (Блог Усяслава Чарадзея), jossa ihmissusiprinssi esiintyi 1900-luvun aristokraattina.
Video on omistettu Minskin metron pommi-iskun uhreille.
Vastaanotto

Julkaisunsa jälkeen video nousi YouTuben top-10 videoiden joukkoon ja oli 100 katsotuimman videon joukossa Tšekissä ja Puolassa sekä  oli kolmen suosituimman videon joukossa Yandexissa. Sosiaalisen median asiantuntijan Yulia Sokolovan mukaan ensimmäisen viikon aikana videon katsoi 350000 ihmistä joista 2/3 oli Valko-Venäjältä.
Ukrainalaisessa Istorytšina Pravda -lehdessä julkaistun artikkelin mukaan videon kansallismyyttinen historiankirjoitus ei ole mitenkään yllättävää kun huomioi, että mukana tekijöinä ovat Valko-Venäjällä laillisen taiteen rajamailla liikkuvan Asl-bändin keulahahmo Ljavon Volski ja Aljaksandr Pamidorau, jotka molemmat ovat julkaisseet patrioottista folk-musiikkia aikaisemmin. Lehti arvioi, että video loppuu tarkoituksella vuoteen 1991, jolloin nykymuotoinen Valko-Venäjän tasavalta perustettiin, välttääkseen ongelmat viranomaisten kanssa.
Archen arvion mukaan video yhdistelee kansanperinteen, neuvostoajan historiankirjoituksen sekä vuoden 1991 jälkeen itsenäistymisen jälkeen tehdyn historian uudelleenkirjoituksen myötä syntyneitä elementtejä.
Video palkittiin parhaan mainoselokuvan Grand Prix -palkinnolla valkovenäläisen mainonnan AD.NAK! -festivaaleilla 2011.
Aiheesta muualla

Julija Ljaškevitš,  Julija Rudzitskaja, Ljavon Volski ja Aljaksandr Pamidorau: Budzma belarusami! youtube.com. YouTube. (valkovenäjäksi), englanninkielinen tekstitys
"Будзьма беларусамі!"    » “Будзьма беларусамі!” ўвайшла ў гісторыю (фотарэпартаж) (videon tekijöiden oma infosivu; google translate) 30.5.2011. budzma. (valkovenäjäksi)
Абноўлена ў: Гісторыя Беларусі за пяць хвілін. Мультфільм пра «шалёны беларускі народ»  30.5.2011. Наша Ніва: першая беларуская газета. (valkovenäjäksi)
МИД: Мультфильм "Будзьма беларусамi!" не стоит показывать иностранцам - TUT.BY (talteen; videoilla mahdollisesti valkovenäjän virkamiehen kommentit videosta (valkovenäjäksi))  2011-06-03T21:41:00+03:00. TUT.BY. Arkistoitu 6.6.2011.
Boogie Woogie (elokuva)

| Boogie Woogie |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste
Ohjaaja:  Duncan Ward
Käsikirjoittaja:  Danny Moynihan
Perustuu:  Danny Moynihanin samannimiseen romaaniin
Tuottaja:  Danny Moynihan Kami Naghdi Christopher Simon Cat Villiers
Kuvaaja:  John Mathieson
Pääosat:  Gillian Anderson Alan Cumming Heather Graham Danny Huston Christopher Lee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Autonomous Colourframe Constance Media Firefly S Films The Works International
Levittäjä:  Eagle Pictures Netflix
Ensi-ilta:  Iso-Britannia: 26. kesäkuuta 2009 Edinburghin elokuvajuhlat 16. huhtikuuta 2010 (rajoitetusti)
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $ 6 000 000 (arvioitu)selvennä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boogie Woogie on brittiläinen komediaelokuva vuodelta 2009, jonka on ohjannut Duncan Ward. Elokuvan pääosissa näyttelevät Gillian Anderson, Alan Cumming, Heather Graham, Danny Huston ja Christopher Lee.[lähde? ]
Boogie Woogie sijoittuu taidemaailmaan nykyaikaisessa Lontoossa. Elokuvan käsikirjoittajana toimi Danny Moynihan, joka oli myös kirjoittanut alkuperäisen samannimisen romaanin, joka julkaistiin vuonna 2000.[lähde? ]
Elokuva sai ensi-iltansa Skotlannissa 26. kesäkuuta 2009 Edinburghin kansainvälisillä elokuvajuhlilla, minkä jälkeen Boogie Woogie pääsi rajoitettuun levitykseen Britanniassa 16. huhtikuuta 2010.[lähde? ]selvennä
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gillian Anderson  | … |  Jean Maclestone   |
|  Alan Cumming  | … |  Dewey Dalamanatousis   |
|  Heather Graham  | … |  Beth Freemantle   |
|  Danny Huston  | … |  Art Spindle   |
|  Christopher Lee  | … |  Herra Alfred Rhinegold   |
|  Joanna Lumley  | … |  Rouva Alfreda Rhinegold   |
|  Charlotte Rampling  | … |  Emille   |
|  Amanda Seyfried  | … |  Paige Oppenheimer   |
|  Stellan Skarsgård  | … |  Bob Maclestone   |
|  Jaime Winstone  | … |  Elaine   |
|  Simon McBurney  | … |  Robert Freign   |
|  Meredith Ostrom  | … |  Joany   |
|  Gemma Atkinson  | … |  Charlotte Bailey   |
|  Jan Uddin  | … |  Artin partneri   |
|  Jack Huston  | … |  Jo Richards   |
Aiheesta muualla

Boogie Woogie Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Boogie Woogie AllMoviessa. (englanniksi)
Carlos Andrés Pérez

| Carlos Andrés Pérez |
| --- | --- |

Venezuelan presidentti
 2. helmikuuta 1989 – 21. toukokuuta 1993  
Edeltäjä:  Jaime Lusinchi
Seuraaja:  Octavio Lepage (vt.) Ramón José Velásquez
 12. maaliskuuta 1974 – 12. maaliskuuta 1979  
Edeltäjä:  Rafael Caldera
Seuraaja:  Luis Herrera Campins
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1922 Rubio, Táchira, Venezuela
Kuollut: 25. joulukuuta 2010 (ikä 88) Miami, Florida, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  Acción Democrática
 Nimikirjoitus
George H. W. Bush ja Carlos Andrés Pérez.
Carlos Andrés Pérez Rodríguez (27. lokakuuta 1922 – 25. joulukuuta 2010 Miami, Yhdysvallat) oli Venezuelan presidentti vuosina 1974–1979 ja 1989–1993. Pérezin ensimmäistä presidenttiyttä edelsi mittava vaalikampanja.
Vasemmistolainen Pérez kansallisti ensimmäisellä kaudellaan Venezuelassa toimivat öljy-yhtiöt, mikä vaurastutti valtiota. Sen ansiosta hän nousi toiselle kaudelle 1989. Toista kautta leimasivat kuitenkin lahjusskandaalin nostattamat mellakat ja vallankaappausyritykset.
Péreziä vastaan osoitettiin mieltä helmikuussa 1989 Guarenasissa, ja mellakat levisivät koko maahan. Poliisi ja armeija kukistivat ne verisesti. 27. helmikuuta 1989 surmattiin "El Caracazo" -nimen saaneissa tapahtumissa virallisen arvion mukaan 300, mutta eri järjestöt ja todistajat ovat puhuneet yli tuhannesta kuolleesta. Suuri osa kuolleista haudattiin joukkohautoihin. Helmikuussa ja marraskuussa 1992 Pérezin hallitus selvisi kahdesta vallankaappausyrityksestä. Niistä ensimmäistä johti myöhemmin presidentiksi valittu Hugo Chávez. Korkein oikeus erotti Pérezin 20. toukokuuta 1993 syytettynä 250 miljoonan bolívarin kavalluksista. Pérez sai vankeusrangaistuksen, mutta korkean iän vuoksi hänet määrättiin kotiarestiin. Hän siirtyi 1998 Dominikaaniseen tasavaltaan, josta Venezuela yritti saada häntä luovutetuksi. Hän kuoli Yhdysvalloissa.
Sukulaiset kävivät Pérezin ruumiista kymmenkuukautisen oikeustaistelun, ennen kuin hänet saatiin lokakuussa 2011 haudattavaksi Caracasiin.
Pérez avioitui 26-vuotiaana Blanca Rodriguezin kanssa ja sai kuusi lasta. Avioeron jälkeen hän avioitui vuonna 1980 Cecilia Matosin kanssa ja sai kaksi tytärtä.
ByeAlex

ByeAlex (vasemmalla).
ByeAlex (oik. Alex Márta; s. 6. kesäkuuta 1984) on unkarilainen indie pop-laulaja.
Hän edusti Unkaria vuoden 2013 Euroviisuissa Malmössä kappaleella "Kedvesem" sijoittuen kymmenenneksi 84 pisteellä.
Diskografia > Singlet

"Csókolom" (2012)
"Láttamoztam" (2012)
"Kedvesem" (2012)
Bariumtähti

Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
Bariumtähti on kehittynyt kaksoistähti, jossa punaisen jättiläisen kumppanina on valkea kääpiö, josta on siirtynyt ainetta punaiseen jättiläiseen. Punaisen tähden spektriluokka on K tai M. Niiden spektrissä on havaittavissa selvästi bariumin, joidenkin harvinaisten maametallien sekä erilaisten hiiliyhdisteiden selvät viivat.
Death Gods

| Death Gods Deathchain |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. syyskuuta 2010
 Formaatti: CD, 2-LP
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 52.03
 Levy-yhtiö: Cobra
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 19.
Deathchainin muut julkaisut
| Sotajumala / Deathchain 2010 | Death Gods 2010 | Ritual Death Metal 2013 |
Death Gods on Deathchainin viides studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 19.
Kappaleet

Storming the Death Gods – 4.56
Scimitar – 4.23
The Crawling Chaos – 4.26
The Lion-Head – 5.09
We Are Unearthed – 6.33
The Beyond – 4.15
Chronic Infection – 4.08 (2-LP -bonuskappale, Pestilence -cover)
Howling of the Blind – 6.00
Cthulhu Rising – 12.13
Kokoonpano

K.J. Khaos – laulu
Cult – kitara
Corpse – kitara
Kuolio – basso
Kassara – rummut
C. Void – taustalaulu, musiikkiohjelmointi
+
Kosti Orbinski – soolokitara
Kokoonpano > Tuotanto

Jari Cuomainen – äänittäjä
Tore Stjerna – miksaaja, masteroija
Ritual – grafiikka
Arvostelut

Imperiumi.net: 8+/10
Miasma:
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Death Gods Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Death Gods Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Brickell Flatiron

| Brickell Flatiron |
| --- | --- |
 Brickell Flatiron vuonna 2019.
Tiedot
Sijainti:  1001 South Miami Avenue, Miami, Florida, Yhdysvallat
Rakennettu:  2016–2019
Käyttötarkoitus:  asuinrakennus
Tila:  valmis
Yritykset
Urakoitsija:  CMC Group
Omistaja:  Elysee Investments (ennen CMC Group)
Tekniset tiedot
Kerroksia:  64
Korkeus
Kattokorkeus:  212,9 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brickell Flatiron on asuinkäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä Miamissa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen korkeus on 213 metriä, ja siinä on 64 kerrosta. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2016, ja se valmistui 2019. Rakennuksen päämateriaali on betoni.
Bostonin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Hiippakunnan vaakuna
Bostonin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (lat. Archidioecesis Bostoniensis) on katolisen kirkon arkkihiippakunta Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Siihen kuului 1 088 pappia ja lähes 2 miljoonaa jäsentä. Pienempiä hiippakuntia ovat Burlington, Fall River, Manchester, Portland, Springfield in Massachusetts ja Worcester.
Piispat ja arkkipiispat

Jean-Louis Lefebvre de Cheverus (1808–1823)
Benedict Joseph Fenwick (1825–1846)
John Bernard Fitzpatrick (1846–1866)
John Joseph Williams (1866–1907)
William Henry O’Connell (1907–1944)
Richard Cushing (1944–1970)
Humberto Sousa Medeiros (1970–1983)
Bernard Francis Law (1984–2002)
Sean Patrick O’Malley (2003– )
Brittiläisen Kolumbian yliopisto

| Brittiläisen Kolumbian yliopisto> University of British Columbia |
| --- | --- |

Motto:  Tuum Est
Perustettu:  1908
Opiskelijoita:  61 113
Sijainti:  Vancouver,  Kanada
Kampus:  Vancouver, Okanagan
Sivusto:  ubc.ca
Brittiläisen Kolumbian yliopisto (University of British Columbia,  lyh. UBC) on korkeatasoinen julkisrahoitteinen yliopisto Vancouverissa Kanadassa. Sen toinen kampus sijaitsee Okanaganissa.
Yliopisto on perustettu vuonna 1908. Siellä on runsas 59 000 opiskelijaa ja 15 000 henkilökunnan jäsentä. Yliopistossa on opiskellut seitsemän nobelistia ja kaksi Kanadan pääministeriä. Yliopistossa opiskelleet ovat voittaneet 65 olympiamitalia.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Brittiläisen Kolumbian yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 37. Sijoitus oli Kanadan toiseksi paras Toronton yliopiston jälkeen.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
David Niven

| David Niven |
| --- | --- |
 David Niven vuonna 1973.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James David Graham Niven
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1910 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 29. heinäkuuta 1983 (73 vuotta) Château-d’Œx, Sveitsi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Primula Rollo (vih. 1940; k. 1946)   Hjördis Paulina Tersmeden  (vih. 1948; k. 1983)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1932–1983
Merkittävät roolit:  Vaaleanpunainen pantteri -elokuvat   Navaronen tykit
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
James David Graham Niven ['nɪvən] (1. maaliskuuta 1910 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 29. heinäkuuta 1983 Château-d’Œx, Sveitsi) oli englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä.