stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Orange Range
Julkaisut > Singlet

"Kirikirimai" (キリキリマイ) (4. kesäkuuta 2003)
"Shanghai Honey" (上海ハニー) (16. heinäkuuta 2003, myyty 222 385 kopiota)
"Viva Rock" (ビバ★ロック) (22. lokakuuta 2003)
"Rakuyō" (落陽) (27. marraskuuta 2003)
"Michishirube ~A Road Home~" (ミチシルベ～a road home～) (25. helmikuuta 2004, myyty 278 193 kopiota)
"Locolotion" (ロコローション) (9. kesäkuuta 2004, myyty 487 267 kopiota)
"Chest" (チェスト) (25. elokuuta 2004, myyty 116 206 kopiota)
"Hana" (花) (20. lokakuuta 2004, myyty 999 322 kopiota)
"*~Asterisk~" (＊~アスタリスク~) (23. helmikuuta 2005, myyty 628 329 kopiota)
"Love Parade" (ラヴ・パレード) (25. toukokuuta 2005, myyty 447 393 kopiota)
"Onegai! Señorita" (お願い！セニョリータ) (8. kesäkuuta 2005, myyty 417 464 kopiota)
"Kizuna" (キズナ) (24. elokuuta 2005, myyty 410 924 kopiota)
"Champione" (チャンピオーネ) (10. toukokuuta 2006, myyty 220 955 kopiota)
"UN ROCK STAR" (30. elokuuta 2006, myyty 79 683 kopiota)
"SAYONARA" (25. lokakuuta 2006, myyty 102 737 kopiota)
"Ika Summer" (イカSUMMER) (25. huhtikuuta 2007)
"Ikenai Taiyō" (イケナイ太陽) (18. heinäkuuta 2007)
"Kimi Station" (君station) (3. maaliskuuta 2008)
"O2" (02~オー･ツー~) (28. toukokuuta 2008)
"Oshare Banchou feat. Soy Sauce" (おしゃれ番長 feat.ソイソース) (12. marraskuuta 2008)
"Hitomi no Saki ni" (瞳の先に) (8. heinäkuuta 2009)
"Uturusanu" (ウトゥルサヌ) (28. heinäkuuta 2010)
"Ya! Ya! Ya!" (ヤーヤーヤー) (22. syyskuuta 2010)
"one" (15. huhtikuuta 2011)
Julkaisut > Albumit > Studioalbumit

1st Contact (17. joulukuuta 2003, Oricon #2, myyty 690 282 kopiota)
musiQ (1. joulukuuta 2004, Oricon #1, myyty 2 630 763 kopiota)
Иatural (12. lokakuuta 2005, Oricon #1, myyty 919 650 kopiota)
Orange Range (6. joulukuuta 2006, Oricon #2, myyty 347 832 kopiota)
PANIC FANCY (9. heinäkuuta 2008)
URA SHOPPING (3. joulukuuta 2008)
world world world (5. elokuuta 2009)
orcd (20. lokakuuta 2010)
Neo Pop Standard (18. huhtikuuta 2012)
Julkaisut > Albumit > Muut albumit

Squeezed (12. huhtikuuta 2006, myyty 70 190 kopiota, remix)
Orange (25. heinäkuuta 2007, Oricon #2, myyty 387 105 kopiota, kokoelma)
Range (25.heinäkuuta 2007, Oricon #1, myyty 408 665 kopiota, kokoelma)
Ura Shopping (3. joulukuuta 2008, kaksilevyinen kokoelma)
All the Singles (14. heinäkuuta 2010, kaikki singlet sisältävä kokoelma)
Paulus Lempelius

Paulus Andreae Lempelius eli Lempelensis  (1592 – 28. syyskuuta 1665) oli suomalainen Virossa vaikuttanut pappi. Hän on tullut tunnetuksi kirjailija Aino Kallaksen romaanin Reigin pappi päähenkilönä.
Lempeliuksen isä Andreas Petri (k. 1609) toimi Lempäälän kirkkoherrana vuodesta 1584 alkaen, nimi Lempelius on luultavasti latinankielinen johdos Lempäälän nimestä. Kirkkoherra Andreas Petri saattoi olla sama henkilö kuin Naantalin luostarin viimeisenä pappismunkkina vuoteen 1569 toiminut Andreas Petri joka oli myös kirjailija Kyösti Wilkunan historiallisen romaanin Viimeiset luostariasukkaat (1912) päähenkilönä.
Paulus Lempelius opiskeli Turussa ja Tallinnassa. Lempelius toimi Tallinnan katedraalikoulun kollegana vuodesta 1622 ja koulun rehtorina 1624–1625. Jouduttuaan erotetuksi rehtorin virasta Lempelius valittiin 1625 Hiidenmaalla sijainneen Reigin seurakunnan kirkkoherraksi ja hän astui virkaansa 1627.
Lempeliuksen puoliso karkasi yhdessä Reigin apulaispapin Jonas Kempen kanssa Suomeen 1647. He joutuivat kiinni ja heidät mestattiin aviorikoksen vuoksi Tallinnassa 1649. Kirjailija Aino Kallas kirjoitti tästä tapauksesta asiakirjalähteisiin perustuneen romaaninsa Reigin pappi. Romaanin mukaan Lempeliuksen vaimo olisi ollut Turun kaupunginvouti Erik Wyckenin tytär Catharina Wycken ja heillä olisi ollut ainoastaan pienenä kuolleet lapset Hebla ja Anders. Toisten lähteiden mukaan Paulus Lempeliuksen puolison nimi oli Catharina Wijck jonka isä oli haapsalulainen kauppias Hans Wijck ja Lempeliuksella oli kolme täysi-ikäisiksi elänyttä poikaa Johannes, Paulus ja Jürgen. Pojista Johannes ja Paulus pääsivät ylioppilaaksi Turussa 1642 ja Jürgen oli Inkerinmaalla sijainnen Orlinan hovin vuokrannut tilanvuokraaja joka lienee kuollut 1691.
Aiheesta muualla

Paulus Lempeliuksen elämäkerta Kansallsibiografiassa
Paulus Hofhaimer

Sgraffito talon seinässä Hofhaimerin synnyinpaikalla.
Paulus Hofhaimer (1459–1537) oli itävaltalainen urkuri ja säveltäjä. Hän sävelsi neliäänisiä latinankielisiä oodeja ja saksankielisiä lauluja. Hänen urkusävellyksistään on säilynyt vain muutamia. Hänen maallisia sävellyksiään on kokoelmassa Gassenhawerlin und Reutterliedlin (painettu 1535).. Muita hänen teoksiaan on hänen Ludwig Senflin kanssa säveltämänsä Harmoniae poëticae (1539).
Hofhaimer oli aikansa merkittävimpiä urkureita ja saksankielisten laulujen säveltäjiä. Hän opiskeli ensin keisari Fredrik III:n hovissa. Vuonna 1478 hänestä tuli Sigismund Tirolilaisen hoviurkuri, ja vuodesta 1489 hän oli keisari Maximilian I:n palveluksessa nimikkeellä Obrister Organist (’ensimmäinen urkuri’). Maximilianin kuoltua 1519 Hofhaimer toimi kuolemaansa asti Salzburgin arkkipiipan urkurina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paulus Hofhaimer Wikimedia Commonsissa
Peder Lykkeberg

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | Sukellusuinti |  |
Peder Rudolf Lykkeberg (11. helmikuuta 1878 Skanderborg – 23. joulukuuta 1944 Kööpenhamina) oli tanskalainen uimari. Hän voitti pronssia sukellusuinnista Pariisin olympialaisista vuonna 1900. Lykkeberg on lajin toistaiseksi ainoa olympiapronssimitalisti, sillä kilpailu järjestettiin vain Pariisissa 1900.
Frederic Moore

Robert Templetonin vesivärimaalaus. Mooren huomautuksia vasemmassa marginaalissa
Frederic Moore (13. toukokuuta 1830 Lontoo–10. toukokuuta 1907 Lontoo) oli brittiläinen hyönteistieteilijä ja lintutieteilijä.
Moore toimi apulaiskuraattorina, Thomas Horsfieldin apulaisena, Itä-Intian komppanian museossa Lontoossa aina vuoteen 1879 saakka, jolloin museo lakkautettiin.
Moore kirjoitti 12-osaisen teoksen Intian päiväperhosista Lepidoptera indica (1890–1913). Mooren kuoleman jälkeen teossarjan viimeisteli Charles Swinhoe. Moore nimesi lukuisia perhoslajeja.
Moore oli Linnean Society of Londonin ja Entomological Society of Londonin jäsen sekä Entomological Society of Stettinin ja Entomological Society of the Netherlandsin kirjeenvaihtajajäsen.
Moore nimesi linnuista, yhdessä Horsfieldin kanssa, muun muassa räystäspääskyjen suvun Delichon ja tamariskipyrstötiaisen (Aegithalos leucogenys).
Teoksia

Lepidoptera indica (1890–1913).
A catalogue of the birds in the museum of the East-India Company, yhdessä Horsfieldin kanssa) (1854–1858).
The Lepidoptera of Ceylon (1880–1887).
Permin aluepiirin lippu

Permin aluepiirin lippu on Venäjän federaatioon kuuluvien Permin aluepiirin ja Permin alueen lippu.  Lippu on pyhän Yrjön risti, jonka värit ovat valkoinen, sininen  ja punainen. Ristin keskiosassa on Permin aluepiirin vaakuna. Lippu muistuttaa hieman Dominikaanisen tasavallan lippua.
Permin alueen lippu.
Valkoinen symboloi Permin kansan rauhaa, hyvyyttä ja puhtautta. Sininen symboloi ihmisten asenteiden lämpöä, kauneutta ja pehmeyttä sekä alueen vesistöjä ja niiden tuomia rikkauksia. Punainen symboloi permiläisten rohkeutta, urhollisuutta ja pelottomuutta.
Lippu otettiin käyttöön 6. toukokuuta 2003. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.
Georg Herwegh

| Georg Herwegh |
| --- | --- |
 Georg Herwegh, osa kuparipiirroksesta, 1843.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1817
Kuollut: 1875 (57–58 vuotta)
Ammatti:  toimittaja, runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Georg Herwegh (1817–1875) oli saksalainen runoilija. Hän työskenteli jonkin aikaa sanomalehtimiehenä kotikaupungissaan Stuttgartissa, muutti sitten Sveitsiin, jossa julkaisi kokoelman poliittisia runoja Gedichte eines Lebendigen 1 (1841).
Herwegh matkusti 1842 Preussiin, jossa saavutti muun muassa kuningas Fredrik Vilhelm IV:n suosion, mutta hänet karkotettiin hänen kirjoitettuaan kuninkaalle ankaran kirjeen sensuurista. Käytyään ensin Sveitsissä ja Italiassa hän asettui Pariisiin, jossa hän julkaisi kokoelmat Gedichte eines Lebendigen 2 (1844) ja Gedichte und kritische Aufsätze (1845). Vuoden 1848 tapahtumat veivät hänet mukaan vallankumoukselliseen toimintaan. Badenissa hän asettui tasavaltalaisen saksalais-ranskalaisen työväenjoukon etunenään. Jouduttuaan tappiolle Herwegh pakeni ja asui sitten syrjässä Pariisissa ja Sveitsissä. Hänen kuolemansa jälkeen julkaistiin Neue Gedichte (1877).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georg Herwegh Wikimedia Commonsissa
Orangen piirikunta (Kalifornia)

Orangen piirikunta (engl. Orange County) on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnassa asui 3 186 989 ihmistä vuonna 2020 ja se on pinta-alaltaan 2 455 neliökilometriä. Aluetta on tehnyt kuuluisaksi Orangen alueelle sijoittunut televisiosarja The O.C. Piirikunta on väkiluvultaan Yhdysvaltain kuudenneksi suurin piirikunta. Orangen piirikunta eroaa useimmista piirikunnista siten, ettei sillä ole yhtä keskusta, ja alue on lähes kauttaaltaan esikaupunkialuetta.
Maantiede

Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan alueen pinta-ala on 2 455 km², mikä tekee siitä Etelä-Kalifornian pienimmän piirikunnan. Pinta-alasta on 2 045 km² maata ja 411 km² vettä. Veden osuus on 16,7 %.
Orangen piirikunta rajautuu lännessä Tyyneen valtamereen, pohjoisessa Los Angelesin piirikuntaan, koillisessa San Bernardinon piirikuntaan ja etelässä San Diegon piirikuntaan.
Piirikunnan korkein kohta on Santiago Peak (1 733 m). Tärkein vesiväylä on Santa Ana -joki.
Väestö

Piirikunnan asukkaista 39,9 prosenttia on valkoisia, 32,1 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 20,7 prosenttia aasialaisia. 45,5 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 87 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 38,3 vuotta.
Politiikka

Orangen piirikunta oli ennen vuotta 2016 luotettavaa republikaanien kannatusaluetta. Piirikunta äänestikin vuosina 1960–2012 kaikissa vaaleissa republikaaneja. Ronald Reagan luonnehti Orangen piirikuntaa aikoinaan "paikaksi, jonne kaikki hyvät republikaanit menevät kuolemaan". Vuoden 2016 presidentinvaaleissa demokraattien ehdokas Hillary Clinton voitti Orangen piirikunnassa, ja vuonna 2018 demokraatit voittivat Orangen piirikunnassa vuoden 2018 välivaaleissa. Tämän jälkeen Los Angeles Timesin toimittajan kolumnissa Orangen piirikunta "todettiin kuolleeksi 129-vuotiaana". Republikaanit ovat kuitenkin tämän jälkeenkin onnistuneet voittamaan paikkoja paikallisvaaleissa.
Kuvia piirikunnasta

Laguna Beach.
Newport Center-alue Newport Beachissä.
Disneyland Anaheimissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orangen piirikunta (Kalifornia) Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Paul-Philippe de Chaumont

Paul-Philippe de Chaumont (1617 Pariisi – 24. maaliskuuta 1697) oli ranskalainen prelaatti. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta

Paul-Philippe de Chaumont syntyi vanhaan aristokraattiseen perheeseen Pariisista länteen, Île-de-Francen ja Normandian rajalla sijaitsevan Vexinin alueella sijainneessa Chaumontin kreivikunnassa. Hänen isänsä oli keskushallinnossa työskennellyt valtioneuvos, joka kirjoitti useita teologisia tekstejä ja toimi myös kuninkaan kirjastonhoitajana.
Hän oli Ranskan akatemian jäsenen, kansleri Pierre Séguier'n sukulainen, ja äitinsä kautta hän oli sukua kolme kolmelle Habertille eli Philippelle, Germainille ja Henri-Louisille. Hänen seurasi isäänsä kuninkaan kirjastonhoitajana sekä toimi tämän tehtävän ohella myös kuninkaan lukijana. Ennen kuin hän oli julkaissut ainoatakaan teosta hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1654. Hänestä tuli Daxin piispa vuonna 1671, mutta hän erosi kuitenkin tehtävästään vuonna 1684 omistautuen tutkimustyölleen. Hän saarnasi silti edelleen.
Paul-Philippe de Chaumont’n aikalainen akateemikko Jean Chapelain on kuvannut häntä: "Häneltä ei puuttunut älykkyyttä, hänellä oli kielenkäytön taitoa, ja hän saarnasi rohkeasti ja sujuvasti".
Vuonna 1685 hän johti puhetta Akatemian kokouksessa, joka päätti Antoine Furetièren erottamisesta akatemian jäsenyydestä. Hän julkaisi vuonna 1693 kaksiosaisen teoksen Réflexions sur le christianisme enseigné dans l'Église catholique. Abbé Olivet’n mukaan tämän teoksen tyyli vastaa hyvin hänen laatuaan historioitsijana samoin kuin hänen toimintaansa myös piispana.
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jacques de Serizay | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 3 1654-1697 | Seuraaja: Louis Cousin |
Permiläiset

Permiläisten arvioitu alue yläoikealla noin vuonna 900. Heistä länteen asuivat vepsäläiset, lounaassa volgansuomalaiset ja etelässä bulgaarit.
Permiläiset ovat komeista ja udmurteista koostuva Pohjois-Venäjällä asuva suomalais-ugrilaisten kansojen ryhmä. Otaksutaan, että komin ja udmurtin kielet olisivat eronneet 800–900-luvulla. Permiläiset on joskus kansallisromantiikan aikaan yhdistetty islantilaisissa saagoissa esiintyneisiin bjarmeihin.
Osvaldo Martínez

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Osvaldo David Martínez Arce
Syntymäaika: 8. huhtikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Luque, Paraguay
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 167 senttimetriä
Seura
Seura:  Club Atlas
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2008 2008–2011 2011– |  Libertad   Monterrey  Atlante | 125 (27) 94 (13)  |
Maajoukkue
| 2008–2015 |  Paraguay | 32 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Osvaldo David Martínez Arce, pelaajanimeltään Osvaldito (s. 8. huhtikuuta 1986 Luque) on paraguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on vuodesta 2008 pelannut Meksikossa useissa eri seuroissa.
Pelaajaura

Martínez aloitti uransa Libertadin joukkueessa Paraguayn korkeimmalla sarjatasolla Division de Honorissa vuonna 2003. Siellä hän pelasi viiden kauden ajan, kunnes muutti Meksikoon ja liittyi Meksikon pääsarjaan Monterreyn joukkueeseen. Kaudelle 2011–2012 Martínez siirtyi samalla sarjatasolla pelaavaan CF Atlanteen.
Maajoukkuetasolla Paraguayn joukkueessa Martínez on pelannut 32 maaottelua vuosina 2008–2015 ja tehnyt yhden maalin. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi Perua vastaan vuoden 2010 MM-karsinnoissa.
Pelaajaura > Maajoukkuemaalit

| # | Päivämäärä | Paikka | Vastustaja | Maali | Lopputulos | Ottelu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 12. lokakuuta 2010 | Wellington, Uusi-Seelanti |  Uusi-Seelanti | 0–2 | 0–2 | Ystävyysottelu |
Yksityiselämä

Osvaldo on naimisissa Giselle Martínezin kanssa. He asuvat Monterreyssä, ja heillä on yksi yhteinen lapsi.
Aiheesta muualla

Martínezin profiili National Football Teams. (englanniksi)
Paraguayn joukkue – Copa América 2011
1 Villar |
2 Verón |
3 Piris |
4 Marecos |
5 Alcaraz |
6 M. Cáceres |
7 Zeballos |
8 E. Barreto |
9 Santa Cruz |
10 Martínez |
11 Santana |
12 D. Barreto |
13 Vera |
14 da Silva |
15 V. Cáceres |
16 Riveros |
17 Torres |
18 Valdez |
19 Barrios |
20 Ortigoza |
21 Estigarribia |
22 Fernández |
23 Pérez |
Valmentaja Martino
Paraguayn joukkue – Copa América 2015
1 Villar |
2 Piris |
3 M. Cáceres |
4 P. Aguilar |
5 B. Valdez |
6 Samudio |
7 Bobadilla |
8 Barrios |
9 Santa Cruz |
10 González |
11 Benítez |
12 Silva |
13 Ortiz |
14 da Silva |
15 V. Cáceres |
16 Molinas |
17 Martínez |
18 N. Valdez |
19 Balbuena |
20 Ortigoza |
21 Romero |
22 Aranda |
23 A. Aguilar |
Valmentaja Díaz
George Fiala

George Fiala (ukr. Юрій Фіала, Juri Fiala; 31. maaliskuuta 1922 Kiova – 6. tammikuuta 2017 Montreal) oli ukrainalaissyntyinen, vuonna 1955 Kanadan kansalaisuuden saanut säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Fialan molemmat vanhemmat soittivat pianoa. Hänen tätinsä oli sopraano Oksana Uljanytska. Fiala aloitti pianotunneilla käymisen 7-vuotiaana ja sai vuodesta 1934 opetusta Kostjantyn Myh’ailovilta. Vuonna 1935 Fialan säveltämä masurkka julkaistiin osana lasten tekemistä kappaleista kerättyä nuottikokoelmaa Moskovassa. Vuosina 1939–1941 Fiala opiskeli Kiovan Tšaikovski-musiikkiakatemiassa Volodymyr Hrudynin, Lev Revutskyin, Borys Ljatošynskyin ja Andri Olh’ovskyin johdolla. Hän tutustui myös Sergei Prokofjeviin, Dmitri Šostakovitšiin ja Aram Hatšaturjaniin. Vuosina 1942–1945 Fiala opiskeli Hansmaria Dombrowskin johdolla Berliinissä, jossa hän sai tohtorin arvon musiikkitieteessä vuonna 1945. Samalla hän sai orkesterinjohdon opetusta Wilhelm Furtwängleriltä.
Toisen maailmansodan jälkeen Fiala asui Belgiassa, jossa häntä opetti Léon Jongen. Hänelle myönnettiin vuonna 1946 Vatikaanista stipendi, jonka turvin hän pystyi keskittymään seuraavien vuosien ajan säveltämiseen. Fiala osallistui pianistina, säveltäjänä ja kapellimestarina André Sourisin johtamaan Séminaire des arts -tapahtumaan, jonka yhteydessä hän pääsi tutustumaan uuteen pariisilaiseen koulukuntaan, jota edustivat Pierre Boulez, Serge Nigg ja René Leibowitz. Fiala myös johti Belgian kansallisorkesterin esityksiä. Hän muutti tammikuussa 1949 Kanadaan. Siellä häneltä julkaistiin pian lapsille sävellettyjä pianominiatyyreja. Kanadassa ensimmäisen esiintymisensä pianistina Fiala teki Torontossa 18. maaliskuuta 1949. Vuosina 1967–1987 hän työskenteli tuottajana Radio Canada Internationalin venäjänkielisissä lähetyksissä Montrealissa. Tämän jälkeen Fiala omistautui täysin säveltämiselle, jota jatkoi kuolemaansa saakka.
Fialan orkesterituotantoon kuuluu muun muassa viisi sinfoniaa ja kolme pianokonserttoa. Lisäksi hän sävelsi muun muassa pianosävellyksiä, lauluja ja kamarimusiikkia eri kokoonpanoille. Fiala sävelsi tonaalista musiikkia 1960-luvun alkupuolelle saakka. Tämän jälkeen hän kuvailunsa mukaan yhdisti aiemmat sävellysmenetelmänsä sarjallisiin periaatteisiin. Fiala oli Canadian League of Composersin jäsen. Hänen teoksiaan on esitetty myös Ukrainassa; esimerkiksi Millennium Liturgy esitettiin vuonna 1987 sekä Edmontonissa että Kiovassa. Fiala sai vuonna 1974 Kanadan ukrainalaisen komitean Ševtšenko-mitalin ja vuonna 1987 American Biographical Institutein kunniamitalin.
George Fissler

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
George Robert Fissler (13. lokakuuta 1906 Florida – 18. joulukuuta 1975 Martin, Florida) oli yhdysvaltalainen uimari. Hän kilpaili New York AC:lle. Hän oli vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa mukana saamassa hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän voitti ainoan AAU-tittelinsä vuonna 1933 220 jaardin vapaauinnissa.
Peder Skram -luokka

| Peder Skram -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2 200 t (standardi) 2 720 t (kuormattu)
Pituus:  112,6 m
Leveys:  12 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  CODOG: 2 x Pratt&Whitney JT4 -kaasuturbiinia 22 000 shp 2 x GM dieselmoottoria 2 400 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  207
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 5"/38 tykkiä 8 x syvyyspommia 4 x 553 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  4 x Bofors 40 mm/L70
Peder Skram -luokka oli Tanskan laivaston kahden fregatin muodostama alusluokka.
Alukset

Alukset on nimetty tanskalaisten amiraalien mukaan.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KDM Peder Skram | Helsingör | 25. syyskuuta 1964 | 2. toukokuuta 1965 | 25. toukokuuta 1966 | poistettu 5. heinäkuuta 1990 |
| KDM Herluf Trolle | Helsingör | 18. joulukuuta 1964 | 8. syyskuuta 1965 | 16. huhtikuuta 1967 | poistettu 5. heinäkuuta 1990 |
George Follmer

| George Follmer |
| --- | --- |
 George Follmer vuonna 1973.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1973
Talli(t):  Shadow
Kilpailuja:  13 (12 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  5
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan Grand Prix 1973
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1973
George Follmer (s. 27. tammikuuta 1934) on entinen yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeentoista F1-osakilpailuun kaudella 1973. Hän saavutti yhteensä 5 MM-pistettä ajamalla kolmanneksi Espanjan GP:ssä ja kuudenneksi Etelä-Afrikan GP:ssä. Hän on yksi harvoista debyyttikilpailussaan pisteille ajaneista kuljettajista.
Follmer kilpaili myös USAC-mestaruussarjassa vuosina 1967–1971 ja 1974 ajaen 25 starttia. Hän ajoi myös Indianapolis 500 -sarjassa vuosina 1969–1971 ollen parhaimmillaan 15. Hän voitti vuoden 1969 Phoenix International Racewayn kilpailun. F1-uran jälkeen Follmer kilpaili NASCAR Winston Cup -sarjassa ajaen 13 kilpailua 30:stä.
Follmer voitti myös vuoden 1965 SCCA Road Racing -sarjan mestaruuden ja Trans Am -sarjan mestaruuden kahdesti vuosina 1972 ja 1976, ollen myös vuoden 1972 Can-Am-sarjan mestari.
Follmer valittiin Amerikan Moottoriurheilun Hall of Fameen vuonna 1999.
Pahujärvi (Jämsä)

| Pahujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°52′05″N, 25°03′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  metsäoja 
Järvinumero:  14.226.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  152,3 m  
Pituus:  550 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  1,76 km  
Pinta-ala:  6,045 ha  
Saaria:  2 
 fiPahujärvi 
Pahujärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Partalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.