stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen ulkopoliittinen johto

Suomen ulkopoliittinen johto muodostuu tasavallan presidentistä ja ulkoasiainministeristä. Eduskunnassa ulkopolitiikkaa käsittelee ensisijaisesti eduskunnan ulkoasiainvaliokunta. Sodasta ja rauhasta päättävät tasavallan presidentti Suomen puolustusvoimien ylipäällikkönä ja/tai eduskunta kokonaisuudessaan.
Suomen Eurooppaliike

Suomen Eurooppaliike ry (engl. The European Movement for Finland) on suomalainen kansalaisliike, jonka tarkoituksena on tukea eri tavoin Suomen jäsenyyttä Euroopan unionissa. Se perustettiin vuonna 1995, vuoden 1994 EU-kansanäänestyksen jälkeen. Liikkeen perustivat samat henkilöt, jotka olivat keskeisissä tehtävissä kansanäänestystä varten perustetussa Kyllä Euroopalle ry:ssä. Suomen Eurooppaliikkeen tarkoitus on tukea eri tavoin Suomen jäsenyyttä EU:ssa. Päätoimintamuotona ovat Eurometri -nimisen laajalevikkisen tabloid-lehden julkaiseminen sekä EU-aiheinen internet-sivusto. Eurometri -lehti perustettiin vuonna 1995, myöhemmin se alkoi ilmestyä myös internetissä sekä englanninkielisenä painettuna versiona. Suomen Eurooppaliikkeen puheenjohtajana on toiminut perustamisesta alkaen Timo Erikäinen ja pääsihteerinä Pauli Kivipensas. Eurometrin päätoimittajan tehtäviä hoiti 1995-2005 Matti Niiranen. Vuodesta 2006 alkaen päätoimittajana on toiminut Pauli Kivipensas ja toimitussihteerinä Joni Rannanpää.
Aiheesta muualla

Suomen Eurooppaliikkeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Eurometri- lehti (Arkistoitu – Internet Archive)
Suvi Vacker

| Suvi Vacker> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. toukokuuta 1983 (ikä 41) Jyväskylä
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja/hyökkääjä
Maila:  vasen
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-sarja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2015
Aik. seurat:  AIK, Minnesota–Duluth Bulldogs
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.Naisten SM-sarja  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.Naisten SM-sarja  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.Naisten SM-sarja  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | 2013, 2014, 2015 | jääkiekko |  |
Suvi Vacker (s. 8. toukokuuta 1983 Jyväskylä) on suomalainen maastopyöräilijä ja entinen jääkiekkoilija.
Vacker pelasi jääkiekon naisten SM-sarjassa JYPissä vuosina 2000-2003 ja 2008-2015.
Jääkiekkouran jälkeen Vacker on kilpaillut maastopyöräilyssä. Hän oli maastopyöräenduron SM-sarjassa toinen vuonna 2017 ja ensimmäinen vuonna 2018
Suomen Benelux-instituutti

Suomen Benelux-instituutin logo.
Suomen Benelux-instituutti on Brysselissä sijaitseva kulttuuri-instituutti. Vuonna 1993 perustetun instituutin toimialueita ovat Alankomaat, Belgia sekä Luxemburg. Benelux-instituutti on yksi seitsemästätoista suomalaisesta kulttuuri- ja tiedeinstituutista. Benelux-instituutti on itsenäinen, yleishyödyllinen organisaatio, jota rahoittavat Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö sekä lukuisat julkiset ja yksityiset rahastot. Instituuttia ylläpitää Suomen Benelux-instituutin säätiö.
Historia

Suomen Benelux-instituutti aloitti toimintansa Suomen Belgian kulttuurikeskuksena vuonna 1993. Ensimmäiset vuodet se toimi Antwerpenin merimieskirkolta vuokratuissa tiloissa. Vuonna 1996 kulttuurikeskus alkoi toimia kaikissa Benelux-maissa. Käynnistämisvaiheessa kulttuurisihteerinä toimi Iiris Kivimäki (1993–94). Ensimmäisinä johtajina toimivat Marjatta Oksanen (1994–96) sekä Johanna Lindstedt (1997–2001).
1990-luvulla ja 2000-luvun alussa kulttuurikeskuksen ohjelma rakentui usein teemojen (kuten valo, metsä) ympärille. Omissa tiloissa järjestettiin teemoihin liittyviä näyttelyitä, konsertteja, kirjailijavierailuita sekä keskustelutilaisuuksia. Yhteistyö asemamaiden taidelaitosten ja muiden maiden kulttuuri-instituuttien kanssa oli tärkeä työmuoto. Instituutti osallistui myös Euroopan unionin kansallisten kulttuuri-instituuttien EUNIC-verkoston perustamiseen Brysselissä. Suomessa Suomen Benelux-instituutti osallistui aktiivisesti Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituuttiverkoston toiminnan käynnistämiseen.
Irma Hjelt aloitti johtajana vuonna 2002. Kulttuurikeskuksen nimi muutettiin vuoden 2005 aikana Suomen Benelux-instituutiksi.  Seuraavana vuonna instituutti muutti Antwerpenistä Brysseliin. Uusissa toimitiloissa ei ollut omia näyttely- tai konserttitiloja, joten toiminta alkoi painottua yhteistoimintaan paikallisten kulttuuritoimijoiden ja varsinkin Euroopan kansallisten kulttuuri-instituuttien kanssa.
Vuonna 2007 johtajana aloitti Kalle Jämsén. Hänen toimikaudellaan instituutti jatkoi profiloitumistaan taiteen ja kulttuurin alan ammattilaisten verkottajaksi.
Sirpa Hietanen aloitti johtajana 2010. Viime vuosina instituutti on painottanut pitkän aikavälin hankkeita sekä verkottamista ruohonjuuritasolla. Tapahtumia ei järjestetä itse, vaan aina yhteistyössä paikallisten ammattilaisten kanssa.
Vuonna 2014 Suomen Benelux-instituutin säätiö valitsi instituutin uudeksi johtajaksi Aleksi Malmbergin. Hän jätti Helsingin juhlaviikot, jonka ohjelmapäällikkönä toimi aiemmin. Vuosina 2018–2021 instituutin johtajana toimi Kati Laakso. Lokakuusta 2021 lähtien instituuttia on johtanut Laura Boxberg.
Toiminta

Suomen Benelux-instituutti toimii välittäjänä suomalaisten ja Benelux-alueen kulttuuritoimijoiden välillä. Instituutti on asiantuntijaorganisaatio, joka tarjoaa tietoa ja luo yhteyksiä kulttuurin laajalla kentällä.
Instituutti tarjoaa taiteilijoille ja organisaatioille mahdollisuuksia luoda keskustelua, uusia projekteja ja yhteistyömahdollisuuksia. Toiminnan tavoitteena on kestävä, pitkäjänteinen yhteistyö Suomen ja Benelux-maiden taiteilijoiden sekä alan ammattilaisten kanssa. Yksi instituutin tärkeimmistä liikkuvuutta edistävistä ohjelmista on Suomen Benelux-instituutin alullepanema esittävän taiteen kentän taiteilijoille suunnattu TelepART-tuki.
Benelux-instituutti toimii laajasti koko kulttuurin kentällä. Toiminta-aloja ovat esimerkiksi kuvataiteet, esittävät taiteet, kirjallisuus, design sekä elokuvataide. Esimerkkejä toiminnasta ovat Mika Taanilan esiintyminen Rotterdamin elokuvajuhlilla vuonna 2013, Marimekon taiteellisen johtajan Minna Kemell-Kutvosen ja graafikko Maija Louekarin keskustelutilaisuus Design September Brussels 2012:n aikana, sekä vuonna 2011 Antwerpenissä järjestetty  Hel Looks - Street Styles from Helsinki -näyttely. Suurhanke A I S T I T – coming to our senses jatkuu vuoteen 2022 asti.
Instituutti toimii yhteistyössä muun muassa asemamaidensa Suomen suurlähetystöjen kanssa. Instituutti kuuluu myös EUNIC-verkoston Amsterdamin-jaostoon.
Suomen Benelux-instituutti järjestää eritasoisia suomen kielen kursseja online-opetuksena.
Aiheesta muualla

Suomen Benelux-instituutin kotisivut
Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit
Stick-slip-ilmiö

Stick-slip-ilmiöllä (toisinaan suomennetaan tihkominen) tarkoitetaan liukuvassa liikkeessä kahden pinnan välisen kitkan vaihtelusta syntyvää takertelevaa (engl. stick = juuttua, engl. slip = liukua) liikettä.
Kitkan vaihtelu

Stick-slip-ilmiö johtuu kitkan vaihtelusta liukupintojen välissä. Vaihtelua kitkan suuruuteen aiheuttaa pintojen epäsäännöllisyydet sekä liukupintojen lämpeneminen. Tyypillinen voimakasta värähtelyä aiheuttava stick-slip-ilmiö esiintyy usein polymeeri-tiivistyspinnoissa. Näissä pintapaine on suurehko ja muovipohjainen tiivistemateriaali johtaa lämpöä huonosti pois. Materiaalin lämpeneminen kasvattaa kitkakerrointa, jolloin liikevoima ei enää jaksa liikuttaa esimerkiksi paineilmasylinterin männänvartta, ja liike pysähtyy. Kun painetta on kertynyt tarpeeksi, mäntä lähtee uudelleen liikkeelle. Yleisemmässä muodossa liukuliikkeestä syntyvä värähtely, joka havaitaan äänen muodossa, johtuu kitkan vaihtelusta eli stick-slip-ilmiöstä.
Oheinen kuva esittää stick-slip-ilmiön teoreettista mallia.
V on liikevoiman tuottava toimilaite, R on järjestelmän jousivakio ja M on kuorma, jota siirretään vaakatasossa. Kun liike alkaa, jousi puristuu ja kerää energiaa. Kun voima ylittää lepokitkan, kuorma lähtee liikkeelle. Kitka vähenee liikkeen alkaessa ja jousi purkaa varaamansa energiaa nopeuttaen liikettä. Jousienergian purkautuessa järjestelmän voima ei enää riitä liukukitkan voittamiseen ja liike pysähtyy. Toimilaite kuitenkin jatkaa liikettä ja varaa jousen uudelleen.
Esimerkkejä

Stick-slip-ilmiö on konetekniikassa tunnettu kiusallinen ilmiö, joka usein havaitaan koneen koekäytössä. Tällöin joudutaan säätämään liikenopeuksia tai vaihtamaan liukupintojen materiaaleja tai voitelemaan liukupinnat. Tunnettuja esimerkkejä laitteista, joissa stick-slip-ilmiö voi aiheuttaa ongelmia, ovat paineilmasylinterit, hydrauliikkasylinterit ja työstökoneiden johteet. Liukuliikkeestä syntyvää värinää voidaan myös hyödyntää kuten jousisoittimissa.
Street Fighter III

| Street Fighter III: New Generation |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Suunnittelija:  Tomoshi Sadamoto
Säveltäjä:  Hideki Okugawa Yuki Iwai
Pelisarja:  Street Fighter
Julkaistu:  4. helmikuuta 1997
Lajityyppi:  Tappelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Alusta:  Kolikkopeli, Sega Dreamcast
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Street Fighter III: New Generation (jap. ストリートファイターⅢ NEW GENERATION) on Capcomin kehittämä ja julkaisema 2D-tappelupeli, joka julkaistiin kolikkopelinä vuonna 1997 Capcomin CP System III-kolikkopelijärjestelmälle. Se oli suunniteltu suoraksi jatko-osaksi Street Fighter II:lle, eikä Ryuta ja Keniä lukuun ottamatta sisällä yhtään hahmoa sarjan aiemmista peleistä, esitellen lähes täysin uuden hahmorosterin. Pelillisesti New Generation tuo myös uusia ominaisuuksia, kuten hyökkäysten torjumisen (engl. parrying, japanilaisversiossa blocking) ja Super Arts-järjestelmän.
New Generationia seurasi kaksi päivitettyä versiota: Street Fighter III: 2nd Impact myöhemmin samana vuonna ja Street Fighter III: 3rd Strike vuonna 1999. Pelin ainoa kotiversio on Sega Dreamcastille julkaistu Street Fighter III: Double Impact, joka sisältää myös 2nd Impactin.
Aiheesta muualla

Street Fighter III: New Generation MobyGamesissa (englanniksi)
Street Fighter III: Double Impact MobyGamesissa (englanniksi)
Street Fighter III: 3rd Strike MobyGamesissa (englanniksi)
Street Fighter
| --- | --- |
Videopelit:   Street Fighter  Street Fighter II Super Street Fighter II  Super Street Fighter II Turbo  Turbo HD Remix  Street Fighter Alpha Alpha 2  Alpha 3  Street Fighter III  Street Fighter IV Super Street Fighter IV  Ultra Street Fighter IV  Street Fighter V  Street Fighter 6 
Spin-off-pelit:   Street Fighter 2010  Street Fighter: The Movie  Street Fighter EX EX2  EX3  Super Puzzle Fighter II Turbo  Super Gem Fighter Mini Mix  Street Fighter Online: Mouse Generation 
Muut pelit:   X-Men vs. Street Fighter  Marvel Super Heroes vs. Street Fighter  Street Fighter X Tekken  Tekken X Street Fighter 
Hahmot:   Akuma  Balrog  Blanka  Cammy  Chun-Li  Dan  Dhalsim  E. Honda  Fei-Long  Guile  Ken  M. Bison  Ryu  Sagat  Sakura  T. Hawk  Vega  Zangief 
Elokuvat:   Street Fighter (1994)  Street Fighter: The Legend of Chun-Li (2009) 
Animaatioelokuvat:   Street Fighter II: The Animated Movie (1994)  Street Fighter Alpha: The Animation (1999)  Street Fighter Alpha: Generations (2005)  Street Fighter IV: The Ties That Bind (2009) 
Televisiosarjat:   Street Fighter II V (1995)  Street Fighter (1995–1997)  Street Fighter: Assassin's Fist (2014) 
Sarjakuvat:   Street Fighter II: Ryu  Street Fighter: Sakura Ganburu!
Taneli Puumalainen

Mika Matti Taneli Puumalainen (s. 19. joulukuuta 1966 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja tutkija. Hänen erikoistumisaloinaan ovat olleet pediatria, tartuntataudit ja kansainvälinen kansanterveys. Hän on toiminut Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) ylilääkärinä vuonna 2019 alkaneen koronaviruspandemian aikana. Lokakuussa 2014 hänestä tuli THL:n infektiotautien torjunnan ja rokotusten yksikönpäällikkö.
Puumalainen väitteli vuonna 2003 tohtoriksi Helsingin yliopistossa väitöskirjalla Lasten infektiosairaudet: Yhtätoista pneumokokki-bakteerin serotyyppiä vastaan kehitetyn konjugaattirokoteen immuunivaste ja turvallisuus filippiiniläisillä lapsilla. Puumalainen on asunut, työskennellyt ja tehnyt tutkimustyötä Suomen lisäksi Nigeriassa, Malawissa, Zimbabwessa, Thaimaassa ja Filippiineillä.
Stolas

| Stolas> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2011–2018
Tyylilaji:  post-hardcore; experimental rock; progressiivinen rock; math rock
Kotipaikka:  Las Vegas, Nevada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Carlo Marquez, rummut (2011–2015); laulu (2011–2018)   Sergio Medina, kitara, taustalaulu (2011–2018)   Bobby Lyons, bassokitara (2017–2018)  
Levy-yhtiö:  Blue Swan Records, (2013–2016); Equal Vision Records (2016-2018) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stolas (Sail the ocean, live at sea) oli yhdysvaltalainen post-hardcoreyhtye, joka oli perustettu vuonna 2011 Las Vegasissa. Yhtyeeseen kuuluivat Carlo Marquez ja Sergio Medina. Yhtye oli ensimmäinen, jolle Dance Gavin Dancen kitaristi Will Swan antoi levytyssopimuksen omalla levytysyhtiöllään. He julkaisivat yhden EP:n, Losing Wings (2012) ja  kolme albumia, Living Creatures (2013), Allomaternal (2014), ja Stolas (2017). Yhtye ilmoitti 23. toukokuuta 2018 Facebookissa eroavansa käytyään viimeisellä kiertueella alkuperäisellä kokoonpanolla. 7. elokuuta 2018 he ilmoittivat yhtyeen lopettavan.
Jäsenet > Nykyiset

Carlo Marquez - rummut (2011–2015); laulu (2011–2018)
Sergio Medina - soolokitara, taustalaulu (2011–2018)
Bobby Lyons - bassokitara (2017–2018)
Jäsenet > Entiset

Jason Welche - rytmikitara, laulu (2011–2015)
RJ Reynolds - bassokitara (2011–2017)
Diskografia > Albumit

Living Creatures (2013) Blue Swan Records
Allomaternal (2014) Blue Swan Records
Stolas (2017) Equal Vision Records
Diskografia > EP:t

Losing Wings EP (2012) omakustanne
Stick Arena

Stick Arena on XGenStudiosin luoma ilmainen multiplayer-verkkopeli. Pelissä pelataan muita käyttäjiä vastaan tikku-ukoilla, jotka tappavat toisiaan erilaisilla aseilla. Peliä pelataan lintuperspektiivistä, eli ylhäältä käsin. Peli on saanut kritiikkiä mm. sen hakkeroinnista. Peli toimii Macromedia Flash Playerilla.
Pelin tarkoituksena on tappaa toisia tikku-ukkohahmoja ja pitää oma hahmonsa hengissä. Pelaajat voivat jutella keskenään aulassa sekä myös kesken pelin. Yhdelle kentälle mahtuu korkeintaan neljä pelaajia. Kenttien koko vaihtelee suuresti ja pelaajat voivat myös luoda itse omia kenttiä. Se pelaaja voittaa, joka on tappanut toisia eniten. Mikäli tappoja on yhtä paljon, ratkaisee kuolemien lukumäärä.
Peliin täytyy kirjautua sisään mikäli haluaa päästä pelaamaan. Tunnuksen tekeminen on nopeaa, ja tikku-ukon ympärillä olevan kehän värin voi valita. Tunnuksella on tiedot, mm. sen tappojen lukumäärä.
Aseita on monia erilaisia mm. haulikko, pistooli, katana, pesäpallomaila ja AK-47
Uudistus

Peli uudistui (??.10.2008) nykyään se on Stick Arena Ballistick.
Uusia aseita pelissä on mm. minigun, lasermiekka, sähkökypärä, laserpyssy, moottorisaha ja liekinheitin. Nämä kuitenkin maksavat, vanhatkin aseet on mukana. Uudistuksia pelissä on myös mm. lisää areenoita, voi itse tehdä areenan, tikku-ukon ympärille voi ostaa erilaisen värikentän (pelin omalla rahalla eli creditillä) esim. hymiön näköisen värikentän.
Lisää uudistuksia tuo myös tikku-ukon ympärillä ostetta leijuva lemmikki. Myös uusia lemmikeitä voi ostaa kaupasta.
Aiheesta muualla

Stick Arena
Stolen Babies

Stolen Babies
Stolen Babies on yhdysvaltalainen avant garde metallia soittava yhtye, joka levyttää yhdysvaltalaiselle rock- ja metallimusiikkia julkaisevalle The End Records -levy-yhtiölle.
Jäsenet

Dominique Lenore Persi – laulu, harmonikka
Rani Sharone – basso
Ben Rico – kosketinsoittimet
Gil Sharone – rummut
Diskografia > Albumit

There Be Squabbles Ahead (2006)
Naught (2012)
Diskografia > Muut julkaisut

Demo 2004
EP 2002
Demo 2002
Aiheesta muualla

Stolen Babiesin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Stolen Babiesin virallinen MySpace -sivu
Subtalamus

Subtalamus on osa väliaivoja. Sen merkittävin osa on subtalaaminen tumake. Subtalamuksesta on yhteyksiä etuaivojen globus pallidumiin ja tyvitumakkeisiin.
Rakenne

Subtalamus sijaitsee talamuksen ventraalipuolella, capsula internan mediaalipuolella ja hypotalamuksen lateraalipuolella. Se muodostuu useasta harmaan aineen tumakkeesta ja niitä yhdistävistä valkean aineen radoista:
Subtalaaminen tumake, jonka hermosolut sisältävät glutamaattia ja joilla on eksitatorinen vaikutus globus palliduksen ja mustatumakkeen soluihin.
Zona incerta, joka sijaitsee Forelin kenttien H1 ja H2 välissä. Se on yhteneväinen talamuksen verkkotumakkeen kanssa ja vastaanottaa yhteyksiä liikeaivokuorelta.
Subtalaaminen fasciculus, jonka muodostavat globus pallidusta ja subtalaamista tumaketta yhdistävät hermosäikeet.
Forelin kentät
Ansa lenticularis
Sikiönkehityksen aikana subtalamus on pääosin yhteneväinen hypotalamuksen kanssa, mutta niitä erottaa capsula internan valkean aineen säikeet. Sikiökauden jälkeen subtalamus sijaitsee talamuksen alapuolella, siitä tulee alueen nimi: "sub" tarkoittaa "alapuolella". Hypotalamukseen nähden puolestaan subtalamus sijaitsee dorsolateraalisesti. Malline:Cit
Yhteydet

Subtalamuksesta on efferentti yhteys aivojuovioon, (häntätumake ja putamen), dorsaaliseen talamukseen (mediaaliseen ja lateraaliseen tumakeryhmään) väliaivoissa, sekä punatumakkeeseen ja mustatumakkeeseen keskiaivoissa. Se vastaanottaa afferentteja yhteyksiä mustatumakkeesta ja aivojuoviosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Subtalamus Wikimedia Commonsissa
http://isc.temple.edu/neuroanatomy/lab/atlas/pdhn/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Suvi Vehmanen

Suvi Vehmanen (s. 1975 Kerava) on suomalainen biologi, kirjailija, toimittaja ja kuvittaja. Hänelle myönnettiin vuonna 2012 Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinto. Hän kirjoitti aiemmin nimellä Suvi Vanhanen.
Vehmanen on kirjoittanut lasten luontokirjoja, joiden tarkoituksena on tiedon välitys tarinoiden kautta. Hän on kirjoittanut myös satuja ja artikkeleita lehtiin Sieppo, Suomen Luonto ja Voi hyvin.
Teoksia

Lapsen oma luontokirja (2007)
Miksi leppäkertulla on pilkut (2008)
Lapsen oma vesikirja (2009)
Lapsen oma petokirja (2010)
Lapsen oma talvikirja (2012)
Norja Eurovision laulukilpailussa

| Norja |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  NRK
Toiminut isäntämaana:  1986, 1996, 2010
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  61
Ensiesiintyminen:  1960
Paras sijoitus:  1. (1985, 1995, 2009)
Huonoin sijoitus:  26. (2012)
Paras pistemäärä:  387 (2009)
Huonoin pistemäärä:  0
Viimeinen sija:  12 (1963, 1969, 1974, 1976, 1978, 1981, 1990, 1997, 2001, 2004, 2012, 2024)
Ilman pisteitä:  4 (1963, 1978, 1981, 1997)
Norja osallistui Eurovision laulukilpailuun ensi kertaa vuonna 1960. Norjan menestys on vaihdellut kisoissa suuresti. Maa on voittanut kisat kolme kertaa ja täten toiminut isäntämaana kolme kertaa. Voitoista ja menestyksestä huolimatta maa on jäänyt 12 kertaa viimeiselle sijalle. Ilman pisteitä maa on jäänyt neljä kertaa.
Viime vuosien parhain menestys Norjalle on tullut Moskovassa 2009, jolloin se voitti kilpailun.
Kielisäännön aikana Norja on esittänyt kappaleensa norjan kielellä, mutta sen vapauduttua norjaksi on laulettu vain vuosina 2006 ja 2024. Vuonna 1973 säännön ollessa hetkellisesti poissa käytettiin englannin lisäksi myös ranskaa. Vuoden 1980 kappaleen nimi Sámiid Ædnan on pohjoissaamea ja vuoden 2007 kappaleen nimi Ven a bailar conmigo espanjaa. Vuonna 2011 Norja käytti kappaleessaan swahilin kieltä englannin lisäksi.
Norjan edustaja valitaan Melodi Grand Prix -kilpailun kautta.
| Pisteet (vuodesta 1975 lähtien) |
| --- | --- |
Korkein pistemäärä (2009):: 387
Matalin pistemäärä (1963, 1978, 1981 & 1997):: 0
Pisteiden keskiarvo:: 65,18
Sijoitukset ja pistejärjestelmät

Vuosien 1960-1974 pisteet  ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Vuonna 1960 osallistujia oli kaikkiaan 13. Kunkin tv-yhtiön tuomaristossa oli 10 jäsentä. Jokainen antoi 1 pisteen parhaimmaksi katsomalleen laululle.
Näin toimittiin myös 1961 kilpailussa Ranskan Cannesissa.
Vuonna 1962 kilpailtiin Luxemburgissa. Kullakin tv-yhtiöllä käytössään pisteet 3-2-1 kolmelle parhaimmaksi katsomalleen laululle.
Vuonna 1963 Eurovision laulukilpailu järjestettiin Lontoossa. Kunkin tv-yhtiön tuomaristolla oli käytössään pisteet 5-4-3-2-1.
Vuonna 1964 oli vuorossa Kööpenhamina, ja 10-henkisten tuomaristojen pisteiden anto muutettiin niin, että käytössä olivat pisteet 5-3-1.
Näin toimittiin myös 1965 Napolissa ja 1966 Luxemburgissa.
Vuonna 1967 Wienin kilpailun yhteydessä oli kullakin tv-yhtiöllä käytössään vapaavalintaisesti 10 pistettä. Tästä vuodesta alkaen tuomaristoissa piti olla puolet alle ja puolet yli 30-vuotiaita.
Samoin toimittiin 1968 Lontoossa ja 1969 Madridissa, jolloin neljä maata tuli tasapisteisiin. Muun muassa pohjoismaat yrittivät muuttaa sääntöjä seuraavaa vuotta varten, jotta vältettäisiin Madridin kaltaiset tapahtumat, mutta ehdotus ei mennyt läpi EBU:n kokouksessa. Niin kaikki pohjoismaat jäivät pois vuoden 1970 kilpailusta.
Vuonna 1971 saatiin uudenlainen sääntömuutos aikaan. Dublinissa paikalla olevien kunkin tv-yhtiön kahden tuomarin oli annettava jokaiselle laululle (lukuun ottamatta oman maan laulua) pisteitä arvosteluasteikolla 5-1.
Näin toimittiin myös Edinburghissa, Skotlannissa 1972 ja Luxemburgissa 1973.
Vuonna 1974 Englannin Brightonissa pidettyyn kisaan tuli jälleen uusi järjestelmä. Kullakin tv-yhtiöllä oli käytössään yhteensä 10 pistettä. Minimi oli 1, maksimi 5.
| Vuosi | Laulu | Artisti(t) | Sijoitus | Pisteet | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | Voi Voi | Nora Brockstedt | 4 | 11 |  |
| 1961 | Sommer I Palma | Nora Brockstedt | 7 | 10 |  |
| 1962 | Kom Sol, Kom Regn | Inger Jacobsen | 10 | 2 |  |
| 1963 | Solvherv | Anita Thallaug | 13 | 0 | Jaettu viimeinen sija; ei pisteitä |
| 1964 | Spiral | Arne Bendiksen | 8 | 6 |  |
| 1965 | Karusell | Kirsti Sparboe | 13 | 1 |  |
| 1966 | Intet Er Nytt Under Solen | Åse Kleveland | 3 | 15 |  |
| 1967 | Dukkemann | Kirsti Sparboe | 14 | 2 |  |
| 1968 | Stress | Odd Børre | 13 | 2 |  |
| 1969 | Oj, Oj, Oj, Så Glad Jeg Skal Bli | Kirsti Sparboe | 16 | 1 | Viimeinen sija |
| 1971 | Lykken Er | Hanne Krogh | 17 | 65 |  |
| 1972 | Småting | Grethe Kausland & Benny Borg | 14 | 73 |  |
| 1973 | It's Just A Game | Bendik Singers | 7 | 89 |  |
| 1974 | The First Day Of Love | Anne Karine Strøm | 14 | 3 | Viimeinen sija |