stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The King of Fighters
Historia > Muut pelit

12. elokuuta 2004 ilmestyi The King of Fighters: Maximum Impact, joka oli sarjan ensimmäinen 3D-grafiikkamoottorilla tehty peli. 27. huhtikuuta 2006 julkaistiin pelin jatko-osa KOF: Maximum Impact 2, joka ilmestyi Pohjois-Amerikassa nimellä The King of Fighters 2006. Pelistä ilmestyi myöhemmin päivitetty versio KOF: Maximum Impact 2 Regulation A. Maximum Impact -sarja sijoittuu pääsarjan vaihtoehtoiseen juonijatkumoon, jossa esiintyy klassisten The King of Fighters -hahmojen lisäksi myös joukko uusia hahmoja, kuten pelien päähahmot Alba Meira ja Soiree Meira.
The King of Fightersin hahmot ovat aika ajoin esiintyneet sarjan ulkopuolella muissa SNK:n tappelupeleissä, kuten SNK Gals' Fightersissa vuonna 2000 ja NeoGeo Battle Coliseumissa vuonna 2005. Hahmot ovat esiintyneet myös SNK:n ja Capcomin crossover-peleissä SNK vs. Capcom: The Match of the Millenniumissa vuonna 1999, Capcom vs. SNK: Millennium Fight 2000:ssa vuonna 2000, Capcom vs. SNK 2: Mark of the Millenniumissa vuonna 2001 ja SNK vs. Capcom: SVC Chaosissa vuonna 2003.
Historia > Oheistuotteet

Vuonna 1995 Tatsuya Shingyoji käsikirjoitti ja piirsi mangasovituksen The King of Fighters '94:stä. Manga ilmestyi alun perin Shōnen Ace -lehdessä ja sittemmin se koottiin neljäksi pokkariksi. Vuonna 1997 Masato Natsumoto käsikirjoitti ja piirsi The King of Fighters '96:n pohjalta mangasovituksen nimeltä The King of Fighters: Kyo, joka koottiin kahteen pokkariin. 
Dengeki Bunko ja Pony Canyon ovat julkaiseet CD-levyillä The King of Fighters '94:n, The King of Fighters '95':n, The King of Fighters '96:n, The King of Fighters '97:n, The King of Fighters '98:n, The King of Fighters '99:n ja The King of Fighters 2000:n kuunnelmasovitukset. Iori Yagami Original Drama The Setting Sun and Moon ~ Prologue on Iori Yagamin hahmoon keskittyvä kuunnelma, josta Pony Canyon julkaisi CD-levyn vuonna 1999.
Vuonna 2005 Production I.G tuotti The King of Fighters: Maximum Impact -sarjaan perustuvan animesarjan The King of Fighters: Another Day, jossa oli neljä kymmenen minuutin pituista jaksoa. Vuonna 2010 ensi-iltansa sai pelisarjaan perustuva toimintaelokuva The King of Fighters, jonka ohjasi hongkongilainen elokuvaohjaaja Gordon Chan. Elokuvan tuottivat Aja Tan Studios ja Mandalay Pictures. Sen pääosissa esiintyvät Sean Faris Kyo Kusanagin, Maggie Q Mai Shiranuin, Will Yun Lee Iori Yagamin, David Leitch Terry Bogardin ja Ray Park Rugal Bernsteinin rooleissa.
Hahmot

The King of Fighters -sarjan ominaispiirteisiin kuuluu muihin tappelupeleihin verrattuna suuri hahmokaarti, jossa on lähes sata pelaajahahmoa. Monet sarjan vakiohahmoista ovat alun perin tehneet ensiesiintymisensä SNK:n klassisista tappelupeleissä Art of Fighting ja Fatal Fury ja toimintapeleissä Ikari Warriors ja Psycho Soldier. Sarjan ensimmäinen peli The King of Fighters '94 kuitenkin toi mukanaan myös liudan uusia hahmoja, jotka eivät olleet esiintyneet pelitalon muissa peleissä. Pelin hahmot on lajiteltu keskenään otteleviin joukkueisiin, joista sarjassa toistuviin kuuluvat japanilaisten hahmojen Japan Team, eteläkorealaisten hahmojen Korea Team, naispuolisten hahmojen Women Fighters Team, Art of Fightingin hahmojen Art of Fighting Team, Fatal Furyn hahmojen Fatal Fury Team, Psycho Soldierin hahmojen Psycho Soldier Team ja Ikari Warriorsin hahmojen Ikari Team. Eräät sarjan alkuperäisistä hahmoista ovat viittauksia japanilaiseen populaarikulttuuriin, esimerkiksi The King of Fighters '94:n Japan Teamin Kyo Kusanagin, Benimaru Nikaidon ja Goro Daimonin persoonallisuudet ja erikoisvoimat ovat peräisin 1970-luvun manga- ja animesarjasta Getter Robo. Kyo Kusanagi oli sarjan alkuperäinen sankari, kunnes pelien protagonistin roolin vei The King of Fighters '99:ssä K' ja myöhemmin The King of Fighters 2003:ssa Ash Crimson. Vastaavasti joka pelissä on esiintynyt uusi antagonisti, josta ainoa poikkeus on ollut The King of Fighters '94:n ja The King of Fighters '95:n alkuperäinen loppuvastus Rugal Bernstein.
"The Orochi Sagassa" protagonisti on japanilainen opiskelijanuorukainen Kyo Kusanagi, joka on perinyt Kusanagi-suvun pyrokineettiset voimat. The King of Fighters '94:ssä asekauppias Rugal Bernstein järjestää maailmanlaajuisen The King of Fighters -taisteluturnauksen, mutta hänen motivinaan on tappaa voittajajoukkue ja muuttaa heidän ruumiinsa patsaiksi taidekokoelmaansa. The King of Fighters '95 teki ensiesiintymisensä Kyon vihamies Iori Yagami, jolla on pakkomielle tappaa hänet. 1800 vuotta ennen sarjan tapahtumia Kusanagin, Yasakanin (nykyinen Yagami) ja Yatan suvut vangitsivat pahan Orochi-jumalan pelastakseen ihmiskunnan sukupuutolta. The King of Fighters '96:ssa ja The King of Fighters '97:ssä antagonistin roolin ottavat Orochin seuraajat, jotka yrittivät vapauttaa hänet. "The NESTS Chroniclesin" protagonisti on K', jolle rikollisjärjestö NESTS on antanut geenimanipulaatiolla Kyon pyrokineettiset voimat. NESTS on maailmanvalloitusta havitteleva organisaatio, jolla on hallussaan futuristista biotekniikkaa, kuten ihmiskloonausta. "Tales of Ashissä" protagonisti on Ash Crimson, jota vastassa on epäinhimillisten taistelijoiden ryhmä nimeltä "Those from the Past".
Sarjan pelit > Pääsarjan pelit

| Alkuperäinen ilmestyminen | Nimike | Alusta(t) |
| --- | --- | --- |
| 25. elokuuta 1994 | The King of Fighters '94 | 1994–kolikkopeli 1994–Neo-Geo 2004–PlayStation 2 2008–Wii |
| 25. heinäkuuta 1995 | The King of Fighters '95 | 1994–kolikkopeli 1994–Neo-Geo 1996–PlayStation 1996–Sega Saturn |
| 30. heinäkuuta 1996 | The King of Fighters '96 | 1996–kolikkopeli 1996–Neo-Geo 1996–Sega Saturn 1997–PlayStation |
| 28. heinäkuuta 1997 | The King of Fighters '97 | 1997–kolikkopeli 1997–Neo-Geo 1998–PlayStation 1998–Sega Saturn |
| 23. heinäkuuta 1998 | The King of Fighters '98 | 1998–kolikkopeli 1998–Neo-Geo 1999–Dreamcast 1999–PlayStation 2008–PlayStation 2 |
| 22. heinäkuuta 1999 | The King of Fighters '99 | 1999–kolikkopeli 1999–Neo-Geo 2000–Dreamcast 2000–PlayStation 2 |
| 26. heinäkuuta 2000 | The King of Fighters 2000 | 2000–kolikkopeli 2000–Neo-Geo 2002–Dreamcast 2002–PlayStation 2 |
| 15. marraskuuta 2001 | The King of Fighters 2001 | 2001–kolikkopeli 2002–Neo-Geo 2002–Dreamcast 2003–PlayStation 2 |
| 10. lokakuuta 2002 | The King of Fighters 2002 | 2002–kolikkopeli 2002–Neo-Geo 2003–Dreamcast 2004–PlayStation 2 |
| 12. joulukuuta 2003 | The King of Fighters 2003 | 2003–kolikkopeli 2004–Neo-Geo 2004–PlayStation 2 |
| 26. lokakuuta 2005 | The King of Fighters XI | 2005–kolikkopeli 2006–PlayStation 2 |
| 10. huhtikuuta 2009 | The King of Fighters XII | 2009–kolikkopeli 2009–PlayStation 3 2009–Xbox 360 |
| 14. heinäkuuta 2010 | The King of Fighters XIII | 2010–kolikkopeli |
Sarjan pelit > Spin-off-pelit

| Alkuperäinen ilmestyminen | Nimike | Alusta(t) |
| --- | --- | --- |
| 27. elokuuta 1998 | The King of Fighters: Kyo | 1998–PlayStation |
| 28. lokakuuta 1998 | The King of Fighters R-1 | 1998–Neo-Geo Pocket |
| 19. maaliskuuta 1999 | The King of Fighters R-2 | 1999–Neo-Geo Pocket |
| 1. tammikuuta 2002 | The King of Fighters EX: Neo Blood | 2002–Gameboy Advance |
| 23. elokuuta 2003 | The King of Fighters EX2: Howling Blood | 2003–Gameboy Advance |
| 30. heinäkuuta 2004 | The King of Fighters Neowave | 2004–kolikkopeli 2006–PlayStation 2 2006–Xbox |
| 12. elokuuta 2004 | The King of Fighters: Maximum Impact | 2004–PlayStation 2 2005–Xbox |
| 2005 | The King of Fighters: Extreme | 2005–N-Gage |
| 27. huhtikuuta 2006 | KOF: Maximum Impact 2 | 2006–PlayStation 2 2007–Xbox |
| 15. syyskuuta 2010 | The King of Fighters: Sky Stage | 2010–Xbox Live Arcade |
Sarjan pelit > Kokoelmat

| Alkuperäinen ilmestyminen | Nimike | Alusta(t) |
| --- | --- | --- |
| 12. syyskuuta 2003 | The King of Fighters 2000/2001 | 2003–PlayStation 2 |
| 9. joulukuuta 2004 | The King of Fighters 02/03 | 2004–Xbox 2005–PlayStation 2 |
| 20. huhtikuuta 2006 | KoF Collection Orochi | 2006–PlayStation 2 2008–PlayStation Portable 2008–Wii |
| 19. huhtikuuta 2007 | The King of Fighters NESTS | 2007–PlayStation 2 |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi)
Tomppa (peruna)

| Tomppa> tärkkelysperuna |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Suomi
Risteytys:  Semena × Hertha
Kasvinjalostaja:  Boreal Kasvinjalostus
Kehitys ja kilpailu
Aikaisempi:  Hankkijan Tanu
Ylläpito
Lajikkeen ylläpitäjä:  Siemenperunakeskus
Tomppa on suomalainen tärkkelysperunalajike. Sen satoisuus on Hankkijan Tanua ja Saturnaa suurempi.
Timo Meier

| Timo Meier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1996 (ikä 28) Herisau, Appenzell Ausserrhoden, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  96 kg
Seura
Seura:  New Jersey Devils
Sarja:  NHL
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  San Jose Sharks (NHL)
NHL-varaus:  9. varaus, 2015 San Jose Sharks
Timo Meier (s. 8. lokakuuta 1996 Herisau, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New Jersey Devilsissa. Meier on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös oikeassa laidassa. Elite Prospects -jääkiekkosivuston Curtis Joen mukaan Meier on vahva hyökkääjä, joka kykenee pelaamaan sekä hyökkäävää että rikkovaa roolia. Meier kykenee tekemään hyvin tilaa ketjukavereilleen sekä tarjoamaan maalipaikan tai laukomaan itse. Hän osaa myös puolustaa hyvin omaa maalia. Joe kuvailee Meieria kokonaisvaltaiseksi pelaajaksi, joka osaa pelata myös alivoimalla.
Ura > Seuraura > Junioriura

Meier on SC Herisaun kasvatti. Kaudella 2009–2010 hän voitti ylivoimaisesti seuran U15-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehtyään 13 otteluun tehopisteet 40+25=65. 13-vuotias Meier oli samalla kaudella myös kolme vuotta alaikäisenä Herisaun U17-junioreiden paras maalintekijä 15 maalillaan. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Pikes Oberthurgaun junioreihin. Meier voitti seuran U15-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehopisteillä 35+15=50. Kaudella 2011–2012 hän oli Oberthurgaun U17-junioreiden paras maalintekijä 23 maalillaan. Meier voitti koko kevään 2012 karsintasarjan piste- ja maalipörssin tehopisteillä 10+6=16. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun Oberthurgaun miesten joukkueessa Sveitsin kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudeksi 2012–2013 Meier siirtyi Rapperswil-Jona Lakersiin. Hän vietti kautensa suurimmaksi osaksi seuran A-nuorissa.
QMJHL-joukkue Halifax Mooseheads varasi Meierin 12. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin Meier teki runkosarjassa 34 tehopistettä. Kaudella 2014–2015 hän oli tehopisteillä 44+36=80 Mooseheadsin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Nikolaj Ehlersin jälkeen. Meier jakoi koko QMJHL:n maalipörssin viidennen sijan Rimouski Océanicin Anthony DeLucan ja Rouyn-Noranda Huskiesin Mathieu Lemayn kanssa. Kevään 2015 pudotuspeleissä hän jakoi Mooseheadsin sisäisen maalipörssin voiton Ehlersin kanssa kymmenellä osumallaan. Meier valittiin kauden päätteeksi QMJHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Ura > Seuraura > Varaus

San Jose Sharks varasi Meierin koko NHL:n varaustilaisuuden yhdeksäntenä pelaajana kesällä 2015. Häntä pienemmällä numerolla NHL:ään on varattu sveitsiläisistä vain Nino Niederreiter viidentenä pelaajana vuonna 2010 sekä Nico Hischier ensimmäisenä pelaajana vuonna 2017. Meier oli myös varaustilaisuuden ensimmäinen QMJHL:stä varattu pelaaja, joten liiga palkitsi hänet Michael Bossy Trophylla. Jo saman kesän heinäkuussa Meier teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Sharksin kanssa. Kaudella 2015–2016 hän nousi Mooseheadsin kapteeniksi. Kesken kauden, tammikuussa 2016 Meier kaupattiin Rouyn-Noranda Huskiesiin vaihdossa kesän 2017 ensimmäisen ja toisen sekä kesän 2018 neljännen kierroksen varausvuoroon. Hän voitti joukkueessa QMJHL:n mestaruuden, President’s Cupin. Meier oli Memorial Cup -lopputurnauksessa Huskiesin paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Francis Perronin kanssa tehoilla 5+3=8. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > Ammattilaisura

Syksyllä 2016 Meir oli kuukauden sivussa mononukleoosin vuoksi. Lokakuussa 2016 hän kuntoutui ja aloitti kautensa AHL-joukkue San Jose Barracudan vahvuudessa. Meier pelasi ensimmäisen ottelunsa Sharksin NHL-joukkueessa 16. joulukuuta 2016 vieraissa Montréal Canadiensia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.03 minuuttia ja teki siinä myös NHL-uransa avausmaalin. Meier pelasi kauden 2016–2017 aikana NHL:ssä kaikkiaan 34 runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua tehopistein 3+3=6. Noin puolet kaudestaan hän pelasi AHL:ssä tehden 34 runkosarjaottelussa tehopisteet 14+9=23 ja 14 pudotusottelussa tehopisteett 4+3=7. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Meier otti paikan Sharksin NHL-kauden 2017–2018 avauskokoonpanosta.
Kaudella 2021–2022 Meieristä tuli sekä ensimmäinen sveitsiläinen että ensimmäinen San Jose Sharksin pelaaja, joka on onnistunut tekemään viisi maalia yhdessä ottelussa, kun San Jose Sharks kukisti Los Angeles Kingsin maalein 6−2.
Helmikuussa 2023 Sharks kauppasi Meierin, Scott Harringtonin, Santeri Hatakan, Timur Ibragimovin, Zachary Emondin ja viidennen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa New Jersey Devilsiin vaihdossa Fabian Zetterlundiin, Andreas Johnsoniin, Shakir Mukhamadulliniin, Nikita Okhotjukiin, ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Kesäkuussa 2023 Meier teki Devilsin kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 70,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tanska 2018 | jääkiekko |  |
Meier oli mukana joukkueessa, joka saavutti maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuoden 2018 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Meier pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2016. Ensimmäisessä turnauksessa hänet valittiin Sveitsin yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Meier valittiin myös Tanskaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin kapteenina.
Meier pelasi myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2013 sekä samana vuonna Ivan Hlinkan muistoturnauksessa. Hän edusti myös Sveitsin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013, jolloin joukkue voitti pronssia.
Tulikotinga

| Tulikotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Haematoderus
Laji::  militaris
Kaksiosainen nimi
 Haematoderus militaris  (Shaw, 1792) 
Katso myös
   Tulikotinga Wikispeciesissä   Tulikotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tulikotinga (Haematoderus militaris) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tulikotingaa tavataan Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Stronghold (vuoden 2001 videopeli)

| Stronghold |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Firefly Studios
Julkaisija:  Take 2 Interactive, God Games
Jakelija:  Steam, GOG.com ja Humble Store
Pelisarja:  Stronghold
Julkaistu:  21. lokakuuta 2001
Lajityyppi:  strategiapeli
Pelimuoto:  yksin- ja moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 12 
Alusta:  Microsoft Windows ja Macintosh
Jakelumuoto:  CD-ROM, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Stronghold on Firefly Studiosin luoma, vuonna 2001 julkaistu strategiapeli. Peli aloitti Stronghold-pelisarjan, johon kuuluu myös neljä myöhempää peliä: Stronghold: Crusader, Stronghold 2, Stronghold: Legends ja Stronghold: Crusader Extreme. Pelissä on kuusi pelityyliä.
Pelityypit

Pelissä on 6 erilaista pelityyliä: Military Campaign, Economic Campaign, Economic Mission, Siege, Invasion ja Freebuild.
Pelityypit > Military Campaign

Military Campaignissa eli sotilaskampanjassa pelaajan tehtävänä on vallata takaisin Englanti ja Wales neljältä lordilta jotka ovat jakaneet sen omiksi yksityisiksi alueisiin. Kampanjassa on 21 tehtävää.
Pelityypit > Economic Campaign

Economic Campaignissa eli talouskampanjassa pelaajan tehtävänä on luoda valtakunta ja pitää taloutta yllä samalla, kun rosvot yrittävät ryöstää pelaajan. Kampanjassa on viisi tehtävää. Tehtävissä on myös usein aikaraja.
Pelityypit > Economic Mission

Economic Missionissa eli taloustehtävässä juoni on samanlainen kuin talouskampanjassa, mutta siinä on vain yksi tehtävä jonka suoritettuaan pelaaja voittaa.
Pelityypit > Siege

Siege eli piiritystyypissä pelaajan on joko puolustettava tai hyökättävä linnaan (vapaavalintainen). Jos pelaaja hyökkää hänen tehtävänään on tappaa siellä asuva lordi ja lisäksi tapetuista joukoista saa lisäpisteitä. Jos pelaaja puolustaa hänen tehtävänään on suojata siellä asuvaa lordia. Pelaaja ei voi korjata muureja tai rakentaa. Porttien vahingot voi kuitenkin mahdollisesti korjata.
Pelityypit > Invasion

Invasion eli miehitystyypissä pelaajan tehtävänä on joko puolustaa tai vallata vastapuolen linna. Pelaaja ei itse voi päättää hyökkääkö hän vai puolustaako. Tässä pelimuodossa vihollisia voi tulla useampi aalto toisin kuin piirityksessä, jossa niitä on vain yksi ja pelaaja voi yleensä parannella ja korjailla linnaa ja kouluttaa lisää sotilaita.
Pelityypit > Freebuild

Freebuildissa eli vapaassa rakentamisessa pelaajan kimppuun ei hyökätä ellei hän itse niin halua (vaatii 1.2 patchin). Hän voi rauhassa rakentaa mahtavan linnan.
Pelaaminen

Pelissä pelaaja ottaa lordin aseman kuningaskunnassa. Tavoitteena on rakentaa vakaa talous ja armeija joilla puolustetaan linnaa ja tuhotaan vastustajan linnoja.
Pelaaminen > Ominaisuuksia

Jotta pelaaja voisi selvitä on hänen rakennettava linna, rakennettava rakennuksia, muureja, torneja ja portteja. Pelissä voi myös kouluttaa sotilaita joilla puolustetaan linnaa tai tuhotaan vihollisia.
Pelaaminen > Taistelu

Taistelut pohjautuvat suoraan voimaan ja iskupisteisiin. Toisin kuin monissa muissa peleissä, sotilaat eivät vie tilaa joten niitä voi kouluttaa lähes rajattomasti.
Aiheesta muualla

Stronghold Heaven
Stronghold Knights (Arkistoitu – Internet Archive)
Stronghold Wiki
Firefly Studiosin kotisivut
The Vaccines

| The Vaccines |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  indie rock
Kotipaikka:  Lontoo
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Justin Young, kitara, laulu   Arni Arnason, basso   Freddie Cowan, kitara   Yoann Intonti, rummut   Timothy Lanham, koskettimet  
Entiset jäsenet:  Pete Robertson  
Levy-yhtiö:  Columbia Records, 2011–  
Aiheesta muualla
www.thevaccines.co.uk
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Vaccines on vuonna 2010 perustettu brittiläinen indie rock -yhtye. Yhtye tunnetaan erityisesti sinkustaan Wreckin' Bar (Ra Ra Ra). Yhtye on myynyt kaikkiaan yli miljoona levyä maailmanlaajuisesti.
Historia

Yhtyeen perusti Lontoossa 2010 neljä kaverusta. Cowan ja Young olivat esiintyneet yhdessä kesällä 2009. Yhtyeen ensimmäinen sinkku "Wreckin' Bar (Ra Ra Ra)" julkaistiin 2010 ensin demoversiona. Yhtye saikin pian levytyssopimuksen ja alkoi työstää ensimmäistä kokonaista studioalbumiaan.
Yhtyeen debyyttialbumi nimeltään What Did You Expect From The Vaccines? julkaistiin 11. maaliskuuta 2011 Columbia-levy-yhtiön kautta. Albumi oli Britannian listoilla parhaimmillaan neljäs. Albumi sai hyvät arvostelut ja myikin hyvin.
Yhtye julkaisi toisen studioalbuminsa Come of Agen 3. syyskuuta 2012. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet No Hope, Teenage Icon ja I Always Knew.
Kolmas studioalbumi kantoi nimeä English Graffiti ja se julkaistiin Columbian kautta 25. toukokuuta 2015. Albumin suurimmaksi hitiksi nousi sen esikoissinkku Handsome.
Yhtyeen seuraava studioalbumi Combat Sports tullaan julkaisemaan vuonna 2018. Albumi tulee olemaan ensimmäinen, jolla soittavat kiertuemuusikoista vuonna 2016 rumpali Pete Robertsonin erottua vakituisjäseniksi nostetut rumpali Yoann Intonti sekä kosketinsoittaja Timothy Lanham.
Jäsenet

Justin Young – kitara, laulu (2010–)
Arni Arnason – basso (2010–)
Freddie Cowan – kitara (2010–)
Yoann Intonti – rummut (2016–)
Timothy Lanham – koskettimet (2016–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Pete Robertson – rummut (2010–2016)
Diskografia > Studioalbumit

What Did You Expect from The Vaccines? (2011)
Come of Age (2012)
English Graffiti (2015)
Combat Sports (2018)
Back in Love City (2021)
Pick-Up Full of Pink Carnations (2024)
Suomi kesäolympialaisissa 1992

Suomi saavutti Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 yhteensä viisi mitalia, joista yksi oli kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui 29. sijalle.
Suomen joukkue koostui 88 urheilijasta, joista 60 oli miehiä ja 28 naisia. Nuorin suomalainen olympiaedustaja Barcelonan kisoissa oli rytminen voimistelija Hanna Laiho, joka oli kilpaillessaan 16 vuoden ja 238 päivän ikäinen. Vanhin suomalainen osallistuja taasen oli ampuja Sakari Paasonen, jolle ikää oli kilpaillessa kertynyt 56 vuotta ja 291 päivää. Avajaisissa Suomen lipunkantajana toimi edellisten kesäolympiakisojen hopeamitalisti, painija Harri Koskela. Päättäjäisissä Suomen lippua kantoi kisojen ainoa suomalainen olympiavoittaja, meloja Mikko Kolehmainen.
Kolehmainen voitti olympiakultaa ensimmäisenä suomalaismelojana sitten vuoden 1952. Antti Kasviosta tuli ensimmäinen suomalainen uinnin olympiamitalisti vuoden 1920 jälkeen. Barcelonassa Suomella oli ensimmäistä kertaa edustajia sulkapallossa, taitouinnissa ja rytmisessä voimistelussa.
Mitalistit > Kultaa

Mikko Kolehmainen – Melonta, miesten 500 metrin kajakkiyksikkö
Mitalistit > Hopeaa

Ismo Falck, Jari Lipponen ja Tomi Poikolainen – Jousiammunta, miesten joukkuekilpailu
Seppo Räty – Yleisurheilu, miesten keihäänheitto
Mitalistit > Pronssia

Antti Kasvio – Uinti, miesten 200 metrin vapaauinti
Jyri Kjäll – Nyrkkeily, sarja 63,5 kg