stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Danny (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Danny
Henkilötiedot
Koko nimi: Daniel Miguel Alves Gomes
Syntymäaika: 7. elokuuta 1983
Syntymäpaikka:  Caracas, Venezuela
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttä
Pituus: 178 senttimetriä
Lempinimi: Danny
Seura
Seura:  Zenit Pietari
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1999–2001:  C.S. Maritimo
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2002 2002–2005 2003–2004 2005–2008 2008– |  C.S. Maritimo  Sporting CP → C.S. Maritimo (laina)  FK Dynamo Moskova  Zenit Pietari | 20 (5) 10 (0) 29 (1) 97 (16) 74 (24) |
Maajoukkue
| 2003-2006 2008- |  Portugali U21  Portugali | 17 (0) 23 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. lokakuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. elokuuta 2010.
Daniel Miguel Alves Gomes, pelaajanimeltään Danny (s. 7. elokuuta 1983 Caracas, Venezuela) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän pääsarjassa pelaavaa Pietarin Zenitiä.
Venezuelassa portugalilaiseen perheeseen syntynyt Danny muutti nuorena Portugalille kuuluvalle Madeiralle, missä hän aloitti jalkapallon pelaamisen CS Marítimon juniorijoukkueissa. Kaudella 2001–2002 hän nousi seuran edustusjoukkueeseen ja teki 20 pelaamassaan ottelussa viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän siirtyi 2,1 miljoonalla eurolla suurseura Sporting Lissaboniin, mistä kuitenkin palasi Marítimoon lainasopimuksella. Vuonna 2005 hän siirtyi Venäjälle Moskovan Dynamoon ja valittiin kauden päätteeksi joukkueen parhaaksi pelaajaksi. Nykyiseen seuraansa Zenitiin hän siirtyi elokuussa 2008 30 miljoonalla eurolla, mikä on Venäjän liigassa kautta aikojen suurin siirtosumma. Zenitissä Danny pelasi ensimmäisen ottelunsa Zenitin 2-1-voittoon päättyneessä supercupissa Manchester Unitedia vastaan, missä hän teki voittomaalin. Hänet myös valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Portugalin A-maajoukkueessa Danny pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2008 ystävyysottelussa Färsaaria vastaan. Aikaisemmin hän kuului alle 21-vuotiaiden maajoukkueen vakiomiehistöön ja edusti maataan myös 2004 Ateenan olympialaisissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henkilökuva Zenitin sivuilla
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Ferreira |
4 Rolando |
5 Duda |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Mendes |
9 Liédson |
10 Danny |
11 Simão |
12 Beto |
13 Miguel |
14 Veloso |
15 Pepe |
16 Meireles |
17 Amorim |
18 Almeida |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Costa |
22 Fernandes |
23 Coentrão |
Valmentaja Queiroz
Valgejärv (Riisipere)

| Valgejärv |
| --- | --- |
 Järvi elokuussa 2015
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Läänemaa, Harjumaa
Kunnat:  Lääne-Nigula, Saue
Koordinaatit:  59°06′15″N, 24°07′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vihterpalu jõen vesistö
Valuma-alue:  Turvaste ojan valuma-alue
Järvinumero:  VEE2029000
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  35 m
Rantaviiva:  3,851 km
Pinta-ala:  10,9  ha 
Keskisyvyys:  0,5 m
Suurin syvyys:  1 m
Valuma-alue:  1 km²
Saaria:  2
 fiValgejärv 
Valgejärv (Valgjärv, Riisipere Valgejärv, Turvaste Valgejärv) on Virossa Harjumaan Sauen ja Läänemaan Lääne-Nigulan kuntien rajalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi sijaitsee Pisuksennõmmen eteläpuolella suuren Valgejärve raban lounaispuolella. Sen pinta-ala on 11 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvi on rannoiltaan kasvamassa umpeen ja siksi järvessä on useita järvialtaita ja osa alkupräisen järven lahdista ovat kuroutuneet omiksi lammiksi. Pohjoista ja eteläistä järviallasta yhdistää keskellä yli 10 metriä leveä salmi. Eteläisen altaan itäpäässä on tätäkin kapeampi salmi, jonka takana sijaitsee pieni vesialue. Pohjoisosassa on kaksi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,19 ha. Ne erottavat itäpäähän oman vesilataan. Järven pohjoiseen altaaseen laskee lyhyt metsäoja. Eteläisestä altaasta lähteen luontainen laskuoja, joka päättyy maatilan viereen. Järven valuma-alueen laajuus on vain 1,0 km².
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys noin metrin. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 5,5 kuutiokilometriä eli 0,055 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja rannat ovat kauttaaltaan suota. Järvelle johtaa patkointipolkuja ja se on autio. Maakunnan raja ylittää pohjoisen altaan länsipuolella. Sen pienempi osa kuuluu Lääne-Nigulaan.
Luontoarvoja

Viereiseltä Järveotsan järveltä, missä on nuotiopaikka, alkaa opastettu patikointipolku ja pitkospuut Valgejärvelle, missä reitti kiertää järven ja ympäröivää suota.
Järvessä esiintyviä kalalajeja ovat särki, ahven, suutari ja hauki.
Järvi syyskuussa 2013
Pohjakasvillisuutta järven pohjassa
Kurjet pyytämässä eläimiä järven rannassa
Valfrid Vasenius

| Valfrid Vasenius |
| --- | --- |
 Valfrid Vasenius 1890-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1848 Helsinki
Kuollut: 31. toukokuuta 1928 (79 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kirjallisuushistoria
Gustaf Valfrid Vasenius (12. lokakuuta 1848 Helsinki – 31. toukokuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Vasenius oli 1880–1887 Helsingin yliopiston estetiikan ja kirjallisuushistorian dosentti ja yliopiston kirjaston amanuenssi 1877–1892 ja varakirjastonhoitaja 1892–1902. Vuosina 1902–1908 hän oli Suomen ja Pohjoismaiden kirjallisuushistorian ylimääräinen professori. Hän oli opettajana myös koulussa ja kirjoitti kirjallisuuskritiikkiä ja yhteiskunnallisia ja kulttuuriaiheisia kirjoituksia muun muassa Valvojaan, jonka perustajia hän oli. Vasenius oli myös Naisasialiitto Unionin perustajia.
Vaseniuksen isä oli kirjankustantaja, kirjakauppias Gustaf Otto Wasenius.
Julkaisut (valikoima)

Henrik Ibsens dramatiska diktning, 1882
Henrik Ibsen. Ett skaldeporträtt, 1882
Historiska undersökningar om Jacob Frese, 1884
Johan Ludvig Runerberg såsom konstnär, 1896
Världsbild och poesi, 1900
Samkänslan och dess yttringar i Finland, 1901 suom. Yhteistunto ja sen ilmaukset Suomessa, Otava 1901
Runeberg Suomen kansan runoilijana, 1904
Runous ja elämä, 1906
Sopusointua etsimässä, 1908
Zacharias Topelius, hans lif och skaldegärning. G. W. Edlund (osat 1–2), Schildt (osat 3–6), 1912–1931 suom. Zacharias Topelius ihmisenä ja runoilijana, Otava, 1912–1933
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Valfrid Vaseniuksen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergilta
Valamiehistö

Valamiehistö eli jury ovat valamiesoikeuden maallikkojäsenet, jotka kollektiivisesti ratkaisevat todistus- tai syyllisyyskysymyksen yleensä rikosasioissa, mutta eivät osallistu oikeuskysymyksen käsittelyyn. Suomessa valamiestä vastaa lähinnä lautamies. Valamiesoikeutta käyttävät muutamat valtiot, kuten Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta.
Tyhjä yhdysvaltalainen valamiesaitio.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ensimmäinen juttua käsittelevä tuomioistuin on joko maistraatinoikeus tai kruununoikeus. Kruununoikeus käsittelee vakavammat rikoslakirikokset. Sen maallikkoedustus koostuu 12 henkilön valamiehistöstä, jonka tehtävänä on ratkaista syyllisyyskysymys. Mikäli valamiehistö pitää vastaajaa syyllisenä, asia siirtyy lainoppineelle tuomarille, jonka tehtävänä on rangaistuksen määrääminen.
Valamiehistö Ruotsissa ja Norjassa

Ruotsissa on sanan- ja painovapausjutuissa käytössä valamiesjärjestelmä. Näissä asioissa valamiehistö koostuu yhdeksästä jäsenestä ja sen tehtävänä on päättää, onko joukkotiedotusvälineen käytössä tapahtunut rikos. Jos vähintään neljä valamiehistön jäsentä katsoo, että rikosta ei ole tapahtunut, vastaaja vapautetaan syytteestä.
Mikäli puolestaan vähintään kuusi valamiehistön jäsentä katsoo rikoksen tapahtuneen, asia etenee kolmen lainoppineen tuomarin kokoonpanoon, joka päättää rangaistuksista sekä mahdollisista vahingonkorvauksista. Tässä käsittelyssä tuomioistuin on siinä mielessä sidottu valamiehistön ratkaisuun, että se ei voi arvioida tekoa valamiehistöä ankarammin. Sitä vastoin käsittelyssä voidaan päätyä kokonaan vapauttavaan tuomioon sekä valamiehistön arviota lievempään rikosnimikkeeseen. Vastaavat säännöt pätevät myös mahdolliseen muutoksenhakuun.
Valamiesjärjestelmän käyttö on Ruotsissa kuitenkin vapaaehtoista, sillä asianosaiset voivat päättää, että asia ohjataan suoraan varsinaiseen tuomioistuinkäsittelyyn ilman sitä edeltävää valamiehistövaihetta.
Norjassa muutoksenhakuasteessa rikosjuttujen peruskokoonpano on kolme lainoppinutta tuomaria ja neljä lautamiestä. Törkeämmissä rikosjutuissa, joissa muutoksenhaun kohteena olevasta rikoksesta voi seurata yli kuuden vuoden vankeusrangaistus, syyllisyyskysymyksen päättää ensin maallikoista koostuva 10 henkilön valamiehistö (norj. lagrett). Mikäli seitsemän valamiestä pitää vastaajaa syyllisenä, jutun seuraamuskysymys siirtyy kolmen lainoppineen tuomarin ja neljän valamiehen ratkaistavaksi. Mikäli kolme virkatuomaria puolestaan katsoo, että valamiehistö on antanut virheellisen vapauttavan tuomion, ratkaistaan syyllisyysasia uudelleen kolmen virkatuomarin ja neljän maallikon kokoonpanossa.
Valamiehistö Yhdysvalloissa

Yhdysvaltain perustuslain kuudennen lisäyksen mukaan rikoksesta syytetyllä on oikeus valamiehistön edessä käytävään oikeudenkäyntiin. Poikkeuksen tähän tekevät lievät rikokset, joista ei voi saada pitkää vankeustuomiota. Syytetty voi luopua tästä oikeudestaan ja valita oikeudenkäynnin, jonka tuloksen päättää tuomari.
Valamiehistön jäsenet valitaan menettelyssä, josta käytetään termiä voir dire. Henkilöiltä kysytään kysymyksiä, ja ehdokkaista voidaan hylätä yksilöitä, joilla vaikuttaa olevan sellainen ennakkoasenne, että se estäisi heitä arvioimasta tapausta puolueettomasti. Sekä syyttäjä että puolustusasianajajat voivat hylätä tietyn määrän ehdokkaita myös melkein mistä syystä tahansa. Syynä ei voi kuitenkaan käyttää esimerkiksi henkilön ihonväriä tai sukupuolta.
Valamiehistön jäsenmäärä vaihtelee kuuden ja kahdentoista välillä riippuen siitä, minkälainen oikeudenkäynti on kyseessä. Liittovaltion tuomioistuimissa käytävissä rikosoikeudenkäynneissä valamiehiä on aina kaksitoista ja langettavan tuomion täytyy olla yksimielinen, mutta kaikissa osavaltioissa näin ei ole. Jos valamiehistö ei pääse tulokseen tuomiosta, tuomari määrää oikeudenkäynnin rauenneeksi (mistrial). Syytetty voi joutua uuteen oikeudenkäyntiin. Jos valamiehistö tuomitsee henkilön syylliseksi, tuomari voi joissakin tapauksissa kumota tuomion.
Tapauksissa, joissa syytetyn on mahdollista saada kuolemantuomio, rangaistuksesta päättää sama valamiehistö, joka on tuominnut henkilön syylliseksi. Vuonna 2017 Alabama luopui viimeisenä osavaltiona tavasta, jossa tuomarilla oli oikeus muuttaa valamiehistön langettama elinkautistuomio kuolemantuomioksi.
Joissakin tapauksissa ennen varsinaista oikeudenkäyntiä syyttäjä esittää todisteitaan suurelle valamiehistölle, joka päättää voidaanko syyte nostaa.
Daeodon

| Daeodon |
| --- | --- |

 Oligoseeni–Mioseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  †Entelodontit Entelodontidae
Suku::  †Daeodon  Cope, 1879
Laji::  shoshonensis
Kaksiosainen nimi
 † Daeodon shoshonensis  Cope, 1879 
Synonyymit
 Dinohyus hollandi Peterson, 1905 
Katso myös
   Daeodon Wikispeciesissä   Daeodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Daeodon on sukupuuttoon kuollut entelodontteihin kuuluva sorkkaeläinsuku, jonka fossiileja on löydetty laajalta alueelta Yhdysvalloissa. Sukuun luetaan vain yksi laji, Daeodon shoshonensis, ja se eli myöhäiseltä oligoseenilta varhaiselle mioseenille. Se oli paitsi heimonsa viimeinen laji, myös heimon suurin laji. Daeodon saattoi kasvaa noin 3,4 metriä pitkäksi ja 2,4 metriä korkeaksi. Pelkästään kallolla saattoi olla pituutta yli 1,5 metriä. Eläin painoi arviolta noin 900 kiloa. Daeodonin jalat olivat varsin pitkät ja tukevat, ja sen ruumis oli sikamainen. Sillä oli entelodonteille tyypillisiä luisia kyhmyjä leuan alla ja naaman sivussa, ja ne saivat eläimen näyttämään jättimäiseltä pahkasialta. Daeodon söi lähellä maata ja sen pitkä kuono korvasi sen lyhyen kaulan. Sen leukalihakset olivat hyvin voimakkaat. Hampaat osoittavat, että Daeodon oli kaikkiruokainen, ja söi myös raatoja. Raadonsyöntiin viittaavat myös samanaikaisten eläinten luista löydetyt hampaanjäljet.
Luurangon rekonstruktio
Călărașin piiri

Piiri tummennettuna Moldovan kartalla.
Călărașin piiri (romaniaksi Raionul Călărași) on hallintopiiri (raion) Moldovan keskiosassa. Piirin hallintokeskus on Călărași.
Piirin pinta-ala on 760 km2 ja arvioitu väkiluku vuoden 2011 alussa oli 78 800.
Călărașin liikenneyhteydet ovat hyvät, sillä se sijaitsee pääkaupunki Chișinăusta Romaniaan vievän valtatien varrella. Siellä on laakeita, lyhyitä jokilaaksoja, hedelmällinen maaperä ja aurinkoinen ilmasto, joten viininviljely ja muu maatalous menestyvät alueella hyvin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Călărașin piiri Wikimedia Commonsissa
Moldovan hallintopiirit
| --- | --- |
Kaupunkipiirit:   Chișinău  Bălți  Bender 
Hallintopiirit:   Anenii Noi  Basarabeasca  Briceni  Cahul  Cantemir  Călărași  Căușeni  Cimișlia  Criuleni  Dondușeni  Drochia  Dubăsari  Edineț  Fălești  Florești  Glodeni  Hîncești  Ialoveni  Leova  Nisporeni  Ocnița  Orhei  Rezina  Rîșcani  Sîngerei  Soroca  Strășeni  Șoldănești  Ștefan Vodă  Taraclia  Telenești  Ungheni 
Itsehallinnolliset alueet:   Gagauzia  Transnistria
Clarkia franciscana

| Clarkia franciscana |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Horsmakasvit Onagraceae
Suku::  Silkkikukat Clarkia
Laji::  franciscana
Kaksiosainen nimi
 Clarkia franciscana  Lewis & Raven 
 Lajin levinneisyys Kaliforniassa.
Katso myös
   Clarkia franciscana Wikispeciesissä   Clarkia franciscana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Clarkia franciscana on horsmakasveihin kuuluva kasvilaji. Clarkia franciscanaa tavataan vain kahdessa paikassa: Presidio of San Franciscossa, San Franciscon kaupungissa sekä Alamedan piirikunnan pääkaupungissa Oaklandissa. Clarkia franciscana kasvaa enimmillään 40 senttimetriä korkeaksi. Se kukkii toukokuusta heinäkuuhun laventelinvärisin kukin. Laji on luokiteltu Yhdysvalloissa uhanalaiseksi.
Täytekynä

Parker-merkkisiä mustekyniä 1920-luvulta
Täytekynä ja mustetta
Parker-merkkinen täytekynä
Täytekynä on kynä, jossa on vesiliukoista juoksevaa mustetta sisältävä säiliö. Muste valuu säiliöstä kynän metalliterään "feedin" läpi painovoiman ja kapillaari-ilmiön avulla. Nykyään useimmissa täytekynissä käytetään vaihdettavia mustepatruunoita, mutta monia muitakin täyttömenetelmiä on olemassa. Joissain kynissä on mäntäpumppumekanismi (engl. piston filler) ja toisissa muste laitetaan pipetillä suoraan täytekynän runkoon (engl. eyedropper fountain pen). Patruunatäyttöisiin kyniin on saatavana muuntimia (engl. converter), joiden avulla kynä voidaan täyttää suoraan mustepullosta. Konvertteri on mustepatruunan tilalle asennettava mäntämekanismin sisältävä säiliö. Konvertterin perässä on säätöruuvi, jota pyörittämällä mäntä liikkuu. Konvertteri täytetään siten, että kynän kärki asetetaan mustepulloon ja ruuvia käännetään, kunnes säiliö on täyttynyt musteella.
Täytekynien käyttö arkisena kirjoitusvälineenä meni pois muodista kuulakärkikynän läpimurron myötä 1960-luvulla. Täytekynä ei kuitenkaan kokonaan poistunut käytöstä, vaan se pysyi tiettyjen asianharrastajien käytössä kunnes 1980-luvun lopulla se tuli uudelleen muotiin ja keräilijät alkoivat kiinnostua niistä. Useimmat ihmiset pitävät täytekyniä nykyään hankalina, koska ne vaativat enemmän huolenpitoa kuin kuulakärkikynät. Kuulakärkikynällä voi kirjoittaa 2–3 km viivaa, kun taas täytekynän säiliötä voi joutua täyttämään lähes päivittäin. Halpa mainoskuulakärkikynä heitetään nykyisin yleensä roskiin kun sen säiliö on tyhjentynyt. Nykyään jotkut ihmiset kirjoittavat mieluiten täytekynillä, koska kynää ei täydy painaa juuri lainkaan paperia vasten. Mustakynäharrastajat pitävät myös siitä, että kynissä voi käyttää useita erilaisia musteita. Mustekynävalmistajat saattavat tarjota kalleimmissa malleissaan kynälle elinikäisen takuun, mutta tavallisesti niille annetaan noin kolmen vuoden takuu.
Täyte- ja mustekynien historiaa

Tarve mustekynille syntyi teollistumisen myötä. Sitä ennen suurimmalla osalla kansasta ei ollut tarvetta kirjoittaa, eikä kirjoitusvälineille asetettu käytännöllisyysvaatimuksia. 1800-luvulla alkoi kehitys kohti nykyaikaista mustekynää, jonka mustesäiliö korvasi mustepulloon kastettavan sulkakynän. Läpi 1800-luvun markkinoille tuotiin laaja kirjo erilaisia tekniikoita käyttäviä säiliökyniä, mutta niiden toiminnan epävakaus poisti ne markkinoilta nopeasti. Suurin ongelma säiliökynän kehittämisessä oli musteen virtaa kynän kärkeen säätelevän tekniikan kehittäminen, sillä musteen virratessa kärkeen säiliöön syntyi tyhjiö, joka esti musteen jatkuvan, tasaisen virran. Ratkaisu tähän oli 1800-luvun lopussa keksitty valukanava eli syötin, joka sääteli musteen virtaa. Vuonna 1884 alkoi mustekynien massatuotanto, kun Waterman’s alkoi valmistaa patentoitua tekniikkaa käyttäviä mustesäiliökyniään. Pian tämän jälkeen muutkin merkit alkoivat valmistaa samantapaisia kyniä.
Teoksessa 1001 Inventions. The Enduring Legacy of Muslim Civilization kerrotaan, että vuonna 953 Egyptin sulttaanin hoviin kuulunut Qadi abu Hanifah al-Nu’man ibn Muhammed keksi täytekynän, jossa oli mustesäiliö.   Professori Mike Diboll pitää tarinaa tieteisfantasiana.
Mustekynät olivat yleisiä aina 1960-luvulle, jolloin kuulakärkikynän käyttö yleistyi. Tämän jälkeen kynäteollisuus eli hiljaiseloa 1980-luvulle saakka, jolloin eri kynämerkit alkoivat jälleen tuottaa uusia kynämalleja ja kokeilla uudenlaista designia.
Mustekynien terät ja kärjet

Mustekynissä on metallinen kärki, joka voi olla kultaa, ruostumatonta terästä tai muuta metallia. Teriä on erikokoisia ja yleisimmät koot ovat EF (hyvin kapea, engl. extra fine), F (kapea, engl. fine), M (medium), B (leveä, engl. bold) ja BB (erittäin leveä, engl. extra bold). Tavallisesti täytekynän kärki on pyöreä, jolloin viivan leveys ei riipu suunnasta. Italic-kärki on kuitenkin litteä, jolloin viivanleveys riippuu siitä mihin suuntaan viivaa vedetään. Länsimaisessa kalligrafiassa halutaan, että alasvetoviivat ovat leveämpiä kuin sivuvetoviivat.
Kärki valitaan tavallisesti käsialan koon ja käyttötarkoituksen mukaan. Kirjoituskokemukseen vaikuttaa terän koon lisäksi terän materiaalin taipuisuus, rakenne, kynän pituus ja paino. Taipuisalla kärjellä kirjoittaessa viivan leveys riippuu siitä kuinka paljon kynää painaa. Myös musteen koostumus ja käytetyn paperin laatu ja tyyppi vaikuttavat kynän tuottamaan jälkeen ja siihen miltä kynä tuntuu kädessä.
Täyttömekanismit

Eri mustekynämalleissa on erilaisia täyttömekanismeja. Varhaisin oli käsikäyttöinen pipettitäyttö, jossa kynän säiliöön vietiin muste pipetin avulla mustepullosta. Tällaiset kynät olivat epäluotettavia ja saattoivat vuotaa. Tähän ongelmaan Waterman keksi ratkaisuksi ns. safety penin vuonna 1907.
Seuraava edistysaskel tapahtui, kun alettiin käyttää tyhjiöön perustuvia, ”itsestään” täyttyviä mustekyniä. Roy Conklin kehitti vuonna 1897 kynän, jossa säiliönä oli kapea kuminen pussi. Kynän varressa oli sirpin muotoinen nappi, jota painamalla pussi meni kasaan. Kun sirppi vapautettiin, pussi laajeni imien musteen sisäänsä. Tähän tekniikkaan perustuvia täyttömekanismeja oli markkinoilla lukemattomia, kuten viputäyttökynä, joka oli laajimmalle levinnyt ja Sheafferin vuonna 1907 patentoima.
Yksi menestyneimmistä täyttömekanismeista on yhä laajasti käytössä oleva uppomäntätäyttö, jonka kenties kuuluisin käyttäjä on Pelikan. Tällaisissa kynissä mustesäiliönä toimii osa kynän varresta. Varren sisällä on mäntä, jota liikutetaan kynän päässä olevaa osaa kiertämällä. Näin muste imetään säiliöön pullosta.
Suosittu täyttömekanismi on myös patruunatekniikka. Patruunatäyttökynissä ei ole sisäänrakennettua mustesäiliötä, vaan kynän varren sisään asetetaan muovinen, kertakäyttöinen mustesäiliö. Tällaisissa kynissä voidaan käyttää myös pullomustetta mäntätekniikalla toimivan adapterin avulla.
Mustekynien keräily ja harrastaminen

Nykyään mustekyniä ei käytetä yhtä yleisesti kuin vielä 1900-luvun puolivälissä. Mustekynillä on kuitenkin laaja kansainvälinen harrastajakunta, jonka jäsenet keräilevät ja käyttävät kyniä. Monet harrastavat joko vintage-kyniä tai nykyaikaisia, mutta suurin osa keräilee molempia. Myös mustepullot ja eriväriset musteet ovat keräilyn kohteena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fountain Pen Network -keskustelufoorumi.
Stylophiles of Finland (Arkistoitu – Internet Archive).
Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama

Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama (koreaksi 조국통일민주주의전선) on Korean demokraattisessa kansantasavallassa toimiva poliittinen yhteistyöelin. Se on muodostettu 22. heinäkuuta 1946 Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä Korean pohjoisosassa. Järjestön alkuperäinen nimi oli suomennettuna Pohjois-Korean isänmaan yhdistämisen demokraattinen rintama. Usein sitä kutsutaan myös lyhyemmällä nimellä Isänmaan rintama.
Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama muistuttaa toisen maailmansodan jälkeen itäisen Keski-Euroopan kansantasavalloissa muodostettuja poliittisia yhteistyöjärjestöjä, esimerkiksi Saksan demokraattisen tasavallan Kansallista rintamaa. Se on siis kattojärjestö, joka kokoaa yhteen kaikki Pohjois-Koreassa toimivat poliittiset ja yhteiskunnalliset järjestöt. Rintamaa hallitsee Pohjois-Koreaa hallitseva Korean työväenpuolue, minkä lisäksi siihen kuuluu kaksi muuta maassa sallittua poliittista puoluetta, Korean sosiaalidemokraattinen puolue ja Cheondogyolainen Ch'ôngu -puolue. Lisäksi järjestöön kuuluu esimerkiksi Korean pioneerijärjestö, Korean työväenpuolueen nuorisojärjestö Kim Il-Sungin sosialistinen nuorisoliitto ja Korean demokraattinen naisjärjestö.
Pohjois-Korean parlamentin, korkeimman kansanneuvoston, samoin kuin muiden kansanedustuslaitosten kokoonpano määräytyy käytännössä Demokraattisen isänmaan rintaman järjestämissä vaalikokouksissa, joissa päätetään, ketkä asetetaan ehdolle vaalien yhtenäislistoilla. Vaaleissa äänioikeutetuilla on mahdollisuus äänestää ainoastaan yhtenäislistaa vastaan tai sen puolesta, yksittäisiä ehdokkaita ei voi äänestää.
Davina Philtjens

Davina Philtjens heinäkuussa 2022.
Davina Philtjens (s. 26. helmikuuta 1989) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa 13. heinäkuuta 2022 mennessä 109 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa helmikuussa 2008 ja on pelannut myös Belgian alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Philtjens on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut Alankomaissa Ajaxia kausina 2016–2018 sekä Italiassa Fiorentinaa kausina 2018–2020 ja Sassuoloa vuodesta 2020 alkaen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Davina Philtjens Wikimedia Commonsissa
Belgian joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Odeurs |
2 Philtjens |
3 Jaques |
4 Coutereels |
5 Van De Putte |
6 De Caigny |
7 Van Gorp |
8 Onzia |
9 Wullaert |
10 Zeler |
11 Cayman |
12 Lemey |
13 Yuceil |
14 Vanmechelen |
15 Daniëls |
16 Van Den Abbeele |
17 Coryn |
18 De Neve |
19 Courtois |
20 Biesmans |
21 Evrard |
22 Deloose |
23 Van Wynendaele |
Valmentaja Serneels
Belgian joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Evrard |
2 Philtjens |
3 Van Kerkhoven |
4 Tysiak |
5 Wijnants |
6 De Caigny |
7 Eurlings |
8 Delacauw |
9 Wullaert |
10 Vanhaevermaet |
11 Cayman |
12 Lemey |
13 Dhont |
14 Vanmechelen |
15 Vangheluwe |
16 Minnaert |
17 Tison |
18 De Neve |
19 Kees |
20 Biesmans |
21 Lichtfus |
22 Deloose |
23 Missipo |
Valmentaja Serneels