stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kääntämisen mahdottomuus
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Pragmaattinen adaptaatio > Lisäys

Lisäys voi olla suuri tai pieni lisä alkuperäistekstiin. Aina konteksti ei riitä täsmällisen tiedon välittämiseen. Esimerkiksi käännettäessä venäjästä suomeen lauseeseen Lena oli jäässä voi olla tarpeellista lisätä -joki, jos kyseessä ei olekaan Lena-niminen nainen.
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Pragmaattinen adaptaatio > Poisto

Poisto voi olla perusteltu ratkaisu esimerkiksi tilanteessa, jossa kääntäjä poistaa vastaanottajan kannalta merkityksettömän asian. Esimerkiksi jos lauseessa joku vietiin saunan taakse ja pahoinpideltiin sairaalakuntoon, käännöksessä ”saunan taakse vieminen” ei välttämättä avaudu lukijalle. Silloin ”pahoinpideltiin sairaalakuntoon” riittää välittämään halutun viestin.
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Pragmaattinen adaptaatio > Korvaus

Korvauksia käytetään esimerkiksi ruokaohjeiden ja matkaoppaiden käännöksissä. Kulttuurieroista johtuvia korvattavia asioita voi olla vaikkapa mitat ja matkat. Turhaa päänvaivaa suomalaiselle saattaisivat aiheuttaa esimerkiksi unssit ja mailit, jotka kääntäjä voi korvata kohdekielisillä ilmaisuilla.
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Pragmaattinen adaptaatio > Järjestyksen muutos

Järjestyksen muutosta saatetaan käyttää silloin, kun kohdekielen ominaisuuksiin kuuluu ilmaista asiat eri järjestyksessä kuin lähdekielessä.
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Lainasana

Lainaus on käännösstrategia, jossa kääntäjä käyttää lähdetekstin sanaa tai ilmausta muuttamatta sitä kohdetekstissä. Vakiintumattomat vieraskieliset ilmaukset merkitään joskus tekstiin kursiivilla.
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Käännöslaina

Kääntäjä voi turvautua käännöslainaan, jossa sana tai ilmaus pilkotaan osiin ja kukin osa käännetään sanatarkasti kohdekielelle, esimerkiksi emolevy (engl. motherboard) tai musta aukko (engl. black hole). Käännöslainaan turvautuminen saattaa aiheuttaa tahattoman koomisia lopputuloksia, mutta on usein välttämätöntä, jotta alkuperäistekstin tyyli voitaisiin säilyttää mahdollisimman tarkasti varsinkin siinä tapauksessa, että sana on monitulkintainen tai kääntäjä ei täysin ymmärrä sanan merkitystä.
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Kompensaatio (korvaaminen)

Kompensaatiota eli korvaamista kääntäjä voi käyttää esimerkiksi silloin, kun kohdekieli poikkeaa rakenteellisesti lähdekielestä. Monissa kielissä on olemassa kaksi eri pronominia, jotka ilmaisevat toista persoonaa, muodollinen ja epämuodollinen (suomessa te ja sinä), mutta esimerkiksi nykyenglannissa on käytössä vain yksi toista persoonaa ilmaiseva pronomini (you). Niinpä käännettäessä suomesta englantiin kääntäjän täytyy käyttää muita keinoja säilyttääkseen lähdetekstin tyylin: hänen täytyy valita, käyttääkö englannin muodollisen vai epämuodollisen rekisterin sanoja. Puhuteltavasta voi muun muassa käyttää etunimeä tai lempinimeä ja tekstissä voi käyttää englannissa epämuodollisina pidettyjä muotoja (I’m, you’re).
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Parafraasi

Parafraasi (myös: perifraasi) on käännöstoimintaa, jossa kääntäjä korvaa lähdetekstin sanan ilmaisulla tai useammalla sanalla kohdetekstissä. Esimerkiksi portugalin sana saudade käännetään usein englanniksi ”the feeling of missing a person who is gone” (tunne, että kaipaa henkilöä, joka on poissa). Vastaavanlainen esimerkki on romanian dor, joka taas käännetään usein ”missing someone or something that's gone and/or not available at the time” (kaivata jotakuta tai jotakin, joka on poissa tai ei ole tavoitettavissa sillä hetkellä).
Parafrastinen käännös on yleensä semanttisesti tarkka eli se välittää tiedon. Parafrastisen käännöksen varjopuolina voidaan kuitenkin nähdä esimerkiksi se, että parafrastinen käännös ei välttämättä tyyliltään vastaa alkutekstiä, sekä se, että käännös paisuu selittelevän luonteensa takia helposti liian pitkäksi.
Vaikka parafrastinen käännös ei yleensä olekaan ideaali käännös, ovat parafraasit joskus hyödyllisiä. Näin on esimerkiksi silloin, kun teksti on vaikeatajuinen tai vilisee ammattisanastoa. Tulkki joutuu kääntäjää useammin turvautumaan parafrastiseen käännökseen, kun oikeaa sanaa ei heti löydy. Rune Ingon mukaan ”[u]sein hän tällöin käyttää puuttuvan sanan hyperonyymiä johdattamaan ajatuksen oikeaan suuntaan, kun taas lisätiedot tai tarkempi kuvaus auttavat oikeaan merkitykseen pääsemistä. Esim. sana hohtimet voi korvautua sanonnalla työkalu, joka miehellä on kädessään ja sana villakoira ilmauksella koira, jolla on leijonaleikkaus jne.”
Keinoja käännösongelman ratkaisemiseksi > Kääntäjän huomautus

Kääntäjän huomautus on tavallisesti huomautus (yleensä alaviite) jonka kääntäjä on lisännyt kohdetekstiin antamaan lisätietoa esimerkiksi kulttuuritaustasta.
Runouden ja sanaleikkien kääntämisen ongelmia

Vaikeimpia, toisinaan lähes mahdottomia käännettäviä ovat runot ja sanaleikit. Runollisen kielen muoto on käännettäessä vähintään yhtä tärkeä kuin sisältö. Runouden kääntäjälle ei aina ole helppoa säilyttää runon muotoa ja kääntää samalla esimerkiksi sanaleikkejä ja reaalioita puhumattakaan murteista. Taidekirjallisuus ja runokieli ovatkin kääntäjän suurimpia haasteita. Sanaleikit ja sutkaukset ovat haastavia, koska ne ovat erityisen tiiviisti sidoksissa alkuperäiskieleen. Raamatusta löytyy tunnettu esimerkki alkuperäiskielen vaikutuksesta teoksen nimistöön: ensimmäisessä Mooseksen kirjassa ”Jumala muovasi maan tomusta ihmisen”, Aadamin, jonka nimi viittaa heprean kielen sanoihin adama, ’maa’ ja adam, ’ihminen’. Muille kielille käännettäessä tämä nimen merkitys katoaa.
Sanaleikkejä sisältävän tekstin kääntäjän yksi toimintamalli voi olla esimerkiksi, että hän jättää lähdekielisen sanaleikin kääntämättä ja lisää kohdekielisen sanaleikin joko samaan kohtaan tai myöhemmin tekstiin.
Runouden kääntämisessä on vaikeaa myös se, että yksittäinen sana voi saada lisämerkityksiä toisessa kielessä, eikä lisämerkityksistä voi olla täysin varma, vaan sävyjä voi vain aavistella. Ongelmana on myös se, että sanaan tai käsitteeseen liittyvä tieto saattaa olla erilaista eri kielissä tai sanan sisältö eli merkitys on erilainen vieraalla kielellä. Esimerkkinä voisi mainita sanan sauna, joka assosioituu Suomessa vahvasti esimerkiksi vastaan ja järveen. Näitä mielleyhtymiä voi muissa maissa olla vaikea ymmärtää. Tästä päästään koherenssiongelmaan: Esimerkiksi sauna, löyly, kiuaskivet ja koivunlehtien tuoksu luovat lähekkäin esiintyessään tekstille koherenssia, koska Suomessa tiedetään, miksi ne liittyvät toisiinsa. Käännöksessä taas tiedetään, että asiat liittyvät toisiinsa, mutta ei tiedetä, miten. Koherenssiongelma on kuitenkin todella paljon riippuvainen kyseessä olevasta kieliparista, sillä se määrittää myös sen, miten lähellä lähde- ja kohdekielet ovat kulttuurisesti toisiaan.
Kääntäminen uudelleenkirjoittamisena

Kun käännettävän tekstin muoto on tärkeämpi kuin sen sisältö, on kääntäjän luonnollisesti tehtävä luovia ja jopa lähtötekstistä poikkeavia käännösratkaisuja. Silloin herää kysymys, onko teksti enää käännös vai onko se uudelleen kirjoitettu teksti. Tällaisia tapauksia varten Theodore Savory on luonut termin valekäännös. On vaikea määritellä, onko käännös valekäännös vai ei, mutta esimerkiksi hokemat ja lorut käännetään usein valekäännöksiksi. Näissä käännöksissä merkitys välitetään harvoin, joten ei ole syytä puhua varsinaisesta käännöksestä. Laulutekstit lukeutuvat monesti valekäännösten joukkoon.
Kääntämisen sidoksisuus aikaan ja paikkaan (kontekstuaalisuus) tekee siitä jossain määrin väistämättä aina uudelleenkirjoittamista. Tämä johtuu siitä, että kun asiat sanotaan uudella kielellä, ne saavat uuden sävyn ja tunnelman, ne pukevat ylleen toisen kielen ja kulttuurin ja muuttuvat osaksi toista kulttuuria, kieltä ja kirjallisuutta. On syytä korostaa kääntäjän roolia lähdetekstin lukijana, sillä ihminen jotakin kokiessaan (tässä tapauksessa siis lukiessaan) kokee asiat aina oman itsensä kautta.
Lahmusen kartano

Lahmusen kartanon päärakennus kesäkuussa 2008.
Lahmusen kartano (vir. Lahmuse mõis, saks. Lachmes) on kartano  Põhja-Sakalan kunnassa Viljandimaalla Virossa.
Kartanon historia tunnetaan 1590-luvulta alkaen, kun se oli puolalaisen Trojanowski-suvun hallussa. 1700–1800-luvuilla kartano kuului pitkään von Krüdener -suvulle ja 1885–1919 von Bockeille. Vuodesta 1926 alkaen rakennuksessa on ollut koulu, nykyiseltä nimeltään Lahmuse Kool. Toisen maailmansodan lopussa kartanon tiloissa toimi lyhyehkön aikaa Tallinnan konservatorio.
Kartanon päärakennus valmistui vuonna 1838. Myöhäisklassismia edustavan pääosin yksikerroksisen rakennuksen keskiosassa on kaksi kerrosta. Ullakkotilat ovat tosin nykyisin rakennuksen osalta hyötykäytössä.
Lahmusen kartanosta on säilynyt päärakennuksen ohella myös useita kartanon sivurakennuksia, jotka olivat 2010-luvulla hienosti kunnostettu palvelemaan koulun sekä sen oppilaiden ja opettajien tarpeita: punatiilinen tilanhoitajan talo, harmaakivinen suuri vilja-aitta, urheilutilaksi kunnostettu talli-vaunuvaja, paja ja nykyinen käsityötalo. Rakennukset ovat pääosin 1800-luvun puolivälistä.
Bernard Lafayette

Bernard Lafayette
Bernard Lafayette Jr. (s. 29. heinäkuuta 1940 Tampa, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti.
Lafayette oli mukana vuonna 1961 Freedom rides -nimellä tunnetuissa rotuerottelun vastaisissa protesteissa, joissa mustat ja valkoiset aktivistit matkustivat julkisilla linja-autoilla Yhdysvaltain eteläisissä osavaltioissa. Aktivistien kimppuun hyökättiin usein. Montgomeryn kaupungissa Ku Klux Klan hyökkäsi Lafayetten matkaseurueen kimppuun ja pahoinpiteli ihmisiä sairaalakuntoon ja aiheutti heille pysyviä vammoja. Lafayette itse pääsi hyökkääjiä pakoon ehjin nahoin.
Vuonna 1963 Lafayette oli Selman kaupungissa organisoimassa mustien äänioikeuskampanjaa. Hänet pahoinpideltiin samana iltana, jolloin Medgar Evers murhattiin.
Vuonna 1965 Lafayette osallistui mielenosoitusten järjestämiseen muun muassa James Bevelin ja Martin Luther Kingin kanssa. Maaliskuussa toteutetuille Selma–Montgomery-marsseille osallistui enimmillään 25 000 ihmistä. Elokuussa 1965 Yhdysvaltain kongressi hyväksyi uuden lain (Voting Rights Act), jolla mustat saivat täyden äänioikeuden eteläisissä osavaltioissa.
1970-luvulla Lafayette toimi Amerikan evankelisluterilaisen kirkon ylläpitämän Gustavus Adolphus Collegen rauhankasvatusohjelman johtajana Minnesotassa.
Kirjallisuutta

Lafayette Jr., Bernard & Johnson, Kathryn Lee: In Peace and Freedom: My Journey in Selma.  Lexington, Kentucky:  The University Press of Kentucky, 2013.  ISBN 978-0-8131-4386-6
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat 
Muut:  SNAC  IdRef
Juha Laaksonen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. syyskuuta 1963
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Kuolinaika: 19. maaliskuuta 2013 (49 vuotta)
Kuolinpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 174 cm
Lempinimi: Juije
Junioriseurat
: TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1992 | TPS | 192 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 192 | (0) |
Maajoukkue
| 1980 | Suomi U16 | 1 | (0) |
| 1981 | Suomi U17 | 8 | (0) |
| 1982 | Suomi U18 | 4 | (0) |
| 1984–1985 | Suomi U21 | 14 | (0) |
| 1986–1987 | Suomi | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Juha-Pertti Laaksonen (24. syyskuuta 1963 Turku – 19. maaliskuuta 2013 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija ja foneetikko. Jalkapalloilijana hän käytti pelkästään etunimeä Juha.
Jalkapalloura

Laitapuolustajana pelannut Laaksonen edusti koko uransa ajan Turun Palloseuraa vuosina 1982–1992. Hän voitti seurassa Suomen Cupin 1991 sekä kolme SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Kaikkiaan Laaksonen pelasi 11 kauden aikana 192 ottelua SM-sarjassa ja Veikkausliigassa.
Laaksonen pelasi Suomen olympiajoukkueessa kuusi maaottelua vuosina 1986–1987. Lisäksi hän pelasi 14 nuorten ja 13 poikien maaottelua. Laaksonen joutui lopettamaan peliuransa sairastuttuaan syöpään.
Akateeminen ura

Selvittyään sairaudesta Laaksonen aloitti opiskelun Turun yliopistossa pääaineenaan fonetiikka. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2001 ja väitteli tohtoriksi suu- ja leukakirurgiasta 2006. Vuosina 2007–2010 Laaksonen työskenteli tutkijana Albertan yliopistossa Kanadassa ja vuosina 2011–2012 Turun yliopiston hammaslääketieteen laitoksella. Sen jälkeen hän toimi vielä lyhyen aikaa tutkijana Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa, jossa Laaksonen tutki laululintuja ja niiden kykyä sopeuttaa äänentuottamista sensomotorisiin vääristymiin. Hän tutki myös suu- ja leukakirurgisten toimenpiteiden aiheuttamia muutoksia puheen eri osa-alueisiin sekä suunalueen syöpien ja niihin liittyvien kirurgisten toimenpiteiden vaikutuksia puheeseen. Vuonna 2012 Laaksonen sai Suomen kulttuurirahastolta 25 000 euron apurahan.
Juha Laaksonen kuoli 49-vuotiaana maaliskuussa 2013 uusiutuneen sairauden uuvuttamana.
Marjakuusikasvit

| Marjakuusikasvit |
| --- | --- |
 Euroopanmarjakuusi (Taxus baccata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Marjakuusikasvit Taxaceae  S.F.Gray, 1822
Katso myös
   Marjakuusikasvit Wikispeciesissä   Marjakuusikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marjakuusikasvit (Taxaceae) on havupuihin kuuluva kasviheimo. Siihen kuuluu noin 30 lajia, jotka jaetaan viiteen tai kuuteen sukuun. Heimon edustajat ovat ainavihantia pensaita tai puita. Marjakuusikasveille ominainen piirre on käpy, jonka käpysuomut ovat surkastuneita, ja jossa on vain yksi mehevän siemenvaipan ympäröimä siemen.
Kuvaus

Marjakuusikasvit ovat monivuotisia, puuvartisia kasveja. Ne ovat yleensä pensaita tai pieniä puita. Oksat ovat siirottavia tai kohenevia ja yleensä tiheään haaroittuneita. Rungon kuori on tyypillisesti ohutta. Silmut ovat pieniä ja huomaamattomia. Juuristo koostuu puuvartisista juurista ja ohuista sienijuurista eli mykorritsasta. Sienijuuret ovat tyypiltään juurten kasvisolujen seinät läpäiseviä keräsienijuuria eli arbuskelimykorritsaa.
Lehdet ovat yksinkertaisia, litteitä ja muodoltaan tasasoukkia tai kapeansuikeita. Niillä on johteinen lehtikanta. Lehtiasento on kierteinen tai ristikkäisen vastakkainen, mutta lehdet ovat usein kasvuversoissa kääntyneet tyvestään siten, että asettuvat rangan ympärille lähes vaakatasossa kampamaisesti. Lehdessä on yksi johtojänne, joka muodostaa lehteen keskisuonen. Ilmaraot sijaitsevat lehden alapinnalla, jossa ne muodostavat tavallisesti kaksi ilmarakojuovaa. Heimon kasvit ovat ainavihantia, ja lehdet ovat monivuotisia.
Kukinnot ovat yksineuvoisia hede- tai emikukintoja, kuten havupuilla yleensäkin. Useimmat marjakuusikasvit ovat kaksikotisia, jolloin hede- ja emikukinnot sijaitsevat eri kasviyksilöissä, mutta jotkin ovat yksikotisia. Hedekukinnot eli hedekävyt kehittyvät yleensä yksittäin lehtihankoihin, mutta voivat myös kasvaa ryppäissä. Hedekukinto koostuu muodoltaan yleensä kilpimäisistä hedelehdistä, jotka kasvavat kierteisesti tai ristikkäisesti rangan ympärillä. Kussakin hedelehdessä on useimmiten 2–8 siitepölyä tuottavaa pölylokeroa. Siitepölyhiukkaset ovat pallomaisia ja siivettömiä.
Emikukinnot eli kävyt koostuvat varresta, jossa on hyvin pieniä, surkastuneita käpysuomuja ja yksi tai useampi siemenaihe, joista lopulta kuitenkin vain yksi kehittyy siemeneksi. Siemen on yleensä hieman litistyneen munanmuotoinen, ja sillä on kova siemenkuori. Siemenen kypsyessä sen ympärille kehittyy mehevä ja usein kirkkaanvärinen siemenvaippa. Useimmilla marjakuusikasveilla siemenvaippa on kärjestään avonainen paljastaen siemenen, mutta torreioilla siemen on kokonaan siemenvaipan ympäröimä. Itäminen on yleensä epigeeistä, mikä tarkoittaa sirkkalehtien nousevan maan pinnalle, mutta torreioilla hypogeeista, jolloin sirkkalehdet jäävät maan alle. Sirkkalehtiä on useimmiten kaksi.
Japaninmarjakuusen (Taxus cuspidata) kaksirivisesti asettuneita tasasoukkia lehtiä
Euroopanmarjakuusen (Taxus baccata) hedekukintoja
Euroopanmarjakuusen siemen, jonka ympärillä oleva siemenvaippa on kärjestään avonainen
Japanintorreian (Torreya nucifera) siemeniä, jotka ovat kokonaan siemenvaipan ympäröimiä
Levinneisyys

Marjakuusikasveja esiintyy luonnossa laajalla alueella ensisijaisesti pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkean vyöhykkeen alueelta tropiikkiin. Heimon edustajia kasvaa luonnonvaraisena Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Aasian etelä-, kaakkois- ja itäosissa, Pohjois-Amerikassa Kanadasta Väli-Amerikkaan Hondurasiin ja El Salvadoriin sekä eteläisellä Tyynellämerellä Uudessa-Kaledoniassa.
Luokittelu

Marjakuusikasvit kuuluvat havupuihin. Molekyylibiologiseen genetiikan tutkimukseen perustuvissa luokituksissa kaikki nykyisin elävät havupuut kuuluvat mäntymäisten (Pinales) lahkoon. Aiemmissa luokitusjärjestelmissä marjakuusikasvit luokiteltiin usein erilliseen lahkoonsa Taxales.
Marjakuusikasvien heimon lähimpiä sukulaisia ovat rypälekuuset (Cephalotaxus) ja sypressikasvien (Cupressaceae) heimo. Monet lähteet, kuten laajamittaisen geneettisen tutkimuksen perusteella kasvien luokittelua kehittäneen Angiosperm Phylogeny Groupin julkaisut, laskevatkin rypälekuusten suvun kuuluvaksi marjakuusikasveihin. Toiset, kuten havupuihin erikoistuneen kasvitieteilijän Aljos Farjonin vuoden 2010 teos A Handbook of the World’s Conifers, pitävät niitä omana yksisukuisena rypälekuusikasvien (Cephalotaxaceae) heimona. Joissakin luokituksissa myös muita marjakuusikasvien sukuja, kuten Amentotaxus on luokiteltu rypälekuusikasveihin.
Luokittelu > Suvut

Marjakuusikasveihin kuuluu viisi sukua ja 24 lajia tai kuusi sukua ja 32 lajia, riippuen siitä, lasketaanko rypälekuuset marjakuusikasveiksi vai omaan heimoonsa. Aljos Farjonin teoksessa A Handbook of the World’s Conifers heimoon määritellään kuuluvan seuraavat viisi sukua.
Amentotaxus
Austrotaxus
Pseudotaxus
marjakuuset (Taxus)
torreiat (Torreya)
Käyttö

Monia marjakuusikasveja käytetään koristekasveina. Varsinkin hyvin leikkaamista kestävät marjakuuset ovat yleisiä pensasaitakasveina. Niitä voidaan myös käyttää muotoon leikattuina pensaina ja bonsaina. Useiden marjakuusten ja torreioiden puuaines on kovaa ja kestävää, ja sitä on käytetty paljon työkalujen, jousien, soitinten, huonekalujen ja muiden puuesineiden valmistukseen sekä varsinkin suuremmilla torreioilla myös puurakentamiseen. Monilla heimon kasveilla on ollut kulttuurillista, lääkinnällistä tai uskonnollista merkitystä sekä Euroopassa ja Aasiassa että Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen keskuudessa. Useista marjakuusilajeista on eristetty syövän hoitoon käytettäviä taksaaneja. Eräät torreiat tuottavat syötäviä siemeniä, joiden lisäksi niiden siemenestä ja siemenvaipasta voidaan puristaa ruokaöljyä.
Uudessa-Kaledoniassa kotoperäinen Austrotaxus spicata
Torreya grandis -lajin syötäviä siemeniä
Köynnöshortensia

| Köynnöshortensia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Cornales
Heimo::  Hortensiakasvit Hydrangeaceae
Suku::  Hortensiat Hydrangea
Laji::  anomala
Alalaji::  petiolaris
Kolmiosainen nimi
 Hydrangea anomala subsp. petiolaris  (Siebold & Zucc.) E.M. McClint. 
Synonyymit
 Hydrangea petiolaris Siebold & Zucc. 
Katso myös
   Köynnöshortensia Wikispeciesissä   Köynnöshortensia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Köynnöshortensia kiinnittyneenä talon seinään.
Köynnöshortensia (Hydrangea anomala subsp. petiolaris) on hortensioiden sukuun kuuluva köynnöskasvi, joka luokitellaan huntuhortensian (Hydrangea anomala) alalajiksi. Sitä pidetään toisinaan omana lajinaan Hydrangea petiolaris.
Levinneisyys ja kasvupaikat

Köynnöshortensia kasvaa alkuperäisenä Japanissa, Sahalinissa ja Korean niemimaalla. Sen luonnonvaraisia kasvupaikkoja ovat tuoreet ja kosteat, keski- tai runsasravinteiset havu- ja lehtimetsät.
Kuvaus

Köynnöshortensia voi kasvaa yli 10 metrin korkuiseksi. Sen haaroissa on kiipimäjuuria, joilla se kiinnittyy esimerkiksi puunrunkoihin tai kallioihin. Lehtilapa on 4–10 cm pitkä, leveänpuikea ja lyhytsuippuinen, hammaslaitainen ja päältä melkein kalju. Alapuoli on suonihangoista tavallisesti karvainen. Tyvi on pyöreä tai herttatyvinen. Kukinto on litteä, 15–25 cm leveä tasohuiskilo. Kukintojen reunoissa on noin 30 mm leveitä valkoisia neuvottomia laitakukkia. Kaksineuvoiset kukat ovat pieniä.
Suomessa köynnöshortensia kasvaa yleensä 3–5 metrin korkuiseksi ja sen kukinta-aika on yleensä heinäkuusta syyskuuhun.
Käyttö

Koristekasvina köynnöshortensia menestyy puolivarjoisessa tai varjoisessa paikassa tuoreehkossa, multavassa, runsasravinteisessa ja hapahkossa maassa. Sitä voidaan kasvattaa köynnöksenä kiipeilemään puihin, kiviin, muureihin tai seiniin tai vapaasti kasvavana pensasmaisena yksilönä. Istutuksen jälkeen se on hidaskasvuinen. Suomessa köynnöshortensia menestyy vyöhykkeillä I–III.
Aiheesta muualla

Puutarha.net: Köynnöshortensia (Hydrangea anomala subsp. petiolaris) (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159332  Wikispecies: Hydrangea petiolaris  BioLib: 428109  EPPO: HYEAP  GBIF: 3645181  GRIN: 19464  iNaturalist: 410578  IPNI: 791656-1  NBN: NBNSYS0000014394  NCBI: 349476  Open Tree of Life: 27233  Plant List: tro-29101189  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:791656-1  RHS: 8948  Tropicos: 29101189  WFO: wfo-0001135932
L Brands

| L Brands Inc>  |
| --- | --- |

Osake:  NYSE: LB
ISIN:  US5017971046
Perustettu:  1963
Perustaja:  Les Wexner
Kotipaikka:  Columbus, Ohio, USA
Toimiala:  vähittäiskauppa
Tuotteet:  naisten alusvaatteet, hajusteet, asusteet
Henkilöstö:  99 400
Kotisivu:  www.lb.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
L Brands Inc. (aiemmin Limited Brands Inc ja The Limited Inc.) on yhdysvaltalainen erikoiskaupan vähittäiskauppayritys, jonka päämerkkejä ovat naisten Victoria's Secret -alusvaatteet ja Bath & Body Works (BBW) -vartalonhoitotuotteet ja hajusteet. Yrityksen liikevaihto vuonna 2013 oli 10,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria, jolla se sijoittui tilalle 258 suurimpien yritysten Fortune 500 -luettelossa. Yritys työllistää noin sata tuhatta työntekijää viiden kauppaketjunsa yhteensä vajaassa 3 000 myymälässä ympäri Yhdysvaltoja.