stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kilpatanssi
Säännöt > Kilpailuluokat

Kilpatanssissa kilpaillaan taitoihin (ammattilaiset, A-, B-, C-, D-, E-luokka sekä F-luokka, joka ei ole kilpailuluokka) ja ikään perustuvissa luokissa (lapsi-, juniori-, nuoriso-, yleinen- ja senioriluokat). Kilpailuissa voidaan tanssia kaikkiaan kymmenessä eri tanssilajissa sekä näiden yhdistelmässä eli 10-tanssissa. Yleensä kilpaillaan vakio- (valssi, tango, wienervalssi, foxtrot ja quickstep) ja latinalaistansseissa (samba, cha-cha, rumba, paso doble ja jive) erikseen sillä kaikkien kymmenen tanssin erinomainen hallinta on vaativaa.
Säännöt > Tanssittava koreografia

Kilpatanssissa kilpailijat ovat samaan aikaan lattialla ja tanssivat omaa koreografiaansa välittämättä soitettavasta kappaleesta toisin kuten esimerkiksi jäätanssissa. Parit tietävät ainoastaan tanssilajin rytmin ja soitettavan tempon, mikä on määritelty kilpailusäännöissä. Poikkeuksen muodostaa paso doble, jossa koreografia sovitetaan Pascual Marquina Narron (1873–1948) säveltämän España cañín (engl. Spanish Gypsy Dance) melodian ja "highlightien" mukaan; "highlight" tarkoittaa tässä musiikin korostettua pysäytyskohtaa, johon koreografiassa ajoitetaan näyttävä poseeraus.
Säännöt > Karsintakierrokset

Tanssikilpailuissa paremmuusjärjestys perustuu tuomariarvosteluun. Kilpailun kulku jaotellaan pääpiirteittäin karsintakierroksiin, joista viimeinen on semifinaali, ja finaaliin. Tasapisteiden johdosta voidaan joutua järjestämään myös välikierros, johon osallistuvat vain tasapisteissä olevat. Karsintakierroksilla tuomarit antavat kilpaileville pareille niin sanottuja "rukseja". Ruksi tarkoittaa sitä, että tuomari haluaisi nähdä parin seuraavallakin kierroksella, eli ruksien perusteella ei vielä voi päätellä parien keskinäistä paremmuutta. Jokainen tuomari merkitsee jokaisessa tanssissa erikseen niin monta paria jatkoon kuin seuraavalle kierrokselle on määritelty pääsevän. Semifinaalia edeltävillä kierroksilla voidaan jättää yksi tanssi pois sekä vakio- että latinalaisosuudelta karsintavaiheen nopeuttamiseksi.
Lähtökohtana karsintakierrosten määrässä on, että finaalissa on aina 6 paria (tasatilanteessa finaaliin voi päästä seitsemän paria). Semifinaaliin karsitaan 12 paria (mahdollisessa tasatilanteessa 13). Karsinnoissa voidaan yhdellä kierroksella enintään puolittaa parien määrä. Esimerkiksi kilpailuun osallistuu 18 paria:
1. kierros 18 paria, karsitaan parien määrä 12:ta
semifinaali 12 paria, karsitaan kuuteen
finaali 6 paria
Säännöt > Kilpailujen pisteytys

Finaalissa parit arvostellaan sijaluvuilla. Jokainen tuomari tekee päätöksensä itsenäisesti ja jokainen tanssi käsitellään erillisenä osasuorituksena, joista kokonaispisteet muodostetaan. Tuomari antaa kussakin tanssissa parhaaksi katsomalleen parille sijaluvun 1, toiseksi parhaalle 2 jne. Tanssin jälkeen tuloslaskenta selvittää tanssin sijoituksen annettujen sijalukujen perusteella. Laskennassa käytettävän niin sanotun skating-systeemin mukaan majoriteetti (tuomarien enemmistö) ratkaisee. Esimerkiksi viiden tuomarin arvostelemassa kilpailussa kolme voittavaa tuomarinäyttöä viidestä riittää yhden tanssin voittoon, olivat kaksi muuta tuomaria mitä mieltä tahansa. Majoriteetti syntyy aina, sillä sääntöjen mukaan tuomareita on aina oltava pariton määrä: pienemmissä kilpailuissa 5, GP-kilpailuissa 7 ja esimerkiksi SM-, EM-, ja MM-kilpailuissa 9. Maailmalla järjestetään 11 tuomarinkin kilpailuja.
Kun kaikki tanssit on finaalissa tanssittu, lasketaan yksittäisten tanssien sijoitukset yhteen, jolloin muodostuvat niin sanotut sijalukupisteet. Pienin yhteissumma voittaa. Eli viiden tanssin kilpailussa parhaat loppupisteet ovat 5.0 parin voittaessa kaikki viisi tanssia ja (kuuden parin finaalissa) huonoimmat 30.0 (pari on joka tanssin kuudes).
Säännöt > Arvosteluperusteet

Kilpatanssin arvosteluperusteet voidaan jakaa seitsemään ryhmään, jotka ovat tärkeysjärjestyksessä:
Tahti- ja perusrytmi
Vartalolinjat (tanssiasento, selän asento, käsien asennot, niskan ja pään asennot)
Liikeradat (jalkojen ja vartalon liike suoritetun kuvion mukaan, tekniikan oikeellisuus)
Jalkatekniikka (polven ojentuminen, nilkan käyttö, painonsiirrot, liikkeen terävyys ja sujuvuus)
Tanssin luonteen tulkinta (samba on "karnevaalitanssi", rumba on "kosiotanssi", paso doble on "härkätaistelutanssi" jne.)
Tanssillinen esittäminen (ilmeet, eleet (ja sopivatko ne tanssin luonteeseen), karisma, yleisön huomioiminen)
Koreografia (sisältääkö "kuolleita kohtia", monipuolisuus, vaikeusaste, näyttävyys)
Mikäli pari ei tanssi musiikin rytmissä (vaan esimerkiksi cha-chassa niin sanottuun välirytmiin) pari arvostellaan automaattisesti viimeiseksi. Vartalolinjoissa tulee pyrkiä ryhdikkääseen ja luonnolliseen tanssiasentoon, joka säilyy koko liikkeen ajan. Liikeradat tulee suorittaa kuviosarjan mukaisesti, usein pyritään mahdollisimman laajoihin luonnollisiin liikkeisiin. Oikea jalkatekniikka on myös tärkeää, esimerkiksi cha-chassa tukijalan polven tulee ojentua suoraksi ja vakiotansseissa liikkeen tulee olla pehmeää, joka edellyttää polven oikeaoppista käyttöä ja jalkaterän tasaista rullaamista painon siirtyessä sille.
Tanssin luonteen tulkinnalla tarkoitetaan tanssilajille luonteenomaista liikkumista. Esimerkiksi tangossa pyritään staccatomaiseen askellukseen toisin kuin muissa vakiotansseissa, jossa liikkeen tulee olla jatkuvaa. Samoin esimerkiksi paso doble on luonteeltaan marssinomaista, eli askeleet suunnataan voimakkaasti lattiaa kohti ja tanssin tulisi kuvata härkätaistelua. Tanssillisella esittämisellä pari voi erottautua muita tyylikkäämpänä tai esimerkiksi jivessa hauskana. Koreografian tulisi olla monipuolinen siten, että esimerkiksi aloittelevilla pareilla käytettäisiin vakiotansseissa sekä oikealle että vasemmalle kääntyviä kuvioita. Huomionarvoista on kuitenkin se, että jopa huippuammattilaisparit käyttävät erityisesti vakiotansseissa hyvinkin yksinkertaisia kuvioita osana koreografiaansa.
Säännöt > Tanssit > Vakiotanssit

Kilpailujärjestyksessä:
Hidas englantilainen valssi 3/4-jakoinen, soitetaan tempolla 28-30 tahtia/minuutti
Tango 4-jakoinen, soitetaan tempolla 31-33 tahtia/minuutti
Wienervalssi 3/4-jakoinen, soitetaan tempolla 58-60 tahtia/minuutti
Foxtrot 4-jakoinen, soitetaan tempolla 28-30 tahtia/minuutti
Quickstep 4-jakoinen, soitetaan tempolla 50-52 tahtia/minuutti
Säännöt > Tanssit > Latinalaistanssit

Kilpailujärjestyksessä:
Samba 4-jakoinen, soitetaan tempolla 50-52 tahtia/minuutti (ammattilaiset tanssivat cha-chan ennen sambaa)
Cha-cha 4-jakoinen, soitetaan tempolla 30-32 tahtia/minuutti
Rumba 4-jakoinen, soitetaan tempolla 25-27 tahtia/minuutti
Paso-doble 2-jakoinen, soitetaan tempolla 60-62 tahtia/minuutti kappale määritelty
Jive 4-jakoinen, soitetaan tempolla 42-44 tahtia/minuutti
Säännöt > Kilpailuasusteet

Vakio- ja lattaripuvut ovat erilaiset. Lapsi-sarjoissa tanssivat tytöt käyttävät usein vakio- ja latinalaistanssipukujen välimuotoa. Pukeutumisen on oltava sääntöjen mukainen. Erityisesti alempien luokkien pukeutumista on rajoitettu, jotta aloittelevan kilpatanssijan ei heti tarvitsisi ostaa kalliita vaatteita.
Vakiotansseissa asu on juhlava, miehellä frakki (musta tai yönsininen kaikkine asusteineen) ja naisella yksiosainen kilpailupuku, jonka leikkaukset ovat tarkoin säädeltyjä. Latinalaistansseissa miehen asu on mustat tai yönsiniset housut ja paidan tulee olla housuissa, eikä se saa olla hihaton. Naisen asu on usein paljastava, joskin lantiolinjan ja rintojen alueen tulee olla kokonaan peitetty.
Menestyneimmät kilpatanssijat > Kautta aikojen

Menestynein kilpatanssipari on Skotlantia edustanut Donnie Burns ja Gaynor Fairweather, jotka voittivat vuosina 1984–1998 yhteensä 14 latinalaistanssin ammattilaisluokan maailmanmestaruutta. Vakiotansseissa menestynein pari on Englantia edustanut Marcus Hilton ja Karen Hilton, jotka voittivat vuosina 1990–1998 yhteensä yhdeksän ammattilaisluokan maailmanmestaruutta. Hiltonit voittivat myös 10-tanssin mestaruuden vuonna 1986.
Menestyneimmät kilpatanssijat > Tämän hetken parhaat

Latinalaistanssien ammattilaisluokkaa hallitsevat tällä hetkellä Saksaa edustava Bryan Watson ja Carmen Vincelj. He ovat voittaneet maailmanmestaruuden vuodesta 1999 ja ovat olleet jo vuosia voittamattomia. Heidän vakavimmin otettavia haastajiaan ovat Slavik Kryklyvyy ja Elena Khorova sekä Michal Malitowski ja Joanne Leunis. Vakiotansseissa valtikka siirtyi vuonna 2005 italialaisparille Mirko Gozzoli ja Alessia Betti, He uusivat mestaruutensa vuonna 2006. Heidän kovin haastajansa tällä hetkellä on pari Timothy Howson ja Joanne Bolton, Englanti. 10 -tanssin Mm 3,, Em 1., Sm 1, sekä 10-tanssin MM-kultaa vuonna 2016, Jaak Vainomaa ja Taina Savikurki.
Menestyneimmät kilpatanssijat > Suomalaismenestys

Menestynein suomalaispari kautta aikojen on Jukka Haapalainen ja Sirpa Suutari. He voittivat vuosina 1997–2001 Blackpoolissa latinalaistanssien ammattilaisluokan yhteensä neljästi. Mikko Kaasalainen voitti unkarilaisparinsa Adrienn Fitorin kanssa latinalaistanssien ammattilaisten maailmanmestaruuden Luxemburgissa 20.9.2015.
Timo Lindfors ja Ekaterina Krutovskaya-Kauppinen on menestynein suomalainen latinalaistanssipari WDSF-liiton kilpailuissa.
Heillä on yhteensä 8 MM-mitalia (5 kultaa, 2 hopeaa, 1 pronssi) useiden avointen mestaruuksien (mm. GOC) lisäksi.
Vuonna 2014 pari teki historiaa voittamalla sekä seniori 1- että seniori 2-sarjojen maailmanmestaruudet kuukauden välein.
Aiheesta muualla

Suomen tanssiurheiluliitto
Kansainvälinen tanssiurheiluliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Aikuiset tanssivat cha-cha-cha-tanssia kilpailuissa.
Martotähkäyökkönen

| Martotähkäyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Puuyökköset Xyleninae
Suku::  Tähkäyökköset Mesapamea
Laji::  secalella
Kaksiosainen nimi
 Mesapamea secalella  Remm, 1983 
Synonyymit
 Mesapamea didyma 
Katso myös
   Martotähkäyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Martotähkäyökkönen eli vähätähkäyökkönen (Mesapamea secalella) on puuyökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Sen tunnistaminen lajilleen ei onnistu ulkoisten tuntomerkkien perusteella.
Koko ja ulkonäkö

Martotähkäyökkönen on käytännössä identtinen valkotähkäyökkösen (Mesapamea secalis) sekä sekotähkäyökkösen (Mesapamea remmi) kanssa, eikä lajeja voi erottaa toisistaan ilman genitaalipreparaatin tekemistä. Se tunnistettiinkin omaksi lajikseen vasta vuonna 1983. Lisäksi samankaltaisia ovat myös kosteikkojuuriyökkönen (Apamea unanimis) ja usvayökkönen (Parastichtis suspecta). Keskimäärin se on siipiväliltään valkotähkäyökköstä pienempi, 27–32 mm, ja väritykseltään selvemmin yksivärinen. Joidenkin lähteiden mukaan siivessä voi olla myös punertavaa hohdetta.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Vähä-Aasiaan. Norjassa levinneisyys ulottuu pohjoisemmaksi kuin valkotähkäyökkösellä. Suomessa laji on ilmeisesti yleinen, mutta varmat havainnot painottuvat etelärannikolle, minkä lisäksi niitä on jonkin verran Etelä-Suomen sisämaasta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinä-elokuussa. Suomessa lento alkaa ehkä noin viikkoa valkotähkäyökköstä myöhemmin.
Elinympäristö ja elintavat

Suomessa lajin elinympäristöt painottuvat ehkä rannikon läheisyyteen. Muutoin lajin elinympäristöt ja elintavat lienevät samanlaiset kuin valkotähkäyökkösellä eli avoimia niittyjä ja muita heinää kasvavia paikkoja. Perhoset lentävät öisin ja tulevat sekä syötille että valolle. Toukka elää heinäkasvien varsilla, talvehtii keskenkasvuisena ja koteloituu kotelokopan sisään maahan.
Ravintokasvit

Toukka elää erilaisilla heinillä.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Koiraan genitaalit (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Naaraan genitaalit (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q13510385  BioLib: 54117  CoL: 9459M  EoL: 522307  EUNIS: 309982  Fauna Europaea: 447411  Fauna Europaea (new): bbceca74-3c04-4e46-90ff-d4522827e468  GBIF: 1788457  iNaturalist: 875890  IRMNG: 11089644  LepIndex: 266970  LoB: 4110  MaBENA: MesapSecll  NCBI: 1594364  Observation.org: 156905  Open Tree of Life: 3209839
Wattivaaka

NIST:in wattivaaka.
Wattivaaka (tai Kibblen vaaka) on elektromekaaninen painon mittauslaite, jota käytetään massan yksikön kilogramman määritelmään liittyvissä mittauksissa.
Taustaa

Elektrodynamometri on wattivaa’an kaukaisin esikuva, jonka perusteet esitti ensimmäisen kerran 1848 Wilhelm Weber.
Piirros elektrodynamometristä (Practical Electricity, London, Cassell, 1891, sivu 378)
Elektrodynamometrin kaavakuva, Encyclopædia Britannica, 1911.
Ampeerivaaka, joka kehitettiin elektrodynamometristä. Käytössä ollut - 1936 - National Museum of Nature and Science, Tokio, Kuva vuodelta 2013.
Ampeerivaa’asta kehitetty wattivaaka.
Elektrodynamometri mittaa sähkövirtaa, jännitettä tai tehoa.
Elektrodynamometria kehitti eteenpäin Lordi Kelvin William Thomson tekemällä siitä laboratoriokäyttöön tarkoitetun version, joka tunnettiin nimellä ampeerivaaka. Wattivaaka on kehittyneempi mittauslaite ampeerivaa’asta ja muutettu mittaamaan sähkövirran sijaan kappaleen painoa. Wattivaa’an periaatteet esitti 1975 brittiläinen fyysikko Bryan P. Kibble National Physical Laboratorystä (NPL).
Periaatteet

| Wattivaaka, magneettikentässä liikkuva kela | Punnituskoe |
| --- | --- |
1) Punnitus: 
1) Voimatasapaino: - Staattisessa magneettikentässä olevaan kelaan syötetään virta  I, jolloin siihen kohdistuu voima  F =  Iβ - Voima kompensoidaan punnuksen aiheuttaman painovoiman  gm avulla  (g=putoamiskiihtyvyys,m=massa),  F  =  I β  = mg, missä β =mg/I riippuu geometriasta ja magneettikentästä :   Punnitusvaihe 
| Wattivaaka, magneettikentässä liikkuva kela | Liikutuskoe |
| --- | --- |
2) Induktiomittaus: 
2) Mitataan kelaan indusoitunut jännite  U - kelaa liikutetaan magneettikentässä nopeudella  v -β =U/v  U=v β = −  v*∂ Φ/∂z 3) Yhdistetään voimatasapainon ja induktiomittauksen tulokset: β =mg/I=U/v  mgv=UI (mekaaninen teho = sähköteho) :   Liikutusvaihe 
Wattivaa’alla on monenlaisia toteutustapoja riippuen tutkimusryhmästä.
Avogadron projekti

Avogadron projekti on wattivaa’an kanssa kilpaileva metodi kilogramman uudelleen määrittelyssä. Siinä kilogramma määriteltäisiin käytännössä piipallon mukaan, joka painaisi täsmälleen kilogramman. Projektin virallinen nimi on: International Avogadro Coordination. Piipallojen valmistusta on tehnyt vain yksi konsortio. Wattivaakaa on testattu ainakin 5:ssä eri maassa.
Bjørn Dæhlie

| Bjørn Dæhlie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1967 (ikä 57) Elverum, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Uran tiedot
Pituus:  184 cm
Seura:  Nannestad IL
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1988–2001 
Voitot:  46
Palkintokorokkeella:  81
Aiheesta muualla
www.dahlie.com/no-no/home
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Albertville 1992 | 15 km takaa-ajo |  |
|  Kultaa | Albertville 1992 | 50 km (v) |  |
|  Kultaa | Albertville 1992 | 4x10 km viesti |  |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | 10 km (p) |  |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | 15 km takaa-ajo |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | 10 km (p) |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | 50 km (v) |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | 4x10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Albertville 1992 | 30 km (p) |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | 30 km (v) |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | 4x10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | 15 km takaa-ajo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 1991 | 15 km (v) |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 1991 | 4x10 km viesti |  |
|  Kultaa | Falun 1993 | 30 km (p) |  |
|  Kultaa | Falun 1993 | 15 km takaa-ajo |  |
|  Kultaa | Falun 1993 | 4x10 km viesti |  |
|  Kultaa | Thunder Bay 1995 | 4x10 km viesti |  |
|  Kultaa | Trondheim 1997 | 10 km (p) |  |
|  Kultaa | Trondheim 1997 | 15 km takaa-ajo |  |
|  Kultaa | Trondheim 1997 | 4x10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Thunder Bay 1995 | 10 km (p) |  |
|  Hopeaa | Thunder Bay 1995 | 30 km (p) |  |
|  Hopeaa | Thunder Bay 1995 | 50 km (v) |  |
|  Hopeaa | Trondheim 1997 | 30 km (v) |  |
|  Hopeaa | Ramsau 1999 | 4x10 km viesti |  |
|  Pronssia | Falun 1993 | 50 km (v) |  |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | 50 km (p) |  |
|  Pronssia | Ramsau 1999 | 30 km (v) |  |
Bjørn Erlend Dæhlie (s. 19. kesäkuuta 1967 Elverum, Norja) on norjalainen entinen huipputason maastohiihtäjä. Hän on mitalien määrällä mitattuna kaikkien aikojen kolmanneksi paras talviolympiaurheilija Marit Bjørgenin ja Ole Einar Bjørndalenin jälkeen.
Häntä on pidetty kaikkien aikojen parhaana mieshiihtäjänä.
Dæhlie voitti vuosina 1992–1998 Albertvillen, Lillehammerin ja Naganon talviolympialaisista yhteensä 12 mitalia, joista kahdeksan on kultaisia. Lisäksi hän saavutti yhdeksän maailmanmestaruutta Lahden, Val di Fiemmen, Falunin, Thunder Bayn, Trondheimin ja Ramsaun MM-hiihdoista vuosien 1989–1999 aikana.
Bjørn Dæhlien suhteellinen hapenottokyky oli epävirallisen arvion mukaan maailmanennätysluokkaa. Dæhlien hapenottokyvyksi mitattiin 96 millilitraa painokiloa kohti minuutissa.
Urheilu-uran jälkeen

Huipulla lopetettuaan Dæhlie on suunnittelut hiihtopukuja. Viimeisen kerran Dählie kilpaili helmikuussa 2002 FIS:n Marathon Cupin 63 kilometrin kilpailussa Otepäässä.
Saavutukset

MM 1989, Lahti:
50 km (v): 11. sija
MM 1991, Val di Fiemme:
15 km (v): kultaa
4 x 10 km viesti: kultaa
50 km (v): 4. sija
10 km (p): 9. sija
Talviolympialaiset 1992, Albertville:
15 km takaa-ajo (v): kultaa
50 km (v): kultaa
4 x 10 km viesti: kultaa
30 km (p): hopeaa
MM 1993, Falun:
30 km (p): kultaa
4 x 10 km viesti: kultaa
15 km takaa-ajo (v): kultaa
50 km (v): pronssia
10 km (p): 4. sija
Talviolympialaiset 1994, Lillehammer:
10 km (p): kultaa
15 km takaa-ajo (v): kultaa
30 km (v): hopeaa
4 x 10 km viesti: hopeaa
50 km (p): 4. sija
MM 1995, Thunder Bay:
4 x 10 km viesti: kultaa
30 km (p): hopeaa
10 km (p): hopeaa
50 km (v): hopeaa
15 km takaa-ajo (v): 5. sija
MM 1997, Trondheim:
10 km (p): kultaa
15 km takaa-ajo (v): kultaa
4 x 10 km viesti: kultaa
30 km (v): hopeaa
50 km (p): pronssia
Talviolympialaiset 1998, Nagano:
10 km (p): kultaa
50 km (v): kultaa
4 x 10 km viesti: kultaa
15 km takaa-ajo (v): hopeaa
MM 1999, Ramsau:
4 x 10 km viesti: hopeaa
30 km (v): pronssia
10 km (p): 5. sija
15 km takaa-ajo (v): 6. sija
Aiheesta muualla

Virallinen sivu.
Miesten 10 kilometrin hiihdon olympiavoittajat
Miesten hiihdon takaa-ajo- tai yhdistelmäkilpailun olympiavoittajat
| n k  Miesten 50 kilometrin hiihdon olympiavoittajat |
| --- | --- |
 1924: Thorleif Haug  1928: Per-Erik Hedlund  1932: Veli Saarinen  1936: Elis Wiklund  1948: Nils Karlsson  1952: Veikko Hakulinen  1956: Sixten Jernberg  1960: Kalevi Hämäläinen  1964: Sixten Jernberg  1968: Ole Ellefsæter  1972: Pål Tyldum  1976: Ivar Formo  1980: Nikolai Zimjatov  1984: Thomas Wassberg  1988: Gunde Svan  1992: Bjørn Dæhlie  1994: Vladimir Smirnov  1998: Bjørn Dæhlie  2002: Mihail Ivanov  2006: Giorgio Di Centa  2010: Petter Northug  2014: Aleksandr Legkov  2018: Iivo Niskanen  2022: Aleksandr Bolšunov 
Miesten yhdistelmä-/takaa-ajohiihdon maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat  Puola
Givrins

| Givrins |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Givrins
 Koordinaatit: 46°25′44″N, 6°12′07″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Nyon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,97 km²
Väkiluku (5.6.2024):  1 016
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Givrins on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Nyonin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 1 016 asukasta.
Grens

| Grens |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Grens
 Koordinaatit: 46°23′36″N, 6°11′26″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Nyon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,54 km²
Väkiluku (5.6.2024):  395
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grens on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Nyonin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 395 asukasta.
Tittelintuure

Tittelintuure (saks. Rumpelstilzchen, uudemmissa suomennoksissa Hopskukkeli ja Rompanruoja) on Grimmin veljesten keräämä, Saksassa alkunsa saanut satu. Tämä satu julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1812 satukokoelmassa Kinder- und Hausmärchen. Sen lopullinen versio julkaistiin kuitenkin vasta vuonna 1857.
Juoni

Mylläri halusi nousta tärkeämpään asemaan, joten hän valehteli kuninkaalle, että hänen tyttärensä osaa kehrätä oljista kultaa. Kuningas kutsui tytön luokseen, sulki hänet torniin olkien ja rukin kanssa. Hän määräsi tytön kehräämään oljista kultaa aamuun mennessä kolmen päivän ajan tai muuten kuningas teloituttaisi tämän. Tyttö oli jo ehtinyt menettää toivonsa, kun eräs kääpiö ilmestyi tornikamariin. Kääpiö kysyi tytöltä, mitä tämä murehti, ja kuultuaan vastauksen hän kysyi: ”Mitä annat minulle, jos minä kehrään?” Myllärin tytär antoi kääpiölle kaulakorunsa. Kuningas oli ahne ja vaati tyttöä kehräämään vielä suuremman huoneellisen olkia kullaksi, edelleen henkensä kaupalla. Seuraavana yönä kääpiö saapui taas tytön luokse ja kehräsi oljet kullaksi, tällä kertaa tytön sormusta vastaan. Kolmantena yönä tytöllä oli entistäkin enemmän olkia kehrättävänä, mutta ei enää mitään annettavaa kääpiölle. Kääpiö kehräsi oljet kullaksi sillä ehdolla, että mentyään kuninkaanpojan kanssa naimisiin tyttö luovuttaisi kääpiölle esikoisensa.
Kuningas oli niin vaikuttunut tytön taidoista, että naitti tämän pojalleen, prinssille. Myöhemmin prinssin noustua kuninkaaksi ja myllärin tyttären kuningattareksi heille syntyi ensimmäinen lapsi, jolloin kääpiö palasi vaatimuksineen. Hän vaati kuningatarta pitämään lupauksensa ja luovuttamaan hänelle lapsensa. Kuningatar kauhistui ja tarjosi kääpiölle koko omaisuutensa, jos vain saisi pitää lapsen. Kääpiö suostui lopulta perumaan vaatimuksensa, mikäli kuningatar onnistuisi arvaamaan hänen nimensä kolmen päivän kuluessa. Kuningatar epäonnistui ensimmäisenä päivänä ja tuskastuneena lähetti palvelijansa ottamaan selvää kääpiön nimestä. Ennen toista yötä palvelija saapui ja kertoi kuulleensa kääpiön lauleskelleen nuotion ympärillä mainiten nimensä: Tittelintuure.
Kääpiön saapuessa kuningattaren luo kolmantena päivänä kuningatar osasi vastata oikein kääpiön kysymykseen, jolloin kääpiö raivostui ja repi itsensä halki.
Populaarikulttuurissa > Kirjallisuudessa > Suuri Satuseppo, 1973

Myllärin tytär ei avioidu kuninkaan pojan, vaan itse kuninkaan kanssa. Hänestä tulee kuningatar ja Tittelintuure tulee vaatimaan lasta omakseen. Ensimmäisenä päivänä kuningatar arvailee ensin tuntemillaan nimillä, joista mainitaan Kasperi, Melkkeri, Petteri, Viljami. Toisena päivänä hän arvailee nimillä ja lempinimillä, joita hänen sanansaattajansa ovat keränneet talosta taloon kiertämällä, ja mainitaan nimet Rustoroope, Jääränjänne ja Nyörijalka. Kolmantena päivänä kuningatar ensin arvailee nimillä Metsäläinen ja Nuotioinen. Yksi hänen airuensa ei ollut löytänyt uusia nimiä, mutta oli nähnyt vuoren lähellä olevassa metsässä ukkelin hyppelevän nuotion ympärillä kiljuen:
Tässä versiossa vihaisesti ärjyvä Tittelintuure tömisyttää lattiaa niin lujasti, että putoaa sen läpi, eikä häntä enää sen jälkeen nähty.