stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Säkenepuut

| Säkenepuut |
| --- | --- |
 Caryocar brasiliense
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Säkenepuukasvit Caryocaraceae
Suku::  Säkenepuut Caryocar  L.
Katso myös
   Säkenepuut Wikispeciesissä   Säkenepuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säkenepuut (Caryocar) on säkenepuukasvien (Caryocaraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi 16 lajia.
Säkenepuut kasvavat luonnossa Etelä-Amerikan pohjoisosissa, Keski-Amerikan eteläosissa sekä osalla Pienistä Antilleista.
Lajeja

Caryocar amygdaliferum
Caryocar amygdaliforme
Caryocar brasiliense
Caryocar coriaceum
Caryocar costaricense – costaricansäkenepuu
Caryocar cuneatum
Caryocar dentatum
Caryocar edule
Caryocar glabrum
Caryocar gracile
Caryocar harlingii
Caryocar microcarpum
Caryocar montanum
Caryocar nuciferum
Caryocar pallidum
Caryocar villosum
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Caryocar
Suomen patristinen seura

| Suomen patristinen seura |
| --- | --- |
Perustettu:  2011
Toimiala:  patristiikka
Jäsenmäärä:  yli 60
puheenjohtaja:  Harri Huovinen
varapuheenjohtaja:  Serafim Seppälä
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen patristinen seura on suomalainen tiedeyhdistys, jonka tarkoitus on edistää ja tehdä tunnetuksi varhaiskristillisyyden ja patristiikan tutkimusta. Tarkoitustaan varten seura tekee julkaisutoimintaa ja järjestää tilaisuuksia. Se on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen. Seura järjestää vuosittain Symposium Patristicum Fennicum -tapahtuman, jossa käsitellään vaihtuvia teemoja.
Suomen patristinen seura perustettiin 6. joulukuuta 2011 Suomen Ateenan-instituutissa. Sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Gunnar af Hällström. Sittemmin puheenjohtajaksi valittiin Anni Maria Laato. Nykyisenä puheenjohtana toimii Harri Huovinen. Seuran jäsenmäärä on yli 60 henkeä.
Suomen patristinen seura on Suomen tiedekustantajien liiton jäsen. Sen julkaisutoimintaan lukeutuu Studia Patristica Fennica -julkaisusarja, johon sisältyy noin neljä vuosittaista nidettä, ja käännökset varhaiskristillisistä alkuperäisteksteistä.
Stunticon

| Stunticonit> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Stunticonit
Asema:  Sotilaat
Ryhmäsidokset:  Decepticonit
Stunticonit ovat kuvitteellisia hahmoja alkuperäisestä The Transformers -sarjasta, "Generation 1" ja sarjakuvasta.
Stunticonit ovat pahojen Decepticonien alaryhmä, johon kuuluu viisi jäsentä. Dead End, Breakdown, Drag Strip, Wildrider ja heidän johtajansa Motormaster. He kaikki muuntautuvat autoiksi. He ovat tehokkaita ja vaarallisia sotureita, mutta heidän heikkoutensa on ryhmän jäsenien erimielisyydet. Kukaan ei ole samaa mieltä toisen kanssa ja he kaikki vihaavat omaa ryhmänjohtajaansa Motormasteria. Tämä tuottaa heille myös ongelmia, kun he muodostavat jättiläisrobotti Menasorin.
Stunticonit > Motormaster

Motormaster on Stunticonien johtaja. Hän muuntautuu suureksi rekka-autoksi ja kutsuu itseään "Teiden kuninkaaksi". Hänen alaisensa vihaavat häntä, mutta eivät uskalla olla tottelemattakaan. Motormaster muodostaa Menasorista tämän keskikehon. Motto: "Nämä pyörät tehtiin murskaamaan!"'
Stunticonit > Dead End

Dead End on fatalisti ja pessimisti, joka ei juuri näe syytä jatkaa Autobottien ja Decepticonien välistä sotaa, koska kaikki transformerit kuolevat kuitenkin joskus. Motto: "Me olemme kaikki vain ruosteenruokaa."
Stunticonit > Breakdown

Breakdown kärsii pahasta vainoharhaisuudesta. Hän pelkää että häntä tuijotetaan kaikkialla ja luulee jopa tavallisten, elottomien autojen tuijottavan häntä etulyhtyjensä kautta. Motto: "Pidä optiset sensorisi itselläsi."
Stunticonit > Drag Strip

Drag Stripillä on pakkomielle kilpailuun. Hän haluaa olla paras ja nopein kaikessa, eikä epäröi huijata voittaakseen. Motto: "Ensimmäinen joka ylittää maaliviivan jää henkiin!"
Stunticonit > Wildrider

Wildrider on vastuuton kaahari joka ei juuri liikennesäännöistä tai omasta tai muiden turvallisuudesta piittaa. Motto: "Olet joko poissa tieltäni tai pulassa."
Stunticonit > Menasor

Menasor on viiden Stunticonin muodostama jättiläissoturi. Hänen tulivoimansa on erittäin voimakasta ja hänellä on aseenaan iso, hopeinen miekka. Suurimman ongelman muodostaa kuitenkin hänessä se, että hänen personallisuutensa on jakautunut kaikkien viiden Stunticonin kanssa ja se aiheuttaa jatkuvia ristiriitoja hänessä. Erityisesti Stunticonien viha johtajaansa Motormasteria kohtaan aiheuttaa tämän.
Aiheesta muualla

Lisätietoa Stunticoneista TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
Transformers
Säpinää (kappale)

| ”Säpinää” Maukka Perusjätkä |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Säpinää
 B-puoli: ”Mama”
 Julkaistu: 1979
 Tekijä(t): Ralf Örn
 Tyylilaji: uusi aalto, punk
 Levy-yhtiö: Johanna
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Maukka Perusjätkän muut singlet
|   | ”Säpinää” 1979 | ”Vaatteet (on mun aatteet)” 1980 |
Säpinää on Maukka Perusjätkän loppuvuodesta 1979 singlenä julkaistu kappale. Nimikappaleen sävelsi ja sanoitti Ralf Örn. Singlen B-puolella on kappale ”Mama”.
Singlestä ilmestyi aiemmin kesäkuussa 1979 Love Recordsin kautta koelevy (julkaisunumero LRS 2264). Sen B-puolella oli ”Mun kaverit/Elvis”. Maukka Perusjätkän ja Örnin lisäksi tuolla levyllä musisoivat Esa Pulliainen (kitara), Hepa Halme (tenorisaksofoni), Vexi Kumpula (basso), Keimo Hirvonen (rummut), Elisa Korjus (taustalaulu), Woude (taustalaulu), Pia-Maria Koponen (taustalaulu) ja Hande Virkki (taustalaulu).
Kappale nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle.
Kappaleen taustasta

Säveltäjä ja tuottaja Ralf Örnin mukaan kappale syntyi siten, että hän oikeastaan yritti soittaa brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen levytystä ”Satisfaction”. Örn ei kuitenkaan osannut soittaa kappaletta oikein, joten siitä syntyikin ”Säpinää”. (Soundi 9/1980)
Maukka Perusjätkä taas muistelee, ettei aikoinaan osattu äänittää moottorisahaa studiossa. Kappale alkaa sillä, että Maukka karjaisee: "Mitääh!?" Tämän jälkeen alkaa kuulua moottorisahan revittelevä ääni yksinään. Seuraavaksi piano alkaa soittaa melodiaa, johon moottorisahaus yhdistyy, kunnes rummut liittyvät mukaan. Itse moottorisaha liittyy kappaleeseen Maukan kertoman tarinan kautta: "[- -] joskus Kill Cityssä olin menossa treeneihin, ovi oli lukossa, ja jätkät ei päästänyt mua treenikämpälle. Kävin kotoa hakemassa moottorisahan ja kun ne kuulivat, mikä mulla on mukana, niin johan ovi aukesi. En ehtinyt sahata lukkopesää pois."
Maukan omaperäisestä ovenavausmetodista Ralf Örn keksi, että moottorisaha olisi jatkossa Maukka Perusjätkän "soitin", kunhan vain moottorisahasta ensin poistettiin ketju. Ralf Örn työskenteli Kill Cityssä Freak Out -klubilla, Maukka bändikavereineen sen sijaan oleili Kill Cityn nuorisokerhon puolella. Maukka ja Örn tutustuivat, ja niin sai nuorisokerho jäädä. "Ensimmäisen vuoden aikana järjestimme itse keikat, ei niistä tosin rahaa saanut", Maukka kertoo, "mentiin väkisin soittamaan". Ulkoilmakeikkojen lisäksi yhtye soitti Elmu Polilla, Tavastialla ja Kill Cityssä.
Säpinää Chinatownissa

| Säpinää Chinatownissa> Big Trouble in Little China |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Carpenter
Käsikirjoittaja:  Gary Goldman   David Z. Weinstein
Tuottaja:  Larry J. Franco
Säveltäjä:  John Carpenter   Alan Howarth
Kuvaaja:  Dean Cundey
Leikkaaja:  Steve Mirkovich   Mark Warner   Edward A. Warschilka
Pääosat:  Kurt Russell   Kim Cattrall   Dennis Dun   James Hong   Victor Wong
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Disney+
Ensi-ilta:   1986-07-022. heinäkuuta 1986 (Yhdysvallat)  1986-09-2626. syyskuuta 1986 (Suomi)  
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Säpinää Chinatownissa (engl. Big Trouble in Little China) on vuonna 1986 valmistunut yhdysvaltalainen komediaa ja fantasiaa yhdistelevä seikkailuelokuva, jonka ohjauksesta on vastannut John Carpenter. Elokuvan pääosassa on Kurt Russell, joka esittää elokuvassa pahasta suustaan tunnettua rekkakuskia Jack Burtonia, jonka matka Chinatowniin tapaamaan ystäväänsä Wang Chita johdattaa Jackin tahtomattaan keskelle yliluonnollista tapahtumasarjaa, jonka takana on mustan magian mestari Lo Pan.
Elokuvan budjetti oli 19–25 miljoonaa dollaria, mutta lipputuloja elokuva tuotti vain 11,1 miljoonaa dollaria, ja se oli siten Carpenterin uran pahin epäonnistuminen. Sen jälkeen Carpenter siirtyi tekemään pienemmän budjetin elokuvia. Huonosta menestyksestään huolimatta Säpinää Chinatownissa on Den of Geek -sivuston mukaan kulttielokuva.
Aiheesta muualla

Säpinää Chinatownissa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
John Carpenterin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1970-luku: Pimeä tähti (1974) · Hyökkäys poliisiasemalle (1976) · Halloween – naamioiden yö (1978) · Vainoavat silmät (1978) · Elvis (1979)
1980-luku: Usva (1980) · Pako New Yorkista (1981) · The Thing – ”se” jostakin (1982) · Christine – tappaja-auto (1983) · Starman (1984) · Säpinää Chinatownissa (1986) · Pimeyden valtias (1987) · Pahan kehä (1988)
1990-luku: Näkymättömän miehen muistelmat (1992) · Hulluuden syövereissä (1995) · Kirottujen kaupunki (1995) · Pako L.A:sta (1996) · John Carpenterin vampyyrit (1998)
2000-luku: Ghosts of Mars (2001)
2010-luku: The Ward (2010)
Tarento

Tarento (jap. タレント) on japaninkielinen nimitys henkilöille, jotka esiintyvät säännöllisesti massamediassa. He esiintyvät esimerkiksi varietee-ohjelmien panelisteina, mutta eroavat muista julkisuuden henkilöistä tai näyttelijöistä. Näyttelijä esiintyisi vieraana televisio-ohjelmassa markkinoidakseen uusinta esitystään, mutta tarentolla ei ole tiettyä markkinointikohdetta. Tarentoilla on usein tietylle katsojaryhmälle suunnattu persoonallisuus ja voivat olla hyvin suosittuja ja esiintyvät tuotteiden mainoskasvoina. Tarentoilla voi olla hyvin lyhyt ura ja jopa 90 prosenttia tuloista voi mennä välitystoimistolle. Toimistot voivat tarjoa asuntoa ja taskurahaa ennen suosion nousua.
Tasavalta (färsaarelainen puolue)

Tasavalta (fääriksi Tjóðveldi), aiemmin Republikaaninen puolue (fääriksi Tjóðveldisflokkurin) on färsaarelainen poliittinen puolue, joka kannattaa saarten itsenäisyyttä. Puolue on vasemmistolainen. Puolue on perustettu vuonna 1948, koska Färsaaret ei saanut itsenäisyyttä kansanäänestyksessä vuonna 1946.[lähde? ]
Puolueella on kuusi paikkaa 23:sta Färsaarten parlamentissa. Puolue sai vuoden 2019 vaaleissa 18 prosenttia äänistä.
Käännös suomeksi
Targa

Targa on termi yleensä kaksiovisen henkilöauton katosta, josta on irrotettavissa osa, joka rajoittuu reunoistaan turvakaareen, sivuikkunoihin ja tuulilasin kehykseen. Rakenteeltaan irrotettava osa on kevyt ja joskus ikkunallinen. Targan katon irrotettava osuus koostuu yleensä yhdestä osasta, mutta joissain autoissa on käytetty kahta irrotettavaa ikkunaa, jotka irtoavat molemmilta puolilta ja niiden väliin jää kattoon paikalleen pitkittäinen palkki. Tällöin kyseessä on T-top.
Porsche 911 Targa vm. 1988
Porsche 911 Targa vm. 1982
Porsche 911: targa ja cabrio
Tammisaaren kirjasto

| Tammisaaren kirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Raaseporintie 8, 10600 Tammisaari (Raasepori)
Koordinaatit:  59.9751°N, 23.4427°E
Tyyppi:  yleinen kirjasto, osa Raaseporin kaupunginkirjastoa
Perustettu:  1862
Tammisaaren kirjasto, Raasepori: Kirjastojen aukioloajat ja yhteystiedot
Tammisaaren kirjasto, myös muodossa Tammisaaren kirjasto, Axxell & Novia on Raaseporin kaupungin Tammisaaren kaupungin keskusta-alueella toimiva kaupunginkirjaston toimipiste. Tammisaaren kirjasto perustettiin vuonna 1862. Nykyinen kirjastorakennus on vuodelta 1977. Sen suunnitteli arkkitehti Ola Hansson ja sisustuksen Pekka Manner.
Raaseporin kaupunginkirjasto toimii useiden kirjastorakennusten, kirjastoauton ja verkkokirjaston välityksellä. Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Raaseporin kaupunginkirjasto on. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös raaseporilaisten käytettävissä.
Aiheesta muualla

Pohjoismaisia kirjailijavieraita Tammisaaressa (Turun Sanomat, 10.2.2007) (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi) (yle.fi)
Tasavalta (viina)

| Tasavalta |
| --- | --- |
Tyyppi:  alkoholijuoma
Alkoholiprosentti:  28 %
Valmistaja:  Anora Group
Alkuperä:   Suomi
Tasavalta on suomalainen Anora Groupin valmistama viina. Vahvuudeltaan se on 28-tilavuusprosenttista.
Vuonna 2014 Tasavalta oli Suomen 11. myydyin viina. 0,7 litran pullossa Tasavalta-viinaa on 1 120 kilokaloria energiaa.
Tallinnan alue

Viron SNT:n, Latvian SNT:n ja Liettuan SNT:n alueet vuosina 1952–1953.
Tallinnan alue (vir. Tallinna oblast, ven. Таллинская область, Tallinskaja oblast) oli hallinnollinen alue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1952–1953. Alueen hallinnollinen keskus oli Tallinna ja sen pinta-ala oli 15 000 neliökilometriä.
Tallinnan alueeseen kuuluivat:
Harjun piiri
Jõhvin piiri
Keilan piiri
Kiviõlin piiri
Kohtla-Järven kaupunki
Kosen piiri
Loksan piiri
Narvan kaupunki
Paiden piiri
Rakveren piiri
Raplan piiri
Tallinnan kaupunki
Tapan piiri
Türin piiri
Väike-Maarjan piiri
Käännös suomeksi
Tallinnan kaupunginteatteri

Tallinnan kaupunginteatteri
Tallinnan kaupunginteatteri (vir. Tallinna Linnateater) on Tallinnassa sijaitseva teatteri, jonka johtajana toimii yksi Viron tunnetuimmista ohjaajista, Elmo Nüganen. Nügasen johdolla teatterissa on esitetty useita klassikkonäytelmiä kunnianhimoisina ohjauksina. Joulukuussa 2020 Nüganen ilmoitti, että eroaa tehtävästään kesällä 2021 antaakseen tilaa uusille tekijöille. Uutena johtajana aloittaa 21. kesäkuuta 2021 Mihkel Kübar.
Ennen Nügasta johtajina ovat myöskin toimineet tunnetut virolaiset ohjaajat, muun muassa vuodesta 1987 alkaen Rudolf Allabert.
Kaupunginteatteri perustettiin neuvostoaikana vuonna 1965 Viron SNT:n valtiolliseksi nuorisoteatteriksi (Eesti NSV Riiklik Noorsooteater). Teatterin perusti Voldemar Panso yhdessä juuri valmistuneiden nuorten näyttelijöiden ja kokeneempien ammattilaisten yhteisteatterina.
Teatterilla ei aluksi ollut omaa rakennusta. Se teki teatterikiertueita, ja vuodesta 1966 alkaen sen näyttämönä toimi Sakalan kulttuurikeskus Kalamajan kaupunginosassa. Sitten sille osoitettiin toimisto- ja harjoittelutilat Tallinnan vanhan kaupungin keskustasta vanhasta barokkitalosta, jonka runko on rakennettu 1400-luvun puolivälissä.
Vuonna 1970 Voldemar Panson seuraajaksi tuli hänen oppilaansa Mikk Mikiver ja vuonna 1974 Kalju Komissarov. Vuonna 1975 avattiin näyttämöksi pieni sali (väike saal) ja vuonna 1983 kellarissa sijaitseva kaminasali (kaminasaal). Samana vuonna Tallinnan täytäntöönpaneva komitea päätti rakentaa Nuorisoteatterille suuren salin, jonka piti valmistua 25-vuotisjuhlavuodeksi vuonna 1990. Laulavan vallankumouksen alku kuitenkin keskeytti rakennustyöt ja osittain myös teatterityön.
Viron tasavallan palauttamisen jälkeen vuonna 1992 alkoi teatterin uusi aikakausi, kun johtoon tulivat pääohjaaja Elmo Nüganen ja teatterinjohtaja Raivo Põldmaa. Neuvostoaikainen nuorisoteatteri muuttui virallisesti Tallinnan kaupunginteatteriksi vuonna 1994.
21. toukokuuta 1992 esitettiin ensimmäinen ohjaus pitkään aikaan, kun teatterin ullakolla eli nykyisessä Taivassalissa (Taevasaal) esitettiin Madis Kalmetin ohjaama Lollprints ("Hulluprinssi"), joka on Henning Mankellin Elgard Jonsonin samannimiseen kirjaan perustuva alkujaan ruotsinkielinen näytelmä Tokfurstenselvennä. Näytelmän pääosassa oli Jaan Tätte, joka on ollut useissa kaupunginteatterin produktioissa.
Tervapiiska

Tervapiiska tai tervaspamppu on suomalainen historiallinen lähitaisteluase. Tervapiiska on paksusta köydestä tehty noin 80 senttiä pitkä ase, jonka kärjessä on sitä koossa pitävä solmu ja toisessa päässä kahva. Köysi, josta ase on tehty, on tervattu vahvistusmielessä.
Santeri Alkio kuvailee tätä asetta kirjassaan Puukkojunkkarit, jossa se on tärkeä ase kirjan ensimmäisen osan päättävässä Korvenloukon tappelussa. Samoin Aleksis Kivi mainitsee aseen kahdessakin teoksessaan: Seitsemässä veljeksessä Viertolan kartanon vouti kantaa sellaista kädessään, kun kartanon väki isännän johdolla tulee katsomaan kuinka heidän karjansa on käynyt Hiidenkivellä; Nummisuutareissa tervapamppu Eskon äidin Martan kädessä pelottaa perheen miesväkeä.
Nykyisin ase on näyttämön ulkopuolella laiton.
Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue

| Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue> Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond |
| --- | --- |
Perustettu:  9. lokakuuta 1994
Lopetti:  4. toukokuuta 1998
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Riigikogu:  5 / 101
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue (vir. Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond, lyhenne VKRE) oli virolainen poliittinen puolue, joka toimi vuosina 1994–1998. Puolue oli isänmaaliitosta eronnut siipi.
Puolue perustettiin syyskuussa 1994 isänmaaliiton hajoamisen ja joidenkin kansalliskonservatiivisten jäsenten lähtiessä. Uuden puolueen perustajat, kuten Enn Tarto, Kaido Kama ja Ülo Nugis, olivat 1990-luvun alun konservatiivisen kansanpuolueen ja tasavaltalaispuolueen entisiä jäseniä, jotka olivat olleet kaksi vuotta aiemmin luomassa Isamaan vaaliliittoa syksyn 1992 Riigikogun vaaleihin yhdessä kristillisdemokraattisen puolueen ja kristillisdemokraattisen liiton kanssa. Tasavaltalaispuoluetaustainen Nugis oli käynyt juuri kesällä 1994 häviöön päättyneen valtataistelun isämaaliitossa puheenjohtaja ja pääministeri Mart Laarin kanssa ennen eroaan isämaaliitosta.
VKRE muodosti syys-lokakuussa 1994 oman yhdeksänhenkisen parlamenttiryhmän, jonka johtaja oli Karin Jaani. Laarin eron jälkeen muodostetussa Tarandin hallituksessa VKRE:llä oli kaksi edustajaa, Kaido Kama ja Vootele Hansen.
Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue osallistui vuoden 1995 Riigikogun vaaleihin Oikeistolaiset-vaaliliiton (vir. Parempoolsed) alla. Lista sai 27 053 ääntä (5,00 %) ja sai viisi paikkaa Riigikoguun. Puolue pysyi oppositiossa koko nelivuotiskauden 1995–1999.
Toukokuussa 1998 puolue sulautui Viron talonpoikaispuolueeseen (vir. Eesti Talurahva Erakond) ja muodosti uuden kansanpuolueen (vir. Rahvaerakond).
Tervapaperi

Poistettavien kattohuopien alta paljastuu katon kosteuseristeenä käytettyä tervapaperia.
Tervapaperi on vahvaa tervalla päällystettyä paperia, jota käytetään rakentamisessa kosteuseristykseen. Tervapaperissa voidaan käyttää tervan ohella myös bitumia. Tervapaperi tuotetaan verkkomaisena materiaalina ja se toimitetaan yleensä rullaksi käärittynä. Paperin molemmat puolet on tavalliseti peitetty mineraaleilla, kuten hiekalla. Hiekkapäällyste estää tervan tai bitumin valumisen pois, mikäli paperi altistuu kuumuudelle. Se estää myös paperin liimautumisen yhteen rullassa.
Tasavaltalainen

| Tasavaltalainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Philetairus
Laji::  socius
Kaksiosainen nimi
 Philetairus socius  (Latham, 1790) 
Katso myös
   Tasavaltalainen Wikispeciesissä   Tasavaltalainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tasavaltalainen (Philetairus socius) on kutojien heimoon kuuluva lounaisafrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Pohjois-Namibiasta Lounais-Botswanaan ja Etelä-Afrikan luoteisosaan. John Latham kuvaili lajin holotyypin Etelä-Namibian Namaqualandin Warmbadista vuonna 1790.
Tasavaltalaisten pesäyhdyskunta on eräs lintumaailman suurimmista rakennelmista.
Kaksi tasavaltalaista oksalla.
Sulo Uutto
Ansiomerkit

Sulo Uutto oli tärkeä tiedonantaja Museovirastolle, jonka kansanperinteen keruukilpailuihin ja kyselyihin hän vastasi perusteellisella tavallaan. Museoviraston Kansatieteen toimisto palkitsi hänet 1972 hopeisella ansiomerkillä.
Syvä-Pölläkkä

| Syvä-Pölläkkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°10′23″N, 26°36′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niemisjärven valuma-alue (14.38)
Laskuoja:  oja Pänttärinlampeen 
Järvinumero:  14.383.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,5 m  
Pituus:  1,4 km  
Leveys:  740 m  
Rantaviiva:  5,059 km  
Pinta-ala:  27,575 ha  
Saaria:  1 
 fiSyvä-Pölläkkä 
Syvä-Pölläkkä  on Etelä-Savossa Kangasniemellä Pölläkän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niemisjärven valuma-alueella (14.38), jonka Läämingin alueeseen (14.383) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,5 metriä mpy.
Tadjoura

| Tadjoura الدمار |
| --- | --- |
 Tadjouran satamaa
 Tadjoura
 Koordinaatit: 11°47′N, 42°53′E 
Valtio:  Djibouti
Alue:  Tadjouran alue
Väkiluku (2009):  14 820
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tadjoura eli Tadjourah on kaupunki Djiboutissa. Se sijaitsee Tadjouranlahden rannikolla. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2009 väestönlaskennassa noin 15 000.
Historia

Tadjouran historiaa tunnetaan vain katkonaisesti. Se kuuluu Tadjouran sulttaanikuntaan, joka on yksi afarien perinteisistä sulttaanikunnista ja ainoa, joka sijaitsee kokonaan nykyisen Djiboutin rajojen sisällä. Tadjoura mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä al-Idrisinkirjoituksissa ja myöhemmin portugalilaisten tekemissä varhaisissa kartoissa. Ensimmäiset ranskalaiset alueella olivat sinne matkallaan Mokkaan eksyneitä purjehtijoita vuonna 1705. Ranska kiinnostui alueesta vasta seuraavan vuosisadan puolella Yhdistyneen kuningaskunnan otettua haltuunsa Adenin vuonna 1839. 11. maaliskuuta 1862 Tadjouran ja sen naapurisulttaanikunnat Rahayto ja Gooba'ad antoivat Obockin ankkuripaikan Ranskalle ja Obockin kuvernööri Leonce Lagarde solmi 21. syyskuuta 1884 protektoraattisopimuksen Tadjouran sulttaanin kanssa. Vuonna 1896 alue liitettiin Ranskan Somalimaan siirtomaahan.
Tadjoura on pitkään ollut tavaraliikenteen välietappi. Se oli pitkään Shoaan Etiopiaan kulkeneiden karavaanien lähtöpaikka ja hyötyi orjakaupasta Etiopiaan. Orjakauppa jatkui Tadjourassa aina ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Orjakauppa katosi vasta Etiopian alettua säätää lakeja orjuutta vastaan 1920-luvulla. Maaliskuussa 1949 Tadjourasta tuli 13 000 km² käsittäneen hallinnollisen alueen pääkaupunki ja kaupungista tuli osa itsenäistä Djiboutia vuonna 1977. Tadjouran sulttaani Habib Ahmedin vuonna 1985 hänen hautajaisiinsa osallistui 40 000 henkilöä. Huomattavaa hautajaisissa oli maan somalitaustaisen presidentti Hassan Gouledin poissaolo. Djiboutin ajautuessa levottomuuksiin vuonna 1991 sulttaanin seuraaja Abdoulkader Houmedin kieltäytymistä yhteistyöstä hallituksen kanssa arvostettiin paikallisten keskuudessa. Nykyisin sulttaanin valta on kuitenkin lähinnä nimellinen.
Talous ja liikenne

Tadjouralaisten pääelinkeinoja ovat kalastus maan rannikolle, kauppa esimerkiksi khatilla, sekä paikalliset hallinnon virkamiesasemat. Jemeniläiset siirtolaiset harjoittavat myös pienimuotoista veneiden rakennusta. Tadjouran satamasta on lauttaliikennettä Djiboutin kaupunkiin ja muihin satamakaupunkeihin Punaisenmeren rannikolla Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Kaupungin satamaan on tehty mittavia kunnostustöitä. Tadjourassa on myös lentokenttä.