stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apsidi (tähtitiede)

1. Apheli
2. Periheli
3. Aurinko
Apsidi on tähtitieteessä keskuskappaletta kiertävän taivaankappaleen kiertoradan piste, jossa etäisyys keskuskappaleesta on suurin tai pienin. Näitä pisteitä yhdistää apsidiviiva. Peri-alkuiset apsidit tarkoittavat ratapistettä, jossa kiertolainen on lähimpänä kiertämäänsä kappaletta. Vastaavasi ap- tai apo-alkuiset apsidit ovat ratapisteitä, joissa kiertolainen on kauimpana kiertämästään kappaleesta. Etuliitteisiin liitetään apsidinimityksissä loppuosa, joka kuvaa kierrettävää kappaletta.
Aurinkoa kiertävillä kappaleilla aurinkoa lähin piste on periheli, ja kauimmainen apheli.
Muiden planeettakuntien tähdillä vastaavat termit ovat periastroni ja apastroni.
Maata kiertävillä satelliiteilla ja Kuulla radan Maata lähin piste on perigeum ja kauimmainen apogeum.
Kiertoratoja yleisesti käsitellessä kierrettävää kappaletta lähin piste on periapsis ja kauimmainen apoapsis.
Käännös suomeksi
Pirkko Anttila (professori)

Pirkko Anttila vuonna 1975.
Pirkko-Maija Kaarina Anttila (s. 21. toukokuuta 1929 Hamina) on suomalainen tieteenharjoittaja, kulttuurivaikuttaja ja Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisen tiedekunnan käsityötieteen oppiaineen emeritaprofessori.
Anttila valmistui ylioppilaaksi Haminan yhteislyseosta vuonna 1947. Hän suoritti vuonna 1952 kotiteollisuusopettajan tutkinnon Fredrika Wetterhoffin kotiteollisuusopistossa ja käsityönopettajan tutkinnon Helsingin käsityönopettajaopistossa vuonna 1958. Anttila valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1968 ja lisensiaatiksi vuonna 1975. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1983. Väitöstyön aiheena oli koulun työkasvatuksen, erityisesti käsityön oppiaineen luonne, sen rakenne ja merkitys oppilaan psyykkisen, sosiaalisen ja kulttuurisen kehittymisen kannalta. Sen pohjalta syntynyt laaja, käsityökulttuurin eri sektoreilla toteutunut tutkimusohjelma on vaikuttanut merkittävästi suomalaisen taito- ja taidekasvatuksen ja luovan, muotoavan ilmaisun pedagogiikan ja tutkimusosaamisen kehittymiseen. Se on tuottanut tieteellisten tutkimusmenetelmien joukkoon uuden, taidon ja luovan, innovatiivisen ilmaisun prosessien tutkimiseen soveltuvan menetelmän.
Anttila oli Helsingin yliopiston käsityötieteen professorina vuosina 1986–1994 ja jatkoi sen jälkeen opetus- ja tutkimustyötä Uppsalan ja Göteborgin yliopistoissa sekä Kuopion Muotoiluakatemian tutkimusjohtajana. Hän sai Uppsalan yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan kunniatohtorin arvon vuonna 1995 ja Åbo Akademin kasvatustieteellisen tiedekunnan kunniatohtorin arvon vuonna 2002. Anttila perusti Tutkimus- ja julkaisupalvelu Akatiimi Oy:n vuonna 1994 ja toimi sen toimitusjohtajana ja tutkimusjohtajana vuoteen 2016 saakka. Hän sai vuonna 2008 Suomi-palkinnon elämäntyöstään uuden tieteenalan, käsityötieteen, kehittämisestä. Hänen omaelämäkerrallinen teoksensa Käsillä on julkaistu vuonna 2015.
Teoksia

Anttila, Pirkko 1993. Käsityön ja muotoilun teoreettiset perusteet. Helsinki: WSOY. ISBN 951-0-18477-2
Anttila, Pirkko 1999. Katso käsillä tunteaksesi. Taitemia 14. ISBN 952-5018-20-2
Anttila, Pirkko 2000. Tutkimisen taito ja tiedon hankinta. Hamina: Akatiimi. ISBN 952-5978-00-1
Anttila, Pirkko 2001. Se on projekti – vai onko? Kulttuurialan tuotanto- ja palveluprojektien hallinta. Hamina: Akatiimi. ISBN 978-952-5378-02-3
Anttila, Pirkko – Heikkilä, Darja – Ylönen, Irene 2003. Suomalaisen käsityökoulutuksen vaiheita 1700-luvulta 2000-luvulle. Suomen käsityön museon julkaisuja 22. ISBN 978-952-5332-55-1
Anttila, Pirkko. 2006.Talo matkalla eilisestä huomiseen. Hamina: Akatiimi. Artefakta 9. ISBN 951-97208-9-8.
Anttila, Pirkko 2006. Tutkiva toiminta ja ilmaisu, teos, tekeminen. Hamina: Akatiimi. ISBN 978-952-5378-11-5.
Anttila, Pirkko 2007. Realistinen evaluaatio ja tuloksellinen kehittämistyö. Hamina: Akatiimi, Artefakta 19. ISBN 978-952-5378-19-1
Anttila, Pirkko 2015. Käsillä eletty elämä. Käsityökulttuurin jäljillä taidosta tieteeksi. Tampere: Mediapinta Oy. ISBN 978-952-235-929-2
Anttila, Pirkko 2016. Käsillä tekeminen käsitteenä. Futura 3/2016, s. 6–19. ISSN 0785-5494.
Anubis

Anubis (sanatarkasti Inpu) oli muinaisessa Egyptissä palvottu kuolleiden ja muumioinnin jumala. Anubiksen palvonta keskittyi alun perin Ylä-Egyptiin, jossa häntä palvottiin kuolleiden jumalana, mutta hänestä tuli myöhemmin koko maassa palvottu hautoja suojeleva, hautarituaaleja valvova ja vainajaa suojaava jumala Osiriksen korvattua hänet kuolleiden jumalana.
Anubiksen katsottiin olevan Neftyksen ja Osiriksen poika. Myytin mukaan Neftys vietteli Osiriksen juotettuaan hänet humalaan ja sitä seuraava yhdyntä johti Neftyksen raskaaksi tuloon ja Anubiksen syntymään. Joissain myyteissä Neftys naamioituu Isikseksi. Sittemmin Anubis joutui Neftyksen hylkäämäksi, ja tämän kasvatti Neftyksen sisar Isis. Kebekhet oli Anubiksen tytär ja avustaja.
Anubis kuvattiin alkujaan sakaalina ja myöhemmin yleensä sakaalipäisenä miehenä, joka kantaa usein was-sauvaa ja ankh-amulettia. Joskus hänet kuvataan myös joko mustana sakaalina tai Isiksen mukana olevana koirana. Anubiksen symboli oli pylväässä roikkuva, mustavalkoinen härännahka, jossa oli veritahroja. Symbolin merkitystä ei tunneta.
Anubiksen uskottiin keksineen palsamointitaidon, jotta Osiriksen ruumis saataisiin säilymään tämän kuoleman jälkeen.
Anubiksen tärkeimmät tehtävät olivat vainajan ruumiin palsamoinnin valvominen, suun avaamisen seremonian symbolinen suorittaminen, vainajan suojeleminen demoneilta, vainajan johdattaminen tuonpuoleisessa Osiriksen tuomioistuimen eteen sekä sydämen punnitsemisen valvominen.
Myytin mukaan Anubis tunsi kaikki tiet niin maan päällä kuin tuonpuoleisessakin ja ajoittain hän ilmestyi eläinten hahmossa ohjaamaan eksyneitä.
Sakaalin hahmo otettiin todennäköisesti käyttöön, koska sakaaleilla oli tapana oleskella hautojen läheisyydessä. Toinen mahdollinen syy oli halu suojella hautoja sakaaleilta palvomalla niitä.
Myöhempinä aikoina Anubis yhdistettiin kreikkalaisten Hermes-jumalaan. Tästä yhteenliitoksesta syntyi Hermanubis, jonka kulttikeskus oli Kynopoliissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anubis Wikimedia Commonsissa
Anneli Anttonen

| Anneli Anttonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. marraskuuta 1954 (ikä 70) Askola
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  sosiaalipolitiikan emeritaprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jyväskylän yliopisto (YTL 1989), Tampereen yliopisto (YTT 1997)
Instituutti:  Tampereen yliopisto
Palkinnot:  Suomalainen Tiedeakatemia (jäsen 2018-)
Aiheesta muualla
Anttonen Anneli. Professor Social Policy (emerita)
Anneli Maria Irmeli Anttonen (s. 5. marraskuuta 1954 Askola) on suomalainen yhteiskuntatieteen tohtori ja tutkija. Hän toimi Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professorina vuodesta 2003 lähtien ja on nyttemmin emeritaprofessori. Hän on julkisuudessa muun muassa kyseenalaistanut valtiovallan Maakunta- ja soteuudistussuunnitelman mukana kansalaisille mainostettua valinnanvapautta ja on tuonut esille hankkeen vaikutusarvioinnin keskeneräisyyttä.
Anttonen tuli ylioppilaaksi Mäntsälän lukiosta 1973. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1989. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa Tampereen yliopistolle (1997) oli otsikoitu Feminismi ja sosiaalipolitiikka. Miten sukupuolesta tehtiin yhteiskuntateoreettinen ja sosiaalipoliittinen avainkäsite.
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Anttonen on ollut vuodesta 2018.
Aiheesta muualla

Anneli Anttonen Google Scholarissa (englanniksi)
Anneli Anttonen ResearchGate-tietokannassa (englanniksi)
Miksi julkispalvelujen menestystarina halutaan hävittää Suomesta? (Anneli Anttonen, 16.8.2016) (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Avatar: Fire and Ash

| Avatar: Fire and Ash |
| --- | --- |
Ohjaaja:  James Cameron
Käsikirjoittaja:   James Cameron  Rick Jaffa  Amanda Silver 
Tarina:   James Cameron  Rick Jaffa  Amanda Silver  Josh Friedman  Shane Salerno 
Tuottaja:   James Cameron  Jon Landau 
Säveltäjä:  Simon Franglen
Kuvaaja:  Russell Carpenter
Leikkaaja:   David Brenner  James Cameron  Nicolas de Toth  John Refoua  Stephen E. Rivkin 
Pääosat:   Sam Worthington  Zoë Saldaña  Sigourney Weaver  Stephen Lang  Kate Winslet 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lightstorm Entertainment TSG Entertainment 
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   2025-12-1919. joulukuuta 2025 (Yhdysvallat)  
Kesto:  192 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  250 000 000 dollaria
Edeltäjä:  Avatar: The Way of Water
Seuraaja:  Avatar 4
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Avatar: Fire and Ash on tuleva yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on tuottanut, leikannut, käsikirjoittanut ja ohjannut James Cameron. Walt Disney Studios Motion Pictures levittää elokuvan 20th Century Studiosin kautta. Se on jatko-osa elokuvalle Avatar: The Way of Water (2022) ja Avatar-elokuvasarjan kolmas osa. Cameron on tuottanut elokuvan yhdessä Jon Landaun kanssa. Tarinan kirjoitusprosessiin osallistuivat Cameron, Rick Jaffa, Amanda Silver, Josh Friedman ja Shane Salerno. Näyttelijäkaartiin kuuluvat aiemmista elokuvista tutut Sam Worthington, Zoë Saldaña, Stephen Lang, Sigourney Weaver, Joel David Moore, C. C. H. Pounder, Giovanni Reyna, Dileep Rao, Matt Gerald, Kate Winslet, Cliff Curtis, Edie Falco, Brendan Cowell, Jemaine Clement, Britain Dalton, Trinity Jo-Li Bliss, Jack Champion, Bailey Bass, Filip Geljo ja Duane Evans Jr. Uusissa rooleissa nähdään David Thewlis ja Oona Chaplin.
Cameron ilmoitti jo vuonna 2006, että haluaisi tehdä jatko-osia Avatarille (2009), mikäli se menestyisi. Ensimmäiset kaksi jatko-osaa julkistettiin vuonna 2010 ensimmäisen elokuvan suuren suosion jälkeen, ja tuolloin vielä nimeämätöntä kolmatta Avataria suunniteltiin julkaistavaksi vuonna 2015. Kuitenkin kahden ylimääräisen jatko-osan lisääminen sekä vedenalaisen liikkeenkaappaus-teknologian kehittäminen – jota ei ollut aiemmin käytetty – aiheuttivat merkittäviä viivästyksiä. Lisäaikaa tarvittiin käsikirjoitukseen, esituotantoon ja visuaalisiin tehosteisiin. Fire and Ash kuvattiin samanaikaisesti The Way of Waterin kanssa Uudessa-Seelannissa. Kuvaukset alkoivat syyskuussa 2017 ja päättyivät joulukuun lopussa 2020 yli kolmen vuoden jälkeen.
Avatar: Fire and Ashin teatterijulkaisu on kohdannut yhdeksän viivästystä, joista viimeisin tapahtui 9. elokuuta 2024. Sen on määrä saada ensi-iltansa 19. joulukuuta 2025. Kaksi jatko-osaa, Avatar 4 ja Avatar 5, ovat eri tuotantovaiheissa ja niiden odotetaan saavan ensi-iltansa vuosina 2029 ja 2031.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sam Worthington  | … |  Jake Sully   |
|  Zoë Saldaña  | … |  Neytiri   |
|  Sigourney Weaver  | … |  Kiri   |
|  Stephen Lang  | … |  eversti Miles Quaritch   |
|  Kate Winslet   | … |  Ronal   |
|  Cliff Curtis  | … |  Tonowari   |
|  Joel David Moore  | … |  tohtori Norm Spellman   |
|  C. C. H. Pounder  | … |  Mo’at   |
|  Edie Falco  | … |  kenraali Frances Ardmore   |
|  Brendan Cowell  | … |  kapteeni Mick Scoresby   |
|  Jemaine Clement  | … |  tohtori Ian Garvin   |
|  Britain Dalton  | … |  Lo’ak   |
|  Chloe Coleman  | … |  nuori Lo’ak   |
|  Trinity Bliss  | … |  Tuktirey ”Tuk”   |
|  Jack Champion  | … |  Miles ”Spider” Socorro   |
|  Bailey Bass  | … |  Tsireya ”Reya”   |
|  Filip Geljo  | … |  Aonung   |
|  Duane Evans Jr.  | … |  Rotxo   |
|  Giovanni Ribisi  | … |  Parker Selfridge (videokuva)   |
|  Dileep Rao  | … |  tohtori Max Patel   |
|  Matt Gerald  | … |  korpraali Lyle Wainfleet   |
|  Alicia Vela-Bailey  | … |  Zdinarsk   |
|  CJ Jones  | … |  Metkayina-heimon tulkki   |
Aiheesta muualla

Avatar: Fire and Ash Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| --- | --- |
Elokuvat:  Avatar (2009) tunnustukset  lipputuloennätykset  The Way of Water (2022) tunnustukset  Fire and Ash (2025)  Avatar 4  Avatar 5 
Hahmot:  Jake Sully  Miles Quaritch  Neytiri 
Ääniraidat:  Avatar: Music from the Motion Picture "I See You"  The Way of Water "Nothing Is Lost (You Give Me Strength)" 
Videopelit:  James Cameron’s Avatar: The Game  Avatar: Frontiers of Pandora
Apostolien tunnukset

Apostolien tunnukset ovat Jeesuksen opetuslapsien tunnuksia. Suomenkin kirkoissa on näitä paljon sekä yksittäisinä että kaikki apostolit sisältävinä kuvasarjoina. Tunnukset ovat syntyneet apostolista kertovan Uuden testamentin kohdan, kirkon perimätiedon tai pyhimyslegendojen pohjalta. Kaikkien apostolien yhteinen tunnus on kirja tai kirjakäärö - olihan heidän tehtävänään evankeliumin levittäminen.
Pyhä Pietari: yksi tai kaksi avainta, koska Jeesus sanoi antavansa Pietarille "taivasten valtakunnan avaimet" (Matt. 16:19). Hänen tunnuksensa on lisäksi ylösalaisin käännetty latinalainen risti, koska hänen väitetään kuolleen marttyyrina ristiinnaulittuna pää alaspäin. Kukko Pietarin rinnalla muistuttaa hänen kieltäneen kolmesti tuntevansa opettajansa - Pietari huomasi langenneensa vasta kun kukko lauloi.
Pyhä Andreas, Pietarin veli, kalastajien suojeluspyhimys: vinoristi (X), jollaiselle Andreas ristiinnaulittiin.
Jaakob Sebedeuksen poika, Jaakob vanhempi: simpukankuori. Legendan mukaan Jaakobin ruumista laivaan vienyt hevonen pillastui ja putosi mereen - ja noustessaan sieltä se oli simpukoiden peittämä. Muita tunnuksia ovat miekka (sillä hänet teloitettin) sekä pyhiinvaeltajan varusteet sauva, vesipullo ja laukku.
Filippus: risti - tavallinen latinalainen risti yhdellä tai kahdella poikkipuulla, makaava risti, T-risti tai kolmipoikkipuinen risti riippuen siitä, millaiselle hänet kerrotaan naulitun. Ristin alla voi olla kiviä, koska perimätiedon mukaan häntä kivitettiin, käärme tai lohikäärme, jollaisen Filippuksen sanotaan ajaneen pois Mars-jumalan temppelistä.
Bartolomeus (Natanael), nahkurien suojeluspyhimys: veitsi ja ihmisen nahka (Armeniassa elävältä nylkemisen vuoksi).
Pyhä Tuomas, rakentajien, arkkitehtien ja maanmittarien suojelija: kulmamitta, suorakulma (oli rakennustöissä Intiassa) ja sen ohella toisinaan rakennuskiviä, keihäs tai miekka (tappovälineet), joskus myös vyö, jonka Tuomas sai Neitsyt Marialta Öljymäellä, kun tämä tempaistiin taivaaseen.
Jaakob Alfeuksen poika, Jaakob nuorempi: nuija tai vanutustanko kuoliaaksi lyömisen takia, joskus lisäksi saha, koska kerrotaan, että kuoltuaan hänen ruumiinsa sahattiin kappaleiksi.
Juudas Jaakobin poika (Lebbeus, Taddeus): nuijapäinen keppi, karttu, toisinaan kirves, nuolet tai kivet (kuolinsyystä on erilaisia legendoja).
Simon Kiivailija (Simon selootti), puunhakkaajien suojeluspyhimys: saha (sahattiin kahtia).
Pyhä Paavali: miekka. Surmattiin sellaisella samassa kristittyjen vainossa, jossa Pietari ristiinnaulittiin; nimitti Jumalan sanaa Hengen miekaksi.
Johannes, Jaakobin veli ja Matteus: katso Evankeliuminkirjoittajien tunnukset.
Anita & Alexandra Hofmann

Geschwister Hofmann 2008
Anita & Alexandra Hofmann, aiemmin Geschwister Hofmann on saksalainen lauluduo, jonka muodostavat sisarukset Alexandra Geiger (omaa sukua Hofmann; 11. helmikuuta 1974 Sigmaringen) ja Anita Hofmann (13. huhtikuuta 1977 Sigmaringen). Kaksikon musiikki koostuu lähinnä iskelmistä ja kansanmusiikista. Hofmannin sisarukset ovat asuneet vuodesta 1988 pienessä  Meßkirchin kaupungissa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Alexandra Geiger on vaaleahiuksinen ja Anita Hofmann puolestaan tummahiuksinen. Saksassa toimi 1950-luvulla lauluduo, jonka nimi oli niin ikään Geschwister Hofmann. Sen muodostivat Elisabeth Deuringer (omaa sukua Hofmann; 5. joulukuuta 1913–8. toukokuuta 1988) sekä Gretel Wünsch.
Ura

Hofmannin sisarukset esiintyivät julkisesti jo kuuden ja yhdeksän vuoden ikäisinä.
Ensimmäisen oman lavashownsa, kaksituntisen musiikillisen show’n, he antoivat 19. toukokuuta 1988 isänsä Josef (Sepp) Hofmannin 40-vuotispäivänä. Anita lauloi Elvis Presleyä ja Alexandra soitti keyboardilla. Samana vuonna sisarukset esiintyivät Göggingerin olutfestivaaleilla. Esiintymiset jatkuivat vuonna 1989 monipuolisella musiikillisella kattauksella; mukana oli rockmusiikkia, kansanmusiikkia, iskelmää ja popmusiikkia. Esitykset radioitiin ja Hofmannin sisarusten maine levisi Baden-Württembergin alueella. Debyyttilevyn ja ensimmäisen televisioesiintymisen aika oli vuonna 1990. Ensimmäisen oman kiertueensa Grenzenlos duo teki nimellä Geschwister Hofmann vuonna 2005. Mukana olivat MDR-televisiobalettiryhmä ja Edelweiß Express. Kiertueesta on julkaistu DVD-tallenne, jolla on myös televisio-ohjelmat Wunderland (2000) ja Treffpunkt (2001). 12. tammikuuta 2008 sai ensi-iltansa duon kaksikymmenvuotisjuhlakiertue 20 Jahre Geschwister Hofmann, joka ulottuu lähes 70:n saksalaiskaupungin lisäksi Itävaltaan, Belgiaan ja Ranskaan.
Hofmannin sisarukset -duo on menestynyt useissa musiikkialan kilpailuissa, kuten Grand Prix der Volksmusik -festivaaleilla. Vuonna 2003 sisarukset saivat ensimmäisen kultalevynsä (raja 250 000 myytyä äänitettä). Heistä tuli samana vuonna kotikaupunkinsa Meßkirchin kunniakansalaisia. Geschwister Hofmann voitti Krone der Volksmusik -palkinnon 2004 ja 2006 sekä Goldene Stimmgabel -palkinnon 2003 ja 2005.
Soittimet

Anita Hofmannin soittamia instrumentteja ovat muun muassa trumpetti, alppitorvi, torvi ja  ksylofoni, Alexandra Geigerin puolestaan piano, ksylofoni, harmonikka, kitara, harppu, dulcimer (Hackbrett) ja lyyra sekä saksofoni ja huilu.
Yksityiselämä

Vuonna 2001 Alexandra avioitui Dietmar Geigerin kanssa kotikaupungissaan Meßkirchissa. ARD-kanava selosti hääshown suorana lähetyksenä. Pariskunnalla on yksi poika, Daniel, joka syntyi 18. kesäkuuta 2007 Sigmaringenissa. Samana vuonna julkaistiin Danielille omistettu sävelmä Herzlich willkommen, kleines Wunder.
Menestyssävelmiä

Alle Farben dieser Erde (1993)
Wenn die Kraniche zieh´n (1993)
Der Junge von San Angelo (1995)
Das Glück der Erde (1996)
Es war einmal ein Traum (1997)
Die Insel Romantica (1998)
Ein Fels in der Brandung (2000)
Ramba Zamba und Tequila (2001)
Die Macht der Gefühle (2003)
Grenzenlos (Zauberland Musik) (2004)
Entführ´ mich zu den Sternen (2005)
Träume, die wie Feuer sind (2005)
Wehrlos (2005)
Schuld war nur der Sirtaki (2006)
Im Feuer der Nacht (2006/2007)
Herzlich willkommen, kleines Wunder (2007)
Schwerelos (2009)
Und wir fliegen (2011)
Diskografia

Heimat Hits (1990)
Aus heiterem Himmel (1991)
Verschenke ein Lächeln (1992)
Alle Farben dieser Erde (1993)
Der Junge von San Angelo (1995)
Das Glück der Erde (1997)
Aber lustig muss er sein (1997)
Die Insel Romantica (1998)
Frieden in allen Herzen (1999)
Verschenke ein Lächeln (2000)
Wunderland (2000)
Liebe braucht keine Worte (2001)
Ihre erfolgreichsten Lieder-Super 20 (2002)
Die Macht der Gefühle (2003)
Die Welt singt Hallelujah (2003)
Grenzenlos (2004)
Magische Momente - Ihre schönsten Liebeslieder (2005)
Immer wenn ich Tanz mit dir (2006)
Im Feuer der Nacht (2006)
Herzbeben - Das Jubiläums-Album (2007)
Ein Herz und eine Seele (2008)
Gestern, morgen und für immer (2009)
Fantasie (2010)
Wir fliegen (2011)
Sommernacht (2012)
Wir (2013)
Kuschelmomente (2014)
100.000 Volt (2015)
Hautkontakt (2017)
Wahnsinn – 30 Jahre Leidenschaft (2018)
Wilde Zeiten (2020)
Kirjallisuutta

Schmid, Jochen; Haug, Gunter (Red.): Geschwister Hofmann. Bilderbuch einer musikalischen Karriere. Gmeiner, Meßkirch 2003, ISBN 3-89977-502-3
Dieterle-Jöchle, Manfred: Premiere zur Solo-Tour „20 Jahre Geschwister Hofmann“ in der Meßkircher Stadthalle. 15 Instrumente und Modenschau. In: Südkurier vom 12. Januar 2008.
Aiheesta muualla

Anita & Alexandra Hofmann (Arkistoitu – Internet Archive) Viralliset sivut
Divisioonan määrävahvuus

Divisioonan määrävahvuus oli määritelty ennen talvisotaa vuonna 1939 seuraavanlaiseksi.
Kalusto

Määrävahvuisessa divisioonassa vuonna 1939 olisi pitänyt olla muun muassa:
Henkilöstöä: 14 200
Kenttätykkejä: 24 (76 mm kanuuna)
Kenttätykkejä: 12 (122 mm haupitsi)
Panssarintorjuntatykkejä: 12 (37 mm)
Kranaatinheittimiä: 12 (81 mm)
Konekiväärejä: 112 (7,62 mm)
Pikakiväärejä: 250 (7,62 mm)
Konepistooleja: 250 (9,00 mm)
Kiväärejä: 11 000 (7,62 mm)
Hevosia: 3 200
Moottoriajoneuvoja: 46
Käytännössä Suomen Armeijan kalustotilanne oli siinä määrin heikko, että mainittuja määrävahvuuksia ei saavutettu yhdenkään YH:ssa perustetun divisioonan osalta.
Yksiköt

Määrävahvuiseen Divisioonaan kuului vuonna 1939 muun muassa seuraavat yksiköt (numerointi suluissa):
Yksiköt > Esikunta

Esikunta
Esikuntakomppania
Yksiköt > Taisteluyksiköt

Jalkaväkirykmentti, jonka numero oli kolme kertaa divisioonan numero, esimerkiksi 13. divisioonan JR 39
Jalkaväkirykmentti (yhtä pienempi eli JR 38)
Jalkaväkirykmentti (yhtä pienempi eli JR 37)
Kenttätykistörykmentti, jonka numero oli sama kuin Divisioonan numero
Kevyt osasto, jonka numero oli sama kuin Divisioonan numero
Yksiköt > Muut aselajijoukot

Pioneerikomppania x 2, jotka numeroitiin esimerkkidivisioonassa 13 x 2 ja yksi alaspäin eli Pion.K. 26 ja Pion.K. 25.
Viestikomppania, jolla oli divisioonansa numero (esimerkissä 13.VK).
Linjanrakennuskomppania, jolla oli Divisioonansa numero (esimerkissä 13.LRak.K)
Yksiköt > Huollon yksiköt

Talouskomppania
Toimitusjoukkue
Paikallishankintajoukkue
Muonitusjoukkue
Varusjoukkue
Teurastusjoukkue
Ampumatarvikevarastokomppania
Toimitusjoukkue
Jalkaväen ampumatarvikejoukkue
Tykistön ampumatarvikejoukkue
Kaasusuojelutarvikejoukkue
Ampumatarvikekolonna
Liikennekomppania
Toimitusjoukkue
6 liikennepartiota
Tienkorjausjoukkue
Kaasusuojelujoukkue
1–4 Kuormastokomppaniaa
Kenttäsairaala
Eläinlääkintäkomppania
Työasevarasto-osasto
Kenttäpostikonttori
Intendentuurivarustus

Intendentuurivarustukseen kuuluvien varusteiden osalta divisioonan määrävahvuudet jäivät lähes kaikilta osiltaan erittäin puutteelliseksi. Mainittuun varustukseen kuuluivat muun muassa vaatetus- ja muut varusesineet sekä esimerkiksi ruoanvalmistuksen kalusto. Sodan aikana tuli käyttöön puutteellisen varustuksen nimitys Malli Cajander.
Divisioonan sotavarustuksen arvo

Perushankintaohjelmassa vuodelta 1939 jalkaväkidivisioonan sotavarustuksen arvoksi laskettiin noin 101 miljoonaa tuolloista markkaa. Vuoden 2006 rahaksi muutettuna kyseessä on noin 30 miljoonan euron summa.
Suomalaisten käytössä ollut pikakivääri Lahti-Saloranta m/26
Esimerkki vaatetuksen kirjavuudesta
13. divisioona (talvisota)

joukko-osastot
JR 37
JR 38
JR 39
KTR 13
KevOs 13
25. PionK
26. PionK
komentajat
eversti Hannu Hannuksela
13. divisioona oli yhtymä joka perustettiin ylimääräisten harjoitusten (YH:n) alussa 14. lokakuuta 1939 alkaen Savon sotilasläänin alueelta. Sotilaslääni koostui Kuopion ja Mikkelin sotilaspiireistä.
Divisioonan tunnetuimmat taistelut olivat mottitaisteluita Laatokan Karjalassa.
Varustaminen

Liikekannallepanossa 13. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta kaluston niukkuudesta johtuen määrävahvuuksia ei saavutettu.
Komentaja(t)

eversti Hannu Hannuksela
Keskittäminen

13. divisioonan osalta keskittämiskuljetukset tulevalle toimialueelleen (Laatokan–Syskyjärven väliselle alueelle) alkoivat 17. lokakuuta 1939 ja olivat pääosin suoritettu 23. lokakuuta mennessä. 13. divisioona otti vastuun Laatokan Karjalan eteläisten osien puolustamisesta alueelle jo keskitetyn 12. divisioonan joukoilta. Divisioonan kuljetuksiin käytettiin yhteensä 44 junaa.
13. divisioona liitettiin Suomen IV armeijakuntaan.
Yksiköt

13. divisioonaan kuuluivat mm. seuraavat joukot :
JR 39
JR 38
JR 37
KTR 13
KevOs 13
25. PionK
26. PionK
13. viestikomppania
13. linjanrakennuskomppania