stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Deuteronomium (yhtye)
Historia > Paluu ja From the Midst of the Battle

Vuonna 2006 Deuteronomium osoitti elonmerkkejä, kun Keuruulla järjestettävät, Helsingin Sanomien Nyt-liitteen mukaan Suomen suurimmat päihteettömät juhannusfestivaalit, OHM-Festit ilmoittivat Deuteronomiumin pääesiintyjikseen. Yhtye ilmoitti tekevänsä yhden ainoan konsertin sen kummemmin aloittamatta uudelleen uraansa. Lähes puolitoistatuntisen konserttinsa aikana yhtye soitti tunnetuimpia kappaleitaan "Tribal Eaglea", "Spell of Hellia", "Red Riveria" ja "Black Ravenia" myöten. Konsertissa oli mukana runsaasti yleisöä sekä videokuvausryhmä: Deuteronomium oli päättänyt kuvauttaa keikasta live-DVD:n. Tapahtumassa julkaistiin Maanalaisen Levykaupan kautta uusintapainos loppuunmyydystä Street Corner Queen ja Tribal Eagle -yhteisalbumista uudella ulkoasulla.
24. joulukuuta Deuteronomium ilmoitti kotisivuillaan jatkavansa yhtyetoimintaa ja soitti Immortal Metal Fest -tapahtumassa 19. toukokuuta 2007. Maaliskuussa 2008 Deuteronomium äänitti ensimmäisen uuden albuminsa sitten 1999 ilmestyneen Here to Stayn. From the Midst of the Battle julkaistiin 13. elokuuta 2008 Bullroser Recordsilla. Albumilla vierailevat muiden muassa Christian Palin (Random Eyes), Oula Siipola (Lumina Polaris), Mikko Härkin (ex-Sonata Arctica, Mehida) ja Claudio Enzler (Sacrificium). Tyyliltään nykyinen musiikki on perinteistä melodista death metalia ja thrash metalia.
24. heinäkuuta 2008 albumin kappaleita soitettiin Metalliliitto-radio-ohjelmassa, ja juontaja Matti Riekki sanoi siitä: "Voisin julistaa tämän levyn kuluvan vuoden parhaimpien joukkoon." Julkaisuviikolla 34 From the Midst of the Battle meni sijalle 11 Suomen virallisella listalla. Albumi sai yleisesti hyviä arvioita musiikkiviestimiltä. Julkaisun jälkeen yhtye esiintyi Hollannissa Flevo Festival -tapahtumassa, ja teki joulukuussa Immortal Soulsin kanssa 12. konsertin kiertueen seitsemässä maassa. Huhtikuussa 2009 yhtye julkaisi vinyyli-EP:n Retaliatory Strike. Deuteronomium esiintyi myös isommilla festivaaleilla: Tampereen Sauna Open Air -festivaaleilla 5. kesäkuuta 2009 ja Turun DBTL -festivaaleilla 1. elokuuta 2009. Loppuvuodesta 2009 Deuteronomium vieraili ensimmäistä kertaa urallaan Euroopan ulkopuolella tehden yhdeksän konserttia käsittävän kiertueen Meksikossa.
Historia > Deathbed Poetry - Hope Against the Hope ja The Amen

Helmikuussa 2011 yhtye tiedotti, että seuraavan albumin nimeksi tulee Deathbed Poetry – Hope Against Hope. Lehtisen mukaan se on konseptialbumi, joka käsittelee brittiläisen runoilijan ja papin John Donnen (1572-1631) kirjaa Devotions upon Emergent Occasions. Levyn musiikki on suorasukaisempaa ja nojaa vahvemmin thrash metalliin huutolyriikoin. Tämä tyyli ei ollut kaikkien fanien helppo niellä.
Sen sijaan The Amen (2013) palasi Deuteronomiumin death metal -juurille. Levyllä on huomattavissa myös doom, thrash ja groove metallivaikutteita. Miika Partalan mukaan kyseessä on ”vanhan liiton keskitempoista blackia ja vanhatestamentillista paatosta”. Partalan kirjoittamat sanoitukset pohjautuvat vahvasti Raamattuun.
2013 bändi vietti myös 20-vuotisjuhlavuotta ja keikkaili muun muassa Etelä-Amerikassa, jossa yhtyeen vahvin fanikanta. Varsinainen 20-vuotisjuhlashow oli Vappugospelissa. Tämän lisäksi bändi kiersi Suomea Drottnarin ja Pantokratorin kanssa.
Bändi on lopettanut keikkailun ja viettänyt hiljaiseloa muuttuneiden elämäntilanteiden vuoksi.
Diskografia

Street Corner Queen (1998,  Little Rose Productions)
Here to Stay (1999,  Little Rose Productions)
From the Midst of the Battle (2008,  Bullroser Records)
Deathbed Poetry: Hope Against Hope (2011,  Bullroser Records)
The Amen (2013,  Die And Gain Records)
EP:t
Tribal Eagle (1997,  omakustanne)
Retaliatory Strike (2009,  Bullroser)
To Die and Gain (1999,  Little Rose Productions)
DVD:t
Spelled Alive - Live At OHM-Fest (2007,  Maanalainen Levykauppa)
Paths of Righteousness (1993)
Crosshope (1996)
Videografia

Spelled Alive (2007,  Maanalainen levykauppa, DVD)
Yhtyeen jäsenet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alkuperäiskokoonpano 1993 Manu Lehtinen – laulu, basso  Jarno Lehtinen – rummut  Miika Partala – kitara  Tapio Laakso – kitara |  Kokoonpano 2006 Miika Partala – laulu, kitara  Manu Lehtinen – basso  Kalle Paju – kitara  Janne-Jussi Kontoniemi – rummut |  Muita jäseniä Jari Mantour – kitara  Johnny Pesonen – rummut |
Aiheesta muualla

Deuteronomiumin viralliset kotisivut (englanniksi)
Deuteronomium (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Deuteronomium (yhtye) Myspacessa (englanniksi)
Deuteronomium (yhtye) Last.fm:ssä (englanniksi)
Liv Kjersti Eikeland

Liv Kjersti Eikeland (s. 20. maaliskuuta 1979 Bergen) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005 Eikeland oli normaalimatkan kuudestoista. Samojen kisojen viestissä Eikeland ja Norjan joukkue oli viides. Maailmancupissa Eikeland sijoittui toiseksi normaalimatkan kisassa Östersundissa helmikuussa 2008. Hän on Norjan mestari vuodelta 2004 sprinttimatkalta ja junioreiden viestimaailmanmestari vuodelta 1998.
Eikeland seurustelee ruotsalaisen ampumahiihtäjän Carl Johan Bergmanin kanssa.
Aiheesta muualla

Liv Kjersti Eikeland Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU). (englanniksi)
Lis Hartel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Tanska
Ratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | kouluratsastus |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | kouluratsastus |  |
Lis Hartel (14. maaliskuuta 1921 Kööpenhamina – 12. helmikuuta 2009) oli tanskalainen kouluratsastaja ja olympiamitalisti.
Vuonna 1944 Hartel, silloin 23-vuotias raskaana oleva äiti, sairastui polioon, joka halvaannutti hänet. Asteittain hän sai kuntoutettua itsensä, mutta jäi halvaantuneeksi polvien alapuolelta.
Lis Hartel kertoi haastattelussa että oli onnekas sattuma että hänen lapsensa syntyi kesken kuntoutusta: hänellä oli moninkertainen motiivi opetella uudelleen ensin ryömimään, sitten konttaamaan ja lopulta kävelemään samaan tahtiin lapsensa kanssa.
Vuonna 1952 hän voitti Helsingin olympialaisissa hopeaa kouluratsastuksessa huolimatta siitä, että hänet täytyi auttaa hevosen selkään ja sieltä pois. Hartel uusi hopeatilansa vuoden 1956 kisoissa. Vuonna 1954 Hartel voitti kouluratsastuksen epävirallisen maailmanmestaruuden.
Hartel kuoli 87-vuotiaana vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Lis Hartel Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Formula 1 -kausi 1961

Formula 1 -kausi 1961 oli 12. Formula 1 -kausi. Se alkoi 14. toukokuuta ja päättyi 8. lokakuuta 1961 kahdeksan kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Phil Hill, ja valmistajien mestaruuden voitti Ferrari. Ensimmäistä kertaa Indianapolis 500 ei kuulunut MM-sarjaan.
Kyseessä oli Ferrarin ensimmäinen valmistajien maailmanmestaruus.
Wolfgang von Trips kuoli kauden aikana Italian osakilpailussa.
Kilpailut

| Nro | Kilpailu | Rata | Päiväys | Paalupaikka | Nopein  kierros | Voittanut  kuljettaja | Voittanut  talli | Renkaat | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Monacon Grand Prix | Monaco | 14. toukokuuta |  Stirling Moss |  Richie Ginther  Stirling Moss |  Stirling Moss |  Lotus-Climax | D | Raportti |
| 2 |  Hollannin Grand Prix | Zandvoort | 22. toukokuuta |  Phil Hill |  Jim Clark |  Wolfgang von Trips |  Ferrari | D | Raportti |
| 3 |  Belgian Grand Prix | Spa-Francorchamps | 18. kesäkuuta |  Phil Hill |  Richie Ginther |  Phil Hill |  Ferrari | D | Raportti |
| 4 |  Ranskan Grand Prix | Reims | 2. heinäkuuta |  Phil Hill |  Phil Hill |  Giancarlo Baghetti |  Ferrari | D | Raportti |
| 5 |  Britannian Grand Prix | Aintree | 15. heinäkuuta |  Phil Hill |  Tony Brooks |  Wolfgang von Trips |  Ferrari | D | Raportti |
| 6 |  Saksan Grand Prix | Nürburgring | 6. elokuuta |  Phil Hill |  Phil Hill |  Stirling Moss |  Lotus-Climax | D | Raportti |
| 7 |  Italian Grand Prix | Monza | 10. syyskuuta |  Wolfgang von Trips |  Giancarlo Baghetti |  Phil Hill |  Ferrari | D | Raportti |
| 8 |  Yhdysvaltain Grand Prix | Watkins Glen | 8. lokakuuta |  Jack Brabham |  Jack Brabham |  Innes Ireland |  Lotus-Climax | D | Raportti |
Valmistajien lopullinen järjestys

| Sija | Valmistaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Ferrari | 40 |
| 2 |  Lotus-Climax | 32 |
| 3 |  Porsche | 22 |
| 4 |  Cooper-Climax | 18 |
| 5 |  BRM-Climax | 7 |
| 6 |  Ferguson-Climax | 0 |
| 7 |  Lotus-Maserati | 0 |
| 8 |  Emeryson-Maserati | 0 |
| 9 |  De Tomaso-Osca | 0 |
| 10 |  De Tomaso-Alfa Romeo | 0 |
| 11 |  Cooper-Maserati | 0 |
| 12 |  Gilby-Climax | 0 |
| 13 |  JBW-Climax | 0 |
Linus Andersson

| Linus Andersson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1999 (ikä 25) Arvidsjaur, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Sport
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  91
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Skellefteå AIK (SHL) HC Vita Hästen (HA) Djurgårdens IF (SHL) Leksands IF (SHL) KooKoo (SML)
Linus Andersson (s. 30. huhtikuuta 1999 Arvidsjaur, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Andersson laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Andersson on MG/Arvidsjaur HC:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Skellefteå AIK:ssa. Kaudella 2016–2017 Andersson jakoi kymmenellä osumallaan seuran J20-joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Simon Krekulan ja Filip Engeråsin kanssa. Hän debytoi samalla kaudella myös SHL:ssä, jossa Andersson pelasi kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki SHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 29. syyskuuta 2016 Växjö Lakers HC:tä vastaan. Andersson merkittiin Skellefteån 13. hyökkääjäksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 1.36 minuuttia. Kaudella 2017–2018 Andersson oli tehoilla 24+16=40 Skellefteån J20-joukkueen paras maalintekijä ja Andersson jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Albin Erikssonin kanssa edellään Jonatan Berggren. Andersson sijoittui koko J20 SuperElitin maalipörssissä kolmanneksi. Hän pelasi SHL:ssä kauden aikana yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Alkukauden 2018–2019 Andersson pelasi suurimmaksi osaksi Skellefteån J20-joukkueessa ja hän pelasi myös kaksi SHL-ottelua ilman tehopisteitä sekä viisi Mestarien liigan ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Andersson pelasi myös kaksi ottelua lainalla Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttan-joukkue Kalix HC:ssä, kunnes tammikuussa 2019 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästeniin. Toukokuussa Andersson teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2019–2020 hän oli tehoilla 22+13=35 Vita Hästenin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies István Bartalisin jälkeen.
Kaudeksi 2020–2021 Andersson siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Djurgårdens IF:ään. Hän pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 48 runkosarjaottelua tehopistein 10+8=18 ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Andersson teki SHL-uransa avausmaalin 1. lokakuuta 2020 Malmö Redhawksia vastaan. Kesken kauden 2021–2022, joulukuussa 2021 hän siirtyi kuitenkin Leksands IF:ään, josta puolestaan Djurgårdenin suuntaan siirtyi Fredrik Forsberg.
Andersson siirtyi kaudeksi 2022–2023 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue KooKoohon. Hän oli tehoilla 15+23=38 joukkueen toiseksi paras pistemies Heikki Liedeksen jälkeen. Huhtikuussa 2023 KooKoo käytti Anderssonin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaudella 2023–2024, lokakuussa 2023 Andersson joutui arviolta kahdeksi kuukaudeksi sivuun, kun hän oli pelannut alkukaudella vamman kanssa, jota lääkärit katsoivat lopulta tarpeelliseksi kuntouttaa. Andersson palasi kaukaloihin kuitenkin jo noin kolme viikkoa myöhemmin.
Kaudeksi 2024–2025 Andersson siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Vaasan Sportiin jatkamaan SM-liigapelejään. Hänelle taustatietoa seurasta antoi myös joukkueessa pelaava Axel Holmström.
Ura > Maajoukkueura

Andersson on pelannut kolme poikien maaottelua.
Formula 1 -kausi 1960

Formula 1 -kausi 1960 oli 11. Formula 1 -kausi. Se alkoi 7. helmikuuta ja päättyi 20. marraskuuta 1960 kymmenen kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti australialainen Jack Brabham. Valmistajien mestaruuden vei jälleen nimiinsä Cooper. Indianapolis 500 -kilpailu ajettiin viimeistä kertaa osana F1-sarjaa. Kauden aikana kuoli kaksi kuljettajaa; Chris Bristow ja Alan Stacey (molemmat Belgian GP).
Kilpailut

| Nro | Kilpailu | Rata | Päiväys | Paalupaikka | Nopein  kierros | Voittanut  kuljettaja | Voittanut  talli | Renkaat | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Argentiinan Grand Prix | Buenos Aires | 7. helmikuuta |  Stirling Moss |  Stirling Moss |  Bruce McLaren |  Cooper-Climax | D | Raportti |
| 2 |  Monacon Grand Prix | Monaco | 29. toukokuuta |  Stirling Moss |  Bruce McLaren |  Stirling Moss |  Lotus-Climax | D | Raportti |
| 3 |  Indianapolis 500 | Indianapolis | 30. toukokuuta |  Eddie Sachs |  Jim Rathmann |  Jim Rathmann |  Watson-Offenhauser | F | Raportti |
| 4 |  Hollannin Grand Prix | Zandvoort | 6. kesäkuuta |  Stirling Moss |  Stirling Moss |  Jack Brabham |  Cooper-Climax | D | Raportti |
| 5 |  Belgian Grand Prix | Spa-Francorchamps | 19. kesäkuuta |  Jack Brabham |  Jack Brabham  Innes Ireland  Phil Hill |  Jack Brabham |  Cooper-Climax | D | Raportti |
| 6 |  Ranskan Grand Prix | Reims | 3. heinäkuuta |  Jack Brabham |  Jack Brabham |  Jack Brabham |  Cooper-Climax | D | Raportti |
| 7 |  Britannian Grand Prix | Silverstone | 16. heinäkuuta |  Jack Brabham |  Graham Hill |  Jack Brabham |  Cooper-Climax | D | Raportti |
| 8 |  Portugalin Grand Prix | Boavista | 14. elokuuta |  John Surtees |  John Surtees |  Jack Brabham |  Cooper-Climax | D | Raportti |
| 9 |  Italian Grand Prix | Monza | 4. syyskuuta |  Phil Hill |  Phil Hill |  Phil Hill |  Ferrari | D | Raportti |
| 10 |  Yhdysvaltain Grand Prix | Riverside | 20. marraskuuta |  Stirling Moss |  Jack Brabham |  Stirling Moss |  Lotus-Climax | D | Raportti |
Valmistajien lopullinen järjestys

| Sija | Valmistaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Cooper-Climax | 48 |
| 2 |  Lotus-Climax | 34 |
| 3 |  Ferrari | 26 |
| 4 |  Watson-Offenhauser | 14 |
| 5 |  BRM | 8 |
| 6 |  Epperly-Offenhauser | 4 |
| 7 |  Cooper-Maserati | 3 |
| 7 |  Cooper-Castellotti | 3 |
| 7 |  Phillips-Offenhauser | 3 |
| 10 |  Lesovsky-Offenhauser | 2 |
| 11 |  Trevis-Offenhauser | 1 |
| 11 |  Porsche | 1 |
| 13 |  Meskowski-Offenhauser | 0 |
| 14 |  Behra-Porsche-Porsche | 0 |
| 14 |  Kurtis Kraft-Offenhauser | 0 |
| 14 |  Kuzma-Offenhauser | 0 |
| 14 |  Scarab | 0 |
| 16 |  Aston Martin | 0 |
| 16 |  JBW-Maserati | 0 |
| 18 |  Maserati | 0 |
| 19 |  Christensen-Offenhauser | 0 |
| 20 |  Ewing-Offenhauser | 0 |
Leon Uris

Leon Uris vuonna 1989.
Leon Marcus Uris (3. elokuuta 1924 Baltimore, Yhdysvallat – 21. kesäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka tunnetuimmat teokset ovat Exodus (1958) ja Kolmiyhteys (Trinity, 1976).
Exodus kertoo Israelin valtion perustamisesta, ja se on saanut nimensä vuonna 1947 keskitysleireiltä pelastuneita juutalaisia lapsia kuljettaneen laivan mukaan. Kolmiyhteys kertoo irlantilaisen suvun tarinaa useiden sukupolvien ajan 1840-luvun nälkävuosista vuoden 1916 kapinaan asti.
Uris syntyi puolanjuutalaisten siirtolaisten perheeseen Yhdysvalloissa Baltimoressa. Hänen isänsä Wolf William Uris oli viettänyt 1910-luvulla vuoden Palestiinassa matkallaan Puolasta Yhdysvaltoihin, mikä vaikutti Leon Urisin myöhempään uraan.
Leon Uris värväytyi armeijaan pari viikkoa Pearl Harborin iskun jälkeen ja palveli Uudessa-Seelannissa. Ensimmäisessä teoksessaan Taisteluhuuto hän kertoi kokemuksissaan merijalkaväessä. Toista kirjaansa Exodusta varten hän teki kaksi vuotta tutkimustyötä Israelissa.
Teoksia

Taisteluhuuto (Battle Cry, 1953)
Vihan vuoret (The Angry Hills, 1956)
Exodus (1958)
Mila 18 (1961)
Harmagedon (Armageddon, 1963)
Topaz (1967)
QB VII (1969)
Kolmiyhteys (Trinity, 1976)
Hadzi (The Haj, 1984)
Mitlan sola (Mitla Pass, 1988)
Lunastettu maa (Redemption, 1995)
Ljubtšo Djakov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  50 metrin pistoolin mitalikolmikko Moskovan olympialaisissa, Djakov oikealla. |  50 metrin pistoolin mitalikolmikko Moskovan olympialaisissa, Djakov oikealla. |  50 metrin pistoolin mitalikolmikko Moskovan olympialaisissa, Djakov oikealla. |  |
Maa:   Bulgaria
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 50 m vapaapistooli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | SantoDomingo 1981 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | SantoDomingo 1981 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Pronssia | Budapest 1987 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Pronssia | Budapest 1987 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
Ljubtšo Djakov (s. 17. toukokuuta 1954) on bulgarialainen pistooliampuja.
Ljubtšo Djakov on saavuttanut olympialaisissa pronssia 50 m vapaapistoolissa Moskovassa 1980. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa 10 m ilmapistoolilla Santo Domingossa 1981 joukkuekultaa ja henkilökohtaista hopeaa, sekä Budapestissa 1987 henkilökohtaista ja joukkuepronssia.
Ljubov Volosova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Venäjä
Naispaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 63 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sofia 2001 | 56 kg |  |
|  Hopeaa | Tokio 2008 | 63 kg |  |
|  Hopeaa | Herning 2009 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Moskova 2010 | 63 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2006 | 59 kg |  |
|  Kultaa | Baku 2010 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Haaparanta 2004 | 59 kg |  |
Ljubov Mihailovna Volosova (ven. Любовь Михайловна Волосова, s. 16. elokuuta 1982) on venäläinen naispainija ja Euroopan mestari.
Volosova on voittanut painijanurallaan MM-kilpailuista kolme hopeaa ja pronssin. Euroopan mestaruuden hän on voittanut kahdesti, ja lisäksi hänellä on EM-tasolta yksi pronssimitali. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia.
Lessebo

| Lessebo |
| --- | --- |
 Lessebon kirkko.
 Lessebo
 Koordinaatit: 56°45′9″N, 15°16′9″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kronobergin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Lessebon kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,40 km²
Väkiluku:  2 737
 – Väestötiheys:  805,0 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lessebo vuoden 2015 taajamarajauksen mukaan.
Lessebo on samannimisen Lessebon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Kronobergin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 737 asukasta.
Lessebo oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Taajamassa sijaitsee Lessebon kirkko.
Lessebon kauppalan vaakuna
Väestönkehitys

| Lessebon taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 2 509 | 2 509 |
| 1965 | 1965 |    | 2 776 | 2 776 |
| 1970 | 1970 |    | 3 023 | 3 023 |
| 1975 | 1975 |    | 2 991 | 2 991 |
| 1980 | 1980 |    | 2 996 | 2 996 |
| 1990 | 1990 |    | 2 926 | 2 926 |
| 1995 | 1995 |    | 2 987 | 2 987 |
| 2000 | 2000 |    | 2 692 | 2 692 |
| 2005 | 2005 |    | 2 623 | 2 623 |
| 2010 | 2010 |    | 2 737 | 2 737 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Li Yuxiang

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Zagreb 2006 | Kaksoistrap |  |
Li Yuxiang (s. 7. joulukuuta 1982) on kiinalainen haulikkoampuja.
Li Yuxiang on sijoittunut MM-kilpailuissa kaksoistrapissa hopealle Zagrebissa 2006 ja neljänneksi Lonatossa 2005.
Kääjärvi

| Kääjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°44′28″N, 23°37′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskuoja:  oja Palojärveen 
Järvinumero:  35.342.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,1 m  
Rantaviiva:  1,733 km  
Pinta-ala:  7,37 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKääjärvi 
Kääjärvi  tai myös Käenjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Värminmäen kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Parkusjoen alaosan alueeseen (35.342) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,1 metriä mpy.
Lembit Annus

| Lembit Annus |
| --- | --- |

Viron kommunistinen puolue (NKP), ensimmäinen sihteeri
 12.1990 – 10.1991  
Edeltäjä:  Aleksander Gussev
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1931 Kohtla-Järve, Virumaa, Neuvosto-Viro
Kuollut: 4. heinäkuuta 2018 (76 vuotta) Tallinna, Viro
Kansalaisuus:  viro
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue (EKP)/  Neuvostoliiton kommunistinen puolue (NKP) (1963-1990)
Lembit Annus (ven. Lembit Elmarovitš Annus, Лембит Эльмарович Аннус), 17. syyskuuta 1941 - 4. heinäkuuta 2018) oli virolainen kommunisti, Viron kommunistipuolueen (EKP) ns. "Yöpuolue"en 1. sihteeri joulukuusta 1990 lokakuuhun 1991 Viron uudelleenitsenäistymiseen asti. Hän kuului samaan aikaan myös Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyrooseen.
Opiskelu ja ensimmäiset työvuodet Neuvosto-Virossa

Lembit Annus opiskeli Tallinnan Rakennusteknillisessa korkeakoulusta, josta hän valmistui vuonna 1960. Sen jälkeen hän palveli Neuvostoarmeijassa vuoteen 1973. Vuonna 1979 hän valmistui Neuvostoliiton kommunistipuolueen (NKP) Korkeammasta puoluekoulusta. Vuonna 2008 hän puolusti historian kandidaatintutkielmansa.
Vuodesta 1961 hän työskenteli Tallinnan korjaus- ja rakennusvirastossa ensin työnjohtajana ja liikkeenvalvojana.
Lembit Annus oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1963. Vuosina 1964–1971 hän työskenteli NKP:n komsomolissa.
Ura Neuvosto-Viron nomenklatuurassa

Vuonna 1971 hän Neuvosto-Viron nomenklatuuran palvelukseen. Aluksi vuosina 1971–1979 hän toimi EKP:n Tallinnan kaupungin piirikomitean osastopäällikkönä, opettajana ja Neuvosto-Viron kommunistien nuorisojärjestön ELKNÜ:n keskuskomitean osastopäällikkönä, vuosina 1979–1983 EKP:n keskuskomitean apulaisjohtajana ja EKP:n keskuskomitean sihteerinä. Vuosina 1983-1989 hän oli "Eesti Kommunist"-lehden päätoimittajana ja 1989-1990 EKP:n keskuskomitean tarkastajana. EKP:n Kalininin piirikomitean sihteeri Tallinnan kaupungista vuodesta 1990 sekä NKP:n keskuskomitean jäsen 1990-1991.
Viron kommunistipuolueen edustajakokous maaliskussa 1990 johti puolueen hajoamiseen. Näin syntyi Neuvostoliiton kommunistipuolueesta eroava itsenäinen kommunistipuolue ja NKP:le uskollinen siipi, johon Lembit Annus kuului. Aleksander Gusev valittiin NKP:lle uskollisen osan puheenjohtajaksi. Annusista tuli puolueen ensimmäinen sihteeri joulukuusta 1990 lokakuuhun 1991 Aleksandr Gusevin jälkeen. Annus oli myös Neuvostoliiton kommunistipuolueen keskuskomitean jäsen 31. tammikuuta - 23. elokuuta 1991.