stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Saturnettes (albumi)
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Tie 48 (Viro)

Kantatie 48 kulki Tartosta Viljandiin. Tie lakkautettiin 2000-luvun alkupuolella, kun kantatiet 48 ja 56 yhdistettiin tieksi 92. Näin Pärnun ja Tarton välille saatiin yhtenäinen tienumero.[lähde? ]
Sōryū

| Sōryū |
| --- | --- |
 Sōryū tammikuussa 1938.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  20. marraskuuta 1934
Laskettu vesille:  23. joulukuuta 1935
Palveluskäyttöön:  29. joulukuuta 1937
Loppuvaihe:  upotettu 4. kesäkuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  15 900 t (standardi) 19 500 t (kuormattu)
Pituus:  222 m
Leveys:  21 m
Syväys:  7,44 m
Koneteho:  152 000 shp)
Nopeus:  34,5 solmua
Miehistöä:  1 103
Aseistus
Aseistus:  12 × 127 mm/40 tykkiä 28 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 71 × lentokonetta
Sōryū (jap. 蒼龍) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1937 palvelukseenotettu lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alukselta toimineet lentokoneet hyökkäsivät Pearl Harboriin, Wakensaarelle ja Darwiniin. Alus osallistui myös iskuun Intian valtamerelle ennen kohtalokasta Midwayn taistelua kesäkuussa 1942.
Valmistus

Alus oli toinen kahdesta vuosien 1931–1932 laivaston täydennysohjelman suuresta lentotukialuksesta. Alus tilattiin vuoden 1934 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. marraskuuta 1934. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 23. joulukuuta ja valmistui 29. joulukuuta 1937. Poiketen keisarillisen Japanin laivaston aiemmista lentotukialuksista, jotka olivat taisteluristeilijöistä muutettuja, Sōryū suunniteltiin alusta alkaen lentotukialukseksi.  Siinä oli otettu huomioon kevyestä lentotukialuksesta Ryūjōsta saadut kokemukset.
Palvelus

Aluksen päälliköksi nimitettiin 25. marraskuuta 1940 Kosaka Kanae. Alus liitettiin 10. huhtikuuta 1941 keisarillisen Japanin laivaston 1. ilma-armeijan 2. lentotukialusviirikköön. Alus liitettiin 10. heinäkuuta FU-operaatioiden (10.-30. heinäkuuta) FU-GO-saattajaosastoon, minkä vuoksi alus lähti Jokosukasta Hiryūn kanssa. Viirikkö saapui 14. heinäkuuta Makolle ja edelleen 16. heinäkuuta Samahiin. Viirikön lentokoneita siirrettiin maatukikohtiin maihinnousun aikana.
Alus lähti 25. heinäkuuta Samahista Hiryūn, 7. risteilijäviirikön ja 23. hävittäjäviirikön kanssa. Osasto suojasi Saigoniin matkannutta 39 aluksen joukkojenkuljetussaattuetta. Saattueen kaukosuojana oli Japanin 3. laivaston lippulaiva Ashigara ja kevyt risteilijä Nagaran johtaman 5. hävittäjälaivueen viisi hävittäjää. Joukot nousivat 28. heinäkuuta maihin kohtaamatta vastarintaa lähellä Saigonia. Suojausosasto pysähtyi Condorissa ja St. Jamesissa ennen saapumistaan Samahiin 1. elokuuta ja 7. elokuuta Kagoshimaan, jossa Sōryūsta tehtiin 2. lentotukialusviirikön lippulaiva. Alus viipui Kyushun vesillä kuukauden loppuun.
Alus lähti 6. syyskuuta Kagoshimasta Tokionlahdelle ja saapui kaksi päivää myöhemmin Jokosukaan. Ennen siirtoaan kuivatelakalle alus luovutti 22. syyskuuta lippulaivan tehtävät Hiryūlle. Aluksen päälliköksi nimitettiin 6. lokakuuta Yanigimoto Ryusaku. Alus vapautui telakalta 8. lokakuuta.
Alus lähti 24. lokakuuta Jokosukasta ja saapui kaksi päivää myöhemmin Kagoshimaan, jossa  se vastaanotti lippulaivan tehtävät Hiryūlta. Alus lähti 18. marraskuuta viirikkönsä kanssa Hitokappunlahdelle, jonne se saapui 22. marraskuuta.
Palvelus > Hyökkäys Pearl Harboriin

Vara-amiraali Chuichi Nagumon johtama laivasto-osasto, johon kuuluivat 1., 2. ja 5. lentotukialusviiriköt saattajineen, lähti 26. marraskuuta Hittokappunlahdelta Havaijin operaatioon. Osaston tankkaamiseksi järjestettiin kaksi tankkausosastoa, jotka liittyivät osastoon.
Sōryū osallistui Pearl Harboriin tehtyyn hyökkäykseen. Alukselta nousi 7. joulukuuta kaksi hyökkäysaaltoa Yhdysvaltain laivastotukikohtaan. Ensimmäisen aallon maaleina olivat panssaripommein USS Nevada, USS Tennessee ja USS West Virginia sekä torpedoin USS Utah, USS California ja USS Raleigh. Koneet iskivät myös Berbers Pointin lentotukikohtaan. Toisen aallon kohteina olivat California ja Raleigh, Kaneohe Bayn lentotukikohta sekä telakka.
Alus erkani muusta takaisin Japanin kotisaarille palaavasta laivasto-osastosta 16. joulukuuta. Sen lentokoneet hyökkäsivät Hiryūn lentokoneiden kanssa  Waken saarta vastaan. Saari antautui viisi päivää hyökkäyksen alkamisen jälkeen.
Palvelus > Uppoaminen

Alus otti osaa Midwayn taisteluun. Neljä ensimmäistä Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien tekemää torpedohyökkäystä (TBD Devastator) onnistuttiin torjumaan, mutta välittömästi tämän jälkeen SBD Dauntless - syöksypommittajat iskivät tukialuksen kimppuun. Sōryūun osui kolme 500 kilon panssaripommia keskelle lentokantta juuri, kun kansi oli täynnä lähtövalmiita pommittajia. Alus syttyi palamaan ja sammutustyö osoittautui toivottomaksi.
Alus upposi 4. kesäkuuta 1942 ja vei mukanaan yli 700 miestä ja päällikkönsä, joka kieltäytyi pelastuksesta upseerinkunniansa nimessä. Se poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta.
Theodor Decker

Theodor Decker
Aleksanterin kirkko Tampereella
Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa 
 opiskelleita suomalaisia
Johan Jacob Ahrenberg, Anton Wilhelm Arppe, Charles Bassi, Johan Zacharias Blackstadius, Edla Blommér, Erik Cainberg*, Theodor Decker, Robert Wilhelm Ekman*, Erik Enroth, Gustaf Wilhelm Finnberg, Johan Erik Hedberg, Johan Gustav Hedman, Gustaf Erik Hedman, Theodor Höijer, Karl Emanuel Jansson, Johan Knutson, Unto Koistinen, Helmi Kuusi, Aleksander Lauréus*, Johan Erik Lindh, Frans Wilhelm Lüchow, Erik Johan Löfgren, Karl Peter Mazér, Hjalmar Munsterhjelm, Martti Mäki, Victorine Nordenswan, Johan Oldenburg, Antero Olin, Erik Palmstedt, Jacob Rijf, Mathilda Rotkirch, Carl Axel Setterberg, Carl Eneas Sjöstrand, Frans Sjöström, Anita Snellman, Erland Stenberg, Johan Henrik Strömer, Emanuel Thelning, Isak Wacklin, Ferdinand von Wright, Magnus von Wright, Wilhelm von Wright 
 * agré
Aleksander (Alexander) Theodor Decker (1. joulukuuta 1838 Helsinki – 3. huhtikuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen vanhempansa olivat raatimies, kauppias Johan Alexander Decker (1802–1856) ja Therèse Johanna Sofia Weckman (1818–1903). Theodor Deckerin sisar oli laulajatar Therèse Hahl.
Decker opiskeli arkkitehdiksi Tukholman taideakatemiassa vuosina 1858–1863. Ennen opintojaan Decker oli ehtinyt olla arkkitehtioppilaana sekä intendentin konttorissa että Turun lääninarkkitehdin Georg Theodor von Chiewitzin luona.
Opintojensa jälkeen 1865 Decker nimitettiin Turkuun vt. lääninarkkitehdiksi. Hän jatkoi yleisten rakennusten ylihallituksen palveluksessa vuoteen 1875, jolloin hän erosi ja työskenteli jonkin aikaa yksityisenä arkkitehtina. Hän oli mm. osakkaana Theodor Höijerin ja Frans Sjöströmin Suomen ensimmäisessä yksityisessä arkkitehtitoimistossa. Decker palasi ylihallituksen arkkitehdiksi vuonna 1883.
Theodor Deckerin suunnittelemia rakennuksia

Haminan Varuskuntakerho (Haminan Upseerikerho), alun perin Haminan kadettikoulun johtajan asunto, Hamina – 1863
Leivonmäen kirkko – 1873 (paloi 1958)
Kivijärven kirkko Jaakko Kuorikosken suunnitelmien pohjalta – 1874
Aino Acktén huvila, Laajasalo, Helsinki – 1877
Östersundomin kartanon päärakennus – 1878
Aleksanterin kirkko, Tampere – 1881
Entinen Suomen Pankin talo, Torikatu 10, Oulu – 1883
Kalliolinnantie 7, Helsinki – 1883
Sipoon uusi kirkko – 1885
Turun Lääninvankila L. I. Lindqvistin kanssa – 1885–1890
Liljendalin kirkko – 1886
Savonlinnan vanha  lyseo, Olavinkatu 25, 1888.
Kuopion lääninvankilan laajennus- ja muutostyöt L. I. Lindqvistin kanssa – 1889
Joensuun taidemuseo – 1894
Kleinehin huvila, Itäinen Puistotie 7, Helsinki, laajennus ja korotus yhdessä Jean Wiikin kanssa, myöhempiä muutoksia tehnyt Birger Federley
Forssan teollisuusalueen vanhoista rakennuksista suuri osa
Mariankatu 5, Helsinki, korotus ja ulkonäkö
Helsingin ruotsalainen reaalilyseo (nyk. Sibelius-lukio), Liisankatu 13
Tullisaaren ulkoilupuiston vaalea rakennus
Korkeasaari, laiturin odotushuone ja pesutupa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Theodor Decker Wikimedia Commonsissa
Tommy Solomon

| Tommy Solomon Tame Horomona Rehe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1884 Waikaripi
Kuollut: 19. maaliskuuta 1933 Manukau
Ammatti:  lampaankasvattaja
Vanhemmat:  isä Rangitapua Horomona Rehe äiti Ihimaera Te Teira
Puoliso:  Ada Fowler (1903–1913) Whakarawa Fowler (1913–)
Lapset:  Charles Te Teira, Thomas Tutanekai, Ngamare, Eric Rangitapua, Flora
Tommy Solomon (morioriksi Tame Horomona Rehe) (7. huhtikuuta 1884 Waikaripi – 19. maaliskuuta 1933 Manukau) oli chathamsaarelainen yrittäjä ja maanviljelijä, sekä viimeinen puhdasverinen moriori. Morioreiden jälkeläiset näkivät hänet yhteisönsä johtohahmona, vaikka kulttuurillisesti Tommy Solomon oli pikemminkin maori.
Elämäkerta

Tommy Solomon oli Rangitapua Horomona Rehen ja Ihimaera Te Teiran ainut hengissä selvinnyt lapsi. Hänen vanhempansa kuuluivat Owenga ja Otonga morioriheimoihin. Hän syntyi Waikaripissa, mutta vietti nuoruutensa Manakaun moriorireservaatissa Manukaussa Chathamsaaren kaakkoisosassa. Hän sai peruskoulutusta Te Onen koulussa, mutta jätti sen kesken vuoden 1897 tienoilla voidakseen auttaa isäänsä töissään ja pitääkseen huolta sairastuneesta äidistään. Elokuussa 1900 hän osallistui lintujenmetsästysreissulle veneillä yhdessä 12 muun kanssa. Kaksi matkaan lähtenyttä venettä kaatui ja 9 metsästämään lähtenyttä kuoli. Solomon oli yksi kolmesta henkiinjääneestä. 30. syyskuuta 1903 hän meni naimisiin Ada Fowlerin kanssa, joka kuului Ngai Tahun maoriheimoon. Kaksikko muutti vuokramaille Whareamaan, jossa Tommy kasvatti lampaita. Morioreiden kuollessa Rehen suvun omistus morioreiden maa-alueista kasvoi. Hänen isänsä perusti maille menestyksekkään lammastilan. Vuonna 1915 molemmat Tommyn vanhemmista kuolivat ja hän otti 7 000 lampaan tilan omaan hoitoonsa. Tommy meni uusiin naimisiin 21. lokakuuta 1913 Whakarawa Fowlerin kanssa, joka oli Adan sisaruksen tytär. Avioliitossa syntyi kolme poikaa ja kaski tytärtä.
Solomonin maine lampaankasvattajana kasvoi 1920-luvulla ja hänen tätinsä Paranihia Hetan kuoltua hänestä tuli viimeinen täysverinen moriori. Lampaidenkasvatuksen ohella hän toimi paikallisen koulun komiteassa, kasvatti ravihevosia ja valmensi paikallista jalkapalloseuraa. Vuonna 1924 hänestä tuli maorien Rātana-kirkon kannattaja. Solomon kuoli keuhkokuumeeseen ja sydänkohtaukseen kotonaan Manukaussa 19. maaliskuuta 1933.
The Saturdays

The Saturdays esiintymässä syyskuussa 2011. Vasemmalta oikealle Frankie, Una, Vanessa, Rochelle ja Mollie.
The Saturdays oli vuonna 2007 perustettu irlantilais-brittiläinen popyhtye, johon kuului viisi naisjäsentä: Frankie Sandford, Vanessa White, Una Healy, Mollie King ja Rochelle Humes.
The Saturdays ponnahti suosioon heti ensimmäisen singlejulkaisun ”If This Is Love” myötä. Pian he julkaisivat ensimmäisen studioalbuminsa Chasing Lights. Albumin julkaisun jälkeen he aloittivat ensimmäisen kiertueensa nimeltä The Work Tour. Lokakuussa 2009 ilmestyi yhtyeen toinen albumi Wordshaker.
Vuonna 2010 yhtyeen jäsenistä kuvattiin televisiosarjaa The Satudays: 24/7. He ovat myös kirjoittaneet kirjan nimeltä The Saturdays: Our Story.
Kolmas albumi On Your Radar julkaistiin marraskuussa 2011. Siltä julkaistiin singleinä kappaleet ”Notorious” , ”All Fired Up” ja ”My Heart Takes Over”. Joulukuussa 2011 yhtye aloitti kolmannen kiertueensa All Fired Up! Live.
Syksyllä 2013 yhtye julkaisi neljännen studioalbuminsa Living for the Weekend, josta julkaistiin singleinä ”30 Days”, ”What About Us”, ”Gentleman” ja ”Disco Love”.
Diskografia > Studioalbumit

Chasing Lights (2008)
Wordshaker (2009)
On Your Radar (2011)
Living for the Weekend (2013)
Diskografia > EP:t

Headlines! (2010)
Chasing the Saturdays (2013)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Saturdays Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen kotisivut
Thug Walkin’

| Thug Walkin' Ying Yang Twins |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999-2000
 Julkaistu: 24. huhtikuuta 2000
 Tuottaja(t): Beat-N-Azz, Lil Jon
 Tyylilaji: southern hip hop, crunk
 Kesto: 58.17
 Levy-yhtiö: Universal Records
Ying Yang Twinsin muut julkaisut
|   | Thug Walkin' 2000 | Alley: The Return of the Ying Yang Twins 2002 |
Thug Walkin' on rap-duo Ying Yang Twinsin debyyttialbumi. Albumi julkaistiin Universal Recordsin kautta vuonna 2000. Albumilta julkaistu single ”Whistle While You Twurk” oli duon ensimmäinen hitti.[lähde? ]
Kappaleet

Ying Yang in This Thang
Ballin' G's
Whistle While You Twurk [Collipark Mix]
Bring Yo Azz Outdoz
Ying Yang vs. Lil Jon & The Eastside Boyz
Thug Walkin'
The Warm Up
Dispose of Brawdz
A!
The Dope Game
Whistle While You Twurk [E.A. Remix]
Back Up! (Move Away)
Shake That Azz Girl
Thelma Schoonmaker

Thelma Schoonmaker vuonna 2010.
Thelma Schoonmaker (s. 3. tammikuuta 1940, Alger) on yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja, joka tunnetaan parhaiten yhteistyöstään elokuvaohjaaja Martin Scorsesen kanssa. Schoonmakerin ja Scorsesen pitkä yhteistyö alkoi jo ohjaajan opiskeluaikana ja vuonna 1967 Schoonmaker leikkasi Scorsesen ensimmäisen pitkän ohjaustyön, Kuka kolkuttaa ovelleni.
Schoonmaker on voittanut kolme parhaan leikkauksen Oscar-palkintoa kaikkiaan kuudesta ehdokkuudestaan. Oscarit tulivat elokuvien Kuin raivo härkä (1980), Lentäjä (2004) ja The Departed (2006) leikkauksesta.
Schoonmaker oli naimissa englantilaisen elokuvaohjaajan Michael Powellin kanssa vuodesta 1984 aina tämän kuolemaan saakka vuonna 1990. Schoonmaker on käyttänyt miehensä kuoleman jälkeen paljon aikaa tämän elokuvien ja kirjoitusten säilyttämiseen.
Vuonna 2007 Schoonmaker vihittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniatohtoriksi.
Osittainen filmografia

Kuka kolkuttaa ovelleni (1967)
Kuin raivo härkä (1980)
Koomikkojen kuningas (1982)
Illasta aamuun (1985)
Suuret setelit (1986)
"Bad" (Michael Jacksonin musiikkivideo, 1987)
Kristuksen viimeinen kiusaus (1988)
New York stories (1989) osa "Life Lessons"
Mafiaveljet  (1990)
Cape Fear (1991)
Viattomuuden aika (1993)
Casino (1995)
Tie tähtiin (1996)
Kundun (1997)
Bringing Out the Dead (1999)
Gangs of New York (2002)
Lentäjä (2004)
The Departed (2006)
Suljettu saari (2010)
Hugo (2011)
The Wolf of Wall Street (2013)
Bombay Velvet (2015)
Silence (2016)
Lumiukko (2017)
The Irishman (2019)
Killers of the Flower Moon (TBA)
Aiheesta muualla

Thelma Schoonmaker Elonetissä.
Thelma Schoonmaker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kirjallisuutta

Sippola, Mikko: ”Marty opetti minulle kaiken minkä tiedän”, Schoonmakerin haastattelu, Filmihullu 2/2007.
Tommy Suoraniemi

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Portugali 1994 |  |  |
Tommy Roger Suoraniemi (s. 28. helmikuuta 1969 Tensta) on ruotsalainen käsipalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Suoraniemi oli mukana Ruotsin joukkueessa sen voittaessa olympiahopeaa Barcelonasta 1992. 23-vuotias Suoraniemi pelasi alkulohkossa yhden ottelun tehden neljä maalia Ruotsin 22–15-voittoon päättyneessä ottelussa Brasiliaa vastaan. Euroopan mestaruuden Suoraniemi voitti Ruotsin joukkueessa vuonna 1994. Seuratasolla Suoraniemi edusti ruotsalaista HK Drottia.
Suoraniemi valittiin vuonna 2016 Suomen naisten käsipallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Aiheesta muualla

Tommy Suoraniemi Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Thugga

| Dougga / Thugga |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Tunisia  36°25′24.996″N, 9°13′13.008″E
Tyyppi:  Kulttuuriperintö
Kriteerit:  (ii)(iii)
Tunnusnumero:  794
Valintahistoria
Valintavuosi:  1997
 
Thuggan roomalainen teatteri.
Thugga (lat., myös Tucca; m.kreik. Τοῦκκα, Tūkka) oli roomalaisaikainen kaupunki Africa proconsulariksessa nykyisessä Tunisiassa. Sen arkeologinen kohde tunnetaan ranskankielisessä nimimuodossa Dougga.
Thugga oli aluksi linnoitettu berberikylä. Myöhemmin siitä tuli Numidian kuninkaan pääkaupunki. Roomalaiset valloittivat Thuggan vuoden 200 eaa. paikkeilla. Bysantti ja vandaalit valloittivat vuorollaan Thuggan, joka alkoi rapistua. Noin vuonna 168 on rakennettu hieno roomalainen teatteri, jossa pidetään vuosittain festivaalit.
Thougga on Pohjois-Afrikan parhaiten säilynyt roomalaiskaupunki. Douggan arkeologinen alue on Unescon maailmanperintökohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thugga Wikimedia Commonsissa
Tommy Westerlund

Tommy Westerlund Helsingin kirjamessuilla lokakuussa 2015
Tommy Westerlund (s. 29. elokuuta 1959 Tammisaari) on suomalainen  päätoimittaja.
Tommy Westerlund syntyi sähköasentaja Henry Westerlundin ja konttoristi Damaris Karsltedtin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1994 on ekonomi Karin Björklöf. Westerlund valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1982 ja oli Yleisradion ruotsinkielisten radiouutisten toimittaja 1982–1985.  Yle Västnylandin aluepäällikkönä hän toimi 2003–2005. Hän oli Hufvudstadsbladetin toimittaja, uutispäällikkö ja politiikan toimituksen päällikkö 1985–2003. Västra Nylandin päätoimittaja  Westerlund oli 2005–2007 ja toimitusjohtaja vuodesta 2008. Hän toimi myös Hangötidiningen-Hangonlehti -sanomalehden päätoimittajana vuodesta 2012. Aftonbladetin kirjeenvaihtajana Westerlund työskenteli 1995–2000.  Hänet nimitettiin Hufvudstadsbladetin päätoimittajaksi vuonna 2015.
Tommy Vance

| Tommy Vance |
| --- | --- |
 Tommy Vance kuvassa vasemmalla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1943 Eynsham, Oxfordshire, Iso-Britannia
Kuollut: 6. maaliskuuta 2005 (61 vuotta) Dartford, Kent
Ammatti:  DJ
Siviilisääty:  naimisissa
Tommy Vance (oik. Richard Anthony Crispian Francis Prew Hope-Weston, 11. heinäkuuta 1943 Eynsham, Oxfordshire – 6. maaliskuuta 2005 Dartford, Kent) oli brittiläinen DJ, joka muistetaan parhaiten BBC Radio 1:n Friday Rock Show'sta.
Taiteilijanimensä Vance sai työskennellessään Yhdysvalloissa 1960-luvun alussa. Asema, jolla hän työskenteli, oli jo etukäteen mainostanut uutta DJ:tään Tommy Vancea, joka kuitenkin perui tulonsa. Hänen tilalleen tullut, tuolloin vielä taiteilijanimeä Rick West käyttänyt Hope-Weston, otti Vancen nimen itselleen. Takaisin Britanniaan Vance palasi 1966, jouduttuaan Yhdysvaltain asevoimien kutsuntoihin.  Palattuaan hän työskenteli muun muassa Radio Carolinella ja Radio Londonilla.. BBC Radio 1:lle Vance siirtyi 1967, piraattiradioiden muuttuessa laittomiksi. Hän kuitenkin jätti BBC:n pettyneenä urakehitykseensä, ja työskenteli muun muassa Capital Radiossa. Takaisin BBC:lle Vance palasi 1979, ja hän sai juonnettavakseen Friday Rock Show -ohjelman. Vuonna 1993 Vance siirtyi Virgin Radiolle, ja viimeisinä vuosinaan hän työskenteli digitaalisella VH1-televisiokanavalla ja Virgin Classic Rockilla. Vance kuoli sairauskohtaukseen vuonna 2005.
The Path

| The Path |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Tale of Tales
Julkaisija:  Tale of Tales TransGaming Technologies PL TopWare RU 1C Company JP Zoo Corporation
Jakelija:  Direct2Drive GamersGate Metaboli Steam
Taiteilija:  Auriea Harvey Michaël Samyn Laura Raines Smith Hans Zantman Marian Bantjes
Säveltäjä:  Jarboe Kris Force
Pelimoottori:  Quest3D
Julkaistu:  18. maaliskuuta 2009 PL syksy 2009 RU 11. joulukuuta 2009 JP 7. heinäkuuta 2010 Mac OS X  7. toukokuuta 2009
Lajityyppi:  taidepeli (art game), kauhu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M PEGI: 16+ USK: 16
Alusta:  Microsoft Windows, Mac OS X
Jakelumuoto:  USB-muisti, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
The Path on Tale of Talesin kehittämä taiteellinen kauhupeli, joka julkaistiin vuonna 2009 Microsoft Windowsille ja TransGaming Technologiesin kehittämänä Mac OS X:lle.
Peli on saanut inspiraationsa Pieni Punahilkka-sadun eri versioista, kuin myös kansantaruista nykyaikaan sovitettuna. 
Pelaaja saa valita pelattavan hahmon kuudesta eri sisaresta, jotka heidän äitinsä lähettävät yksi kerrallaan vierailemaan heidän sairaan isöäitinsä luona. On pelaajan valinta pysyäkö tiellä kohti mummulaa vai lähteä seikkailemaan metsään, jossa sudet odottavat tyttöjä.
Pelaaminen

Peli alkaa sisarusten asunnosta. Pelaajalle näytetään kuutta sisarusta, joista ei kerrota muuta kuin heidän nimensä. Kun pelaaja valitsee hahmon, peli lähtee käyntiin. Pelaajalle annetaan yksinkertaiset ohjeet: ”Mene isöäidin talolle ja pysy polulla”.
Kun pelaaja kuitenkin poikkeaa polulta tutkimaan metsää, voi huomata, että siellä on paljonkin kerättäviä tavaroita. Peliin ei kuitenkaan ole kehitetty painiketta, jolla voisi nostaa tai tutkia tavaroita. Pelaajan on tarkoitus mennä tarpeeksi lähelle tavaraa, jotta ruudulle ilmestyy haalea kuva kyseisestä asiasta tai esineestä. Tällöin pelaaja päästää irti ohjaimista ja tyttö menee esineen tai asian luo automaattisesta ja nostaa tai tutkii sen. Ruudulle ilmestyy kuva, mitä esine on aktivoinut; jotkut tavarat paljastavat kokonaan uusia huoneita, ja osa näyttää hieman isöäidin talon sisältöä. Jotkut tavarat ilmestyvät vai kerran, eikä niitä voi tutkia/nostaa muilla sisaruksilla. Pelin aikana tavaroita käsitellessä ruudulle ilmestyy myös tekstiä, joka kuvastaa kyseisen hahmon ajatuksia sillä hetkellä tai kyseisestä tavarasta. Tavaroiden säilyttämistä varten tytöillä on mukanansa aina kori, johon pääsee tutkimaan tavaroita myöhemminkin.
Pelin metsissä liikkuu myös valkoiseen pukeutunut tyttö, joka ohjastaa metsään eksyneen sisaruksen takaisin polulle.
Ei ole välttämätöntä löytää pelin metsissä vaanivaa sutta. Pelissä ei ole minkäänlaisia vaatimuksia sen suhteen pääsetkö isoäidin talolle vai et, mutta suden tavattua ja tavaroiden keräilyn jälkeen isoäidin talo ja pelin loppu vaihtelee radikaalisti. Jos tyttö tapaa suden, peli näyttää lyhyen cutscenen, jonka jälkeen ruutu synkkenee. Tämän jälkeen tyttö löytää itsensä polulta isoäidin talon edestä, makaamassa sateessa.
Kun pelaaja menee sisälle isoäidin taloon, pelityyli muuttuu kolmannesta persoonasta ensimmäiseksi persoonaksi. Jos pelaaja ei ole löytänyt sutta, tyttö päätyy talossa turvallisesti isoäitinsä viereen ja hänet lähetetään takaisin kotiinsa, jolloin hahmo on edelleen pelattavissa. Tämä kuitenkin lasketaan häviämiseksi pelissä. Jos pelaaja kuitenkin löytää ja kohtaa suden, hän ei pääse isoäitinsä luokse, vaan välähtelevät kuvat viestivät tytön kuolevan suden hyökkäyksen kohteena. Kuten myös ”onnellisessa” lopussa, peli palaa takaisin tyttöjen kotiin, mutta suden tavattuaan ja kuoltuaan kyseistä tyttöä ei enää löydykään huoneesta, jossa muut pelattavat hahmot ovat. Jokaisella tytöllä on kuitenkin oma loppunsa, ja isoäidin talon ulkonäkö riippuu siitä, mitä tavaroita on kerännyt.
Kun kaikki sisarukset ovat kohdanneet omat sutensa, valkoiseen pukeutunut tyttö tulee pelattavaksi, ja hän vierailee isoäidin talossa. Tyttö matkaa läpi talon eri huoneiden, jotka ovat yhdistelmiä sisarusten aikaisemmin läpikäymistä huoneista. Kun valkoiseen pukeutunut tyttö pääsee isoäidin luo, verinen, mutta elossa oleva tyttö ilmestyy asuntoon. Kaikki sisarukset palaavat ovesta, ja peli alkaa alusta.
Kehitys

The Pathista kerrottiin ensimmäisen kerran Tale of Talesin pelin suunnitelu foorumilla 16. maaliskuuta 2006. Sen alkuperäinen nimi oli 144, joka juonsi juurensa alun perin kuudesta 24-tuntisesta jaksosta kuudessa päivässä, jossa peli oli tehty. Julkaistussa versiossa numero kuitenkin viittaa 144 kerättävään kukkaan pelissä.
Peli tuli myyntiin sen virallisille sivuille, josta sen voi ladata niin Microsoft Windowsille, kuin Mac OS X:lle. Myös Steamista voi ostaa tämän pelin. Virallisilta sivuilta löytyy myös pelin demo nimellä The Path - Prologue, jossa pelataan vain valkoiseen pukeutuneella tytöllä.
Aiheesta muualla

The Path viralliset sivut