stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turotuuli

| Turotuuli |
| --- | --- |
Syntynyt:  6.4.1993
Sukupuoli:  tamma
Rotu:  suomenhevonen
Synnyinmaa:   Suomi
Rekisteröintimaa:   Suomi
Isä:  Turo
Emä:  Tumppi
Autoennätys:  22,3 aly
Tasoitusennätys:  23,4 ly
Voittosumma:  164 165,00 €
Päivitetty:  3. helmikuuta 2009
Turotuuli (s. 6. huhtikuuta 1993 Rovaniemi)  on suomenhevostamma, joka voitti Kaustisen kuninkuusraveissa ravikuningatar-tittelin Ari Hartikaisen ohjastamana vuonna 2002.
Turotuuli on startannut 113 kertaa, joista voittoja on kertynyt 36. Turotuulen on voittosumma on 164 165 euroa, ja se on saavuttanut ennätykset 22,3 autolähetyksessä lyhyellä matkalla ja 23,4 volttilähetyksessä lyhyellä matkalla.
Turotuulen isä on Turo ja emä Tumppi. Turotuuli on kantakirjattu ensimmäisellä palkinnolla. Turotuulen ovat kasvattaneet Kalevi ja Anna-Liisa Salmela, jotka ovat myös hevosen omistajat.
Turotuuli varsoi vuonna 2009 tammavarsan oriista Auraus.
Aiheesta muualla

Turotuuli Sukuposti.netissä
Jukka Turunen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. tammikuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Kuopio, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1985 | KPT | 92 | (24) |
| 1986–1991 | KuPS | 143 | (49) |
| 1992–1993 | MyPa | 59 | (25) |
| 1994 | KuPS | 14 | (1) |
| 1995 | Kings | 5 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 313 | (101) |
Maajoukkue
| 1981 | Suomi U17 | 6 | (0) |
| 1984 | Suomi U21 | 6 | (0) |
| 1989–1992 | Suomi | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jukka Turunen (s. 29. tammikuuta 1964 Kuopio) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Turunen edusti urallaan Kuopion Pallotovereita 1980–1985, Kuopion Palloseuraa 1986–1991 ja 1994 sekä Myllykosken Palloa 1992–1993. Hän voitti Suomen Cupin 1989 ja 1992. Kaikkiaan Turunen pelasi 14 kauden aikana 308 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 99 maalia. Hän on kaikkien aikojen maalipörssin sijalla 21.
Turunen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1989–1992 seitsemän maaottelua.
Heikki Turunen (muotoilija)

Heikki Juhani Turunen (s. 12. kesäkuuta 1937 Joutseno) on suomalainen muotoilija, joka teki 38 vuoden uran valaisinten suunnittelijana Ornossa.
Turunen pääsi Stockmann-Ornon piirustuskonttorille töihin heti valmistuttuaan Taideteollisen oppilaitoksen metalliosastolta 1963. Hän työskenteli aluksi pääsuunnittelija Lisa Johansson-Papen avustajana mutta alkoi jo pian kehittää omia valaisinmalleja, aluksi lähinnä kodinvalaisimia ja mittatilaustöitä.
Heikki Turusen palkittuja valaisinmalleja ovat muun muassa Reflex, Efekti, Laajapintavalaisin 5300 ja Salonki-sarja. Vuonna 1993 hänen Avanti-valaisimensa valittiin Ranskan presidentin virka-asuntoon Élysée-palatsiin. Hänen fyysisesti suurimmat työnsä ovat halkaisijaltaan kuusi- ja kahdeksanmetriset kattokruunut neuvostoliittolaisiin hotelleihin 1970-luvulla. Suurelle yleisölle tutuimpia Turusen valaisimia lienee akryylimuovista valmistettu sienenmuotoinen La Boheme -pöytävalaisin. Muita Heikki Turusen suunnittelemia valaisimia ovat 1970–1980-lukujen Isokaari, Natalie, Senior ja Valio sekä vuoden 1991 seinävalaisin Band.
Heikki Turunen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. maaliskuuta 1959 (ikä 65)
Syntymäpaikka: , Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1977–1981 | KuPS | 109 | (24) |
| 1981–1982 | SV Kirchzarten |  |  |
| 1982–1985 | Freiburger FC |  |  |
| 1985–1986 | FC 08 Villingen |  |  |
| 1986–1987 | SV Weil |  |  |
| 1988–1989 | KuPS | 21 | (3) |
| 1990–1993 | PK-37 | 65 | (6) |
| 1997 | VarTP | 3 | (0) |
Valmennusura
1988–1989: KuPS
1999: KuPS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Heikki Turunen (s. 20. maaliskuuta 1959) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Hyökkääjänä pelannut Turunen edusti Kuopion Palloseuraa SM-sarjassa kausina 1977–1981 ja 1988–1989. Turusen aikana joukkue saavutti SM-hopeaa kausilla 1977 ja 1979 sekä Suomen cupin mestaruuden kaudella 1989. Kaudella 1980 hän oli 13 maalillaan KuPSin paras maalintekijä SM-sarjassa. Vuoden 1989 cup-loppuottelussa hän teki yhden joukkueensa maaleista, kun KuPS voitti Hakan 3–2. Turunen toimi myös KuPSin valmentajana kausina 1988–1989 ja 1999.
Vuonna 1981 Turunen siirtyi Saksaan, jossa hän edusti kuuden kauden ajan SV Kirchzartenia, Freiburger FC:tä, FC 08 Villingeniä ja SV Weiliä maan alemmilla sarjatasoilla. Suomessa hän pelasi KuPSin lisäksi myös I divisioonan Pallokerho-37:ssä ja Varkauden Työväen Palloilijoissa.
Suomen maajoukkueissa Turunen pelasi 14 poikien ja kahdeksan nuorten maaottelua.
Turusen poika Patrik Turunen on myös jalkapalloilija.
Tuomiojan rautatieasema

Tuomiojan rautatieasema (lyh. Tja) sijaitsee Tuomiojan (entinen Lappi) kylässä Siikajoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla.
Tuomiojan liikennepaikalla Seinäjoki–Oulu-rataosasta eli niin sanotusta Pohjanmaan radasta erkanee 28 kilometrin pituinen sivurata Raaheen. Tuomiojan rautatieasema perustettiin silloiseen Paavolan kuntaan Ruukin kylän eteläpuolelle 1886. Tuolloin sen nimi oli Lappi. Tuolloin rataosuus Raaheen oli vielä yksityinen rautatie, joka myöhemmin siirtyi valtiolle. Tuomiojan ja Raahen välinen rataosuus sähköistettiin vuonna 2001.
Liikenne

Tuomiojan rautatieasema on risteysasema, jossa Raahen rata erkanee Pohjanmaan radasta. Asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1986, ja henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1990. Lipunmyyntiä ei ole. Ratapihalla on edelleen matkustajalaiturit raiteilla 1 ja 2, ja asema toimii tavaraliikenteen risteysasemana.
Tuomiojan ratapihalla on pääraiteen lisäksi kolme sivuraidetta, joita voidaan käyttää junien kohtaamisiin ja ohituksiin. Näiden lisäksi on yksi pistoraide, jota käytetään ratatyökoneiden väistöraiteena. Pohjanmaan radalta on kolmioraideyhteys Raahen radalle. Kolmioraide sijaitsee ratapihan etelälaidalla.
Asemarakennus

Asemarakennus on Knut Nylanderin suunnittelema IV luokan asemarakennus, niin sanottu Oulun radan asemarakennus. Asemarakennuksessa on ollut myös rautatieravintola. Rakennusta on laajennettu tiettävästi vuonna 1949 Jarl Ungernin suunnitelmien pohjalta lisäämällä siipi rakennuksen takaosaan.
Betty Brant

| Betty Brant |
| --- | --- |
 Betty Brant
Luoja(t):  Stan Lee   Steve Ditko
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Amazing Spider-Man #4
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Elizabeth Brant
Status:  Aktiivinen
Henkilöllisyydet:  Betty
Voimat:  ei supervoimia
Suhteet
Sukulaiset:  Ned Leeds (aviomies, kuollut)
Elizabeth ”Betty” Brant on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuuluu Hämähäkkimies-sarjakuvaseikkailujen sivuhahmoihin. Brantin ensiesiintymisensä oli Amazing Spider-Man #4 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Muissa medioissa > Elokuvat

Sam Raimin ohjaamissa Hämähäkkimies-elokuvissa Betty Brant on vähemmän merkittävä hahmo kuin sarjakuvissa. Kaikissa kolmessa elokuvassa häntä näyttelee Elizabeth Banks. Yleensä hänet nähdään vain hoitamassa sihteerin velvollisuuksiaan, kuten välittämässä viestejä J. Jonah Jamesonille tai ottamassa vastaan tämän käskyjä. Elokuvassa Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3 hän myös muistuttaa Jamesonia lääkkeiden ottamisesta.
Marvel Cinematic Universen elokuvissa Betty Brant on vielä high school -opiskelija ja muistuttaa ulkonäöltään kovasti Gwen Stacyä, koska hänellä on pitkät vaaleat hiukset sekä hiuspanta. Bettyä näyttelee Angourie Rice.
Betty teki ensiesiintymisensä elokuvassa Spider-Man: Homecoming, jossa hän oli Liz Toomesin paras ystävä ja toimi Jason Ionellon ohella yhtenä koulun uutistiedottajina.
Vaikka Betty ei esiintynyt elokuvissa Avengers: Infinity War ja Avengers: Endgame, hänen vahvistettiin olleen yksi niistä, jotka Thanos oli muuttanut Ikuisuuskivillä tuhkaksi ja Hulk herättänyt henkiin viisi vuotta myöhemmin.
Betty esiintyi myös elokuvassa Spider-Man: Far From Home, jossa hänestä oli tullut Ned Leedsin tyttöystävä, kun he huomaavat miten paljon yhteistä heillä on, lukuun ottamatta tietokonepelaamista, josta vain Ned piti. Luokkaretken jälkeen he molemmat päättävät kuitenkin erota sopuisissa merkeissä.
Elokuvassa Spider-Man: No Way Home Betty nähtiin vain yhdessä kohtauksessa: raportoimassa Midtownin uutisissa Peterin paluusta kouluun syytteiden kumoamisen jälkeen. Elokuvan mainoskampanja paljasti Bettyn myös työskentelevän ilman palkkaa harjoittelijana TheDailyBugle.netissä, vastaten sen Tiktok-tilistä. Betty yritti puolustaa Peterin mainetta, mutta J. Jonah Jameson usein esti häntä tekemästä niin, haukkuen myös Bettyä ”surkeimmaksi harjoittelijaksi ikinä”.
Slow (kappale)

| ”Slow” Kylie Minogue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Body Language
 Julkaistu: 3. marraskuuta 2003
 Formaatti: Single
 Tuottaja(t): Sunnyroads
 Tyylilaji: Electro-pop, Synthpop
 Kesto: 03.15
 Levy-yhtiö: Parlophone Capitol Records
Kylie Minoguen muut singlet
| ”Come into My World” 2002 | ”Slow” 2003 | ”Red Blooded Woman” 2004 |
"Slow" on electro-pop kappale Kylie Minoguen albumilta Body Language (2003). Se julkaistiin 3. marraskuuta 2003, ja sen kirjoittivat Kylie Minogue, Dan Carey ja Emilíana Torrini ja tuottivat Sunnyroads.
Kappalelista

"Slow" – 3:15
"Sweet Music" – 4:08
"Slow" (Medicine 8 Remix) – 6:57
"Slow" – 3:15
"Soul on Fire" – 3:32
"Slow" (Radio Slave Mix) – 10:27
"Slow" (Synth City Mix) – 5:50
"Slow" – 3:15
"Soul on Fire" – 3:32
"Slow" (Medicine 8 Remix) – 6:57
"Slow" (Radio Slave Remix Edit) – 6:34
"Slow" (Extended Mix) – 6:25
Esitykset konsertissa

Showgirl Tour
Showgirl Homecoming Tour
KYLIEX2008
For You, For Me Tour
Aphrodite World Tour
Listasijoitukset

| Lista (2003–04) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Australia (ARIA Charts): 1
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 20
Belgia (Ultratop Flanderi): 9
Belgia (Ultratop Vallonia): 26
Kanada (Canadian Singles Chart): 6
Tanska (Tracklisten): 1
Eurooppa (European Hot 100): 2
Suomi (Suomen virallinen lista): 3
Ranska (SNEP): 45
Saksa (Media Control Charts): 8
Unkari (Mahasz): 4
Irlanti (Irish Singles Chart): 5
Italia (FIMI): 6
Alankomaat (MegaCharts): 13
Uusi-Seelanti (RIANZ): 9
Norja (VG-lista): 4
Espanja (PROMUSICAE): 1
Ruotsi (Sverigetopplistan): 16
Sveitsi (Swiss Music Charts): 18
Britannia (UK Singles Chart): 1
Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 91
Yhdysvallat (Hot Dance Club Songs): 1
Yhdysvallat (Pop Songs): 35
Julkaisuhistoria

| Maa | Päivämäärä | Levy-yhtiö | Formaati |
| --- | --- | --- | --- |
| Iso-Britannia | 3. marraskuuta 2003 | Parlophone | CD single |
| Japani | 10. marraskuuta 2003 | Parlophone | CD single |
| Ranska | 10. marraskuuta 2003 | Parlophone | CD single |
| Kanada | 13. taamikuuta 2004 | Capitol Records | CD single |
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Al-Tur (Egypti)

| Al-Tur |
| --- | --- |
 Näkymä kohti kaupunkia
 Al-Tur
 Koordinaatit: 28°14′30″N, 33°37′20″E 
Valtio:  Egypti
Kuvernoraatti:  Janub Sina’
Väkiluku (2006):  19 826
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Al-Tur on pikkukaupunki Egyptin Siinain niemimaalla. Paikalla on pitkä historia ja aikanaan se tunnettiin esimerkiksi satamastaan ja vanhasta bysanttilaisesta luostaristaan, joka nykyisin on raunioitunut. Osa asukkaista on kuitenkin edelleen kristittyjä. Al-Turin asukasluku oli vuonna 2006 19 826.
Maantiede

Al-Tur sijaitsee Egyptiin kuuluvalla Siinain niemimaalla Suezinlahden rannikolla. Sen koillispuolella sijaitsee Siinainvuori (Jabal Mūsā). Noin 80 kilometriä etelään sijaitsee puolestaan Ras Muhammad eli Siinain eteläkärki. Kaupunki on Etelä-Siinain kuvernoraatin hallinnollinen keskus.
Historia

Al-Tur oli pitkään yksi Siinain niemimaan parhaimmista satamista. Sen edustalla ei ollut alueelle tyypillisiä koralliriuttoja, minkä lisäksi lähellä oli vedenlähteitä. Sen tunsivat jo antiikin kreikkalaiset. Agatharkhides ja Diodoros mainitsevat sen nimellä Poseídiū (Ποσείδιου). Myöhemmin käytettiin myös nimeä Raïthon (Ραϊθον) tai Raitho (Ραηθω) paikallisen arabiheimon mukaan. Maininta jälkimmäisestä paikasta bysantinaikaisesta teoksessa Suidas viitannee erityisesti paikalliseen luostariin. Luostari rakennettiin Bysantin keisari Justinianuksen kaudella 500-luvulla. Sen rauniot löydettiin vuonna 1984 ja ne ovat Egypti aielistalla unescon maailmanperintöluetteloon. Paikallisen luostarin lisäksi al-Turista lähti karavaaneja Pyhän Katariinan luostarille.
Arabien vallattua alueen al-Turin satama tunnettiin esimerkiksi Mekkaan kulkevia pyhiinvaeltajia kuljettaneiden alusten satamana. Osmanisulttaani Murad rakennutti paikallisen luostarin viereen nykyisin jo raunioituneen linnoituksen Kalat al-Tur. Se alkoi kuitenkin menettää merkitystään varsinkin sen jälkeen, kun portugalilaiset purjehtijat löysivät merireitin suoraan Intiaan. Paikkakunta taantui lähinnä pieneksi kalastajakyläksi. 1700-luvulla se toipui jonkin verran, kun paikalle rakennettiin pyhiinvaltajien karanteeniasema. 1970-luvulla alettiin puolestaan hyödyntää öljyesiintymiä Suezinlahdella.
Väestö

Al-Turin asukasluku oli vuonna 2006 19 826. Osa kaupungin asukkaista on kristittyjä ja kaupungissa on edelleen toimiva luostari ja suuri kirkko. Ympäröivää seutua asuttavat beduiinit.
Hammam Musan kuuma lähde on nykyisin matkailukohde.
Turun ja Porin sotilaslääni

| Turun ja Porin sotilaslääni |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1993-2007
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  maavoimat
Osa joukkoa:  Läntinen maanpuolustusalue
Koko:  sotilaslääni
Tukikohta:  Turku
Marssi:  Martti Parantainen: Asemies
Vuosipäivät:  24. helmikuuta
Turun ja Porin sotilaslääni (TUR JA PORSL) oli Läntisen maanpuolustusalueen alaisuudessa oleva sotilaslääni, joka muodostettiin 1. tammikuuta 1993 yhdistämällä Lounais-Suomen sotilaslääni ja Turun ja  Satakunnan sotilaspiirit. Sotilaslääni lakkautettiin 31. joulukuuta 2007, jolloin sen tehtävät siirrettiin Varsinais-Suomen ja Satakunnan aluetoimistoille.
Komentajat

Sotilasläänin komentajina olivat:
kenraalimajuri Raimo Jokinen 1993 – 1997
lippueamiraali Karl-Gustav Muromaa 1997 – 1998
eversti Ahti Vartiainen 1998
prikaatikenraali Jan Laukka 1998 – 2002
lippueamiraali Jaakko Oksanen 2002 – 2006
eversti Turkka Heinonen 2006 - 2007
Tup akka lakko

| Tup akka lakko |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Spede Pasanen
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen
Tuottaja:  Spede Pasanen
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Mara Kakko Timo Wäre
Leikkaaja:  Eva Jaakontalo
Lavastaja:  Kristine Elo
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri Spede Pasanen Simo Salminen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Funny-Films Oy
Ensi-ilta:   3. lokakuuta 1980
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  317 185
Edeltäjä:  Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit
Seuraaja:  Pölhölä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tup akka lakko on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva, joka on jatkoa edellisen vuoden  Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit -elokuvalle. Myös tässä elokuvassa Uuno Turhapuro esiintyy cameoroolissa.
Tup akka lakko oli 256 253 elokuvateatterikatsojallaan vuoden 1980 toiseksi katsotuin kotimainen elokuva ja kolmanneksi katsotuin elokuva. Ykkössijan vei Täältä tullaan elämä! ja kakkossijan Kramer vastaan Kramer.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Spede Pasanen  | … |  matemaatikko Mutikainen alias agentti DDT / Richard Iljevitsh Jyrä   |
|  Vesku Loiri  | … |  gangsteri Luigi alias Rauno Riipainen, Interpolin mies / virkailija kirkkoherranvirastossa / Uuno Turhapuro   |
|  Simo Salminen  | … |  johtaja Hervell alias FBI:n erikoisosaston mies   |
|  Heikki Kinnunen  | … |  postiljooni alias Interpolin mies / kertoja   |
|  Olavi Ahonen  | … |  Luigin apuri alias FBI:n agentti   |
|  Helge Herala  | … |  poliisipäällikkö   |
|  Tenho Saurén  | … |  konstaapeli   |
|  Maarit Halme  | … |  Kielo Veräjä, naisagentti   |
|  Johanna Raunio  | … |  Sinikka, naisagentti   |
|  Leo Lastumäki  | … |  pääministeri   |
|  Hannele Lauri  | … |  neiti Männistö   |
|  Merja Tammi  | … |  Hervellin sihteeri / Leila, Simon enkeli   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  naapurinrouva   |
|  Tapio Hämäläinen  | … |  tohtori Jyrä   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  gangsteripomo alias Interpolin mies   |
|  Raimo O Niemi  | … |  gangteripomon apulainen alias FBI:n Chigacon osaston mies   |
|  Ville-Veikko Salminen  | … |  pääministerin sihteeri   |
|  Pirkko-Liisa Tikka  | … |  Kaarina Veräjä, Kielon tytär   |
|  Rita Polster  | … |  naapurinrouva   |
|  Eemeli  | … |  herra X   |
|  Aapo Vilhunen  | … |  elokuvaaja   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  Hervellin yhtiön johtokunnan jäsen   |
|  Mauno Blomqvist  | … |  Hervellin yhtiön johtokunnan jäsen   |
|  Martti Kakko  | … |  mies ikkunassa   |
|  Ritva Vepsä  | … |  3. Simon enkeli   |
|  Pekka Lampela  | … |  Jambo-klubin jäsen / poliisi   |
|  Tarmo Jokinen  | … |  gangsteripomon apulainen   |
|  Päiviö Pyysalo  | … |  Päiviö Pyysalo   |
|  Jukka Virtanen  | … |  Jukka Virtanen   |
Tekijät

Ohjaus: Spede Pasanen
Tuottaja: Spede Pasanen
Käsikirjoitus: Spede Pasanen
Kuvaus: Mara Kakko & Timo Wäre (kuvausassistentti)
Leikkaus: Eva Jaakontalo
Äänitys: Pekka Lampela & Tarmo Jokinen
Musiikki: Jaakko Salo
Lavastus: Kristine Elo
Maskeeraus: Aino Kettunen
Kuvaussihteeri: Maarit Halme
Mixaus: Raimo Kiialainen
Muusikko: Spede (vihellys)
Valaistus: Helge Nieminen & Pekka Oksanen
Valokuvat: Lena Paersch
Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
Tuotanto: Funny-Films Oy, 1980
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaa Tup-akka-lakkoa kammottavaksi ja sekavaksi, mitä ilmeisimmin kaikkein huonoimmaksi Spede-elokuvaksi. Hän antaa elokuvalle 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 13.3.1983 | MTV1 | 1 625 000 |
| 10.11.2002 | MTV3 |  |
| 21.7.2019 | Sub | 97 000 |
| 2.10.2019 | MTV3 |  |
| 12.8.2020 | Sub |  |
| 19.04.2021 | Sub |  |
Turturikyyhkyt

| Turturikyyhkyt |
| --- | --- |
 Turturikyyhky (Streptopelia turtur)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Turturikyyhkyt Streptopelia  Bonaparte, 1855
Katso myös
   Turturikyyhkyt Wikispeciesissä   Turturikyyhkyt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turturikyyhkyt (Streptopelia) on kyyhkyjen heimoon kuuluva lintusuku.
Turturikyyhkyihin (Streptopelia) kuuluvat lajit

Aasianturturikyyhky (Streptopelia chinensis)
Aroturturikyyhky (Streptopelia capicola)
Idänturturikyyhky (Streptopelia orientalis)
Jaavanturturikyyhky (Streptopelia bitorquata)
Kameruninturturikyyhky (Streptopelia hypopyrrha)
Madagaskarinturturikyyhky (Streptopelia picturata)
Mauritiuksenkyyhky (Streptopelia mayeri)
Palmukyyhky (Streptopelia senegalensis)
Pikkuturturikyyhky (Streptopelia tranquebarica)
Ruostesiipikyyhky (Streptopelia lugens)
Saharanturturikyyhky (Streptopelia roseogrisea )
Naurukyyhky (Streptopelia risoria), saharanturturikyyhkyn kesymuoto, jota pidetään joskus omana lajinaan
Sahelinturturikyyhky (Streptopelia vinacea)
Savanniturturikyyhky (Streptopelia semitorquata)
Somalianturturikyyhky (Streptopelia reichenowi)
Turkinkyyhky (Streptopelia decaocto)
Turturikyyhky (Streptopelia turtur)
Vaikertajaturturikyyhky (Streptopelia decipiens)
Martti Tuukka

Martti Vilhelm Tuukka (ent. Tuukkanen) (10. marraskuuta 1891 Tampere – 5. syyskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen lavastaja ja näyttelijä.
Tuukan vanhemmat olivat seppä Mikael Tuukkanen ja Vilhelmina Simonsson. Hän aikoi ensin konepiirtäjäksi, mutta opiskeli isänsä kuoltua koristemaalariksi. Jo opiskeluaikanaan hän teki kulissimaalauksia Tampereen Työväen Teatterille, johon hänet palkattiin lavastajaksi. Vuonna 1913 Tuukka siirtyi lavastajaksi Tampereen Teatteriin, jossa häntä opasti näyttelijä-lavastaja Simo Kaario. 1926–1927 Tuukka perehtyi kulissimaalaukseen Tukholman kuninkaallisessa oopperassa kulissimaalari Thorolf Janssonin johdolla. Pääosin Tampereella Tuukka työskenteli vuoteen 1931 saakka, jolloin hän siirtyi Helsinkiin, Suomalaisen Oopperan lavastajaksi hänet oli siellä kiinnitetty jo 1928. Tunnetuimpia Tuukan lavastuksista lienevät Erkki Melartinin oopperan Aino (1935) ja Alexander Borodinin oopperan Prinssi Igor (1939) lavastukset. Lavastusnäyttelyihin hän osallistui heti ensimmäisestä vuonna 1924 järjestetystä näyttelystä alkaen. Tuukka oli mukana Suomen Lavastustaiteilijan Liiton toiminnasta alusta vuodesta 1928 asti, rekisteröidyn liiton ensimmäinen puheenjohtaja hän oli 1943–1945. Tuukka ryhtyi näyttelemään lavastustyönsä ohella jo 1914, vuodesta 1919 hän oli mukana useissa Erkki Karun Suomi-Filmi Oy:n elokuvissa sekä studiopäällikkönä, lavastusapulaisena että näyttelijänä. Tunnetuimpia näistä lienee lavastus ja kraatari Aapelin rooli Teuvo Puron ohjaamassa Aleksis Kiven teokseen Kihlaus perustuvassa elokuvassa 1922.
Tuukan puoliso vuodesta 1915 oli Emmi Maria Eskola (k. 1952).
Tuomaan lapsuusevankeliumi

| Tuomaan lapsuusevankeliumi |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  syyria tai muinaiskreikka (koinee)
Genre:  lapsuusevankeliumi
Julkaistu:  100-luvun puoliväli
Suomennos
Suomentaja:  Antti Marjanen
Kustantaja:  Suomen eksegeettinen seura
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-951-9217-75-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tuomaan lapsuusevankeliumi on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi, joka sisältää kertomuksia Jeesuksen lapsuudesta viisivuotiaasta kaksitoistavuotiaaksi, jolloin Jeesus Luukkaan evankeliumin mukaan kävi Jerusalemin temppelissä. Evankeliumista käytettiin keskiajalla myös nimeä Evangelium Thomae eli ”Tuomaan evankeliumi”, koska nykyisin Tuomaan evankeliumiksi sanottua kirjoitusta ei vielä tuolloin tunnettu. Näitä kahta kirjoitusta ei tule sekoittaa keskenään.
Historia

Tuomaan lapsuusevankeliumin katsotaan olleen olemassa varhaisimmassa muodossaan viimeistään 100-luvun puolessa välissä, sillä Irenaeus vaikuttaa lainaavan sitä. Evankeliumia on kuitenkin mahdollisesti laajennettu myöhemmin. Lapsuusevankeliumia on tulkittu siten, että se olisi sisällöltään kaikista apokryfikirjoista selvimmin ainoastaan sepitettyä legendaa ja hurskasta mielikuvitusta. Evankeliumi on todennäköisesti kirjoitettu siksi, että ihmiset ovat halunneet tietää enemmän Jeesuksen lapsuusvuosista.
Evankeliumin alkuperäksi on ehdotettu Syyriaa, joka oli myös monien muiden Tuomas-traditioiden koti. Toisaalta joskus on ehdotettu, että Tuomaan nimen liittäminen tekstiin olisi myöhempi lisäys. Tekstin alkuperäinen kieli on saattanut olla syyria tai kreikka. Tekstin varhaisin käsikirjoitus on 500-luvulle ajoittuva syyriankielinen versio. Säilyneet kreikankieliset käsikirjoitukset ajoittuvat 1300–1500-luvuille.