stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Discovery Channel Pro Cycling Team

Discovery Channel Pro Cycling Team (UCI-tunnus DSC) oli yhdysvaltalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Talli tunnettiin vuoteen 2004 saakka nimellä U.S. Postal Service Pro Cycling Team. Ranskan ympäriajon seitsenkertainen voittaja Lance Armstrong oli vuoteen 2005 saakka tallin menestynein ajaja. Talli osallistui UCI ProTour-sarjaan vuodesta 2005 lähtien.
15. kesäkuuta 2004 Discovery Channel solmi tallin kanssa vuoteen 2008 jatkuvan sponsorointisopimuksen. Osana sopimusta Lance Armstrong esiintyy Discovery Networksin televisio-ohjelmissa.
Tallia sponsoroi myös toinen yhdysvaltalainen tv-kanava Versus (aiemmin OLN) joka vastaa suurien pyöräilykilpailujen televisioinnista Yhdysvalloissa. Vaikka nämä kaksi kanavaa ovat toistensa kilpailijoita, ei asialla ollut vaikutusta pyöräilyn televisiontioikeuksiin.
Tallin viimeisenä johtajana toimi belgialainen Johan Bruyneel, joka oli myös U.S. Postalin tallipäällikkö. Päämekaanikkona toimi Julien DeVries. Tallin omistus jakaantui sanfranciscolaisen Tailwind Sports Corporationin ja texasilaisen Capital Sports & Entertainmentin välille.
Ensimmäisenä toimintavuotenaan Discovery Channel Pro Cycling Team voitti kaksi pyöräilyn kolmesta suuresta ympäriajosta. Lance Armstrong voitti Ranskan ja Paolo Savoldelli Italian ympäriajon. Ranskan ympäriajossa vuonna 2007 talli otti lähes jättipotin, kun Alberto Contador voitti ja Levi Leipheimer sijoittui kolmanneksi yhteiskilpailussa.
10. elokuuta 2007 tallipäällikkö Johan Bruyneel ilmoitti, että Discovery Channel ei jatka sponsorointisopimustaan vaan vetäytyy kauden 2007 lopussa. Talli ei pystynyt löytämään uutta pääsponsoria ja näin ollen tallin toiminta lakkasi kauden 2007 lopussa. Tallin parhaat pyöräilijät, kuten Alberto Contador ja Levi Leipheimer siirtyivät Astanaan. Bruyneel siirtyi puolestaan sen tallipäälliköksi.
Tallissa on paljastettu harjoitetun järjestelmällisesti dopingia. Tallin ajaja Lance Armstrong menetti dopingin paljastumisen vuoksi kaikki voittonsa. Norjalainen kilpapyöräilijä Steffen Kjærgaard ajoi samassa tallissa ja paljasti lokakuussa 2012 että hän on käyttänyt dopingia. Mutta hän sanoo ettei tiennyt sen olevan tallissa järjestelmällistä.
Aiheesta muualla

Discovery Channel Pro Cycling Team (englanniksi)
Lance Armstrongin ja Discovery Channel Pro Cycling Teamin virallinen fanklubi (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Discovery Channel Pro Cycling
Käännös suomeksi
Charles Haughey

Charles Haughey vuonna 1967
Charles James Haughey (16. syyskuuta 1925 Castlebar, Mayon kreivikunta – 13. kesäkuuta 2006 Kinsealy, Dublinin kreivikunta) oli  irlantilainen poliitikko, joka  toimi taoiseachina 1979–1981, 1982 ja 1987–1992. Hän edusti Fianna Fáil-puoluetta. Haughey oli sukupolvensa kiistellyimpiä irlantilaisia poliitikkoja.
Haughey pääsi parlamentin alahuoneeseen vuonna 1957. Hänestä tuli oikeusministeri 1961 ja myöhemmin maatalous- ja valtiovarainministeri.
Uransa jälkeen Haughey'a on syytetty muun muassa korruptiosta. Hän maksoi jälkikäteen veroja ja sakkoja yli kuuden miljoonan euron edestä.
Haughey oli iirinkieliseltä nimeltään Cathal Ó hEochaidhlähde?.
Agritubel

Agritubel Pro Cycling Team (UCI-tunnus AGR) oli ranskalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka toimi vuosina 2005–2009. Tallin pääsponsori, Agritubel, on maailmanlaajuinen maataloudessa käytettävien metallituotteiden valmistaja. Tallin johtajana toimi David Fornes.
Agritubel kilpaili pääasiassa UCI Europe Tour -sarjassa, mutta sai villillä kortilla osallistumisoikeuden vuosien 2006, 2007, 2008 ja 2009 Ranskan ympäriajoon. Vuonna 2006 tallin ajajat kilpailivat useissa UCI ProTour-sarjan kilpailuissa, mukaan lukien Pariisi–Nizza-ajo, La Flèche Wallonne, Liège-Bastogne-Liège ja Critérium du Dauphiné Libéré.
Aiheesta muualla

Tallin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Agritubel
Käännös suomeksi
Pärk

Pärkin peluuta Stångassa vuonna 2006.
Pärk on perinteinen pallopeli Ruotsin Gotlannissa, jonne se on alun perin keskiajalla tuotu Pohjois-Ranskasta. Tennis on kehittynyt samasta lajista. Pärkistä on olemassa kaksi versiota, bakpärk ja frampärk, joista seuraavassa esitetään yksinkertaisemman bakpärkin säännöt.
Säännöt

Pelivälineenä toimii lampaannahalla päällystetty villalankakerä, jonka halkaisija on yhdeksän senttimetriä ja paino 140 grammaa. Pelikenttä on 30 metriä leveä ja 75 metriä pitkä, ja siinä on 2,1 metriä kertaa 0,7 metriä kokoinen tikuista tehty ruutu, jonka takaa alkaa sisäjoukkueen alue. Joukkueita on kaksi, jotka vuorottelevat sisä- ja ulkovuorossa. Kummassakin joukkueessa on yleensä seitsemän pelaajaa.
Peli alkaa ulkojoukkueen pelaajan antamalla syötöllä (hugg) oman joukkueensa alueen rajalta (ståitu), joka sijaitsee 10,1 metriä sisäjoukkueen alueen rajasta. Syötön on osuttava ruutuun, minkä jälkeen ruudun lähellä pelaavan sisäjoukkueen pelaajan (pärkkarlen) tulee torjua pallo takaisin ulkojoukkueen alueelle, ja ulkojoukkueen jälleen palauttaa pallo enintään yhden pompun kautta sisäjoukkueen alueelle. Tätä vaihetta kutsutaan nimellä väddringen. Mikäli pallo putoaa toisen kerran maahan ulkojoukkueen puolella, siirtyy syöttövuoro seuraavalle joukkueen pelaajalle, jos taas joukkueiden välisellä alueella, siirtyy lisäksi syöttölinja (kaslinjen) paikalle, johon pallo putosi. Kun ulkojoukkueen kaikki pelaajat ovat syöttäneet, kun pallo putoaa toisen kerran maahan sisäjoukkueen alueella tai kun pärkkarlen epäonnistuu syötön palautuksessa, joukkueet vaihtavat puolia ja seuraa toinen erä (vunstumgangen). Se joukkue, joka näiden kahden erän aikana saa siirrettyä syöttölinjan lähemmäs sisäjoukkueen aluetta, saa kymmenen pistettä. Neljäkymmentä pistettä ensimmäisenä kerännyt voittaa pelin (lek), ja ottelun voittamiseen vaaditaan kahden pelin voittaminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pärk Wikimedia Commonsissa
Cervélo TestTeam

Cervélo TestTeam (UCI-tunnus CTT) oli maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka toimi vuosina 2009–2010. Se kilpaili pääasiassa UCI Continental Circuits -tason kilpailuissa, mutta osallistui myös UCI ProTour -kilpailuihin. Tallin pääsponsori oli pyöränvalmistaja Cervélo. Talli perustettiin vuonna 2008, kun Team CSC, joka oli pitkään käyttänyt Cervélon pyöriä, luopui niistä kauden jälkeen.
Cervélo TestTeamin joukkueessa ajoivat muun muassa Ranskan ympäriajon 2008 voittaja Carlos Sastre, kirimiehet Thor Hushovd ja Heinrich Haussler sekä Simon Gerrans, José Ángel Gómez Marchante ja Andreas Klier.
Tallin toiminta loppui kauden 2010 jälkeen, ja se yhdistyi Garmin-tallin kanssa Garmin-Cervélo-joukkueeksi kaudelle 2011.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sonic the Hedgehog (pelisarja)

| Sonic the Hedgehog |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Sonic Team
Julkaisija:  Sega
Suunnittelija:  Naoto Ōshima Yuji Naka Hirokazu Yasuhara
Lajityyppi:  tasohyppely
Ensijulkaisu:  Sonic the Hedgehog (1991)
Viimeisin julkaisu:  Sonic X Shadow Generations (2024)
Aiheesta muualla
Kotisivut
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Sonic the Hedgehog on Segan omalle hahmolleen Sonic-siilille omistama pelisarja. Sarjan aloitti samanniminen videopeli, joka julkaistiin vuonna 1991 ensin Sega Mega Drivelle, ja myöhemmin sekä Sega Master Systemille että Sega Game Gear -käsikonsolille. Sonicin pelisarjan ensimmäiset ja tunnetuimmat pelit julkaistiin Sega Mega Drivelle, ja ne olivat osa ”Blast Processing” -mainoskampanjaa. Sonic the Hedgehog on Segan parhaiten menestynyt videopelisarja, jonka pelejä on myyty maailmanlaajuisesti yhteensä 90 miljoonaa kappaletta. Pelisarja kuuluu myös maailman suosituimpiin tasohyppelypeleihin.
Pelisarjan tasohyppely- ja  spin-off-pelejä on tuottanut Sonic Team. Pelisarjan pääohjelmoijana on toiminut Yuji Naka, josta myöhemmin tuli myös väliaikaisesti Sonic Teamin johtaja vuoteen 2006 asti. Pelien hahmosuunnittelijana on toiminut Naoto Ōshima ja kenttäsuunnittelijana Hirokazu Yasuhara. Käsikonsolipelit, kuten Sonic Advance, on puolestaan kehittänyt Dimps. Sonic-pelien teossa ovat olleet mukana myös muun muassa BioWare, Traveller's Tales ja nykyisin osittain myös Nintendo.
Animaatiosarjat ja sarjakuvat > Televisiosarjat

Sonic the Hedgehog -pelisarjasta on tehty myös paljon erilaisia animaatiosarjoja. DiC on tuottanut kolme Soniciin perustuvaa animaatiosarjaa. Ensimmäinen on Ren ja Stimpy-tyylillä tehty Adventures of Sonic the Hedgehog, joka käsittelee pelisarjaa humoristisesti. Sarjan pääosissa ovat Sonic, Tails, Robotnik sekä Scratch Grounder ja Coconuts. Robotnikin ja hänen apurinsa piirrostyyli otettiin alun perin Tri. Robotniks Mean Bean Machine-pelistä. Sarjaa tehtiin vain yksi tuotantokausi. Toinen piirrossarja Sonic the Hedgehog on huomattavasti synkempi ja sisältää enemmän toimintaa. Sarjaa tuotettiin kaksi tuotantokautta. Sarjaan käsikirjoitettiin kolmas tuotantokausi, jota ei kuitenkaan koskaan tuotettu. 1990-luvun lopussa DiC tuotti vielä yhden tuotantokauden kestäneen sarjan Sonic Underground.
Vuonna 1996 Taki Corporation teki anime Sonic OVAn Japanissa. Se julkaistiin kaksiosaisena ja myöhemmin DVD-version myötä tunnin kestävänä elokuvana.
Sonic X -anime on uusin sarja, joka kertoo Sonicin tulemisesta ja lähtemisestä ihmisten planeetalla Maassa. Sarja palaa myös enemmän pelisarjan alkulähteille, kuten Sonic Adventureen ja Sonic Adventure 2:een. Anime pyöri Jetix-kanavalla kolme tuotantokautta. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Euroopassa jo vuonna 2004.
Sonic Boom -sarjassa on 104 jaksoa.
Animaatiosarjat ja sarjakuvat > Novellit ja sarjakuvat

Sonicista on tehty muutamia manga-sarjoja, joista ensimmäisten albumit ovat hyvin harvinaisia ja peräisin Shogakukan ”Shogaku Yonensei” -ryhmältä. Mangassa nuori siilipoika Nicky pystyy muuttumaan Soniciksi, jolloin hän kykenee juoksemaan äänennopeudella. Hän taistelee ilkeää ja julmaa tohtori Eggmania vastaan. Tails ilmaantuu myöhemmässä vaiheessa. Mangaa julkaistiin vuonna 1992. Dash & Spin; Super Fast Sonic!! -mangaa julkaistiin kahden pokkarin verran vain japanissa vuonna 2005. Mangan tarinat olivat slapstick-henkisiä. Mangan piirtäjänä toimi Santa Harukaze ja sen tarinoita julkaistiin alun pitäen Coro Coro Comics -lehdessä. Amerikassa ja Euroopassa on julkaistu erilaisia novelleja Sonicista vuosien 1993 ja 1995 välillä.
Sonic the Comic -lehteä julkaistiin vuodesta 1993 aina vuoteen 2002 asti. Lehden sarjakuvissa tohtori Robotnik yrittää valloittaa Mobiuksien, mutta Sonic pysäyttää niin hänet kuin monet muutkin ilkeät vastustajat vapauden taistelijoiden joukolla, joihin lukeutuu Tails, Amy, Johnny Lightfoot ja Porker Lewis sekä myöhemmin myös Knuckles. Lehden sarjakuvat käsittelevät monia pelisarjan pelejä, mutta kokonaisuudessaan lehden sarjakuvien universumi eroaa paljon erityisesti Archie-sarjakuvaversiosta. Lehden lopetuksen jälkeen netissä aloitettiin Sonic the Comic-Online-projekti, jossa Sonicin tarinaa jatketaan eteenpäin siitä mihin lehden sarjakuvat jäivät.
Sonic the Hedgehog-sarjakuvaa tekevä Archie Comics aloitti Sonic-sarjakuvan teon Sonic the Hedgehog -televisiosarjan jälkeen 1993. Koko sarjakuva on muuttunut erilaiseksi kuin millaisena se alkoi. Sarjakuvalla on erilainen kuvitteellinen maailma kuin mikä itse pelisarjassa on, sillä sarjakuvassa esiintyy paljon amerikkalaisessa piirrossarjasta tuttuja hahmoja. Sarjakuvan yleisenä juonikuviona julma diktaattori tohtori Robotnik yrittää kaapata Mobius-planeetan vallan Acorn-suvun hallinnosta. Myöhemmin Robotnikin kukistuksen jälkeen tohtori Eggmanin nimeä käyttävä toinen Robotnik eri ulottuvuudesta yrittää myös kaapata Mobiuksen. Sarjakuvassa jatkumo on myös erilainen verrattaessa peleihin. Sarjakuvasta julkaistaan nykyään myös vanhojen numeroiden pokkarikokoisia koosteita, jotka sisältävät kukin kymmenen numeroa, minkä lisäksi julkaistaan Sonic Special -pokkareita. Sarjakuvaa julkaistiin alun perin myös Suomessa yhdeksän numeroa (alkuperäiset numerot #0-#8), kunnes se lopetettiin pienen lukijamäärän vuoksi. Vuonna 2009 sarjakuvaa alettiin kuitenkin julkaisemaan uudestaan alkuperäiskielellä sen 198. numerosta lähtien. Archie Comics julkaisi myös Sonic X -animeen perustuvaa sarjakuvaa, joka myöhemmin lopetettiin 40. numeron jälkeen. Sen tilalla oleva Sonic Universe on uusin Sonic-sarjakuva.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Sonic the Hedgehog (englanniksi)
Sonic Channel (japaniksi)
Muualta
Sonic Retro (englanniksi)
Sonic News Network (englanniksi)
Sonic the Hedgehog -pelisarja
| --- | --- |
Tasohyppelyt:  Sonic the Hedgehog |  Sonic the Hedgehog 2 |   Sonic CD | Sonic the Hedgehog 3 |  Sonic & Knuckles |  Sonic Adventure | Sonic Adventure 2 |  Sonic Heroes | Sonic the Hedgehog (2006) |  Sonic Unleashed | Sonic the Hedgehog 4: Episode I | Sonic Colours | Sonic Generations | Sonic the Hedgehog 4: Episode II | Sonic Lost World | Sonic Boom: Rise of Lyric | Sonic Mania | Sonic Forces | Sonic Frontiers | Sonic Superstars
Käsikonsolipelit:  Sonic the Hedgehog | Sonic the Hedgehog 2 | Sonic Chaos | Sonic the Hedgehog: Triple Trouble | Sonic Blast | Sonic Pocket Adventure | Sonic Advance | Sonic Advance 2 | Sonic Advance 3 | Sonic Rush | Sonic Rush Adventure | Sonic Colours  | Sonic Generations | Sonic Lost World | Sonic Boom: Shattered Crystal | Sonic Boom: Fire & Ice
Ajopelit:  Sonic Drift | Sonic Drift Racing | Sonic R | Sonic Riders | Sonic Riders: Zero Gravity | Sonic & Sega All-Stars Racing | Sonic Free Riders | Sonic & All-Stars Racing Transformed | Team Sonic Racing
Spinoff-pelit:  Sonic Spinball | Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine | Knuckles’ Chaotix | Tails’ Skypatrol | Tails Adventure | Sonic Labyrinth | Sonic 3D: Flickies’ Island | Sonic Shuffle | Sonic Pinball Party | Sonic Battle | Shadow the Hedgehog | Sonic Jump | Sonic Rivals | Sonic and the Secret Rings | Mario & Sonic at the Olympic Games | Sonic Rivals 2 | Sonic Chronicles: The Dark Brotherhood | Sonic and the Black Knight | Mario & Sonic at the Olympic Winter Games | Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games | Sonic Dash | Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games | Sonic Runners | Sonic Jump Fever | Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games | Sonic Dash 2: Sonic Boom | Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games
Kolikkopelit:  SegaSonic the Hedgehog | Sonic the Fighters
Uudelleenjulkaisut:  Sonic Jam | Sonic Mega Collection | Sonic Gems Collection | Sega Mega Drive Collection | Sega Mega Drive Ultimate Collection | Sonic Classic Collection | Sega Mega Drive Classics Collection | Sonic Origins
Julkaisemattomat pelit:  Sonic Crackers | Sonic X-treme
Muut pelit:  Ristar | Super Smash Bros. Brawl | Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U | Super Smash Bros. Ultimate
Televisio -ja elokuvat:  Adventures of Sonic the Hedgehog | Sonic SatAM | Sonic the Hedgehog: The Movie | Sonic Underground | Sonic X | Sonic Boom | Sonic the Movie | Sonic the Movie 2 | Sonic Prime | Knuckles | Sonic the Hedgehog 3
Katso myös:  Sega | Sonic Team | Luettelo pelisarjan peleistä | Luettelo pelisarjan hahmoista
Sonic the Hedgehog
Sega Mega Drivelle vuodelta 1991.
Evankelisluterilainen synodi

| Evangelical Lutheran Synod   Evankelisluterilainen synodi |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  luterilaisuus
Teologia:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Yhteistyötahoja:  Tunnustuksellinen evankelis-luterilainen konferenssi
Toiminta-alue:   Yhdysvallat
Päätoimipaikka:  Mankato, Minnesota
Perustettu:  1918
Seurakuntia:  130
Jäseniä:  19 000
Julkaisut:  Lutheran Sentinel
Koulutus:   Bethany Lutheran College  Bethany Lutheran Theological Seminary 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Evankelisluterilainen synodi (engl. Evangelical Lutheran Synod (ELS) on yhdysvaltalainen tunnustus-luterilainen kirkko. Se on teologisesti konservatiivinen ja on perustettu vuonna 1918 Iowan osavaltiossa. Siihen kuuluu 130 seurakuntaa ja noin 19 000 jäsentä.
Historia

Kirkon juuret juontavat Norjasta Yhdysvaltoihin 1800-luvulla muuttaneista siirtolaisista. Heidän muutettuaan Wisconsinin, Iowan, Minnesotan ja muiden vastaavien osavaltioiden erämaihin ei heillä ollut aluksi kirkkoja eikä pastoreita, mutta pian Norjasta saapui pastoreita organisoimaan paikallista seurakuntaelämää. Eräs ensimmäisistä pastoreista piti jumalanpalveluksia niin ladossa kuin taivasalla kahden tammen alla. Vuonna 1853 norjalaissiirtolaiset muodostivat ensimmäisen kirkollisen yhdyskuntansa, joka tunnettiin Norjalaisena synodina (Norwegian Synod).
Synodin perustajat tutustuivat myös muihin Yhdysvaltain luterilaisiin, mutta pitivät monia näistä opiltaan ja käytänteiltään liian löyhinä. 1850-luvun lopulla he tutustuivat kuitenkin C. F. W. Waltheriin ja tämän johtamaan Missouri-synodiin, jonka linjasta he vakuuttuivat ja katsoivat voivansa olla sen kanssa opillisessa yhteydessä. Heinäkuussa 1872 Norjalainen synodi, Missouri-synodi, Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi ja joukko muita synodeja perusti yhdessä Evankelisluterilaisen synodaalisen konferenssin (Evangelical Lutheran Synodical Conference).
1880-luvulla alkoivat kuitenkin opilliset ristiriidat aiheuttaa kiistoja. Vuonna 1917 useat norjalaistaustaiset kirkot yhdistyivät uudessa kirkkokunnassa ilman opillista yksimielisyyttä. Pieni joukko pastoreita ja seurakuntia kieltäytyi liittymästä erityisesti vastustaen sitä opetusta, että ihminen voisi tehdä jonkinlaista yhteistyötä Jumalan kanssa kääntyäkseen, mikä näiden seurakuntien mielestä vaaransi opin siitä, että kääntymyksemme on yksin Jumalan armon aikaansaannosta.
Nämä seurakunnat päättivät järjestäytyä uudelleen vanhan synodinsa pohjalta, ja niinpä kesäkuussa 1918 Lime Creekin luterilaisessa kirkossa lähellä Iowan Lake Millsiä uudelleenorganisoitiin Norjalainen synodi, joka tuli myöhemmin muuttamaan nimensä Evankelisluterilaiseksi synodiksi.
Synodi alkoi pian kasvaa ja vuonna 1927 perustettiin Minnesotan Mankatoon Bethany Lutheran College. Vuonna 1946 kirkko perusti oman teologisen seminaarinsa, Bethany Lutheran Theological Seminaryn. Jätettyään opillisista syistä edellä mainitun Synodaalisen konferenssin Evankelisluterilainen synodi perusti vuonna 1993 Tunnustuksellisen evankelis-luterilaisen konferenssin (Confessional Evangelical Lutheran Conference) yhdessä muiden eri puolilta maailmaa olevien kirkkojen kanssa, joista yksi oli edellä mainittu Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi.
Aiheesta muualla

Kirkkokunnan verkkosivusto (englanniksi)
Bethany Lutheran College Minnesotan Mankatossa.
Ville Brummer

Ville Brummer on suomalainen rauhanvälittäjä. Hän on toiminut 18. maaliskuuta 2024 alkaen tasavallan presidentin kanslian rauhanvälityksen neuvonantajana. Vuosina 2008–2024 Brummer työskenteli konfliktinratkaisujärjestö CMI:llä, joista vuodet 2021–2024 hän kuului CMI:n johtoryhmään.
Ura

Brummer valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisestä tiedekunnasta vuonna 2005. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2010, jossa hän opiskeli teknistä fysiikkaa, soveltavaa matematiikkaa ja systeemianalyyysiä. 2000-luvulla hän työskenteli koodarina muun muassa Club Nokiassa sekä tutkimusassistenttina ja konsulttina.
Brummer päätyi CMI:hin alunperin siviilipalveluksen suorittamiseksi, mutta jäi työskentelemään järjestöön palveluksen jälkeen. CMI:ssä hän on toiminut projektiassistenttina, neuvonantajana ja projektipäällikkönä vuosina 2008–2009, kehityspäällikkönä vuosina 2010–2013, ohjelmajohtajana vuosina 2013–2024 sekä myös johtoryhmän jäsenenä vuodesta 2021 alkaen. Brummer on työskennellyt rauhanvälittäjänä lukuisilla konfliktialueilla, esimerkiksi Myanmarissa, Irakissa, Libyassa, Jemenissä, Ukrainassa ja Palestiinassa, ja on kertonut olevansa konfliktien ratkaisemisessa yleensä mukana alkuvaiheessa.
Vuonna 2024 Brummer nimitettiin tasavallan presidentin kansliaan rauhanvälityksen neuvonantajaksi Alexander Stubbin astuessa presidentin virkaan.
August Förster

August Förster (käytetään myös kirjoitusasuja ”Foerster” ja ”Forster”), virallisesti August Förster GmbH Kunsthandwerklicher Flügel-und-Pianobau on saksalainen pianoja valmistava yritys, joka työllistää noin 40 henkilöä ja tuottaa arviolta 120 flyygeliä ja 150 pystypianoa vuodessa.
Historia

Yhtiön perustaja August Förster avasi pienen pianoliikkeen Löbaussa Saksassa 1. huhtikuuta 1859 ja laajensi sen tehtaaksi Löbaun Jahn-kadulle vuonna 1862. Yhä käytössä olevan tehtaan tilojen laajennuksesta ja modernisoinnista huolehti Försterin perhe, joka vastaa edelleen korkeatasoisten aitojen August Förster- pianojen tuotannosta.
Vuonna 1897 Caesar Förster jatkoi isänsä Augustin työtä tehtaan johtajana, ja avasi toisenkin tehtaan Georgswaldeen (Jiříkov), Böömiin (myöhemmin Tšekkoslovakia ja Tšekin tasavalta) vuonna 1900.
Vuonna 1945 Georgswalden tehdas kansallistettiin. Uuden valtion kontrollin alaisuudessa se valmisti monia laadukkaita pianoja, mutta vuodesta 1945 alkaen tšekkiläisvalmisteisilla pianoilla ei ole enää ollut yhteyttä saksalaiseen August Försteriin. Tätä ”toista” August Försteriä, jonka pianoja myydään nykyään Kanadaan ja tiettyihin Euroopan maihin, valmistaa Tšekin tasavallassa nykyään Petrof-yhtiö.
Huomattavia asiakkaita

Monet merkittävät muusikot ovat suosineet saksalaisvalmisteisia Förster-pianoja. Näistä mainittakoon Richard Strauss ja Sergei Prokofjev, jotka molemmat omistivat Förster-pianot, sekä Giacomo Puccini, joka sävelsi lukuisia oopperoitaan Förster-pianolla. Robert Fischer ja Anton Kuerti on myös noteerattu August Försterin pianoja arvostavina muusikkoina.
Palkintoja

Förster-pianot ovat saaneet monia palkintoja, mukaan lukien ”Verleihung der Goldmedaille für den Rokokoflügel” -palkinnon vuonna 1987 laadukkuudestaan ja soinnistaan.
Larry Finen The Piano Bookissa saksalaisvalmisteinen August Förster -piano saa korkeimman mahdollisen arvosanan suorituskyvystään, laadukkuudestaan ja luotettavuudestaan (Finen käyttämä termi yleiselle kestävyydelle). Hänen Group 1: Highest Quality Performance Pianos pitää nykyaikaista August Förster -pianoa laadukkaampana kuin sellaisia kansainvälisesti arvostettuja merkkejä kuin  C. Bechstein, Fazioli, Grotrian-Steinweg ja Steinway & Sons. Fine ylistää Försteriä sen ”huomattavasta bassosta” ja panee merkille Rennerin koneiston tietynlaisen ”herkkyyden”.
Populaarikulttuurissa

August Förster -piano on keskeisessä osassa muun muassa Roman Polańskin vuoden 2002 elokuvassa Pianisti.
Aiheesta muualla

August Försterin virallinen sivu (saksaksi) (englanniksi) (ranskaksi) (venäjäksi)
Rakkauden lähettiläät

Järjestön nunnia
Rakkauden lähettiläät (myös Rakkauden lähetyssisaret, engl. Missionaries of Charity) on Äiti Teresan vuonna 1950 perustama katolinen sääntökunta. Järjestöön kuului vuonna 2015 yli 5 000 nunnaa ja se toimii yli 130 maassa.
Aiheesta muualla

Rakkauden lähetyssisarten verkkosivut
Kryptosporidioosi

Kryptosporidioosi on Cryptosporidium-suvun alkueläinten, erityisesti Cryptosporidium parvum- ja Cryptosporidium hominis -lajin aiheuttama ripulitauti, joka voi vaihdella oireettomasta kantajasta rajuun vesiripuliin. Taudinkuvaan kuuluvat myös kuume, päänsärky, lihaskivut ja mahan kouristelu. Sairaus leviää ulosteiden välityksellä.
Suomessa kryptosporidioosia todettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008 Kirkkonummella ja Tampereella, jolloin taudin sai noin 90 ihmistä. Vuodesta 2016 alkaen tauti on lisääntynyt lihakarjatiloilla, erityisesti vasikoissa, ja se voi tarttua myös ihmiseen.
Taudin ehkäisyssä on tärkeää huolellinen hygienia, tiedotus ja epidemiologia.
Kryptosporidioosin lääkehoidossa voidaan käyttää nitatsoksanidia (C12H9N3O5S), joka muuttuu elimistössä aktiiviseen muotoon titsoksanidiksi (C10H7N3O4S).