stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mariankatu (Tampere)

Jugendtyylinen Marjatan sairaala Mariankadun ja F. E. Sillanpään kadun kulmauksessa.
Mariankatu on pohjois-eteläsuuntainen katu Tampereen keskustassa. Mariankadun ja Pirkankadun risteyksen itäpuolella sijaitsee Kaakinmaan kaupunginosa, länsipuolella valtakunnallisesti merkittävä Pyynikinrinteen alue. Pohjoisessa Mariankatu ulottuu jonkin verran Amurin puolelle, Puutarhakatuun asti, jonka jälkeen katulinja jatkuu kevyen liikenteen väylänä. Etelässä Mariankatu päättyy Pyynikin ulkoilualueelle Koulukadun kentän ja Pyhäjärven tuntumaan.
Kaavoitushistoria ja nimi

Mariankatu nimettiin ja merkittiin kaupungin asemakaavaan vuonna 1896. Aluksi se ulottui Pirkankadulta (silloiselta Kauppakadulta) etelään Tiiliruukinkadulle asti. Hallituskadun ja Tiiliruukinkadun välinen katuosuus piirrettiin asemakaavakarttaan jo vuonna 1866, mutta kadulla ei ollut vielä silloin nimeä. Kadunnimi Mariankatu viittaa keisari Aleksanteri II:n puolisoon Maria Aleksandrovnaan. Se muodosti aikanaan nimiparin läheisen Aleksanterintorin eli nykyisen Pyynikintorin kanssa.
Vuonna 1936 katu laajeni Pirkankadun pohjoispuolelle, kun entinen Särkänkatu (alun perin Toinen Amurinkatu) liitettiin Mariankadun osaksi.
Tampereella toteutettiin 1930-luvulla suuri kadunnimiuudistus, jonka yhteydessä käytiin keskustelua myös siitä, pitäisikö Venäjän vallan aikaan viittaavat kadunnimet muuttaa. Mariankadun uudeksi nimeksi ehdotettiin Ilveskatua. Lopulta Mariankatu ja Aleksanterinkatu saivat kuitenkin säilyttää vanhat nimensä.
Puistoja ja rakennuksia

Mariankadun varrella on mäntyvaltainen Marianpuisto sekä kaupunkikuvallisesti ja historiallisesti merkittävä Pyynikin kirkkopuisto, joka on kaupungin vanha hautausmaa. Kadun pohjoisosassa, Pirkankadun ja Puutarhakadun välissä, on lisäksi pieni Taidemuseonpuisto, joka liittyy Tampereen taidemuseota ympäröivään viheralueeseen.
Pyynikin kirkkopuiston länsilaidalla, Mariankadun ja F. E. Sillanpään kadun kulmassa, on vanha sairaalarakennus. Tästä Marjatan sairaalaksi kutsutusta talosta (1913) on käytetty myös rinnakkaisnimeä Marian sairaala. Arkkitehti Lambert Petterson suunnitteli talon alun perin Tampereen synnytyslaitokseksi, mutta 1960-luvulla se muutettiin vanhusten sairaalaksi. Nykyään rakennus on asuinkäytössä.
Mariankadun eteläpäässä sijaitsee palatsimainen Pyynikinlinna (1924), jonka on suunnitellut Jarl Eklund. Talo edustaa 1920-luvun klassismia ja kuuluu tyylisuunnan hienoimpiin edustajiin Tampereella. Rakennuksessa toimii Emil Aaltosen museo. Pyynikinlinnan läheisyydessä, Mariankatu 41:ssä, on myös Birger Federleyn suunnittelema, rakennustaiteellisesti ja maisemallisesti merkittävä Elevhemmet vid svenska samskolan (1926).
Mariankadun entinen nimikilpi. Kolmikielisiä kadunnimikylttejä käytettiin Tampereella vuosina 1903–1917.
Markus Hasler

Markus Hasler (s. 3. lokakuuta 1971 Eschen, Liechtenstein) on liechtensteinilainen hiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1992–2009.
Haslerin uran paras arvokisasijoitus on neljäs sija 2003 Val di Fiemmen MM-kisojen yhdistelmäkilpailusta. Kaksi vuotta aikaisemmin Lahden MM-kisoissa hän sijoittui tätä edeltäneessä kilpailumuodossa takaa-ajossa kuudenneksi. Val di Fiemmessä hän sijoittui lisäksi 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmastoista ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa viidestoista. Thunder Bayssa 1995 hän sijoittui 30 kilometrin perinteisen kilpailussa 15:nneksi. Olympialaisissa Hasler sijoittui parhaimmillaan sijalle 11 Torinon olympialaisten 2006 yhdistelmäkilpailussa. Salt Lake Cityssä 2002 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 12:s.
Hasler osallistui vuosina 1992–2008 yhteensä 152 maailmancupin osakilpailuun. Hänen paras sijoituksensa oli kolmas sija joulukuussa 2001 Cognessa käydystä vapaan hiihtotavan sprinttikilpailusta. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupissa kaikkiaan 12 kertaa.
Marjaniemen Melojat

Marjaniemen Melojien logo
Merikajakki Marjaniemen melojien laiturilla Helsingin Marjaniemessä (2004).
Marjaniemen Melojat (lyhenne MaMe) on Helsingin Marjaniemessä toimiva melontaseura. Seura on perustettu vuonna 1935 ja sen jäsenmäärä on noin 800. Seurassa harrastetaan pääasiassa retki- ja kuntomelontaa sekä SUP-lautailua. Marjaniemen Melojat järjestää myös nuorille omaa melontaan liittyvää toimintaa sekä erilaisia retkiä ja melontatapahtumia mm. pääkaupunkimelonnan ja melontakursseja.
Koskimelonta irtaantui MaMesta vuonna 2006 ja jatkaa toimintaansa erillisenä yhdistyksenä, Kohina -koskimelonta ry:nä. Kohina pitää kotipaikkanaan Kymijokea, jossa on myös seuran tukikohta.
Aiheesta muualla

Marjaniemen Melojat
Kohina -koskimelonta ry
Martha Neiglick-Platonoff

Martha Platonoff, o.s. Neiglick (20. syyskuuta 1889 Helsinki – 9. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen ikoni- ja taidemaalari sekä puku- ja lavastesuunnittelija.
Martha Platonoffin vanhemmat olivat filosofian tohtori Hjalmar Neiglick (1860–1889) ja Helene Kristina Lupander (s. 1868). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1904–1906 sekä R. Petersenin johdolla Kööpenhaminassa 1911–1912 ja Académie Ransonissa Pariisissa 1913. Platonoff toimi Ruotsalaisen teatterin ja Suomen Kansallisoopperan lavastus- ja pukusuunnittelijana. Hän aloitti ikonimaalauksen tultuaan ortodoksisen kirkon jäseneksi 1948 ja hänen maalaamiaan ikoneita on useissa 1950- ja 1960-luvulla rakennetuissa ortodoksisissa kirkoissa.
Martha Platonoff oli pukusuunnittelijana vuonna 1941 valmistuneessa elokuvassa Poretta eli Keisarin uudet pisteet.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Martha Neiglick-Platonoff
Martha McSally

| Martha McSally |
| --- | --- |
 Martha McSally vuonna 2019.
Yhdysvaltain senaattori Arizonasta
 2019-1-33. tammikuuta 2019 – 2020-12-22. joulukuuta 2020  
Edeltäjä:  Jon Kyl
Seuraaja:  Mark Kelly
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Arizonan 2. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2015 – 3. tammikuuta 2019  
Edeltäjä:  Ron Barber
Seuraaja:  Ann Kirkpatrick
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1966 (ikä 58) Providence, Rhode Island, Yhdysvallat
Puoliso:  Donald Henry (eronneet)
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Puolustushaara:  ilmavoimat
Palvelusvuodet:  1988–2010
Sotilasarvo:   eversti
Taistelut ja sodat:  Operaatio Southern Watch Operaatio Allied Force Operaatio Enduring Freedom
Aiheesta muualla
www.mcsally.senate.gov
Martha McSally (s. 22. maaliskuuta 1966 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain ilmavoimien veteraani ja republikaanisen puolueen poliitikko, joka on toiminut Arizonan nuorempana senaattorina ja Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Arizonan toisesta vaalipiiristä.
McSally palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa 1988–2010. Eläköitymisensä aikana hänen sotilasarvonsa oli eversti. McSally on yksi Yhdysvaltain ilmavoimien historian korkea-arvoisimmista naislentäjistä. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen nainen, joka lensi taistelulentoja vuoden 1991 jälkeen, jolloin naisille annettiin lupa toimia taistelulentäjinä. Operaatio Southern Watchin aikana McSally lensi Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II -maataistelukonetta Irakin ja Kuwaitin yllä. Hän toimi myös 354. hävittäjälaivueen komentajana. Hän haastoi vuonna 2001 Yhdysvaltain puolustusministeriön oikeuteen, koska yhdysvaltalaiset ja brittiläiset naissotilaat joutuivat käyttämään islamilaista abaya -vaatetusta sotilastukikohtien ulkopuolella Saudi-Arabiassa. Maaliskuussa 2019 hän kertoi, että ylempi sotilashenkilö raiskasi hänet palvelusaikana Yhdysvaltain ilmavoimissa.
McSally oli republikaanien ehdokas Arizonan 2018 senaatin välivaaleissa, joissa hän hävisi demokraattien Kyrsten Sinemalle. Senaattori Jon Kyl erosi tehtävistään joulukuussa 2018 ja kuvernööri Doug Ducey nimitti McSallyn korvaamaan hänet. Sinema ja McSally aloittivat tehtävänsä senaatissa tammikuussa 2019.
McSally oli ehdolla jatkokaudelle senaattiin vuoden 2020 vaaleissa, mutta hävisi demokraattien Mark Kellylle.
Marianela González

Marianela González vuonna 2016.
Marianela González Álvarez (s. 23. heinäkuuta 1978 Caracasissa, Venezuelassa) on venezuelalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Pandora Villanueva televisiosarjassa Tuhkimotarina.
Marianela on syntyjään Marianela González Álvarez. Hänen hiuksensa ja silmänsä ovat ruskeat ja hän on 170 cm pitkä. Hänen vanhempansa ovat María del Carmen Álvarez "Carmencho" ja José Rafael González. Marianelan sisaren nimi on María Alejandra. Marianelan isä José on lentäjä ja hänen ammattinsa kautta Marianelalla ja hänen sisarellaan on ollut mahdollisuus kiertää maailmaa.
Marianela on oikeassa elämässään hyvä ystävä näyttelijä Aileen Celesten kanssa. He ovat tähän mennessä näytelleet yhdessä neljässä telenovelassa: La Niña de mis Ojos, Mi Gorda Bella, Por todo lo Alto sekä Nadie me dira como quererte.
Televisiosarjat

La calle de los sueños
Carissima, (2001, Marni Zurli)
La niña de mis ojos, (2001, Mariana Aguirre)
Mi Gorda Bella, (2002–2003, Pandora Villenueva)
La Estrambotica Anastasia, (2004, Maria Gracia)
Ser bonita no basta, (2005, Esmeralda Falcón)
Por todo lo alto, (2006, Anabela Marcano)
Cameleona, (2007, Mercedes Luzardo)
Nadie me dirá cómo quererte, (2008, María Eugenia)
Aiheesta muualla

Marianela González Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mary A. Wuorio

Mary A. Wuorio (9. marraskuuta 1924 Helsinki – 14. tammikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja ja sarjakuvien suomentaja. Hän loi uransa Sanoma-yhtiön julkaisemien lehtien parissa.
Wuorio tuli Viikkosanomien toimitukseen vuonna 1952 ja oli sen toimitussihteerinä vuosina 1954–1957. Hän oli seuraavaksi Viikon Kertojat -lehden toimitussihteerinä 1957–1959 ja päätoimittajana 1959–1960. Hän toimitti myös Viikkosanomien vuonna 1958 julkaiseman tieteisnovellien kokoelmasarjan Aikamme tieteislukemisto. Wuorio oli Viikkosanomissa yksi Aatos Erkon luottotoimittajista. Erkko siirsi hänet vuonna 1960 Sanoma-yhtiön muutamaa vuotta aiemmin ostaman Me Naiset -naistenlehden toimitukseen. Wuorio toimi Me Naisten vastaavana päätoimittajana vuosina 1961–1968. Hänen kaudellaan lehden levikki saavutti kaikkien aikojen huippunsa, 223 350 kappaletta vuonna 1965. Me Naisten jälkeen Wuorio työskenteli vuodet 1968–1973 Sanoma-yhtiön toimitusjohtajan työryhmässä ja yhtiön kirjatoimituksessa.
Wuorio siirtyi myöhemmin sarjakuvien pariin. Hän oli Sanoman vuosina 1973–1974 julkaiseman Zoom-sarjakuvalehden päätoimittaja sen koko ilmestymisen ajan. Viimeksi Wuorio oli Roope-setä-lehden ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1978–1984. Lisäksi hän suomensi suuren osan 1970- ja 1980-luvuilla julkaistuista vanhemmista Aku Ankan taskukirjoista, joiden värikäs suomen kieli oli pääosin hänen kynästään lähtöisin. Wuorio suomensi vuosina 1973–1988 yli 60 Aku Ankan taskukirjaa ja useita muita Disney-sarjakuvien kokoelmia. Hän myös suomensi yhdessä Outi Wallin kanssa Sanoman vuosina 1976–1977 albumeina julkaisemat Albert Uderzon ja René Goscinnyn Umpah-pah-sarjat.
Martin Knudsen

Martin Knudsen (15. helmikuuta 1871 Hasmark, Tanska – 27. toukokuuta 1949 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen fyysikko. Hän aloitti fysiikan tutkimuksen Kööpenhaminan yliopistossa vuonna 1890. Knudsen tutki yksityiskohtaisesti kaasujen ominaisuuksia alhaisessa paineessa.
Elämä ja ura

Knudsen syntyi 15. helmikuuta 1871 Hasmarkissa. Hänen vanhempansa Jorgen Knudsen ja Maren Kirstine Hansdatter Fredberg omistivat pienen kartanon. [lähde? ]
Knudsenista tuli Tanskan kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuonna 1909. Hän toimi sen sihteerinä vuosina 1917–1945.
Martti Ilmari Kantele

| Martti Ilmari Kantele> Seinäjoen Kaupunginvaltuuston puheenjohtaja |
| --- | --- |
 1936–1953, 1957-1958, 1960-1968  
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. helmikuuta 1895 (ikä 129) Tornio
Kuollut: 18. helmikuuta 1970 (75 vuotta) Seinäjoki
Ammatti:  Lääkäri
Arvonimi: Kaupunkineuvos
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Martti Ilmari (M. I.) Kantele (10. helmikuuta 1895 Tornio – 18. helmikuuta 1970 Seinäjoki) oli suomalainen lääkäri, kaupunkineuvos ja kunnallismies. Hän toimi pitkään Seinäjoen kunnallispolitiikassa. Päätyönään hän toimi Seinäjoen lääninsairaalaan sisätautiosaston lääkärinä. Seinäjoen kaupunginvaltuuston puheenjohtajana Kantele toimi vuosina 1936–1953, 1957–1958 ja 1960–1968.
Mary A. Bomar

Mary A. Bomar
Mary A. Bomar (30. kesäkuuta 1944 – 28. elokuuta 2022) oli Yhdysvaltain National Park Servicen järjestyksessään 17. johtaja. Hänet valittiin virkaansa 5. syyskuuta vuonna 2006. Ennen valintaansa hän työskenteli paikallisjohtajana NPS:n koillisalueella. Bomar työskenteli NPS:n alaisuudessa myös intendenttinä Independence National Historical Parkissa ja Oklahoma City National Memorialissa. Bomar oli alun perin kotoisin Englannista, mutta hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1977.
Bomar jäi eläkkeelle vuonna 2009.
Martti Vainio (täsmennyssivu)

Martti Vainio -nimisiä henkilöitä ovat:
Martti Vainio (s. 1950), suomalainen kestävyysjuoksija
Martti Vainio (1909–1982), suomalainen lentokonesuunnittelija, diplomi-insinööri ja tekniikan tohtori
Martti Vainio (s. 1960), suomalainen fonetiikan professori
Martti Vainio (1921–2001), suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Martti Vainio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Martin Kragh

Martin Kragh (s. 1980) on ruotsalainen taloustieteilijä ja Venäjän tutkija.
Kragh väitteli filosofian tohtoriksi Tukholman kauppakorkeakoulusta vuonna 2009. Hänen väitöskirjansa käsitteli Venäjän ja Neuvostoliiton taloushistoriaa. Kragh on Uppsalan yliopiston Venäjä- ja Euraasia-tutkimuksen instituutin dosentti. Hän on työskennellyt Ruotsin ulkopoliittisen instituutin vanhempana tutkijana ja Tukholman Itä-Euroooppa-tutkimuksen keskuksen varajohtajana. Kragh on tutkimuksessaan keskittynyt muun muassa Venäjän talouteen ja historiaan sekä Venäjän ja entisen Neuvostoliiton alueen poliittiseen kehitykseen.
Kragh on toiminut Sverker Åströmin säätiön hallituksen jäsenenä ja oli vuosina 2012–2016 Transparency International Swedenin johtokunnan jäsen. Hänen kirjojensa joukossa on Det fallna imperiet: Ryssland och väst under Vladimir Putin. Kragh on kirjoittanut säännöllisesti Svenska Dagbladetin kulttuurisivuille itäeurooppalaisesta politiikasta ja historiasta.
Kiista Aftonbladetin kanssa

Kraghin ja hänen tutkijakumppaninsa Sebastian Åsberg julkaisivat vuonna 2017 Journal of Strategic Studiesissa tutkimusartikkelin Venäjän vaikuttamisoperaatioista Ruotsissa. Raportti sai osakseen laajan huomion, koska siinä nähtiin Aftonbladetin kulttuuritoimitus keskeisenä Venäjää myötäilevän vasemmistolaisen narratiivin ja Vladimir Putinin näkökulman välittäjänä Ruotsissa. Lehden kulttuuritoimituksen päällikkö Åsa Linderborg piti raporttia hyökkäyksenä ruotsalaista lehdistönvapautta vastaan. Kraghia kritisoivat myös Uumajan yliopiston kaksi mediatutkijaa ja Publicistklubbenin johtaja Stig Fredrikson. Häntä tukivat puhjenneessa kiistassa kymmenen Uppsalan yliopiston Venäjä-tutkimuksen instituutin tutkijaa sekä Expressenin Karin Olsson. Aftonbladetin kulttuuritoimituksessa Kraghia syytettiin ”oikeiston Nato-haukaksi”. Kulttuuritoimitus ei pitänyt Kraghin tutkimuksia Venäjän uhasta riittävän objektiivisina ja laadukkaina.
Helmikuussa 2019 Aftonbladet julkaisi kirjoituksen, jossa Åsa Linderborg syytti Kraghia ongelmaksi demokratialle. Kragh voitti kirjoituksesta tehdyn kantelun. Linderborg väitti Kraghin toimineen Ison-Britannian tiedustelun hyväksi. Myös Internationalen-lehti, Venäjän tiedotusvälineet ja brittiläinen vastamedia väittivät Kraghin olevan MI6:n agentti.
Martti Vainio (lentokonesuunnittelija)

Valmet Oy:n lentokonetehtaan pääkonstruktööri Martti Vainio (vas.) ja koelentäjä Esko Halme vuonna 1953.
Martin Tuomas (Martti) Vainio (15. heinäkuuta 1909 Antrea – 7. toukokuuta 1982) oli suomalainen lentokonesuunnittelija, diplomi-insinööri ja tekniikan tohtori.
Vainion vanhemmat olivat rakennusmestari Herman Oskar ja Anna (o.s. Knaappila) Vainio. Hän tuli ylioppilaaksi Viipurin Yhteiskoulusta vuonna 1928. Vuonna 1933 Vainio valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta, ja saman vuoden lopulla hän aloitti palveluksensa Valtion lentokonetehtaalla. Vainio oli komennuksella Berliinin Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa kahden lukuvuoden ajan vuosina 1934–1936. Palattuaan tehtaan palvelukseen, hänet nimitettiin vuonna 1937 suunnittelutoimiston päälliköksi, ja edelleen vuonna 1943 kehitys- ja kokeiluosaston johtajaksi. Valmet Oy:n lentokonetehtaan pääkonstruktöörinä hän toimi vuodesta 1945 vuoteen 1964, jolloin hän siirtyi Valmetin rautatiekalusto-osaston päälliköksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1974.
Vainio väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1948, ja hän oli sotilasarvoltaan insinöörimajuri.
Vainion puoliso oli vuodesta 1935 diplomiarkkitehti Bilga Mirja Margareta Brax (1910–1968). Avioliitosta syntyivät lapset Marjatta, Juhani, Kaija, Jyrki ja Pauli.
Malesian Grand Prix 2004

|  Malesian Grand Prix 2004  |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2004. 

Päivämäärä:  21. maaliskuuta 2004
Sijainti:  Sepang International Circuit, Sepang, Malesia
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  5,543 km
Kilpailun pituus:  56 kierrosta, 310,408 km
Sää:   Pilvinen, startissa kevyttä sadetta
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.33,074
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Kolmas:   Jenson Button   (BAR)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Kierrosaika:  1.34,223 (kierroksella 28)
Malesian Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. maaliskuuta 2004 Sepangin radalla Malesiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 56 | 1.31.07,490 | 1 | 10 |
| 2 | 3 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 56 | + 5,022 | 4 | 8 |
| 3 | 9 |  Jenson Button | BAR-Honda | 56 | + 11,568 | 6 | 6 |
| 4 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 56 | + 13,615 | 3 | 5 |
| 5 | 7 |  Jarno Trulli | Renault | 56 | + 37,360 | 8 | 4 |
| 6 | 5 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 56 | + 53,098 | 9 | 3 |
| 7 | 8 |  Fernando Alonso | Renault | 56 | +1.07,877 | 19 | 2 |
| 8 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 55 | + 1 krs. | 11 | 1 |
| 9 | 16 |  Cristiano da Matta | Toyota | 55 | + 1 krs. | 10 |   |
| 10 | 15 |  Christian Klien | Jaguar-Cosworth | 55 | + 1 krs. | 13 |   |
| 11 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Sauber-Petronas | 55 | + 1 krs. | 12 |   |
| 12 | 17 |  Olivier Panis | Toyota | 55 | + 1 krs. | 14 |   |
| 13 | 19 |  Giorgio Pantano | Jordan-Ford | 54 | + 2 krs. | 18 |   |
| 14 | 20 |  Gianmaria Bruni | Minardi-Cosworth | 53 | + 3 krs. | 16 |   |
| 15 | 10 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 52 | Moottori | 20 |   |
| 16 | 21 |  Zsolt Baumgartner | Minardi-Cosworth | 52 | + 4 krs. | 17 |   |
| Kesk. | 6 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 40 | Voimansiirto | 5 |   |
| Kesk. | 18 |  Nick Heidfeld | Jordan-Ford | 34 | Voimansiirto | 15 |   |
| Kesk. | 4 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 27 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 14 |  Mark Webber | Jaguar-Cosworth | 23 | Ulosajo | 2 |  |
Lähde:
Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Michael Schumacher | Ferrari | 20 |
| 2. |  Rubens Barrichello | Ferrari | 13 |
| 3. |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 12 |
| 4. |  Jenson Button | BAR-Honda | 9 |
| 5. |  Fernando Alonso | Renault | 8 |
| 6. |  Jarno Trulli | Renault | 6 |
| 7. |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 5 |
| 8. |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 4 |
| 9. |  Felipe Massa | Sauber | 1 |
Muuta

Jenson Buttonin ensimmäinen palkintosija.
BAR-tallin ensimmäinen palkintosija sitten Saksan GP:n 2001.
Mark Webberin ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2.).
Jaguarin ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2.).
Juan Pablo Montoyan kymmenes kilpailun nopein kierros.
Ferrari saavutti 4000 MM-pisteen rajan.
Markus H. Korhonen

Markus Hemminki Korhonen (s. 1963 Oulu) on oululainen kulttuurihistorioitsija, kirjailija, tapakouluttaja ja kamarineuvos. 
Koulutukseltaan Korhonen on filosofian maisteri. Hänet tunnetaan myös nimellä Markus de Lergas. Hänen Suomen ja Skandinavian historian pro gradu -tutkielmansa Syntyperän tähden - neljä tutkimusta syntyperän vaikutuksesta (1999) käsittelee eräiden aatelisten, mm. Carl Gustaf Emil Mannerheimin ja Ebba zu Solms-Braunfelsin  elämänvaiheita. Opinnäytetyön aihe edustaa erästä Korhosen kiinnostusten ja asiantuntemuksen alueista.
Korhonen loukkaantui vaikeasti auto-onnettomuudessa vuonna 2007.
Hänet valittiin vuonna 2023 Oulun 38. Rotuvaariksi. Rotuvaari on Oulun keskustaa kehittäneelle henkilölle myönnettävä arvonimi,
joka viittaa kävelykatu Rotuaariiin. Markus H. Korhosen isä käräjätuomari Yrjö Korhonen (1932–2019) toimi  sotaoikeuden puheenjohtajana vuosina 1982–84 ollen viimeinen sotatuomari Oulussa.
Julkaisuja

Korhonen, Markus H. 2000. Tervakaupungin tarinoita. Oulu:Kaimax-Media.
Korhonen, Markus H. 2000. Viktoriaaninen loma Pohjolassa : lordeja Oulujoen koskissa. Pohjois-Suomen historiallien yhdistys.
Korhonen, Markus H. 2001. Tervakaupungin tarinoita. 2. osa.
Korhonen, Markus H. 2001. Ebba zu Solms-Braunfels : en tysk prinsessa från Finland : liv och leverne av Ebba Louisa Charlotta Lavonius sedermera prinsessan zu Solms-Braunfels (1850-1927) med resuméer på fin. Harald Ekman.
Korhonen, Markus H. 2002. Kaupunginkellarista seurahuoneelle : keveästi oululaisen kestikulttuurin vaihelta. Oulu: Uusi seurahuone.
Korhonen, Markus H. 2002. Puistola. Oulu: Studio Ilpo Okkonen.
Korhonen, Markus H. ym. 2006. J. V. Snellman - pienenä Oulussa, suurena historiassa : Johan Vilhelm Snellman 12.5.1806 - 4.7.1881. Oulu: Oulun kaupungin opetusvirasto, Snellman-työryhmä.
Vahtola, Jouko ym. 2005. Oulun vuosisadat 1605-2005. Oulu: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, Oulun yliopiston historian laitos.
Paula Rossi, Markus H. Korhonen (toim.) 2010. Svenska klubben i Uleåborg 2000-2010 / Oulun ruotsalainen klubi 2000-2010. Uleåborg: Svenska klubben i Uleåborg.
Lélis Lara

Lélis Lara, 2010.
Lélis Lara (19. joulukuuta 1925 Divinópolis – 8. joulukuuta 2016 Coronel Fabriciano) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 2. helmikuuta 1951 ja nimitettiin Itabiran hiippakunnan (myöh. Itabira-Fabriciano) vihkipiispaksi sekä Cellae in Mauretanian titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1977. Pääkonsekraattorina toimi Mário Teixeira Gurgel, jota avustivat José Gonçalves da Costa ja José Brandão de Castro.
Lara sai 6. joulukuuta 1995 nimityksen Itabira-Fabricianon koadjuuttoripiispaksi, ja 15. toukokuuta 1996 hänestä tuli sen piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. tammikuuta 2003.
Markus Grosskopf

| Markus Grosskopf |
| --- | --- |
 Grosskopf Helloweenin 7 Sinners - kiertueella 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1965 (ikä 59) Hampuri, Saksa
Muusikko
Tyylilajit:  power metal
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  Helloween
Aiheesta muualla
www.helloween.org
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Markus Großkopf (s. 21. syyskuuta 1965 Hampuri) on saksalainen muusikko. Hän oli vuonna 1984 yksi power metal -yhtye Helloweenin perustajista. Grosskopf toimii yhtyeessä basistina. Hän on myös esiintynyt muutamilla muiden Helloweenin jäsenten sooloalbumeilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Markus Grosskopf Wikimedia Commonsissa