stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ylipaino

| Ylipaino |
| --- | --- |
 Vyötärölihavan miehen keskivartalo.
Luokitus
ICD-10:  E66
ICD-9:  278.02
MedlinePlus:  003101
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Rubensin maalaus kolme sulotarta (1635) esittää päärynälihavia naisia.
Ylipaino tarkoittaa lääketieteessä sitä, että ihmisen painoindeksi sijoittuu välille 25–30. Mediassa ylipainoa on ruvettu käyttämään myös lihavuuden synonyyminä. Painoindeksi ei korreloi kuitenkaan aina rasvasolujen määrän ja koon kanssa, koska myös lihasten koko vaihtelee yksilöllisesti ja lihaksilla on suurempi ominaispaino kuin rasvakudoksella. Suurempi painoindeksi tarkoittaa siten joko suurempaa rasvakudoksen määrää tai isompaa lihasmassaa tai molempia.
Ylipainon terveysvaikutukset riippuvat pitkälti siitä, johtuuko ylipaino lihaksikkuudesta vai päärynä- tai omenalihavuudesta. Rasva kertyy lanteille, reisiin ja pakaroihin niin sanotussa päärynälihavuudessa. Päärynälihavien ihmisten ihonalaisessa rasvakudoksessa on lisäksi beigenvärisiä rasvasoluja valkoisten rasvasolujen lomassa. Beiget rasvasolut ovat  hyväksi, koska ne vaimentavat tulehdusta ja parantavat aivoterveyttä.
Päärynälihavuus on yleistä etenkin naisilla. Vuonna 2019 julkaistun suomalaistutkimuksen mukaan lievä lihavuus (BMI 25–29,9) suojaa alle 55-vuotiaita naisia sepelvaltimotaudin, diabeteksen ja nivelrikon kaltaisilta kansantaudeilta. Merkittävään lihavuuteen eli obesiteettiin liittyy kuitenkin usein terveysriskejä.
Jos tarkastellaan vain tietynhetkistä ylipainoa, se ei ole yhteydessä korkeampaan kuolinriskiin juuri sillä hetkellä, ehkä jopa päinvastoin, painoindeksiin 27 asti. Toisaalta, jos henkilö oli ollut ylipainoinen edeltävän 16 vuoden aikana, hänen kuolinriskinsä oli suurempi. Meta-analyysi 239 tutkimuksesta osoittaa, että ylipaino (painoindeksi 25–30) lyhensi elämää keskimäärin vuodella, ja lihavuus (painoindeksi 30–35) kolmella vuodella.
Esiintyvyys

WHO:n arvion mukaan maailmassa on jo yli miljardi ylipainoista, joista 300 miljoonaa on kliinisesti lihavia. Ylipaino ja lihavuus ovat yleistyneet voimakkaasti viime vuosina. OECD-maista kymmenessä yli puolet aikuisista on ylipainoisia tai lihavia. Eniten ylipainoisia suurista maista on Meksikossa, jossa 70 prosenttia on ylipainoisia ja 33 prosenttia lihavia. Myös Yhdysvalloissa lähes kolmasosa väestöstä on lihavia. Pienistä maista eniten ylipainoisia on Amerikan Samoalla, noin 95 prosenttia väestöstä.
WHO on nostanut lihavuuden ehkäisyn yhdeksi tärkeimmäksi painopistealueekseen maailmanlaatuisesti kroonisten tautien ehkäisemisessä. Kehittyneissä maissa arvioidaan ylipainoisuuden aiheuttavan 2–6 % kaikista terveydenhuollon kustannuksista. WHO:n mukaan lihomisen merkittävin syy on runsaskalorinen paljon tyydyttynyttä rasvaa ja sokeria sisältävä ravinto ja vähentynyt liikunta.
Vuonna 2003 noin 45 prosenttia suomalaisista aikuisista oli painoindeksillä mitattuna ylipainoisia. Merkittävästi ylipainoisia oli kuitenkin vain noin 13 prosenttia. FinTerveys 2017 -tutkimuksen mukaan enää 28 prosenttia yli 30-vuotiaista miehistä ja 37 prosenttia naisista oli normaalipainoisia.
Suomalaisista kouluikäisistä lapsista vuonna 2005 oli ylipainoisia 10–20 prosenttia.
Ylipainon määritelmä ja mittaaminen

Painoindeksi saadaan kaavasta painokilot jaettuna pituuden neliöllä (kg/m²). Aikuinen ihminen määritellään ylipainoiseksi, jos hänen painoindeksinsä sijoittuu välille 25–30. Yhdysvaltojen kansallisen terveysinstituutin asettamana ylipainon raja-arvona on 27.8 miehille ja 27.3 naisille. Painoindeksi on kuitenkin epäluotettavin tapa mitata kehon rasvakudoksen osuutta.
Rasvakudoksen osuus kyetään mittaamaan niin sanotulla bioimpedanssimittarilla, jonka toiminta perustuu siihen, että rasvakudos johtaa vain heikosti sähköä. Toinen tapa on vedenalaispunnitus, jossa ihminen punnitaan sekä kuivana että veden alla. Rasvakudoksen määrää voidaan arvioida myös mittaamalla ihonalaisen rasvakudoksen  paksuutta eri kohdissa kehoa, mutta se ei paljasta sisäelinten ympärille kertynyttä rasvaa.
Ylipainoa arvioidaan kuitenkin yleisesti myös painoindeksillä (BMI, Body Mass Index), joka ei anna aina oikeaa kuvaa ihmisen rasvakudosten määrästä. Ylipainon raja on painoindeksillä 25 ja lihavuuden 30. Painoindeksilla ei voida kuitenkaan arvioida tarkkaan rasvakudoksen määrää, koska painoindeksi ei kerro, muodostuuko ylipaino tavallista suuremmasta rasvakudoksesta, jolla on pieni ominaispaino vai tavallista isommasta lihasmassasta, jolla on suuri ominaispaino. Painoindeksi ei havainnollista myöskään tilannetta, jossa lihavan ihmisen normaali paino aiheutuu siitä, että hänellä on tavallista pienemmät lihakset.
Lihavuudessa on kaksi päätyyppiä: omena- eli keskivartalolihavuus, jossa rasva kertyy enimmäkseen vatsaan, ja päärynälihavuus, jossa rasva kertyy enimmäkseen lantioon, reisiin ja pakaroihin. Keskivartalolihavuutta voidaan arvioida arvioitavan vyötärö-lantio-suhteesta tai vyötärönympäryksen mittauksella. Jos miehen vyötärönympärys ylittää 100 cm tai naisen 90 cm, kyseessä on vyötärölihavuus. Vyötärön ympärysmitan kasvamiseen viitataan myös termillä omenalihavuus. Miehillä on yleisempää omenalihavuus eli vatsan alueelle kertynyt lihavuus, naisilla päärynälihavuus eli rintoihin ja pakaroihin kertynyt selluliitti. Omenalihavuus on terveydelle haitallisempaa.
Ylipainon syyt

Lihominen voi liittyä sekä geneettiseen alttiuteen että suoliston bakteerikantaan, sillä on havaittu, että tietyt muutokset suolistomikrobeissa saattavat lisätä ylipainoa. 
Lihominen johtuu siitä, että kaloreiden saanti ravinnosta eli ruoasta ja juomasta on pitkään suurempi kuin energiankulutus. Lihavuus on yleistynyt väestötasolla viime vuosikymmeninä yhtäältä ravinnosta saatavan kalorimäärän lisääntymisen ja toisaalta liikunnan ja ruumiillisen työn vähentymisen myötä. Myös muun muassa yksilöllinen perimä, stressi, erilaiset psyyken häiriöt ja vähentynyt yöuni voivat edistää lihomista. Jotkin lääkkeet, kuten psyykenlääkkeet ja insuliini, voivat aiheuttaa lihomista.
Ensimmäisen elinvuoden aikana sairastetut infektiot voivat suurentaa lapsen lihavuusriskiä.
Myös vähärasvainen ruokavalio vauvaikäisenä voi aiheuttaa ylipainoa aikuisiällä. Ranskalaisessa 20-vuotisessa seurantatutkimuksessa havaittiin, että vähärasvaisesti 1–2-vuotiaana syöneillä lapsilla oli 20-vuotiaina enemmän rasvaa etenkin keskikehossaan kuin enemmän rasvaa syöneillä.
Ylipaino ei kerro aina lihavuudesta

Painoindeksi on erittäin huono lihavuuden mittari erityisesti kurvikkaille ja lihaksikkaille ihmisille. Painoindeksilla ei voida arvioida tarkkaan rasvakudoksen määrää, koska painoindeksi ei kerro, muodostuuko ylipaino tavallista suuremmasta rasvakudoksesta, jolla on pieni ominaispaino vai tavallista isommasta lihasmassasta, jolla on suuri ominaispaino. Painoindeksi ei havainnollista myöskään tilannetta, jossa lihavan ihmisen normaali paino aiheutuu siitä, että hänellä on tavallista pienemmät lihakset.
Ylipainon terveysvaikutukset > Tutkimuksia kuolleisuudesta

Kreetan yliopiston koordinoiman ja Euroopan unionin vuonna 2000 julkaiseman Eurodiet 2000 -selvityksen mukaan väestötasolla ihanteellinen painoindeksin keskiarvo olisi 21–22 ja terveyden kannalta edullisin yksilön painoindeksi olisi 20.
Yhdysvaltojen terveysvirasto julkaisi vuonna 2004 tutkimuksen, jonka mukaan ylipaino olisi yhtä vaarallista terveydelle kuin tupakointi. Myöhemmin selvisi, että tutkimuksessa oli tuloksia vääristäviä metodologisia virheitä.
Vuonna 2005 julkaistu amerikkalaistutkimus ei löytänyt yhteyttä lisääntyneen kuolleisuuden ja lievän ylipainon (painoindeksi 25–30) välillä. Tutkimusta arvosteltiin kuitenkin siitä, että normaalipainoisiin laskettiin myös ylipainon vuoksi sairastuneet ja siksi laihtuneet. Positiivinen korrelaatio löytyi, kun kyseiset osanottajat poistettiin aineistosta.
Journal of the American Medical Association -lehdessä vuonna 2012 julkaistun, 97 tutkimusta ja 2,9 miljoonaa ihmistä käsittävän tutkimuskatsauksen mukaan lievä ylipaino (BMI 25–30) pienensi ennenaikaisen kuoleman riskiä 6 prosentilla normaalipainoisiin verrattuna (BMI 18,5–25). Liikalihavuus eli yli 30:n painoindeksi korreloi puolestaan lisääntyneen kuolleisuuden kanssa.
Myös vuonna 2013 julkaistun tutkimuskatsauksen mukaan lievä ylipaino (painoindeksi 25–30) olisi vaaratonta. Harvardin yliopiston professori Walter Willettin mukaan kyseisissä tutkimuksissa oli ongelmana se, että kun ylipainoinen sairastuu, hän laihtuu usein normaalipainoiseksi ennen kuolemaa. Tämä saa tutkimuksissa normaalipainon näyttämään todellista huonommalta. Willettin itsensä laatima vuonna 2016 julkaistu 239 tutkimusta ja miljoonia ihmisiä kattanut meta-analyysinsä osoitti, että ylipaino vie keskimäärin vuoden elämästä ja lievä lihavuus kolme vuotta. Stokesin ja Walter Willettin vuonna 2010 julkaistun tutkimuksen mukaan ylipaino lisää aina kuolleisuutta silloin, kun ylipaino määritellään edeltävän 16 vuoden maksimipainoksi.
Vuonna 2017 julkaistun tanskalaistutkimuksen mukaan ihmiset, joiden painoindeksi on 27, elävät pisimpään. Vuonna 2021 julkaistun yhdysvaltalaistutkimuksen tuloksena oli, että pisimpään elivät ne, jotka olivat kolmikymppisinä normaalipainoisia (keskimääräinen BMI 22,5), mutta pyylevöityvät hiljalleen ilman, että heidän painonsa ylitti koskaan varsinaista lihavuusrajaa eli keskimääräinen painoindeksi jäi alle 28:n. Ylipaino (BMI 25) saavutettiin keskimäärin 45 vuoden iässä. Sen sijaan normaalipainon alarajoilla ikänsä pysytelleet eivät pärjänneet kovin hyvin vertailussa. Tutkimus toteutettiin vuosina 1948–2010, ja siitä saatu aineisto analysoitiin myöhemmin uudelleen. Osanottajat olivat syntyneet pääasiassa vuosina 1876–1954. Tuloksissa huomioitiin koulutuksen mutta ei tulotason vaikutusta kuolleisuuteen.
Huomattavakaan lihavuus ei lyhennä useiden tutkimusten mukaan vanhusten elinikää, ja ylipainoiset yli 70-vuotiaat elävät keskimäärin pidempään kuin normaali- tai alipainoiset, etenkin silloin, jos heidän painonsa ei vaihtele.
Viranomaisten toimet

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen Kansallinen lihavuusohjelma 2012–2015 pyrkii ehkäisemään ja vähentämään suomalaisten lihavuutta terveellistä ravitsemusta ja liikuntaa edistävin toimin.
Ylipainosta puhuminen terveydenhuollossa

Lääkäri Pippa Laukan mukaan kehopositiivisuusaatteessa on paljon hyvää, mutta ylipaino pitää silti voida ottaa selkeästi puheeksi terveydenhuollossa. Olennaista on, että puhumisen syynä ei ole ulkonäkö vaan terveysseikat ja hyvinvointi. Ylipainosta puhuminen tulee tehdä jo ennen ongelmien ilmaantumista.
Kirjallisuutta

Mustajoki, Pertti: Painonhallinta : painavaa tietoa kohti kevyempää oloa. Helsinki : Duodecim, 2010.
Popkin, Barry: Läski maailma: Villitykset, trendit, suositukset ja tuotteet, jotka tekevät ihmisestä lihavan.  ((The world is fatt: The fads, trends, policies, and products that are fattening the human race, 2007.) Suomennos: Petri Stenman)  Helsinki:  Like, 2011.  ISBN 978-952-01-0394-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveyskirjasto - Lihavuus
Terveyskirjasto - Lasten painoindeksi (ISO-BMI).
Käypä hoito -potilasversio Aikuisten lihavuus
Käypä hoito -suositus Aikuisten lihavuus
Käypä hoito -potilasversio Lasten lihavuus
Käypä hoito -suositus Lasten lihavuus
Turun yliopisto: Lapsuudestaan asti lihavilla lisääntynyt sairastumisriski kansantauteihin (Arkistoitu – Internet Archive).
Normaalipainoisen, ylipainoisen ja kliinisesti lihavan miehen siluetit
William Yorzyk

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  William Yorzyk |  William Yorzyk |  William Yorzyk |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | 200 m perhosuinti |  |
William Albert "Bill" Yorzyk Jr. (29. toukokuuta 1933 Northampton, Massachusetts – 2. syyskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Yorzyk voitti Pan-Amerikan kisoissa 1955 kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Melbournen olympialaisissa 1956 hän voitti kultaa 200 metrin perhosuinnissa, joka oli ensi kertaa olympialaisten ohjelmassa. Hän ui kaikkiaan 11 maailmanennätystä.
You Stepped Out of a Dream

”You Stepped Out of a Dream” on Nacio Herb Brownin säveltämä ja Gus Kahnin sanoittama musiikkikappale vuoden 1941 elokuvasta Revyytyttö. Elokuvassa kappaleen laulaa Tony Martin kameran kuvatessa Lana Turneria, joka kävelee alas portaita loisteliaassa asussaan.
Kappaleesta tuli 1940-luvulla hitti Glenn Millerin, Guy Lombardon ja Kay Kyserin big bandien esittämänä. Lana Turner käytti laulua tunnuskappaleenaan äänittämättä sitä kuitenkaan koskaan itse. Englantilainen pianisti George Shearing nauhoitti kappaleen vuonna 1941.
1950-luvulla kappale nousi suosioon jazzartistien keskuudessa ja siitä on tullut yksi tyylilajin standardeista. Dave Brubeck ja Stan Getz nauhoittivat sen vuonna 1950. Kappaleen ovat äänittäneet myös muun muassa Sonny Rollins, Nat King Cole, Eddie ”Lockjaw” Davis, Dexter Gordon, Max Roach, McCoy Tyner ja Sarah Vaughan.
Musiikilliselta rakenteeltaan kappale on A-B-A-C. Sävellys alkaa ja päättyy C-duurissa, mutta kappaleen sävellaji vaihtuu jatkuvasti eikä siinä pysytellä missään vaiheessa pitkää aikaa samassa tonaalisessa keskuksessa.
You’ll Never Know

”You’ll Never Know” (vap. suom. Et saa koskaan tietää) on Harry Warrenin säveltämä ja Mack Gordonin sanoittama balladi vuoden 1943 elokuvasta Hallo, Frisco!. Kappaleen lauloi elokuvassa Alice Faye ja se palkittiin parhaan laulun Oscarilla. Faye lauloi kappaleen myös cameo-roolissaan seuraavan vuoden elokuvassa Four Jills in a Jeep.
Kappale pysyi Your Hit Parade -listalla yhteensä 25 viikkoa ja siitä tuli Harry Warrenin myydyin sävellys nuottijulkaisujen määrällä mitattuna.
Yläpuusti

Yläpuusti on kylä Norsjoen kunnallishallintoalueella, Käkisalmen piirissä, Leningradin alueella Venäjällä. Yläpuusti sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa.
Yläpuusti sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Käkisalmen kaupungista kaakkoon. Yläpuusti sijaitsi Käkisalmen maalaiskunnan eteläosassa ja kylä rajoittui Norsjokeen ja Pörtsykkään pohjoisessa, Vuohensaloon idässä, Alapuustiin ja Pyhäjärven kuntaan etelässä sekä Alapuustiin kuuluneeseen Ostamoon lännessä. Kylän länsirajan tuntumassa virtaa Norsjoki, johon laskeva Lähdeoja eli Leppäoja virtaa kylän halki. Norsjoki saa alkunsa Tielammesta, joka sijaitsee aivan kylän etelärajalla Pyhäjärven kunnan puolella.
Väestö ja elinkeinot

Vuonna 1920 Yläpuustissa oli 348 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 373, joista 197 miestä ja 176 naista. Yläpuustin asutus oli keskittynyt kylän länsirajaa pitkin kulkeneelta Kantatie 61:ltä Vuohensaloon johtaneen tien varteen ja Norsjokeen laskevan Lähdeojan varsille. Kylän talot sijaitsivat hajallaan.  Myös nykyisin kylän asutus on keskittynyt samaisen tien varteen.
Ennen talvisotaa Yläpuusti oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Yläpuusti kuului Puustin kansakoulupiiriin, jonka koulurakennus sijaitsi kylän länsiosassa lähellä Alapuustin rajaa.
Historia

Yläpuustin kylä kuului pitkään Räisälän pitäjään ja tuolloin sitä kutsuttiin Räisälän Puustiksi erotuksena Käkisalmeen kuuluneesta Alapuustista, jota kutsuttiin kaupungin Puustiksi.
Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944.
York-luokka (risteilijä)

| York-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut HMS Exeter, 1942

Tekniset tiedot
Uppouma:  York: 8 382 t (kuiva) 10 515 t (kuormattu) Exeter: 8 524 t (kuiva) 10 657 t (kuormattu)
Pituus:  York: 175,25 m (kokonaispituus) Exeter: 164,59 m
Leveys:  York: 17,37 m Exeter: 17,68 m
Syväys:  6,17 m
Koneteho:  80 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  628
Aseistus
Meritorjunta:  6 × BL 8" Mk VIII -tykkiä 4 × QF 4" Mk V -tykkiä 6 × 21" torpedoputkea 1 × lentokone
Ilmatorjunta:  2 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä
York-luokka oli toinen ja viimeinen 8 tuuman (203 mm) pääaseilla varustettu Britannian Kuninkaallisen laivaston vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimuksen mukainen raskas risteilijä luokka. Alukset olivat periaatteessa pienennettyjä edeltäneen County-luokan aluksia. Ainoastaan kaksi alusta rakennettiin tämän luokan suunnitelmien pohjalta, HMS York ja HMS Exeter, vaikka kolme muutakin oli suunnitelmissa ennen kuin 8 tuuman risteilijät katsottiin tehottomiksi suunniteltuun merenkulun valvontaan.
Rakennussuunnitelma

Kuninkaallisella laivastolla oli tarve saada palvelukseen County-luokan tyyppisiä aluksia, mutta Washingtonin laivastosopimuksen rajoitukset edellyttivät pienempiä aluksia. Ainoina mahdollisuuksina oli keventää pääaseistusta, panssarointia tai nopeutta. Kaksi viimeistä katsottiin mahdottomiksi, joten pääaseeksi valittiin 8 tuuman tykit, jotka olivat pienimpiä mahdollisia tarkan tulenjohdon mahdollistavia aseita. Lisäksi alusta kevennettiin poistamalla X-torni. Tällöin kolmeen torniin sijoitettiin kuhunkin kaksi 8 tuuman tykkiä.
X-tornin poistaminen mahdollisti aluksen pienentämisen 50 jalkaa (15 metriä) lyhyemmäksi ja 9 jalkaa (3 metriä) kapeammaksi kuin edeltänyt County-luokka. Alukseen kuitenkin asennettiin vastaava moottori, joten nopeutta saatiin hieman kasvatettua. Lopputuloksena oli 1 750 tonnin säästö uppoumassa.
County-luokkaan verrattuna suojaa voitiin lisätä 3 tuuman paksuinen ja 8 jalan levyinen vyö kiersi aluksen kylkiä. Lisäksi aluksen alakansi panssarointiin. Aluksen lyhentämisen seurauksena keskilaivan ammusvarasto poistettiin ja jäljelle jääneet keulan ja perän ammusvarastot koteloitiin. Aluksen 4-tuuman apuaseita siirrettiin keskilaivasta kohti perää ja keulaa, jotta ne olisivat lähempänä ammustäydennyksiä.
Alusten ilmatorjunta-aseistus koostui kahdesta neliputkisesta puolen tuuman Vickers konekivääristä.
Noah Young

Noah Young
Noah Young Jr. (1887–1958) oli yhdysvaltalainen painonnostaja ja näyttelijä, joka nähtiin Hal Roachin komedioissa parinkymmenen vuoden ajan.
Young muistetaan pitkästä yhteistyöstään Harold Lloydin komedioiden parissa. Hän hyödynsi roolitehtävissään raamikasta vartaloaan ja karua ulkomuotoaan, ja näyttelikin usein voimakasta ja pahantahtoista miestä. Noah Young tulkitsi konnarooleja myös monissa varhaisissa Ohukainen ja Paksukainen -elokuvissa, hän muun muassa näytteli nyrkkeilijää kaksikon elokuvassa The Battle of the Century (1927) sekä hurjaa murhamiestä elokuvassa Do Detectives Think? (1927).
Youngia ei nähty pahemmin enää äänielokuvissa, mutta hän teki muutamia roolitehtäviä vielä 1930-luvun aikana. Hänen viimeisiksi elokuvikseen jäivät Stan Laurelin ja Oliver Hardyn tähdittämät elokuvat Mustasukkaisuutta (1935) sekä Kaksi sankaria (1935).
Noah Young kuoli 71 vuoden ikäisenä vuonna 1958.
Fulbert Youlou

| Fulbert Youlou |
| --- | --- |

Kongon tasavallan presidentti
 15.elokuuta 1960 – 15. elokuuta 1963  
Seuraaja:  Alphonse Massamba-Débat
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1917 Madibou
Kuollut: 6. toukokuuta 1972 (54 vuotta) Madrid, Espanja
Abbé Fulbert Youlou (9. heinäkuuta 1917 – 6. toukokuuta 1972) oli kongolainen poliitikko, joka oli Kongon tasavallan ensimmäinen presidentti, nationalistinen johtaja sekä roomalaiskatolilaisen kirkon pappi.
Youlou syntyi Brazzavillen lähistöllä ja kävi koulua ja pappisseminaaria siellä, Kamerunissa ja Gabonissa. Hänet vihittiin roomalaiskatoliseksi papiksi vuonna 1946. Hän lähti poitiikkaan vuonna 1956 ja pääsi Brazzavillen pormestariksi. Seuraavana vuonna Kongo sai enemmän itsehallintoa, maahan valittiin aluevaltuusto. Youloun perustama puolue, afrikkalaisten etuja puolustava demokraattinen liitto UDDIA sai yhtä monta paikkaa kuin sosialistit. Puolue kuului Rassemblement démocratique africain -järjestöön.
Yhden edustajan loikattua Youlousta tuli pääministeri, ja maan itsenäistyttyä sen ensimmäinen presidentti.
Youlou pyrki saamaan aikaan Keski-Afrikan ranskankielisten maiden liiton, mutta hanke kariutui Gabonin vastustukseen. Kongon kriisissä 1960 Youlou tuki Joseph Kasa-Vubua ja vastusti Patrice Lumumbaa.
Korruptio, epäpätevyys, yleinen tyytymättömyys, yleislakot ja Ranskan tuen puute saivat Youloun eroamaan vuonna 1963.
Ympäristöetiikka

Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
n
k
Ympäristöetiikka on 1960-luvulta asti kehittynyt ympäristöfilosofian ja soveltavan etiikan osa-alue, joka käsittelee ihmisten ja luonnon suhteeseen liittyviä eettisiä kysymyksiä. Se liittyy läheisesti ekologiaan, ympäristölainsäädäntöön, ympäristösosiologiaan, ympäristötalouteen ja ympäristömaantieteeseen.
Merkittäviä ympäristöetiikkaan vaikuttaneita ajattelijoita ovat Lynn White, John Passmore, Aldo Leopold, Arne Næss ja Paul W. Taylor.
Ympäristöeettisiä kysymyksiä ovat muun muassa:
Mitä ympäristöön liittyviä velvoitteita meillä on tulevia sukupolvia kohtaan?
Onko eettisesti väärin (ja jos, missä vaiheessa) jatkaa fossiilisten polttoaineiden käyttöä, jos muita energianlähteitä on tarjolla?
Onko oikein saada aikaan jonkun lajin sukupuuttoon kuoleminen ihmiskunnan edun (todellisen tai koetun) nimissä?
Ympäristöetiikkaan liittyvät myös kysymykset eläinten oikeuksista.
Kirjallisuutta

Attfield, Robin: The ethics of the global environment.  (Edinburgh studies in world ethics)  Edinburgh:  Edinburgh University Press, 1999.  ISBN 0-7486-0895-8  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Ensyklopedia-artikkeleita
Stanford Encyclopedia of Philosophy: Environmental Ethics (englanniksi)
Thesaurus Ethics in the Life Sciences (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
EnviroLink Library: Environmental Ethics (Arkistoitu – Internet Archive) - online resource for environmental ethics information (englanniksi)
EnviroLink Forum - Environmental Ethics Discussion/Debate (englanniksi)
Center for Environmental Philosophy (englanniksi)
Muuta
Nurmio, Harri: Luonnon itseisarvon ja välinearvon dilemma. niin & näin 3/2000, 18–26.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Environmental ethics
Käännös suomeksi
Youssef ibn Tachfine

Youssef ibn Tachfine oli Marrakechin kalifi 1061-1106 ja Almoravidien dynastian luoja.
Tulevan kalifin serkku, Almoravidien berberiheimon päällikkö Abe Bekr oli laajentanut heimonsa aluetta, vuoteen 1042 siitä oli tullut varteenotettava mahti läntisen Saharan politiikassa ja vuoteen 1059 mennessä se oli ottanut valtaansa eteläisen Marokon ja perustanut Marrakechin kaupungin. Vuonna 1060 Abu Bekr siirtyi etelään kukistamaan autiomaakapinaa ja nimitti sijaisekseen serkkunsa Youssef ibn Tachfinen.
Youssef ibn Tachfine valloitti vuosina 1061-69 Keski-Marokon ja Länsi-Algerian heimomaat ja vuosina 1070-82 hän keskitti voimansa Algerian läntisten osien valloittamiseen sekä tämän jälkeen Pohjois-Marokon kukistamiseen. Espanjassa hän alisti valtaansa kaikki pienet muslimiruhtinaskunnat.
Abu Bkrin kuoltua vuonna 1087 Youssef ibn Tachfinesta tuli yksi maailman mahtavimmista muslimimonarkeista, jonka kuoleman jälkeen kalifina seurasi hänen poikansa Ali ibn Yusuf.
Stevie Young

Stevie Young AC/DC:n mukana vuonna 2016.
Stevie Young (s. 11. joulukuuta 1956) on australialaisen rockyhtye AC/DC:n rytmikitaristi. Hän korvasi sairastumisen takia yhtyeen jättäneen Malcolm Youngin syyskuussa 2014. Hän soitti AC/DC:n marraskuussa 2014 julkaistulla 17. studioalbumilla Rock or Bust, sekä oli mukana kiertueella vuonna 2015.
Stevie Young on Malcolm ja Angus Youngin veljenpoika. Stevie tuurasi Malcolmia lyhyen aikaa myös vuoden 1988 Amerikan-kiertueella, jolloin Malcolm oli alkoholivieroituksessa.