stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Savonlinnan East Volley
Historia > East Volley

Miesten joukkueenjohtaja Kari Seppänen alkoi kehitellä uutta hanketta miesten lentopallon puolesta. Seppänen keskusteli lähialueen lentopalloihmisten ja -seurojen kanssa, mistä lopulta muodostui ajatus seurasta, joka tekisi hyvässä yhteishengessä yhteistyötä kaikkien lähiseurojen kanssa. Tuloksena solmittiin yhteistyösopimus neljän seuran kesken: Enonkosken Pyrintö, Kerimäen Lentopallo, Pääskylahden Vesa ja Savonlinnan Ajo lähtivät mukaan toimintaa tukemaan. Seuran nimeksi tuli Savonlinnan East Volley.
Historia > Organisaatio

Seuran organisaatio oli ensimmäisellä kaudella suppea, koska seuran perustamisella oli kiire eikä kovin monia ihmisiä ehditty saada mukaan. Toinen syy oli, että moni ei uskaltanut lähteä uuteen seuraan mukaan; osa ennustikin seuralle äkkikuolemaa.
Johtokunta koostui viidestä henkilöstä: puheenjohtaja Kari Seppänen, varapuheenjohtaja Aki Poikonen, sihteeri ja rahastonhoitaja Susanna Seppänen, muut jäsenet Paavo Sairanen ja Heikki Vilkko. Samaiset henkilöt ovat myös seuran perustajajäseniä. Seuran ulkopuolisena konsulttina toimi Pekka Siiskonen, joka vastasi markkinoinnista yhdessä Kari Seppäsen kanssa.
Historia > Tavoitteena SM-liiga

East Volley pelasi miesten supersarjaa tavoitteenaan nousta miesten SM-liigaan. Kaudella 1998–1999 joukkue oli aivan ylivoimainen verrattuna muihin 1-sarjan joukkueisiin, ja seura nousi miesten lentopallon SM-liigaan kaudeksi 2000. Joukkueen valmentajana toimi tuolloin Petteri Häyrinen, joka toimi myös seuraavat kaksi kautta joukkueen valmentajana SM-liigassa.
Ensimmäisellä kaudellaan Suomen korkeimmalla sarjatasolla East Volley sijoittui nousijajoukkueena hienosti kahdeksanneksi, ja vältti näin putoamiskarsinnat. Toisella kaudellaan joukkue sijoittui 10:nneksi, ja vältti edelleen liigakarsinnat. Kaudella 2002 joukkueen peräsimeen hankittiin huippuvalmentaja Vodek Sadalski. Puolasta kotoisin oleva Sadalski oli pelaajaurallaan voittanut olympiakultaa ja maailmanmestaruuden. Lisäksi hän oli johdattanut Seinäjoen Maila-Jussit kahteen peräkkäiseen Suomen-mestaruuteen, ja valmentanut Suomen miesten maajoukkuetta 1990-luvulla.
Sadalskin valmennusopit tarttuivat myös East Volleyn pelaajiin, ja joukkue oli kauden päättyessä mitalipeleissä. Pronssiottelussa Pielaveden Sampo oli lopulta parempi. Seuraavalla kaudella East Volley taisteli jälleen itsensä mitalipeleihin, joissa se oli välierien jälkeen pronssittelussa. Pielaveden Sampo oli jälleen vastassa East Volleyta, ja lopulta Sampo vei jälleen savonlinnalaisten nenän edestä pronssimitalit.
Vodek Sadalski lähti Savonlinnasta kauden jälkeen, ja valmentajaksi tuli Pasi Arkko. Arkko valmensi Eastin 9. sijalle SM-liigassa, mutta seura oli joutunut talousvaikeuksiin. East Volley luopui lopulta sarjapaikastaan SM-liigassa.
Historia > 1-sarja

Lentopallon 1-sarjassa East Volley ei jäänyt murehtimaan liigapaikan menetystä. Joukkue hankki takaisin puolalaisen valmentajavelhon Vodek Sadalskin, ja oli kauden päätyttä jälleen liigakarsinnoissa pääosin omilla kasvateillaan. Paikka liigaan ei kuitenkaan auennut. East Volley taisteli liigakarsintoihin myös kausilla 2006 ja 2007 Sadalskin johdolla, mutta ei edelleenkään selvinnyt liigaan.
Kaudella 2008 joukkue otti jälleen paikan liigakarsintoihin, joissa se otteli Oulun Ettaa vastaan. Ensimmäisen osaottelun Ettaa vastaan East Volley voitti komeasti 3–0. Toisen, Oulussa pelatun osaottelun se hävisi ottelun niukasti 3–2. Lisäerän joukkue hävisi myös tiukasti 25–23. Näin East Volley jäi taas liigakarsintoihin.
Historia > Yhteinen Etelä-Savon liigajoukkue

Kaudeksi 2009–2010 East Volley muodostaa liigapaikkansa karsinnoissa säilyttäneen, mutta siitä luopuneen Keski-Savon Paterin kanssa yhteisen eteläsavolaisen liigajoukkueen, Saimaa Volleyn, joka pelaa pääosan kotiotteluistaan Savonlinnassa. Joukkue solmi aluksi valmentajasopimuksen Sadalskin kanssa. Sadalski lähti kuitenkin Puolan lentopalloliiton palvelukseen ja uudeksi valmentajaksi tuli italialainen Giovanni Torchio.
Nimikkopelaajat

Jukka Lehtonen
Pekka Sairanen
Ruslan Zhbankov
Sergei Ivanov
Taavi Tuominen
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
East Volleyn junioreiden logo.
Suomen lentopallomaajoukkueen keskitorjuja Jukka Lehtonen on East Volleyn kasvatti.
Vilhelm III

Vilhelm III voi tarkoittaa seuraavia:
Vilhelm III (n. 1186–1198), Sisilian viimeinen normannikuningas
Vilhelm III Oranialainen (1650–1702), Oranian ruhtinas, Alankomaiden käskynhaltija sekä Englannin, Irlannin ja Skotlannin kuningas
Vilhelm III (1817–1890), Alankomaiden kuningas ja Luxemburgin suurherttua.
The Piper at the Gates of Dawn

| The Piper at the Gates of Dawn Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu-kesäkuu 1967
 Julkaistu: 4. elokuuta 1967
 Tuottaja(t): Norman Smith
 Tyylilaji: psykedeelinen rock psykedeelinen pop space rock kokeellinen rock
 Kesto: 41.52
 Levy-yhtiö: Columbia Records / EMI (UK)  Capitol Records (US)
Pink Floydin muut julkaisut
|   | The Piper at the Gates of Dawn 1967 | A Saucerful of Secrets 1968 |
The Piper at the Gates of Dawn on Pink Floydin esikoisalbumi. Se julkaistiin elokuussa 1967. Albumin nimi on peräisin Kenneth Grahamen kuuluisan lastenkirjan Kaislikossa suhisee seitsemännestä luvusta, jonka nimi Eila Piispasen vuonna 2003 ilmestyneessä suomennoksessa kuuluu: "Päivän koittaessa soi huilu". Albumin musiikki on hyvin kokeilevaa, ja se on yleisesti luokiteltavissa psykedeeliseksi rockiksi. Suurin osa albumin kappaleista on laulaja-kitaristi Syd Barrettin säveltämiä ja sanoittamia, mutta albumi sisältää myös yhden basisti Roger Watersin kokonaan itse kirjoittaman kappaleen nimeltä "Take Up Thy Stethoscope and Walk". Albumin sessioissa nauhoitettu "See Emily Play" ei päätynyt albumille, mutta julkaistiin singlenä. Kappale on myöhemmin julkaistu myös muun muassa kokoelmalla Relics vuonna 1971.
Syd Barrett erosi Pink Floydista mahdollisesti liiallisesta LSD:n käytöstä aiheutuneiden mielenterveysongelmien vuoksi vuonna 1968, eikä enää juurikaan ollut mukana seuraavalla albumilla (A Saucerful of Secrets, 1968). Albumin vaikutus psykedeeliseen rockiin on merkittävä.
Albumi julkaistiin uudestaan elokuussa 2007. Julkaisusta tehtiin sekä kahden että kolmen levyn versiot. Kumpikin versio sisältää alkuperäisen albumin sekä mono- että stereoversiona, mutta kolmen levyn versio sisältää myös bonuslevyn, joka koostuu yhtyeen alkuaikojen singleistä ja kappaleiden vaihtoehtoisista otoksista.
Kappaleet

Vuonna 2007 julkaistu 40-vuotispainos sisälsi albumin kappaleet mono- sekä stereoversioina. Tämän lisäksi julkaisu sisälsi bonuslevyn, joka sisältää erilaisia yhtyeen singlemiksauksia ja harvinaisuuksia, joita ei itse albumilla julkaistu.
Astronomy Domine – 4.12
päävokaalit Syd Barrett ja Richard Wright
Lucifer Sam – 3.07
päävokaalit Syd Barrett
Matilda Mother – 3.08
päävokaalit Syd Barrett ja Richard Wright
Flaming – 2.46
päävokaalit Syd Barrett
Pow R. Toc H. – 4.26
instumentaali
Take Up Thy Stethoscope and Walk – 3.05
päävokaalit Roger Waters
Interstellar Overdrive – 9.41
instumentaali
The Gnome – 2.13
päävokaalit Syd Barrett
Chapter 24 – 3.42
päävokaalit Syd Barrett
The Scarecrow – 2.11
päävokaalit Syd Barrett
Bike – 3.21
päävokaalit Syd Barrett
Kappaleet > 40-vuotispainoksen lisälevy

"Arnold Layne" (mono single mix) - 2:57
"Candy and a Currant Bun" (mono single mix) - 2:45
"See Emily Play" (mono single mix) - 2:54
"Apples and Oranges" (mono single mix) - 3:05
"Paint Box" (mono single mix) - 3:45
"Interstellar Overdrive" (French EP mono mix) - 5:15
"Apples and Oranges" (stereo mix) - 3:11
"Matilda Mother" (early mono mix) - 3:09
"Interstellar Overdrive" (alternate take 6, mono mix) - 5:03
Kokoonpano

Syd Barrett – laulu, kitara
Richard Wright – kosketinsoittimet, laulu
Roger Waters – basso, laulu
Nick Mason – rummut
Singlet

"Flaming/The Gnome" (1967, Yhdysvallat)
"See Emily Play/The Scarecrow" (1967, Yhdysvallat ja Iso-Britannia)
Aiheesta muualla

Pekka Laine: The Piper At The Gates Of Dawn. Soundi 9/2007.
Leprosy

| Leprosy Death |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Morrisound Recording, Tampa, Florida, USA
 Julkaistu: 16. marraskuuta 1988
 Tuottaja(t): Dan Johnson
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 37.04
 Levy-yhtiö: Combat Records, Relapse Records
Deathin muut julkaisut
| Scream Bloody Gore 1987 | Leprosy 1988 | Spiritual Healing 1990 |
Leprosy on Death-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988.
Leprosy jatkaa esikoisalbumi Scream Bloody Goren viitoittamalla linjalla: sävellykset ovat suoraviivaisia, tempo edelleen nopea ja sanoitukset käsittelevät lähinnä kuolemaa ja kauhuelokuvateemoja.
Tuotantoarvoiltaan Leprosy on edeltäjäänsä hieman korkeampitasoinen, soundit ovat puhtaammat ja kappaleiden melodiakuluissa on jo vaihtelua suoraviivaisen paahdon sijaan.
Chuck Schuldiner väitti julkisuudessa, että hän itse soitti koko albumin basso-osuudet, koska ne olisivat olleet nauhoitusten aikaan liian teknisiä yhtyeen basisti Terry Butlerille. Väitettä ei kuitenkaan ole pystytty vahvistamaan. Butler on myös merkitty albumin tekijätietoihin.
Suomalainen thrash metal -yhtye Mokoma teki Viides vuodenaika -EP:lle suomenkielisen kappaleen "Avoin Hauta", joka on cover-versio raidasta "Open Casket". Mokoma sai luvan levytykseen Schuldinerin äidiltä. Osa EP:n rahoista lahjoitettiin Schuldinerin äidin perustamalle syöpäjärjestölle.
Kappaleet

Leprosy – 6.19
Born Dead – 3.25
Forgotten Past – 4.33
Left to Die – 4.35
Pull the Plug – 4.25
Open Casket – 4.53
Primitive Ways – 4.20
Choke on It – 5.54
Kokoonpano

Chuck Schuldiner – kitara, laulu
Rick Rozz – kitara
Terry Butler – basso
Bill Andrews – rummut
Scott Burns – äänittäjä
Mike Fuller – masterointi
Dan Johnson – tuottaja
David Bett – kannen suunnittelu
Frank White – valokuvaus
Edward Repka – kansitaide
Eric Greif – manageri
Aiheesta muualla

Leprosy Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Leprosy Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Theodor Björklund

Martin Theodor Christian Björklund (7. tammikuuta 1882 Otjimbingwe Ambomaa – 25. joulukuuta 1942) oli suomalainen urkuri, musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja, joka sai musiikkineuvoksen arvonimen.
Björklundin vanhemmat olivat lähetyssaarnaaja Botolf Bernhard Bjöklund ja Katharina Albertina eli Kitty Kleinschmidt. Hänen puolisonsa vuodesta 1911 oli Aino Maria Raunio. Björklund tuli ylioppilaaksi 1902 ja valmistui urkuriksi 1906. Hän oli Pietarissa Katarinan seurakunnan urkuri 1911–1912, Helsingin saksalaisen seurakunnan urkuri 1912–1917 ja Viipurissa Pietari-Paavalin kirkon urkuri 1917–1940. Helsingin Töölön yhteiskoulun laulunopettaja Björklund oli 1912–1917, Viipurin ruotsalaisen lyseon 1917–1940 ja ruotsalaisen tyttökoulun 1919–1940 ja Vaasan ruotsalaisen tyttökoulun 1940–1942. Viipurin musiikkiopiston sävelentapailun ja teorian opettajana hän toimi 1918–1926, Karjalan Aamulehden musiikkiarvostelijana 1919–20 ja Karjalan 1920–1940. Björklund oli Karjalan laulun johtaja 1919–1922, Viipurin laulajien 1925–1930 ja vuodesta 1934 sekä Viipurin Lauluveikkojen vuodesta 1933. Musiikkineuvoksen arvonimen hän sai 1938.
Janet Jackson

| Janet Jackson |
| --- | --- |
 Jackson Number Ones -kiertueella syyskuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1966 (ikä 58)
Ammatti:   laulaja-lauluntekijä  musiikkituottaja  näyttelijä 
Muusikko
Aktiivisena:  1976–
Tyylilajit:   R&B  pop  rock  dance 
Soittimet:   laulu  koskettimet 
Levy-yhtiöt:   A&M  Virgin  Island 
Aiheesta muualla
www.janetjackson.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Janet Damita Jo Jackson (s. 16. toukokuuta 1966 Gary, Indiana) on yhdysvaltalainen laulaja, näyttelijä, tanssija, aktivisti ja tuottaja.
Hän on saavuttanut 1980-luvulla alkaneella urallaan useita albumilistan ykkössijoituksia sekä Grammy-palkintoja. Hän on edesmenneen poptähden Michael Jacksonin sisar ja Jacksonin perheen nuorin lapsi.
Lapsuus ja nuoruus

Janet Jackson syntyi kymmenentenä ja nuorimpana lapsena Joseph ja Katherine Jacksonin perheeseen Garyssä Indianassa. Janetin isä työskenteli nosturinkuljettajana terästehtaassa ja äiti kaupanmyyjänä ennen kääntymistään Jehovan todistajaksi ja jäämistään kotiäidiksi. Joseph Jackson oli ankara ja väkivaltainen perheelleen, Katherine Jackson taas oli syvästi uskonnollinen. Janetilla on kuuden isoveljen lisäksi kaksi vanhempaa sisarta, Rebbie ja La Toya Jackson.
Janetin ollessa vasta pikkutyttö hänen isoveljensä Jackie, Tito, Jermaine, Marlon ja Michael olivat aloittaneet esiintymisen yökerhoissa Jackson 5 -kokoonpanona. Maaliskuussa 1969 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Motown Recordsin kanssa ja loppuvuonna julkaistiin Jackson 5:n neljä peräkkäistä listaykköstä. Myöhemmin viisikko sai suurta menestystä ja Janet muutti perheineen Hayvenhurstin kartanoon Etelä-Kaliforniaan vuonna 1971.
Lapsuusvuosinaan Janet halusi uraa ratsastajana eikä tuntenut vetoa musiikkimaailmaan. Jackson 5:n suosion alettua hiipua 1970-luvun alkupuolella Joseph Jackson päätti tuoda loputkin lapsensa, myös Janetin, julkisuuteen. Huhtikuussa 1974 Janet teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä Las Vegasissa kaikkien yhdeksän sisarustensa kanssa. Pian esiintymisen jälkeen Janet Jacksonista tuli julkkis, sillä hän jäljitteli esiintymisellään muun muassa Cheriä ja Mae Westiä. Vuonna 1976 Jacksonin perheen Vegasin-esiintyminen sai huomiota CBS-kanavalla. Kanava etsi parhaillaan uutta ohjelmaa loppuneen Sonny & Cher Show'n tilalle. Kesäkuussa 1976 esitettiinkin Jacksonin perheen oma televisio-ohjelma, The Jacksons Show, joka oli Yhdysvaltain ensimmäinen afrikkalais-amerikkalaisen perheen TV-ohjelma. Ohjelma kuitenkin lopetettiin 1977.
Musiikkiura > 1982–1985: Musiikkiuran alku

Janet Jackson kirjoitti ensimmäisen oman kappaleensa yhdeksän vuoden ikäisenä, mutta hän ei lapsuudessaan halunnut ammattilaulajaksi. Hän kuitenkin suostui tekemään musiikkia auttaakseen perhettään. Janetin ensimmäinen levytys oli hänen veljensä Randyn kanssa laulettu kappale Love Song for Kids vuonna 1978, vain 12 vuoden ikäisenä. Tyttö alkoi esiintyä sisarustensa kanssa vierailevana artistina, erityisesti Michael ja LaToya Jacksonin kappaleilla.
Vuonna 1981 15-vuotias Janet Jackson ja hänen vanhempi sisarensa Rebbie ja LaToya halusivat perustaa oman yhtyeen, mutta Rebbien ja LaToyan väliset kahnaukset hajottivat trion jo ennen sen ensimmäisestä levytystä. Janet kuitenkin lauloi LaToyan albumilla My Special Love kappaleessa Camp Kuchi Kaiai.
Jackson ei tuntenut itsellään olevan yhtä hyvä lauluääni kuin vanhemmalla sisarellaan Rebbiellä, saati sitten ilmiömäisen musiikkiuransa aloittaneella Michael Jacksonilla. Janet julkaisi debyyttilevynsä Janet Jackson vuonna 1982, mutta olisi halunnut nimetä albumin vain etunimensä mukaan Janetiksi. Albumi nousi top 10:een Billboardin R&B-albumilistalla ja pysyi viidenkymmenen myydyimmän albumin joukossa 45 viikkoa.
Vuonna 1984 täysi-ikäistynyt Jackson julkaisi toisen albuminsa Dream Street. Se edusti pirteämpää ja tanssittavampaa musiikkityyliä kuin esikoisalbumi, ja Dream Streetille kappaleita kirjoitti jopa diskotähti Donna Summer. Levy nousi parhaimmillaan R&B-listan sijalle 19, mutta albumin myynti jäi vain puoleen debyyttilevyn myynnistä. Kriitikot eivät uskoneet Janetin mahdollisuuksiin poplaulajana.
Toisen albuminsa julkaisun aikoihin Jackson rakastui ja nai James DeBargen, Motownin perheyhtye DeBargen jäseneen. Avioliitto kuitenkin päättyi DeBargen huumeriippuvuuden takia maaliskuussa 1985. Joidenkin huhujen mukaan DeBargella ja Jacksonilla olisi heidän eronsa jälkeen syntynyt tytär.
Musiikkiura > 1986–1991: Suosio ja uusi imago

Janet Jacksonin kolmas albumi Control julkaistiin vuonna 1986, ja siitä tuli laulajan läpimurtoalbumi - osasyynä suureen suosioon oli When I Think of You -hitin suosio. Syksyllä 1986 Control nousi Billboardin myydyimpien albumien joukkoon ja sitä myytiin pelkästään Amerikassa yli 5 miljoonaa kappaletta. Albumi sai lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Samana vuonna Janet lopetti yhteistyön manageri-isänsä Joseph Jacksonin kanssa.
Jackson alkoi 1989 levyttää neljättä studioalbumiaan Rhythm Nation 1814. Jacksonin levy-yhtiö A&M halusi albumista samantyyppisen kuin Controlista, mutta Jackson itse vaihtoi tyylilajia monipuolisemmaksi. Levy nousi ykkössijalle Billboardin albumilistoilla, kuten myös ensimmäinen single Miss You Much. Amerikassa yli kuusi miljoonaa kappaletta myynyt albumi oli ensimmäinen, jolta julkaistiin peräti seitsemän top 5 -singleä ja neljä listaykköstä. Vuonna 1990 Billboard palkitsi Rhythm Nation 1814 -albumin edellisen vuoden myydyimpänä albumina. Jackson vastaanotti myös lukuisia muita palkintoja. Janet Jacksonin ensimmäinen konserttikiertue, Rhythm Nation 1814 Tour, oli maailman menestynein debyyttikiertue.
Singlelle Love Will Never Do (Without You) kuvattu musiikkivideo ohjasi Jacksonin uraa rohkeammaksi ja aikuisemmaksi. Seksikäs video muutti Jacksonin uran. Hän ei enää ollut viaton ja kiltti tyttö vaan täysin kehittynyt nainen, joka on löytänyt paikkansa musiikkimaailmasta.
Vuonna 1991 Janet ja hänen pitkäaikainen poikaystävänsä Rene Elizondo Jr. menivät julkisuudelta piilossa naimisiin. He salasivat suhteensa julkisuudelta lähes vuosikymmenen.
Musiikkiura > 1991–1995: Uran kehitys

Jackson solmi levytyssopimuksen Virgin Recordsin kanssa 1992. Hän ansaitsi sopimuksesta 40 miljoonaa dollaria, mikä oli tuolloin kaikkien aikojen rahakkain levytyssopimus. Janet Jacksonin ensimmäinen Virgin Recordsin tuottama albumi janet. (tai janet period) yhdisti useita eri musiikkityylejä, kuten popia, rockia ja jopa oopperaa. Jackson julkaisi albumin vain artistinimellä "Janet" pudottaen kuuluisan sukunimensä pois imagostaan. Uusi albumi oli huomattavasti aiempaa rauhallisempi ja siistimpi, ja ensimmäinen single That's the Way Love Goes menestyi hyvin.
Heinäkuussa 1993 Janet teki elokuvadebyyttinsä John Singletonin ohjaamassa Poetic Justicessa. Elokuvaa teki tunnetuksi sen soundtrackilla ollut Janetin uran menestynein balladi Again, joka oli ehdokkaana sekä Oscarin että Golden Globe -palkinnon saajaksi.
janet. nousi listaykköseksi 22 maassa, ja sitä myytiin yli 17 miljoonaa kappaletta. Se sai myös lukuisia palkintoja ja oli vuoden 1993 neljänneksi myydyin albumi Yhdysvalloissa. Levyn suosiota lisäsivät hitit That's the Way Love Goes, If, You Want This, Again, Any Time, Any Place ja Becauce of Love.
Syyskuussa 1993 Janet esiintyi yläosattomana Rolling Stone -lehden kannessa. Kansi aiheutti suurta kuohuntaa ja suosiota, ja Rolling Stone listasi sen historiansa "suosituimmaksi lehdenkanneksi". Marraskuussa 1993 alkoi The janet. Tour, joka kesti täydet 12 kuukautta ja kiersi koko maapallon.
Janet duetoi 1995 veljensä Michael Jacksonin kanssa Scream-kappaleella. Kappale sai mediassa pääosin negatiivista kritiikkiä, vaikka kappaleen video saikin lukuisia palkintoja. Lokakuussa 1995 Janet julkaisi kokoelmansa Design of a Decade 1986/1996, joka sisälsi kaksi uutta kappaletta, Runaway ja Twenty Foreplay.
Musiikkiura > 1996–1999: Median kritiikki ja yksityiselämä

Vuonna 1996 Janet uudisti levytyssopimuksensa Virgin Recordsin kanssa 80 miljoonasta dollarista, mikä on suurin naisartistin kanssa solmittu sopimussumma koskaan. Jackson teki paluun rajummalla, muun muassa lävistyksiä ja tatuointeja sisältäneellä tyylillään ja sävyltään tummemmalla albumillaan The Velvet Rope 1997. Albumi käsitteli muun muassa perheongelmia, masennusta, syrjäytymistä ja vähäistä itsetuntoa. Useat Janetin ihailijat etääntyivät laulajasta albumin julkaisun jälkeen, mutta levyltä julkaistiin viisi hittisingleä: Got 'til it's Gone, Together Again, Go Deep, I Get Lonely ja Every Time. Albumin julkaisun yhteydessä mediassa spekuloitiin Janetin ja Rene Elizondon suhteen olevan kriisissä. Pari tunnusti myöhemmin suhteensa muuttuneen pikemminkin työsuhteeksi kuin rakkaudeksi.  Elizondo ja Jackson erosivat 1999, vaikkakin julkisuudelle asia paljastui vasta 2000.
1999 Billboard-lehti listasi Janetin 1990-luvun toiseksi menestyimmäksi artistiksi Mariah Careyn jälkeen.
Musiikkiura > 2000–2003: Paluu suosioon

Vuonna 2000 Jackson teki toisen elokuvansa, Nutty Professor II: The Klumps, Eddie Murphyn kanssa. Elokuvan soundtrackilla olevasta Doesn't Really Matter -kappaleesta tuli hitti. Seuraavana vuonna julkaistiin Jacksonin seitsemäs studioalbumi All for You. Listaykköseksi noussut nimikkosingle siivitti albumin myyntiä, ja sitä myytiin Amerikassa kolme miljoonaa kappaletta. Loppuvuonna Janet voitti viidennen Grammynsä.
Rene Elizondo syytti 2001 Jacksonia erorahojen unohtamisesta. Kahta vuotta myöhemmin Elizondo sai miljoonien korvaukset erosta, koska parilla ei ollut avioehtoa. Vuonna 2002 Jackson aloitti suhteen hip hop-tuottaja Jermaine Duprin kanssa.
Musiikkiura > 2004–2005: Superbowl ja Damita Jo

Jackson esiintyi 1. helmikuuta 2004 R&B-tähti Justin Timberlaken kanssa yli sadan miljoonan ihmisen edessä suorassa lähetyksessä Super Bowl XXXVIII -ottelun väliaikanumerossa. Jackson lauloi Justin Timberlaken kappaletta ”Rock Your Body”, jonka lopussa Justin Timberlake repäisi palan Jacksonin esiintymisasusta paljastaen tämän rinnan. Useat TV-kanavat suuttuivat tapahtuneesta, eikä CBS huolinut Jacksonia esiintymään vuoden 2004 Grammy Awards -gaalan seremonioissa.
Huhtikuussa 2004 julkaistiin Jacksonin kahdeksas studioalbumi Damita Jo. Levy jäi aikaisempaan menestykseen verrattuna pettymykseksi. Sitä myytiin maailmanlaajuisesti vain kolme miljoonaa kappaletta, vaikka albumi saikin useita palkintoehdokkuuksia. Superbowl-skandaalin siivittämänä Janet Jacksonin nimestä tuli Googlen etsityin hakusana vuonna 2005. Samana vuonna Jackson sai Humanitarian Award by the Human Rights Campaign -palkinnon työstään homo- ja lesboyhteisöjen puolesta ja keräämistään varoista AIDS-tutkimuksiin.
Musiikkiura > 2006-2010: Paluu julkisuuteen

Janet julkaisi yhdeksännen studioalbuminsa 20 Y.O. 26. syyskuuta 2006. Sen tuottajana toimivat Jermaine Dupri sekä Jimmy Jam ja Terry Lewis. Janet kertoi radiohaastattelussa albumin nimen johtavan Control-albumin 20. juhlavuodesta. Albumin ensimmäinen single Call on Me oli duetto rap-artisti Nellyn kanssa. Albumille oli tarkoitus tehdä myös duetto Mariah Careyn kanssa, mutta Jackson kertoi myöhemmin, ettei kappaletta ehditty levyttää aikataulusyistä mutta että duetto on edelleen tekeillä.
20 Y.O. sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan Amerikan Billboard-listalle toiseksi ja jäi Ludacrisin Release Theraphy -albumin jälkeen. Kansainvälinen media piti kakkossijaa ns. floppina, ja albumilta julkaistiin enää vain yksi single, So Excited, jossa vieraili rap-artisti Khia.
Alle kuukausi albumin julkaisupäivästä mediassa alettiin puhua tuottaja-poikaystävä Jermaine Duprin lähdöstä Virgin Records Americasta. Amerikkalainen lehdistö spekuloi Duprin saaneen potkut töistään Jacksonin albumin huonon menestyksen vuoksi, mutta myöhemmin Jermaine kertoi MySpace-sivuillaan lähteneensä vapaaehtoisesti perustellen, ettei halua olla tekemisissä amatöörien kanssa.
Albumin huonosta vastaanotosta huolimatta Janet esiintyi useissa talk show -ohjelmissa Japanissa ja Amerikassa.
Vuonna 2007 Jackson näytteli draamaelokuvassa Why Did I Get Married? (suom. Miksi menin naimisiin?) psykologian professoria, mutta ei ennakkohuhuista huolimatta esiintynyt sen soundtrack-levyllä.
Toukokuun alussa 2007 MTV-musiikkikanava julkaisi Jermaine Duprin haastattelun, jossa Dupri kertoi Janetin todennäköisesti siirtyvän Island Def Jam -levy-yhtiöön Rush Hour 3 -soundtrackin myötä. E! Entertainment News -ohjelman haastattelussa Janet sanoi, ettei ollut varma kiertueelle lähtemisestä, vaikka esiintyikin Bahamalla toukokuun 12. päivä minikonsertissa. Hän totesi kaipaavansa esiintymistä ja palaavansa studioon kesällä.
Vuonna 2008 ilmestynyt albumi Discipline nousi Yhdysvaltojen albumilistan kärkeen,, mutta myynti jäi silti pettymykseksi.
Marraskuussa 2009 ilmestyi kokoelmalevy Number Ones, joka Euroopassa julkaistiin nimellä The Best. Levyn tueksi Jackson aloitti 8 konserttia sisältäneen Number Ones, Up Close and Personal World Tour -kiertueen.