Antipsykoottiset lääkkeet

| --- | --- |
Lääkeaineryhmä:Antipsykootit
 Seroquel-tabletteja
Käyttötarkoitukset: skitsofrenia (virallinen käyttöaihe), kaksisuuntainen mielialahäiriö (VK), dementoituneiden aikuisten ja kehitysvammaisten lasten ja nuorten aggressiot (VK), unettomuus (off label -käyttö), Touretten oireyhtymä (OL), masennus (OL), levottomuus (OL), aggressiivisuus (OL), ahdistuneisuus (OL)
Antotavat: Oraalinen tai injektio
ATC-DDD: Ei yhteneväinen, N05:n alaluokissa
Mekanismi: Lamaavat keskushermostoa vaikuttamalla useisiin välittäjäaineisiin
Riippuvuus: Fyysinen ja psyykkinen
Väärinkäyttö:  ?
Leponex lääkepakkaus.
Neuroleptit ovat hermosolujen eli neuroneiden välistä liikennettä vähentäviä lääkeaineita, joita kutsutaan myös voimakkaiksi rauhoittajiksi (engl. major tranquilizer), antipsykoottisiksi lääkkeiksi tai psykoosilääkkeiksi niiden ensipsykoosia hillitsevän vaikutuksen vuoksi. Alun perin leikkauspotilaiden nukutuksen yhteydessä sekä pahoinvointilääkkeinä ja antihistamiineina käytetyt neuroleptit korvasivat insuliinin psykoosipotilaiden hoidossa 1960-luvulla.
Neuroleptejä voidaan käyttää lääkeluvan mukaan psykoosipotilaiden ja kaksisuuntaisen mielialahäiriön maniavaiheen hoidon lisäksi muistisairauden aiheuttamasta dementiasta kärsivien aikuisten ja älyllisesti kehitysvammaisten lasten ja nuorten käytösoireiden tilapäiseen hoitoon.
Antipsykoottireseptejä kirjoitetaan usein myös muihin kuin viranomaisten myöntämässä lääkeluvassa mainittuihin käyttötarkoituksiin eli niillä hoidetaan käytännössä myös esimerkiksi unettomuutta tai ahdistuneisuutta.
Neuroleptien käyttö puolitoistakertaistui Suomessa vuosina 1983–2002 ja niiden käyttö oli edelleen kasvussa vuonna 2016. Vanhukset ovat Suomessa neuroleptien suurin käyttäjäryhmä ja suomalaiset vanhukset nauttivat niitä 2-3 kertaa enemmän kuin muissa pohjoismaissa.
Psykoosilääkkeistä sai Kela-korvausta yli 183 000 suomalaista vuonna 2014. Todellisuudessa niitä käytti vielä useampi, koska pitkäaikaisessa laitoshoidossa olevien henkilöiden syömät lääkkeet eivät näy Kelan tilastoissa.
Psykoosilääkkeitä käytettiin aluksi vain psykoosia sairastavien hoitoon. Lääkärit alkoivat sittemmin ajamaan psykoosilääkityksen jatkamista pysyvänä ylläpitolääkityksenä niille potilaille, joiden psykoosi oli uusinut useita kertoja. Käytäntö perustui tutkimuksiin, joiden mukaan psykoosilääkityksellä oli psykoosia hillitsevän vaikutuksen lisäksi myös psykoosin uusimista vähentävää vaikutusta. Psykoosilääkkeiden ylläpitokäytön psykoosien uusimista estävä vaikutus kestää kuitenkin vain keskimäärin kolme vuotta, minkä jälkeen niistä aiheutuu lähinnä vain työkyvyttömyyttä ja muuta toimintakyvyn heikkenemistä.
Antipsykoottisella lääkityksellä olevien skitsofreniapotilaiden elämänlaadun on havaittu olevan heikomman kuin lääkettä käyttämättömien. Antipsykoottien käytön lopettaneiden skitsofreenikkojen työllisyys, elämänlaatu ja sosiaalinen toimintakyky ylittävät jo kahden vuoden jälkeen lääkehoitoa jatkaneiden tasot.
Monet saavat psykoosilääkkeistä myös vakavia haittavaikutuksia, jotka voivat altistaa esimerkiksi ennenaikaiselle kuolemalle. Yli vuoden kestävä psykoosilääkkeiden pitkäaikaiskäyttö kiihdyttää muun muassa aivojen luontaista kutistumista keskimäärin yli 40 prosentilla, mikä johtaa älyllisen suorituskyvyn keskimääräistä nopeampaan heikkenemiseen. Suurelle osalle psykoosilääkkeiden pitkäaikaiskäyttäjistä kehittyy tämän johdosta dementia.
Skitsofreniapotilaiden itsemurhakuolleisuus on moninkertaistunut ja keskimääräinen elinikä laskenut verrattuna muuhun väestöön psykoosilääkkeiden käytön yleistyessä niin Suomessa kuin muissakin maissa. Myös somaattisista sairauksista johtuvat kuolemat ovat lisääntyneet ja psykoosipotilaiden yleisimpiä kuolinsyitä ovat ne somaattiset sairaudet, joiden riskiä psykoosilääkkeet lisäävät.
Suomen viisi käytetyintä psykoosilääkettä olivat vuonna 2019 olantsapiini, ketiapiini, aripipratsoli, klotsapiini ja risperidoni.