stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martin Bodák
Ura > Seuraura

Bodák on HK Spišská Nová Vesin kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 seuran B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 4+19=23. Seuraavalla kaudella 2014–2015 Bodák debytoi miesten peleissä pelattuaan Slovakian maajoukkueen kehitysjoukkue HK Orange 18:n paidassa 36 runkosarjaottelua tehopistein 4+5=9 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Loppukautensa hän vietti kuitenkin kasvattajaseuransa HK Spišská Nová Vesin A-nuorissa.
Kaudeksi 2015–2016 Bodák siirtyi Suomeen ja Tapparan A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Hän kuitenkin vahvisti pudotuspeleissä myös seuran B-nuoria. Kaudeksi 2016–2017 Bodák nimettiin Tapparan A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+15=22. Seuran SM-liigajoukkue oli nimennyt Bodákin Mestarien liigan miehistöönsä, mutta hän ei kuitenkaan saanut siellä tililleen otteluakaan. Bodák teki Tapparassa kuitenkin SM-liigadebyyttinsä 31. tammikuuta 2017 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Bodák sai ottelussa jääaikaa 9.31 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Bodák pelasi kauden aikana miesten pelejä myös seitsemän ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
WHL-joukkue Kootenay Ice varasi Bodákin 63. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2017–2018. Bodák oli Icen tehokkain puolustaja tehoilla 8+24=31, kuten myös kaudella 2018–2019 tehoilla 11+14=25.
Kaudeksi 2019–2020 Bodák siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Vítkoviceen. Hän pelasi siellä 21 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Bodákin ensimmäinen miesten pääsarjamaali syntyi 27. lokakuuta 2019 vieraissa HC Olomoucia vastaan. Hän pelasi yli puolet kaudestaan kuitenkin lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligassa, jossa Bodák pelasi yhteensä 22 ottelua HC Poruban sekä HC Přerovin joukkueissa, joista jälkimmäisessä hän pelasi kautensa loppuun. Kauden jälkeen, huhtikuussa 2020 Vítkovice vahvisti, että Bodák ei jatka joukkueessa.
Ura > Maajoukkueura

Bodák pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Slovakian kapteenina. Hän jakoi kolmella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Samuel Bučekin kanssa sekä koko turnauksen puolustajien maalipörssin voiton Kanadan Cale Makarin kanssa. Valmennus valitsi Bodákin Slovakian turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös sekä Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun että Ruotsia vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Bodák pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Slovakian varakapteenina. Valmennus valitsi Bodákin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015, jolloin Bodák oli Slovakian paras pistemies ja syöttäjä viidellä syöttöpisteellään. Hän myös edusti Slovakian alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa syksyllä 2014 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015.
Slovakian A-maajoukkueessa Bodák on pelannut viisi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Norrköpingissä Ruotsia vastaan. Bodák merkittiin Slovakian kolmospuolustajapariin Marek Ďalogan viereen. Hän on pelannut myös kaksi B-maaottelua Puolaa vastaan keväällä 2017.
Matti Rinta

Matti Rinta (25. huhtikuuta 1871 Isokyrö – 5. tammikuuta 1908 Kangasala) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Rinta toimi viimeksi Kangasalan kirkonkylän koulun opettajana.
Teoksia

Kertomuksia Etelä-Pohjanmaalta.    Otava 1893
Markus Ahlskog

Markus Erik Ahlskog (s. 13. marraskuuta 1965 Helsinki) on suomalainen fyysikko ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopistossa fysiikan professorina vuodesta 2004 lähtien. Fyysikkona hän on erikoistunut hiilinanoputkien tutkimukseen.
Akateeminen ura

Markus Ahlskog opiskeli tekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa. Hän aloitti akateemisen uransa jatko-opintojen aikana toimiessaan tutkijana Teknillisen tutkimuskeskuksen (eli silloisen Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen, VTT) puolijohdetekniikan laboratoriossa 1989–1994. Sen jälkeen hän työskenteli 1994–1996 vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa. Santa Barbarassa hän viimeisteli väitöstutkimuksensa. Ahlskog väitteli Teknillisessä korkeakoulussa tekniikan tohtoriksi vuonna 1996. Väitöskirjan aiheena olivat sähköä johtavien polymeerien optiset ominaisuudet ja elektronin kulkeutuminen polymeerin pinnalla.
Akateeminen ura > Erikoistuminen hiilinanoputkiin

Vuonna 1996 nanofysiikka oli vasta kehittymässä oleva ala. Japanilainen professori Sumio Iijima löysi hiilinanoputket ensi kertaa vuonna 1991 tehdessään tutkimusta elektronimikroskoopilla NEC:n laboratoriossa. Sen jälkeen niiden tutkimus maailmanlaajuisesti alkoi levitä. Markus Ahlskog oli lukenut belgialaisen tutkimusryhmän tekemästä työstä yksittäisen hiilinanoputken sähkönjohtavuuden mittaamiseksi. Hän oli etsimässä valmistumisen jälkeen ensimmäistä tutkimuspaikkaansa, ja hän päätti hakea kyseiseen tutkimusryhmään laajentaakseen osaamistaan fysiikan alalla. Ahlskog hyväksyttiin ryhmään ja hän toimi 1996–1999 post doc-tutkijana Leuvenin katolilaisessa yliopistossa. Tutkimusryhmä on erikoistunut erilaisten nanometrimittakaavan rakenteiden tutkimukseen mikroskopian avulla. Menetelminä sovellettiin aluksi pääasiassa tunnelointimikroskopiaa ja sittemmin myös atomivoimamikroskopiaa. Tutkimusryhmä Leuvenin yliopiston fysiikan ja astronomian laitoksella on yhä toiminnassa vuonna 2019 ja sitä johtaa alankomaalainen professori C. Van Haesendonck. 2010–luvulla ryhmä on tutkinut nanorakenteita niin kutsutun SPM-mikroskopian (engl. Scanning Probe Microscopy) avulla. SPM-mikroskooppi on edistynyt tutkimuslaite, jossa yhdistyvät tunnelointimikroskooppi (engl. Scanning Tunneling Microscope, STM) ja atomivoimamikroskooppi (engl. Atomic Force Microscope, AFM) eli instrumentin avulla voi tehdä tutkimusta molempia menetelmiä soveltaen. Belgiassa työskennellessään Ahlskog tutustui ensimmäistä kertaa atomivoimamikroskooppiin, josta on sittemmin tullut eräs keskeinen tutkimuslaite kokeellisen nanotieteen tutkimuksessa.
Vuonna 1999 Ahlskog palasi takaisin kotimaahan. Hän työskenteli vuosina 1999–2004 Teknillisen korkeakoulun Kylmälaboratoriossa. Laboratoriossa oli 1990–lopulla aloitettu nanofysiikan tutkimus. Tutkimusta tehtiin professori Mikko Paalasen johdolla. Kylmälaboratoriossa toimi tuona aikana Suomen Akatemian huippututkimusyksikkö (vuosina 2000–2005).
Akateeminen ura > Professoriksi

Jyväskylän yliopisto nimitti Ahlskogin fysiikan professoriksi ja hän aloitti tehtävässään helmikuun alussa 2004. Uuden professuurin ala määriteltiin tarkemmin keskittyväksi kokeelliseen tiiviin aineen fysiikkaan. Tutkimusala on osa Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksen kokeellisen fysiikan tutkimusta. Professori Ahlskog tutkii hiilinanoputkia, ja sitä, millä tavoin hiilinanoputkia voidaan hyödyntää erilaisissa teknologisissa sovelluksissa. Tutkimusalana hiilinanoputkitutkimus lukeutuu nanofysiikkaan ja laajemmin nanotieteisiin. Nanotieteistä Jyväskylän yliopistossa ovat edustettuina nanofysiikan ohella nanokemia ja nanobiologia. Käytännössä nanobiologia tarkoittaa solu- ja molekyylibiologian tutkimusta. Ahlskog on tutkimusprojekteissaan tehnyt yhteistyötä biologien ja kemistien kanssa.
Ahlskogin aloittaessa professorina Jyväskylän yliopistossa toimi vuosina 2000–2005 professori Juha Äystön johtama ydin- ja materiaalifysiikan huippututkimusyksikkö. Yksikön toinen päätutkija oli professori Matti Manninen. Huippuyksikön materiaalifysiikan osiossa tutkittiin mm. nanorakenteiden fysikaalisia ominaisuuksia ja valmistusta. Markus Ahlskogin tekemä hiilinanoputkien tutkimus oli osa tätä materiaalifysiikan tutkimusta. Sittemmin Jyväskylän yliopistossa on toiminut professori Ahlskogin johdolla molekulaarisen teknologian tutkimusryhmä. Ryhmä toimii fysiikan laitoksen ja nanotiedekeskuksen yhteistyöprojektina.
Tutkimustyön ohella Ahlskog opettaa sovellettua materiaalifysiikkaa. Hän on Jyväskylän yliopistossa toimiessaan ohjannut ainakin kuusi väitöskirjaa. Professori Ahlskogin tieteellinen julkaisutuotanto vuoden 2019 loppuun mennessä kattaa 14 tieteellistä tutkimusartikkelia.
Tutkimustyö

Fyysikkona Ahlskogin pääasiallinen tutkimuskohde ovat olleet erilaisten materiaalien ja puolijohteiden sähköiset ominaisuudet. Professorina hän on tutkinut pääasiassa hiilinanoputkia. Hän tutkii niiden fysikaalisia ominaisuuksia. Rakenteellisesti yksittäisen nanoputken konfiguraatioita on periaatteessa lukemattomia. Ahlskogin mukaan eräät näistä konfiguraatioista antavat hiilinanoputkelle metalliset ominaisuudet ja eräät toiset puolestaan puolijohteen ominaisuudet. Hiilinanoputken rakenne siis määrittelee, onko sillä enemmän sähköä johtavan metallin tyyppiset ominaisuudet, vai käyttäytyykö se lähinnä puolijohteen tavoin.
Nanohiiliputken fysikaalisista perusominaisuuksista Ahlskogin ja tämän tutkimusryhmän tarkastelussa on ollut esimerkiksi elektronin kuljetus yksittäisen hiilinanoputken pinnalla. Materiaalien pintojen ja rajapintojen ominaisuudet ovat merkittävässä roolissa, kun materiaaleihin perustuvia uusia teknologisia sovelluksia kehitetään. Sovelluksien edellytyksiä selvitetään ensin perustutkimuksen avulla. Esimerkkinä perustutkimuksesta Ahlskog ryhmineen tutki vuonna 2009 hiilinanoputkia käyttämällä tutkimusmenetelmänä Raman-spektroskopiaa. Tutkimusprojektissa tarkasteltiin elektronin kuljetusta nanoputken pinnalla. Sen ohella tutkittiin hiilinanoputken rakennetta ja spektroskopisia ominaisuuksia. Tutkimusprojektiin osallistui professori Mika Pettersson, jonka erikoisalaa ovat erilaiset optiset kuvantamismenetelmät ja spektroskopia.
Perustutkimuksen ohella Ahlskog tutkii, miten hiilinanoputkia voitaisiin hyödyntää erilaisissa teknologisissa sovelluksissa. Aloittaessaan professorina (2004) Ahlskog visioi, että hiilinanoputkien tutkimuksessa voisi löytyä uusia teknologisia sovelluksia ja hiilinanoputkirakenteille saada uusia funktionaalisia ominaisuuksia, jos niihin yhdistetään biomolekyylejä. Sittemmin hän on yhteistyössä kemistien ja nanobiologien kanssa on pyrkinyt kehittämään hiilinanoputkille uusia sovelluksia biokemiallisen funktionalisoimisen kautta. Vuosina 2012–2016 Ahlskog johti osana Suomen Akatemian Ohjelmoitavat materiaalit (OMA) -hanketta tutkimusprojektia, jossa pyrittiin kehittämään hiilinanoputkeen perustuva ohjelmoitava bioaktuaattori.
Ahlskogin viimeisin tutkimustyö on käsitellyt moniseinäisiä hiilinanoputkia. Hänen tutkimusryhmänsä on tehnyt teeman alalla kokeellista tutkimusta. Ahlskog on jatkanut myös hiilinanoputkien yhdistämistä erilaisiin molekyyleihin. Eräs sovellus oli esimerkiksi ohutkalvojen sähkönjohtavuuden tutkiminen, kun vesiliukoisena seoksena oli hiilinanoputkia ja hemiselluloosaa. Ryhmä mittasi ohutkalvojen konduktanssia matalissa lämpötiloissa. Tutkimuksessa havaittiin, että hemiselluloosa ei merkittävästi vaikuttanut nanohiiliputken sisäosan konduktanssiin.
Aiheesta muualla

Professori Ahlskogin tieteellisiä julkaisuja[vanhentunut linkki] Jyväskylän yliopisto, fysiikan laitos. (englanniksi)
Lou Kachivas

Lou Kachivas on yhdysvaltalainen animaattori ja animaatio-ohjaaja, joka työskenteli uransa aikana enimmäkseen Filmationin tuottamissa piirrossarjoissa 1970-luvulta lähtien, kuten The New Adventures of Batman, Sport Billy, He-Man, She-Ra: Mahdin prinsessa ja BraveStarr.
Me viihdytämme teitä

| Me viihdytämme teitä YUP |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : huhti–toukokuu 1999 Studio Audio
 Julkaistu: kesäkuu 1999
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 24.07
 Levy-yhtiö: Universal Music
YUP:n muut julkaisut
| Outo elämä 1998 | Me viihdytämme teitä 1999 | Normaalien maihinnousu 1999 |
Me viihdytämme teitä on YUP -yhtyeen kappale ja EP, joka julkaistiin kesäkuussa 1999. EP:n nimikappale on mukana myöhemmin samana vuonna julkaistulla Normaalien maihinnousu -albumilla. Kappaleet "Herrasmiehet", "Lihavia luurankoja" ja "Tohtori Tulp esittelee alkuihmisen" on julkaistu myöhemmin vuonna 2001 Hajota ja hallitse 1993–2001 -kokoelmalevyllä.
Kappaleet

Herrasmiehet – 4.13
Lihavia luurankoja – 3.50
Tohtori Tulp esittelee alkuihmisen – 3.03
Me viihdytämme teitä – 4.48
Suomen suurin tv (live) – 4.06
Jos helvetti on täynnä (live) – 4.07
Kappaleet "Suomen suurin tv" ja "Jos helvetti on täynnä" on äänitetty Joensuun Ilosaarirockissa 11. heinäkuuta 1998.
Kokoonpano

Janne Mannonen – rummut, laulu
Jussi Hyyrynen – kitara
Petri Tiainen – koskettimet, laulu
Jarkko Martikainen – laulu, kitara
Valtteri Tynkkynen – basso, laulu
+
Jarmo Hovi – perkussiot (kappaleissa "Lihavia luurankoja", "Tohtori Tulp esittelee alkuihmisen")
Masahiro Endō

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Masahiro Endō
Syntymäaika: 15. elokuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1998 1999 1999 2000 2000–2001 2001–2002 | Júbilo Iwata Yokohama FC Verdy Kawasaki Shimizu S-Pulse Mechelen La Louvière | 99 (5) 7 (4) 3 (0) 7 (0) 4 (0) 1 (0) |
Maajoukkue
| 1994 | Japani | 8 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Masahiro Endō (jap. 遠藤 昌浩, Endō Masahiro; s. 15. elokuuta 1970 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Endō debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1994. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Matti Rintakoski

| Matti Rintakoski |
| --- | --- |
 Matti Rintakoski ottaa joukkueen kapteenina vastaan Kanada-maljan TBK:n voitettua Suomen mestaruuden vuonna 1953.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1924 Tampere
Kuollut: 28. kesäkuuta 1995 (70 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rinuli
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  left
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1940–1959
Seurat:  Ilves TBK Tappara
Matti Erik Rintakoski (18. syyskuuta 1924 Tampere – 28. kesäkuuta 1995) oli suomalainen jääkiekkoilija.
Rintakoski aloitti pelaajauransa SM-sarjassa Tampereen Ilveksessä, jossa pelasi hyökkääjänä. Viiden Ilveksen kautensa jälkeen Rintakoski siirtyi paikalliskilpailija TBK:hon kausien 1946–55 ajaksi. TBK vaihtoi nimensä Tapparaksi, jossa Rintakoski pelasi uransa loppuun. TBK:ssa Rintakoski siirtyi pelaamaan puolustajan paikalle ja hänestä tulikin yksi varhaisimpia suomalaisia suurpuolustajia. Rintakoski voitti SM-sarjasta 13 mitalia, joista viisi oli kultaisia ja ennätykselliset seitsemän pronssisia. Rintakosken sanotaan myös olleen ensimmäinen tai ainakin ensimmäisiä suomalaispelaajia, jotka oppivat käyttämään ns. lyöntilaukausta eli lämäriä. Tappara on aateloinut Rintakosken seuran Hall of Fame -kunniagalleriaan numerolla seitsemän.
Suomea Rintakoski edusti neljä kertaa MM-tasolla ja 1952 Oslon talviolympialaisissa. Maaotteluita Rintakoskelle kertyi 74.
Saavutukset ja palkinnot

5 Suomen mestaruutta (1945, 1946, 1953, 1954, 1955)
1 SM-hopea ja 7 -pronssia
SM-sarjan maalipörssin voittaja (1944)
Suomen paras jääkiekkoilija (1948)
Tappara Hall of Fame #7
Suomen Jääkiekkoleijona #9
Me vaadimme

Me vaadimme -julistus oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluejohdon 1. marraskuuta 1917 julkaisema ohjelma, jossa vaadittiin saattamaan voimaan valtalain, ryhtymään uudistamaan virkamieskuntaa ja oikeuslaitosta, uuden senaatin eroamista, torpparien vapauttamista isäntien vallasta sekä kahdeksan tunnin työaikalain ja kunnallislakien vahvistamista. Me vaadimme -julistuksen vaatimukset tiedettiin jo etukäteen sellaisiksi, että porvarillinen eduskunta ja E. N. Setälän tynkäsenaatti hylkäävät ne. Sisällissota häämötti, sillä samana päivänä, kun Me vaadimme -julistus oli esillä eduskunnassa, sosialidemokraattien puoluetoimikunnan kokous käsitteli vallankumoussuunnitelmaa.
Ohjelman suunnittelivat lähinnä O. W. Kuusinen, Edward Gylling ja Oskari Tokoi. Ohjelman hyväksymistä edistämään, ikään kuin sisällissodan esinäytöksenä, puhkesi yleislakko.
Ohjelma hävisi 9. marraskuuta vuonna 1917 eduskunnassa pidetyssä äänestyksessä porvarillisten puolueiden ehdotukselle väliaikaisen valtiohoitajakunnan asettamiseksi, mitä taas sosiaalidemokraatit arvostelivat keisarillisen vallan siirroksi  kolmimiehiselle toimikunnalle. Äänestyksellä ratkaistiin väliaikaisesti kysymys ylimmän vallan haltijasta Suomessa, kun Venäjän väliaikainen hallitus oli juuri pari päivää aiemmin syrjäytetty Lokakuun vallankumouksessa. Ohjelman esitti uudelleen eduskunnan käsiteltäväksi sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä 12. marraskuuta, mutta sitä ei otettu käsiteltäväksi, mitä puhemies Johannes Lundson perusteli sillä, ettei se täyttänyt muodollisia vaatimuksia.
Suomen Ammattijärjestön edustajakokous vaati 12. marraskuuta, että eduskunnan oli "käskettävä senaatin heti julkaisemaan” valtalain, kunnallislait, kahdeksan tunnin työaikalain sekä muut valtalain nojalla hyväksytyt lait. Vaatimukseen liittyi uhkaus, että ellei näin tapahdu, alkaa yleinen suurlakko, jonka puhkeamisesta vastuu jäisi yksinomaan porvarien kannettavaksi. Suurlakkoa johtamaan oli jo valittu vallankumouksellinen keskusneuvosto.
Eduskunta hyväksyi osan Me vaadimme -julistuksen vaatimuksista. Kunnallislait ja kahdeksan tunnin työpäivä hyväksyttiin ja myös vahvistettiin eduskunnan  aamuyöllä 16. marraskuuta pitämässä istunnossa.
Ohjelmaa on pidetty pyrkimyksenä vallankumoukselliseen tilanteeseen ja yhtenä vaiheena vallan otossa. Sisällissodan jälkeen Me vaadimme -julistuksen puolesta äänestämistä eduskunnassa pidettiin maanpetoksellisena toimintana, minkä perusteella sosiaalidemokraattisille kansanedustajille tuomittiin vankeusrangaistuksia. Toisaalta on katsottu, että se oli monilta osilta puhdasta realismia, sillä työttömyys oli suurta ja elintarvikepula paheni.
Julistuksen sisältö

Aluksi julistuksessa arvosteltiin porvarillisten puolueiden harjoittamaa politiikkaa ja Venäjän väliaikaista hallitusta. Työväelle ei oltu tehty myönnytyksiä ja eduskunnan hajottamisella oli astuttu laittomuuden tielle sekä määrätty toimitettavaksi laittomat vaalit. Sen jälkeen julistuksessa esitettiin ohjelma, jonka kiireellistä toteuttamista vaadittiin. Elintarvikekurjuutta oli vastustettava, työttömyys oli torjuttava, kunnallinen sortovalta oli poistettava (mikä tarkoitti kunnallislakien vahvistamista), virkavaltaisuus oli kukistettava, kahdeksan tunnin työaikalaki oli saatettava voimaan, torpparivapautus oli aloitettava, vanhuus-, työkyvyttömyys- ja sairausvakuutuksen valmisteluihin oli ryhdyttävä, yleinen verotusuudistus oli toimeenpantava, valtalaki oli julkaistava noudatettavaksi, Suomen ja Venäjän väliset suhteet oli järjestettävä sopimuksella sillä tavoin, kuin sosiaalidemokraattiselta taholta aikaisemmin oli esitetty. Samalla esitettiin luonnos Suomen ja Venäjän väliseksi sopimukseksi. Julistus päättyi vaatimukseen, että heti, kun siinä esitetyt vaatimukset oli toteutettu, Suomen kansalle oli annettava tilaisuus valita kansalliskokous säätämään uusia perustuslakeja ja muita perustavia uudistuksia. Kansalliskokouksella oli oleva korkein ja rajoittamaton valta kaikissa maan asioissa. Asiat oli siinä ratkaistava yksinkertaisella äänten enemmistöllä. Äänioikeus kansalliskokouksen vaalissa oli oleva 20 vuotta täyttäneillä.
Aiheesta muualla

Me vaadimme
Mastichochória

| Mastichochória Μαστιχοχώρια |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Mastichochória
 Koordinaatit: 38°15′N, 25°59′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Chíos
Kunta:  Chíos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  570107
Väkiluku (2011):  3 672
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ΧΙ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mastichochória (kreik. Μαστιχοχώρια; virallisesti Δημοτική Ενότητα Μαστιχοχωρίων, Dimotikí Enótita Mastichochoríon) on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 672 (vuonna 2011).
Pyrgín kylän keskusaukio.
Mastichochória käsittää Chíoksen etelä- ja lounaisosan. Kunnallisyksikön nimi tarkoittaa "Mastiksikyliä", mikä viittaa Chíoksen tunnetun mastiksipistaasin viljelyyn alueella. Mastichochória oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Ágios Mináksen, Amanín, Ionían, Kampóchoran, Kardámylan ja Omiroúpolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Mastichochórian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Armólia | Armólia | 442 |
| Eláta | Ágios Stéfanos (saari) | 0 |
| Eláta | Eláta | 248 |
| Kalamotí | Almyrós | 0 |
| Kalamotí | Kalamotí | 569 |
| Kalamotí | Kómi | 137 |
| Lithí | Liménas Lithíou | 1 |
| Lithí | Lithí | 397 |
| Mestá | Kalógeroi (saaret) | 0 |
| Mestá | Liménas | 72 |
| Mestá | Merikoúnta | 13 |
| Mestá | Mestá | 337 |
| Mestá | Nisáki (saari) | 0 |
| Mestá | Trachýlia | 15 |
| Olýmpoi | Olýmpoi | 376 |
| Patriká | Patriká | 120 |
| Pyrgí | Dótia | 24 |
| Pyrgí | Emporeiós | 47 |
| Pyrgí | Karýnta | 6 |
| Pyrgí | Moní Agíou Georgíou (luostari) | 0 |
| Pyrgí | Pelagónisos (saari) | 0 |
| Pyrgí | Pyrgí | 755 |
| Pyrgí | Venétiko (saari) | 0 |
| Véssa | Véssa | 113 |
Yhteensä: 3 672
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mastichochória Wikimedia Commonsissa
Matti Riikonen

| Matti Riikonen |
| --- | --- |
 Sound & Fury konsertti Kerava Jazz festivaaleilla
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1953 Helsinki
Kuollut: 11. huhtikuuta 2021 (68 vuotta) Helsinki
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  jazz, free jazz
Soittimet:  trumpetti, kornetti, flyygelitorvi
Yhtyeet:  mm Sound & Fury, Suhkan Uhka, Helsinki Kollektiivi, Systems, Tapiola Big Band, Free Balls ja Halme Prospekt
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Matti Tapani Riikonen (2. tammikuuta 1953 Helsinki –11. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat trumpetti, kornetti ja flyygelitorvi. Hän on yksi vuonna 1969 toimintansa aloittaneen Tapiola Big Bandin perustajajäsenistä. Riikonen opiskeli trumpetinsoittoa Sibelius-Akatemiassa 1970-luvulla.
Riikonen oli vakituinen jäsen Edward Vesala Sound & Fury -yhtyeessä 1987–1999 ja osallistui ECM-yhtiölle tehtyihin levytyksiin Ode to the Death of Jazz (1990), Invisible Storm (1992) ja Nordic Gallery (1994) ja kiertueille mm. Pohjoismaissa, Saksassa, Isossa-Britanniassa ja Kaukoidässä (Taiwan, Etelä-Korea, Japani) Sound & Furyn kanssa.
Riikonen soitti myös basisti-säveltäjä Antti-Hytin ja saksofonisti Jone Takamäen kokoamassa Suhkan Uhka -yhtyeessä, esiintyen mm. vuonna 2000 Tampereen Jazz Happeningissä, sekä saksofonisti Jorma Tapion The Hugry Tribal Marching Bandissa, joka albumin Hullu Puutarhuri (1992) ja soitti musiikkia filmiin Hotelli VooDoo Tuomari Nurmion kanssa vuonna 1997.
Riikonen on vaikuttanut myös muissa jazzin ja improvisoidun musiikin kokoonpanoissa, muusikkona ja säveltäjänä omissa yhtyeissään, tehnyt musiikkia ja soittanut teattereissa, nykytanssiryhmien ja runoilijoiden kanssa sekä kuvataiteilijoiden näyttelyissä.
Vuonna 2008 hän alkoi soittaa saksofonisti-huilisti Heikki "Hepa" Halmeen Halme Prospekt -yhtyeessä, joka on esiintynyt klubeilla ja festivaaleilla ja tehnyt levyt Prospektor (2008), Proskpektrum (2013), Pajazzo (2015) ja Bluespektor (2018).
Aiheesta muualla

Matti Riikosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa