stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dolf van der Scheer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dolph van der Scheer |  Dolph van der Scheer |  Dolph van der Scheer |  |
Maa:   Alankomaat
Miesten pikaluistelu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Oslo 1930 | yhteispisteet |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1931 | yhteispisteet |  |
Adolph Frederik "Dolf" van der Scheer (18. huhtikuuta 1909 Zutphen – 31. elokuuta 1966 Rotterdam) oli alankomaalainen pikaluistelija.
Dolf van der Scheer esiintyi ensimmäisen kerran kansainvälisillä areenoilla vuoden 1928 EM-kisoissa Oslossa, jossa ei vielä tullusta menestystä. Seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen maansa mestaruuden yhteispisteissä. Samana vuonna hän saavutti neljännen sijan yhteispisteissä Davosin EM-kilpailuissa. Vuodesta 1930 tuli van der Scheerin paras vuosi, sillä hän saavutti pronssia Oslon MM-kisoissa ja oli jälleen 4. EM-kisoissa. MM-kisojen pras matka oli hänellä 1 500 metriä, jolla matkalla hän sijoittui 3. samoin kuin EM-kisoissakin. Vuosi 1931 oli myös saman tasoinen kuin edllinenkin. Tällä kertaa Tukholman EM-kisoista tuli pronssia kahden 4-sijan jälkeen sekä MM-kisoissa 5. sija. EM-kisojen 500 ja 1 500 metrillä hän sijoittui toiseksi.
Seuraavat vuodet eivät olleet van der Scheerille enää yhtä menestyksekkäät. Toinen Alankomaiden mestaruus tuli vuonna 1933. Vuonna 1933 hän kilpaili Davosissa ja teki ennätyksensä niin 1 500:lla, 3 000:lla kuin 5 000 metrillä. Seuraavan kerran hän oli kansainvälisissä koitoksissa Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa helmikuussa 1936, joissa hän osallistui kaikille neljälle matkalle parhaan matkan ollessa 1 500 metriä, jossa sijoitus oli 9. Saman vuoden EM- ja MM-kisoissa sijoitukset olivat 13. ja 16. Hän oli mukana vielä sotavuosina 1940 ja 1941 maansa mestaruuskisoissa.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 m: 44,3, 25. tammikuuta 1936, Oslo
1 000 m: 1.33,8, 10. tammikuuta 1930, Davos
1 500 m: 2.18,9, 21. tammikuuta 1933, Davos
3 000 m: 4.59,8, 21. tammikuuta 1933, Davos
5 000 m: 8.34,6, 22. helmikuuta 1933, Davos
10 000 m: 18.04,9, 6. helmikuuta 1936, Garmisch-Partenkirchen
Die Kunst der Fuge

Viimeinen, keskeneräiseksi jäänyt fuuga Die Kunst der Fugesta.
Die Kunst der Fuge (Fuugan taito) BWV 1080 on Johann Sebastian Bachin keskeneräiseksi jäänyt teos, joka julkaistiin säveltäjän kuoleman jälkeen vuonna 1750. Die Kunst der Fugen 14 fuugaa ja neljä kaanonia veivät barokin ajan kontrapunktisen polyfonisen musiikin huippuunsa ja samalla teos päättää Bachin loppukauden instrumentaalisuurteosten sarjan, johon kuuluvat myös Goldberg-muunnelmat ja Musicalisches Opfer.
Bach ei itse nimennyt teostaan Die Kunst der Fugeksi, vaan nimitti kaikkia teoksen erillisiä kappaleita vain nimellä contrapunctus.
Teoksen historia

Bach oli ilmeisesti aloittanut teoksen säveltämisen jo 1740-luvun alkupuolella ja työsti sitä useaan otteeseen seuraavien vuosien aikana. Kahtena viimeisenä elinvuotenaan hän valmisteli teoksen painamista varten, mutta kuoli ennen sen painolaattojen valmistumista vuonna 1750. Teoksen saattoivat painokuntoon Bachin vanhimmat pojat Carl Philipp Emanuel ja Wilhelm Friedemann, ja teos painettiin lopulta vuonna 1751. Bachin pojat eivät kuitenkaan ilmeisesti täysin ymmärtäneet isänsä tavoitteita teoksen suhteen, ja lopullinen versio sisälsi 17 fuugaa ja neljä kaanonia, joista yksi oli Contrapunctus X:n vanhempi ja lyhyempi versio, ja lisäksi tämän kolmiäänisen peilifuugan molempien versioiden sovitukset kahdelle kosketinsoittimelle.
Teoksen viimeinen fuuga on otsikoitu painetussa versiossa Fuga a 3 Soggetti, jonka italiankielisyys viittaa siihen, että nimen on jälkikäteen lisännyt joku Bachin pojista. Se jäi säveltäjältä kesken, ja Carl Philipp Emanuel lisäsi painokseen tekstin: ”NB Tekijä kuoli tehdessään tätä fuugaa, jossa nimi B A C H ilmaantuu kontrasubjektina.” (”NB Über dieser Fuge, wo der Nahme B A C H im Contrasubject angebracht worden, ist der Verfasser gestorben.”) Huomautus ei nykykäsityksen mukaan ole kirjaimellisesti totta, sillä nuottikirjoitus on siihen asti Bachin omakätistä, vaikka hän oli viimeiset kuukautensa lähes sokea.
Koska viimeinen fuuga oli jäänyt näin keskeneräiseksi, Bachin kuoltua teoksen loppuun lisättiin korvaukseksi ostajille vielä Wenn wir in höchsten Nöten sein -koraalin pohjalta tehty sävellys BWV 668a. Koska muutoin koko Die Kunst der Fuge perustuu vain yhteen teemaan, tämä koraali ei selkeästi kuulu teokseen lainkaan. Lisäksi musiikkitieteilijöiden keskuudessa on herättänyt paljon keskustelua teoksen tarkoitettu järjestys ja erityisesti neljän kaanonin paikat teoksessa.
Vuonna 1756 Carl Philipp Emanuel ilmoitti, että teosta oli myyty vain kolmekymmentä kappaletta. Vielä 1800-luvun loppupuolella sitä esitettiin hyvin vähän. Die Kunst der Fugen pääsy viime vuosina konserttiohjelmistoihin johtuu pitkälti teoksesta tehdyistä orkesterisovituksista, jotka tekevät siitä helpommin lähestyttävän kuin säveltäjän todennäköisen alkuperäisen tarkoituksen mukainen kosketinsoitinesitys.
Teoksen rakenne

Teos alkaa kahdella fuugalla, joissa esitellään teoksen teema. Kunst der Fugen teema on Bachin omaa käsialaa, ja se on valittu siten, että se sopii hyvin kontrapunktiseen käsittelyyn, myös käännettynä. Contrapunctus 3 ja 4 ovat myös neliäänisiä fuugia, jossa käytetään juuri esitellyn teeman käännöstä.
Seuraavat kolme osaa ovat fuugia, jotka käyttävät sekä teemaa, että sen käännöstä yhtä aikaa. Contrapunctus 6 myös tihennettynä (eli lyhennetyillä nuottiarvoilla) ja 7 yhtä aikaa sekä tihennettynä että harvennettuna.
Seuraava fuugaryhmä Contrapuctus 8–11 koostuu joukosta vastafuugia, joissa käytetään uutta teemaa, joka esiintyy yhtä aikaa alkuperäisen Kunst der Fugen teeman kanssa. Näistä erityisesti Contrapunctus 11 on hyvin monimutkainen kontrapunktinen rakennelma. Siinä kaikki kolme Contrapunctus 8:n teemaa, mukaan lukien teoksen alkuperäinen teema, esiintyvät käännettyinä, uudelleen järjesteltyinä ja yhdistettyinä muodostaen neliosaisen fuugan.
Tämän jälkeen teoksen tarkoitettu järjestys käy epäselvemmäksi. Carl Philipp Emanuelin toimittamassa laitoksessa seuraa kaksi peilifuugaa (Contrapuctus 12 ja 13) ja aikaisemmin mainittu lyhyempi versio Contrapunctus 10:stä, joka ei luultavasti ollut tarkoitettu lopulliseen teokseen.
Kolmentoista fuugan jälkeen seuraa neljä kaanonia. Näistä ensimmäisen odottaisi olevan sarjan viimeisenä sen monimutkaisuuden vuoksi. Muut kaanonit ovat rakenteeltaan yksinkertaisempia oktaavi- desiimi- ja duodesiimikaanoneita.
Teoksen päättää keskeneräiseksi jäänyt fuuga, jonka nimi alkuperäispainoksessa on Fuga a 3 Soggetti. Sen kolmesta teemasta yksi on hidas ja ricercar-tyylinen, toinen nopeampi ja liikkuu kahdeksasosanuoteissa. Kolmas teema on Bachin ”nimikirjoitus”, eli nuotit B-A-C-H puolinuotin pituisina. Alkuperäisen käsikirjoituksen perusteella on todennäköistä, että Bachin tarkoituksena oli yhdistellä teoksen lopussa näitä teemoja eri tavoin.
Dink Smallwood

| Dink Smallwood |
| --- | --- |

 Kuvakaappaus pelistä. Dink on heittänyt hellfire-loitsun kivijättiläistä vastaan.
Kehittäjä:  RTSoft
Julkaisija:  Legendo Entertainment
Jakelija:  Google Play ja App Store
Suunnittelija:  Seth Robinson
Julkaistu:  24. huhtikuuta 1998
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli ja tietokoneroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Android, Linux, Microsoft Windows, macOS ja IOS
Lisenssi:  Ilmaisohjelma
Jakelumuoto:  CD-levy ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Dink Smallwood on RTSoftin kehittämä humoristinen tietokoneroolipeli, jossa ohjataan nuorta sikafarmaripoikaa nimeltä Dink Smallwood tämän matkalla sankariksi. Peli julkaistiin 24. huhtikuuta 1998. Sitä ennen pelistä julkaistiin demoversio loppuvuodesta 1997.
Pelin luoneen Seth Robinsonin mukaan sen suunnittelussa merkittävimpiä esikuvia olivat The Legend of Zelda- ja Monkey Island -pelisarjat. Robinsonin lisäksi pelin kehittämiseen osallistuivat Justin Martin, Greg Smith ja Shawn Teal.
Tarina

Dink Smallwood on kaksin äitinsä kanssa pienessä Stonebrookin kylässä asuva nuorukainen, joka on aina unelmoinut urasta kuninkaan urheana ritarina. Arkea sikojen kasvattajana ei helpota tieto siitä, että hänen inhoamansa Milder Flatstomp samasta kylästä on juuri päässyt kuninkaan armeijaan. Eräänä päivänä palatessaan poimimasta pähkinöitä Dink näkee kotitalonsa liekeissä. Äitinsä kuoltua tulipalossa Dink jättää kotikylänsä ja lähtee toiseen kylään tätinsä luokse. Samalla hän kuitenkin alkaa punoutua kiinni kuningaskuntaa uhkaavaan salajuoneen, jonka hän päättää estää. Kohdattuaan muun muassa ankkoja palvovan kylän ja pelastettuaan sen asukkaat nälänhädältä Dink päätyy lopulta taistelemaan pelin loppuvastusta, pahaa Seth-jumalaa, vastaan koettaessaan pelastaa entistä kiusaajaansa, ritariksi kuninkaan palveluksessa kohonnutta Milderiä.
Aiheesta muualla

Dink Smallwood RTsoftin sivuilla
The Dink Network
Donghak-kapina

Donghak-kapina (kor. 동학 농민 운동, Donghak nongmin undong, hanja 東學 農民 運動) oli Koreassa vuonna 1894 puhjennut talonpoikaiskapina, jonka kukistaminen kiinalaisten apujoukkojen avulla johti Kiinan ja Japanin sodan puhkeamiseen. Kapinassa köyhtyneet talonpojat ryhtyivät kannattamaan poliittisesti radikaalia donghak-uskontoa.
Donghakin eli Itäisen opin liikkeen perusti 1860 Choe Je-u (1824–1865). Hän yhdisti konfutselaisuuden, buddhalaisuuden, taolaisuuden, katolilaisuuden ja kansallisten shamanististen uskomusten parhaita puolia yhdeksi uudeksi opiksi. Choe Je-u opetti ihmisten tasa-arvoa, mikä houkutti liikkeeseen etenkin talonpoikia, kuten myös Donghakin shamanistiset ainekset. Liikkeen tavoitteena oli saada aikaan parannusta talonpoikien asemaan ja saada Korean korruptoitunut hallinto uudistettua. Ulkomaalaisia koskien Donghak-liike vaati kauppiaiden pysymistä sovituissa kauppa-paikoissa ja että Korean hallitus olisi rajoittanut ulkomaisen riisin tuontia Koreaan.
Koreassa puhkesi 1890-luvun alussa useita talonpoikaiskapinoita, jotka olivat suuntautuneet Korean hallitusta ja ulkomaalaisia vastaan. Yleensä kapinat lakkasivat pian itsestään, mutta ne toistuivat lähes joka vuosi. Vähitellen talonpoikien kapinointi voimistui ja vuonna 1893 Donghak-liike vaati japanilaisten ja länsimaalaisten karkottamista Koreasta. Korean hallituksen onnistui kuitenkin sillä erää rauhoittaa tilanne uhkaamalla Donghakia voimatoimilla. Donghak-liike ei kuitenkaan alistunut Korean hallituksen uhkausten edessä pitkäksi aikaa, vaan jo seuraavan vuoden helmikuussa se nousi jälleen kapinaan ajaakseen ulkomaalaiset pois Koreasta ja parantaakseen talonpoikien elinolosuhteita. Avoin kapina puhkesi pian sen jälkeen, kun Korean kuningas Gojong oli kieltäytynyt Donghak-liikkeen vaatimasta hallintoreformista.
Varsinainen kapina puhkesi helmikuussa 1894 Gobussa Jeollan provinssissa, jossa paikalliset talonpojat kukistivat paikallishallinnon ja jakoivat mielestään laittomasti kerätyn veroriisin alueen asukkaille. Kapina levisi pian Gobun lähialueille. Toukokuussa 1894 Donghak-liikkeen kapina oli voimistunut siinä määrin, että kapinalliset etenivät Jeollan pääkaupunkiin Jeonjuun 31. toukokuuta 1894. Jeonjun valtauksen jälkeen kapina levisi edelleen Chungcheongin ja Gyongsangin provinsseihin. Talonpojat olivat nousseet kapinaan nimenomaan Korean hallitusta vastaan ja heidän tavoitteensa kohdistuivat lähinnä korruptoituneen virkakoneiston syrjäyttämiseen.
Kun kuningas Gojongin hallitus ei saanut kapinallisia omin voimin kukistettua, se pyysi Kiinaa lähettämään apujoukkoja. Koska Kiina ja Japani olivat vuonna 1885 sopineet vetävänsä molemmat joukkonsa pois Koreasta, Japani vastasi tähän lähettämällä omat suuremmat sotajoukkonsa, jotka valtasivat Korean, eivätkä suostuneet lähtemään pois. Itse kapina saatiin kukistettua, ja sen johtajat, mukaan lukien Choe Si-hyeong, teloitettiin.
Deinotherium

| Deinotherium |
| --- | --- |

 Mioseeni–Pleistoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Norsueläimet Proboscidea
Heimo::  †Deinotheriidae
Alaheimo::  †Deinotheriinae
Suku::  †Deinotherium  Kaup, 1829
Lajit
 †Deinotherium giganteus  †Deinotherium indicus  †Deinotherium bozasi 
Katso myös
   Deinotherium Wikispeciesissä   Deinotherium Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Deinotherium giganteum-lajin kallo Oxford University Museum of Natural History -museossa.
Deinotherium (suom. ”kauhistuttava eläin”) oli 20–1,5 miljoonaa vuotta sitten elänyt suuri norsueläin. Sen tuntee lyhyistä alaspäin sojottavista syöksyhampaista, joilla eläin saattoi kuoria puiden kaarnaa, puolustaa itseään ja kosiskella lajitovereita.
Eläin on suurimpia koskaan eläneitä maanisäkkäitä: se oli 3,5–4 metriä korkea ja painoi jopa 10 tonnia. Nykyinen afrikannorsu on 3–3,5 metriä korkea ja painaa 3–6 tonnia. Tämä tekee Deinotheriumista kolmanneksi suurimman tunnetuista maalla eläneistä nisäkkäistä. Deinotherium oli kehittynyt pienemmästä varhaismioseenin Prodeinotheriumista.[lähde? ]
Deinotheriumin ensimmäiset fossiilit löytyivät 1820-luvulla Saksasta. Suomen Suomusjärveltä löydettiin vuonna 1960 kivettynyt Deinotheriumin olkaluun kappale, joka kuitenkin määritettiin vasta 2000-luvulla. Se on vähintään viisi, todennäköisimmin 5–13,5 miljoonaa vuotta vanha, ja sen arvellaan kulkeutuneen Lounais-Suomeen Venäjältä jäävuoren mukana vasta miljoonia vuosia eläimen kuoleman jälkeen. Se on maailman pohjoisin tunnettu Deinotherium-löytö ja samalla Suomen vanhin nisäkäsfossiili. Löydön teki sattumalta silloinen opiskelija Marja Simonsuuri.
Deinotherium oli luultavasti kasvinsyöjä.
Lajit

Deinotherium giganteus Euroopassa myöhäismioseenilta keskiplioseenille, keskiplioseenilla Saksassa, alaplioseenilla Romaniassa. Se hävisi luultavasti 2–4 miljoonaa vuotta sitten.[lähde? ]
Deinotherium indicus Aasiassa Intian ja Pakistanin seuduilla keskimioseenilta myöhäismioseenille, katosi 7 miljoonaa vuotta sitten[lähde? ]
Deinotherium bozasi Afrikassa myöhäismioseenilta varhaispleistoseenille (viimeinen noin miljoona vuotta sitten)[lähde? ]
Mokele mbembe

Afrikkalaisen taruhirviön, mokele mbemben, on joskus väitetty olevan Deinotherium. Monet retkikunnat ovat tutkineet olion väitettyä asuinaluetta, mutta todisteita sen olemassaolosta ei ole löytynyt.[lähde? ]
Aiheesta muualla

FactFile: Deinotherium
Erään planeetan ihmeitä: Suomusjärven muinaisnorsu
Doutzen Kroes

Doutzen Kroes
Doutzen Kroes (s. 23. tammikuuta 1985) on alankomaalainen huippumalli.
Kroes syntyi Oostermeerin kylässä, Alankomaihin kuuluvassa Friisinmaan provinssissa. Hän on solminut useita sopimuksia suurten mallitoimistojen, kuten Women Milan ja Viva Paris, kanssa. Kroes on luonut kansainvälistä ja menestyksekästä uraa. Hän on esiintynyt Voguen, Timen, Harper’s Bazaarin ja Numeron kannessa. Hän myös esiintyy säännöllisesti Victoria's Secretin katalogissa, ja on esiintynyt heidän muotinäytöksessään vuosina 2005 ja 2006 ja 2008. Kroes on ollut mukana myös Guccin, Calvin Kleinin, Tommy Hilfigerin, Dolce & Gabbanan, Versacen, Escadan, Valentinon sekä Neiman Marcusin kampanjoissa.
Vuonna 2005 Vogue.comin käyttäjät valitsivat Kroesin vuoden malliksi. Saman vuoden elokuussa Kroes valittiin myös Calvin Kleinin Eternity-hajuveden keulakuvaksi ja huhtikuussa 2006 hän solmi kolmivuotisen sopimuksen L'Oréal Parisin kanssa.
Toukokuussa 2007 Kroes esiintyi American Voguen kannessa yhdessä Hilary Rhodan, Caroline Trentinin, Raquel Zimmermannin, Sasha Pivovarovan, Agyness Deynin, Coco Rochan, Jessica Stamin, Chanel Imanin, ja Lily Donaldsonin kanssa. Lehden numerossa heidät kaikki määriteltiin tuleviksi uuden sukupolven supermalleiksi, tämän hetken 'it-girleiksi'. Kroes oli maailman viidenneksi parhaiten palkattu malli vuonna 2009: hän ansaitsi 6 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Doutzen Kroes Wikimedia Commonsissa
Doutzen Kroes Style.comissa (englanniksi)
Doutzen Kroesin epäviralliset fanisivut (englanniksi)
Doutzen Kroes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
EUSE

EUSE voi tarkoittaa seuraavia:
Euroopan tuetun työllistymisen kattojärjestö (EUSE)
Euroopan unionin sotilasesikunta (EUSE)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”EUSE”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Czesław Miłosz
Suomennetut teokset

Vangittu mieli.  (Zniewolony umysl, 1953.)  Suomentanut Kirsti Siraste. WSOY, 1983.  ISBN 951-0-12099-5.
Issan laakso.  (Dolina Issy, 1955.)  Suomentanut Kirsti Siraste. WSOY, 1981.  ISBN 951-0-10671-2.
Euroopan lapsi: Runovalikoima.  Suomentanut Kirsti Siraste. WSOY, 1985.  ISBN 951-0-12810-4.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Czesław Miłosz Wikimedia Commonsissa
Polvivaara, Lauri: Czeslaw Milosz ja Ulron valta, Paatos 2/2010
Kärkkäinen, Tapani: Isänmaalliset luopiot, (Arkistoitu – Internet Archive) Puolan ja Liettuan kirjallisuuksien rajankäyntiä, Nuori Voima 2/1994
Miloszin hauta Krakovassa.
Douppaus

Eräs puolijohderakenne
Douppaus (engl. doping) eli seostaminen tarkoittaa puolijohteiden (puolijohdekomponenttien) valmistuksessa epäpuhtauksien lisäämistä hallitusti erittäin puhtaaseen puolijohdeaineeseen (esimerkiksi pii, germanium, seleeni, arseeni). Tällöin saadaan materiaaliin halutunlaiset sähköiset ominaisuudet.
Doupattujen atomien määrä, joka tarvitaan muuttamaan puolijohteen sähkönjohtavuutta, on erittäin pieni. Kun suhteellisen pieni määrä doupattuja atomeja lisätään (1 jokaista 100 000 000 atomia kohden), sanotaan douppauksen olevan matala tai kevyt. Kun doupattuja atomeja lisätään huomattavasti enemmän (1 jokaista 10 000 atomia kohden), sanotaan douppauksen olevan raskas tai korkea. Tämä merkitään yleensä n+ n-tyypin douppaukselle ja p+ p-tyypin douppaukselle.
Puolijohdekomponentteja ovat muun muassa ledit, tyristorit, diodit ja transistorit, joita sisältävät mikropiirit ovat mikroprosessori- ja tietokonetekniikan peruskomponentteja.
Douppaustekniikka ja -aineet

Douppaus tapahtuu yleensä yksinkertaisten, puolimetalli- ja vetyatoimeista koostuvien kaasujen avulla, hajottamalla kaasu suljetussa kammiossa doupattavan aineen kanssa, jolloin puolimetalliatomit laskeutuvat doupattavan aineen päälle. Tällaisia kaasuja ovat muun muassa silaani, arsiini, seleenivety ja germaani.
Douron alue

Douro Portugalin kartalla
Douro on samannimisen joen mukaan nimetty Região Norten ala-alue Portugalissa. Sen pinta-ala on 4 114 km² ja väkiluku noin 205 902 (2011). Suurimmat kaupungit on Vila Real, Lamego ja Régua.
Douron merkittävimpiin vientituotteisiin kuuluu viini, erityisesti portviini. Alue on pääasiassa vuoristoista ja siellä on runsaasti jyrkkiä laaksoja.
Kunnat

Alijó
Armamar
Carrazeda de Ansiães
Freixo de Espada-à-Cinta
Lamego
Mesão Frio
Moimenta da Beira
Penedono
Peso da Régua
Sabrosa
Santa Marta de Penaguião
São João da Pesqueira
Sernancelhe
Tabuaço
Tarouca
Torre de Moncorvo
Vila Flor
Vila Nova de Foz Côa
Vila Real
EURion

EURion-kuvio muodostuu viidestä renkaasta.
EURion on viidestä ympyrästä muodostuva kuvio, joka on esiintynyt monien maiden seteleissä vuodesta 1996 lähtien. Kuvion tarkoitus on, että modernit kopiokoneet tunnistavat kopioitavan kuvan seteliksi ja sitten kieltäytyvät kopioimasta sitä. Kuvio on osa seteleissä esiintyviä väärentämisenesto-piirteitä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| EURion-kuvioita viiden euron setelissä. | EURion-kuvioita 500 euron setelissä. | EURion-kuvioita 20 Yhdysvaltain dollarin setelissä viivoilla yhdistettyinä. |
EUMC

EUMC on lyhenne seuraavista:
Euroopan unionin sotilaskomitea
Euroopan unionin rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus, jonka työtä tekee nykyisin Euroopan unionin perusoikeusvirasto (FRA)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”EUMC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Court and Spark

| Court and Spark Joni Mitchell |
| --- | --- | --- |

Mitchellin itse suunnittelema kansi
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Joni Mitchell ja Henry Lewy
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 36.58
 Levy-yhtiö: Asylum Records
Joni Mitchellin muut julkaisut
| For the Roses 1972 | Court and Spark 1974 | Miles of Aisles 1974 |
Court and Spark on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Joni Mitchellin studioalbumi vuodelta 1974. Siitä tuli Mitchellin eniten myyty albumi. Tällä kuudennella studioalbumillaan Mitchell ottaa folk rock -tyyliinsä ensi kertaa mukaan jazzvaikutteita, jotka tulivat vieläkin vahvempaan rooliin hänen 1970-luvun loppupuolen levytyksissä.
Court and Spark nousi Yhdysvaltojen albumilistan kakkoseksi, Kanadassa ykköseksi ja saavutti lopulta RIAA:n tuplaplatinalevyrajan ainoana Mitchellin albumeista. The Village Voice -lehden jazz- ja popkriitikot valitsivat sen vuoden parhaaksi albumiksi. Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti valitsi sen kaikkien aikojen 500 parhaan albumin joukkoon. Court and Spark otettiin mukaan Robert Dimeryn vuonna 2006 julkaistuun kirjaan 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Mitchellin albumeista kirjaan pääsivät myös Blue (1971), The Hissing of Summer Lawns (1975) ja Hejira (1974).
Tuotanto

Mitchell vietti suurimman osan ajastaan vuonna 1973 äänittäen Court and Spark -albumia Los Angelesissa. Mitchell ja tuottaja-äänittäjä Henry Lewy kutsuivat soittajiksi alueen huippumuusikoita muun muassa kokoonpanoista The Jazz Crusaders ja Tom Scott’s L. A. Express. Levyllä vierailevat myös Robbie Robertson, David Crosby ja Graham Nash sekä komediaryhmä Cheech & Chong.
Vastaanotto

Court and Spark julkaistiin tammikuussa 1974 ja otettiin hyvin vastaan. Maaliskuussa albumin kappale ”Help Me” julkaistiin singlenä, ja alkoi saada paljon radiosoittoa niin, että se nousi Mitchellin ensimmäiseksi ja ainoaksi Top 10 -singleksi Billboard-lehden listalla. Albumi nousi lehden LP-listalla kakkoseksi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet paitsi päätösraita ”Twisted” ovat Joni Mitchellin kirjoittamia.
Kappaleet > A-puoli

Court and Spark – 2:46
Help Me – 3:22
Free Man in Paris – 3:02
People’s Parties – 2:15
Same Situation – 2:57
Kappaleet > B-puoli

Car on a Hill – 3:02
Down to You – 5:38
Just Like This Train – 4:24
Raised on Robbery – 3:06
Trouble Child – 4:00
Twisted (Annie Ross, Wardell Gray) – 2:21
Tekijät

Joni Mitchell – laulu, taustalaulu, kitarat, kappaleella ”Down to You” myös klavinetti
John Guerin – rummut ja muut lyömäsoittimet
Wilton Felder – bassokitara kappaleilla ”People's Parties” ja ”Free Man in Paris”
Jim Hughart – bassokitara kappaleella ”Trouble Child”
Max Bennett – bassokitara muilla raidoilla
Milt Holland – putkikellot kappaleella ”Court and Spark”
Tom Scott – puupuhaltimet
Chuck Findley – trumpetti kappaleilla ”Twisted” ja ”Trouble Child”
Joe Sample – sähköpiano, kappaleella ”Raised on Robbery” klavinetti
David Crosby – taustalaulu kappaleilla ”Free Man in Paris” ja ”Down to You”
Graham Nash – taustalaulu kappaleella ”Free Man in Paris”
Susan Webb – taustalaulu kappaleella ”Down to You”
Larry Carlton – sähkökitara
Wayne Perkins – sähkökitara kappaleella ”Car on a Hill”
Dennis Budimir – sähkökitara kappaleella ”Trouble Child”
Robbie Robertson – sähkökitara kappaleella ”Raised on Robbery”
José Feliciano – sähkökitara kappaleella ”Free Man in Paris”
Cheech Marin – taustaäänet kappaleella ”Twisted”
Tommy Chong – taustaäänet kappaleella ”Twisted”
Joni Mitchell ja Henry Lewy – tuotanto
Henry Lewy ja Ellis Sorkin – äänitys
Käännös suomeksi