stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kvartäärikausi Englannissa
Pleistoseeni > Pre-Paston / Bavents

Pre-Paston-vaihe tai Bavents-vaihe (Baventian) oli kylmä kausi Englannissa. Se päättyi noin 1,8 miljoonaa vuotta sitten happi-isotooppivaiheessa 65.. Silloin Etelä-Englannissa oli avointa ruohostoa ja myös boreaalista havumetsää, jossa kasvoi enimmäkseen mäntyä. Ludhamissa tehdyn kairauksen perusteella kaudella yleistyivät heinät (Poaceae), mikä on ilmaston kylmenemisen ja kuivumisen merkki. Koivu oli suhteellisen yleinen, mutta mänty (Pinus) ja leppä (Alnus) harvinaistuivat ja kuusi (Picea), hemlokki (Tsuga), tammi (Quercus), valkopyökki (Carpinus), siipipähkinä (Pterocarya) ja jalava (Ulmus) hävisivät. Kasvillisuus vaihteli kaudella, ja joillakin jaksoilla metsää oli enemmän. Tämä viittaa ajoittaisiin lämpimiin jaksoihin.
Pleistoseeni > Paston-interglasiaali

Paston-vaihe oli lauhkea, loppua kohti viilenevä interglasiaali‎kausi Englannissa noin 1,8 miljoonaa vuotta sitten. Etelä-Englannissa East Angliassa kasvoi lehtisekametsiä. Metsissä kasvoi mm. kuusia (Picea), valkopyökkejä (Carpinus), jalavia (Ulmus) ja pähkinäpensaita (Corylus). Merenpinta laski kauden lopulla ilmaston viiletessä ja ruohostomaat valtasivat alaa. Kausi vastaa Alankomaiden Tiglia C5-6 -kautta, ja sitä seurasi Beestonin kylmä kausi. Kausi on nimetty Norfolkin Pastonin kylän mukaan.
Pleistoseeni > Beeston-kausi

Beeston-kausi oli jääkausi Englannissa varhaispleistoseenikaudella. Tällöin oli maassa avoimia ruohostoja. Kausi alkoi noin 1,7 miljoonaa vuotta sitten ja päättyi 0,866 miljoonaa vuotta sitten. Sen loppu vastaa happi-isotooppivaihetta 22. Kausi ajoittuu samalle ajalle Euroopan Bavel-, Waal- ja Eburon-kausien kanssa.
Pleistoseeni > Cromer-vaihe

Cromer-vaihe Britanniassa ajoittui aikaan 0,866–0,478 miljoonaa vuotta sitten, sikäli kuin se vastaa happi-isotooppivaiheita 13-21.
Pleistoseeni > Anglia-vaihe

Anglia-vaihe oli keskipleistoseenin jäätiköitymisvaihe joka vastaa Pohjois-Euroopan Elster- ja Alppien Mindel-jääkautta sekä happi-isotooppivaihetta 12. Tämä on ajoitettu välille 478,000–424,000 vuotta sitten.
Pleistoseeni > Hoxne-lämpökausi

Hoxne-interglasiaali Englannissa (Hoxnian) vastasi Pohjois-Euroopan Holstein-interglasiaalia noin 424 000–374 000 vuotta sitten, ja vastaa happi-isotooppivaihetta 11.
Pleistoseeni > Wolston-jääkausi

Wolston-jääkausi (Wolstonian) oli toiseksi viimeisen suuren jääkausisyklin kylmä vaihe, joka vastaa Euroopan Saal- ja Riss-jääkausia. Sen katsotaan olleen 352 000–130 000 vuotta sitten.
Pleistoseeni > Ipswich-lämpökausi

Englannin Ipswich-lämpökausi (Ipswichian) oli nykyistä edeltänyt interglasiaalivaihe, joka vastasi Euroopan Eem-lämpökausijaksoa, noin 120 000 vuotta sitten.
Pleistoseeni > Devensi-jääkausi

Viimeisestä, Pohjois-Euroopassa Veiksel-jääkautena tunnetusta jääkausijaksosta käytetään Britanniassa nimitystä Devensian eli devensi-jääkausi. Se on nimetty walesilaisen devensien heimon mukaan (lat. devenses), joka asui Dee-joen (lat. Deva) varrella.
Irlannissa viime jääkauden nimitys on Midland-jääkausi (Midlandian). Viime jääkausi oli 116 000–12 000 vuotta sitten.
Holoseeni > Flanderi-vaihe

Holoseenista eli nykyisestä, noin 12 000 vuotta sitten alkaneesta lämpökaudesta käytetään Britanniassa nimitystä Flandrian, Flanderi-vaihe.
Aiheesta muualla

http://www.iceage.org.uk/IA%20stages.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Global cronostratigraphical correlation table for the last 2.7 million years Subcommission on Quaternary Stratigraphy 2011
Heikki Kähkönen

Heikki Kähkönen (26. joulukuuta 1891 Rääkkylä – 30. kesäkuuta 1962 Imatra) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.
Kähkönen voitti vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissa hopeaa kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa 60 kg. Kultaa voitti Oskar Friman, joka Kähkösen tavoin edusti Viipurin Voimailijoita. Painin SM-kisoissa Kähkönen oli parhaimmillaan viides 1917.
Mangaanisulfaatti

| Mangaanisulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7785-87-7
PubChem CID:  24580
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  MnSO4
Moolimassa:  151,04
Ulkomuoto:  Värittömiä tai vaaleanpunaisia kiteitä
Sulamispiste:  700 °C
Kiehumispiste:  850 °C
Tiheys:  3,25 g/cm3
Liukoisuus veteen:  520 g/l
Mangaanisulfaatti (MnSO4) on mangaani- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdiste on yksi tärkeimmistä mangaanin yhdisteistä ja sitä käytetään muun muassa lannoitteena, hivenainevalmisteissa ja mangaanin tai mangaaniyhdisteiden valmistuksessa.
Ominaisuudet

Kidevedettömänä mangaanisulfaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä ja kiteistä kiinteää ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja paremmin viileään ja lämpimiin kuin kuumaan veteen. Maksimiliukoisuus on noin 31-asteiseen veteen. Kidevedettömän mangaanisulfaatin lisäksi yhdisteestä tunnetaan lukuisia kidevedellisiä muotoja kuten monohydraatti (MnSO4·H2O), dihydraatti (MnSO4·2H2O), tetrahydraatti (MnSO4·4H2O), pentahydraatti (MnSO4·5H2O) ja heptahydraatti (MnSO4·7H2O), jotka ovat väriltään vaaleanpunaisia. Mangaanisulfaatin hydraateista kidevesi poistuu kuumentamalla. Mangaanisulfaatti muodostaa alkalimetallisulfaattien kanssa kaksoissuoloja.
Valmistus ja käyttö

Mangaanisulfaattia valmistetaan teollisesti pääasiallisesti liuottamalla mangaanioksidia tai mangaanikarbonaattia rikkihappoon. Myös Mangaanidioksidista voidaan valmistaa mangaanisulfaattia liuottamalla sitä rikkihappoon pelkistimen, kuten hiilen läsnä ollessa. Mangaanisulfaattia muodostuu sivutuotteena hapetettaessa orgaanisia yhdisteitä mangaanidioksidilla rikkihappoisella liuoksella esimerkiksi hydrokinonin valmistuksen yhteydessä.
Mangaanisulfaatti on yksi teollisesti ja taloudellisesti merkittävimmistä mangaaniyhdisteistä. Siitä voidaan valmistaa metallista mangaania elektrolyyttisesti ja sitä voidaan käyttää lähes kaikkiean mangaaniyhdisteiden valmistuksen lähtöaineena. Siitä valmistettavia yhdisteitä ovat muun muassa mangaanidioksidi, mangaanikarbonaatti, manebi ja eräät väriaineet. Yhdistettä käytetään myös lasin värjäämiseen violetiksi, lannoitteissa, eläinten rehuissa hivenaineena ja hivenainevalmisteissa.
Aiheesta muualla

Mangaanisulfaattimonohydraatin kansainvälinen kemikaalikortti
Manga (kaupunki)

| Manga |
| --- | --- |
 Katunäkymä 1980-luvulta.
 Manga
 Koordinaatit: 11°39′49″N, 1°4′15″W 
Valtio:  Burkina Faso
Alue:  Centre-Sud
Provinssi:  Zoundwéogo
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  212 km²
Väkiluku (2019):  44 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Manga on kaupunkikunta sekä Centre-Sudin alueen ja Zoundwéogon provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee sata kilometriä maan pääkaupungista Ouagadougousta etelään. Kunnassa on 44 100 ja kaupunkialueella 28 600 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Maantiede ja väestö

Mangan kunnan pinta-ala on 212 ja kaupunkialueen 27,5 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Bindén, idässä ja etelässä Gogon ja lännessä Guiban kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Vesistöt kuuluvat Nakambén eli Valkoisen-Voltan valuma-alueeseen. Kaupungin lähellä sijaitsee suurehko tekojärvi. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.
Seudun ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–900 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta syyskuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 29 ja 38 asteen välillä.
Kuntaan kuuluu viisi kaupunginosaa ja 13 kylää. Asukkaista noin 90 prosenttia on moseja. Lisäksi on muun muassa bisoja, fulbeja ja gurmia. Puhutuin kieli on moore. Katolisia on noin kaksi kolmasosaa ja muslimeja neljäsosa. Lisäksi on protestantteja ja animisteja.
Historia

Mangan perustaminen liittyy mosivaltioiden historiaan. Se oli siirtomaa-aikana kantonin ja myöhemmin hallintopiirin keskus. Zoundwéogon provinssi on perustettu vuonna 1984. Mangasta tuli maalaiskunta vuonna 1988 ja kaupunkikunta vuonna 2004.
Liikenne, talous ja palvelut

Mangan kautta kulkee Ghanan rajalle johtava päällystetty maantie RN29. Asukkaiden elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi, puuvilla, seesami, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit ja siipikarja. Kaupungissa on keskustori, eläintori ja nykyaikainen teurastamo. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan. Toulan kylässä kaivetaan kultaa perinteisin menetelmin.
Kaupungissa toimii kaksi julkista lyseoa ja poliklinikka. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuurikeskus, nuorisotalo ja elokuvateatteri.
Matkailu ja nähtävyydet

Mangassa on joitakin majoituspalveluja, mutta se on enemmän pysähdyspaikka kuin matkailukohde. Seudun nähtävyyksiä ovat sen luontokohteet sekä perinteiset gurunsikylät kuten Tiébélé ja Pô.
Kyyhkyvahakas

| Kyyhkyvahakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Hygrophoraceae
Suku::  Holvivahakkaat Cuphophyllus
Laji::  lacmus
Kaksiosainen nimi
 Cuphophyllus lacmus  (Schumach.) Bon, Docums Mycol. 14(no. 56): 11 (1985) [1984] 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyyhkyvahakas (Cuphophyllus lacmus, Camarophyllys lacmus tai Hygrocybe lacmus) on taksonomialtaan epäselvä vahakaslaji, jota pidetään Suomessa uhanalaisuudeltaan silmälläpidettävänä (NT), Ruotsissa peräti vaarantuneena, uhanalaisena (VU) ja toisaalta Venäjällä harvalukuisena. Laji on helppo sekoittaa muihin vahakaslajeihin, mutta myrkyllinen se ei ole. Sitä ei tietenkään pidä sekoittaa myrkyllisiin vaaleisiin malikoihin, jotka saattavat olla johteisilta mutta kapaeammalta heltastoltaan jossain määrin samannäköisiä.lähde?
Kyyhkyvahakkaan kasvupaikoista on vaihtelevia tietoja hakamaista kuusikoihin, mutta joka tapauksessa se on harmaalakkinen ja -jalkainen, valkohelttainen, noin nelisenttiseksi kasvava vahakaslaji. Sille on tyypillistä harmaa lakki, vaalea tai harmaa jalka, johteiset heltat sekä väliheltat ja niiden väliset poimuharjanteet. Jalka voi olla joskus ontto. Lakin halkaisija ylittää harvoin neljää senttimetriä ja jalan läpimitta vaihtelee puolen senttimetrin molemmin puolin. Lajilla on mieto maku ja tuoksu.
Laji on periaatteessa syötävä, mutta sitä kannattanee välttää vähäarvoinen kokonsa vuoksi sekä siksi, että se saattaa todella olla uhanalainen laji.lähde?
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kyyhkyvahakas – Cuphophyllus lacmus
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Hygrocybe lacmus:  Wikidata: Q10509910  BioLib: 348511  CoL: 3NB9P  EoL: 6676802  Fungorum: 332176  GBIF: 2538608  iNaturalist: 500065  MycoBank: 332176  NBN: NHMSYS0001484479  Observation.org: 14555  Open Tree of Life: 5688412 
Agaricus lacmus:  Wikidata: Q59512089  CoL: 5TN4J  Fungorum: 372163  GBIF: 5243970  IRMNG: 10396861  MycoBank: 372163
Erkki Kämäräinen

| Erkki Kämäräinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Erkki Kämäräinen
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1897 Sotkamo
Kuollut: 14. marraskuuta 1964 (67 vuotta) Kuopio
Uran tiedot
Seura:  Iisalmen Visa
Laji:  maastohiihto
Erkki Kämäräinen (13. kesäkuuta 1897 Sotkamo, Suomen suuriruhtinaskunta – 14. marraskuuta 1964 Kuopio) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Iisalmen Visaa edustanut Kämäräinen kilpaili historian ensimmäisissä talviolympialaisissa Chamonix'ssa 1924, missä hän keskeytti 50 km:llä. Lahdessa vuonna 1926 järjestetyissä MM-kilpailuissa Kämäräinen oli 30 km:llä 11:s ja 50 km:llä seitsemäs.
SM-kilpailuista hän saavutti kultaa 60 km:llä ja 5×2 km viestissä vuonna 1923 sekä joukkuekilpailussa vuonna 1929, hopeaa 30 km:llä vuosina 1923 ja 1926 sekä 50 km:llä vuonna 1929 ja pronssia 10 km:llä vuonna 1929.
Lisäksi Kämäräinen voitti vuonna 1923 Helsingissä Suomen talvikisoissa ja Puijolla 1931, oli toinen Salpausselän kisojen 10 ja 50 km:llä vuonna 1924 ja kolmas Tukholmassa 60 km:llä vuonna 1926.
Kytaia (Skyytia)

| Kytaia> Κύταια.Sijainti |
| --- | --- |
 Kytaia
Koordinaatit:  45°5′48″N, 36°25′29″E
Valtio:  Ukraina (mieh.)
Paikkakunta:  Zavitne, Krim
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  500/400-luku eaa. – 500-luku jaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Bosporoksen valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Taurien Khersonesos, Skyytia
Kytaia (m.kreik. Κύταια, myös Kytaion,  Κύταιον, Kytai, Κύται; lat. Cytaea, Cyta) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Zavitnen kylää.
Maantiede

Kytaian kaupunki sijaitsi Tauriken eli Taurien Khersonesoksen itäosassa, nykyisen maantieteen termeillä Krimin niemimaan itäpään käsittävän Kertšin niemimaan kaakkoisrannikolla Mustanmeren rannalla. Sen paikka on noin 40 kilometriä etelään nykyisestä Kertšin kaupungista. Kaupunki oli rakennettu rannikkotasangolla olevalle kukkulalle. Arvellaan, että noin puolet kaupungin paikasta on nykyisin huuhtoutunut mereen. Kytaian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia

Kytaia oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. lopulle tai 400-luvun eaa. alkuun. Kytaian emäkaupunkia ei tunneta; sen arvellaan olleen joko joku Joonian kreikkalaiskaupungeista tai joku Mustanmeren alueen varhaisemmista kreikkalaisista siirtokunnista.
Klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. lähtien tai viimeistään 300-luvulle eaa. tultaessa Kytaia oli tullut osaksi Bosporoksen valtakuntaa ja kuului Pantikapaionin alaisuuteen. Arkeologian perusteella kaupunki on kukoistanut erityisesti 300- ja  200-luvuilla eaa. Sen talous perustui viljanvientiin Ateenaan, Khiokseen ja Mustanmeren etelärannikon kaupunkeihin, sekä kalastukseen. 100-luvulla eaa. kaupunki taantui jonkun verran. Samalla vuosisadalla Kytaia tuli osaksi Pontoksen valtakuntaa. Ajanlaskun alun jälkeen Kytaia oli osa Rooman valtakuntaa, ja koki toisen kukoistuskauden, jota kesti 300-luvulle jaa. saakka. Kaupunki lakkasi olemasta varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla.
Rakennukset ja löydökset

Kytaian kaupunki on ollut ympäröity torneilla varustetuin muurein, jotka ajoitetaan 300-luvulle eaa. Muurit tuhoutuivat 200- tai 100-luvulla eaa., jonka jälkeen ne kunnostettiin. Kaupungissa on ollut kivestä tehtyjä rakennuksia ehkä jo 400-luvulla eaa. tai viimeistään 300-luvulla eaa., mutta varsinaisen kaupungin asemakaava tunnetaan vain huonosti.
Arkeologisiin löydöksiin lukeutuu mahdollisesti agoran paikka sekä pyhäkköjen jäänteitä ja suuri tuhka-alttarikumpu. Kytaiassa oli kultit ja näin oletettavasti myös pyhäköt ainakin Afroditelle, Apollonille, Artemiille, Demeterille ja Korelle, Dionysokselle, Kybelelle eli jumalten äidille, Herakleelle sekä Zeukselle (Zeus Bronton), sekä jollekin heerokselle, mahdollisesti kaupungin perustajalle.
Kaupungin ympäristöstä on löydetty useita hautoja. Varhaisimmat haudat ovat 300-luvulta eaa. ja suurin osa kristilliseltä kaudelta. Klassisen ja hellenistisen kauden nekropoliit ovat kaupungin pohjois- ja koillispuolella.
Kämppäys

Kämppäys (camp, camppaus, cämppäys) eli leiriytyminen on videopelien verkkomoninpeleissä käytettävä termi, jolla viitataan kauan samassa paikassa pysymiseen. Ensimmäisen ja kolmannen persoonan ammuntapeleissä kämppäyksen tarkoituksena on saada strateginen etulyöntiasema vastapelaajien suhteen, kun taas verkkoroolipeleissä leiriytymisen tarkoituksena on odottaa ryhmänä jonkin tietyn NPC-vastuksen ilmaantumista sen henkiinheräämispaikalla ja päästä näin raidaamaan mahdollisimman nopeasti.
Kämppäämistä esiintyy erityisesti ensimmäisen ja kolmannen persoonan ammuntapelien (joita ovat mm. Unreal-, Quake-,Counter-Strike- ja Call of Duty -pelisarjojen pelit) verkkomoninpeleissä. Hidastempoisissa ja realistisimmissa peleissä kämppäys on usein hyödyllistä ja erittäin taktistakin, tosin joissakin peleissä ja/tai peliyhteisöissä myös halveksittua.
Kýthnos (kunta)

| Kýthnos Kýthnoksen kunta Κύθνος Δήμος Κύθνου |
| --- | --- |
 Kýthnoksen maisemaa.
 Kunnan sijainti
 Kýthnos
 Koordinaatit: 37°23′N, 24°25′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Kéa-Kýthnos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  6302
 – Kuntakeskus:  Kýthnos
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100,2 km²
Väkiluku (2011):  1 456
 – Väestötiheys:  14,53 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  840 06
Suuntanumero(t):  22810
Rekisterikilpi:  ΕΜ
 
 www.kythnos.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kýthnos (kreik. Κύθνος eli Δήμος Κύθνου, Dímos Kýthnou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kéa-Kýthnoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 100,2 neliökilometriä ja väkiluku 1 456 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kýthnos.
Kýthnoksen kunta käsittää koko Kýthnoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat pienemmät saaret Pipéri ja Vryokastráki.
Kunnan osat

Kýthnoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Dryopída | Ágios Dimítrios | 33 |
| Dryopída | Áosa | 4 |
| Dryopída | Dryopída | 325 |
| Dryopída | Episkopí | 8 |
| Dryopída | Flampoúria | 16 |
| Dryopída | Gantromántra | 0 |
| Dryopída | Kaló Livádi | 0 |
| Dryopída | Kanála | 24 |
| Dryopída | Léfkes | 2 |
| Dryopída | Liotrívi | 0 |
| Dryopída | Mérichas | 369 |
| Dryopída | Pipéri (saari) | 0 |
| Dryopída | Skýlos | 6 |
| Kýthnos | Agía Eiríni | 8 |
| Kýthnos | Ágios Stéfanos | 8 |
| Kýthnos | Apókrisi | 11 |
| Kýthnos | Kýthnos | 561 |
| Kýthnos | Loutrá | 81 |
Yhteensä: 1 456
Aiheesta muualla

Δήμος Κύθνου. Kýthnoksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Etelä-Egean saarten alue
| --- | --- |
Ándroksen alueyksikkö:  Ándros
Kálymnoksen alueyksikkö:   Agathonísi  Astypálaia  Kálymnos  Leipsoí  Léros  Pátmos 
Kárpathos-Kásoksen alueyksikkö:   Kárpathos  Kásos 
Kéa-Kýthnoksen alueyksikkö:   Kéa  Kýthnos 
Kosin alueyksikkö:   Kos  Nísyros 
Míloksen alueyksikkö:   Kímolos  Mílos  Sérifos  Sífnos 
Mýkonoksen alueyksikkö:  Mýkonos
Náxoksen alueyksikkö:   Amorgós  Náxos ja Pienet Kykladit 
Pároksen alueyksikkö:   Antíparos  Páros 
Ródoksen alueyksikkö:   Chálki  Megísti  Ródos  Sými  Tílos 
Sýroksen alueyksikkö:  Sýros-Ermoúpoli
Thíran alueyksikkö:   Anáfi  Folégandros  Íos  Síkinos  Thíra 
Tínoksen alueyksikkö:  Tínos
Mammuttipetäjä

| Mammuttipetäjä |
| --- | --- |
 ”Grizzly Giant” Yosemiten kansallispuistossa.
Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Sypressikasvit Cupressaceae
Alaheimo::  Sequoioideae
Suku::  Mammuttipetäjät Sequoiadendron
Laji::  giganteum
Kaksiosainen nimi
 Sequoiadendron giganteum  (Lindl.) Buchh., 1939 
Synonyymit
 Wellingtonia gigantea Lindl., 1853  Sequoia gigantea Decne., 1854 
Katso myös
   Mammuttipetäjä Wikispeciesissä   Mammuttipetäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mammuttipetäjä (Sequoiadendron giganteum) on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on erittäin suurikokoinen ainavihanta puu. Mammuttipetäjä on tilavuudeltaan maailman suurimmaksi kasvava puulaji sekä yksi maailman pitkäikäisimmistä puulajeista; puu voi elää yli 3 000 vuotta vanhaksi. Mammuttipetäjää esiintyy luonnonvaraisena vain suppealla alueella Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain Kalifornian vuorilla.
Nimet

Lajin suomenkielisessä nimessä esiintyvä petäjä on alun perin tarkoittanut yleisesti mäntyä (Pinus sylvestris), ja sittemmin sanan merkitys on eriytynyt viittaamaan lähinnä suurikokoiseen mäntypuuhun. Sypressikasveihin (Cupressaceae) kuuluva mammuttipetäjä ei kuitenkaan ole läheistä sukua mäntykasveihin (Pinaceae) kuuluville männyille.
Suvun tieteellinen nimi Sequoiadendron on muodostettu lähisukuisten punapuiden tieteellisestä nimestä Sequoia sekä kreikan kielen sanasta dendron, joka tarkoittaa puuta. Tieteellinen lajinimi giganteum tarkoittaa jättimäistä ja viittaa puun suureen kokoon.
Puun luontaisella esiintymisalueella Yhdysvaltain Kaliforniassa siitä käytetään englanninkielisiä nimiä Giant Sequoia, Sequoia ja Sierra Redwood.
Kuvaus

Mammuttipetäjä on erittäin suurikokoinen ainavihanta puu. Se kasvaa enimmillään 90–95 metriä korkeaksi ja tyven juurten yläpuoliselta rungon läpimitaltaan noin 8–10 metriä leveäksi. Mammuttipetäjä on tilavuudeltaan suurimmaksi kasvava kaikista maailman puulajeista. Suurin tunnettu yksilö on ”General Sherman”, jonka rungon tilavuudeksi on mitattu 1 473,4 kuutiometriä, rinnankorkeusläpimitaksi 8,25 metriä, ja korkeudeksi 83,6 metriä. Korkein tunnettu mammuttipetäjä on ollut mitattaessa 94,9 metriä korkea.
Puu on tavallisesti yksirunkoinen. Sen runko on pysty, suora ja tyvestään voimakkaasti paksuuntunut. Rungon säikeinen kuori hilseilee kapeina pitkittäisinä liuskoina. Vanhemmiten kuoresta muodostuu noin 30–60 senttimetriä paksua syvän uurteista kaarnaa, joka on pehmeän sienimäistä kosketukselle.
Latvus on nuoremmilla puilla kartiomainen ja vanhemmilla puilla pyöristynyt. Suuremmat oksat voivat olla vaakasuuntaisesti siirottavia tai kohenevia. Suurimmat oksat saattavat olla läpimitaltaan 2–2,5 metriä leveitä. Pienemmät oksanhaarat voivat olla siirottavia tai riippuvia.
Lehdet ovat suomumaisia, ja lehtiasento on kierteinen. Suomumaiset lehdet asettuvat versorangan ympärille limittäisesti kolmeen riviin. Lehti on tavallisesti yhdestä kahdeksaan millimetriä pitkä ja 1–3,5 millimetriä leveä, mutta saattaa olla enimmillään noin 20 millimetriä pitkä ja 5 millimetriä leveä. Lehdellä on johteinen lehtikanta ja terävä tai lyhytsuippuinen kärki. Ilmarakoja on lehtien kummallakin pinnalla.
Mammuttipetäjä on yksikotinen, joten erilliset hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan puuyksilöön. Kukinnot kehittyvät tavallisesti versojen kärkiin. Hedekukinto eli hedekäpy koostuu 15–20 rangan ympärille kierteisesti asettuneesta hedelehdestä. Kunkin kilpimäisen hedelehden alapinnalla on kaksi tai kolme pallomaista pölylokeroa. Hedekäpy kasvaa 4–6 millimetriä pitkäksi ja 3–5 millimetriä leveäksi.
Emikukinto eli käpy koostuu lukuisista rangan ympärille kierteisesti asettuneista käpysuomuista, joista kukin itsessään koostuu yhteenkasvettuneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Käpy on yleensä kypsänä 30–70 millimetriä pitkä ja 25–50 millimetriä leveä. Kilpimäisen käpysuomun kärkiosa on vinoneliömäinen, kurttupintainen, 6–12 millimetriä pitkä ja 12–30 millimetriä leveä. Kävyt kypsyvät toisena vuotenaan. Yksi käpy tuottaa noin 200 siementä.
Siemen on litteä ja muodoltaan epäsäännöllisen soikea. Litteää siementä reunustaa kaksi keskenään erikokoista lenninsiipeä. Siemen on siipineen tavallisesti viidestä seitsemään millimetriä pitkä ja kolmesta viiteen millimetriä leveä.
Rungon paksua kaarnaa.
Versoja lehtineen.
Hedekäpyjä.
Kuivia käpyjä ja siemen.
Noin kaksiviikkoisia taimia sirkkalehtineen.
Levinneisyys

Mammuttipetäjiä esiintyy luonnonvaraisina vain Sierra Nevadan vuoristossa Kaliforniassa, mutta viljeltynä paljon laajemmalla alueella. Läntisessä Euroopassa laji voi kasvaa noin 50-metriseksi.
Lisääntyminen

Mammuttipetäjälle metsäpalot ovat lisääntymisen kannalta välttämättömiä, sillä kuumuus saa kävyt aukeamaan ja varistamaan siemenensä maahan. Siemenet itävät parhaiten palaneella kasvualustalla, sillä palaneessa maassa on tuhkaa, joka sisältää runsaasti puulle hyödyllisiä ravinteita. Täysikasvuisia yksilöitä suojaa paksu, sienimäinen kaarna.
Suurimmat yksilöt

Tilavuudeltaan suurimmat yksilöt vuonna 2005:
Kenraali Sherman, tilavuus 1486,9 m³, pituus 83,79 metriä
”General Grant”, tilavuus 1319,8 m³, pituus 81,72 metriä