Suomen hallintolainkäyttö
Muutoksenhaun perusteet

Hallintolainkäytössä eli hallintoprosessissa tutkittavan asian käsittelystä, siis hallinto-oikeudellisesta oikeudenkäynnistä, säädetään hallintoprosessilaissa varsin kattavasti. Oikeudenkäymiskaareen (Arkistoitu – Internet Archive) ja hallintolakiin viitataan eräissä yksittäisissä suhteissa. Esimerkiksi tuomarin esteellisyysperusteet ovat yhteisiä kaikille tuomioistuimille. Hallintolakia taas hyödynnetään etenkin tiedoksiantojen osalta. Usein hallintoprosessilain ulkopuolisessa erityislainsäädännössäkin on hallintoprosessuaalisia säännöksiä, monesti yksityiskohtaisiakin. Näin on esimerkiksi ympäristölainsäädännössä, ulkomaalaislaissa, lastensuojelussa (Arkistoitu – Internet Archive), verotuksessa sekä julkisia hankintoja (Arkistoitu – Internet Archive) koskevassa sääntelyssä. Tällöin erityislain menettelysäännöksiä sovelletaan hallintoprosessilain vastaavien yleissäännösten sijasta. Toisaalta kuntalain (Arkistoitu – Internet Archive) mukaisella kunnallisvalituksella on vain eräitä erityispiirteitä hallintoprosessilain yleissäännösten sijaan sovellettavina. Ero hallintovalituksen ja kunnallisvalituksen välillä on hallintoprosessilain voimaantulon myötä kaventunut merkittävästi, koska kummatkin voidaan tehdä vain päätöksen lainvastaisuuden perusteella.
Muutoksenhakuasiassa valituksenalaisen päätöksen tehnyt viranomainen on yhtenä prosessin osapuolena. Muita osapuolia ovat asianosaiset, joita voi asiaryhmästä ja tilanteesta riippuen olla yksi tai useampia. Monimuotoisessa hallintoprosessissa ei yleensä ole siviili- tai rikosprosessin kaltaista kiinteää asianosaisrakennetta, minkä vuoksi asianosaisen käsitettä ei ole katsottu mahdolliseksi hallintoprosessilaissa määritellä. Käytännössä asianosaisuus nimenomaan valittajan osalta määräytyy valitusoikeuden kautta. Hallintopäätökseen saa hakea muutosta valittamalla se, johon päätös on kohdistettu tai jonka oikeuteen, velvollisuuteen tai etuun päätös välittömästi vaikuttaa ja se, jonka valitusoikeudesta laissa erikseen säädetään. Viranomainen saa hakea muutosta valittamalla myös, jos valittaminen on tarpeen viranomaisen valvottavana olevan yleisen edun vuoksi. Valittajalla voi olla myös yksityisiä vastapuolia, esimerkiksi luvan hakijalla lupaa vastustavat ja lupaa vastustavilla luvan hakija. Kun yksi hallintoasian asianosaisista valittaa päätöksestä, kaikki hallintoviranomaisvaiheen asianosaiset ovat automaattisesti myös hallinto-oikeudessa asianosaisia, ainakin prosessuaaliselta kannalta, mutta aineellinen asianosaisuus ei välttämättä ulotu kaikkiin asiakysymyksiin tai osapuoliin.
Hallintotuomioistuinta ja muuta lainkäyttöelintä, jolle valitus tehdään, kutsutaan yhteisellä nimityksellä valitusviranomaiseksi. Hallintoprosessilaissa hallintotuomioistuimesta säädetty koskee myös muita hallintolainkäyttöelimiä.
Hallintotuomioistuin ratkaisee asian esittelevän virkamiehen esittelystä, lähtökohtaisesti useamman tuomarin kollegisessa kokoonpanossa. Hallinto-oikeudessa jäseniä voivat olla ylituomari ja hallinto-oikeustuomarit) ja korkeimmassa hallinto-oikeudessa presidentti ja oikeusneuvokset). Esittelyn voi hallinto-oikeudessa suorittaa yksi kollegion jäsenenä olevista tuomareista tai erityisessä esittelijän virassa oleva lakimies (hallinto-oikeussihteeri). Korkeimmassa hallinto-oikeudessa esittely kuuluu aina esittelijän virassa olevalle virkamiehelle (oikeussihteeri tai esittelijäneuvos).