stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fredegar Bolger
Huomaamaton ystävä

Fredegar oli vieraana Bilbon jäähyväisjuhlassa 22. syyskuuta 1401 Kl. Hän kuului Frodo Reppulin ystäviin. Nämä "olivat yleensä Vanhan Tukin jälkeläisiä, jotka olivat lapsina olleet ihastuneita Bilboon ja kuljeksineet usein Repunpäässä". Fredegar oli mukana pakkaamassa Frodon tavaroita, kun tämä syyskuussa 1418 Kl. (3018 KA) oli muuttavinaan Krikkoloon; 20. syyskuuta kahdet muuttovaunut lähtivät kohti Bukinmaata, 22. syyskuuta hobitit viettivät jäähyväisjuhlan (joka oli myös Frodon 50-vuotisjuhla ja Bilbon 128. syntymäpäiväjuhla), kävivät ulkona ja menivät nukkumaan. Seuraavana aamuna he pakkasivat loput tavarat yksiin vaunuihin, jotka Merri ajoi Krikkoloon Fredegarin kanssa.
Kun Frodo, Pippin ja Sam olivat ylittäneet Rankkivuon, Merri kävi ilmoittamassa Fredegarille, että nämä olivat tulossa. Yhdessä he laittoivat ystävilleen toisen illallisen ja lämmittivät kolme ammeellista kylpyvettä.
Krikkolossa kävi ilmi, että Fredegar oli kuulunut Frodon ystävien salaliittoon, jonka tarkoitus oli kerätä tietoja Bilbon sormuksesta ja pitää silmällä Frodoa, ettei tämä saisi päähänsä lähteä yksin sormuksen kanssa erämaihin. Krikkolossa vietetyn illan kuluessa Fredegar puuttui puheeseen vain tarjotakseen sieniä ja varoittaakseen ystäviään lähtemään Vanhaan Metsään, jota hän sydämestään kammosi. Illallisen kuluessa kävi myös ilmi, että Fredegar oli melkoinen syömääri (hobitiksikin): "kun he olivat lopettaneet, jopa Pulla Bolger päästi tyytyväisen huokauksen".
Kotirintamalla

Kävi ilmi, että Fredegarin osana ei ollut lähteä seikkailuun muiden hobittien kanssa, sillä vaikka hän piti Frodosta, "hänellä ei ollut mitään hinkua lähteä Konnusta eikä nähdä mitä sen ulkopuolella oli". Hänen tehtävänään oli jäädä Frodon hankkimaan Krikkolon asuntoon ja saada mahdollisuuksien mukaan kaikki uteliaat luulemaan, että Frodo asui siellä edelleen. Hänellä oli jopa Frodon vanhoja vaatteita mukanaan osan esittämistä varten.
Seuraavana aamuna Fredegar saattoi Frodon ja kumppanit Aidalle ja Vanhaan Metsään johtavalle portille ja toivotti näille onnea matkaan.
Kun hänen ystävänsä yöpyivät Briissä Pomppivan Ponin majatalossa (varhain aamulla 30. syyskuuta), Fredegarissa koko sen päivän kasvanut pelko muuttui kauhuksi. Krikkolon talon oveen koputettiin ja ohut uhkaava ääni sanoi: "Avatkaa Mordorin nimeen!". Sormusaaveet olivat tulleet etsimään Frodoa, mutta ne eivät löytäneet Fredegariakaan; tämä oli paennut takaovesta ja juossut yli virstan päähän lähimpään taloon, jonka kynnykselle hän lyyhistyi huutaen "Ei ei ei! Älkää minua! Se ei ole minulla!" Fredegarin sopertelujen perusteella pääteltiin, että Vanhasta Metsästä oli tehty jokin hyökkäys ja siksi soitettiin Bukinmaan torvimerkkiä. Sormusaaveet pakenivat. Myöhemmin samana päivänä myös Gandalf tuli Krikkoloon, mutta hän ei tavannut Fredegaria; Krikkolon talo oli tyhjä ja sen kynnyksellä lojui Frodolle kuulunut kaapu.
Sissipäällikkö

Fredegar tavataan vasta sen jälkeen, kun Saruman oli kuollut ja Kontu vapautettu roistoista. Virranvarren Taistelun jälkeisenä päivänä Frodo ratsasti Järin Möyremään vapauttamaan vangit Umpikoloista. "Ensimmäisten joukossa oli Fredegar Bolger, jota ei enää käynyt kutsuminen Pullaksi. Hänet oli vangittu sen jälkeen kun roistot olivat savustaneet esiin hänen johtamansa kapinallisjoukon Purumurjulasta Kivikon kukkuloilta, jossa he olivat piileskelleet". Fredegar oli niin heikossa kunnossa, että hänet täytyi kantaa ulos. Sentään hän ihmetteli, mikä mahtoi olla Pippinin hatun numero – hänestä kun oli tullut "nuori kovaääninen jätti" (ibid.).
Erkki Karjalainen

Erkki Karjalainen tarkoittaa seuraavia:
Erkki Karjalainen, punakaartilainen
Erkki Karjalainen (1934–1996), trumpetisti
Erkki Karjalainen (1933–2016), toimittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erkki Karjalainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Georg Sverdrup

Georg Sverdrup
Georg Sverdrup (Jørgen Sverdrup, 25. huhtikuuta 1770 Namdalen, Norja – 1850 Kristiania, Norja) oli norjalainen filologi, professori ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja. Hän perusti Norjan ensimmäisen yliopistokirjaston nykyiseen Oslon yliopistoon.
Tausta

Jørgen Sverdrup syntyi maatilallinen Peter Jacob Sverdrupin ja Hilleborg Margrethe Schultzin poikana. Hänen sanotaan jo varhain osoittaneen poikkeuksellisia taitoja, ja hänet lähetettiin pappi Jens Herslebin oppiin Brønnøyhin, missä hän asui kymmenvuotiaasta aina 17-vuotiaaksi saakka. Pari viimeistä vuotta häntä opetti kappalainen E. A. Colban, ja 17-vuotiaana hän kävi myös Trondheimin katedraalikoulua. Sieltä hänet lähetettiin Kööpenhaminan yliopistoon, jossa hän suoritti ylioppilaskokeen laudatur-arvosanoin 1789. Hän jatkoi filologisten aineiden opiskelua pääaineinaan latina ja kreikka.
Yliopistoura

Suoritettuaan filologisen tutkinnon erinomaisin arvosanoin 1798 hän työskenteli joitakin vuosia Kristianian katedraalikoulussa. Hän osallistui myös vilkkaasti yhdistystoimintaan. Palattuaan Kööpenhaminaan hänet nimitettiin 1805 kreikankielen professoriksi. Hänellä oli loistavan opettajan maine, ja hän oli suosittu opiskelijoiden keskuudessa. Hänet luettiin Tanska-Norjan aikansa suurimpien intellektuellien joukkoon, yhdessä Adam Gottlob Oehlenschlägerin ja Nikolai Grundtvigin kanssa.
Kun Norjaan alettiin perustaa omaa yliopistoa, oli Sverdrup luonnollinen valinta sen ensimmäiseen henkilökuntaan. Hän oli itsekin ajanut isänmaallisena henkilönä asiaa. 16. tammikuuta 1813 Sverdrup nimitettiin Norjan yliopiston professoriksi kreikankielessä ja kirjallisuudessa, mukana velvollisuus opettaa latinaa. Hänestä tuli myös uuden yliopiston kirjaston johtaja.
Eidsvollin kansalliskokousedustaja 1814

Sverdrup oli luonnollinen valinta prinssi Kristian Frederikille osanottajaksi helmikuussa 1814 pidettyyn Norjan itsenäisyyttä suunnittelevaan "suurmieskokoukseen", missä hän ylipuhui prinssin luopumaan suunnitelmastaan julistautua itse Norjan kuninkaaksi. Sen sijaan kansan tulisi tehdä valinta.
Itse Eidsvollin kansalliskokouksessa Sverdrup oli itsenäisyyspuolueen johtohahmoja yhdessä Christian Magnus Falsenin kanssa. Hän kommentoi erityisen ironisesti vastapuolella olleen Nicolai Wergelandin puheita ja osallistui aktiivisesti oma perustuslakiehdotuksensa mukanaan perustuslakikomitean ja muidenkin komiteoiden työhön. 16. toukokuuta hänet valittiin kokouksen viimeiseksi puheenjohtajaksi, joka vei läpi kuninkaan valinnan. Hän sai myös olla uuden perustuslain ensimmäinen allekirjoittaja.
Paluu yliopistomieheksi

Vaikka Sverdrup valittiin Stortingiin sekä 1818 että 1824, hänen päähuomionsa jatkossa keskittyi uuden yliopiston kehittämiseen. Hän oli myös pettynyt Ruotsi-Norja-unionin syntyyn. Hän vei läpi useita kehittämishankkeita ja alkoi myös luennoida filosofiaa tullen nimitetyksi filosofian professoriksi 1831. Hän kuitenkin säilytti asemansa myös filologisen seminaarin johtajana. Muiden toimiensa ohella hän toimi yliopiston kirjaston johtajana, mikä oli maan ensimmäinen julkinen kirjastonhoitajan virka. Kirjaston johtajan virasta hän luopui 1845, professorin virasta hän eläköityi jo 1841. Hän sai ansioistaan erityistunnustuksen kuninkaalta, ja Stortinget nosti hänen eläkkeensä 1842 täyden palkan tasolle.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Sverdrupin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Sverdrupin hautamuistomerkki Vår Frelsers -hautausmaalla Oslossa.
Boeing 737, jonka pyrstöön Sverdrupin kuva on maalattu.
Gibbs-ilmiö

Kanttiaaltoa kuvaava Fourier-sarja. Vasemmanpuolimmaisessa kuvaajassa 5, keskimmäisessä 25 ja oikeanpuolimmaisessa 125 harmoonista taajuutta. Gibbs-ilmiö näkyy funktion epäjatkuvuuskohdissa esiintyvinä ”korvina”.
Gibbs-ilmiö (myös Gibbs–Wilbrahamin ilmiö) on  paloittain määritellyn funktion Fourier-sarjaan liittyvä ilmiö, missä sarjan osasumma oskilloi kuvatun funktion hyppyepäjatkuvuuskohdissa. Oskillaatio ei katoa sarjan termien määrän kasvaessa, vaan lähestyy äärellistä raja-arvoa.
Historia

Gibbs-ilmiön kuvasi ensimmäisenä englantilainen matemaatikko Henry Wilbraham vuonna 1848 julkaistussa artikkelissaan. Se jäi kuitenkin vähälle huomiolle aina vuoteen 1914 saakka, jolloin Heinrich Burkhardt mainitsi Wilbrahamin työn Kleinin ensyklopediaan kirjoittamassaan matemaattisen analyysin katsauksessa. Ilmiö tuli esiin uudelleen Albert A. Michelsonin Fourier-sarjojen laskentaa varten rakentamassa mekaanisessa tietokoneessa. Michelson ei kuitenkaan kiinnittänyt siihen suurempaa huomiota vuoden 1898 tiedeartikkelissa eikä myöhemmissä Naturelle kirjoittamissaan kirjeissä. Michelsonin ja A. E. H. Loven Naturessa käymä kirjeenvaihto inspiroi Willard Gibbsiä kirjoittamaan lehteen vuonna 1898 lyhyen huomion saha-aallon ja sitä kuvaavan Fourier-sarjan eroista. Gibbs julkaisi seuraavana vuonna tarkennuksen, jossa hän kuvasi myös epäjatkuvuuskohdissa tapahtuvan ylilyönnin. Yhdysvaltalainen matemaatikko Maxime Bôcher teki vuonna 1906 tarkan analyysin näistä ylilyönneistä ja antoi ilmiölle laajaan käyttöön päätyneen nimen ”Gibbs-ilmiö”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gibbs-ilmiö Wikimedia Commonsissa
Söderholm, Santtu Mikael: Gibbs–Wilbrahamin ilmiö (PDF)  3.3.2019. Tampere:  Tampereen yliopisto. Viitattu 18.10.2019.
Elise Thorsnes

Elise Thorsnes vuonna 2010.
Elise Thorsnes (s. 14. elokuuta 1988) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 118 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa.
Thorsnes on kotimaansa pääsarjan lisäksi pelannut Australiassa ja Yhdysvalloissa.
Emmanuel Piget

Emmanuel Piget (s. 25. helmikuuta 1984 Cognac) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa kilpailemalla karting-sarjoissa vuosina 1997–2000. Vuosina 2001–2002 Piget kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuosina 2002–2004 Piget kilpaili Ranskan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2006 Piget kilpaili Espanjan F3-sarjassa. Tämän jälkeen Piget piti taukoa kilpailemisesta kunnes kilpaili vuosina 2009–2010 European F3 Open -sarjassa parhaana tuloksinaan kaksi kolmossijaa pääsarjassa ja yksi voitto Copa de España -luokassa. Pidettyään jälleen taukoa Piget kilpaili vuonna 2013 kaksi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa uudessa Zeta Corse -tallissa.
Aiheesta muualla

http://www.driverdb.com/drivers/emmanuel-piget/career/
Emmanuel Tuffour

| Mitalit> Maa:   Ghana.Miesten yleisurheilu.Afrikan kisat  | Mitalit> Maa:   Ghana.Miesten yleisurheilu.Afrikan kisat  | Mitalit> Maa:   Ghana.Miesten yleisurheilu.Afrikan kisat  | Maa:   Ghana> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kairo 1991 | 200 m |  |
|  Hopeaa | Harare 1995 | 200 m |  |
|  Hopeaa | Harare 1995 | 100 m |  |
|  Pronssia | Kairo 1991 | 100 m |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Annaba 1988 | 200 m |  |
|  Hopeaa | Belle Vue Mauricia | 200 m |  |
Emmanuel Tuffour (s. 2. joulukuuta 1966) on ghanalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän voitti Afrikan kisoista neljä ja Afrikan-mestaruuskilpailuista kaksi mitalia. Tuffour osallistui olympialaisiin kolmesti, vuosina 1988–1996. Hän ei selviytynyt finaaliin kertaakaan, mutta Barcelonan olympialaisissa 1992 hän oli 100 metrillä vain sekunnin sadasosan päässä finaalipaikasta.
Tuffour voitti maansa mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1991 ja 1993.
Ennätykset

Lähde: IAAF
100 m: 10,07 s (1994)
200 m: 20,15 (1995)
Erkki Häyrinen

Erkki Häyrinen vuonna 1966.
Tauno Erkki Häyrinen (31. heinäkuuta 1907 Joroinen – 2. kesäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Teknillisen korkeakoulun tekstiilitekniikan professori.
Häyrisen vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Häyrinen ja Vilhelmiina Pehkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1932. Häyrinen opiskeli sitten Belfastin Municipal College of Technologyssa 1934–1935 ja kävi rationointi-insinöörikurssin vuonna 1936 Tukholmassa.
Häyrinen oli Littoisten Oy:n osastoinsinöörinä 1932–1933 ja Tampellan rationointi- ja uudistusinsinöörinä 1935–1950. Hän toimi Teknillisen korkeakoulun tekstiilitekniikan professorina vuodesta 1950 alkaen. Häyrinen oli myös SOK:n Helsingin tehtaiden isännöitsijänä.
Häyrinen oli Tampereen kaupunginhallituksen ja kaupunginvaltuuston jäsenenä 1944–1950. Hän oli Vaatetusteollisuusliiton puheenjohtajana vuodesta 1959 ja toimi Vatevan varapuheenjohtajana. Häyrinen oli Teollisuusliiton ja Suomen Tekstiilimiesten Liiton hallitusten sekä STK:n valtuuskunnan jäsenenä.
Erkki Häyrinen oli naimisissa vuodesta 1937 Helvi Orvokki Rinteen kanssa. Heidän poikansa oli luontovalokuvaaja ja luontokirjailija Urpo Häyrinen.
Ghost Trick: Phantom Detective

| Ghost Trick: Phantom Detective |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Jakelija:  Nintendo eShop, App Store, Steam, PlayStation Store ja Microsoft Store
Ohjaaja:  Shu Takumi
Suunnittelija:  Shu Takumi
Säveltäjä:  Masakazu Sugimori
Pelimoottori:  RE Engine
Julkaistu:  JP 19. kesäkuuta 2010 NA 11. tammikuuta 2011 EU 14. tammikuuta 2011
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 6 
Alusta:  Nintendo DS, iOS
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Ghost Trick: Phanton Detective on Capcomin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2010 Nintendo DS:lle.
Peli julkaistiin ensimmäisenä Japanissa kesäkuussa 2010 ja sen jälkeen Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa tammikuussa 2011. Pelin ohjaaja on Shu Takumi, joka tunnetaan myös Ace Attorney -pelisarjan kehittäjänä. Peli käännettiin myös iOS-laitteille. iOS-versiossa pelin kaksi ensimmäistä lukua ovat pelattavissa ilmaiseksi.
Tarina

Pelin päähahmona on kummitus nimeltä Sissel. Hän herää kaatopaikalla, nähtävästi murhan kohteeksi joutuneena. Sissel näkee maassa ruumiinsa, mutta hän on täysin menettänyt muistinsa, eikä tiedä edes omaa nimeään. Aikaa ei ole hukattavana, sillä Sissel näkee kaatopaikalla olevan mustaan pukeutuneen miehen osoittavan aseella siellä olevaa punatukkaista naista. Sissel ei omien sanojensa mukaan ole tyyppi, joka jättäisi naisen pulaan, mutta hänen nykytilanteensa tekee auttamisesta vaikeaa. Samaan aikaan pöytälampun muodossa oleva toinen kummitus nimeltä Ray ilmestyy, ja kertoo että Sisselin täytyy nopeasti pelastaa nainen. Ray selittää että Sissel on erikoistapaus, ja hänellä on "kuolleiden voimat" joiden avulla Sissel pystyy siirtämään sielunsa esineisiin ja manipuloimaan niitä. Sisselin kykynä on myös siirtyä 4 minuuttia ajassa taaksenpäin, minkä avulla hän pystyy muuttamaan kuolleiden kohtaloita.
Rayn opastuksella Sissel onnistuu pelastamaan punatukkaisen naisen. Ray kertoo, että Sisselillä on vain aamunkoittoon asti aikaa olla olemassa ennen kuin hän katoaa tuonpuoleiseen. Sissel päättää käyttää ajan selvittääkseen oman mysteerinsä: kuka hän on, miksi hänellä yliluonnollisia kykyjä kuolleena, sekä miksi hänet tapettiin.
Pelaaminen

Ghost Trick on seikkailupeli, joka esitetään kaksiulotteisessa kuvakulmassa. Pelaaja liikuttaa päähahmo Sisseliä kosketusnäytöllä. Sissel pystyy hyppimään esineestä toiseen ja käyttämään niitä eri tavoin esineestä riippuen. Usein pelaajan tulee ratkaista esineiden avulla erilaisia pulmia. Usein Sisselin tehtävänä on siirtyä 4 minuuttia aikaan ennen jonkun hahmon kuolemaa ja pelastaa heidät muuttamalla menneisyttä. Ghost Trick on suuresti tarinaan painottuva peli ja sisältää paljon hahmojen välistä dialogia.
Aiheesta muualla

Ghost Trick: Phantom Detective MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Energy Star

Energy Star -merkkiä käytetään energiatehokkaissa tuotteissa.
Energy Star on energiatehokkaiden kuluttajatuotteiden kansainvälinen standardi. Energy Star luotiin Yhdysvaltain hallinnon ohjelmaksi 1990-luvun alussa, mutta myös muut maat kuten Australia, Kanada ja Euroopan unioni ovat ottaneet ohjelman käyttöönsä. Laitteet, jotka on merkitty Energy Star -merkillä, kuluttavat tavallisesti 20–30 prosenttia vähemmän energiaa kuin viranomaiset edellyttävät. Merkkiä käytetään esimerkiksi tietokoneissa ja niiden lisälaitteissa. Monissa Eurooppaan myytävissä tuotteissa käytetään Energy Star -sertifioinnin sijaan TCO-sertifikaattia.
Historia

Energy Star -ohjelman loi vuonna 1992 Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto, ja sen tarkoituksena oli vähentää energian kulutusta ja kasvihuonekaasujen päästöjä. Ohjelman kehitti John S. Hoffman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Energy Star Wikimedia Commonsissa
Esa Melametsä

Esa Melametsä (s. 1957) on kokkolalainen valokuvaaja ja kuvatoimittaja.
Melametsä on toiminut vapaana valokuvaajana vuodesta 1993. Sitä aiemmin hän toimi maakuntalehti Keskipohjanmaan lehtikuvaajana vuodesta 1980 ja Keskipohjanmaan kuvatoimituksen esimiehenä 1990–1993.
Melametsän lehtikuvia on julkaistu Keskipohjanmaan lisäksi lukuisissa lehdissä, kuten Talouselämä, Kauppalehti, Iltalehti, Ilta-Sanomat, Helsingin Sanomat, Eeva, Palkkatyöläinen ja Löntagaren.
Melametsä on laatinut kolme omaa valokuvanäyttelyä: Lämpiössä (1987), Show (2001) ja Taakka (2005). Lisäksi hän on ollut mukana useiden valokuvaajien yhteisnäyttelyissä, joista mainittakoon Ulkomailla (1988), joka oli esillä niin Suomessa kuin Viron Tallinnassa ja Tartossa.
Hänen töitään on julkaistu muun muassa kuvateoksessa Matkalla (1997) yhdessä muiden keskipohjalaisten valokuvaajien kanssa. Melametsä on toiminut useiden kirjojen kuvatoimittajana ja äänilevyjen kansien kuvaajana.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Ernest Emerson

Ernest Emerson
Ernest R. Emerson (s. 7. maaliskuuta 1955) on yhdysvaltalainen veitsiä tilauksesta valmistava kamppailulajien taitaja ja teräaseiden asiantuntija. Emerson oli alun perin insinööri ja koneistaja ilmailuteollisuuden alalla. Emersonista tuli veitsien valmistaja hänen valmistaessaan veitsiä itämaisia kamppailulajeja varten. Hän valmisti myös taideveitsiä varhaisella urallaan. 1980-luvulla hän tuli tunnetuksi taisteluveitsistään ja Emersonin "Tactical-folder" -taittoveitset keräsivät suosiota.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ernest Emerson
Ernest Ebbage

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten köydenveto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
Ernest Walter Ebbage (1. elokuuta 1873 Stibbard, Norfolk – 2. syyskuuta 1943 Rochford, Essex) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen K Division Metropolitan Police -joukkueeseen.
Garret FitzGerald

| Garret FitzGerald |
| --- | --- |
 FitzGerald lokakuussa 2009
Taoiseach
 30.6.1981–9.3.1982 14.12.1982–10.3.1987  
Edeltäjä:  Charles Haughey
Seuraaja:  Charles Haughey
Irlannin ulkoministeri
 14.3.1973–5.7.1977  
Edeltäjä:  Brian Lenihan
Seuraaja:  Michael O’Kennedy
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1926 Dublin, Irlanti
Kuollut: 19. toukokuuta 2011 (85 vuotta) Dublin, Irlanti
Puoliso:  Joan O’Farrell
Tiedot
Puolue:  Fine Gael
Garret FitzGerald (iiriksi Gearóid Mac Gearailt; s. 9. helmikuuta 1926, Dublin – 19. toukokuuta 2011 Dublin) oli irlantilainen poliitikko, joka toimi muun muassa taoiseachina, Irlannin pääministerinä, kahteen otteeseen 1980-luvulla. FitzGerald edusti Fine Gael -puoluetta, jonka johdossa hän oli 1977–1987. Pääministerikaudellaan hän oli vaikuttamassa muun muassa Britannian ja Irlannin suhteiden kohentumiseen.
Perhe ja koulutus

Garret FitzGerald syntyi vuonna 1926. Hänen molemmat vanhempansa olivat olleet aktiivisia Sinn Féinin jäseniä Irlannin vapaussodan aikana. Hänen isänsä Desmond FitzGerald toimi myös Irlannin ensimmäisen hallituksen ulkoministerinä.
FitzGerald opiskeli University College Dublinissa historiaa, ranskaa ja espanjaa. Hän tapasi yliopistossa myös tulevan vaimonsa Joan O’Farrellin, jonka kanssa meni naimisiin 1947. He saivat kolme lasta. Valmistumisensa jälkeen FitzGerald työskenteli Aer Lingusilla. Sen jälkeen hän oli taloudellisena neuvonantajana ja opetti yliopistossa taloustiedettä, kunnes siirtyi politiikkaan.
Poliittinen ura

Vuonna 1965 FitzGerald valittiin Irlannin parlamentin ylähuoneeseen, Seanad Éireanniin. Neljä vuotta myöhemmin hänet valittiin parlamenttivaaleissa alahuoneeseen, Dáil Éireanniin. FitzGerald oli Fine Gaelin liberaalin siiven kannattaja ja tuki maan liittymistä Euroopan talousyhteisöön. Kun Fine Gaelista tuli hallituspuolue 1973 vaaleissa, FitzGerald valittiin ulkoasiainministeriksi. Hän oli merkittävässä asemassa, kun Irlanti oli ensimmäistä kertaa yhteisön puheenjohtajamaa. Hän nosti maansa profiilia ETY:ssä innovatiivillä näkemyksillään ja sujuvalla ranskan osaamisellaan.
FitzGerald valittiin vuonna 1977 Fine Gaelin johtajaksi Liam Cosgraven tilalle, kun puolue oli kärsinyt vaalitappion vaaleissa. Hän alkoi ajaa puoluetta liberaalimpaan suuntaan.
Poliittinen ura > Pääministerinä ja sen jälkeen

FitzGeraldin vetämänä Fine Gael sai parhaan vaalituloksensa 50 vuoteen vuoden 1981 vaaleissa. Fine Gael ja Työväenpuolue muodostivat vähemmistöhallituksen, jonka pääministeriksi FitzGerald valittiin. Hallituksen muodostaminen onnistui, kun kolme sitoutumatonta parlamentaarikkoa asettui tukemaan FitzGeraldia. Hallitus sai kuitenkin edeltäjiltään perintönä huonon taloustilanteen, ja uusi talousministeri John Bruton joutui esittelemään nopeasti uuden minibudjetin. Uusien ministereien kokemattomuus näkyi budjetissa, ja sitoutumattomat Jim Kemmy ja Seán Loftus vetivät tukensa pois hallitukselta, kun sitoutumattomilta ei oltu tiedusteltu mielipidettä budjetista etukäteen. FitzGeraldin hallitus kaatuikin helmikuussa 1982.
Charles Haughey palasi pääministeriksi, mutta hänenkään johtamansa vähemmistöhallitus ei kestänyt kauan, ja marraskuussa Fine Gael nousi uudestaan valtapuolueeksi ja FitzGerald pääministeriksi. Taloustilanne oli edelleen tukala, ja FitzGeraldin hallitus joutuikin tekemään heti tiukkoja ja epäsuosittuja ratkaisuja talouden vakauttamiseksi.
FitzGerald koki pääministerinä kovan tappion heti vuonna 1983, kun hän veti tukensa pois ehdotetulta abortinvastaiselta perustuslainlisäykseltä. Hän ehdotti erilaista sanamuotoa lisäykselle, mutta se ei saanut kannatusta. Lopulta alkuperäinen ehdotus meni selvästi läpi. Kolme vuotta myöhemmin FitzGeraldin ehdottama mahdollisuus avioeroon ei saanut kannatusta. Hänen pääministeriuransa kohokohtia oli Ison-Britannian ja Irlannin sopimus, joka solmittiin 1985. Se takasi Irlannille mahdollisuuden päästä vaikuttamaan Pohjois-Irlannin politiikkaan ensimmäisen kerran sitten vuoden 1921. Sopimus onnistui, vaikka FitzGerald oli kutsunut Britannian ja Irlannin suhdetta katastrofaaliseksi Margaret Thatcherin ja Haugheyn välisten erimielisyyksien jälkeen.
Irlannin taloustilanne pysyi kuitenkin heikkona, ja Työväenpuolueen edustajat jättivät hallituksen 1987. Haughey palasi tämän jälkeen pääministeriksi, ja FitzGerald antoi tukensa uudelle hallitukselle. Tämän jälkeen FitzGerald jätti Fine Gealin johtajan paikan. Hän jatkoi kuitenkin Irlannin parlamentissa, mutta jättäytyi aktiivisesta politiikasta vuonna 1992.