stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keila-Joan voimalaitos
Voimalaitos

Voimala sijaitsee 1,7 kilometriä Keila jõen joensuusta aivan Keilan kosken niskalla. Se hyödyntää, aikaisempien vesimyllyjenkin tapaan, joessa kolmen vesiputouksen matkalla tapahtuvaa olevaa luontaista yli 8 metrin putotusta. Suurin pudotus on kuuluisalla Keilan vesiputouksella, joka on 6,0 metriä korkea. Muut putoukset on 0,5 ja 1,5 metriä korkeita.
Vesi tuodaan voimalaitokselle yläjuoksulle rakennetulla 100 metriä pitkää kanavaa pitkin. Kanava on noin 2 metriä syvä ja sen vedenäärää on kasvatettu rakentamalla Keila jõgeen kanavan alle 1,2 metriä korkea ja 75 metriä leveä pohjapato. Se nostaa kanavassa virtaavan veden korkeudeksi kaksi metriä. Voimalassa sijaitsee yksi Kaplan-turbiini, jonka sähkögeneraattorin nimellisteho on 0,365 MW.
Voimalaitos kuuluu nykyään Eesti Energialle. Voimalan sähköenergian vuosituotanto on 2,5 GWh vuodessa.
Historiaa

Vuonna 1831–1833 rakennettu suuri vesimylly muutettiin sähkögenerattorin avulla sähkövoimalaksi vuonna 1928. Silloin sen sähköteho oli aluksi 0,125 MW. Voimalaa modernisoitiin vuonna 1936 ja 1950-luvulla siihen lisättiin toinen 0,125 MW generaattori. Voimala toimi 0,25 MW teholla 1990-luvun lopulle, jolloin se suljettiin. Vuosina 2004–2005 voimalan rakennus kunnostettiin ja sille palautettiin 1920-luvun ilme. Voimalaitos alkoi tuottaa taas sähköä vuonna 2005, jolloin sen sähköteho oli nostettu arvoon 0,365 MW.
Aiheesta muualla

Kultuurimälestiste riiklik register: Keila-Joa mõisa vesiveski(viroksi), 25.11.1997, viitattu 3.7.2017
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: et:Keila-Joa hüdroelektrijaam
Käännös suomeksi
Liiteri

Liiteri eli vaja on lämmittämätön varastorakennus. Liiteri on yleensä puusta rakennettu ja siinä varastoidaan esim. polttopuita, työkaluja tai pihanhoitovälineitä.[lähde? ]
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset

Kansainvälisten matematiikkaolympialaisten logo
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset on koululaisille tarkoitettu matematiikkakilpailu. Sääntöjen mukaan osallistujien on oltava alle 20-vuotiaita eivätkä he ole vielä saaneet aloittaa korkeakouluopintoja.
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset järjestetään kerran vuodessa. Jokainen maa saa lähettää kilpailuihin yhden, enintään kuusi kilpailijaa käsittävän joukkueen. Jokaisella joukkueella on myös johtaja ja varajohtaja. Joukkueenjohtajat ovat  tehtävänsä puolesta kilpailun tuomariston jäseniä, kääntävät tehtävät kilpailijoiden haluamille kielille ja esitarkastavat yhdessä varajohtajan kanssa joukkueensa kilpailuvastaukset. Kilpailu on yksilökilpailu, mutta kun useimmilla osallistujamailla on samankokoiset joukkueet, tapana on laskea pisteet yhteen ja vertailla maiden sijoituksia. Kilpailussa ratkaistaan kahtena päivänä pidettävissä neljän ja puolen tunnin mittaisissa kokeissa yhteensä kuusi tehtävää. Tehtävät ovat algebrasta, lukuteoriasta, geometriasta ja kombinatoriikasta. Tehtävät valitsee kaikkien kilpailujoukkueiden johtajista koostuva tuomaristo juuri ennen kilpailupäiviä. Tehtävät ovat periaatteessa ratkaistavissa lukiotiedoin, mutta pelkällä lukiopohjalla ratkaisut vaativat yleensä todellista matemaattista lahjakkuutta ja nerokkaita oivalluksia. Siksi eri maat järjestävät matematiikkaolympialaisia varten valmennustilaisuuksia. Kilpailijat vastaavat omalla kielellään, ja suoritukset arvioidaan yhteistyössä kunkin kilpailujoukkueen johtajan ja järjestäjien arvostelua varten asettamien matemaatikkojen, koordinaattorien kanssa.
Historia

Ensimmäiset Kansainväliset matematiikkaolympialaiset pidettiin vuonna 1959 Romaniassa. Mukana olivat isäntämaan lisäksi Bulgarian, Puolan, Unkarin, Tšekkoslovakian, Neuvostoliiton ja Saksan demokraattisen tasavallan joukkueet. Taustalla olivat useissa Itä-Euroopan sosialistisissa maissa järjestetyt moniportaiset matematiikan koululaiskilpailut, joiden päätteeksi oli luontevaa järjestää kansainvälinen kilpailu. 1960-luvun puolivälin jälkeen kilpailuun liittyi myös muita kuin Itä-Euroopan sosialististen maiden joukkueita. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin tuon alueen ulkopuolella vuonna 1976 Itävallassa. Joukkueita oli tuolloin 18. Herrasmiessopimus, jonka mukaan kilpailu olisi ollut vuorovuosin idässä ja lännessä, särkyi vuonna 1980, jolloin kilpailu jäi kokonaan pitämättä. Vuodesta 1981 (jolloin kilpailtiin Washingtonissa, Yhdysvalloissa) lähtien Kansainväliset matematiikkaolympialaiset on pidetty joka vuosi. Sadan osallistujamaan määrä ylittyi ensi kerran vuoden 2009 kilpailuissa Saksan Bremenissä. Mukana ovat nykyisin lähes kaikki merkittävät maat, vain Afrikka on huonommin edustettuna.
Kilpailujoukkueen koko oli aluksi kahdeksan, mutta vuodesta 1983 alkaen koko on rajattu kuuteen. Viime vuosina olympialaisten kilpailijoiden lukumäärä on ollut runsaat 500. Jostakin syystä osallistujien valtaenemmistö on aina ollut poikia. Tyttöjen osuus on harvoin ollut yli 10 prosenttia.
Kansainvälisten matematiikkaolympialaisten alkuaikojen historia sosialistimaiden kilpailuna on taustana edelleenkin jatkuvalle käytännölle, jossa kulloinenkin järjestäjämaa vastaa kaikista kustannuksista kilpailun aikana.
Matematiikkaolympialaiset toimivat pitkään täysin itseohjautuvasti, ilman kansainvälistä katto-organisaatiota. Kun vuonna 1980 ei ilmaantunut olympialaisten järjestäjää, International Commission on Mathematical Instruction eli ICMI perusti yleiskokouksessaan 1980 – Suomen aloitteesta – Imo Site Committee -nimisen toimikunnan, jonka tehtävänä oli huolehtia olympialaisten järjestämisen jatkuvuudesta. Vuonna 1994 toimikunnan tehtäväkenttää laajennettiin, ja sen nimeksi tuli IMO Advisory Board.
Kansainväliset matematiikkaolympialaiset ovat toimineet mallina ja esikuvana lukuisille muille eri alojen koululaiskilpailuille. Tällaisia ovat muun muassa Kansainväliset fysiikkaolympialaiset, Kansainväliset kemiaolympialaiset, Kansainväliset biologiaolympialaiset ja Kansainväliset tietotekniikkaolympialaiset.
Suomi

Suomi oli vuonna 1965 ensimmäinen ei-sosialistinen maa, joka osallistui Kansainvälisiin matematiikkaolympialaisiin. Kilpailut olivat tuolloin Berliinissä, Itä-Saksassa. Suomen osallistumisen taustalla olivat rehtori Jarmo Nyströmin henkilösuhteet Saksaan. Nyström oli myös ensimmäisen Suomen joukkueen johtaja. Useimmin joukkueenjohtajana on toiminut Matti Lehtinen. Suomi jäi kymmenen maan kilpailussa viimeiseksi. Seuraavan kerran Suomen joukkue oli mukana matematiikkaolympialaisissa Moskovassa vuonna 1973. Tuosta vuodesta alkaen Suomi on ollut mukana joka vuosi (vuotta 1975 lukuun ottamatta). Kilpailumatkat on rahoittanut Opetusministeriö. Suomi on sijoittunut vuosina 2010–2023 noin sadan maan joukossa sijoille 57–84.
Suomen ainoan kultamitalin on saavuttanut Taneli Huuskonen vuonna 1981. Tämän lisäksi vuoteen 2021 mennessä Suomi on saavuttanut kilpailussa kymmenen hopeamitalia sekä 54 pronssimitalia.
Suomen joukkueen valitsee ja sen valmennuksesta huolehtii Suomen matemaattisen yhdistyksen Valmennusjaosto. Valmennus koostuu kuudesti vuodessa  Päivölän kansanopistossa Valkeakoskella pidettävistä valmennusviikonlopuista, kirjevalmennuksesta sekä viikon pituisesta joukkueen valinta- ja valmennusleiristä. Joukkueen valinnassa otetaan huomioon myös osallistuminen ja menestys MAOLin vuotuisessa matematiikkakilpailussa, Pohjoismaisen matematiikkakilpailussa, Baltian Tie -joukkuematematiikkakilpailussa ja Euroopan tyttöjen matematiikkaolympialaisissa.
Suomi järjesti Kansainväliset matematiikkaolympialaiset vuonna 1985. Mukana oli tuolloin 37 maan joukkueet. Kilpailu pidettiin Joutsassa.
Palkinnot

Olympialaisissa vertaillaan henkilökohtaisia paremmuuksia. Palkitseminen on avokätistä: noin puolet kilpailijoista saa suorituksestaan mitalin. Paras kahdestoistaosa kilpailijoista palkitaan kultamitalila. Seuraava kuudesosa saa hopeamitalin ja seuraava neljäsosa pronssimitalin. Vuodesta 1988 alkaen on lisäksi noudatettu käytäntöä, jonka mukaan ne kilpailijat, jotka eivät voita mitalia, mutta saavat ratkaistua ainakin yhden tehtävän virheettömästi, saavat kunniamaininnan. Erikoispalkintoja myönnetään, mikäli joku kilpailija pystyy keksimään tehtävään erityisen elegantin ratkaisun tai yleistyksen. Viimeksi niin on tapahtunut vuosina 2005, 1995 ja 1988, mutta ennen 1980-lukua useammin. Suomen mitalisaldo kautta aikojen on yksi kulta, kahdeksan hopeaa, 49 pronssia ja 46 kunniamainintaa. Suomen ainoan kultamitalin sai Taneli Huuskonen vuonna 1981.
Monista matematiikkaolympialaisissa menestyneistä on tullut merkittäviä matemaatikoita, esimerkkeinä mainittakoon Grigori Perelman ja Terence Tao.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansainväliset matematiikkaolympialaiset Wikimedia Commonsissa
Suomalaisen valmennuksen sivu
Matematiikkaolympialaisten virallinen sivusto
Artofproblemsolving.com – rekisteröinnin jälkeen ilmainen foorumi, jossa käsitellään kilpailutyyppisiä tehtäviä
Litham

Tuaregimies litham päässään
Litham eli tagelmust on tuaregien käyttämä päähine. Se on noin kolmen metrin pituinen ja puolisen metriä leveä indigonsininen kangas. Se kiedotaan pään ympäri kuin turbaani, mutta loppupää kiedotaan peittämään kasvojen alaosa niin, että vain silmät ja nenän yläosa jäävät näkymiin.
Lithamia pitävät vain aikuiset tuaregimiehet. He eivät riisu sitä julkisesti koskaan; jopa ruoka ja juomakin työnnetään suuhun lithamin reunan alitse. Jos päähine pitää sitoa uudelleen, se tehdään teltan pimeimmässä nurkassa niin, ettei kukaan näe kasvoja.
Lithamin käyttöoikeus on aikuisuuteen astumisen merkki nuorelle tuaregipojalle.
Käytännön merkitys on se, että lithamin kasvo-osa estää hiekan pääsyn suuhun ja hengityselimiin. Uskomus on, että se suojaa myös pahoilta hengiltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Litham Wikimedia Commonsissa
Liukuvalu

Liukuvalu tarkoittaa:
metallurgiassa metallin jatkuvaa valua (jatkuvavalu)
rakennustekniikassa betonin keskeytymätöntä valamista isossa kohteessa niin, että kuivuvan ja tuoreen betonin väliin ei synny rajoja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Liukuvalu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lisa Vittozzi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lisa Vittozzi vuonna 2018. |  Lisa Vittozzi vuonna 2018. |  Lisa Vittozzi vuonna 2018. |  |
Maa:   Italia
Naisten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | sekaviesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberhof 2023 | viesti |  |
|  Kultaa | Nove Mesto 2024 | normaalimatka |  |
|  Hopeaa | Östersund 2019 | normaalimatka |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2020 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Oberhof 2023 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Nove Mesto 2024 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Nove Mesto 2024 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Nove Mesto 2024 | yhteislähtö |  |
|  Pronssia | Kontiolahti 2015 | viesti |  |
|  Pronssia | Östersund 2019 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Oberhof 2023 | normaalimatka |  |
|  Pronssia | Oberhof 2023 | sekapariviesti |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Presque Isle 2014 | pikakilpailu |  |
|  Kultaa | Presque Isle 2014 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Obertilliach 2013 | pikakilpailu |  |
|  Hopeaa | Presque Isle 2014 | normaalimatka |  |
Lisa Vittozzi (s. 4. helmikuuta 1995) on italialainen ampumahiihtäjä. Hän on sekaviestin olympiamitalisti, viestin ja normaalimatkan maailmanmestari, kaikkiaan kaksitoistakertainen MM-mitalisti sekä maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja.
Arvokilpailut

Vittozzi saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa pikakilpailussa Obertilliachissa 2013 sekä kultaa pikakilpailussa ja takaa-ajossa ja hopeaa normaalimatkalla Presque Islessa 2014. Hän oli EM-kilpailujen nuorten sarjassa kolmas normaalimatkalla Nové Městossa 2014.
Vittozzi hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Italian viestijoukkueessa Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli pikakilpailun 60:s ja takaa-ajon 41:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui pikakilpailussa 20:nneksi, takaa-ajossa 13:nneksi ja yhteislähdössä 17:nneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän oli pikakilpailussa neljäs, yhteislähdössä yhdestoista ja takaa-ajossa neljästoista.
Vittozzi hiihti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 avausosuuden pronssia saaneessa Italian sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän oli neljäs, pikakilpailussa kuudes, takaa-ajossa yhdestoista, normaalimatkalla 32:s ja naisten viestissä yhdeksäs.
Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa normaalimatkalla ja pronssia sekaviestissä. Yhteislähdössä hän sijoittui kahdeksanneksi ja takaa-ajossa kymmenenneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti hopeaa sekaviestissä ja oli kuudes pikakilpailussa. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pikakilpailussa ja yhteislähdössä viidenneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 Vittozzi hiihti ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Italian naisten viestijoukkueessa. Lisäksi hän saavutti hopeaa sekaviestissä sekä pronssia normaalimatkalla ja pariviestissä. Pikakilpailussa hän oli viides. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui pikakilpailussa seitsemänneksi. Hän saavutti hopeaa takaa-ajossa, parisekaviestissä ja yhteislähdössä. Normaalimatkalla hän saavutti kultaa.
Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa Vittozzi sai nuorten sekaviestissä pronssia Forni Avoltrissa 2013.
Maailmancup

Maailmancupissa Vittozzi kilpaili ensimmäisen kerran kaudella kaudella 2014–2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Kontiolahden takaa-ajokilpailussa kaudella 2016–2017. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Le Grand-Bornandin takaa-ajokilpailussa. Kontiolahdella hän oli kolmas pikakilpailussa ja toinen yhteislähdössä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kaudella 2017–2018 kuudenneksi.
Kaudella 2018–2019 Vitozzi voitti Oberhofin pikakilpailun ja takaa-ajon. Ruhpoldingin pikakilpailussa ja Östersundin MM-normaalimatkalla hän oli toinen sekä Antholzin takaa-ajossa ja Canmoren normaalimatkalla kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi, voitti normaalimatkan cupin sekä oli pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa neljäs. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Pokljukan yhteislähdössä toiseksi ja Kontiolahden takaa-ajossa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes. Kaudella 2020-2021 hän sijoittui kolmanneksi Nove Meston ensimmäisessä pikakilpailussa. Kaudella 2022-2023 hän sijoittui Kontiolahden pikakilpailussa toiseksi ja normaalimatkalla kolmanneksi. Le-Grand-Bornardin takaa-ajossa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Ruhpoldingin normaalimatkan ja sijoittui yhteislähdössä toiseksi. Hän sijoittui Anterselvan takaa-ajossa ja Östersundin normaalimatkalla toiseksi. Hän voitti normaalimatkan cupin, sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja takaa-ajocupissa neljänneksi. Kaudella 2023–2024 hän voitti Östersundin normaalimatkan. Lenzerheiden pikakilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Ruhpoldingin pikakilpailussa hän sijoittui kolmanneksi ja voitti takaa-ajon. Hän sijoittui toiseksi Soldier Hollowin takaa-ajossa. Hän voitti Canmoren pikakilpailun ja takaa-ajon. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun, normaalimatkan ja takaa-ajon cupit sekä sijoittui kolmanneksi pikakilpailucupissa.
Hän on hiihtänyt maailmancupissa myös Italian naisten viestijoukkueessa ja sekaviestijoukkueessa.
Leevi Karsikas

Leevi Kustavi Karsikas (5. kesäkuuta 1933 Haapavesi – 10. kesäkuuta 2016 Oulainen) oli suomalainen eräkirjailija.
Karsikas kävi kansakoulun ja suoritti kansanopiston 1953 ja kansankorkeakoulun 1959 sekä valmistui sosionomiksi 1962. Hän työskenteli maa- ja metsätaloudessa, kunnan palveluksessa ja myöhemmin vapaana kirjailijana.
Karsikas suoritti ylioppilastutkinnon 1992 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1996. Hän väitteli tohtoriksi Oulun yliopistossa 2007, väitöskirjan nimi oli Metsästyksen ongelmapuhe (The problematic dialogue about hunting).
Teokset

Hukkuva erämaa. Karisto 1969
Riekko Jäniksenjalka. Karisto 1975
Meri veti henkeä. Karisto 1977
Lintuvuonna. Karisto 1980
Karhunpiilo. Karisto 1981
Hiljainen erämaa. Karisto 1982
Tuntureita ja outamaita. Karisto 1983
Seitatunturit. Karisto 1984
Unelma suurlohesta. Karisto 1985
Takaisin elämän lähteille. Karisto 1986
Talviteeret. Karisto 1988
Ruutia harakoille. Karisto 1989
Valkean jäniksen keli. Karisto 1990
Yksi pääsky. Aikuiskasvatuskustannus 1990
Sotamies Tervasaaren epäonnistunut asento. Karisto 1992
Ei se syty sytyttämättä. Karisto 1993
Ikimetsän hakolintu. Karisto 1994
Tarinoita Kemin latvoilta. Karisto 1995
Pyymetsissä. Karisto 1997
Lähtikö metsä jälkeeni. Karisto 1999
Koppelonpesäkangas. Karisto 2000
Metsänpiika. Karisto 2001
Linnunradan rekisteri. Karisto 2003
Tunturien kuvajaiset. Karisto 2005
Hiidenhirvi. Karisto 2006
Metsävietti. Karisto 2009
Kuulevat kuulosuojaimet. Readme.fi 2017
Palkinnot

Kirjakerhojen palkinto 1978
Aiheesta muualla

Leevi Karsikkaan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Lithgow

| Lithgow |
| --- | --- |

Valtio:  Australia
Osavaltio:  Uusi Etelä-Wales
Perustettu:  1824
Kaupungiksi:  1945
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,1 km²
Korkeus:  917 m
Väkiluku (2016):  11 532
 – Väestötiheys:  478 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lithgow on kaupunki Australiassa, Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa. Kaupungissa oli 11 532 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee 145 kilometriä Sydneystä luoteeseen. Lithgow perustettiin vuonna 1824, ja siitä tuli kaupunki vuonna 1945. Kaupungissa valmistetaan esimerkiksi rautaa, kuparia ja tekstiilejä. Kivihiilen louhinta on perinteisesti ollut myös tärkeää. Kaupungin asukkaista noin 17 prosenttia on alle 14-vuotiaita, ja noin 24 prosenttia on yli 65-vuotiaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lithgow Wikimedia Commonsissa
KMPlayer

| KMPlayer |
| --- | --- |

Kehittäjä:  KMPmedia
Kehityshistoria
Vakaa versio:  3.3.0.33 / 12. heinäkuuta 2012
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  mediasoitin
Alusta:  Windows
Ohjelmointikielet:  Delphi
Lisenssi:  freeware
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
KMPlayer (myös K-Multimedia Player ja KMP) on multimediasoitin Microsoft Windowsille. KMPlayer on saatavilla yli 40 kielellä, myös suomeksi, ja sillä on laaja maailmanlaajuinen käyttäjäkunta.
Ominaisuudet

KMP hallitsee laajan valikoiman audio-, video-, ja tekstitysformaatteja, sekä tukee äänen, videon ja pysäytyskuvien kaappaamista usealla menetelmällä. Ohjelma tarjoaa sekä sisäiset että ulkoiset suodattimet ympäristössä, jossa lähdesuodattimien ja lähdejakajien, dekooderien ja muunnossuodattimien sekä renderöijien väliset yhteydet voidaan vapaasti säätää koskematta DirectShow-arvojärjestelmään.
Käyttäjä voi KMPlayerin tarjoamilla toiminnoilla määrittää mediaansa erilaisia audio- ja videotehosteita, hidastaa tai nopeuttaa toistonopeutta muuttamatta äänenkorkeutta, valita videosta tiettyjä kohtia suosikkeihinsa, suorittaa poikkeuksellisen tehokkaan A-B kertauksen, uudelleenkartoittaa kaukosäätimen näppäimet kotiteatterikäyttöön tai muuttaa teemaa dynaamisesti median tyypistä riippuen. Laajan teemavalikoiman ja värisäätimien ansiosta se on täysin muokattavissa ja säätömahdollisuudet ovat erittäin laajat.
KMP pystyy myös toistamaan Side-by-Side (SbS) & Top-and-Bottom (TaB) muotoista 3D-sisältöä Anaglyph- ja Lomitus-muodoissa.
DirectShow-, QuickTime-, RealPlayer-, Winamp- ja MPlayer-arkkitehtuurit

Vaikka KMP perustuukin DirectShow-rakenteeseen, sen hybridirakenne tukee sisäisellä logiikalla myös Winamp, RealPlayer & QuickTime komponentteja. KMP pystyy käyttämään myös MPlayerin koodekkikirjastoa joidenkin formaattien toistoon, vaikkei sitä enää juurikaan tarvita. KMP:n hybridirakenne yhdistää tehokkaasti toisiinsa erilaiset DirectShow-suodattimet, Winampin DSP- ja sisääntulolisäosat sekä lukuisat sisäiset suodattimet.
Lisäksi KMPlayer pystyy selaamaan DVD-valikkoja käyttäen useiden muiden DVD-ohjelmistojen komponentteja, sekä vaihtoehtoisesti näyttämään tekstitykset käyttäen ulkoisia tekstitysten lataajia kuten DirectVobSub & DivXG400.
TV-virittimet ja kaukosäätimet

KMPlayer tukee sisäisesti Analogisia WDM ja Digitaalisia BDA viritinlaitteita sekä WinLirc/uICE yhteensopivia infrapuna-kaukosäätimiä.
Lisäosat

KMPlayer tukee winamp2/5:n sisääntulo-, DSP-, efekti-, ja visualisaatiolisäosia, sekä joitakin yleisiä lisäosia
KMPlayer tukee sisääntulo-, DSP/efekti-, ja visualisaatiolisäosia, sekä joitakin Winamp v2/5:n yleisiä lisäosia. Ennen käyttöä, käyttäjän tulee kuitenkin määrittää lisäosan polku ja asetukset.
Winamp lisäosat: sisääntulo, DSP (pinottavissa), vsualisointi (pinottavissa), yleiset lisäosat (mediakirjasto, yms.)
KMP:n omat videolisäosat (pinottavissa)
DScaler suodattimien tuki (pinottavissa)
HLSL pikselivarjostimet (pinottavissa)
KMP+ Palvelualusta

KMP+ on palvelualusta jonka kautta käyttäjät voivat katsoa streemaamalla netistä elokuvia, televisiokanavia, musiikki- ja 3D-videoita, sekä pelata Flash-pelejä, yms. Se toimii samalla myös video- ja musiikki-kirjastona Albumitaide-osionsa kautta.
Tuetut tiedostot ja formaatit

Videosäiliöt: AVI, GVI, ASF/WMV/WMP/WM, AVS, FLV/F4V, MKV/MK3D/WEBM, QT/MQV/MOV/HDMOV, MP4, 3GP/3G2, K3G, SKM, AMV/MTV, MPG/MPE/MPEG, TPR, DPG, VOB/EVO, IFO, TP, TS, M2TS/MTS/M2T, OGG, RM/RV/RMVB, NSV, DIVX
Audiosäiliöt: MPA, MP1, MP2, MP3, WAVE, AIFF, AIFC, AU/SND, WMA, CDA, FLAC, M1A/M2A/M4A/M4B/M4P/AAC, ALAC, MKA, MPC/MPP/MP+, APE, OFR/OFS, RA, Vorbis, WV, TTA, AC3/A52, DTS, NSA, AMR
Kuvatiedostot: BMP/DIB, GIF, JPEG/JFIF, PNG
Soittolistat: LNK, ASX, WAX, M3U, M3U8, PLS, KPL, CUE, WVX, WMX
Tekstitykset: RT, SAMI, SMI, SMIL, SUB, IDX, ASS, SSA, PSB, SRT, S2K, USF, SSF, TXT, LRC, MKS
Paketit ja levykuvat: ZIP, RAR, BIN, IMG, ISO, MDS, NRG
Midi ja moduuli (Tracker-musiikki): MIDI, SMF, RMI, IT, MOD, MO3, MTM, S3M, XM
Loput: DVR-MS, MPV, M1V/M2V/M4V, DAT, PART, TMP, !UT, AVI_NEO, RAM/RMM/RMJ/RMS/RMX, VP6, SWF, TRP, FLC/FLI
Video dekooderit: DivX, XviD, Theora, WMV, MPEG-1, MPEG-2, MPEG-4, VP3, VP5, VP6, VP8, H.261, H.263(+), H.264(AVC1), CYUY, ASV1/2, SVQ1/3, MSVIDC, CamStudio, Cinepak, MS MPEG4 V1/2/3, FFV1, VCR1, FLV1, MSRLE, QTRLE, QPEG,  Huffyuv, True Motion, Digital Video, Indeo3, MJPEG, MPNG, SNOW, TSCC, Ultimotion, Dirac, VC-1, RealVideo, SMC, WNV1, XXAN, ZLIB, ZMBV, DV5P, IV50, RV40, ProRes(APCH, APCN, APCS, ACPO, AP4H), jne.
Audio dekooderit: AC3, DTS, LPCM, MP2, MP3, Vorbis, AAC, WMA, ALAC, AMR, QDM2, FLAC, TTA, IMA ADPCM, QCELP, EVRC, RealAudio, Speex, jne.
Tuetut mediavirrat: Shoutcast, Icecast, HTTP, MMS, RTMP & RTSP
Historia

Alun perin Kang Young-Hueen kehittämä KMPlayer julkaistiin ensimmäistä kertaa 1. lokakuuta 2002. Se käännettiin englanniksi vuosien 2004 ja 2005 välillä ja suomeksi vuonna 2008. Foorumeilla ilmoitettiin 5. maaliskuuta 2008 Pandora TV:n ostaneen KMPlayerin edellisen vuoden elokuussa. Samalla ilmoitettiin, että KMP tulee pysymään ilmaisohjelmana. 8. maaliskuuta 2011 foorumeilla ilmoitettiin, että KMPlayer on eriytynyt Pandora TV:stä ja KMPmedia tulee jatkamaan kehitystä ja kehittämään kaupallisia multimediapalveluja KMPlayerin kautta. 9. joulukuuta 2011 KMPmedia julkaisi uuden palvelualustan nimeltä KMP+, jonka kautta käyttäjät voivat streemata videoita ja musiikkia sekä pelata pelejä. KMPmedia mainitsi myös lehdistötiedotteessaan, että palvelualustalle tullaan lähitulevaisuudessa lisäämään sekä sosiaalisia että pilvi- ja 3D-palveluja.
Arvostelut

Softpedian Ionut Ilascu antoi KMPlayerille 4/5 tähdestä, sekä Softpedia Pick palkinnon vuonna 2008.
CNETin Seth Rosenblatt arvosteli KMPlayerin vuonna 2008, antaen sille 5/5 tähdestä.
Lifehacker listasi vuonna 2009 KMPlayerin yhtenä viidestä parhaasta videosoittimesta ja nimesi sen Windowsin parhaaksi videosoittimeksi vuonna 2011..
Myös Gizmo's Freewaren George J. ja FileClusterin Mihai Matei antoivat KMPlayerille 5/5 tähdestä vuonna 2011.