stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
La Vérité
Lehdet

La Vérité, Shanghaissa ilmestynyt ranskankielinen sosialistinen lehti (1931)
La Vérité, Jules-Paul Tardivelin antisemitistinen lehti (1881)
La Vérité, trotskilainen ranskalainen lehti (1929)
La Vérité, Marc-Édouard Nabe
La Vérité, marokkolainen viikkolehti (2000)
La Vérité, Madagascarissa ilmestyvä lehti
Elokuva

La Vérité, Henry Rousselin ohjaama elokuva vuodelta 1922
Totuus (La Vérité), Henri-Georges Clouzot’n ohjaama elokuva vuodelta 1960, pääosassa Brigitte Bardot
Musiikki > Albumit

La Vérité, Niagaran albumi
La Vérité, Guy Béart’n albumi vuodelta 1968
La Vérité, Marie Laforêt’n albumi vuodelta 1976
Musiikki > Laulut

"La Vérité", Jeniferin kappale vuodelta 2010
"La Vérité", Guy Béartin kappale
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”La Vérité”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Votkinskin tekojärvi

Votkinskin tekojärvi
Votkinskin tekojärvi (ven. Во́ткинское водохрани́лище, Votkinskoje vodohranilištše) on Votkinskin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vuosina 1962–1964 syntynyt Kama-joen patoallas Venäjällä Permin aluepiirissä ja Udmurtiassa. Sen pinta-ala on 1120 neliökilometriä, pituus 365 kilometriä, suurin leveys 9 kilometriä ja keskisyvyys 8,4 metriä.
Votkinskin tekojärven rannalla sijaitsevat Permin, Krasnokamskin, Nytvan, Ohanskin, Osan ja Tšaikovskin kaupungit. Järvellä harjoitetaan kalastusta ja laivaliikennettä. Siihen laskevista joista suurimmat ovat Tulva ja Saigatka. Nimitys perustuu voimalaitoksen lähellä sijaitsevaan Votkinskin kaupunkiin.
Vihersilta

Helsingin Viikin Latokartanosta Kivikkoon johtava vihersilta valmistui kesällä 2016. Se ulottuu Kehä I:n yli.
Droonilla kuvattu video Kolu vihersilta Virossa
Vihersilta on silta, johon on kylvetty tai istutettu kasvillisuutta ja jonka tarkoitus on auttaa eläimiä ylittämään tie. Vihersiltojen avulla yritetään säilyttää eläinten ekologiset käytävät, joita myöten eläimet pystyvät kulkemaan ja levittäytymään alueelta toiselle. Osassa Euroopan maista vihersiltoja on rakennettu 1980-luvun lopulta lähtien. Suomen ensimmäinen vihersilta valmistui valtatie I:n varralle Lohjan harjun kupeeseen vuonna 2002. Vihersiltoja on myös Ruotsissa ja Norjassa. Marraskuussa 2013 vihersiltoja oli Suomessa noin kymmenen.
LNG-säiliöalus

LNG-säiliöalus Bostonin lähellä.
LNG-säiliöalus on nesteytettyä maakaasua (engl. liquefied natural gas) kuljettava säiliöalus. Maakaasua voidaan siirtää tuotantopaikalta kuluttajille putkijohtoja pitkin, mutta pitkiä matkoja, vaikkapa maanosasta toiseen, maakaasua on edullisinta kuljettaa nesteenä säiliöaluksissa. Nesteyttämällä 600 litraa kaasumaista maakaasua muuntuu yhdeksi litraksi nestettä, jonka tiheys on 420–490 kg/m³.
Alus

Normaalissa ilmanpaineessa maakaasu pysyy nesteenä, jos sen lämpötila on −163 °C. Siksi sen varastoinnissa ja kuljetuksessa tarvitaan hyvin lämmöneristetyt säiliöt. Näin voidaan minimoida lämpövuoto säiliöihin ja siitä johtuva lastin kiehuminen (boil-off) kaasuksi. Lämmöneristyksen hyvyyttä kuvataan boil-off -luvulla (boil-off rate, BOR), joka ilmaisee kuinka monta prosenttia lastista haihtuu vuorokaudessa. Tyypillinen LNG-aluksen BOR on 0,15–0,25 %/d.
Suurten nesteytettyä maakaasua kuljettavien alusten säiliöiden koko on tyypillisesti 120 000–140 000 m³.
Vuonna 2005 valmistui siihen mennessä suurin membraanityypin alus, kooltaan 153 500 m³ Gaz de Francen Provalys ja 2006 samankokoinen Gaselys NYK Linelle.
LNG-aluksissa on koko lastitilan pituinen kaksoisrunko, jotta niihin mahtuisi riittävästi painolastivettä paluumatkaa varten. Tankkeja ympäröivissä ruumatiloissa on kaasunilmaisimet ja tilat on suojattu (inertoitu) typellä. Pallotankkeja ympäröivät ruumatilat ovat ilmatäytteisiä ja ne inertoidaan vasta kaasuvuodon sattuessa.
Moottori

Osa nestelastista kuitenkin väistämättä muuttuu kaasuksi (boil-off gas, BOG) ja tämä kaasu on poistettava säiliöistä paineen ja lämpötilan hallitsemiseksi. Lasti pysyy nesteenä ja kylmänä laskemalla kaasuuntunut osa ulos. Halvin ja yksinkertaisin menetelmä on käyttää kaasu aluksen polttoaineena ja tarvittaessa ottaa enemmänkin lastia polttoaineeksi (pakotettu boil-off, forced boil-off gas). Varapolttoaineena alukset käyttävät öljyä.
LNG-alukset ovat olleet lähes ainoita uudisrakennuksia, joihin on asennettu höyryturbiineja. Vesiputkihöyrykattilassa palava kaasu kuumentaa veden yli 500-asteiseksi höyryksi, joka johdetaan korkeapaine- ja matalapaineturbiineihin. Turbiinit ovat pyörimissuuntaa vaihtavia ja kytketty alennusvaihteen avulla potkuriin. Myös aluksella tarvittava sähkö kehitetään turbiinigeneraattoreilla.
Tällainen alus ei yleensä tarvitse kallista laitteistoa (re-liquefaction unit) kaasuuntuneen lastin uudelleennesteyttämiseen, ellei tehon tarve ole alempi kuin sen hetkinen kaasun tarjoama määrä. Joitakin LNG-aluksia on varustettu näillä kalliilla ja paljon energiaa kuluttavilla (3-5 MW) nesteytyskompressoreilla, jolloin alus voi käyttää koneistonsa polttoaineena öljyä eikä asiakkaan kuljetettavaksi antamaa maakaasua. Nykyisin yleisin rakennettava alusmuoto käyttää luonnollisesti syntyvän kaasun (kompressoituna) polttoaineena sekoittaen sitä tarpeen mukaan raskaaseen tai kevyeen polttoaineeseen. Vuonna 2014 tarjolla on myös nesteytyskompressori, joka toimii ainoastaan kaasun paineistuksen kompressorin avulla (n. 1 MW). jolloin voidaan tehokkaasti valita maakaasun tai muiden polttoaineiden välillä.
Alusten jaottelu

LNG-alukset jaotellaan säiliöiden rakenteen perusteella kahteen pääryhmään ja pääryhmät useaan alaryhmään:
itsekantava säiliö (self-supporting tank )
pallosäiliö (spherical tank)
prismaattinen säiliö (prismatic tank)
lieriönmuotoinen vaakasäiliö (cylindrical horizontal tank) oli varhaisissa aluksissa käytetty tyyppi
pyramidisäiliö (pyramid tank)
membraanisäiliö (membrane tank ), jossa kantavana rakenteena toimii laivan runko
alaryhmien tunnuksina käytetään valmistajien nimiä ja valmistajien antamia tyyppinimiä
Pallosäiliö

Pallosäiliö on suuri, halkaisijaltaan jopa yli 40-metrinen pallo, jonka on alumiinia. Pallotankin ulkopintaan on kiinnitetty noin 300 mm:n paksuinen polystyreenieriste. Pallojen lähiympäristö sekä lastinkäsittelyjärjestelmän putket, pumput, koneet ja laitteet ovat ruostumatonta terästä. Pallojen ympärille rakennettu laiva on normaalia laivaterästä. Kryogeenisiä pallotankkeja on rakennettu myös 9 % nikkeliä sisältävästä teräksestä, mutta alumiini on osoittautunut suotuisammaksi rakennusmateriaaliksi.
Säiliöt ovat sileäseinäisiä ja jäykisteettömiä. Ne kootaan jopa sadan neliömetrin kokoisista, 440 asteen lämpötilassa muottien välissä tai kylmämuokatuista muokatuista paneeleista, jotka hitsataan vaiheittain yhteen. Pallosäiliö kootaan eripaksuista alumiinilevyistä (30–70 mm) ja paneelien yhdistämiseen tarvitaan 2,5 kilometriä hitsaussaumaa, jossa ei saa olla pienintäkään virhettä. Kohdassa, jossa pallotankkiin liittyy sylinterimäinen tukilieriö, on pallon ainesvahvuus jopa n. 170 mm. Tätä liitoskohtaa kutsutaan 'ekvaattorirenkaaksi'. Saumat tarkastetaan röntgenkuvaamalla ja ultraäänellä heti hitsauksen jälkeen, ja jokainen valmis pallotankki koeponnistetaan vedellä ja ilmanpaineella.
Pallo, jonka tilavuus on 33 000 m³ ja paino 900 000 kg, tukeutuu laivan kaksoispohjan ja pallesäiliöiden varaan erityisen tukilieriönavulla pallotankin keskellä sijaitsevan tukirenkaan ("ekvattorirenkaan") kautta. Säiliön eristys kattaa koko pallotankin ja osan tukilieriötä, ja on myös koottu erikoisrakenteisista eristepaneeleista.
Pallosäiliön kehitti aikanaan Moss Rosenberg Verft, ja säiliötyyppiä kutsutaan siksi myös Moss-tyypiksi.
Pallotankeista on olemassa muunnos, jossa pallotankin keskelle on liitetty suora korotusrengas, jonka korkeus on halkaisijaltaan noin 40-metrisessä pallotankissa esimerkiksi 1,35 m tai 2,65 m. Tankin tilavuutta voidaan kasvattaa lisäosalla ilman, että tankin halkaisijaa kasvatetaan, ja aluksen leveys säilyy ennallaan. Näkyvyyden takia etummainen säiliö voidaan säilyttää pallomaisena ja vain taaemmat kolme säiliötä ovat korotettuja. Jos korotus on 2,65 m, niin aluksen lastikapasiteetti kasvaa 10 000 m³. Tällaisten venytettyjen pallosäiliöiden käyttäminen ei edellytä oleellisia muutoksia aluksen teräsrunkoon, ja sovellus tekee mahdolliseksi suuremman lastauskyvyn samoilla laivan päämitoilla.
Eräs toinen pallosäiliön muunnos on yhdysvaltalaisen Ocean LNG:n kehittämä säiliö, joka on lieriömäinen, mutta siinä on pallokalotin muotoiset päädyt. Yhden säiliön halkaisija on 36 m, korkeus 40 m ja tilavuus 36 000 m³. Tällaisia tankkeja ei ole vielä rakennettu.
Prismaattinen säiliö

Prismaattinen säiliö on itsekantava ja aluksen rungosta erillään oleva, mutta sen särmiöt noudattavat mahdollisimman hyvin rungon muotoa. Säiliöt rakennetaan joko seosalumiinilevystä, 9 % nikkeliä sisältävästä teräslevystä tai ruostumattomasta teräksestä. Eristeenä käytetään lasikuitulujitteista polyuretaanisolumuovia.
Säiliö on tuettu ja kannatettu aluksen kaksoisrungon sisäpuolelle erikoisvaneristen tukien varaan. Rakenteen jäykistämiseksi ja nesteen loiskumisen vähentämiseksi säiliön sisäseinillä on palkkeja ja jokainen säiliö on lisäksi jaettu laipiolla kahtia. Aluksen sääkansi on suora laidasta laitaan, mikä vähentää ilmanvastusta ja parantaa näkyvyyttä pallosäiliöalukseen verrattuna.
Prismaattisen säiliötyypin kehitti japanilainen IHI-yhtiö (Ishikawajima-Harima Heavy Industries), joka käyttää siitä lyhennettä SPB (self-supported prismatic shape IMO type-B).
Pyramidisäiliö

Pyramidisäiliö on yhdysvaltalaisen ConocoPhillips-yhtiön kehittämä itsekantava säiliötyyppi. Sen alaosa noudattaa laivan rungon muotoa ja yläosa kohoaa laivan kannen yläpuolelle kaveten pyramidin tavoin. Pyramidisäiliö on oikeastaan prismaattisen säiliön muunnos, jossa säiliön yläosaa on korotettu. Säiliötyyppi mahdollistaa lyhyempien laivojen rakentamisen lastitilaa pienentämättä ja muoto ehkäisee lisäksi lastin loiskumista.
Membraanityyppi

Membraanityypin aluksessa on kantavana rakenteena täydellinen kaksoisrunko eli kaksinkertainen pohja, laidoitus, poikittaislaipiot ja yläkansi. Sisärungon sisäpintaan on kiinnitetty eristys ja sitä lastilta suojaavat ohuet metallilevyt. Vuosien varrella on kehitetty useita eristeratkaisuja, jotka eroavat toisistaan raaka-aineiltaan ja rakenteiltaan.
Gaz Transport (GT) kehitti membraanityypin, joka perustuu 36 % nikkeliä ja 0,2 % hiiltä sisältävän teräksen (invar) käyttöön. Tällaisen teräslevyn lämpölaajeneminen on hyvin vähäistä. Eristeenä on halpa ja tehokas paisutettu perliitti, jonka tukirakenteena käytetään vanerikennostoa. Eriste koostuu kahdesta kerroksesta ja kahdesta kennostosta, joiden välissä on toinen invarlevy. Ensimmäisiä säiliöitä tehtäessä leveimmän markkinoilla olleen 0,5 mm:n paksuisen invarlevyn leveys oli 0,4 m, joten kennojenkin koko oli 0,4 m. Ensimmäinen tällaista eristetyyppiä käyttävä alus, Hypolite Worms, valmistui 1968.
Uudemmassa GT-tyypissä on 0,7 mm:n paksuinen invarlevy, jonka leveys on 0,5 m, joten kennostokin on 0,5 m. Perliitti on käsitelty silikonilla, jotta se ei imisi vettä ja kosteutta. Eristeen paksuus on tarpeen mukaan 200–300 mm. Aluksessa, joka kuljettaa 137 500 m³ nesteytettyä kaasua, on 52 000 vanerilaatikkoa ja 108 km kaasutiiviiksi hitsattavaa invarsaumaa.
Erilaisten membraanityyppien mallimerkintänä on numero. Esimerkiksi GT No. 82, GT No. 85, GT No. 88 ja GT No. 96.
Technigaz-säiliötyyppi (TGZ) on edellisen tavoin aluksen sisään rakennettu. Sisimpänä pintana siinä on 1,2 mm poimutettu ruostumaton teräslevy.
TGZ Mark I on mallimerkintä, jota käytetään Technigaz ja Conch -yhtiöiden 1967 kehittämästä membraanityypistä, joka perustuu balsapaneelijärjestelmään.
TGZ Mark II -mallissa balsa korvattiin PVC/vaneri-rakenteella.
TGZ Mark III -mallissa laivan kaksoisrungon sisäpintaan on kiinnitetty eristelevyt, joiden materiaalina on lasikuidulla lujitettu polyuretaanisolumuovi. Eriste koostuu kahdesta kerroksesta, joiden välissä on alumiinilevy, jonka molempiin pintoihin on vahvikkeeksi liimattu lasikangas. Sisemmän eristeen sisäpinnalla on 1,2 mm:n paksuinen ruostumaton teräslevy.
Gaz Transport & Technigaz (GTT) syntyi vuonna 1994, kun yritykset sulautuivat yhteen. Ranskalaisyritys tarjosi markkinoille edelleen vanhoja tyyppejä uusilla tunnuksilla: GTT Mk 3 ja GTT No. 96. Yritys kehitti myös näiden tyyppien yhdistelmän, joka sai tunnuksen GTT CS1 (combined system no. 1). Tässä membraanityypissä säiliön sisäpintana on 0,7 mm invarlevy ja lämmöneristeenä toimii lasikuidulla lujitettu polyuretaanisolumuovi. Eristeen keskellä on tukirakenteena komposiitti (nimenä Triplex), joka muodostuu alumiinilevystä ja sen molempiin pintoihin liimatusta lasikankaasta. Tämä rakenne on kiinnitetty laivan sisemmän rungon sisäpintaan. Eristeen ja laivan rungon välinen tila on täytetty typellä ja tilassa on ilmaisimet metaanikaasuvuotojen havaitsemiseksi.
Historiaa

Ensimmäinen prototyyppilaitos maakaasun nesteyttämiseksi valmistui vuonna 1912 Länsi-Virginiaan ja laitoksen tuotanto alkoi 1917. Ensimmäinen kaupallinen nesteytyslaitos valmistui Clevelandiin, Ohioon 1941. Nesteytettyä maakaasua säilytettiin 1950-luvulla terässäiliöissä, joissa oli sisällä balsaeriste tai solupolystyreeni (styrofoam). Vain balsa oli käyttökelpoinen aine, mutta sekin kärsi mekaanisista vaurioista joutuessaan kosketuksiin −163-asteisen nesteen kanssa.
Ensimmäinen varsinainen LNG-säiliöalus oli 1945 valmistunut Marline Hitch, johon rakennettiin viisi alumiinisäiliötä, joissa oli balsapuinen runko ja uretaanieriste vanerikennostossa. Alus sai uudeksi nimekseen Methane Pioneer ja se vei ensimmäisen lastinsa, 5 000 m³, tammikuussa 1959 Lake Charlesista Louisianasta Canvey Islandiin Englantiin. Alus oli dieselkäyttöinen poiketen seuraajistaan, jotka käyttivät kaasua polttoaineenaan höyryturbiineissaan.
Vuonna 1964 Shell aloitti kaupallisen maakaasukuljetuksen Algerian Arzewista Canvey Islandiin kahdella aluksella. Vickers-Armstrong, Barrow-in-Furness rakensi Methane Princess -aluksen, jossa oli yhdeksän itsekantavaa alumiinisäiliötä, joiden tilavuus oli yhteensä 27 400 m³. Harland and Wolff rakensi Belfastissa samanlaisen aluksen, joka sai nimekseen Methane Progress.
Vuonna 1965 valmistuneessa ranskalaisessa Jules Verne -aluksessa oli seitsemän lieriömäistä, 9 % nikkeliä sisältävää terässäiliötä, joiden yhteistilavuus oli 25 500 m³. Säiliöiden eristeenä oli perliitin, PVC:n ja lasikankaan yhdistelmä.
Japani aloitti nesteytetyn maakaasun tuonnin Alaskasta marraskuussa 1969. Gaz Transport -membraanityyppinen Polar Alaska toi kaasun Tokioon. Toinen samanlainen alus, Arctic Tokyo, aloitti samalla reitillä maaliskuussa 1970. Samana vuonna esiteltiin Moss-pallosäiliö. Japanilaisen IHI:n (Ishikawajima-Harima Heavy Industries) kehittämä prismaattinen säiliö esiteltiin 1985. Kaksi ensimmäistä tällaisia säiliöitä käyttävää alusta, Polar Eagle ja Arctic Sun, luovutettiin 1993 ja ne aloittivat liikenteen Alaskan ja Tokion välillä. Vuonna 2013 sovittiin LNG:n kuljetuksista myös Alaskan pohjoisosista Japaniin ja sitä kautta muualle Aasian markkinoille.
Vuonna 2004 valmistui ensimmäinen dieselsähköistä koneistoa käyttävä alus, Gaz de France Energy. Joko kaasua tai raskasta polttoölyä polttoaineenaan käyttävän aluksen säiliöiden yhteistilavuus on 74 000 m³.
Vuonna 2017 venäläiset aloittivat LNG-liikenteen Koillisväylällä. Sitä on arvosteltu ympäristöriskeistä.
LNG-säiliöalukset Suomessa

28. joulukuuta 2022 Inkoon satamaan ankkuroitunut LNG-säiliöalus FSRU Exemplar saatiin kytketyksi Gasgridin kaasunsaantiverkkoon 16. tammikuuta 2023. 291-metriseen terminaaliin mahtuu noin 68 000 tonnia nesteytettyä maakaasua. Määrä tarkoittaa noin 1 050 gigawattituntia energiaa.  Laivan vuotuinen höyrystyskapasiteetti ylittää Suomen vuotuisen maakaasun käyttötarpeen. LNG-terminaali mahdollistaa myös Balticconnector-yhdysputken kautta kaasutoimituksia Baltian maihin ja jopa Puolaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta LNG-säiliöalus Wikimedia Commonsissa
Itsekantava ja membraanisäiliötyyppi (poikkileikkaus)
Vihersileppi

| Vihersileppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Madagaskarinkertut Bernieridae
Suku::  Crossleyia
Laji::  xanthophrys
Kaksiosainen nimi
 Crossleyia xanthophrys  (Sharpe, 1875) 
Katso myös
   Vihersileppi Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vihersileppi (Crossleyia xanthophrys) on madagaskarinkerttujen heimoon kuuluva Madagaskarin kotoperäinen varpuslintu. Laji elää saaren itäosan sademetsissä. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin itäisestä Madagaskarista vuonna 1875.
Volttiampeeri

Esimerkiksi UPS-laitteelle annetaan ulos otettava teho erikseen volttiampeereina eli näennäistehona (500 VA) ja watteina eli pätötehona (300 W).
Volttiampeeri (tunnus VA) on SI-järjestelmään perustuva näennäistehon yksikkö sähkötekniikassa. Fysiikassa sekä volttiampeeri että watti ovat molemmat tehon yksiköitä eikä niillä ole eroa. Sähkötekniikassa yksiköillä kuitenkin osoitetaan, että puhutaan eri suureista. Sähkötekniikassa volttiampeeri (VA) on nimenomaan näennäistehon yksikkö, watti (W) on pätötehon yksikkö ja vari (var) on loistehon yksikkö.
Luoksein jää

| Luoksein jää Jasmin Mäntylä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2002
 Tuottaja(t): Pertti Haverinen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 34.22
 Levy-yhtiö: Mediamusiikki
Luoksein jää on mallin ja laulajan Jasmin Mäntylän studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2002 levymerkillä Mediamusiikki.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Pertti Haverinen, ellei toisin mainittu.
Luoksein jää – 3.28 (san. Taneli Mäkelä)
Sata yötä – 3.30 (san. Ilkka Vainio & Riitta Talvio)
Silloin – 3.23 (säv. Petri Asiala, san. Petri Auer)
Tahdon miehen rikkaan – 3.25 (säv. Tiina Laiho, san. Vainio & Talvio)
Suukoin kuumin – 3.10 (säv. Laiho, san. Turkka Mali)
Rakkauden silta – 3.32 (säv. Kristiina Ronimus, san. Jori Nummelin, sov. Veikko Samuli)
Jasmiinin tuoksu – 3.34 (san. Vainio & Talvio)
Yö kun kutsun esittää – 3.30 (san. Tom Frisk)
Sä olet kuin viini – 3.20 (san. Pekka Laaksonen)
Mieheni – 3.30 (san. Aappo I. Piippo & Vainio)
Kokoonpano

Jasmin Mäntylä – laulu
Jarmo Nikku – kitara
Ville Nurmi – kitara
Harri Rantanen – basso
Anssi Nykänen – rummut
Pertti Haverinen – kosketinsoitin, säveltäjä, sovittaja, tuottaja
Ari Oinonen – urut
Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet
Risto Salmi – saksofoni
Ilkka Vainio – viulu
Johanna Haavisto, Mervi Hiltunen, Pekka Kuorikoski, Pirjo Aittomäki, Satu Wilkman – taustalaulu
Lucas Elvenes

| Lucas Elvenes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1999 (ikä 25) Ängelholm, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Leksands IF
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  IK Oskarshamn (Allsv.) Rögle BK (SHL) Chicago Wolves (AHL) Henderson Silver Knights (AHL) San Diego Gulls (AHL)   HV71 (SHL)
NHL-varaus:  127. varaus, 2017 Vegas Golden Knights
Lucas Elvenes (s. 18. elokuuta 1999 Ängelholm, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Leksands IF:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Elvenes osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura

Elvenes on Rögle BK:n oma kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 U16 Elitissä joukkueensa paras syöttäjä 29 syöttöpisteellään. Kaudella 2015–2016 Elvenes oli J18 Elitissä Röglen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 13+19=32. Hän oli joukkueen paras pistemies myös J18 Allsvenskanissa tehoilla 7+4=11. Elvenes pelasi ison osan kaudestaan myös Röglen J20-junioreissa, joissa hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia.
Kaudella 2016–2017 Elvenes oli tehoilla 15+30=45 Röglen J20-junioreiden paras pistemies ja syöttäjä. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Gustav Olhaverin ja Morten Jensenin kanssa. Elvenes sijoittui koko SuperElitin pistepörssissä kolmanneksi edellään vain HV71:n William Romfors ja Rasmus T. Andersson. Hän debytoi kauden aikana myös Röglen SHL-joukkueessa, jossa Elvenes pelasi 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki SHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 1. lokakuuta 2016 Malmö Redhawksia vastaan. Elvenes sai ottelussa jääaikaa 3.15 minuuttia.
NHL:n laajennusjoukkue Vegas Golden Knights varasi Elvenesin viidennellä kierroksella 127. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Ennen tätä, toukokuussa 2017 hän teki Röglen kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Samalla seura lainasi Elvenesin ja hänen isoveljensä Ludvigin alustavasti kaudeksi 2017–2018 sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin. Lucas pelasi joukkueessa runkosarjan aikana 22 ottelua tehopistein 4+17=21. Hän nousi Röglen SHL-vahvuuteen marraskuussa 2017 ja vakiinnutti kauden mittaan paikkansa joukkueessa tehden 28 ottelussa tehot 5+11=16. Elvenes teki SHL-uransa avausmaalin Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2017 Linköping HC:tä vastaan. Hän vahvisti Röglen SHL-kauden päädyttyä Oskarshamnia nousukarsintasarjassa tehden seitsemässä ottelussa tehot 2+5=7.
Kesäkuussa 2018 Elvenes teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vegas Golden Knightsin kanssa. Hän pelaa kauden 2018–2019 lähtökohtaisesti lainalla Röglen SHL-joukkueessa.
Lokakuussa 2022 Elvenes teki kolmevuotisen sopimuksen SHL-joukkue Leksands IF:n kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Elvenes pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Hän putosi viimeisten joukossa Ruotsin alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2018 turnaukseen.
Elvenes pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin Elvenes voitti pronssia. Hän oli tehoilla 2+3=5 Ruotsin paras syöttäjä sekä jakoi sisäisen pistepörssin voiton Rickard Huggin ja Timothy Liljegrenin kanssa. Yhteensä Elvenes on pelannut 15 nuorten ja 40 poikien maaottelua.
Muuta

Elvenesin isoveli Ludvig pelaa Allsvenskan-joukkue MODO Hockeyssa ja hän on aiemmin pelannut myös Lucasin joukkuetoverina Röglen SHL-joukkueessa. Veljesten isä Stefan Elvenes pelasi omalla urallaan 200 Elitserien-ottelua sekä myös yli 250 ottelua Tanskan pääsarjatasolla. Hänellä oli Chicago Blackhawksin NHL-varaus vuodelta 1988, mutta Stefan ei kuitenkaan koskaan pelannut Pohjois-Amerikassa. Hän toimii nykyään NHL-joukkue St. Louis Bluesin kykyjenetsijänä. Myös veljesten sedät Roger ja Tord Elvenes pelasivat ammattilaisina ja edustivat Elitserien-tasolla Rögleä. Heidän isoisänsä Bjørn Elvenes edusti Norjaa Innsbruckin olympiakisoissa 1964.
Luettelo Suomen lakkautetuista tuulivoimaloista

Olkiluodon ydinvoimalatyömaa ja Olkiluodon poistettu tuulivoimalaitos.
Tämä on luettelo Suomen lakkautetuista tuulivoimaloista, joka sisältää sekä yksittäisiä tuulivoimalaitoksia että tuulivoimapuistoja, jotka on lakkautettu. Kun jokin tuulivoimayksikkö poistetaan tuotannosta, poistetaan se myös luettelosta ”luettelo Suomen tuulivoimaloista” (tai päivitetään lukumäärä) ja liitetään sitten tänne lopettamisjärjestyksessä.
Taulukossa ”nimellä” tarkoitetaan sellaista nimeä, jota käytetään voimalasta yleisesti, ja linkki johtaa voimalaa kuvailevaan artikkeliin, ”kunta”-sarakkeeseen ilmoitetaan kaikki kunnat, jossa tuulipuiston voimaloita on, ”omistaja” on sen silloinen omistaja, ”valmistaja”  ilmoitetaan poistettavan voimalan valmistajia, ”käynnistetty” tarkoittaa voimalan käynnistysvuotta ja ”lopetettu” sen poistamisvuotta, ”lkm” on poistettujen lukumäärä, ”teho” tarkoittaa tuulivoimaloiden nykyinen yhteiskapasiteetti, ja ”syy”-sarakkeeseen voi mainita lopetuksen syy tms.
Koska luettelo tulee pitkäksi ja tietoja on voimaloittain useita, käytetään lähteistyksessä tarvittaessa sekä numeroviitteitä että suoria lähdeviitteitä. Ne on lueteltu taulukon alla ja lisäksi eritelty kunkin rivin oikeaan sarakkeeseen. Mikäli siinä esiintyy lähdeviitteen tilalla viiva, ei tietoa ole tai sen lähdettä ei ole vielä määritetty.