stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 1962 kuolleista henkilöistä
Marraskuu

1. marraskuuta – Johan Mikael Mäkiö, suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos (s. 1900)
4. marraskuuta – Hans R. Knudsen, tanskalainen poliitikko (s. 1903)
6. marraskuuta – Kaarlo Heiskanen, suomalainen jalkaväenkenraali (Puolustusvoimain komentaja) (Mannerheim-ristin ritari) (s. 1894)
7. marraskuuta – Eleanor Roosevelt, yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti (Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Rooseveltin puoliso) (s. 1884)
13. marraskuuta – Henry Askeli, suomalainen piirtäjä, työväenliikkeen aktivisti ja terapeutti (s. 1886)
14. marraskuuta – Gaetano De Cicco, italialainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1880)
16. marraskuuta – Kerttu Hämeranta, suomalainen teatterinjohtaja, elokuvanäyttelijä ja lastenkirjailija (s. 1907)
16. marraskuuta – Aku Korvenoja, suomalainen Kokoomuksen kansanedustaja (s. 1891)
18. marraskuuta – Niels Bohr, vuoden 1922 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut tanskalainen fyysikko (s. 1885)
18. marraskuuta   – George Herman Karl Grönfeldt (”George Gé”), suomalainen balettimestari (s. 1893)
22. marraskuuta – René Coty, Ranskan presidentti 1954–1959 (s. 1882)
27. marraskuuta – Karl Erikson, suomalainen asianajaja, varatuomari, hovioikeudenneuvos ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos (s. 1873)
28. marraskuuta – Vilhelmiina, Alankomaiden kuningatar 1890–1948 (s. 1880)
29. marraskuuta – Tauno Rautiainen, suomalainen toimittaja ja tietokilpailujuontaja (Viisasten kerho) (s. 1912)
30. marraskuuta – Ossip Bernstein, ukrainalais-ranskalainen shakin suurmestari, liikemies ja talousjuristi (s. 1882)
Joulukuu

5. joulukuuta – Alsing Andersen, tanskalainen sosiaalidemokraattipoliitikko, Tanskan puolustusministeri 1935–1940, valtiovarainministeri 1942, opetus- ja terveysministeri 1947 ja Sosialistisen internationaalin presidentti 1957–1962 (s. 1893)
7. joulukuuta – Kirsten Flagstad, norjalainen oopperalaulaja (s. 1895)
11. joulukuuta − Jorma Valkama, suomalainen yleisurheilija (s. 1928)
15. joulukuuta – Olga Aikala, suomalainen kelloseppä, yritysjohtaja ja kauppaneuvos (s. 1883)
15. joulukuuta  – Charles Laughton, englantilainen näyttelijä (s. 1899)
17. joulukuuta – Johannes Björklund, suomalainen sotarovasti ja Suomen puolustusvoimien kenttäpiispa 1941–1956 (s. 1888)
17. joulukuuta – Carl Diem, saksalainen urheilupedagogi- ja historioitsija (s. 1882)
19. joulukuuta – Warren Brittingham, yhdysvaltalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti (s. 1886)
21. joulukuuta – Asbjørn Bodahl, norjalainen voimistelija ja olympiamitalisti (s. 1896)
21. joulukuuta   – Gary Hocking, rhodesialainen ratamoottoripyöräilijä ja maailmanmestari (s. 1937)
22. joulukuuta – Åke Mattas, suomalainen taidemaalari (s. 1920)
24. joulukuuta – Wilhelm Ackermann, saksalainen matemaatikko (s. 1896)
26. joulukuuta – Harry Carroll, yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja vaudeville-esiintyjä (s. 1892)
27. joulukuuta – Inge Krokann, norjalainen kirjailija (s. 1893)
28. joulukuuta – Antti Wihuri, suomalainen laivanvarustaja, merenkulkuneuvos ja suurlahjoittaja (s. 1883)
30. joulukuuta – Olav Bruvik, norjalainen poliitikko (s. 1913)
31. joulukuuta – Charles Galton Darwin, englantilainen fyysikko (s. 1887)
Tuntematon päivämäärä

Axel Fredenholm, ruotsalainen kirjailija ja museointendentti (s. 1881)
Nobuyuki Aihara

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aihara suorittamassa permanto-ohjelmaansa Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Aihara suorittamassa permanto-ohjelmaansa Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  Aihara suorittamassa permanto-ohjelmaansa Rooman kesäolympialaisissa 1960. |  |
Maa:   Japani
Miesten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | permanto |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | permanto |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1962 | permanto |  |
|  Kultaa | Praha 1962 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Moskova 1958 | renkaat |  |
|  Hopeaa | Moskova 1958 | joukkuekilpailu |  |
Nobuyuki Aihara (jap. 相原信行, Aihara Nobuyuki, 16. joulukuuta 1934 Takasaki, Gunman prefektuuri – 16. heinäkuuta 2013 Takasaki, Gunman prefektuuri) oli japanilainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Aihara voitti kultamitalin vuoden 1960 Rooman olympiakisojen permannolla ja joukkuekilpailussa. Hän saavutti samoilla telineillä olympiahopeaa Melbournessa 1956 ja maailmanmestaruuden vuonna 1962. Yhteensä Aihara voitti neljä olympia- ja neljä MM-mitalia.
Aihara kuoli keuhkokuumeeseen Takasakissa 16. heinäkuuta 2013, 78-vuotiaana. Hänen vaimonsa Toshiko (o.s. Shirasu) voitti joukkuekilpailun olympiapronssia Tokiossa 1964. Heidän Yutaka-poikansa saavutti joukkuekilpailun olympiapronssia Barcelonassa 1992.
Saavutukset

| --- | --- |
 Olympiakisoissa Melbourne 1956 Hopeaa joukkuekilpailussa  Hopeaa permannolla  Viides renkailla  Kuudes nojapuilla  Rooma 1960 Kultaa joukkuekilpailussa  Kultaa permannolla  Neljäs nojapuilla  Viides renkailla  Seitsemäs moniottelussa :  MM-kisoissa 1958 Hopeaa renkailla  Hopeaa joukkuekilpailussa  1962 Kultaa permannolla  Kultaa joukkuekilpailussa
Aikavaras

| Aikavaras> Thief of Time |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Terry Pratchett
Kansitaiteilija:  Josh Kirby
Genre:  fantasia
Julkaistu:  2001
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kansitaiteilija:  Josh Kirby
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  29. huhtikuuta 2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  357
ISBN:  978-951-23-5228-9
Sarja: Kiekkomaailma
Edeltävä:  Totuuden torvi
Seuraava:  Yövartiosto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aikavaras (engl. Thief of Time) on kahdeskymmeneskuudes romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa.
Kiekkomaailmassa aikaa hallitsevat Historiamunkit. He keräävät aikaa talteen paikoista, joissa sitä ei tarvita ja siirtävät sitä kiireisiin paikkoihin. Munkit huomaavat jonkun muunkin puuttuvan ajan kulkuun, mikä saattaa johtaa maailmanloppuun.
Aiheesta muualla

Teoksesta L-Space-sivustolla. (englanniksi)
Steven H. Silver: Thief of Time. The SF Site. (englanniksi)
John Grant: Thief of Time. Infinity Plus. (englanniksi)
Eino Ahonen

Eino Matti Ensio Ahonen (s. 21. toukokuuta 1941 Kiuruvesi) on kuvataiteilija ja taidegraafikko, joka asuu Kiuruvedellä. Hän on saanut mm. valtion taidepalkinnon 1960-luvulla ja edustanut Suomea Venetsian biennaalissa.
Opiskelu ja ura

Eino Ahonen aloitti taideopintonsa Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1958–1960. Hänen taidettaan oli ensimmäistä kertaa näytteillä jo opintojen alkutaipaleella Turussa vuonna 1959. Opintojen päätyttyä Ahonen siirtyi Helsinkiin täydentääkseen osaamistaan Aukusti Tuhkan ateljeessa vuosina 1960–1962.
Turun koulukunnan kautta Eino Ahonen sai kosketuksen surrealismiin, joka puhutteli häntä taiteilijana. Surrealismi ammentaa kuvamaailmansa alitajunnasta ja useasti taiteilija löysikin aiheensa lapsuuden mielikuvistaan.
Surrealistinen ote näkyy Ahosen töissä unenomaisena, metafyysisenä ajattomuutena. Lisäksi taiteilijaa on luonnehdittu absurdistiksi, joka kantaa ottavasti ironisoi ihmiskunnan toimintaa. Hänen teoksensa käsittelevät usein valtaa ja sen väärinkäyttöä sodissa, politiikassa, uskonnossa sekä seksissä. Taiteilijan tuotantoa leimaa henkisen ilmapiirin ahdistuneisuus. Hän esittää usein groteskit hahmonsa autiossa ja ajattomassa tilassa, joka näyttäytyy kulissinomaisena. Teosten yhteiskuntakritiikki on silmiinpistävää, mutta samalla todellisuuspakoista. Aiheistaan huolimatta teosten tunnelma pysyy lämpimän humanistisena: syyllisiä ei nimetä, vaan Ahonen pyrkii pikemminkin asettumaan myötäkärsijäksi pienen ihmisen saappaisiin.
Grafiikan menetelmistä Eino Ahonen suosi viivasyövytystä, jonka pehmeän ja tarkan piirron hän muokkasi omakseen. Hän teki itsensä tunnetuksi muutamassa vuodessa 1960- ja 1970-luvun vaihteessa ja hänestä tuli lyhyessä ajassa yksi grafiikkamme kärkinimistä.
1980-luvun alussa Ahonen alkoi pikkuhiljaa luopua taidegrafiikan tekemisestä keskittyäkseen kollaaseihin ja piirustuksiin. Kollaaseissaan Ahonen käytti aikakauslehtien kuvamaailmaa, jonka avulla hän pyrki tuomaan esille mainoskuvien ideologiaa.
Ahosen kuvataiteellinen kokonaistuotanto käsittää tuhansia grafiikan vedoksia, piirustuksia, maalauksia ja kollaaseja yli neljänkymmenen vuoden ajalta.
Yksityiselämä

Eino Ahonen syntyi maanviljelijäperheeseen. Sisarusparveen kuului neljä poikaa ja yksi tyttö. Ahosen isovanhemmat olivat ankaria herännäisiä ja tämä näkyi kodin uskonnollisessa ilmapiirissä. Ahosen lapsuuden kokemuksiin peilataan usein hänen myöhempää kiinnostustaan käsitellä uskontoa, aatteita ja valtaa taiteensa kautta.
Eino Ahosen veli Erkki Ahonen (1932-2010) oli kirjailija.
Helsingin opiskeluvuosien jälkeen Ahonen solmi avioliiton Pirkko Paavilaisen kanssa ja muutti takaisin kotiseudulleen Kiuruvedelle, Heinäkylän Perhonsiipeen. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Usko (1970) ja Irja (1972). Siellä hän on työskennellyt 1970-luvun taitteesta lähtien. Luonnonrauha on tarjonnut paitsi kodin perheelle, myös tilaa taiteilijan työskentelylle.
Tunnustuksia ja apurahoja

Aktiivisimman toimintansa aikoihin Ahonen sai tunnustuksena useita palkintoja, muiden muassa Valtion taidekilpailujen palkintoja (1963, 1965, 1967), Suomen Taideyhdistyksen palkinnon (1970) sekä Kuopion läänin taidepalkinnon (1971). Ahonen järjesti säännöllisesti yksityisnäyttelyitä ja tämän lisäksi hän osallistui moniin kansainvälisiin grafiikan näyttelyihin. Aktiivisen grafiikan tekemisen ohella Ahonen kirjoitti tekstejä, joita myös julkaistiin useissa lehdissä.
Ahonen edusti Suomea Venetsian biennaalissa vuonna 1972.
Vuonna 1982 Ahonen sai 15-vuotisen työskentelyapurahan. Vuonna 2004 hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Ahmadou Ahidjo

| Ahmadou Ahidjo |
| --- | --- |
 Ahidjo työvierailulla Ronald Reaganin luona vuonna 1982.
Kamerunin 1. presidentti
 5. toukokuuta 1960 – 6. marraskuuta 1982  
Seuraaja:  Paul Biya
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1924 Garoua
Kuollut: 30. marraskuuta 1989 (65 vuotta) Dakar
Puoliso:  Germaine Ahidjo
Tiedot
Puolue:  Union camerounaise Union nationale camerounaise
Uskonto:  islam
Ahmadou Babatoura Ahidjo (24. elokuuta 1924 Garoua – 30. marraskuuta 1989 Dakar) oli kamerunilainen poliitikko ja maansa ensimmäinen presidentti vuosina 1960–1982.
Elämäkerta

Ahmadou Ahidjo syntyi muslimiperheeseen Ranskan Kamerunin pohjoisosassa. Hänen isänsä oli fulbepäällikkö ja äitinsä orjatar. Ahmadou kävi koraanikoulun, Garouan alakoulun ja valmistui Yaoundén yläkoulusta vuonna 1941. Hän työskenteli posti- ja lennätinlaitoksen radistina eri puolilla Kamerunia vuoteen 1946 saakka.
Elämäkerta > Tie valtaan

Ahidjo valittiin Ranskan Kamerunin edustajainkokouksen jäseneksi vuonna 1947. Hän tuli tunnetuksi maan pohjoisosan etujen puolustajana, ja vuonna 1953 hänet lähetettiin Ranskan unionin yleiskokouksen edustajaksi. Ahidjo liittyi yleiskokouksessa Indépendants d’outre-mer -ryhmään ja tutustui Pariisissa moniin afrikkalaispoliitikkoihin kuten Léopold Sédar Senghoriin.
Kamerunissa Ahidjo valittiin vuonna 1952 uuteen aluekokoukseen ja hän liittyi Louis-Paul Aujoulatin Bloc démocratique camerounais -puolueeseen. Vuonna 1955 hänestä tuli aluekokouksen varapuheenjohtaja. Vuoden 1957 alussa Ahidjo valittiin autonomisen Kamerunin parlamentin puheenjohtajaksi ja toukokuussa hänet nimitettiin André-Marie Mbidan koalitiohallituksen varapuheenjohtajaksi ja sisäministeriksi. Ahidjo perusti pohjoisen heimopäällikköjä sekä maan etelä- ja keskiosien poliitikkoja yhdistäneen Union camerounaise -puolueen, ja Mbidan jouduttua eroamaan hänestä tuli helmikuussa 1958 pääministeri.
Ahidjo neuvotteli Kamerunin itsenäistymisestä ranskalaisten kanssa, jotka auttoivat häntä murskaamaan Union des populations du Cameroun (UPC) -liikkeen sissijoukot maan rannikkoseudulla. Ranskan Kamerun julistettiin itsenäiseksi Kamerunin tasavallaksi vuoden 1960 alussa ja saman vuoden toukokuussa Ahidjo valittiin sen ensimmäiseksi presidentiksi. Lokakuussa 1961 tasavaltaan liittyi entisen Brittiläisen Kamerunin eteläosa, ja Ahidjosta tuli Kamerunin liittotasavallan presidentti.
Elämäkerta > Kamerunin yksinvaltias

Kamerunin itsenäistyttyä ja yhdistyttyä Ahidjo ryhtyi rakentamaan keskitettyä yksipuoluejärjestelmää. Itä-Kamerunissa kilpailijat joutuivat väistymään vuoden 1964 parlamenttivaaleihin mennessä, ja Länsi-Kamerunin puolueiden kanssa muodostettiin vuonna 1966 maan ainoa sallittu puolue Union nationale camerounaise. UPC:n vastarinta kukistettiin lopullisesti 1970-luvun vaihteessa, jolloin sen johtaja Ernest Ouandié vangittiin ja teloitettiin.
Ahidjo valittiin uudelleen presidentiksi yleisten vaalien ainoana ehdokkaana vuosina 1965, 1970, 1975 ja 1980. Vuonna 1969 hänestä tuli myös valtapuolueen puheenjohtaja. Vuoden 1972 perustuslaki lakkautti Länsi-Kamerunin autonomian ja laajensi entisestään yhtenäisvaltion presidentin valtaoikeuksia.
Muodoltaan demokraattisista instituutioistaan huolimatta Kamerunista kehittyi presidentin ja hänen lähipiirinsä tiukasti valvoma valtio. Etnisten ja paikallisten eliittien uskollisuus ostettiin virkanimityksillä, joiden seurauksena maahan kehittyi laaja korruptoitunut byrokratia. Taloudessa toteutettiin ”suunniteltua liberalismia”, mikä käytännössä tarkoitti yksityisyrittäjyyden valvontaa ja tehottomia valtionyhtiöitä. Kamerunin taloudellinen tila säilyi kahvin, kaakaon ja puuvillan korkeiden maailmanmarkkinahintojen ansiosta pitkään hyvänä, ja 1970-luvun lopulla alkanut öljyesiintymien hyödyntäminen johti ennennäkemättömään talouskasvuun. Elintason nousu korvasi kansalaisvapauksien puuttumisen ja piti maan väestön melko tyytyväisenä.
Ahidjo ylläpiti läheisiä suhteita Ranskaan, joka osallistui monin tavoin maan taloudelliseen, poliittiseen ja yhteiskuntaelämään. Samaan aikaan hän arvosteli sitä uuskolonialismista ja kehitti yhteyksiä Britanniaan, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Kamerunilla oli kauppasuhteet myös Neuvostoliittoon, ja se osallistui aktiivisesti Afrikan maiden taloudelliseen ja poliittiseen yhteistyöhön.
Elämäkerta > Vallasta luopuminen

Marraskuussa 1982 Ahidjo ilmoitti yllättäen eroavansa presidentin tehtävästä ja luovuttavansa sen vuodesta 1975 lähtien pääministerinä toimineelle Paul Biyalle. Hän halusi kuitenkin pitää itsellään valtapuolueen puheenjohtajuuden, mikä johti miesten väliseen valtataisteluun ja Ahidjon maanpakoon heinäkuussa 1983. Ahidjoa syytettiin elokuussa vallankaappausyrityksestä ja helmikuussa 1984 hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan. Biya kumosi sittemmin tuomion, mutta Ahidjoa syytettiin jälleen huhtikuussa 1984 epäonnistuneesta vallankaappausyrityksestä.
Ranskaan paennut Ahidjo asettui asumaan Senegaliin, eikä hän koskaan palannut takaisin Kameruniin. Hänen luomansa keskitetty presidenttivaltainen järjestelmä on säilynyt Paul Biyan aikana pitkälle yli 2000-luvun vaihteen. Maan valtapuolue sai kuitenkin vuonna 1985 uuden nimen Rassemblement démocratique du peuple camerounais.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ahmadou Ahidjo Wikimedia Commonsissa
| n k  Kamerunin presidentit |
| --- | --- | --- |
|  Ahmadou Ahidjo (1960–1982)  Paul Biya (1982–)  |  Ahmadou Ahidjo (1960–1982)  Paul Biya (1982–)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Aikino

Aikino.
Aikino (ven. А́йкино, komiksi Айкатыла, Aikatyla) on kylä, maalaiskunta ja Ust-Vymin piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan rannalla 96 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista  luoteeseen. Asukkaita on 3 500 henkeä (vuonna 2002).
Nykyisen kylän vanhin osa Šežam mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. Varsinainen Aikinon kylä syntyi 1600-luvun alussa. Sen nimitys perustuu komin sanoihin aika ’appi’ (aikaisemmin ehkä ’mies’) ja tyla ’kaski’.  1800-luvun puolivälissä perustettiin Aikinon volosti, johon kuului suurin osa nykyisen Ust-Vymin piirin alueesta. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, metsästystä ja kalastusta. Vuonna 1943 Aikinosta tuli Ust-Vymin piirin keskus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aikino Wikimedia Commonsissa
Aigai (Akhaia)

| Aigai> Αἰγαί.Sijainti |
| --- | --- |
 Aigai
Koordinaatit:  38°9′17″N, 22°18′52″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Akráta, Aigiáleia, Akhaia, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akhaia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aigai (m.kreik. Αἰγαί, myös Aiga, Αἰγά; lat. Aegae, Aega) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Akrátan kylän paikalla tai lähellä.
Maantiede

Aigain kaupunki sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikolla Korintinlahden rannalla Krathis-joen varrella, Aigeiran ja Buran kaupunkien välissä. Antiikin lähteet, kuten Strabon ja Pausanias, eivät kuitenkaan mainitse, kummalla joen rannalla kaupunki sijaitsi. Aigai sijoitetaan nykyisen Aigiáleian kunnan Akrátan kylän paikalle tai siitä kaakkoon lähemmäksi Ámpeloksen kylää. Akráta sijaitsee kukkulalla joen länsirannalla. Aigain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia

Aigai oli yksi Akhaian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen Iliaassa. Aigai tunnettiin varhaisina aikoina Poseidonin kultistaan. Aigailaisten arvellaan olleen mukana perustamassa Suur-Kreikan Sybarista, sillä myös sen lähellä sijainneelle joelle kreikkalaiset antoivat nimen Krathis.
Aigai löi omaa aiginalaisen standardin mukaista hopearahaa noin vuosina 500–370 eaa. Joskus kyseiset rahat on laitettu virheellisesti Aigionin nimiin. Pausaniaan mukaan aigailaiset hylkäsivät jossakin vaiheessa kaupunkinsa ja siirtyivät läheiseen Aigeiraan. Tämä on tapahtunut joskus vuoden 370 eaa. jälkeen. Aigai oli lakannut olemassa viimeistään silloin, kun Akhaian liitto perustettiin uudelleen vuonna 280 eaa. Tuolloin sen paikan kahdentoista kaupungin joukossa otti Keryneia. Myöskään Polybios ei mainitse enää Aigaita. Aigaista ei ole säilynyt jäänteitä nykyaikaan.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Aigaios (Αἰγαῖος), Aigeatēs (Αἰγεάτης) ja Aigaieus (Αἰγαιεύς).
Aiksone

| Aiksone> Αἰξωνή.Sijainti |
| --- | --- |
 Aiksone
Koordinaatit:  37°51′39″N, 23°45′33″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Glyfáda, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Kekropis
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Aiksōneus (Αἰξωνεύς)
Väkiluku:  noin 2 000–2 500
Bulen jäseniä:  8
 :  12 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Aiheesta muualla
  Aiksone Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aiksone (m.kreik. Αἰξωνή, Aiksōnē, lat. Aexone) oli antiikin aikainen Kekropis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Filetos Aiksonelaisen hautakivi Kerameikoksesta. Kerameikoksen arkeologinen museo.
Aiksone sijaitsi Attikan etelärannikolla Halimuksen ja Halai Aiksonideen demosten välisellä alueella. Demos on paikannettu nykyisen Glyfádan kaupungin alueelle, joka on Ateenan eteläisiä esikaupunkeja. Se käsitti suurin piirtein alueen Pyrnárin kaupunginosasta Leofóros Dimárchou Ángelou Metaxá -valtakadulle. Demoksen keskuksen katsotaan olleen Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kirkon tienoilla länteen Leofóros Vouliagménis -valtakadusta. Glyfádan rannan niemi tunnetaan nykyisin Aixonín niemenä. Demoksesta on saanut nimensä myös läheinen Glyfádan kaupunginosa Aixoní.
Löydösten perusteella Aiksone on ollut asutettu helladiselta kaudelta lähtien. Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kahdeksan edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin 12 bule-edustajaa.
Aiksonessa oli satama, ja se on ollut hyvää maanviljelysaluetta. Suolaa tuotettiin suolajärven avulla. Demos tunnettiin antiikin aikana myös kalastuksesta. Mahdollisesti maanviljelyksen ansiosta Aiksone oli varsin suurikokoinen demos, ja sen väkiluvuksi on arvioitu suurimmillaan noin 2 000–2 500 henkeä. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Aiksōneus (Αἰξωνεύς).
Aiksonen alueelta on löydetty mykeneläisaikaisia ja geometrisen kauden hautoja. Antiikin aikaisesta kaupungista on kaivettu esiin muun muassa teatteri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aiksone Wikimedia Commonsissa
Kekropis-fyle
| --- | --- |
Asty:  Daidalidai · Ksypete · Melite
Paralia:  Aiksone · Halai Aiksonides
Mesogeios:  Athmonon · Epieikidai · Flya · Pithos · Sypalettos · Trinemeia
Ainikki

| Ainikki |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  10. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Aino, Aini, Aina
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Aini
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ainikki on suomalainen naisen etunimi, Aini-nimen muunnelma. Ainikki viettää nimipäiväänsä yhdessä Ainon ja Ainin kanssa 10. toukokuuta. Ainikki otettiin nimipäiväkalenteriin 1950, mutta H. A. Reinholm ehdotti nimeä Uudessa Suomettaressa jo 1879.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 647 Ainikki-nimistä henkilöä
Tunnettuja Ainikki-nimisiä

Ainikki Kivi, lasten- ja nuortenkirjailija
Aison (Traakia)

| Aison> Αἴσων |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakia
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aison (m.kreik. Αἴσων, Aisōn; lat. Aeson, Aesonis) eli Haison (Αἵσων, Haisōn) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Aisonin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–429/428 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Aisoneus (Αἰσονεύς), Haisōneus (Αἱσωνεύς) ja Haisōnios (Αἱσώνιος).
Joskus Aisonia on ehdotettu samaksi kaupungiksi kuin Haisa, mutta tätä ei ole pidetty uskottavana.
Marco Airosa

Marco Ibraim de Sousa Airosa (s. 6. elokuuta 1984) on angolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän kuului Angolan jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Saksassa mutta ei pelannut yhdessäkään ottelussa.
Luandassa syntynyt Airosa on pelannut portugalilaisissa seuroissa sekä kyproslaisessa AEL Limassolissa. Maajoukkueessa hän debytoi vuonna 2006 ja on pelannut kaikkiaan 27 ottelua mutta ei ole tehnyt yhtään maalia.
Sella

Sella voi viitata johonkin seuraavista:
Elis Sella (1930–1992), suomenjuutalainen näyttelijä ja laulaja
Emanuele Sella (s. 1981), italialainen maantiepyöräilijä
Seela Sella (s. 1936), suomalainen näyttelijä
Sella, joki Espanjassa
Gruppo del Sella, vuoristoalue Italian Dolomiiteilla
Sella, Espanjan laivaston alus
Sella-luokka, Italian laivaston hävittäjäluokka
sella turcica, turkinsatula, kitaluun syvennys ihmisen kallossa
Sélli eli Sélla, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sella”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Selli

Selli voi viitata seuraaviin:
vankiselli, vankilan asuinhuone
Sélli eli Sélla, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Selli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.