stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eino Rapp

| Eino Rapp> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. tammikuuta 1902 Helsinki
Kuollut: 20. heinäkuuta 1953 (51 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Eino Rafael Rapp (26. tammikuuta 1902 Helsinki – 20. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka erikoisalaa olivat henkilö- ja maisemamaalaukset. Hän toimi myös koristetaiteilijana.
Eino Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Rapp omaa sukua Ollila. Hän kävi viisi luokkaa Helsingin uutta yhteiskoulua ja opiskeli taidetta Taideteollisen keskuskoulun koristemaalausosastolla 1921–1924 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1944–1945. Lisäoppia Rapp hankki opintomatkoillaan Ruotsiin 1923, Viroon 1924, Latviaan 1924 ja Ranskaan 1929.
Rappin teoksia oli ensi kerran nähtävillä Helsingissä järjestetyssä taidenäyttelyssä 1923. Suomalaisissa yhteisnäyttelyissä hänen maalauksiaan oli esillä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyssä 1923, 1926, 1928,1930, 1931, 1932, 1934, 1941, 1942, 1943, 1945, 1946 ja 1947. Hänen teoksiaan on valittu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja Helsingin kaupungin kokoelmaan. Taiteilijantyönsä ohessa Rapp opetti taidealaa Taideteollisessa keskuskoulussa 1948–1953. Hän oli Taidemaalariliiton, Suomen Taidepiirtäjien Liiton, Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon ja Helsingin Taiteilija-Aseveljien jäsen. Eino Rapp ja koristetaiteilija E. Fagerlund palkittiin kolmannella palkinnolla Eduskuntatalon seinämaalauskilpailussa 1930.
Aiheesta muualla

Eino Rapp taiteilijamatrikkelissa
Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
Digitaalinen kuva

Ensimmäisiä skannattuja (digitoituja) kuvia vuodelta 1957.
Digitaalinen kuva on elementeistä koostuva kuva, joka on tallennettu tietotekniseen laitteeseen digitaalisesti. Digitaalinen kuva tallennetaan kuvatiedostona, joita on useita muotoja. Bittikarttagrafiikka koostuu pikseleistä ja vektorigrafiikka viivoista, kaarista ja muista muodoista.
Digitaalisella kuvalla usein viitataan pikseleistä koostuvaan rasterikuvaan.
Digitaalisia kuvia käsitellään kuvankäsittelyohjelmilla.
Historia

Ensimmäisen tietokoneella luodun digitoidun (skannatun) kuvan otti Russell Kirsch vuonna 1957. Kirsch työskenteli National Bureau of Standardsissa (nykyisin NIST), jossa Kirsch kollegoineen käytti Standards Eastern Automatic Computer (SEAC) tietokonetta ja tekivät pyörivän rumpuskannerin. Ensimmäinen skannattu kuva on Kirschin pojasta.
Digitaalisissa kameroissa käytetty valoherkkä kenno perustuu puolijohdetekniikkaan.
Datafikaatio

Datafikaatio kuvaa kehitystä, jossa nykyisissä digitaalisissa yhteiskunnissa yhä moninaisemmista ihmisen toiminnoista muodostuu dataa, ja jossa datan ja siitä jalostettavan informaation merkitys korostuu.  Digitalisaation laajentuessa eri yhteiskunnan alueille datafikaatio saattaa jatkuvasti enemmän ja uudenlaista informaatiota mitattavaan muotoon. Datafikaation käsitteen tekivät nykymerkityksessään tunnetuksi Kenneth Cukier ja Viktor Mayer-Schönberger Foreign Affairs -lehdessä vuonna 2013 julkaistussa artikkelissaan The Rise of Big Data. Datafikaation merkitys on korostunut erityisesti big datan ja ennakoivan analytiikan mahdollistavien laskennallisten menetelmien ansioista.
Keskeistä datafikaation kiihtymiselle on ollut nopea teknologinen kehitys ja erityisesti web 2.0 nimellä tunnettu vaihe internetin historiassa. Datafikaatio linkittyy vahvasti sosiaalisen median alustoihin ja niiden tuomiin mahdollisuuksiin kerätä, tallentaa ja hyödyntää käyttäjien toiminnoista syntyvää dataa.
Alustataloudessa datasta on tullut arvokasta kauppatavaraa, puhutaan jopa uudesta öljystä. Data on globaalien teknologia- ja datayritysten hallinnassa, mikä on nostanut kriittistä keskustelua aiheesta. Datafikaatio ja alustoituminen vaikuttavat yhteiskunnan eri sektoreilla sekä käytäntöihin että sisältöihin. Datafikaatio muuttaa esimerkiksi mediakenttää ja journalismia, politiikkaa, koulutusta ja pankki- ja finanssialaa.
Datafikaatiosta käytetään myös termiä dataistuminen.
Kirjallisuutta

Couldry, Nick & Medias, Ulises A. 2019. The Costs of Connection: How Data is Colonizing Human Life and Appropriating It for Capitalism. Stanford: Stanford University Press.
Couldry, Nick & Yu, Jun 2018. Deconstructing datafication’s brave new world. New Media & Society 20:12, 4473–4491.
Dijck, J. van (2013). The culture of connectivity: A critical history of social media. Oxford: Oxford University Press.
Dijck, J. van (2014). Datafication, dataism and dataveillance: Big data between scientific paradigm and ideology. Surveillance & Society, 12(2), 197–208.
Hintz, Arne, Lina Dencik, and Karin Wahl-Jorgensen (toim.) 2019: Digital Citizenship in a Datafied Society. Cambridge: Polity Press.
Hokkanen, Julius  & Koivunen, Anu  & Turunen, Maiju: Datan alaiset : kansanedustajien digitaalinen arki. Tampereen yliopisto, 2021, 83 s.
Kennedy, Helen 2018. Living with Data: Aligning Data Studies and Data Activism Through a Focus on Everyday Experiences of Datafication. Krisis 1:1, 18–30.
Mayer-Schönberger, V., & Cukier, K. (2013). Big data: A revolution that will transform how we live, work, and think. London: John Murray Publishers.
Lupton, D. (2019). Data selves: More-than-human perspectives. Cambridge: Polity.
Ruckenstein, M., & Schüll, N. D. (2017). The Datafication of health. Annual Review of Anthropology, 46(1), 261–278.
Zuboff, S. (2015). Big other: Surveillance capitalism and the prospects of an information civilization. Journal of Information Technology Impact, 30(1), 75–89.
Aiheesta muualla

Datafikaatio - konkretiaa ja varjopuolia, 27.3.2018. Yle Areena
Datan kerääminen uhkaa vapautta, ellemme ole valppaita 13.9.2018 Alusta!
Datan varjossa, Anu Koivunen, 6.3.2020. Suomen Kuvalehti
HSSH sai 9 mil­joo­naa ih­mis­tie­tei­den da­ta­fi­kaa­tion tut­ki­muk­seen - ”Da­ta­fi­kaa­tio muut­taa yh­teis­kun­tia poh­ji­aan myö­ten” Helsingin yliopisto
Reilu datatalous, Sitran IHAN®-projekti.
Ecosto

| Hakaradio Ecosto |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1963
Toimitusjohtaja:  Ari-Matti Hakala
Kotipaikka:  Seinäjoki
Toiminta-alue:  vähittäiskauppa
Toimiala:  kodinkoneet
Henkilöstö:  17
Omistaja:  Ari-Matti ja Suvi Hakala
Kotisivu:  ecosto.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ecosto on suomalainen ympäristöarvoja korostava kodinkoneliikkeiden ketju. Ecostolla on Ecosto-verkkokaupan lisäksi myymälät vain Seinäjoella ja Lapualla. Alkuperäinen kymmenkunta kaupunkia kattanut ketju ajautui nopeasti konkurssiin lokakuussa 2011.
Ecosto syntyi, kun Tekniskauppiaat Oy erosi Tekniset-kodinkoneketjusta tammikuussa 2011. Tekniskauppiaat käytti Euronics-nimeä, jonka se vaihtoi Ecostoksi. Huhtikuussa 2011 kerrottiin uuden Ecosto-ketjun avaavan kodintekniikkamyymälät Helsingissä, Tampereella, Oulussa, Vaasassa, Kokkolassa, Riihimäellä, Seinäjoella, Paimiossa ja Lapualla. Ketju kertoi luoneensa omat ympäristöstandardinsa kodinkoneiden energiatehokkuuden, vedenkulutuksen, melutason, valmistuksen vastuullisuuden ja kierrätettävyyden mittaamiseen. Toimitusjohtaja Ari-Matti Hakalan mukaan yritys halusi helpottaa tuotteiden vertailua ympäristönäkökulmasta. Ecoston valikoimiin hyväksyttiin puolet vähemmän merkkejä kuin tavallisissa kodinkoneliikkeissä, sillä sen tavarantoimittajilta edellytettiin sitoutumista ympäristöarvoihin. Ecosto-ketju lanseerattiin näyttävällä kampanjalla, johon kuului myös televisiomainontaa.
Jo elokuussa 2011 ilmoitti Riihimäen Ecosto-myymälä lopettavansa, ja koko Ecosto-ketju jätti konkurssihakemuksen lokakuussa 2011. Ketjun kerrottiin kaatuneen pääkaupunkiseudulla tehtyihin isoihin kauppapaikkainvestointeihin.
Marraskuussa 2011 ketjun keskeisenä toimijana ollut Hakaradio Oy ilmoitti jatkavansa kodintekniikkaliiketoimintaa Seinäjoella, Lapualla ja Vaasassa. Loppuvuodesta 2011 Hakaradio osti ketjun konkurssipesältä Ecosto-verkkokaupan ja Ecosto-tuotemerkin käyttöoikeudet.
Hakaradio Oy perustettiin konkurssin jälkeen uudelleen joulukuussa 2011, mutta sen liiketoiminta juontaa juurensa vuoteen 1963, jolloin Hakalan Radio -niminen myymälä perustettiin Lapualle. Seinäjoen myymälä avattiin vuonna 1976 ja Vaasa vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Ecosto-verkkokauppa (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikä on Ecosto (Arkistoitu – Internet Archive) Ecosto
Durhamin piispa

Durhamin piispa on Englannin kirkon Durhamin hiippakunnan piispa. Vuoteen 1836 Durhamin piispalla oli Englannissa poikkeuksellinen ruhtinaspiispan arvo, eli hänelle kuului hiippakunnassaan myös maallista valtaa.
| Viranhaltija | Vuodet |
| --- | --- |
William Walcher: 1071–1080
William de St-Calais: 1081–1096
Ranulf Flambard: 1099–1128
Geoffrey Rufus: 1133–1140
William Cumin: 1141–1143
William of St. Barbara: 1143–1153
Hugh de Puiset: 1153–1195
Philip of Poitou: 1197–1208
Richard Marsh: 1217–1226
Richard Poore: 1229–1237
Nicholas Farnham: 1241–1249
Thomas Hatfield: 1345–1381
John Fordham: 1382–1388
Walter Skirlaw: 1388–1406
Thomas Langley: 1406–1437
Robert Neville: 1437–1457
Lawrence Booth: 1457–1476
William Senhouse: 1502–1505
Christopher Bainbridge: 1507–1508
Thomas Ruthall: 1509–1523
Thomas Wolsey: 1523–1529
Reformaation jälkeinen aika

| Viranhaltija | Vuodet |
| --- | --- |
Cuthbert Tunstall: 1530–1559
James Pilkington: 1561–1576
Richard Barnes: 1577–1587
 Matthew Hutton: 1589–1595
Tobias Matthew: 1595–1606
William James: 1606–1617
Richard Neile: 1617–1627
George Montaigne: 1628
John Howson: 1628–1632
Thomas Morton: 1632–1659
John Cosin: 1660–1672
Nathaniel Crew: 1674–1722
William Talbot: 1722–1730
Edward Chandler: 1730–1750
Joseph Butler: 1750–1752
Richard Trevor: 1752–1771
John Egerton: 1771–1787
Thomas Thurlow: 1787–1791
Shute Barrington: 1791–1826
William Van Mildert: 1826–1836
1800-luvulta nykypäivään

| Viranhaltija | Vuodet |
| --- | --- |
William Van Mildert: 1826–1836
Edward Maltby: 1836–1856
Charles Thomas Longley: 1856–1860
Henry Villiers: 1860–1861
Charles Baring: 1861–1879
Joseph Lightfoot: 1879–1889
Brooke Westcott: 1890–1901
Handley Moule: 1901–1920
Hensley Henson: 1920–1939
Alwyn Williams: 1939–1952
Michael Ramsey: 1952–1956
Maurice Harland: 1956–1966
Ian Ramsey: 1966–1972
John Habgood: 1973–1983
David Jenkins: 1984–1994
Michael Turnbull: 1994–2003
Tom Wright: 2003–2010
Justin Welby: 2011–2013
Paul Butler: 2014–
Diff

diff on UNIXiin kuuluva ohjelma, joka vertailee kahta tiedostoa ja antaa tulokseksi muutostiedoston. Vertailu kahden version välillä tehdään riveittäin. Oletuksena diff huomioi kaikki muutokset tiedostoon, mukaan lukien muutokset tyhjemerkeissä, mutta tarvittaessa diff käskyn voi komentaa olemaan huomioimatta muutoksia tyhjemerkkien määrässä.
patch on diffiin liittyvä työkalu, joka tuottaa tiedostosta uuden version, kun lähtötietoina on muutostiedosto ja alkuperäinen versio. patch osaa tehdä muutostiedoston kuvaaman muutoksen myös käänteisesti; uusi versio ja muutostiedosto alkuperäisestä uudempaan versioon tuottavat alkuperäisen version.
diffin tuottamaa tiedostomuotoa käytetään lähes jokaisessa versionhallintajärjestelmässä joka on suunnattu ohjelmointiin UNIX-ympäristössä.
Historia

Ohjelma oli mukana ainakin jo 1974 julkaistussa Unixin versiossa 5. Tämä ohjelma perustuu Harold S. Stonen algoritmiin.
Ohjelman käyttämää algoritmia kutsutaan Hunt–McIlroy algoritmiksi vuonna 1976 julkaistun version kehittäjien J. W. Huntin ja M. D. McIlroyn mukaan.
diffin avulla voitiin luoda edit scriptejä, jotka sisältävät ohjauskomentoja ed tai ex-editoreille, joilla muutokset voi yhdistää alkuperäiseen ohjelmaan. Tämä käyttö on myöhemmän patch-ohjelman ansiosta nykyisin turhaa.
Vuonna 1984 Larry Wall julkaisti uutisryhmissä mod.sources ja net.sources patch-ohjelman, joka osaa yhdistää diffin tulostuksen alkuperäiseen tekstiin.
Diff kuuluu Unix-työkaluohjelmat määrittäviin standardeihin. Se oli mukana X/Open Portability Guidessa 1987, POSIX.1-2001 lisäsi Context mode -diffin ja POSIX.1-2008 Unified diffin.
Esimerkit > Oletusmuoto

Oletetaan, että on kaksi tiedostoa a.txt ja b.txt Oletusvertailu komennolla diff a.txt b.txt voisi tuottaa:
1c1
< heippa
---
> moikka
.. jossa näytetään, että ensimmäisellä rivillä on muutettu sana toiseksi.
Kulmanuolia käyttävä tuloste on alkuperäinen vuonna 1976 julkaistusta versiosta.
Esimerkit > Kontekstimuoto

Kontekstimuoto -c lisää tulostemuotoon muutosta ympäröiviä (edeltäviä tai seuraavia) rivejä.
*** a.txt	2019-04-30 10:13:40.839139283 +0300
--- b.txt	2019-04-30 10:00:40.114513648 +0300
***************
*** 1,2 ****
! heippa
  tekstiä
--- 1,2 ----
! moikka
  tekstiä
Esimerkit > Unified diff

Kahden tiedoston vertailu diff -u tiedosto1 tiedosto2 käskyllä voisi antaa tällaisen tulostuksen:
--- tiedosto1   2006-05-01 12:01:35.000000000 +0300
 +++ tiedosto2   2006-05-01 12:02:00.000000000 +0300
 @@ -1,4 +1,4 @@
  Evoluution mekanismeja ovat muun muassa luonnonvalinta, mutaatiot ja
 -migraatio.Teorian mukaan luonnonvalinta johtaa populaation parempaan 
 +migraatio. Teorian mukaan luonnonvalinta johtaa populaation parempaan 
  sopeutumiseen ympäristöönsä, sillä menestyneimmistä yksilöistä tulee 
  lopulta vallitseva tyyppi populaatiossa tehokkaamman lisääntymisen myötä.
Tulostuksesta nähdään, että tiedostojen välillä oleva ero on kirjoitusvirheen korjaus (- ja + alkuiset rivit). Tässä käytettiin -u-vipua, joka luo yhdistetyn tulosteen. Tämä muoto on laajempi ja sisältää muutaman rivin ennen ja jälkeen muutetun rivin.
Wayne Davisonin kehittämä -u muoto on peräisin GNU diff -toteutuksesta ja vie vähemmän tilaa kuin aikaisemmin kehitetty kontekstimuoto -c. 
Sama muoto on lisätty myös muihin diff-ohjelman toteutuksiin.
Jos käyttäjällä on vanha versio tiedostosta hallussaan ja hän saa muutostiedoston kohti uudempaa, voi hän käyttää patch-käskyä tuottamaan uudemman version:
# patch tiedosto1 < muutostiedosto
 patching file tiedosto1
Minkä jälkeen tiedosto1 on sama kuin tiedosto2 (edellisen esimerkin mukaan).
Hakemistovertailu

Hakemistojen vertailuun tarkoitettu -r muoto on peräisin ohjelman BSD-toteutuksesta.
Aiheesta muualla

Linux diff command (englanniksi)
Dominique Valera

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dominique Valera vuonna 2008. |  Dominique Valera vuonna 2008. |  Dominique Valera vuonna 2008. |  |
Maa:   Ranska
Miesten karate
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1972 | joukkuekumite |  |
|  Pronssia | Tokio 1970 | avoin |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1966 | joukkuekumite |  |
|  Kultaa | Pariisi 1968 | joukkuekumite |  |
|  Kultaa | Lontoo 1969 | avoin |  |
|  Kultaa | Lontoo 1969 | joukkuekumite |  |
|  Kultaa | Hampuri 1970 | avoin |  |
|  Kultaa | Hampuri 1970 | joukkuekumite |  |
|  Kultaa | Pariisi 1971 | avoin |  |
|  Kultaa | Bryssel 1972 | +80 kg |  |
| Ranskan mestaruuskilpailut  | Ranskan mestaruuskilpailut  | Ranskan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 1966 |  |  |
|  Kultaa | 1969 |  |  |
|  Kultaa | 1970 |  |  |
|  Kultaa | 1972 | +80 kg |  |
|  Kultaa | 1972 | avoin |  |
|  Kultaa | 1973 | +80 kg |  |
|  Kultaa | 1973 | avoin |  |
|  Kultaa | 1975 | +80 kg |  |
|  Kultaa | 1975 | avoin |  |
Dominique Valera (s. 18. kesäkuuta 1947 Lyon) on ranskalainen karateka ja näyttelijä, joka otteli myös täyskontaktikaratessa. Hänellä on 9. danin musta vyö karatessa. Valera on karaten maailmanmestari ja kahdeksankertainen Euroopan-mestari. Hän on voittanut myös yhdeksän kertaa Ranskan mestaruuden.
Karateura

Valera syntyi Ranskassa espanjalaisille vanhemmille. Hän alkoi harjoitella judoa 7-vuotiaana ja siirtyi 13-vuotiaana karaten pariin. Kuusi vuotta myöhemmin Valera voitti Ranskan mestaruuden karatessa ja oli mukana voittamassa Ranskan karatemaajoukkueessa Euroopan mestaruutta. Kaksi vuotta myöhemmin Valera oli voittamassa toistamiseen Euroopan mestaruutta joukkuekisoissa. Vuonna 1969 Valera uusi Ranskan mestaruutensa ja kilpaili ensimmäistä kertaa Euroopan ulkopuolella. Hän voitti Yhdysvalloissa järjestetyn Grand Tournamentin, joka toimi pudotuspelin tavoin. Myöhemmin samana vuonna Valera otti ensimmäisen henkilökohtaisen Euroopan mestaruuden ja kolmannen kerran Euroopan mestaruuden joukkuekisoissa.
1970-luvulle tultaessa Valera jatkoi menestystään voittamalla kolmannen kerran Ranskan mestaruuden. Lisäksi Euroopan mestaruuskisoissa Valera otti toisen Euroopan mestaruutensa ja joukkuekisoissa neljännen Euroopan mestaruuden. Hän saavutti myös ensimmäistä kertaa mitalin vuoden 1970 maailmanmestaruuskisoissa Japanissa. Ippon-tyylinen turnaus järjestettiin Tokiossa, jossa Valera saavutti pronssia. Kaksi vuotta myöhemmin Valera osallistui Ranskan maajoukkueen mukana vuoden 1972 karaten MM-kisoihin Pariisissa, jossa tuloksena oli kultamitali. Hän saavutti vielä muun muassa kaksi Ranskan mestaruutta lisää vuosina 1973 ja 1975, kunnes siirtyi ottelemaan karatea täyskontaktiin, kun hän aiheutti ongelmia vuoden 1975 karaten MM-kisoissa. Hän ei koskaan saavuttanut henkilökohtaista Karaten maailmanmestaruutta. Valera hylättiin vuoden 1975 MM-kisoissa lyötyään tuomaria.
Täyskontaktissa Valera saavutti kaksi Euroopan mestaruutta peräkkäin vuosina 1976 ja 1977. Hän otteli yhteensä 18 kertaa, joista hän voitti 14 kertaa ja hävisi neljästi. Valera otteli aina 1980-luvulle saakka, kunnes siirtyi enemmän opettamaan karatea ja potkunyrkkeilyä. Hän muun muassa opetti Jean-Claude Van Dammelle täyskontakti karatea ja potkunyrkkeilyä.
Näyttelijänä

Valera siirtyi näyttelemisen pariin päätettyään ottelijauransa. Hän esiintyi elokuvissa vuosina 1985–1988. Näistä ensimmäisen oli Parole de flic.
Aiheesta muualla

Dominique Valera Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Digitaalinen lompakko

Digitaalinen lompakko on tietokoneohjelma, useimmiten älylaitteen mobiilisovellus, jossa voidaan säilytää esimerkiksi digitaalista rahaa, lippuja, etukortteja tai henkilöllisyystodistuksia. Idea on säilyttää asioita kuten fyysisessä lompakossa, mutta täysin virtuaalisissa muodoissa.
Palveluita

Useat internetpalveluiden suuryhtiöt ovat kehittäneet omia digitaalisia lompakoitaan älypuhelimille helpompaan maksuliikenteeseen, ilman tarvetta käteiselle rahalle, maksukorteille tai verkkopankeille. Tällaisia ovat esimerkiksi Apple Wallet, Google Wallet ja Samsung Wallet. Nykyisiin digilompakoihin voi liittää fyysisiä maksukortteja ja käyttää niitä mobiilimaksamisessa.
Euroopan unioni kehittää digitaalista euroa, jota keskuspankilta saa digilompakoihin, eikä yksityisten pankkien tai luottokorttiyritysten välitystä tarvita. Ideana on kehittää jokaiselle kansalaiselle halvempi, helpompi ja yksityisempi raha, kuten käteinen. EU valmistelee lainsäädäntöä myös digitaalisesta identiteettilompakosta, joka mahdollistaa sähköisen tunnistautumisen ja muiden henkilötietojen osoittamisen luotettavasti EU-alueella. Sillä voi siis korvata esimerkiksi fyysiset passit ja ajokortit.
Edvaldo Gonçalves Amaral

Edvaldo Gonçalves Amaral (s. 25. toukokuuta 1927 Recife) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Aracajún arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Zallatan titulaaripiispaksi 15. helmikuuta 1975. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. huhtikuuta Luciano José Cabral Duarte, jota avustivat Nivaldo Monte ja Antônio Campelo de Aragão.
Gonçalves Amaral sai 2. syyskuuta 1980 nimityksen Parnaíban piispaksi ja 24. lokakuuta 1985 Maceión arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2002.
Eamon

Eamon Doyle (parhaiten tunnettu nimellä Eamon, s. 6. toukokuuta 1984, Staten Island, New York) on yhdysvaltalainen pop/R&B-laulaja ja lauluntekijä. Hän on parhaiten tunnettu hitistään "Fuck It (I Don't Want You Back)" vuodelta 2003.
Diskografia > Albumit

I Don't Want You Back (2004)
Love & Pain (2006)
Golden Rail Motel (2017)
Diskografia > Singlet

"Fuck It (I Don't Want You Back)" (2003)
"I Love Them Ho's (Ho-Wop)" (2004)
"(How Could You) Bring Him Home" (2006)
"Be My Girl" (2017)
"Before I Die" (2017)
"I got Soul" (2017)
"You and only You" (2018)
"Greatest Mistake" (2018)
"Born and Bred" (2019)
"Runnin' Around" (2019)
"Step By Step" (2019)
Aiheesta muualla

Eamon - virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Edvard Alexander Ramsay

Edvard Alexander Ramsay (17. maaliskuuta 1862 – 23. heinäkuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, eversti, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Ramsayn vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, vapaaherra Georg Edvard Ramsay ja pietarilaisen liikemiehen James Alexander Cummingin tytär Elisabeth "Lilly" Cumming (1842–1919). Käytyään Haminan kadettikoulun Ramsay tuli vuonna 1883 vänrikkinä palvelukseen Henkikaartin 3. suomalaiseen tarkk'ampujapataljoonaan, aliluutnatiksi hän yleni vuonna 1884, luutnantiksi  vuonna 1887, alikapteeniksi vuonna 1899 ja kapteeniksi vuonna 1900. Armeijan palveluksesta Ramsay erosi everstinä vuonna 1902. Hän omisti Munkkiniemen kartanon Helsingissä, viljellen siihen kuuluvia tiloja. Ramsayn puoliso oli pietarilaissyntyinen Isabella "Isa" Elisabet Rosinsky (1869-1955).
Heidän lapsensa olivat Constance Isabella "Cotty" Ramsay von Troil Salvesen (1893-1987); vapaaherra, ratsumestari Georg Ramsay (1895-1970); vapaaherratar Mary Elisabeth Alice "Betsy" Ramsay Nordenswan (1899-1970); vapaaherra, ratsumestari Carl-Gustav Edvard Ramsay (1902-1935) ja Olga Johanna Ramsay Lagus Blomqvist (1903-1981).
Edvard Ramsay oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Edistysliitto

Edistysliitto oli suomalainen liberaali poliittinen ryhmittymä 1982. Edistysliiton puheenjohtajana toimi espoolainen entinen kansanedustaja ja ministeri Seppo Westerlund.
Toiminta

Nimeä edistysliitto oli ehdotettu uuden puolueen nimeksi jo 29.12.1965, kun Edistyspuolueen perilliset, Suomen Kansanpuolue ja Vapaamielisten Liitto yhdistyivät Liberaaliseksi Kansanpuolueeksi, mutta se hävisi äänestyksen ja nimeksi tuli mainittu LKP.
Virallinen ja rekisteröity Edistysliitto ry syntyi Liberaalisen Kansanpuolueen paristakymmenestä aktivistista, kun LKP kesäkuussa 1982 oli liittynyt Keskustapuolueen jäsenjärjestöksi. Liitos herätti huomattavaa vastustusta LKP:n tiukempien liberaalien keskuudessa, ja huomattavasti väkeä äänesti jaloillaan liitosta vastaan, poistuen LKP:sta, ketkä sitoutumattomiksi, ketkä muihin puolueisiin.
Ryhmittymän toiminta ei ilmeisesti koskaan käynnistynyt erityisen mittavana, ja kutistui vähitellen olemattomiin. Sen jäseniä siirtyi lähinnä muihin puolueisiin.
Enslaved (täsmennyssivu)

Enslaved voi tarkoittaa:
Enslaved, norjalainen progressiivisen black metalin yhtye
Enslaved, Steel Attackin albumi vuodelta 2004
Enslaved, Soulflyn albumi vuodelta 2012
"Enslaved", Mötley Crüen kappale yhtyeen kokoelma-albumilta Greatest Hits
Enslaved: Odyssey to the West, vuoden 2010 videopeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Enslaved”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Drageidin kappeli

| Drageidin kappeli Drageid kapell |
| --- | --- |

Sijainti:  Høylandet, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1976
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  90
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Drageidin kappeli (norj. Drageid kapell) on Høylandetin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Drageidin kappeli Wikimedia Commonsissa
Edouard Suenson

| Edouard Suenson |
| --- | --- |
 Otto Bachen maalaus vuodelta 1907.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1805
Kuollut: 16. toukokuuta 1887 (82 vuotta)
Ammatti:  upseeri
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Tanska
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen Saksan-Tanskan sota Toinen Saksan-Tanskan sota
Sotilasarvo:  vara-amiraali
Edouard Suenson (13. huhtikuuta 1805 – 16. toukokuuta 1887) oli tanskalainen vara-amiraali, joka muistetaan ensimmäisestä Saksa-Tanskan sodasta 1848–1851 sekä Helgolandin meritaistelusta 1864.
Suensonin muistomerkki Kööpenhaminassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edouard Suenson Wikimedia Commonsissa