stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kapteeni Bloodin vaiheet

| Kapteeni Bloodin vaiheet> Captain Blood, His Odyssey |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Rafael Sabatini
Kieli:  englanti
Genre:  seikkailu
Julkaistu:  1922
Suomennos
Suomentaja:  Paavo Kesäniemi
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1928
Ulkoasu:  sid.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kapteeni Bloodin vaiheet (Captain Blood, His Odyssey) on Rafael Sabatinin tunnetuimpia seikkailukertomuksia. Kirjan päähenkilö on lääkäri ja sotilas Peter Blood, joka syyttömänä tuomitaan maanpetturuudesta ja lähetetään orjaksi Barbadosille. Espanjalaisten hyökätessä kaupunkiin Peter Blood ja hänen orjatoverinsa onnistuvat pakenemaan kaappaamalla espanjalaisten laivan ja ryhtyvät merirosvoiksi.
Romaanin elokuvasovituksessa Kapteeni Blood (1935) nimiroolia näyttelee Errol Flynn.
Juoni

Peter Blood on irlantilainen lääkäri, joka vietettyään kymmenen vuotta kiertelevää elämää sotilaana on asettunut elämään kaikessa rauhassa. Eräänä yönä hänet kutsutaan hoitamaan haavoittunutta kapinallista, mutta hän joutuu vankeuteen yhdessä kapinallisten ja viattoman maatilanisännän kanssa. Hänet tuomitaan maanpetoksesta elinikäiseen orjuuteen brittiläiseen siirtokuntaan Barbadosin saarelle Karibialle.
Barbadosilla hänen lääkärintaitonsa hankkivat hänelle kuvernöörin suosion ja omistajansa eversti Bishopin veljentyttären huomion. Vaikka Arabella Bishop pitää Peter Bloodia tietyllä tavalla moukkana, hän tuntee tiettyä ihailua onnetonta lääkäriä kohtaan.
Espanjalaisten hyökätessä Barbadosin kimppuun Peter Blood orjatovereineen onnistuu pakenemaan ja valtaamaan heidän laivansa. Espanjalaisen komentajan sotkettua Bloodin suunnitelman etsiä turvaa hollantilaisesta siirtokunnasta, paenneet orjat päätyvät ranskalaisten hallitsemaan Tortugaan. Lopulta umpikujaan ajettuina he päättävät ryhtyä merirosvoiksi, koska heillä ei ole muita todellisia mahdollisuuksia selviytyä. Luontaisena johtajana ja ovelana taktikkona Peter Blood ryhtyy heidän kapteenikseen ansaiten taidoillaan nopeasti ikävää kuuluisuutta espanjalaisten keskuudessa.
Peter Blood ansaitsee myös mainetta sanansa mittaisena, mitä ei suinkaan voi sanoa niistä, jotka koettavat saada hänet liittolaisekseen. Luonteeltaan luottavaisena ja aina parasta ihmisluonnolta toivoen kapteeni Blood joutuu kerta toisensa jälkeen niin kutsuttujen liittolaistensa pettämäksi. Ainoa asia, jolle kapteeni Blood itse on täysin uskollinen, on muisto Arabella Bishopista ja toive siitä, että nainen ei ajattele häntä pahalla.
Tuntematta todellista uskollisuutta ketään kohtaan kapteeni Blood vaeltaa eri valtioiden palveluksessa osoittaakseen neiti Bishopille, ettei ole vain varas ja merirosvo, kuten nainen on väittänyt päin naamaa.
Sattumalta kapteeni Blood pelastaa pahasta vaarasta Jamaikan kuvernöörin, joka lähes suoralta kädeltä tarjoaa kapteenille kaapparikirjaa kuningas Williamin palveluksessa. Ensin Blood epäröi asettua uudelleen alttiiksi petetyksi joutumiselle, mutta saadessaan tietää vaaran uhkaavat Port Royalin kaupunkia, jossa Arabella Bishop juuri silloin asuu, hän ei näe muuta mahdollisuutta kuin rientää avuksi.
Kapteeni Bloodin osoitettua kykynsä taistelussa Jamaikan uudelle kuvernöörille hänelle ilmoitetaan, että hän on yhä velassa kotimaalleen rikoksistaan. Kapteeni loukkaantuu väitteestä mutta saa kuulla, että uudella kuvernöörillä on keino velan maksamiseen: hän aikoo nimittää kapteeni Bloodin varakuvernööriksi lähtiessään itse käymään sotaa ranskalaisia vastaan. Puoliksi pakotettuna Peter Blood hyväksyy varakuvernöörin aseman ja saa huomata saavansa siten lopulta Arabella Bishopin hyväksynnän ja myös naisen rakkauden.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kapteeni Bloodin vaiheet Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Captain Blood on Wikiaineistossa (englanniksi)
Kapteeni Blood ilmaisena äänikirjana LibriVoxissa (englanniksi)
Hallanvaara

| Hallanvaara Ismo Alanko Säätiö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : HIP Studiot, Bebe Nevado Music Inc., Headline Studio, Oopperan studio, Musicmakers, Luomus-ateljee
 Julkaistu: 23. elokuuta 2002
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 51.33
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2
Ismo Alanko Säätiön muut julkaisut
| Sisäinen solarium 2000 | Hallanvaara 2002 | Elävää musiikkia 2004 |
Hallanvaara on Ismo Alanko Säätiön kolmas, vuonna 2002 julkaistu studioalbumi. Albumi sijoittui albumilistalla parhaimmillaan toiselle sijalle ja myi kultaa vuonna 2004.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko, ellei toisin mainittu.
Risteys – 4.18 (sov. Arttu Takalo)
Suurenmoinen ruumissaatto – 4.55 (sov. Valtteri Tynkkynen & Riku Mattila)
Maailmanparantaja – 5.26 (sov. Samuli Laiho & Ismo Alanko)
Nurkkapöytä – 0.48 (sav. Alanko, sov. Laiho)
Kukaan ei tunne mua – 4.29 (sov. Ahti Marja-aho)
Pieni itsemurha – 3.26 (sov. Alanko)
Paratiisin puu – 3.54 (sov. Tynkkynen)
Kadonnut suudelma – 4.22 (sov. Alanko)
Pojanmaa – 4.10 (sov. Alanko & Laiho)
Kullankaivajat – 5.07 (sov. Alanko & Ville Kangas)
Tulessamakaaja – 1.14 (sov. Alanko & Laiho)
Peilikuva – 5.12 (sov. Alanko & Safka Pekkonen)
Töiden jälkeen – 2.05 (sav. Alanko & Takalo, sov. Takalo)
Hallanvaara – 4.07 (sov. Marja-aho)
Muusikot

Albumilla lähes jokaisessa kappaleessa soittavat eri soittajat, joten kokoonpanolistauksessa saattaa olla virheitä.selvennä
Ismo Alanko – laulu, taustalaulu, vihellys, sello (3), piano, sähköpiano, kitara
Arttu Takalo – jouset
Marko Timonen – lyömäsoittimet
Jarno Karjalainen – basso
Safka Pekkonen – urut, sähköpiano, piano
Riku Mattila – kitara, sitar, syntetisaattori, kellopeli
Pentti Lahti – huilu, saksofoni, klarinetti
Juhani Hapuli – thai-gongi, celesta
Seppo Kantonen – piano
Timo Paasonen – flyygelitorvi, trumpetti
Erik Siikasaari – kontrabasso
Ilkka Alanko – taustalaulu
Jukka Hakoköngäs – piano
Ahti Marja-aho – piano
Erja Joukamo-Ampuja – käyrätorvi
Samuli Laiho – akustinen kitara, taustalaulu
Anni Haapaniemi – oboe
Puka Oinonen – saha
Ville Kankaan Jousikvartetti
Arvostelut

Soundi:
Singlet > Kadonnut suudelma

Kadonnut suudelma (Alanko)
Paratiisin puu (konserttitallenne) (Alanko ja Tynkkynen)
Pieni itsemurha (konserttitallenne) (Alanko)
Risteys (konserttitallenne) (Alanko ja Takalo)
Singlet > Risteys

Risteys (Alanko)
Singlet > Paratiisin puu

Paratiisin puu (Alanko ja Tynkkynen)
Jalankulkuonnettomuus
Ruotsin murteet

Ruotsin kielen kuusi murrealuetta.
Ruotsin murteet ovat ruotsin kielessä esiintyviä murteita. Niitä puhutaan ja on puhuttu Ruotsissa ja sen aikaisemmin hallitsemilla alueilla Itämeren ympärillä, kuten Suomessa ja Virossa.
Murre-erot eri kuntienkin välillä voi olla suuria. Ruotsin murteet jaetaan perinteisesti kuuteen murrealueeseen: itäisiin ruotsin murteisiin (östsvenska mål), norlanninruotsiin (norrländska mål), sveanmaanruotsiin (sveamål), götanmaanruotsiin (götamål), eteläisiin ruotsin murteisiin (sydsvenska mål) ja gutniskaan. Ruotsissa murreryhmien nimissä esiintyy sana mål, joka tarkoittaa puhetyyliä.
Joidenkin murteiden juuret ovat muinaisnorjassa, joidenkin ruotsin kielessä ja joidenkin tanskan tai norjan kielessä. Tanskan ja norjan kielistä pohjautuvia murteita kutsutaan usein ruotsin murteiksi, koska niitä puhutaan Ruotsissa. Gotlannissa puhuttava gutniska on kehittynyt muinaisgutniskasta, mutta sitä pidetään ruotsin murteena siksi, että Gotlanti kuuluu Ruotsiin ja se on saanut vaikutteita ruotsista.
Murteet

Ruotsilla on monia murteita, jotka eroavat toisistaan paljon ääntämisen ja jopa kieliopin suhteen: joissakin murteissa verbeillä näkyy monikkomuotoja tai nomineilla sijamuotoja. Tosin kirja- ja yleiskielessäkin verbien monikkomuotoja käytettiin 1900-luvulle asti, vaikka ne olivat kaupunkipuhekielestä ja useimmista murteista jo silloin lähes kuolleet ja vieläkin niitä esiintyy murteiden lisäksi muun muassa uskonnollisessa kielessä (esimerkiksi vara (suomeksi ”olla”) -verbin preesensmuoto on nykyisin yleensä myös monikossa yksikön muoto är (”on”), mutta poikkeustapauksissa esiintyy myös monikkomuoto äro). Monet murteet ovatkin muunmurteisille ruotsalaisille vaikeita ymmärtää, mutta nykyisin lähes kaikki ruotsalaiset osaavat yleiskieltä.
Murteet on perinteisesti jaettu kuuteen suureen murrealueeseen, joilla on keskenään samanlaisia piirteitä kieliopin, ääntämisen ja sanaston suhteen. Rajat näiden alueiden välillä eivät ole selkeitä. Murteita voi esiintyä niinkin pienillä alueilla, että eri pitäjillä saattaa olla omia murteita.
Suomen ruotsinkielisten puhuma ruotsi eroaa Ruotsissa puhuttavasta varsinkin ääntämykseltään mutta myös sanastossa on eroja. Erot eivät johdu vain suomen kielen vaikutuksesta, vaan myös siitä, että suomenruotsissa on säilynyt sanoja ja ääntämyspiirteitä, jotka ovat Ruotsissa kadonneet tai harvinaistuneet. Pohjois-Ruotsissa puhuttava ruotsi muistuttaa suomalaisvaikutuksen vuoksi jonkin verran suomenruotsia. Samantapaisia ilmiöitä esiintyi myös vironruotsissa, joka luettiin yhdessä suomenruotsin kanssa itäruotsalaisten murteiden ryhmään. Vironruotsi on kuitenkin melkein kadonnut, sillä lähes kaikki vironruotsalaiset siirtyivät Ruotsiin Neuvostoliiton liitettyä Viron itseensä.
Murteet > Luokittelu

1. itäiset ruotsin murteet (östsvenska mål)
suomenruotsi (finlandssvenska)
ahvenanmaanruotsi (åländska)
länsiahvenanmaanruotsi
itäahvenanmaanruotsi
pohjanmaanruotsi (österbottniska)
eteläiset Pohjanmaan murteet
keskiset Pohjanmaan murteet
pohjoiset Pohjanmaan murteet
turunmaanruotsi (åboländska)
Itä-Turunmaan murteet
Länsi-Turunmaan murteet
uudenmaanruotsi (nyländska)
Länsi-Uudenmaan murteet
Keski-Uudenmaan murteet
Itä-Uudenmaan murteet
vironruotsi (estalandssvenska)
läntinen vironruotsi
itäinen vironruotsi
ruhnu-saarenmaanruotsi
naissaarenruotsi
2. norlanninruotsi (norrländska mål)
kalixinruotsi (kalixmål)
alakainuunruotsi
ylikainuunruotsi
luulajanruotsi (lulemål)
alaluulajanruotsi
yläluulajanruotsi
råneånruotsi
piitimenruotsi
nybyggarinruotsi (nybyggarmål)
kiirunanruotsi
pohjoislänsipohjanruotsi (Nordvästerbottniska mål)
skelleftenruotsi (skelleftemål)
etelälänsipohjanruotsi (sydvästerbottniska mål)
länsipohjan ja ångermanlandin välimurteet
ångermanlandinruotsi (ångermanländska mål)
vilhelminanruotsi
medelbadinruotsi (medelpadsmål)
jämtlandinruotsi (jämtmål, jämtska) (piirteitä norjasta)
hogdalinruotsi (hogdalsmål)
hälsinglandinruotsi (hälsingemål)
hasselinruotsi
forsanruotsi
3. sveanmaanruotsi (sveamål)
välisveanmaanruotsi (sellansvenska mål)
närkenruotsi (närkingska)
yläsveanmaanruotsi (uppsvenska mål)
gästriklandinruotsi (gästrikemål)
tukholmanruotsi (stockholmska)
upplanninruotsi (uppländska)
välimurteet
södermanlandinruotsi (sörmländska)
västmanlandinruotsi (västmanländska)
Taalainmaan murteet (dalmål) (Lasketaan usein omaksi kielekseen. Piirteitä norjasta.)
Ks. Taalainmaan murteet, kuten älvdalska
4. götanmaanruotsi (götamål)
bohuslandinruotsi (piirteitä norjasta)
dalslandinruotsi
göteborginruotsi
itägötanmaanruotsi
öckerönruotsi
smålandinruotsi (piirteitä sveanmaanruotsista)
kalmarinruotsi
värmlantinruotsi (piirteitä norjasta)
länsigötanmaanruotsi
öölanninruotsi (piirteitä sveanmaanruotsista)
tjustinruotsi
5. eteläiset ruotsin murteet (sydsvenska mål) (piirteitä tanskasta)
blekingenruotsi
hallandinruotsi (piirteitä götanmaanruotsista)
listerlandetinruotsi
skånenruotsi (skånska)
6. gutniska (gotländska) (Lasketaan toisinaan omaksi kielekseen. Pohjautuu muinaisgutniskaan.)
gotlanningutniska (laumål)
fåröngutniska (fårömål)
Murteet > Näytteitä

Alla joka ryhmästä on annettu joitakin esimerkkejä:
Norrländska mål – Norlanti, Ruotsin pohjoisosa
Sveamål – Sveanmaa
Gotländska mål – Gotlanti
Östsvenska mål – Ahvenanmaa ja Manner-Suomi
Götamål – läntinen ja pohjoinen Götanmaa, perinteisesti keskittyen Länsi-Götanmaalle
Sydsvenska mål – Ruotsin eteläkärki, sisältäen Blekingen, eteläisen Hallandin ja eteläisen Smålandin
Aiheesta muualla

Institutet för språk och folkminnen: Dialekter
Institutet för språk och folkminnen: Lyssna på dialekter
Kuusi eri murrealuetta. Monissa murteissa on vaikutteita toisistaan ja muista skandinaavisista kielistä. Keltaisella värillä on murteita, joissa on piirteitä norjasta.
Murrenäytteiden esiintyminen kartalla.
Epitaph (albumi)

| Epitaph King Crimson |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 7. syyskuuta 1969
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Levy-yhtiö: Discipline Global Mobile
King Crimsonin muut julkaisut
| THRaKaTTaK 1996 | Epitaph 1997 | The Night Watch 1997 |
Epitaph on neljästä CD:stä koostuva King Crimsonin livelevy, joka sisältää vuoden 1969 eli ensimmäisen kokoonpanon konserttitaltiointeja esimerkiksi Britanniasta ja Yhdysvalloista. Levy julkaistiin vuonna 1997.
Kappaleet > BBC Radio Sessions

21st Century Schizoid Man – 7.06
In the Court of the Crimson King – 6.27
Get Thy Bearings – 5.59
Epitaph – 7.08
Kappaleet > Fillmore East, New York, 21. marraskuuta 1969

A Man, a City – 11.41
Epitaph – 7.42
21st Century Schizoid Man – 7.16
Kappaleet > Fillmore West, San Francisco, 14. joulukuuta 1969

Mantra – 3.47
Travel Weary Capricorn – 3.15
Improv - Travel Bleary Capricorn – 2.23
Mars – 8.53
Kappaleet > Fillmore West, San Francisco, 15. joulukuuta 1969

In the Court of the Crimson King – 7.13
Drop in – 5.14
A Man, a City – 11.19
Epitaph – 7.31
21st Century Schizoid Man – 7.37
Mars – 9.42
Arviot

Rolling Stone:
Aiheesta muualla

Epitaph discogs.com- sivustolla
Essi Avellan

Essi Avellan (s. 1975 Raisio) on suomalainen viiniasiantuntija. Samppanjaeksperttinä kansainvälisesti tunnettu Avellan on Glorian Ruoka & Viinin viinitoimittaja ja useiden kotimaisten sanomalehtien viinikolumnisti. Kansainvälisesti Avellan avustaa muun muassa Decanteria, The World of Fine Winea ja TONGia. Hän on Decanter- ja The World of Fine Wine -lehtien samppanjapaneelien jäsen ja samppanjatuomari Decanter World Wine Awards -viinikilpailussa. Essi Avellanille on myönnetty Ordre des Coteaux de Champagnen Dame Chevalier -arvonimi.
Avellanin ensimmäinen kirja 100 parasta viiniostosta 2009–2010 ilmestyi Kustannusosakeyhtiö Tammen kustantamana keväällä 2009. Hänen seuraava kirjansa Matka Champagneen ilmestyi syksyllä 2010 (Tammi), ja sen englanninkielinen versio julkaistiin alkuvuodesta 2011. Keväällä 2011 julkaistiin hänen kolmas kirjansa 100 parasta ruokaviiniä 2011–2012 (Tammi). Hänen kaksi ensimmäistä kirjaansa 100 parasta viiniostosta 2009–2010 ja Matka Champagneen valittiin vuoden 2010 parhaimpina viinikirjoina edustamaan Suomea kansainvälisessä Gourmand Wine Book Awards -kisassa. Kirjat kilpailevat maailman parhaan tittelistä kategorioissa ’Opas’ ja ’Ranska’. Suomen lisäksi kisassa on mukana 153 muuta maata.
Avellan on valmistunut Turun kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1999.  Avellan suoritti ensimmäisenä suomalaisena kansainvälisen Master of Wine -tutkinnon vuonna 2006. Tutkinnon suorittaneita on 17.12.2021 hetkellä 418 henkilöä 30 eri maassa. Tutkinnon kolmen osion suorittaminen antaa Avellanille oikeuden käyttää Master of Wine -nimikettä ja sen lyhennettä MW. Avellan palkittiin Tim Derouet Memorial Awardilla sekä Lily Bollinger Medalilla Master of Wine -tutkinnon erinomaisesta suorittamisesta.lähde?
Aiheesta muualla

Essiavellan.com
Houstonin kristillinen yliopisto

| Houstonin kristillinen yliopisto |
| --- | --- |
  

 engl. Houston Christian University 
Perustettu:  1960
Sijainti:  Houston, Texas  Yhdysvallat
Sivusto:  https://hc.edu/
Houstonin kristillinen yliopisto (engl. Houston Christian University, aik. Houston Baptist University, lyh. HCU) on Yhdysvaltain Texasissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1960 ja se sijaitsee Houstonin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii baptistisen liikkeen työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Flumatseniili

| --- | --- |


Flumatseniili
Systemaattinen (IUPAC) nimi
Etyyli-8-fluori-5-metyyli-6-okso-4H-imidatso[1,5-a][1,4]bentsodiatsepiini-3-karboksylaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 78755-81-4
ATC-koodi: V03AB25
PubChem CID: 3373
DrugBank: DB01205
Kemialliset tiedot
Kaava: C15H14N3FO3 
Moolimassa: 303,288
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 201–203 °C
Liukoisuus veteen: 0,128 g/l
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 100 %
Proteiinisitoutuminen: 50 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 4-11 min
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  B3(AU) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Injisoitavaa flumatseniililiuosta ampullissa
Flumatseniili sitoutuneena α1β2γ2-GABAA-reseptorin alfa-gamma-rajapintaan. Vetyatomit piilossa.
Flumatseniili (Suomessa kauppanimillä Flumazenil B. Braun, Flumazenil Fresenius Kabi, Flumazenil-hameln) on gamma-aminovoihappo (GABA) -reseptorin antagonisti, joka vaikuttaa bentsodiatsepiinien vaikutuskohtaan ja estää niiden sitoutumisen. Sen takia sillä voidaan poistaa bentsodiatsepiinien (esim. diatsepaamin, klonatsepaamin ja midatsolaamin) vaikutus ja hoitaa myrkytyspotilaita.
Stadio Renzo Barbera

| Stadio Renzo Barbera> La Favorita |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Palermo, Italia
Avattu:  24. tammikuuta 1932
Remontoitu:  1989
Omistaja:  Palermon kunta
Kenttä:  nurmi
Aiemmat nimet:  Stadio Littorio (1932–1936)   Stadio Michele Marrone (1936–1945)   Stadio La Favorita (1945–2002)
Käyttäjät
 Palermo Football Club 
Katsojakapasiteetti
 36 365 
Kentän mitat
 105 x 68 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stadio Renzo Barbera on jalkapallostadion, joka sijaitsee Italian Palermossa. Se on Serie B:ssä pelaavan Palermon kotistadion, ja sinne mahtuu hieman yli 36 000 katsojaa. Stadion avattiin vuonna 1932 ja se nimettiin Stadio Littorioksi, kunnianosoituksena fasismia kohtaan. Vuonna 1936 se nimettiin ensimmäistä kertaa uudelleen Espanjan sisällissodassa kuolleen sotilaan muistoa kunnioittaen Stadio Michele Marroneksi. Toisen maailmansodan jälkeen stadionin nimi muutettiin, ja tällä kertaa se sai nimen Stadio La Favorita, lähellä stadionia sijaitsevaan Palermon katedraaliin haudatun Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan entisen keisarin Fredrik II:n mukaan. Kyseistä nimitystä käytetään edelleen varsin yleisesti.
Vuonna 1948 kenttää kiertänyt juoksurata poistettiin ja maalien taakse rakennettiin katsomot. 1984 tapahtui toinen suuri muutos, kun katsomoa laajennettiin toisella kerroksella, jolloin sen katsojavetoisuus nousi 50 000:een. Silloinen katsomo saatiin täyteen kuitenkin vain kahdesti, sillä vuosina 1989–1990 toteutettiin suurempi remontti, joka tehtiin vuoden 1990 MM-kisoja varten. Tämä kunnostus laski katsomon kapasiteettia ja vakiinnutti sen lukuun 36 349. Vuonna 2002 stadion sai nykyisen nimensä US Città di Palermon pitkäaikaisen puheenjohtajan Renzo Barberan kuoltua aiemmin samana vuonna.
Palermon nykyinen puheenjohtaja Maurizio Zamparini julkaisi kesäkuussa 2012 suunnitelmia, joiden mukaan kaupunkiin oltaisiin rakentamassa uutta stadionia, joka olisi täysin seuran omistuksessa.
Kuvia

Stadion ulkoa
Stadion ottelun aikana, päädyssä näkyy Palermon kannattajakatsomo "Curva Nord"
Harun al-Rašid

Harun al-Rašidia esittävä miniatyyrimaalaus.
Harun al-Rašid (arab. هارون الرشيد‎, Hārūn al-Rašīd (myös Harun ar-Rašid); 27. maaliskuuta 763 – 24. maaliskuuta 809) oli viides abbasidien kalifi ja hallitsi vuosina 786–809.
Harunin isä oli al-Mahdi. Al-Mahdin pojista Musa (Mooses) nousi ensin hallitsijaksi vuonna 785, mutta kuoli vain vuoden kuluttua. Al-Tabari esittää mahdollisuuden, että poikien äiti, kalifin jalkavaimo Khayzuran, olisi antanut orjansa tukehduttaa Musan, jotta nuorempi veli Harun (Aaron) saisi valtaistuimen.
Al-Tabarin mukaan Harun al-Rašid teki kahdeksan pyhiinvaellusta Mekkaan vuosien 790 ja 804 välillä. Sinne kunnostettiin Bagdadista tie, joka sai nimen hallitsijan puolison mukaan.  Pyhiinvaellusperinne Mekkaan alkoi viimeistään tällöin, ellei jo aikaisemmin.
Harunin kalifihovissa Barmakidien persialainen suku sai huomattavan vaikutusvallan. Se voi antaa myös selityksen sille, miksi islamin pyhiinvaellustavoissa alkoi näkyä buddhalaisia piirteitä. Barmakidit olivat taustaltaan korkea-arvoista buddhalaista pappissukua Afganistanin rajaseudulta. Buddhalaiseen tapaan muslimivaeltajat pukeutuvat valkoiseen viittaan, joka jättää paljaaksi toisen olkapään. Myös pyhiinvaeltajien käytössäännöt saatiin ilmeisesti buddhalaisilta, esimerkkinä kielto tappaa edes kärpästä.
Abbasidivaltakuntaa ravisuttivat toistuvat kapinat, joita Harun al-Rašidin aikana sattui muiden ohella Egyptissä ja Syyriassa. Valtakunta pysyi koossa, mutta hapertui, kun reuna-alueille alettiin myöntää suurempaa itsenäisyyttä vastineeksi sille, että ne suostuivat maksamaan veroa. Ensimmäisenä tällaisen aseman saavutti Tunisia.
Harun al-Rašid tunnetaan Tuhannen ja yhden yön tarinoissa esiintyvänä kalifina, joka liikkui salapukuisena Bagdadin kujilla yhdessä pääministerinsä Barmakidin kanssa. Lopulta kalifi päätyi tekemään väkivaltaisia ratkaisuja barmakidien vallan rajoittamiseksi. Jos John Wansbroughin koraaniteoria pitää paikkansa, hän saattoi olla myös se kalifi, jonka aikana Koraani toimitettiin lopulliseen muotoonsa ja kanonisoitiin. Tästä ei kuitenkaan ole muuta todistetta kuin se, että vasta hänen hallintokautensa jälkeen ensimmäiset viittaukset Koraaniin ilmestyvät kirjallisuuteen.
Harun al-Rašid  solmi diplomaattisia suhteita ympäri silloista maailmaa; eräs huomattavimpia tästä säilyneitä näytteitä on erittäin hienolla damaskoinnilla koristettu turkkilainen käyräsapeli, jonka hän lahjoitti Kaarle Suurelle; sapeli kuuluu Saksan keisarillisiin regalioihin ja se on säilynyt Saksan kansallismuseossa, jossa regaliat nykyisin ovat. Lisäksi hän lahjoitti keisarille Abu-l-Abbas-nimisen norsun.
Harun al-Rašid valitsi seuraajakseen pojistaan al-Aminin, kun taas vanhin poika al-Mamun sai hallintoonsa Khorasanin. Seurauksena oli tuhoisa sisällissota, joka päättyi neljä vuotta kestettyään vuonna 813, kun al-Mamunin armeija valtasi ja ryösti Bagdadin.
Kolmannen liittokunnan sota

Austerlitzin taistelu. François Gérardin maalaus vuodelta 1810.
Kolmannen liittokunnan sota oli Ranskan sota kolmatta liittokuntaa vastaan vuosina 1803–1806. Kolmas liittokunta oli Britannian, Itävallan, Venäjän ja Ruotsin muodostama liittouma Napoleonin johtamaa Ranskan keisarikuntaa vastaan. Muodollisesti sota alkoi Napoleonin vaatimuksesta, että Britannian olisi luovutettava Ranskalle Maltan saari. Britannia ei siihen suostunut vaan julisti sodan toukokuussa 1803.
Liittokunta

Kolmannen Napoleonin-vastaisen liittouman kokoaminen oli Britannian tavoitteena, mutta edellisen liittokunnan sodassa kärsitty tappio teki Preussin ja Itävallan haluttomiksi liittymään siihen. Venäjä sen sijaan ilmaisi halukkuutensa kuulua liittokuntaan, koska Napoleonin joukot olivat jo lähellä Venäjän rajoja. Venäjä ja Britannia solmivat liiton huhtikuussa 1805. Itävalta liittyi siihen elokuussa 1805, kun Napoleon oli kukistanut useita italialaisia ruhtinaskuntia.
Liittokunnan muodostumista vauhditti Napoleonin määräämä Enghienin herttuan teloitus 21. maaliskuuta vuonna 1804.