stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dekanoli
Aiheesta muualla

Dekanolin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: n-decyl alcohol (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Decyl alcohol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): n-Decanol (englanniksi)
ChemBlink: Decyl alcohol (englanniksi)
1-Dekanolin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 30.12.2014.
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Decanol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound – 10OH (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – 10OH (englanniksi)
Alkoholit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| metanoli | etanoli | propanoli | butanoli | pentanoli | heksanoli | heptanoli | oktanoli | nonanoli | dekanoli | undekanoli | dodekanoli |
| CH3OH | C2H5OH | C3H7OH | C4H9OH | C5H11OH | C6H13OH | C7H15OH | C8H17OH | C9H19OH | C10H21OH | C11H23OH | C12H25OH |
Delfim-luokka

| Delfim-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  800 t (pinnalla) 1 092 t (sukellus)
Pituus:  69,23 m
Leveys:  6,50 m
Syväys:  3,86 m
Koneteho:  2-akselinen Vickers-dieselmoottori 2 300 bhp 2 × sähkömoottoria 1 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua (pinnalla) 9,25 solmua (sukellus)
Miehistöä:  36
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 4" tykki 2 × konekivääriä 6 × 533 mm torpedoputkea
Delfim-luokka oli Portugalin laivaston kolmen 1930-luvun alussa valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka.
Alukset

Keskikokoiset sukellusveneet suunnitteli Vickers. Ne olivat pienempiä kuin vastaavat Britannian kuninkaallisen laivaston alukset, mutta muuten ne vastasivat kuninkaallisen laivaston aluksia suunnittelultaan ja ulkomuodoltaan lukuun ottamatta täydellisesti kilvellä suojattua kansitykkiä. Alusten toimintamatka oli pinta-ajossa 10 solmun nopeudella 5 000 merimailia ja sukelluksissa neljän solmun nopeudella 110 merimailia. Vastaavasti maksiminopeudella pinnalla 2 000 ja sukelluksissa 8 merimailia.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NRP Delfim | Vickers, Barrow | 9. maaliskuuta 1933 | 1. toukokuuta 1934 | 1935 | alusluettelosta 1950-luvulla |
| NRP Espadarte | Vickers, Barrow | 9. maaliskuuta 1933 | 30. toukokuuta 1934 | 1935 | alusluettelosta 1950-luvulla |
| NRP Golfinho | Vickers, Barrow | 9. maaliskuuta 1933 | 30. toukokuuta 1934 | 1935 | alusluettelosta 1950-luvulla |
HMS Defence (1861)

| HMS Defence |
| --- | --- |
 HMS Defence

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  14. joulukuuta 1859
Laskettu vesille:  24. huhtikuuta 1861
Palveluskäyttöön:  12. helmikuuta 1862
Poistui palveluskäytöstä:  myyty elokuussa 1935
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 170 tonnia
Pituus:  85,3 metriä
Leveys:  16,5 metriä
Syväys:  8,0 metriä
Koneteho:  2 343 ihp
Nopeus:  11 solmua
Miehistöä:  460 henkeä
Aseistus
Aseistus:  4 x 5" BL -tykkiä 8 x 7" Armstrong BL -tykkiä 10 x 68 naulan tykkiä
HMS Defence oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1861 vesillelaskettu Defence-luokan panssarifregatti. Vuonna 1862 valmistunut alus myytiin elokuussa 1935.
Valmistus

Alus tilattiin 14. joulukuuta 1859 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista ja sen köli laskettiin vielä samana päivänä telakkanumerolla 91. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1861 ja se valmistui 12. helmikuuta 1862.
Palvelus

Alus liitettiin 5. joulukuuta 1861 palvelukseen otettaessa Kanaalin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään Richard Ashmore Powell. Augustus Phillimore vastaanotti aluksen päällikkyyden 1. lokakuuta 1862. Alus poistettiin vuonna 1866 Plymouthissa palveluksesta ja se palasi palvelukseen 13. tammikuuta 1869 päällikkönään Charles Henry May. Alus siirrettiin 25. maaliskuuta 1869 Pohjois-Amerikan laivastoasemalle korvaamaan telakalle siirretty HMS Royal Alfred päällikkönään Nowell Salmon. Alus matkasi Taguksesta Barbadokselle kahdessakymmenessäviidessä päivässä, joista 22 purjein ja kolme konevoimalla. Se siirrettiin vuonna 1871 korvaamaan HMS Prince Consort Välimeren laivastossa, jossa se palveli palveluksesta poistoonsa saakka.
Alus poistettiin palveluksesta 2. elokuuta 1872 ja se siirrettiin Devonportin reserviin. Alus sijoitettiin helmikuussa 1874 rannikkovartioston emälaivaksi Shannonjoelle, kunnes se palautettiin palvelukseen 25. helmikuuta 1876 Kanaalin laivastoon päällikkönään Frederick Anstruther Herbert. Se siirrettiin edelleen Välimeren laivastoon. Alus osallistui vuonna 1878 Venäjän-Turkin sodan aikana Dardanellien valvontaan, kunnes se poistettiin palveluksesta 5. joulukuuta 1879.
Alus korvasi kesäkuussa 1880 sisaraluksensa rannikkovartioston emäaluksena Merseyllä. Alus siirrettiin elokuussa 1885 reserviin Devonportissa, jossa se muutettiin 1890 kelluvaksi työpajaksi. Alus muutettiin kesäkuussa 1898 koululaivaksi ja se nimettiin HMS Indusiksi. Alus todettiin hylyksi 1922 ja se myytiin Plymouthissa elokuussa 1935. Alus saapui 16. elokuuta Cattedowniin romutettavaksi.
De Havilland D.H.86 Express

De Havilland D.H.86 Express
de Havilland D.H.86 Express oli englantilainen, kaksitasoinen, nelimoottorinen liikennelentokone. Kone jatkoi de Havilland Aircraft Companyn liikennelentokoneiden sarjaa ja se oli de Havilland D.H.84 Dragonin seuraaja. Kone suunniteltiin ja valmistettiin Australian hallituksen tilauksesta Singaporen ja Australian väliseen liikenteeseen. Ensilennon lensi de Havillandin koelentäjä Hubert Broad 14. tammikuuta 1934.
Koelentojen jälkeen koneeseen jouduttiin tekemään muutoksia lentoyhtiöiden vaatimuksesta. Koneen nokkaa pidennettiin ja levennettiin ohjaajan ja radisti/suunnistajan sijoittamiseksi istumaan vierekkäin, aiemman peräkkäisen istumajärjestyksen asemesta.
Sarjatuotanto alkoi elokuussa 1934. Konetta valmistettiin eri versioina 62 kappaletta. Myöhemmin käyttökokemusten perusteella muunnetut koneet nimettiin D.H.86A:ksi (vuodesta 1935 lähtien, 20 konetta) ja D.H.86B:ksi (vuodesta 1936 lähtien, 10 konetta). Koneesta käytettiin Englannissa myös nimeä de Havilland Express.
Konetta käyttivät lentoyhtiöt Holyman Airways, QANTAS (Queensland and Northern Territory Aerial Services), Imperial Airways, Jersey Airways, Misr Airwork, Hillmans Airways ja Wrightways.
Toisen maailmansodan sytyttyä koneita pakko-otettiin sotilaskäyttöön, lähinnä koulutus- ja yhteyskonetehtäviin. Käyttäjinä olivat Australian kuninkaalliset ilmavoimat (RAAF), Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat (RNZAF) sekä Ison-Britannian kuninkaalliset ilmavoimat (RAF).
Sodan jälkeen konetta käytti reittiliikenteessä Uudessa-Seelannissa lentoyhtiö National Airways Corporation.
Tekniset tiedot > Yleiset ominaisuudet

Rakenne: puuta, verhous kangasta
Kärkiväli: 19,66 m
Pituus: 14,07 m
Siipipinta-ala: 59,55 m²
Tyhjäpaino: 2 837 kg
Lentopaino: 4 654 kg
Moottorit: neljä de Havilland Gipsy Six 6-sylinteristä ilmajäähdytteistä rivimoottoria, teho 200 hv
Tekniset tiedot > Suorituskyky

Suurin nopeus: 267 km/h
Matkalentonopeus: 229 km/h
Lakikorkeus: 5 300 m
Lentomatka: 1 200 km
Käyttö Suomessa

Englannin pääkonsuli Henry McGrady Bell lahjoitti keräämillään varoilla ostetun D.H.86B-koneen Suomen Punaiselle Ristille vuonna 1940. Kone sai siviilitunnuksen OH-IPA, sen varsinaisena käyttäjänä oli kuitenkin Ilmavoimat. Koneella lennettiin sairaankuljetuslentoja kunnes se vaurioitui pahoin Malmin lentokentällä 2. toukokuuta 1940. Konetta ei korjattu.
De Havilland D.H. 86 Express
Suomen ilmavoimien käytössä ollut D.H.86 OH-IPA.
Debeckan risteyksen taistelu

Debeckan risteyksen taistelu oli Irakin sodan aikana käyty taistelu Yhdysvaltojen, heidän puolellaan taistelleiden Irakin kurdien Peshmergan ja Irakin asevoimien välillä 6. huhtikuuta 2003. Debeckan risteys sijaitsi maantiellä Arbilista etelään ja Kirkukista pohjoiseen. Risteyksen vallanneet Yhdysvaltojen erikoisjoukot joutuivat panssarivaunujen tukeman Irakin asevoimien vastahyökkäyksen kohteeksi, joka kuitenkin torjuttiin etenkin FGM-148 Javelin-panssarintorjuntaohjusten ja ilmaiskujen avulla.
Taistelun aikana Yhdysvaltojen lentokoneet tekivät erehdyksessä iskun peshmergan asemiin, mikä johti puolustajien ainoisiin tappioihin.
Tausta

Yhdysvallat oli avannut Irakin sodan yhteydessä toisen rintaman pohjoisessa Irakin hallinnon joukkoja vastaan. Tätä tarkoitusta varten Irakin Kurdistanissa toimi Yhdysvaltojen erikoisjoukkojen osasto 10 (10. SGF eli 10th Special Forces Group). Erikoisjoukot tukivat Irakin kurdien peshmergan toimintaa islamistijärjestö Ansar al-Islamia vastaan, mutta niiden tarkoituksena oli myös sitoa Irakin joukot Kirkukin ja Mosulin alueella siten, että Irakin joukot eivät voisi täydentää pääkaupunki Bagdadia puolustavia joukkoja.
Humvee-sotilasajoneuvoilla liikkuneet erikoisjoukot oli aseistettu esimerkiksi tavallisilla käsiaseilla, tarkkuuskivääreillä, MK-19-kranaattikonekivääreillä, FIM-92 Stinger-ilmatorjuntaohjuksilla ja FGM-148 Javelin-panssarintorjuntaohjuksilla.
Taistelu

Debeckan risteyksen taistelu käytiin 6. huhtikuuta 2003. Debeckan risteys sijaitsi lähellä Debeckan kaupunkia maantiellä Arbilin eteläpuolella ja Kirkukin pohjoispuolella ja sen valtaamisen tarkoituksena oli estää Irakin asevoimien liikkeet maatietä pitkin. Yhdysvaltojen sotilaita paikalla oli yhteensä 26 ja heidän tukenaan oli noin 80 kurdien peshmergan taistelijaa. Ennalta odottamatta Irakin asevoimat teki risteyksen vallanneita joukkoja vastaan vastahyökkäyksen, johon osallistui noin 150 jalkaväensotilasta, 8 panssaroitua ajoneuvoa ja neljä T-55 -taistelupanssarivaunua.
Debeckan risteyksellä olleet joukot joutuivat vetäytymään läheiselle harjanteelle irakilaisten panssarivaunujen tulen alla. Uudelta asemalta harjanteella vastattiin irtakilaisten tuleen konekivääreillä ja kranaattikonekivääreillä. Erityisen suurta osaa taistelun aikana näyttelivät erikoisjoukkojen Javelin-panssarintorjuntaohjukset. Javelin-ohjuksia laukaistiin aluksi kahdeksan ja niistä seitsemän osui kohteisiinsa. Irakilaiset menettivät viisi panssaroitua miehistönkuljetusvaunua ja kaksi kuorma-autoa. Irakilaisten vastahyökkäys pysähtyi ja he ajoivat panssarivaununsa suojaan ohjuksilta maavallin taakse.
Yhdysvaltojen laivaston lentokoneet iskivät samalla irakilaisia vastaan Grumman F-14 Tomcat-lentokoneilla. Kohteena olivat irakialisten panssariajoneuvot, mutta yksi iskuista osui yhdysvaltojen puolella taistelleiden kurdien asemiin hieman erikoisjoukkojen asemien takana. Iskun todistivat paikan päällä myös mukana ollut BBC:n toimittajaryhmä. Taistelun kuluessa irakilaiset alkoivat tehdä tuli-iskuja erikoisjoukkojen asemiin D-20 kenttätykeillään. Erikoisjoukot joutuivat vaihtamaan asemiaan uudelleen, koska keinoa vastata tykistön tuleen ei ollut. Uusissa asemissa saatiin lisää Javelin-ohjuksia. Yksi suojansa takaa ilmestynyt T-55 tuhottiin ja irakilaisten taistelutahto alkoi romahtaa.
Kello 12.45 erikoisjoukkojen asemien lähettyville ilmaantui noin 15 miehen irakilaisjoukko, joiden tarkoituksena oli antautua yhdysvaltalaisille. Heitä seurasi kaksi tavallista autoa, joiden kyydissä olleet irakilaiset alkoivat tulittaa antautuvaa joukkiota. Autot onnistuttiin kuitenkin tuhota ilmaiskulla. Taistelun lopuksi tuhottiin vielä toinen T-55, jonka jälkeen muut irakilaiset hylkäsivät omat ajoneuvonsa ja vetäytyivät paikalta.
Seuraukset

Yhdysvallat ei ollut menettänyt taistelun aikana yhtäkään sotilaistaan. Kurdien peshmergan taistelijoista 16 oli kuollut ja 45 haavoittunut omiin asemiin osuneessa ilmaiskussa. Irakilaisten tappioita ei tunneta varmasti. Kaikkiaan 20 heistä otettiin vangeiksi. Vähintään kaksi T-55 -panssarivaunua, kahdeksan panssaroitua miehistönkuljetusajoneuvoa ja neljä kuorma-autoa oli tuhottu.
Giuseppe Delfino

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Giuseppe Delfino |  Giuseppe Delfino |  Giuseppe Delfino |  |
Maa:   Italia
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | kalvan joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | kalvan joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | kalpa |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | kalvan joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | kalpa |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | kalvan joukkuekilpailu |  |
Giuseppe Delfino (22. marraskuuta 1921 – 10. elokuuta 1999) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Giuseppe Delfino voitti urallaan neljä olympiakultaa. Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Jälkimmäisissä kisoissa hän oli yhden otteluvoiton päässä henkilökohtaisesta kultamitalista mutta hävisi tuon ottelun Yhdysvaltain Richard Pew'lle ja joutui ottelemaan vielä kultamitalista maanmiestensä Carlo Pavesin ja Edoardo Mangiarottin kanssa. Jatko-otteluiden tuloksena Pavesi voitti kultaa ja Delfino jäi hopealle.
Rooman 1960 olympialaisissa Delfino ei otteluissaan tuhlannut voimiaan pyrkimällä väkisin voittoon vaadittaviin viiteen pisteeseen vaan antoi ajan kulua loppuun ja keskittyi täysillä jatkoajalla oteltavaan kerrasta poikki -pisteeseen. Tällä taktiikalla hän voitti kultaa. Uransa neljännen kultamitalin hän voitti joukkuekilpailussa. Vielä Tokion 1964 olympialaisissa Delfino sai hopeaa joukkuekilpailussa.
Delfinon ainoa henkilökohtainen mitali maailmanmestaruuskisoista oli pronssi vuodelta 1959.
Saavutukset

Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1960
Olympiakultaa kalvan joukkuekilpailussa 1952, 1956 ja 1960
Olympiahopeaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1956
Olympiahopeaa kalvan joukkuekilpailussa 1964
MM-pronssia kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1959
Dekametyylisyklopentasiloksaani

| Dekametyylisyklopentasiloksaani |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2,4,4,6,6,8,8,10,10-dekametyyli-1,3,5,7,9,2,4,6,8,10-pentaoksapentasilekaani
CAS-numero:  541-02-6
PubChem CID:  10913
SMILES:  C[Si]1(O[Si](O[Si](O[Si](O[Si](O1)(C)C)(C)C)(C)C)(C)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H30Si5O5
Moolimassa:  370,79 g/mol
Sulamispiste:  –44 °C
Kiehumispiste:  210 °C
Tiheys:  0,9593 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Dekametyylisyklopentasiloksaani eli D5 (C10H30Si5O5) on rengasrakenteinen siloksaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa silikonipolymeerien valmistuksessa ja kosmetiikkavalmisteissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dekametyylisyklopentasiloksaani on väritöntä veteen liukenematonta nestettä, joka on myös kemiallisesti inerttiä eli ei reagoi helposti. Muiden molekyylimassaltaan pienien syklisten siloksaanien tavoin dekametyylisyklopentasiloksaani on helposti haihtuva yhdiste.
Valmistus ja käyttö

Dekametyylisyklopentasiloksaania valmistetaan muiden siloksaanien tavoin hydrolysoimalla dimetyylidikloorisilaania happamissa olosuhteissa vedellä. Happona käytetään tyypillisimmin vetykloridia. Reaktiossa muodostuu seos, joka sisältää suoraketjuisia siloksaanioligomeerejä ja syklisiä yhdisteitä kuten dekametyylisyklopentasiloksaania ja oktametyylisyklotetrasiloksaania.
Pidemmät reaktioajat suosivat rengasrakenteisten tuotteiden muodostumista. Suoraketjuisista siloksaanioligomeereistä voidaan valmistaa rengasrakenteisia yhdisteitä käsittelemällä niitä kaliumhydroksidilla. Reaktiossa muodostuva dekametyylisyklopentasiloksaani tislataan pois reaktorista, mikä ajaa reaktion tasapainoa tuotteiden puolelle.
Dekametyylisyklopentasiloksaania käytetään suoraketjuisten molekyylimassoiltaan suurien silikonipolymeerien valmistukseen renkaanavautumis polymeroinnilla. Muita käyttökohteita ovat kosmetiikkatuotteet kuten shampoot ja ihovoiteet, voiteluaineena, pelkistimenä, kuivapesuaineissa ja eräissä puhdistus- ja kiillotusaineissa.
Delfinen-luokka (1934)

| Delfinen-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  540 t (standardi) 720 t (sukelluksissa)
Pituus:  63,10 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,40 m
Syväys:  3,40 m
Koneteho:  2-akselinen 2 x 7-sylinteristä Kockum-MAN/WV-30/38 -dieselmoottoria 1 140 hv 2 x sähkömoottoria 800 shp
Nopeus:  15 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  34
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 53,3 cm M/32 torpedoputkea 1 x 57 mm kan M/89B 20 x miinaa
Ilmatorjunta:  1 x 25 mm akan M/32
Delfinen-luokka oli Ruotsin merivoimien kolmen 1935-1936 valmistuneen miinasukellusveneen muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Delfinen | Kockums, Malmö | 1933 | 20. joulukuuta 1934 | 22. huhtikuuta 1936 | poistettu alusluettelosta 24. helmikuuta 1953 |
| HMS Nordkaparen | Kockums, Malmö | 1933 | 9. helmikuuta 1935 | 16. lokakuuta 1936 | poistettu alusluettelosta 24. helmikuuta 1953 |
| HMS Springaren | Kockums, Malmö | 1933 | 27. huhtikuuta 1935 | 3. elokuuta 1937 | poistettu alusluettelosta 24. helmikuuta 1953 |
Aataminsilta

Aataminsilta on särkkäjono Intian ja Sri Lankan välisessä salmessa.
Aataminsilta Landsat-5 satelliittikuvassa (1988).
Aataminsilta (hindiksi Ādam Kāpul, engl. Adam's Bridge, tamiliksi Āthām Pāpam), (myös Ram Sethu) on kalkkikivestä muodostunut särkkäjono Sri Lankalle kuuluvan Mannarin saaren ja Intialle kuuluvan Rameswaramin saaren välillä. Britit nimesivät tämän hinduille pyhän paikan Adam’s Bridgeksi eli Aatamin sillaksi aikana, jolloin he pitivät Intiaa siirtomaanaan.
Matalikko on noin 30 kilometriä pitkä ja osin vedenpinnan yläpuolella. Syvimmilläänkin se on vain noin metrin syvä. Sen väitetään olleen kulkukelpoinen jalan vielä 1400-luvulla, kunnes vuoden 1480 pyörremyrsky katkaisi yhteyden. Merenkulun helpottamiseksi matalikkoa yritettiin syventää ruoppaamalla jo 1838, mutta väyliä ei saatu säilymään. Uusien 2000-luvun merenkulkuväylähankkeiden vastatoimena tälle hinduille pyhälle alueelle on käynnistetty myös suojeluhanke.
Yhdysvalloissa matalikosta käytetään poliittisesti korrektimpaa nimitystä ”Raman silta”. Hindulaisen Ramayana-teoksen mukaan Raman alaiset rakensivat sillan hänen käskystään. Hän käytti siltaa hakeakseen vaimonsa Sitan Sri Lankasta, jonne Ravana oli hänet kaapannut.
NASAn satelliittikuva Sri Lankasta ja osasta Intian rannikkoa. Aataminsilta erottuu kuvassa vaaleana nauhana Mannarinlahden ja Palkinsalmen välissä.
Ilmakuva alueesta. Aataminsilta näkyy saarijonona kuvan keskiosassa.
Dardania (provinssi)

| Dardania Provincia Dardania> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Illyricum (300-luku–)
Diokeesi:  Moesia (n. 293–395) Dacia (n. 395–)
Nykyinen valtio/alue:  Kosovo, Pohjois-Makedonia ja Serbia
Perustettu:  n. 293
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Scupi
Dardania (lat. Provincia Dardania) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti sille nimen antaneen Dardanian maakunnan pääosin nykyisten Kosovon ja Pohjois-Makedonian alueilla.
Maantiede

Dardanian provinssi sijaitsi nykyisen Balkanin niemimaan sisäosissa. Sitä rajasivat pohjoisessa Margus (nyk. Morava) -joki ja etelässä Skardon (nyk. Šar) -vuoret. Dardanian provinssiin kuului aiemman, laajemman Moesia superiorin provinssin eteläosa. Dardanian pohjoispuolella sijaitsi jäljelle jäänyt pienempi Moesia superior, itäpuolella Dacia ripensis ja Dacia mediterranea, eteläpuolella Macedonia, lounaispuolella Epirus nova, länsipuolella Praevalitana ja luoteispuolella Dalmatia. Dardanian alue oli mineraalirikasta ja siellä oli paljon kaivoksia. Provinssin hallinnollinen keskus oli Scupi.
Maantiede > Kaupunkeja

Dardanian provinssin kaupunkeja olivat muun muassa:
Cel[...]
Dard[...] (Municipium Dardanorum/Dardanicum)
Scupi
Ulpiana
Dardaniassa sijaitsi myös muun muassa Arsan linnoitus (castellum), myöhempi (Stari) Ras.
Historia

Dardanian alue oli aiemmin osa Moesia superiorin provinssia. Dardanian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Viimeistään se oli olemassa noin vuonna 314, sillä se esiintyy Veronan luettelossa. Se kuului Moesian diokeesiin.
Myöhemmin 300-luvulta lähtien provinssi kuului Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Illyricumin prefektuuriin ja nyt Dacian diokeesiin. 400-luvun alun Notitia dignitatumissa sen maaherran nimikkeenä on praeses.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Moesia 6/44–82/86 | Moesia superior 82/86– | Moesia superior | Moesia prima | Moesia prima | (Serbia eteläinen) |
| Moesia 6/44–82/86 | Moesia superior 82/86– | Moesia superior | Dardania | Dardania | (Kosovo ja Pohjois-Makedonia) |
| Moesia 6/44–82/86 | Moesia superior 82/86– | Moesia superior | Praevalitana | Praevalitana | (Albania, Montenegro) |
| Moesia 6/44–82/86 | Moesia superior 82/86– | Dacia Aureliana 275–283 | Dacia ripensis | Dacia ripensis | (Bulgaria luoteinen) |
| Moesia 6/44–82/86 | Moesia superior 82/86– | Dacia Aureliana 275–283 | Dacia mediterranea | Dacia mediterranea | (Bulgaria lounainen) |
| Moesia 6/44–82/86 | Moesia inferior 82/86– | Moesia inferior 82/86– | Moesia secunda | Moesia secunda | (Bulgaria pohjoinen) |
| Moesia 6/44–82/86 | Moesia inferior 82/86– | Moesia inferior 82/86– | Scythia | Scythia | (Romanian rannikko) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  ↑  Erotettu Dalmatian ja Moesia superiorin provinsseista.
Defence-luokka (ironclad)

| Defence |
| --- | --- |
 Luokan nimikkoalus HMS Defence

Tekniset tiedot
Uppouma:  6 150 t
Pituus:  92 m (kokonaispituus)
Leveys:  16,51 m
Syväys:  7,47 m
Koneteho:  2 540  ihp
Nopeus:  10,75 solmua
Miehistöä:  460
Aseistus
Meritorjunta:  6 x RBL 7" Armstrong -tykkiä 10 x 68 naulan tykkiä 2 x 32 naulan tykkiä
Defence-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1859-1862 valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka.
Taustaa

Vuonna 1859 Britannian amiraliteetti ei ollut tietoinen Warrior-luokan aiheuttamista kustannuksista, jotka ylittivät kaikki aiemmat ja siitä, että hinta tuli hyväksyä uutena normina. Havaittiin, että alusten suoja ei ollut riittävä kaikkia käytössä olleita aseita vastaan, joten päätettiin tilata halvempi ja pienempi samalla suojalla varustettu alusluokka.
Suunnittelu

Luokan suunnitteli Isaac Watts, joka julkisti suunnitelmansa 24. marraskuuta 1859. Sen mukaan alukset saavuttivat ainoastaan 10,75 solmun nopeuden, joten Ranskan laivaston La Gloire oli pari solmua nopeampi kyeten halutessaan välttämään yhteenoton.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Defence | Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow | 14. joulukuuta 1859 | 24. huhtikuuta 1861 | 4. joulukuuta 1861 | romutettu 1935 |
| HMS Resistance | Westwood Baille, Cubitt Town | 21. joulukuuta 1859 | 11. huhtikuuta 1861 | 2. heinäkuuta 1862 | myyty 1898 |