stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Gröhn

Pekka Gröhn kesällä 2019 J. Karjalaisen keikalla.
Pekka Gröhn, oikealta nimeltään Timo-Pekka Gröhn (s. 25. tammikuuta 1963 Oulu), on suomalainen muusikko. Hän taitaa useampia instrumentteja, kuten rummut ja basson, mutta hänet tunnettaneen parhaiten kosketinsoittajana.
Gröhn aloitti bändiuransa rumpalina jo 14-vuotiaana oululaisessa Mustang-yhtyeessä, jossa hän soitti vuosina 1977–1980. Tämän jälkeen hän soitti muun muassa yhtyeissä Sanomaton Puolukanvarpu ja Markku Kujala Band. Sittemmin Gröhn on noussut arvostetuksi muusikoksi ja esiintynyt muun muassa Kauko Röyhkän ja J. Karjalaisen yhtyeissä. Nykyisin hän soittaa muun muassa Wentus Blues Bandissä ja useampien artistien keikkakokoonpanoissa tai säestäjänä. Hän esiintyi oman Pekka Gröhn BluePiano Bandin kanssa muun muassa  Puistobluesissa 2011.
Taiteilijanimet

Rööni
Pekka Gröhn
Pekka Grön
Aiheesta muualla

Pekka Gröhnin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pekka Gröhnin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pekka Gröhnin sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Parvati

Shiva ja Parvati.
Parvati on hindulaisuudessa esiintyvä jumalatar ja Devin ilmentymä, joka on tuhon jumalan Shivan vaimo ja norsupäisen viisauden  jumalan Ganeshan, sekä sodan jumalan Skandan äiti. Parvati on Shivan shakti, eli Shivan kosminen feminiinen energia. Hän on siis puhtaan voiman, valon ja energian ruumiillistuma. Parvati symboloi hedelmällisyyttä, avio-onnea, puolisolle omistautumista, askeettisuutta ja voimaa. Jotkut yhteisöt pitävät Parvatia Vishnun siskona. "Parvata" sana tarkoittaa vuorta. Parvati on siis vuorien nainen, jonka isä oli vuorien hallitsija.
Taistelu Parvatin ihonväristä

Eräässä tarinassa Shiva loukkasi Parvatia tämän tumman ihonvärin vuoksi (tummanpuhuvana esitetty Kali, jonka nimi tarkoittaa "mustaa", on yksi Parvatin ilmenemismuodoista, eli avatara). Parvati pakeni metsään ja eli askeetikkona. Erään version mukaan luojajumala Brahma sai hänet luopumaan askeesista ja antoi hänelle kultaisen ihon, josta juontuu Parvatin nimi Gauri, kultainen. Toinen tarinan versio kuitenkin kertoo Parvatin niin vihastuneen Shivalle, että ympäröi Shivan kaikilla ilmenemismuodoillaan (kymmenen mahavidyaa), jolloin Shiva nöyrästi tunnusti Devin suuruuden ja pyysi Parvatilta anteeksiantoa, nähtyään Devin kaikkien värien olevan yhtä arvokkaita ja kauniita. Parvatin otsassa nähdään punainen piste. Hindunainen saa otsaansa punaisen pisteen mennessään naimisiin, mikä vastaa länsimaista sormusta.
Parvatin rohkeus

Hindulaisuuden jumalattaret ovat tyypillisesti rohkeita. Tarina kertoo, että saadakseen Shivan miehekseen, Parvati ryhtyi askeesiin, joka oli vain miehille tarkoitettu tapa. Parvati on tunnettu myös ikävöimisestään vanhempiensa luokse, ja lopulta vierailustaan vanhempiensa luona. Siksi erityisesti vanhempiaan kaipaavat nuoret vaimot haluavat nähdä Parvatin.
Ganeshan syntymä

Parvati halusi kylpeä, mutta hänellä ei ollut ketään, joka olisi vartioinut taloa sillä aikaa, Shivan ollessa poissa. Siksi Parvati päätti luoda pojan, Ganeshan, kurkumatahnasta. Parvatin määräyksen mukaan Ganesha ei päästänyt ketään taloon, ei edes Shivaa, mistä tämä raivostui. Shiva ja Ganeshan taistelivat, ja Shiva sivalsi Ganeshalta pään poikki. Parvati vaati Shivaa palauttamaan Ganeshan pään, mutta päätä ei löytynyt enää mistään.
Shiva kohtasi Brahman, jonka ehdotuksen mukaan Ganeshan pää korvattiin elefantin päällä, joka kiinnitettiin Ganeshan ruumiiseen, ja hänet herätettiin henkiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parvati Wikimedia Commonsissa
Miespuoliset: Trimurti (Brahma | Vishnu | Shiva) | Rama | Krishna | Ganesha | Indra | Hanuman | Surya | Lakshmana
Naispuoliset:  Tridevi (Sarasvati | Lakshmi | Parvati) | Gayatri |   Durga | Devi | Sita | Radha | Kali | Shakti | (muita)
Perachóra

| Perachóra Περαχώρα |
| --- | --- |
 Perachóra
 Koordinaatit: 38°01′47″N, 22°56′54″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Korinthia
Kunta:  Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4203010111
Väkiluku (2011):  1 141
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perachóra (kreik. Περαχώρα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Korintin kannaksella. Se kuuluu hallinnollisesti Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Loutráki-Perachóran kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnan Loutráki-Perachóran kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 141 (vuonna 2011).
Kylän nimi on muodostunut ilmaisusta Peraía Chóra (Περαία Χώρα), suomeksi ”Toisella puolella oleva maa”. Kylä on vastakkaisella puolella suhteessa antiikin Korintin kaupunkiin. Perachóran Heraion, antiikin aikainen Hera Limenian ja Hera Akraian pyhäkköalue, sijaitsee noin kahdeksan kilometriä kylästä länteen. Alueella on saattanut toimia oraakkeli.
Perachóran Heraion.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perachóra Wikimedia Commonsissa
Pom-pon

Pom-pon-huiskat.
Pom-pon (myös pom-pom) on cheerleadingissä ja cheertanssissa tehosteena käytettävä huiska.
Penny Black

Black Penny.
Penny Black (myös Black Penny, suom. musta penny) on maailman ensimmäinen postimerkki. Merkin kuva oli tehty kuningatar Viktoriasta 15-vuotiaana tehdyn luonnoksen mukaan. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa 1. toukokuuta 1840, mutta tuli käyttöön vasta 6. toukokuuta 1840.
1830-luvulla Isossa-Britanniassa postimaksut olivat korkeita ja niiden määräytymistä oli vaikea ymmärtää. Yleensä vastaanottaja maksoi postimaksun vastaanottaessaan lähetyksen ja maksu perustui lähetyksen painoon ja kuljetusmatkaan. Postimaksujen laskeminen vei työntekijöiltä paljon työaikaa. Sir Rowland Hill, englantilainen opettaja ja keksijä, ehdotti vuonna 1837 postimerkkien käyttöönottoa osoittamaan, että lähetyksestä on maksettu postimaksu.
Kesti kuitenkin kolme vuotta ennen kun Black Penny julkaistiin 1. toukokuuta 1840. Sillä saattoi lähettää matkasta riippumatta puolen unssin (noin 14 gramman) painoisen kirjelähetyksen maan rajojen sisäpuolella. Samaan aikaan otettiin myös käyttöön ehiöt jotka olivat kirjekuoria joihin oli painettu valmiiksi maksun arvoa osoittava leima.
Penny Blackiä painettiin vuoden aikana yli 68 miljoonaa kappaletta, joten se ei ole kovin harvinainen postimerkki, mutta se on edelleen suosittu keräilykohde. Sen korvasi seuraavana vuonna 1841 Penny Red -postimerkki.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mattila, Pirjo: Postimerkkien ‘kermaa’ Postimuseossa ja muita tunnettuja postimerkkejä Postimuseo.  24.05.2017. Arkistoitu 1.5.2020. Viitattu 1.5.2020.
The Penny Black The Postal Museum. Viitattu 1.5.2020. (englanniksi)
Taklaaminen

Taklaus rugby unionissa
Taklaaminen liittyy moniin palloilulajeihin. Taklatessa otetaan fyysinen kontakti vastapuolen pelaajaan. Lajikohtaisesti on määritelty minkälaiset taklaukset ovat sallittuja, ja sääntöjen rikkomisesta seuraa lajille tyypilliset rangaistukset.
Taklaaminen muutamissa eri lajeissa

Esimerkkejä taklaamisesta eri lajeissa. Myös muissa lajeissa taklataan.
Taklaaminen muutamissa eri lajeissa > Jalkapallo

Jalkapallossa perustaklaaminen tapahtuu työntämällä vastapuolen pelaaja irti pallosta kylki kylkeä vasten. Ojennetulla kädellä ei saa taklata, muuten vastustaja saa vapaa- tai rangaistuspotkun riippuen rikkeen tapahtumapaikasta. Liukutaklaus tarkoittaa pallon riistämistä vastustajalta suorittamalla taklaus maata pitkin. Taklaavan pelaajan tulee liukutaklauksessa osua palloon ennen pelaajaa.
Taklaaminen muutamissa eri lajeissa > Amerikkalainen jalkapallo

Amerikkalaisessa jalkapallossa taklaaminen on tärkeä pelin osa-alue. Puolustajat yrittävät pysäyttää pallonkantajan taklaamalla hänet. Pelinrakentajan taklaamista kutsutaan säkitykseksi (engl. Sack). Taklaukset tilastoidaan ja ne ovat tärkeä mittari etenkin tukimiesten ja linjamiesten tehokkuudelle.
Taklaaminen muutamissa eri lajeissa > Jääkiekko

Jääkiekossa taklaukset ovat osa peliä ja siinä nähdään usein koviakin taklauksia. Suurin osa taklauksista tehdään laitaa vasten, sillä avojäällä taklaamisesta saattaa saada rangaistuksen ja taklattu voi loukkaantua pahoin. Kiekotonta pelaajaa ei saa taklata. Myös päähän kohdistuneet taklaukset ovat kiellettyjä, niistäkin voi saada jäähyn tai pahimmassa tapauksessa pelirangaistuksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taklaaminen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tackle (football move)
Käännös suomeksi
Peter Loy Chong

Coat of arms of Peter Loy Chong
Peter Loy Chong (s. 30. tammikuuta 1961 Namata, Tailevu) on fidžiläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Suvan arkkihiippakuntaan Petero Mataca 11. tammikuuta 1992. Hänet nimitettiin 19. joulukuuta 2012 uudeksi Suvan arkkipiispaksi Matacan jäädessä eläkkeelle. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta 2013. Pääkonsekraattorina toimi Mataca, jota avustivat John Atcherley Dew ja Soane Patita Paini Mafi.
Oikeuden Puolustajat

| Oikeuden Puolustajat |
| --- | --- |
Sarjakuvakustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  The Brave & the Bold nro 28 (helmikuu 1960)
Luojat:  Gardner Fox
Tiedot
Tukikohta:  Vahtitorni Hall of Justice
Perustajajäsenet:  Teräsmies Batman Ihmenainen Salama Vihreä Lyhty Vesimies Metsästäjä Marsista
Oikeuden Puolustajat (engl. Justice League) (tunnettu myös nimellä Amerikan Oikeuden Puolustajat (engl. Justice League of America; lyh. JLA)) on DC Comicsin kustantama ja Gardner Foxin luoma supersankarijoukkio, joka esiintyi ensi kerran The Brave and the Bold sarjakuvan numerossa 28 vuonna 1960. Tuolloin alkuperäiseen ja suosituimpaan joukkoon kuuluivat Teräsmies, Batman, Ihmenainen, Salama, Vihreä Lyhty, Vesimies ja Metsästäjä Marsista. Sittemmin hajotetun ja monta kertaa uudelleen kootun ryhmän historiassa joukkoon ovat kuuluneet myös Kapteeni Marvel, Muovimies, Vihreä Nuoli, Haukkamies, Atomi, Zatanna, Musta Kanarialintu ja tusinoittain muita. DC Comicsin historiassa yli 75 hahmoa ovat olleet Oikeuden Puolustajien jäseniä.
Oikeuden Puolustajilla on ollut myös useita kansainvälisiä sivuryhmittymiä kuten Justice League International, Justice League Europe, Justice League Antarctica, Justice League Detroit, Justice League Task Force, Justice League Elite, Justice League Dark, Justice League United, Justice League Odyssey, Justice League of China, Justice League Queer ja Justice League Incarnate, joka koostuu eri multiversumin maailmoista peräisin olevista sankareista.
Suomessa Oikeuden Puolustajia on ilmestynyt ainakin Teräsmies-lehden jatkosarjana ja muiden muassa Grant Morrisonin käsikirjoittamina JLA:n albumeina.
Oikeuden Puolustajien viholliset

Kuten jokaisella supersankarilla tai supersankariryhmällä, myös Oikeuden Puolustajilla on monia vihollisia varsinkin, kun se koostuu maailman mahtavimmista sankareista. Tässä on muutamia superroistoja, jotka määritellään usein Oikeuden Puolustajien vihollisiksi.
Jokeri
Lex Luthor
Amazo
Anti-Monitor
Darkseid
T.O.Morrow
Superrikollisten Salainen Yhteisö
Epäoikeuden Puolustajat
Injustice Gang
Brainiac
Avain
Felix Faust
Despero
Doctor Destiny
Neron
Vandal Savage
Kanjar Ro
Oikeuden Puolustajat muissa medioissa > Elokuvat > Justice League: Mortal (peruttu)

Alun perin Warner Bros. palkkasi Michele ja Kieran Mulroneyn tekemään käsikirjoituksen Oikeuden Puolustajat -elokuvalle. Samoihin aikoihin peruttiin Joss Whedonin suunnittelema elokuva Ihmenaisesta sekä David S. Goyerin suunnittelema elokuva Salamasta. Käsikirjoitus elokuvalle, jolle annettiin nimi Justice League: Mortal, sai positiivista palautetta. Koska Superman Returnsin tuotto jäi alhaiseksi, Brandon Routhia ei pyydetty uusimaan Teräsmiehen roolia, eikä elokuvassa Batman Begins näyteltyä Christian Balea pyydetty Batmanin rooliin.
Justice League: Mortalin oli tarkoitus aloittaa aivan uusi elokuvasarja, johon kuului useita jatko-osia ja spin-off -elokuvia. Käsikirjoittajien lakko 2007–2008 kuitenkin viivästytti projektia, kuten myös tuotantopaikan vaihtuminen useita kertoja. Vuonna 2008 elokuva julistettiin peruutetuksi ja studio yritti toteuttaa ensin sooloelokuvia pääsankareista. Vuonna 2011 ilmestynyt Green Lantern ei kuitenkaan menestynyt ja ainoaksi sooloelokuvaprojektiksi, joka eteni kunnollista tahtia, jäi vuoden 2013 elokuva Man of Steel.
Oikeuden Puolustajat muissa medioissa > Elokuvat > DC Extended Universe

Huhtikuussa 2014 julkistettiin, että Zack Snyder ohjaisi Justice League -elokuvan Goyerin käsikirjoituksen pohjalta. Warner Bros. raportoi myöhemmin, että Chris Terrio uudelleenkirjoittaisi Justice Leaguen, tehtyään vaikutuksen uudella käsikirjoituksellaan Batman v Supermanille. Lokakuussa 2014, Warner Bros. ilmoitti, että elokuvia julkaistiin, joista ensimmäinen ilmestyisi vuonna 2017 DC Extended Universen viidentenä elokuvana ja sen jatko-osa vuonna 2019 kymmenentenä elokuvana. Snyder ohjaa molemmat elokuvat. Ben Affleck, Henry Cavill ja Gal Gadot palasivat Batmanin, Teräsmiehen ja Ihmenaisen rooleihin, sekä Batman v Superman: Dawn of Justicessa vain lyhyesti esiintyneet Ray Fisher, Jason Momoa ja Ezra Miller Kyborgin, Vesimiehen ja Salaman rooleihin.
Elokuva Justice League julkaistiin vuonna 2017. Vuonna 2021 elokuvasta julkaistiin HBO Maxiin ohjaajan versio Zack Snyder’s Justice League.
Oikeuden Puolustajat muissa medioissa > Televisio

Oikeuden Puolustajista tehtiin ensi kerran 1970-luvulla animaatio Hanna-Barberan tuottamana. Tuolloin ensimmäinen sarja oli Superystävät, jonka valmistuttua sarjoja tuotettiin yhteensä kahdeksan. Näistä viimeisin The Super Powers Team: Galactic Guardians ilmestyi vuonna 1986.
Myöhemmin 2000-luvulla Warner Bros. Animation tuotti kaksi sarjaa Justice Leaguen ja Justice League Unlimitedin, jotka esitettiin Cartoon Networkilla. Sarja oli teemaltaan huomattavasti edellisiä Hanna-Barberan tuottamia sarjoja aikuismaisempi. Vuosina 2016-2018 ilmestyi yhden tuotantokauden ja 52 jakson pituinen sarja Justice League Action, joka oli jälleen lapsiystävällisempi.
Aiheesta muualla

Justice League Library (Arkistoitu – Internet Archive)
Justice League Resource
Ompeluseurat

Pitäjänmäen raittiusyhdistyksen ompeluseura, 1933
Ompeluseurat (myös: "ompeluyhdyskunnat", "ompelukerhot", "neulomakokoukset" tai "neulomakunnat") ovat tapaamisia, joissa ihmiset viettävät aikaa ja tekevät yhdessä käsitöitä usein hyväntekeväisyyden puolesta.
Historiaa

Ompeluseurat ovat ollet 1800-luvulta alkaen laaja yhteiskunnallinen toiminnan muoto, joka on myös muodostanut merkittävän osan 1800-luvun hyväntekeväisyydestä. Suomessa ompeluseuroja edelsivät kaupungeissa perustetut rouvasväenyhdistykset, joiden jäseniksi hyväksyttiin säätyläisnaisia. Jo rouvasväenyhdistysten alkutaipaleelle liittyy tiiviisti hyväntekeväisyyden harjoittaminen, minkä oletetaan liittyvän senaikaiseen kristilliseen maailmankuvaan ja kristillisiin arvoihin. 1800-luvulla lähes jokaisen naisen perustaitoihin katsottiin kuuluvaksi käsitöiden tekeminen, joten käsitöiden yhdistäminen rouvasväenyhdistysten toimintaan oli mutkatonta. Seurojen toiminta liittyi aluksi tiiviisti kristillisyyteen ja ompelemiseen, mutta ajan kuluessa seurojen toiminta muuttui maallisemmaksi, ja ompeluseuroista tuli ajoittain myös synonyymi naistenkeskiselle tapaamiselle, jossa ei välttämättä ommeltu tai tehty käsitöitä ollenkaan, vaan harrastettiin esimerkiksi kahvittelua, keskustelua ja laulua. Tätä merkitystä saatetaan edelleen käyttää humoristisesti naisten kokoontumisesta, mutta nimityksellä on usein lainausmerkit.
Ompeluseuroja perustettiin aluksi kristillisten seurojen, raittius- ja nuorisoseurojen yhteyteen. Kokoontumispaikka oli useimmiten jonkun jäsenen omassa kodissa, jolloin ompeluseurojen toimintaan vakiintui yhteiset kahvihetket tarjoiluineen. Toiminnan laajentuessa suurimpien yhdistysten kokoontumispaikoiksi muodostuivat kansakoulut ja pappilat. Hiljalleen ompeluseurojen toiminta laajeni naisten yhteiskunnalliseksi liikehdinnäksi, ja seuroja perustettiin hyvin laajasti joka puolella Suomea.
1900-luvulle saakka ompeluseuroista puhuttiin nimillä rouvasväenyhdistykset, ompeluyhdyskunnat, neulomakokoukset tai neulomakunnat, ja nykyisin käytettävä termi alkoi yleistyä 1900-luvun taitteessa.
Suomalaisista ompeluseuroista tuli monille niiden emojärjestöille pian niiden kaikista merkittävin varainkeruumuoto, ja ompeluseuroja perustettiin yhä tiiviimmin. Myös esimerkiksi vapaapalokunnat ja Punainen risti ovat järjestäneet ompeluseuroja eri puolella Suomea.
Historiaa > Ompeluseurat yhteiskunnallinen vaikuttamisen väylinä

Valistushenkiset ompelu- ja käsityöseurat myös olivat monesti sekä naisten ensimmäinen askel kohti yhteiskunnallista osallistumista ja vaikuttamista, että tapa pitää naisten järjestäytymistä vähemmän poliittisena. Esimerkiksi vuonna 1908 Tampereella naisjärjestön perustaminen keskeytyi, kun sen tilalle ehdotettiin ompeluseuran perustamista.
Toisaalta sitä ennen Tampereella vuonna 1859 perustettu ompeluseura edelsi aktiivisen ja yhteiskunnallisesti merkittäviä laitoksia perustaneen Tampereen rouvasväenyhdistyksen toimintaa. Rouvat kokoontuivat ensin kahdesti viikossa ompelemaan vaatteita köyhille lapsille, perustivat sitten köyhille tytöille tarkoitetun tyttökoulun, ja muuttivat vasta sen jälkeen nimensä rouvasväenyhdistykseksi, joka perusti suosittujen ilmaisten koulujen lisäksi myös lastenkodin, käsityökoulun ja työllistämispalvelut.
Suomen sotien aikaan ompeluseurat olivat monien muuten toimintansa lakkauttaneiden naisjärjestöjen ainoaa aktiivista toimintaa. Toisen maailmansodan jälkeen ompelukerhoihin liitettiin opintotoimintaa luentojen ja opintokerhojen muodossa.
Ompeluseurojen nykyisyys

Nykyään Suomessa ompeluseuratoiminta on suuressa suosiossa, ja seuroja perustetaan monenlaisiin tarkoituksiin.
Esimerkiksi vuonna 2014 perustettu supersuosittu Ompeluseura-facebookryhmä on keskittynyt työelämän ja urasuunnittelun aiheisiin, ja toimii verkostoitumisen välineenä. Sen lisäksi Suomessa on muun muassa akateemisia ompeluseuroja, anarkistisia ompeluseuroja ja koodareiden omia ompeluseuroja. Myös perinteinen ompeluun keskittyvä ompeluseuratoiminta on niin suosittua, että esimerkiksi facebookin Saumanvara-nimiseen suosittuun ompeluseuraan valitaan jäseniä nykyisin hakemuksen perusteella.
Ompeluseuroja perustetaan myös monesti eläkeläisten toiminnaksi ja naisjärjestöjen yhteyteen.
Väen vähetessä maaseudulla ovat ompeluseurat myös eräs pienten paikkakuntien ihmisten viimeisimpiä yhteistoiminnan muotoja.  Edelleen ompeluseurojen toiminta on kuitenkin tiiviisti kytköksissä hyväntekeväisyyteen.
Hengelliset ompeluseurat

Ompeluseurat voi tarkoittaa myös hengellistä tilaisuutta, jonka hengellinen ohjelma on samatyyppinen kuin seuroissa: Raamatun lukemista ja selittämistä sekä hengellisten laulujen laulamista. Näissä tapahtumissa laulamisen ja puheen kuuntelun ohessa tehdään yhdessä käsitöitä myyjäisiin ja arpajaisiin. Käsityöt myydään ja tuotto käytetään hyväntekeväisyyteen. Hengellisiä ompeluseuroja on pidetty ja pidetään usein jonkun ihmisen kotona säännöllisin väliajoin, esimerkiksi viikon välein.
Bernard de Hoogin maalaus hollantilaisesta ompeluseurasta
Pesäjärvi (Suonenjoki)

| Pesäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°30′51″N, 27°01′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Laskujoki:  Viipperonjoki Höyhkään 
Järvinumero:  14.798.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,6 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  650 m  
Rantaviiva:  4,551 km  
Pinta-ala:  39,268 ha  
Suurin syvyys:  8 m  
Saaria:  7 
 fiPesäjärvi 
Pesäjärvi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Viipperon lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 39 hehtaaria. Sillä on 7 saarta, joiden yhteispinta-ala on 1 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Pieksäjärven valuma-alueella (14.79), jonka Viipperonjoen valuma-alueeseen (14.798) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,6 metriä mpy.
Pesälampi (Keuruu, Simsiö)

| Pesälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°19′55″N, 24°27′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskupuro:  Pesäpuro Pehkupuroon 
Järvinumero:  35.483.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  165,5 m  
Rantaviiva:  1,003 km  
Pinta-ala:  2,463 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPesälampi 
Pesälampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Simsiön kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 165,5 metriä mpy.
Perlmanin oireyhtymä

Perlmanin oireyhtymä on peittyvästiselvennä periytyvä sairaus, jolla on tiettyjä yhteneväisyyksiä Beckwith-Wiedemann-oireiston kanssa.
Perlmanin oireyhtymään kuuluvat Wilmsin kasvain, (munuaiskasvain), haiman liikakasvu, sikiökauden jättikasvuisuus, lievä henkinen kehitysvammaisuus ja erityiset kasvonpiirteet.
Perlman-lapsilla esiintyy poikkeuksellista suuripäisyyttä (makrokefaliaa) ja suurikokoisuutta. Joiltakin saattaa myös puuttua aivokurkiainen ja olla piilokives. Suurin osa vammautuneista kuolee lapsena.
Oireistoa on luonnehdittu harvinaiseksi ja huonoennusteiseksi.
Aiheesta muualla

Kehitysvammahuollon tietopankki: Perlmanin oireyhtymä (Arkistoitu – Internet Archive)
Patrick Hoogmartens

Jef Ulburghs ja Patrick Hoogmartens (Banneux, Belgia)

Patrick Hoogmartens (s. 19. toukokuuta 1952 Tongeren) on belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Hasseltin hiippakuntaan 4. heinäkuuta 1982 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 8. heinäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paul Schruers, jota avustivat Godfried Danneels, Albert Jean Charles Ghislain Houssiau, Eugeen Laridon ja Alexis Habiyambere.
Hoogmartensista tuli 25. lokakuuta 2004 Hasseltin piispa.
Or (joki)

| Or ven>  Орь, kaz. Ор |
| --- | --- |
Alkulähde:  Mulodžaryn kukkulat  49°31′23″N, 58°32′52″E 
Laskupaikka:  Uraljoki (Orsk)  51°11′8″N, 58°32′28″E
Maat:  Kazakstan ja Venäjä
Pituus:  332  km
Alkulähteen korkeus:  303 m
Virtaama:  21,3  m³/s
Valuma-alue:  18600  km²

Or (ven. Орь ja kaz. Ор) on Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston kaakkoispuolisella arolla. Joen alajuoksu kuuluu Venäjän Orenburgin alueeseen ja yläjuoksu Kazakstanin Aqtöben alueeseen. Joki virtaa arolla ja sen lähteet sijaitsevat puoliaavikolla.
Maantietoa > Pääuoma

Joen lähteet sijaitsee Mulodžaryn kukkuloiden länsirinteillä (ven. Мугоджары) ja se virtaa 332 kilometriä ennen kuin se yhtyy Orskissa Uraljokeen 1 715 kilometriä  ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa. Joen lähteet sijaitsevat 303 metrin korkeudella ja joensuu Uraljoessa 185 metrin korkeudella. Joen korkeusero on 118 metriä ja kaltevuus 0,36 m/km.