Positiivinen psykologia
Positiivisen psykologian nousu

Kun yhdysvaltalainen Pennsylvanian yliopiston psykologian professori Martin Seligman vuonna 1998 valittiin Yhdysvaltain psykologiliiton (American Psychological Association) puheenjohtajaksi, hän julisti hyvinvoinnin kyseisen vuoden teemaksi. Tämä oli näkyvä lähtölaukaus uudelle aallolle ihmistieteiden alalla. Vuonna 1999 järjestettiin ensimmäinen positiiviseen psykologiaan keskittynyt kokous Yhdysvalloissa.
Positiivisen psykologian tunnetuimpiin puolestapuhujiin kuuluu juuri professori Seligman työtovereidensa kanssa. Vuonna 2000 American Psychologist-lehti julkaisi erikoisnumeron positiivisesta psykologiasta. Siinä Seligman ja flow-käsitteen luoja, psykologi Mihály Csíkszentmihályi yhdessä esittivät, että perinteinen psykologia ei tuota tarpeeksi "tietoa siitä, mikä tekee elämästä elämisen arvoista". Tästä on esimerkkinä Harvardin yliopiston psykiatrian professori George Vaillantin mukaan psykiatrian perusoppikirja, jossa vain viidellä rivillä käsitellään toivoa ja vain yhdellä rivillä mainitaan ilo.
Edellisvuonna 1999 psykologian tohtori Neil Mayerson ja Mayersonien hyväntekeväisyyssäätiö oli kääntynyt professori Seligmanin puoleen. Kysyjät halusivat tietää voiko odottaa, että positiivinen psykologia auttaa ihmisiä kehittymään kohti kohti sitä, mitä voimme parhaimmillamme olla. Esitetty haaste johti tarpeeseen määritellä ja tutkia aihepiirin peruskäsitteitä syvällisemmin tieteellisen lähestymisen kautta. Työn tueksi hyväntekeväisyyssäätiö perusti voittoa tuottamattoman VIA-instituutin (Values in Action). Instituutin tieteellisenä  johtajana toimi Seligman ja projektin johtajaksi kutsuttiin Michiganin yliopiston psykologian professori Christopher Peterson, joka muutti vuonna 2000 hankkeen vuoksi tilapäisesti Pennsylvanian yliopistolle. Hankkeen tuloksena syntyi laaja ihmisen luonteenvahvuuksia ja hyveitä kuvaava käsikirja ja luokitteluopas. Kirjoittajat luonnehtivat 800 sivuista Character Strengths and Virtues-teostaan (2004) eräänlaiseksi "mielenterveyden piirteiden käsikirjaksi", positiivisen psykologian vastapainoksi psykologisten mielenhäiriöiden diagnoisointioppaille. Teoksen mukaan on alustavasti eriytettävissä kuusi yleismaailmallista, kulttuureista ja uskonnoista riippumatonta hyvettä ja 24 hyveitä määrittelevää luonteenvahvuutta. Kirjoittajat toteavat julkaisemansa luokittelun olevan tuossa vaiheessa vasta alustavaa. Kirjan lopussa esitellään myös yksilön vahvuuksien kartoittamiseen käytettävä VIA-IS-vahvuuskysely.
Pelkkä sairauden puuttuminen ei ole hyvinvointia eikä keskivertoisuuden tutkimus riitä ihmisen kukoistuksen kartoittamisessa. Vastoinkäymiset ovat elämän väistämätön elementti ja kukaan ei voi piiloutua niiltä. Positiivisen psykologian ytimessä on kuitenkin ajatus, että me voimme omalla toiminnallamme vaikuttaa ratkaisevasti siihen, miten nopeasti toivumme eli pääsemme vaikeuksien jälkeen takaisin raiteille. Voimme valjastaa hyvät hetket palvelemaan meitä. Positiivinen psykologia on tutkinut hyvinvoinnin, onnellisuuden ja luonteenvahvuuksien lisäksi yhä enenevässä määrin psykologisten voimavarojen teemoja. Tällaisia aihepiirejä ovat vastoinkäymisistä kumpuava kasvu (post-traumatic growth) ja henkinen lujuus (resilience ja grit). On myös väitetty, että suomalainen käsite sisu on tällainen psykologinen voimareservi.
Positiivisen psykologian tutkima onnellisuus liittyy vähemmän mielihyvään ja hyvänolon tuntemuksiin, ja enemmän hyvän elämän elämiseen. Se liittyy kiinteästi Aristoteleen kreikankieliseen käsitteeseen eudaimonia, joka viittaa kokonaisvaltaiseen onnellisuuteen ja sellaiseen aktiiviseen toimintaan, joka tuottaa onnea (ei vain itselle vaan myös muille). Seligman jakaa hyvinvoinnin viiteen eri osa-alueeseen, jotka ovat positiiviset emootiot, tiivis kiinnittyneisyys omaan elämään ja sen kokemiseen, ihmissuhteet, merkitys ja päämäärien saavuttaminen (PERMA; positive emotions, engagement, relationships, meaning and accomplishment). Muutos parempaan on usein vaikeaa, mutta tutkimukset ovat osoittaneet, että se on mahdollista. On olemassa työkaluja, joiden avulla yksilö voi kiivetä hyvinvoinnin tikapuita ja pyrkiä luomaan paremman elämän itselleen ja läheisilleen.