stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meiolania
Fylogenia

Sterli (2015). Kladogrammista on jätetty pois Trapalcochelys, Patagoniaemys ja Gaffneylania, joiden sukulaissuhteet ovat epäselvät.
Meiolania platycepsin häntä
Metalli (täsmennyssivu)

Metalli voi tarkoittaa seuraavia:
metalli, tiettyjä fysikaalisia ja kemiallisia ominaisuuksia omaava alkuaine tai alkuaineiden seos
metallimusiikki (myös: metalli), musiikin tyylilaji
metalli, yksi viidestä elementistä kiinalaisessa filosofiassa
Metallityöväen Liitto (myös: Metalli), suomalainen ammattiliitto
Christian Doppler

| Christian Doppler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1803 Salzburg Itävalta
Kuollut: 17. maaliskuuta 1853 (49 vuotta) Venetsia, Italia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Wienin yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka, matematiikka ja tähtitiede
Tunnetut työt:  Doppler-ilmiö
Aiheesta muualla
www.christian-doppler.net
Johann Christian Andreas Doppler (29. marraskuuta 1803 Salzburg, Itävalta – 17. maaliskuuta 1853 Venetsia, Italia) oli itävaltalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan erityisesti nykyään Doppler-ilmiön kuvaamisesta, jossa aallon taajuus muuttuu, kun lähde liikkuu havaitsijaan nähden lähemmäksi tai poispäin. Hän selitti ilmiön avulla kaksoistähtien värin.
Elämä > Nuoruus ja opiskelu

Christian Dopplerin suku oli kivenhakkaajia, joilla oli ollut oma yritys Salzburgissa vuodesta 1674. Christianin terveys ei ollut missään vaiheessa erityisen hyvä ja hän oli melko hauras, joten hän ei pystynyt jatkamaan suvun perinteitä.
Doppler kävi peruskoulunsa Salzburgissa ja jatkoi sen jälkeen opintojaan Linzissä. Salzburg Lyceumin professori suositteli Dopplerin vanhemmille, että tämä voisi opiskella matematiikkaa vuonna 1815 perustetussa Wienin teknillisessä instituutissa. Doppler aloitti siellä opintonsa vuonna 1822 ja valmistui 1825.
Valmistuttuaan teknillisestä instituutista hän kävi hetken aikaa filosofian luonnoilla Salzburg Lyceumissa, kunnes jatkoi Wienin yliopistoon, missä hän opiskeli matematiikkaa, mekaniikkaa ja tähtitiedettä. Opintojensa loppuvaiheessa 1829 Doppler aloitti matematiikan ja mekaniikan professorin A. Burgin apulaisena. Hän oli tehtävässä neljän vuoden ajan ja julkaisi tuona aikana neljä matemaattista tutkimusta. Vaikka hänellä oli selvästi akateemisia taitoja, hän ei saanut apulaisuutensa jälkeen pysyvää virkaa. Hän alkoi etsiä tehtäviä muualta, mutta professorit valittiin itävaltalaisissa oppilaitoksissa julkisen kilpailun kautta.
Elämä > Professorina Prahassa

Doppler haki useaan kouluun ja elätti itsensä 18 kuukauden ajan puuvillatehtaan kirjanpitäjänä. Dopplerille tilanne oli hankala, ja hän oli päättänyt jo muuttaa Yhdysvaltoihin, kun hän sai myönteisen vastauksen Prahan teknillisestä koulusta. Hän aloitti työnsä Prahassa maaliskuussa 1835, melkein kaksi vuotta kilpailuun osallistumisensa jälkeen.
Doppler ei viihtynyt koulussa, jossa hän opetti matematiikan alkeita. Vuosina 1836–1838 hän sai mahdollisuuden opettaa myös korkeampaa matematiikkaa neljä tuntia viikossa Prahan teknillisessä instituutissa. Vuonna 1837 teknillisestä instituutista avautui geometrian ja matematiikan professorin paikka. Vaikka Doppler hoitikin osittain tehtävää, virasta järjestettiin jälleen kilpailu, johon Dopplerin ei tarvinnut kuitenkaan osallistua. Hänet valittiin virkaan, mutta hänet nimitettiin tehtävään virallisesti vasta maaliskuussa 1841.
Prahan-aikanaan Doppler julkaisi yli 50 artikkelia matematiikasta, fysiikasta ja tähtitieteestä. Hänen tunnetuin tutkimuksensa oli vuonna 1842 julkaistu ”Über das farbige Licht der Doppelsterne”, jossa on hänen ensimmäinen esityksenä Doppler-ilmiöstä.
Dopplerin terveys heikkeni selvästi vuonna 1844, ja hän joutui hakemaan vapautusta sairauden takia. Hän pystyi palaamaan opetustehtäviin vasta vuonna 1846. Dopplerin oppilaat syyttivät häntä myös liian tiukoista tenteistä. Dopplerin toimia tutkittiin, ja hän sai nuhtelut. Doppler piti itseään syyttömänä ja vaati nuhteluiden peruuttamista, joka tapahtuikin vuoden 1844 lopulla.
Elämä > Banská Štiavnica kautta Wieniin

Koska Dopplerin aika Prahassa oli ollut vaikea, hän halusi muuttaa toiseen oppilaitokseen, kun hän sai paikan kaivos- ja metsäakatemiasta Banská Štiavnicasta. Hän ei ollut siellä kauan, sillä Itävallan keisarikunnan vuoden 1848 vallankumousten aiheuttaman epävakauden takia hän lähti akatemiasta. Doppler oli jo suhteellisen tunnettu tieteilijä, joten hän sai paikan Wienin teknillisestä instituutista. Sitten hänet valittiin tammikuussa 1850 Wienin yliopiston fysiikan instituutin ensimmäiseksi johtajaksi.
Elämä > Kuolema Venetsiassa

Dopplerin terveys heikkeni entisestään 1850-luvun alussa, ja marraskuussa 1852 hän matkusti Venetsiaan, koska uskoi lämpimän ilmaston auttavan häntä parantumaan. Hänellä oli pahoja rintavaivoja, ja hän kärsi todennäköisesti tuberkuloosista. Dopplerin kunto ei kuitenkaan kohentunut, ja hän kuoli Venetsiassa maaliskuussa 1853.
Tutkimustulokset ja merkitys

Doppler oli omana aikanaan kiistelty tieteilijä, osa ylisti hänen persoonaansa ja osa taas inhosi. Hän julkaisi useita tutkimuksia, muun muassa magnetismista, sähköstä, optiikasta ja tähtitieteestä. Tunnetuimman työnsä hän esitti ensimmäisen kerran Böömin kuninkaalliselle tiedeseuralle 25. toukokuuta 1842.
Doppler-efektiä käsitellyt esitys ei ollut erityisen hyvä, ja hänen esimerkkinsä oli virheellinen. Matemaatikko Bernard Bolzano tuki kuitenkin Doppleria ja näki tutkimuksessa tulevaisuuden mahdollisuudet. Doppler julkaisi 1846 toisen tutkimuksen aiheesta ja otti siinä huomioon sekä havainnoitsijan että aaltoliikkeen lähteen liikkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Doppler Wikimedia Commonsissa
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 416.  (" Christian Johann Doppler (1803–1853)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Mika Helkearo -palkinto

Mika Helkearo -palkinto on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan sille mestishyökkääjälle, jonka mestisjoukkueiden päävalmentajat ovat äänestäneet parhaaksi hyökkääjäksi. Palkinto on myönnetty kaudesta 2003–2004 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli Sportin Teemu Kuusisto. Syksyllä 2010 palkinto nimettiin Mika Helkearon mukaan.
Mestiksen parhaaksi hyökkääjäksi on yleensä valittu Mestiksen pistepörssin voittanut pelaaja.
Palkinnon saajat

| Kausi | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| 2003–2004 |  Teemu Kuusisto | Sport |
| 2004–2005 |  Tomi Mustonen | KalPa |
| 2005–2006 |  Tero Forsell | TuTo |
| 2006–2007 |  Tero Forsell | TuTo |
| 2007–2008 |  Tero Forsell | TuTo |
| 2008–2009 |  Jarmo Jokila | TuTo |
| 2009–2010 |  Mikko Liukkonen | KooKoo |
| 2010–2011 |  Jan-Mikael Järvinen | SaPKo |
| 2011–2012 |  Jussi Tapio | Sport |
| 2012–2013 |  Antti Virtanen | TuTo |
| 2013–2014 |  Mikael Ruohomaa | Jokipojat |
| 2014–2015 |  Juuso Rajala | KooKoo |
| 2015–2016 |  Oula Palve | Jukurit |
| 2016–2017 |   Jonatan Tanus | SaPKo |
| 2017–2018 |  Markus Jokinen | KeuPa HT |
| 2018–2019 |  Miro-Pekka Saarelainen | Kiekko-Vantaa |
| 2019–2020 |  Jaakko Lantta | Ketterä |
| 2020–2021 |  Joonas Larinmaa | KeuPa HT |
| 2021–2022 |  Elmeri Kaksonen | Ketterä |
| 2022–2023 |  Mikko Perttu | KeuPa HT |
Mega Man ZX

| Mega Man ZX |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Inti-Creates
Julkaisija:  Capcom
Tuottaja:  Keiji Inafune
Säveltäjä:  Ippo Yamada
Pelisarja:  Mega Man
Julkaistu:  JP 6. heinäkuuta, 2006NA 12. lokakuuta, 2006EU 22. kesäkuuta, 2007
Lajityyppi:  Tasohyppely
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Nintendo DS
Jakelumuoto:  Nintendo DS -pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Mega Man ZX (Japanissa Rockman ZX) on Capcomin ja Inti-Createsin tekemä toiminta-tasohyppely -peli Nintendo DS:lle. Peli julkaistiin Suomessa 22. kesäkuuta 2007.
Mega Man ZX muistuttaa jonkin verran PlayStationin Mega Man -pelejä, sillä pelin aikana nähdään muutamia lyhyitä Anime-pätkiä. Niiden ääninäyttely on japaniksi, ja tekstitykset on kirjoitettu englanniksi.
Mega Man itse ei esiinny ollenkaan tässä pelissä. Nyt Mega Man tarkoittaa mitä tahansa valittua henkilöä, joka voi saada supervoimia biometallilta. Pelin päähenkilöinä ovat Vent ja Aile, jotka kuuluvat näiden valittujen joukkoon. Pelin aikana nämä kaksoset eivät tapaa toisiaan kertaakaan, mutta he tuntevat kuitenkin toisensa hyvin.
Pseudoroidit ja elementit

Hivolt, Raptoroidi, sähkö
Hurricaune, Wolveroidi, sähkö
Lurerre, Abysroidi, jää
Leganchor, Gelroidi, jää
Fistleo, Predatoroidi, tuli
Flammole, Moleroidi, tuli
Purprill, Mandroidi, ei elementtiä
Protectos, Goreroidi, ei elementtiä
Tulihyökkäykset tehoavat hyvin jäähän, jäähyökkäykset sähköön, ja sähkö taas tuleen. Tämä on Mega Man Zerosta tuttu kaava.
Juoni

On kulunut 200 vuotta Mega Man Zero 4:n tapahtumista. Ihmiset ja reploidit elävät nyt rauhassa keskenään, mutta maverickit ja Model W:t aiheuttavat silti ongelmia joillakin seuduilla.
Vent ja Aile ovat äitinsä kanssa Area H:n huvipuistossa. Maverickit hyökkäävät huvipuistoon, minkä seurauksena äiti kuolee. Girouettesta, Giro Expressin johtajasta, tulee Ventin ja Ailen uusi huoltaja.
Kymmenen vuotta myöhemmin Vent/Aile (riippuen siitä, kummalla hahmolla pelaa) toimittaa Girouetten kanssa tärkeää pakettia, jonka sisällä on Model X. Maverickit tulevat taas tuhoa aiheuttamaan, minkä seurauksena Vent/Aile putoaa jyrkänteeltä alas paketin kanssa.
Alhaalla Vent/Aile tapaa Prairien. Käärme-mechaniloidi, jonka tavoitteena on varastaa Model X, ilmestyy yllättäen paikalle. Model X antaa Ventille/Ailelle supervoimat, ja mechaniloidi tuhotaan. Prairie ja Model X selvisivät naarmuitta. Vent/Aile pitää biometallin itsellään ja liittyy Prairien joukkoihin.
Vent/Aile jatkaa matkaansa Area B:lle ja tapaa siellä Girouetten. Hän on kunnossa ja käyttää Model Z:aa. Girouette kertoo Ventille/Ailelle, että he molemmat ovat valittuja, ja että hän oli toistaiseksi pitänyt asian salaisuutena.
Serpent, Slither Inc:n johtaja, aiheuttaa tuhoa Prometheuksen ja Pandoran kanssa Area D:llä. Vent/Aile saapuu alueelle ja huomaa Girouetten olevan pahisten kontroloima. Vent/Aile joutuu taistelemaan Girouetten kanssa. Taistelun jälkeen Serpent, Prometheus ja Pandora imuroivat password-datan molemmilta hyviksiltä. Girouette kuolee ja muuttuu cyber-elfiksi. Vent/Aile saa Girouetten biometallin ja muuttuu Mega Man Model ZX:ksi.
Vent/Aile aikoo pysäyttää Slither Inc:n pahat aikeet ja alkaa suorittaa Prairien antamia tehtäviä surullisin mielin.
Aiheesta muualla

Mega Man ZX  MMHP.net -sivustolla (englanniksi)
| --- | --- |
 Klassinen -sarja: : Mega Man • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • &Bass • 9 • 10 • 11
 Game Boy -sarja: : I • II • III • IV • V
 X -sarja: : Mega Man X • X2 • X3 • X4 • X5 • X6 • X7 • X8 • Xtreme • Xtreme 2 • Command Mission
 Legends -sarja: : Mega Man Legends • Mega Man Legends 2 • Misadventures of Tron Bonne
 Zero -sarja: : Mega Man Zero • Zero 2 • Zero3 • Zero 4
 ZX -sarja: : Mega Man ZX • ZX Advent
 Battle Network -sarja: : Battle Network • Battle Network 2 • Battle Network 3: Blue & White • Battle Network 4: Red Sun & Blue Moon • Battle Network 5: Team ProtoMan & Team Colonel • Battle Network 6: Cybeast Gregar & Cybeast Falzar • Rockman EXE Operate Shooting Star
 Muut pelit: : Mega Man Soccer • Super Rockman Adventure • Mega Man: Battle & Chase
 Hahmot: : Mega Man • Luettelo hahmoista
Uudelleenjulkaisut: : Rockman Complete Works • Mega Man Anniversary Collection • Mega Man X Collection • Mega Man Zero Collection • Mega Man Legacy Collection • Mega Man Legacy Collection 2 • Mega Man X Legacy Collection • Mega Man X Legacy Collection 2
 Elokuva- ja televisiosarjat: : Mega Man • Mega Man: Battle Network • Mega Man: Star Force • Mega Man: Fully Charged • Mega Man
Merikarvian Into

| Merikarvian Into |
| --- | --- |

Perustettu:  12. joulukuuta 1896
Paikkakunta:   Merikarvia, Suomi
Lajit:  • yleisurheilu   • hiihto   • jalkapallo   • suunnistus
Puheenjohtaja:  Matti Järvinen
Merikarvian Into on 12. joulukuuta 1896 perustettu urheiluseura Pohjois-Satakunnassa. Alun perin seura perustettiin voimisteluseuraksi ja sääntöjen yhdeksännen pykälän mukaan kaikkien seuraa kuuluvien piti olla ehdottomasti raittiita.
Voimistelulla aloitettiin, mutta pian mukaan tuli pyöräily, paini, sauvavoimistelu, naisvoimistelu, yleisurheilu, hiihto ja painonnosto.
Merikarvian Innon "pieni suuri mies", painonnostaja Aimo Tuomisto on kenties kuuluisin merikarvialaisurheilija kautta aikojen. Tuomiston saavutuksiin kuuluu mm. painonnostossa viisi Suomen mestaruutta 52kg:n sarjassa, vuosina 1976, 1977, 1978, 1979 ja 1980. Voimanostossa samassa sarjassa SM I saavutettiin vuosina 1979, 1981, 1982, minkä lisäksi 56kg:n sarjassa mestaruus tuli vuonna 1985. Tuomistolla on myös kaksi voimanoston MM-pronssia (Texas & Kalkutta 1981) ja yksi EM-pronssi.
Myöhemmin Innon lajivalikoimaan kuului myös ampumahiihto, tyttöjen rytminen voimistelu, salibandy, jääkiekko, kuntourheilu, suunnistus ja Merikarvian Pallon liityttyä seuraan mukaan tuli myös jalkapallo.
Tällä hetkellä seuran lajivalikoima on seuraava: yleisurheilu, hiihto, jalkapallo ja suunnistus. Merikarvian Innon miesten jalkapallojoukkue pelaa Satakunnan 6. divisioonassa. Korkeimmillaan seuran edustusjoukkue on pelannut Satakunnan Kolmosessa.
Menestynein merikarvialainen jalkapalloilija on Mika Kouhi, joka on pelannut mm. Veikkausliigaa Vaasan Palloseuran paidassa ja Saksan viidenneksi korkeinta sarjatasoa FC Ismaningin riveissä.
Entisiä Innon urheilijoita

Aimo Tuomisto, suomalainen painonnostaja
Esko Strömsholm, suomalainen triathlonisti
Mika Kouhi, suomalainen jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Seuran viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Merikarhut valloillaan

| Merikarhut valloillaan> The Maggie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alexander Mackendrick
Käsikirjoittaja:  William Rose
Perustuu:  Neil Munron novelleihin
Tuottaja:  Michael Balcon Michael Truman
Säveltäjä:  John Addison
Kuvaaja:  Gordon Dines
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Ealing Studios
Levittäjä:  General Film Distributors
Ensi-ilta:  1954
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merikarhut valloillaan (The Maggie, Yhdysvalloissa High and Dry) on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut brittiläinen komediaelokuva. Ealing Studios -yhtiön tuottaman elokuvan ohjasi Alexander Mackendrick ja käsikirjoitti William Rose. Neil Munron novelleihin väljästi pohjautuva elokuva kertoo amerikkalaisen liikemiehen ja yhtä itsepäisen skottilaisen merikapteenin välisestä tahtojen taistelusta.
Juoni

”Maggie” on parhaat päivänsä nähnyt pieni höyrylaiva, jonka kipparina toimii iäkäs MacTaggart (Alex Mackenzie). Hän tarvitsee kipeästi 300 puntaa voidakseen uusia lisenssinsä. Varustamon toimistossa hän tapaa sattumalta herra Puseyn (Hubert Gregg), knallia ja sateenvarjoa käyttävän todellisen brittiherrasmiehen, joka yrittää järjestää amerikkalaisen päämiehensä Marshallin irtaimiston kuljetusta. Kun muita aluksia ei ole vapaana, Pusey antaa tehtävän MacTaggartille luullen tämän edustavan varustamoa ja käyttävänsä ”Maggietä” modernimpaa alusta.
Marshall saa tietää erehdyksestä ja saa aluksen kiinni lentokonetta ja vuokra-autoa käyttäen. Hän määrää Puseyn laivalle huolehtimaan, että lasti siirretään parempikuntoiselle alukselle. Puseystä ei ole vastusta kippari MacTaggartille, joten Marshall tulee alukselle itse. Tehokas liikemies pehmenee vähitellen, varsinkin kun alkaa arvostaa nuoren laivapojan (Tommy Kearins) uskollisuutta ihailemalleen esimiehelle. Amerikkalainen saa myös tottua ajatukseen, että Skotlannin saaristossa rahti kulkee paikallisen yhteisön perinteiden mukaisesti: välillä piipahdetaan muun muassa erään miehen satavuotisjuhlissa.
Matka päättyy lopulta, kun ”Maggien” moottori tekee lakon ja alus ajautuu karille. Osa Marshallin huonekaluista joudutaan heittämään yli laidan ja ilmenee, ettei kippari ole huolehtinut niiden vakuuttamisesta. Tästä huolimatta Marshall antaa MacTaggartin pitää kipeästi tarvitsemansa rahtimaksun. Kiitollisuuden osoituksena kippari nimeää aluksen asiakkaansa mukaan Calvin B. Marshalliksi.
Rooleissa

Alex Mackenzie – Captain MacTaggart
Paul Douglas – Calvin B. Marshall
Tommy Kearins – Dougie, laivapoika
James Copeland – the Mate
Abe Barker – konepäällikkö
Hubert Gregg – Pusey
Dorothy Alison – Miss Peters, Marshallin sihteeri
Meg Buchanan – Sarah MacTaggart, aluksen omistaja
Geoffrey Keen – Campbell, laivanvarustaja
Mustavalkoisen elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 1955, ja se on esitetty Yle TV1:ssä 1967 ja 1980.
Käännös suomeksi
Metallica: Some Kind of Monster

| Metallica: Some Kind of Monster |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Joe Berlinger  Bruce Sinofsky 
Tuottaja:   Joe Berlinger  Bruce Sinofsky 
Säveltäjä:  Metallica
Kuvaaja:  Wolfgang Held
Pääosat:   James Hetfield  Lars Ulrich  Kirk Hammett  Bob Rock  Phil Towle 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Paramount Pictures  @radical media Inc. 
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   21. tammikuuta 2004  (Suomessa 21. toukokuuta 2004) 
Kesto:  141 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metallica: Some Kind of Monster on dokumenttielokuva metalliyhtye Metallican St. Anger -albumin teosta.
Joe Berlingerin ja Bruce Sinofskyn tekemässä dokumentissa käydään läpi yhtyeen kriisitilanteita tarkasti, muun muassa vokalisti/kitaristi James Hetfield menee vieroitushoitoon alkoholiriippuvuutensa takia ja pitkäaikainen basisti Jason Newsted eroaa yhtyeestä. Metallica palkkasi itselleen avuksi psykiatri Phil Towlen, joka veloitti 40 000 dollaria kuukaudessa.
Dokumentti selittää myös raskaan uurastuksen tuottaman albumin rosoisuutta, soolottomuuta ja ennen kaikkea vihaisuutta. Dokumentin aikana mukaan astuu myös bändin uusi basisti Robert Trujillo (ex- Suicidal Tendencies, ex- Ozzy Osbourne, ex- Black Label Society). Dokumentissa nähdään myös Jason Newstedin ja Dave Mustainen (Metallicassa 1982–1983, nykyään Megadethissä) haastattelut.
Aiheesta muualla

Metallica: Some Kind of Monster Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Michael Lettenmeier

Michael Lettenmeier on saksalainen, Suomessa asuva tutkija, konsultti, kouluttaja ja D-mat oy:n perustaja. Lettenmeierin toimialaa ovat luonnonvarojen käyttö, jalanjälkilaskenta ja kestävät elämäntavat, erityisesti yhden maapallon kokonen elämäntapa ja 1,5 asteen elämäntavat.
Michaëlla Krajicek

| Michaëlla Krajicek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1989  Delft 
Kansalaisuus:   Alankomaat
Tennispelaaja
Pituus:  177 cm
Paino:  65 kg
Kätisyys:  oikea (kahden käden rysty)
Ammattilaisena:  2003–
Palkintorahat:  2 080 313 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  30. (11. helmikuuta 2008)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  317–200
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2006)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2007)
Wimbledon:  puolivälierä (2007)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2007, 2011)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  23  (23. maaliskuuta 2015)
Voitot/tappiot:  277–160
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Michaëlla Krajicek (s. 9. tammikuuta 1989 Delft, Alankomaat) on alankomaalainen tennispelaaja.
Uran alku

Krajicek aloitti tenniksen peluun kolmevuotiaana isänsä Petrin opastuksella; Petr Krajicek on sittemmin toiminut Michaëllan valmentajana myös tämän ammattilaisuralla. Myös toinen Michaëllan veljistä, Richard, on ollut ammattilaistason tennispelaaja; tämän paras saavutus on Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelin voitto vuodelta 1996.
Krajicekilla on takanaan menestyksekäs junioriura. Hän voitti useita junioriturnauksia, muun muassa tyttöjen kaksinpelin vuoden 2004 Yhdysvaltain avoimissa ja samana vuonna tyttöjen nelinpelin sekä Ranskan avoimissa että Yhdysvaltain avoimissa. Hän aloitti ammattilaisuransa virallisesti vuonna 2003, jolloin hän osallistui myös ensimmäiseen WTA-tason turnaukseensa; hän pääsi heinäkuussa 2003 's-Hertogenboschin turnaukseen villillä kortilla ja putosi heti ensimmäisellä kierroksella.
Krajicek osallistui vuonna 2004 kuuteen naisten ITF-tason kaksinpeliturnaukseen ja voitti niistä neljä: Brysselissä, Koksijdessa, Tukholmassa ja Bergamossa. Lisäksi hän osallistui kahteen kaksinpelin WTA-turnaukseen, joista toiseen hän pääsi villillä kortilla ja toiseen karsintojen kautta. Hän esiintyi kauden aikana myös muutamissa aikuisten nelinpeliturnauksissa ja voitti niistä yhden, Tukholman ITF-turnauksen, jossa hänen parinaan oli Jolanda Mens.
Kausi 2005

Vuonna 2005 Krajicek löi itsensä läpi WTA-tasolla. Hän osallistui kauden alussa ensimmäiseen aikuisten Grand Slam -turnaukseensa, Australian avoimiin, jonne pääsi karsintojen kautta; hän eteni turnauksen toiselle kierrokselle. Heti Australian avointen jälkeen hän osallistui helmikuussa Ortisein ITF-turnaukseen ja otti siellä turnausvoiton; loppuottelussa kaatui Sandra Klösel. Toukokuussa Krajicek eteni karsintojen kautta myös Ranskan avointen kaksinpelin pääsarjaan, mutta hänen matkansa katkesi heti turnauksen ensimmäisellä kierroksella. Kesäkuussa 2005 Krajicek nousi ensimmäistä kertaa WTA:n kaksinpelin maailmanlistalla sadan parhaan pelaajan joukkoon ja ansaitsi villin kortin Wimbledonin tennisturnaukseen, jossa hänen tarkoituksenaan oli osallistua sekä naisten kaksinpeliin että sekanelinpeliin, jossa hänen parinaan olisi ollut hänen isoveljensä Richard. Krajicek joutui kuitenkin jättäytymään pois Wimbledonista loukattuaan polvensa 's-Hertogenboschin turnauksessa kesäkuun puolivälissä. Loukkaantuminen pakotti hänet pysymään poissa kentiltä neljän kuukauden ajan. Hän teki paluun lokakuussa 2005 Luxemburgin Tier II -luokan WTA-turnauksessa; hän putosi turnauksen ensimmäisellä kierroksella selvitettyään ensin tiensä pääsarjaan karsintojen kautta. Viikko Luxemburgin turnauksen jälkeen hän osallistui Taškentin Tier IV -luokan turnaukseen ja otti siellä ensimmäisen WTA-tason turnausvoittonsa kukistamalla loppuottelussa uzbekistanilaisen Akgul Amanmuradovan luvuin 6–0, 4–6, 6–3. Kauden päätteeksi Krajicek osallistui Hasseltin WTA-turnaukseen ja eteni siellä semifinaaleihin. Nelinpelin puolella Krajicek voitti kauden aikana yhden turnauksen, Dinanin ITF-tason turnauksen Ágnes Szávayn parina, ja eteni kahden WTA-tason turnauksen loppuotteluun, Estorilissa ja Hasseltissa.
Kausi 2006

Krajicek aloitti kauden 2006 voittamalla tammikuussa Hobartin Tier IV -luokan WTA-turnauksen, jonka loppuottelussa hän kaatoi Iveta Benešován luvuin 6–2, 6–1. Kauden ensimmäisessä Grand Slam -turnauksessa Australian avoimissa hän eteni kolmannelle kierrokselle, jolla hän joutui kuitenkin luovuttamaan ottelunsa Amélie Mauresmo’ta vastaan kuumuudesta johtuneen väsymyksen vuoksi. Krajicek voitti kauden mittaan Hobartin turnauksen lisäksi myös 's-Hertogenboschin Tier III -luokan ruohokenttäturnauksen, joka pelattiin kesäkuussa; hän kukisti turnauksen loppuottelussa Dinara Safinan luvuin 6–3, 6–4. Grand Slam -kisojen kaksinpeleissä hän ei menestynyt erityisen hyvin, vaan putosi Ranskan avoimissa, Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa jo ensimmäisellä kierroksella. Kahden turnausvoiton lisäksi hän eteni kolmen WTA-turnauksen semifinaaleihin. Krajicek nousi vuonna 2006 kaksinpelin maailmanlistalla korkeimmillaan sijalle 34, jonka hän saavutti 11. syyskuuta julkaistulla listalla.
Nelinpelissä Krajicek voitti kaudella 2006 kaksi turnausta, Palermon ja Budapestin Tier IV -luokan turnaukset, ja eteni Antwerpenin Tier II -luokan turnauksen loppuotteluun. Palermon ja Budapestin heinäkuisissa massakenttäturnauksissa hänen parinaan oli kokenut, yli kaksikymmentä WTA-tason nelinpeliturnausta urallaan voittanut Janette Husárová, ja Antwerpenin helmikuisessa mattoalustalla pelatussa turnauksessa hän pelasi Stéphanie Foretzin parina. Krajicek nousi kauden mittaan nelinpelilistalla parhaimmillaan sijalle 34, mikä tapahtui syyskuun viimeisellä maailmanlistalla.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Michaëlla Krajicek WTA:n sivuilla (englanniksi)
1 2  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. WTA:n kotisivutUrl . Tieto on haettu Wikidatasta.