stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sergio Bonelli

Sergio Bonelli vuonna 2009
Sergio Bonelli (2. joulukuuta 1932 Milano, Italia - 26. syyskuuta 2011 Monza, Italia) oli italialainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja -kustantaja, joka tunnetaan sarjakuvista Tex Willer, Zagor, Dylan Dog sekä Mister No. Bonellia on kuvattu käsikirjoitustyönsä ohella merkityksellisenä hahmona italialaisessa sarjakuvamaailmassa, koska hänen johdollaan Sergio Bonelli Editore -kustantamo työllisti lukuisia italaisia sarjakuvantekijöitä kymmenien vuosien ajan.
Ura

Bonelli oli Audace-kustantamon johtaja Tea Bonellin ja Tex Willer -sarjakuvan luoneen Giovanni Luigi Bonellin poika. Hän aloitti uransa salanimellä Guido Nolitta vuonna 1955, salatakseen sukujuurensa sarjakuvamaailmassa. Ensimmäisinä töinään hän laati kuvatekstejä Roy D'Amyn julkaisemaan sarjakuvaan nimeltä Giuffetto Rosso. Bonelli siirtyi äitinsä yhtiön johtajaksi 24-vuotiaana vuonna 1957, jolloin yhtiö muutti nimensä Edizioni Araldoksi.
Bonellin tärkeimpinä saavutuksina käsikirjoittajana on pidetty lännensarja Zagoria sekä Mister No -sarjakuvaa. Sarjakuvaa "Suuren lännen poika", mitä Bonelli kirjoitti ennen Zagoria, on julkaistu myös Suomessa; Preeria-lehdessä 1960-62 sekä Lännentie-lehdessä 1980-luvulla. Ensimmäisen Tex Willer -seikkailunsa Bonelli käsikirjoitti 1976.
Julkaisuyhtiössään Bonelli tunnettiin tiukasta johtamistyylistään. Hän valvoi tarkasti ja yksityiskohtaisestikin alaistensa työtä. Bonellin kaudella, etenkin 1980- ja -90-luvuilla, yhtiö esitteli monia sarjakuvauutuuksia, jotka saavuttivat myös menestystä. Yhtiössä työskennelleen kuvittaja Miguel Angel Repetton mukaan Bonelli tunnettiin tarkkuutensa ohella myös ystävällisyydestään ja kannustavuudestaan alaisiaan kohtaan, pitäen sarjakuvien laatua rahaa tärkeämpänä.
Bonellille myönnettiin kansalaispalkinto vuonna 2008, koska hän oli "auttanut tekemään Milanosta italialaisen sarjakuvan julkaisupääkaupungin ja koska hänen ansiostaan lapset monessa sukupolvessa ovat oppineet rakastamaan lukemista".
Scott Steiner

| Scott Steiner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1962 (ikä 62) Bay City, Michigan, Yhdysvallat
Showpainija
Pituus:  186 cm
Paino:  125 kg
Aiheesta muualla
www.bootydaddy.com
Scott Carl Rechsteiner (s. 29. heinäkuuta 1962) on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin nimellä Scott Steiner. Steiner tunnetaan ehkä parhaiten esiintymisistään World Championship Wrestlingissa osana "Steiner Brothers"-tiimiä veljensä kanssa ja nWo:n jäsenenä. Hän on myös paininut World Wrestling All-Starsissa, World Wrestling Entertainmentissa ja Total Nonstop Action Wrestlingissa, jossa hän työskenteli vuodesta 2006 vuoteen 2010.
Steiner on kolminkertainen maailmanmestari (yksi WCW:n World Heavyweight Championship, yksi WWA World Heavyweight Championship ja yksi WWC Universal Heavyweight Championship), kaksinkertainen WCW United States Heavyweight Champion ja kaksinkertainen WCW Television Champion. Hän on voittanut veljensä Rick Steinerin kanssa useissa yhtiöissä World Tag Team Championshipin.
Sandy

Sandy voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sandy, sekä naisen- että miehennimenä esiintyvä etunimi
Hurrikaani Sandy, trooppinen hirmumyrsky Atlantin hurrikaanikaudella 2012
Paikannimenä

Sandy, paikkakunta Bedfordshiressä Englannissa
Sandy, paikkakunta Carmantheshiressä Walesissa
Sandy Oregonissa Yhdysvalloissa
Sandy Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa
Sandy Utahissa, Yhdysvalloissa
Sukunimenä

Chris Sandy (1978–2006), yhdysvaltalainen koripalloilija
Dwayne Sandy (s. 1989), saintvincentiläinen jalkapallomaalivahti
Etunimenä

Sandy Allen (1955–2008), yhdysvaltalainen maailman toiseksi pisimpänä naisena tunnettu henkilö
Sandy Calder (1898–1976), yhdysvaltalainen kuvanveistäjä
Sandy Casar (s. 1979), ranskalainen maantiepyöräilijä
Sandy Cowan (1879–1915), kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja
Sandy Dennis (1937–1992), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sandy Denny (1947–1978), brittiläinen folk- ja folkrocklaulaja
Sandy Duncan (s. 1946), yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä
Sandy Koufax (s. 1935), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Sandy Leah Lima (s. 1983), taiteilijanimeltään Sandy, brasilialainen laulaja
Sandy Lyle (s. 1958), skotlantilainen golfaaja
Sandy MacIver (s. 1998), englantilainen jalkapallomaalivahti
Sandy Martin (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja
Sandy Mölling (s. 1981), saksalainen poplaulaja
Sandy Nelson (1938–2022), skotlantilainen rumpali
Sandy Olivares, venezuelalainen näyttelijä
Sandy Pearlman (1943–2016), yhdysvaltalainen musiikkiteollisuuden vaikuttaja
Sandy Petersen (s. 1955), yhdysvaltalainen pelisuunnittelija
Sandy Powell (s. 1960), englantilainen puvustaja ja pukusuunnittelija
Sandy Stuvik (s. 1955), thaimaalainen moottoriurheilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sandy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rintakehän yläaukeaman oireyhtymä

Hartiapunos edestä
TOS eli rintakehän yläaukeaman oireyhtymä (engl. thoracic outlet -syndrome) on monimuo­toinen pinnetilaoireisto kaularangan ja kainalon välisellä alueella. Oireyhtymä on lievänä melko yleinen. Yleisimmin pinteeseen joutuu olkahermopunos, eli yläraajaa hermottava kudos mutta joskus myös sen vierellä raajaan johtavat verisuonet.
TOS alkaa yleensä jo nuorella iällä ja on selvästi yleisempi naispuolisilla. Se ilmenee toisen tai molempien yläraajojen kipeytymisenä, heikkoutena, puutumisena, kiputiloina kaulalle, hartiaan tai lavan seutuun. Oireet vaihtelevat sen mukaan, kohdistuuko puristus verisuoniin, hermoihin vai molempiin. Koska oireet voivat paikantua tiettyihin kohtiin yläraajaa, esim. ranteeseen, vaiva voidaan sekoittaa johonkin paikalliseen syyhyn, kuten tenniskyynärpäähän, rannekanavaoireyhtymään tai ahdas olkapää -oireyhtymään.
Suurin osa TOS-oireistopotilaista reagoi suotuisasti raajan rasituksen ja yläasentojen välttämiselle sekä TOS-fysioterapialle. Tärkeätä on hyvän ryhdin omaksuminen ja ylläpito sekä yläaukeamaa avaavien niska- ja hartiaseudun sekä kaulalihasten vahvistaminen ja rentouttaminen. Tarvittaessa leikkaushoidosta voi olla apua, mutta siihen turvaudutaan erittäin harvoin, lähinnä silloin kun oireisto on vaikea ja johtuu rakenteellisista syistä tai fysioterapialla ei saavuteta riittäviä tuloksia.
Esiintyvyys

Diagnostiikan haasteiden vuoksi sen tarkkaa esiintyvyyttä on vaikea tarkkaan arvioida. Oireilu alkaa yleensä 18–35-vuotiaana, mutta sitä on kuvattu myös lapsilla. Esiintyvyys pienenee yli 50-vuotiailla.
Oireet

Jos puristukseen jäävät hermorakenteet, niin oireina ovat puutuminen, pistely, voimattomuus tai särky kädessä. Solisvaltimon (arteria subclavia) puristuminen aiheuttaa muun muassa raajan kipua, heikkoutta, viileyttä, kylmänarkuutta ja väsymistä. 
Harvinaisempaan laskimoperäiseen  (vena subclavia) TOS:än liittyvät yläraajan kohoasen­nossa paheneva turvotus, särky, väsyminen ja yleensä eri värisävy. 
 
Käsien kohoasennot ja rasitus pahentavat oireita, esimerkkeinä verhojen ripustaminen tai hiusten laittaminen. Oireilu painottuu usein käden keskisormeen, nimettömään tai pikkurilliin. Käden yöllinen puutuminen on myös yleistä. Yläraajan lisäksi kipu voi tuntua se­kundaaristen toiminnallisten muutosten takia kaulalla, kainalossa, rinnan alueella, niska-har­tiaseudulla, lapojen välissä tai jopa päässä.
Pleksusalue kaulalla on aina hermopinneperäi­sessä TOS:ssä kipeä ja sen koskettelu aiheuttaa kihelmöintiä sekä kipua sormenpäihin. Jos pinne on pienen rintalihaksen alla, niin oireet saa esiin painamalla rintalihaksen kiinnityskohtaa. Näille vaivoille on tyypillistä usein myös paikasta toiseen siirtyminen, kun olkahermopunoksen eri osat ovat vaihtelevasti puristuksissa.
Luokittelua

TOS:n etiologiset tekijät voidaan jakaa toiminnallisiin ja rakenteellisiin syihin. Se voidaan jakaa myös puris­tuksiin jäävän rakenteen perusteella hermostoperäiseen (neurogeeninen) ja verisuoniperäi­seen (vaskulaarinen) muotoon. Lisäksi puristus voi olla yhtä aikaa molemmissa rakenteissa (neurovaskulaarinen). Jos selvää rakenteellista syytä ei löydy, niin sitä kutsutaan toiminnalliseksi (epäspesifinen) TOS:ksi. Siinä hermoratatutkimus eli ENMG antaa lähes aina normaalin tuloksen. Todellisen neurogeenisen TOS:n taustalta löytyy useimmiten anatomista poikkeavuutta, kuten kaulakylkiluu tai hermokudosta painavaa sidekudosjuostetta.
Hermoratatutkimuksella todettava todellinen neurogeeninen ja selkeä verisuonitutkimuksilla todettava valtimo- tai laskimoperäinen TOS ovat harvinaisia. Toiminnallinen TOS on selvästi yleisin: lähes 95 prosenttia, kun taas valtimo-laskimoperäistä on alle viisi prosenttia ja todellista neurogeenistä on vähemmän kuin yksi prosentti.
Etiologia > Toiminnalliset syyt

Ryhtivirheet ja lihasepätasapaino kiristävät kaulan ja hartioiden lihaksia, jotka sitten painaessaan ahtauttavat hermokudosta tai verisuonia hartiarenkaan alueella. Lihaskireyksiä aiheuttaa esimerkiksi pään ja hartioiden etupainotteinen asento, korostunut rintarangan kumaruus ja staattinen yläraajapainotteinen työ. Kireyksiä hartiaseudulle voivat välittää selän lihaksien ja lihaskalvojen kautta myös lantion virheasennot. Kookkaat rinnat ja ylipaino voivat altistaa TOS-oireille ahtauttamalla yläaukeamaa.
Ensimmäisen kylkiluun liikehäiriöstä johtuen siihen kiinnittyneet kylkiluunkannattajalihakset voivat olla kireät ja lyhentyneessä tilassa. Tämä aiheuttaa puristusta niiden välistä kulkeviin hermoihin sekä ahtauttaa edelleen hermojen kulkureittiä solisluun ja ensimmäisen kylkiluun välitilassa (kostoklavikulaaritila). Myös kireä pieni rintalihas (m. pectoralis minor) voi painaa ja siten ahtauttaa sen alta käsiin meneviä hermoja ja verisuonia.
Etiologia > Rakenteelliset syyt

Rakenteellisiin syihin kuuluvat hankinnaiset tai synnynnäiset luu- ja pehmytosamuutokset, kuten kylkiluun epämuodostumat tai fibroottisten juosteiden aiheuttamat pinteet. Erityisesti kaulakylkiluuta on pidetty neurogeenisen TOS:n eräänä aiheuttajana, vaikka 0,5–2 prosentilla väestöstä esiintyvä kaulakylkiluu ei välttämättä aiheuta TOS-oireita. Scalenus-kolmiota saattavat rakenteellisesti ahtauttaa muun muassa kylkiluunkannattajalihasten (hypertrofia) tai poikkeava kiinnityskohta ensimmäiseen kylkiluuhun.
Verisuoniperäisiä syitä voivat olla solisvaltimon (arteria subclavia) valtimonpullistuma tai verihyytymä sekä solislaskimon (vena subclavia) ahtauma. 
Muita syitä ovat esim. sidekudosjuosteet C VII -nikaman poikkihaarakkeen ja ensimmäisen kylkiluun välillä, hartiarenkaan venähdys, niskan retkahdusvamma ja solisluun tai ensimmäisen kylkiluun murtuman jälkitila tai poikkeavuus.
Pinteen ajatellaan sijoittuvan johonkin näistä:
kylkiluunkannattajalihasten (scalenus anterios ja scalenus medius) väliin
solisluun ja ylimmän kylkiluun väliin (kostoklavikulaaritila)
pienen rintalihaksen (m. pectoralis minor) alle
Diagnostiikka

TOS ei ole tarkka diagnoosi vaan yleisnimitys erilaisille hermo- ja verisuoniperäisille (neurovaskulaarisille) puristustiloille. TOS onkin suurelta osin poissulkudiagnoosi, eli kaikki muut samankaltaisia oireita ja löydöksiä aiheuttavat vaivat on pyrittävä sulkemaan tutkimuksilla pois. Diagnoosi perustuu potilaan kertomukseen, provokaatiotestien tuloksiin ja rintakehän yläaukeaman toiminnan arviointiin. Diagnostiikasta 50 % perustuu anamneesiin, 30 % statukseen ja vain 20 % erilaisten koneellisten tutkimusten löydöksiin. Objektiivista koneellista diagnoosia tukevaa dokumentaatiota ei yleensä saada.
TOS-potilaan kliininen tutkimus perustuu hartiakaaren toiminnallisen anatomian ymmärtämiseen. Tutkimuksessa arvioidaan erityisesti ryhtiä, niska- ja hartiaseudun liikkuvuutta, lihasheikkouksia ja lihasarkuuksia, jotka voivat pitää yllä oireilua. Fysiatrin, fysioterapeutin tai näihin asioihin perehtyneen lääkärin tutkimuksissa pyritään tuomaan tyypillinen oireilu esiin. Kauankin kestäneissä tapauksissa on lähdettävä siitä, miten vaiva alkoi, mikä provosoi, mikä helpottaa? Myös on selvitettävä, miten on hoidettu ja minkälaisin tuloksin?
Diagnostiikka > Koneelliset tutkimukset

Jos konservatiivinen hoito ei vaikuta lainkaan oireisiin, perusterveydenhuollossa otetaan kaularangan ja solisluun natiiviröntgenkuva ja keuhkokuva sekä tarkistetaan perusverenkuva ja lasko. Natiivikuvantamisella löydetään selvät luuston epämuodostumat, mahdollinen harvinainen kaulakylkiluu ja pystytään tutkimaan selkärangan juuriaukkojen laajuus. Tarvittaessa magneettikuvausta käytetään tutkittaessa mahdollista verisuonikompressiota sekä pehmytkudospoikkeavuuksia. 
ENMG on ensisijainen tutkimusmenetelmä, kun epäillään todellista neurogeenistä TOS:ä, joka on erittäin harvinainen.
Diagnostiikka > Provokaatiotestit

Tuttua oiretta pyritään provosoimaan myös niin sanotuilla TOS-testeillä, jotka kuvaavat  hartiapunoksen tai solisvaltimon ja -laskimon ärsytystä tietyssä kaularangan ja yläraajojen asennoissa. Esimerkiksi kädet nostetaan sivuille vähän yli vaakatason ja hieman takaviistoon. Kyy­närpäät ovat taivutettuina noin 90 asteen kulmaan ja kämmenet ovat kohti kattoa. Keuhkot vedetään täyteen ilmaa ja pumpataan nopeasti käsiä nyrkkiin ja auki. Oireenpuoleinen käsi muuttuu kylmäksi, voimattomaksi ja hervottomaksi. Adsonin ja Roosin testit ovat paljon käytettyjä TOS-testejä. Adson on niistä epäspesifisem­pi, mutta kuitenkin viitteellinen.
Diagnostiikka > Erotusdiagnostiikka

Diagnoosia tehdessä täytyy sulkea pois mahdollinen muu vakava spesifinen sairaus, kuten kaularangan hermojuurioire, diskusprolapsi, ääreishermon ärsytys tai pinne, esimerkiksi rannekanavaoireyhtymä tai kyynärpääpinne (sulcus nervi ulnaris -oireyhtymä). Myös alueellinen mahdollinen kipuoireyhtymä (CRPS) ja olkanivelen löysyys on tutkittava.
Hoito ja kuntoutus

Konservatiivinen hoito on ensisijainen ja useimmissa tapauksissa riittävä, kun muistetaan hyödyntää eri ammattiryhmien erityisosaamista. Lievää ja lyhytaikaista oireilua voi hyvin kokeilla hoitaa itsenäisesti esimerkiksi työasentoja muuttamalla. Pitkäaikaista kädet koholla työskentelyä tulisi tauottaa, jos se tuo selkeästi oireilun esiin. Lisäksi pään ja hartioiden liiallista eteenpäin työntymistä on vältettävä. Usein esimerkiksi näyttöpäätetyötä tekevillä liikunta ja etenkin niska-hartiaseutuun kohdistuvat harrastukset voivat antaa vastapainoa staattiselle työlle. Työssä taukoliikunta, vapaa-ajan monipuolinen liikunta ja muun muassa työpisteen säännöllinen vaihtaminen vähentävät oireita varsinkin staattista keskittymistä ja käden vaaka-asentoa vaativissa töissä.
Jos oireilua esiintyy öisin, nukkumisasentojen muutoksilla voi kokeilla helpottaa oireilua. Jos potilaalla on taipumusta nukkua kädet selvästi pään yläpuolella tai kyljellään käsi tyynyn tai vartalon alla, voi yölliset puutumiset johtua pelkästään huonosta nukkuma-asennosta. Myös hengitysharjoituksilla ja erilaisilla rentoutumismenetelmillä voi saada lihaksiin rentoutta. Rentouttava hieronta voi auttaa ja uiminen on tavallisesti hyväksi.
Hoito ja kuntoutus > Fysioterapia

Jos oireet eivät helpota, niin hoitona käytetään tavallisesti fysioterapeuttisia keinoja. Näillä pyritään laukaisemaan kaulan lihasjännitystä ja parantamaan lihastasapainoa sekä ryhtiä. Konservatiivisia hoitokeinoja tulisi käyttää määrätietoisesti ennen, kuin muutetaan anatomisia olosuhteita leikkauksella oireyhtymässä, jossa syyt todennäköisesti ovat toiminnallisia. On tärkeää tiedostaa, että oireet eivät välttämättä häviä pelkästään niskan aluetta hoitamalla. Huomiota täytyy kiinnittää etupuolelle, rintalihaksiin, kaulan lihasten huoltoon sekä alaselän ja lannerangan asentoon. Seistessä tasapainoisen ryhdin painopistelinja kulkee sivulta katsottuna korvasta olkaniveleen, ja leuan etureuna on rintalastan tasolla.
Kuntoutukseen kuuluu kaula-hartia-niskalihasten rentouttaminen ja samalla niska-hartialihasten vahvistaminen hartioiden painumisen vähentämiseksi (erityisesti m. trapezius, m. romboideus major ja m.romboideus minor sekä m. levator scapulae), kaulalihasten, lähinnä scalenus-lihasten venyttäminen, ensim­mäisen kylkiluun liikkuvuuden parantaminen mobilisoiden ja harjoitusterapioilla sekä pienen rintalihaksen (m. pectoralis minor) venytys.
Hoito ja kuntoutus > Lääkehoito

Joskus kipulääkitys (kuten parasetamoli) tai tulehduskipulääkitys (kuten ibuprofeeni) tai lihasrelaksantit voi auttaa, mikäli niiden käytölle ei ole esteitä.
On myös kuvattu esim. scalenus anticukseen diagnostisessa mielessä lihasta relaksoimaan annetun puuduteruiskeita tai botuliinustoksiinia vähentämään oireita. Botuliinustoksiininin lihasta rentouttava vaikutus kestää runsaat pari kuukautta.
Hoito ja kuntoutus > Leikkaushoito

Osa vaikeasti oireilevista TOS-potilaista tarvitsee leikkaushoitoa, erityisesti jos oireilu alkaa jo kovin nuorena ja jos hermopuristuksen ajatellaan johtuvan anatomisesta rakenteesta. Leikkaamaan voidaan joutua, jos vaiva on todella paha eli se painaa hermoa niin, että ilmenee esimerkiksi tuntopuutoksia tai on verenkierrollisia ongelmia. Leikkauspäätöstä harkittaessa lääkäri arvioi kokonaistilannetta yhteistyössä potilaan ja muun terveydenhuollon henkilöstön kanssa. Kaikkia TOS-potilaita on kuitenkin syytä hoitaa konservatiivisesti vähintään useita kuukausia, myös ennen mahdollista leikkausharkintaa. Leikkaus suoritetaan yleisanestesiassa.
Käytössä on kolme periaatteellista leikkaustapaa:
skalenotomia, joka tarkoittaa hermoja ja verisuonia puristavan pehmytkudoksen vapauttamista kaulalta solisluun yläpuolelta
ensimmäisen kylkiluun resektio eli osittainen poisto joko kainalon kautta tai rintaontelon tähystysleikkauksessa
skalenotomia ja kylkiluun resektio samaan aikaan
Hyvään leikkausvasteeseen on yhdistetty tarkka diagnostiikkapolku, nuoruus, oireiden lyhyehkö kesto ja vähäinen kipulääkkeiden käyttö ennen leikkausta.
Leikkaushoidon ennustetta näyttäisivät heikentävän epämääräiset neurologiset oireet, leikkauskomplikaatio ja aiempi TOS-leikkaus. Myös tupakointi, edeltävä vamma ja pitkäaikainen oireisto huonontavat leikkausvastetta. Alle 30–35-vuotiaista ilmeisesti ainakin 80 prosenttia hyötyy leikkauksesta, mutta yli 40-vuotiailla tulos on jo selvästi huonompi. Leikkaustulokset ovat pitkäaikaisseurannassa jonkin verran heikentyneet.
Aiheesta muualla

TOS ja botuliinitoksiini (Arkistoitu – Internet Archive)
Diagnosointi ja rintakehän yläaukeamaa avaavien lihasten voimaharjoittelu
Yleisimpien hermopinteiden nykyiset leikkausaiheet
Seututie 888

Seututie 888 lähellä yhdystie 8890:n risteystä Puolangan suuntaan.
Seututie 888 on Suomen tieverkon osuus Kainuussa. Se haarautuu kantatieltä 76 Sotkamon keskustasta ja kulkee Revonkannan, Ristijärven ja Uvan kautta Puolangan Kantolan kylään, jossa se liittyy kantatiehen 78.
Reitti

Sotkamo (Kt 76)
Kaitainsalmi (St 900)
Revonkanta (Kt 89)
Ristijärvi (Vt 5)
Uva
Kantola (Kt 78)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 888 Wikimedia Commonsissa
Siemens IT Solutions and Services

Siemens IT Solutions and Services on globaali, Siemens AG:n omistama IT-palvelutalo. Suomessa Siemens IT Solutions and Services Oy on toiminut itsenäisenä yhtiönä heinäkuusta 2010 asti. Yhtiö toimittaa tietotekniikan ulkoistuspalveluja ja ratkaisuja teollisuuteen, energia-alalle ja julkisen sektorin organisaatioille. Yhtiön historia Suomessa ulottuu aina vuoteen 1855, jolloin Siemens toimitti Suomeen ensimmäisen lennättimen.
Liikevaihto 4,2 miljardia € maailmanlaajuisesti
32 000 työntekijää 40 maassa, yli 400 työntekijää Suomessa ja Virossa
Siemens ja ranskalainen IT-yhtiö Atos Origin ilmoittivat vuodenvaihteessa 2010 muodostavansa strategisen kumppanuuden, jonka myötä Siemens IT Solutions and Services siirretään Atos Originin omistukseen. Kaupan myötä syntyvällä uudella IT-yhtiöllä on yhteenlaskettuna arviolta 78 500 työntekijää maailmanlaajuisesti.
Siemens IT Solutions and Services Oy toimittaa IT-ratkaisuja, kuten toiminnanohjausjärjestelmiä ja niihin liittyviä ulkoistuspalveluja. Yhtiön asiakkaita ovat teollisuuden, energia-alan ja julkisen sektorin organisaatiot. Siemens toi SAP:n ensimmäisenä Suomeen vuonna 1994 ja se on toimittanut yhteensä yli 2000 SAP-projektia maailmanlaajuisesti.
Robert Graves

| Robert Graves |
| --- | --- |
 Robert Graves vuonna 1929.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1895 Wimbledon, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 7. joulukuuta 1985 (90 vuotta) Deià, Mallorca, Espanja
Kansalaisuus:  brittiläinen
Ammatti:  runoilija, kirjailija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Robert von Ranke Graves (tunnetaan yleisimmin nimellä Robert Graves, myös nimellä Robert Ranke Graves, 24. heinäkuuta 1895 Wimbledon – 7. joulukuuta 1985 Mallorca) oli brittiläinen runoilija ja kirjailija. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat historialliset romaanit Minä, Claudius (1934) ja sen jatko-osa Claudius jumala (1934) sekä omaelämäkerrallinen teos Good-Bye to All That (1929).
Elämä > Lapsuus ja nuoruuden sotavuodet

Graves syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Wimbledonissa 24. heinäkuuta 1895. Hänen isänsä oli runoilija ja koulutarkastaja Alfred Perceval Graves ja äiti yläluokkaisen saksalaisperheen tytär Amalia von Ranke, joka oli sukua kuuluisalle saksalaiselle historioitsijalle Leopold von Rankelle. Peruskoulutuksensa Graves sai Charterhousen sisäoppilaitoksessa, jossa hän tutustui nyrkkeilyyn ja runouteen. Yksi sisäoppilaitoksen opettajista oli George Mallory, joka tutustutti Gravesin vuorikiipeilyyn ja tuki häntä kirjoittamisen ensitaipaleella.
Graves liittyi ensimmäisen maailmansodan kynnyksellä armeijaan. Sodassa hän toimi vuosina 1915–1917 fusilieerijoukkojen kapteenina Ranskassa. Vuonna 1916 hän haavoittui vakavasti kranaatinsirpaleesta Sommen taistelussa, mutta selvisi hengissä ja lähetettiin lopulta sodan loppuhetkien ajaksi takaisin kotimaahansa. Gravesin vammat olivat niin vakavat, että häntä taistelukentällä hoitanut lääkäri ehti jo julistaa miehen kuolleeksi. Tieto Gravesin kuolemasta lähetettiin hänen vanhemmilleen ja se kirjattiin myös sodassa kaatuneiden listalle The Timesiin, joka myöhemmin oikaisi vääräksi osoittautuneen tiedon. Sodassa Graves ystävystyi kirjailija Siegfried Sassoonin kanssa, joka hänkin toimi armeijassa upseerina. Graves käsitteli kokemuksiaan ensimmäisestä maailmansodasta realistisissa sotarunoissaan, joita julkaistiin vielä sodan ollessa käynnissä. Sodan traumat, kranaattien ja taistelukaasujen herättämät pelot, seurasivat häntä pitkään sotavuosien jälkeenkin.
Elämä > Sodan jälkeen

Sodan jälkeen Graves opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta Oxfordin yliopiston St John’s Collegessa, jossa hänen tuttaviinsa kuului muun muassa T. E. Lawrence. Graves muutti vuonna 1929 silloisen rakastettunsa runoilija Laura Ridingin kanssa Mallorcalle Deiàn vuoristokylään, jossa hän kirjoitti useita tuotantonsa keskeisiä teoksia. Pariskunta muutti vuonna 1936 Espanjan sisällissodan alettua pois Mallorcalta ja asuivat jonkin aikaa Englannissa ja Yhdysvalloissa Pennsylvaniassa. Deià pysyi kuitenkin Espanjan sisällissodan ja toisen maailmansodan aikoja lukuun ottamatta Gravesin vakituisena kotipaikkana hänen kuolemaansa saakka. Elämänsä eri vaiheissa Graves työskenteli Kairon yliopistossa ja runouden professorina Oxfordin yliopistossa.
Graves oli naimisissa kahdesti, ensin Nancy Nicholsonin kanssa ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja myöhemmällä iällä Beryl Hodgen kanssa. Gravesille syntyi yhteensä kahdeksan lasta. Gravesin muisti heikkeni 1970-luvun alkuajoista lähtien, kunnes hän vähitellen lopetti kirjoittamisen kokonaan tultuaan 80-vuoden ikään 1975. Graves kuoli 90-vuotiaana 7. joulukuuta 1985 sydämen vajaatoiminnan seuraksena. Hänet on haudattu kotipaikkakunnalleen Deiàan. Gravesin kotitalo on nykyisin museona.