stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juhani Koivisto

| Juhani Koivisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1956 (ikä 68)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tietokirjailija, libretisti ja Suomen Kansallisoopperan entinen päädramaturgi
Käsikirjoittaja
Alma mater:  Joensuun yliopisto,
Juhani Koivisto (s. 20. huhtikuuta 1956) on tietokirjailija, libretisti ja Suomen Kansallisoopperan entinen päädramaturgi.
Koivisto on opiskellut muun muassa Tampereen konservatoriossa,[lähde? ] Joensuun yliopistossa ja Caenin yliopistossa Ranskassa.[lähde? ] Hän väitteli tohtoriksi 1998 Pentti Haanpään 1930-luvun tuotannosta väitöskirjalla Leipää huudamme, kiviä annetaan (1998). Hän on toiminut musiikin teorian ja kitaransoiton opettajana, kulttuuritoimittajana sanomalehti Ilkassa ja vuodesta 1998 Kansallisoopperan viestintäosastolla päädramaturgina. Päädramaturgin tehtävästä Koivisto jäi eläkkeelle keväällä 2020.
Väitöskirjan jälkeen Koivisto on julkaissut muun muassa Toivo Kuulan elämäkerran Tuijotin tulehen kauan (2008), joka oli Tieto-Finlandia -palkinnon ehdokkaana (uudistettu laitos 2018 nimellä Tähtiin kirjoitettu), Kansallisoopperan historian Suurten tunteiden talo (2011), lapsille suunnatun balettikirjan Baletin tähti, jonka on kuvittanut Ulla Sainio (2014) ja oopperanjohtaja Alfons Almin elämäkerran Alfons Almin taistelut (2016). Viimeksi hän on julkaissut Kuhmon Kamarimusiikin historian Kamarimusiikkia Kuhmossa, viisikymmentä ihmeellistä kesää (2019).
Toivo Kuulasta kertova monologinäytelmä Ikuinen nuoruus sai kantaesityksensä Kajaanin Runoviikolla 2012, ja sitä esitti myös Kajaanin Kaupunginteatteri. Uusittu versio teoksesta on syksystä 2018 ollut Saaristo-oopperan ohjelmistossa nimellä Tähtiin kirjoitettu. Ilmajoen musiikkijuhlilla sai 2015 kantaesityksensä Koiviston kirjoittama ooppera Elämälle, jonka on säveltänyt Jaakko Kuusisto ja ohjannut Anna Kelo. Ooppera kertoo Oskar Merikannosta ja suomalaisen kulttuurin synnystä. Libretto Vangit sai toisen palkinnon Savonlinnan Oopperajuhlien kilpailussa 2017. Kansallisoopperassa sai tammikuussa 2019 kantaesityksensä Jaakko Kuusiston säveltämä ooppera Jää, jonka libreton Juhani Koivisto on kirjoittanut Ulla-Lena Lundbergin samannimisen romaanin mukaan. Kansallisoopperalle Koivisto on kirjoittanut ja ohjannut myös lapsille tarkoitetut lyhyet versiot oopperoista Taikahuilu (2016), Sevillan parturi (2017), Tuhkimo (2018) ja Carmen (2019).
Koivisto toimii lehdistöpäällikkönä Kuhmon Kamarimusiikki -festivaalilla. Hän on ollt mukana festivaaleilla eri tehtävissä yli 30 vuoden ajan.
Kirjat

Koivisto, Juhani: Kamarimusiikkia Kuhmossa : viisikymmentä ihmeellistä kesää.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2019.  ISBN 978-951-858-062-4.
Koivisto, Juhani: Alfons Almin taistelut : elämäntarina viidessä näytöksessä.  Helsinki:  Aurinko, 2016.  ISBN 978-952-230-457-5.
Koivisto, Juhani: Baletin tähti : kertomus tanssijasta, joka unohti roolinsa.  Vihti:  Aurinko, 2014.  ISBN 978-952-230-318-9.
Koivisto, Juhani: Suurten tunteiden talo : kohtauksia Kansallisoopperan vuosisadalta 1911-2011.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37667-6.
Koivisto, Juhani: Tuijotin tulehen kauan : Toivo Kuulan lyhyt ja kiihkeä elämä.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-32858-3.
Koivisto, Juhani & Järventaus, Johanna: ”Suomen Kansallisooppera”, Kansalliset kulttuurilaitokset.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-863-3.
Koivisto, Juhani: Leipää huudamme ja kiviä annetaan : Pentti Haanpään 30-luvun teosten kytkentöjä aikansa diskursseihin, todellisuuteen ja Raamattuun.  (Väitöskirja Joensuun yliopisto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1998.  ISBN 951-746-077-5.
Aiheesta muualla

Juhani Koivisto: Tuijotin tulehen kauan, Toivo Kuulan lyhyt ja kiihkeä elämä Keskipohjanmaa Uutiset.  21.12.2008. Arkistoitu 30.10.2020. Viitattu 30.10.2020.
Lasten Sevillan parturi  9.5.2017. Suomen kansallisooppera ja -baletti. Viitattu 30.10.2020.
Jumalten keinussa

| Jumalten keinussa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Marjaana Mykkänen
Käsikirjoittaja:  Marjaana Mykkänen
Tuottaja:  Miikka Maunula
Säveltäjä:  Richard Wagner
Kuvaaja:  Hannu Kettunen Raimo Uunila
Leikkaaja:  Petteri Kauhanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Levittäjä:  Yleisradio
Ensi-ilta:  2022 (Rakkautta ja Anarkiaa)
Kesto:  167 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti saksa suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jumalten keinussa on Marjaana Mykkäsen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022.
Elokuva käsittelee Suomen kansallisoopperan vuonna 2016 aloittamaa projektia, jossa on määrä esittää Richard Wagnerin neliosainen Nibelungin sormus -oopperasarja. Elokuvassa kuvataan oopperatuotantoa kulissien takaa projektissa, joka ajautuu moniin ongelmiin muun muassa koronaviruspandemian ja alati vaihtuvien työryhmän jäsenten vuoksi.
Jämsän Seutu

| Jämsän Seutu |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Sanoma Media Finland
Julkaisija:  Sanoma Media Finland
Levikki:  5 675 (2016)
Päätoimittaja:  Mari Tuohiniemi
Kotikunta:  Jämsä
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  2 kertaa viikossa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Jämsän Seutu
Jämsän Seutu (vuosina 1952–2008 Koillis-Häme) on Jämsässä Keski-Suomessa ilmestyvä kaksipäiväinen sanomalehti. Lehti ilmestyy maanantaisin ja perjantaisin, ja sen levikkialuetta ovat Jämsän, Kuhmoisten ja Korpilahden kuntien alueet. Lehden levikki vuonna 2009 oli 7 409. Jämsän Seutu kuului vuoden 2020 maaliskuuhun saakka Alma Media -konserniin. Sen omistaa maaliskuusta 2020 lähtien Sanoma Media Finland.
Jämsän Seutu julkaisee kerran viikossa ilmestyvää ilmaislehteä Vekkaria.
Jämsän Seudun päätoimittaja oli joulukuun 2011 alusta Jukka Ignatius, joka oli myös Vekkarin päätoimittaja. Hänen jälkeensä vuoden 2013 alusta on päätoimittaja ollut Mari Tuohiniemi.
Juan Carlos Moreno

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Juan Carlos Moreno Rodríguez
Syntymäaika: 19. huhtikuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Barcelona, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 senttimetriä
Seura
Seura: CD Numancia
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1990–1995: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–1996 1996–1999 1999–2000 2000–2001 2001–2002 2002–2003 2003– | Barcelona Barcelona B Recreativo Lleida Extremadura Terrassa Numancia | 7 (0)  29 (4) 40 (3) 37 (6) 16 (0) 159 (30) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. tammikuuta 2009.
Juan Carlos Moreno Rodríguez (s. 19. huhtikuuta 1975, Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan pääsarjassa pelaavaa CD Numanciaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Moreno on FC Barcelonan junioriakatemian kasvatteja. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 1995-1996. Kauden aikana hän pelasi yhteensä seitsemän ottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Barcelonan juniorijoukkueeseen.
Moreno on edustanut urallaan useita joukkueita Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Joukkueita ovat olleet Recreativo de Huelva, Lleida, CF Extremadura ja Terrassa FC. Vuonna 2003 Moreno siirtyi CD Numanciaan. Hän on ollut siirtymisensä jälkeen kiistaton avauskokoonpanon pelaaja.
Kaudeksi 2008-2009 Numancia palasi kolmen kauden tauon jälkeen takaisin Espanjan pääsarjaan. Moreno teki avausmaalin kauden ensimmäisessä vierasottelussa Real Madridia vastaan.
Aiheesta muualla

Profiili CD Numancian kotisivustolla[vanhentunut linkki] (espanjaksi)
Juan Matogo Oyana

Juan Matogo Oyana CMF (s. 24. toukokuuta 1949) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1976 ja nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan johtoon 11. lokakuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac.
11. toukokuuta 2002 Matogo Oyana sai nimityksen Batan piispaksi.
Juho Halonen

Juho Halonen (1. lokakuuta 1862 Nilsiä – 7. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kangaskauppias ja runoilija.
Halosen vanhemmat olivat talollinen Petter (Pekka) Halonen ja Brita (Riitta) Ruotsalainen. Hän oli naimisissa 1896–1935 Serafina Hiltusen (k. 1935) kanssa.
Teoksia

Puhdetöitä : runoja.       Tekijä, Savonlinna 1919
Puhdetöitä : runoja : 2 sarja.     Tekijä, Helsinki 1926
Virsi Wilskman'ista 19 26/2 29, tekijät Kaarlo Luukkonen, Tammi Puttonen ja Juho Halonen.          Viktor Damm, Helsinki 1929
Janove Ottesen

Janove Ottesen Kaizers Orchestran solistina.
Janove Ottesen (oikea nimi Jan Ove, s. 27. elokuuta 1975) on norjalainen muusikko, joka syntyi Brynessä, Norjan Rogalandissa. Hän laulaa ja soittaa muun muassa kitaraa, rumpuja, Hammond -urkuja ja pianoa. Hänet tunnetaan erityisesti norjalaisen alternative rock-yhtyeen Kaizers Orchestran keulakuvana.
Historia > Nuoruus ja ensikontakti musiikkiin

Ottesenin isä Rune Ottesen oli jalkapalloilija, ja kotikaupunki Brynen aktiviteettitarjonnan rajoittuessa kyseiseen lajiin, poika seurasi isänsä jalanjälkiä. Hän pelasi myös lentopallojoukkueessa, mutta kyllästyi siihen ja alkoi opiskella musiikkia. 15-vuotiaana hän oli saanut isoäidiltään kitaran. Yhdessä ystävänsä Geir Zahlin kanssa Ottesen alkoi kirjoittaa musiikkia kellarissaan nauhoittaen materiaalin halvalle kasettinauhurille.
Ottesenin ja Zahlin kumppanuus johti lopulta Blod, Snått og Juling -yhtyeen (vapaa suomennos: Verta, räkää ja turpaanvetoja) perustamiseen. Vuonna 1994 he tuottivat ensimmäisen studioalbuminsa En glad tunnel, jota myytiin vain 50 kopiota. Tämän jälkeen he yrittivät tuottaa toisen albuminsa paremmilla studiolaitteilla, mutta siltikin myivät vain noin 100 kopiota.
Historia > gnom ja Kaizers Orchestran perustaminen

Ottesen muutti opiskeluiden perässä Landåsiin Bergeniin vuonna 1995. Vuonna 1996 hän lähti armeijaan, mutta pian sen jälkeen muutti takaisin Bergeniin ja ryhtyi musiikinopettajaksi. Paluunsa jälkeen hän ja Zahl muodostivat uuden yhtyeen nimeltä gnom. He julkaisivat albumin Mys vuonna 1998, mutta se menestyi heikosti. Yhtyeen hajottua Ottesen ja Zahl löysivät viimein menestystä muodostaessaan Kaizers Orchestran. Yhtye menestyi sekä kriitikoiden että kiertuetuloin heti ensimmäisestä albumistaan alkaen.
Historia > Sooloura

Kaizers Orchestran julkaistua kaksi ensimmäistä albumiaan (Ompa til du dør ja Evig pint), Ottesen päätti lanseerata rinnakkaisen soolouran valmistellessaan yhtyeen kolmatta albumia Maestroa, joka julkaistiin vuonna 2005. Hänen sooloalbuminsa Francis' Lonely Nights julkaistiin vuonna 2004, sisältäen 12 englanninkielistä kappaletta ja näin poiketen Ottesenin Kaizers Orchestrassa tunnetuksi tulleesta kotimurteestaan. Kaksi albumin musiikkivideota kuvattiin Skandinaviassa.
Vuonna 2007 Kaizers Orchestra päätti pitää taukoa suurimman osaa vuodesta, kirjoittaen demoja neljättä albumiaan varten ja soittaen vain kolme konserttia - näistä yksi Documenta-nykytaidefestivaaleilla Saksassa. Ottesen käytti taukoaikaa musiikin sävellykseen Det Tusende Hjertet -perhemusikaalia varten. Sen ensi-ilta pidettiin marraskuussa 2007.
Syyskuussa 2015 Ottesen ilmoitti palaavansa soolouralle artistinimellä Janove. Hän esitti singlensä "Regnbuen Treffer Oss Ikkje Lenger" (vapaa suomennos "Sateenkaari ei kohtaa meitä enää") ensimmäisen kerran norjalaisessa Spellemann -musiikkigaalassa. Hän kuvaa tulevan musiikkinsa tyyliä rytmiseksi sekä R'n'B- ja rap-henkiseksi. Viittauksia ja vaikutteitaan hän kuvailee nykyaikaisemmiksi kuin Kaizers Orchestran aikaisessa musiikissa.
Historia > Tuottajan ura ja muut työt

Kaizers Orchestran ja soolouransa lisäksi Ottesen on toiminut tuottajana useilla albumeilla, työskennellen eri artistien ja eri tyylilajien kanssa. Näitä ovat muun muassa folkia soittava Micke From Sweden, tangolaulaja Britt-Synnøve Johansen ja americanayhtye The Brigade. Ottesen osallistui myös Geir Zahlin Monkey Do (julkaistiin 1. helmikuuta 2010) albumin tekoon.
Yksityiselämä

Ottesen on naimissa Susanne Reienesiin ja heillä on kaksi lasta. Perhe asuu Stavangerissa.
Diskografia > Blod, Snått & Juling

Ein Glad Tunnel (painettiin 50 kopiota vuonna 1994, vain c-kasettina)
Sympatiske Fisk (painettiin 100 kopiota vuonna 1995, vain c-kasettina)
Julkaisematon kasetti (1996)
Diskografia > gnom

Mys (1998)
Diskografia > Kaizers Orchestra

Gul EP (2000)
Ompa til du dør (2001)
Død manns tango EP (2001)
Mann mot mann EP (2002)
Evig pint (2003)
The Gypsy Finale (2004)
Maestro EP (2005)
Maestro (2005)
Live at Vega (2006)
Maskineri (2008)
250 prosent (2008)
Våre demoner (2009)
Violeta Violeta (2011/2012)
Violeta Violeta Vol. I (Jan. 2011)
Violeta Violeta Vol. II (Nov. 2011)
Violeta Violeta Vol. III (Nov. 2012)
Live i Oslo Spektrum (2011)
Stjerner i posisjon (2013)
Diskografia > Soolomusiikki

Julkaisematon sooloprojekti (1997)
Francis' Lonely Nights (2004)
Regnbuen Treffer Oss Ikkje Lenger (2016)
Diskografia > Musikaalit

Det Tusende Hjertet (2007)
Pirater! (mukana Geir Zahl, ei julkaistu, 2011)
Sonny (2011)
Peter Pan (2016)
Violeta Violeta (musikaalisovitus samannimisestä albumitrilogiasta, kehitysvaiheessa, mukana Geir Zahl)
Diskografia > Elokuvat

Her Er Harold (2014)
Ottesen yhtyeensä Kaizers Orchestran kanssa esiintymässä Tromsøssä.
Bukta Open Air -festivaali, 2013.
Juan Miguel Rodríguez

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 2004 | Skeet |  |
Juan Miguel Rodríguez (s. 26. toukokuuta 1967) on kuubalainen haulikkoampuja ja olympiamitalisti.
Rodríguez on saavuttanut olympialaisissa Ateenassa 2004 pronssia skeetissä.
Jämijärven seisake

Jämijärven seisake (lyh. Jmj) on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosuudella Haapamäki–Pori. Liikennepaikka sijaitsi noin seitsemän kilometrin päässä Jämijärven keskustasta. Aseman lähin kyläkeskus oli Tykköö.
Jämijärven asema ei kuulunut Haapamäki–Pori-radan alkuperäisiin liikennepaikkoihin. Junaliikenne Porin ja Parkanon välillä oli alkanut vuonna 1935, mutta Jämijärven laiturivaihde avattiin vasta 22. toukokuuta 1937. Samana vuonna valmistunut suurehko liikennepaikkarakennus tehtiin muista rataosan asemarakennuksista poikkeavin piirustuksin. Jämijärven asema sijaitsi melko kaukana kuntakeskuksesta, eikä sen ympäristöön koskaan muodostunut mainittavaa asutusta.
Jämijärvi nousi pysäkiksi vuonna 1944, mutta palasi takaisin laiturivaihteeksi vuonna 1968. Miehitys loppui vuonna 1976 ja liikennepaikka lakkautettiin 31. toukokuuta 1981, kun henkilöliikenne loppui koko rataosalla. Jämijärven asemarakennus ja sivuraiteet on purettu. Paikan ohi liikennöi satunnaisesti Niinisalon varuskunnan sotilasjunia.
Juho Hakomäki

| Juho Hakomäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. marraskuuta 1997 (ikä 26) Vähäkyrö,  Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  Kolmospolttaja
Seura:  Imatran Pallo-Veikot
Tehtävä:  Vaihtaja
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Vähänkyrön Viesti
Ammattilaisjoukkueet
2011-2014   2015 - 2023     2016   2024:  Vähänkyrön Viesti   Koskenkorvan Urheilijat  → Jalasjärven Jalas (kaksoisedustus)   Imatran Pallo-Veikot
Juho Hakomäki (s. 18. marraskuuta 1997 Vähäkyrö) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-Veikkoja
Hakomäki edusti poikien Superpesiksessä pelatessaan Vähänkyrön Viestin joukkuetta. Kaudeksi 2015 hän siirtyi Superpesiksessä pelaavaan Koskenkorvan Urheilijoihin, jossa pelasi 30 ottelua. Hän pelasi edelleen myös muutamia otteluita Vähässäkyrössä.
Tilastot

| Joukkue | Kausi | Runkosarja> Sarja | Runkosarja> Ott. | Runkosarja> L. | Runkosarja> T. | Runkosarja> KL. | Pudotuspelit> Ott. | Pudotuspelit> L. | Pudotuspelit> T. | Pudotuspelit> KL. | Yhteensä> Ott. | Yhteensä> L. | Yhteensä> T. | Yhteensä> KL. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KoU | 2015 | Superpesis | 30 | 0+3 | 2 | 21 | - | - | - | - | 30 | 0+3 | 2 | 21 |
| KoU | 2016 | Superpesis | 5 | 1+3 | 4 | 7 | - | - | - | - | 5 | 1+3 | 4 | 7 |
| KoU | 2017 | Superpesis | 32 | 0+7 | 2 | 40 | 2 | 0+0 | 0 | 2 | 34 | 0+7 | 2 | 42 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 67 | 1+13 | 8 | 68 | 2 | 0+0 | 0 | 2 | 69 | 1+13 | 8 | 70 |

| Ura yhteensä | Ura yhteensä | Ura yhteensä | 67 | 1+13 | 8 | 68 | 2 | 0+0 | 0 | 2 | 69 | 1+13 | 8 | 70 |
Jean-Marie Roland de La Platière

Jean-Marie Roland de La Platière, François Bonnevillen maalaama muotokuva vuodelta 1792.
Jean-Marie Roland de La Platière (18. helmikuuta 1734 Thizy – 15. marraskuuta 1793 Bourg-Beaudouin) oli ranskalainen poliitikko. Hän oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana yksi girondistipuolueen johtajista yhdessä vaimonsa Jeanne Marie Rolandin (”madame Roland”) kanssa. Hän toimi Ranskan sisäministerinä kahteen otteeseen vuosina 1792–1793.
Elämänvaiheet > Ennen vallankumousta

Rolandin isä oli upseeri. Ennen vallankumousta Roland toimi virkamiehenä kuninkaallisessa manufaktuurien tarkastushallinnossa, johon hän pääsi alkuaan erään sukulaisensa avulla. Hän oli manufaktuurien tarkastajana Amiensissa vuosina 1780–1784 ja Lyonissa vuodesta 1784. Roland meni helmikuussa 1780 naimisiin itseään 20 vuotta nuoremman Jeanne-Marie ”Manon” Phliponin kanssa. Heille synty yksi tytär, Marie-Thérèse-Eudora (myöh. Madame Champagneux, 1781–1858). Roland julkaisi kirjoja manufaktuuritoiminnasta ja poliittisesta taloustieteestä. Tärkein niistä oli yhdessä Jeannen kanssa kirjoitettu kolmiosainen Dictionnaire des manufactures et des arts, joka ilmestyi vuosina 1784–1790 osana Encyclopédie Méthodiqueta, Diderot’n ensyklopedian laajennettua versiota. Roland valittiin myös Lyonin kaupunginhallintoon.
Elämänvaiheet > Politiikassa > Girondistipuolueen muodostuminen

Roland otti vuonna 1789 puhjenneen vallankumouksen ilolla vastaan. Helmikuussa 1791 Lyonin kaupunginhallitus lähetti hänet Pariisiin neuvottelemaan paikallisen teollisuuden ja kaupan tukemiseen tarkoitetusta lainasta. Hän oleskeli pääkaupungissa syyskuuhun 1791 saakka ja muutti sinne pysyvästi saman vuoden joulukuussa. Jo ensimmäisen oleskelun aikana hänen kodistaan Pariisin rue Guénégaud’lla tuli madame Rolandin pitämä suosittu poliittinen salonki ja säännöllinen kohtaamispaikka muotoutumassa olleelle uudelle maltillisten tasavaltalaisten poliittiselle ryhmittymälle, girondisteille. Roland hyötyi varsinkin vaimonsa vaikutusvallasta sekä ystävyydestään girondistijohtaja Jacques Pierre Brissot’n kanssa. Koko girondistipuolue syntyi alkujaan Rolandien ja Brissot’n ystäväverkostojen pohjalle. Tärkeitä varhaisia tuttavuuksia olivat muun muassa François Buzot ja Jérôme Pétion de Villeneuve. Tässä vaiheessa Roland ja muut girondistit toimivat vielä Pariisin jakobiiniklubin piirissä.
Elämänvaiheet > Politiikassa > Ensimmäinen ministerikausi

Vaatimattomasta koulutuksestaan huolimatta Roland sai maineen kyvykkäänä ja aikaansaavana henkilönä. Kun kuningas Ludvig XVI 23. maaliskuuta 1792 nimitti pääosin girondisteista koostuneen hallituksen, Rolandista tuli Ranskan sisäministeri. Hän kannatti Ranskan sodanjulistusta Itävallalle huhtikuussa 1792 ja rahoitti girondistien La Sentinelle -lehteä. Roland riitautui kesäkuun alussa kuninkaan kanssa, kun tämä kumosi veto-oikeudellaan hallituksen päätöksen perustaa Pariisin ulkopuolelle sotilasleiri maakunnista saapuneille Ranskan kansalliskaartin vapaaehtoisille (fédérés). Roland lähetti kuninkaalle 10. kesäkuuta vaimonsa Jeannen laatiman kirjeen, jossa hän vaati kuningasta peruuttamaan vetonsa tämän sekä eräiden muiden kansalliskokouksen hyväksymien lakien osalta, jotka koskivat muun muassa vastavallankumouksellisten emigranttien ja pappien rankaisua. Närkästynyt Ludvig XVI reagoi tähän erottamalla 13. kesäkuuta Rolandin ja muut girondistiministerit.
Elämänvaiheet > Politiikassa > Toinen ministerikausi

Tuileries’n palatsin valtauksen ja monarkian kumoamisen myötä Roland palasi sisäministeriksi 10. elokuuta 1792 nimitettyyn väliaikaishallitukseen eli toimeenpanevaan neuvostoon (Conseil exécutif). Hän oli järkyttynyt niin sanotuista syyskuun murhista ja ryhtyi johtamaan girondistien kamppailua radikaalimpaa vuoripuoluetta vastaan, jotta vallankumous ei karkaisi käsistä. Rolandin hyökkäykset vaikutusvaltaista vallankumousjohtaja Georges Dantonia kohtaan luultavasti vaikuttivat siihen, että Danton päätti liittoutua tiiviimmin jyrkemmän Maximilien de Robespierren kanssa. Vuoripuoluelaiset erottivat Rolandin jakobiiniklubista 26. marraskuuta 1792. Roland sai 20. marraskuuta 1792 tiedon Tuileries’n palatsin kätketystä rautakaapista löytyneestä kuninkaan salaisesta kirjeenvaihdosta, joka saatettiin julkisuuteen. Koska Roland ei luetteloinut kaapin sisältöä todistajien läsnäollessa, alettiin sittemmin levittää huhuja, että hän olisi pimittänyt sieltä asiakirjoja, jotka todistivat girondistien tehneen salaista yhteistyötä Ludvig XVI:n kanssa ennen tämän syrjäyttämistä. Roland yritti turhaan pelastaa Ludvigin oikeudenkäynniltä ja kuolemantuomiolta. Hän erosi ministerinvirasta 23. tammikuuta 1793, kaksi päivää kuninkaan teloituksen jälkeen.
Elämänvaiheet > Politiikassa > Tuho

Rolandista annettiin vangitsemismääräys girondistivastaisen kansannousun yhteydessä 2. kesäkuuta 1793, mutta hän onnistui pakenemaan Roueniin ja piiloutumaan. Jeanne Roland jäi Pariisiin, jossa hänet vangittiin ja asetettiin myöhemmin terrorin aikana syytetyksi vallankumoustuomioistuimeen yhdessä muiden girondistijohtajien kanssa. Madame Roland teloitettiin Pariisissa 9. marraskuuta 1793. Saatuaan tiedon vaimonsa kuolemasta Roland käveli piilopaikastaan Rouenista läheiseen Bourg-Beaudouiniin, jossa hän teki itsemurhan 15. marraskuuta survaisemalla miekkakeppinsä omaan sydämeensä. Hän jätti jälkeensä hyvin katkeran kirjeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Marie Roland de La Platière Wikimedia Commonsissa
Madame Roland, Johann Julius Heinsiuksen maalaama muotokuva vuodelta 1792.
Juttu joka ei jätä rauhaan

Juttu joka ei jätä rauhaan on Britannissa 2013 ja Suomessa 2018 esitetty rikosdraamasarja. Sarjan 3 jaksoa on julkaistu myös Yle Areena-suoratoistopalvelussa.
Sarjan pääosassa on Hayley Atwell. Sarjassa seurataan kunnianhimoista poliisia, joka metsästää murhaajaraiskaajaa koko uransa ajan. Kaikki 3 jaksoa sijoittuvat eri aikakaudelle.
Juttila

Kylän sijainti Kanta-Hämeen kartalla.
Juttilan kylää Laurinkallion lähellä.
Juttila on yksi entisen Tuuloksen kunnan kylistä Hämeenlinnan kaupungissa. Kylä sijaitsee Pyhäjärven ja Leheejärven välisellä kannaksella. Kylän keskus sijaitsee Leheejärven ja Pyhäjärven välissä, mutta kylä jatkuu pitkälle länteen Kopsjoen taakse. Kylässä on rautakautinen linnavuori nimeltään Laurinkallio. Kylän maisemaa hallitsevat havumetsien reunustamat pellot. Kylässä ei ole julkisia palveluja.
Juttilaan perustettiin kansakoulu 1904, ja sen 50-vuotisjuhlien yhteydessä 1954 vihittiin käyttöön uusi koulurakennus. Koulu on lakkautettu.
Jussi Taipale

Jussi Taipale vuonna 2011.
Jussi Taipale (s. 1968) on Helsingin yliopiston lääketieteellisen systeemibiologian
professori ja Kansan­terveys­laitoksen tutkimusprofessori. Hän tekee tutkimustyötä Suomen Akatemian rahoittamana akatemiaprofessorina. 2008 Taipale sai 400 000 Norjan kruunun eli 50 000 euron suuruisen nuoren tutkijan Anders Jahre -tiedepalkinnon, jonka hän sai puoliksi yhdessä Oslon yliopistossa työskentelevän tutkija
Mahmood Amiry-Moghaddamin kanssa.  Taipaleen vanhemmat ovat psykiatri ja entinen kansanedustaja Ilkka Taipale ja psykiatri ja entinen sosiaali- ja terveysministeri Vappu Taipale.
Aiheesta muualla

Iltalehti: Suomalaistutkija sai arvostetun tiedepalkinnon