stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michaela Garecht
Aiheesta muualla

Kotisivut
FBI:n profiili
Dear Michaela (Arkistoitu – Internet Archive) Michaelan äidin, Sharon Murchin blogi
Stefano Baldini

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Baldini Lontoon maratonilla 2008. |  Baldini Lontoon maratonilla 2008. |  Baldini Lontoon maratonilla 2008. |  |
Maa:   Italia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | maraton |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Edmonton 2001 | maraton |  |
|  Pronssia | Pariisi 2003 | maraton |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1998 | maraton |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | maraton |  |
Stefano Baldini (s. 25. toukokuuta 1971 Castelnovo di Sotto, Italia) on italialainen kestävyysjuoksija, jonka päämatka urallaan oli maraton. Hän on olympiavoittaja, kaksinkertainen Euroopan-mestari ja kaksinkertainen MM-pronssimitalisti.
Vuonna 1996 Baldini voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden Palma de Mallorcalla ajalla 1.01.17. Kaksi vuotta myöhemmin Budapestin EM-kisoissa hän voitti EM-kultaa maratonilla. Vuoden 2001 MM-kisoissa Edmontonissa Baldini saavutti maratonilla pronssia, samoin kaksi vuotta myöhemmin MM-kisoissa 2003 Pariisissa.
Vuoden 2004 Ateenan olympiakisoissa rankalla, perinteisellä Marathonista Ateenaan kulkevalla reitillä Baldini saavutti olympialaisten kultamitalin ajalla 2.10.55, noin puolen minuutin erolla toiseksi tulleeseen Yhdysvaltojen Mebrahtom Keflezighiin.
Vuoden 2005 MM-kisoissa Helsingissä Baldini joutui keskeyttämään, mutta vuotta myöhemmin Göteborgin EM-kisoissa hän voitti uransa toisen Euroopan-mestaruuden. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli 12:s ajalla 2.13.25, mutta Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän keskeytti.
Baldinin ennätys maratonilla on 2.07.22, minkä hän juoksi Lontoon maratonilla vuonna 2006. Aika oli Italian ennätys vuoteen 2020 asti, jolloin Eyob Faniel juoksi 2.07.19.
Baldini on 176 senttimetriä pitkä ja painoi kilpauransa aikana 62 kilogrammaa. Hän lopetti kilpauransa vuonna 2010.
Sosiaalisen median lyhyt historia

| Sosiaalisen median lyhyt historia |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jaakko Suominen, Sari Östman, Petri Saarikoski ja Riikka Turtiainen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  343
ISBN:  978-952-495-313-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sosiaalisen median lyhyt historia on Gaudeamuksen vuonna 2013 julkaisema kirja sosiaalisesta mediasta. Teoksen ovat kirjoittaneet Jaakko Suominen, Sari Östman, Petri Saarikoski ja Riikka Turtiainen.
Aiheesta muualla

Otto Aura: Somen historiaa. Agricola 13.1.2014.
Tenho Kiiskinen: Some vei, kansa wikisi (Arkistoitu – Internet Archive). Uljas 12.5.2014.
Starckjohannin entinen pääkonttori

| Starckjohannin entinen pääkonttori |
| --- | --- |
 Entinen konttorirakennus kuvattuna vuonna 2015.
Osoite:  Vahva-Jussin lenkki 34
Sijainti:  Lahti
Koordinaatit:  60°58′29.1″N, 25°38′33.0″E
Valmistumisvuosi:  1970
Suunnittelija:  Matti Suuronen
Rakennuttaja:  Starckjohann
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Starckjohannin entinen pääkonttori on Matti Suurosen suunnittelema, vuonna 1970 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Rakennus sijaitsee Vahva-Jussin alueella, ja se on suojeltu asemakaavassa.
Alun perin nelikerroksinen rakennus toimi Starckjohann-yrityksen keskuskonttorina. Vuonna 1977 rakennusta korotettiin kerroksella.
Tutkija Riitta Niskanen on määritellyt, että rakennuksen leimaa-antavana piirteenä ovat julkisivujen voimakkaasti profiloidut kasettimaiset betonielementit. Niissä voi nähdä toistuvan I-palkin, yhtiön vanhan tunnuksen muodon.
Steve Rogers

Steve Rogers -nimeä kantavat muun muassa seuraavat henkilöt:
Steve Rogers (s. 1949), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Steve Rogers (1954–2006), australialainen rugbypelaaja
Steve Rogers, Kapteeni Amerikan alter ego
Steve Rogers (s. 1959), englantilainen näyttelijä
Steve Rogers, yhdysvaltalainen ammattilaiskeilaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Steve Rogers”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Muodon vuoksi

| Muodon vuoksi> Nip/Tuck |
| --- | --- |
Tyyli:  draama/saippuasarja
Kestoaika:  46 minuuttia
Luoja(t):  Ryan Murphy
Pääosissa:  Dylan Walsh Julian McMahon John Hensley Roma Maffia Bruno Campos Kelly Carlson Jissalyn Gilsig Joely Richardson
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  FX (Yhdysvallat) MTV3 (Suomi)
Esitetty:  22. heinäkuuta 2003 – 3. maaliskuuta 2010
Tuotantokausia:  6
Jaksoja:  100
Aiheesta muualla
IMDb 
Muodon vuoksi (engl. Nip/Tuck) on Ryan Murphyn luoma ja FX-kanavan esittämä yhdysvaltalainen draamasarja, jossa seurataan kahden plastiikkakirurgin, Christian Troyn ja Sean McNamaran, elämää töissä ja töiden ulkopuolella Miamissa. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa vuodesta 2003 vuoteen 2010. Suomessa Muodon vuoksi sai ensi-iltansa MTV3-kanavalla 20. syyskuuta 2004. Pääosassa on Christianin ja Seanin plastiikkakirurgiklinikka McNamara/Troy. Sarja on voittanut muun muassa Emmyn ja Golden Globen ja saanut ylistystä kriitikoilta. Kuudenteen tuotantokauteen 2009–2010 päättynyttä sarjaa tehtiin yhteensä sata jaksoa.
Päähenkilöt

Sean McNamara (Dylan Walsh)
McNamara on keski-ikäinen plastiikkakirurgi, joka oli sarjan alussa naimisissa Julian kanssa, mutta pari erosi. Heillä on kaksi lasta; tytär nimeltä Annie ja vammaisena syntynyt poika nimeltä Conor. Hän kasvatti myös Christianin pojan Mattin, luullen tätä omaksi pojakseen. Hän työskentelee yhdessä parhaan ystävänsä Christianin kanssa McNamara/Troy-nimisessä plastiikkakirurgiklinikalla.
Christian Troy (Julian McMahon)
Troy on miamilainen playboy, Seanin paras ystävä ja yhtiökumppani. Hän on Mattin biologinen isä. Hän meni melkein naimisiin Kimberin kanssa.
Julia McNamara (Joely Richardson)
Julia McNamara oli Seanin vaimo 17 vuoden ajan sekä Mattin ja Annien äiti. Hän keskeytti opinnot lääketieteellisessä lasten saamisen takia. Hän johti De La Mer -hoitolaa. 3. tuotantokauden lopussa selvisi, että Julia on taas raskaana.
Matt McNamara (John Hensley)
Matt on teini-ikäinen poika, jolla on pahoja henkisiä ongelmia. Christian on hänen biologinen isänsä.
Liz Cruz (Roma Maffia) (2004–)
Liz Cruz on nukutuslääkäri Christianin ja Seanin praktiikassa. Hän työskentelee myös yleislääkärinä De La Mer -hoitolassa.
Kimber Henry (Kelly Carlson)
Kimber on Christianin on/off-tyttöystävä. Christian oli kihloissa Kimberin kanssa, mutta pari ei koskaan ehtinyt naimisiin asti. Kimber on ollut malli, pornonäyttelijä ja pornotuottaja. Kimber seurusteli myös Seanin kanssa ja meni Mattin kanssa naimisiin 4. tuotantokaudella.
Gina Russo (Jessalyn Gilsig)
Gina on seksiaddikti, jolla on yksi lapsi, Wilber. Gina on HIV-positiivinen. Hän seurusteli aikanaan Christianin kanssa. Hän myös johti Julian kanssa De La Mer -hoitolaa.
Päähenkilöt > Viiltäjä

Viiltäjä (The Carver) piinasi sarjan 3. tuotantokaudella sekä miamilaisia asukkaita että sarjan päähenkilöitä. Viiltäjän arvoitus paljastui kauden lopulla. Hän viilsi ”hymyn” kauniiden ihmisten kasvoille ja kävi myös Christianin ja Seanin kimppuun. Viiltäjä oli Seanin ja Christianin entinen yhteistyökumppani Quentin Costa (Bruno Campos), joka toimi yhdessä sisarensa Kitin kanssa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Muodon vuoksi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sirkka Keiski

Sirkka Keiski (s. 6. elokuuta 1944 Toholampi) on iskelmä- ja soul-laulaja, sisustusarkkitehti ja taiteen tohtori.
Toholammilla varhaisnuoruutensa viettäneen Keiskin muusikonura käynnistyi teini-ikäisenä 1960-luvun alussa, jolloin hän lauloi usean kotiseutunsa tanssiyhtyeen solistina. Vuonna 1963 hän pääsi esiintymään Kokkolan Seurahuoneelle Folke Neunstedtin yhtyeessä. Samana vuonna hän voitti Helsingissä Suomen iskelmämestaruuskisojen naisten kotimaisen sarjan.
Levytysuran alku

Vuonna 1964 Keiski levytti debyyttisinglensä ”Kun rakkaus on kuollut” / ”Säästä suudelmasi”. Single sai kohtalaisesti radiosoittoa, mutta kaupallisesti sen menestys jäi vaatimattomaksi. Singlen julkaisun aikoihin Keiski kierteli vuoden verran myös tanssilavoja muun muassa kymenlaaksolaisen Matti Mustosen yhtyeen kanssa, kunnes asettautui pääkaupunkiin, jossa hän aloitti esiintymisensä Hotelli Helsingin yökerhossa ranskalaisen Pierre Martinin solistina. Tästä muutamaa kuukautta myöhemmin Keiski pestattiin solistiksi Juhani Korjuksen orkesteriin, jonka mukana hän kiersi ympäri Suomea, mutta myös pääkaupungin parhaissa ravintoloissa Espilässä, Tullinpuomissa ja Teatterigrillissä.
Helmikuussa 1966 Keiski levytti seuraavan singlensä ”En minäkään kerro kuinka jouduin naimisiin” / ”Enempää en kerro”. Levy julkaistiin esikoissinglen lailla Decca-merkillä. Singlen a-puoli oli naisellinen vastine Irwin Goodmanin  hitille ”En kerro kuinka jouduin naimisiin”. Kappaleessa hyödynnettiin samaa Irwinin säveltämää melodiaa kuin alkuperäiskappaleessa. Sanojen muokkaamisesta vastasi niin ikään alkuperäissanoittaja eli Vexi Salmi nimimerkillään Emil Retee. Singlen kääntöpuolella oli vihjaileva kappale ”Enempää en kerro”, johon Salmi oli tehnyt sanoituksen niin ikään Emil Retee -nimellä ja jonka oli säveltänyt Toivo Kärki nimimerkillä Kari Aava. Ajankohtainen laulu leikitteli Hannu Salaman Juhannustanssit-romaanin aiheuttamalla skandaalilla ja oikeusjutulla. Tuolloin vielä voimissaan ollut radion sensuuripolitiikka iski hampaansa myös Keiskin singlen a-puoleen, koska tämän katsottiin tahraavan aikansa kohujulkkiksen, Jallu-lehdessä valloituksiaan esitelleen seurapiirikaunotar Tabe Slioorin mainetta.[lähde? ]
Single herätti kohtuullisesti huomiota. Singlen b-puolisko on sittemmin tullut tunnetuksi myös Sielun Veljet -yhtyeen cover-versiona, osana yhtyeen iskelmäprojektia "Kullervo Kivi & Gehenna-yhtye".
Kolmiapilan kausi

Vuonna 1967 Keiski liittyi Kolmiapila-trion jäseneksi, jossa hänen lisäkseen lauloivat Iris Rautio ja Oili Vainio. He olivat Keiskin tavoin ehtineet luoda uraa levyttävinä sooloartisteina: Rautiolta oli vuosina 1963–1967 ilmestynyt kuusi ja Vainiolta vuosina 1961–1965 peräti 11 soolosingleä. Kolmiapila levytti kaksi singleä. Näistä ensimmäinen ”Elosalamat” / ”Muistot” levytettiin syyskuussa 1967 ja julkaistiinkin pian sen jälkeen. Singlen a-puoliskon kappaleen oli säveltänyt Toivo Kärki ja sanoittanut Tuula Valkama. Singlen b-puolisko puolestaan oli Vilho Korpelan tekemä kappale, joka oli ensimmäisen kerran levytetty jo vuonna 1929 ja saanut lukuisia uusintaversioita mm. Olavi Virran ja Anja Piipposen tulkitsemina. Tämä valsseja sisältänyt single ei kuitenkaan saanut osakseen järin suurta huomiota. Toisen singlensä ”Sinulle kuuluu lempeni” / ”Missä nyt sä kuljet” Kolmiapila levytti tammikuun alussa 1968. Tällä kertaa ryhmä siirtyi valsseista tangoihin. Singlen a-puolisko oli käännös kappaleesta ”Tuyo es mi amor”, joka oli ehtinyt saada jo lukuisia suomenkielisiä versioita ennen Kolmiapilan levytystä. B-puolella oli Toivo Kärjen ja Tuula Valkaman kappale .
Soolokausi

Kolmiapilan hajottua Keiski palasi soolouralle. Vuonna 1969 Keiski lähti New Joys -yhtyeen kanssa yhteiskiertueelle ja saikin pian lehdistöltä lempinimen "Miss Soul". Keiskin soul-kaudella syntyi myös yksi single ”Mä heräsin” / ”Ei vieläkään”, jolla säestäjänä toimi Soulset.
Muu toiminta

Vuosikymmenen vaihteessamilloin? Sirkka Keiski jätti musiikkimaailman ja keskittyi opintoihin. Hän valmistui rakennuspiirtäjäksi ja myöhemmin vielä sisustusarkkitehdiksi. Vuonna 1998 Keiski väitteli taiteen tohtoriksi. Hänellä on ollut oma arkkitehtitoimisto Helsingissä.[lähde? ]
Sirkka Keiskin soolosinglet

Kun rakkaus on kuollut / Säästä suudelmasi (Decca 1964)
En minäkään kerro kuinka jouduin naimisiin / Enempää en kerro (Decca 1966)
Ei vieläkään / Mä heräsin (Sonet 1969)
Kolmiapilan singlet

Muisto / Elosalama (Polydor 1967)
Sinulle kuuluu lempeni / Missä nyt sä kuljet (Polydor 1968)
Kirjallisuutta

Aho, Arja & Taskinen, Anne: Rockin korkeat korot (WSOY 2003), sivut 26-29.
Latva, Tony & Tuunanen, Petri: Iskelmän kultainen kirja (WSOY 2004), sivut 176-177.
Rantala, Juha: Ilmiöitä - Suomipopin tähdenlentoja (POP-Kirja 2006), sivut 22-28.
Aiheesta muualla

Sirkka Keiskin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Sosiologisen kirjallisuuden suomennokset

Sosiologisen kirjallisuuden suomennokset ovat osa suomenkielistä tiede- ja tietokirjallisuutta. Sosiologisen kirjallisuuden suomentaminen on osa alan kansainvälisen keskustelun seuraamista ja käsitteistön hiomista. Teosten kääntäminen pitää yllä sekä tieteellistä että yhteiskunnallista keskustelua.
Sosiologinen kirjallisuus liittyy usein myös muihin aloihin, esimerkiksi sosiaalipsykologiaan, taloustieteeseen, oikeustieteeseen, politiikan tutkimukseen, sosiaalipolitiikkaan, historiaan, filosofiaan, antropologiaan, kulttuurintutkimukseen ja uskontotieteeseen.
Suomennostoiminta nykyisin

Sosiologian suomennokset ovat pääsääntöisesti olleet alan asiantuntijoiden tekemiä. Esimerkiksi Max Weberin teoksia suomentanut, edesmennyt Tapani Hietaniemi oli syvällisesti perehtynyt Weberin kirjoitustapaan ja käsitteistöön ja käsitteli sitä esipuheissaan. Suuri osa käännöstöistä tehdään tutkijan omien töiden ohella ja ilmaiseksi. Kääntämiseen liittyy myös toimittajien ja vertaislukijoiden tekemä talkootyö.
Etenkin pienkustantamoille rahoitus on ongelma ja tieteellisten teosten suomentaminen usein taloudellinen riski. Tiedekustantamista ovat tukeneet apurahoin muun muassa opetus- ja kulttuuriministeriö, Suomen kirjasäätiö, Suomalaisen kirjallisuuden edistämisvarat, Suomen kirjallisuuden tiedotuskeskus, Tampereen yliopiston tukisäätiö ja eri yliopistot.
Smallville (6. tuotantokausi)

| Smallvillen 6>  tuotantokausi |
| --- | --- |

Maa:  Yhdysvallat
Esittäminen
Verkko:   Subtv
Julkaisupäivä:  18. syyskuuta 2007
Ensimmäinen esitys:  28. syyskuuta 2006
Viimeinen esitys:  17. toukokuuta 2007
Esitysten määrä:  22
Smallvillen 6. tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa 28. syyskuuta 2006. Kausi sisältää 22 jaksoa. Kauden viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 17. toukokuuta 2007.
Jaksoluettelo

Suomessa ensimmäinen jakso nähtiin 25. maaliskuuta 2007.
| Numero | Jakson nimi | Jakson esityspäivä Suomessa |
| --- | --- | --- |
| 601 | Zod | 25. maaliskuuta 2007 |
| 602 | Aivastus | 1. huhtikuuta 2007 |
| 603 | Miestennielijä | 8. huhtikuuta 2007 |
| 604 | Nuoli | 15. huhtikuuta 2007 |
| 605 | Maksun aika | 22. huhtikuuta 2007 |
| 606 | Laskeuma | - |
| 607 | Raivo | - |
| 608 | Kohina | - |
| 609 | Myyrä | - |
610: -
| 611 | Puolustaja | - |
| 612 | Labyrintti | - |
| 613 | Purppura | - |
| 614 | Tunkeilija | - |
| 615 | Kummajainen | - |
| 616 | Lupaus | 15. heinäkuuta 2007 |
| 617 | Titaanien taistelu | 22. heinäkuuta 2007 |
| 618 | Jälkeläiset | 29. heinäkuuta 2007 |
| 619 | Veriviholliset | 5. elokuuta 2007 |
| 620 | Mennyt maailma | 12. elokuuta 2007 |
| 621 | Prototyyppi | 19. elokuuta 2007 |
| 622 | Aave | 27. elokuuta 2007 |
Kuudennen tuotantokauden jaksot > Zod

Käsikirjoittaja: Steven S. DeKnight
Ohjaaja: James Marshall
Esitetään Suomessa: 25. maaliskuuta 2007
Esitetty USA:ssa:  28. syyskuuta 2006
Vierailijat:
Terence Stamp (ääni)
Leonard Roberts (Nam-Ek)
Pascale Hutton (Susan Gallagher, Raya)
Aaron Ashmore (Jimmy Olsen)
Kuudennen tuotantokauden jaksot > Zod > Juoni

Zod riehuu Maassa ja aikoo tuhota sen. Ihmisten kohtalon voi pelastaa vain yksi ihminen, kun Clark on vankina varjovyöhykkeellä. Jaksossa nähdään Smallville-sarjassa uusi hahmo, mutta Teräsmies-sarjakuvista tuttu hahmo, Jimmy Olsen.
Kuudennen tuotantokauden jaksot > Aivastus

Käsikirjoittaja: Todd Slavkin & Darren Swimmer
Ohjaaja: Paul Shapiro
Esitetään Suomessa: 1. huhtikuuta 2007
Esitetty USA:ssa:  5. lokakuuta 2006
Vierailijat:
Justin Hartley
Lochlyn Munro
Kuudennen tuotantokauden jaksot > Aivastus > Juoni

Clark alkaa saada yllättäen aivastuksia, joilla on seurauksia. Lex siepataan ja samaan aikaan hänen vanha kaverinsa saapuu Metropolisiin. Lois yrittää saada uutta työpaikkaa ja Lana saa selville jotain Lexistä.
Suurkuvakamera

Suurkuvakameran osat.
Suurkuvakamera, myös palkkikamera, kenttäkamera (engl. field camera), laakafilmikamera tai tähyslasikamera (engl. view camera) on yksi vanhimmista filmiä käyttävistä kameratyypeistä, joka kehittyi suoraan aiemmista valokuvauslevyjä käyttävistä kameroista. Suurkuvakameroissa käytetään usein kasetti- tai rullaladattavaa suurikokoista laakafilmiä, ja joihinkin kameroihin on mahdollista liittää digitaalinen sensori.
Suurkuvakameran toimintaperiaate on hyvin yksinkertainen: kameran runkona toimivat ainoastaan palkeen yhdistämä kameran linssitaso ja filmitaso. Studiokameroissa varsinaisena runkona on usein vain vaakapalkki. Filmi ladataan kameraan filmitasolle, jonka takana on etsimenä toimiva tähyslasi. Kuva heijastuu linssin läpi ylösalaisena tähyslasille ja filmille sen ollessa ladattuna paikalleen.
Suurkuvakameroiden suurimpina etuina ovat laakafilmin käyttömahdollisuus, joka tuottaa hyvin suuritarkkuuksisia kuvia, ja kameran linssi- ja filmitasojen siirto- ja kallistusmahdollisuudet, joka vaikuttaa kuvan projektioon. Siirto- ja kallistusmahdollisuudet ovat merkittäviä esimerkiksi maisema- ja arkkitehtonisessa kuvauksessa. Koska pienemmissä kameroissa linssi on kiinteästi filmin tai kuvasensorin edessä, esimerkiksi suuria rakennuksia kuvattaessa kuviin tulee lähes väistämättä perspektiivivirhe kameraa kallistettaessa ja rakennuksien pystylinjat eivät pysy yhdensuuntaisina. Suurkuvakameroilla projektio puolestaan voidaan korjata jo kuvaustilanteessa tasojen kallistuksen ja siirron avulla.
Vastaavia projektioita on vaikeaa tuottaa muun tyyppisillä kameroilla, lukuun ottamatta eräitä erityisobjektiiveja (TS eli Tilt-shift, PC eli perspective control). Digitaalinen tilt-shift eli "miniatyyriefekti" on myös tehtävissä kameroissa tai kuvankäsittelyohjelmistoissa tapahtuvan jälkikäsittelyn avulla, ja onkin suosittu kuvamanipulaatioiden tekniikka.
Stardoll

Stardoll on selaimella Internetissä pelattava peli, joka simuloi paperinukeilla leikkimistä. Nuket muistuttavat usein julkisuuden hahmoja, joita tulee lisää miltei päivittäin.
Stardolliin rekisteröitynyt käyttäjä saa tehtyä oman MeDoll-nukkensa, jolle voi ostaa erilaisia vaatteita peliyhteisön omalla rahalla. Rekisteröityneet pelaajat voivat myös esimerkiksi kerätä Starpoint-pisteitä, joita kerääntyy mm. leikkimällä paperinukeilla ja tekemällä niistä lavasteita. Pisteiden myötä pelaaja saa aktivoitua erikoistavaroita sviittinsä kaupassa.
Pelissä voi myös hankkia Superstar-jäsenyyden, jonka myötä pelaaja saa Stardollareita sekä hiustyylejä,huulia ja silmiä, jotka kuuluvat vain Superstaroille. Vuoden Superstarudesta pääsee Royaltyksi, jonka myötä pääset Royalty-klubiin. Royalteille on myös oma kauppa, josta saavat vaatteita vain Royaltyt. Superstar-jäsenyyden hankkiminen on kuitenkin maksullinen etu.
Muutamia vuosia sittenmilloin? Stardollarin rinnalle tuli uusi "raha", Starkolikko, joita voi ansaita tekemällä erilaisia tehtäviä. Tätä nykyä myös Stardoll Academyn kautta voi ansaita meikkejä, Starpointseja sekä Stardollareita ja -kolikoita, joten meikit tai korut eivät ole enää vain Superstarojen juttu. Stardollissa toimii myös Limited Edition -niminen kauppa. Täältä kaupasta pelaaja pystyy ostamaan erilaisia vaatteita ,jotka ovat aina kalliita ja haluttuja. Myös erilaisia hiustyylejä tulee sen myötä, kun teemat vaihtuvat.
Stardollin alkuperäinen nimi oli Paperdoll Heaven. Sitä tuottava yritys perustettiin vuonna 2004, mutta nimi muuttui Stardolliksi uuden omistajan myötä vuonna 2006. Nykyisin verkkoyhteisö toimii kahdellakymmenelläyhdellä eri kielellä.
Useimmat Stardollin asiakkaat ovat 9–17-vuotiaita tyttöjä.
Aiheesta muualla

Kotisivu
Smörgåsbord

Smörgåsbord
Smörgåsbord eli ruotsalainen seisova pöytä on perinteinen ruotsalainen alkuruoka, mutta 1960-luvulta lähtien se on tarkoittanut buffetateriaa, johon sisältyy silliä ja snapseja. Niinpä aterialla tarjotaan runsaasti erilaisia ruokalajeja, kuten salaatteja, leikkeleitä, lämpimiä ruokalajeja, juustoa ja jälkiruokia.
Seisova pöytä yhtenä ateriana koostuu lämpimistä ja kylmistä ruokalajeista, jotka katetaan pöytään. Lämpimiin ruokalajeihin kuuluu usein munakkaita, gratiineja, makkaroita, lihapullia, hyytelöitä ja vanukkaita. Usein on myös lihaleikkeleitä, savustettua lohta, ankeriasta ja makrillia sekä pateita. Perunoita ja vihanneksia ei ole paljon, toisin kuin buffetissa, jossa perunagratiineja ja salaatteja esiintyy enemmän.
Seisovan pöydän historia

Smörgåsbord on 1800-luvun ruokalaji, joka kehittyi porvariston viinapöydästä. Tämä viinapöytä oli suosittu alkuruoka 1500-luvulta 1800-luvun puoliväliin. Smörgåsbord, joka sisältää enemmän ruokalajeja kuin viinapöytä, alkoi 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla, ja siihen kuului uusia majoneesilajeja ja säilykkeitä mutta myös teollistumisen myötä uusia kalasäilykkeitä ja munakkaita.
Seisovasta pöydästä tuli hyvin suosittu rautatieasemien ravintoloissa, ennen kuin junissa alkoi 1900-luvun alussa olla ravintolavaunuja.
1960-luvun puoliväliin saakka smörgåsbord oli suosittu alkuruoka, jota tarjottiin päivittäin useimmissa ravintoloissa mutta myös suuremmissa kekkereissä kotona. Smörgåsbordista oli kahta makumuunnelmaa: se, jota tarjottiin ympäri vuoden, ja erityinen jouluinen seisova pöytä (ruotsiksi julsmörgåsbord). Molemmissa muunnelmissa oli tiettyjä yhteisiä ruokalajeja, kuten sylttyä, silliä, juustoa, voita, leipää ja snapseja. Jotkin ruokalajit olivat kuitenkin selkeästi erilaisia: esimerkiksi janssoninkiusaus ja munakkaat kuuluivat vain tavalliseen seisovaan pöytään eivätkä jouluun, kun taas riimisuolattua kinkkua ja maksapasteijaa löytyi vain jouluisesta seisovasta pöydästä.
Smörgåsbord muuttui alkuruuasta yhdeksi ruokalajiksi ja kokonaiseksi ateriaksi 1900-luvun toisella puoliskolla ravintoloitsija Tore Wretmanin Tukholman Operakällarenissa vuonna 1961 uudelleenlanseeraaman seisovan pöydän huomattavasta vaikutuksesta. Wretman suositteli myös, että ateria syötäisiin viidessä ”vuorossa”. Tämä järjestys ei ollut aikaisemmin tunnettu. Vuoroilla tarkoitetaan, että kussakin vuorossa keskitytään tiettyyn osaan seisovaa pöytää. Ensin otetaan silliä, perunaa ja näkkileipää, toisella vuorolla muita kylmiä kalaruokia, kolmannella lihaleikkeleitä ja salaatteja, neljännellä lämmintä ruokaa ja viidennellä jälkiruokia, joka vuorolla uudelle puhtaalle lautaselle.
Seisova pöytä kasvoi paljon kattavuudeltaan 1960-luvulta eteenpäin ja sai uudeksi osakseen jälkiruoan. Seisovan pöydän ja jouluisen seisovan pöydän (nykyisin kutsutaan myös joulupöydäksi, ruotsiksi julbord) väliset erot jäivät pois samaan aikaan, kun lisättiin uusia ruokalajeja, kuten vihannesruokalajeja mutta myös äyriäis- ja kanaruokia. 1970-luvulta eteenpäin seisova pöytä oivallettiin myös tarjoilumuotona (vertaa buffetiin tai vastaavaan, jossa alku-, pää- ja/tai jälkiruokia asetetaan esille ja josta noudetaan ruokia oman maun mukaan). Kotona järjestettävä jouluinen seisova pöytä voi  sisältää 20–30 ruokalajia ja ravintolassa jopa yli sata ruokalajia.
Seisova pöytä ruotsalaisena imagoruokalajina

Tukholman vuoden 1912 kesäolympialaisten yhteydessä ravintolat luopuivat seisovan pöydän tarjoamisesta pelkkänä alkuruokana, niin että sen saattoi valita myös omaksi ruokalajikseen. Olympiavuoden ruokalistoissa lukeekin: Smörgåsbord u.v.s., joka tulee sanoista ”utan vidare spisning” eli ”ilman lisäruokia”.
Seisova pöytä oli kansainvälisesti tunnettu jo 1900-luvun alussa muun muassa Tukholman vuoden 1912 kesäolympialaisten kautta, ja New Yorkissa oli smörgåsbord-ravintoloita 1920-luvulla. Seisovan pöydän kansainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 1939 New Yorkin maailmannäyttelyssä, jossa ruotsalaisella paviljongilla oli pyörivä seisova pöytä ravintolassa nimeltä ”Three Crowns Restaurant”. Siten se liitettiin englannin kieleen sanalla ”smorgasbord”, joka tänä päivänä on synonyymi buffettarjoilulle.