stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasse Heikkilä (jääkiekkoilija)

| Lasse Heikkilä |
| --- | --- |
 Lasse Heikkilä, Esa Wesslin ja Veli-Pekka Ketola, eli niin sanottu "Beatles-ketju". (1965).
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1934 (ikä 90) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Pelinumero:  13
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1961–1965
Aik. seurat:  Porin Karhut
Valmennusura
Vuodet:  1971–1981
Seurat:  Ässät
Lasse Heikkilä (s. 27. toukokuuta 1934 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja -johtaja sekä jalkapalloilija. Hän on veljensä Antin kanssa tehnyt pitkän työn erityisesti porilaisen jääkiekkoilun hyväksi. Lasse Heikkilän paita on nostettu Isomäen hallin kattoon.
Peliura jääkiekossa

Lasse Heikkilä pelasi SM-sarjassa neljä kautta Karhuissa. Hän voitti Suomen-mestaruuden viimeisenä kautenaan vuonna 1965. Yhteensä hän teki pelaamissaan 61 ottelussa tehopisteet 18+13=31.
Maajoukkueessa Heikkilä ehti ennen valmennus- ja johtotehtäviin siirtymistään pelata yhden B-maaottelun.
Ura jääkiekkovalmentajana

Peliuransa jälkeen Heikkilä aloitti vuonna 1965 valmentamisen Karhuissa ja jatkoi vuonna 1967 muodostetussa uudessa seurassa Porin Ässissä. Hän toimi seuran valmentajana aina vuoteen 1981 saakka, lukuun ottamatta kahden kauden mittaista ”syrjähyppyä” maajoukkuetehtäviin vuosina 1974–1975 ja 1975–1976. Ässien toimitusjohtajana Heikkilä oli vuosina 1981–1994. Valmentajaurallaan hän saavutti SM-tasolla kaksi kultaa ja kolme muuta mitalia.
Heikkilä toimi Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana kauden 1976–1977. Hän johti Suomen peliä MM-kisoissa 1977 ja Kanada-cupissa 1976. Heikkilä palasi maajoukkueeseen vuosiksi 1984–1987, jolloin hän toimi joukkueenjohtajana.
Jalkapallo

Lasse Heikkilä oli nuorena myös lahjakas jalkapalloilija. Hän edusti lajissa 1950-luvulla Porin Karhujen lisäksi Turun Palloseuraa. TPS:n riveissä Heikkilä pelasi vuosina 1954–1955 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa sekä vuonna 1957 Mestaruussarjassa.
Heikkilä pelasi myös yhden nuorten maaottelun vuonna 1954.lähde tarkemmin?
Saavutukset

1 jääkiekon Suomen mestaruus pelaajana (1965)
2 jääkiekon Suomen mestaruutta valmentajana (1971, 1978)
2 jääkiekon SM-hopeaa ja 1 -pronssi valmentajana
jalkapallon SM-pronssia (1957)
Suomen Jääkiekkoleijona #49
Muuta

Porin Ässät kunnioitti helmikuussa 2015 Porin Karhujen vuoden 1965 mestaruuden 50-vuotisjuhlaa pelaamalla ottelun Ilvestä vastaan sinipunaisissa Karhu-paidoissa ja nostamalla mestarijoukkueen pelaaja-valmentaja Lasse Heikkilän paidan numero 13 Isomäen hallin kattoon.
Veikko Heinonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Falun 1954 | normaalimäki |  |
Veikko Heinonen (4. lokakuuta 1934 Lahti – 4. marraskuuta 2015) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Lahden Hiihtoseuraa edustanut Veikko Heinonen voitti mäkihypyssä nuorten Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Aikuisten sarjan huipulle hän nousi 19-vuotiaana 1954. Falunin MM-kisoissa hän sijoittui Matti Pietikäisen jälkeen toiseksi. Heinonen hyppäsi 72,5 ja 76 metriä pitkät hypyt ja voitti pidemmälle hypänneen Ruotsin Bror Östmanin 0,5 pisteellä saatuaan tätä paremmat tyylipisteet. Pietikäisen ja Heinosen mitalit olivat Suomen kaikkien aikojen ensimmäiset mäkihypyn arvokisamitalit.
Heinonen lopetti kilpailemisen vuonna 1966 kaaduttuaan harjoitushypyssä ja loukattuaan munuaisensa. Merkittävimpiin saavutuksiinsa hän ylsi vuosina 1954–1956, mutta voittoja niihin ei sisältynyt. MM-kisojen lisäksi hän oli parhaimmillaan toinen Salpausselän, Falunin ja Ounasvaaran hiihtokisoissa. Kulmin lentomäkiviikolla 1956 hän voitti kaksi osakilpailua mutta jäätyään vaivalloisen ja yleislakon viivästyttämän matkan rasittamana ensimmäisessä osakilpailussa kuudenneksi hän sijoittui yhteispisteissä toiseksi Itä-Saksan Werner Lesserin jälkeen. Kulmissa Heinonen hyppäsi uransa pisimmän hypyn, 118 metriä. SM-kisoissa hän oli neljäs 1955 ja seitsemäs 1954 epäonnistuttuaan toisessa hypyssään.
Sveitsin mäkiviikolla 1955 Heinonen sijoittui seitsemänneksi. Hän oli Sankt Moritzin osakilpailussa kolmas ja Le Loclessa toinen, mutta kaatuminen Arosan kilpailun ensimmäisessä hypyssä vei mahdollisuudet koko viikon palkintosijoihin. Keski-Euroopan mäkiviikolla 1955–1956 Heinonen kaatui Oberstdorfin kilpailussa ensimmäisen hyppynsä ja sijoittui Garmisch-Partenkirchenissa sijalle 23. Arvokisoihin häntä ei enää MM-kisojen 1954 jälkeen valittu.
Veikko Heinonen pelasi Lahden Mailaveikkojen paidassa pesäpallon SM-sarjaa 1953–1958 ja sai kerran SM-hopeaa. Hänen poikansa Kari Heinonen oli maajoukkuetason mäkihyppääjä 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Saavutukset > Mäkihypyssä

MM-hopeaa Falunissa 1954
Kulmin lentomäkiviikolla toinen 1956 (kaksi osakilpailuvoittoa)
Cortina d'Ampezzon olympialaisten esikisojen viides 1955
Sveitsin mäkiviikolla seitsemäs 1955
Salpausselän kisoissa toinen 1955, kolmas 1954 ja neljäs 1956
Falunin kisoissa toinen 1956
Ounasvaaran kisoissa toinen 1954
SM-kisoissa neljäs 1955
Saavutukset > Pesäpallossa

1 SM-hopea: 1953
Aiheesta muualla

Veikko Heinonen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Tarja Helanen

Tarja Helanen (1955 — 5. kesäkuuta 2021 Hämeenlinna) oli Vihreän liiton ensimmäinen liittosihteeri yhdessä David Pembertonin kanssa 1988–1990. Hän toimi vihreiden ensimmäisen eduskuntaryhmän ryhmäsihteerin sijaisena ja projektisihteerinä.  Hän toimi myös 1990-luvun alussa Vihreiden kansainvälisessä työryhmässä. Helanen oli vuoden 1995 eduskuntavaaleissa vihreiden ehdokas Hämeen vaalipiirissä. Hän sai vihreiden listalta eniten ääniä, mutta äänet eivät riittäneet kansanedustajan paikkaan.
Helanen työskenteli Vihreän Sivistysliiton projektisihteerinä ja Suomen pakolaisavun hanketyöntekijänä. Vuonna 2002 hän oli tekemässä ulkoministeriölle selvitystä henkilöavusta kehitysyhteistyössä. Keväällä 2007 hän oli Pakolaisavun asiantuntijana Liberiassa.
Heinrich von Staden

| Heinrich von Staden> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1542 Ahlen, Saksa
Kuollut: 1582 jälkeen
Ammatti:  opritšnikki
Muut tiedot
Merkittävät teokset: "Von Westfalen nach Moskau. Mein Dienst in der Schreckenstruppe des Zaren Iwan" (1578–1579)
Heinrich von Staden (1542–1582 jälkeen) oli saksalainen seikkailija, joka toimi opritšnikkinä Iivana IV Julman ajan Venäjällä. Palattuaan länsi-Eurooppaan hän kirjoitti omaelämänkerrallisen osion sisältävän kuvauksen Venäjästä ja sen hallinnosta. Hän lähetti kirjoituksensa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarille varustettuna suosituksella, että keisari käyttäisi Venäjällä vallitsevaa sekaannusta hyväkseen ja pyrkisi valtaamaan maan. Unhoon jäänyt kuvaus löytyi 1800-luvulla ja on sittemmin osoittautunut arvokkaaksi Iivana Julman ajan hallinnosta kertovaksi aikalaislähdeteokseksi.
Varhaiset vaiheet

Hän syntyi pikkuporvari Walter von Stadenin perheeseen Ahlenissa. Hänen äitinsä Katarina (o.s. Ossenbach) kuoli ruttoon. Perheeseen kuuluivat myös sisar ja veli, Bernhardus von Staden, joka toimi roomalaiskatolisena pappina Ahlenissa. Kun Heinrich von Staden opiskeli katolisessa seminaarissa, häntä syytettiin toisen opiskelijan puukottamisesta naskalilla. Hänen Liivinmaalla asuva serkkunsa Steffan Hovener kutsui hänet luokseen, jossa "häntä ei häirittäisi".
Liivinmaalla hän työskenteli kaupunginmuurin rakentajana, mutta ei viihtynyt ammatissa, vaan pakeni Valmieraan, jossa päätyi Wolgartenin tilalle. Kuultuaan, että Staden opiskeli latviaa, ja että hän osasi lukea ja kirjoittaa latinaksi ja saksaksi, Wolgartenin rouva antoi hänelle tilanhoitajan tehtävät. Wolgarten meni kuitenkin uusiin naimisiin ja muutti Valmierasta muualle. Myös Staden muutti Karksiin, jossa hän rupesi kauppiaaksi. Hän joutui kuitenkin ongelmiin liivinmaalaisten virkamiesten kanssa.
Venäjällä

Staden kirjoitti ystävälleen Joachim Schroterille, joka asui venäläisten hallussa olevassa Tartossa ja kertoi, että hän oli valmis palvelemaan Iivana IV Julman alaisuudessa, jos hänelle maksettaisiin palkkaa. Staden saikin kutsun Moskovaan, jonne päästyään hänet esiteltiin Iivana Julmalle. Tsaari Iivana sai Stadenista hyvän vaikutelman ja kutsui hänet illalliselle. Pian Iivana teki hänestä yhden opritšnikeistaan. Opritšnikit toimivat tsaarin hallintoa vahvistavana salaisen poliisin kaltaisena väkivaltakoneistona, jonka tarkoitus oli tuhota kaikki valtion sisäinen vastarinta, olipa se todellista tai tsaarin kuvittelemaa.
Staden lähetti 1578–1579 kirjoittamansa kuvauksen Von Westfalen nach Moskau. Mein Dienst in der Schreckenstruppe des Zaren Iwan (suora käännös: "Westfalenista Moskovaan. Palvelukseni tsaari Iivanan terrorijoukoissa") Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarille Rudolf II:lle. Kirjoitus koostuu neljästä osasta: vetoomuksesta Venäjän valtaamiseksi, Venäjän yleisestä kuvauksesta, suunnitelmasta Venäjän valtaamisesta ja kirjoittajan omaelämänkerrasta. Staden toivoi keisarin valtaavan Venäjän ja palauttavan alueen Saksalaiselle ritarikunnalle sekä saavansa palkkion Rudolfilta. Staden pyysi kirjoituksen pysyvän myös salassa julkisuudelta. On mahdollista, ettei Rudolf itse koskaan nähnyt teosta, mutta Kreivi Georg Hans von Veldenz-Lutzelsteinilla oli samanlaisia toiveita ja hän otti Stadenin palvelukseensa. Vuosien 1578 ja 1582 välillä Staden toimi eräänlaisena vakoojana Saksalaiselle ritarikunnalle. Hän lähetti ehdotuksensa myös ritarikunnan suurmestarille, ja myöhemmin Puolan ja Ruotsin kuninkaille.
Stadenin kirjoitus löytyi 1839 Preussin valtionarkistosta. Teoksen tiedettiin liittyvän kreivi Veldenz-Lutzelsteinin suunnitelmiin, mutta se, että Staden oli kirjoittanut teoksen ja hänen osuutensa suunnitelmien laatimisessa paljastui vasta joitakin vuosia myöhemmin. Hänen kuvaustaan Venäjästä pidetään yhtenä seikkaperäisimmistä ja näkemyksellisimmistä aikalaiskuvauksista, jotka osoittavat Iivanan hallinnon aikaisen sekasorron. Stadenin teos on myös ainoa opritšninasta säilynyt kuvaus, jonka on kirjoittanut sen jäsen. Hänen mukaansa Iivanan terrorin kohteiksi valikoituivat tietyt ylimyssuvut, joiden Iivana epäili olevan uhaksi hallinnolleen, joka poikkeaa mielikuvasta, jonka mukaan tsaari vainosi koko pajariluokkaa. Staden kutsuu Iivanaa "kauheaksi tyranniksi", mutta hänen kirjoitustyylinsä on neutraalimpaa kuin muiden aikalaisten. Syy siihen voi löytyä seikasta, että Staden itse oli myös julma ja väkivaltainen henkilö. Kirjoituksensa omaelämänkerrallisessa osiossa hän kuvailee muun muassa tapausta, jossa hän lyö kirveellään vanhan ja harmittoman naisen kuoliaaksi. Staden kertoo surmatyöstään lähinnä mielenkiintoisena anekdoottina, jopa hieman ylpeilevään sävyyn.
Trivia

Pavel Lunginin ohjaamassa Iivana Julmasta kertovassa elokuvassa Tsar (Царь, 2009) Heinrich von Stadenia näyttelee suomalainen näyttelijä Ville Haapasalo.
Hekatombaion

| --- | --- |
Attikalainen kalenteri
Kuukaudet
1.: Hekatombaion
2.: Metageitnion
3.: Boedromion
4.: Pyanopsion
5.: Maimakterion
6.: Poseideon
7.: Gamelion
8.: Anthesterion
9.: Elafebolion
10.: Munikhion
11.: Thargelion
12.: Skiroforion
Hekatombaion (m.kreik. Ἑκατομβαιών, Hekatombaiōn), alun perin Kronion (Κρονίων, Kroniōn), oli antiikin kreikkalainen kuukausi, joka tunnetaan ennen kaikkea Ateenassa käytetystä attikalaisesta kalenterista. Se oli vuoden ensimmäinen kuukausi ja saanut nimensä Hekatombaia-juhlasta. Kuukaudessa oli 29 tai 30 päivää ja se sijaitsi suunnilleen nykyisen heinä-elokuun aikoihin. Kuukalenterin kuukautena sen paikassa oli kuitenkin vaihtelua jopa 60 päivän verran, sillä vuosi saattoi alkaa joko kesäpäivänseisausta edeltävästä uudestakuusta tai ensimmäisestä tai toisesta uudestakuusta kesäpäivänseisauksen jälkeen. Kuukauden 29. päivä jätettiin pois tarvittaessa, jotta seuraavan kuun alku osuisi uudenkuun kohdalle.
Päivät ja juhlat

Attikalaisessa kalenterissa jokaisen kuukauden kahdeksan ensimmäistä päivää oli omistettu jumalille muun muassa näiden syntymäpäivinä, joita vietettiin siis kerran kuussa, ei kerran vuodessa. Muut juhlat olivat vuosittaisia ja vaihtelivat siis kuukausittain. Kuukaudelle nimen antanutta Hekatombaia-juhlaa vietettiin Apollonin kunniaksi. Kuukauden vanhempi nimi Kronion oli puolestaan peräisin Kronoksen kunniaksi vietetystä Kronia-juhlasta. Kuukauteen sijoittui myös muun muassa Athenen kunniaksi vietetty Panathenaia-juhla.
Kuukauden päivät ja juhlat olivat:
| Kuun vaihe | Päivä | Päivän nimi | Juhlia tai muita tapahtumia |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1. | Numenia eli uudenkuun päivä | Uudenkuun pyhäpäivä |
|  | 2. | 2. päivä kasvavaa kuuta | Agathos Daimonin (”Hyvän hengen”) päivä |
|  | 3. | 3. päivä kasvavaa kuuta | Athenen syntymäpäivä |
|  | 4. | 4. päivä kasvavaa kuuta | Afroditeen, Eroksen, Hermeen ja Herakleen päivä |
|  | 5. | 5. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 6. | 6. päivä kasvavaa kuuta | Artemiin syntymäpäivä |
|  | 7. | 7. päivä kasvavaa kuuta | Apollonin syntymäpäivä, Hekatombaia-juhla |
|  | 8. | 8. päivä kasvavaa kuuta | Poseidonin ja Theseuksen päivä |
|  | 9. | 9. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 10. | 10. päivä kasvavaa kuuta |  |
|  | 11. | 11. päivä |  |
|  | 12. | 12. päivä | Kronia-juhla |
|  | 13. | 13. päivä |  |
|  | 14. | 14. päivä |  |
|  | 15. | 15. päivä |  |
|  | 16. | 16. päivä | Synoikia-juhla |
|  | 17. | 17. päivä |  |
|  | 18. | 18. päivä |  |
|  | 19. | 19. päivä |  |
|  | 20. | 20. päivä |  |
|  | 21. | 10. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 22. | 9. päivä vähenevää kuuta |  |
|  | 23. | 8. päivä vähenevää kuuta | Panathenaia-juhlan 1. päivä |
|  | 24. | 7. päivä vähenevää kuuta | Panathenaia-juhlan 2. päivä |
|  | 25. | 6. päivä vähenevää kuuta | Panathenaia-juhlan 3. päivä |
|  | 26. | 5. päivä vähenevää kuuta | Panathenaia-juhlan 4. päivä |
|  | 27. | 4. päivä vähenevää kuuta | Panathenaia-juhlan 5. päivä |
|  | 28. | 3. päivä vähenevää kuuta | Panathenaia-juhlan 6. päivä |
|  | 29. | 2. päivä vähenevää kuuta | Panathenaia-juhlan 7. päivä |
|  | 30. | ”Vanha ja uusi päivä” (henē kai nea) | Hekaten deipnon (Hekatēs deipnon), Panathenaia-juhlan 8. päivä |
Selitykset:
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Päivää aiemmin, jos kuukausi oli 29 päivän pituinen.
↑  Jos kuukausi oli 29 päivän pituinen, pois jätettiin kuun 29. päivä, ei 30. päivä.
↑  Aina kuun viimeisenä päivänä myös silloin, kun kuukaudessa oli 29 päivää.
Heksaklooriasetoni

| Heksaklooriasetoni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,1,1,3,3,3-heksaklooripropan-2-oni
CAS-numero:  116-16-5
PubChem CID:  8303
SMILES:  C(=O)(C(Cl)(Cl)Cl)C(Cl)(Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3Cl6O
Moolimassa:  264,73 g/mol
Sulamispiste:  -2 °C
Kiehumispiste:  202-204 °C
Tiheys:  1,744 g/cm3
Liukoisuus veteen:  17,5 g/l (20 °C)
Heksaklooriasetoni (C3Cl6O) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja asetonin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa heksaklooriasetoni on väritöntä nestettä. Se liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten dikloorimetaaniin, kloroformiin ja bentseeniin.
Heksaklooriasetonia voidaan valmistaa klooraamalla isopropanolia 70–100 °C:n lämpötilassa. Heksaklooriasetonia käytetään orgaanisissa synteeseissä muun muassa enamiinien klooraamiseen ja yhdessä trifenyylifosfiinin kanssa alkoholien klooraamiseen. Se reagoi alifaattisten amiinien kanssa karbamoyyliklorideiksi ja aromaattisten amiinien kanssa isosyanaateiksi. Lisäksi sitä käytetään trikloroiasetaattien ja triklooriasetamidien synteeseissä ja valmistettaessa asetonin kloorattuja ja fluorattuja johdannaisia.
Heliks

Piirros joonialaisen voluutan heliksistä.
Heliks (m.kreik. ἕλιξ, ’kierre’, mon. ἕλικες, helikes; lat. helix) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa spiraalimainen koristeaihe, jota käytettiin muun muassa pylväiden kapiteeleissa. Joonialaisessa pylväsjärjestelmässä heliks viittaa kapiteelin voluutan spiraalimaisesti kiertyviin päihin, korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä puolestaan kapiteelin kalathoksesta nouseviin spiraalimaisiin osiin.
Heksametyylidisiloksaani

| Heksametyylidisiloksaani |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Trimetyyli(trimetyylisilyloksi)silaani
CAS-numero:  107-46-0
PubChem CID:  24764
SMILES:  C[Si](C)(C)O[Si](C)(C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H18Si2O
Moolimassa:  162,384 g/mol
Sulamispiste:  –67 °C
Kiehumispiste:  99,5 °C
Tiheys:  0,7636 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,00093 g/l (23 °C)
Heksametyylidisiloksaani (C6H18Si2O) on siloksaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Ainetta käytetään muun muassa liuottimena ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa heksametyylidisiloksaani on väritön neste. Yhdiste ei liukene veteen.
Heksametyylidisiloksaania valmistetaan hydrolysoimalla joko trimetyylisilyylikloridia tai etoksitrimetyylisilaania. Hydrolyysin välituotteena muodostuu trimetyylisilanolia, joka kuumennettaessa muodostaa heksametyylidisiloksaania. Heksametyylidisiloksaania muodostuu myös poistettaessa aldehydien ja ketonien suojaryhmänä käytettävä trimetyylisilyyliryhmä happamissa olosuhteissa. Näin saatu heksametyylidisiloksaani voidaan eristää ja siitä voidaan valmistaa uudelleen trimetyylisilyylikloridia reaktiolla suolahapon tai dikloorimetaanin kanssa. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös typpeä sisältäviä selektiivisiä silylointireagensseja.
Heksametyylidisiloksaania käytetään orgaanisissa synteeseissä. Se reagoi alkoholien kanssa muodostaen silyylieettereitä, karboksyylihappojen kanssa se muodostaa silyyliestereitä ja sitä voidaan käyttää valmistettaessa aromaattisista karboksyylihapoista happoklorideja. Muita käyttökohteita yhdisteelle ovat käyttö polymeerien valmistuksessa, liuottimena, pelkistimenä, voiteluaineena ja puhdistusaineena.
Heksametyylibentseeni

| Heksametyylibentseeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,2,3,4,5,6-heksametyylibentseeni
CAS-numero:  87-85-4
PubChem CID:  6908
SMILES:  CC1=C(C(=C(C(=C1C)C)C)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H18
Moolimassa:  162,264 g/mol
Sulamispiste:  166-167 °C
Kiehumispiste:  265 °C
Tiheys:  1,063 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Heksametyylibentseeni (C12H18) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä voidaan käyttää muiden orgaanisten yhdisteiden synteesissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa heksametyylibentseeni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on liukenematonta veteen, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja kloroformiin.
Heksametyylibentseeniä voidaan valmistaa metyloimalla ksyleeniä tai pseudokumeenia kloorimetaanilla alumiinikloridin toimiessa katalyyttinä. Tämä reaktio on tyypiltään Friedel–Crafts-alkylointireaktio. Yhdistettä valmistetaan myös fenolin ja metanolin välisellä reaktiolla. Tämä tapahtuu yli 400 °C:n lämpötilassa alumiinioksidin toimiessa katalyyttinä. Kolmas tapa on 2-butyynin trimerointi.
Heksametyylibentseeniä voidaan käyttää hajusteiden valmistukseen. Lisäksi sen kompleksien varauksensiirto-ominaisuuksia tutkitaan. Yhdistettä voidaan myös käyttää ligandina organometalliyhdisteissä.
Heksamilion

| Heksamilion> Ἑξαμίλιον τείχος |
| --- | --- |
 Heksamilion-muurin ja sen tornin raunioita.
Sijainti:  Kórinthos ja Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi, Korinthia, Peloponnesos, Kreikka
Koordinaatit:  37°54′56″N, 22°59′45″E
Rakennustyyppi:  muuri
Valmistumisvuosi:  400-luku jaa.
Pituus:  noin 8,9 km
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heksamilion (m.kreik. Ἑξαμίλιον τείχος, Heksamilion teikhos; myös Hexamilion) oli antiikin aikainen ja keskiaikainen muuri Korintin kannaksella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisten Kórinthoksen ja Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kuntien alueella.
Korintin ympäristö antiikin ajalla. Heksamilion-muuri merkitty mustalla, Diolkos ja muut tiet punaisella.
Korintin kannaksen yli oli rakennettu useita muureja jo aiemmin antiikin aikana. Kannas oli linnoitettu muurilla muun muassa persialaissotien aikaan 400-luvulla eaa. Heksamilion-muuri rakennettiin myöhäisantiikin aikana 400-luvulla jaa. alun perin suojaamaan Korintin kaupunkia ja sen aluetta pohjoisesta tulleiden visigoottien hyökkäyksiltä. Muurin rakentamiseen käytettiin kannaksen alueen antiikin aikaisten rakennusten, kuten Isthmian Poseidonin temppelin, osia.
Heksamilion sai nimensä siitä, että sen pituus oli kuusi roomalaista mailia, mikä tekisi noin 8,9 kilometriä. Muuri ylitti Korintin kannaksen sen eteläosassa laivoja varten tehdyn Diolkos-vetotien ja nykyisen Korintin kanavan linjausten eteläpuolella. Muurissa oli yhteensä 153 tornia.
Heksamilion-muuri oli käytössä ja sitä pidettiin yllä keskiajan lopulle saakka, ja se toimi linnoitteena turkkilaisia osmaneja vastaan vielä 1300- ja 1400-luvuilla. Osmanit tuhosivat muurin vuosina 1397 ja 1446. Sitä yritettiin kunnostaa viimeisen kerran 1450-luvun alussa, kunnes osmanit valtasivat alueen vuonna 1452.
Muuria on kaivettu esiin useista kohdista, kuten 37°55′12″N, 22°58′55″E, 37°55′08″N, 22°59′09″E ja 37°54′56″N, 22°59′45″E.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heksamilion Wikimedia Commonsissa
Heliografi

Saksalainen heliografi.
Heliografi on keino siirtää tietoa langattomasti auringon valon heijastusta muuntamalla.  Heijastavaa peiliä voidaan heiluttaa tai heijastussäteen edessä voi olla mekaaninen tai elektroninen suljin. Ilman elektro-optista suljinta datansiirtonopeus jää muutamiin kymmeniin bitteihin sekunnissa. Heliografi-säde on yhtä kapea kuin auringon kulmaläpimitta eli noin puoli astetta. Hyvissä oloissa kantama voi olla yli 100 kilometriä. Sama heliografi-laitteisto saattaa kelvata myös Kuun valon avulla viestitykseen.
Ottomaanien heliografijoukkue Hujissa ensimmäisessä maailmansodassa 1917.
Heksabromisyklododekaani

| Heksabromisyklododekaani |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,2,5,6,9,10-heksabromisyklododekaani
CAS-numero:  3194-55-6
PubChem CID:  18529
SMILES:  C1CC(C(CCC(C(CCC(C1Br)Br)Br)Br)Br)Br
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H18Br6
Moolimassa:  641,664 g/mol
Sulamispiste:  180 °C
Kiehumispiste:  230 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,05 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
   
Heksabromisyklododekaani eli HBCD (C12H18Br6) on bromattuihin sykloalkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aiemmin sitä on käytetty runsaasti polymeerien palonsuoja-aineena, mutta sen käyttö kiellettiin vuonna 2013 osana Tukholman sopimusta.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa heksabromisyklododekaani on valkoista kiteistä ainetta. Se on veteen liukenematonta ja liukenee muun muassa asetoniin, kloorattuihin liuottimiin ja aromaattisiin liuottimiin. Heksabromisyklododekaanilla on useita eri stereoisomeereja. Näistä yleisin on niin kutsuttu γ-isomeeri (79–95 %, CAS 134237-52-8), ja α-isomeeri (10–13 %, CAS 134237-50-6) ja β-isomeeri (1–12 %, CAS 134237-51-7) muodostavat lopun. Eri isomeerien sulamispisteet poikkeavat toisistaan. Yhdisteen paloaestävä vaikutus perustuu siihen, että heksabromisyklododekaanin kuumentuessa se hajoaa muodostaen vetybromidia, joka toimii palon etenemiseen tarvittavien radikaalien sammuttajana.
Valmistus ja käyttö

Heksabromisyklododekaania valmistetaan syklododekatrieenin ja bromin välisellä reaktiolla.
Heksabromisyklododekaania on käytetty polymeerien palonsuoja-aineena muun muassa polystyreenieristeissä, kankaissa, huonekalujen pehmusteissa ja elektroniikkalaitteissa. Vuonna 2003 yhdistettä käytettiin noin 22 000 tonnia. Se lisättiin Tukholman sopimuksen alaisiin yhdisteisiin vuonna 2013, mikä rajoitti sen käyttöä. Eristeisiin sitä voi käyttää korkeintaan vuoteen 2023 asti ja muu käyttö on kiellettyä. Heksabromisyklododekaani kiellettiin, koska se kertyy ravintoketjussa ja on erittäin hitaasti biohajoava. Yhdisteellä saattaa olla lisääntymiselle haitallisia vaikutuksia ja se vaikuttaa muun muassa kilpirauhashormonien ja lipidien aineenvaihduntaan.