stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nummelan adventtiseurakunta Sykkivä sydän

| Nummelan adventtiseurakunta Sykkivä sydän |
| --- | --- |
 Kopun toimintakeskus huhtikuussa 2024.
Suuntautuminen:  seitsemännen päivän adventismi
Kirkkokunta:  Suomen Adventtikirkko
Perustettu:  2000
Pastori:  Sakari Vehkavuori
Pääkirkko:  Kopunkuja 10 03100 Nummela
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nummelan adventtiseurakunta Sykkivä sydän on Vihdissä toimiva adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 2000. Seurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan pastorina toimii Sakari Vehkavuori. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Vihdin Hiidenrannassa Kopunkujalla. Seurakunta on remontoinut Kopun kartanon vanhan 1800-luvulta peräisin olevan navetan seurakunnan toimintakeskukseksi.
Aiheesta muualla

Seurakunnan verkkosivusto
Olavi Kämäräinen

Olavi Kämäräinen (17. marraskuuta 1922 Rauma – 8. elokuuta 2014 Jyväskylä) oli suomalainen SKDL:n kansanedustaja Keski-Suomen läänin vaalipiiristä vuosina 1962–1966. Hän toimi myös Jyväskylän maalaiskunnan kunnanvaltuustossa (1951–1967) ja -hallituksessa (1957–1964), presidentin valitsijamiehenä (1962) sekä SKP:n Jyväskylän piirijärjestön sihteerinä.
Aiheesta muualla

.aspx Olavi Kämäräinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Nils Ekman

| Nils Ekman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1976 (ikä 48) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nisse
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2011
Seurat:  Hammarby IF (Ruotsi I) Kiekko-Espoo/Blues (SML) Saint John Flames (AHL) Detroit Vipers (IHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Long Beach Ice Dogs (IHL) Hartford Wolf Pack (AHL) San Jose Sharks (NHL) Pittsburgh Penguins (NHL) HK Atlant (RSL) SKA Pietari (KHL) Djurgårdens IF (Elitserien)
NHL-varaus:  107. varaus, 1994 Calgary Flames
Nils ”Nisse” Ekman (s. 11. maaliskuuta 1976 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija. Hän lopetti uransa vuonna 2011 aivoinfarktin takia.
Ekman osasi pelata sekä keskellä että laidassa. Aggressiivisesti pelanneen Ekmanin vahvuudet olivat luistelussa ja työmoraalissa. Hänellä on kokemusta yhteensä 264 NHL:n runkosarjaottelusta, joissa hän teki tehot 60+91=151. Jäähyminuutteja NHL:ssä kertyi 188.
Ura > Ammattilaisuran alku

Ekmanin kasvattajaseura on AIK IF, mutta hän siirtyi jo juniorina Hammarby IF:ään. Ekman pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1993–1994 I-divisioonassa ja hän teki 18 runkosarjaottelussa tehot 7+2=9. Calgary Flames varasi Ekmanin 107. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1996.
Kaudeksi 1996–1997 Ekman siirtyi Suomeen ja SM-liigajoukkue Kiekko-Espooseen. Pääsarjauransa aloittanut Ekman teki 50 runkosarjaottelussa tehot 24+19=43 ollen maalipörssin kuudes ja joukkueensa paras pistemies. Kaudella 1997–1998 hän oli 14 osumallaan Kiekko-Espoon toiseksi paras maalintekijä Juha Joenväärän kanssa. Joukkueen kauden päätyttyä hän piipahti Calgary Flamesissa pelatessaan yhden playoff-ottelun sen farmijoukkue Saint John Flamesissa, AHL:ssä. Ekman pelasi Espoossa vielä kolmannenkin kauden 1998–1999. Joukkueen nimi oli vaihtunut Bluesiksi. Hän oli 20 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Hannes Hyvösen jälkeen.
Ura > NHL-uran alku

Ekman siirtyi kaudeksi 1999–2000 Calgary Flamesin organisaatioon. Hän pelasi sen farmijoukkue Detroit Vipersissä, IHL:ssä. Ekmanilta jäi kuitenkin debyytti Flamesissa tekemättä, kun hänet kaupattiin marraskuussa 1999 neljännen kierroksen varausvuoron kanssa Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Andreas Johanssoniin. Ekman pelasi Lightningissa 28 NHL-ottelua tehoin 2+2=4. Enimmäkseen hän edusti loppukaudella kuitenkin IHL-joukkue Long Beach Ice Dogsia. Yhteensä Ekman teki IHL:ssä 37 runkosarjaottelussa tehot 18+14=32. Kevään 2000 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+3=6 Ice Dogsin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies. Ekman valittiin kauden päätteeksi liigan vuoden tulokkaaksi ja hänet palkittiin Garry F. Longman Memorial Trophylla.
Kaudella 2000–2001 Ekman pelasi Lightningissa 43 NHL-ottelua tehoin 9+11=20. IHL-joukkue Detroit Vipersin puolella hän oli tehoilla 22+14=36 joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kesäkuussa 2001 Ekmanin oikeudet kaupattiin Kyle Freadrichin kanssa New York Rangersiin vaihdossa Tim Tayloriin. Hän kuitenkin palasi kaudeksi 2001–2002 kotimaahansa ja siirtyi Djurgårdens IF:ään. Ensimmäinen kausi Elitserienissä tehoi 38 runkosarjaottelussa tehot 16+15=31, joilla Ekman oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi kuudella osumallaan liigan voittomaalipörssin voiton HV71:n Per-Åge Skrøderin ja Färjestads BK:n Dieter Kaltin kanssa. Ekman pelasi myös Elitserienin tähdistöottelussa ja oli ehdolla liigan vuoden tulokkaaksi. Tittelin sai kuitenkin Södertälje SK:n maalivahti Rolf Wanhainen. Kaudeksi 2002–2003 Ekman palasi Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi yksivuotisella sopimuksella New York Rangersin organisaatioon. Hän pelasi kuitenkin ainoastaan sen farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, jonka paras pistemies Ekman oli tehoilla 30+36=66.
Ura > Läpimurto NHL:ssä

Elokuussa 2003 Ekman kaupattiin San Jose Sharksiin vaihdossa Chad Wisemaniin. Hän pelasi kauden 2003–2004 kaikki 82 NHL:n runkosarjaottelua ja teki samalla myös läpimurtonsa liigassa tehoilla 22+33=55. Ekman oli Sharksin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Patrick Marleaun jälkeen. Hän teki elokuussa 2004 yksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa, mutta Ekman pelasi koko kauden 2004–2005 Djurgårdenissa NHL:n työsulun takia. Hän oli tehoilla 18+27=45 joukkueen paras pistemies ja Elitserienin pistepörssin viides. Ekman voitti Djurgårdenin sisäisen pistepörssin myös kevään 2005 pudotuspeleissä tehoilla 4+5=9.
Ekman teki elokuussa 2004 uuden sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Kaudella 2005–2006 joukkueen ykkösketjussakin Joe Thorntonin ja Jonathan Cheechoon vierellä pelannut Ekman teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 21+36=57. Heinäkuussa 2006 hänet kaupattiin Patrick Ehelechnerin kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon. 8. marraskuuta 2006 pelatussa ottelussa Tampa Bay Lightningia vastaan Ekman teki hattutempun ajassa 4.10, joka on Penguinsin seurahistorian kaikkien aikojen nopein. Hänen runkosarjansa jäi kuitenkin vain 34 ottelun mittaiseksi, kun Ekmanin kyynärpää meni sijoiltaan 29. joulukuuta 2006 ottelussa Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän palasi kaukaloihin maaliskuussa 2007 Penguinsin viimeiseen playoff-otteluun.
Ura > Paluu Eurooppaan

Kaudeksi 2007–2008 Ekman siirtyi Venäjälle ja HK Atlantin riveihin. Hän oli 22 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Superliigan maalipörssinkin voittaneen Sergei Mozjakinin jälkeen. Ekman sijoittui siinä viidenneksi SKA Pietarin Maksim Sušinskin kanssa. Kaudeksi 2008–2009 Superliigan tilalle perustettiin KHL. Ekman siirtyi SKA Pietariin, jossa hän oli tehoilla 12+20=32 joukkueen toiseksi paras pistemies Sušinskin jälkeen. Ekman teki tammikuussa 2009 yksivuotisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa.
Toukokuussa 2010 Ekman palasi kolmivuotisella sopimuksella Djurgårdeniin. Hänen kautensa 2010–2011 päättyi kuitenkin jo joulukuussa 2010, kun Ekman joutui sairaalahoitoon aivoinfarktin takia. Ekman pääsi pois sairaalasta maaliskuussa 2011. Kesällä 2011 hän lopetti uransa lääkärin kiellettyä häntä jatkamasta jääkiekon pelaamista.
Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Boston 1996 | jääkiekko |  |
Ekman edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2008. Hän kuului Ruotsin joukkueeseen myös vuoden 2004 maailmancupissa, mutta Ekman ei pelannut tuolloin otteluakaan.
Ekman voitti myös alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 1996 ja alle 18-vuotiaiden Euroopanmestaruuden vuonna 1994.
Olli Hyvärinen

Olli Hyvärinen (s. 4. syyskuuta 1958 Järvenpää) on suomalainen kirjailija ja suomentaja. Hänen esikoisromaaninsa Risa Paha ilmestyi vuonna 2001. Kahden romaanin lisäksi Hyvärinen on julkaissut runoja, näytelmiä, esseitä, aforismeja ja novelleja.
Hyvärisen tekstejä on julkaistu myös antologioissa ja lehdissä (mm. Kerberos, Kirjailija, Kulttuurivihkot, Parnasso). Hän sai toisen palkinnon Nuoren Voiman Liiton kirjoituskilpailun runosarjassa 1978 ja toisen palkinnon Työväen Sivistysliiton Helsingin Opintojärjestön runokilpailussa 2001.[lähde? ] Hyvärisen aforismikokoelma Vielä kerran tulee toisenlainen aika valittiin Vuoden aforismikirjaksi 2006. Vuonna 2007 Hyvärinen palkittiin Vuoden Kiila -palkinnolla. Vuonna 2016 hän sai toisen palkinnon Suomen aforismiyhdistyksen ja Tieteen päivien järjestämässä tiedeaforismikilpailussa.
Hyvärinen on Suomen Kirjailijaliiton jäsen. Hän harrastaa muun muassa shakkia sekä venäjän ja arabian kieltä.[lähde? ]
Teokset

Risa Paha (romaani, 2001, Art House)
Viimeinen sana (runoja, 2003, Kesuura)
Haavekuvia (kolme draamaa, 2003, Kesuura)
Kukkien järven itäpuoli (runoja, 2004, Kesuura)
Mikä työmiestä vituttaa (runoja, 2004, Kesuura)
Tuuli ja ruoho (romaani, 2005, Kesuura)
Vielä kerran tulee toisenlainen aika (aforismeja, 2006, Kesuura)
Vain tosi on kaunista (esseitä, 2006, Kesuura)
Riikinkukko ja apina (kaksi draamallista tekstiä, 2007, Kesuura)
Kuningatar tornista - shakkiaforismeja (2007, Nastamuumio)
Kotia kohti (novelleja, 2008, Kesuura)
Vastavalkeat (runoja, 2009, Kesuura)
Delete (aforistiikkaa, 2011, Kesuura)
Eräänlainen kiusaus - Kierkegaardin ajatelmia (toim. O.Hyvärinen ja T.Lehtinen, 2011, Savukeidas)
Suomalaismetsiin (draamaromaani, 2014, Kesuura)
Riimukeinu. Runot ja aforistiikka 2003-2011 (2015, Kesuura)
Sotasokeudesta (fragmentteja, 2017, Nordbooks)
Plataanin alta yömajaan (runoja, 2019, Atrain&Nord)
Mitä se ihmistä hyödyttää (draamaromaani, 2019, Atrain&Nord)
Mukana antologioissa

Lehtiharava. Runoa ja proosaa. Nuoren Voiman Liiton vuoden 1978 kulttuurikilpailun satoa (Hyväriseltä runoja, 1978, WSOY)
Niin vähän eroamme (runoja, 2001, Työväen Sivistysliiton Helsingin Opintojärjestö ry.)
Kiilan albumi: Uhmaa ja unelmia (aforistiikkaa, 2005, Kiila)
Fenix 6 (essee, 2005, Sanataiteen yhdistys)
Worte sind Taten. Neue finnische Aphorismen (Herausgegeben und übersetzt von Sami Feiring und Alexander Eilers, 2010)
Tiheiden ajatusten kirja. Uuden aforismin parhaat (toim. Sami Feiring, 2011, Pilke)
Tiedeaforismikirja. Uusia ajatelmia tieteestä (toim. Timo Salo, 2017, Into)
Suomennokset

Sergei Jesenin: Tarkoin valitut runot (2009, Nastamuumio)
Aleksandr Solženitsyn: Preussin yöt (2014, Sammakko)
Tsaari kaukana, Jumala korkealla. Venäläisiä sananlaskuja ja sanontoja (2017, Nordbooks)
Venäjän ajatus. Mietelmät ja sitaatit (2017, Nordbooks)
Aleksandr Puškin: Moskovasta Kaukasukselle. Valitut runot 1815–1836 (2018, Atrain&Nord)
Mihail Lermontov: Kultaa ja myrkkyä. Runoja (2020, Atrain&Nord)
Mihail Lermontov: Runoelmat (2023, Atrain&Nord)
Aiheesta muualla

Olli Hyvärisen aforismeja
Olli Hyvärinen Aforistiblogissa
Aforismeja Hyvärisen kokoelmasta Kuningatar tornista
Olli Hyvärisen kokoelma valittiin Vuoden aforismikirjaksi
Nummelan harmoonitehdas

| Nummelan harmoonitehdas |
| --- | --- |
 Harmonitehtaan rakennus vuonna 2010.
Perustettu:  1923
Perustaja:  J. E. Hedén Edvard Helle Urho Karhumäki
Lakkautettu:  1969
Kotipaikka:  Nummela, Vihti
Toimiala:  tehdas
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nummelan harmoonitehdas oli vuosina 1923–1969 toiminut harmoneja valmistava tehdas Vihdin Nummelassa. Sen huippukausi oli 1920–1930-luvulla, jolloin se oli merkittävä työllistäjä ja sai palkintoja ulkomaisista näyttelyistäkin, muun muassa Antwerpenin maailmannäyttelyssä 1930 kultamitalin. Koulujen tilaukset olivat tehtaan merkittävä työllistäjä. Toiminta hiipui 1960-luvulla.
Kangasalta tullut soitinrakentaja J. E. Hedén, puuseppä Edvard Helle ja opettaja Urho Karhumäki perustivat yrityksen 1923 nimellä Hedén ja Kumpp. Taloudellisten vaikeuksien jälkeen yrityksen ja kiinteistön osti Hedén & Kumpp. Oy, jonka pääomistaja oli Karhumäki. Pakkohuutokaupassa 1928 tila siirtyi turkulaiselle Osakeyhtiö Auralle, mutta jo joulukuussa 1932 se myytiin harmonitehtailija J. E. Hedénille. Hedénin kuoltua 1948 tehdas siirtyi Hedénin vaimon veljen Paavo Randellin omistukseen, joka työskenteli tehtaassa, ja sen jälkeen Randellin tyttärelle Lealle ja tämän miehelle Olle Kalliolle. Sotien jälkeen tehdas koki uuden nousukauden, kunnes toiminta hiipui ja lakkasi lopullisesti 1969.
Aiheesta muualla

Nummelan harmoonitehtaan tarina, Vihdin museo (2016)
Nukkasimput

| Nukkasimput |
| --- | --- |
 Kääpiönukkasimppu (Caracanthus unipinna)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Nukkasimput Caracanthidae  Gill, 1885
Katso myös
   Nukkasimput Wikispeciesissä   Nukkasimput Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nukkasimput (Caracanthidae) on simppukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä vesistä indopasifiselta merialueelta. Toisinaan nukkasimput luokitellaan kuuluvaksi samaan heimoon skorpionisimppujen (Scorpaenidae) kanssa.
Lajit ja anatomia

Nukkasimppuihin kuuluu 1 suku ja 4 lajia. Lajit ovat kääpiönukkasimppu (Caracanthus unipinna), nukkasimppu (C. typicus), punanukkasimppu (C. madagascariensis) ja täplänukkasimppu (C. maculatus). Kooltaan heimon lajit ovat pieniä ja kasvavat suurimmillaan noin 7 cm:n pituisiksi. Ruumiinmuodoltaan ne ovat litteähköjä ja soikeanmuotoisia kaloja. Iho on nukkamainen. Tyypillisiä piirteitä nukkaimppulajeille ovat hyvin pienet vatsaevät, pienehkö tai keskikokoinen suu, yhtenäinen selkäevä, jonka keskellä on lovi ja pyöreä pyrstöevä. Väriltään heimon kalat ovat vaaleanpunertavia ja ruumiissa on ruskeita, vihreitä tai oransseja pilkkuja tai verkkokuviointia.
Levinneisyys ja elintavat

Nukkaismppulajeja tavataan Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät lämpimissä vesissä tyypillisesti Acropora-, Poecillopora- ja Stylophora-sukujen korallien joukossa. Nukkasimppujen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet.
Nato-raportointinimi

Nato-raportointinimi on Naton käyttämä nimi ulkomaisista, pääasiassa kiinalaisista ja neuvostoliittolais-venäläisistä aseista.
Alkukirjain ilmaisee aseen tyypin ja numerointi/nimeäminen kulkee uutuuden mukaisessa järjestyksessä. Koska nimeämiskäytäntö perustuu tietyn alkukirjaimen ja nimeämisjärjestyksen mukaiseen loppuosaan, monella sotilaslentokoneella on länsimaissa epätavanomainen kutsumanimi. Esimerkiksi Suhoi Su-25 on saanut nimen Frogfoot (”sammakon jalka”) ja MiG-19 Farmer (”maanviljelijä”). Koska nimettäviä aseita ja konetyyppejä on runsaasti, osuu joidenkin kohdalle varsin erikoisia nimiä kohdettaan kuvailemaan. Venäjällä sotilaskoneet eivät useinkaan saa virallisia kutsumanimiä, mutta epävirallisia kutsumanimiä saa kaikenlainen kalusto kaikissa maissa.
Luetteloa ylläpitää Nato, venäläisten ja kiinalaisten sotilaslentokoneiden nimeämistyön suorittaa viiden maan muodostama Air Standardization Coordinating Committee (ASCC). Siihen kuuluvat Australia, Kanada, Uusi-Seelanti, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat.
Venäläiset itse eivät ole käyttäneet kalustostaan Naton antamia raportointinimiä muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta. Esimerkiksi MiG-29:n nimeä Fulcrum (”tukipiste”) ja Tupolev Tu-95:n raportointinimeä Bear (”karhu”) käytetään myös venäläisten kesken.
Ohjusten kirjaintunnukset

A – ilmataisteluohjukset
K – rynnäkköohjukset
G – ilmatorjuntaohjukset
S – maasta-maahan-ohjukset
Sotilaslentokoneet

F – hävittäjälentokoneet (fighter)
B – pommikoneet (bomber)
C – kuljetuskoneet (cargo)
H – helikopterit (helicopter)
M – harjoitus-, tiedustelu-, valvonta- ja ilmatankkauskoneet (miscellanious)
Hävittäjät

Mikojan MiG-29 Fulcrum-A, Fulcrum-B, Fulcrum-C, Fulcrum-D, Fulcrum-E
Mikojan MiG-35 Fulcrum-F
Suhoi Su-27 Flanker
Suhoi Su-34 Fullback
Ballistiset ohjukset

Iskander, SS-26 Stone
Risteilyohjukset

H-55, AS-15 Kent
RK-55, SS-N-21 Sampson
Ilmatorjuntaohjukset

2K22 Tunguska, SA-19 Grisom
3M9 ZRK-SD Kub, SA-6 Gainful
9K31 Strela-2, SA-9 Gaskin
9K310 Igla-1, SA-16 Gimlet
9K32 Strela-2, SA-7 Grail
9K33 Osa, SA-8 Gecko
9K330/9K331/9K332 Tor, SA-15 Gauntlet
9K36 Strela-3, SA-14 Gremlin
9K37 BUK M1, SA-11 Gadfy, Suomessa ItO 96
9K37M1-2 Buk M1-2, SA-17 Grizzly
9K38 Igla, SA-18 Grouse
3M8 Krug, SA-4 Ganef
V-75 Dvina, SA-2 Guideline
S-25 Berkut, SA-1 Guild
S-125 Neva, SA-3 Goa
S-200 Volga, SA-5 Gammon
S-300 Angara, SA-10 Grumble
S-300V, SA-12 Gladiator/Giant
S-30PMU Favorit, SA-20 Gargoyle
S-400 Triumf, SA-X-21
ZRK-BD Strela-10, SA-13 Gopher
Aiheesta muualla

Luettelo Neuvostoliiton ja Venäjän sotilaslentokoneiden ja ohjusten raportointinimistä (englanniksi)
Orgelet

Orgeletin kylä talvella
Orgelet on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 686 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Orgeletin pinta-ala on 23 neliökilometriä.
Nursultan Nazarbajevin kansainvälinen lentoasema

Nursultan Nazarbajevin kansainvälinen lentoasema (kaz. Нұрсұлтан Назарбаев халықаралық әуежайы, ven. Международный аэропорт «Нурсултан Назарбаев», Meždunarodnyi aeroport «Nursultan Nazarbajev», IATA: NQZ, ICAO: UACC) on kansainvälinen lentoasema Kazakstanin pääkaupungissa Astanassa. Sillä on yksi kiitotie, jonka pituus on 3 500 metriä.
Astanan kansainvälinen lentoasema rakennettiin vuonna 1931.
Vuonna 2013 lentoaseman kautta kulki 2,609 miljoonaa lentomatkustajaa ja 8 329 tonnia rahtia.
Kesäkuussa 2020 lentoaseman IATA-koodi muutettiin vastaamaan muuttunutta nimeä.
Lentoyhtiöt

Aero Flight
Air Arabia
Air Astana
Air Kokshetau
Belavia
Lufthansa
SCAT
Turkish Airlines
Ural Airlines
Uzbekistan Airways
Zhetysu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nursultan Nazarbajevin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Astana, meždunarodnyi aeroport (venäjäksi) (aviapages.ru)
Skyvector aeronautical charts: UACC Astana (Formerly Akmola) Airport (englanniksi) (skyvector.com)
Astanan kansainvälisen lentoasema ilmakuvassa.
Olosjärvi

| Olosjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Muonio
Koordinaatit:  67°58′00″N, 23°49′00″E
Laskujoki:  Jerisjoki 
Järvinumero:  67.472.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  243,2 m 
Rantaviiva:  10,61 km 
Pinta-ala:  1,95 km² 
Tilavuus:  0,00699 km³ 
Keskisyvyys:  3,7 m 
Suurin syvyys:  13,7 m 
 fiOlosjärvi 
Olosjärvi on ylänköjärvi Muonion kuntakeskuksen itäpuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 182 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede

Olosjärven pituus kaakosta luoteeseen on kolme kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin kilometrin, etelä- ja pohjoisosa ovat huomattavasti kapeampia. Noin kuudesosa Olosjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Nelisen hehtaaria järven pinta-alasta on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven luoteispuoliskolla ja sen keskellä on järven syvin kohta, 14 metriä. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee järven länsirannalla paikoin aivan rantaviivan tuntumassa
Olosjärven ainoa nimetty saari on Minnansaari pohjoisen rannan tuntumassa. Huomattavin niemimaa on Rovaniemi. Järven rannoilla on siellä täällä pientaloja. Olosjärven lounaispuolella kohoaa Lompolorova, jonka laki on noin sata metriä järven pintaa korkeammalla. Olostunturi sijaitsee Olosjärven eteläpuolella. Olosjärven itäpuolella sijaitsee Torasjärvi, järvien välinen kannas on noin kilometrin leveä.
Torasjärvi laskee Olosjärveen mutkaista vesireittiä, joka alkaa Piinsuusta ja johtaa Kalkinjärven (245,7 metriä mpy) ja Saarikosken kautta Olosjärven itäisimpään kolkkaan. Olosjärven luusua on Oloslompolo, josta alkaa useiden koskien ja Jerisjoen kautta länteen Muonionjokeen johtava vesireitti.
Olosjärven kalalajeja ovat ahven, harjus, made, muikku, siika ja särki.
Olosjärven vesitilavuus on 6 986 000 kuutiometriä.
Olosjärvi (67.472.1.001) kuuluu Olosjärven-Torasjärven alueeseen (67.472), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Jerisjoen valuma-alue (67.47) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Olosjärvi on toiseksi laajin Olosjärven-Torasjärven alueen neljästätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Torasjärvi.
Olosjärvi on kymmenenneksi laajin Muonion 226:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Kaarantojärvi.
Néos Kósmoksen metroasema

| Néos Kósmos> Νέος Κόσμος |
| --- | --- |
 Néos Kósmoksen metroasemaa.
 Ateenan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   Linja 2
Sijainti:  37°57′28″N, 23°43′43″E
Paikkakunta:  Ateena, Attika, Kreikka
Avattu:  16.11.2000
Vaihtoyhteydet
Raitiolinjat:   
Néos Kósmos (kreik. Νέος Κόσμος eli Σταθμός Νέος Κόσμος, Stathmós Néos Kósmos) on Ateenan metron asema Linjalla 2 (punainen). Se sijaitsee varsinaisen Ateenan kaupunkialueen eteläosassa Néos Kósmoksen kaupunginosassa.
Metroasema avattiin 16. marraskuuta 2000. Seuraava asema pohjoiseen on Syngroú-Fix ja etelään Ágios Ioánnis.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Néos Kósmoksen metroasema Wikimedia Commonsissa
Ateenan metro
| --- | --- |
Linja 1:   Pireus  Fáliro  Moscháto  Kallithéa  Távros - Elefthérios Venizélos  Petrálona  Thiseío  Monastiráki  Omónoia  Viktória  Attikí  Ágios Nikólaos  Káto Patísia  Ágios Elefthérios  Áno Patísia  Perissós  Pefkákia  Néa Ionía  Irákleio  Eiríni  Neratziótissa  Maroúsi  KAT  Kifisiá 
Linja 2:   Anthoúpoli  Peristéri  Ágios Antónios  Sepólia  Attikí  Stathmós Larísis  Metaxourgeío  Omónoia  Panepistímio  Sýntagma  Akrópoli  Syngroú-Fix  Néos Kósmos  Ágios Ioánnis  Dáfni  Ágios Dimítrios - Aléxandros Panagoúlis  Ilioúpoli - Grigóris Lamprákis  Álimos  Argyroúpoli  Ellinikó 
Linja 3:   Dimotikó Théatro  Pireus  Maniátika  Níkaia  Korydallós  Agía Varvára  Agía Marína  Aigáleo  Elaiónas  Kerameikós  Monastiráki  Sýntagma  Evangelismós  Mégaro Mousikís  Ampelókipoi  Panórmou  Katecháki  Ethnikí Ámyna  Cholargós  Nomismatokopeío  Agía Paraskeví  Chalándri  Doukíssis Plakentías  Pallíni  Paianía-Kántza  Koropí  Aerodrómio 
Linja 4:   Álsos Veḯkou  Galátsi  Elikónos  Kypséli  Dikastíria  Alexándras  Exárcheia  Akadimía  Kolonáki  Evangelismós  Kaisarianí  Panepistimioúpoli  Ilísia  Zográfou  Goudí
Näppäily (kitara)

Näppäily (engl. fingerpicking, fingerstyle) on kitaran tai muun kielisoittimen (kuten banjon tai basson) soittotekniikka, jossa kieliä näppäillään sormenpäillä tai kynsillä. Näppäilytyyliä käytetään laajalti esimerkiksi klassisen musiikin soittamiseen kielisoittimilla. Myös monet jazz-kitaristit ovat käyttäneet näppäilytekniikkaa, esimerkiksi Wes Montgomery, Joe Pass ja myöhemmin englantilainen Martin Taylor. Rock-musiikissa näppäily on harvinaisempaa kuin plektralla soittaminen, vaikka poikkeuksia toki esiintyy (esimerkiksi Jeff Beck, Lindsey Buckingham ja Mark Knopfler).
Erilaisia näppäilytyylejä

Näppäilytyylejä on monenlaisia. Kenties perinteisin lähestymistapa näppäilyyn on laittaa näppäilykäsi kielten yläpuolelle lähelle kitaran ääniaukkoa. Vaikka monet kitaransoittajat "nojaavat" soittaessaan peukalolla johonkin kieleen, niin yleisesti ottaen sormet koskettavat kieliä vain kun kieli laitetaan värähtelemään äänen tuottamiseksi. Toinen tekniikka on asettaa sormet valmiiksi kielille ennen niiden näppäämistä. Tällaista tekniikkaa käytetään erityisesti arpeggioilla soitettaessa.
Monet soittajat tukevat soittaessaan pikkusormen tai nimettömän kitaran kantta vasten. Yleensä näppäilysoitossa soitetaan peukalolla bassokieliä (kitarassa E, A ja D) ja etusormella, keskisormella, nimettömällä ja joskus myös pikkusormella muita kieliä.