stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sverdlovskin alue
Talous

Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan Sverdlovskin alue tuotti vuonna 2010 yhteensä 1 033,7 miljardia ruplan osuuden eli 2,76 % Venäjän federaation bruttokansantuotteesta. Tällä osuudella alue lukeutuu BKT:n kertymisessä Venäjän kärkikymmenikköön eli taloudelle merkittävimpiin federaatiosubjekteihin. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa 240 500 ruplaa eli noin 5 893 euroa. Se on 92 % Venäjän keskiarvotasosta.
Alueen merkittävimmät teollisuudenalat ovat rauta- ja värimetallurgia sekä kaivos-, koneenrakennus-, kemian-, metsä-, puunjalostus-, paperi-, kevyt-, ja elintarviketeollisuus. Kaivosteollisuus tuottaa rautaa, kuparia, alumiinia, asbestia ja kivihiiltä. Maatalous on keskittynyt viljan viljelyyn ja karjanhoitoon.
Alueen rautatieverkon keskus on Jekaterinburg. Jekaterinburgin rautatieasemalta johtaa ratoja niin pohjoiseen Hanti-Mansiaan, itään Keski- ja Itä-Siperiaan, kaakkoon Tšeljabinskiin sekä länteen Permiin ja Moskovaan. Lentoliikenteessa erityisen merkittävä on Jekaterinburgin Koltsovon kansainvälinen lentoasema. Vuonna 2012 se oli matkustajamäärältään (3,8 miljoonaa matkustajaa) koko Venäjän 5. suurin lentoasema edellään vain neljä Moskovan ja Pietarin lentoasemaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sverdlovskin alue Wikimedia Commonsissa
Sverdlovsk Region (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (kommersant.com)
Alueen tiedotusportaali (venäjäksi) (amisharin.ru)
| n k Uralin federaatiopiiri |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg
|  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Kurgan  Sverdlovsk  Tjumen  Tšeljabinsk  |  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Kurgan  Sverdlovsk  Tjumen  Tšeljabinsk  |  |
| n k Venäjän aluejako |
| --- | --- | --- |
Federaatiosubjektit
| Tasavallat |  Adygeia  Altai  Baškortostan  Burjatia  Dagestan  Hakassia  Ingušia  Kabardi-Balkaria  Kalmukia  Karatšai-Tšerkessia  Karjala  Komi  Krim1  Mari  Mordva  Pohjois-Ossetia-Alania  Saha  Tatarstan  Tšetšenia  Tšuvassia  Tuva  Udmurtia  |  |
| Aluepiirit |  Altai  Habarovsk  Kamtšatka  Krasnodar  Krasnojarsk  Perm  Primorje  Stavropol  Taka-Baikalia  |  |
| Alueet |  Amur  Arkangeli  Astrahan  Belgorod  Brjansk  Irkutsk  Ivanovo  Jaroslavl  Kaliningrad  Kaluga  Kemerovo  Kirov  Kostroma  Kurgan  Kursk  Leningrad  Lipetsk  Magadan  Moskova  Murmansk  Nižni Novgorod  Novgorod  Novosibirsk  Omsk  Orenburg  Orjol  Penza  Pihkova  Rjazan  Rostov  Sahalin  Samara  Saratov  Smolensk  Sverdlovsk  Tambov  Tjumen  Tomsk  Tšeljabinsk  Tula  Tver  Uljanovsk  Vladimir  Volgograd  Vologda  Voronež  |  |
| Liittovaltiokaupungit |  Moskova  Pietari  Sevastopol2  |  |
| Autonominen alue | Juutalainen |  |
| Autonomiset piirikunnat |  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Nenetsia  Tšukotka  |  |
| Lisää aiheesta |  Federaatiopiirit  Talousalueet  |  |
1de jure: Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta 2de jure: Ukrainaan kuuluva tasavallan alainen kaupunkipiiri
Näkymä Uralilta Sverdlovskin alueen Prigorodnyin piirissä
Teollisuuskaupunki Nižni Tagilia
Sytarabiini

| --- | --- |

Sytarabiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-amino-1-[(2R,3S,4S,5R)-3,4-dihydroksi-5-(hydroksimetyyli)oksolan-2-yyli]pyrimidin-2-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 147-94-4
ATC-koodi: L01BC01
PubChem CID: 6253
DrugBank: DB00987
Kemialliset tiedot
Kaava: C9H13N3O5 
Moolimassa: 243,217 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 212,5 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 20 %
Proteiinisitoutuminen: 13 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 10 minuuttia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Sytarabiini, Ara-C eli 1-β-D-arabinofuranosyylisytosiini on syöpälääke, sytostaatti. Lääkkeen "hieman kemiallisempi"selvennä nimi on sytosinarabinosidi, josta juontuvat myös lääkemarkkinoiden kauppanimet (ks. jäljempänä). Sytarabiini on antimetaboliitti, eli se estää solujen aineenvaihduntaa. Solussa sytarabiini aktivoituu kolmen fosforylaatioreaktion kautta sytarabiinitrifosfaatiksi (AraCTP), joka on vaikuttava aine.
Lääkemarkkinoiden kauppaniminä ovat olleet Cytarabin sekä Cytosar.
Sytarabiinin käyttöalue on ollut akuuttien leukemioiden hoidossa, sekä myös lapsilla. Lääke annostellaan laskimotiputuksena verisuoneen. Tärkeimmät sytarabiinin sivuvaikutukset ovat leukopenia, trombosytopenia, suun ja suolen limakalvovaurio, maksavaurio, kuume ja suuria annoksia käytettäessä konjunktiviitti eli sidekalvontulehdus ja aivovaurio.
Aiheesta muualla

Medicina.fi: Kasvainten kemoterapia, Sytarabiini (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Onki: Sytarabiini
PubChem: Cytarabine (englanniksi)
DrugBank: Cytarabine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cytarabine (englanniksi)
ChemBlink: Cytarabine (englanniksi)
Herman

| Herman |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  12. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  muun muassa 28. maaliskuuta
Muunnelmia:  Hermanni, Herkko
Vastineita eri kielissä:  Armand, Armando
Nimen alkuperä:  Hariman, sotilas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herman tai Hermann on germaanisperäinen miehen etunimi, joka johtuu muinaissaksalaisesta sotajoukkomiestä, sotilasta tarkoittavasta nimestä Hariman. Samaa kantaa ovat muun muassa espanjan Armando ja venäjän German. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnokset Hermanni ja Herkko.
Suomessa oli vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla kaikkiaan 12 462 Herman-nimistä miestä sekä kymmenkunta samannimistä naista. Muodossa Hermann nimi on annettu 403 henkilölle, jotka kaikki ovat miehiä.
Kuvitteellisia Hermaneja

Herman Mattsson Alastalo, Volter Kilven romaanissa Alastalon salissa
Herman Munster, televisiosarjassa Me hirviöt
Herman Toothrot, Monkey Island -pelisarjan sivuhahmo
Herman, asekauppias animaatiosarjassa Simpsonit
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herman Wikimedia Commonsissa
Sytokromi c

Sytokromi c, hemi keskellä.
Sytokromi c (cyt c) on useimmissa soluissa esiintyvä pieni hemiproteiini, joka osallistuu soluhengitykseen. Se koostuu melko lyhyestä peptidiketjusta ja hemistä. Hemi puolestaan koostuu raudasta ja porfyriinirenkaasta, ja toimii niin sanottuna prosteettisena ryhmänä.
Sytokromi c:n hemiosan rauta-atomin hapetustila voi muuttua Fe2+  \leftrightarrow  Fe3+, joten se voi osallistua solun hapetus-pelkistysreaktioihin elektroninsiirtäjänä. Sytokromi c on solulle tyypillisen elektroninsiirtoketjun osa. Se on keskeisessä roolissa solun aerobisessa metaboliassa (soluhengitys) mitokondrion hengitysketjun yhtenä komponenttina, jossa se siirtää elektroneja kompleksista III kompleksiin IV. Tästä elektronit siirtyvät hapelle, joka yhtyessään vedyn kanssa muodostaa vettä. Sytokromi c on hyvin veteen liukeneva toisin kuin muut sytokromit.
Sytokromi c:n diversiteetti ja evoluutio

Sytokromi c:n peptidiosan massa on yli 12 000 daltonia, ja se koostuu noin sadasta aminohaposta. Koko vaihtelee jonkin verran eri eliöryhmissä. Pisimmän tunnetun sytokromi c:n pituus on 113 aminohappoa, joka vastaa geenissä 339 emäsparia. Vehnällä on 112 ja ihmisellä 104 aminohappoa. Selkärankaisten sytokromi c:t ovat kaikki jokseenkin saman kokoisia..
Vaikka sytokromi-c voi olla eri eliöillä hyvinkin erilainen, lähisukuisilla lajeilla aminohappojärjestys on suhteellisesti hyvin vakaa. Ihmisen ja simpanssin sytokromi c:t ovat identtisiä. Reesusmakakin ja ihmisen välillä on vain yhden aminohapon ero. Myös kanalla ja kalkkunalla on identtiset sytokromi c:t. Proteiinin muutosnopeudeksi evoluutiossa on arvioitu noin 0,05 aminohappomuutosta miljoonaa vuotta kohden.
Kuitenkin vain osa aminohapoista voi muuttua, jottei proteiini kokonaan lakkaisi toimimasta. Suurimmat aminohappotason erot, esim. bakteerien ja selkärankaisten välillä, ovat näin noin 64–69 %.
Pienikokoinen sytokromi c oli ensimmäisiä proteiineja, joiden rakenne selvitettiin laajasti suuressa joukossa eliöitä, ja sillä oli siksi tärkeä osa varhaisessa molekyylievoluution ja molekyylisystematiikan tutkimuksessa.
Synoptinen säähavaintokartta

Meneillään oleva voimakas sadekuuro  synoptisella säähavaintokartalla.
Synoptinen säähavaintokartta on sääkartta, johon piirretään tietyllä ajanhetkellä  säähavaintoasemilla tehdyt synop-havainnot  merkittynä erikoisin merkein ja numeroin. Kartan lukeminen vaatii merkkien ja lukujen merkitysten tietämistä. Näitä havaintoja analysoimalla synoptiseen säähavaintokarttaan saatetaan merkitä myös matala- ja korkeapaineet ja säärintamat. Moniin säähavaintokarttoihin on merkitty selkeyden vuoksi vain kiinnostavimmat tiedot, esimerkiksi tuulitiedot, pilvisyys, ilmanpaine ja lämpötila. Joissain muissa kuin varsinaisissa synoptisissa säähavaintokartoissa voidaan joskus käyttää synoptisen säähavaintokartan symboleja.
Synoptisen säähavaintokartan tiedot

Pilvien osuus taivaan alasta eli pilvisyys, käytännössä alimpana olevien pilvien osuus taivaan alasta
Pilvilajit, yläpilvi, keskipilvi ja alapilvi
Pilven alarajan korkeus
Ilmanpaine ja sen muutos viimeisen 3 tunnin sisään, nousee vai laskee ja yleensä merkitty kolmella numerolla
Lämpötila
Tuulen suunta ja nopeus
Näkyvyys
Kastepiste
Sää (sataa, ukkostaa ...)
Sää viimeisen 3 tai 6 tunnin aikana
Sademäärä viimeisen 6 tai 12 tunnin aikana.
Nämä tiedot merkitään numeroin ja erityisin merkein, symbolein.
Joissain kartoissa on merkitty vain osa näistä tiedoista, esim tuulitiedot, pilvisyys, ilmanpaine ja lämpötila.
Pilvisyys synoptisella säähavaintokartalla

| Symboli | Merkitys |
| --- | --- |
: Selkeää
: Melkein selkeää
: Verrattain selkeää
: Verrattain selkeää
: Puolipilvistä
: Verrattain pilvistä
: Verrattain pilvistä
: Melkein pilvistä
: Pilvistä
: Taivas ei näy.
Aiheesta muualla

Present Weather Symbols (Arkistoitu – Internet Archive)
Emmi Pippola

| Emmi Pippola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. marraskuuta 1992 (ikä 32) Vimpeli
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Seura:  -
Sarja:  Superpesis
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2008-2018:  Lapuan Virkiä
Emmi Pippola (o.s. Liikala) (s. 16. marraskuuta 1992 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija.
Pippola edusti koko uransa Superpesiksessä Lapuan Virkiää. Pippola saavutti viisi SM-kultaa kaudella 2011, kaudella 2012, kaudella 2013, kaudella 2014 ja kaudella 2015, kaksi SM-hopeaa kaudella 2009 ja kaudella 2016 ja kolme SM-pronssia kaudella 2008, kaudella 2010 ja kaudella 2017. Pippola pelasi yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 2016. Pippola pelasi 222 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 11 kunnaria ja 84 tavallista juoksua, toi 156 juoksua ja keräsi 587 kärkilyöntipistettä. Pippola pelasi 107 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi viisi kunnaria ja 39 tavallista juoksua, toi 50 juoksua ja keräsi 253 kärkilyöntipistettä.
Osmo

| Osmo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  11. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  24. helmikuuta
Muunnelmia:  Osma
Vastineita eri kielissä:  Osmu
Nimen alkuperä:  muinaissuomalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Osmo on suomalainen miehen etunimi. Osmo kuuluu kansallisromanttisen kauden nimiin. Kalevalassa se tarkoittaa 'nuorta miestä', rinnakkaismuoto Osma tarkoitti kansanmurteissa 'ahmaa' tai vanhoissa häärunoissa sulhasta.
Nuoreen mieheen viittaava Osma, Osmo tai Osmoinen tunnetaan kansanrunoissa sulhasen kunnioittavana nimityksenä. Vastaavasti sulhasen kotia kutsutaan Osmalaksi. Osmola on myös Kalevalan rinnakkaisnimi. Osmansolmu tai osmonsolmu on rautakaudelta saakka tunnettu onnenmerkki.
Nimi tunnetaan myös Virossa, jossa Osmo oli almanakassa 1849 ja rinnakkaismuoto Osmu 1882.
Osmo tuli käyttöön 1880-luvulla ja esiintyi Kansanvalistusseuran almanakassa vuonna 1883. Suomen almanakkaan se tuli 1908 ja vuosina 1929–1949 se oli 30. toukokuuta. Vuodesta 1950 se on ollut nykyisellä päivällään, 11. toukokuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Osmo-nimen on saanut 12 908 miestä sekä ainakin yksi nainen.
Stans

| Stans |
| --- | --- |
 Stansin keskusta.
 vaakuna
 Stans sijaitsee Vierwaldstätterseen eteläpuolella Keski-Sveitsissä.
 Koordinaatit: 46°57′25″N, 8°21′57″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Nidwalden
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,08 km²
Korkeus:  439 - 1 810 m
Väkiluku (31.12.2019):  8 254
 – Väestötiheys:  745  as./km²
 
 www.stans.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stans on kaupunki Keski-Sveitsissä. Se on Nidwaldenin kantonin väkiluvultaan suurin kunta ja kantonin hallinnollinen keskuspaikka. Stansissa on runsaat 8 000 asukasta.
Sijainti

Stans sijaitsee Vierwaldstätterseen eteläpuolella, kymmenisen kilometriä Luzernista etelään. Stanserhornvuoren pohjoisrinteellä ja pohjoispuolisessa laaksossa.
Liikenne

Zentralbahnin Luzern–Engelberg-rautatie ja moottoritie A2 Luzernista Gotthardin suuntaan kulkevat Stansin kautta.
Talous

Lentokoneyhtiö Pilatus Aircraftin tehtaat sijaitsevat Stansissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stans Wikimedia Commonsissa
| n k Nidwaldenin kantonin kunnat |
| --- | --- |
 Nidwaldenin kantonin kunnat (11 kpl, 1850–)
Nidwaldenin kantoni: Beckenried • Buochs • Dallenwil • Emmetten • Ennetbürgen • Ennetmoos • Hergiswil • Oberdorf • Stans • Stansstad • Wolfenschiessen
Syrikät

| Syrikät |
| --- | --- |
 Kesäsyrikkä (Buddleja alternifolia)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliopsida
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Syyläjuurikasvit Scrophulariaceae
Suku::  Syrikät Buddleja  L.
Synonyymit
 nikodemiat (Nicodemia Ten.) 
Katso myös
   Syrikät Wikispeciesissä   Syrikät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syrikät (Buddleja) on syyläjuuri- eli naamakukkaiskasvien (Scrophulariaceae) heimoon kuuluva puuvartisten kasvien suku. Siihen kuuluu 113 lajia, joita esiintyy pääosin trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa. Syriköitä ei tule sekoittaa syreeneihin, jotka kuuluvat eri heimoonkin.
Syriköitä viljellään koristekasveina.
Lajeja

kesäsyrikkä (Buddleja alternifolia)
syyssyrikkä (eli syyssyreeni) (Buddleja davidii)
marjasyrikkä (Buddleja madagascariensis)
purppurasyrikkä (Buddleja japonica)
vuorisyrikkä (Buddleja paniculata)
sirosyrikkä (Buddleja pulchella)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Syrikät (Buddleja)
United States Department of Agriculture (USDA): Buddleja (englanniksi)
PheroBase: Floral volatiles of Genus Buddleja (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158011  Wikispecies: Buddleja  APDB: 188886  APNI: 69074  BioLib: 40784  CoL: 62H6F  eFloraSA: Buddleja  EoL: 61869  EPPO: 1BUDG  FloraBase: 21918  FNA: 201209  FoAO2: Buddleja  FoC: 201209  GBIF: 3173330  GRIN: 1778  iNaturalist: 64571  IPNI: 25036-1  IRMNG: 1008555  ITIS: 29912  NBN: NHMSYS0000456712  NCBI: 26473  NZOR: ad1debac-8ab0-458d-b7e3-9b52d9a77d36  Open Tree of Life: 400418  PLANTS: BUDDL2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:25036-1  Tropicos: 40032769  VASCAN: 918  VicFlora: 86b2ea08-4a28-4e8a-b7ec-376d3007abf6  WFO: wfo-4000005691
KOM-teatteri

KOM-teatteri Helsingin Ullanlinnassa.
KOM-teatteri on vuonna 1971 Helsingissä perustettu teatteri, joka sijaitsee Helsingin Ullanlinnassa. Ennen perustamistaan se vaikutti vuoden ajan itsenäisenä ryhmänä Svenska Teaternin sisällä. KOM-teatteri on toiminut myös musiikkiryhmänä ja se kuuluu Suomessa 1970-luvulla vaikuttaneen poliittisen laululiikkeen merkittävimpiin nimiin yhdessä Agit Propin kanssa.
KOM-teatteri on julkaissut yhteensä 12 studioalbumia. Niistä tunnetuimpia ovat 1970-luvun alkupuoliskolla tehdyt levytykset, jotka sisältävät poliittisia ja työväenlauluja. Myöhemmät albumit koostuvat lähinnä teatterimusiikista.
Näyttelijät

Vuonna 2025 KOM-teatterilla näyttelevät Tommi Eronen, Vilma Melasniemi, Isla Mustanoja, Tuuli Paju, Alina Tomnikov ja Juho Uusitalo.  Tunnettu pitkäaikainen näyttelijä Marja Packalén jäi eläkkeelle keväällä 2012. Näyttelijä Pekka Valkeejärvi oli osa KOM-teatterin ensemblea kuolemaansa asti. KOM-teatterin näyttelijöinä ovat työskennelleet muun muassa Eeva Soivio, Juho Milonoff, Niko Saarela, Kati Outinen, Ona Kamu, Vieno Saaristo, Pauli Poranen, Laura Malmivaara, Hannu-Pekka Björkman, Tiina Lymi, Sari Mällinen, Kari Hietalahti, Jani Volanen ja Eero Aho.
Näyttelijät > Entisiä näyttelijöitä

Tapio Aarre-Ahtio (1975–)
Eero Aho (1991–)
Kari Hakala (1983–)
Santeri Kinnunen (1991–)
Juhani Laitala (1975–)
Pekka Milonoff
Juha Muje (1981–)
Juha Mäkelä (1975–)
Marja Packalén (1981–)
Sulevi Peltola
Vesa Repo (–1983)
Markku Toikka (1981–)
Kirsti Wallasvaara (1975–1981, 1983–)
Tuotanto vuosina 1971-2001

Työstä ja taistelusta (1971)
Riistäjän lait (1971)
Suomen kuningas (1971)
Iltamat / Yrjö Nipanen (1971)
Löytöretki (1971)
Alhaisolauluja (1972)
Välirauha (1972)
Salakauppoja (1972)
Avaruuslintu (1973)
Torpedo (1973)
Kaamos (1973)
Kaikki muuttuu (1974)
Tervahanhi (1974)
Lauluja Kalevalasta (1974)
Ruukin jaloissa (1974)
Optimistinen tragedia (1975)
Syyttäjät (1975)
Älä tuhlaa aikaa (1975)
Ajopuu (1975)
Rosa Luxemburg (1975)
Rouva Carrarin kiväärit (1975)
Kullervo (1975)
Postimestari (1976)
Suomi-neiti ja kosijat (1976)
Pihapuu (1976)
Puulintujen vuolija (1976)
Onnela (1976)
Oodi Kuuballe (1977)
Narrit (1977)
Äidinpelto (1977)
Suurkonsertti (1977)
Kerjäläisooppera (1978)
Punakurjet (1978)
Ihmisen huuto (1978)
Etappi (1978)
Maailma on vasta nuori (1978)
Pohjantähti (1979)
Kolme sisarta (1979)
Kauppamatkustajan kuolema (1979)
Särjetty viulu (1979)
Työn jälkiä (1980)
Myrsky (1980)
Maratontanssit (1981)
VIimeinen kukkahuivi (1981)
Kullervo (1981)
Me poimijat (1982)
Kuolemanlaiva (1982)
Mysterio buffo (1982)
Avattu ovi (1982)
Tässä kylässä ei ole varkaita (1982)
Betoniyö (1982)
Salaisimmat sävelet (1982)
Lähempänä kevättä, lähempänä kevättä (1983)
Jussi laisdastlaitaan ja Pedro papumaha (1983)
Kuivin jaloin (1983)
Saatana saapuu Moskovaan (1983)
Kurhunainen (1983)
Neiti Julie (1983)
Juhannustanssit (1983)
Tänä iltana: Lola Blau (1983)
Töysihoitola Berliini (1984)
Lauluja kuusta ja muusta (1984)
Hävinneiden legenda (1985)
Lähtö ja kaipaus (1985)
Pystyyn haudattu (1986)
Se joka on vielä hengissä (1986)
Baal (1986)
Hätätila (1987)
Hissi (1987)
Jokaisella on tämänsä (1988)
Maailman tietä riittää (1988)
Rouva Ruusunen (1988)
K 2 (1988)
Pesärikko (1989)
Kissa mikrossa (1989)
Plasebo (1989)
Kolme sisarta (1990)
Variksen veli (1991)
Roberto Zucco (1991)
Sevillan parturi / Figaron häät (1992)
Jules ja Jim (1992)
Family affairs (1993)
Armas Härmä ja jumalten liha (1993)
Se ainoa oikea (1994)
Bronks (1994)
Iänmaallinen ilta (1994)
Elefanttimies (1995)
Rikos ja rakkaus (1995)
Budabest bengal tigers (1996)
Juoksuaika (1996)
Kirsikkapuisto (1997)
Rikos ja rangaistus (1997)
Tulkaa tytöt takaisin (1998)
Aina joku eksyy (1998)
Isänmaallinen ilta 2 (1998)
Kohtauksia eräästä avioliitosta (1999)
Mikä ihana päivä (1999)
Suomies ei nuku (2000)
Teillä ei ollut nimiä (2001)
Diskografia > Albumit

Porvari nukkuu huonosti (1971)
Kansainvälinen (1972)
Torpedo (1973)
Kaikki muuttuu (1974)
Älä tuhlaa aikaa (Kom-kvartetin nimellä, 1975)
Väinämöisen soitto ( Kom-kvartetin nimellä yhdessä Agit Propin kanssa, 1977)
Vapauden kaiho (1979)
Haittaako järki? – Kom-teatterin lauluja vuosilta 1982–83 (1985)
On matkaa jatkettava (1986)
Lähtö ja kaipaus (1988)
Jokaisella on tämänsä – Saarikoskea Kom-teatterissa (1988)
Tuulisella terassilla (1991)
KOM-teatterin joulu (2003)
35 vuotta lauluja (2006, kokoelma)
Diskografia > Singlet

Kalliolle kukkulalle (1972)
On suuri sun rantas autius (1973)
En voi sua unhoittaa poies (1974)
Hävinneen muisto (1974)
Serenadi (1990)
Mirabeaun silta (1992)
Diskografia > EP-levyt

KOM-teatteri (1986)
Aiheesta muualla

KOM-teatterin verkkosivut
KOM-teatterin näyttelijät
Eero Aho - Pedro Ahumada
Ida-Lotta Backman - Hannu-Pekka Björkman
Kaj Chydenius - Kalle Chydenius
Samuli Edelmann
Ana-Yrsa Falenius
Kari Hakala - Kari Hietalahti - Kalle Holmberg - Marjorita Huldén
Ria Kataja - Heikki Kinnunen - Santeri Kinnunen - Kaisa Korhonen - Marja-Leena Kouki - Matleena Kuusniemi
Rea Mauranen - Vilma Melasniemi - Eero Milonoff - Juho Milonoff - Pekka Milonoff - Juha Muje - Sari Mällinen
Juhani Laitala - Tapio Liinoja - Tiina Lymi
Kati Outinen
Heikki Paavilainen - Marja Packalén - Saara Pakkasvirta - Sanna-Kaisa Palo - Hannu Pelkonen - Sulevi Peltola - Pauli Poranen - Rose-Marie Precht
Taisto Reimaluoto - Vesa Repo
Erkki Saarela - Niko Saarela - Vieno Saaristo - Elsa Saisio - Pirkko Saisio - Eeva Soivio - Sinikka Sokka
Liisi Tandefelt - Markku Toikka
Liisa Urpelainen
Pekka Valkeejärvi - Matti Varjo - Tuula Väänänen
Kirsti Wallasvaara - Tom Wentzel
KOM-teatterin kuoro (vas. Sulevi Peltola, Vesa Repo, Rea Mauranen, Riitta-Liisa Helminen, Marja-Leena Kouki, Pekka Milonoff ja Erkki Saarela sekä rummuissa Ari Valtonen) esiintymässä Messuhallissa vuonna 1974. Katsomon eturivissä istuu Urho Kekkonen.
Maorit

Maorit (maoriksi Māori) ovat Uuden-Seelannin alkuperäiskansa. Maorit ovat polynesialainen kansa, joka saapui Aotearoaan (Uusi-Seelanti maoriksi) 1300-luvulla. Eurooppalaisten tultua Uuteen-Seelantiin 1700-luvun lopulla maorien määrä väheni dramaattisesti, mutta kääntyi jälleen kasvuun 1900-luvulla. Maorien kulttuurinen jälleenherääminen tapahtui 1960-luvulla.
Nimitys

Maorin kielessä sana māori tarkoittaa tavallista tai alkuperäistä. Alun perin sillä erotettiin ihmiset hengistä ja muista yliluonnollisista olioista. Maorit itse kutsuivat itseään usein nimityksellä tangata whenua eli maan asukkaat. Eurooppalaiset käyttivät heistä nimitystä uusiseelantilaiset tai yksinkertaisesti alkuperäisasukkaat, mutta maorit-nimitys vakiintui tarkoittamaan heitä kansana. Virallisesti maori-nimitys tuli käyttöön vuonna 1947, kun säädettiin laki, jolla velvoitettiin käyttämään termiä maori alkuperäisasukkaan (native) sijasta.
Historia > Alkuperä

Uuden-Seelannin nykyiset maorit polveutuvat polynesialaisista kansoista, jotka saapuivat saarille kanooteilla itäisestä Polynesiasta luultavasti 1200-luvulla. Sitä ei tiedetä varmasti, mistä he tulivat. Jotkut arvelevat maorien saapuneen Cookinsaarten Rarotongalta, mutta toiset arvelevat heidän tulleen Seurasaarten Raiatealta. Näiden saarten nykykansojen ja maorien kielten ja paikannimien välillä on havaittu yhteys. Tarkimmat nykyiset ajoitukset perustuvat löydettyihin polynesianrottien luihin, jotka on ajoitettu 1280-luvulle. Eräiden teorioiden mukaan saarilla olisi asunut ennen maoreja melanesialaisia ihmisiä, mutta nämä teoriat eivät ole saaneet taakseen arkeologisia todisteita.
Maorien suullisessa perinteessä kerrotaan paikasta nimeltä Hawaiki, jolta maorit saapuivat suurissa kanooteissa. Tarina vaihtelee melko paljon eri heimojen keskuudessa ja miltei jokaisella heimolla on siitä oma versionsa, mutta peruskaava on sama kaikilla.