stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teniposidi
Haittavaikutukset

Vakavin teniposidin aiheuttama haittavaikutus on luuydinsuppressio, minkä seurauksena verisolujen tuotanto elimistössä vähenee. Tyypillisimmin vähenee valkosolujen ja verihiutaleiden määrä. Muita haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ripuli ja maksatoksisuus.
Valmistus

Teniposidi on podofyllotoksiinin puolisynteettinen johdannainen. Podofyllotoksiini reagoi ensin vetybromidin ja tämän jälkeen emäksen kanssa, jolloin siitä muodostuu podofyllotoksiinin epimeeri. Tämä reagoi 2,3,4,6‐tetra‐O‐asetyyli‐β‐d‐glukoosin kanssa glykosidiksi ja viimeinen vaihe teniposidin synteesissä on reaktio tiofeeni-2-aldehydin kanssa.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Teniposide (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Teniposide (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Teniposide (englanniksi)
Johannes Terserus

| Johannes Terserus |
| --- | --- |

Linköpingin hiippakunnan piispa
 1671–1678 
Edeltäjä:  Samuel Enander
Seuraaja:  Olov Svebilius
Turun piispa
 1658–1664 
Edeltäjä:  Aeschillus Petraeus
Seuraaja:  Johannes Gezelius vanhempi
Henkilötiedot
Kuollut: 1678
Kansalaisuus:  Ruotsi
Johannes Elai Terserus (1605–1678) oli ruotsalainen teologi ja piispa. Hän toimi Turun piispana vuosina 1658–1664. Ennen piispan virkaa hän toimi vuodesta 1640 kaunopuheisuuden ja sitten teologian professorina Turun akatemiassa vuosina 1640–1658. Turun akatemian teologian professori Enevaldus Svenonius syytti Terserusta kalvinistisesta harhaopista ja puhdasoppisesta luterilaisuudesta luopumisesta. Terserus joutui Tukholman valtiopäiville, missä hänen näkemyksensä tuomittiin ja hänet pakotettiin eroamaan virastaan.
Eronsa jälkeen Terserus toimi Linköpingin piispana vuosina 1671–1678. Turun piispana ollessaan Terserus aloitti Genealogia Sursillianan kokoamisen. Kaunopuheisuuden professorina hänen seuraajansa Turussa oli professori Martinos Miltokephalos.
Käännös suomeksi
Terminen ruiskutus

Terminen ruiskutus on menetelmä, jossa ruiskutetaan kaasuvirtauksen mukana kulkevana hienojakoisena sumuna kokonaan tai osittain nestemäiseksi sulatettua lisäainetta käsiteltävälle pinnalle . Termistä ruiskutusta voidaan käyttää materiaalien pinnoittamiseen ja erilaisiin kappaleisiin syntyneiden vaurioiden korjaamiseen.
Erilaisia termisen ruiskutuksen menetelmiä ovat liekkiruiskutus, kaariruiskutus, plasmaruiskutus, tyhjiöplasmaruiskutus, suurnopeusliekkiruiskutus ja detonaatioruiskutus.
Aiheesta muualla

Pirjo Tunturi, Pekka Tunturi, Korroosionestotekniikan Keskusliitto ry: Metallien pinnoitteet ja pintakäsittelyt.  Tampere:  Metalliteollisuuden Keskusliitto, MET, 1999.  ISBN 951-817-696-5  Sisällysluettelo verkossa (PDF) (viitattu 13.10.2007).[vanhentunut linkki]
Tentyrites

| Tentyrites> Τεντυρίτης𓈻.Sijainti |
| --- | --- |
 Tentyrites
Koordinaatit:  26°15′0″N, 32°15′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ylä-Egypti
Numero:  6. (U06)
Pääkaupunki:  Tentyra
Pinta-ala:  300 km²
Aiheesta muualla
  Tentyrites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tentyrites (m.kreik. Τεντυρίτης νομός, Tentyritēs nomos), egyptiläisittäin Iker (egypt. 𓈻, Jqr), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 6. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Krokotiili”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Iqer, Meseḥ, Mes-ḥ ja Aa-ta. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U06.
Maantiede

Tentyriteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 6. nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Nomos sijaitsi joen suuren mutkan kohdalla. Sen etelä-/kaakkoispuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Koptiteen (U05) nomos ja länsipuolella eli alajuoksulla päin Diospolites Mikroksen (U07) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Tentyra eli egyptiläisittäin Ta-ynt-netert/Ta-en-tarert/Lunet. Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu 108 900 aruraa (auranalaa) eli noin 300 neliökilometriä.
Historia

Tentyriteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U06, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumala oli Hathor (Het-Heru), jonka kreikkalaiset yhdistivät Afroditeen, ja josta nomoksen pääkaupunki sai nimensä. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyvät Hathor ja Iq.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tentyrites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Raamatullinen arkeologia

Raamatullinen arkeologia on arkeologiaa, joka pyrkii valottamaan Raamatun Vanhan testamentin ja Uuden testamentin kertomuksia, kuvauksia ja keskusteluita patriarkka Abrahamin ajoista toisen vuosituhannen eaa. alussa roomalaisajalle ensimmäisen vuosituhannen jaa. alkuun. Raamatullinen arkeologia sai alkunsa 1800-luvulla.
Raamatullisen arkeologian uranuurtajia olivat amerikkalainen Edward Robinson ja sveitsiläinen Titus Tobler, jotka matkustivat Palestiinassa 1830- ja 1840-luvuilla.
Tavoitteet

Useimmat raamatulliset arkeologit eivät pyri todistamaan Raamatussa kuvattuja asioita tosiksi tai epätosiksi. He tutkivat sen sijaan kirjoituksissa kuvattujen maiden ja aikakausien kulttuureja, ihmisiä, paikkoja ja tapahtumia herättääkseen ne henkiin ja rekonstruoidakseen alueen kulttuuria ja historiaa.
Paljon tutkittuja, mutta toistaiseksi selvittämättömiä kysymyksiä ovat Daavidin ja Salomon kuningaskuntien laajuus, Juudan ja Israelin jokapäiväinen elämä sekä varhaisen rautakauden aikaisen kanaanilaisen ja israelilaisen materiaalisen kulttuurin erot.
Suuri yleisö haluaa arkeologeilta usein tietoa siitä, tapahtuivatko Raamatussa kuvatut tapahtumat todellisuudessa. Tällaisia ovat esimerkiksi vedenpaisumus ja Nooan arkki, Eedenin puutarha, Abraham ja muut patriarkat, Sodoman ja Gomorran tuho, israelilaisten pako Egyptistä, liitonarkki ja kymmenen kadonnutta heimoa. Suuri yleisö odottaa raamatullisen arkeologian myös selvittävän kysymyksiä Jeesuksesta, kuten hänen hautapaikastaan.
Vanhan ja uuden testamentin arkeologia

Vanhan testamentin arkeologia on tuottanut paljon enemmän tuloksia kuin Uuden testamentin arkeologia, mihin on useita syitä. Vanhan testamentin tapahtumat kuvaavat paljon pitempää ajanjaksoa kuin Uuden testamentin. Vanhan testamentin tapahtumapaikat kattavat laajan alueen Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa siinä kun Uusi testamentti tapahtui lähinnä Syyriassa ja Palestiinassa. Vanhassa testamentissa kuvataan myös paljon taisteluita, tuhoja, rakennuksia ja kaiverruksia, joista jää pitkäaikaisia fyysisiä jälkiä. Uuden testamentin kuvaamat tapahtumat olivat sen sijaan useimmiten yhteiskunnallisia ja liittyivät kieleen ja ajatuksiin.
Varhaisimmat tapahtumat

Toistaiseksi arkeologit eivät ole juurikaan onnistuneet vastaamaan kaikkein varhaisimpia Raamatussa kuvattuja tapahtumia koskeviin kysymyksiin, vaan ne ovat pysyneet uskon asioina.
Vedenpaisumusmyytti on saanut todisteita vuonna 1997 julkaistusta tutkimuksesta, jonka mukaan Mustameri tulvi suurelle alueelle etelään noin 5500 eaa. Sen lisäksi on löytynyt merkkejä suurista paikallisista tulvista, jotka olivat Kaksoisvirranmaalla tavallisia. Mitään todisteita maailmanlaajuisesta tulvasta eivät ammattimaiset arkeologit ole kuitenkaan löytäneet, kuten eivät Nooan arkin jäännöksiäkään. Monet amatööritutkijat ovat kylläkin kertoneet löytäneensä arkin jäännöksiä vuorten rinteiltä.
Abrahamista ja muista patriarkoista, tai israelilaisten paosta Egyptistä, ei ole onnistuttu vielä löytämään mitään todisteita. Raamatussa kerrotaan 600 000 ihmisen paenneen Egyptistä lapsineen ja eläimineen ja vaellelleen autiomaassa 40 vuoden ajan, mutta Siinailta ei ole löydetty merkkejä sellaisesta.
Arkeologit eivät ole löytäneet Kanaaninmaan kaupungeista tai Jerikosta merkkejä sellaisista tuhoista, joita Raamattu kuvaa. Hazor on yksi harvoista paikoista, joista Raamatun mainitseman tuhon merkkejä on löydetty. Tuhon aiheuttajaa ei tosin ole pystytty selvittämään.
Arkeologit eivät ole onnistuneet vielä selvittämään sitä, mitkä asumukset olivat muinaisten israelilaisten ja mitkä kanaanilaisten, ja miten he erosivat toisistaan.
Viimeinen vuosituhat eaa.

Israelin muinaisten kuninkaiden Daavidin ja Salomon historiallisuutta on pyritty ahkerasti selvittämään. Vuonna 1993 ja 1994 löydettiin Tel Dan -steela, joka on ensimmäinen Raamatun ulkopuolinen maininta Daavidista. Kummastakaan kuninkaasta ei kuitenkaan ole juurikaan muuta arkeologista todistusaineistoa. Heitä välittömästi seuraavien vuosisatojen raamatullisista kuvauksista on kuitenkin löydetty todisteita. Tällaisia tapahtumia ovat esimerkiksi Sanheribin ja assyrialaisten hyökkäys Juudaan vuonna 701 eaa. sekä Jerusalemin ja temppelin hävitys vuonna 586 eaa., joista kumpikin on vahvistettu arkeologisin kaivauksin ja esinelöydöin.
Kuolleenmeren kääröt, jotka löydettiin luolista vuosien 1947 ja 1960 välillä, on yksi kaikkien aikojen merkittävimpiä arkeologisia löytöjä. Kirjoituskokoelma kertoo paljon juutalaisuuden historiasta samoin kuin ajanlaskun ajan alkua edeltäneestä tavallisesta elämästäkin. Toinen merkittävä tekstilöytö ovat Ketef Hinnomin hautojen hopea-amulettikääröt vuodelta 1979.
Jeesuksen aika

Uuden testamentin arkeologia pyrkii selvittämään Jeesuksen aikaa lähellä olevia tapahtumia vuosien 40 eaa. ja 100 jaa. välisenä aikana. Tutkimuksia suoritetaan Israelin, Jordanian, Turkin, Kreikan ja Italian alueilla.
Italialaiset arkeologit löysivät vuonna 1961 Herodeksen rakennuttamasta Caesarean kaupungista vuodelta 30 eaa. peräisin olevan kaiverruksen, joka varmistaa Pontius Pilatuksen Raamatussa mainitun tittelin.
Herodeksen uudistaman Jerusalemin temppelin kaivauksissa on löytynyt toistaiseksi vain vähän temppelin jäänteitä, sillä roomalaiset tuhosivat sen perusteellisesti. Herodeksen mahdollinen hauta löydettiin Herodionista vuonna 2006.
Jeesuksen syntymästä, elämästä tai kuolemasta ei ole toistaiseksi löydetty arkeologisia todisteita. Myöskään hänen opetuslapsistaan ei ole löydetty jälkiä. Henkilöiden kohdalla arkeologiset todisteet olisivat jäänteitä heidän ruumiistaan, jollaisten löytäminen on yleensäkin harvinaista. Vuonna 2007 julkaistun väitteen mukaan Jeesuksen hauta, niin sanottu Talpiotin hauta, olisi löytynyt vuonna 1980 Jerusalemista, mutta haudan yhteydestä Jeesukseen ei ole todisteita. Arkeologien mukaan Jeesus olisi haudattu sitä paitsi todennäköisemmin kotikaupunkiinsa Nasaretiin kuin Jerusalemiin.
Vaikka arkeologit eivät olekaan löytäneet merkkejä Jeesuksesta, tavallisten ihmisten elämästä siltä ajalta on löytynyt paljon tietoa.
Genesaretinjärven pohjasta löydettiin vuoden 1986 kuivuuden aikana roomalaisaikainen vene. Sen yhteyttä Jeesukseen tai Uuden testamentin tapahtumiin ei tiedetä.
Brittiläinen arkeologi väitti vuonna 2004 löytäneensä Johannes Kastajaa esittäviä piirroksia tämän synnyinpaikassa Ain Keremissä sijainneesta luolasta. Piirrokset todettiin myöhemmin tehdyn vasta satoja vuosia Johanneksen ajan jälkeen, vaikka ne mahdollisesti esittivätkin häntä.
Raamatun ristiriidat

Raamatun ristiriidoilla tarkoitetaan samasta asiasta kertovien eri raamatunkohtien välillä olevia poikkeamia.
Esimerkki Raamatun ristiriidasta on Juudaksen kuolema. Apostolien teoissa Juudas kuolee suistumalla alas, kun taas Matteuksen evankeliumissa hän  hirttäytyy viskattuaan hopearahat temppeliin. Kertomusten eroja on pyritty selittämään hirttoköyden katkeamisella.
Eri suhtautumistapoja

Raamatun ristiriidoista on käyty keskustelua koko sen olemassaolon ajan. Jo 300-luvulla monet teologit pitivät Raamattua osin ristiriitaisena ja kannattivat sen vertauskuvallista tulkintaa. Varhainen Raamatun ristiriitaisuutta puoltava teos on Thomas Painen vuonna 1794 julkaistu teos The Age of Reason.
Jotkin juutalaisuuden ja kristinuskon suuntaukset pitävät Raamattua erehtymättömänä, kun taas toisten mielestä siinä on ristiriitoja tai muita epäselvyyksiä. Myös useimmat Raamatun virheettömyyttä kannattavat pitävät mahdollisena, että siinä on kopiointi- tai käännösvirheitä. Islaminuskon mukaan Raamattu sisältää jumalallista ilmoitusta, joka kuitenkin on osittain turmeltunut.
Maailmalla on uskonnollisia liikkeitä, jotka perustuvat tiettyyn raamatunkäännökseen ja korostavat sen virheettömyyttä. Tunnetuin on niin sanottu King James Only -liike, joka pitää englanninkielistä Kuningas Jaakon käännöstä virheettömänä. Liikkeen kannattajista osa pitää tätä käännöstä jopa parempana kuin varhaisia kopiota alkuteksteistä.
Thomas Mannfred Carlssonin mielestä Raamatun luotettavuus niin historiallisten kuin hengellistenkin tietojen lähteenä muuttuu kyseenalaiseksi, jos Raamatussa on  ristiriitoja. Tällöin Raamattuun ja sen tarjoamaan tietoon Jumalasta tulisi suhtautua varauksellisesti. Emeritusprofessori Heikki Räisäsen mukaan myös fundamentalisti valikoi ja tulkitsee. Raamatun vaikutushistoria on niin laaja, että siihen on mahdotonta tarttua ilman minkäänlaista ennakkokäsitystä. Traditio on yleensä aina Raamatun lukemisessa mukana.
Kirjallisuutta > Ristiriitaisuuden puolesta

Aaltonen, V. T.: Ristiriitainen Raamattumme.  Helsinki: Vapaa-ajattelijain liitto ry, 1955.
Paine, Thomas: The Age of Reason.  (Alkuteos ilmestynyt 1794)  Buffalo, New York: Prometheus Books, 1984.  ISBN 0-87975-273-4
Räisänen, Heikki: Tuhat ja yksi tulkintaa: Luova näkökulma Raamattuun.  Helsinki: Yliopistopaino, 1989.  ISBN 951-570-024-8
Räisänen, Heikki: Rosoinen Raamattu.  Helsinki: WSOY, 2006.  ISBN 951-0-30872-2
Kirjallisuutta > Ristiriidattomuuden puolesta

Antturi, Kai; Luoto, Valtter; Pehkonen, Seppo: Onko Raamattu Luotettava.  Helsinki: Ristin Voitto Ry, 1985.  ISBN 951-605-889-2
Saarnivaara, Uuras: Voiko Raamattuun luottaa?: Raamatun johdanto-oppi, historia, arkeologia ja tulkinta.  (3. korjattu painos)  Suolahti: Ev. Lut. Herätysseura Ry, 1985.  ISBN 951-689-055-5
Nummela, Leif: Raamatun punainen lanka.  Uusi Tie, 2006.  ISBN 951-619-460-5
Puolimatka, Tapio: Usko, tiede ja Raamattu.  Helsinki: Uusi tie, 2007.  ISBN 978-951-619-467-0
Aiheesta muualla > Ristiriitojen puolesta

Thomas Mannfred Carlsson: Raamatun ristiriidat
Paul Carlson: New Testament contradictions. Infidels.org. (englanniksi)
Biblical Inconsistencies (englanniksi)
Skeptic's Annotated Bible: Contradictions in the Bibl (englanniksi)
The ”Holey” Bible (englanniksi)
Dennis McKinsey's Biblical Errancy (englanniksi)
Thomas Paine: The Age of Reason (1795) (englanniksi)
Aiheesta muualla > Ristiriidattomuuden puolesta

Vastine Thomas Mannfred Carlssonin raamattukritiikkiin (suomeksi)
Onko Raamattu ristiriitainen - Teemaosio sivustolla www.jw.org (suomeksi)
Biblical Inconsistencies Answered (englanniksi)
Tektonics.org:in vastaus The ”Holey” Bibleen (englanniksi)
Rational Christianity (englanniksi)
Apologetic Press (englanniksi)
Answering Islam — Vastauksia Raamatun ristiriitaväitteisiin muslimeille (englanniksi)
Come Reason (englanniksi)
Raamatun ristiriitojen tarkastelua
http://www.jw.org/fi/raamatun-opetukset/kysymyksi%C3%A4/onko-raamattu-ristiriitainen/
Tenkodogo

| Tenkodogo |
| --- | --- |
 Tenkodogon katolinen kirkko.
 Tenkodogo
 Koordinaatit: 11°46′47″N, 0°22′0″W 
Valtio:  Burkina Faso
Alue:  Centre-Est
Provinssi:  Boulgou
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 147 km²
Väkiluku (2019):  157 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tenkodogo on kaupunkikunta sekä Centre-Estin alueen ja Boulgoun provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 185 kilometriä Ouagadougousta kaakkoon. Kunnassa on 157 900 ja kaupunkialueella 133 600 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Maantiede ja väestö

Tenkodogon kunnan pinta-ala on 1 147 ja kaupunkialueen 62,6 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Dialgayen ja Tensobtengan, idässä Bissigan ja Lalgayen, etelässä Bagrén ja Banén ja lännessä Garangon kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Vesistöt kuuluvat Nakambén eli Valkoisen-Voltan valuma-alueeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsä- ja pensassavannia.
Seudun ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–900 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta lokakuuhun. Kuukausien keskilämpötilat vaihtelevat 33 ja 41 asteen välillä.
Kuntaan kuuluu kuusi kaupunginosaa ja 83 kylää. Asukkaista 56,3 % on moseja, 26,9 % bisoja, 3,8 % gurmia ja 2,3 % fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat bisa, moore, fulani ja mooren murre yaana. Muslimeja on 51,3 %, katolisia 36 %, protestantteja 9,6 % ja animisteja 2,7 %.
Historia

Tenkodogoa pidetään legendaarisen Wedraogon vuoden 1100 tienoilla perustaman mosivaltakunnan ensimmäisenä pääkaupunkina. Se oli siirtomaa-aikana hallintopiirin ja myöhemmin departementin keskus. Tenkodogosta tuli kunta vuonna 1973 ja uudelleen vuonna 1995. Boulgoun provinssi on perustettu vuonna 1984.
Liikenne, talous ja palvelut

Tenkodogon kautta kulkevat Ghanan ja Togon rajalle johtavat maantiet RN16 ja RN17. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi, puuvilla, seesami, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit, hevoset ja siipikarja. Tenkodogo on keskus- ja eläintoreineen tärkeä rajakaupan välittäjä. Teollisuutta edustaa puuvillayhtiö Socoma.
Kaupungissa toimii kaksi julkista lyseota, yksityisiä yläkouluja, opettajaopisto ja terveydenhoidon oppilaitos. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, terveyskeskukset ja apteekit. Kulttuurilaitoksia ovat nuorisotalo, naisten talo, kaksi elokuvateatteria sekä kulttuuri- ja vapaa-ajankeskukset.
Matkailu ja nähtävyydet

Seudun tärkein nähtävyys on Bagrén tekojärvi. Burkinalaisia houkuttelee Tenkodogoon paikallisen mosipäällikön sadonkorjuujuhla nabasga. Kaupungissa on majoituspalveluja, mutta se ei ole varsinainen matkailukohde.
Terskatulehdus

Terskan ja esinahan tulehdus.
Terskatulehdus eli balaniitti (kreikan sanasta balanos, terska) on terskan tulehdus. Jos tulehdus on terskan lisäksi myös esinahassa, sitä kutsutaan balanopostiitiksi.
Terskatulehduksella on useita mahdollisia syitä. Sen tavallisin komplikaatio on fimoosi eli esinahan ahtaus. Terskatulehduksen oireita ovat esinahan turpoaminen, punoitus ja kipu.
Aiheesta muualla

Dermaklinikka.fi - Balaniitti (Arkistoitu – Internet Archive)
Terijoensalava

| Terijoensalava |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  Silosalava euxina
Lajike::  ’Bullata’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Terijoensalava (Salix euxina ’Bullata’), kansanomaisesti ”pallopaju”, on silosalavan eli salavan lajike, jota käytetään Suomessa laajalti koristekasvina. Sen arvellaan olevan kotoisin Karjalankannakselta, toisten lähteiden mukaan kuitenkin Kaukasiasta.
Kuvaus

Terijoensalava kasvaa 3–10 metriä korkeaksi ja suunnilleen yhtä leveäksi. Se kasvaa puumaisenakin pallomaiseksi, mutta sitä voi kasvattaa pensaana, jolloin sitä pitää leikata usein. Lehdet ovat 6–15 senttimetriä pitkiä ja kapeansuikeita. Terijoensalava viihtyy aurinkoisessa tai puolivarjoisessa kasvupaikassa ja kukkii toukokuussa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Terijoensalava – Salix euxina 'Bullata'
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q11896943  Laji.fi: MX.4978972
Terassitalo 2

| Terassitalo 2 |
| --- | --- |
 Terassitalo 2:n nimellä tunnettuja raunioita.
Sijainti:  Efesoksen arkeologinen alue, Selçuk, İzmir, Turkki
Koordinaatit:  37°56′18″N, 27°20′29″E
Rakennustyyppi:  yksityistalojen kortteli
Valmistumisvuosi:  1. vuosisata eaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Efesos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Terassitalo 2 on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta yksityistalojen kokonaisuudesta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Historia

Terassitalo 2 on lännenpuoleinen kahdesta kaupungista kaivetusta terassitalosta. Sen itäpuolella sijaitsee niin kutsuttu Terassitalo 1. Rakennukset ovat saaneet nykyisen nimensä siitä, että ne oli rakennettu rinteeseen tehdyille pengerryksille. Terassitaloksi 2 kutsuttu kokonaisuus muodostuu yhdestä korttelista (roomalaisittain insula), joka sijaitsi Kuretes-kadun varrella vastapäätä Variuksen kylpylää ja Hadrianuksen temppeliä. Sen talot ovat hellenistisen kauden lopulta ensimmäiseltä vuosisadalta eaa., ja ne ovat säilyneet asuinkäytössä ainakin myöhäisantiikkiin 300-luvulle jaa. ja osittain aina varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle 600-luvulle jaa. saakka. Taloissa on tehty muutoksia usein niiden historian aikana. 200-luvulta jaa. lähtien taloissa on havaittavissa kaupungin köyhtyminen maanjäristysten seurauksena, sillä osa asuintiloista on muutettu työpajatiloiksi.
Terassitalon 2 arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1967–1983. Se katettiin vuonna 1999. Tutkimukset ja ennallistustyöt jatkuvat edelleen.