stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siilinjärvi
Kulttuuri > Nähtävyydet

| --- | --- |
 Siilinjärven kirkko  Vuorelan kirkko  Siilinjärven ortodoksinen kirkko  Toivalan tsasouna  Suomen sodan 1808–1809 muistomerkki. Eversti Sandelsin Toivalansalmessa käymien taistelujen muistomerkki Vuorelassa kylpylähotelli Kunnonpaikan edustalla.  Kylpylä-hotelli Kunnonpaikka Vuorelassa.  Ilmestys (peurapatsas moottoritien varrella)  Ahti Sonnisen muistomerkki  Harjamäen sairaalamuseo  Tarinan sairaalamuseo  Pöljän kotiseutumuseo  Mäntyrannan kesäteatteri:  Mantun pesäpallostadion  Virkistysuimala Fontanella  Yaran kipsivuoret (ent. Kemira)  Kasurilan hiihtokeskus  Riihikalleria  Mainospylväs ”Siilinjärven neula”  Jännevirran silta  Tarinaharju-Patakukkula luontopolku  Tarinagolf  Ahmon urheilukeskus
Kulttuuri > Julkiset taideteokset ulkotiloissa

Luettelo Siilinjärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Kulttuuri > Ystävyyskaupungit

Siilinjärven kunnalla on kuusi ystävyyskuntaa:
Sunnen kunta, Ruotsi
Elverum, Norja
Haslev, Tanska
Hajdúböszörmény, Unkari
Antrea, Venäjä
Amberg, Saksa
Seurakunnat

Siilinjärvellä toimii vuoden 2018 aluejaon mukaan Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Siilinjärven seurakunta. Sen kirkkoja ovat Siilinjärven kirkko ja Vuorelan kirkko.
Suomen ortodoksisen kirkon Kuopion ortodoksinen seurakunta kattaa myös Siilinjärven alueen. Ortodoksisia pyhäkköjä ovat 
Siilinjärven ortodoksinen kirkko ja Toivalan tsasouna.
Lisäksi Siilinjärvellä toimii Suomen helluntaikirkon Siilinjärven helluntaiseurakunta.
Urheilu

Siilinjärvi on tunnettu pesäpallopaikkakunta, Siilinjärven Pesiksen miesten joukkue pelasi korkeimmalla sarjatasolla Superpesiksessä vuoteen 2021 asti. Eniten junioritoimintaa on tällä hetkellä Siilinjärven Palloseuralla. Muita isoja junioriseuroja ovat Siilinjärven Pesis, Toivalan Urheilijat ja Siilinjärven Ponnistus.
SiiPen ja seuran edeltäjän SiiPon miesjoukkueet pelasivat yhteensä 18 kautta maan ylimmällä sarjatasolla. Vuonna 1986 SiiPo voitti hopeaa. SiiPen naiset ovat pelanneet pääsarjassa yli 20 vuotta, mutta seura päätti luopua pääsarjapaikasta syksyllä 2011, ja pelasi pääsarjassa vielä vuodet 2020–2021. Vuonna 1999 SiiPen naisten joukkue voitti Suomen mestaruuden.
Silepa pelasi lentopalloa parhaimmillaan SM-sarjassa 1970- ja 1980-lukujen taitteessa. Jalkapallossa ToU pelasi vuosina 1983 ja 1985 Kakkosessa.
Vuorelan Veikot voitti miesten rullakiekon Suomen mestaruuden 2009 sekä 2012.
ZZ Toivala voitti miesten istumalentopallon Suomen mestaruuden 2012 ja 2013. Lisäksi joukkue voitti Suomen Cupin 2011 ja 2012. ZZ Ladyt voitti naisten istumalentopallon SM-kultaa vuonna 2013 sekä Suomen cupin 2012.
Merkittävimmät Siilinjärven urheilualueet ovat Mantun pesäpallostadion, Ahmon urheilualue ja Tuplajäät.
Urheilu > Urheiluseuroja

Budoseura Koubukan, karate- ja taura musō-ryū kobudō -kamppailulajit
Floorball Siilinjärvi, salibandy
Fontanellan keilaajat, keilaus
Harjamäen Teräs, jalkapallo
Lokomotiv Siilinjärvi, jalkapallo
Rökäletappio, salibandy
Saletti, lentopallo
Siilin Rasti, suunnistus
Siilinjärven Hiihtoseura, hiihto ja yleisurheilu
Siilinjärven Hockey Team, jääkiekko
Siilinjärven Palloseura, jalkapallo
Siilinjärven Pesis, pesäpallo
Siilinjärven Ponnistus, mäkihyppy, alppihiihto, yleisurheilu, painon- ja voimanosto ja voimistelu, nettisivut www.siipo.com
Siilinjärven Urheiluampujat, ammunta
Tarinagolf Siilinjärvi, golf
Toivalan Urheilijat, jalkapallo
Vuorelan Veikot, frisbeegolf, katukiekko, salibandy ja rullakiekko
Vuorelan Ässät, jääkiekko
ZZ Toivala, lentopallo ja istumalentopallo
Urheiluseura Mafia, salibandy ja sähly
Siilin Ratsastajat, ratsastus
Siilinjärven Vesa, motocross
Siilinjärven Han Moo Do seura, han moo do -kamppailulaji
Tunnettuja siilinjärveläisiä ja Siilinjärvellä vaikuttaneita henkilöitä

Aavikko, elektronisen musiikin yhtye
Katri-Helena Eskelinen, poliitikko
Jessica Grabowsky, näyttelijä
Teemu Haataja, pesäpalloilija
Ari Heikkinen, puoluesihteeri
Jonni Heikkinen, jalkapalloilija
Ilkka Herola, yhdistetyn hiihdon urheilija
Mikko Hirvonen, uutisankkuri
Toivo Holopainen, professori ja hallintoneuvos
Atik Ismail, jalkapallovalmentaja, kirjailija
Tommi Jokinen, jääkiekkoilija
Antti Järvi, toimittaja, tietokirjailija
Jyrki Katainen, poliitikko
Tuomas Kiiskinen, jääkiekkoilija
Kristiina Komulainen, juontaja
Elsa Koponen, kansakoulunopettaja, runoilija
Sexmane], artisti ja lauluntekijä
Isaac Sene, artisti ja lauluntekijä
Mikko Kukkonen, jääkiekkoilija
Mikko Kuosmanen, pesäpalloilija
Sakari Kuosmanen, laulaja
Ilkka-Eemeli Laari, lumilautailija
Eino Laitinen, poliitikko
Elina Lappalainen, toimittaja, kirjailija
Laura Latvala, lääkäri, kirjailija
Kalle Leinonen, freestylehiihtäjä
Sanni Leinonen, alppihiihtäjä
Henri Litmanen, pesäpalloilija
Lauha Männistö, kansanedustaja
Ari-Pekka Nikkola, mäkihyppääjä/ valmentaja
Heidi Pakarinen, laulaja
Tuomas Pakkanen, raviohjastaja ja -valmentaja
Piia Pasanen, uutisankkuri
Paavo Pentikäinen, näyttelijä
Jarkka Rissanen, muusikko
Tiina Räsänen, tangokuningatar
Kimmo Savolainen, mäkihyppääjä
Olavi Siippainen, kirjailija
Ahti Sonninen, säveltäjä
Kimmo Timonen, jääkiekkoilija
Jukka Tuovinen, lentopallovalmentaja
Turmion Kätilöt, industrial metal -yhtye
Jussi Vehviläinen, motocross-ajaja
Kalle Väänänen, kirjailija
Tuula Väätäinen, poliitikko
Harri Ylönen, jalkapalloilija
Siilinjärven keskusta panoraamakuvassa. Taustalla näkyy Kemiran (nyk. Yaran) kaivos- ja tehdasalue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siilinjärvi Wikimedia Commonsissa
Siilinjärven kunnan kotisivu
Tilastokeskus – Siilinjärven avainluvut
Savon Matkailu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Pohjois-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Iisalmi  Joroinen  Kaavi  Keitele  Kiuruvesi  Kuopio  Lapinlahti  Leppävirta  Pielavesi  Rautalampi  Rautavaara  Siilinjärvi  Sonkajärvi  Suonenjoki  Tervo  Tuusniemi  Varkaus  Vesanto  Vieremä 
Entiset kunnat:  Iisalmen maalaiskunta  Juankoski  Kangaslampi  Karttula  Kuopion maalaiskunta  Maaninka  Muuruvesi  Nilsiä  Riistavesi  Säyneinen  Varpaisjärvi  Vehmersalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Siilinjärven kaivoksen Särkijärven avolouhos nähtynä eteläreunalta.
Vuorelan Sandelsintielle vuonna 2008 valmistunut kerrostalo.
Viinamäelle rakentuvia kerrostaloja vuonna 2010.
Ulkonäkymä Siilinjärven kirkosta. Kuvan vasemmassa reunassa ”Sankariuurna”.
Siilinjärvellä sijaitsevan Kuopion lentoaseman lennonjohtotorni.
Siilinjärven torilla on esiintymislava.
Pekka Jylhän suunnittelema, viitostien varteen Kasurilan kalliolle sijoitettu Ilmestys-veistos (2000) esiintyy Siilinjärven kuntaviestinnässä myös piirroshahmona.
SiiPen nuoret pelaamassa pesäpalloa.
Sandberg

Sandberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alfred Sandberg (1894–1973), suomalainen jääkäriluutnantti
Andrei Sandberg (s. 1970), suomalainen näyttelijä
Antti Sandberg, myöhemmin Sarkaranta (1894–1956), suomalainen jääkärikapteeni
Armid Sandberg (1876–1927), suomalainen taidemaalari
Börje Sandberg (1906–1955), suomalainen filosofian maisteri, Suomen Matkojen toimitusjohtaja ja matkailukirjojen tekijä
David Sandberg (s. 1986), ruotsalainen elokuvantekijä ja näyttelijä
David F. Sandberg (s. 1981), ruotsalainen elokuvaohjaaja
Eric Sandberg (1884–1966), ruotsalainen kilpapurjehtija
Espen Sandberg (s. 1971), norjalainen elokuvaohjaaja
Filip Sandberg (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
Gösta Sandberg (1932–2006), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Heikki Sandberg (1834–1908), maallikkosaarnaaja
Hugo Richard Sandberg (1849–1930), suomalainen metsänhoitaja ja valtiopäivämies
Iines Laitinen-Sandberg (1903–1996), suomalainen lausuntataiteilija, opettaja ja järjestöjohtaja
Johan Gustaf Sandberg (1782–1854), ruotsalainen taidemaalari
Juha Sandberg (1977–2024), suomalainen kunnallispoliitikko
Kaj Sandberg (s. 1965), suomalainen antiikin tutkija
Karl C. Sandberg (1931–2000), yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja professori
Kristian Sandberg, saksalainen ItaloBrothers-yhtyeen sanoittaja ja säveltäjä
Martin Karl Sandberg (Max Martin, s. 1971), ruotsalainen musiikin tuottaja ja lauluntekijä
Mikael Sandberg (s. 1991), suomalainen koripalloilija
Mikael Sandberg (s. 1973), ruotsalais-yhdysvaltalainen jääpalloilija
Oscar Sandberg (1870–1926), ruotsalainen kuoronjohtaja, kirkkomuusikko ja säveltäjä
Per Sandberg (s. 1960), norjalainen poliitikko ja ministeri
Päivi Leino-Sandberg (s. 1976), suomalainen valtiotieteilijä ja eurooppaoikeuden professori
Sheryl Sandberg (s. 1969), yhdysvaltalainen teknologia-alan johtaja, aktiivi ja kirjailija
Steve Sem-Sandberg (s. 1958), ruotsalainen kirjailija
Sven-Olof Sandberg (1906–1975), ruotsalainen säveltäjä ja tekstinkirjoittaja
Tiina Sandberg (s. 1974), suomalainen kommunistipoliitikko
Tim Sandberg (s. 1990), ruotsinsuomalainen jääkiekkomaalivahti
Timo Sandberg (s. 1946), suomalainen kirjailija
Tom Sandberg (s. 1955), norjalainen yhdistetyn hiihtäjä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Shadow Racing Cars

| Shadow |
| --- | --- |
Koko nimi:  Shadow Racing Cars Inc.
Päämaja:   Britannia
Perustajat:  Don Nichols
Henkilökunta:   Jackie Oliver  Alan Rees  Tony Southgate
Tunnetuimmat kuljettajat:   Jean-Pierre Jarier  Tom Pryce  Peter Revson
Moottorit:  Ford, Matra
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan GP 1973
Kilpailuja:  112
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Paalupaikkoja:  3
Nopeimpia kierroksia:  2
MM-pisteitä:  68,5
Viimeinen kilpailu:  Ranskan GP 1980
Shadow Racing Cars oli brittiläinen F1-talli, joka kilpaili Formula 1:ssä kausina 1973–1980. Muutaman kerran talli säväytti nopeudellaan, muuta muuten se ei menestynytkään kovin hyvin. Talli kilpaili myös Formula 5000-sarjassa, jossa se voitti kerran.
Shadow DN9
Historia > Alkuvaiheet

Ennen Formula 1:iä Shadowin perustaja Don Nichols ajatti autojaan Yhdysvaltojen CanAm-sarjassa 1970-luvun alussa kuljettajanaan Jackie Oliver ja sponsorinaan Universal Oil Products (UOP). Ensimmäisellä kaudellaan talli ajoi Tony Southgaten suunnittelemaa DN1-autoa, jota Graham Hillin perustama Embassy Hill-käytti samalla kaudella. Talli ajoi kauden aikana kahdesti palkintokorokkeelle, kun George Follmer oli kolmas Espanjassa ja Oliver kolmas Kanadassa. Talli sijoittui lopputuloksissa kahdeksanneksi.
Seuraavalla kaudella Oliver ajoi tallin autoilla vain CanAm-sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden, minkä vuoksi tallin kuljettajiksi vaihtuivat Peter Revson ja Jean-Pierre Jarier. Revson kuoli Etelä-Afrikan osakilpailussa Kyalamissa suoritetuissa testeissä, kun hänen autonsa etujousitus hajosi, auto pyörähti ympäri mutkassa ja syttyi tuleen, minkä seurauksena hän sai vakavia vaurioita eikä ehtinyt sairaalahoitoon. Jarier ajoi kauden aikana kerran palkintokorokkeelle, kun hän sijoittui Monacon osakilpailussa kolmanneksi. Talli oli lopputuloksissa jälleen kahdeksas.
Historia > Menestystä ja menetyksiä

Kaudella 1975 Jarier jatkoi tallissa ja sai uudeksi tallikaverikseen Tom Prycen. Kauden avausosakilpailussa Jarier ajoi paalupaikalle, mutta hän ei osallistunut kilpailun lähtöön rikkonaisen vaihdelaatikon vuoksi. Brasilian osakilpailussa Jarier ajoi myös paalupaikalle, mutta hän keskeytti ylivoimaisesta johdosta polttoainevikaan. Myös tallikaveri Prycen paalupaikka Britannian osakilpailussa päättyi keskeytykseen hänen ajettua ulos sateisella radalla. Pryce onnistui ajamaan tallin kauden ainoan palkintokorokesijoituksen sateisessa Itävallan osakilpailussa. Talli sijoittui valmistajien MM-pisteissä kuudenneksi. Pryce voitti myös samana vuonna sarjan ulkopuolisen Race of Champions -kilpailun, mutta kauden lopussa talli menetti tukijansa UOP:n.
Kaudella 1976 tallin menestys riippui kokonaan Prycen suorituksista, kun hän ajoi kauden aikana yhden palkintokorokesijan ollen kolmas kauden avausosakilpailussa ja kauden aikana vielä kahdesti pisteillä Britanniassa ja Hollannissa. Jarier sen sijaan ajoi yhden kilpailun nopeimman kierroksen, joka tuli kauden avauskilpailusta. Talli sijoittui lopputuloksissa kahdeksanneksi. Tallin rahoitus vaihteli kauden aikana, koska uuden sponsorin Tabatip Cigarillosin johtaja pidätettiin rahoitukseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi.
Kausi 1977 oli tallille kaksijakoinen. Kaudeksi talliin valittu Formula 3 -kuljettaja Renzo Zorzi ajoi pisteille Brasiliassa. Tallin kannalta traagisin tilanne koettiin Etelä-Afrikan osakilpailussa, kun suurella vauhdilla ajanut Pryce osui Zorzin palavaa autoa sammuttamaan tulleeseen ratavirkailijaan, sai vakavan osuman palosammuttimesta päähänsä ja kuoli iskun seurauksena. Länsi-Yhdysvaltain osakilpailuun talli valitsi menehtyneen Prycen tilalle kuljettajakseen Alan Jonesin, joka ajoi kauden aikana useasti pisteille. Kauden positiivinen hetki tuli Itävallan osakilpailusta, missä Jones ajoi tallin ensimmäisen ja ainoan voiton vaihtelevissa sääolosuhteissa. Erikoisen tilanteesta teki Jonesin kotimaan Australian kansallismusiikin puuttuminen, koska kisajärjestäjät eivät osanneet odottaa yllätysvoittajaa, minkä seurauksena hänen kunniakseen soitettiin Paljon onnea vaan. Jones ajoi kauden aikana vielä kerran palkintokorokkeelle, kun hän sijoittui kolmanneksi Italiassa. Talli sijoittui lopputuloksissa seitsemänneksi.
Historia > Menestys hiipuu

Talli koki merkittäviä muutoksia, kun loppuvuodesta 1977 tallista lähtivät sponsorivastaava Jackie Oliver sekä tallin autojen pääsuunnittelija Tony Southgate, jotka perustivat oman tallin, Arrowsin. Shadowin ja Arrowsin välille muodostui oikeustaistelu, kun Shadowin mukaan Arrowsin FA1-auto oli liialti kopioitu malli Shadowin omasta DN9-autosta. Tuomioistuimen päätöksellä Arrows joutui suunnittelemaan autonsa uudelleen. Shadowin kuljettajina toimivat kaudella 1978 Hans-Joachim Stuck ja Clay Regazzoni, jotka ajoivat kauden aikana kolmesti viidennelle sijalle. Talli sijoittui valmistajien MM-pisteissä yhdenneksitoista häviten juuri perustetulle Arrows-tallille viidellä pisteellä.
Kaksi viimeistä kautta olivat tallille hankalat. Kaudella 1979 tallin kuljettaja Elio de Angelis ajoi tallin ainoan pistesijoituksen kauden päätösosakilpailussa sijoittumalla neljänneksi. Talli oli MM-pisteissä kymmenes. Kaudella 1980 talli pääsi kilpailuun mukaan vain Etelä-Afrikassa, missä Geoff Lees oli kolmastoista. Tallin viimeinen kilpailu oli Ranskan osakilpailu, missä tallin autot karsiutuivat ja talli päätti lopettaa toimintansa.
Kuljettajat

Jackie Oliver (1973), (1977)
George Follmer (1973)
Brian Redman (1973-1974)
Peter Revson (1974)
Bertil Roos (1974)
Tom Pryce (1974-1977)
Jean-Pierre Jarier (1974-1977)
Alan Jones (1977)
Renzo Zorzi (1977)
Riccardo Patrese (1977)
Arturo Merzario (1977)
Hans-Joachim Stuck (1978)
Clay Regazzoni (1978)
Jan Lammers (1979)
Elio de Angelis (1979)
Stefan Johansson (1980)
Geoff Lees (1980)
Dave Kennedy (1980)
Formula 1 -tulokset > Asiakastallien tulokset

| Kausi | Talli | Runko | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 |  |  |  |  |  | ARG | BRA | RSA | ESP | BEL | MON | SWE | FRA | GBR | NED | GER | AUT | ITA | CAN | USA |  |
| 1973 |  Embassy Racing | Shadow DN1 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | G |  Graham Hill |  |  |  | Kesk. | 9 | Kesk. | Kesk. | 10 | Kesk. | NC | 13 | Kesk. | 14 | 16 | 13 |  |
| 1976 |  |  |  |  |  | BRA | RSA | USW | ESP | BEL | MON | SWE | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | CAN | USA | JPN |
| 1976 |  Team P R Reilly | Shadow DN3 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | G |  Mike Wilds |  |  |  |  |  |  |  |  | DNQ |  |  |  |  |  |  |  |
| 1978 |  |  |  |  |  | ARG | BRA | RSA | USW | MON | BEL | ESP | SWE | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | USA | CAN |
| 1978 |  Interscope Racing | Shadow DN9 | Ford Cosworth DFV 3.0 V8 | G |  Danny Ongais |  |  |  | DNPQ |  |  |  |  |  |  |  |  | DNPQ |  |  |  |
Rannikkovartiosto

Yhdysvaltain rannikkovartioston vartiolaiva USCGC Bertholf ja EADS HC-144 Ocean Sentry -lentokone.
Alankomaiden rannikkovartioston Eurocopter AS365 Dauphin -pelastushelikopteri ja kumivene.
Rannikkovartiosto on valtiollinen organisaatio, joka vastaa erilaisista turvaallisuuteen liittyvistä asioista merellä. Rannikkovartiostojen kokoonpano ja tehtävät vaihtelevat valtioittain laajalti. Yleisiä tehtävätyyppejä ovat meripelastus, rajavalvonta ja muu viranomaistoiminta. Joissain valtioissa rannikkovartiosto on raskaasti aseistettu ja valtion asevoimien osa.
Suurimmalla osalla maailman maista on jonkinlainen rannikkovartiosto. Se on lähes aina valtion hallinnon alaisuudessa, mutta komentoketju vaihtelee. Joissain maissa rannikkovartiosto on siviiliviranomainen, joissain sotilasyksikkö. Joissain maissa rannikkovartiosto voidaan siirtää sotatilassa asevoimien alaisuuteen. Samoja tehtäviä hoitaa useissa maissa myös vapaaehtoisten meripelastusjärjestöt. Rannikkovartiostot toimivat nimensä mukaan yleensä valtionsa läheisillä vesialueilla. Toisaalta jotkut toimivat myös kansainvälisissä tehtävissä kaukana kotimaasta tai tehostavat valtionsa aluevaatimuksia partioimalla kiistellyillä vesillä.
Rannikkovartiostojen kalustoihin kuuluu erilaisia vesialuksia, pienistä RIB-veneistä suurempiin vartiolaivoihin. Suuremmat aseistetut laivat voivat muistuttaa laivastojen sotalaivoja. Monissa maissa kalustoon kuuluu lisäksi ilma-aluksia, kuten helikoptereita, mutta myös suurempia lentokoneita ja drooneja.
Tehtävät

Rannikkovartioston tehtäviin voi lukeutua:
Meripelastus
Valtion merirajojen ja aluevesien valvonta
Merilain valvonta
Tullitoiminta
Salakuljetuksen torjunta
Kalastuksen valvonta
Jäänmurto
Vesiväylien, satamien ja merenkulun suojaaminen
Majakoiden, merimerkkien ja muun navigaatiovarustuksen ylläpito
Ympäristöonnettomuuksien torjunta ja niihin vastaaminen
Luonnonkatastrofeihin vastaaminen ja niistä kärsineiden avustaminen
Valtiosta riippuen näitä tehtäviä on voitu jakaa eri viranomaisten kesken tai perustaa kokonaan omia virastoja hoitamaan tiettyä tehtävää.
Suomessa

Suomella ei ole nimellistä rannikkovartiostoa, vaan suurin osa rannikkovartiostoille tyypillisistä tehtävistä kuuluu Rajavartiolaitokselle ja sen merivartiostoille (Länsi-Suomen merivartiosto ja Suomenlahden merivartiosto). Lisäksi tehtävissä toimivat muut viranomaiset ja vapaaehtoisjärjestöt, kuten Suomen Meripelastusseura.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rannikkovartiosto Wikimedia Commonsissa
Kantasaame

Kantasaame on rekonstruoitu kantakieli, josta polveutuvat saamelaiskielet.
Kantasaame on ollut yksi kantauralin tytärkielistä ja uralilaisen kielikunnan ns. välikantakielistä. Muita rekonstruoitavissa olevia ovat kantasuomi, kantamordva, kantapermi, kantamari ja kantasamojedi. Aiemmin on esitetty myös, että ugrilaisilla kielillä olisi yhteinen kantakieli, kantaugri, mutta tämän rekonstruointiyritykset eivät ole olleet yhtä vakuuttavia kuin muiden uralilaisen kielikunnan välikantakielien.
Eri tutkijoilla on eri käsityksiä siitä polveutuvatko kantasaame ja kantasuomi vielä yhdestä yhteisestä hypoteettisesta välikantakielestä, jota on kutsuttu varhaiskantasuomeksi (toisinaan myös suomalais-saamelaiseksi kantakieleksi). Tällaisen välikantakielen olemassaoloa pidettiin pitkään varmana (mm. Mikko Korhonen ja Erkki Itkonen olettivat sitä tutkimuksissaan), mutta nykyisin uralilaisten kielten polveutumisen sukupuumalli, johon sisältyy myös käsitys varhaiskantasuomen olemassaolosta, on kyseenalaistettu. Monet itämerensuomalaisten ja saamelaiskielten yhteiset innovaatiot (mm. konsonanttien astevaihtelu) näyttävät viittaavan pikemminkin rinnakkaiskehitykseen kuin yhteiseen alkuperään. On myös pidetty mahdollisena, että sekä kantasaame ja kantasuomi polveutuvat yhteisen kantakielen sijaan jostain toisesta aiemmasta kielimuodosta, josta polveutuu myös muita länsiuralilaisia kieliä.
Äänteistö

Kantasaame on ollut konsonantistoltaan arkaainen. Keskeisiä yksittäiskonsonantteja koskeneita muutoksia kantauralista kantasaameen ovat olleet sibilanttimuutokset ś > ć ja š > s. Kuten kantasuomessa, myös kantasaamessa sananalkuinen v on kadonnut.
Vokalismissa on tapahtunut syvällekäyviä muutoksia verrattuna kantauraliin. Väljät vokaalit ovat supistuneet ja suppeat väljentyneet. Saamelaiskielissä on siis tapahtunut eräänlainen vokalismin ketjumuutos (chain shift). Tämä on helppo havaita, kun vertaa itämerensuomen ja saamen yhteisen sanaston vokalismia toisiinsa (esimerkiksi suomen kala ~ pohjoissaamen guolli, veri ~ varra, osa ~ oassi jne.). On epäselvää, kuinka pitkällä tämä prosessi on ollut kantasaamen kaudella. Tutkijoiden mielipiteet eroavat muun muassa siinä, onko kantasaamessa ollut ensitavussa diftongeja.
Sanasto

Yhteissaamelaista kantasaamen palautuvaa sanastoa on yli 1 500 sanaa, mikä on hieman vähemmän kuin itämerensuomalaisen yhteissanaston määrä. Kantasaameen on saatu germaanisia, balttilaisia ja itämerensuomalaisia lainoja. Lisäksi lainasanastoa on omaksuttu kuolleista kielimuodoista, jotka eivät ole sukua Euroopassa nykyisin puhuttaville kielille. Tämä ns. paleoeurooppalainen lainasanasto on ollut tärkeä tekijä, joka on etäännyttänyt itämerensuomalaisten ja saamelaiskielten sanastoa toisistaan.
Ajoitus ja paikannus

Kantasaamea on perinteisesti oletettu puhutun kantasuomen pohjoispuolella. Yleisimmin kantasaamen puhuma-alueena on pidetty Äänisen ympäristöä. Kantasaamen germaaniset lainat pakottavat kuitenkin olettamaan, että ainakin osa kantasaamen puhuma-alueesta on ollut lännessä, todennäköisesti jossain nyky-Suomen eteläosissa. Suurin osa Suomea ja Karjalaa on vielä historiallisen ajan alussa ollut saamelaisten asuttamaa. Paleoeurooppalaisen substraattisanaston puuttuminen suurimmasta osasta venäläistyneiden alueiden paikannimistöä viittaa siihen, että saamelaiskielet ovat omaksuneet lainoja tällaisista kielistä jossain nykyisen Suomen ja Karjalan alueella.
Kirjallisuutta

Korhonen, Mikko: Johdatus lapin kielen historiaan. SKS. Helsinki. 1981.
Lehtiranta, Juhani: Yhteissaamelainen sanasto. Suomalais-Ugrilaisen Seuran toimituksia 200. Helsinki 1989.
Sammallahti, Pekka: Saami languages. An introduction. Davvi Girji. Kárášjohka. 1998.
Shigan prefektuuri

| Shigan prefektuuri 滋賀県 |
| --- | --- |
 Hikonen linna
 Lippu:  Symboli
 Shigan prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Kuntia:  19
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ōtsu
 – kuvernööri:  Taizō Mikazuki
Pinta-ala:  4 017,38 km² (38.)
Väkiluku (1.10.2012):  1 415 000 (26.)
 – väestötiheys:  352 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Vaahtera
 – kukka:  Rhododendron subg. Hymenanthes
 – lintu:  Pikku-uikku
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-25
 
Prefektuurin internetsivut
Shigan prefektuuri (jap. 滋賀県, Shiga-ken) sijaitsee Kansain alueen pohjoisosassa, Honshūn saarella, Japanissa. Sen pääkaupunki on Ōtsu. Ennen Meiji-restauraatiota alue tunnettiin Ōmin provinssina.
Maantiede

Japanin suurin järvi Biwa sijaitsee Shigan prefektuurin keskellä ja kattaa kuudesosan prefektuurin pinta-alasta. Prefektuurin alueita kutsutaan myös nimillä Kohoku (järvestä pohjoiseen), Kosei (järvestä länteen), Kotō (järvestä itään) ja Konan (järvestä etelään). Setajoki saa alkunsa Biwajärvestä ja virtaa lounaaseen kohti Osakanlahtea. Prefektuuria ympäröi kolme vuoristoa: Hiravuoret idässä sekä Ibuki- ja Suzukavuoret lännessä. Asutus keskittyy pääosin Biwan itä- ja etelärannoille. Fukuin, Gifun, Mien ja Kioton prefektuurit jakavat yhteiset rajat Shigan prefektuurin kanssa.
Aluejako

Shigan prefektuuri jakautuu 13 kaupunkiin ja 6 muuhun kuntaan, jotka ovat kaikki maaseutukaupunkeja. Kunnat kuuluvat kolmeen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Higashi-Ōmi
Hikone
Kōka
Konan
Kusatsu
Maibara
Moriyama
Nagahama
Ōtsu (pääkaupunki)
Ōmi-Hachiman
Rittō
Takashima
Yasu
| Piirikunta | Kunta |
| --- | --- |
Echi: Aishō
Gamō: Hino · Ryūō
Inukami: Kōra · Taga · Toyosato