stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vähenevän tuoton laki

Vähenevän tuoton laki on ilmiö, jonka mukaan tietyn tuotannontekijän käyttöä yksinään lisättäessä (kuten maan työvoiman tai pääoman) sen avulla aikaansaatu tuotoksen lisäys panosyksikköä kohti alenee, olettaen muiden tuotannontekijöiden pysyvän paikallaan. Vaikutussuhde on havaittu alun alkaen maatalouden piirissä. Esimerkiksi kasvavilla lannoitemäärillä suoritetut kokeet tuottavat tyypillisesti tällaisen tuloksen.
Esimerkiksi lisäämällä ylimääräinen työntekijä tehtaan tuotantolinjalle voidaan auttaa tuotannon lisäämisessä vähentämällä viivytyksiä jossain monimutkaisessa vaiheessa. Kuitenkin toisen henkilön lisääminen ei välttämättä kasvata tuotantoa yhtä paljon tai ollenkaan. Ensimmäisen työntekijän tuotto voi olla 10, seuraavan 8, ja kolmannella vain 6, ja niin edelleen – kokonaistuotannon kasvaessa, mutta sen suhteellisen kasvun pienentyessä. Jos työntekijöitä lisättäisiin jatkuvasti, löytyisi taso, jossa tuotantolinja ei pystyisi toimimaan koska työntekijöiden väkijoukko tukkisi toisiltaan reitin koneistoon.
Vähenevän tuoton lakiin viitataan joskus "mittakaavahaittana." Se ei aluksi vähennä tuotantoa, mutta yhä etenevässä määrin hidastuva tuotantomäärän kasvu voi johtaa koko tuotannon laskuun.
Alkuvaiheen taloustieteilijät – suhtautuen välinpitämättömästi tieteelliseen ja teknologiseen kehitykseen, jotka parantaisivat tuotantoa – käyttivät vähenevän tuoton lakia ennustamaan, että maailman väestön kasvaessa tuotanto henkilöä kohti vähenisi lopulta siihen pisteeseen, että kurjuuden taso estäisi populaatiota enää kasvamasta. Taloudellisesti pysähtyneissä maissa, joissa tuotantovoimat eivät ole muuttuneet pitkiin aikoihin, tämä ilmiö on selvästi nähtävissä. Toisaalta, kehittyneissä talouksissa teknologiset edistysaskeleet ovat onnistuneet kompensoimaan tämän tekijän vaikutukset ja nostaneet elintasoa, kasvavasta väestöstä huolimatta.
Videoprojektori

Videoprojektorilla projisoitu kuva kotiteatterissa
Videoprojektori tai videoheitin (puhekielessä videotykki) on laite, jolla kuvasignaalilähteen, kuten DVD-toistimen, televisiovastaanottimen tai tietokoneen tuottama sähköinen kuvasignaali esitetään valkokankaalta tai muulta pinnalta heijastuvana kuvana. Yleensä kuvan koko on suurempi kuin 40 tuumaa. Tietokonegrafiikan esittämiseen tarkoitetuista videoprojektoreista käytetään myös nimeä dataprojektori.
"Siirtoheittimiksi" on kutsuttu piirtoheittimen kanssa (piirtoheitinkalvon paikalla) käytettyjä laitteita. Niissä käytettiin jäähdytyspuhaltimella varustettua nestekidenäyttöä, mikä teki niistä edullisia; toisaalta kuvan laatu ei ollut kovin hyvä.
Tekniikka

Nykyisissä video- tai dataprojektoreissa käytetään joko LCD- tai DLP-tekniikkaa. Molemmille on yhteistä valonlähteenä käytettävä lamppu ja valon suodatukseen nojaava toimintaperiaate. Karkeasti voi sanoa DLP-tekniikan sopivan paremmin videomateriaalin katseluun, LCD:n taas paremmin tietokonegrafiikalle, mutta jyrkkää rajausta ei voi tehdä. Jotkut ovat asiasta päinvastaista mieltä: DLP:n värien vilkkuminen ei haittaa esitysgrafiikassa, mutta tulee näkyviin TV-katselussa.
Tekniikka > CRT-projektori

CRT-projektori, arkikielessä usein ”videotykki”, on varhaisin edelleen laajalti käytössä oleva elektroninen videoprojektiotekniikka. Värikuvan tuottavan projektorin toiminta perustuu kolmen katodisädeputken (engl. cathode ray tube) piirtämään kuvaan. Kunkin yhtä pääväriä tuottavan putken kuva projisoidaan oman objektiivinsa läpi ja näin saadut värikomponentit kohdistetaan päällekkäin täysvärikuvaksi.
Myös kaksiputkisia projektoreita on ollut tarjolla. Näissä RGB-värien sijasta käytettiin vihreän rinnalla magentaa. Koska magenta sisältää punaisen ja sinisen värin, saatiin tälläkin menettelyllä esitettyä tyydyttävästi värikuvaa; valmistuskustannukset olivat pienemmät mutta väriavaruus suppeampi.
CRT-projektorit ovat tekniikkansa vuoksi kookkaita ja painavia, ja siten soveltuvat huonosti liikkuvaan käyttöön. Myös kuvan kirkkaus on rajallinen, yleensä valoteho jää parhaimmillaan 500 luumeniin (ANSI), uudempien tekniikoihin perustuvien projektorien kyetessä noin 30 000 luumenin (ANSI) valotehoon. CRT-projektorin käyttö edellyttääkin yleensä pimennettyä tilaa.
Koska CRT-projektorin toiminta ei myöhempien LCD- ja DLP-tekniikoiden tavoin perustu lampun tuottaman valon suodatukseen, on sen vahvuutena ollut ylivertainen mustan taso, toisin sanoen kuvan tummille alueille ei pääse vuotamaan niille kuulumatonta valoa.
CRT-projektorien markkinat olivat varsin pienet ja niitä käytettiin enimmäkseen kiinteästi asennettuna erilaisissa auditorioissa videokuvan esittämiseen. Vielä 1990-luvun aikana projektorin käyttö tietotekniikan sovelluksissa oli vähäistä ja korkea hinta rajoitti niiden käyttöä muillakin alueilla. CRT-projektorien valmistus hiipui 2000-luvun alkupuolella. Valmistajia olivat mm. Barco, Electrohome, General Electric, NEC, Runco, Sony, Vidikron ja Zenith.
Tekniikka > LCD-projektori

LCD-projektorissa (engl. liquid crystal display, nestekidenäyttö) lampun tuottama valo johdetaan nestekidepaneelin läpi. Paneeleita voi olla joko yksi kolmivärisuotimella varustettu tai jokaiselle päävärille omansa.
Tekniikka > DLP-projektori

DLP-projektorissa (engl. digital light prosessing, digitaalinen valonkäsittely) käytetään mikropeilipaneelia, joka suuntaa lampun valon kullekin kuvapisteelle joko objektiiviin tai sen ohi. Projektoreita on kolmi- ja yksipaneelisia. Kolmipaneelisten perusperiaate on sama kuin LCD-projektoreissa. Yksipaneelisissa käytetään paneelin ja objektiivin välissä pyörivää värisuodinta eli väripyörää. Väripyörä on synkronoitu paneelin kanssa siten, että vuorotellen projisoidaan kunkin väriset kuvapisteet. Väripyörä ja mikropeilit liikkuvat niin nopeasti, että katsoja ei havaitse värien eriaikaisuutta vaan aistii kuvan normaalina värikuvana. Osa ihmisistä kuitenkin näkee värien vuorottelun häiritsevänä vilkkumisena ja joillekin se aiheuttaa jopa migreenikohtauksia tai päänsärkyä. Värien välkkymistä kutsutaan sateenkaariefektiksi. Joissakin DLP-laitteissa väripyörä voidaan poistaa käytöstä, jolloin käyttöön saadaan huomattavasti kirkkaampi harmaasävykuva.
Tekniikka > Muita tekniikoita

Vielä 1990-luvun alussa myös ns. valoventtiilitekniikkaa, lähinnä kahta eri sovellusta:[lähde? ]
JVC-Hudges käytti kuvaputkia ohjaamaan heijastavaa LCD-paneelia, jolta kuva projisoitiin edelleen. Kuvaputki ja LCD-paneeli oli kiinnitetty yhteen ja kuvaputken magneettikenttä ohjasi LCD-paneelia, jonka kautta heijastui valo objektiivin läpi projisointipinnalle. Näissä laitteissa käytettiin aina kolmea RGB yhdistelmää.
General Electric käytti Talaria-projektoreissaan öljykalvon päällystämää pyörivää lasikiekkoa. Kiekko kastui 63-asteiseen erikoisöljyyn, johon elektronisäde piirsi aaltoja valon poikkeuttamiseksi. Yksinkertaisimmillaan samasta lampusta erotettiin vihreä ja magenta valo, joita öljykalvolla poikkeutettiin kuvan aikaan saamiseksi. Viimeisenä ennen objektiivia oli eräänlainen hila, johon tai jonka ohi valo kulki. Valo siis pääsi tai ei päässyt hilan ohi. Kuva muodostui ensimmäisen kerran vasta projisointipinnalla. Projektori ja projisointipinta muodostivat tavallaan suuren television, koska kuva piirrettiin ensi kerran vasta valkokankaalle. Talaria-projektorien öljyn lämmitys kesti n. 20 minuuttia, jonka jälkeen vasta oli mahdollista esittää kuvaa. Ongelmana oli ilman erikoisobjektiiveja kuvaa ympäröivä vihreä/magenta kuvio. Tämän saattoi rajata pois samettireunustuksilla. Saatavana oli loppuaikoina myös lisälaite, joka projisoi kuvan eräänlaiseen kuvaporttiin, jossa kuvasta voitiin rajata kirjavat reunat pois. Samoin oli mahdollista käyttää Kodak Carousel yhteensopivia objektiiveja tai 35 mm:n elokuvaprojektorin objektiiveja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Videoprojektori Wikimedia Commonsissa
Kolme CRT-projektoria.
LCD-projektori
DLP-projektori
DLP-projektorin väripyörä
Walker, Texasista

| Walker, Texasista> Walker Texas Ranger |
| --- | --- |
Tyyli:  toiminta / draama
Kestoaika:  45 min / jakso
Luoja(t):  Christopher Canaan   Leslie Greif   Paul Haggis
Pääosissa:  Chuck Norris   Clarence Gilyard   Sheree J. Wilson   Noble Willingham   Nia Peeples   Judson Mills
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  CBS (Yhdysvallat) MTV3, Sub (Suomi)
Esitetty:  21. huhtikuuta 1993 – 19. toukokuuta 2001
Jaksoja:  203
Aiheesta muualla
IMDb 
Walker, Texasista (engl. Walker, Texas Ranger) oli yhdysvaltalainen CBS:n esittämä action-rikostelevisiosarja, jota tuotettiin kahdeksan tuotantokautta vuosina 1993–2001. Sarjaa luonnehdittiin sen loppuvaiheessa hyvinkin camp-henkiseksi. Sarjan pohjalta on tehty myös yksi televisioelokuva, Walker, Texas Ranger: Uhka idästä (engl. Trial by Fire). Sarjan pääosaa esitti Chuck Norris.
Suomessa sarjaa esitti MTV3 vuodesta 1995 alkaen. Sarjan uusinnat alkoivat Subilla kesäkuussa 2014, mutta Sub on jättänyt joitakin kaksiosaisten jaksojen kakkososia esittämättä.
Sarjasta on Suomessa saatavana DVD:llä tuotantokaudet 1–6. Kausien 7 ja 8 julkaisemisesta Euroopassa ja Suomessa (alue R2) ei ole tietoa. Ensimmäisen tuotantokauden DVD sisältää varsinaisen ensimmäisen kauden lisäksi kolme jaksoa sisältävän pilottikauden. Tämä tuottaa sekaannuksia, koska toisinaan pilottikautta pidetään ensimmäisenä kautena ja ensimmäistä toisena. Lisäksi joissakin yhteyksissä pidetään vuonna 2005 tehtyä elokuvaa Walker, Texas Ranger: Trial By Fire sarjan kymmenentenä kautena. Näin ajateltuna sarjassa olisi kymmenen tuotantokautta.
Aiheesta muualla

Walker, Texas Ranger Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vähikkälän koulu

| Vähikkälän koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Kirkkoportintie 33, Vähikkälä, Janakkala
Tyyppi:  alakoulu
Perustettu:  1879
Rehtori:  Sisko Lievonen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  32
Vähikkälän koulu on koulu Janakkalan Vähikkälän kylässä. Koulussa on kaksi opettajaa ja 32 oppilasta. Koulu sijaitsee kylän keskellä olevassa keltaisessa hirsirakennuksessa. Koulun rehtori on Sisko Lievonen. Koulu on Janakkalan vanhin toiminnassa oleva koulu, ja aloitti 1879 Toivan kartanossa Toivan kouluna.
Oppilasmääräennusteen mukaan koulu on syksyllä 2026 lakkautusuhan alla. Lakkautuspäätöstä ei kuitenkaan ole tehty.
Aho-orvokki

| Aho-orvokki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Orvokkikasvit Violaceae
Suku::  Orvokit Viola
Laji::  canina
Kaksiosainen nimi
 Viola canina  L. 
Katso myös
   Aho-orvokki Wikispeciesissä   Aho-orvokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aho-orvokin kuvaus.
Aho-orvokki (Viola canina) on orvokkeihin kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se kasvaa Suomessa luonnonvaraisena koko maassa lähinnä melko kuivilla ja avoimilla paikoilla, mutta myös avoimissa metsissä, metsärinteillä sekä lehdoissa. Laji on elinvoimainen ja yleinen Suomessa, mutta Pohjois-Lapissa harvinainen. Lajia esiintyy laajalti myös muualla Euroopassa. Kasvin korkeus on 8–40 cm, ja kukat ovat siniset.
Aho-orvokki voi risteytyä muun muassa metsäorvokin (Viola riviniana), hietaorvokin (Viola rupestris), luhtaorvokin (Viola uliginosa) ja rantaorvokin (Viola stagnina) kanssa. Risteymää tavataan erityisesti valoisissa metsissä ja metsänreunoissa.
Aho-orvokki jaetaan Suomessa kahteen alalajiin, mätästävään pikkuaho-orvokkiin (Viola canina subsp. canina) ja ei-mätästävään isoaho-orvokkiin (Viola canina subsp. ruppii, aiemmin subsp. montana). Pikkuaho-orvokki kukkii toukokuusta kesäkuuhun ja iso-aho-orvokki kesäkuusta heinäkuuhun.
Aho-orvokki on useamman hopeatäpläperhosen toukan, muun muassa ketohopeatäplän tärkeä ravintokasvi.
Elias Lönnrotin kokoamassa Flora Fennicassa kasvin käytöstä mainitaan: "Kukista taidetaan valmistaa viola-siirappia, kun terälehdet liotetaan vedessä, keitetään ja sokuria pannaan sekaan. On hyödyllistä lapsillen yskässä."
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Aho-orvokin (Viola canina) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Aho-orvokki (Viola canina)
Pohjolan kasvien pauloissa: Viola canina subsp. canina - aho-orvokki subsp. pikkuaho-orvokki
Pohjolan kasvien pauloissa: Viola canina subsp. ruppii - aho-orvokki subsp. isoaho-orvokki
Pohjolan kasvien pauloissa: Viola canina subsp. ruppii x riviniana - aho-orvokki subsp. isoaho-orvokki x metsäorvokki
Pohjolan kasvien pauloissa: Viola canina subsp. ruppii x stagnina - aho-orvokki subsp. isoaho-orvokki x rantaorvokki
ITIS: Viola canina (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Viola canina (englanniksi)
William P. Hobbyn lentoasema

William P. Hobbyn lentoasema (engl. William P. Hobby Airport) on toinen Houstonin kahdesta julkisesta lentoasemasta George Bushin kansainvälisen lentoaseman lisäksi. Lentoasema on Houstonin vanhin kaupallinen lentoasema ja se on nimetty entisen Texasin kuvernöörin William P. Hobbyn mukaan. Sitä käytti 12 163 344 matkustajaa vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
William P. Hobbyn lentoasema (Form 5010 PDF) (englanniksi)
Välitystuomio

Välitystuomio voi viitata seuraaviin:
välitystuomio, välimiesoikeuden antama tuomio
Välitystuomio (Epitrepontes), Menandroksen komedia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”välitystuomio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Virvatuli (sarjakuvahahmo)

| Virvatuli |
| --- | --- |
 Virvatuli
Luoja(t):  Len Wein & Ross Andru
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Amazing Spider-Man #167
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Jackson Arvad
Status:  Aktiivinen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Ryhmäsidokset:  Jonas Harrow (pakotettuna)
Voimat:  Erittäin älykäs, tiheyden hallinta, kyky lentää ja hypnotisoida toisia ihmisiä
Virvatuli (engl. Will o' the Wisp), oikealta nimeltään Jackson Arvad, on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Amazing Spider-Man -lehden numerossa 167. Virvatulen loivat Len Wein ja Ross Andru.
Suomessa Virvatuli esiintyi ensimmäisen kerran Hämähäkkimies-lehden numerossa 1 (1981).
Historia

Öljy-yhtiö Roxxonille työskentelevä Jackson Arvad oli menestyksekäs fyysikko, jonka erikoisalaa oli sähkömagneettinen tutkimus. Jatkuvan erottamisen uhan alla uurastava Arvad vietti paljon aikaa työnsä parissa uhraten sille yöuniaan. Lopulta Arvad nukahti ylirasituksesta ja aiheutti  laboratoriossaan onnettomuuden, joka muutti hänet Virvatuleksi, olennoksi joka kykenee hallitsemaan molekyyliensä sähkömagneettisia sidoksia.
Arvadin pomot eivät pitäneet tilanteesta ja yrittivät surmata tämän. Uusien voimiensa avulla Virvatuli kuitenkin pakeni paikalta ja yritti langettaa kostonsa myöhemmin työnantajilleen. Jokaisella kerralla hänen murhanhimoisen raivonsa pysäytti Hämähäkkimies. Lopulta Virvatuli tyytyi hypnotisoimaan työnantajansa niin, että tämä tunnusti rikoksensa poliisille.
Vuosia myöhemmin Virvatuli liittoutui yhteen Linnunpelätin ja Liekehtijän kanssa osana Kameleontin suunnitelmaa. Tällöin tavoitteena oli rangaista Peter Parkeria.
Voimat ja varusteet

Fyysisellä tasolla Virvatulella on yli-inhimilliset voimat, joiden avulla hän voi nostaa noin 12 tonnia suurimmassa tiheydessään.
Virvatulen suurin voima on kuitenkin hänen kykynsä hallita niitä sähkömagneettisia voimia, jotka pitävät hänen ruumiinsa molekyylit kasassa. Voimansa ansiosta Virvatuli voi säädellä tiheyttään haluamallaan tavalla.
Samalla se antaa hänelle valtavat fyysiset voimat ja kyvyn lentää. Mentaalisesti muokkaamalla itsensä maksimitiheyteen, Virvatulen ruumis on yhtä kestävä kuin kivi.
Tässä olomuodossa hänen lihaksistonsa muuntuu tiheämmäksi ja täten voimakkaammaksi, mutta näin korkeaa tiheyttä Virvatuli kykenee pitämään yllä ainoastaan 10 minuuttia, ennen kuin rasitus kasvaa liian suureksi.
Muuntautuessaan minimitiheyteensä, Virvatuli ulottaa osan molekyyleistään irti kehostaan, jolloin hänestä tulee massaton ja hän voi näin kulkea esimerkiksi seinien läpi (toisin kuten Marvel-universumin toinen tiheytensä säätelijä, Vision, Virvatuli ei siirrä molekyylejään toiseen ulottuvuuteen). Virvatulen muokatessa molekyyliensä sidoksia tuottaa prosessi kirkasta, kipinöivää valoa.
Virvatuli voi myös kiinteyttää ainoastaan osan kehostaan. Muuntaessaan itsensä kevyemmäksi kuin ilma, Virvatuli voi lentää. Usein hän irrottaa pienen osan molekyylejä itsestään, jolloin syntyvä virtaus antaa hänelle vauhtia.
Lentäessään yli 8 km/h Virvatuli muuntuu valopalloksi, koska prosessi tuottaa niin paljon valoa. Hänen huippunopeutensa on 145 km/h, eikä kiinteät esineet voi hidastaa hänen lentoaan tällöin.
Virvatuli on myös oppinut tuottamaan rinnastaan häikäisevän valonsäteen, jolla on hypnoottisia voimia. Hypnotismin kesto on noin kymmenestä kolmeentoista minuuttia, riippuen kohteen mielenlujuudesta ja Virvatulen tuottaman valon määrästä.
Aiheesta muualla

Ihmeiden aika-sivuston artikkeli Virvatulesta[vanhentunut linkki]
Ville Koivunen

| Ville Koivunen |
| --- | --- |
 Ville Koivunen alle 20-vuotiaiden MM-loppuottelussa Kanadaa vastaan vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 2003 (ikä 21) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kille
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura (P):  Pittsburgh Penguins
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  WBS Penguins (AHL)
Pelinumero:  41
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Kärpät (SML) Chicago Wolves (AHL)
NHL-varaus:  51. varaus, 2021 Carolina Hurricanes
Ville Tapio Robert Koivunen (s. 13. kesäkuuta 2003 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsin organisaatiossa. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Koivunen on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2022 | jääkiekko |  |
Koivunen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022 ja 2023, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Koivunen valittiin vuoden 2022 joulukuussa 2021 käynnistyneessä turnauksessa Itävaltaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Turnaus kuitenkin keskeytettiin useassa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartojen vuoksi ja se pelattiin uudelleen elokuussa 2022. Vuoden 2023 turnauksessa Koivunen toimi Suomen varakapteenina. Valmistavissa otteluissa hän toimi myös joukkueen kapteenina.
Koivunen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän jakoi tehoilla 5+6=11 Suomen sisäisen syöttöpörssin voiton Samu Tuomaalan ja Aleksi Heimosalmen kanssa sekä oli joukkueen toiseksi paras pistemies Tuomaalan jälkeen. Koivunen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019. Yhteensä hän on pelannut 35 nuorten ja 26 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Koivunen on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen toisessa ottelussa 11. marraskuuta 2023 Tampereen Nokia Arenassa Tšekkiä vastaan. Koivunen merkittiin Suomen kolmosketjun vasempaan laitaan Hannes Björnisen sekä toisen debytantin, Niko Huuhtasen viereen.
Pelityyli

Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Riku Isokosken mukaan Koivusen vahvuuksia ovat hyvä pelinäkemys ja mailankäsittely, joiden ansiosta hän on tuottelias pelintekijä ja vaarallinen pelaaja hyökkäysalueella. Koivusen mukaan hänen on kuitenkin kehityttävä puolustussuuntaan ja ennen kaikkea parannettava luisteluaan, jotta vakiorooli NHL:ssä olisi mahdollinen.
Vähemmistöstressi

Vähemmistöstressi tarkoittaa vähemmistöjen kokemaa henkistä kuormitusta, joka johtuu syrjinnän kokemuksista tai sen pelosta. Vähemmistöstressi voi ilmentyä kroonisena stressinä ja ahdistuksena.
Vähemmistöstressiä voivat kokea esimerkiksi sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen edustajat, jotka kohtaavat yhteiskunnan oletuksia heteroseksuaalisuudesta (heteronormatiivisuus) ja cissukupuolisuudesta (cisnormatiivisuus) sekä leimautumista, erilaisuutta ja väkivaltaa tai sen pelkoa. Yhdysvalloissa sateenkaarivähemmistöihin kohdistuu paljon viharikoksia ja väkivaltaa.
Ympäröivän yhteiskunnan syrjintä voi aiheuttaa ihmisessä erilaisuuden ja huonommuuden tunnetta, kuormitusta sekä ulkopuolisuuden kokemusta. Krooninen stressitila voi vaikuttaa kielteisesti sekä fyysiseen että psyykkiseen terveyteen ja hyvinvointiin. Säännöllisen syrjinnän kohteeksi joutuminen voi aiheuttaa painetta väestöryhmään kuulumisesta.
Välitysteologia

Välitysteologia (saks. Vermittlungstheologie) on niiden erilaisten teologioiden yhteisnimitys, jotka varsinkin Saksassa ja Pohjoismaissa pyrkivät välittämään teologian ja muiden tieteiden, kirkon sekä kulttuurin kesken 1800-luvulla. Suuntauksen ohjelma nimeltä Theologische Studien und Kritiken julkaistiin 1828. Sen olivat laatineet Karl Ullmann ja Friedrich Wilhelm Karl Umbreit yhdessä Johann Karl Ludwig Gieselerin, Gottfried Christian Friedrich Lücken ja Karl Immanuel Nitzschin kanssa. Alkuvaiheessa Georg Wilhelm Friedrich Hegelin filosofialla sekä Friedrich Schleiermacherin teologialla oli suuntaukselle merkittävä vaikutus. Suuntausta kritisoitiin muun muassa sen tuesta Preussin unionille.
William P. Clark

William P. Clark, Jr. vuonna 2001
William Patrick Clark, Jr. (23. lokakuuta 1931 Oxnard, Kalifornia, Yhdysvallat – 10. elokuuta 2013 Shandon, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lakimies, virkamies ja poliitikko, joka palveli useissa korkeissa viroissa presidentti Ronald Reaganin virkakauden aikana. Clark toimi Reaganin hallinnossa apulaisulkoministerinä (engl. Deputy Secretary of State), kansallisen turvallisuuden neuvonantajana 1982-1983 sekä Yhdysvaltain sisäministerinä 1983–1985.
Clark syntyi Kalifornian Oxnardissa lakimiessukuun. Hänen isoisänsä Robert oli Venturan piirikunnan sheriffi ja Marshal ja isä William Sr. oli Oxnardin poliisipäällikkö. William Clark palveli 1950-luvun puolivälissä armeijan vastavakoilujoukoissa Euroopassa. Hän opiskeli lakia Stanfordin yliopistossa ja Loyola Law Schoolissa. Hän ei koskaan suorittanut yliopistollista arvosanaa, mutta läpäisi kuitenkin lakimiestutkinnon hyväksytysti.
Clarkin yhteistyö Ronald Reaganin kanssa alkoi vuonna 1966 Reaganin vaalikampanjassa Venturan piirikunnassa. Clark työskenteli Reaganin ollessa Kalifornian kuvernööri tämän liittovaltionhallinnossa Sacramentossa. Tämän jälkeen Clark nimitettiin virkaan liittovaltion vetoomustuomioistuimeen Los Angelesiin ja myöhemmin liittovaltion korkeimman oikeuden tuomariksi. Reaganin tultua valituksi presidentiksi, Clark seurasi tätä huippuvirkoihin Washingtoniin.
Clark toimi kansallisen turvallisuuden neuvonantajana aikaan, jolloin Reagan taivutteli Neuvostoliittoa aserajoituksiin. Hän oli myös pääfilosofeja Reaganin rauhaa voiman kautta -ajattelutavassa. Time-lehti nimesi Clarkin Valkoisen talon vaikutusvaltaisimmaksi mieheksi kansilehtitarinassaan 1983. New York Timesin mukaan Clark oli Reaganin lähin luottohenkilö. Poliittisen uransa jälkeen Clark toimi laki- ja liiketoimintakonsulttina omassa yrityksessään.
Yksityiselämä

Vetäydyttyään jukisuudesta Clark suunnitteli yhdessä Joan-vaimonsa kappelin, jonka he lahjoittivat kotikuntaansa Shandoniin. Clark oli uskonnoltaan roomalaiskatollinen ja vakaumuksellinen abortinvastustaja. Clarkilla ja hänen neljä vuotta aiemmin kuolleella vaimollaan oli viisi lasta. Clark kuoli kotimaatilallaan pitkällisen Parkinsonin taudin jälkeen.