stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puhelinluettelo
Puhelinluettelot Suomessa > Muita puhelin- ja teleluetteloita

Posti- ja telelaitos alkoi julkaista paikallisia OmaOsa-puhelinluetteloita vuonna 1986. Ensimmäisenä vuonna julkaistiin 6 luetteloa. Puhelimen käytössä tarvittavan yleistietouden lisäksi OmaOsa-luetteloihin tuli esimerkiksi liikenteen aikatauluja.
Suomessa julkaistiin 1980-luvulla myös telefax-luetteloa ja teleksiluetteloa. Ensimmäinen matkapuhelinluettelo ilmestyi vuonna 1987. Samana vuonna julkaistiin ensimmäinen NordEx-luettelo, joka oli yhteispohjoismainen vienti- ja tuontiluettelo.
Puhelinluettelot Suomessa > Suomen alueelliset luettelot vuoteen 2017

Fonectan vuoteen 2017 asti julkaisemat puhelinluettelot olivat:
Etelä-Häme
Helsingin Seutu
Keski-Suomi
Kymen telealue
Lappi
Loimaan seutukunta ja Lounais-Häme
Lounais-Suomi
Mikkelin talousalue / Mikkelin telealue
Savonlinnan talousalue / Mikkelin telealue
Oulun telealue
Pirkanmaa
Pohjois-Karjala
Pohjois-Savo
Päijät-Häme
Salon seutu
Satakunta
Uusimaa
Vaasan telealue
Vakka-Suomi
Näiden lisäksi julkaistiin Ahvenanmaan luetteloa Ålands telefonkatalog.
Patrick Schwarzenegger

| Patrick Schwarzenegger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Patrick Arnold Shriver Schwarzenegger
Syntynyt: 18. syyskuuta 1993 (ikä 31) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Vanhemmat:  Arnold Schwarzenegger Maria Shriver
Sukulaiset:  Katherine Schwarzenegger (sisko)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Aiheesta muualla
IMDb 
Patrick Arnold Shriver Schwarzenegger (s. 18. syyskuuta 1993 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on näyttelijä Arnold Schwarzeneggerin ja toimittaja Maria Shriverin poika.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | The Benchwarmers | Jock Kid |  |
| 2012 | Stuck in Love | Glen |  |
| 2007 | Grown Ups 2 | Maggie Hoffman | Maggie Hoffman |
| 2015 | Scouts Guide to the Zombie Apocalypse | Jeff |  |
| 2016 | Dear Eleanor | Bud |  |
| 2017 | Go North | Caleb |  |
| 2018 | Midnight Sun | Charlie Reed |  |
| 2019 | Daniel Isn’t Real | Daniel |  |
| 2020 | Echo Boomers | Lance |  |
| 2021 | Näpit irti! | Mitchell Wilson |  |
| 2021 | Warning | Maura Ellis |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Patrick Schwarzenegger Wikimedia Commonsissa
Patrick Schwarzenegger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  IdRef
AEL

AEL:n tiloja Helsingin Malminkartanossa (2008).
AEL (Ammattienedistämislaitossäätiö AEL sr, aiemmin Ammatinedistämislaitos) oli suomalainen tekniikan ammatillista koulutusta tarjoava yritys. Se koulutti teollisuuden ja teknisten palvelutoimialojen ammattilaisia, asiantuntijoita ja esimiehiä.
Tammikuussa 2020 AEL ja Amiedu yhdistyivät Taitotaloksi.
AEL tarjosi yrityksille kehittämis- ja koulutuspalveluja sekä avoimia ja yrityskohtaisia koulutuksia. AEL:ssä sai suorittaa eri alojen näyttötutkintoja. Valikoimassa oli yli 60 valinnaista näyttötutkintoa.
Toimipisteet

AEL:n päätoimipaikka oli Helsingissä, jonka yhteydessä toimi myös AEL:n hotelli. Muut toimipisteet sijaitsevat Oulussa ja Tampereella.
Historia

10. marraskuuta 1922 perustettiin Ammatinedistämislaitos Viktor Julius von Wrightin aloitteesta. Perustajayhteisöt olivat Suomen Työnantajain Keskusliitto, Suomen teollisuusvaltuuskunnan keskuskomitea (myöhemmin Käsi- ja Pienteollisuuden Keskusliitto) ja Maataloustuottajain Keskusliitto. 1920-luvulla koulutus keskittyi uuteen maatalousteknologiaan sekä auton- ja traktorinkorjaukseen. Vuosina 1922–1987 kaikki Suomen autokoulunopettajat koulutettiin AEL:ssä. 1940-luvulla AEL osallistui sotainvalidien uudelleenkoulutukseen ja koulutti työvoimaa konepajateollisuuteen, joka tarvitsi runsaasti uusia työntekijöitä sotakorvausten maksamiseksi.
Vuonna 1991 Ammatinedistämislaitoksen viralliseksi nimeksi tuli AEL. Vuonna 1993 siihen liittyi Insinöörijärjestöjen koulutuskeskus Insko. AEL:n koulutustoiminta sai ISO 9001 -laatusertifikaatin vuonna 1994 Pohjoismaiden ensimmäisenä koulutuslaitoksena. Vuonna 2016 AEL Oy sulautui Ammattienedistämislaitossäätiö AEL sr:öön.
Tammikuussa 2020 AEL ja Amiedu yhdistyivät Taitotaloksi.
Aiheesta muualla

AEL:n kotisivut
Eat the Elephant

| Eat the Elephant A Perfect Circle |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010–2018
 Julkaistu: 20. huhtikuuta 2018
 Formaatti: CD, 2LP
 Tuottaja(t): MJ Keenan
 Tyylilaji: progressiivinen rock, hard rock
 Kesto: 57.07
 Levy-yhtiö: BMG
Muut kannet
 Vaihtoehtoinen kansikuva
Listasijoitukset
  3.  6.
A Perfect Circlen muut julkaisut
| A Perfect Circle Live: Featuring Stone and Echo 2013 | Eat the Elephant 2018 |   |
Singlet albumilta Eat the Elephant
 ”The Doomed” Julkaistu: 16. lokakuuta 2017  ”Disillusioned” Julkaistu: 1. tammikuuta 2018  ”TalkTalk” Julkaistu: 5. helmikuuta 2018  ”So Long, and Thanks for All the Fish” Julkaistu: 15. huhtikuuta 2018
Eat the Elephant on A Perfect Circlen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2018. Se on yhtyeen ensimmäinen sitten Emotive-albumin, joka julkaistiin vuonna 2004.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 3. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 6, sekä fyysisten albumien listan sijalle 2.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
AllMusic : 
Soundi : 

Albumi sai hyvän vastaanoton. AllMusicin arvioija sanoi levyn olevan monimuotoisuudessaan suuri pala purtavaksi, vaikka pitikin sitä kokonaisuudessaan hyvin tyydyttävänä, ja sanoi kokonaisuuden olevan kokonaisvaltainen ja rohkea paluu pitkältä tauolta palanneelta yhtyeeltä. Soundin Salla Harjula sanoi napakympin jäävän kiinni parista selkeästä täytekappaleesta, jotka olisi pitänyt jättää pois albumilta. Yleisesti ottaen hän kehui albumin olevan ”helvetin hyvä”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Eat the Elephant | 5.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Disillusioned | 5.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Contrarian | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Doomed | 4.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | So Long, and Thanks for All the Fish | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | TalkTalk | 4.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | By and Down the River | 5.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Delicious | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | DLB | 2.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Hourglass | 5.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Feathers | 5.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Get the Lead Out | 6.40 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 57.07 |  |  |  |  |  |  |  |
FC YPA

FC YPA oli ylivieskalainen jalkapallo- ja futsalseura, joka perustettiin vuonna 1998 ja merkittiin yhdistysrekisteriin vuonna 1999. Miesten edustusjoukkue pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa, ja seuralla oli myös Futsal-liigassa pelaava futsaljoukkue Sievi Futsal. FC YPA:n kotikenttä oli Elisa-areena.
Tammikuussa 2017 seuran hallitus päätti hakea FC YPA ry:n konkurssiin, ja seuran toiminta päättyi. FC YPA:n tilalle perustettiin pian uusi seura, FC Ylivieska.
Historia

Jalkapalloa on harrastettu Ylivieskassa jo 1940-luvun lopulta lähtien, mutta FC YPA:n edeltäjä Ylivieskan Pallo ry. merkittiin yhdistysrekisteriin vasta 1953. Seuratoiminta oli hiipunut ja lakannut kokonaan vuonna 1973, joten Ylivieskan Veto otti jalkapallon ohjelmaansa. Nimeksi annettiin Ylivieskan Palloseura (YPS), mutta YPS-nimeä ei hyväksytty yhdistysrekisteriin, koska se muistutti liikaa vanhaa nimeä, joten seura nimitettiin jälleen YPaksi. YPa-nimellä pelattiin vuosina 1975–1999, minkä jälkeen perustettiin FC YPA.
FC YPA pelasi jo vuonna 2001 Kakkosessa, mutta putosi saman tien Kolmoseen. Vuonna 2002 FC YPA nousi karsintasarjasta kakkoseen ja on pelannut siellä siitä lähtien. Kaudella 2015 FC YPA sijoittui 10 joukkueen pohjoislohkossa toiseksi, kolmannen kerran peräkkäin. Joukkue keräsi 54 pistettä 27:ssä ottelussa. FC YPAn kauden ja samalla koko pohjoislohkon maalikuningas oli Miroslav Paunovic 20 maalilla. Eniten pelattuja pelejä on Joni Pakolalla, joka on pelannut 285 ottelua ylivieskalaisten paidassa.
4. tammikuuta 2017 seuran hallitus päätti kokouksessaan hakea FC YPA ry:n konkurssiin, jolloin sen toiminta päättyi. Konkurssi koski seuran kaikkia joukkueita. Puheenjohtaja Juha Nevalan mukaan syynä oli edustuspalloilulajien, eli jalkapallon ja futsalin, jo vuosia jatkunut voimakas tappiollisuus. FC YPA:lle oli kertynyt velkaa 300 000 euroa, kun sillä oli varoja 60 000 euroa. Aloitetut voimakkaat saneeraustoimet ja tervehdyttäminen sekä niihin liitetty rahoituspaketti eivät tuottaneet toivottua tulosta. FC YPA:n tilalle perustettiin uusi seura, FC Ylivieska, jonka edustus- ja kakkosjoukkue pelaavat kaudella 2017 Keski-Pohjanmaan piirin miesten Seiskassa.
Organisaatio ja joukkueet

Kaudella 2016 FC YPA:lla oli 20 joukkuetta, kolme miesten, naisten joukkue ja 16 juniorijoukkuetta. Yhteensä toiminnassa oli mukana noin 300 junioria. Seuran jäsenmäärä oli noin 400 henkilöä. FC YPA:n edustusjoukkue pelasi kaudella 2016 Kakkosessa sijoittuen kuudenneksi. Naiset pelasivat Kolmosessa ja juniorijoukkueita oli pojissa ja tytöissä B-ikäisistä kaikkiin nuorimpiin ikäluokkiin asti.
Tunnustukset

FC YPA sai kolme merkittävää tunnustusta seuratoiminnastaan:
Suomen paras fair play -seura vuonna 1996 (Ylivieskan Pallo ry)
Hyvä seura -palkinto vuonna 2003
Sinettiseuraluokitus vuonna 2004
Sievi Futsal

FC YPA:n futsaljoukkue Sievi Futsal pelasi maan korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa kausina 2009–2016. Vuonna 2016 Jokilaaksojen Futsalin Tuki ry osti F.C. YPA ry:ltä Futsal-Liigalisenssin ja oikeudet futsaliin. Seuran toiminta siirtyi pelkästään futsaliin keskittyvän Sievi FS nimiin kaudeksi 2016-2017. Sievi FS pelaa pääsarjatasolla myös kaudella 2019-2020.
F.C. YPA alaisuudessa toimineen Sievi Futsal voitti kaksi peräkkäistä Suomen mestaruutta kausilla 2014-2015 ja 2015-2016.   Lisäksi kaudella 2013–2014 Sievi Futsal voitti Futsal-liigan runkosarjan ja päätyi lopulta SM-pronssille, joka oli seurahistorian ensimmäinen aikuisten SM-mitali. Pronssiottelussa kaatui espoolainen Golden Futsal Team maalein 5–2.
Suomen historian ensimmäinen futsal-aiheinen dokumenttielokuva Sievi Futsal Euroopassa, kertoo Sievi Futsalin matkasta UEFA Futsal Cupin esikarsintakierrokselle, joka pelattiin Gibraltarilla.
Jalkapallon edustusjoukkueen pelaajia

Jyri Nieminen
Roope Matsi
Kalle Rönkkö
Antti Peura
Arttu Siira
Jani Sarajärvi
Henri Heikkilä
Janne Mahlakaarto
Antti Pehkonen
Marko Laitala
Marko Koivuranta
Martti Saarela
Olli-Pekka Toikkonen
Antti Kukkola
Denis Kostynchuk
Valentyn Dubyna
Anatoliy Sanin
Janko Vidic
Nikola Erceg
Aleksander Vuletic
Akim Armstrong
Leroy Maluka
Luis Morrison-Derbyshire
Victor Solomon
Kennedy Owusu-Ansah
Veikkausliigassa esiintyneitä YPAlaisia

Ari-Pekka Roiko: Ylivieskan Pallon kasvatti: FC Oulu (1994), FC Jazz (1996–1998), FC Jokerit (1999–2000), Atlantis FC (2001), AC Allianssi (2002–2004) pelejä yhteensä 192 / maaleja 2. Saavutukset: Yksi mestaruus (FC Jazz 1996), kaksi hopeaa (FC Jokerit 2000 ja AC Allianssi 2004) sekä Suomen Cupin voitto (Atlantis FC 2001).
Ville Saxman: FC YPA:n kasvatti, MyPa 2010–2012, RoPS 2013–, pelejä 161 ja maaleja 6. Saavutukset: Suomen Cupin voitto RoPS 2013 ja SM-hopea 2015 RoPS
Juho Alasuutari: FC YPA:n kasvatti, VPS 2009, pelejä 4.
Tomi Visuri: FC YPA:n kasvatti, MyPa 2003, pelejä 3.
Valtatie 4

Valtatie 4 eli Nelostie on Suomen halki Helsingistä Lahden, Jyväskylän, Oulun, Rovaniemen ja Ivalon kautta Utsjoelle johtava valtatie. Tie on yksi tärkeimmistä päätieyhteyksistä Suomessa ja pääyhteys Etelä- ja Pohjois-Suomen välillä. Tien pituus on 1 295 kilometriä ja se on Suomen pisin valtatie. Vuoden 2019 alussa tiestä oli moottoritietä 16 eri kunnan alueella yhteensä 234 kilometriä ja moottoriliikennetietä kuuden kunnan alueella yhteensä 46 kilometriä.
Tie on myös osa yleiseurooppalaiseen päätieverkkoon kuuluvaa eurooppatietä E75. Tie kuuluu kokonaisuudessaan yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon sekä Helsingin ja Inarin välinen osuus liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin.
Oulujoen sillalla Oulun kaupungissa ajoneuvojen määrä on enimmillään 60 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Historiaa

Valtatie 4 syntyi vuonna 1938 Suomen ensimmäisen tienumerointijärjestelmän tultua käyttöön. Alun perin tie kulki Helsingistä Hyvinkään, Padasjoen, Jämsän, Jyväskylän, Oulun, Kemin, Rovaniemen ja Ivalon kautta Petsamoon. Sotien jälkeen Petsamon jäätyä luovutetulle alueelle tien pohjoisosa linjattiin uudelleen Ivalosta Kaamasen kautta Karigasniemelle. Vuonna 1963 tien eteläosa linjattiin uudelleen kulkemaan Helsingistä Lahteen ja edelleen Päijänteen länsipuolta Padasjoelle. Viimeisimmät merkittävät muutokset tien linjaukseen tehtiin 1990-luvulla, kun Lahden ja Jyväskylän välinen osuus siirrettiin kulkemaan Päijänteen itäpuolta Heinolan kautta ja tien pohjoisin osuus Kaamasesta Utsjoelle.
Historiaa > Tiellä tapahtuneita onnettomuuksia

Laukaan linja-autoturma 5. heinäkuuta 1974
Konginkankaan linja-autoturma 19. maaliskuuta 2004
Etelä-Suomen ketjukolarisuma 17. maaliskuuta 2005
Tiehankkeita > Pääkaupunkiseutu

Pääkaupunkiseudulla valtatietä 4 suunnitellaan parannettavaksi väleillä Koskela–Kehä III sekä Kehä III–Koivukylänväylä, mahdollisesti parannukset ulottuvat kauemmas pohjoiseen liikennemäärien vuoksi. Hankkeessa parannetaan Lahdenväylän ja Porvoonväylän liikenteellisiä ominaisuuksia lisäkaistoja rakentamalla ja liittymäjärjestelyjä parantamalla. Koskelan eritasoliittymässä pohjoissuunnan rampit siirretään lähemmäksi Lahdenväylää. Koskelan ja Viikin välille rakennetaan lisäkaistat nykyisten ajoratojen ulkoreunaan Pasilanväylän täydentämisen yhteydessä. Viikin ja Kivikon välille rakennetaan lisäkaista Helsingin suuntaan. Kehä I:n ja Porvoonväylän välille rakennetaan uusi eritasoliittymä sekä rinnakkaisrampit. Porvoonväylän ja Korson välille rakennetaan kolmannet kaistat. Hankkeiden kustannusarviot ovat yhteensä 78 miljoonaa euroa. Koskelan eritasoliittymän rakennustyöt ovat käynnissä. Muilta osin hankkeet on Pääkaupunkiseudun liikennejärjestelmäsuunnitelmassa suunniteltu toteutettaviksi vuoden 2008 jälkeen, mutta niiden toteuttamisesta tai rahoituksesta ei ole päätöstä. Liikennemäärien suuruuden huomioon ottaen saattaa olla, että lisäkaistoja jatketaan Keravaan ja jopa Järvenpäähän saakka.
Tiehankkeita > Lahden seutu

Lahdessa eteläisen kehätien rakennustöiden myötä rakennettiin kolmannet kaistat yhteiselle osuudelle valtatien 12 kanssa.
Tiehankkeita > Jyväskylän seutu

Kanavuoren ja Vaajakosken väli Jyväskylässä on neljän valtatien yhteinen kaksikaistainen tieosuus ja liikenteellinen pullonkaula. Tiehallinto suunnitteleekin moottoritien rakentamista Vaajakosken taajaman ohi Kanavuoresta Haapalahteen, josta jatkuu nykyinen Vaajakosken ja Jyväskylän välinen moottoritie. Uuden moottoritien pituus olisi noin kolme kilometriä, ja sillä olisi useita eritasoliittymiä ja siltoja. Hankkeen kustannusarvio on 60 miljoonaa euroa, josta ensimmäisen vaiheen osuus 33 miljoonaa euroa. Hankkeen toteuttamisajankohta on avoin.
Jyväskylän pohjoispuolella lyhyen moottoritieosuuden jälkeen valtatie 4 oli kaksikaistaista sekaliikennetietä, jonka liikennemäärät ovat suuret. Hallitus esitti Kirri–Tikkakoski-moottoritien rakentamiselle 139 miljoonan euron valtuutta talousarvioesityksen täydennyksessä marraskuussa 2017. Suunnitelmat tiestä valmistuivat vuoden 2018 aikana ja tie rakennettiin vuosina 2019–2021. Uutta moottoritietä valmistui 17 kilometriä ja eritasoliittymiä 6. Uusi moottoritie avautui liikenteelle 21. joulukuuta 2021, yli puoli vuotta etuajassa.
Tiehankkeita > Oulun seutu

Moottoritie valtatiellä 4 oli Oulun kohdalla ruuhkainen ja häiriöherkkä, eikä tiellä ollut joukkoliikenteen pysäköintijärjestelyjä. Osuuden parantamisesta valmistui yleissuunnitelma vuonna 2008 ja tiesuunnitelma vuonna 2012. Hankkeelle myönnettiin rahoitus kevään 2016 budjettikehysriihessä ja työt alkoivat seuraavana vuonna.
Vuosien 2017–2021 tietä parannettiin Oulun seudun ja Kemin välillä. Oulussa valtateiden 20 ja 22 liittymien väli muutettiin 3+3-kaistaiseksi. Kempeleen Zatelliittiin rakennettiin uusi eritasoliittymä. Kellon ja Haukiputaan väli muutettiin moottoritieksi, Iin ja Simon Maksniemen välille rakennettiin kuusi paria ohituskaistoja.
Tiehankkeita > Rovaniemen seutu

Rovaniemellä valtatietä 4 suunnitellaan parannettavaksi keskustan eteläpuolella noin 2,5 kilometrin matkalla. Hankkeeseen kuuluu kaksi uutta eritasoliittymää. Hankkeen tiesuunnitelma on hyväksytty vuonna 2013, ja rakennustyöt on määrä aloittaa vuosien 2014–2015 aikana. Hankkeen kustannusarvio on 25 miljoonaa euroa.
Tiehankkeita > Muut hankkeet

Lisäksi nelostielle on rakenteilla tai suunnitteilla useita pienempiä hankkeita, kuten liittymien parantamis- ja ohituskaistojen rakentamistöitä.
Osana koko päätieverkkoa koskevia kehittämissuunnitelmia Tiehallinnon tavoitteena on, että vuonna 2025 valtatie 4 olisi nelikaistainen osuuksilla Helsinki–Lusi ja Vaajakoski–Jyväskylä–Äänekoski sekä Oulun, Kemin ja Rovaniemen seuduilla. Lisäksi osuudet Lusi–Vaajakoski ja Haukipudas–Kemi olisivat jatkuvaa ohituskaistatietä sekä osuudet Äänekoski–Pyhäjärvi ja Pulkkila–Liminka kaksikaistaista tietä, jolla on säännöllisesti ohituskaistoja. Nämä suunnitelmat ovat kuitenkin alustavia, ja niiden toteuttaminen edellyttäisi tieinvestointeihin vuosittain käytettävien määrärahojen kaksinkertaistamista nykyisestä.
Kuvia

Lahdenväylää Helsingin Viikin kohdalla.
Lahdenväylä Kehä I:n eritasoliittymän kohdalla.
Valtatie 4 Heinolan kohdalla, taustalla Tähtiniemen silta.
Vaajakosken liikenneympyrä.
Vaajakosken moottoritie.
Valtatie 4 pohjoisen suuntaan Äänekosken eteläpuolella.
Ouluntulli Kempeleen ja Oulun rajalla Limingan Haaransillan ja Iin Räinänperän välisellä moottoritieosuudella.
Valtatie 4 Oulun Kontinkankaalla.
Valtatie 4 Rovaniemen keskustan kohdalla.
Valtatie 4 Inarin Ukonjärvellä.
Kuvassa Utsjoen keskustassa sijaitseva Saamen silta ja valtatien 4 päätepiste.
Valtatie 4:n ja Oulunsaloon johtavan maantien risteys Kempeleen kirkon läheisyydessä vuonna 1940. 1950-luvun alussa valtatie 4:n linjaus Kempeleen keskustaajamassa siirtyi idemmäs.
Valtatie 4 populaarikulttuurissa

Vuonna 1965 Mainostelevisio ja Suomen filmiteollisuuden yhteisesti tuottamassa 10-osaisessa dokumentaarisessa televisiosarjassa Nelostie tarkasteltiin valtatietä 4 seuraten Suomen eri osille tyypillisiä kuvaushetken aikaisia olosuhteita pohjoisesta etelään.
Vanhasta nelostiestä kertoo Pasi Kauniston laulu Nelostie vuodelta 1971, jonka myös Taneli Mäkelä on levyttänyt.
Radio Nelostie on ollut toimintansa lakkauttanut paikallisradio Äänekoskella.
Aiheesta muualla

Nelostie E75 ry
Liittymät Helsingistä Utsjoelle
Suunnitellut liittymät välillä Toukola–Koskela
Suunnitellut liittymät välillä Lusi–Vaajakoski
Suunnitellut liittymät välillä Vehniä–Huutomäki
Suunnitellut liittymät välillä Haurukylä–Haaransilta
Suunnitellut liittymät välillä Räinänperä–Marostenmäki
Suunnitellut liittymät välillä Koivu–Napapiiri
Välimatkataulukko
| (km) | Helsinki |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lahti (Joutjärvi) | 108 | Lahti (Joutjärvi) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Heinola (Lusi) | 156 | 48 | Heinola (Lusi) |  |  |  |  |  |  |  |
| Jyväskylä | 278 | 170 | 122 | Jyväskylä |  |  |  |  |  |  |
| Oulu | 616 | 508 | 460 | 338 | Oulu |  |  |  |  |  |
| Kemi | 721 | 613 | 565 | 443 | 105 | Kemi |  |  |  |  |
| Rovaniemi | 840 | 732 | 684 | 562 | 224 | 119 | Rovaniemi |  |  |  |
| Ivalo | 1 130 | 1 022 | 974 | 852 | 514 | 409 | 290 | Ivalo |  |  |
| Inari | 1 170 | 1 062 | 1 014 | 892 | 554 | 449 | 330 | 40 | Inari |  |
| Utsjoki | 1 295 | 1 187 | 1 139 | 1 017 | 679 | 574 | 455 | 165 | 125 | Utsjoki |
Valtatiet 1–29
1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 
 16 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29
Eurooppatiet Suomessa
E 4 | E 8 | E 12 | E 18 | E 45 |  E 63 | E 67 | E 75
Oulun liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Liikenne:  Oulun liikenne  Oulun seudun liikenne  Potnapekka 
Liikennekeskukset:  Kivisydän  Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali  Oulun lentoasema  Oulun asemakeskus  Oulun rautatieasema  Oulun satama  Pikkaralan rautatieasema  Toppilan rautatieasema  Tuiran rautatieasema 
Oulu kautta kulkevat tiet:  Valtatie 4  Valtatie 20  Valtatie 22  Seututie 815  Seututie 816  Seututie 834  Seututie 836  Seututie 847  Seututie 849  Yhdystie 8300  E8  E75 
Oulun kautta kulkevat rautatiet:  Pohjanmaan rata  Oulu–Tornio-rata  Oulu–Kontiomäki-rata 
Katuja:  Aleksanterinkatu  Isokatu  Kauppurienkatu  Kirkkokatu  Pakkahuoneenkatu  Rantakatu  Rautatienkatu  Saaristonkatu  Torikatu  Uusikatu  Yliopistokatu 
Sillat:  Erkkolan silta  Kiskopolun silta  Joutsensilta  Möljän silta  Rautasilta  Sangin silta  Tuiran sillat 
Muut kaupungin sisäiset tiet:  Hetekyläntie  Joloksentie  Merikoskenkatu  Raitotie  Poikkimaantie  Seututie 833  Seututie 848  Valtatie
Donald Pleasence

| Donald Pleasence |
| --- | --- |
 Donald Pleasence vuonna 1973.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Donald Henry Pleasenc
Syntynyt: 5. lokakuuta 1919  Worksop, Nottinghamshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 2. helmikuuta 1995 (75 vuotta)  Saint-Paul-de-Vence, Alpes-Maritimes, Ranska
Näyttelijä
Aktiivisena:  1954–1995
Merkittävät roolit:  Samuel J. Loomis (Halloween) Ernst Stavro Blofeld (Elät vain kahdesti) Colin Blythe (Suuri pakoretki)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Donald Henry Pleasence (5. lokakuuta 1919 Nottinghamshire, Englanti – 2. helmikuuta 1995 Alpes-Maritimes, Ranska) oli brittiläinen näyttelijä, joka tunnettiin muun muassa Halloween-elokuvien tohtori Sam Loomisina.
Elämäkerta

Pleasence aloitti näyttelijänuransa teatterissa ja näytteli Humisevien harjujen dramatisoinnissa vuonna 1939. Toisen maailmansodan aikana Pleasence palveli Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa. Hänet ammuttiin alas ja hän vietti loppusodan saksalaisessa sotavankileirissä Stalag Luft I:ssä. Vaikka elämä leirissä oli kurjaa, Pleasence perusti sinne vangeista koostuneen teatteriryhmän arjen piristykseksi.
Pleasencen elokuvaura alkoi sivuroolista komediaelokuvassa Orders Are Orders vuonna 1954. Hän oli mukana yli 200 tuotannossa yli 40 vuotta kestäneen uransa aikana. Hänen ensimmäisiä tunnettuja roolejaan olivat Colin Blythe elokuvassa Suuri pakoretki (1964) sekä Ernst Stavro Blofeld James Bond -elokuvassa Elät vain kahdesti (1967). Hän pääsi myös vierailemaan Columbo-televisioelokuvaan Lohtua viinistä (Any Old Port in a Storm) murhaajan rooliin. Hänestä tuli yksi ohjaaja John Carpenterin luottonäyttelijöistä Halloween – naamioiden yö -elokuvan jälkeen ja esiintyi hänen ohjaamissaan elokuvissa Pako New Yorkista sekä Pimeyden ruhtinas. Hän näytteli myös Suomessa elokuvan Puhelin kuvauksissa. Hän näytteli viimeisen roolinsa elokuvassa Halloween: The Curse of Michael Myers. Pleasence kuoli Ranskassa vuonna 1995 sydämensiirtoleikkauksesta aiheutuneisiin komplikaatioihin.
Valikoitu filmografia

1984 (1956)
Suuri pakoretki (The Great Escape, 1963)
Caretaker – kuokkavieras (The Caretaker, 1963)
Fantastinen matka (Fantastic Voyage, 1966)
Elät vain kahdesti (You Only Live Twice, 1967)
Pahan silmä (Eye of the Devil, 1967)
THX 1138 (1971)
Kotka on laskeutunut (The Eagle Has Landed, 1976)
Puhelin (Telefon, 1977)
Halloween – naamioiden yö (Halloween, 1978)
Dracula (1979)
Halloween II – tappajan paluu (Halloween II, 1981)
Pako New Yorkista (Escape from New York, 1981)
Phenomena – Ilmiö (Phenomena, 1985)
Pimeyden valtias (Prince of Darkness, 1987)
Warrior Queen (1987)
Halloween 4 (Halloween 4: The Return of Michael Myers, 1988)
Halloween 5 (Halloween 5: The Revenge of Michael Myers, 1989)
Halloween: The Curse of Michael Myers (1995)