stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jussi T. Lappalainen
Teoksia

Itsenäisen Suomen synty ; teoksen historiatoimikunta Wiljo Rommi ym. Gummerus 1967, 3. korj. painos 1977, 4. korj. painos 1985
Sotataidon historian luennot. Monisteita / Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun historian laitos 1. Jyväskylä 1967
Kaarle X Kustaan Venäjän-sota v. 1656-1658 Suomen suunnalla : 'räikkä, häikkä ja ruptuuri', Jyväskylän yliopiston väitöskirja. Studia historica Jyväskyläensia 10- Gummerus 1972
Elämää Suomen sotaväessä Kaarle X Kustaan aikana. Studia historica Jyväskyläensia 12. Jyväskylän yliopisto, Jyväskylä 1975
Punakaartin sota 1-2. ; julk. Opetusministeriö. Punakaartin historiakomitea ; kartat ja kuviot Raili Laurila. Punaisen Suomen historia 1918. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1981
Fortsättningen på hakkapeliternas historia ; J. V. Snellman ja Suomen sotilaallinen asema Krimin sodasta Puolan kapinaan 1854-1863. Eripainossarja / Turun yliopisto. Historian laitos. Suomen historia no 34. Turku 1982
Aseet ja taistelut : sotataidon kolme vuosituhatta. Otava 1989
Yhden kortin varassa : suomalainen vallankumous 1918 ; kirj. Jussi T. Lappalainen ym. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1989
Pilkotut : puolivakavia juttuja ; Turun Sanomissa 1985-1993 julkaistuja pakinoita. Tekninen kustannusliike, Kaarina 1993
Sadan vuoden sotatie : Suomen sotilaat 1617-1721. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 823. Helsinki 2001
Haluatko historiankirjoittajaksi?. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 895. Helsinki 2002
Sota Suomesta : Suomen sota 1808-1809 ; kirj. Jussi T. Lappalainen, Lars Ericson Wolke, Ali Pylkkänen ; teoksen tuottajat Karttakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1148. Tammi 2007
Suomen sodan historia 1808-1809 ; kirj. Jussi T. Lappalainen, Lars Ericson Wolke, Ali Pylkkänen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1200. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura - Karttakeskus, Helsinki 2008
Kuninkaan viimeinen kortti : Viipurinlahden ja Ruotsinsalmen meritaistelut 1790. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1300. Helsinki 2011
Sprengtportenin Savon kartasto ; toimittanut Erkki-Sakari Harju ; teksti Erkki-Sakari Harju, Jussi T. Lappalainen ; asiakirjatekstien käännökset Jussi T. Lappalainen, Erkki-Sakari Harju. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1322. Helsinki 2011
Kuninkaan kartasto Etelä-Suomesta 1776-1805 ; toimittanut Erkki-Sakari Harju ; teksti Erkki-Sakari Harju, Jussi T. Lappalainen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1373. Helsinki 2012
Kustaa III:n maasota : Savo ja Kymenlaakso 1788-1790. Historiallisia tutkimuksia 265. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2014
Toimitustöitä

Pihtiputaan kirja. Jyväskylän kasvatusopillinen korkeakoulu. Kotiseutusarja 2. Pihtiputaan seurakunta, Pihtipudas 1964
Jyväskylän maalaiskunnan kirja ; toim. Jussi T. Lappalainen. JYY:n kotiseutusarja n:o  13. Jyväskylän maalaiskunta ja maaseurakunta, Jyväskylä 1977
Kasarmin aidan kahden puolen : kaksisataa vuotta suomalaista varuskuntayhteisöä. Historiallinen arkisto 101. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1993
Saaret, ihmiset, vaiheet ; toimittanut Jussi T. Lappalainen ; kirjoittajat Harri Andersson ym. Kakskerta 2. Turun maakuntamuseo, Turku 1995
Turun sataman historia ; toimittanut Jussi T. Lappalainen ; kirjoittajat Eero Auvinen ym. Turun satama, Turku 1999
Verotushistoriaa 1 ; toimittanut Jussi T. Lappalainen. Turun yliopiston historian laitoksen julkaisuja 51. Turku 1999
Turun satama - Suomen portti. Turun satama, Turku 2000
Verotushistoriaa 2 ; toimittanut Jussi T. Lappalainen. Turun yliopiston historian laitoksen julkaisuja 58. Turku 2000
Kuninkaan tiekartasto Suomesta 1790 ; toimittaneet Erkki-Sakari Harju ja Jussi T. Lappalainen ; asiakirjatekstien käännökset Erkki-Sakari Harju. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1296. Helsinki 2010
Suomennoksia

Henrika Tandefelt : Porvoo 1809 : juhlamenoja ja tanssiaisia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1214. Helsinki 2009 (alkuteos Borgå 1809)
Nils Erik Villstrand : Valtakunnanosa : suurvalta ja valtakunnan hajoaminen 1560-1812 ; suomentaneet Jussi T. Lappalainen ja Hannes Virrankoski. Suomen ruotsalainen historia 2. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsinki 2012 (alkuteos Riksdelen)
Aiheesta muualla

Turun Yliopisto - Asiantuntija: Jussi T. Lappalainen[vanhentunut linkki]
Kahle

| Kahle> The Defiant Ones |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Kramer
Käsikirjoittaja:   Nedrick Young  Harold Jacob Smith 
Tuottaja:  Stanley Kramer
Säveltäjä:  Ernest Gold
Kuvaaja:  Sam Leavitt
Leikkaaja:  Fred Knudtson
Tuotantosuunnittelija:  Rudolph Sternad
Pääosat:   Tony Curtis  Sidney Poitier 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Curtleigh Productions  Stanley Kramer Productions  United Artists 
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1958
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kahle (The Defiant Ones) on Stanley Kramerin tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1958. Kahden toisiinsa kahlitun vankikarkurin, musta- ja valkoihoisen (Tony Curtis ja Sidney Poitier), pakomatkasta kertova elokuva perustuu Nedrick Youngin tarinaan, josta käsikirjoituksen laati Harold Jacob Smith.
Kahle tuotti kahdeksan Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen ja parhaan mustavalkokuvauksen Oscarit. Sidney Poitier voitti roolistaan Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisen karhun.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kahleen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Aiheesta muualla

Kahle Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kahle Elonet.
Kalle Nio

Kalle Nio kuvattuna WHS Teatteri Unionissa.
Kalle Nio (s. 1982) on suomalainen kuvataiteilija, taikuri ja teatteriohjaaja. Hän työskentelee kokeellisen elokuvan, näyttämötaikuuden, sirkuksen, installaatioiden ja visuaalisen teatterin saralla. Nion ryhmä WHS on yksi aktiivisimmin ulkomailla toimivista suomalaisista esitystaideryhmistä. Ryhmän teoksissa hän on toiminut ohjaajana, esiintyjänä ja videosuunnittelijana. WHS-ryhmän tuotannot ovat olleet keskeinen tekijä suomalaisen nykysirkuksen nousussa muiden esittävän taiteen lajien rinnalle. Genrerajat ylittäviä, monitaiteellisia teoksia on esitetty teatteri-, sirkus- , nukketeatteri- ja kuvataidenäyttämöillä yli 40 eri maassa. Nio on yksi suomalaisen nykysirkuksen johtohahmoista. Oman ryhmänsä lisäksi hän on työskennellyt lavastajana sekä video- ja taikasuunnittelijana myös muille esittävän taiteen ryhmille. Nion elokuvallisia video-installaatioita on ollut esillä taidegallerioissa ja -museoissa Suomessa ja ulkomailla. Hän on ohjannut myös lyhytelokuvia, mainoksia ja musiikkivideoita. Muun taiteellisen työnsä ohella Nio on WHS-ryhmän vuonna 2014 perustaman elävien kuvien näyttämö WHS Teatteri Unionin yksi perustajista. Hän on valmistunut Kuvataideakatemian tila-aikataiteen osastolta kuvataiteen maisteriksi. Nio on Suomen vanhimman taikuriyhdistyksen, vuonna 1945 perustetun Suomen Taikapiirin puheenjohtaja.
Palkinnot

2020 Suomen Taikapiiri, Vuoden Taikuri 2019
2015 Taiteen valtionpalkinto, WHS
2014 Helsingin Kulttuuriteko, WHS
2014 Raimo Utriaisen taidesäätiön palkinto
2014 Säde-palkinto, paras videosuunnittelu (Lähtö) yhdessä Matias Boettgen kanssa.
2000 3. palkinto Taikurien maailmanmestaruuskilpailuissa (FISM)
Jäähonka

| Jäähonka |
| --- | --- |

Perustettu:  1957 2018
Kaupunki:   Espoo
Sarjataso:  II-divisioona
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jäähonka on espoolainen vuonna 1957 toimintansa aloittanut jääkiekkoseura. Seura luopui edustustoiminnasta 1984, kun se yhdessä EPS:n ja EJK:n kanssa yhdistyi Kiekko-Espooksi. Nykyään seura tunnetaan lähinnä kasvatustyöstään.
Jäähongan miesten edustusjoukkue on korkeimmillaan pelannut jääkiekon I-divisioonassa pudoten kuitenkin kaudella 1981–1982 II-divisioonaan.
Kaudelle 2018–2019 perustettu miesten edustusjoukkue pelasi ensimmäisen kautensa III-divisioonassa ja nousi kaudeksi 2020–2021 II-divisioonaan.
Historia

Jäähongan perinteet johtavat vuoteen 1957, jolloin Tapiolan kasvavan kaupunginosan aktiiviset asukkaat perustivat Tapion Honka -nimisen urheiluseuran. Tämä jakautui myöhemmin erillisiin lajiseuroihin joista Jäähonka edustaa jääkiekkoa.
18. helmikuuta 2010 Jäähonka ry liittyi perustetun Blues Juniorit – Blues Juniors ry:n jäseneksi. Blues Hockey Oy perusti Blues Juniors ry:n kaikkien Bluesin kasvattajaseurojen yhteiseksi kattojärjestöksi ja Jäähongan lisäksi Blues Juniors ry:n muut jäsenet ovat Espoon Jääklubi, Espoon Palloseura ja Espoon Kiekkoseura.
Bluesin nimen käytön osalta Blues Juniors ry edellyttää jäseniltään, että virallisessa nimessä tulee käyttää maantieteellisiä tunnuksia E (eteläinen), L (läntinen) ja P (pohjoinen), joiden avulla joukkueiden kotipaikat voidaan erottaa toisistaan. Esimerkiksi Matinkylässä (EJK ja Jäähonka) käytetään Blues E –nimeä. Jäähongan ikäkausijoukkueet, jotka ovat yhdistyneet EJK:n joukkueiden kanssa, käyttävät esimerkiksi nimeä Blues E 99.[lähde? ]
Kasvatteja

Sean Bergenheim
Sami Blomqvist
Christopher Gibson
Matti Järvinen
Kim Hirschovits
Jarkko Laiho
Jere Lehtinen
Mikko Lehtonen
Tomi Sallinen
Valtteri Virkkunen
Tero Lehterä
Jäähongan kasvatti Sean Bergenheim on pelannut lähes 400 NHL-ottelua ja tehnyt yli 100 tehopistettä. Hänellä on MM-kilpailuista yksi hopea vuodelta 2007 ja kaksi pronssia vuosilta 2006 ja 2008. Kuva on vuodelta 2009, jolloin Bergenheim edusti NHL-joukkue New York Islandersia.
Jättökulma

Jättökulma (kulma β).
Jättökulma tarkoittaa ajoneuvon taimman renkaan pinnan ja takapään matalimman ulokkeen, yleensä puskurin tai pakoputken, kautta kulkevan linjan sekä maanpinnan välistä kulmaa. Kulma ilmaisee ajoneuvon kykyä kulkea rampin tai muun esteen ylitse ilman että kori osuu esteeseen.
Järppilän kartano

Järppilän kartano sijaitsee Taivassalon Helsinginrannassa Suuren Postitien varrella. Kartanosta löytyy merkintöjä jo 1480-luvulta kun tilan omistanut Stensbölen Kirstin-vaimo antoi tilan perinnönjaossa poikansa lapsille. Keskiajan lopulla Järppilä oli kirkontila, joka peruutettiin sitten kruunulle. Vuonna 1567 Juhana-herttua lahjoitti kartanon tallimestarilleen Bertil Iivarinpoika Grönille ja kartanoon liitettiin useita tiloja Taivassalosta, Lokalahdelta ja Vehmaalta. Myöhemmin kartanon omistajina olivat Teet-, Horn- ja Fleming-suvut.
Kartanossa on ollut ainakin kolme useampikerroksista kivirakennusta ja lisäksi linnoitusvarustuksia. Järppilän kartanon mailla sijainnut, 1570-luvulla valmistunut kolmikerroksinen kivinen kartanolinna hävitettiin Kaarle-herttuan ja kuningas Sigismund III Vaasan välisten taistelujen aikana 1500-luvun lopulla, ja siitä on nykyisin jäljellä tynnyriholvikellarien jäännökset, valleja ja muita puolustuslaitteita. Tämä linna on ollut Zachris Topeliuksen Välskärin kertomuksia -romaanin Mainiemen linnan esikuvana. Kartanolinnasta on säilynyt aikanaan vilja-aittana käytetty kivinen torni, ja lisäksi kartanon alueella on 1600-luvulta peräisin oleva kuuden holvatun kellarin muodostama kerros, jonka päälle on rakennettu kartanon nykyinen 1830-luvulta peräisin oleva empiretyylinen hirsinen päärakennus. Tämä rakennus on jo neljäs samoille perustuksille rakennettu.
Nykyisten omistajien suvulla kartano on ollut vuodesta 1898 alkaen. Kartanon omisti aiemmin Maija Jaakkola-Angervuori tyttäriensä Eva-Marian, Marjon ja Riitan kanssa. Kartano oli kesäisin avoinna matkailijoille, ja siellä järjestettiin muun muassa pukunäyttelyitä.
Kartano vaihtoi omistajaa kesällä 2022.
Aiheesta muualla

Järppilän kartanon sivut[vanhentunut linkki]
"Pelastin lapsuudenkotini ja ryhdyin kartanonrouvaksi", Iltalehti 11.07.2007
Kalevi Montela

Kalevi Montela Helsinki City Marathon 1987
Kalevi Jorma Montela (s. 4. maaliskuuta 1948 Orivesi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen päämatkansa on ollut ultrajuoksu. Montelan edustamiaan urheiluseuroja ovat Oriveden Ponnistus, Endurance ja Team Rahola.
Olavi ja Kalevi Montela Hartolassa 1988 yöllä 100 km maalissa. Sijoitus 2. aika 8.01.57
Kalevi Montelan juoksuharrastus alkoi toukokuussa 1971 ensimmäisellä viiden kilometrin lenkillä identtisen kaksoisveljensä Olavin kanssa Oriveden Huppionvuorella. Juoksukilometrejä on kerääntynyt yli 230 000. Kalevi Montela on juossut yhteensä 235 maratonia, joista ultria 67 ja maratoneja 168. Kansainvälistestikin erikoisin ennätys hänellä on 100 kilometrin Suomi-Juoksu juostuna 40 vuotena (1973–2014), joista peräkkäisinä vuosina 35 kertaa (1980–2014).  Muita 100 kilometrin juoksuja on myös useita. Vuorokauden juoksuja hänellä on neljä. Hänen ehkä kovin ennätys on Kesäyön Unelmassa Oulussa 1982 juostu 50 mailin kisa ajassa 6.15.00. Yle TV2 on tehnyt Montelan identtisistä kaksosista Maailman kisat -nimisen ohjelman vuonna 1991.
Saavutukset

Maraton 2.53.17 Korso 1978
100 km 7.57.15 Hartola 1987
Vuorokauden juoksu 214 km 381 m Lontoo 1993
Sveitsi Basel vuorokauden juoksun EM kisat 1997 sijoitus 35.
Maratoneja ja ultria yht. juostuna 235
Suomi-Juoksu 100 km juostuna 40 vuotena, joista peräkkäisinä vuosina 35
Yksityiselämä

Montela on ollut Orivedellä ammatiltaan postimies vuosina 1969–2013. Hänellä on identtinen kaksoisveli Olavi. Kalevi Montela on naimisissa Elvi Montelan (os. Tapper) kanssa. Hänellä on tytär Jenni Hakala (s. 1988) edellisestä suhteesta Tarja Hakalan kanssa. Montelan harrastuksiin kuuluu myös hiihto ja retkeily vaimonsa kanssa. Lisäksi hän on myös laulanut vuosikymmeniä Oriveden Seurakuntakuorossa. Lintuharrastus on hänellä kestänyt pikkupojasta asti. Eläkkeellä ollessaan hän on aloittanut myös jönglööriharrastuksen, siinä myös esiintyen. Lisäksi hän on ollut mukana kirjoittamassa Oriveden asemanseudun historian kirjan kolmatta teosta Aikojen kuluessa.
Jättivalmuska

| Jättivalmuska |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Tricholomataceae
Suku::  Valmuskat Tricholoma
Laji::  colossus
Kaksiosainen nimi
 Tricholoma colossus  (Fr.) Quél. (1872) 
Katso myös
   Jättivalmuska Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättivalmuska (Tricholoma colossus) on hyvin iso ja Suomessa harvinainen mäntymetsien sieni.
Järpen

| Järpen |
| --- | --- |
 Järpen
 Koordinaatit: 63°21′0″N, 13°27′30″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Jämtland
Kunta:  Åren kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  2,17 km²
Väkiluku:  1 408
 – Väestötiheys:  648,8 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Järpen on Åren kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Jämtlandin läänissä ja Jämtlandin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 408 asukasta.
Järpen on entinen taajaväkinen yhdyskunta.
Väestönkehitys

| Järpenin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 108 | 1 108 |
| 1965 | 1965 |    | 1 272 | 1 272 |
| 1970 | 1970 |    | 1 296 | 1 296 |
| 1975 | 1975 |    | 1 455 | 1 455 |
| 1980 | 1980 |    | 1 732 | 1 732 |
| 1990 | 1990 |    | 1 735 | 1 735 |
| 1995 | 1995 |    | 1 645 | 1 645 |
| 2000 | 2000 |    | 1 449 | 1 449 |
| 2005 | 2005 |    | 1 439 | 1 439 |
| 2010 | 2010 |    | 1 408 | 1 408 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Jódís Skúladóttir

Jódís Skúladóttir (s. 6. marraskuuta 1977) on islantilainen vihreän vasemmiston poliitikko, joka on vuodesta 2021 lähtien istunut kansanedustajana Alltingissä ja toiminut sen 6. varapuhemiehenä.
Jódís syntyi Reykjavíkissä. Hän suoritti vuonna 2011 kauppaoikeuden kandidaatintutkinnon Bifröstin yliopistossa ja vuonna 2013 oikeustieteen maisterintutkinnon Reykjavíkin yliopistossa. Vuosina 2013–2014 hän toimi lakimiehenä Islannin ympäristövirastossa. Vuosina 2020–2021 hän istui tarkkailijajäsenenä Múlaþingin kunnanvaltuustossa.
Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Jódís valittiin Alltingiin Norðausturkjördæmi-vaalipiiristä. Samana vuonna hänet valittiin Alltingin 6. varapuhemieheksi.
Jóan Edmundsson

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jóan Símun Edmundsson
Syntymäaika: 26. heinäkuuta 1991
Syntymäpaikka: Färsaaret, Tanska
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: Newcastle United
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008-2010   2010   2010- | B68 Toftir   → Newcastle United (lainalla)   Newcastle United | 49 (9)   0 (0)   0 (0) |
Maajoukkue
| 2009-   2009- |  Färsaaret U-21    Färsaaret | 6 (3)   4 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. elokuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. elokuuta 2010.
Jóan Símun Edmundsson (s. 26. heinäkuuta 1991) on färsaarelainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla englantilaista Newcastle Unitedia, johon hän siirtyi B68 Toftirista vuonna 2010. Edmundsson pelaa maajoukkuetasolla sekä maansa alle 21-vuotiaiden  että aikuisten maajoukkueessa. Hän on pelannut aikuisten maajoukkueessa neljä ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Juho Savinainen

Johannes (Juho) Ivaninpoika Salo aik. Savinainen (23. huhtikuuta 1880 Nurmes – 23. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen työmies, joka vuonna 1906 tuli tunnetuksi Karjalan kannaksella tehdyistä ryöstömurhista. Hän oli osallisena ainakin kahdessa tapauksessa, joiden yhteydessä kuoli kolme ihmistä. Savinaisella oli myös yhteyksiä Venäjän keisarikunnan hallintoa vastaan toimineisiin aktivisteihin. Hänen tuttavapiiriinsä kuului muun muassa Karjalan Kansan Mahti -järjestön johtohahmona tunnettu Matti Läheniemi, joka 1907 sai vuoden pituisen vankilatuomion Savinaisen piilottelusta.
Pohjois-Karjalasta kotoisin ollut Juho Savinainen työskenteli muun muassa uittomiehenä Sakkolan Kiviniemessä sekä asusteli myös Suistamon ja Räisälän seuduilla. Vuonna 1905 Savinainen oli lehtitietojen mukaan vangittu irtolaisuuden vuoksi Viipurissa. Rikollisen toimintansa vuoksi hänestä tuli Karjalassa tunnettu hahmo. Kun Savinaista talvella 1907 oltiin kuljettamassa oikeudenkäyntiin Muolaaseen, kerääntyi hänen ympärilleen Viipurin rautatieasemalla sankka yleisöjoukko, jonka kanssa Savinainen kerrottiin sanailleen hyväntuulisesti. Nuorsuomalaisten kansanedustaja Nestor Huoponen puolestaan kuvaili häntä vuonna 1907 käydyssä eduskuntakeskustelussa "petomaiseksi julmuriksi".
Ryöstömurhat

Kesäkuussa 1906 Savinainen vangittiin yhdessä Parikkalasta kotoisin olleen työmiehen Matti Poutasen kanssa epäiltynä päivää aikaisemmin Muolaassa tapahtuneesta Suursaaren sahan isännöitsijän Oscar Geffertin ryöstömurhasta. Savinainen ja Poutanen kuitenkin vapautettiin myöhemmin ja murhasta tuomittiin kaksi paikallista työmiestä. Saman vuoden syyskuussa ryöstettiin Sakkolassa Pietarista kotoisin ollut kelloseppä Ivan Popoff. Päätekijänä oli Savinainen, joka sai talossa hierojana käyneeltä Tilda Henrikssonilta vihjeen Popoffin Pietarista hakemasta suuresta rahasummasta. Ryöstön yhteydessä Savinainen ampui Ivan Popoffin, jonka jälkeen hänen puolisonsa menehtyi sydänkohtaukseen. Ennen kiinnijoutumistaan Savinainen ehti vielä joulukuussa 1906 osallistumaan Vuosalmen kylässä Suikin pariskunnan väkivaltaiseen ryöstöön, joka yhteydessä Anni Suikki sai surmansa. Savinaisen lisäksi mukana olivat Matti Kaljunen, Juho Hilli sekä Matti Niukkanen. Hän onnistui pakoilemaan viranomaisia muutaman viikon ajan, jolloin Savinaista etsittiin Viipurin ympäristön lisäksi myös Uudeltamaalta, Kuopion seudulta sekä Raja-Karjalasta.
Suikin oikeudenkäynnissä Savinainen yllättäen ilmoitti ampuneensa myös Oscar Geffertin, vaikka oli tämän murhaoikeudenkäynnissä esittänyt itselleen pitävän alibin. Savinaisen uuden lausunnon tarkoituksena oli ilmeisesti vain sekoittaa hänen omaa oikeudenkäyntiään, eikä sitä otettu huomioon. Popoffin ryöstön tarkoituksena puolestaan oli Savinaisen mukaan rahojen hankkiminen Geffertin ryöstömurhasta syytettyinä olleiden miesten asianajajan palkkaamiseksi. Syyskuussa 1907 käydyssä välikysymyskeskustelussa Maalaisliiton kansanedustaja Kalle Kustaa Pykälä väitti Savinaisella olleen yhteyksiä Pölläkkälän ja Räisälän työväenyhdistyksiin, jotka hänen mukaansa osallistuivat myös Geffertin sekä Popoffin ryöstömurhien suunnitteluun. Sosialidemokraattien Taavi Tainion mukaan Savinainen oli ollut jäsenenä Antrean työväenyhdistyksessä, josta hänet jo vuonna 1905 erotettu, kun yhdistys ei hyväksynyt Savinaisen toimintatapoja. Tämän jälkeen hän oli ilmeisesti liittynyt Karjalan Kansan Mahtiin.
Savinainen ja kaksi muuta ryöstöön osallistunutta miestä saivat Popoffin ryöstömurhasta elinkautisen tuomion. Lisäksi Savinaiselle ja Matti Kaljuselle langetettiin Anni Suikin murhasta kahdentoista ja Juho Hillille yhdeksän vuoden kuritushuonerangaistus. Savinainen sai myöhemmin armahduksen.
Muita syytteitä

Sakkolan ja Vuosalmen murhista vangittuna ollut Savinainen oli huhtikuussa 1907 vastaamassa syytteeseen murhayrityksestä ja poliisiviranomaisen vastustamisesta. Savinainen ja räisäläläinen tinuri Alfrid Pekkala olivat pidätyksensä yhteydessä ampuneet useita laukauksia poliiseja kohti, jolloin yksi konstaapeli oli haavoittunut. Savinainen sai tapauksesta kuuden ja Pekkala neljän vuoden kuritushuonerangaistuksen. Samassa istunnossa oli myös useita muita syytettyjä, joista Matti Läheniemi sai Savinaisen suojelemisesta vuoden kuritushuonerangaistuksen.
Lokakuussa 1908 Savinainen oli vankilasta käsin syytettynä valtiopetoksen valmistelusta yhdessä ravintoloitsija Uno Sereniuksen ja puuseppä Johan Viktor Lehtorannan kanssa. Miehet olivat vuosien 1905–1906 aikana säilyttäneet Viipurissa suuria määriä aseita, mutta lopulta keväällä 1909 Viipurin hovioikeus hylkäsi syytteen valtiopetoksesta todisteiden puutteessa. Käsittelyn aikana Savinainen luki pitkän kirjelmän, jossa hän selvitti omaa toimintaansa. Lisäksi Savinainen uhkasi ilmiantaa ns. marraskuun sosialisteja, elleivät nämä pitäisi huolta hänen perheestään. Savinaisen mukaan hän ei itse ollut "suurin roisto", vaikka joutuikin kärsimään elinkautisen. Samassa yhteydessä Savinainen paljasti useita asekätköjä, joita poliisit myöhemmin hänen johdollaan kävivät tuloksetta tarkistamassa. Sanomalehdet kirjoittivat pilkallisesti, kuinka Savinainen oli keksinyt kätköt vain päästäkseen hetkeksi ulos vankilasta ja epäilivät hänen seuraavaksi ilmoittavan niitä löytyvän Pariisista.
Toinen valtiopetossyyte Savinaista vastaan esitettiin kesällä 1909, jolloin hän oli syytettynä ns. Antrean pommijutussa. Savinaista ja kahdeksaa muuta työläisaktivistia syytettiin pommien rakentamisesta, mutta hovioikeus ei taaskaan löytänyt näyttöä valtiopetoksen valmistelusta.
Myöhemmät vaiheet

Savinaisen vanhemmat olivat muuttaneet Savinaisen ollessa vielä lapsi Nurmeksesta Ilomantsiin, josta Savinainen muutti vuonna 1902 kirjoille Viipuriin. Savinainen työskenteli Pölläkkälässä Suursaaren sahalla. Armahduksensa jälkeen hän muutti perheensä kanssa vuonna 1917 Ilomantsiin ja vaihtoi sukunimensä ensin Savimaaksi ja sen jälkeen vuonna 1918 Saloksi. Savinaisen ensimmäinen puoliso oli Anna Maria Pelli ja heillä oli kaksi lasta. 1930-luvun lopulla Juho Salo oli avioliitossa Tyyne Anna Pesosen kanssa. Salo sai sakko- ja vankeusrangaistuksia tuolloin väkijuomien laittomasta myynnistä. Salo muutti myöhemmin Helsinkiin, jossa hän toimi kaupan alalla ja kuoli vuonna 1959.
Aiheesta muualla

Johannes Ivaninpoika Salo (Savinainen-Savimaa), Geni []