stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirby: Triple Deluxe

| Kirby: Triple Deluxe |
| --- | --- |
 Pelin eurooppalainen kansi.
Kehittäjä:  HAL Laboratory
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo ja Nintendo eShop
Säveltäjä:  Jun Ishikawa, Hirokazu Ando
Pelisarja:  Kirby
Julkaistu:  JP 11. tammikuuta 2014NA 2. toukokuuta 2014EU 16. toukokuuta 2014
Lajityyppi:  tasohyppely, toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A ESRB: E10+  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 7
Alusta:  Nintendo 3DS
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Kirby: Triple Deluxe, Japanissa Hoshi no Kirby Triple Deluxe (jap. 星のカービィ トリプルデラックス, Hoshi no Kābi Toripuru Derakkusu) on HAL Laboratoryn kehittämä Nintendon julkaisema tasohyppely.
Peli julkaistiin tavarataloissa sekä Nintendo eShopissa Japanissa 11. tammikuuta, Pohjois-Amerikassa 2. toukokuuta, sekä Euroopassa 16. toukokuuta 2014. Peli esiteltiin ensimmäisen kerran 1. lokakuuta 2013 Nintendo Directin esityksen aikana.
Peli on Kirby-pelisarjan kolmastoista osa.
Aiheesta muualla

Kirby: Triple Deluxe MobyGamesissa (englanniksi)
Kirby-pelit
| --- | --- |
Tasohyppelyt::   Kirby’s Dream Land  Kirby’s Adventure  Kirby’s Dream Land 2  Kirby’s Fun Pak  Kirby’s Dream Land 3  Kirby 64: The Crystal Shards  Kirby and the Amazing Mirror  Kirby: Power Paintbrush  Kirby: Mouse Attack  Kirby’s Epic Yarn  Kirby Mass Attack  Kirby’s Adventure Wii  Kirby: Triple Deluxe  Kirby and the Rainbow Curse  Kirby: Planet Robobot  Kirby Star Allies 
Spinoff-pelit::   Kirby’s Pinball Land  Kirby’s Dream Course  Kirby’s Avalanche  Kirby’s Block Ball  Kirby no Omochabako  Kirby’s Star Stacker  Kirby’s Tilt 'n' Tumble  Kirby Air Ride  Kirby Battle Royale 
Uudelleenjulkaisut::   Kirby: Nightmare in Dream Land  Kirby Super Star Ultra  Kirby’s Dream Collection  Kirby’s Extra Epic Yarn 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kirby: Triple Deluxe
Käännös suomeksi
Kokojärvi

| Kokojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°22′14″N, 24°02′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  oja Roineeseen 
Järvinumero:  35.713.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,2 m  
Rantaviiva:  0,552 km  
Pinta-ala:  1,766 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKokojärvi 
Kokojärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Kuohenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat paikoin avosuota. Järven vieressä sijaitsee maatila, jonka peltomaat ympäröivät järveä länsipuolelta. Järven kaakkoispuolella kohoaa 55 metriä korkeammalle kalliohuippuinen Kokovuori.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,2 metriä mpy. Järveen on johdettu ympäröivien peltojen kuivatusojia ja sen laskuoja laskee Roineeseen Karpinlahdella.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on mainittu nimeltä, mutta se oli tuolloin autio erämaajärvi.
Death (EP)

| Death Thy Serpent |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : huhti–toukokuu 2000 Studio Walltone, Savonlinna
 Julkaistu: 2000
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: dark metal, melodinen black metal
 Kesto: 22.20
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Thy Serpentin muut julkaisut
| Christcrusher 1998 | Death 2000 |   |
Death on Thy Serpentin EP vuodelta 2000. Levy sisältää neljä kappaletta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Thy Serpent.
Deathbearer – 4.22
Wounds of Death – 7.18
Sleep in Oblivion – 5.31
Parasites – 5.09
Kokoonpano

Sami Tenetz – kitara
Azhemin – basso, koskettimet, laulu
Tomi Ullgren – kitara
Teemu Laitinen – rummut
Aiheesta muualla

Death discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Albumi Death (EP) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Thy Serpent
| Azhemin • Sami Tenetz • Tomi Ullgrén • Teemu LaitinenAlexi Laiho • Somnium • Börje • Pekka • Agathon Frosteus • Luopio |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Forests of Witchery • Lords of Twilight • Christcrusher
EP:t:  Death
Split-albumit:  The Carpenter
Demot:  Frozen Memory • Into Everlasting Fire
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2014

24-tunnin ajossa käytetty Nürburgringin rata (Nordschleife + GP-rata).
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2014 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 23.–24. kesäkuuta Nürburgringin moottoriradalla Saksassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Christopher Haase, Christian Mamerow, René Rast ja Markus Winkelhock.
Aiheesta muualla

Nürburgring 24 Hours (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2014 24 Hours of Nürburgring
Käännös suomeksi
Depswa

Depswa on nelijäseninen yhdysvaltalainen alternative-/nu metal -yhtye Kalifornian Modestosta.
Laulaja Jeremy Penick ja basisti Ryan Burchfield perustivat Depswan Modestossa 1990-luvun puolivälissä. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Carcinogen. Saman vuosikymmenen lopulla yhtyeeseen liittyi kitaristi Dan Noonan ja yhtyeen nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa.
Depswan ensimmäinen EP oli Faithless (2000). Lokakuussa 2001 yhtyeeseen liittyi rumpali Gordon Heckaman. Yhtye herätti useiden levy-yhtiöiden mielenkiinnon ja sai lopulta levytyssopimuksen Geffen Recordsilta. Ensimmäinen albumi oli Two Angels and a Dream, joka julkaistiin Howard Bensonin tuottamana 3. kesäkuuta 2003. Samana vuonna yhtye esiintyi Ozzfestillä.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Jeremy Penick - laulu, kitara
Dan Noonan - kitara
Ryan Burchfield - basso
Gordon Heckaman - rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

James Mills - kitara
Diskografia

Depswa (EP, 1998)
Faithless (EP, omakustanne, 2000)
Two Angels and a Dream (Geffen Records, 2003)
Distorted American Dream (2010)
Lucid Dreams - Demos, B-Sides, Covers and Rarities (kokoelma, 2015)
Aiheesta muualla

Depswa Myspacessa (englanniksi)
Haastattelu
Kovotekniikka

| Kovotekniikka Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1988
Lakkautettu:  28. heinäkuuta 2011
Toimitusjohtaja:  Tapani Puomila
Kotipaikka:  Naantali
Toimiala:  Elektronisten komponenttien valmistus
Liikevaihto:  1,5 milj. € (2009)
Henkilöstö:  20 (2009)
Kotisivu:  www.kovotekniikka.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kovotekniikka Oy oli naantalilainen vuonna 1988 perustettu elektroniikkayritys. Se oli Suomen suurin info-tv-järjestelmien myyjä. Lisäksi se valmisti muun muassa julkisten tilojen äänentoistolaitteita, sekä sopimusvalmistajana piirikorttiladontaa ja mekaanista kokoonpanoa. Yritys ajautui konkurssiin heinäkuussa 2011.
Vuodesta 2002 lähtien yritys valmisti televisioon liitettävää TV-Kotiturva -laitetta, joka toimii palovaroittimen tavoin, antaa hälytyksen ja ohjaa kytkimen katkaisemaan laitteesta virran.
Historia

Yritys perustettiin vuonna 1988, kun Olavi Hillgrén ja muutama muu Finluxin entinen työntekijä perustivat sen Finluxin erikoislaiteosaston lopetettua. Myöhemmin yritys siirtyi kokonaan Hillgrénien perheen omistukseen. Yritys sai hyvän alun, kun Finluxin asiakkaat seurasivat mukana. Aluksi yritys valmisti info-tv-järjestelmiä muun muassa kouluille ja yrityksille sekä teki elektroniikkateollisuudelle alihankintatyötä.
Yritys joutui laman kouriin 1990-luvun alussa muun elektroniikkateollisuuden tavoin, mutta selvisi siitä vaikka tilaukset pahimmillaan puolittuivat. Vuonna 1999 johdossa ollut Olavi Hillgrén vaihtui hänen tyttäreensä Pia Hillgrén-Pöyhöseen.
Yritys oli vahvassa nousussa ja investoi itseensä 2000-vuosikymmenen puolessa välissä, liikevaihdon ollessa parhaimmillaan vuonna 2006 11,9 miljoonaa euroa ja henkilöstöä 45.
Vuonna 2007 yritys oli talousvaikeuksissa ja hakeutui yrityssaneeraukseen. Saneeraus johti asiakaspakoon, suurten asiakkaiden kuitenkin säilyessä. Tultaessa vuoteen 2008 yrityssaneeraus onnistui, mutta liikevaihto tippui edellisvuodesta 78 %. Yritys ajautui konkurssiin heinäkuussa 2011.
Aiheesta muualla

Kovotekniikan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Dunwich

Dunwich voi viitata seuraaviin asioihin:
Dunwich, kylä ja kunta Suffolk Englannissa
Dunwich, paikkakunta Australiassa
Dutton/Dunwich, kunta Kanadassa
kuvitteellinen paikkakunta H. P. Lovecraftin tuotannossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dunwich”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kellokortti

Kellokortinlukija
Kellokortti on laite, jolla työnantaja valvoo työtunteja työntekijän tekemien leimausten perusteella. Tavallisesti työntekijä leimaa korttinsa työpaikalle tullessaan ja sieltä pois tullessaan sekä pitäessään taukoja. ”Työ ja terveys” -tutkimuksessa (2006) hieman yli puolet (55 %) suomalaisista palkansaajista ilmoitti, että omalla työpaikalla seurataan työajan käyttöä. Kellokortilla tai kulunvalvonnalla valvotaan tutkimuksen mukaan joka kolmatta työntekijää. Aiemmin kellokortit olivat mekaanisia, ja työntekijä leimasi kellokorttinsa käsin. Tieto- ja viestintäteknologian kehitys 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä on kuitenkin tuonut tullessaan elektroniset valvontajärjestelmät digitaalisine leimauspäätteineen. Monissa nykyisissä kellokorttilaitteissa hyödynnetään matkapuhelimista tuttua tekniikkaa: laitteen sisällä on SIM-kortti, jonka avulla se toimii langattomasti GPRS-verkossa yhteydessä internetiin.
Työajanseurantajärjestelmien historiaa

Kellokorttien ja muiden työajanseurantajärjestelmien historia juontaa juurensa Euroopassa 1700- ja 1800-luvun taitteessa tapahtuneesta teollisesta vallankumouksesta, jonka myötä työnteosta tuli aiempaa organisoidumpaa. Työn seuranta ja kontrolli vahvistuivat edelleen 1900-luvun alkupuolella. Tuolloin jalansijaa sai tieteellisen liikkeenjohdon oppi, joka perustui muun muassa Frederick Winslow Taylorin ajatuksiin tarkasta mittaamisesta ja seurannasta työn tehostamisen välineenä. Taylorismiksi kutsuttu oppi tähtäsi entistä tuottavampaan työhön keinoinaan työvaiheiden tarkka määritteleminen ja työajan valvominen.
Kellokortit osana työajanseurantaa

Nykyisten elektronisten työajanseurantajärjestelmien avulla työnantaja voi kerätä ja tallentaa monipuolista tietoa toiminnanohjauksensa tarpeisiin. Kun työntekijä leimaa kellokorttinsa, tiedot tallentuvat yrityksen toiminnanohjausjärjestelmään, tietokoneohjelmistoon, johon syötettyä informaatiota organisaatio käyttää toimintansa suunnitteluun ja tehostamiseen. Esimerkiksi leimauksista kirjautuneet työtunnit ovat tulostettavissa järjestelmästä raporteiksi ilman tietojen erillistä käsittelyä, sillä ohjelmisto laskee työtunnit yhteen automaattisesti. Työajanseurantajärjestelmä pystyy kokoamaan tietoa paitsi työntekijän ajankäytöstä ja olinpaikasta myös esimerkiksi tämän työn tuloksista ja kontakteista.
Kellokortin hyödyt

Elektroninen kellokorttilaite on monitoiminen: erillistä kulunvalvontajärjestelmää ei tarvita, sillä työntekijöiden kellokortilla tekemät leimaukset näkyvät internet-selaimella käytettävässä järjestelmässä reaaliaikaisesti. Tietoa työntekijöiden liikkeistä tarvitsevat esimiesten lisäksi esimerkiksi aulapalvelussa ja puhelinvaihteessa työskentelevät. Kellokorttileimaukset myös antavat luotettavampaa tietoa toteutuneista työtunneista kuin työntekijöiden käsin tekemät kirjaukset, joiden oikeellisuuden valvonta on käytännössä lähes mahdotonta. Lisäksi ne voivat edistää työntekijöiden välistä tasa-arvoa ohjaamalla koko henkilöstöä noudattamaan työaikoja.
Kellokortit auttavat myös laskutuksen ja palkanlaskennan automatisoinnissa sekä työnantajan lakisääteisten velvoitteiden täyttämisessä: Kellokorttilaitteeseen tallentuvat tiedot varmistavat, että kaikki eri projekteihin käytetyt työtunnit tulevat laskutettua asiakkailta. Esimiehen ei tarvitse erikseen hyväksyä työtunteja palkanmaksun perusteeksi ja työaikakirjanpitoon löytyvät aina työaikalain edellyttämät tiedot. Tämä säästää aikaa erityisesti vuorotyötä tekevissä organisaatioissa. Leimauslaitteeseen tallentuneet tiedot saa myös siirrettyä suoraan palkanlaskentaan. Kehittyneimpiin ohjelmistoihin sisältyy automaattinen TES-tulkinta, joka laskee työtunnit suoraan työehtosopimusten mukaisiksi palkoiksi.
Työajan valvonnan kritiikkiä

Jos työntekijät pitävät kellokorttijärjestelmää osoituksena työnantajan joustamattomuudesta, se saattaa vähentää heidän yhteistyöhalukkuuttaan ja työmotivaatiotaan. On kuitenkin todettu, ettei valvonta sinänsä johda ristiriitoihin, vaan kyse on siitä, miten työaikaa seurataan, missä määrin henkilöstö pääsee osallistumaan valvontajärjestelmiä koskevaan päätöksentekoon ja kuinka avoimesti järjestelmän tarpeellisuus heille perustellaan. Lisäksi työajan valvonnan toteutuksessa tulisi kiinnittää huomiota organisaatiokulttuuriin: hyvin toimiva valvontajärjestelmä on räätälöity sitä käyttävän työpaikan tarpeisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kellokortti Wikimedia Commonsissa
Varhainen kellokortti.
Valmetin tehtaan kellokorttijono vuonna 1950.
Death on Two Legs

Death On Two Legs (Dedicated to...) on brittiläisen Queen-yhtyeen esittämä ja Freddie Mercuryn säveltämä rock-kappale. Kappale löytyy vuonna 1975 julkaistulta albumilta A Night at the Opera. Kappale tarkoitettiin hyökkäykseksi yhtyeen entistä manageria, Norman Sheffieldiä vastaan. Kappaleen nimi olikin alun perin Death On Two Legs (Dedicated to Norman Sheffield), mutta yhtye muutti sen oikeustoimia välttääkseen lyhyempään muotoon (Dedicated to...).
Death On Two Legs sisältyy myös vuonna 1979 julkaistulle konserttitaltioinnille Live Killers.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanoitus sivustolla QueenOnline
Kappaleen sanoitus sivustolla Andy's Queen Page (Arkistoitu – Internet Archive)
Dodo von Knyphausen

Dodo von Knyphausen
Dodo von Knyphausen (1583–1636) oli saksalainen valtavapaaherra ja sotilas. Hän meni 1608 evankelisen unionin palvelukseen ja oli sitten Tanskan, Englannin ja vuodesta 1629 Ruotsin palveluksessa ottaen osaa Kustaa II Aadolfin sotaretkeen ja kohoten sotamarsalkaksi. Hän johti Lützenissa ruotsalaisten toista linjaa ja vaikutti kuninkaan kaaduttua ratkaisevasti taistelun onnelliseen päätökseen. Knyphausen kaatui Haselünnen luona vuonna 1636.
Kirkkosillanpuisto

| Kirkkosillanpuisto |
| --- | --- |
Sijainti:  Espoon keskus, Espoo
Koordinaatit:  60°12′30.0″N, 024°39′10.0″E
Kirkkosillanpuisto (ruots. Kyrkbroparken) on puistoalue Espoon keskuksen luoteisosassa Espoonjoen varrella. Se sijaitsee Espoon tuomiokirkon itäpuolella Vanhan kirkkosillan kupeessa. Puisto nivoutuu Espoon jokivarren ulkoilureitteihin. Se on myös osa Espoon keskuksen taidereittiä, jonka pituus on noin 3,5 kilometriä.
Kirkkosillanpuiston keskilaivasta avautuu tuomiokirkon suuntaan maisema, jonka reunalla on köynnöksiä kasvavia pergoloita ja ruusuistutuksia. Puistossa sijaitsee kuvanveistäjä Pekka Kauhasen Ilmestys-teoksen kolme ensimmäistä osaa. Ne on rakennettu vuonna 2008. Teoksen teemana on Raamatun tarina viidestä viisaasta neitsyestä.
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomat: Espoon olemus löytyy puunatusta Kirkkosillanpuistosta
Johan Ludvig Runebergin muistomerkki

| Johan Ludvig Runebergin patsas |
| --- | --- |

Nimi:  Johan Ludvig Runebergin patsas
Tekijä:  Walter Runeberg
Julkistettu:  1885
Taiteenlaji:  Julkinen taide
Teostyyppi:  Patsas ja veistos
Materiaali:  Pronssi
Kokoelma:  HAM Helsingin taidemuseo
Sijainti:  Esplanadin puisto, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°10′03″N 24°56′51″E﻿ / ﻿60.16746°N 24.947578°E﻿ / 60.16746; 24.947578
Videokuvaus.
Johan Ludvig Runebergin muistomerkki on Helsingin Esplanadin puistossa sijaitseva runoilija J. L. Runebergin muistomerkki, jonka on veistänyt hänen poikansa, kuvanveistäjä Walter Runeberg. Muistomerkkiin sisältyy Runebergin näköispatsas ja Suomi-neidoksi tulkittu allegorinen jalustahahmo. Muistomerkki on pystytetty vuonna 1885. Pienempi kopio siitä ilman jalustahahmoa pystytettiin samana vuonna Porvooseen.
Teoksen kuvaus

Muistomerkki sijaitsee puiston keskimmäisen osan eli niin sanotun Runebergin esplanadin keskikäytävällä, sen symmetrisessä keskikohdassa Kluuvikadun ja Kasarmikadun kohdalla. Punagraniittisella jalustalla seisova pronssinen Runebergin hahmo katselee itään, kohti Kauppatoria.
Runeberg on kuvattu noin 55-vuotiaana eli pääteoksensa Vänrikki Stoolin tarinoiden toisen osan ilmestymisen aikoihin. Hän on pukeutunut papintakkiin, jota hän käytti toimiessaan Porvoon kymnaasin opettajana. Hän seisoo suorassa oikea käsi rintaansa vasten ja peukalo takinkäänteen alla. Jalustan etusivulla on toinen hahmo, karhuntaljaan pukeutunut nainen, joka tunnetaan nimillä  Suomi ja Vårt land (”Maamme”). Hahmo pitelee oikeassa kädessään laakeriseppelettä ja nojaa vasemmalla kädellään suureen piirtokirjoitustauluun, johon on kaiverrettu Runebergin kirjoittaman Maamme-laulun ensimmäisen ja kahden viimeisen säkeistön sanat ruotsiksi. Hahmon jaloissa on kirjapino. Naisen on tarkoitus olla Suomen vertauskuvallinen muusa tai mytologinen suojelushenki, ei kansakunnan symboli.
Runebergin nimeä ei mainita muistomerkissä lainkaan, mutta jalustan Eteläesplanadin puoleiselle sivulle on kaiverrettu suomeksi sanat ”Suomen kansa maamme laulajalle” ja Pohjoisesplanadin puoleiselle sivulle vastaavasti ruotsiksi ”Af Finlands folk”. Takasivulla on vuosiluku 1885. Patsaan ja jalustan yhteiskorkeus on kahdeksan metriä.
Historia

Suomen kansallisrunoilijaksi julistetulle J. L. Runebergille ehdotettiin patsasta jo vuonna 1872, hänen vielä eläessään. Suomen säätyvaltiopäivät julistivat rahankeräyksen muistomerkkiä varten 31. toukokuuta 1877, vain muutamaa viikkoa Runebergin kuoleman jälkeen, ja asettivat vuoden 1878 alussa valtuuskunnan vastaamaan hankkeesta. Valtuuskunnan puheenjohtajana oli senaattori Lars Theodor von Hellens, sihteerinä kirjailija Zachris Topelius ja varainhoitajana kauppaneuvos Henrik Borgström. Muut jäsenet olivat J. V. Snellman, Lorenz Lindelöf, Otto Donner, Robert Lagerborg ja F. W. G. Hjelt.
Muistomerkki tilattiin ilman kilpailua runoilijan pojalta, Pariisissa asuneelta Walter Runebergiltä. Hänen valmistamansa luonnos valmistui vuonna 1881 ja hyväksyttiin sen ollessa näytteillä Suomessa vuonna 1882. Patsaan asennon innoittajana oli Rooman Lateraanimuseon kokoelmiin kuulunut antiikin aikainen Sofokles-veistos. Käden osalta mallina toimi taidemaalari Hjalmar Munsterhjelm. Patsas valettiin pronssiin Pariisissa. Naishahmo valmistui vuonna 1883.
Historia > Paljastus

Muistomerkki paljastettiin Runebergin kuoleman kahdeksanvuotispäivänä 6. toukokuuta 1885 parikymmentuhatpäisen yleisön läsnäollessa. Paljastustilaisuus oli valtava kansanjuhla, jonka yhteydessä koko Helsinki liputettiin ja kaupat suljettiin. Tilaisuuden aluksi 130 torven soittokunta soitti Porilaisten marssin, jonka jälkeen usean sadan hengen ”mies- ja naiskööri” lauloi tilaisuutta varten sanoitetun kantaatin. Tämän jälkeen valtioneuvos Wilhelm Lagus piti ruotsinkielisen puheen, jonka loppuosassa hän sanoi seuraavaa:
»Pronsissa ikuistettuna on hänen miehekäs, korkea wartalonsa astuwa esiin paikaltansa meidän sekä kansan sydämeen, kantamaan pakenewan päiwän tervehdyksen, kaukaisiin tulewiin aikoihin; ja meidän kanssamme tulewat wielä syntymättä olewat sukukunnat Hänessä riemulla näkemään, ja taasen näkemään isänmaanrakkauden kaunihimpien mieleenjohdatusten, woittojen ja muistojen jaloa ilmoittajaa!»
Seuraavaksi puhui tohtori Julius Krohn suomeksi:
»Minä tahdon siis waan huomauttaa yhtä seikkaa: Runeberg oli syntynyt Suomen ruotsinkielisestä rantakansasta, mutta näissä runoelmissa kaikissa hän on kuwannut sydän Suomen suomenkielisten seutujen luontoa ja kansaa. Sentähden hän paremmin kuin kukaan muu sopii edustajaksi koko Suomenmaalle, koko Suomen kansalle; hän yhdistää meidät kaikki: kaikki sydämmet ja kaikki mielet.»
Uudessa Suomettaressa kuvattiin paljastushetkeä seuraavasti:
»Tämän jälkeen alkaa ”Maamme” laulu, säweltäjä-wanhuksen, professori Fr. Paciuksen johtamana, mahtawasti kajahdella, ja samassa putoo werho kuwapatsaalta, paljastaen tuon jättiläiskuwan. Yleisö paljastaa päänsä, ja kun laulun wiimeiset säwelet olivat waienneet, raikuu tuhansista riemastuneista rinnoista innokkat ”hurraa” -huudot.»
Hurraahuutojen vaiettua säätyvaltiopäivien maamarsalkka, vapaaherra Samuel Werner von Troil piti puheen ensin ruotsiksi ja sitten suomeksi. Helsingin kaupunginvaltuuston puolesta piti puheen vapaaherra Maximus af Schultén myös ruotsiksi ja suomeksi. Sen jälkeen soitettiin vielä ”Suomilaulu”.
Uusi Suometar raportoi loppupäivän tapahtumista:
»Juhlan wiettoa jatkui wielä iltapäiwällä. Uudenmaan, Turun, Hämeenlinnan ja Waasan pataljoonain soittokunnat wuorotellen soittiwat patsaan kohdalla lakkaamatta k:lo 5-9 j.pp. Kaartin soittokunta oli soittamssa Kaiwopuistossa, jossa oli juhlapäiwälliset. Illalla oli kaupunki juhlallisesti walaistu.»
Vastaanotto ja versiot

Runebergin patsasta pidettiin Helsingin ensimmäisenä julkisena muistopatsaana, tosin periaatteessa sitä vanhempia on useita, esimerkiksi Keisarinnankivi ja eräät hautamuistomerkit. Porvoon kopio Runebergin muistomerkistä paljastettiin 30. toukokuuta 1885.
Walter Runeberg teki patsaasta useita pienoiskopioita eri materiaaleista, ja niitä päätyi eri omistajille. Naishahmon alkuperäisen kipsimallin hän lahjoitti vuonna 1895 Borgå lyceumille, ja se sijoitettiin koulun yläkerran aulaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johan Ludvig Runebergin muistomerkki Wikimedia Commonsissa
Jalustan naishahmo pitelee taulua, jossa on Maamme-laulun ruotsinkieliset sanat.
Muistomerkin paljastustilaisuus 6.5.1885.
Dom Mintoff

| Dom Mintoff |
| --- | --- |
 Dom Mintoff vuonna 1974.
Maltan pääministeri
 11. maaliskuuta 1955 – 26. huhtikuuta 1958  
Edeltäjä:  Giorgio Borg Olivier
Seuraaja:  tehtävä lakkautettiin
 21. kesäkuuta 1971 – 22. joulukuuta 1984  
Edeltäjä:  Giorgio Borg Olivier
Seuraaja:  Carmelo Bonnici
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. elokuuta 1916 Bormla, Malta
Kuollut: 20. elokuuta 2012 (96 vuotta) Tarxien, Malta
Puoliso:  Moyra de Vere Bentinck (1947–1997†)
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Dominic "Dom" Mintoff (malt.: Duminku Mintoff; 6. elokuuta 1916 Bormla, Malta – 20. elokuuta 2012 Tarxien, Malta) oli maltalainen poliitikko. Hän toimi saarivaltion pääministerinä vuosina 1955–1958 ja jälleen 1971–1984. Mintoff oli ensimmäisen kerran pääministerinä Maltan ollessa vielä Britannian siirtomaa. Hän erosi tehtävästä, kun ei ollut päässyt sopimukseen Maltan liittämisestä Britanniaan. Hän alkoi tämän jälkeen ajaa Maltan itsenäisyyttä. Toisen kerran Mintoffista tuli pääministeri 1971, ja hänen aikanaan Maltalla koettiin taloudellinen nousukausi. Mintoff toimi aktiivisesti myös kansainvälisen rauhan puolesta ja liitti Maltaa voimakkaasti sitoutumattomien maiden liikkeeseen.
Nuoruus ja opiskelu

Mintoff syntyi 1916 Bormlassa, ja hän oli yksi Lawrence ja Concetta Farrugia Mintoffin yhdeksästä lapsesta. Hänen isänsä oli Ison-Britannian merivoimien kokki ja äitinsä rahanlainaaja. Dom Mintoff opiskeli Maltan yliopistossa tie- ja vesirakennustekniikkaa ja valmistui 1937 kandidaatiksi. Hän sai Rhodes-stipendin Oxfordin yliopistoon ja valmistui sieltä maisteriksi 1939. Mintoff ei pystynyt Maltan piirityksen takia palaamaan kotimaahaansa vaan työskenteli 1941–1943 Britanniassa insinöörinä.