stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veikkausliigan kausi 2021
Tilastot > Syöttäjät

8 maalisyöttöä
Urho Nissilä (KuPS)
6 maalisyöttöä
Lucas Kaufmann (Honka)
Murilo Henrique de Araunjo Santos (SJK)
Petteri Forsell (Inter)
Macoumba Kandji (FC Lahti)
5 maalisyöttöä
Pyry Hannola (SJK)
Timo Furuholm (Inter)
4 maalisyöttöä
Maximus Tainio (FC Haka)
David Browne (HJK)
Kari Arkivuo (FC Lahti)
Anton Popovitš (KuPS)
Aleksi Paananen (Inter)
Janne-Pekka Laine (FC Haka)
Teemu Jäntti (Ilves)
Otso Koskinen (Honka)
Lucas Lingman (HJK)
3 maalisyöttöä
Janne Saksela (HJK)
Jordan Sebban (KuPS)
Filip Valencic (HJK)
Edmund Arko-Mensah (Honka)
Jesper Engström (Inter)
Riku Riski (HJK)
Niilo Mäenpää (IFK Mariehamn)
Santeri Haarala (KuPS)
Benjamin Källman (Inter)
Duarte Tammilehto (Honka)
Lucas Rangel (KuPS)
Joona Veteli (Ilves)
Muhamed Tehe Olawale (IFK Mariehamn)
Luis Carlos Murillo (HJK)
Felipe Aspegren (KuPS)
Lähde:
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
| n k Jalkapallon pääsarjakaudet Suomessa |
| --- | --- |
Suomen-mestaruuskilpailut: 1908 1909 1910 1911 1912 1913 1914a 1915 1916 1917 1918 1919 1920 1921 1922 1923 1924 1925 1926 1927 1928 1929
Mestaruussarja: 1930 1931 1932 1933 1934 1935 1936 1937 1938 1939 1940–41 1941–42b 1942–43c 1943–44 1944–45d 1945e 1945–46 1946–47 1947–48 1948 1949 1950 1951 1952 1953 1954 1955 1956 1957 1958 1959 1960 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989
Veikkausliiga: 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
a) Suomenmestaruuskilpailua ei pelattu ensimmäisen maailmansodan vuoksi. b) Mestaruussarjaa ei pelattu jatkosodan vuoksi. c) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1942). d) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1945). e) Karsintasarja on laskettu myöhemmin Mestaruussarjan 13. kaudeksi.
| n k Euroopan jalkapallokausi 2020–2021 (UEFA) |
| --- | --- |
← 2019–20202021–2022 →
Kansalliset sarjat:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Herzegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret ’20 ’21  Georgia ’20 ’21  Gibraltar  Irlanti ’20 ’21  Islanti ’20 ’21  Israel  Italia  Itävalta  Kazakhstan ’20 ’21  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia ’20 ’21  Liettua ’20 ’21  Luxemburg  Makedonia  Malta  Moldova ’20 ’21  Montenegro  Norja ’20 ’21  Pohjois-Irlanti  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi ’20 ’21  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Suomi ’20 ’21  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä ’20 ’21  Venäjä  Viro ’20 ’21  Wales 
UEFA:n kilpailut:  Mestarien liiga karsintavaihe ja play-off-kierros  lohkovaihe  pudotuspelivaihe  loppuottelu  Eurooppa-liiga karsintavaihe ja play-off-kierros  lohkovaihe  pudotuspelivaihe  loppuottelu  Super Cup 
| n k Euroopan jalkapallokausi 2021–2022 (UEFA) |
| --- | --- |
← 2020–20212022–2023 →
Kansalliset sarjat:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Herzegovina  Bulgaria  Englanti  Espanja  Färsaaret ’21 ’22  Georgia ’21 ’22  Gibraltar  Irlanti ’21 ’22  Islanti ’21 ’22  Israel  Italia  Itävalta  Kazakhstan ’21 ’22  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia ’21 ’22  Liettua ’21 ’22  Luxemburg  Makedonia  Malta  Moldova ’21 ’22  Montenegro  Norja ’21 ’22  Pohjois-Irlanti  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi ’21 ’22  Saksa  San Marino  Serbia  Skotlanti  Slovakia  Slovenia  Suomi ’21 ’22  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä ’21 ’22  Venäjä  Viro ’21 ’22  Wales 
UEFA:n kilpailut:  Mestarien liiga karsintavaihe ja play-off-kierros  lohkovaihe  pudotuspelivaihe  loppuottelu  Eurooppa-liiga karsintavaihe ja play-off-kierros  lohkovaihe  pudotuspelivaihe  loppuottelu  Konferenssiliiga karsintavaihe ja play-off-kierros  lohkovaihe  pudotuspelivaihe  loppuottelu  Super Cup
Olli (nimi)

| Olli |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  20. syyskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Olle, Ollie, Vulle
Nimen alkuperä:  Olavi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olli on suomalainen miehen etunimi. Se perustuu ruotsalaiseen nimimuotoon Olle, joka on Olof-nimen muoto. Ollin nimipäivä on 29. heinäkuuta. Se on yleinen sekä virallisena etunimenä että Olofin toisen suomalaisen muodon Olavin lempinimenä. Virallisena etunimenä Olli alkoi huomattavasti yleistyä 1950-luvulla.
Olli oli myös Uuden Suomen pakinoitsija Väinö Nuortevan nimimerkki.
1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Olli on Suomessa annettu 23 191 miehelle ja muutamalle naiselle.
Olli tunnettujen henkilöiden yhdysnimien alkuosana

Olli-Matti:
Olli-Matti Kalliosaari, Ollie, laulaja ja lauluntekijä
Olli-Matti Multamäki, kenraaliluutnantti, Porin Prikaatin ent. komentaja
Olli-Matti Oinonen, teatteriohjaaja ja näyttelijä
Olli-Matti Ronimus, runoilija
Olli-Matti Wahlström, rumpali
Olli-Pekka:
Olli-Pekka Behm, päätoimittaja
Olli-Pekka Heinonen, poliitikko (Kokoomus)
Olli-Pekka Hilmola, logistiikan professori
Olli-Pekka Itälä, jalkapalloilija
Olli-Pekka Kallasvuo, Nokian toimitusjohtaja
Olli-Pekka Kallioniemi, molekulaarisen täsmälääketieteen professori
Olli-Pekka Karjalainen, moukarinheittäjä
Olli-Pekka Komulainen, jääkiekkoilija
Olli-Pekka Kärkkäinen, suunnistaja ja kestävyysurheiluvalmentaja
Olli-Pekka Laine, basisti
Olli-Pekka Lyytikäinen, A-lehtien hallituksen puheenjohtaja
Olli-Pekka Mattila, seiväshyppääjä
Olli-Pekka Moisio, filosofi
Olli-Pekka Ojansivu, lentopalloilija
Olli-Pekka Parviainen, elokuvakäsikirjoittaja
Olli-Pekka Peltola, ampumahiihtäjä
Olli-Pekka Riihikoski, kuvataiteilija
Olli-Pekka Ruuskanen, taloustieteilijä
Olli-Pekka Salminen, Kemijärven ent. kaupunginjohtaja
Olli-Pekka Silfverhuth, Hampurin merimieskirkon johtaja
Olli-Pekka Tennilä, runoilija
Olli-Pekka Tuomisalo, saksofonisti
Olli-Pekka Vainio, teologi
Olli-Pekka Vehviläinen, historiantutkija ja professori
Olli-Pekka Vuorinen, OP Beats, hip hop -tuottaja
Olli-Pekka Äijälä, jääkiekkomaalivahti
Muita:
Olli-Kalle Heimo, näyttelijä
Olli-Markus Taivainen, suunnistaja ja hiihtosuunnistaja
Olli-Petteri Viinikainen, jääkiekkoilija
Olli-Poika Parviainen, Hämeenlinnan kaupunginjohtaja, vihreiden ent. kansanedustaja
Olli taiteilijanimenä

Olli, oik. Väinö Nuorteva, Uuden Suomen pakinoitsija 1922–1964
Olli-PA, rap-artisti, Funksons-yhtyeen jäsen
Kuvitteellisia Olleja

Olli, Suomisen perheen poika, Lasse Pöystin roolihahmo
Olli, yksi Astrid Lindgrenin Melukylän lapsista
Olli, Anni Swanin romaanissa (1919) Ollin oppivuodet
Olli, Hannu Salaman romaanissa Minä, Olli ja Orvokki
Olli (LLoyd B. Nebulon), avaruusolento piirrossarjassa Lloyd in Space
Olli, sarjakuvassa Pupu, Possu ja Olli
Olli, animaatiosarjassa Kaisa ja Olli
Olli Oksa, televisiosarjassa Salatut elämät
Olli Santanen, tv-sarjassa The Joulukalenteri
Niilo Olli Hääppönen, Aake Kallialan esittämä sketsihahmo televisiosarjoissa Pulttibois ja Manitbois
Olli, hahmo animaatiosarjassa Alfred J. Kwak
Olli, hahmo Pekka Töpöhäntä -kirjoissa, Pekan isäntäperheen poika
Olli Orava, hahmo Miina ja Manu -lastenkirjasarjassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olli (nimi) Wikimedia Commonsissa
Raimo Utriainen

| Raimo Utriainen |
| --- | --- |
 Raimo Utriainen (vas.) ja professori T. I. Wuorenrinne tarkastelevat Ida Aalbergin muisto­merkin luonnosta vuonna 1965.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Raimo Arvi Johannes Utriainen
Syntynyt: 24. syyskuuta 1927 Kuopio
Kuollut: 27. huhtikuuta 1994 (66 vuotta) Helsinki
Raimo Arvi Johannes Utriainen (24. syyskuuta 1927 Kuopio – 27. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari, jonka työt olivat aiheiltaan yleensä abstrakteja. Konstruktivistina Raimo Utriainen etsi ja painotti taiteessaan kineettisiä ja dynaamisia rakenteita, jotka ilmaisevat ajan ja tilan kokemuksia.
Henkilöhistoria

Utriainen opiskeli alkujaan matematiikkaa Turun yliopistossa, mutta kävi myös Turun taideyhdistyksen piirustuskoulua. Vuonna 1947 hän siirtyi Helsinkiin ja opiskelu vaihtui arkkitehtuuriin ja Teknilliseen korkeakouluun. Arkkitehtuurin opinnot vaihtuivat Suomen Taideakatemian koulun opintoihin vuonna 1953.
Utriaiselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1980, jolloin hän oli myös Vuoden taiteilija. Samana vuonna hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Taiteellinen tuotanto

Taiteilijana Utriainen maalasi 1950-luvulla Pariisissa ja Helsingissä, myöhemmin hän harjoitti esittävää maalaustaidetta henkilökohtaisena vastapainona kurinalaiselle veistostaiteelleen. Sen Utriainen aloitti figuratiivisilla töillä. Aiheet abstrahoituivat Turun Talvimerenkulun muistomerkin myötä 1957–1961. Näyttelijä Ida Aalbergin muistomerkki Esirippu (1972) oli syntyaikoinaan 1960-luvun alussa ensimmäinen abstrakti henkilömuistomerkki Suomessa. Sen jälkeen pronssi vaihtui materiaalina teräkseen ja veistosten muoto vaihtui matemaattisen tiukkaan muotoon. Utriainen teki 47 veistosta julkisiin tiloihin Suomessa ja muualla maailmassa, muun muassa Israelissa, Norjassa, Ruotsissa ja Japanissa.
Utriainen perusti vuonna 1993 taidesäätiön. Sen kokoelma on talletettu vuonna 2006 Espoon modernin taiteen museoon Emmaan, jossa oli 2007 laaja Soiva viiva -niminen näyttely Utriaisen teoksista. Kokoelmassa on lähes 150 veistosta, yli 30 maalausta sekä akvarelleja, piirustuksia ja luonnoksia.
Taiteellinen tuotanto > Teoksia

Lehtipoika, 1961, Kuopio.
Jäinen meri, 1961, Turku.
Huilupoika, 1965, Siilinjärvi.
Esirippu/Ida Aalbergin muistomerkki, 1972, Helsinki.
Vooki, 1974, Helsinki.
Lehmisavu, Vakion ulkoilmaveistos, 1980, Helsinki.
Maria Jotunin muistomerkki, 1983, Kuopio.
Polvesta polveeen, 1985, Kouvola.
Arvo Turtiaisen muistomerkki, 1990, Helsinki.
Ystävyyttä yli rajojen, 1990, Seinäjoki.
Virta, 2006, Espoo.
Aiheesta muualla

Ahtola-Moorhouse, Leena: / Utriainen, Raimo (1927–1994). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Teoskartta Raimo Utriaisen julkisiin teoksiin. Raimo Utriaisen taidesäätiö
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Bart Starr

Bart Starr
Bryan Bartlett "Bart" Starr (9. tammikuuta 1934 – 26. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Hän syntyi Montgomeryssa, Alabamassa, ja aloitti NFL-tason uransa vuonna 1956.
Starr pelasi pelinrakentajana vuoteen 1971 saakka Green Bay Packersissa, jota hän myöhemmin valmensi vuosina 1975–1983. Hän on viisinkertainen NFL:n mestari (kausina 1961, 1962, 1965, 1966 ja 1967) ja kuului 1960-luvulla neljästi Pro Bowl -joukkueeseen. Starrin NFL-mestaruuksista kaksi viimeistä olivat Super Bowl -voittoja. Starr valittiin sekä historian ensimmäisen että toisen Super Bowlin parhaaksi pelaajaksi.
Bart Starr valittiin Pro Football Hall of Famen jäseneksi vuonna 1977.
Franco Harris

| Franco Harris |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1950 Fort Dix, New Jersey
Kuollut: 20. joulukuuta 2022 (72 vuotta) Sewickley, Pennsylvania
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Pelaajaura
Seurat:  Pittsburgh Steelers Seattle Seahawks
NFL-varaus:  13. varaus, 1972 Pittsburgh Steelers
Pääsarjaura:  1972–1984
Hall of Fame:  1990
Franco Harris (7. maaliskuuta 1950 – 20. joulukuuta 2022) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi keskushyökkääjänä Pittsburgh Steelersissä vuosina 1972–1983 ja sen jälkeen lyhyesti Seattle Seahawksissa.
Harris oli yhdeksään otteeseen Pro Bowlissa. Hänet valittiin 1970-luvun vuosikymmenjoukkueeseen (all-decade team), ja hänet on kelpuutettu Pro Football Hall of Fameen.
Hyderabad (Intia)

| Hyderabad హైదరాబాద్ |
| --- | --- |

 Hyderabad
 Koordinaatit: 17°22′31″N, 78°28′28″E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Telangana
Piirikunta:  Hyderabad Rangareddi
Perustettu:  1591
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mohammad Majid Hussain
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  650 km²
Korkeus:  536 m
Väkiluku (2011):  6 809 970 
 – Metropolialue:  7 749 334  
Aikavyöhyke:  UTC+5:30
 
 Kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyderabad (teluguksi హైదరాబాద్, Haidarābād, urduksi ‏حیدرآباد‎, Ḥaidarābād) (tunnetaan myös nimellä Bhagyanagar) on Intian neljänneksi suurin kaupunki ja Telanganan sekä Andhra Pradeshin osavaltioiden yhteinen pääkaupunki. Osa Hyderabadin kaupunkialueesta sijaitsee Hyderabadin piirikunnassa, ja Hyderabad on sen sekä sitä ympäröivän Rangareddin piirikunnan pääkaupunki. Hyderabad muodostaa Secunderabadin kanssa kaksoiskaupungin, jotka erottaa toisistaan vuonna 1562 rakennettu Hussain Sagarin tekojärvi. Vuonna 2011 kaupungissa asui 6 809 970  ja koko kaupunkialueella 7 749 334 henkeä.
Telanganan osavaltion irtauduttua Andhra Pradeshista kesäkuussa 2014 Hyderabad jäi Telanganan puolelle, mutta pysyy myös Andhra Pradeshin pääkaupunkina ainakin kymmenen vuoden ajan.
Historia

Hyderabad siirrettiin nykyiselle paikalleen Musijoen varteen Muhammad Kuli Kutb Šahin valtakaudella vuonna 1591, koska edellisessä pääkaupungissa Golkondassa oli pulaa vedestä. Muhammad Kuli Kutb Šah määräsi myös rakennettavaksi loistokkaan Charminarin moskeijan kiitokseksi kaikkivaltiaalle, joka oli pelastanut kaupungin ruttoepidemialta.
Kulttuuri

Hyderabadissa sijaitsee Ramoji Film City, joka on maailman suurin elokuvastudio. Siellä kuvataan suuri osa telugunkielisen elokuvateollisuuden elokuvista.
Panoraamakuva Hyderabadista Hussain Sagarin järven rannalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyderabad Wikimedia Commonsissa
| n k Megakaupungit |
| --- | --- |
Afrikka (3):  Kairo  Kinshasa  Lagos 
Aasia (29):  Bangalore  Bangkok  Chengdu  Chennai  Chongqing  Delhi  Dhaka  Hangzhou  Hồ Chí Minh  Hyderabad  Istanbul  Jakarta  Kalkutta  Kanton  Karachi  Keihanshin  Lahore  Metro Manila  Mumbai  Nagoya  Peking  Soul  Shanghai  Shenzhen  Teheran  Tianjin  Tokio  Wuhan  Xiamen 
Eurooppa (5):  Istanbul  Lontoo  Moskova  Pariisi  Rein–Ruhr 
Pohjois-Amerikka (3):  Los Angeles  México  New York 
Etelä-Amerikka (5):  Bogotá  Buenos Aires  Lima  Rio de Janeiro  São Paulo 
Hyderabadin Ramoji Film Cityssä kuvataan suuri osa telugunkielisen elokuvateollisuuden elokuvista.
Pianokonsertto nro 9 (Mozart)

Pianokonserton ensimmäinen osa, pääteema.
Pianokonsertto nro 9 Es-duuri KV 271 on Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonsertto, joka valmistui vuonna 1777. Konsertto on tunnettu lisänimellä Jeunehomme. Mozart sävelsi alun perin teoksen ranskalaiselle pianistille, joka oli mahdollisesti Mozartin ystävän Jean-Georges Noverren tytär Victoire Jenamy.
Ensimmäisessä osassa on ajalle epätyypillisesti solistin väliintulo heti alussa lyhyen orkesterifanfaarin jälkeen. Toinen osa on rinnakkaissävellaji c-mollissa. Kolmas osa on rondomuotoinen ja se alkaa pianon soolo-osuudella. Osan katkaisee hidas menuetti-jakso.
Osat

Allegro
Andantino
Rondo. Presto - Menuetto - Presto
Heikki Lund

Näyttelijä FIA, muusikko, näytelmäkirjailija.
Heikki Lund (s. 1953 Oulu) on suomalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja muusikko. Lund on näytellyt lukuisissa teatterituotannoissa ja TV-sarjoissa. Hän on toiminut vuoteen 2022 asti myös Keski-Uudenmaan Teatteri KUTin hallituksen puheenjohtajana, teatterinjohtajana ja Tuusulan Krapin kesäteatterin tuottajana. Lund on myös yksi teatterin perustajajäsenistä. Lund on myös julkaissut useita lähinnä runoteksteihin säveltämiään äänilevyjä ja hänen kulttuurihistoriallisista näytelmistään on julkaistu kaksi kirjaa, Mechelin ja Yksi laulu yli muiden.
Näytelmiä

Valuma-alue- kaivosteollisuus ja luonnon puolustajat vastakkain Lapissa. (2023)
Suden hetki- Venny Soldan-Brofelt ja Pekka Halonen syvällisten kysymysten äärellä v. 1919 Halosenniemessä. (2022)
Sherwood Tigers- Musiikkinäytelmä keravalaisesta bändistä ja nuorisosta v. 1980. (2021)
Akseli ja Mary- Kuvaus taiteilijaperheen elämästä maailman muuttuessa. (2020)
Aktiivimalli- Harmaat Pantterit 4. Anarkistinen komedia vanhustenhuollosta (2019)
Hyökkäys- näytelmä suomalaisesta terrorismista (2019)
Pientä laittoa- huippusuosittu parisuhdekomedia (2019)
Suomenhevosen tarina- 100 vuotta Suomea yhden suvun silmin. Spektaakkeli suuressa maneesissa, mukana myös kaksi suomenhevosta. (2017)
Mechelin- näytelmä unohdetusta suurmiehestä. Suomeksi ja Ruotsiksi. (2017)
Harmaat Pantterit 3 - Käpyhovin pelastuspalvelu (2017)
Harmaat Pantterit 2 - Käpyhovi taistelee (2016)
Symposion - Sibelius, Gallén ja Halonen kokoontuvat Gallénin taulun 10-vuotisjuhliin 1904 (2015)
Parisuhdeleiri - farssi parisuhdeterapian kliseistä (2013)
Jamppa - musiikkinäytelmä Jamppa Tuomisesta (2012)
Harmaat Pantterit - Kapina Käpyhovin vanhainkodissa (2010)
Tango on intohimoni - Tangonäytelmä M.A.Nummisen samannimisen romaanin pohjalta (2009)
Takaisin Kämppiin- Leino ja Sibelius ja Ville Wallgren viihteellä (2009)
Tuli perjantai ja viides päivä - Dramatisointi Jorma Toiviaisen romaanista (2007)
Kultakausi -The Golden Age - Sibelius, Gallén ja Schjerfbeck Kämpissä (2005)
Murhelintu - Näytelmä J.H.Erkon elämästä (2005)
Yksi laulu yli muiden - Leinon ja Sibeliuksen kipunoiva kohtaaminen vuonna 1925 (2002)
Kerava -18 - kuvaus Keravan taistelusta (2001)
Draamallisia monologeja

Kultakauden taiteilijat - Tuusulan Rantatie ja suomalaisuuden nousu (1998)
Rantatien tarinat -Eino Leino kertoo Rantatiestä ja ystävistään (2014)
Reidar - kuvataiteilija Reidar Särestöniemi (2002)
Rantatien runoruhtinas - Eino Leino (2003)
Jean Sibelius - Symphony and life (2007)
Mika Waltari (2008)
Musta Ukko - monologi ja museo-opastus Kari Suomalaisen näyttelyyn (2011)
Pekka Halonen Eino Leinon silmin - monologi ja museo-opastus (2013)
Suruttomain seurakunta- Boheemielämää Helsingin taiteilijaravintoloissa sortovuosina. (2021)
Draamalliset musiikkiohjelmat

Matkalla pohjoiseen - Juha Vainion elämää ja erotiikkaa (2005)
Malja tomullesi - Carl Michael Bellman (2006)
Markus-passion libretto - Järvenpään seurakunnan tilaustyö, sävellys Altti Uhlenius (2009)
Maakuntakierros - tasapuolinen pilkanteko maakuntien ihmisistä (2009)
Musiikilliset runokoosteet

Kirjaton, karjaton mies- Eino Leinon teksteihin (1996)
Susien kesä - suomalaisten naisrunoilijoiden teksteihin (1998)
Döbeln - J.L.Runebergin tekstien uusiin suomennoksiin (2009)
Muu kirjallinen tuotanto

Mechelin- unohdettu suurmies- Kirja suomeksi ja ruotsiksi ISBN: 9789526965406 (2017)
Yksi laulu yli muiden- yhdeksän kulttuurihistoriallista näytelmää ISBN: 9789528068792 (2023)
Diskografia

Rakastaja (1989)
Heikki Lund (2004)
Leino-Bellman-Lund (2006)
Kulkijan pilvilinnat (2007)
Pyhä Sylvi (2010)
Aiheesta muualla

https://www.heikkilund.fi
https://naytelmat.fi/a/heikki-lund
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Midlands

Midlandsin sijainti.
Midlands on alue keskisessä Englannissa. Se ulottuu itä-länsi-suunnassa koko saaren poikki. Midlandsiin katsotaan yleensä kuuluvan Derbyshiren, Herefordshiren, Leicestershiren, Lincolnshiren, Northamptonshiren, Nottinghamshiren, Rutlandin, Shropshiren, Staffordshiren, Warwickshiren, Länsi-Midlandsin ja Worcestershiren kreivikunnat. Midlands jaetaan usein Länsi- ja Itä-Midlandsiin. Midlandsin merkittävimpiä ja suurimpia kaupunkeja ovat lännen Birmingham, Wolverhampton ja Coventry sekä idän Leicester, Nottingham ja Derby.
Christine Petit

| Christine Petit |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1948 (ikä 77) Laignes, Ranska
Koulutus ja ura
Instituutti:  Pasteur-instituutti   Collège de France
Tutkimusalue:  perinnöllisyystiede
Tunnetut työt:  kuurouden genetiikka
Aiheesta muualla
www.college-de-france.fr/site/christine-petit/index.htm
Christine Petit (s. 4. helmikuuta 1948 Laignes, Ranska) on ranskalainen perinnöllisyystieteilijä, joka on tutkinut sekä haju- että kuuloaistiin liittyviä geenejä ja kuurouden perinnöllistä taustaa.
Nuoruus ja opiskelu

Christine Petit syntyi Laignesissa ja kävi lukion Versaillesissa. Hänen perheensä oli viininviljelijäsuvusta, ja hänen isänsä puhui insinöörinä usein tieteen uusista saavutuksista ja tekniikan kehittymisestä. Petit muisteli myöhemmin kiinnostuneen jo lapsena voimakkaasti tieteestä.
Petit aloitti 1967 Pariisin kuudennen yliopiston lääketieteellisessä, mutta ura lääkärinä ei kuitenkaan häntä lopulta kiinnostanut vaan hän halusi syvemmin mukaan tieteeseen. Hän alkoikin käydä biokemian ja perinnöllisyystieteen kursseja XI-yliopistossa. Hän valmistui maisteriksi 1973 ja aloitti 1976 tohtorin opinnot Pasteur-instituutissa.
Petit vaihtoi kesken väitösopintojensa nobelisti François Jacobin immunokemian laboratorioon, koska siellä hän uskoi pystyvänsä tekemään tutkimusta, joka olisi lähempänä kiinnostuksenkohdettansa eli solujen erilaistumisen genetiikkaa. Petit valmistui tohtoriksi 1982.
Ura

Petit oli 1982–1983 postdoc-tutkijana Baselin immunologian instituutissa ja 1983–1984 toimi tutkijana Ranskassa CNRS-tutkimuskeskuksessa. Pasteur-instituutin tutkijaksi hän siirtyi 1985.
Petit tutki 1980-luvun lopulla Jean Weissenbachin kanssa sukupuolen määräytymistä ihmisillä. Hän havaitsi, miten de la Chapellen oireyhtymässä kahdesta X-kromosomista tulee miehinen fenotyyppi. Siinä tapahtuu X- ja Y-kromosomien välillä epänormaali tekijäinvaihdunta, jossa sukupuolen määräävä geeni siirtyy Y-kromosomista X-kromosomiin.
Petit’stä tuli 1993 Pasteur-instituutissa oman laboratorionsa johtaja. Se toimi Jean-Pierre Changeux’n johtaman neurotieteen osaston alaisuudessa. Petit alkoi enologisen sukutaustansa innoittamana tutkia hajuaistimukseen liittyviä molekyylejä ja keskittyi alkuun hajuaistin puutetta eli anosmiaa aiheuttavan Kallmannin oireyhtymän geeneihin. Petit’n ryhmä havaitsi, että KAL1-geenin proteiini anosmin-1 sitoutuu solukalvon heparaanisulfaattiin. Tästä meni kuitenkin vielä melkein kymmenen vuotta, kun Petit huomasi anosmin-1-proteiinin saavan aikaan hajukäämissä viejähaarakkeiden haarautumista, mikä taas edesauttaa aistimista olfaktorisella aivokuorella.
Petit päätti jatkaa hajuaistin jälkeen aistitutkimuksiaan. Kuulon taustalla olevia molekyylejä tunnettiin erittäin huonosti vielä 1980-luvun lopulla. Osittain syynä oli simpukan solujen määrä. Niitä on niin vähän, että biokemiallinen tutkimus on hankalaa. Petit kääntyikin kuurouden perinnölliseen tutkimukseen. Siinä haasteena oli se, että kuurot menivät usein naimisiin kuulevien kanssa, minkä takia perimän mutatoituneen geeninen löytäminen oli hankalaa. Petit teki yhteistyötä Välimeren alueen tutkijoiden ja lääkäreiden kanssa tutkiessaan syrjäisten alueiden perheitä, joissa kuurouteen liittyviä geenejä periytyi. Tutkimuksen ansiosta löytyi kaksi ensimmäistä kuuroutta aiheuttavaa geeniä, DFNB1 ja DFNB2.
Petit siirtyi perinnöllisestä tutkimuksesta kuurouden hiirimalleihin ja keskittyi alkuun Usherin oireyhtymään, joka aiheuttaa sekä kuuroutta että verkkokalvorappeuman myötä sokeutta. Petit’n tutkimusryhmä on tunnistanut useiden kuurousgeenien proteiineja ja osoittanut molekyylitasolla tekijöitä, jotka vaikuttavat karvasolukimppujen muodostumiseen ja toimintaan. Petit on 2000-luvulla lakanut tutkia myös geeniterapian mahdollisuutta perinnöllisen kuurouden hoitamiseen.
Petit on Pasteur-instituutin lisäksi työskennellyt Collège de Francessa, missä hänet valittiin 2002 perinnöllisyystieteen ja solufysiologian professoriksi. Vuonna 2019 hän oli perustamassa Pasteur-instituutin yhteyteen kuuloaisti-instituuttia. Petit on vuodesta 2022 johtanut kuuloaisti-instituutin kuuloterapian laboratoriota.