Iron Maiden
Historia > Miehistönvaihdoksia: No Prayer for the Dying ja Fear of the Dark (1990–1993)

Uusi vuosikymmen toi mukanaan muutoksia. Kitaristi Adrian Smith jätti yhtyeen musiikillisten erimielisyyksien takia vuonna 1990 kesken seuraavan albumin No Prayer for the Dying valmistelun. No Prayer for the Dying oli yhtyeen ensimmäinen Englannissa äänitetty studioalbumi sitten vuoden 1982 The Number of the Beastin: albumi äänitettiin vuonna 1990 Steve Harrisin kartanon lähellä olevassa ladossa, jonka vieressä oli The Rolling Stonesin siirreltävä studio. Yhtyeen suunnitelmana oli viettää kolme kuukautta Harrisin kotikartanossa, ja kirjoittaa albumin kappalemateriaali valmiiksi. No Prayer for the Dyingin kappalemateriaali kirjoitettiin kuitenkin valmiiksi kiireellä, ja vain muutaman viikon kuluttua yhtye päätti tilata The Rolling Stonesin studion käyttöönsä ja aloittaa albumin levyttämisen. Eronneen Adrian Smithin tilalle Iron Maidenin uudeksi kitaristiksi pestattiin Janick Gers, joka oli aiemmin soittanut Bruce Dickinsonin sooloalbumilla Tattooed Millionaire.
Vaikka Britanniassa listakakkoseksi noussut No Prayer for the Dying ei saavuttanut yhtyeen fanien ja kriitikoiden keskuudessa aiempien Iron Maiden -albumien kaltaista suosiota, jatkui yhtyeen singlemenestys Britanniassa tästä huolimatta ”Bring Your Daughter... to the Slaughter” nousi listaykköseksi, ja ”Holy Smoke” ylsi Britanniassa parhaimmillaan listan kolmanneksi. Albumia seuranneen No Prayer on the Road -maailmankiertueen Iron Maiden aloitti syyskuussa.
Seuraavan albumin Fear of the Dark kaksitoista kappaletta äänitettiin jälleen Harrisin kotikartanon liepeillä. Albumilla oli laajempi tyylivalikoima kuin koskaan aikaisemmin: kappaleita olivat muun muassa Harrisin blues-henkinen ”From Here to Eternity”, Bruce Dickinsonin ja Dave Murrayn ”Chains of Misery” sekä Dickinsonin ja Janick Gersin Led Zeppelin -vaikutteinen ”Fear is the Key”. Albumi julkaistiin 11. toukokuuta 1992. Sen vastaanotto oli hyvin pitkälti samanlainen kuin No Prayer for the Dyingin: sekä fanien että kriitikoiden keskuudessa se sai osakseen ristiriitaisia arvosteluita, mutta varman singlemenestyksen (”Be Quick or Be Dead” oli brittilistan toinen ja ”From Here to Eternity” sijalla 21.) ansiosta albumi nousi Britannian listaykköseksi. Lisäksi albumin nimikkokappaleesta muodostui yksi yhtyeen uran suosituimmista, ja se on ollut vuodesta 1992 lähtien lähes poikkeuksetta yhtyeen konserttien vakionumero.
Fear of the Dark Tour -kiertue käynnistyi Skandinaviasta toukokuussa 1992 ja mutkitteli pitkin mannerta kesän ajan. Kiertueelta taltioitiin materiaalia kahdelle livealbumille A Real Live One ja A Real Dead One, jotka julkaistiin vuoden 1993 lopussa. Vuonna 1993 yhtye julkaisi myös kolmannen livealbumin ja konserttivideon Live at Donington, joka oli taltioitu Donington Parkissa Monsters of Rock -festivaalilla edellisvuonna.
Vuoden 1993 syyskuussa laulaja Bruce Dickinson ilmoitti eroavansa Iron Maidenista ja siirtyvänsä soolouralle. Yhtyeen muut jäsenet, varsinkin Steve Harris, olivat masentuneita Dickinsonin lähdöstä. Ennen Dickinsonin lopullista eroa Iron Maiden taltioi viimeisen konserttinsa Dickinsonin kanssa konserttivideoksi Raising Hell.