stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suunniteltu vanheneminen
Suunniteltu vai suunnittelematon vanheneminen

Yhdeksi keinoksi eliniän lyhentämiseen on mainittu se, että televisioissa ja tietokoneissa voidaan kuumuutta huonosti sietävät kondensaattorit sijoittaa herkästi kuumenevaan paikkaan. Tämä voi olla myös tulos huonosta suunnittelusta. Kuluttajille tarjotaan usein laaja valikoima erihintaisia tuotteita. Halvempiin valitaan halvemmat materiaalit ja niiden käyttöiän voidaan olettaa myös olevan lyhyempi. Kuluttajatuotteiden valmistajien ei ole järkevää uhrata pitkään käyttöikään, jos hinta nousee liian korkealle.
Korjauspajaliike

Lyhyen käyttöiän ongelmaa on yritetty ratkaista kuluttajien omilla korjauspajoilla. Repair Cafés -liike alkoi vuonna 2009 Amsterdamissa, ja se on sittemmin levinnyt myös Saksaan.
Aiheesta muualla

Gehen Geräte heute schneller kaputt als früher?. Stiftung Warentest. Viitattu 3.5.2014. (saksaksi)
Repair Manifesto. Repair Cafés -liikkeen julistus. Viitattu 3.5.2014. (englanniksi)
Murks? Nein danke! (Arkistoitu – Internet Archive) Saksalainen sivusto, johon kootaan valituksia huonosti kestävistä laitteista. Viitattu 3.5.2014. (saksaksi)
T-Ford vuoden 1910 mainoskuvassa.
Piirilevy mihin on jätetty laittamatta jäähdytyselementti ja sen paikalla on vain kaksi tyhjää reikää. Sen pois jättäminen saa osan jota se on suunniteltu jäähdyttämistä kuumenemaan mikä aiheuttaa ns. kylmäjuotoksia.
Pohjois-Amerikan itäinen metsämaan kausi

Yksi itäisen metsämaan keskiseltä ajalta peräisin oleva Pinsonin kumpu.
Pohjois-Amerikan itäinen metsämaan kausi oli Yhdysvaltain itäosassa 2500 eaa. – 1000 jaa. vallinnut metsästykseen ja maanviljelyyn perustunut ajanjakso, johon liittyi myös erikokoisten kumpujen rakentaminen uskonnollisia menoja varten. Metsämaan kauden levinneisyysalue ylettyi Atlantin rannikolta Mississippi-joelle ja Suurilta järviltä aina Meksikon lahdelle. Metsästyksen ja ravintoaineiden keräilyn merkitys väheni maanviljelyn saadessa lisää osuutta ravinnon tuotannossa. Tämä perinne jatkui irokeesien ja monien algonkin-kieliryhmän kansojen kulttuurissa eurooppalaisten tuloon asti.
Itäisen metsämaan kaudella tapahtui kehitystä luu- ja kivityökaluissa, nahkatöissä, tekstiilien teossa, työkalujen teossa, maanviljelyssä ja asumusten rakentamisessa. Samalla tämä ajanjakso oli hidas siirtymävaihe alkukantaisesta arkaaisesta kulttuurista kehittyneempään Mississippin kulttuuriin, jossa oli Mesoamerikan vaikutusta. Itäinen metsämaan kausi tunnetaan muun muassa sen aikana vallinneiden osakulttuurien, Adenan ja Hopewellin kulttuurien rakentamista hautakummuista.
Alkujaan kiertelevä, nomadinen elämäntapa korvautui monin paikoin kiinteällä maatalousasutuksella, vaikka tämä kehitys saavutti päätepisteensä vasta seuraavalla Mississippin kulttuurin kaudella.
Varhainen itäisten metsämaiden jakso 2500 eaa. – 500 jaa.

Itäisten metsämaiden perinteen alku on sijoitettu ajankohtaan 2200–2500 eaa. Tällöin on käynnistynyt niin kutsuttu "maanviljelyn vallankumous". Todellisuudessa kehittyminen keräilijöistä maanviljelijäksi tapahtui hitaasti ja asteittain. Ensimmäinen viljeltävä kasvi oli auringonkukka (Helianthus annus) ja sen siemenistä puristettiin öljyä moniin tarkoituksiin niinkin varhain kuin 2250 eaa. Samalta aikakaudelta on myös mantelikurpitsan viljely, joka toi maanviljelyn Suurten järvien pohjoispuolelle. Myös maa-artisokkaa (Helianthus tuberosus) ja teksasinsavikkaa (Chenopidium berlandieri) käytettiin ravinnonlähteinä, samoin monia harvinaisempia kasviksia, jotka luokitellaan lähinnä rikkaruohoiksi.
Arkeologien mukaan myös keramiikka alkoi levitä jo 2500 eaa. Floridasta ja Georgiasta itäisten metsämaiden asutuskeskuksiin, jotka olivat tyypillisiä arkaaisen kauden yhteisöjä. (Niin kutsuttu Deptfordin keramiikka säilyi joillakin alueilla, Etelä-Carolinassa ja Georgiassa vuoteen 700 jaa.) Varhaista metsämaan kautta luonnehtivat pysyvän asutuksen ilmestyminen, tehostettu luonnonkasvien keräily, puutarhanviljely ja arvoasteikkojen synty ihmisten välille. Sosiaalinen eriarvoistuminen johti ylimystön syntyyn. Useimmat asutukset olivat rannikon lähellä, monesti suolasoiden tuntumassa. Valkohäntäpeura oli yleinen metsästyksen kohde. Jokien ja merien rannoilla kansat hyödynsivät ravinnokseen simpukoita ja muita vesistöjen eläviä. Suuria simpukankuorista kasattuja röykkiöitä on löydetty muun muassa Tennessee-joen varsilta.
Ikivanha kuparikulttuuri vaikutti lähinnä Suurten järvien alueella vuosina 4000 eaa. – 1500 jaa. Kuparia esiintyi alueella melko puhtaana ja kupariesineiden valmistus onnistui ilman monimutkaisia kemiallisia prosesseja.
Keskimmäinen itäisten metsämaiden jakso 500 eaa. – 500 jaa. > Adena-kulttuuri

Adena-Hopewell-kulttuuri levittäytyi Illinoisin ja Ohion laaksoihin ajanjaksolla 500 eaa. – 400 jaa. Adena-kulttuurin ydin koostui erilaisista hautausrituaaleista ja hengellisistä asioista. Kulttuurin näkyvimpänä ulkoisena tunnusmerkkinä olivat ne lukuisat hautakummut, joita rakennettiin lähinnä Ohiolaakson alueelle. (Alue sisälsi myös nykyisen Indianan ja Kentuckyn.) Jälkeenpäin on todettu, että myös Adena-kulttuurin vaikutuspiirin ulkopuolelta kuten Kanadan rannikolta on löydetty joitakin samalla aikakaudella rakennettuja kumpuja.
Erikoisin Ohion kummuista on Serpent Mound (käärmekumpu), joka malliltaan poikkeaa kaikista muista kummuista. Yli 400-metriä pitkä ja ylimmillään metrin korkuinen maamuodostelma on herättänyt lukuisia eriäviä mielipiteitä sen iästä ja muinaisesta käyttötarkoituksesta. Monet tiedemiehet sijoittavat käärmekummun Adena-kulttuurin aikakauteen. Se on mahdollisesti rakennettu pyhäinjäännöksenä muinaisten intiaanien pelkäämille vedennalaisen maailman sarvipäiselle jättiläiskäärmeelle ja pantterille.
Adena-kulttuurin aikakaudella kulkeutuivat Meksikosta ensimmäiset tupakan siemenet. Laajan uskomuksen mukaan kysymyksessä ei ollut yleisemmin tunnetuksi tullut Nicotiana spp., vaan paljon voimakkaampi tuote, jonka vaikutus oli psykoaktiivinen.
Keskimmäinen itäisten metsämaiden jakso 500 eaa. – 500 jaa. > Hopewellin perinne

Siinä missä Adena pysyi vaikutukseltaan lähinnä paikallisena levittäytyi sen seuraajana toiminut Hopewellin perinne laajoille alueille. Osa tutkijoista ei pidä Hopewelliä varsinaisena kulttuurialueena vaan puhuu siitä mieluummin eri kulttuureja yhdistäneenä uskonnollisena kulttina.
Hopewellin piiriin kuuluvat kansat asuivat pienissä eristetyissä kommuuneissaan samoin kuin edeltäjänsä Adena-kulttuurin ihmiset. Useimmiten nämä kylät sisälsivät vain yhden tai kaksi laajentumaperhettä, jotka pitivät yhteyttä jossakin muualla asuvaan kyläkuntaan. Kaukaisilta alueilta kulkeutuneet esineet olivat tunnusomaisia Hopewell perinteen aikakaudella. Sen vaikutuspiiriin lukeutuneet ihmiset olivat mukana kauppaverkostossa, joka ulottui koillisilta alueilta eteläiseen Kanadaan. Kobolttia saatiin Ontariosta, kissankultaa Appalakkien eteläpuolelta, Kvartsia Arkansasin luolista. Alligaattorin ja hain hampaat on jäljitetty kauas Meksikonlahdelle, merisimpukat Floridaan ja harmaakarhun hampaat Yellowstoneen.
Myös monet muut luonnonmateriaalit ja niistä tehdyt esineet levisivät Hopewellin kauppaverkoston mukana. Vaikka pääosa tavaroista liikkui vesistöjä pitkin kulki alueella myös tuhansia polkuja, joita hyödynnettiin pitkienkin etäisyyksien päähän. Hopewellin kulttuuri jatkoi hautakumpujen rakentamisen perinnettä. Aikakauden mukana shamaanien valta kasvoi taivaan ja maan välisessä yhteydenpidossa. Henkimiehet välittivät jumalilta saamansa viestit kansalle. Useimmat alan tutkijat ovat myös vakuuttuneet siitä, että kummut rakennettiin taivaallisten voimien ilmoittamina ajankohtina tarkoin määriteltyyn paikkaan.
Klaanit nousivat valtaan ja alkoivat hallita tiettyjä alueita ja ylellissystavaroina pidettyjä tuotteita kaupan avulla. Vertauskuvalliset ihmiskätten tekemät taide-esineet nousivat merkittävään asemaan hengellisissä rituaaleissa ja lisäsivät omistajansa yhteiskunnallista merkitystä. Nämä taide-esineet haudattiin aina omistajansa mukana. Klaanien tai heimojen päälliköt haudattiin suurimpiin kumpuihin. Hopewellin perinteen aikoihin syntyi pieniä erillisiä paikalliskulttuureja: Swift Creekin kulttuuri 1–400 jaa. ja Santa Rosan kulttuuri Länsi-Floridassa 150–500 jKa. ja myös Marksvillen ja Copenan kulttuurit Alabamassa.
Metsämaiden hautakumpukaudet

Hautakumpukausi I 700 eaa. – 300 jaa.
Adena-kulttuuri, maksimissaan 100 eaa.
Hautakumpukausi II 300 eaa. – 700 jaa.
Hopewell-kulttuuri
Galleria

("Kolme sisarusta")
Maissi
Kurpitsa
Ilmakuva Ohion käärmekummusta.
Hopewellin kauppaverkoston vaikutuspiiri.
Leo Sachs

Leo Sachs vuonna 1955.
Leo Sachs (14. lokakuuta 1924 – 12. joulukuuta 2013) oli lääketieteen tutkija, joka sai vuonna 1980 Wolfin palkinnon. Hän syntyi Leipzigissa, muutti vuonna 1933 Englantiin ja asui vuodesta 1952 Israelissa.
Sachsille myönnettiin Wolfin lisäksi Israel-palkinto vuonna 1972 ja Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian ulkomaalaisjäsenyys vuonna 1995. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1998.
Perna

Vatsaontelontähystimellä kuvattu hevosen perna
Perna (lat. lien) on pehmeä, tummanpunainen, imukudoksesta koostuva elin lähes kaikilla selkärankaisilla. Ihmisellä se on pavun muotoinen, noin nyrkin kokoinen, väriltään ruskehtava ja sijaitsee vatsaontelon yläosassa vasemmalla puolella alimman kylkikaaren suojassa.
Rakenteeltaan perna on kuin suuri imusolmuke ja toimiikin pääasiassa veren suodattimena. Perna ei ole elintärkeä elin, mutta se osallistuu kehon immuunipuolustukseen.
Pernan rakenne

Pernaa ympäröi hauras sidekudoskotelo, ja lisäksi sidekudosta on myös sen sisällä. Pernan koveralla puolella on pernan portti, josta verisuonet kulkevat pernaan ja sieltä pois. Perna koostuu sekä valkoisesta että punaisesta ytimestä. Valkoinen ydin on tavallista imukudosta, jota on etenkin pernan valtimoiden ympärillä. Valkoista ydintä on myös erillisinä keräsinä. Punaista ydintä on puolestaan laskimoiden ympärillä, ja siinä on kaikkia  veren soluja, mutta erityisen paljon siinä on makrofageja.
Pernan tehtävät

Valkoisen ytimen keräset toimivat imusolujen muodostumispaikkana. Lisäksi valkoisessa ytimessä muodostuu vasta-aineita. Punainen ydin puolestaan suodattaa verta ja hajottaa veren vanhoja ja vaurioituneita punasoluja. Lisäksi noin puolet kehon monosyyteistä on varastoituneena punaiseen ytimeen. Perna myös varastoi verta ja kierrättää rautaa.
Perna ei ole aikuiselle elintärkeä elin, sillä jos se poistetaan, muut elimet ottavat sen tehtävät, ja joiltakin ihmisiltä perna puuttuu synnynnäisesti. Poistosta kuitenkin voi seurata suurempi alttius mikrobitartunnoille, koska pernassa tapahtuu paljon immuunipuolustusta.
Sikiökaudella perna toimii yhdessä maksan kanssa verisolujen muodostumispaikkana.
Pernaan liittyvät sairaudet

Pernan synnynnäistä tai myöhemmin leikkauksella aiheutettua puuttumista kutsutaan aspleniaksi. Pernan sairaalloista laajenemista taas kutsutaan splenomegaliaksi. Se on ominaista useille sairauksille ja se voi olla esimerkiksi malarian yksi oire. Suurentunut perna voi tuntua kylkikaarien alapuolella. Hepatosplenomegaliassa pernan lisäksi maksa on epätavallisen suuri.
Lymfaattinen järjestelmä, jossa näkyy perna (spleen).
Kalvola

| Kalvola> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Hämeenlinna |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°05′30″N, 024°08′05″E
Lääni:  Etelä-Suomen lääni
Maakunta:  Kanta-Hämeen maakunta
Seutukunta:  Hämeenlinnan seutukunta
Kuntanumero:  210
Hallinnollinen keskus:  Iittala
Perustettu:  1867
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Hämeenlinna Hauho Lammi Renko Tuulos Kalvola
– syntynyt kunta:  Hämeenlinna
Pinta-ala:  338,2 km²  (1.1.2008)
– maa:  300,54 km²
– sisävesi:  37,66 km²
Väkiluku:  3 587   (31.12.2008)
– väestötiheys:  11,94 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  16,8 %
– 15–64-v.:  62,6 %
– yli 64-v.:  20,5 %
Kalvola on entinen Suomen kunta ja vuonna 2009 tehdyn kuntaliitoksen jälkeen osa Hämeenlinnan kaupunkia. Ennen lakkauttamistaan kunta sijaitsi hallinnollisesti Kanta-Hämeen maakunnassa ja Etelä-Suomen läänissä. Kalvolan naapurikunnat olivat Hattula, Kylmäkoski, Tammela, Toijala, Urjala ja Valkeakoski. Aikaisempia naapurikuntia olivat Valkeakoskeen vuonna 1973 liitetty Sääksmäki ja Hattulaan vuonna 1971 liitetty Tyrväntö.
Kalvolan kautta kulkee kaksi Suomen keskeisimpiin kuuluvaa liikenneväylää, valtatie 3 ja Riihimäki–Tampere-rata. Aikaisemmin Kalvolan kautta kulki Hämeenlinnan ja Tampereen välinen kantatie 56 valtatie 3:n reitin ollessa Vanajaveden itäpuolella. Kalvolassa on sattunut kaksi tuhoisaa junaonnettomuutta, Iittalan junaturma talvisodan aikana vuonna 1940 ja Kuurilan junaturma talvella 1957. Jälkimmäinen on Suomen historian pahin rauhanaikainen raideliikenneonnettomuus.
Iittalasta on matkaa Hämeenlinnan keskustaan 20 kilometriä ja Tampereelle vajaat 60 kilometriä.
Kalvolassa asui ennen kunnan lakkauttamista 3 587 asukasta, ja sen pinta-ala oli 338,2 km2, josta 37,66 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 11,94 asukasta/km2.
Kunnan keskustaajama oli Iittala, jossa sijaitsee Iittala-brändin lasitehdas. Iittalan taajama syntyi alun perin juuri lasitehtaan perustamisen myötä. Pääosa Kalvolan asutuksesta on sen itäosissa Helsinki–Tampere-pääradan varrella.
Historia

Kalvola kuuluu Iittalan lounaispuolella olevan Äimäjärven ympärillä olevan asutuksensa osalta Hämeen vanhimpiin pitäjiin. Alueelta löydetyt esineet viittaavat varhaiseen rautakauteen. Vanajaveden ja Äimäjärven rannoilla olleista vanhoista kyläkeskuksista suuntautui eränkäynti lounaaseen Tammelan ylängölle, osittain nykyisten Forssan ja Tammelan alueille. Vuonna 1560 Kalvolassa oli maakirjan mukaan 135 taloa ja vuonna 1634 pitäjän väkiluvuksi ilmoitettiin 1 154.
Kalvolan suurimpia maatiloja ovat olleet Kuurilan ja Niemen kartanot. Kuurilan kartano muodostui tiloista, jotka kuningas Eerik XIV antoi läänitykseksi Kristina Hornille vuonna 1567. Sittemmin kartanon omistajina ovat olleet mm. Tott-, Tammelander- ja Granfelt-suvut. Myös Niemen kartanon omistajat tunnetaan 1500-luvulta lähtien, ja se joutui vuonna 1618 Turun linnan ja läänin – vuodesta 1616 myös Hämeen läänin – käskynhaltijalle Johan De la Gardielle. Kartanot olivat liitettyinä yhteen 1600-luvulta lähtien vuoteen 1943 saakka.
Kalvola mainittiin itsenäisenä pitäjänä vuonna 1494, mutta vuonna 1540 Hattulan kappelina, josta se itsenäistyi vuonna 1660. Kalvolan kirkon on suunnitellut Ilmari Launis ja se valmistui vuonna 1921. Edellinen, vuonna 1802 valmistunut puukirkko tuhoutui kansalaissodan aikana. Hautausmaalla oleva kivisakasti on ilmeisesti kuulunut pitäjän ensimmäiseen, keskiaikaiseen puukirkkoon. Hautausmaalla olevan sankarimuistomerkin on muotoillut Tapio Wirkkala.
Kylät

Ahlajärvi
Heinu
Hietajärvi
Hitumaa
Iittala
Kanajärvi
Kankaanpää
Kautio
Keikkala
Kotkajärvi
Kutila
Kutinen
Kuurila
Könnölä
Lintumaa
Niemi
Ohtinen
Ojajärvi
Orjanhirsi
Paakkonen
Sauvala
Saviniemi
Sittala
Sääksniemi
Taljala
Turkinmäki
Unonen
Rimmilä
Pirttikoski
Politiikka

Kalvolan kunnanvaltuustoon kuului lakkauttamisen aikaan 21 valtuutettua. Vuoteen 2000 asti valtuustossa oli vasemmistoenemmistö ja SDP oli yleensä kunnan suurin puolue, Iittalassa oli perinteinen vahva työväenliike. Viimeinen kunnanjohtaja oli Antti Salonen ja viimeinen kunnanvaltuuston puheenjohtaja puolestaan Timo Saviniemi (kok.).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Paikkajako ja äänestysprosentti kunnallisvaaleissa
| Vuosi | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Paikat | Äänestys- prosentti |  |  |
| Vuosi | SDP | KESK | KOK | SKDL VAS | SKL KD | Muut | Äänestys- prosentti |  |  |
| 1976 | 10 | 5 | 5 | 1 | -- | -- | 83,6% |  |  |
| 1980 | 10 | 4 | 6 | 1 | -- | -- | 84,2% |  |  |
| 1984 | 10 | 5 | 5 | 1 | -- | -- | 81,0% |  |  |
| 1988 | 10 | 5 | 4 | 1 | 1 | -- | 79,2% |  |  |
| 1992 | 11 | 5 | 3 | 1 | 1 | -- | 77,1% |  |  |
| 1996 | 10 | 5 | 4 | 1 | 1 |  | 70,3% |  |  |
| 2000 | 10 | 6 | 4 | -- | 1 | -- | 68,1% |  |  |
| 2004 | 9 | 6 | 4 | 1 | 1 |  | 66,8% |  |  |
Lähteet: Tilastokeskus ja Oikeusministeriö
Eduskuntavaalien 2011 tulokset Kalvolan äänestysalueella;
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue 32 %
Kansallinen Kokoomus 22,2 %
Perussuomalaiset 21,3 %
Suomen Keskusta 11,3 %
Suomen Kristillisdemokraatit 4,7 %
Vasemmistoliitto 4,6 %
Vihreä liitto 2,9 %
Kuntaliitos

Marraskuussa 2007 Kalvolan kunnanvaltuusto hyväksyi yksimielisesti kuntaliitossuunnitelman, jonka mukaisesti Kalvola liittyi yhdessä Hauhon, Hämeenlinnan, Lammin, Rengon ja Tuuloksen kanssa uudeksi Hämeenlinnaksi vuoden 2009 alussa.
Tunnettuja kalvolalaisia

Leila Haaparanta, filosofi
Emanuel Kanajärvi, kirjojen kerääjä
Kalevi Koskinen, oopperalaulaja ja laulupedagogi
Teuvo Laine, Puolustusvoimien ylikapellimestari
Edvard Mikkola, kansakoulunopettaja, toimittaja, kirjailija ja runoilija
Marko Palo, jääkiekkoilija
Hannu Toivonen, jääkiekkoilija
Olli J. Uoti, poliitikko, kansanedustaja, syntynyt Kalvolassa 1930
Verneri Viillos, fakiiri
Kulttuuri > Murre

Kalvolan alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Kalvolan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla mykykeitto, verileipä ja marjapöperö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalvola Wikimedia Commonsissa
| n k Kanta-Hämeen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Forssa  Hattula  Hausjärvi  Humppila  Hämeenlinna  Janakkala  Jokioinen  Loppi  Riihimäki  Tammela  Ypäjä 
Entiset kunnat:  Hauho  Hämeenlinnan maalaiskunta  Kalvola  Koijärvi  Lammi  Renko  Tuulos  Tyrväntö (osa)  Vanaja 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Christina Aguilera

| Christina Aguilera |
| --- | --- |
 Christina Aguilera vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Christina María Aguilera
Syntynyt: 18. joulukuuta 1980 (ikä 44) Staten Island, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, näyttelijä
Puoliso:  Jordan Bratman  (vih. 2005; ero 2011)
Lapset:  2
Muusikko
Taiteilijanimi:  Xtina
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  pop, soul, R&B
Levy-yhtiöt:  RCA
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.christinaaguilera.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Christina María Aguilera (s. 18. joulukuuta 1980 Staten Island, New York) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Aguileran nimeä kantava esikoisalbumi julkaistiin vuonna 1999, ja sen menestys teki hänestä yhden vuosituhannen vaihteen teinipopin aallon tunnetuimmista artisteista. Aguilera on voittanut viisi Grammy-palkintoa, muun muassa parhaan uuden artistin palkinnon vuonna 2000. Hän on myynyt maailmanlaajuisesti yli 100 miljoonaa albumia.
Aguileran neljäs studioalbumi Stripped julkaistiin 2002 ja viides albumi Back to Basics 2006, ja ne menestyivät hyvin maailmanlaajuisesti. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa ”Genie in a Bottle”, ”What a Girl Wants”, ”Dirrty” ja ”Beautiful”.
Vuonna 2010 Aguilera näytteli toista pääosaa musikaalielokuvassa Burleski. Aguilera on myös yksi yhdysvaltalaisen The Voice -ohjelman alkuperäisistä tuomareista, ja hän on esiintynyt ohjelmassa kuudella tuotantokaudella. Hän on tehnyt laajasti hyväntekeväisyystyötä, muun muassa Maailman ruokaohjelman lähettiläänä.
Aguilera on tituleerattu monessa yhteydessä ”sukupolven ääneksi”.
Elämä ja ura > Lapsuus ja uran alku

Christina Aguilera syntyi New Yorkin Staten Islandissa joulukuussa 1980. Hänen isänsä Fausto Aguilera on syntyjään ecuadorilainen, ja äiti Shelly Kearns (o.s. Fidler) on juuriltaan irlantilais-walesilais-saksalais-hollantilainen.
Aguileran isä työskenteli Yhdysvaltain maavoimissa, minkä takia perhe muutti usein. He asuivat muutaman vuoden Japanissa, kun Christina oli kolmi-nelivuotias. Japanista perhe muutti takaisin Yhdysvaltoihin Pittsburghiin, jossa syntyi Christinan pikkusisko Rachel vuonna 1986. Aguilera on kertonut nähneensä lapsena perheväkivaltaa ja laulamisen auttaneen häntä selviytymään. Vanhemmat erosivat 1987, kun Christinan isä oli komennuksella New Jerseyssä. Shelly Aguilera jätti miehensä tämän väkivaltaisuuden vuoksi ja muutti lapsineen Pennsylvanian Rochesteriin, jossa hänen oma äitinsä asui.
Christina peri musikaaliset lahjansa äidiltään, joka oli ammattiviulisti. Hän esiintyi ahkerasti jo lapsena Pittsburghissa kykykilpailuissa ja urheilutapahtumissa. Saamansa huomion takia häntä kiusattiin koulussa. Lopulta Christina jäi pois koulusta kiusaamisen vuoksi ja kävi koulunsa loppuun kotiopetuksessa. Kahdeksanvuotiaana hän esiintyi Star Search -ohjelmassa ja tuli toiseksi. Seuraavana vuonna hän pyrki Disneyn The All New Mickey Mouse Club -ohjelmaan, mutta oli siihen vielä liian nuori. Hänet kutsuttiin myöhemmin uudelleen koe-esiintymiseen, ja hän pääsi mukaan ohjelmaan 12-vuotiaana. Sarja kuvattiin Floridan Orlandossa, jonne Aguilera muutti perheensä kanssa. Ohjelman muita esiintyjiä olivat muun muassa Britney Spears, Justin Timberlake ja Keri Russell.
Mickey Mouse Club lopetettiin puolentoista vuoden jälkeen vuonna 1994. Aguilera matkusti Japaniin luomaan musiikkiuraa ja levytti paikallisen poptähden Keizo Nakanishin kanssa kappaleen ”All I Wanna Do”. Hän palasi Yhdysvaltoihin, kun hänet valittiin vuonna 1998 levyttämään kappale ”Reflection”  Disneyn Mulan-animaatioelokuvan soundtrackille. Kappale oli Golden Globe -ehdokkaana.