stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain rotumellakat
Rochester ja Harlem 1964

18. heinäkuuta 1964 eräs valkoihoinen mies suuntasi Harlemissa vesiletkun huonosti käyttäytyviin tummaihoisiin nuoriin. Yksi heistä, 15-vuotias poika, alkoi ajaa miestä takaa. Poliisi saapui paikalle ja poika hyökkäsi päin valkoista poliisia, joka ampui hänet kuoliaaksi. 300 pojan koulutoveria protestoi tappoa.
Afroamerikkalaiset kokoontuivat pojan hautajaisiin. Poliisijohtaja yritti rauhoittaa heitä lupaamalla, että ampuminen tutkittaisiin. Mustat vastasivat heittelemällä pulloja ja kiviä. Poliisi yritti hajottaa väkijoukon pampuilla ja ampumalla jatkuvasti ilmaan. Seuraavina päivinä mellakointi jatkui verisenä. Poliisi ampui kovilla. 22. kesäkuuta 1000 mellakoijaa otti yhteen poliisin kanssa. Mellakoijien määrä kasvoi 4 000:ksi. Yksi mellakoija kuoliselvennä, 118 haavoittui ja poliisi pidätti 465.
Muutamaa viikkoa poliisiväkivaltaa myöhemmin Rochesterissa syntyi kesken katujuhlien väkivaltainen mellakka. Levisi huhuja, että poliisikoira olisi purrut lasta ja että poliisi olisi lyönyt raskaana olevaa naista. Ns ”hyvät pojat”selvennä heittelivät kiviä ikkunoista sisään. Myöhemmin mellakkaan tuli varttuneempia. Pidätetyistä mellakoijista suurin osa oli 20–40-vuotiaita työssä käyviä ihmisiä ilman merkintää poliisin kirjoissa, ja heistä 15% oli valkoihoisia.
Wattsin mellakka Los Angelesissa 1965

Yhdysvalloissa oli monia rasisminvastaisia mielenosoituksia ja mellakoita 1965–1968. Ensimmäinen 1960-luvun lopun suurista mellakoista oli vuonna 1965 Wattsin kaupunginosassa, Los Angelesissa Kaliforniassa. Watsissa afroamerikkalaisten keskimääräinen taloudellinen asema oli parempi kuin monien muiden Yhdysvaltain suurkaupunkien slummeissa. Watts oli väljästi rakennettu viihtyisä alue, ja Los Angelesin 650 000 hengen suuruisella mustalla väestöllä oli korkeampi tulotaso ja työllisyysaste sekä alempi rikollisuusaste kuin muualla mustien asuttamalla suurkaupungin alueella. Kaupungin asukkaista 17 % oli mustia, heitä oli suunnilleen yhtä suuri osuus kaupunginvaltuustossa. Afroamerikkalaisia oli paljon myös poliisin joukossa.
11. elokuuta 1965 moottoripyörällä ajanut poliisi pysäytti nuoren mustan miesajajan, joka vaikutti ajotapansa perusteella juopuneelta. Pidätys näytti alussa sujuvan asiallisesti. Paikalle saapui pian mustan miesajajan äiti. Syntyi kamppailu ja poliisi pidätti miehen, mistä parisataapäinen väkijoukko raivostui. Poliisi lähti paikalta ja odotti väkijoukon hajaantuvan. Vihaisista teineistä ja nuorista miehistä koostuva väkijoukko kasvoi kuitenkin tuhathenkiseksi.
Pidätyspaikalle saapui lisää poliiseja ja myös musta väkijoukko, joka haukkui poliiseja. Yksi musta sylki poliisin päälle ja poliisi pidätti hänet. Nopeasti levisi huhu, jonka mukaan poliisit olisivat pahoinpidelleet raskaana ollutta naista. Mustat kostivat väitetyn pahoinpitelyn pysäyttämällä tapaamansa valkoisten ajajien autot, ja pieksämällä ajajat. Poliiseja saapui lisää paikalle. Seuraavana päivänä mustat alkoivat ryöstellä kauppoja, ja sivusta katselijat toistelivat suositun rhythm & blues -levyjuontaja Nathaniel ”Magnificent” Montaguen kertosäettä ”Burn baby burn”, ”polta baby polta”. Mellakoijat pysäyttivät palokunnan. He hyökkäsivät myös mustien omistamiin kauppoihin. Poliisi ja mellakoiden johtohahmot yrittivät yhdessä pysäyttää mellakan, mutta turhaan. Kansalliskaartin sotilaat saapuivat 3. mellakkapäivänä 13. elokuuta. Myös Martin Luther King saapui paikalle ja halusi pysäyttää mellakan, mutta musta väkijoukko heitteli häntäkin erilaisilla esineillä.
34 ihmistä kuoliselvennä viiden päivän mellakoissa, tuhat haavoittui. Poliisi pidätti yli 3000 mellakoijaa. Mellakoijia oli reilut 30 000 ja 70 000 ihmistä oli tukemassa heitä passiivisesti. Mellakoijat ryöstivät, vaurioittivat tai tuhosivat ainakin 977 rakennusta. Poliisin avuksi tuli 4 000 kansalliskaartin sotilasta.
Vuosien 1966 ja 1967 mellakat

Mellakat koettelivat vuonna 1966 ensin Washingtonia ja sitten Clevelandia, Des Moinesia ja Chicagoa. Vuoden aikana puhkesi 43 kaupungissa väkivaltaisia rotumellakoita.
Vuonna 1967 valkoiset rikkoivat mustien ikkunoita, sytyttivät koteja tuleen ja pahoinpitelivät heitä. Kesän 1967 aikana oli 164 mellakkaa, joiden yhteydessä kuoli 83 ihmistä.
23. heinäkuuta 1967 valkoinen poliisi sulki Detroitissa laittoman baarin ja pidätti kaikki juhlijat varhaisina sunnuntaiaamun pikkutunneilla. Pettyneet mustat alkoivat ryöstellä 12. kadulla. Alivoimainen poliisi uskoi aluksi ryöstelyn pysähtyvän itsestään. Riemuitseva väkijoukko ryntäili ryöstelemään, paikalla oli karnevaalia muistuttava tunnelma. Seuraavana iltana joku sytytti tulipalon, eikä väkijoukko päästänyt palokuntaa paikalle. Mellakointi laajeni myös muihin kaupunginosiin.
Sala-ampumista esiintyiselvennä. Syntyi yksi Yhdysvaltain historian pahimmista mellakoista. Myös merkittävä määrä valkoisia osallistui mellakkaan.
Kansalliskaarti ja armeija kutsuttiinselvennä pysäyttämään levottomuuksia. Kymmeniä kuoliselvennä. Mellakoijat ryöstivät yli 2 500 kauppaa.
Harlem 1968

Vuonna 1968 mustat ja vasemmistolainen Students for a Democratic Society -liike marssivat yhdessä, koska he vastustivat uuden voimistelulaitoksen rakentamista Harlemin asuinalueelle. Poliisit löivät heitä pampulla. Poliisiväkivallasta seurasi Harlemissa mellakoita, jotka levisivät nopeasti moniin suuriin pohjoisen ja etelän kaupunkeihin. Mustien keskuuteen syntyi väkivaltainen vastarintaliike Black Power.
Martin Luther King, Jr:n murhasta johtuneet mellakat 1968

Martin Luther King, Jr. murhattiin 4. huhtikuuta 1968 Tennesseen Memphisissä, josta seurasi valtava aalto mielenosoituksia, jotka yltyivät mellakoiksi. King oli itse vastustanut aina väkivaltaa ja pyrkinyt myös hillitsemään väkivaltaa afroamerikkalaisten keskuudessa. Salamurha aiheutti levottomuuksia ainakin 125 kaupungissa, muun muassa Chicagossa, Baltimoressa ja pääkaupunki Washingtonissa.
Chicagossa afroamerikkalaiset ryöstivät pääosin valkoisten omistamia kauppoja ja sytyttivät polttopulloilla rakennuksia tuleen. Chicagon rähinöinnin kukistaminen vei 34 mustan ja 5 valkoisen hengenselvennä. Mellakointia torjumaan saapui 10 500 poliisia ja 6 700 Illinoisin kansalliskaartin sotilasta. Saapuneita poliiseja sala-ammuttiin, mutta heitä ei kuollut. Nuorille asetettiin ulkonaliikkumiskielto ja aseiden myynti kiellettiin. Poliisi ja kansalliskaarti sai luvan käyttää kyynelkaasua ja ampua kuoliaaksi polttopulloa heittelevät mellakoijat, sekä vammauttaa ryöstäjiä. Myös Baltimoressa oli suuri mellakka, jossa ryöstettiin tai poltettiin tuhat kauppaa. Kuusi kuoliselvennä, 700 haavoittui. Kansalliskaarti ja armeija toimivat. Poliisi pidätti 5 800 ihmistä. Washington DC:ssä rauhanomainen mielenosoitus muuttui nopeasti suureksi rähinäksi.
Kingin murhan aiheuttamat mellakat hiipuivat melko nopeasti. Osasyynä tähän oli se, että Kingin tavoite rotuerottelun poistosta oli pitkälti toteutunut. Silti mustien sosioekonominen asema ei parantunut.
Los Angelesin mellakat 1992

Maaliskuussa 1991 ehdonalaista suorittanut Rodney King pakeni poliisia juovuksissa autollaan, mutta pysähtyi kun huomasi paon mahdottomaksi. Pidätyksessä valkoiset poliisit raahasivat mustan Kingin ulos autosta, ja hakkasivat tämän pampuilla lähes hengiltä. Tapahtuma tallentui videolle, joka esitettiin televisiossa. Poliisit haastettiin oikeuteen, mutta tuomioistuin vapautti heidät. Mustat osoittivat mieltään. Mielenosoitukseen saapui mellakoivaa mustaa väkeä. Mellakoijat polttivat autoja ja rakennuksia, sekä ryöstelivät. Aseistettujen mustien ryöstelijöiden ja itseään puolustavien korealaistaustaisten yhdysvaltalaisten välillä oli ammuskelua. Poliisi lähetti paikalle vahvistuksia. Kansalliskaarti ei saanut ajoissa aseita ja ammuksia ja viipyi sen takia ainakin vuorokauden. Armeija, kansalliskaarti ja liittovaltion poliisi saivat tilanteen hallintaansa vasta 3.–4. päivänä. 54 kuoliselvennä, yli 2 000 haavoittui.
2010-luvun mellakat

Vuosina 2014–2015 afroamerikkalaiset osoittivat mieltään ja mellakoivat vastalauseena sille, että poliisi tappoi aseettomia tummaihoisia. Mellakoita oli Fergusonissa, Baltimoressa ja New Yorkissa.
Elokuussa 2014 poliisi tappoi Fergusonissa aseettoman mustan nuoren miehen, 18-vuotiaan Michael Brownin. Brownin kerrottiin varastaneen savukkeita ja hyökännyt poliisin kimppuun. Poliisi ampui Brownia käsivarteen, jolloin hyökkäys loppui ja Brown pakeni paikalta. Erilaisia huhuja liikkui surmasta. Surma ja poliisin epäkunnioittava käytös laukaisivat mielenosoitukset ja kymmenpäiväiset mellakat. Valamiehistö vapautti valkoihoiset poliisit syytteestä marraskuussa, mikä käynnisti uudet mellakat.
Keväällä 2015 poliisi paiskasi Baltimoressa pidättämänsä mustan Freddie Grayn poliisiauton takaosaan sillä seurauksella, että pidätetty sai niin vaikeat vammat, että vajosi koomaan ja kuoli. Hänen kuolemastaan ja hautajaisistaan alkaneet mellakat levisivät Philadelphiaan. Baltimoressa yli kymmenen poliisia loukkaantui. Kansalliskaarti kutsuttiin apuun pysäyttämään levottomuudet.
2020-luvun mellakat

Poliisi pidätti mustan George Floydin toukokuussa 2020 Minneapolisissa. Hän oli toiminut ravintolan turvamiehenä, mutta jäänyt työttömäksi koronaviruspandemian takia. Floyd yritti maksaa väärennetyllä 20 dollarin setelillä. Mies päätyi jollakin tavoin poliisiauton viereen käsirautoihin. Poliisi Derek Chauvin painoi miestä jalallaan kahdeksan minuuttia niin, että tämä menetti tajuntansa. Kun mies vietiin sairaalaan, hän oli kuollut. Poliisi väitti miehen vastustaneen pidätystä ja olleen päihtynyt sekä alkaneen voida huonosti käsiraudoissa. Videoilla ei näy merkkejä että Floyd olisi vastustanut poliisia. Viranomaiset sanoivat alussa kuoleman johtuneen lääketieteellisestä virheestä. Mustat aloittivat rauhallisen mielenosoituksen. Se muuttui väkivaltaiseksi, kun poliisi yritti hajottaa protestia kyynelkaasun avulla. Protestoijat särkivät liikkeiden ikkunoita, polttivat ja ryöstelivät liikkeitä. He heittelivät kivillä ja pulloilla poliisia. Mellakoijat polttivat poliisiaseman. Kansalliskaarti kutsuttiin apuun rauhoittamaan mellakkaa
. Poliisipäällikkö erotti Floydin kuoleman aiheuttaneet neljä poliisia. TFBI alkoi tutkia tapaukseen osallistuneen neljän poliisin tekoja. Chauvin pidätettiin epäiltynä kuolemantuottamuksesta. Tämäkään ei pysäyttänyt mellakoijia. Protestit jatkuivat ja laajenivat moniin Yhdysvaltain kaupunkeihin, monesti mellakoina. Presidentti Trump käski armeijan Minneapolisiin.
Vuoden 1965 Wattsin mellakoiden aikana mustat mellakoijat polttivat valkoisten omistamia rakennuksia.
Babajevon piiri

Babajevon piirin sijainti Vologdan alueen kartalla.
Babajevon piiri (ven. Баба́евский райо́н, Babajevski raion) on paikallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 9 200 neliökilometriä ja asukkaita on 24 900 henkeä (vuonna 2002).
Sijainti ja luonto

Piiri sijaitsee Vologdan alueen läntisimmässä osassa. Se rajoittuu Vologdan alueen Tšagodoštšan, Ustjužnan, Kaduin, Belozerskin ja Vytegran piireihin sekä lännessä Leningradin alueeseen. Pinnanmuodostukseltaan seutu on tasaista järvimaisemaa. Suurten suoalueiden keskellä on 200 järveä. Suurin joki on Suda. Maaperä on maanviljelykseen huonosti soveltuvaa hiekkamaata.
Seudulla sijaitsee kymmenen aluetason luonnonsuojelualuetta.
Historia

Ensimmäiset asukkaat saapuivat seudulle mesoliittikaudella 7 000–4 000 vuotta eaa. Alueen alkuperäisväestöä lienee suomalais-saamelaista taikka lopilaista välikantakieltä puhuvat metsästäjä-keräilijät. Ensimmäisen vuosituhannen alussa alueelle muutti itämerensuomalaisia vepsäläisiä, jotka puolestaan väistyivät pohjoisille syrjäseuduille toisen vuosituhannen vaihteessa saapuneiden slaavien tieltä. Vepsäläisiä asuu yhä piirin luoteis- ja koillisosissa Pjažozeron sekä Pondalan ja Kujan seudulla.
Piirin alueella sijainnut Kološman pogosta mainitaan ensimmäisen kerran Dmitri Donskoin testamentissa vuonna 1389. 1400-luvun lopulle saakka alue oli Novgorodin feodaalitasavallan sekä Vladimirin ja Suzdalin ruhtinaskuntien (myöhemmin Moskovan) rajaseutua, joka kuului pitkään Belozerskin ruhtinaskuntaan. Pietari I:n uudistusten myötä alue liitettiin Novgorodin lääniin Belozerskin ja Ustjužnan kihlakuntiin. Vuonna 1927 perustettiin Leningradin alueeseen kuuluneet Babajevon ja Borisovo-Sudskojen piirit, jotka vuonna 1937 liitettiin vasta perustettuun Vologdan alueeseen. Borisovo-Sudskoje yhdistettiin Babajevon piiriin vuonna 1959.
Hallinto

Piirin hallinnollinen keskus on Babajevon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 10 maalaiskuntaa: Borisovskoje (keskuspaikka Borisovo-Sudskoje), Dubrovka, Pjažozero (Pjaželka), Požara, Saninskaja, Siutšskoje (Zapolje), Toropovo, Tsentralnoje (Kiino), Vepsäläinen kansallinen kunta (Timošino), Volodino.
Piirin ja samalla myös piirihallinnon päämies on Oleg Tišin.
Vepsäläisiä asuu 160 henkeä Pjažozeron kunnassa, jossa he muodostavat 7,5 % väestöstä. Entisessä Kujan kansallisessa vepsäläisessä kunnassa heitä oli 200 henkeä (45,5 % väestöstä).
Liikenne

Piirin kautta kulkee Pietarin ja Vologdan välinen rautatie (Babajevon asema). Eteläpuolella kulkevalle Vologdan–Uuden Laatokan maantielle on yhteydet Babajevosta.
Talous

Talouden perustan muodostaa metsänhankinta ja -jalostus. Vuonna 2004 metsäteollisuuden osuus teollisuustuotannosta oli 66,3 %, elintarviketeollisuuden 21,9 % ja sähköntuotannon 11,0 %. Piirin teollisuusyritykset tuottavat sahatavaraa, huonekaluja, pellavakuitua, maito-, liha- ja leipomotuotteita.
Alueella toimii 9 maatalousosuuskuntaa, 4 yksityistilaa ja 2 muualla sijaitsevien maatalousyritysten osastoa. Vuoden 2006 alussa laskettiin olevan myös 5180 henkilökohtaista viljelmää. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, viljaa, pellavaa ja perunaa.
Vuonna 1979 otettiin käyttöön Grjazovetsin ja Leningradin välinen kaasujohto, jonka kompressoriasema toimii Babajevossa. Vuonna 2005 ryhdyttiin rakentamaan piirin läpi kulkevaa Pohjois-Euroopan kaasujohtoa, jonka ensimmäisen vaiheen on suunniteltu valmistuvan vuonna 2010. Piirin alueella toimii myös Babajevon veturivarikko ja muita rautatieliikennettä palvelevia laitoksia.
Kulttuuri

Piirin alueella on 22 koulua, joista 7 on keskikouluja. Babajevossa ja Borisovossa on lasten luomistyön keskukset. Babajevossa toimii kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, keskuskirjasto, kotiseutumuseo ja rautatieläisten kulttuuritalo. Maaseudulle on perustettu kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, joihin kuuluu kulttuuritaloja, kirjastoja, kerhoja ja museoita. Babajevossa ilmestyy piirilehti Naša žizn.
Venäjän ortodoksisen kirkon seurakuntia on Babajevossa sekä Krain ja Novaja Starinan kylissä.
Vuodesta 1989 lähtien piirissä vietetään vepsäläistä ”Elämän puu” -perinnejuhlaa. Vuonna 2004 avattiin vepsäläiskulttuurin museo.
Aiheesta muualla

Babajevon piiri Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Babajevon piirin sivusto (venäjäksi)
Piirilehti Naša žizn (venäjäksi)
Babajevo •
Babuškin •
Belozersk •
Grjazovets •
Harovsk •
Kadui •
Kirillov •
Kitšmengski Gorodok •
Mežduretšje •
Nikolsk •
Njuksenitsa •
Šeksna •
Sjamža •
Sokol •
Tarnogski Gorodok •
Totma •
Tšagodoštša •
Tšerepovets •
Tšerepovets •
Ustjužna •
Ust-Kubinskoje •
Vašk •
Veliki Ustjug •
Verhovažje •
Vologda •
Vologda •
Vožega •
Vytegra
Babajevon piirin kunnat vuoden 2009 uudistuksen jälkeen.
Alexander Klossner

Alexander Rudolf (Saku) Klossner (25. syyskuuta 1894 Rautu – 25. toukokuuta 1971 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Klossnerin vanhemmat olivat maanviljelijä Jac Klossner ja Julie Bernhard ja puoliso vuodesta 1930 sairaanhoitaja Emmi Kyllikki Tuomela. Hän tuli ylioppilaaksi Käkisalmen suomalaisesta yhteiskoulusta 1913 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1926. Tohtoriksi Klossner väitteli 1930 ja seuraavana vuonna hän sai kirurgian erikoislääkärin pätevyyden. Ennen sotia Klossner työskenteli lääkärinä muun muassa Helsingissä, Haagan kauppalassa, Viipurissa ja Hämeenlinnassa. Hän oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti 1937–1945, Turun yliopiston kirurgian professori vuodesta 1945, Turun lääninsairaalan vt. johtaja 1946–1958 ja Turun yliopistollisen keskussairaalan johtajaylilääkäri vuodesta 1958. Hän oli myös Vakuutusyhtiö Sammon ylilääkäri 1946–1963. Klossner oli sotilasarvoltaan lääkintämajuri (1940), sisällissodassa hänelle myönnettiin muun muassa Raudun rintaman risti (1918).
Klossnerin mukaan on nimetty yksi Turun yliopistollisen keskussairaalan T-sairaalan auloista.
Azura Skye

| Azura Skye> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Azura Skye, alk. Azura Dawn Storozynski
Syntynyt: 8. marraskuuta 1981 (ikä 42) Northridge, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Azura Skye, alk. Azura Dawn Storozynski (s. 8. marraskuuta 1981, Northridge, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoista Zoe, Duncan, Jack and Jane (1999–2000) ja Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003).
Ura > Zoe, Duncan, Jack and Jane

Skyen tunnetuimpiin rooleihin kuuluu kenties Janen rooli televisiosarjassa Zoe, Duncan, Jack and Jane. Sarja alkoi vuonna 1999 ja päättyi vuotta myöhemmin vuonna 2000 kahden tuotantokauden ja 26 jakson jälkeen. Toisella tuotantokaudella sarjan nimeksi vaihdettiin lyhyempi Zoe.... Skyen lisäksi muissa nimirooleissa näyttelivät muun muassa Michael Rosenbaum ja Selma Blair.
Ura > Buffy

Vuonna 2002 Skye vieraili Buffy, vampyyrintappaja -sarjassa sen seitsemännellä ja viimeiseksi jääneellä tuotantokaudella yhteensä kaksi kertaa. Hän vieraili Cassie Newtonina ensi kertaa kauden neljännessä jaksossa Avun tarpeessa, ja seuraavan kerran hän esiintyi kauden seitsemännessä jaksossa Pahan pauloissa tällä kertaa Ensimmäisen pahan roolissa. Hänen ei alun perin ollut määrä esiintyä jälkimmäisessä jaksossa vaan Taraa näytelleen Amber Bensonin oli määrä palata jakson ajaksi sarjaan. Benson oli kuitenkin haluton kuvaamaan Taraa pahana eikä halunnut palata rooliin, minkä vuoksi Cassien hahmo otettiin vielä kerran mukaan sarjaan.
Ura > Muut työt

Skye on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa ja esiintynyt useissa elokuvissa. Hän on vieraillut muun muassa televisiosarjassa CSI: Miami vuosina 2003–2005 yhteensä neljän jakson verran. Hänen muihin televisiovierailunsa kuuluvat muun muassa sarjat House, Bones ja Aavekuiskaaja. Skye on esiintynyt muun muassa elokuvissa 28 päivää (2000), Red Dragon (2002), Carolina (2003) ja One Missed Call (2008). Hänen uusimman elokuvansa Like Moles, Like Rats on määrä ilmestyä vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Azura Skye Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Yövartija

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Yövartija voi tarkoittaa:
yöllä työskentelevä vartija, katso vartija
Yövartija (Nightwatch), vuoden 1997 yhdysvaltalainen jännityselokuva
Yövartija, Aku Ankan taskukirja
yövartijavaltio, poliittisen filosofian käsite.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yövartija”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Badfinger

| Badfinger |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1969–1975, 1978–1984
Tyylilaji:  power pop, rock
Kotipaikka:   Swansea Wales    Liverpool, Englanti
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Peter Ham Tom Evans Joey Molland Mike Gibbins Ron Griffiths  Bob Jackson Joe Tansin Tony Kaye Glenn Sherba Al Wodtke Richard Bryans
Levy-yhtiö:  Apple Records   Warner Bros. Records   Elektra Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Badfinger oli brittiläinen pop- ja rockyhtye, joka kuuluu power pop -lajityypin edelläkävijöihin. Se sai alkunsa 1960-luvulla Swanseassa Walesissa ja hajosi vuonna 1975 Peter Hamin tehtyä itsemurhan. Yhtye teki kuitenkin comebackin vuonna 1978, mutta hajosi uudestaan vuonna 1984.
Diskografia > Studioalbumit

Maybe Tomorrow (1969)
Magic Christian Music (1970)
No Dice (1970)
Straight Up (1971)
Ass (1973)
Badfinger (1974)
Wish You Were Here (1974)
Airwaves (1979)
Say No More (1981)
Head First (2000)
Diskografia > Kokoelma ja livealbumit

Shine On (1989)
The Best of Badfinger, Vol. 2 (1995)
Day After Day: Live (1990)
The Best of Badfinger (1995)
BBC in Concert 1972-1973 (1997)
The Very Best of Badfinger (2000)
Live 83 – DBA-BFR (2002)
Magic Christian Music; No Dice; Straight Up; Ass (uudelleenmasteroitu) (2010)
Apple Records Extra: Badfinger (2010)
Timeless...The Musical Legacy (2013)
Diskografia > Singlet

Maybe Tomorrow (1969)
Dear Angie (1969)
Come and Get it (1969)
No Mattet What (1970)
Day After Day (1971)
Baby Blue (1972)
Apple of My Eye (1973)
Love is Easy (1974)
I Miss You (1974)
Lost Inside Your Love (1979)
Love is Gonna Come at Last (1979)
Hold On (1981)
I Got You (1981)
Because I Love You (1981)
Yövartio

Yövartio voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Yövartio  (holl. De Nachtwacht), Rembrandtin maalaus
Yövartio, Peter Greenawayn elokuva
Yövartio, kuvitteellinen järjestö George R. R. Martinin fantasiaromaaneissa
Yövartio, Sarah Watersin romaani toisen maailmansodan Lontoosta
Yövartio, vironvenäläinen poliittinen järjestö
yövartiot, aikajaksot, joihin yö vanhalla ajalla jaettiin.
Bernardo Segura

| Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Meksiko> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 20 km kävely |  |
Bernardo Segura (s. 11. helmikuuta 1970 San Mateo Atenco, Meksiko) on meksikolainen kilpakävelijä, jonka päämatkana oli 20 kilometriä.
Segura saavutti Atlantan kesäolympialaisissa vuonna 1996 pronssia. Sydneyn olympialaisissa 2000 hänet hylättiin ja Ateenan olympialaisissa 2004 hän keskeytti kisan. Hänen 20 000 metrin rataennätyksensä vuodelta 1994 on matkan maailmanennätys.
Bernardo Segura oli aktiiviurallaan 175 senttimetriä pitkä ja painoi 62 kilogrammaa.
Saavutukset

| Vuosi | Kilpailu | Paikka | Sijoitus | Matka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Universiadit | Buffalo, Yhdysvallat | 3. | 20 km |
| 1996 | Olympialaiset | Atlanta, Yhdysvallat | 3. | 20 km |
| 1998 | Keski-Amerikan ja Karibian kisat | Maracaibo, Venezuela | 2. | 20 km |
| 1999 | Pan-Amerikan kisat | Winnipeg, Kanada | 1. | 20 km |
| 1999 | Kävelyn maailmancup | Mézidon-Canon, Ranska | 1. | 20 km |
| 2003 | Pan-Amerikan kisat | Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta | 2. | 20 km |
Henkilökohtaiset ennätykset

5 000 metrin kävely: 19.21,14 (2002)
10 000 metrin kävely: 38.24,0 (1994)
10 kilometrin kävely: 39.12 (2003)
20 000 metrin kävely: 1.17.25,6 (1994)
20 kilometrin kävely: 1.19.05 (1996)
50 kilometrin kävely: 4.03.51 (1994)
tunnin kävely: 15 577 m (1994)
Animal Rights Militia

Animal Rights Militia eli ARM on tunnus eläinaktivisteille, jotka harjoittavat suoraa toimintaa eläinten oikeuksien puolustamiseksi, ja irtisanoutuvat Eläinten vapautusrintaman periaatteesta tehdä kaikki mahdollinen, jotta toiminnasta ei koituisi harmia inhimilliselle tai ei-inhimilliselle elämälle.
ARM vaikutti ensimmäiseksi Isossa-Britanniassa 1980-luvulla, kun eläinten vapautusliike alkoi keskittyä demonstraatioiden (kuten mielenilmausten) sijaan enemmän suoraan, laittomaan toimintaan. Ryhmän toimintatapoina olivat omaisuuden tuhoaminen, pelottelu, sekä suora väkivalta. ARM:n aktivistit lähettivät kirjepommeja, asettivat pommeja autojen alle ja rakennuksiin, pilasivat elintarvikkeita, lähettivät tappouhkauksia ja häpäisivät haudan.
Vuoden 1984 Mars-patukoiden myrkytyshuijaus on yksi ARM:n tunnetuimmista toimista. Mars-yhtiö oli teettänyt eläimillä hampaiden kestävyyteen liittyviä kokeita, joita eläintensuojelijat pitivät hirvittävinä. He väittivät julkisesti, että Mars-karkkipatukat ovat myrkytettyjä, ja tästä syystä yhtiö veti patukat pois myynnistä, aiheuttaen itselleen mittavat taloudelliset tappiot.