stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Missourin yliopisto

| Missourin yliopisto> University of Missouri |
| --- | --- |

 lat. Universitas Missouriensis 
Motto:  Salus populi suprema lex esto
Perustettu:  1839
Tyyppi:  julkinen
Säätiön varat:  1,04 mrd. dollaria
Rehtori:  Brian L. Foster
Henkilökunta:  4 347
Opiskelijoita:  26 821
Jatko-opiskelijoita:  7 781
Sijainti:  Columbia, MO   Yhdysvallat
Osoite:  missouri.edu
Maskotti:  Truman the Tiger
Missourin yliopisto (University of Missouri, lyh. MU, puhekielessä usein Mizzou [mi'zu]) on julkinen yliopisto Columbiassa, Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1839, ja syksyllä 2010 siellä opiskeli yli 30 000 opiskelijaa.
NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat Missouri Tigersin nimellä kulkevat joukkueet, jotka pelaavat SEC-konferenssissa. Missouri liittyi konferenssiin yhdessä Texas A&M:n kanssa vuonna 2012.
Vuonna 2015 Missourin yliopiston opiskelijat osoittivat mieltään eri rotuisten opiskelijoiden epätasa-arvoisen kohtelun takia, minkä seurauksena yliopiston ylintä johtoa erosi tehtävistään. Samalla yliopiston maine kärsi, ja tulevien vuosien hakijamäärä laski kahdessa vuodessa 35 prosentilla.
Missourin yliopistolla on yhteistyötä suomalaisen Seinäjoen ammattikorkeakoulun kanssa. SeAMK:n rehtori Tapio Varmola oli syksyllä 2009 yliopistossa ASLA-Fulbright-stipendiaattina tutustumassa korkeakoulujen kansainvälistämiseen. Yhdessä Saksan Baijerissa toimivan Aschaffenburgin ammattikorkeakoulun kanssa MU ja SeAMK ovat vuodesta 2016 asti järjestäneet vuosittain viikon mittaisen Global Master School -opintojakson.
Missourin armeija

| Missourin armeija |
| --- | --- |

Toiminnassa:  8. syyskuuta-3. joulukuuta 1864
Valtio:   Konfederaatio
Puolustushaarat:  Armeija
Sodat ja taistelut:  sisällissota: Fort Davidson Glasgow Boonville (4.) Sedalia Lexington (2.) Little Blue River Independence (2.) Byram's Ford Westport Marais des Cygnes Mine Creek Marmiton River Newtonia (2.)
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Sterling Price John B. Clark, Jr.
Missourin armeija (engl. Army of Missouri) oli Konfederaation armeijan yhtymä Yhdysvaltain sisällissodan aikaan. Se perustettiin syyskuussa 1862, lopetettiin saman vuoden joulukuussa, ja armeija liitettiin Trans-Missisippin armeijaan.[lähde? ]
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Konfederaation armeijat
Keski-Kentucky
Kanawha
Kentucky
Mississippi
Missouri
New Mexico
Pohjois-Virginia
Luode
Niemimaa
Potomac
Shenandoah
Tennessee
Trans-Mississippi
Valley
Länsi
Länsi-Tennessee
Länsi-Louisiana
Mikko Poussa

| Mikko Poussa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mikko Poussa
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1975 (ikä 49)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  180 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1995–1997 1998–1999:   Pyrintö/Pyrbasket  Pyrbasket
Mikko Poussa (s. 2. elokuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Poussa pelasi Tampereen Pyrinnössä/Pyrbasketissa miesten SM-sarjaa vuosina 1995–1997 ja 1998–1999. Kauden 1996–1997 Poussa pelasi uransa parhaalla, 3,3 pisteen keskiarvolla. Hänen SM-sarjauransa kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti oli 37,1.
Mikko Pulkkinen

Mikko Pulkkinen (1. helmikuuta 1940 Iisalmi – 19. toukokuuta 2016) oli suomalainen arkkitehti. Hän tuli tunnetuksi vanhojen arvorakennusten entistämis- ja muutostöistä sekä uudisrakennuksista, kuten yhtenä kolmesta Helsingin Musiikkitalon suunnittelijasta yhdessä Marko Kivistön ja Ola Laihon kanssa. Hän oli turkulaisen LPR-arkkitehdit -toimiston perustajaosakas yhdessä Laihon ja Ilpo Raunion kanssa, kunnes perustajakolmikko vetäytyi eläkkeelle 2013.
Vuosina 1994–1997 Pulkkinen vastasi yhdessä Laihon, Raunion ja Pauno Narjuksen kanssa Crichton-Vulcanin vanhojen telakka- ja köysitehdasrakennusten muuttamisesta Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian käyttöön. 1980-luvun puolivälissä Pulkkinen vastasi Juvan kirkon korjaustöiden suunnittelusta.
Minä toivon

| Minä toivon Reijo Kallio |
| --- | --- | --- |

Minä toivon
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1982
 Formaatti: LP-levy
 Kesto: 44.18
 Levy-yhtiö: CBS
Reijo Kallion muut julkaisut
| Kuin tuhka tuuleen 1982 | Minä toivon 1982 | Kohtalotoverit 1983 |
Minä toivon on suomalaisen Reijo Kallion studioalbumi vuodelta 1982.
Kappaleet

Minä toivon – 3.12
Rakastan sua mä niin – 4.07
Ikuinen kakkonen – 4.01
Kulkurin yö – 3.23
Tein sulle laulun – 3.52
Vierelläin – 3.17
Sulta pyydän – 3.19
Tuntuu niin hyvältä – 2.58
Se on miehestä kiinni – 2.51
Yön hiljaisuus – 2.54
Hyvä näin – 3.51
Heinäkuussa kahden – 3.18
Syysserenadi – 3.09
Farstan metroasema

Farstan metroasema on Tukholman metron asema Farstan kaupunginosassa. Asema avattiin 4. marraskuuta 1960. Asema sijaitsee Hökarängenin metroaseman ja Farsta strandin metroaseman välissä.[lähde? ]
Kuvia

Asemarakennus vuonna 1963
Asemarakennus vuonna 2009
Sisäänkäyntihalli vuonna 2009
Aiheesta muualla

| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Hökarängenin metroasema ▷ Alvikin metroasema |  |  Linja 18 |  | Farsta strandin metroasema (päätepiste) |
muokkaa wikidataa
Mikko Polvinen

| Mikko Polvinen> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 5.4.2023–  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1979 (ikä 45) Kuhmo
Tiedot
Puolue:  perussuomalaiset
Mikko Polvinen (s. 18. tammikuuta 1979 Kuhmo) on suomalainen perussuomalainen poliitikko. Polvinen on Kuhmon kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja, maakuntavaltuuston puheenjohtaja ja Kainuun hyvinvointialueen kolmas varapuheenjohtaja. Koulutukseltaan Polvinen on insinööri (YAMK) ja siviiliammatiltaan ammatillinen opettaja. Hänellä on kaksi lasta, ja hän harrastaa metsästystä. Polvinen valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Käräjäoikeus määräsi hänet lähestymiskieltoon entisen puolisonsa suhteen sen jälkeen kun Polvinen oli häiriköinyt naista epäasiallisilla ja ahdistavilla viesteillä. Polvinen väitti käräjäoikeudelle, että osa viesteistä olisi väärennetty, mutta tätä oikeus ei uskonut.
Euroopan investointipankki

| Euroopan investointipankki  |
| --- | --- |

 Euroopan investointipankki Luxemburgissa.
Perustettu:  1958
Tyyppi:  Rahoituslaitos
Sijainti:  Kirchberg, Luxemburg
Pääjohtaja:  Nadina Calviño
Aiheesta muualla
Sivusto
Euroopan investointipankki (EIP) on Euroopan unionin rahoituslaitos, joka perustettiin vuonna 1958 Rooman sopimuksella . Investointipankin tehtävänä on kehittää tasapainoisesti yhteisön taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteistyötä eli koheesiota.
EIP:n jäseniä ja osakkeenomistajia ovat kaikki EU:n jäsenvaltiot. Investointipankin kotipaikka on Luxemburgissa. Vuodesta 2012 EIP:n pääjohtajana on toiminut saksalainen Werner Hoyer.
Pankki ei ennen saanut rahoitusta EU:n budjetista vaan hankki sen lainaamalla kansainvälisiltä rahoitusmarkkinoilta, mutta omien lukujensa mukaan se sai budjettirahoitusta 2015 yhteensä 14,3 miljardia euroa.
1. heinäkuuta 2013 EIP:n osakepääoma oli noin 243 miljardia euroa. Saksan, Ranskan, Italian ja Britannian osuus merkitystä pääomasta on yhteensä 65 prosenttia. Suomen merkitsemä osuus on noin 3,1 miljardia euroa.
Tehtävät

Euroopan investointipankin tärkeimmät tehtävät määritellään Euroopan unionin perustamissopimuksissa. Se myöntää pitkäaikaisia lainoja EU:n jäsenvaltioiden yhdentymistä, tasapainoista alueellista kehitystä sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistäville hankkeille. Rahoitustoiminnan keskiössä ovat Euroopan liikenne- ja viestintäverkot, energia-ala, pienet ja keskisuuret yritykset, työllisyys, ympäristö, koulutus ja terveydenhuolto.
EIP antaa lainoja toteuttamiskelpoisille julkisille tai yksityiseille hankkeille tai ohjelmille. Lisäksi taloustieteilijöiden, insinöörien ja muiden asiantuntijoiden ryhmä antaa rahoitusta täydentävää teknistä tukea. Takauksia EIP voi myöntää muun muassa pankeille, luottoyhtiöille, takauslaitoksille, keskinäisille takausrahastoille tai erillisyhtiöille.
EIP:n myöntämistä lainoista noin 90 prosenttia annetaan EU:n sisällä. Lainat kohdistuvat erityisesti kuuden painopisteen alueelle: yhteenkuuluvuus ja lähentyminen, pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen, ympäristön kestävä kehitys, innovaatio 2010 -aloitteen täytäntöönpano, Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen kehittäminen sekä kestävällä tavalla tuotettu, kilpailukykyinen ja luotettava energia.
Unionin ulkopuolella EIP tukee kehitys- ja yhteistyötoimintaa kumppanuusmaissa. Rahoitettuja hankkeita on muun muassa Etelä- ja Itä-Euroopassa, niin sanotun naapuruuspolitiikan maissa, eli Välimeren ympäristössä sekä Venäjällä ja muissa itäisissä naapurimaissa sekä yhteistyö- ja kehitysmaissa Afrikassa, Karibialla, Tyynenmeren alueella, Aasiassa ja latinalaisessa Amerikassa.
Yli 25 miljoonan euron hankkeet investointipankki käsittelee suoraan hankkeen toteuttajien kanssa, mutta pienemmät hoidetaan tavallisten pankkien välityksellä.[lähde? ]
Organisaatio > Valtuusto

Euroopan investointipankin korkein päätöksentekoelin on valtuusto (Board of Governors), jonka muodostavat jäsenvaltioiden valtiovarainministerit. Valtuusto kokoontuu kerran vuodessa.
Organisaatio > Hallintoneuvosto

Lisäksi EIP:lla on osa-aikainen hallintoneuvosto. Siihen kuuluu 26 jäsenvaltioiden ehdottamaa ja yksi Euroopan komission ehdottama jäsen.
Organisaatio > Hallitus

Operatiivisesta johdosta vastaa hallitus (Management Committee), johon kuuluu pääjohtajan lisäksi kahdeksan jäsentä. EIP:n pääjohtajana aloitti vuonna 2012 saksalainen Werner Hoyer. Valtuusto nimittää hallituksen hallintoneuvoston esityksestä. Sen jäsenet valitaan kuudeksi vuodeksi.
Organisaatio > Euroopan investointirahasto

Euroopan investointipankin yhteydessä toimii vuonna 1994 perustettu Euroopan investointirahasto (EIR), joka tekee sijoituksia pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä) tukeviin pääomasijoitusrahastoihin.
Ympäristöystävälliset hankkeet

Vuonna 2017 EIP rahoitti 16,7 miljardilla eurolla ihmisille ja luonnolle hyvää ympäristöä mahdollistavia ja suojelevia hankkeita. EIP on toteuttanut kestävän kehityksen mukaisia hankkeita yli 160 maassa. Hankkeissa edellytetään tarkkaa julkista raportointia, jota täysin yksityisrahoitteisilla hankkeilla ei välttämättä toteutuisi.
Aiheesta muualla

Euroopan investointipankin kotisivut (englanniksi)
Eteläiset Orkneysaaret

| Eteläiset Orkneysaaret |
| --- | --- |

  
Maantiede
Sijainti:  60°35′S, 45°30′W
Merialue:  Eteläinen jäämeri
Suurin saari:  Coronation Island
Muita saaria:  Laurie Island Powell Island Signy Island
Pinta-ala:  622 km²
Territorio:  Kuuluu Antarktiksen sopimuksen piiriin. Aluevaatimukset Argentiinalla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla.
Väestö
Väkiluku:  ei vakituista asutusta
Eteläiset Orkneysaaret (engl. South Orkney Islands, esp. Islas Orcadas del Sur) on Eteläisessä jäämeressä Etelä-Amerikan eteläkärjestä kaakkoon sijaitseva antarktinen saariryhmä. Se muodostuu neljästä pääsaaresta: Coronation Island, Laurie Island, Powell Island ja Signy Island. Vaatimuksia alueen suhteen ovat esittäneet Yhdistynyt kuningaskunta ja Argentiina, mutta saaristo kuuluu Antarktiksen sopimuksen piiriin.
Maantiede

Eteläiset Orkneysaaret sijaitsevat Atlantin valtameren eteläosassa Weddellinmeren ja Scotianmeren välissä. Saarien yhteenlaskettu pinta-ala on noin 620 km². Saaristoon kuuluu neljä pääsaarta, Coronation Island, Laurie Island, Powell Island ja Signy Island. Coronation Island on saarista suurin ja sillä sijaitsee myös saariston korkein kohta Mount Nivea (1 266 m). Laurie Island on saarista itäisin ja toiseksi suurin. Powell Island ja Signy Island ovat kahta suurempaa saarta pienempiä. Signy Island on saarista tieteen kannalta tunnetuin. Saarista huomattavaa osaa peittää jäätikkö.
Maantiede > Luonto

Saarista luonnoltaan mahdollisesti rikkain on Signy Island, jolta lämpimät föhntuulet ovat sulattaneet suuren osan jääpeitteestä. Saarien kasvillisuudesta runsaslajisimpia ovat sammalet ja jäkälät. Jäkäliä on noin 120 ja sammalia noin 50 lajia. Koppisiemenisiä on kaksi lajia ja maksasammalia noin 12. Sammalia esiintyy etenkin matalammilla kosteilla alueilla ja jäkälät hallitsevat korkeampia seutuja.
Saarten suurimpia maaeläimiä ovat punkit. Punkit syövät hyppyhäntäisiä. Hämähäkkejä tai kotoperäisiä lentäviä hyönteisiä saarilla ei ole lainkaan. Saarilla tavattavat lajit ovat kehittyneet selviämään jäätymisestä ja kuivumisesta. Jäätiköiden sulamisvesistä muodostuneiden makean veden ympäristöjen lajeja ovat vesisammalet ja syanobakteerit. Boeckella poppei on eläinplanktoni ja suurin kasvinsyöjä on katkarapu Branchinecta gainii.
Saarilla pesiviä lintulajeja on 16 ja niistä neljä on pingviinejä. Pingviinilajeja ovat jääpingviini, myssypingviini, valkokulmapingviini ja kultatöyhtöpingviini. Kesäisin saarilla lisääntyvät etelänmerinorsut ja talven lopulla ympäröivällä merijäällä lisääntyy weddellinhylkeitä. Kesäisin saarille kokoontuu tuhansia kergueleninmerikarhuja. Alueella tavataan myös krillihylkeitä ja merileopardeja.
Historia

Saaret löysivät George Powell ja Nathaniel Palmer hylkeenpyyntialuksilla Dove ja James Monroe 6. joulukuuta 1821. Powell valtasi saaret Ison-Britannian nimissä ja nimesi Coronation Islandin Yrjö IV:n kruunajaisten (engl. coronation) mukaan. Saariston nykyisen nimen antoi James Weddell, joka vieraili saarilla vuonna 1823. On arveltu, että hän nimesi saaret Skotlannissa samalla leveyspiireillä, mutta pohjoista leveyttä eteläisen sijaan sijaitsevien Orkneysaarien mukaan.
Saaristo ei sittemmin juuri kiinnostanut esimerkiksi hylkeenpyytäjiä ja niillä vierailtiin vain harvoin. William Speirs Brucen johtama Scotialla purjehtinut Skotlannin naparetkikunta vieraili saarilla vuonna 1903 ja perusti sääaseman Laurie islandille. Vuonna 1908 Eteläisistä Orkneysaarista tehtiin osa Falklandinsaarten kruununsiirtomaata. Saaria on vaatinut itselleen myös Argentiina, mutta vuodesta 1959 niitä on hallittu Antarktiksen sopimuksen mukaan.
Tønsberg Hvalfangeri perusti 1920-luvun alussa pienen valaanpyyntiaseman Signy Islandille, joka oli saariston ainut hyvä ankkuripaikka. Aseman toiminta loppui, kun valaita alettiin käsitellä asemien sijaan tehdaslaivoilla. Falkland Islands Dependencies Survey eli FIDS perusti tutkimusaseman entiselle valaanpyyntiasemalle vuonna 1947. FIDS on edelleen toimiva British Antarctic Survey. Argentiina on käyttänyt entistä sääasemaa Laurie Islandilla vuodesta 1904.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eteläiset Orkneysaaret Wikimedia Commonsissa
Saarten rannikkoa.
Jääpingviinejä.
Signy Station.
Minot Minotauros

| Minot Minotauros |
| --- | --- |

Perustettu:  2011
Kaupunki:   Minot, Pohjois-Dakota
Kotiareena:  Maysa Arena
Sarjataso:  NAHL
Divisioona:  Keskinen
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Marty Murray
Päävalmentaja:   Marty Murray
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minot Minotauros on yhdysvaltalainen, Pohjois-Dakotan Minotin kaupungista kotoisin oleva juniorijääkiekkojoukkue joka pelaa tällä hetkellä North American Hockey Leaguen keskisessä divisioonassa. Se aloitti toimintansa vuonna 2011. Joukkue pelaa kotipelinsä Maysa Arenassa.
Missourinfoxtrotter

Missourinfoxtrotter on amerikkalainen hevosrotu.
Se osaa mennä "ketunravia"(Fox trot), jossa sen takajalat ravaavat,etujalat menevät " pitkää" käyntiä ja pää heiluu.
Aiheesta muualla

https://www.mfthba.com
https://www.mfthba.com/index.php?option=com_content&view=article&id=108&Itemid=55
http://www.hevosmaailma.net/foxtrotter.shtml (Arkistoitu – Internet Archive)
Minotaur

Minotaur voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Minotaur-luokka (taistelulaiva) taistelulaivaluokka
Minotaur-luokka (risteilijä, 1906) panssariristeilijäluokka
Minotaur-luokka (risteilijä, 1943) ilmatorjuntaristeilijäluokka
HMS Minotaur (1793), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Minotaur (1816), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Minotaur (1863), Minotaur-luokan taistelulaiva
HMS Minotaur (1906), Minotaur-luokan panssariristeilijä
HMS Minotaur (C53), Minotaur-luokan kevyt risteilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Minotaur”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Minor League Baseball -kausi 1909

Minor League Baseball (virallisesti vuoteen 1999 saakka National Association of Professional Baseball Leagues) -kausi 1909 katsotaan sisältäneen 43 erillistä liigaa.
A luokan liigat

American Association - voittaja Louisville Colonels
Eastern League - voittaja Rochester Bronchos
Pacific Coast League - voittaja San Francisco Seals
Southern Association - voittaja Atlanta Crackers
Western League - voittaja Des Moines Boosters 93–59 (Sioux City Packers 94–60)
B-luokan liigamestarit

Central League (1887-2005) - Wheeling Stogies
Connecticut State League (1884-1912) - Hartford Senators
Illinois-Indiana-Iowa League (1886-1961) - Rock Island Islanders
New England League (1877-1949) - Worcester Busters
New York State League (1884-1917) - Wilkes-Barre Barons
Northwestern League (1879-1917) - Seattle Turks
Tri-State League (1888-1955) - Lancaster Red Roses
Minor League Baseball -kausi 1910

Minor League Baseball (virallisesti vuoteen 1999 saakka National Association of Professional Baseball Leagues) -kausi 1910 katsotaan sisältäneen 60 erillistä liigaa.
A luokan liigat

American Association - voittaja Minneapolis Millers
- American Association aloitti kaudella 1882, jolloin se muodostettiin toiseksi major leagueksi kilpailemaan National Leaguen kanssa. Liiga lakkautettiin kauden 1891 jälkeen. Vuonna 1902 perustettiin toinen American Association, jolla oli ensimmäisellä kaudellaan riippumattoman liigan asema ja 1903-1911 se luokiteltiin A-luokkaan. 1912-1945 luokituksena oli AA ja 1946-1997 AAA, jonka jälkeen liiga lakkautettiin. Vuodesta 2006 alkaen jälleen perustettu American Association on toiminut riippumattomana liigana.
Eastern League - voittaja Rochester Bronchos
- Vuonna 1884 perustettu liiga sai A luokituksen vuonna 1895. Tämä liiga toimi kauteen 1911 saakka, jolloin sen nimeksi vaihtui International League. Uusi Eastern League aloitti B-tason liigana 1916-1918, jatkoi A-luokassa 1919-1932, jolloin se lakkautettiin. New York-Pennsylvania League otti nimen Eastern League käyttöön 1938 jatkaen A-luokassa ja vuodesta 1963 lähtien AA-luokassa. Liiga on toiminnassa edelleen.
Pacific Coast League - voittaja Portland Beavers
- Liiga toimi yksittäisiä kausia luokittelemattomana jo 1887 ja 1898 ja riippumattomana liigana 1903, A-luokkaan se kuului 1904-1911, AA-luokkaan 1912-1945 ja on sen jälkeen kuulunut luokkaan AAA (vv. 1952-1957 luokkana Open) ja toimii edelleen.
Southern Association - voittaja New Orleans Pelicans
- 1886-1901 Southern Association on luokiteltu B ja C-luokkaan, eikä liigaa ole jokaisella kaudella pelattu ollenkaan. A-luokan liigana se toimi vuosina 1902-1935, jonka jälkeen se sai luokituksen A1. 1946-1961 liiga oli luokassa AA, jonka jälkeen liiga lakkautettiin.
Western League - voittaja Sioux City Packers
- Vuonna 1885 ensimmäisen kerran perustettu liiga toimi väliin luokittelemattomana ja välillä A-luokan liigana aina kauteen 1900 saakka, jolloin liiga vaihtoi nimekseen American League. Samalla perustettu uusi Western League aloitti B-luokan liigana. Kun American League nousi MLB asemaan 1901, tuli Western Leaguesta jälleen A-luokan liiga, jollaisena se jatkoi aina vuoteen 1937 saakka ja jälleen vuosina 1947-1958. Vuosina 1939-1941 toimi saman niminen D-luokan liiga. Vuosina 1995-2002 toimineesta riippumattomasta Western Baseball Leaguesta on myös käytetty Western League -nimeä
B-luokan liigamestarit

Central League (1887-2005) - South Bend Bronchos
Connecticut State League (1884-1912) - Waterbury Finnegans
Illinois-Indiana-Iowa League (1886-1961) - Springfield Senators
New England League (1877-1949) - New Bedford Whalers
New York State League (1884-1917) - Wilkes-Barre Barons
Northwestern League (1879-1917) - Spokane Indians
Tri-State League (1888-1955) - Altoona Rams
Flo Kasearu

Flo Kasearu (2021)
Flo Kasearu (s. 24. huhtikuuta 1985 Pärnu) on virolainen kuvataiteilija, jonka teokset ovat usein muodoltaan installaatioita, veistoksia, videoita ja performansseja. Kasearu käsittelee taiteessaan absurdilla otteella yhteiskunnallisia ilmiöitä ja epäkohtia, kuten vaikkapa omaisuutta ja osattomuutta sekä instituutioita ja tavallisten ihmisten unelmia. Hän mainitsee kiinnostuksen kohteikseen muun muassa yksityisen ja julkisen tilan sekä monumentaalisuuden ja epävakauden välisen ristiriidan.
Flo Kasearun kotimuseo

Vuonna 2013 Kasearu perusti vanhaan tallinnalaiseen puutaloon Flo Kasearun kotimuseon. Talo on kuulunut taiteilijan suvulle useiden sukupolvien ajan, mutta neuvostoaikana hänen isovanhempansa joutuivat luopumaan siitä. Nyt Kasearu asuu ja työskentelee talossa ja pitää sitä auki museona. Museon ja sinne tehtyjen paikkasidonnaisten teosten kautta Kasearu kertoo lähestyvänsä muun muassa omaisuuden ja institutionaalisen hierarkian teemoja. Monet Kasearun teokset, kuten piirrossarja Fears of a Museum Director (2014), liittyvät aiheiltaan kotimuseoon.
Suomessa

Kiasman kokoelmiin kuuluu Kasearun video Uprising (2015) sekä veistos Uprising (The Aircraft, 2015). Videolla nähdään ilmakuvaa Tallinnan Pelgulinnan alueelta, jolla Flo Kasearun kotimuseo sijaitsee. Talossa tehdään kattoremonttia. Peltikatosta leikataan kolmiomaisia kappaleita, joista taitellaan paperilennokkia tai hävittäjää muistuttavia veistoksia. Teossarjan nimi Uprising viittaa sekä kohoamiseen että kansannousuun.
Vuonna 2016 Kasearun sekä Andra Aaloen ja Aet Aderin ehdotus Alerts pääsi finaaliin Kiasman ja Valtion taideteostoimikunnan kilpailussa, jossa haettiin julkista taideteosta Kiasman läheisyyteen.
Koulutus, näyttelyt ja kokoelmat

Kasearu on opiskellut maalausta ja valokuvausta Viron taideakatemiassa. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2013. Vuosina 2006–2007 Kasearu opiskeli multimediaa Universtität der Künste Berlinissä.
Kasearu on esiintynyt lukuisissa näyttelyissä Virossa ja muissa maissa vuodesta 2006 alkaen. Hänen teoksiaan kuuluu Kumun, Tarton taidemuseon ja Kiasman kokoelmiin.
Moottoripyöräilyn Yhdysvaltain Grand Prix 2010

Yhdysvaltain Grand Prix on kauden yhdeksäs osakilpailu. Se ajettiin Laguna Secassa 24.-25. heinäkuuta 2010.
MotoGP-kausi 2010
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Qatar |  Espanja |  Ranska |  Italia |  Britannia |  Hollanti |
|  Katalonia |  Saksa |  Yhdysvallat |  Tšekki |  Indianapolis |  San Marino |
|  Aragonia |  Japani |  Malesia |  Australia |  Portugali |  Valencia |
Merkinnän syy: tulokset puuttuvat
Mike Newell

| Mike Newell |
| --- | --- |
 Mike Newell WonderCon-tapahtumassa vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Cormac Newell
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1942 (ikä 82) St Albans, Hertfordshire, Iso-Britannia
Puoliso:  Bernice Stegers
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Cormac Newell
Tunnetuimmat ohjaukset:  Neljät häät ja yhdet hautajaiset Harry Potter ja liekehtivä pikari
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Michael Cormac ”Mike” Newell (s. 28. maaliskuuta 1942 St Albans, Hertfordshire, Iso-Britannia) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän on voittanut Baftan ja César-palkinnon.
Elokuvia

Rautanaamio (1977)
Bad Blood – Verilöyly (1981)
Tanssi tuntemattoman kanssa (1985)
Ihana huhtikuu (1991)
Ratsu mereltä (1992)
Neljät häät ja yhdet hautajaiset (1994)
Donnie Brasco (1997)
Riskirajoilla (1999)
Mona Lisa Smile (2003)
Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005)
Rakkautta koleran aikaan (2007)
Prince of Persia: The Sands of Time (2010)
Suuret toiveet (2012)
Kirjallinen piiri perunan­kuoripaistoksen ystäville (2018)
Aiheesta muualla

Mike Newell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)