stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niskavuoren naiset (vuoden 1938 elokuva)
Arviot

Niskavuoren naiset sai aikalaiskriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Ilta-Sanomien kriitikko katsoi, että elokuvasta puuttui jotakin näytelmän tehosta. Helsingin Sanomien kirjoittajan mielestä elokuva oli "vapautunut teatterin kahleista onnistuneesti". Eräiden arvostelijoiden mielestä elokuvan luvaton rakkaus oli ajan "rappeutuneen edistysmielisyyden mukaista". Helsingin ruotsinkielinen lehdistö ylisti elokuvaa. Kameratyön ja replikoinnin yhteensopivuutta kiitettiin. Amatöörinäyttelijä, Helsingin Kansanteatterin lippukassa Olga Tainio saa Loviisaansa suurta jylhyyttä; useimpien kriitikkojen mukaan juuri hän tekee näytelmän kaikista kolmesta filmatisoinnista parhaan tulkinnan, joka kiteytyy viimeiseen repliikkiin, kun Loviisa katsoo portailtaan Aarnen ja Ilonan poistumista:
»Ajattelin minä sanoa että älä tule haudallenikaan..... mutta tule sentään!»
Hänen suoritustaan ei ylittänyt Emma Väänänen eikä Rauni Luomakaan, joka myönsi haastattelussa Niskavuori-elokuvaa tehtäessä, että tuo muinainen suoritus kelpaa yhä malliksi täydellisestä roolin sisäistämisestä.
Huomioita

Vasemmistolaisena pidetty Wuolijoki oli kirjoittanut näytelmän salanimellä Juhani Tervapää. Kolmen ja puolen miljoonan asukkaan Suomessa tosin paljastui jo näytelmän ensi-illassa 1936, kuka nimimerkin takana oli.
Vaalan mustavalkoista elokuvaa pidetään malliesimerkkinä ohjaajan impressionistisesta tyylistä. Sen kuvakulmia on kiitetty oivaltavuudesta. Luonnonilmiöt ja vuodenaikojen vaihtelut tuovat tarinaan tenhoa. Niskavuoren naiset on nuorena kuolleen Sirkka Sarin kolmesta elokuvaroolista ensimmäinen. Elokuva aiheutti tuoreeltaan paheksuntaa Tauno Palon ja Sarin sänkykohtauksen takia. He ovat elokuvassa naimaton pari, joka makaa Ilonan vuoteessa, täysissä pukeissa, mutta kohtaus määrättiin leikattavaksi pois. Niskavuoren naiset kuvattiin kevättalvella ja kesällä 1937. Niskavuoren tilaa esittää Räväsmäen rustholli Hauhon Rukkoilassa.
Valentin Vaala ohjasi aiheesta värielokuvan Niskavuoren naiset vuonna 1958. Matti Kassila tarttui aiheeseen 1980-luvulla. Elokuvan Niskavuori (1984) alkupuoli perustuu Niskavuoren naisiin.
Koko elokuvaidean alkuunpanija oli toinen käsikirjoittaja Jaakko Huttunen. Hän kuoli yllättäen viisi päivää ensi-illan jälkeen. Niskavuoren naiset kattoi valmistuskustannuksensa kolmessa kuukaudessa. Vuoden 1949 loppuun mennessä sen kokonaistuotto oli 2 418 928 markkaa.
Aarne (Palo) ja Ilona (Sari).
Njagan

| Njagan (Ня́гань) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Hanti-Mansian sijainti, alla kaupungin sijainti piirikunnassa
 Njagan
 Koordinaatit: 62.14496°N, 65.39436°E 
Valtio:  Venäjä
Feneraatiopiiri:  Ural
Alue:  Tjumenin alue
Piirikunta:  Hanti-Mansia
Perustettu:  1965
Kaupungiksi:  1985
Väkiluku (2010):  54 890
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  628180-628187
Suuntanumero(t):  +7 34672
 
 www.admnyagan.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Njagan (ven. Ня́гань) on nuori teollisuuskaupunki Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnan länsiosissa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 230 kilometriä piirikunnan pääkaupunki Hanti-Mansijskista luoteeseen ja 1 730 kilometriä Moskovasta itäkoilliseen.
Aluehallinnollisesti kaupunki muodostaa oman 54 890 asukkaan kaupunkipiirin. Kaupunkipiiriä ympäröi maaseutuvaltainen Oktjabrskojen piirin (32 224 as.).
Talous ja liikenne

Teollisuuskaupungin talous pohjautuu alueen raaka-aineisiin ja sisältää petrokemian tuotanto- ja jalostustoimintaa, energiantuotantoa ja metsäteollisuutta. Kaupungissa ja sen lähistöllä toimivat muun muassa venäläis-brittiläinen öljy-yhtiö TNK-BP (TNK-Njagan) ja pääosin suomalaisomisteinen OAO Fortum, joka rakentaa piirikunnan lounaisosiin  myös uutta voimalaitoskapasiteettia (Njaganin voimalaitokset, Няганская ГРЭС).
Fortumin Nyagan GRES -voimala vihittiin käyttöön Njaganissa 24.9.2013. Maakaasua polttoaineenaan käyttävä kaasukombilaitos koostuu kolmesta yksiköstä ja sen arvioidaan valmistuttuaan tuottavan 9,8 terawattituntia sähköä vuositasolla, mikä vastaa noin 3,1 miljoonan venäläisen kodin energiankulutusta. Ensimmäinen yksikkö valmistui ja otettiin käyttöön maaliskuussa 2013, toinen on suunniteltu otettavaksi käyttöön 2013 loppuun mennessä, viimeinen 2014 loppuun mennessä.
Voimalan vihkitilaisuudessa 24.9.2013 voimalan avasivat seremoniallisesti Venäjän federaation presidenttin Vladimir Putin ja Suomen presidentti Sauli Niinistö. Kyseessä on merkittävä investointi, joka kattaa kolmanneksen kaikista suomalaisista investoinneista Venäjälle vuodesta 1991. Investointiohjelma maksaa Fortumille kaikkiaan noin 4,5 miljardia euroa.
Kaupunkiin saapuu rautatie Serovista ja Ivdelista Sovetskin kautta. Ympärivuoden liikennöitävissä oleva maantieverkko oli vielä 2000-luvulle tultaessa paikallinen, eikä ulottunut piirikunnan pääkaupunkiin tai naapurialueen Ivdeliin saakka. Vuonna 2008 avattiin kuitenkin Jekaterinburgiin johtava maantie ja myös piirikunnan pääkaupunkiin Hanty-Mansijskiin johtaa maantieyhteys. Noin 15 kilometriä kaupungin itäpuolella on Njaganin lentokenttä.
Tunnettuja henkilöitä

Marija Šarapova, tennispelaaja (* 1987, Njagan)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Njagan Wikimedia Commonsissa
OAO Fortum (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (fortum.ru)
Goroda Rossii, 1994: Njagan (venäjäksi)
Belojarsk • Berjozovo • Hanti-Mansijsk • Hanty-Mansijsk • Jugorsk • Kogalym • Konda • Langepas • Megion • Neftejugansk • Neftejugansk • Nižnevartovsk • Nižnevartovsk • Njagan • Oktjabrskoje • Pokatši • Pyt-Jah • Radužnyi • Sovetski • Surgut • Surgut • Urai
Kerrostaloja Njaganissa
Noitamestari-sarja

Noitamestari-sarja on Margit Sandemon, norjalais-ruotsalaisen kirjailijan kirjoittama fantasiaromaanisarja. Sarja käsittää 15 kirjaa, jotka ovat:
1. Taikuus (Trolldom)
ISBN 951-636-087-4
Sivuja: 255
2. Silmiesi valo (Lyset i dine øyne)
ISBN 951-636-088-2
Sivuja: 254
3. Pimeyden mahti (Når mørket faller på)
ISBN 951-636-091-2
Sivuja: 254
4. Pahuuden kasvot (Ondskapens ansikt)
ISBN 951-636-097-1
Sivuja: 254
5. Tulikoe (Ildprøven)
ISBN 951-636-101-3
Sivuja: 248
6. Virvatulet (Alvelys)
ISBN 951-636-104-8
Sivuja: 252
7. Suojattomat (Vergeløs)
ISBN 951-636-106-4
Sivuja: 250
8. Ratsastus länteen (Rittet mot vest)
ISBN 951-636-111-0
Sivuja: 250
9. Tulimiekka (Eldsvärdet)
ISBN 951-636-113-7
Sivuja: 254
10. Maahisten kutsu (Dvergemål)
ISBN 951-636-115-3
Sivuja: 252
11. Häpeän talo (Skammens hus)
ISBN 951-636-119-6
Sivuja: 254
12. Taru unohtuneesta valtakunnasta (Sagn om glemte riker)
ISBN 951-636-122-6
Sivuja: 252
13. Luostari kyynelten laaksossa (Klosteret i Tårenes dal)
ISBN 951-636-123-4
Sivuja: 253
14. Hallan tytär (Frostens datter)
ISBN 951-636-125-0
Sivuja: 252
15. Tuntematon tie (Inn i det ukjente)
ISBN 951-636-127-7
Sivuja: 253
Ensimmäinen kirja julkaistiin vuonna 1991 ja viimeinen 1994. Sarja on käännetty ruotsin, norjan, puolan, suomen ja islannin kielille. Suomeksi se ilmestyi 1990-luvun lopulla.
Juoni

Noitamestari-sarjan tapahtumat alkavat 1600-luvun lopulla. Se kertoo islantilaisesta noitamestarista nimeltä Móri ja hänen perheensä taistelusta pahaa Pyhän Auringon Ritarijärjestöä vastaan ja heidän yrityksestään löytää muinaisten Lemurien kolme pyhää kiveä.
Kirjasarjan juoni jakautuu kolmeen vaiheeseen, ja jokainen vaihe käsittelee yhtä pyhän kiven löytymistä. Viimeisessä kirjassa ritarijärjestö kukistetaan ja päähenkilöt avaavat pyhien kivien avulla taianomaiset Portit, joiden takana on uusi, parempi maailma.
Noitamestari-sarjan jatko-osa on 20-osainen kirjasarja nimeltä Legenden om Ljusets rike. Sitä ei ole käännetty suomeksi.
Nitrendipiini

| --- | --- |


Nitrendipiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
5-O-etyyli-3-O-metyyli-2,6-dimetyyli-4-(3-nitrofenyyli)-1,4-dihydropyridiini-3,5-dikarboksylaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 39562-70-4
ATC-koodi: C08CA08
PubChem CID: 4507
DrugBank: DB01054
Kemialliset tiedot
Kaava: C18H20N2O6 
Moolimassa: 360,36 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 158 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 60 %
Proteiinisitoutuminen: > 99 %
Metabolia: Maksa
Puoliintumisaika: 7–10 h
Ekskreetio: Virtsan mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Suun kautta
Nitrendipiini on dihydropyridiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta voidaan käyttää lääketieteessä korkean verenpaineen hoitamiseen.
Käyttö

Nitrendipiini on vaikutusmekanismiltaan kalsiumkanavien salpaaja. Näiden kanavien salpautumisen seurauksena kalsiumionien virtaus soluista ulos ja sisään estyy. Tämän seurauksena verisuonten lihakset rentoutuvat ja verisuonet laajenevat. Nitrendipiinin aiheuttama verisuonien laajentaminen aiheuttaa verenpaineen laskua. Lääkeainetta käytetään tyypillisesti lievästi koholla olevan verenpaineen hoitoon. Nitrendipiini on nifedipiiniin verrattuna pitkävaikutteisempi.
Haittavaikutukset

Nitrendipiini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine ja haittavaikutukset liittyvät verisuonien laajenemisesta aiheutuvaan verenpaineen laskuun. Haittavaikutuksia voivat olla muun muassa pääkipu, huimaus ja huonovointisuus.
Ominaisuudet

Huoneenlämmössä nitrendipiini on värittöminä kiteinä, jotka eivät juuri liukene veteen. Nitrendipiini muodostaa kaksi atropisomeeriä. Lääkkenä käytetty nitrendipiini on näiden rasemaatti. S(-)-enantiomeeri on noin 10 kertaa R(+)-enantiomeeriä tehokkaampi lääkeaine.
| Atropisomeerit |
| --- | --- |
  CAS: 80890-07-9:   CAS: 80873-62-7
Valmistus

Nitrendipiiniä voidaan valmistaa Hantzschin pyridiinisynteesillä, etyyliasetoasetaatista, metyyliasetoasetaatista, m-nitrobentsaldehydistä ja ammoniakista. Toinen tapa on m-nitrobentsaldehydin ja metyyliasetoasetaatin kondensaatiotuotteen reaktio etyyli-β-aminokrotonaatin kanssa.
Holger Nohrström

Holger Nohrström 1910-luvulla.
Frans Holger Nohrström (10. maaliskuuta 1885 Suonenjoki – 12. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuuden ruotsintaja. Hän käytti nimimerkkiä Mr.C.
Nohrströmin vanhemmat olivat pormestari Arndt Wilhelm Nohrström ja Anna Ottilia Schauman. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1902 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907, filosofian maisteriksi 1919 ja filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1932.
Nohrström oli aluksi vuodesta 1905 Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina ja hänet nimitettiin vuonna 1918 vanhemmaksi assistentiksi (alikirjastonhoitajaksi). Vuodesta 1934 lähtien hän oli yliopiston kirjaston kirjastonhoitajana ja sen ulkomaisen osaston päällikkönä. Nohrström oli myös useita vuosia Finsk Tidskriftin toimitussihteerinä ja vuodesta 1937 sen päätoimittajana. Hän kuului valtion kirjastotoimikuntaan ja kustannusosakeyhtiö Söderström & Co:n johtokuntaan. Hän oli sen ohella myös Hufvudstadsbladetin kirjallisuusarvostelija. Nohrström oli esikuvana Emil Hasselblattin, Olaf Homénin ja Henning Söderhjelmin vuonna 1914 kirjoittaman salapoliisikertomuksen Herra Corpwieth, herrasmiessalapoliisi päähenkilölle. Hän itse kirjoitti teokselle myös jatko-osan Kaksoisolennon arvoitus (1916).
Nohrström laati muun muassa Suomessa ilmestyneen ruotsinkielisen kirjallisuuden bibliografian vuosilta 1906–1915 sekä Yliopiston kirjaston Fennica-kokoelman syntyhistorian. Hän oli Finsk Tidskrift -aikakauslehden toimittaja vuodesta 1908 ja myöhemmin myös lehden päätoimittaja.
Nohrström käänsi ruotsin kielelle useiden suomalaisten kirjailijoiden teoksia, muun muassa Juhani Ahon, Johannes Linnankosken, Maila Talvion, Konrad Lehtimäen, V. A. Koskenniemen, Jalmari Finnen, Larin-Kyöstin ja Helmi Setälän kirjoja.
Teoksia

Resonerande katalog över studielitteratur lämplig för svenska folkbibliotek. Svenska Folkskolans Vänner, Borgå 1913.
Den gåtfulle dubbelgångaren (nimimerkillä Mr C.). Schildt, Borgå 1916.
Kaksoisolennon arvoitus. Helsingin yliopiston kirjasto. Helsinki 2003. (Yhteisjulkaisu teoksen Herra Corpwieth kanssa.)
Helsingfors universitetsbiblioteks Fennica-samling: Historiska anteckningar. Helsingfors universitetsbiblioteks skrifter 1. Helsingfors 1918.
Katalog öfver den svenska litteraturen i Finland samt arbeten utgifna på främmande språk i Finland äfvensom af finländska författare på svenska och främmande språk i utlandet 1906–1915 1–2. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1923–1924.
Boktryckarmärken i Finland. Frenckellska tryckeri, Helsingfors 1925.
Borgå gymnasiebibliotek och dess föregångare bland Finlands läroverksbibliotek: Ett bidrag till Finlands biblioteks- och kulturhistoria. (Väitöskirja.) Helsingfors universitetsbiblioteks skrifter 10. Helsingfors 1927.
Finsk tidskrift: Generalregister till årg. 1908–1926, tom. LXIV–CI. Helsingfors 1927.
'”Eräitä muistiinpanoja n. s. Pälkäneen aapisesta 1719.” Juhlakirja Yrjö Hirnin kuusikymmenvuotispäiväksi 7. 12. 1930. Toimituskunta: Gunnar Castrén, K. S. Laurila, Hans Ruin. Otava 1930.
Boken som konstverk. Helsingfors 1932.
Förlagsverksamheten i Finland 1: Tiden intill Finska förlagsföreningens stiftande 1858. Festskrift författad på uppdrag av Finlands förlagsförening till dess 75-års jubileum år 1933. Finlands förlagsförening, Helsingfors 1933.
Suomen kustannustoiminta 1: Aika ennen Suomen kustannusyhdistyksen perustamista 1858. Juhlajulkaisu Suomen kustannusyhdistyksen toimesta sen 75-vuotisjuhlan johdosta vuonna 1933, Helsinki 1933.
Strövtåg bland böcker. Söderström, Helsingfors 1935.
Palkinnot

SLS:s Falckenska priset 1936
Kirjallisuutta

Mustelin, Olof: Holger Nohrström. Biblioteksman och forskare, publicist och översättare. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 571, Levnadsteckningar 12. Hangö 1991 ISBN 951-9018-74-3
Neuvostoliiton vallankaappausyritys 1991

Neuvostoliiton vallankaappausyritys tai Elokuun vallankaappaus (ven. Августовский путч, Avgustovski puttš) 19.–21. elokuuta 1991 oli vanhakantaisten kommunistien (vanhoillisten) yritys kaapata valta uudistuspolitiikkaa ajaneelta Mihail Gorbatšovilta. Kaappaajat panivat viralta Gorbatšovin ja julistivat maahan hätätilan. He halusivat estää sosialismin uudistumisen ja jo näkyvissä olleen alkavan Neuvostoliiton hajoamisenkenen mukaan?.lähde?
Kaappaajat pyrkivät estämään Gorbatšovin liennytyspolitiikan, perestroikan ja glasnostin, sekä alkaneen Neuvostoliiton hajoamisenkenen mukaan? ja siihen liittyvän etenemisen kohti markkinataloutta ja vallan luisumisen pois Kommunistisen puolueen käsistä. Vuonna 1991 oli menossa niin sanottu 500 päivän talousuudistus kohti markkinataloutta. Elokuussa allekirjoittamista vaille oleva uusi liittosopimus olisi kaappaajien mukaan siirtänyt liikaa valtaa keskushallinnolta tasavalloille.
Hätäisesti toteutettu kaappaus kesti vain kolme päiväälähde?. Se luhistui populistis-demokraattisen oppositiopoliitikko Boris Jeltsinin ja mieltään osoittavan kansan vastustukseen. Vanhoillisia alussa tukenut armeija kieltäytyi ampumasta aseettomia mielenosoittajia. Kaappauksen lopussa kotiarestissa vankina ollut Mihail Gorbatšov menetti valtansa. Kaappauksen epäonnistuminen johti Neuvostoliiton lakkauttamiseen.
Vallankaappauksen taustaa

Neuvostoliiton johtoon oli vuonna 1985 noussut uudistusmielinen johtaja Mihail Gorbatšov, joka halusi muuttaa diktatuuriinlähde? pohjautuvaa sosialistista järjestelmää demokraattisemmaksi ja inhimillisemmäksi sekä luoda nykyaikaisen kasvavan talouden. Uudistukset alkoivat toden teolla vuonna 1987, jolloin sensuuri poistettiin, toisinajattelijoita vapautettiin ja yritykset saivat toimia vapaasti. Vapautunut ilmapiiri johti voimakkaiden kansallisten liikkeiden syntymiseen muun muassa Baltian maissa ja Ukrainassa vuosina 1988–1989. Vuonna 1989 pidettiin ensimmäiset osin vapaat monipuoluevaalit. Neuvostoliiton alkava hajoaminen näytti jo vuonna 1989 uhkaavan maatakenen mukaan?. Samaan aikaan talous luhistui komentojärjestelmän pettäessä ja pulaselvennä levisi kaupunkeihin. Monet kommunistit olivat vastustaneet uudistuksia alusta asti ja vastustus vain lisääntyi uudistusten mennessä pieleenkenen mukaan?.lähde?
Vuoden 1989 lopussa armeijan insinöörieversti Viktor Alksnis perusti hajoamassa olevaan Neuvostoliittoon vanhoillisen, Neuvostoliiton koossa pysymiseen tähtäävän Liittoryhmän eli Sojuzin. Noin vuodessa tämä ryhmä laajeni neuvostoparlamentissa suureksi poliittiseksi voimaksikenen mukaan?. Samoihin aikoihin kenraalit päättivät tukea liittoryhmää.lähde?
Kesällä 1990 Venäjän neuvostotasavallan - ei Neuvostoliiton - parlamentin puhemieheksi nousi populistinen demokraatti Boris Jeltsin. Hän ei ollut väleissä Neuvostoliiton presidenttinä toimineen Gorbatšovin kanssa, koska Gorbatšov oli erottanut Jeltsinin vuonna 1987 politbyroosta tämän arvosteltua perestroikaa liian hitaaksi. Tällöin Venäjä julistautui suvereeniksi. Kansan suosikki Jeltsin valittiin Venäjän presidentiksi kesällä 1991. Vuoden 1991 alussa jotkut sisäministeriön ja armeijan joukko-osastot tappoivat Riiassa ja Vilnassa  yhteensä nelisenkymmentä ihmistä ja onnistuivat jarruttamaan Baltian maiden itsenäistymistä.
Elokuun 1991 kaappaus > Alku

Maanantaiaamuna 19. elokuuta 1991 Neuvostoliiton valtiolliset televisiokanavat lopettivat ohjelmansa mukaiset lähetykset ja alkoivat esittää klassista musiikkia. Tämä oli ennenkin merkinnyt kohta annettavaa tärkeää poliittista ilmoitusta. Pian varapresidentti Gennadi Janajev ilmoitti televisiossa, että presidentti Mihail Gorbatšov oli terveyssyistä joutunut luopumaan tehtävistään ja että hän, Janajev, oli nyt virkaatekevä presidentti.
Gorbatšov oli tuolloin loma-asunnollaan Forosissa Krimillä. Vanhoilliset sulkivat Gorbatšovin sinne kotiarestiin, mutta Jeltsinin pidättämistä viivyteltiin ja se kangerteli. Jeltsinin henkivartijan Koržakovin ja Jeltsinin mukaan KGB:n erikoisoperaatioihin valmistettu Alfa-yksikkö vain tarkkaili Jeltsinin toimia metsästä ja oli juonut alkoholia ainakin jonkin verran. Eräiden tietojen mukaan Alfan miehet olisivat radioteitse kyselleet monta kertaa KGB:n päällikkö Krjutškovilta lupaa pidättää Jeltsin, mutta saivat aina käskyn odottaa. Tämän lähteen mukaan juovuksissa ollut kaappauksen johtaja Janajev ei olisi uskaltanut antaa pidätysmääräystä. Krjutškov saattoi tarkoituksella viivytellä Alfan operaatiota, haluten tehdä tämän ensin lainsuojattomaksi ja pidättää vasta sitten. Keskipäivän aikoihin, Jeltsinin jo lähdettyä Valkoiselle talolle, huvilan ympärillä olleet KGB-miehet olisivat tulleet laskuvarjojääkäreiksi pukeutuneina Jeltsinin huvilalle, missä Koržakov olisi ottanut vieraat vastaan vieraanvaraiseen venäläiseen tapaan. Koržakov syötti nämä everstiluutnantti Zaitzevin miehet, ja nämä lähtivät muutaman tunnin päästä unisina pois, istuttuaan ensin bussissaanselvennälähde tarkemmin?.
Elokuun 1991 kaappaus > Poikkeustilakomitea

Janajev ja seitsemän muuta kaappauksen johtajaa muodostivat valtion poikkeustilakomitean (ГКЧП, GKTšP), joka otti vallan käsiinsä. 
Virallisesti vallan kaapannutta junttaa johti Neuvostoliiton varapresidentti Gennadi Janajev. Kaappaajiin kuuluivat myös Neuvostoliiton hallituksen pääministeri Valentin Pavlov, KGB:n johtaja Vladimir Krjutškov, puolustusministeri Dmitri Jazov, sisäministeri Boris Pugo, valtionyhtiöiden liiton johtaja Aleksandr Tizjakov, sotateollisen kompleksin johtaja ja puolustusneuvoston varajohtaja Oleg Baklanov ja maatalousneuvoston puhemies Vasili Starodubtsev. Kaappaushankkeen varsinainen johtaja oli Vladimir Krjutškov. Parlamentin puhemies Anatoli Lukjanov, Neuvostoliiton marsalkka Sergei Ahromejev ja Gorbatšovin henkilöstöpäällikkö Valeri Boldin tukivat kaappaajia.
20. elokuuta olisi allekirjoitettu uusi liittosopimus, joka muuttaisi Neuvostoliiton suvereenien tasavaltojen liitoksi ja tunnusti että kuusi sopimusneuvotteluista poissa ollutta tasavaltaa (Armenia, Georgia, Moldova, Latvia, Liettua ja Viro) olivat vapaita eroamaan tai hyväksymään myöhemmin liiton. Kaappaajat vetosivat neuvostokansalaisiin ja varoittivat Neuvostoliiton tuhosta. Asevoimia määrättiin avainpaikkoihin Moskovassa. Kaikki riippumaton media suljettiin. Muut poliittiset organisaatiot kuin kommunistipuolue määrättiin hajotettaviksi. Neuvostoliitto julistettiin hätätilaan.
Elokuun 1991 kaappaus > Vastarinta

Kaappaus alkoi kaatua tämän alun jälkeen paljolti sen tekijöiden kykenemättömyyteen. Maan puhelimet ja sähköposti toimivat, mikä mahdollisti vastapuolen organisoitumisen. Suosittua Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan johtajaa, presidentti Boris Jeltsiniä ei vangittu. Jeltsin kokosi datšalleen Venäjän avainjohtajat, kuten pääministeri Ivan Silajevin, puhemies Ruslan Hasbulatovin, Leningradin pormestari Anatoli Sobtšakin, Moskovan varapormestari Juri Lužkovin ja kenraali Konstantin Kobetsin. He laativat vetoomuksen Venäjän kansalle ja poistuivat huvilalta. KGB:n Alfa-yksikkö piiritti huvilan, muttei edelleenkään pidättänyt Jeltsiniä. Jeltsin meni Moskovan niin sanotulle valkoiselle talolle, missä hän julisti panssarivaunun päältä kaappauksen laittomaksi ja julisti televisiokameroille Venäjän asevoimien ja poliisin kuuluvan nyt hänen komentoonsa. Ulkomaille faksatut tiedotukset, jotka lähettiin takaisin Neuvostoliittoon, saivat Jeltsiniä tukevat kansalaiset liikkeelle. Valkoisen talon ympärille kerääntyi tuhansia ihmisiä odottamaan armeijan hyökkäystä. Tamskaja-divisioonan joukot käänsivät kuitenkin tykkinsä talosta poispäin.
Elokuun 1991 kaappaus > Kaappauksen luhistuminen

Useimmat neuvostotasavallat tuomitsivat kaappaajat. Kaappaajat saivat tukea Libyalta ja Irakilta, mutta suurin osa ulkovalloista jätti kommentoimatta kaappausta, jääden odottavalle kannalle. "Virkaatekevä presidentti" Gennadi Janajev piti lehdistötilaisuuden, jossa hän käyttäytyi hermostuneesti eikä kyennyt vakuuttavasti perustelemaan kaappausta. Lisäksi Janajev oli selvästi juovuksissa.
Kaappaajien suunnitelma romahti parissa päivässä ensimmäisiin vastoinkäymisiin, etenkin Jeltsinin pontevaan ja näkyvään toimintaan. Poikkeustilakomitea antautui keskiviikkona 21. elokuuta 1991 kello kymmenen. Seitsemän sen jäsentä pidätettiin heti, sisäministeri Pugo ja marsalkka Ahromejev tekivät itsemurhan.
Aikajana

Lähde:
Aikajana > Maanantai 19. elokuuta

4.00: Kenraali Igor Maltsev määräsi Krimin lentokentän suljettavaksi. Sotalaivoja ankkuroitiin lähelle Kap Forosta, jossa sijaitsi presidentti Mihail Gorbatšovin kesähuvila.
5.18: Varapresidentti Gennadi Janajev otti haltuunsa presidentin viran. Gorbatšov erotettiin terveydellisistä syistä ja määrätään kotiarestiin Krimille.
5.57: Poikkeustila julistettiin koko Neuvostoliiton alueelle. Kaikki valta oli nyt poikkeustilakomitealla, johon kuuluivat KGB:n päällikkö Vladimir Krjutškov, pääministeri Valentin Pavlov ja sisäministeri Boris Pugo.
9.00: Tankit vyöryivät Venäjän federaation parlamenttirakennuksen lähelle, missä presidentti Boris Jeltsin oleskeli.
10.40: Poikkeustilakomitea lakkautti lehdistönvapauden.
10.45: Venäjän federaation presidentti Boris Jeltsin tuomitsi kaappauksen sekä kehotti kansalaisia suurlakkoon.
12.00: Panssarivaunut vyöryivät Kremliin ja Punaiselle torille. Venäjän parlamentin ympärille kokoontui Jeltsinin tueksi valtavasti ihmisiä, jotka alkoivat rakentaa barrikaadeja.
13.00: Gruusian sosialistisen neuvostotasavallan presidentti Zviad Gamsakhurdian kehotti kansaa Tbilisissä olemaan rauhallisia.
14:00: Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush tuomitsi kaappauksen.
16.10: Boris Jeltsin ilmoitti olevansa Venäjän virallinen valtionpäämies. Poikkeustilakomitea julisti poikkeustilan Moskovaan ja Leningradiin. Venäjän kaivostyöläisten lakko alkoi.
16:35: Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan presidentti Vytautas Landsbergis kehotti kansaa rauhanomaiseen vastarintaan.
17.00: Poikkeustilakomitea piti ensimmäisen lehdistötilaisuuden ulkoministeriössä. Janajev ilmoitti, että presidentti Gorbatšov on sairas ja oleskeli Krimillä.
20.00: Poikkeustilakomitea esitti Boris Jeltsinille varoituksen olemaan kiihottamatta massoja.
21.00: Tamaskaj-valtiojoukkojen tankkeja siirtyi Jeltsinin puolelle.