stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Oulunkylän peruspiirin suojelluista rakennuksista
Länsi-Pakila

| Otsikko | Tyyppi | Arkkitehti | Rakennettu | Koordinaatit | Tunnisteet | Kuva | Wikidata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kotoniityntie 11 | pientalo |  |  | 60.2245°N, 24.9634°E | Ratu: 6568  |  | Q98414340 |
Maunulanpuisto

| Otsikko | Tyyppi | Arkkitehti | Rakennettu | Koordinaatit | Tunnisteet | Kuva | Wikidata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Maunulan maja | rakennus |  | 1930 | 60.221°N, 24.9162°E | RKY: 1567 Ratu: 42104  |  | Q11881800 |
Metsälä

| Otsikko | Tyyppi | Arkkitehti | Rakennettu | Koordinaatit | Tunnisteet | Kuva | Wikidata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kannunvalajantie 6 | kerrostalo |  | 1930 | 60.2239°N, 24.9428°E | Ratu: 7429  |  | Q98413420 |
| Leipurintie 1 | omakotitalo |  | 1924 | 60.2224°N, 24.9418°E | Ratu: 7534  |  | Q98418466 |
| Tinasepäntie 38 | omakotitalo |  | 1928 | 60.2242°N, 24.9419°E | Ratu: 7464  |  | Q98433042 |
| Tinasepäntie 44a | seurakuntatalo |  | 1956 | 60.2253°N, 24.9413°E | Ratu: 7440  |  | Q98433043 |
Patola

| Otsikko | Tyyppi | Arkkitehti | Rakennettu | Koordinaatit | Tunnisteet | Kuva | Wikidata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kinkeripolku 12 | omakotitalo |  | 1928 | 60.2329°N, 24.9629°E | Ratu: 6822  |  | Q98414117 |
| Kinkeripolku 4 | omakotitalo |  | 1927 | 60.2326°N, 24.9618°E | Ratu: 6809  |  | Q98414119 |
| Kinkeripolku 6 | rivitalo |  | 1927 | 60.2329°N, 24.9621°E | Ratu: 6810  |  | Q98414120 |
| Kinkeripolku 8b | paritalo |  | 1927 | 60.2329°N, 24.9625°E | Ratu: 6813  |  | Q98414121 |
| Mikkolantie 2 | kerrostalo |  | 1932 | 60.2328°N, 24.9732°E | Ratu: 6688  |  | Q98423169 |
| Mikkolantie 3 | paritalo |  | 1899 | 60.2343°N, 24.9735°E | Ratu: 6690  |  | Q98423175 |
| Mikkolantie 5 | rivitalo |  | 1959 | 60.2345°N, 24.9734°E | Ratu: 6691  |  | Q98423177 |
| Teinintie 27 | rakennus |  |  | 60.2315°N, 24.9649°E |  |  | Q98432999 |
| Teinintie 27 talousrakennus | rakennus |  |  | 60.2315°N, 24.9649°E |  |  | Q98433000 |
| Teinintie 8a | hartauspaikka |  | 1925 | 60.2304°N, 24.9581°E | Ratu: 7017  |  | Q98433001 |
| Yhdyskunnantie 2 | päiväkoti |  | 1900 | 60.2385°N, 24.9624°E | Ratu: 6985  |  | Q98433793 |
Pirkkola

| Viidenrajantie 1 | omakotitalo |  | 1946 | 60.2315°N, 24.9203°E | Ratu: 38023  |  | Q98433491 |
| Viidenrajantie 10 | omakotitalo |  | 1945 | 60.232°N, 24.919°E | Ratu: 34987  |  | Q98433492 |
| Viidenrajantie 11 | omakotitalo |  | 1946 | 60.2324°N, 24.9191°E | Ratu: 38032  |  | Q98433493 |
| Viidenrajantie 12 | omakotitalo |  | 1946 | 60.2321°N, 24.9187°E | Ratu: 34988  |  | Q98433494 |
| Viidenrajantie 13 | paritalo |  | 1946 | 60.2326°N, 24.9188°E | Ratu: 38034  |  | Q98433495 |
| Viidenrajantie 14 | omakotitalo |  | 1946 | 60.2323°N, 24.9185°E | Ratu: 34989  |  | Q98433496 |
| Viidenrajantie 15 | omakotitalo |  | 1948 | 60.2328°N, 24.9187°E | Ratu: 38036  |  | Q98433497 |
| Viidenrajantie 17 | omakotitalo |  | 1951 | 60.2329°N, 24.9183°E | Ratu: 38037  |  | Q98433498 |
| Viidenrajantie 18 | omakotitalo |  | 1948 | 60.2327°N, 24.9181°E | Ratu: 7319  |  | Q98433499 |
| Viidenrajantie 19 | omakotitalo |  | 1947 | 60.2331°N, 24.9183°E | Ratu: 38039  |  | Q98433503 |
| Viidenrajantie 2 | omakotitalo |  | 1946 | 60.2312°N, 24.92°E | Ratu: 7658  |  | Q98433504 |
| Viidenrajantie 20 | omakotitalo |  | 1947 | 60.2328°N, 24.9176°E | Ratu: 7320  |  | Q98433505 |
| Viidenrajantie 21 | paritalo |  | 1947 | 60.2334°N, 24.9181°E | Ratu: 38040  |  | Q98433506 |
| Viidenrajantie 22 | omakotitalo |  | 1946 | 60.233°N, 24.9174°E | Ratu: 7321  |  | Q98433507 |
| Viidenrajantie 23 | paritalo |  | 1947 | 60.2335°N, 24.9181°E | Ratu: 38042  |  | Q98433508 |
| Viidenrajantie 24 | omakotitalo |  | 1945 | 60.2332°N, 24.9172°E | Ratu: 7322  |  | Q98433509 |
| Viidenrajantie 25 | omakotitalo |  | 1951 | 60.2338°N, 24.918°E | Ratu: 38044  |  | Q98433510 |
| Viidenrajantie 26 | omakotitalo |  | 1946 | 60.2334°N, 24.9172°E | Ratu: 7323  |  | Q98433511 |
| Viidenrajantie 27 | omakotitalo |  | 1951 | 60.234°N, 24.918°E | Ratu: 38045  |  | Q98433512 |
| Viidenrajantie 28 | paritalo |  | 1946 | 60.2336°N, 24.9171°E | Ratu: 7324  |  | Q98433514 |
| Viidenrajantie 3 | paritalo |  | 1948 | 60.2316°N, 24.9201°E | Ratu: 38025  |  | Q98433515 |
| Viidenrajantie 30 | omakotitalo |  | 1947 | 60.2338°N, 24.9173°E | Ratu: 7325  |  | Q98433516 |
| Viidenrajantie 32 | paritalo |  | 1946 | 60.234°N, 24.9173°E | Ratu: 7326  |  | Q98433517 |
| Viidenrajantie 4 | paritalo |  | 1946 | 60.2314°N, 24.9197°E | Ratu: 34985  |  | Q98433518 |
| Viidenrajantie 4 talousrakennus | paritalo |  | 1946 | 60.2313°N, 24.9193°E | Ratu: 34985  |  | Q98433519 |
| Viidenrajantie 5 | omakotitalo |  | 1947 | 60.2318°N, 24.9198°E | Ratu: 38027  |  | Q98433520 |
| Viidenrajantie 6 | omakotitalo |  | 1945 | 60.2316°N, 24.9195°E | Ratu: 7659  |  | Q98433521 |
| Viidenrajantie 7 | omakotitalo |  | 1948 | 60.232°N, 24.9196°E | Ratu: 38029  |  | Q98433522 |
| Viidenrajantie 8 | omakotitalo |  | 1945 | 60.2318°N, 24.9193°E | Ratu: 34986  |  | Q98433523 |
| Viidenrajantie 9 | omakotitalo |  | 1946 | 60.2322°N, 24.9193°E | Ratu: 7394  |  | Q98433524 |
Sakari Haara

Kalle Sakari Haara (16. marraskuuta 1920 Alajärvi – 17. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kirjailija.
Haaran vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Kalle Eino Haara ja Senja Maria Laine. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1939 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949.
Mikko Niskasen elokuvan Asfalttilampaat (1968) käsikirjoitus pohjautui Haaran samannimiseen ja ainoaksi jääneeseen romaaniin.
Teokset

Asfalttilampaat, romaani. WSOY 1959
Lingua franca

Lingua franca (suom. frankkien kieli) tarkoittaa yleiskieltä, jolla on äidinkielisiäkin puhujia, mutta jota myös muunkieliset yleisesti osaavat ja käyttävät keskinäiseen viestintäänsä. Sana on alkujaan tarkoittanut Välimeren itärannikolla keskiajalla puhuttua monimuotoista kieltä sabiria, joka perustui myöhäiseen latinaan ja arabiaan ja sai vaikutteita muista Välimeren rannikon kielistä. Nimi "lingua franca" tulee arabien tavasta kutsua kaikkia länsieurooppalaisia "frankeiksi". Nykyisin maailman tärkeimpänä lingua francana toimii englanti. Jos jollakin alueella muodostuu yhteiskieli, jossa on vaikutteita useista eri kielistä ja joita näiden puhujat käyttävät keskinäiseen kommunikointiin, mutta jota kukaan ei puhu äidinkielenään, on kyseessä pidgin-kieli. Jos tällainen kieli myöhempien sukupolvien aikana tulee joidenkuiden äidinkieleksikin, se muuttuu kreolikieleksi.
Euroopan lingua francat > Englanti

Englanti on nykyisin yleisimmin käytetty kieli kansainvälisessä kaupassa, politiikassa, urheilussa ja diplomatiassa. Vuonna 1989 The Scientist -lehdessä todettiin englannin olevan kansainvälisen tieteen lingua franca. Nykyisin noin 80 % tieteellisistä artikkeleista julkaistaan englanniksi. Englannin asemaan on vaikuttanut Brittiläisen imperiumin ja myöhemmin Yhdysvaltojen vaikutusvalta maailmassa. Erityisesti liittoutuneiden voitto toisessa maailmansodassa oli merkittävä askel englannin aseman vakiintumisessa. Monet kansainväliset yritykset käyttävät englantia yhtiön sisäiseen viestintään. Eräiden näkemysten mukaan englannista on kehittymässä uusi kansainvälisen viestinnän kielimuoto globish.
Euroopan lingua francat > Latina

Latina oli Rooman valtakunnan lingua franca antiikin aikana, ja uuden ajan alkuun saakka se oli tieteen sekä katolisen kirkon läntistä perinnettä noudattavan jumalanpalveluksen lingua franca.
Euroopan lingua francat > Ranska

Ranska toimi Euroopassa diplomatian lingua francana 1600-luvulta aina toisen maailmansodan loppuun, jolloin englanti otti sen paikan. Ranska on nykyäänkin monen kansainvälisen järjestön käyttämä kieli.
Euroopan lingua francat > Saksa

Saksa toimi lingua francana osissa Keski- ja Itä-Eurooppaa vuosisatojen ajan erityisesti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan, Itävalta-Unkarin ja Hansaliiton vaikutuspiirissä. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa saksa oli merkittävä kieli tiedemaailmassa. Nykyään saksa on pääkieli Saksassa, Itävallassa ja Liechtensteinissa sekä virallinen kieli Belgiassa, Luxemburgissa, Sveitsissä, Italian Etelä-Tirolissa ja Euroopan unionissa. Saksa on Euroopan unionin yleisin äidinkieli ja toiseksi yleisin vieras kieli.
Euroopan lingua francat > Sabir eli lingua franca

Alun perin nimitys lingua franca tarkoitti Välimeren alueen merikaupassa laajalti käytettyä kauppakieltä, joka oli syntynyt pääasiassa italian ja oksitaanin pohjalta, mutta johon olivat vaikuttaneet muutkin alueen kielet. Sanasto oli sekoitus alueen kieliä ja siinä oli vain yksi verbimuoto. Kieltä ei ole sanottavasti käytetty kirjakielenä. Kieli on muotoutunut 1200-luvulla ja se katosi 1900-luvun alkuun mennessä. Sana lingua franca tulee latinasta ja tarkoittaa "frankkien kieltä". Sana juontuu siitä, että frankki tarkoitti ristiretkiajan arabeille ja muslimeille ketä tahansa kristittyä. Myöhemmin kieli tunnettiin myös nimillä sabir ja petit mauresque.
Alkuperäinen lingua franca ei siis ollut nykyisen määritelmän mukainen lingua franca, koska sitä ei puhuttu missään äidinkielenä eikä se sikäli ollut täydellinen kieli. Varsinaisista pidgin-kielistä se erosi kuitenkin oleellisesti siinä, että sen pohjana olleet romaaniset kielet olivat toisilleen läheistä sukua, minkä vuoksi sitä on pidetty jonkinlaisena romaanisena yleiskielenäkin.
Aasian lingua francat > Hindustani

Hindustani eli hindi-urdu on lingua franca Intiassa ja Pakistanissa, jotka kumpikin ovat monikansallisia valtiota.
Aasian lingua francat > Kiina

Kiinan kieli on erityisesti kirjoitetussa muodossaan toiminut monikansallisen Kiinan valtakunnan lingua francana vuosisatojen ajan. Se oli pitkään myös Itä-Aasian valtioiden, Japanin, Korean ja Vietnamin, välisen diplomatian kieli. Kiinan puhutuista murteista lingua francan rooli on nykyään mandariinikiinalla.
Aasian lingua francat > Kreikka

Kreikan kieli oli lingua franca Rooman valtakunnan itäosissa ja sen jälkeen aina islamin ja arabian tuloon asti. Esimerkiksi Uusi testamentti on kirjoitettu koinee-kreikaksi.
Aasian lingua francat > Malaiji

Malaijin kieli on Malesian ja Indonesian lingua franca. Indonesiassa puhuttua jokseenkin erilaista versiota kutsutaan indonesian kieleksi.
Aasian lingua francat > Thai

Thain kieltä käytetään lingua francana Thaimaassa ja Laosissa, jossa se tunnetaan laon kielenä.
Afrikan lingua francat > Arabia

Arabiaa käytetään laajasti sekä Aasiassa että Afrikassa. Aasiassa sen käyttäjät ovat kuitenkin nykyään enimmäkseen arabeja, kun taas Afrikassa monet muut kansat käyttävät sitä keskinäiseen viestintäänsä. Arabia on erityisesti islaminuskoisten lingua franca.
Afrikan lingua francat > Kituba

Kituba on läntisen Keski-Afrikan lingua franca, jota puhutaan Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja vähemmässä määrin Angolassa ja Gabonissa. Suurin osa sen käyttäjistä ovat bantuja, muun muassa kongoja, tekejä ja sukuja.
Afrikan lingua francat > Lingala

Lingala on Keski-Afrikan lingua franca, jota puhutaan Kongojoen varrella Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Keski-Afrikan tasavallassa.
Afrikan lingua francat > Sango

Sango on Keski-Afrikan tasavallassa ja Kongon pohjoisosissa käytetty lingua franca, jonka käyttäjät eivät kuulu bantuihin vaan ubangilaisiin kansoihin.
Afrikan lingua francat > Swahili

Swahili on Itä-Afrikan lingua franca, jota puhuttiin alun perin Sansibarin saarella. Nykyään se on levinnyt laajalle Itä- ja Keski-Afrikkaan. Se on Afrikan toiseksi laajimmalle levinnyt kieli arabian jälkeen.
Afrikan lingua francat > Zulu

Etelä-Afrikassa on 11 virallista kieltä, mutta zulun kieli on noussut maan itäosan lingua francaksi eritoten, koska muiden ngunikielten puhujat ymmärtävät sitä varsin vaivattomasti.
Amerikan lingua francat > Tupi

Tupin kieli oli Brasilian lingua franca ennen siirtomaa-aikaa. Myös suurin osa eurooppalaisista uudisasukkaista puhui sitä ennen kuin kieli tukahdutettiin 1700-luvun puolivälissä.
Aiheesta muualla

(Arkistoitu – Internet Archive) tietoa kielestä lingua franca (englanniksi)
(Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi, yhteenveto englanniksi) Renata Zagon väitöskirja kielestä lingua franca
Marjo Leinonen

Marjo Leinonen The Balls -yhtyeen laulajana Ruisrockissa 1990.
Marjo Leinonen (s. 1966 Kajaani) on suomalainen laulaja. Hän eli lapsuutensa Kainuussa ja muutti 1983 Helsinkiin.
Leinonen tulkitsee pop-, blues- ja rock-tyyppisiä kappaleita. Hän on ollut Balls-yhtyeen solisti vuodesta 1989. Leinonen oli 1991 naispääosassa Mika Kaurismäen elokuvassa Zombie ja Kummitusjuna, jossa miespääosaa esitti Silu Seppälä. Hän esiintyi myös Laulava sydän -ohjelmassa yhdessä Agents-yhtyeen kanssa, esittäen muun muassa Rauli Badding Somerjoen kappaleita. Leinonen on tehnyt yhteistyötä myös Eternal Erectionin, suomalaisen funk-bändin kanssa.
Leinonen esitti kappaleen "Kaikessa soi blues" vuonna 2006 julkaistulla Lasse Mårtenson -tribuuttilevyllä Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa. Samana vuonna hän levytti yhdessä Viranomaiset-yhtyeen kanssa Uusi päivä -pitkäsoiton. Levy sai kiitosta muun muassa Rumban arvostelijalta Ola Saariselta. 2008 Leinonen oli Janis Joplinin roolissa musiikkinäytelmässä Janis – eräs rocklegenda.
Leinonen vieraili myös Asan vuonna 2008 julkaistulla Loppuasukas-albumilla kappaleella ”Gaso grande finale”, J. Karjalaisen levyllä Polkabilly Rebels (2010) kappaleessa "Hopeinen veitsi", sekä Ismo Alangon kappaleessa "Kaikki raitistuu", joka löytyy vuonna 2004 julkaistulla levyllä Minä ja pojat. 2001 Leinonen vieraili Maija Vilkkumaan pitkäsoitolla Meikit, ketjut ja vyöt kappaleessa "Ilosanoma".
Vuonna 2010 Marjo Leinonen, Rane Raitsikka ja Dave Lindholm tekivät kiertueen nimellä Shoeshiners.
Syksyllä 2011 Leinonen ryhtyi Huff'n'Puff-orkesterin solistiksi. Marjo Leinonen Huff'n'Puff -niminen levy ilmestyi syksyllä 2012. Huff'n'Puffin musiikki on groove-bluesia.
Vuonna 2014 Leinoselle myönnettiin Pirkanmaan bluesyhdistys – Blues Lovers ry:n vuosittain jakama blues & roots -musiikin erityispalkinto Jemma-palkinto™ laaja-alaisista muusikontaidoistaan sekä monesta muusta aiheeseen liittyvästä toiminnasta.
Leinonen on keikkaillut myös kokoonpanolla Marjo Leinonen & BubliCans. Se julkaisi vuonna 2023 ensimmäisen levynsä Holy Roller.
Aiheesta muualla

Marjo Leinonen Meteli.netissä
Marjo Leinonen & Viranomaiset Meteli.netissä
Ylen Elävä arkisto: Marjo Leinonen ja Balls
Ylen Elävä arkisto: Marjo Leinonen: Jouluaattona kännissä
Marjo Leinonen palaa Huff'n'Puff-orkesterin kanssa[vanhentunut linkki]
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1886 virsikirjan virsistä

Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1886 virsikirjan virsistä Luetteloitu sen virsikirjan virret ja sen osiot.
Vuoden 1886 virsikirja oli viralliselta nimeltään Suomalainen Virsikirja Hyväksytty Suomen toisessa yleisessä  kirkolliskokouksessa v. 1886. Se korvasi vuonna 1701 käyttöön otetun ns Vanhan virsikirjan.
Roger Jackson

| Roger Jackson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Roger Labon Jackson
Syntynyt: 
Ammatti:  ääninäyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  R. Jackson Roger L. Jackson
Aktiivisena:  1974–
Merkittävät roolit:  Murhaajan puhelin ääni (Scream) Mojo Jojo (Tehotytöt)
Aiheesta muualla
rogerljackson.com
IMDb 
Elonet
Roger Labon Jackson on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan kenties parhaiten kaikista viidestä Scream-elokuvista murhaajan äänenä puhelinsoitoissa, sekä animaatiosarjasta Tehotytöt Mojo Jojon ääniroolista.
Elämäkerta

Jackson vietti nuoruutensa Georgiassa, jossa hän innostui nukketeatterista. Jackson ryhtyikin esiintymään nukketeattereissa nuorena, jonka myötä hän opiskeli teatterinäyttelemistä esiintyen muun muassa Shakespeare ja Chekhov näytelmissä. 1990-luvulla Jackson päätyi ääninäyttelijäksi, jonka myötä hän on tehnyt äänityötä mainosten lisäksi animaatioihin ja videopeleihin. Enimmäkseen Jacksonia on kuitenkin kuultu lukuissa Star Wars aiheisissa videopeleissä, sekä elokuvissa kuten Scream 3.
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Sakari Halonen

| Sakari Halonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sakari Oskari Halonen
Syntynyt: 6. syyskuuta 1923 Kuopio
Kuollut: 27. kesäkuuta 1992 (68 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1950–1978, radiossa vielä 1983  [lähde? ]
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sakari Oskari Halonen (6. syyskuuta 1923 Kuopio – 27. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Halonen tunnetaan Kansallisteatterissa tekemästään pitkäaikaisesta urasta, joka kesti yli kolmekymmentä vuotta.
Halonen toimi myös usein laulajana esittäen muun muassa J. Alfred Tannerin kupletteja. Ensimmäisessä elokuvaroolissaan Orpopojan valssi Halonen esitti nuorta Tanneria. Halonen esiintyi Tannerin roolissa kahden elokuvan lisäksi lukuisissa kiertue- ja iltamaesityksissä aina 1970-luvun loppupuoliskolle asti.
Monissa 1950-luvun sotilasfarsseissa Halonen esitti usein nokkelaa, mutta yksivakaata alokasta. Hänen ainoa varsinainen vakava elokuvaroolinsa oli kuolevan sotamies Eerolan osa Edvin Laineen Tuntemattomassa sotilaassa (1955). Elokuvien lisäksi Halonen nähtiin muutamissa televisiotuotannoissa 1960- ja 1970-luvuilla.
Halonen kuoli kesäkuussa 1992 Helsingissä oltuaan jo pitkään eläkkeellä. Hänen äitinsä oli näyttelijä Fanni Halonen ja puolisonsa vuodesta 1945 näyttelijä Eila Halonen, o.s. Kauhanen.
Filmografia

Orpopojan valssi (1950)
Tytön huivi (1951)
Kenraalin morsian (1951)
Mitäs me taiteilijat (1952)
Komppanian neropatit (1952)
Miljonäärimonni (1953)
Lumikki ja 7 jätkää (1953)
Tuntematon sotilas (1955)
Sotapojan heilat (1958)
Kahden ladun poikki (1958)
Rautatie (1973) (TV-elokuva)
Sodan ja rauhan miehet (1978) (TV-sarja)
SNCASE

| SNCASE |
| --- | --- |
Perustettu:  1936
Lakkautettu:  1957
Toimiala:  lentokoneteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
SE.161 Languedoc (1955)
SNCASE (lyhenne ranskankielisestä nimestä Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Sud Est, vapaasti suomennettuna Kaakkoinen ilmailuteollisuusyhtiö) oli ranskalainen lentokonetehdas. Siitä käytettiin myös nimitystä Sud-Est (suomeksi "kaakko").
SNCASE perustettiin vuonna 1936, kun Ranskan valtio yhdisti siihen seuraavat yhtiöt: Lioré-Olivier, Potez, CAMS, Romano ja Société Provençale de Construction Aéronautique (SPCA). Yhdistäminen liittyi yhtiöiden kehnoon taloudelliseen tilaan, sodan odotuksen aiheuttamaan varustelukierteeseen ja hallituksen politiikkaan.
Toisen maailmansodan aikana yhtiö toimi Saksan varustelussa alihankkijana, mutta valloittajan ehdoilla eikä välttämäti taloudellisesti kannattavana toimintana. 1941 SNCASEen yhdistettiin SNCAM, johon kuului Dewoitinen lentokoneet.
SNCASE rakensi toisen maailmansodan jälkeen muun muassa matkustajakoneita, joista tunnetuin lienee SNCASE Languedoc Sen tuotantoon kuului myös lisenssillä valmistettava De Havilland Vampire-hävittäjä, joka kulki Ranskassa nimellä SNCASE Mistral.
Vuonna 1951 SNCASE alkoi suunnitella uutta suihkumatkustajakonetta, josta tuli Sud Aviation Caravelle. Sen tuotanto alkoi vuonna 1958. Kone oli Länsi-Euroopassa hyvin suosittu kunnes Douglas DC-9 tuli markkinoille.
1940-luvulta alkaen yhtiö kehitti myös helikoptereita, esimerkiksi Aérospatiale SA-318 Alouette II.
Vuonna 1957 SNCASE ja SNCASO sulautuivat Sud Aviationiin.
Ilma-alukset

Lioré et Olivier H-246
SNCASE SE.100
Sud Aviation SE.116 Voltigeur
Sud Aviation SE.116 Voltigeur
SNCASE SE.161 Languedoc
SNCASE SE.200 Amphitrite
Sud Aviation Caravelle
SNCASE SE.212 Durandal
SNCASE SE.400
SNCASE SE.532 Mistral
SNCASE SE.535 Mistral
SNCASE SE.700
SNCASE SE.1010
SNCASE SE.1210
SNCASE SE.2010 Armagnac
SNCASE SE.2100
SNCASE SE.2300
SNCASE SE.2410 Grognard I
SNCASE SE.2415 Grognard II
SNCASE SE.2418 Grognard
SNCASE SE.2421 Grognard
SNCASE SE.3000
SNCASE SE.3101
SNCASE SE.3110
SNCASE SE.3120 Alouette
SNCASE SE.3130 Alouette II
SNCASE SE.3131 Gouverneur
SNCASE SE.3150 Llama
SNCASE SE.3160 Alouette III
SNCASE SE.3200 Frelon
SNCASE SE.5000 Baroudeur
SNCASE SE.5003 Baroudeur
SNCASE Aquilon
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SNCASE Wikimedia Commonsissa
Saberht

Saberht kuvattuna John Speedin The Theatre of the Empire of Great Britaine -teoksessa.
Saberht, myös  Sæberht, Saeberht tai Sebert, (k. 616 tai 617) oli itäsaksien eli Essexin kuningaskunnan ensimmäinen kristitty kuningas noin 604–616. .
Henry Huntingdonilaisen mukaan Saberhtin isä oli Essexin edellinen kuningas Sledda. Anglosaksien kronikan mukaan Saberhtin äiti puolestaan oli Kentin kuninkaan Ethelbert Kentiläisen sisar Ricula. Saberht hallitsi Essexiä enonsa nimittämänä ja alaisuudessa. Saberht kääntyi kristityksi Ethelbertin kääntymisen jälkeen.Saberhtin kastoi Lontoon piispa Mellitus.
Myöhempi legenda väitti, että Westminster Abbey olisi Saberhtin perustama, sillä Lontoo oli tuolloin itäsaksien pääkaupunki. Legendan todenperäisyys on kuitenkin hatara. Saberhtin kuoltua hänen poikansa Sæward, Sexred ja kolmas poika, jonka nimeä ei tunneta, nousivat valtaan ja samalla Essex palasi pakanuuteen, sillä Saberhtin pojat eivät olleet kääntyneet kristityiksi.
Ruotsin ja Suomen raja

Suomen, Ruotsin ja Norjan rajapyykki Koltajärvessä.
Aavasaksan silta ylittää Tornionjoen.
Tornionjoen rautatiesilta ja nelikiskoraiteet.
Mutkikas raja Märketin luodolla.
Ruotsin ja Suomen raja on valtionraja, joka kulkee lähes koko matkaltaan vesistöissä: jokirajana Tornionjoen vesistössä sekä merirajana. Kuivalla maalla rajaa on vain muutamia kilometrejä. Raja syntyi vuonna 1809 Ruotsin ja Venäjän välisenä rajana Haminan rauhassa, jonka liitteessä se kuvattiin suuripiirteisesti. Rajan kulkua täsmennettiin seuraavana vuonna. Rajankäynti on sovittu tehtäväksi 25 vuoden välein, ja rajankäynneissä raja voi siirtyä joen syvänneuran eli syväväylän siirryttyä. Rajan ylitys on Schengenin sopimuksen ja pohjoismaisen passivapauden vuoksi verrattain vapaata.
Rajan kulku

Pohjoisessa Ruotsin ja Suomen raja alkaa Norjan rajalta Kolmen valtakunnan rajapyykiltä, joka sijaitsee Koltajärvessä Kilpisjärven lähellä. Ensimmäiset 230 metriä raja kulkee suorin linjoin ja on merkitty rajamerkein. Raja jatkuu jokirajana aluksi pientä puroa Kuohkimajärveen ja Kuohkimajokea Kilpisjärveen, sitten Könkämäenoa, Muonionjokea ja Tornionjokea, yhteensä 555,50 kilometriä Tornioon saakka. Jokiraja kulkee jokien syvänneuraa pitkin, eikä sitä ole merkitty maastoon, vaan rajan paikka ilmenee rajankäynnissä tehdyistä rajakartoista.
Tornion kohdalla raja poikkeaa joesta: Tornion keskusta sijaitsee joen länsirannalla, mutta kuuluu Suomeen. Tornion ja Haaparannan kaupunkien välillä raja kulkee 4,03 kilometriä suorina linjoina, ja jatkuu edelleen suorin linjoin 25,31 kilometriä merirajana pääosin vesialueella, paikoin saarten yli. Raja jatkuu merirajana Perämerelle pisteeseen, jossa maiden aluevesirajat erkanevat.
Perämerellä ja Selkämerellä maiden aluevesiä erottaa kansainvälinen merialue. Ahvenanmerellä aluevesirajat jälleen kohtaavat, ja mailla on merirajaa noin 15 kilometriä. Raja halkaisee Märketin luodon, jossa on 470 metriä pitkä, rajamerkein merkitty mutkikas raja.
Kansainvälinen merialue maiden välillä on jaettu talousvyöhykkeisiin. Talousvyöhykkeiden raja merellä kulkee pääasiassa keskiviivaperiaatteen mukaisesti sovittujen koordinaattipisteiden välillä suorin linjoin. Rajoista on sopimukset vuosilta 1972 ja 1994. Vyöhykeraja jatkuu etelään Pohjois-Itämerelle pisteeseen, jossa se kohtaa Viron merivyöhykerajan. Merivyöhykerajojen kohtaamispisteestä on kolmenvälinen sopimus vuodelta 2001.