stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jade Thirlwall
Nuoruus

Thirlwall syntyi ja kasvoi Laygaten alueella South Shieldsissä Tyne ja Wearissa Koillis-Englannissa vanhemmille Norma Badwille ja James Thirlwallille, ja hänellä on vanhempi veli nimeltä Karl.  Thirlwall on egyptiläistä ja jemeniläistä syntyperää äitinsä puolelta ja englantilaista syntyperää isänsä puolelta.  Thirlwallin isoisä Mohammed muutti South Shieldsiin Yeministä vuonna 1943. Hän työskenteli palomiehenä kauppalaivastossa ja työmiehenä satamassa.  South Shieldsissä hän tapasi vaimonsa Amelian, jonka isä oli Egyptistä.
8–10-vuotiaana Thirlwall asui lähellä moskeijaa, jossa hän osallistui muslimikouluun joka lauantai oppiakseen lukemaan ja kirjoittamaan arabiaksi ja kävi kirkossa joka sunnuntaisin.  Teini-iässä hän osallistui esittävien taiteiden korkeakouluun South Tynesidessa, jossa hän opiskeli erilaisia ​​kursseja. Vuoden 2020 artikkelissa Vogue Arabialle Thirwall paljasti, että hän oppii omaksumaan Egyptin ja Jemenin perinnön paremmin taustansa avulla.  Haastattelussa hän totesi, että oppi lisäämään yhteyttä arabipuolueeseensa ja sen kieleen toivoen matkustavansa enemmän Lähi-itään tulevaisuudessa.
Ura

Thirlwall aloitti musiikkiuransa käytyään The X Factorin koe-esiintymisessä vuonna 2008 laulamalla Whitney Houstonin "Where Do Broken Hearts Go", mutta putosi myöhemmin bootcamp-vaiheessa.  Sitten hän palasi vuonna 2010, mutta putosi uudelleen.  Thirwall palasi kolmannella yrityksellä vuonna 2011 koe-esiintyessään Beatlesin kappaleella "I Want to Hold Your Hand", ja ansaitsi neljä "kyllä"-ääntä ja pääsi bootcampiin.  Kun hän epäonnistui ensimmäisessä bootcamp-haasteessa, Thirlwall sijoitettiin ryhmään nimeltä "Orion" Leigh-Anne Pinnockin rinnalle.  Perrie Edwards ja Jesy Nelson olivat toisessa ryhmässä nimeltä "Faux Pas".  Molemmat ryhmät eliminoitiin ja myöhemmin tuomarit kutsuivat takaisin ja heidöt muutettiin nelihenkiseksi ryhmäksi Rhythmix, ja ne etenivät tuomareiden taloihin. Lopulta ryhmä eteni live-esityksiin, ja Tulisa Contostavlos mentoroi heitä. 28. lokakuuta 2011 ilmoitettiin, että ryhmä oli muuttanut nimensä Little Mixiksi. 11. joulukuuta 2011 Little Mix julkistettiin voittajaksi, ja siitä tuli ensimmäinen ryhmä, joka voitti kilpailun.
Little Mixin kanssa Thirlwall on julkaissut seitsemän albumia;  DNA (2012), Salute (2013), Get Weird (2015), Glory Days (2016), LM5 (2018), Confetti (2020) ja Between Us (2021).[28]  Vuonna 2019 Thirlwallista tuli virallinen lauluntekijä solmittuaan Sonyn/ATV:n yhteisyrityksen TwentySevenin kautta. 31. lokakuuta 2019 hän oli vieraileva tuomari "Girl Group Battle Royale" -jaksossa RuPaul's Drag Race UK:ssa.  Toukokuussa 2020 ilmoitettiin, että hän isännöi MTV-verkkosarjaa nimeltä "Served!".
Joulukuussa 2020 Thirlwall voitti tasa-arvopalkinnon Ethnicity Awards 2020 -tapahtumassa ryhmän jäsenen Leigh-Anne Pinnockin kanssa tunnustuksena heidän työstään rotujen tasa-arvon edistämiseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa.  29. tammikuuta 2021 ilmoitettiin, että Thirlwall esiintyy kilpailijana The Great Stand Up to Cancer Bake Off -sarjassa, joka esitettiin myöhemmin saman vuoden maaliskuussa.  Hänet julistettiin voittajaksi ja kruunattiin jaksonsa "Star Bakeriksi". Marraskuussa 2021 Thirwall esiintyi NikkieTutorialsin YouTube-kanavalla mainostaakseen Beauty Bay Paletteaan. Tammikuussa 2022 hän esiintyi RuPaul's Drag Race -erikoissarjassa UK vs The World.
10. maaliskuuta 2022 Thirlwall allekirjoitti levytyssopimuksen RCA Recordsin kanssa.
Jaden debyytti kappale Angel of my dreams julkaistiin 19.7.2024.
Ura > Bisness hankkeet

Marraskuussa 2019 Thirlwall avasi oman cocktailbaarin, Red Doorin, South Shieldsissä, jonka nimi muutettiin myöhemmin Arbeiaksi helmikuussa 2020. Asukkaat kehuivat Thirlwallia kaupungin yöelämän parantamisesta. Maaliskuussa 2020 hänen uusi yökerhonsa Industry aloitti toimintansa Arbeian vieressä. Kesäkuussa 2020 hän teki yhteistyötä brittiläisen vaatebrändin Skinnydip Londonin kanssa ja kasvomaskeista saadut rahat lahjoitettiin South Shieldsin vaikeuksissa olevien perheiden auttamiseksi. Thirwall julkistettiin 10. syyskuuta 2021 italialaisen urheiluvaatebrändin Ellessen uudeksi mainos-kasvoksi, ja hän lanseerasi samana päivänä "Autumn/Winter" -mallistonsa yhteistyössä Ellessen kanssa, ja eksklusiivisia tuotteita on saatavana ASOS:sta ja JD Sportsista.
Thirlwall ilmoitti 4. lokakuuta 2021 julkaisevansa oman 42 värin luomiväripaletin yhteistyössä kauneustuotteita valmistavan Beauty Bayn kanssa, ja se lanseerattiin 11. lokakuuta 2021. Paletti on taivaallinen ja saanut inspiraationsa Thirwallin intohimosta henkimaailmaan, kristalleihin ja astrologiaan. Paletissa on 42 metallista ja mattapintaista sävyä, joiden nimet viittaavat hänen musiikilliseen uraansa, kotikaupunkiinsa ja rakkauteensa kristalleja kohtaan.
Yksityiselämä

Vuosina 2012–2014 Thirlwall seurusteli Sam Crasken kanssa, joka on brittiläisen tanssijaryhmä Divestryn jäsen.
Vuosina 2016–2019 Thirlwall oli suhteessa Jed Elliottin kanssa, joka on englantilaisen rock-yhtye The Strutsin jäsen.
Thirlwalin ja Elliotin suhteen alkuaikoina laulaja Charlie Puth ihastui Thirlwaliin heidän tehdessä yhteistä kappaletta Oops, ja he esittivät kyseisen kappaleen yhdessä X Factorissa 2016.
Vuodesta 2020 lähtien Thirlwall on seurustellut brittiläisen laulajan Jordan Stephensin kanssa. Pari aloitti seurustelun toukokuussa 2020, ja heidät nähtiin ensimmäisen kerran yhdessä Black Trans Lives Matter -rallissa Lontoon keskustassa.
Thirlwallilla on useita tatuointeja. Hänen selässään on arabialainen tatuointi, jossa lukee "Kuka tahansa voi saavuttaa unelmansa, jos heillä on rohkeutta" kunnianosoituksena hänen egyptiläiselle ja jemeniläiselle sukujuurilleen, sekä tatuointi hänen rintakehässään, joka tarkoittaa arabiaksi "kuningatar". Thirwallilla on myös tatuointeja jaloissaan, ja vuonna 2019 hän paljasti hennatyylisen kuvion oikeassa jalassaan. Vuonna 2021 hän otti tatuoinnin jalkaansa Little Mixin perustamispäivän kunniaksi ryhmän 10-vuotisjuhlana.
Thirlwall on kertonut avoimesti kokemuksistaan ​​kehonkuvasta, rasismista, kiusaamisesta ja syömishäiriöistä. Teini-iässä hän koki kiusaamista ja rasismia etnisen taustansa vuoksi. Se ja isoisän menetys vaikutti hänen elämäänsä suuresti, jonka seurauksena Thirwall sairastui anoreksiaan, josta parantuminen kesti lähes viisi vuotta. Myöhemmin Thirwall alkoi toipua ja lähti sairaalasta viikkoja ennen kuin hän osallistui The X Factorin koe-esiintymiseen vuonna 2011. Vuonna 2020 hän esiintyi dokumentissa nimeltä Leigh-Anne: Race, Pop & Power, jossa hän puhui ajoista, jolloin hän halusi kauneusleikkauksen havaittuaan, että hänen kuviaan oli muokattu voimakkaasti, jotta hän näyttäisi mahdollisimman "valkoiselta".
Vuonna 2020 Thirlwall suuttui tiedotusvälineille sen jälkeen, kun toimittajat olivat pitäneet häntä Little Mix -ryhmän jäsenenä Leigh-Anne Pinnockina. Toimittaja oli käyttänyt kuvaa Pinnockista artikkelissa, joka keskittyi Thirlwalliin. Haastattelussa Thirlwall paljasti, että toimittajat usein hämmentävät paria haastattelujen aikana ja että valokuvaajat usein huutavat hänelle Pinnockin nimeä, kun hän osallistuu tapahtumiin. Vuonna 2021 Thirlwall puhui siitä, kuinka kokee Twitterin ja Instagramin olevan haitallisia hänen mielenterveydelleen ja kuinka hän on vähentänyt sosiaaliseessa mediassa viettämäänsä aikaa.
Heinäkuussa 2020 Thirlwall allekirjoitti avoimen kirjeen Ison-Britannian tasa-arvoministerille Liz Trussille, jossa hän vaati kaikkien LGBT+-muunnosterapian muotojen kieltämistä. Vuonna 2022 hän kirjoitti avoimen kirjeen Gay Timesille, Sink The Pink -kirjan tiimoilta, jossa Times kertoi kokemuksistaan ​​kiusatuksi joutumisesta ja kuinka hän oppi käyttämään "loukkauksia polttoaineena".
Aktivismi

Thirlwall tunnetaan LGBT-yhteisön ja Black Lives Matterin merkittävänä kannattajana, ja osallistumisestaan ​​hyväntekeväisyystyöhön. Vuonna 2017 hän lahjoitti kokoelman vaatteitaan auttaakseen keräämään rahaa Cancer Connectionsille.  Samana vuonna hän auttoi keräämään rahaa Stonewallille 25-vuotissyntymäpäiväjuhlissaan raahaa-teemalla.  Toukokuussa 2018 Thirlwall puhui Stonewall Youth Awards -tilaisuudessa siitä, mitä liittolainen merkitsi, ja rohkaisi useampia taiteilijoita tekemään samoin. Vuonna 2018 hänestä tuli Stonewallin LGBTQ+ -oikeuksien lähettiläs, ja elokuussa 2018 hän osallistui Manchester Prideen LGBT-hyväntekeväisyysjärjestön Stonewallin ja 50 nuoren LGBT-ihmisen kanssa paraatin edessä.
Vuonna 2019 he keräsivät Michelle Visagen ohella 10 000 puntaa Mermaids UK:lle.  Samana vuonna hän kiipesi yhdessä yhtyeen jäsenen Leigh-Anne Pinnockin ja muiden brittiläisten julkkisten kanssa Kilimanjaro-vuorelle kerätäkseen varoja Comic Reliefin Red Nose Day -tapahtumaa varten.  Joulukuussa 2019 Thirwall vietti syntymäpäiväänsä kerätäkseen rahaa syöpään liittyville hyväntekeväisyysjärjestöille, josta on tullut hänelle jokavuotinen perinteensä. Vuonna 2020 Thirlwall osallistui marssiin Stonewallin kanssa Manchester Priden aikana ja otti sosiaalisessa mediassa esiin jonkun, joka kyseenalaisti pride-kuukauden tärkeyden.
Kesäkuussa 2020 Thirlwall osallistui Black Lives Matter -protestiin Isossa-Britanniassa, joka nousi esiin afroamerikkalaisen miehen George Floydin kuoleman vuoksi. Samana vuonna hän osallistui Black Trans Lives Matter -marssiin Lontoossa. Maaliskuussa 2021 Thirlwall teki yhteistyötä Unicefin kanssa saadakseen lisätietoja Jemenin sodasta.
Marraskuussa 2021 Thirlwall palkittiin GAY TIMES, Honor for Allyship -palkinnolla, ja se esiintyi GAY TIMES -lehden kannessa.  Haastattelussa jälkimmäiselle hän puhui sitoutumisestaan ​​olla LGBTQ+-liittolainen ja sanoi: "Mielestäni mitä enemmän opin liittoni ja mitä voin tehdä ja miten minun pitäisi tehdä nuo asiat, sitä intohimoisempi olen. Olen oppinut käyttämään ääntäni ja käyttämään sitä oikealla tavalla." Vuonna 2022 hän teki yhteistyötä tunnetun suunnittelijan kanssa luodakseen rajoitetun erän yhteisöpaidan Koillis-jalkapalloseuralle. Kaikki lahjoitukset lahjoitettiin hyväntekeväisyysjärjestölle Cancer Connectionssille.
Diskografia

| Vuosi | Artisti | Albumi | Laulu | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Little Mix | DNA DNA | "Wings" | Kirjoittaja |
| 2012 | Little Mix | DNA DNA | "DNA" | Kirjoittaja |
| 2012 | Little Mix | DNA DNA | "Change Your Life" | Kirjoittaja |
| 2012 | Little Mix | DNA DNA | "How Ya Doin'?" | Kirjoittaja |
| 2013 | Little Mix | Salute Salute | "Salute" | Kirjoittaja |
| 2013 | Little Mix | Salute Salute | "Move" | Kirjoittaja |
| 2013 | Little Mix | Salute Salute | "Little Me" | Kirjoittaja |
| 2015 | Britney Spears & Iggy Azalea | Ei-albumi kappale | "Pretty Girls" | Kirjoittaja |
| 2016 | Little Mix | Glory Days Glory Days | "Shout Out to My Ex" | Kirjoittaja |
| 2020 | Little Mix | Confetti Confetti | "Break Up Song" | Kirjoittaja |
| 2020 | Little Mix | Confetti Confetti | "Holiday" | Kirjoittaja |
| 2021 | Little Mix, Galantis, and David Guetta | Ei-albumi kappale | "Heartbreak Anthem" | Kirjoittaja |
| 2021 | Little Mix | Between Us | "No" | Kirjoittaja |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Jade Thirlwall
Käännös suomeksi
Neljän pennun ooppera

| Neljän pennun ooppera Kollaa kestää |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: maaliskuu 1984
 Formaatti: mini-LP
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 21.17
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Kollaa kestään muut julkaisut
| Jäähyväiset aseille 1979 | Neljän pennun ooppera 1984 | Kokonaan – Jäähyväiset aseille 1995 |
Neljän pennun ooppera on punkyhtye Kollaa kestään kokoelma-albumi, joka julkaistiin neljä vuotta yhtyeen hajoamisen jälkeen vuonna maaliskuussa 1984. Se sisältää kaikki Poko Rekordsille levytetyt kappaleet.
Kappaleet > A-puoli

Musti, sotakoira – 1.45
Yhden soinnun ihme – 1.56
Johnny Rotten go-go – 1.39
Tätä oli elämäni – 2.28
Kirjoituksia kellarista – 2.52
Kappaleet > B-puoli

Tähtien rauha – 3.43
Kollaa Kestää go-go – 1.44
Ramones & Stravinsky – 1.35
Kulttuurilaulu – 1.57
Kuumat raiteet – 1.38
Itsenäiset olympiaurheilijat

Itsenäiset olympiaurheilijat (IOP < engl. Independent Olympic Participants) on olympialaisissa kilpaileva joukko urheilijoita, jotka eivät saa edustaa kotimaatansa usein poliittisesta tai sanktiollisesta syystä. Ensimmäistä kertaa itsenäisten olympiaurheilijoiden edustajia oli mukana Barcelonassa 1992, jossa IOP saavutti historiansa ainoat mitalit, hopean ja kaksi pronssia ammunnasta. Tuolloin mukana oli entisen Jugoslavian alueen urheilijoita. IOP:n urheilijat kilpailevat olympialipun alla ja heidän voittaessaan soitetaan olympiahymni.
Barcelona 1992

Ensimmäistä kertaa Itsenäisten olympiaurheilijoiden edustajia kilpaili olympialaisissa Barcelonassa 1992. Tuolloin he olivat juuri hajonneen Jugoslavian alueen urheilijoita. IOP:n riveissä kilpaili Barcelonassa yhteensä 58 urheilijaa Makedonian, Montenegron ja Serbian alueelta, jotka saavuttivat kolme mitalia, jotka tulivat kaikki ammunnasta. Nämä mitalit olivat vuoteen 2016 asti itsenäisten olympiaurheilijoiden ainoat mitalit. Saman vuoden paralympialaisissa kilpaili 16 IPP:n (Independent Paralympic Participants) urheilijaa, jotka saavuttivat yhteensä kahdeksan mitalia.
Barcelona 1992 > 1992 olympiamitalistit

Kolmesta saavutetusta mitalista vuonna 1992 kirkkain oli hopea, jonka saavutti Jasna Šekarić naisten 10 metrin ilmapistoolista. Muut kaksi pronssimitalia tulivat myös ammunnasta Aranka Binderille ja Stevan Pletikosićille.
Sydney 2000

Yhden olympiadin tauon jälkeen, Itsenäiset olympiaurheilijat tekivät paluun kesäolympialaisiin 2000 Sydneyyn. Tuolloin joukkueessa kilpaili neljä parhaillaan itsenäistymässä olleen Itä-Timorin urheilijaa. He eivät saavuttaneet yhtään mitalia. Paras sijoitus oli painonnostaja Martinho de Araújon 20. sija alle 56-kiloisten painonnostossa. Paralympialaisissa kilpaili kaksi IPP:n urheilijaa. Hekään eivät päässeet paralympiamitaleille.
Lontoo 2012

Itsenäiset olympiaurheilijat tekivät paluun 12 vuoden jälkeen kesäolympialaisiin 2012 Lontooseen. Mukana oli kolme curaçaolaista urheilijaa, joista 400 metrin juoksija Liemarvin Bonevacia selviytyi semifinaaleihin ennen loukkaantumistaan, sekä yksi eteläsudanilainen maratoonari, Guor Marial. Curaçao kuului ennen vuonna 2010 lakkautettuun Alankomaiden Antilleihin, ja Etelä-Sudan oli itsenäistynyt vuonna 2011. Jälleen itsenäisten olympiaurheilijoiden menestys jäi vaisuksi, eikä yhtään mitalia tullut tälläkään kertaa. Alun perin myös Kuwaitin urheilijoiden piti kilpailla IOP:n lipun alla, mutta lopulta Kuwaitin olympiakomitea lähetti oman joukkueen kisoihin.
Sotši 2014

Itsenäiset olympiaurheilijat esiintyivät ensimmäistä kertaa talviolympialaisissa vuonna 2014 Sotšissa. Joukkueessa oli kolme intialaista urheilijaa, sillä heidän olympiakomiteansa oli KOK:n pannassa. Kelkkailija Shiva Keshavan oli kuitenkin ainoa IOP:n edustaja kisoissa, sillä panna loppuikin kesken kisojen ja loput kaksi intialaisurheilijaa saivat kilpailla omat kilpailunsa Intian väreissä. Menestys jäi siis Keshavanin varaan, eikä tämä onnistunut saamaan mitalia.
Rio de Janeiro 2016

Kuwaitin olympiakomitean kisoista hyllyttämisen takia kuwaitilaiset urheilijat urheilivat kisoissa itsenäisinä urheilijoina. Miesten kaksoistrapissa kilpaillut Fehaid Al-Deehani voitti kultaa ensimmäisenä itsenäisenä olympiaurheilijana. Hänen lisäkseen Abdullah Al-Rashidi voitti pronssia miesten skeetissä.
Muut kilpailijat olympialipun alla

Vuonna 1980 olympialaisboikotin johdosta Alankomaat, Andorra, Australia, Belgia, Irlanti, Iso-Britannia, Italia, Luxemburg, Puerto Rico, Ranska, San Marino ja Sveitsi kilpailivat olympialipun ja -hymnin alla. Uusi-Seelanti, Espanja ja Portugali kilpailivat puolestaan kansallisten olympiakomiteoidensa lippujen alla. Vuonna 1992, jolloin myös nykymuotoinen Itsenäiset olympiaurheilijat debytoi olympialaisissa, olympialipun alla kilpaili myös hajonneen Neuvostoliiton urheilijat (IVY/Yhdistynyt joukkue), jotka voittivat tuolloin Barcelonan mitalitaulukon 45 kultamitalillaan, ja sijoittuivat Albertvillen talvikisojen mitalitaulukossa toiseksi 9 kultamitalilla.
Käännös suomeksi
Jevgeni Bauer

Jevgeni Frantsevitš Bauer (ven. Евгений Францевич Бауэр, 1865 – 22. heinäkuuta 1917) oli venäläinen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi vuosina 1913–1917 noin 80 elokuvaa, joista likimain neljännes on säilynyt. Häntä pidetään tsaarinajan tärkeimpänä venäläisenä elokuvaohjaajana ja yhtenä aikansa parhaista koko maailmassa.[lähde? ]
Ura

Bauer tuli elokuvaan vasta lähes viisikymmenvuotiaana. Sitä ennen hän teki pitkän uran arvostettuna teatterilavastajana. Lavastajan ominaisuudessa hän astui vuonna 1912 myös elokuvaan, aluksi Aleksandr Drankovin yhtiön palvelukseen. Seuraavana vuonna syntyivät ensimmäiset ohjaukset, ja Bauer siirtyi päätoimisesti elokuvaan. Vuonna 1913 hänestä tuli Aleksandr Hanžonkovin yhtiön pääohjaaja. Bauerin maine kasvoi nopeasti ja hänestä kehkeytyi yksi Venäjän arvostetuimmista ja tuotteliaimmista ohjaajista. Uraa kesti vain neljä vuotta, sillä hän kuoli tapaturmaisesti elokuvan kuvauksissa vuonna 1917 vain hieman ennen lokakuun vallankumousta.
Tuotanto ja maine

Bauerin tunnetuimmat elokuvat ovat rakkauselokuvia, joskin tuotantoon kuuluu myös komedioita. Sosiaalisissa melodraamoissaan hän käsitteli usein luokkajakoa, rakkautta yli luokkarajojen ja sen mahdottomuutta. Tällaisia teoksia hänen säilyneessä tuotannossaan ovat esimerkiksi Naissielun iltahämärä (1913), Mykät todistajat (1914) ja Suurkaupungin lapsi (1914). Toista puolta hänen tuotannossaan edustavat mystiset elokuvat, joissa tuntuu venäläisen symbolismin vaikutus. Nämä elokuvat käsittelevät usein kuolemaa ja asetelmia joissa vainajat pitävät eläviä otteessaan. Näihin kuuluvat mm. elokuvat Harhakuvia (1915), Kuoleman jälkeen (1915) ja Kuoleva joutsen (1916).
Bauerin elokuvat ovat yleensä sävyltään hyvin traagisia ja tunnelmaltaan haikean melankolisia. Hän kiinnitti ohjauksessa poikkeuksellisen paljon huomiota kuvalliseen kauneuteen. Bauer irrottautui varhain teatterillisesta ylöspanosta ja käytti elokuvissaan ajalleen poikkeuksellisen taitavasti tilaa, rytmiä, valaistusta ja kameranliikkeitä. Hänellä oli myös hyvä vainu näyttelijöiden suhteen, ja häntä pidetään suurimpien tsaarinajan elokuvatähtien Vera Holodnajan ja Ivan Mozžuhinin löytäjänä.
Bauerin tuotanto voidaan liittää laajemmin 1900-luvun vaihteen taidevirtauksiin, kuten symbolismiin, dekadenssiin ja estetismiin. Hänen kuvallisessa tyylissään on nähty myös art nouveaun vaikutusta.
Neuvostoaikana Baueria väheksyttiin, eikä hänen elokuviaan tunnettu lainkaan. Ne löydettiin uudestaan vasta perestroikan myötä 1980-luvulla. Nykyään häntä pidetään yleisesti yhtenä 1910-luvun parhaista elokuvaohjaajista koko maailmassa. Häntä on kuvattu myös ensimmäiseksi elokuvaohjaajaksi, joka mielsi itsensä taiteilijaksi sanan täydessä merkityksessä.
Valikoitu filmografia

Naissielun iltahämärä (Sumerki ženskoi duši), 1913
Elämä kuolemassa (Žizn v smerti), 1914 – kadonnut
Mykät todistajat (Nemyje svideteli), 1914
Suurkaupungin lapsi (Ditja bolšogo goroda), 1914
Aikakauden lapset (Deti veka), 1915
Harhakuvia (Gjozy), 1915
Kuoleman jälkeen (Posle smerti), 1915
Rakkauden korkea veisu (Pesn toržestvujuštšei ljubvi), 1915 – kadonnut
Taivaan tuli (Plamja neba), 1915 – kadonnut
Elämä elämästä (Žizn za žizn), 1916
Kaksoiselämä, (Odna iz mnogih), 1916 – kadonnut
Kuoleva joutsen (Umirajuštši lebed), 1916
Sinisen meren tarina (Skazka sinego morja), 1916 – kadonnut
Onnea etsimässä (Za stšastjem), 1917
Pariisin kuningas (Korol Pariža), 1917
Vallankumouksellinen (Revoljutsioner), 1917
Nemye svideteli (1914)
Gryozi (1915)
Aiheesta muualla

Bauer sivustolla Entsiklopedia otetšestvennogo kino (Arkistoitu – Internet Archive)
Bauer Internet Movie Databasessa
Bauerista David Bordwellin verkkosivuilla
Mykkäelokuvasivusto
Kirjallisuutta

Peter von Bagh: Jevgeni Bauer. Filmihullu 2/1990.
Lauri Piispa: Elokuva tsaarinajan Venäjällä. Idäntutkimus 1/2008.
Yuri Tsivian: Evgenii Bauer. Silent witnesses: Russian films 1908-1919. London, British Film Institute 1989.
Nikolai Kamenski

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   Nikolai Kamenski (vas.) ja Juhani Kärkinen vuonna 1959. |   Nikolai Kamenski (vas.) ja Juhani Kärkinen vuonna 1959. |   Nikolai Kamenski (vas.) ja Juhani Kärkinen vuonna 1959. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten mäkihyppy
| Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut  | Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut  | Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1962 | suurmäki |  |
Nikolai Andrejevitš  Kamenski (ven. Николай Андреевич Каменский, 17. lokakuuta 1931 Moskova – 21. heinäkuuta 2017 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut mäkihyppääjä.
Kamenski voitti Keski-Euroopan mäkiviikon vuonna 1956. Hän oli vasta toinen mäkiviikon kokonaiskilpailun voittaja, joka ei voittanut yhtäkään osakilpailua mäkiviikon aikana.
Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 Kamenski sijoittui suurmäessä neljänneksi ja kaksi vuotta myöhemmin Zakopanen maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti suurmäessä hopeamitalin.
New school -laskettelu

New school -laskettelu on yksi laskettelun tyylisuunta. Siinä yhdistetään aineksia lumilautailusta ja rullalautailusta suksilla laskemiseen. New school -hiihdossa tärkeitä arvoja suhteessa perinteiseen freestyleen ovat laskun tyylikkyys ja oivaltavuus. New school -kilpailujen arvostelu poikkeaa suuresti perinteisistä lajeista. Tärkeä kilpailutapahtuma on vuosittain järjestettävä Winter X Games.
New school -laskettelu tyylisuuntana sai nimensä pyrkimyksestään uudistaa laskettelua. Se on freestylelautailun suksilla suoritettava vastine: mukana ovat kaikki samat osatekijät kuin lumilautailussakin, eli hyppyrit, reilit (kaiteet), ja pressit (laatikot) ym., joita laskijat käyttävät hyväkseen. Vuoden 2014 talviolympialaisissa nähtiin ensi kertaa kaksi tällaisen laskettelun osalajia, slopestyle ja lumikouru.
Historia

New school -hiihto sai alkunsa, kun telemarktekniikkaan[lähde? ] yhdistettiin lumi- ja rullalautailusukupolven kehittämät liikkeet. Alppisuksilla temppuilu kehittyi 1990-luvun loppupuolella Pohjois-Amerikassa, missä hiihtäjät ja kumparelaskijat alkoivat vähitellen käyttää lumilautailijoille tehtyjä hyppyreitä. Lajin uranuurtajiksi voidaan nimetä muun muassa Matt ja Jason Levinthal, J.F. Cusson ja J.P. Auclair. Vähitellen myös suksivalmistajat huomasivat uuden tyylisuunnan mahdollisuudet, ja ensimmäiset takaperin laskemisen mahdollistavat kaksikärkiset twin tip -sukset esiteltiin vuoden 1998 tienoilla. Ne ovat yleensä saman pituiset kuin laskija tai korkeintaan 10 cm lyhyemmät. Twin tip -sukset antoivat lisäpotkua lajille, sillä niillä temppuilu oli huomattavasti helpompaa.
Kansainvälisesti tunnettuja new school -laskettelijoita

Tanner Hall
Candide Thovex
Bobby Brown
Tunnettuja suomalaisia new school -laskettelijoita

Kalle Leinonen
Antti Ollila
Oskari Raitanen
Antti-Jussi Kemppainen
Pekka Hyysalo
Aiheesta muualla

http://www.loska.fi (Arkistoitu – Internet Archive) - Loska-lehti, Suomen newschoolereiden äänenkannattaja. Sivuilta löytyy myös harrastajien suosima keskustelufoorumi.
http://www.newschoolers.com - maailman suurin yhteisö lajiin liittyen (englanniksi)
http://freestyleski.nettisivu.org/ (Arkistoitu – Internet Archive) - Laskettelutietoa
http://freeski.downdays.eu/ (Arkistoitu – Internet Archive)