stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mary Stewart

| Mary Stewart> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. syyskuuta 1916 Sunderland, Englanti
Kuollut: 9. toukokuuta 2014 (97 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kirjailija
Tyylilajit:  historiallinen romaani, lasten- ja nuortenkirjallisuus, fantasiakirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mary Florence Elinor Stewart (o.s. Rainbow, 17. syyskuuta 1916 Sunderland – 9. toukokuuta 2014) oli monipuolinen brittiläinen romaanikirjailija. Stewart syntyi Sunderlandissa ja valmistui Durhamin yliopistosta. Hän meni vuonna 1945 naimisiin Sir Frederick Stewartin kanssa; mies kuoli vuonna 2001. Hän loi kirjailijantyönsä ohessa pitkän uran opettajana mutta oli pitkään eläkkeellä. Stewartin tuotannosta osa on nähty myös televisio- tai elokuvaversioina. Monet hänen romaaneistaan yhdistelevät vaikutteita rakkaus- ja jännityskirjallisuudesta. Hänelle myönnettiin vuonna 1996 erikois-Agatha.
Stewart tunnetaan muun muassa Merlin-sarjastaan, jossa on vaikutteita historiallisesta ja fantasiakirjallisuudesta. Sarjan aloitti vuonna 1970 romaani Kristalliluola, joka sai vuoden 1971 Mythopoeic-palkinnon. Romaanille on jatko-osia, mutta niitä ei ole  suomennettu. Nämä teokset ovat The Hollow Hills ja The Last Enchantment. Stewart on kirjoittanut myös kaksi muuta aiheeseen sopivaa kirjaa: The Wicked Day, joka tavallaan jatkaa tarinaa The Last Enchantmentin jälkeen mutta ei suoranaisesti kuulu sarjaan, sekä The Prince and the Pilgrim, joka kertoo eräästä toisesta seikkailusta, joka löytyy myös Arthur-tarinaperinteestä.
Stewartin tunnetuimpia töitä Merlin-sarjan ulkopuolella ovat Ashleyn kissat (Touch Not the Cat, 1976) ja Kuunkehrääjät (The Moon-Spinners, 1962). Stewartilta on myös suomennettu teos Pikku noitaluuta (Tammi 1972).
Suomennetut teokset

Aikuisten romaanit:
Lähdettekö ajelulle, rouva? (1956) (Madam, Will You Talk?, 1954)
Keskiyön tulet (1956) (Wildfire at Midnight, 1956)
Ukkosta oikealla (1957) (Thunder on the Right,1957)
Yhdeksät vaunut portilla (1958) (Nine Coaches Waiting, 1958)
Veljeni Michael (1959) (My Brother Michael, 1959)
Murattipuu (1961) (The Ivy Tree, 1961)
Kuunkehrääjät (1962) (The Moon-Spinners, 1962)
Tapaaminen Korfussa (1964) (This Rough Magic, 1964)
Tyttö ja valkoinen hevonen (1965) (Airs Above the Ground, 1965)
Gabrielin koirat (1967) (The Gabriel Hounds, 1967)
Saarilta tuulee (1968) (The Wind Off the Small Isles, 1968)
Ashleyn kissat (1976) (Touch Not the Cat, 1976)
Ulappapääsky, vain lyhennettynä Valittujen Palojen Kirjavaliot-sarjassa (1993) (Stormy Petrel, 1991)
Merlin-sarja:
Kristalliluola (1970) (The Crystal Cave, 1970)
Lastenkirjat:
Ludo ja tähtihevonen (1975) (Ludo and the Star Horse, 1974)
Pikku noitaluuta (1971) (The Little Broomstick, 1971)
Susimetsän salat (1980) (A Walk in Wolf Wood, 1980)
Suomentamattomat teokset

Merlin-sarja:
The Hollow Hills (1973)
The Last Enchantment (1979)
The Wicked Day (1983)
The Prince and the Pilgrim (1995)
Aikuisten romaanit:
Thornyhold (1988)
Rose Cottage (1997)
Runot:
Frost on the Window: And other Poems (1990) (runokokoelma)
Mathilde Carré

Mathilde Carré (1908–1970) oli ranskalainen sairaanhoitaja, joka toimi toisen maailmansodan aikana vakoilijana ja kaksoisagenttina. Carré toimi aluksi Ranskan vastarintaliikkeen hyväksi, mutta ryhtyi vuoden 1941 lopussa yhteistyöhön myös Saksan armeijan tiedustelupalvelu Abwehrin kanssa.
Carré käytti peitenimeä ”Kissa” (ransk. La Chatte), ja aloitti viestinsä sanoilla "Kissa raportoi". Kaksoisroolinsa hän paljasti Britannian tiedustelupalvelulle SOE:lle, minkä takia hänet toimitettiin helmikuussa 1942 Britanniaan. Sielläkin Carré pyrki jatkamaan vakoilua Saksan hyväksi, mutta ilman tuloksia. Vuonna 1945 Carré karkotettiin Ranskaan, jossa hän sai kuolemantuomion. Sitä ei pantu täytäntöön, ja vuonna 1954 hän vapautui vankeudesta.
Lähteet ja huomautukset

↑  Westwell, Ian: Ensimmäinen maailmansota. Tärkeimmät sotatapahtumat päivä päivältä, s. 30.  (Syntymävuosi on lähteessä 1910, wikipedioissa 1908.)  Suomentanut Ahola, Veikko ym. Gummerus kustannus, 2004.  ISBN 978-951-20-6624-7.
Aiheesta muualla

war44.com:Resistance, Espionage and War Crimes During WWII: The Secret War: Resistance and Espionage During WWII: Mathilde Carré
Mentaalinen sanakirja

Mentaalinen sanakirja on Anne Treismanin suodatinvaimennusteoriaan liittyvä tarkkaavaisuuden suunnan muuttuminen. Mikäli olemme keskittyneet kuuntelemaan vaikkapa kaverimme juttelua ja samanaikaisesti kuulemme oman nimemme, niin tarkkaavaisuutemme siirtyy tällöin uuteen kohteeseen. Oma nimemme on mentaalisessa sanakirjassa aivan kärjessä omaistemme, asuinpaikkamme tai kadunnimemme seurassa. Normaalisti keskitymme kuuntelemaan äänikohdettamme ja muut äänet havaitaan vain taustameluna. Kun taustamelussa mainitaan jotain sellaista, joka on omassa mentaalisessa sanakirjassamme kärkisijoilla, niin tarkkaavaisuutemme muuttuu tähän uuteen kohteeseen.
Max Treitel

Max Treitel, omakuva
Max Treitel (17. joulukuuta 1890 Posen – 14. joulukuuta 1942 jälkeen Auschwitz) oli saksalainen taidemaalari.
Köyhään juutalaisperheeseen syntyneen Max Treitelin isä kuoli jo varhain ja hän varttui sitten äitinsä kasvattamana kahden sisarensa Paulan ja Johannan kanssa. Posenilainen aviopari Gustav ja Rosalie Goldschmidt tuki Treitelin taideopintoja. Treitel opiskeli maalausta ja kuvanveistoa Berliinin Charlottenburgissa Lovis Corithin oppilaana. Vuonna 1914 hän sai mestariluokan ensimmäisen palkinnon berliiniläisen Sezionin Studium-Atelierissa maalaustaidetta ja plastiikkaa varten pidetyssä näyttelyssä.
1920-luvun alussa Max Treitel maalasi useiden Saksassa asuneiden suomalaisten muotokuvia.  Vuonna 1924 Treitel maalasi Suomen ensimmäisen reformaation jälkeinen katolisen piispan, hollantilaisen pappi Johannes Michael Buckxin (1881–1946) muotokuvan.
Max Treitel ja hänen sokea ja osittain halvautunut sisarensa Johanna asuivat vuodesta 1925 alkaen Karlsruher Strasse 23:ssa Berliinissä. Heidät kuljetettiin 14. joulukuuta 1942 Auschwitzin keskitysleirille ja murhattiin siellä. Heidän nimensä löytyvät Karlsruher Strasse 23:n edustalla olevasta kompastuskivestä. Treitelin maalauksia on esillä muun muassa Frankfurt am Mainin juutalaisessa museossa.
Maalauksia

Suomalaisen rouva K:n muotokuva
Näkymä Kaartinkaupungin kattojen yli, 1921, Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa
Kreivitär Olga Armfeltin muotokuva, 1922
Käännös suomeksi
Martin Kove

Martin Kove (2015)
Martin Kove (s. 6. maaliskuuta 1946) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt niin televisiosarjoissa kuin elokuvissakin.
Ura > Elokuvaesiintymiset

Koven parhaiten tunnetut roolit ovat kaiketi vuoden 1980 esiintyminen sarjassa Cagney & Lacey etsivä Victor Isbeckinä ja esiintyminen vuoden 1984 elokuvassa Karate Kid, jossa hän oli Cobra Kai Sensei John Kreese. Kove uusi roolinsa Kreesenä vuoden 1986 elokuvassa Karate Kid II... kertomus jatkuu ja vuoden 1989 elokuvassa Karate Kid 3. Kove harjoitteli karatea mustaa vyötä tavoitellen. Vuonna 1985 Kove esitti helikopterilentäjää elokuvassa Rambo – taistelija 2.
Ura > Televisioesiintymiset

Kove esiintyi George Bakerina televisiosarjassa Code R vuonna 1977. Toisia näyttelijöitä olivat muun muassa James Houghton ja Joan Freeman.
Kove esiintyi myös Hard Time on Planet Earthissa ja vieraili myös joissain tv-sarjoissa, joihin kuuluivat muun muassa Gunsmoke, Kojak, The Incredible Hulk, Herkules, San Franciscon syke ja Black Scorpion. Vuonna 2007 Kove esiintyi No More Kingsin Sweep The Leg -videossa parodioimassa Karate Kid -hahmoaan Kreeseä. Kove oli vieraileva esiintyjä myös ohjelmassa Kung Fu, The Legend Continues esittäen Shadow Assassinia ensimmäisen kauden kolmannessa jaksossa 3. helmikuuta 1993. Hän esitti samaa hahmoa myös toisen kauden 23. jaksossa 26. tammikuuta 1994. Vuonna 2018 hän uusi roolinsa Kreesenä Karate Kidin jatkumoa seuraavassa sarjassa Cobra Kai.
Yksityiselämä

Kove syntyi Brooklynissa New York Cityssä ja sai juutalaisen kasvatuksen. Hän on ollut Vivienne Koven kanssa naimisissa vuodesta 1981. Vuonna 1990 parille syntyi kaksoset, poika Jesse ja tytär Rachel.
Filmografia

Little Murders (1971)
Viimeinen talo vasemmalla (1972)
Women in Revolt (1972)
Savages (1972)
Rosvot ja jeparit (Cops and Robbers, 1973)
The Wild Party (1975)
Henkensä kaupalla (White Line Fever, 1975)
Kalmanralli 2000 (Death Race 2000, 1975)
Verenpunainen preeria (The White Buffalo, 1977)
Hulk – vihreä hurjimus (The Incredible Hulk, 1978)
Karate Kid (The Karate Kid, 1984)
Rambo – taistelija 2 (Rambo: First Blood Part II, 1985)
Karate Kid II... kertomus jatkuu (The Karate Kid, Part II, 1986)
Steele Justice (1987)
Karate Kid 3 (The Karate Kid, Part III, 1989)
Shootfighter (Shootfighter: Fight to the Death, 1992)
Wyatt Earp (1994)
Mustalammas (Black Sheep, 1996)
Time Lock (1996)
Nowhere Land (1998)
Death Roll (Crocodile 2: Death Swamp, 2002)
Hard Ground (2003)
Curse of the Forty-Niner (2003)
Barbarian (2003)
Glass Trap (2004)
Miracle at Sage Street (2005)
The Dead Sleep Easy (2008)
Savage Sasquatch (2009)
Cobra Kai (2018)
Aiheesta muualla

Martin Kove Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Martin Kove Elonetissä.
Mary Stuart Masterson

| Mary Stuart Masterson |
| --- | --- |
 Mary Stuart Masterson Tribecan elokuvajuhlilla 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1966 (ikä 58) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä. ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1975–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Mary Stuart Masterson (s. 28. kesäkuuta 1966 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ura

Mastersonin ura alkoi lapsinäyttelijänä elokuvassa Stepfordin naiset vuonna 1975. 1980-luvulla hän esiintyi muun muassa elokuvissa Elossa todistamaan (1986), Jännät suhteet (Some Kind of Wonderful, 1987), Kiviset puutarhat (Gardens of Stone, 1987) ja Sopimuksia (Immediate Family, 1989).
1990-luvulla olivat vuorossa esimerkiksi Paistetut vihreät tomaatit (1991), josta Masterson sai loistavat arvostelut, sekä Benny ja Joon (1993), Bad Girls – naiset satulassa (Bad Girls, 1994) ja Ruusujen aika (Bed of Roses, 1996).
2000-luvulla Masterson on jatkanut elokuvauraansa, minkä lisäksi hän on muun muassa näytellyt Broadwaylla ja debytoinut ohjaajana – hänen esikoisohjauksensa oli vuonna 2007 ilmestynyt The Cake Eaters.
Masterson on näytellyt urallaan myös runsaasti televisiossa.
Valikoitu filmografia

Paistetut vihreät tomaatit (1991)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mary Stuart Masterson Wikimedia Commonsissa
Mary Stuart Masterson NNDB:ssä (englanniksi)
Maximiliano Asís

César Maximiliano Asís (s. 27. maaliskuuta 1987 San Miguel de Tucumán, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelaa veikkausliigaseura FC Inter Turun riveissä.
Melissa Rivers

Melissa Rivers vuonna 2012.
Melissa Rivers (s. 20. tammikuuta 1968) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja juontaja, joka on Joan Riversin tytär.Hän on haastatellut tähtiä punaisella matolla monissa palkintogaaloissa, usein äitinsä kanssa. Hän on osllistunut myös television tietokilpailushow-ohjelmiin. Melissalla on poika Cooper Rivers.
Meikkikeiju

Meikkikeiju on Haruka Fukushiman luoma yksiosainen manga.  Meikkikeijun päähenkilö on poikatyttö Tenko, joka haluaa tehdä vaikutuksen lapsuudenystäväänsä Aniin. An ei kuitenkaan pidä Tenkoa yhtään tyttömäisenä. Kuvioihin ilmestyy meikkikeiju Ai, joka lupaa muuttaa Tenkon söötimmäksi.
Aiheesta muualla

Egmont (Arkistoitu – Internet Archive) Kustantajan blogi
Luettelo Vanhankaupungin peruspiirin suojelluista rakennuksista

| 01 – Eteläinen suurpiiri |
| --- | --- |
 Eira ● Kampinmalmi ● Lauttasaari ● Taka-Töölö ● Ullanlinna ● Vironniemi
02 – Läntinen suurpiiri
 Haaga ● Kaarela ● Munkkiniemi ● Pitäjänmäki ● Reijola
03 – Keskinen suurpiiri
 Alppiharju ● Kallio ● Käpylä ● läntinen Käpylä ● Puu-Käpylä ● Pasila ● Vallila ● Vanhakaupunki
04 – Pohjoinen suurpiiri
 Itä-Pakila ● Länsi-Pakila ● Maunula ● Oulunkylä ● Tuomarinkylä
05 – Koillinen suurpiiri
 Latokartano ● Pukinmäki ● Malmi ● Puistola-Jakomäki ● Suutarila
06 – Kaakkoinen suurpiiri
 Herttoniemi ● Kulosaari ● Laajasalo
07 – Itäinen suurpiiri
 Mellunkylä ● Vartiokylä ja Myllypuro ● Vuosaari
08 – Östersundomin suurpiiri
 Östersundom
n k 
Tämä on luettelo Helsingin Vanhankaupungin peruspiirin suojelluista rakennuksista.Vanhankaupungin peruspiiri on Vanhankaupungin kaupunginosaa laajempi alue, johon kuuluvat lisäksi Toukolan, Kumpulan, Käpylän ja Koskelan kaupunginosat. Käpylän suojellut rakennukset ovat laajuutensa vuoksi omissa luetteloissaan.
Luettelo

Päivitä lista manuaalisesti | SPARQL |
Tämä lista on luotu Wikidatassa olevaa dataa käyttämällä ja sitä päivittää määräajoin botti.
 Listan sisälle tehdyt muokkaukset poistetaan seuraavassa päivityksessä!
Arabianranta

| Otsikko | Tyyppi | Arkkitehti | Rakennettu | Koordinaatit | Tunnisteet | Kuva | Wikidata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Arabian tehdas (Hämeentie) | tehdas rakennus |  | 1874 | 60.2095°N, 24.9763°E | RKY: 4657 Ratu: 5012  |  | Q26268376 |
| Arabian tehtaat | historiallinen teollisuusympäristö |  |  | 60.2086°N, 24.9767°E | RKY: 4657  |  | Q30509774 |
| Arabiankatu 2 (Hämeentie) | rakennus |  | 1995 | 60.2074°N, 24.975°E | RKY: 4657 Ratu: 47692  |  | Q98407331 |
| Bokvillan (Hämeentie) | seurantalo |  | 1850 | 60.2063°N, 24.9741°E | Ratu: 5010  |  | Q98409910 |
Toukola

| Otsikko | Tyyppi | Arkkitehti | Rakennettu | Koordinaatit | Tunnisteet | Kuva | Wikidata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Arabian huvilat 1 (Hämeentie) | toimistorakennus |  | 1918 | 60.2085°N, 24.9735°E | Ratu: 4999  |  | Q98407329 |
| Arabian huvilat 2 (Hämeentie) | paritalo |  | 1870 | 60.2081°N, 24.9733°E | Ratu: 5000  |  | Q98407330 |
| Damaskuksentie 6 (5063) | kerrostalo |  | 1919 | 60.2104°N, 24.9727°E | Ratu: 5063  |  | Q98410191 |
| Damaskuksentie 6 (5064) | kerrostalo |  | 1920 | 60.2103°N, 24.9731°E | Ratu: 5064  |  | Q98410192 |
| Damaskuksentie 6 (5065) | kerrostalo |  | 1919 | 60.2101°N, 24.9725°E | Ratu: 5065  |  | Q98410193 |
| Damaskuksentie 6 (5066) | kerrostalo |  | 1920 | 60.2101°N, 24.9729°E | Ratu: 5066  |  | Q98410194 |
| Damaskuksentie 6 (5067) | kerrostalo |  | 1919 | 60.2099°N, 24.9724°E | Ratu: 5067  |  | Q98410195 |
| Damaskuksentie 6 (5068) | kerrostalo |  | 1920 | 60.2098°N, 24.9728°E | Ratu: 5068  |  | Q98410196 |
| Syyriankatu 3 | päiväkoti |  | 1949 | 60.2088°N, 24.9713°E | Ratu: 5061  |  | Q98432887 |
Mataroinen (Laukaa)

| Mataroinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°21′13″N, 26°00′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saraaveden alue (14.32)
Laskujoki:  Neidonsalmi Saraaveteen 
Järvinumero:  14.324.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,7 m  
Pituus:  4,3 km  
Leveys:  1,1 km  
Rantaviiva:  12,377 km  
Pinta-ala:  2,00613 km²   
Tilavuus:  0,01591204 km³ 
Keskisyvyys:  7,93 m  
Suurin syvyys:  26 m  
Saaria:  2 
 fiMataroinen 
Mataroinen  on Keski-Suomessa Laukaassa Salmelankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 201 hehtaaria eli 2,0 neliökilometriä, se on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 15,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0159 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 7,9 metriä ja suurin syvyys on 26,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 12,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Saraaveden alueella (14.32), jonka Mataroisen valuma-alueeseen (14.324) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,7 metriä mpy.
Melissa Tancredi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Melissa Tancredi vuonna 2011. |  Melissa Tancredi vuonna 2011. |  Melissa Tancredi vuonna 2011. |  |
Maa:   Kanada
Naisten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 |  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
Melissa Tancredi (s. 27. joulukuuta 1981 Hamilton, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa 125 maaottelua ja tehnyt niissä 27 maalia. Hän on ollut voittamassa maanosaliitto CONCACAF:in mestaruutta vuonna 2010 sekä saavuttamassa olympiapronssia Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Tancredi on väitellyt tohtoriksi kiropraktiikan alalta.
Matti Olin

Matti Eero Göran Olin (27. elokuuta 1888 Kristiinankaupunki – 1. syyskuuta 1948) oli suomalainen arkkitehti.
Matti Olinin isä oli merikapteeni Johan Wilhelm Olin. Matti Olin pääsi ylioppilaaksi Kristiinankaupungin ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1907 ja hän opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa vuoteen 1911 saakka. Arkkitehtitutkinnon hän suoritti Saksassa 1913. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin.
Olin oli työssä eräässä arkkitehtitoimistossa Pietarissa vuodesta 1913 alkaen. Hän tuli Suomen valtion palvelukseen 1916 ja vuonna 1917 hänet määrättiin lähtemään ensimmäisenä suomalaisena virkatehtävissä Petsamoon. Olin matkasi Petsamoon Arkangelin kautta ja hänen työtehtäväänsä kuului asemarakennuksen piirustusten teko Petsamoon suunniteltua rautatietä varten, joka ei kuitenkaan toteutunut. Venäjän vallankumouksen puhjettua Olinin työt Petsamossa keskeytyivät ja hän palasi Helsinkiin. Suomen sisällissodan aikana Olin lähetettiin muun muassa kuriirina valkoisten puolelle.
Vuonna 1920 Olin perusti oman arkkitehtitoimiston Helsinkiin, jonne hän suunnitteli useita asuinkerrostaloja 1920-luvulla. Olin toimi Helsingin Isännöitsijätoimisto Oy:n päällikkönä vuodesta 1930 alkaen. Hän omisti Svartvikin tilan Degerbyssä. Vuonna 1921 Olin julkaisi Petsamon matkansa kokemuksista muistelmakirjan Petsamon muistoja. Olin harrasti valokuvausta ja hänen kuviaan julkaistiin myös sanoma- ja aikakauslehdissä.
Rakennuksia

Kristiinankaupungin uuden hautausmaan kappeli. 1912
Villa Tallberga, Purjetuulenkuja 15, Laajasalo, Helsinki 1920-luvulla
Kirjallista tuotantoa

Minnen från Petsamo: med ett 50-tal bilder. Schildt, Helsingfors 1921, ilmestyi Viljo Tolvasen suomentamana nimellä Petsamon muistoja sekä kuvia niiltä mailta. Otava 1921
Melissa Tkautz

Melissa Tkautz 2017.
Melissa Tkautz (s. 24. tammikuuta 1974) on australialainen näyttelijä ja laulaja. Hän syntyi Sydneyssä, ja hänellä on itävaltalaisia ja maltalaisia sukujuuria.
Tkautz esiintyi jo kolmen vuoden ikäisenä televisiomainoksissa. Myöhemmin hän on tullut tunnetuksi useista suosituista australialaisista televisiosarjoista, kuten Home and Awaystä. Hän valmistui Sydneyn Academy of Dramatic and Social Artsista vuonna 1991.
Tkautzin musiikkiuran ensimmäinen studioalbumi oli Fresh vuodelta 1992. Se ja siltä julkaistut singlet menestyivät erittäin hyvin, mm. "Read My Lips" nousi Australian singlelistan ykköseksi.
Matti Oinonen

Niilo Matti Oinonen (23. joulukuuta 1897 Tampere – 25. syyskuuta 1946) oli suomalainen yleisesikuntaeversti, pioneeriupseeri ja pioneeritaktiikan opettaja ja uudistaja.
Matti Oinonen suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin B-kurssin Markovillassa 1918–1919. Hän kävi Sotateknillisen koulun 1927–1929 ja Sotakorkeakoulun 1933–1935 saaden yleisesikuntaupseerin arvon 1937. Oinonen oli 1935–1939 Sotakorkeakoulun ja Sotateknillisen koulun linnoitusopin ja pioneeritaktiikan opettajana. Opettajana ollessaan hän uudisti pioneeritaktiikan opetuksen Suomessa. Sotavuosina Oinonen toimi muun muassa IV armeijakunnan ja Kannaksen Ryhmän pioneerikomentajana.
Oinonen joutui sotavuosien jälkeen syytteeseen ns. Oeschin-Neron tapauksessa, jonka yhteydessä oli vuosina 1941–1942 ammuttu laittomasti 51 venäläistä sotavankia Kannaksen Ryhmän alaisissa sotavankikomppanioissa. Oinosen allekirjoittama käsky linnoitustöissä käytettyjen vankien kohtelusta edellytti äärimmäistä ankaruutta ja välitöntä teloitusta niskurointitapauksissa. Oinonen tuomittiin 23. helmikuuta 1945 kahden vuoden ja kuuden kuukauden vankeusrangaistukseen tahallisesta virkarikoksesta. Oikeusministeri Urho Kekkonen piti tuomiota liian lievänä, ja korkein oikeus palautti jutun takaisin sotaylioikeuden uuteen käsittelyyn huhtikuussa 1945. Oinosta syytettiin nyt yllytyksestä 18 sotavangin murhaan. Tässä vaiheessa Oinonen ilmoitti, että aloite kyseisiin käskyihin oli tullut kenraaliluutnantti Lennart Oeschilta. Oinonen joutui jutun käsittelyn aikana syyskuussa 1945 sairaalahoitoon ruuansulatusvaivojen takia, ja hänellä todettiin kasvain. Sotaylioikeus tuomitsi Oinosen heinäkuussa 1946 11 vuoden kuritushuonerangaistukseen. Oinonen kuoli syyskuussa 1946 oltuaan vangittuna vuoden ja yhdeksän kuukauden ajan. Matti Oinonen on haudattu Lahden vanhalle hautausmaalle Radiomäelle.
Julkaisuja

Kenttätyöohjesääntö II, Teknillinen osa. 1931, Väinö Vainion kanssa
Vesistötaisteluohjeita. 1939, Nordgrenin kanssa
Kenttätyöopas. 1939
Taktillinen opas XII, Vesistötaistelu. 1940
Kenttävarustustyöt. 1941
Nimellä N. M. Oinonen:
Kenttävarustus- ja tietöiden suunnitteleminen ja johtaminen divisioonassa, huomioon ottaen nykyiset esikunnan vahvuudet ja työnjaon. Tiede ja ase 3/1935
Aiheesta muualla

Pioneerit historian kuvastimessa. Kirjoittanut majuri M. Oinonen, Hakkapeliitta, 23.06.1936, nro 25-26, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Matarinpuiston silta

| Matarinpuiston silta |
| --- | --- |
 Näkymä länteen kohti Rekolaa ja Mataria
Ajokaistoja:  kevyen liikenteen silta
Ylittää:  Keravanjoen
Sijainti:  Matari, Rekola ja Päiväkumpu, Vantaa
Ylläpitäjä:  Vantaan kaupunki
Siltatyyppi:  teräksinen jatkuva ristikkosilta, puukansi
Pituus:  58,6 m
Leveys:  4,5 m
Korkeus:  noin 2 m
Avattu liikenteelle:  joulukuu 2020
Koordinaatit:  60°19′54.05″N, 025°5′34.25″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Matarinpuiston silta (tai Matarinkosken kävelysilta) on Keravanjoen ylittävä kevyen liikenteen silta Vantaalla. Silta yhdistää Matarin kaupunginosaan kuuluvan Matarinpuisto-ulkoilualueen Päiväkummun viheralueisiin. Pieni osa sillasta sekä sen katuverkkoon yhdistävä asfalttiosuus kuuluvat Rekolaan, mikä tekee sillasta kolmen kaupunginosan rajapyykin. Vuonna 2020 rakennettu noin 59-metrinen kirkkaanpunainen silta ylittää joen vinosti itä–länsisuunnassa ja erottuu ”räväkkänä” jokimaisemassa.