stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Demi Lovato
Diskografia > Vierailevana artistina

”We’ll Be a Dream” (We the Kings, 2010)
”Up” (Olly Murs, 2014)
”Somebody to You” (The Vamps, 2014)
”Irresistible (Remix)” (Fall Out Boy, 2015)
”Without a Fight” (Brad Paisley, 2016)
”No Promises” (Cheat Codes, 2017)
”Instruction” (Jax Jones, 2017)
”I Believe” (DJ Khaled, 2018)
”Fall in Line” (Christina Aguilera, 2018)
”Solo” (Clean Bandit, 2018)
Kiertueet

Demi Live! Warm Up Tour 2008
Burning Up Tour 2008
Demi Lovato Summer/Fall Tour 2009
South American Tour 2010
Unbroken tour 2011-2012
The Neon Lights Tour 2014
Demi World tour 2014
The Future Now Tour 2016 (mukana Nick Jonas)
Tell Me You Love Me World Tour 2018
Holy Fvck Tour 2022
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Demi Lovato Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Demi Lovato Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Demi Lovato Myspacessa (englanniksi)
Demi Lovato vuonna 2013.
Demi Lovato Hannah Montana: The Movien ensi-illassa 2009.
Jakob Streitle

Jakob Streitle (11. joulukuuta 1916 Ulm, Baden-Württemberg, Saksa – 24. kesäkuuta 1982) oli saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän toimi myös valmentajana.
Streitle edusti koko 20-vuotisen pelaajauransa Bayern Müncheniä ja pelasi yhteensä 198 liigaottelua. Hän liittyi Saksan A-maajoukkueeseen kesäkuussa 1938 ja pelasi joukkueessa 15 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1938 maailmanmestaruuskilpailuissa ja pelasi yhden täysipituisen ottelun.
Valmentajana Streitle edusti merkittävimpänä niin ikään Bayern Müncheniä.
Tiina Tuominen

Tiina Kaarina Tuominen (s. 1976) on suomalainen AV-kääntäjä, kääntäjä, yliopisto-opettaja ja professori. Lisäksi hän on väitellyt filosofian tohtoriksi. Tuominen on kotoisin Kuusankoskelta, mutta hänellä on ollut erityisen suuri vaikutus Tampereen yliopistossa, jossa hän on opiskellut, väitellyt ja opettanut.
Koulutus ja työura

Tuominen kirjoitti ylioppilaaksi Kuusaan lukiosta, Kuusankoskella vuonna 1995. Hän aloitti englannin käännöstieteen opinnot Tampereen yliopistossa vuonna 1995 keskittyen kaunokirjalliseen kääntämiseen. Sivuaineina hän opiskeli venäjän käännöstiedettä, yleistä kirjallisuustiedettä ja matkailualaa. Tuominen valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2002 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2012.
Tuominen on työskennellyt Tampereen yliopistossa käännöstieteen yliopistonlehtorina sekä yliopisto-opettajana vuosina 2009–2013 ja käännöstieteen professorina vuosina 2013–2016. Syksystä 2016 lähtien hän on työskennellyt Glasgow’n yliopistossa Skotlannissa käännöstieteen yliopisto-opettajana.
Akateemisen uransa ohessa Tuominen on toiminut freelance-kääntäjänä vuodesta 2001 lähtien erikoisalanaan liike-elämän tekstit. Hän on toiminut myös av-kääntäjänä vuosina 2001–2008.
Tutkimus

Tiina Tuominen ei kirjoittanut lainkaan kandidaatintutkielmaa, koska se ei ollut hänen opiskeluaikanaan pakollista. Kandidaatintutkielman sijaan Tuominen teki aineopintojensa päätteeksi proseminaarityön, jonka aiheena oli huumorin ja sanaleikkien kääntäminen elokuvan Hei, me lennetään! suomenkielisissä ruututeksteissä. Tuominen kirjoitti maisteriopintojensa päätteeksi pro gradu -tutkielman nimeltään Bridget Jonesin kulttuuritöyssyt: Alluusioiden kääntäminen ja reseptio. Tutkielma hyväksyttiin vuonna 2002.
Tuominen väitteli tohtoriksi 1. joulukuuta 2013, mutta hänen väitöskirjansa The Art of Accidental Reading and Incidental Listening. An Empirical Study on the Viewing of Subtitled Films julkaistiin jo vuonna 2012. Väitöskirjassaan Tuominen tutki sitä, kuinka suomalaiset katsojat vastaanottavat televisio- ja elokuvatekstityksiä sekä sitä, miten hyvin tekstitykset palvelevat katsojia. Tuomisen tutkimuksen kohteena oli elokuvan Bridget Jones: elämä jatkuu Suomen elokuvateattereissa esitetty versio sekä elokuvan suomen- ja ruotsinkieliset tekstitykset.
Tuominen oli mukana Multimodaalisuus ja kääntäminen -työryhmässä, joka tutki multimodaalisuuden vaikutusta kääntämiseen eri konteksteissa. Ryhmä etsi myös multimodaalisten tekstien kääntämisen tarkasteluun sopivia tutkimusmenetelmiä. Työryhmän jäsenistä etenkin Tuominen oli kiinnostunut audiovisuaalisista käännöksistä sekä siitä, kuinka audiovisuaalista kontekstia analysoidaan tutkimuksissa. Työryhmä järjesti multimodaalisten tekstien kääntämistä käsittelevän paneelikeskustelun vuonna 2014 Tampereen yliopistolla järjestetyssä symposiumissa XII Kääntämisen ja tulkkauksen tutkimuksen symposiumi: Kääntämisen ja tulkkauksen myytit.
Tutkimus > Käynnissä oleva tutkimus

Vuonna 2017 Tiina Tuomisen tutkimusintressien tärkeimpiin teemoihin lukeutui suomalaisten av-kääntäjien ammatillisen yhteisön sekä käyttäjäkeskeisen kääntämisen tutkiminen. Tuominen on myös kiinnostunut multimodaalisten viestien kääntämisestä ja vastaanottamisesta sekä multimodaalisten aineistojen tutkimusmenetelmistä käännöstieteessä.
Julkaisut

Tuominen on julkaissut kirjallisuutta suomeksi ja englanniksi. Kaupallisten julkaisujen lisäksi hän on kirjoittanut lukuisia artikkeleita kotimaisiin ja ulkomaisiin julkaisuihin ja julkaisusarjoihin. Useat Tuomisen artikkelit käsittelevät av-kääntäjiä ja näiden asemaa sekä käyttäjäkeskeistä kääntämistä.
2010: Moore Kate, Tuominen Tiina. Fucktionary: Englannin kielletyt sanat. Gummerus.
2012: Suojanen Tytti, Koskinen Kaisa, Tuominen Tiina. Käyttäjäkeskeinen kääntäminen. Tampereen yliopisto.
2015: Suojanen Tytti, Koskinen Kaisa, Tuominen Tiina. User-Centered Translation. Routledge.
Pohjola-leiri

Pohjola-leiri on Suomen jääkiekkoliiton järjestämä vuosittainen harjoitusleiri, jolle kutsutaan ikäluokkansa 102 parasta pelaajaa. Kutsutut pelaajat täyttävät kyseisen vuoden aikana 15 vuotta. Pelaajista osa valitaan leirille alueellisen kartoituksen perusteella, loput noin kuukausi ennen leiriä järjestettävän Tulevaisuuden Tähdet -tapahtumat perusteella.
Leirin joukkueiden muoto on muuttunut vuosien varrella,  viime vuosina pelaajat on jaettu kuuteen joukkueeseen, jotka on nimetty menestyneiden suomalaisjääkiekkoilijoiden, muiden merkittävien lajitoimijoiden tai jääkiekkotapahtumien mukaan ja joiden valmennuksesta ovat vastanneet saman ikäluokkan joukkueista valitut valmentajat.
Leirin päätteeksi valitaan leirin paras pelaaja.
Pohjola-leirin parhaana palkitut

| Nimi | Syntymävuosi | Pelipaikka | Valintavuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| Aaltonen, Nico Nico Aaltonen | 1988 | H | 2003 |
| Aaltonen, Petri Petri Aaltonen | 1970 | H | 1985 |
| Alikoski, Mikko Mikko Alikoski | 1986 | H | 2001 |
| Allen, Marco Marko Allen | 1967 | P | 1982 |
| Bergenheim, Sean Sean Bergenheim | 1984 | H | 1999 |
| Helminen, Raimo Raimo Helminen | 1964 | H | 1979 |
| Hälli, Jaakko Jaakko Hälli | 1996 | P | 2011 |
| Häppölä, Sami Sami Häppölä | 1972 | H | 1987 |
| Joensuu, Jesse Jesse Joensuu | 1987 | H | 2002 |
| Jormakka, Pekka Pekka Jormakka | 1990 | H | 2005 |
| Jutila, Timo Timo Jutila | 1963 | P | 1978 |
| Juusola, Viljami Viljami Juusola | 2003 | P | 2018 |
| Kanerva, Mika Mika Kanerva | 1966 | H | 1981 |
| Kangas, Antti Antti Kangas | 1977 | H | 1992 |
| Kenig, Kasper Kasper Kenig | 1981 | H | 1996 |
| Kiuru, Marko Marko Kiuru | 1969 | H | 1984 |
| Keskinen, Esa Esa Keskinen | 1965 | H | 1980 |
| Kokkonen, Jesper Jesper Kokkonen | 1993 | H | 2008 |
| Kotajärvi, Jesper Jesper Kotajärvi | 2007 | P | 2022 |
| Kukkonen, Miska Miska Kukkonen | 2000 | P | 2015 |
| Lehtinen, Jere Jere Lehtinen | 1973 | H | 1988 |
| Lehtonen, Kari Kari Lehtonen | 1983 | MV | 1998 |
| Leinonen, Topias Topias Leinonen | 2004 | MV | 2019 |
| Liljeblad, Joni Joni Liljeblad | 1989 | P | 2004 |
| Niinimaa, Janne Janne Niinimaa | 1975 | P | 1990 |
| Ojanen, Janne Janne Ojanen | 1968 | H | 1983 |
| Piiparinen, Juho Juho Piiparinen | 2008 | P | 2023 |
| Poulsen, Marco Marco Poulsen | 1971 | H | 1986 |
| Puistola, Patrik Patrik Puistola | 2001 | H | 2016 |
| Puljujärvi, Jesse Jesse Puljujärvi | 1998 | H | 2013 |
| Pulkkinen, Teemu Teemu Pulkkinen | 1992 | H | 2007 |
| Rajala, Toni Toni Rajala | 1991 | H | 2006 |
| Saarela, Aleksi Aleksi Saarela | 1997 | H | 2012 |
| Saarelainen, Joona Joona Saarelainen | 2006 | H | 2021 |
| Salonen, Pasi Pasi Salonen | 1985 | H | 2000 |
| Santala, Luca Luca Santala | 2009 | H | 2024 |
| Sedoff, Christoffer Christoffer Sedoff | 2002 | P | 2017 |
| Siivonen, Sampsa Sampsa Siivonen | 1978 | MV | 1993 |
| Somervuori, Eero Eero Somervuori | 1979 | H | 1994 |
| Taanonen, Jani Jani Taanonen | 1982 | H | 1997 |
| Tanus, Jonatan Jonatan Tanus | 1995 | H | 2010 |
| Torniainen, Kalle Kalle Torniainen | 1994 | H | 2009 |
| Vaakanainen, Urho Urho Vaakanainen | 1999 | P | 2014 |
| Vauhkonen, Sami Sami Vauhkonen | 1976 | P | 1991 |
| Viuhkola, Jari Jari Viuhkola | 1980 | H | 1995 |
| Westerback, Patrik Patrik Westerback | 1974 | H | 1989 |
| Ylitalo, Otso Otso Ylitalo | 2005 | H | 2020 |
Kunta.tv

| Kunta> tv |
| --- | --- |
Lähetykset alkoivat:  huhtikuu / 2010
Omistaja:  KL-Kustannus Oy / Suomen Kuntaliitto
Tunnuslause:  www.kunta.tv - televisio verkossa
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  Koko maa
Kotisivu:  www.kunta.tv
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kunta.tv on kunta-alan asioita käsittelevä sivusto, joka sisältää kunta-alan ammattilaisille, päättäjille ja viranhaltijoille sekä julkisen hallinnon kehitystyötä tekeville sidosryhmille suunnattuja videoita ja suoria lähetyksiä. Kunta.tv on osa KL-Kustannuksen tarjontaa.
Videotoiminta alkoi verkossa vuonna 2005 yksityisen Kuntatelevisio Oy:n Kuntakanavana. KL-Kustannus Oy oli Kuntatelevisio Oy:n osakas. Kuntatelevisio Oy lakkautettiin vuonna 2010, jolloin toiminta nykymuodossaan alkoi Kunta.tv -nimellä osana KL-Kustannusta.
Kunta.tv on tuottanut itsenäisesti suoria lähetyksiä vuodesta 2014 ja nykyään videosivuston sisältö koostuu enimmäkseen suorista lähetyksistä ja webinaareista. Kuntalehden toimittajat tuottavat Kunta.tv:n toimitukselliset videot.
Kunta.tv toimii Kuntatalolla. Muita KL-Kustannus Oy:n tuotteita ovat Kuntalehti, Kuntamarkkinat ja Kuntatekniikka-lehti.
Aiheesta muualla

Kuntalehti
Kuntaliitto
Nikke Nikamo

Vladimir ”Nikke” Nikamo (s. 29. joulukuuta 1947) on suomalainen kitaristi ja balalaikan soittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Wigwam-yhtyeen alkuperäisenä kitaristina. Nikamo soitti kitaraa Wigwamin ensimmäisellä LP:llä Hard N' Horny (1969) sekä ensimmäisillä singleillä.
Wigwamin lisäksi Nikamo on soittanut kitaraa mm. Beatnics-, The First-, The Creatures-, Mosaic-, The Roosters- ja Sperm-yhtyeissä. Balalaikkaa Nikamo on soittanut mm. Helsingin balalaikkaorkesterissa. Hän on pitkään vaikuttanut myös indonesialaista perinnemusiikkia esittävässä Gamelan Hanuman -kokoonpanossa sekä multimediaryhmässä Tollstoys.
Diskografia

Happier Man / Crazy Train (1968,  single)
"Must Be the Devil" / "Greasy Kids' Stuff" (1969,  single)
Hard N' Horny (1969)
"Luulosairas" / "Henry's Highway Code" (1969,  single)
"Pedagogi" / "Häätö" (1970,  single)
Fresh Garbage – Rarities 1969–1977 (2000,  kokoelma)
Shh! (1970)
Top Ten (2004,  kitara kappaleessa "Alin kekkerit")
Aiheesta muualla

Mosaic Ylen Elävässä arkistossa
Wigwam ja Seija Simola Ylen Elävässä arkistossa
Wigwam
| --- | --- |
Studioalbumit:  Hard N’ Horny | Tombstone Valentine | Fairyport | Being | Nuclear Nightclub | Lucky Golden Stripes and Starpose | Dark Album | Light Ages | Titans Wheel | Some Several Moons
Livealbumit:  Live Music from the Twilight Zone | Wigwam Plays Wigwam – Live |  Pop-Liisa 3 – Wigwam 1973 |  Live at Töölönranta 1975 | Live at Provinssirock 1991
Kokoelmat:  Wigwam | Rumours on the Rebound | Classics – The Rarest | Highlights | Fresh Garbage – Rarities 1969–1977  | Parhaat | 28 Songs from the Twilight Zone
Karl Aben

Karl Aben (23. syyskuuta 1896 - 22. lokakuuta 1976) oli virolainen kielenkääntäjä, kielentutkija ja kirjailija. Hän syntyi Pohjois-Latviassa (silloin Liivinmaan kuvernementti), Vecputrenen kylässa virolaisperheessä. Opiskeli Alūksen kirkkokoulussa ja sen jälkeen Valmierassa opettajien seminaarissa.
1930-luvulla opiskeli Tarton Yliopistossa filosofiaa, pedagogiikkaa ja 1940 valmistui viron kielen ja kirjallisuuden tutkimusalalta. Kesällä 1939 kävi suomen kielen kurssilla Jyväskylässä. Hän työskenteli Virossa opettajana sekä 1940-1941 Riiassa viron ja suomen kielen lehtorina.
Sen jälkeen hän työskenteli Tarton Yilopiston venäjän kielen laitoksessa venäjän kielen ja latvijan kielen opettajana.
Hän on kääntänyt latvian kielestä viroksi paljon kaunokirjallisuutta. Hän on myös "Latvia-viro sanakirjan" (1959; jälkipainos 1965) sekä "Viro-latvian sanakirjan" (1976) autor.
Tiffany (laulaja)

Tiffany esiintymässä vuonna 2003.
Tiffany Renee Darwish (s. 2. lokakuuta 1971) on yhdysvaltalainen poplaulaja, jonka suosio oli suurimmallaan 1980-luvun loppupuolella.
Tiffanyn parhaiten menestyneitä hittejä ovat olleet Yhdysvaltain singlelistan ykkösiksi nousseet vuonna 1987 ilmestyneet "I Think We're Alone Now" ja "Could've Been". Saman vuoden debyyttialbumi Tiffany oli myös listaykkönen Yhdysvalloissa ja kakkonen Britanniassa. Laulajan ura levytysura jatkuu edelleen.
Tiffany avioitui vuonna 1992 maskeeraaja Bulmaro Garcian kanssa, ja heille syntyi poika 17. syyskuuta 1992.
Diskografia

Tiffany (1987)
Hold an Old Friend's Hand (1988)
New Inside (1990)
Dreams Never Die (1993)
The Color of Silence (2000)
Dust Off and Dance (2005)
Just Me (2007)
Rose Tattoo (2011)
A Million Miles (2016)
Pieces of Me (2018)
Ludwig Goldbrunner

Ludwig Goldbrunner
Ludwig Goldbrunner (5. maaliskuuta 1908 München, Baijeri, Saksa – 26. syyskuuta 1981) oli saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän toimi myös valmentajana.
Goldbrunner edusti sekä pelaajana että valmentajana Bayern Müncheniä ja 1860 Müncheniä. Hän voitti kaudella 1931–1932 Saksan-mestaruuden pelatessaan Bayern Münchenissä.
Goldbrunner liittyi Saksan A-maajoukkueeseen marraskuussa 1933 ja pelasi joukkueessa 39 ottelua. Hän pelasi vuoden 1938 maailmanmestaruuskilpailuissa ja kesäolympialaisissa 1936.
Albin Kitzinger

Albin Kitzinger (1. helmikuuta 1912 Schweinfurt, Baijeri, Saksa – 6. elokuuta 1970) oli saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja. Hän toimi myös valmentajana.
Kitzinger edusti sekä koko pelaaja- että valmentajauransa Schweinfurt 05:tä. Hän pelasi yhteensä 135 liigaottelua, joissa hän teki viisi maalia.
Kitzinger liittyi Saksan A-maajoukkueeseen elokuussa 1935 ja pelasi joukkueessa 44 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1938 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Orkneysaaret

| Orkney Arcaibh (gaeliksi) |
| --- | --- |
 Neolittinen kivimonumentti Brodgarin kehä
 Lippu:  Vaakuna
 Alueen sijainti Skotlannissa
 Koordinaatit: 59°00′N, 03°00′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Skotlanti
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kirkwall
Pinta-ala:  990 km²
Väkiluku (2015):  21 670
 – väestötiheys:  21,9 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  GB-ORK
 
Hallintoalueen internetsivut
Orkneysaaret  (engl. Orkney Islands, gaeliksi Arcaibh) on Skotlantiin kuuluva saariryhmä Ison-Britannian saaren pohjoispuolella. Saaristo muodostaa yhden Skotlannin 32:sta hallintoalueesta (council area). Siihen kuuluu 67 matalaa saarta. Pääkaupunki Kirkwall sijaitsee saarista suurimmalla.
Saarilla on leuto ilmasto ja niiden pääelinkeinona on maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Viikinkien 800-luvulla valloittamat saaret kuuluivat ensin Norjalle ja sitten Tanskalle vuoteen 1468, jolloin ne siirtyivät Skotlannin hallintaan.
Maantiede

Orkneysaaret koostuu noin 70 saaresta, joista 20 on asuttuja. Saariryhmän pinta-ala on 990 neliökilometriä ja asukasluku arviolta 21 670 (vuonna 2015). Saariston pituus itä–länsisuunnassa on 37 kilometriä ja pohjois–eteläsuunnassa 85 kilometriä.
Orkneysaarten pääsaari on nimeltään Mainland. Pääsaaren lisäksi puhutaan pohjoissaarista, joiden isoimpia saaria ovat Sanday, Rousay, Westray, Stronsay, Shapinsay ja Eday, sekä eteläsaarista, joiden isoimpia ovat Hoy, South Ronaldsay ja South Walls.
Saarten keskellä oleva Scapa Flow toimi vuoteen 1956 asti Englannin Kotilaivaston päätukikohtana.
Väestö

Suurin osa Orkneysaarten asukkaista asuu joko pääkaupungissa Kirkwallissa tai Stromnessissa. Kolmanneksi suurin asutuskeskus on St Margaret’s Hope South Ronaldsayn saarella.
Nähtävyydet

Suurimmalla saarella sijaitsee joukko kuuluisia neoliittisia arkeologisia kohteita: hautakammio, kaksi seremoniallista kiviympyrää ja Skara Braen kylä. Näiden lisäksi saarella on joukko ilmeisiä hautakumpuja ja kivikautisia asuinpaikkoja, joita ei ole vielä tutkittu. Löydöistä on saatu paljon tietoa elämästä esihistoriallisena aikana tällä kaukaisella saarella. Yhdessä ne muodostavat Unescon maailmanperintökohteen. Orkneysaaret tunnetaan myös viikinkiajan jäljistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orkneysaaret Wikimedia Commonsissa
Orkneysaarten hallintoalueen internetsivut
Skotlannin hallintoalueet
Aberdeen
Aberdeenshire
Angus
Argyll ja Bute
Clackmannanshire
Dumfries ja Galloway
Dundee
Edinburgh
Etelä-Ayrshire
Etelä-Lanarkshire
Falkirk
Fife
Glasgow
Inverclyde
Itä-Ayrshire
Itä-Dunbartonshire
Itä-Lothian
Itä-Renfrewshire
Länsi-Dunbartonshire
Länsi-Lothian
Midlothian
Moray
Orkney
Perth ja Kinross
Pohjois-Ayrshire
Pohjois-Lanarkshire
Renfrewshire
Scottish Borders
Shetland
Stirling
Ulko-Hebridit
Ylämaa
Stromnessin 2 000 asukkaan kylä on Orkneysaarten toiseksi suurin asutus pääkaupunki Kirkwallin jälkeen.
Taru Mäkelä

| Taru Mäkelä |
| --- | --- |
 Taru Mäkelä lokakuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1959 (ikä 65) Tampere
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Palkinnot
 Suomi-palkinto (2000) Pikkusisar 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Taru Mäkelä (s. 1. huhtikuuta 1959 Tampere) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on toiminut myös tuottajana, leikkaajana ja näyttelijänä. Hän on ohjannut kymmenen pitkää elokuvaa, niin dokumenttielokuvia kuin fiktioita. Elokuvateattereissa menestyneimpiä Mäkelän elokuvista ovat Arto Salmisen romaaniin perustuva Varasto (2011) ja ruotsalaiseen Joulupukki vieraissa -joulukomediaan (1999) perustuva Täydellinen joulu (2019).
Elämä

Mäkelä opiskeli Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella ja valmistui taiteen maisteriksi vuonna 1989. Hän on myös humanististen tieteiden kandidaatti Helsingin yliopistosta. Mäkelä aloitti uransa ohjaajana 1980-luvulla Yleisradiossa, jossa hän kirjoitti ja ohjasi Hymyhuulet-viihdesarjaa.
Vuosina 2005–2010 Mäkelä oli Suomen elokuvasäätiön hallituksen jäsen. Hän toimi Suomen Elokuvaohjaajaliiton puheenjohtajana vuosina 2006–2008.
Mäkelä on sairastanut syöpää kolmasti, viimeksi etäpesäkkeistä maksassa vuonna 2017.
Mäkelän suku on toiminut elokuva-alalla 1920-luvulta. Taru Mäkelän isoisä oli suomalaisen elokuva-alan vaikuttaja, Kinosto-konsernin perustaja Väinö Mäkelä, isä Tuukka vastasi Kinoston elokuvateattereista ja Taru Mäkelän setä oli elokuvatuottaja Mauno Mäkelä. Hänen veljensä Jussi ja serkkunsa Jukka Mäkelä olivat Finnkinon perustajia.
Taru Mäkelän ohjaama ja käsikirjoittama dokumenttielokuva Saalis (2007) kertoo Mäkelöiden elokuvasuvun vaiheista. Vuonna 2005 Taru Mäkelä perusti miehensä, kuvaaja Jouko Seppälän kanssa elokuvatuotantoyhtiö Kinoston.
Filmografia > Ohjaus

W (1983, lyhytelokuva)
Kilpatanssi (1985, lyhyt dokumentti) – myös käsikirjoitus ja leikkaus
Työn orja (1990, lyhytelokuva)
Viipurin poika (1993, lyhyt dokumentti) – myös käsikirjoitus
Lotat (1995, lyhyt dokumentti) – myös käsikirjoitus
Daavid – tarinoita kunniasta ja häpeästä (1997, pitkä dokumentti) – myös käsikirjoitus ja leikkaus
Klassikko (1999) – myös käsikirjoitus ja leikkaus
Pikkusisar (1999)
Väärät kengät (2004, tv-elokuva)
Agentti kulisseissa (2007, lyhyt dokumentti) – myös käsikirjoitus ja äänitys
Saalis (2007, pitkä dokumentti) – myös käsikirjoitus
Sinnittelijät (2008, lyhyt dokumentti)
Varasto (2011) – myös vastaava tuottaja
Viru – Tarinoita hotellista (2013) – myös käsikirjoittaja ja tuottaja
Mieletön elokuu (2013) – myös vastaava tuottaja
Eila, Rampe ja Likka (2014)
Varasto 2 (2018)
Täydellinen joulu (2019)
Kulkuset kulkuset (2022)
Filmografia > Muut

Murkkujuttu (1983) – työryhmä
Peltiaurinko (1984) – käsikirjoitus, leikkaus
Kaivatut (1985) – leikkausassistentti
Riisuminen (1986) – apulaisohjaaja, näyttelijä
Pluus (1986) – leikkausassistentti
Tähti ja koivu (1986) – kuvaussihteeri
Näkemiin, hyvästi (1986) – leikkaajan apulainen
Enkelipeli (1986) – kuvaussihteeri
Sik sak (1987) – leikkaus
Älä itke Iines (1987) – kuvaussihteeri
Jahti (1988) – leikkaus
Jumalia ei uhmata (1988) – näyttelijä
Amor ampuu ohi (1990) – näyttelijä
Tuntematon emäntä (2011) – vastaava tuottaja
Lähde
Kirjallisuutta

”Yksilö historian myrskyssä”, Taru Mäkelän haastattelu. Filmihullu 2/2000
”Siitä, mistä ei voi puhua, on tehtävä taidetta”, Taru Mäkelän haastattelu. Filmihullu 2/2008
Aiheesta muualla

Taru Mäkelä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Taru Mäkelä Elonetissä.
Kuusi kuvaa elokuvaohjaaja Taru Mäkelän elämästä, 1.2.2018 Yle Areena
Seth Saarinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. toukokuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: De Graafschap
Pelinumero: 18
Junioriseurat
2005–2009: Atlantis FC
2010–2017: HJK
2017: FC Zürich
2018–2019: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018–2019 | Klubi 04 | 24 | (1) |
| 2020–2022 | Haka | 59 | (3) |
| 2023-2024 | KuPS | 43 | (4) |
| 2023-2024 | → KuPS Akatemia | 1 | (1) |
| 2024- | De Graafschap |  |  |
Maajoukkue
| 2016 | Suomi U15 | 6 | (0) |
| 2017 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 2019 | Suomi U18 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. joulukuuta 2020.
Seth Saarinen (s. 5. toukokuuta 2001 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eerste divisiessa pelaavaa De Graafschapia. Pelipaikaltaan Saarinen on oikea laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.
Saarinen on Atlantis FC:n ja Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän kävi kesällä 2017 sveitsiläisen FC Zürichin junioreissa, mutta palasi saman vuoden syksynä Suomeen. Saarinen teki debyyttinsä aikuisten sarjoissa HJK:n reservijoukkue Klubi 04:ssä kaudella 2018. Vuonna 2020 hän siirtyi siirtyi Veikkausliigaan nousseen FC Hakan riveihin. Saarinen sirtyi kauden 2022 jälkeen toiseen Veikkausliigaseuraan eli Kuopion Palloseuraan 2-vuotisella sopimuksella. KuPS-aikana Saarinen oli voittamassa Veikkausliigamestaruuden ja Cup-mestaruuden kaudella 2024. Kaudella 2023 hän oli jo Veikkausliiga-hopeaa saavuttaneessa KuPS:n joukkueessa.
Seth Saarinen on pelannut kauden 2024 loppuun mennessä Veikkausliigassa viiden kauden aikana FC Hakan ja KuPS:n riveissä 102 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Syksyn 2024 alussa Saarinen ilmoitti tehneensä 2,5 + 1-vuotisen sopimuksen Hollannin toiseksi ylimmällä sarjatasolla Eerste Divisiessa pelaavan De Graafschapin kanssa eli hän siirtyi Hollantiin Veikausliigakauden päättymisen jälkeen.
Saarisella on äitinsä kautta myös Sveitsin kansalaisuus, ja hän on ollut aikanaan ehdolla myös Sveitsin juniorimaajoukkueisiin.
Saavutukset

Suomen mestaruus: 2024
Suomen mestarushopeaa: 2023
Suomen cupin mestaruus kaudella 2024
Salt Laken temppeli

| Salt Laken temppeli Salt Lake Temple |
| --- | --- |
 Salt Laken temppeli Salt Lake Cityssä.
Sijainti:  Temple Square, Salt Lake City, Yhdysvallat
Koordinaatit:  40°46′14″N 111°53′31″W﻿ / ﻿40.77047°N 111.89196°W﻿ / 40.77047; -111.89196
Rakennustyyppi:  Temppeli
Rakennusmateriaali:  Graniitti
Tyylisuunta:  Uusgotiikka
Suunnittelija:  Truman O. Angell (en)
Valmistumisvuosi:  1893
 fiSalt Laken temppeli 
  
Salt Laken temppeli (engl. Salt Lake Temple) on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon suurin ja parhaiten tunnettu temppeli. Järjestyksessään se on kuudes kirkon rakennuttama temppeli. Se sijaitsee Utahin pääkaupungissa Salt Lake Cityssä Yhdysvalloissa.
Uusgoottilaista arkkitehtuuria edustava temppeli rakennettiin vuosina 1853–1893 arkkitehti Truman O. Angellin piirustusten pohjalta. Se vihittiin 4. huhtikuuta vuonna 1893 kirkon presidentin Wilford Woodruffin johdolla. Temppeli yltää 64 metrin korkeuteen ja sillä on lattiapinta-alaa 23 506 neliömetriä. Temppelissä on myös kaikkein pyhin.