stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Immunokromatografiset sivuvirtaustestit
Yhteenveto > Kontrollilinja

Vaikka se ei ole ehdottoman välttämätöntä, useimmissa testeissä on toinen linja, joka sisältää vasta-ainetta, joka poimii vapaan lateksin tai kullan, jotta voidaan varmistaa, että testi on toiminut oikein.
Yhteenveto > Veriplasman uuttaminen

Koska hemoglobiinin voimakas punainen väri häiritsee kolorimetristen tai optiseen ilmaisuun perustuvien diagnostisten testien lukemista, veriplasman erottaminen on yleinen ensimmäinen vaihe diagnostisen testin tarkkuuden lisäämiseksi. Plasma voidaan erottaa kokoverestä integroitujen suodattimien tai agglutinaation avulla.
Yhteenveto > Nopeus ja yksinkertaisuus

Testituloksen saamiseen kuluva aika on näiden tuotteiden keskeinen tekijä. Testien kehittäminen voi kestää vain muutaman minuutin. Yleensä ajan ja herkkyyden välillä on kompromissi: herkempien testien kehittäminen voi kestää kauemmin. Tämän testimuodon toinen keskeinen etu muihin immunomäärityksiin verrattuna on testin yksinkertaisuus, sillä se vaatii yleensä vain vähän tai ei lainkaan näytteen tai reagenssin valmistelua.
Patentit

Tämä on erittäin kilpaillut ala, ja useat tahot vaativat alan patentteja, erityisesti Alere (entinen Inverness Medical Innovations, nykyisin Abbottin omistuksessa), joka omistaa Unipathin alun perin hakemia patentteja. Ryhmä kilpailijoita kiistää patenttien pätevyyden. Myös useilla muilla yrityksillä on patentteja tällä alalla.
Sovellukset

Sivuvirtausmäärityksillä on monenlaisia sovelluksia, ja niillä voidaan testata erilaisia näytteitä, kuten virtsaa, verta, sylkeä, hikeä, seerumia ja muita nesteitä. Tällä hetkellä kliiniset laboratoriot, sairaalat ja lääkärit käyttävät niitä nopeisiin ja tarkkoihin testeihin, joilla voidaan tutkia tiettyjä kohdemolekyylejä ja geeniekspressiota. Muita lateraalivirtausmääritysten käyttökohteita ovat elintarvike- ja ympäristöturvallisuus sekä eläinlääketiede kemikaalien sekä tautien ja toksiinien, löytämiseksi. LFT:tä käytetään yleisesti myös tautien, kuten ebolan, tunnistamiseen, mutta yleisin LFT on kotiraskaustesti.
Sovellukset > COVID-19-testi

Sivuvirtausmääritykset ovat olleet ratkaisevassa asemassa COVID-19-testauksessa, sillä niiden etuna on, että ne antavat tuloksen 15-30 minuutissa. Sivuvirtausmääritysten järjestelmällinen arviointi COVID-19-pandemian aikana aloitettiin Oxfordin yliopistossa osana Yhdistyneen kuningaskunnan yhteistyötä Public Health Englandin kanssa. Kesäkuussa 2020 Yhdistyneessä kuningaskunnassa alkanut tutkimus FALCON-C19 vahvisti joidenkin lateraalivirtauslaitteiden (LFD) herkkyyden tässä tilanteessa. Erityisesti Innova SARS-CoV-2 Antigen Rapid Qualitative Test -laitteelle tehtiin laajennettu kliininen arviointi kenttätutkimuksissa, ja sen todettiin olevan hyvä virusantigeenin havaitsemis-/herkkyysominaisuuksiltaan ja spesifisyydeltään erinomainen, vaikkakin testipakkauksen epäonnistumisprosentti ja koulutuksen vaikutus olivat mahdollisia ongelmia. Arvioinnin jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus päätti tammikuussa 2021 avata Englannissa yläkouluja, joissa oppilaat ja opettajat ottavat päivittäin LFT-testin, osana niin kutsuttua "Operation Moonshot" -operaatiota. Tammikuun 19. päivänä 2021 MHRA ei kuitenkaan hyväksynyt päivittäisiä pikatestejä vaihtoehdoksi itseruiskutukselle.
LFT-testejä on käytetty COVID-19:n joukkotestaukseen maailmanlaajuisesti, ja ne täydentävät muita COVID-19:n kansanterveystoimenpiteitä.
Jotkut hallituksen ulkopuoliset tutkijat ovat ilmaisseet vakavia epäilyjä Innova LFD:n käytöstä Covidin seulontaan. Birminghamin yliopiston biostatistiikan professorin Jon Deeksin mukaan Innova-testi on "täysin sopimaton" yhteisötestaukseen: "Koska testistä voi jäädä huomaamatta jopa puolet tapauksista, negatiivinen testitulos osoittaa pienentynyttä Covid-riskiä, mutta ei sulje pois Covidia". Asiantuntijoiden esittämän kritiikin ja sääntelyviranomaisen puuttuvan hyväksynnän vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus "keskeytti" päivittäiset LFT-testit Englannin kouluissa tammikuun 2021 puolivälissä.
Helsingin kaupungin pelastuslaitos

Helsingin keskuspelastusasema.
Helsingin pelastuslaitoksen tunnus.
Helsingin kaupungin pelastuslaitos (tai lyhyemmin Helsingin pelastuslaitos) on Helsingin pelastustoimesta huolehtiva aluepelastuslaitos. Helsingin pelastuslaitos kuuluu Helsingin kaupungin sosiaali-, terveys- ja pelastustoimialaan ja hoitaa Helsingin kaupungin alueen pelastustoimea yhtenä Suomessa toimivista 22 aluepelastuslaitoksesta. Muista pelastuslaitoksista poiketen tämä pelastuslaitos toimii vain yhden kunnan (Helsingin kaupungin) alueella. Helsingin pelastuslaitoksen toiminta on hajautettu Helsingin kaupungin alueelle yhteensä kymmenelle pelastusasemalle. Pelastusasemat sijaitsevat Kalliossa (keskuspelastusasema), Erottajalla, Jätkäsaaressa, Haagassa, Konalassa, Kontulassa, Käpylässä, Malmilla, Mellunkylässä, Herttoniemessä ja Suomenlinnassa. Lisäksi Helsingin pelastuslaitoksella on neljä miehittämätöntä meriasemaa, tekninen tukikohta, harjoitusalue sekä öljyntorjuntavarikko.
Helsingin pelastuslaitos vastaa palonehkäisyn valvonta- ja tarkastustehtävistä, palo- ja pelastustoiminnasta, lääkinnällisestä pelastustoiminnasta eli ensihoidosta ja kiireellisestä sairaankuljetuksesta Helsingin kaupungin alueella. Helsingin pelastuslaitos vastaa myös Helsingin pelastustoimen poikkeusolojen riskianalyysin ylläpitämisestä ja kehittämisestä, pelastustoimen poikkeusolojen valmiussuunnittelusta sekä väestönsuojeluvalmiuden suunnittelusta ja kehittämisestä. Lisäksi pelastuslaitos koordinoi Helsingin kaupungin väestönsuojeluun varautumista.
Helsingin pelastuslaitos ylläpitää Helsingin Pelastuskoulua, joka antaa ammatillista koulutusta pelastajan ja paloesimiehen ammattiin. Helsingin Pelastuskoulu on Pelastusopiston ohella ainoa pelastusalan koulutusta antava oppilaitos Suomessa.
Vuoden 2023 alussa Helsingin pelastuslaitos siirtyi sote-uudistuksen myötä kaupunkiympäristön toimialalta uudelle Helsingin kaupungin sosiaali-, terveys- ja pelastustoimialalle.
Historia

Pelastuslaitos jatkaa Helsingin vakinaisen palokunnan perinnettä. Vuonna 1755 vahvistettiin ensimmäinen palotointa koskeva ohjesääntö Helsingin kaupungissa. Suomen ollessa osa Venäjän keisarikuntaa uudistettiin Helsingin kaupungin palontorjuntavalmiutta vaiheittain.
Helsinkiin perustettiin vuonna 1861 Helsingin palokunta (myöhemmältä nimeltään Helsingin palolaitos), joka oli ensimmäinen vakituinen palokunta Suomessa. Helsingin kaupungissa panostettiin alusta alkaen ammattipalokunnan toimintaan. Ensimmäinen vapaaehtoispohjalta toimiva palokunta, Helsingin VPK, perustettiin kaupunkiin vuonna 1864, eli kolme vuotta palolaitoksen perustamisen jälkeen. Palolaitos toimi eri puolilla kaupunkia, mutta sillä ei ollut alkuaikoina vakituisia asemia. Vakituisen henkilökunnan ohella palolaitos käytti paljon kaupunkilaisten työvoimaa tulipalojen sammuttamisessa.
Helsingin palolaitos sai ensimmäisen asemansa vuonna 1891, kun Erottajan paloasema valmistui Korkeavuorenkadulle. Kallioon Agricolankadulle valmistui ensimmäinen paloasema vuonna 1914. Kallion asemasta tuli Helsingin keskuspelastusasema vuonna 1975, kun operatiivisen toiminnan keskeisimmät toiminnot ja laitoksen johto muuttivat Erottajan asemalta Kallioon. Helsingin pelastuslaitoksen asemaverkosto on muuttunut kaupungin kasvamisen myötä. Käpylän pelastusasema perustettiin vuonna 1931, Haagan pelastusasema vuonna 1961 ja Malmin pelastusasema vuonna 1977. Uusimmat asemat ovat Mellunkylän, Herttoniemen ja Jätkäsaaren pelastusasemat, jotka avattiin vuonna 2003 (Mellunkylä), 2006 (Herttoniemi) ja 2011 (Jätkäsaari).
Helsingin palolaitos ja Helsingin väestönsuojelukeskus yhdistettiin vuonna 1991 Helsingin pelastuslaitokseksi. Yhdistymisen tarkoituksena oli tehostaa pelastus- ja väestönsuojelutoimintaa Helsingin kaupungissa. Helsingin väestönsuojelukeskus oli perustettu talvisodan alla vuonna 1939 ja se huolehti väestönsuojelutoiminnasta Helsingissä.
Vuonna 2004 muodostettiin Suomeen 22 aluepelastuslaitosta. Aluepelastuslaitoksille siirtyivät aikaisemmin kuntien vastuulla olleet pelastustoimen tehtävät. Lakimuutoksen jälkeen Helsingin pelastuslaitos on yksi 22 aluepelastuslaitoksesta, mutta uudistuksen myötä laitoksen alueellinen toiminta-alue ei muuttunut.
Hälytystoiminta siirtyi pois Helsingin pelastuslaitoksen vastuulta 1. lokakuuta 2005 alkaen. Hälytystoiminnan ja Helsingin hätäkeskuksen ylläpito siirtyi Hätäkeskuslaitokselle. Vuoden 2010 joulukuussa Helsingin hätäkeskus muutti Helsingin keskuspelastusaseman yhteydestä Keravalle Itä- ja Keski-Uudenmaan hätäkeskuksen kanssa samoihin tiloihin. Vuonna 2014 Helsingin hätäkeskus, Itä- ja Keski-Uudenmaan hätäkeskus ja Länsi-Uudenmaan hätäkeskus yhdistyivät Keravan hätäkeskukseksi.
Organisaatio

Helsingin pelastuslaitosta johtaa pelastuskomentaja. Pelastuslaitoksen ylin päättävä elin on kaupunginvaltuuston valitsema Helsingin kaupungin pelastuslautakunta, jolle on siirretty kunnallista päätösvaltaa. Pelastuslautakunta ohjaa ja kehittää Helsingin pelastuslaitoksen toimintaa.
Helsingin pelastuslaitoksen palveluksessa oli vuoden 2020 lopussa 720 henkilöä, joista vakituisessa työsuhteessa oli 631 henkilöä ja määräaikaisessa 89 henkilöä.
Organisaatio > Toimialat

Pelastuslaitos jakautuu kolmeen osastoon:
Pelastustoimen osasto vastaa pelastuslaitoksen palvelutuotannosta. Osasto jakautuu kolmeen palvelualueeseen.
Hallinto- ja kehittämisosasto vastaa pelastuslaitoksen palvelujen suunnittelusta. Osasto vastaa pelastustoimen, ensihoidon, varautumisen, esikunnan, henkilöstöhallinnon, osaamisenhallinnan ja pelastuskoulun sekä toiminnanohjauksen ja viestinnän toiminnoista.
Tekninen osasto vastaa laitoksen kaluston ja teknisen materiaalin hankinnasta, varastoinnista ja huollosta, laitoksen kiinteistöjen isännöinnistä ja huollosta, sekä tietoteknisistä palveluista.
Pelastusasemat

| --- | --- |
 10 Keskuspelastusasema (Kallio)  12 Töölö (HKL)  20 Erottajan pelastusasema  23 Helsingin VPK  24 Lauttasaaren VPK  30 Haagan pelastusasema  31 Konalan pelastusasema   34 Pitäjänmäen VPK  40 Käpylän pelastusasema  43 Länsi-Helsingin VPK  44 Pakinkylän VPK  45 Oulunkylän VPK  50 Malmin pelastusasema :  53 Puistolan VPK  54 Pukinmäen VPK  55 Malmin VPK  56 Tapanilan VPK  60 Mellunkylän pelastusasema  61 Kontulan pelastusasema  63 Marjaniemen VPK  64 Vuosaaren VPK  70 Herttoniemen pelastusasema  73 Tammisalon VPK  74 Laajasalon VPK  80 Suomenlinnan pelastusasema  90 Jätkäsaaren pelastusasema / Pelastuskoulu 
VPK = vapaaehtoinen palokunta
Helsingin palopäälliköt ja pelastuskomentajat

Nimikkeenä vuoteen 1931 palomestari.
Alfred Gottlieb Hornborg 1861–1876
Johan Aleksandr Söderström 1876–1880
Mauritz Waenerberg 1880–1886
Gösta Wasenius 1886–1931
Walter Bergström 1931–1948
Leo Pesonen 1948–1954
Tor Sundquist 1955–1961
Olli Lyly 1962–1970
Rainer Alho 1971–1997
Kari Lehtokangas 1997–2011
Simo Weckstén 2011–2020
Jani Pitkänen 2020–
Lähteet:
Helsingin pelastuslaitoksen johtokeskusyksikkö.
FC Vapsi

| FC Vapsi |
| --- | --- |
Perustettu:  1997
Kenttä:  Vammalan keskuskenttä
Sarja:  Kutonen
Puheenjohtaja:  Taru Kaaja
Päävalmentaja:  Pasi Inkinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
FC Vapsi on sastamalalainen vuonna 1997 perustettu jalkapalloseura, joka syntyi Vammalan Palloseuran organisaatiomuutoksen tuloksena. Kaudella 2019 FC Vapsin edustusjoukkue pelaa SPL:n Tampereen piirin Kutosta.
Aiheesta muualla

FC Vapsin kotisivut
FC Vapsi Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lauberhornin pujottelu

| Jungfrau / Männlichen |
| --- | --- |

Paikkakunta::  Wengen, Sveitsi
Lähtö:: 1 475 m
Maali:: 1 285 m
Korkeusero:: 190 m
Pituus:: 644 m
Maksimijyrkkyys:: 72 %
Minimijyrkkyys:: 4 %
Keskijyrkkyys:: 29,5 %
Lauberhornin pujottelu on laskettu vuosittain vuodesta 1930 alkaen Lauberhornin alppihiihtokilpailujen päätöslajina ja se kuuluu vuonna 1967 perustetun alppihiihdon maailmancupin klassikkokilpailuihin.
Lauberhornin pujottelu lasketaan Jungfrau / Männlichen -rinteessä, joka alkaa Allmendin rautatieaseman läheltä ja päättyy Wengenin eteläpuolelle Schiltwaldin vuoristokylään.
Vuoteen 2003 saakka sunnuntainen Lauberhornin pujottelu muodosti yhdessä edellispäivän Lauberhornin syöksylaskun kanssa alppiyhdistetyn. Vuonna 2004 alppiyhdistetty peruuntui syöksylaskun mukana ja vuosina 2005–2020 laskettiin perjantaina superalppiyhdistetty, jonka pujottelulasku laskettiin joko Jungfrau- tai Männlichen-rinteessä.
Pujottelurinne

Jungfrau / Männlichen -rinne päättyy samalle maalialueelle kuin normaalisti edellispäivänä laskettava Lauberhornin syöksylasku. Kilpailut on nimetty Lauberhorn-vuoren mukaan, kun taas laskettelurinne on nimetty Männlichen- ja Jungfrau-vuorten mukaan. Pujottelurinne on yksi maailmancupin haastavimmista rinteistä: siinä on paljon jyrkkyysvaihteluita, keskivaiheilla jyrkkyys on enimmillään 70 prosenttia, kun taas loivimmalla kohdalla vähän lähdön jälkeen se on vain neljä prosenttia. Keskimääräinen jyrkkyys on noin 30 prosenttia.
Lauberhornin pujottelun erikoisuus on radan keskellä oleva puumökki. Toinen pujottelulaskuista menee mökin vasemmalta puolelta, toinen oikealta. Laskusuunnassa mökin vasemmanpuoleinen rinne on lähempänä Jungfrau-vuorta ja on siksi nimeltään Jungfrau. Oikeanpuoleinen rinne puolestaan on lähempänä Männlichen-vuorta ja siksi nimeltään Männlichen.
Kärkikolmikot > Voittajat

Seuraavat alppihiihtäjät ovat voittaneet Lauberhornin pujottelun:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  4 voittoa  Ivica Kostelić (2002, 2010, 2011, 2012) 3 voittoa  Andreas Molterer (1953, 1956, 1957)   Benjamin Raich (1999, 2001, 2004)   Henrik Kristoffersen (2016, 2017, 2023)   Guy Périllat (1963, 1965, 1966)   Ingemar Stenmark (1975, 1976, 1977)  |  2 voittoa  Zeno Colò (1949, 1950)   Giorgio Rocca (2003, 2006)   Alberto Tomba (1992, 1995)   Karl Molitor (1940, 1948)   Bojan Križaj (1980, 1981)   Stein Eriksen (1951, 1952)   Clément Noël (2019, 2020)   Christian Neureuther (1973, 1974)   Felix Neureuther (2013, 2015)   Heinz von Allmen (1942, 1943)   Marcel von Allmen (1941, 1944)   Otto von Allmen (1945, 1946)  |  1 voitto  Manuel Feller (2024)   Klaus Heidegger (1978)   Marcel Hirscher (2018)   Mathias Leitner (1960)   Rudolf Nierlich (1989)   Ernst Oberaigner (1959)   Manfred Pranger (2009)   Josef Rieder (1958)   Toni Spiss (1954)   Josef Stiegler (1961)   Thomas Sykora (1997)   Reinhard Tritscher (1969)   Wilhelm Walch (1937)  |     Rok Petrovič (1986)   Marc Girardelli (1985)   Kjetil André Aamodt (2000)   Lucas Braathen (2022)   Atle Lie McGrath (2025)   Jean-Noël Augert (1972)   Jean-Baptiste Grange (2008)   Jean-Claude Killy (1967)   Alexis Pinturault (2014)   Patrick Russel (1970)   Olle Dalman (1947)   Rudolf Cranz (1938)   Josef Jennewein (1939)  |     Ludwig Leitner (1964)   Alois Vogl (2005)   Fritz von Allmen (1932)   Joël Gaspoz (1987)   Ernst Gertsch (1930)   Dumeng Giovanoli (1968)   Arnold Glatthard (1935)   Martin Julen (1955)   Adolf Mathis (1962)   Adolf Rubi (1934)   Hans Schlunegger (1931)   Hermann Steuri (1936)   Phil Mahre (1982)  |
Käännös suomeksi
Players Club Pirkkala

| Players Club Pirkkala |
| --- | --- |
Perustettu:  1997
Kotiareena:  Tampereen harjoitusjäähalli
Paikkakunta:  Pirkkala
Lajit:  rullakiekko
Players Club Pirkkala on vuonna 1997 perustettu pirkkalalainen rullakiekon erikoisseura. Joukkue on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuodesta 2010 alkaen.
Aiheesta muualla

Playersin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pirkkalan Pirkat

Pirkkalan Pirkat on pirkkalalainen urheiluseura, jolla on salibandy-, lentopallo-, koripallo-, pesäpallo- ja yleisurheilutoimintaa. Salibandyn edustusjoukkue nousi salibandyliigaan kauden 2005–2006 päätteeksi, mutta vierailu liigassa jäi vain kauden mittaiseksi. Vuonna 1935 perustetulla seuralla on noin 1 200 jäsentä. Se on SLU:n ja eri lajiliittojen jäsen. Seuran puheenjohtaja on Antti Tölli.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu
Miesten joukkuekortti liiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Naisten Divari |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  Blue Fox  FB Factor  HaHe  Häme Stars  Jokerit  Northern Stars  Pirkat  SalBa  SB Nivala  SBS Wirmo
Vammalan Palloseura

Vammalan Palloseura (lyh. VaPS) on urheiluseura Sastamalasta. Seura jaettiin vuoden 1997 alussa kolmeen itsenäiseen osaan.
VaPS:n nykyiset jäsenseurat ovat jalkapalloon keskittynyt FC Vapsi, VaPS Jääliikunta (ringette ja taitoluistelu) sekä VaPS Hockey (VaPS edustusjääkiekko ry). Seuralla ei ole enää varsinaisesti omaa urheilutoimintaa, vaan se pyrkii pelkästään tukemaan jäsenseurojansa.
Kasvatit jääkiekon SM-liigassa

Arttu Lausniemi
Mika Lehto
Juho Liuksiala
Valtteri Pihlajamäki
Mikko Pukka
Aiheesta muualla

FC Vapsi
VaPS:n jääurheilu
Institut Mines-Télécom Business School

Logo.
Kauppakorkean kampusaluetta.
Institut Mines-Télécom Business School on eurooppalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii Pariisissa ja Évryssa. IMT BS perustettiin Ranskassa vuonna 1979 ja.
Vuonna 2019 IMT BS oli 75th Financial Timesin Euroopan kauppakorkeakoulujen rankinglistalla.
IMT BS on kansainvälinen kolmoisakkreditointi (AMBA, CGE ja AACSB).
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Paimion Haka

| Paimion Haka |
| --- | --- |
Perustettu:  1955
Kaupunki:  Paimio
Kotiareena:  Paimion jäähalli
– kapasiteetti:  500
Sarjataso:  II-divisioona
Värit:           
Päävalmentaja:  Jari Saaristo
Kapteeni:  Jaakko Patrikainen
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paimion Haka on vuonna 1955 perustettu paimiolainen jalkapallo- ja jääkiekkoseura. Jalkapallossa seuralla on miesten ja naisten joukkueet edustuksesta F-junioreihin. Jääkiekossa edustusjoukkue pelaa kaudella 2020–2021 II-divisioonaa. Lisäksi seuralla on juniorijoukkueet E-G-junioreissa.
Hakan naiset pelasivat 80-luvulla Jalkapallon naisten SM-sarjassa.
Kasvatit ammattilaissarjoissa

Karolus Kaarlehto
Paimion yritys

Paimion yritys on vuonna 1959 perustettu, Paimiossa Varsinais-Suomessa toimiva urheiluseura. Seura on erikoistunut etenkin lentopallon ja sulkapallon kilpailu- ja harrastustoimintaan.
Aiheesta muualla

Paimion yritys ry Paimion yritys ry. Viitattu 9.7.2009.
Samsung Galaxy A10

| Samsung Galaxy A10 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Samsung Electronics
Julkaistu:  19. maaliskuuta 2019
Käyttöverkot:  2G, 3G, 4G
Mitat:  155,6 x 75,6 x 7,94 mm
Paino:  168 g
Näyttö:  6,2" teräväpiirto IPS LCD 19:9
Näytön kuvatarkkuus:  720 x 1 520
Suoritin:  Samsung Exynos 7 Octa 7884 kahdeksanydin, 1,6 GHz, ARM Cortex-A73 ja ARM Cortex-A53, 64-bittinen
Grafiikkapiiri:  Mali-G71 MP2
Muisti:  32 Gt
Keskusmuisti:  2 Gt
Takakamera:  13 megapikseliä
Etukamera:  5 megapikseliä
Käyttöjärjestelmä:  Android 9.0 "Pie", päivitettävissä Android 11 -versioon, molemmat versiot toimivat Samsungin One UI -käyttöliittymällä
Akku:  3 400 mAh
Muistikorttipaikka:  tukee enintään 512 gigatavun microSD-kortteja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung Galaxy A10 on Samsungin 19. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin.
Tekniset tiedot > Muotoilu > Näyttö

Samsung Galaxy A10 -älypuhelimessa on 6,2 -tuumainen teräväpiirtonäyttö 19:9 -kuvasuhteella.
Tekniset tiedot > Muotoilu > Paino ja mitat

Laite painaa 168 grammaa ja sen mitat ovat 155,6 x 75,6 x 7,94 millimetriä.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Järjestelmäpiiri

Laitteesta löytyy Samsungin Exynos 7 Octa 7884 -järjestelmäpiiri, jossa grafiikkapiirinä toimii Mali-G71 MP2.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Muisti

Laitteessa on 2 gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Lisäksi tallennustilaa voidaan laajentaa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Akku

Akun kapasiteetti on 3 400 milliampeerituntia tässä laitteessa.
Tekniset tiedot > Fyysiset osat > Kamerat

Takakameran tarkkuus on 13 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 30 fps.
Tekniset tiedot > Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 "Pie". Laite on päivitettävissä Android 11 -versioon. Molemmat versiot toimivat Samsungin One UI -käyttöliittymällä.
Institut polytechnique rural de formation et de recherche appliquée

Korkeakoulun logo.
Institut polytechnique rural de formation et de recherche appliquée eli IPR/IFRA on maataloustieteellinen korkeakoulu Malissa. Sen toimipaikka sijaitsee Koulikoron lähellä Katibougoussa.
IPR/IFRA on saanut alkunsa Katista Katibougouun vuonna 1897 siirretystä maatalouden tutkimusasemasta. Myöhemmin siitä kehittyi maatalousopisto Collège technique agricole. Vuonna 1965 perustettiin maaseudun polytekninen instituutti Institut polytechnique rural, jonka muodostivat maatalousopisto, Katibougoun normaalikoulu ja Bamakon karjanhoitajakoulu. Oppilaitos sai nykyisen nimensä vuonna 1995.
IPR/IFRA kouluttaa teknikkoja, kandidaatteja, insinöörejä ja maistereita maatalouden, karjanhoidon, metsätieteen ja kalatalouden alalla. Se käsittää viisi osastoa, täydennyskoulutuskeskuksen ja opetuskäytössä olevan maatilan. Korkeakoululla on toimipiste Bamakossa.
Aiheesta muualla

IPR/IFRA:n vanha sivusto (ranskaksi)
IPR/IFRA:n uusi sivusto (ranskaksi)
Meksikon ja Yhdysvaltain raja-aita

Raja-aitaa El Pason ja Juarezin välissä
Meksikon ja Yhdysvaltain raja-aita on maiden rajalle rakennettu noin 1 000 kilometrin pituinen turva-aita, joka kattaa noin kolmasosan koko rajan pituudesta. Yhdysvallat on rakentanut aitaa 1990-luvulta alkaen, ja sitä laajennettiin etenkin George W. Bushin presidenttikaudella, mutta myös Barack Obaman kaudella. Aidan rakentaminen on maksanut yli kaksi miljardia dollaria.
Rakenne ja kulku

Aidasta noin puolet on keskimäärin viisi metriä korkeaa ja tarkoitettu jalankulkijoiden pysäyttämiseen. Tätä aitaa on kolmea tyyppiä: metallilevyä, kaltereita ja metalliverkkoa. Loput aidasta on noin metrin korkuista ja tarkoitettu autojen pysäyttämiseen. Aidan ensimmäinen pätkä alkaa noin 25 kilometriä Rio Granden suusta sisämaahan. Texasin kohdalla aitaa on vain vähän. Tyynenmeren rannalla Tijuanan pohjoispuolella aita ulottuu 90 metrin verran mereen.
Trumpin rajamuuri

Yhdysvaltain presidentti Donald Trump määräsi asetuksella vuonna 2017 rajamuurin rakentamisen Meksikon-rajalle. Muurilla Trump halusi pysäyttää huumeiden ja rikollisuuden tulon sekä laittoman maahanmuuton Yhdysvaltoihin. Muurin on tarkoitus kattaa nekin alueet, joille nykyinen raja-aita ei ulotu.
Trumpille esiteltiin Kaliforniassa maaliskuussa 2018 muurin prototyyppejä. Hän piti kokonaan betonista rakennettua muuria parhaana vaihtoehtona, sillä sitä pitkin on vaikeinta nousta.
Muuria alettiin vuoden 2018 aikana rakentaa ainakin New Mexicon ja Texasin etelärajoille. Koko muurille tarvittiin presidentin mukaan 25 miljardin dollarin rahoitus, josta syyskuuhun 2018 mennessä kongressi oli hyväksynyt 1,6 miljardia dollaria. Trump aikoi alun perin maksattaa rakentamisen Meksikolla, mihin Meksiko ei ole suostunut.
Saadakseen muurille haluamansa rahoituksen kongressin vastustuksesta huolimatta presidentti Trump sanoi helmikuussa 2019 julistavansa Yhdysvaltoihin kansallisen hätätilan. Sen myötä presidentillä on mahdollisuudet rahoittaa muuri eri hallinnonalojen rahoituksesta.
Trumpin seuraaja Joe Biden keskeytti muurin rakentamisen heti aloitettuaan presidenttinä tammikuussa 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meksikon ja Yhdysvaltain raja-aita Wikimedia Commonsissa
Kaksi miestä ylittämässä raja-aitaa Arizonassa lähellä Douglasia
Raja-aita päättyy Tyyneenmereen
Presidentti Trump katsastamassa rajamuurin prototyyppejä San Diegossa maaliskuussa 2018