stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mitsubishi A6M Reisen
Kirjallisuutta

Paduch, Dariusz: Mitsubishi A6M Reisen Zeke Vol II.  (Monograph 73)  Lublin:  Kagero, 2021.  ISBN 978-83-66673-33-5  (englanniksi)
Paduch, Dariusz: Mitsubishi A6M Reisen Zeke Vol III.  (Monograph 81)  Lublin:  Kagero, 2021.  ISBN 978-83-66673-82-3  (englanniksi)
Millman, Nicholas: A6M Zero-sen Aces 1940-42.  (Aircraft of the Aces 137)  Osprey Publishing, 2019.  ISBN 978-1-4728-2144-7  (englanniksi)
Nijboer, Donald: Seafire vs A6M Zero Pacific Theatre.  (Duel 16)  Osprey Publishing, 2009.  ISBN 978-1-84603-433-6  (englanniksi)
Young, Edward M.: F4F Wildcat vs A6M Zero-sen Pacific Theatre 1942.  (Duel 54)  Osprey Publishing, 2013.  ISBN 978-1-78096-322-8  (englanniksi)
Young, Edward M.: F6F Hellcat vs A6M Zero-sen Pacific Theatre 1943-44.  (Duel 62)  Osprey Publishing, 2014.  ISBN 978-1-78200-813-2  (englanniksi)
Claringbould, Michael John: P-39/P-400 Airacobra vs A6M2/3 Zero-sen New Guinea 1942.  (Duel 87)  Osprey Publishing, 2018.  ISBN 978-1-4728-2366-3  (englanniksi)
Ingman, Peter: Spitfire VC vs A6M2/3 Zero-sen Darwin 1943.  (Duel 93)  Osprey Publishing, 2019.  ISBN 978-1-4728-2960-3  (englanniksi)
Ingman, Peter: P-40E Warhawk vs A6M2 Zero-sen East Indies and Darwin 1942.  (Duel 102)  Osprey Publishing, 2020.  ISBN 978-1-4728-4087-5  (englanniksi)
Nijboer, Donald: SBD Dauntless vs A6M Zero-sen Pacific Theater 1941-44.  (Duel 115)  Osprey Publishing, 2021.  ISBN 978-1-4728-4633-4  (englanniksi)
Claringbould, Michael John: F4U Corsair vs A6M Zero-sen Rabaul and the Solomons 1943-44.  (Duel 119)  Osprey Publishing, 2022.  ISBN 978-1-4728-5061-4  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitsubishi A6M Zero Wikimedia Commonsissa
http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=471 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.aviation-history.com/mitsubishi/zero.html
http://science.howstuffworks.com/mitsubishi-a6m-zero.htm
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=262
http://www.warbirdalley.com/zero.htm
http://planesoffame.org/index.php?mact=staircraft,cntnt01,default,0&cntnt01what=stplanes&cntnt01alias=A6M5&cntnt01returnid=128 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.warbirddepot.com/aircraft_fighters_zero-pof.asp
http://www.pacificaviationmuseum.org/aircraft/A6M2/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.airvectors.net/avzero.html
http://www.flyingheritage.com/TemplatePlane.aspx?contentId=20
http://www.nettally.com/jrube/text/a6m.htm
Posio

| Posio |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Posion kirkko.
Sijainti:  66°06′40″N, 028°10′00″E
Maakunta:  Lapin maakunta
Seutukunta:  Itä-Lapin seutukunta
Kuntanumero:  614
Hallinnollinen keskus:  Ahola
Perustettu:  1926
Kokonaispinta-ala:  3 544,65 km² 20:nneksi suurin 2022 
– maa:  3 039,73 km²
– sisävesi:  504,92 km²
Väkiluku:  2 876 219:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  0,95 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  8,3 %
– 15–64-v.:  50,5 %
– yli 64-v.:  41,2 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,7 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  2,2 %
Kunnallisvero:  9,1 % 127:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Pekka Jääskö
Kunnanvaltuusto:  17 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Muut   • PS   • SDP:   12 2 2 1
www.posio.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Posio on Suomen kunta, joka sijaitsee Lapin maakunnan eteläosassa. Kunnassa asuu 2 876 ihmistä ja sen pinta-ala on 3 544,65 km², josta 504,92 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0,95 asukasta/km².
Kunnan nimenä oleva sana posio tarkoittaa saamelaisen kodan takaosassa olevaa aukkoa, johon liittyy myös myyttistä merkitystä. Posio on käytössä myös talon, kylän ja järven nimenä sekä sukunimenä.
Vesistöjen osuus (14,2 %) on suurin Lapin maakunnan kunnista. Vesistöt ovat houkutelleet kunnan alueelle runsaasti vapaa-ajan asutusta.
Posion naapurikunnat ovat Rovaniemi, Kemijärvi, Ranua, Salla, Kuusamo, Taivalkoski ja Pudasjärvi. Posion keskustaan on matkaa Oulusta 220 kilometriä, Rovaniemeltä 132 kilometriä ja Kuusamosta, jossa sijaitsee lähin lentoasema, 59 kilometriä. Posion läpi kulkevat muun muassa kantatie 81 ja valtatie 5 (E63).
Posion tärkein elinkeino on palvelut. Maatalous on säilynyt merkittävänä. Metsä- ja kalavarat ovat suuret. Vuonna 2015 kunnan alueella asuvasta työllisestä työvoimasta 64,3 % työskenteli palveluissa, 22,4 % alkutuotannossa ja 11,4 % jalostuksessa.
Suomen murteiden kartalla Posio kuuluu ainoana Lapin maakunnan kuntana asutushistoriallisista syistä savolaismurteiden Kainuun murteiden alueeseen.
Historia

Suurin osa nykyisestä Posiosta kuului 1500- ja 1600-luvuilla Kitkan lapinkylän alueeseen. Kitkan lapinkylän talvikylän paikaksi on tulkittu Talliskotalampi Kuusamon Kivilahdessa. Suomalainen uudisasutus alueella alkoi 1600-luvun lopulla. Vanha lapinkyläjako poistui käytöstä vuonna 1760.
Posion seurakunta aloitti toimintansa vuosien 1925 ja 1926 vaihteessa. Tuolloin katsottiin myös kunnan syntyneen. Uusi seurakunta ja kunta muodostettiin pääasiassa Kuusamoon kuuluneista alueista. Pienempiä osia liitettiin Posion eteläosaan Taivalkoskesta, länsiosaan Pudasjärvestä ja luoteisnurkkaan Rovaniemen pitäjästä. Senaatti päätti Posion seurakunnan perustamisesta jo vuonna 1908, mutta päätöksen toteutuminen viivästyi muun muassa kirkon puuttumisen takia.
Posiojärven eteläpäähän valmistui 1927 oma hirsirunkoinen, mansardikattoinen saarnahuone, joka 1952–53 korjattiin lautavuoratuksi, harjakattoiseksi Posion kirkoksi. Ulkoväri on valkoinen. Sisällä on lakattu mäntyinen rakolautavuoraus ja valkoiseksi maalattu katto. Kirkossa on kemijärveläisen taiteilijan Uuno Särkelän maalaama alttaritaulu, joka esittää Kristuksen toista tulemista koillismaalaisessa järvimaisemassa. Kirkko sijaitsee Kitkajärven ja Posiojärven välisen Ahvensalmen itärannalla. Kellotapuli on erillinen.
Posion kunnanvaakuna valittiin viidestä Gustaf von Numersin piirtämästä vaihtoehdosta vuonna 1958. Tiukan äänestyksen voitti saamelaisaikaan viittaava ehdotus, jonka vaakunaselitys on ”mustassa kentässä kolme hopeista kotaa ryhmitettynä 2+1, oviaukot punaiset”. Tämä on ainoa kota-aiheinen kunnanvaakuna Suomessa.
Paikallishistoriateos Posion historia, joka käsittelee aikaa esihistoriasta vuoteen 2000, julkaistiin vuonna 2006. Teoksen kirjoittajat ovat FL Hannu Kotivuori, FL Anu Vahtola, FM Seppo Ervasti, FT Antero Tervonen, FT Tapio Karjalainen ja FT Jouko Vahtola.
Vuonna 2000 valittu Posion kotiseutulaulu ”Posion kutsu” on Heikki Yli-Tepsan säveltämä ja sanoittama.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2023 tilanteen mukainen.
| Posion väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 6 118 | 6 118 |
| 1980 | 1980 |    | 5 950 | 5 950 |
| 1985 | 1985 |    | 5 906 | 5 906 |
| 1990 | 1990 |    | 5 478 | 5 478 |
| 1995 | 1995 |    | 5 260 | 5 260 |
| 2000 | 2000 |    | 4 602 | 4 602 |
| 2005 | 2005 |    | 4 247 | 4 247 |
| 2010 | 2010 |    | 3 874 | 3 874 |
| 2015 | 2015 |    | 3 477 | 3 477 |
| 2020 | 2020 |    | 3 117 | 3 117 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2022 lopussa Posiolla oli 2 999 asukasta, joista 1 202 asui taajamassa, 1 722 haja-asutusalueilla ja 75:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Posion taajama-aste on 41,1 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Ahola.
Kyliä

Kylämäisinä pidettyjä, rakentamisen tiiviydessään vaihtelevia asutusryhmittymiä Posiolla ovat Ahola (keskustaajama), Kirkonkylä, Anetjärvi, Mäntyjärvi, Pernu, Suorsa, Peräposio, Keskiposio, Lehtiniemi, Ristilä, Jumisko, Aittaniemi, Nolimo, Maaninkavaara, Mourujärvi, Häme (Karjalaisenniemi), Tolva, Suonnankylä, Hyväniemi, Lohiranta, Kuloharju, Kynsilä ja Sirniö.
Keskustaajamassa asui vuodenvaihteessa 2005–2006 jo 40,3 prosenttia kunnan väestöstä. Kuntakeskus luokitellaan palveluvarustukseltaan ylätason kuntakeskukseksi.
Kunnan osa-aluejaossa, jota käytetään esimerkiksi väestötilastoinnissa, Posio on jaettu 19 osaan: keskustaajama, taajaman ympäristö, Anetjärvi, Mäntyjärvi, Pernu-Suorsa, Peräposio, Lehtiniemi, Ristilä, Jumisko-Aittaniemi, Nolimo, Maaninkavaara, Mourujärvi, Häme, Tolva, Ylikitka-Hyväniemi, Lohiranta, Kuloharju, Kynsilä ja Sirniö.
Posion 13 virallista maarekisterikylää ovat nimeltään Aittaperän kylä, Akanlahden kylä, Hyväniemen kylä, Hämeen kylä, Jumiskon kylä, Lehtiniemen kylä, Mourun kylä, Pernun kylä, Peräposion kylä, Posion kylä, Raistakan kylä, Tolvan kylä ja Ylikitkan kylä. Kyläjako on peräisin 1930-luvulta.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Posiolla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Posion seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Posiolla toimii Posion helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Posion alueella toimii Pohjois-Suomen ortodoksiseen seurakuntaan kuuluva Lapin ortodoksinen kappeliseurakunta.
Kohteita ja tapahtumia

Posion huomattavimpia nähtävyyksiä ovat Pentik-Mäen museo-, veistos- ja myymäläkokonaisuus, kotiseutumuseo Lohirannan kylässä, Riisitunturin kansallispuisto, jylhä Korouoman luonnonsuojelualue ja kirkasvetiset Kitkajärvi ja Livojärvi. Riisitunturin huippu (465,3 m mpy.) on Posion korkein kohta. Myös Syötteen kansallispuisto sijaitsee osittain Posion kunnan alueella.
Posiolaista maisemaa hallitsevat vesistöt, metsät ja vaarat. Posiolla on yli 1 000 järveä. Kitkan ja Livon ohella suurimpia järviä on Suolijärvet. Alue on ylävää, suurimmaksi osaksi 200–300 metriä merenpinnan yläpuolella. Posiolla on Kemijoen, Kitkajoen (Koutajoen), Iijoen ja Simojoen latvavesiä. Posion virallinen nimikkoeläin on muikku ja nimikkokasvi suopursu.
Posiolla sijaitsee keramiikastaan tunnetun, käyttö-, lahja- ja piensisustustuotteita valmistavan ja myyvän Pentik Oy:n kotipaikka ja keramiikkatehdas. Perheyrityksen perustivat Anu Pentik ja Topi Pentikäinen vuonna 1971.
Posion Kirintövaarassa sijaitsee laskettelukeskus ja vaaran juurella luontohotelli Kirikeskus.
Säännöllisesti Posiolla järjestettäviä tapahtumia ovat muun muassa Posion Messut ja harrastajateatteripäivät Teatterihelinät (joka toinen vuosi) helmikuussa, kansalliset Pentik-hiihdot huhtikuussa, kansallisten nuorten yleisurheilukisat kesäkuussa Muikkumarkkinat heinäkuussa sekä Akanvalkeat-kulttuuritapahtuma syyskuussa.
Television kautta Posio on 2000-luvulla tullut suomalaisille tutuksi Suuri Seikkailu -ohjelmasarjasta, jota kuvattiin Posiolla vuosina 2001 ja 2002.
Henkilöitä

Posion itsenäistymisen huomattavin esitaistelija oli keskiposiolainen maanviljelijä Juho Aapo Miekkasaari (1862–1942). Hänet on haudattu Posiojärven Sarvisaaren hautausmaahan. Posiolaisen kuvanveistäjä Teuvo Tuomivaaran Miekkasaari-monumentti vuodelta 1991 sijaitsee Posion kunnanviraston edustalla. Tuomivaara on posiolainen ammattitaiteilija kuten myös hänen puolisonsa Paula Suominen sekä Olli Moisio.
Posion kunnanjohtajina ovat toimineet Kauko Ollikainen, Mikko Honkonen, Pentti Mäkinen, Mauri Posio, Mika Riipi, Tomi Timonen, Heli Knutars ja Pekka Jääskö, joka aloitti tehtävässä vuonna 2021.
Posion seurakunnan kirkkoherroina ovat toimineet Sulo Isokoski, Erkki Koivurova, Pekka Tapaninen, Timo Suutari, Risto Tuominen ja Leena Pudas, joka aloitti tehtävässä vuonna 2012.
Valtakunnallisesti tunnettuja Posiolla syntyneitä henkilöitä ovat muiden muassa biofyysikko Sinikka Eskelinen (vuoden tieteentekijä 1995), kuvataiteilija Minna Immonen, oopperalaulaja Soile Isokoski, lauluntekijä Veikko Juntunen, konserttipianisti ja kanttori Pami Karvonen, kansanedustaja (1999–2003) Marja-Leena Kemppainen, Lapin läänin viimeinen maaherra (2008–2009), kansanedustaja (1991–1995, 2001–2003) ja Kemijärven kaupunginjohtaja (1986–2008) Timo E. Korva, Moskovan olympialaisten mitalijuoksija (1980) Kaarlo Maaninka, radiopastori Jukka Norvanto, Kultaisen Harmonikan voittaja (1987) Seppo Raistakka, kirjailija Reino Rinne (syntymäpaikka nykyisen Posion sillä osa-alueella, joka vuonna 1913 kuului Kuusamoon) sekä taikuri ja kahlekuningas Timo Tuomivaara.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Posio Wikimedia Commonsissa
Posion kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Posion avainluvut
Posion seurakunnan kotisivut
Posion matkailusivusto
Riisitunturin kansallispuisto
Korouoman rotkolaakso
Pentik Oy
Posion Pyrintö
Posion matkailu Facebookissa
| n k Lapin maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enontekiö  Inari  Kemi  Kemijärvi  Keminmaa  Kittilä  Kolari  Muonio  Pelkosenniemi  Pello  Posio  Ranua  Rovaniemi  Salla  Savukoski  Simo  Sodankylä  Tervola  Tornio  Utsjoki  Ylitornio 
Entiset kunnat:  Alatornio  Karunki  Kemijärven maalaiskunta  Rovaniemen maalaiskunta  (Kemin maalaiskunta) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kartta Posion alueliitoksista. Posio perustettiin Kuusamon, Taivalkosken, Rovaniemen ja Pudasjärven alueista.
Posion kunnanvirasto
Jääseinä Korouomassa.
Poropartio ylittämässä kantatietä 81 Posiolla
Antirasismi

Antirasismi viittaa näkemyksiin, joissa teoretisoidaan rasismin syitä, seurauksia ja rasismin vastaista toimintaa kriittisen rotuteorian viitekehyksessä.
Suomessa oikeusministeriön Olen antirasisti -kampanjan mukaan antirasistiseksi määritellään työ, joka vähentää etnistä syrjintää, syrjivien käytäntöjen vaikutuksia ja kielteisiä ennakkoluuloja.
Yhdysvalloissa > Kriittinen rotuteoria

Antirasismin käsite alkoi englanninkielisessä maailmassa yleistyä 1990-luvulla. Antirasismin juuret ovat kriittisessä rotuteoriassa, joka alkoi nousta Yhdysvalloissa ilmiöksi 1970-luvulla. Itse sanan keksi Kimberlé Crenshaw. Helen Pluckrose ja James A. Lindsay katsovat teoksessaan Cynical theories, että teorian mukaan vain ”valkoiset” voivat olla rasisteja, sillä rasismi on ylivaltaa yhdistettynä ennakkoluuloihin. Siksi vain värillisillä ihmisillä on oikeus puhua rasismista, kun taas valkoisten tehtävä on kuunnella. Värisokeus ihonväriä kohtaan ei riitä, sillä kaikkien yhdenvertainen kohtelu on yhä rasismia ja yritystä kieltää ympärillä rehottava rasismi.
Nykyisin "antirasismin" teoria on Yhdysvalloissa alkanut yhdistyä erityisesti Ibram X. Kendiin ja hänen kirjaansa How to be an Antiracist (2019), joka on ollut myyntimenestys myös Yhdysvaltojen ulkopuolella. Kendin mukaan kapitalismi on olennaisesti rasistinen järjestelmä ja rasismi kapitalistinen ajattelutapa. Vaihtoehtoja rotusyrjintään ovat joko rasismi tai antirasismi, mikä tarkoittaa aktiivista puuttumista rasismiin. Mikä tahansa rodullistettujen ryhmien epäsuhta on rasismia, esimerkiksi ryhmien väliset erot koulumenestyksessä.
Yhdysvalloissa > Arvostelu

Kendin näkemykset ovat herättäneet Yhdysvalloissa myös arvostelua.The New York Timesin mustaihoinen kolumnisti John McWhorter väittää, että afroamerikkalaisten huonon menestyksen taustalla ovat pääasiassa heidän omat haitalliset tapansa eikä rasismi. McWhorter kutsuu antirasismia suvaitsemattomaksi uskonnoksi, joka saarnaa pelastusta ja vainoaa toisinajattelijoita. Se tarjoaa voimakasta yhteenkuuluvuutta, missä eritaustaiset mustat voivat kokea kuuluvansa kiusattuun ja sorrettuun vähemmistöön. McWhorterin mielestä mustien identiteettiä ei pitäisi rakentaa uhriaseman varaan. Sellainen oikeuttaa ja vahvistaa valkoihoiseen väestöön kohdistuvia kielteisiä asenteita ja infantilisoi mustat ihmiset. Hän vastustaa myös vaatimustason alentamista, kun kyseessä ovat vähemmistöön kuuluvat ihmiset. McWhorter väittää, että antirasismin ideologit ovat muun muassa pitäneet objektiivisuutta, aikatauluista kiinni pitämistä ja kirjallista kulttuuria valkoisuuteen kuuluvina ilmiöinä.
Antirasistisen aktivismin käytännön toimet ovat jakaneet mielipiteitä Yhdysvalloissa. Sellainen oli esimerkiksi ratkaisu poistaa Kaliforniassa yliopistojen pääsyvaatimuksista akateemisia kykyjä mittaava testi, koska sitä pidettiin rasistisena.
Journalisti Zaid Jilani kritisoi antirasisteja siitä, että "ainoa tarina, jonka he haluavat kuulla, on se, että valkoiset ovat roistoja ja vähemmistöt heidän uhrejaan. Sen sijaan on mahdoton puhua siitä, miksi murhat ovat nuorten mustien miesten suurin kuolinsyy".
Muuan kritiikin aihe on ollut antirasismin menetelmiin kuuluva positiivinen syrjintä. Kriitikkojen mielestä ihmisiä tulee kohdella samanarvoisesti esimerkiksi ihonväristä huolimatta eikä suosia jotain ryhmää toisten kustannuksella.
Antirasismi Suomessa

Oikeusministeriö ja yhdenvertaisuusvaltuutettu käynnistivät syyskuussa 2019 nuorille aikuisille suunnatun Olen antirasisti -kampanjan, jonka tarkoitus oli rohkaista ihmisiä toimimaan antirasistisesti omassa arjessaan ja kannustaa pohtimaan rasismin vaikutuksia laajemmin yhteiskunnassa. Kampanja "haastaa rakentamaan rasismista vapaata Suomea". Antirasismia on myös se, että rakentaa työyhteisöstä monimuotoisen rekrytoimalla ihmisiä, joilla on erilainen alkuperä, ihonväri, kansalaisuus, kulttuuritausta, äidinkieli tai uskonto. Kampanja kannustaa lukemaan, kuuntelemaan, katsomaan ja kuluttamaan etniseen tai uskonnolliseen vähemmistöön tai alkuperäiskansaan kuuluvien luomaa kirjallisuutta, taidetta, musiikkia, elokuvia tai muuta tuotantoa, sillä näin rikastuttaa kulttuurin monimuotoisuutta.
Itä-Suomen yliopisto on tarjonnut opinnoissaan 2021–2022 viiden opintopisteen kurssia Antirasismin perusteet. Opintojakso perehdyttää opiskelijat rasismiin, rodullistamiseen ja antirasismiin yhteiskuntatieteiden näkökulmasta. Opintojaksolla käsitellään rasismia, rotusortoa ja rodullistamalla tuotettua eriarvoisuutta. Opintojakson oppimateriaali yhtyy Kendin ajatuksiin siitä, että vaihtoehtoina ovat rasismi tai antirasismi ja vastakkain ovat myös ihmisryhmät, eivät pelkästään yksilöt. "Värisokeus" on oppimateriaalissa sen takia arvostelun kohteena. Valkoisuus on etuoikeus, jota etuoikeutetun on vaikea havaita. Valkoisuus tarkoittaa myös sitä, että länsimaista kulttuuria pidetään muita korkeatasoisempana. Oppimateriaalin mukaan rotuihin perustuvan rasismin paikan on ottanut "uusi" kulttuurinen rasismi, joka nosti ihmisryhmien välisiä valtasuhteita määrittäviksi tekijöiksi etnisyyden, kulttuurin ja uskonnon. Tähän kulttuuriseen rasismiin liittyy ajatus, että jotkut kulttuurit ovat toisia parempia.
Taideyliopiston on mukana Oikeusministeriön Olen antirasisti -kampanjassa, sillä Taideyliopisto on sitoutunut antirasismiin. Sen tasa-arvo- ja yhdenvertaisuussuunnitelmassa todetaan, että "Taideyliopisto on lähtökohtaisesti avoin kaikille. Tämä on inkluusion ydin. Inkluusiossa pyritään siihen, että kaikki voivat olla mukana ja osallistua ja ovat lähtökohtaisesti ryhmän jäseniä." Periaate ei estä luomasta esimerkiksi ruskeita taiteilijaryhmiä tai sitä, että vältetään työskentelyä valkoisten taiteilijoiden ja ammattilaisten kanssa.
Keväällä 2022 Espoon kaupunki vaihtoi kaupunginvaltuutetuille tarjotun antirasistisen sitoumuksen nimen rasisminvastaiseksi sitoumukseksi koska kaupunginhallitus katsoi antirasismi -nimen olevan poliittisesti ideologinen.
Elinkeinoelämän valtuuskunnan vuoden 2022 arvo- ja asennetutkimuksessa 50 prosenttia suomalaisista yhtyi antirasistiseen ajatukseen, että rasismia tulisi ehkäistä ohjaamalla ihmiset tunnistamaan yhteiskunnan rakenteisiin, tapoihin ja puheisiin sisältyvä rasismi. Toista mieltä oli kyselyyn vastanneista 28 prosenttia.
Vuonna 2023 järjestettiin Me emme vaikene - mielenosoitus rasismia ja fasismia vastaan. Mielenosoitus oli järjestäjien mukaan rauhanomainen ja päihteetön koko perheen tapahtuma ja puoluepoliittisesti sitoutumaton. Siihen osallistui järjestäjien mukaan yli 20 000 ihmistä.
Aiheesta muualla

Oikeusministeriön ja yhdenvertaisuusvaltuutetun Olen Antirasisti -kampanjan verkkosivut
Ibram X. Kendi on tehnyt antirasismi-käsitteen laajasti tunnetuksi.
Espoonkartano

| Espoonkartano> Esbogård |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Espoonkartano korostettuna punaisella. Loput Suur-Kauklahden suuralueesta korostettu vihreällä.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Suur-Kauklahti
Kaupunginosa nro:  70
Pinta-ala:  15,3 km² 
Väkiluku:  629 (31.12.2023)
Väestötiheys:  37 as./km²
Osa-alueet:  Blominmäki, Finnsinmäki, Halujärvi, Järvikylä, Loojärvi, Mankki, Myntinmäki, Mynttilä, Sperring
Postinumero(t):  02780
Lähialueet:  Kauklahti, Kolmperä, Gumböle, Kurttila, Muurala, Ämmässuo
Espoonkartano (ruots. Esbogård) on Espoon kaupunginosa, joka kuuluu Suur-Kauklahden suuralueeseen. Kaupunginosa sijaitsee Kehä III:n länsipuolella Espoon länsiosissa. Espoonkartanoon kuuluu myös Espoon kylä Järvikylä (ruots. Träskby). Espoonkartanossa oli 567 asukasta vuodenvaihteessa 2020-2021.
YIT-Yhtymä osti merkittävän maa-alueen Espoonkartanon alueelta Ramsayn suvulta vuonna 2002. Yhtymän tarkoituksena oli aloittaa "Suomen kiinnostavimman uuden asuinalueen" rakentaminen alueelle vuoden 2006 alussa. Suunnitelmat ovat edelleen kesken, ja asukkaat ovat valittaneet niistä. Alueen asemakaavan suunnittelu on osittain aloitettu uudestaan.
Alueella on myös kaksi mahdollisesti Suomen vanhinta käytössä olevaa siltaa, Espoonkartanonsillat.
Espoonkartanon luontoon kuuluu muun muassa Halujärvi ja Loojärvi Espoon ja Kirkkonummen rajalla.
Nimi

Espoonkartanon nimi on peräisin Kustaa Vaasan Espobyn kylän maille perustaman kuninkaankartanon nimestä. Nimi mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 1495. Kaupunginosa on keskeisiltä osiltaan kartanon maita. Nimipari Espoonkartano – Esbogård tuli kaupunginosan nimeksi 1970-luvulla.
Historia

Suuri Rantatie eli Kuninkaantie oli keskiajalta lähtien tärkeä maantieyhteys, joka kulki Jorvaksesta Espoonkartanon kautta kohti Bemböleä. Espoonkartanon eteläpuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Espoonkartanon väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 575 | 575 |
| 1980 | 1980 |    | 528 | 528 |
| 1985 | 1985 |    | 525 | 525 |
| 1990 | 1990 |    | 485 | 485 |
| 1995 | 1995 |    | 487 | 487 |
| 2000 | 2000 |    | 552 | 552 |
| 2005 | 2005 |    | 520 | 520 |
| 2010 | 2010 |    | 564 | 564 |
| 2015 | 2015 |    | 594 | 594 |
| 2020 | 2020 |    | 567 | 567 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Kuvat

Finns folkhögskola sijaitsee Espoonkartanossa.
Espoonkartanon väestön ikäjakauma vuoden 2005 alussa.
Monrovia

| Monrovia |
| --- | --- |

 Monrovia
 Koordinaatit: 6°18′50″N, 10°48′30″W 
Valtio:   Liberia
Piirikunta:  Montserrado
Perustettu:  25. huhtikuuta 1822
Väkiluku (2008):  1 010 970
Aikavyöhyke:  UTC0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Monrovia on Liberian pääkaupunki. Sen asukasluku vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan oli noin miljoona.
Maantiede ja kaupunkikuva

Monrovia sijaitsee niemimaalla Atlantin valtameren ja Mesuardo-joen välissä.
Monrovia on Liberian koulutuksen keskus, siellä on jo 1850-luvulla perustettu yliopisto, Sinkorin yhtenäiskoulukeskus ja  monia kirkkojen ylläpitämiä oppilaitoksia.
Historia

Portugalilaiset merimiehet tunsivat alueen jo 1560-luvulla nimellä Cape Mesurado, mutta kaupunkia ei perustettu ennen huhtikuuta 1822, jolloin alueelle perustettiin American Colonization Societyn avulla Yhdysvalloista ja Länsi-Intian saaristosta vapautettujen värillisten orjien siirtokunta. Kaupunki nimettiin tuolloin Christopolikseksi. Nykyisen nimensä kaupunki sai vuonna 1824 James Monroen, tuolloisen Yhdysvaltain presidentin mukaan.
Monroviassa alkoi ilmestyä sanomalehti jo 1820-luvulla. Vuonna 1851 kaupungissa avattiin korkeinta opetusta antava "Liberia College", joka nimettiin vuonna 1951 Liberian yliopistoksi (University of Liberia).
Kaupunki vaurioitui 1990-luvun alussa pahoin Liberian sisällissodassa.
Talous

Kaupungin taloudelle merkittävä on sen satama, jota Yhdysvaltain joukot laajensivat merkittävästi toisen maailmansodan aikana. Sen päävientituotteet ovat lateksi ja rautamalmi. Myös paikan päällä valmistetaan materiaaleja, kuten sementtiä,  jalostettua maaöljyä, elintarvikkeita, tiiliä, huonekaluja ja kemikaaleja. Satamalla on käytössään myös paljon varastointitilaa ja tilat laivojen korjausta varten.