stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen avaruustoiminta

Suomen avaruustoiminta tarkoittaa tässä mitä tahansa hanketta, jossa on mukana jokin suomalaiseksi katsottava taho. Suomen julkisen vallan ja myös yritysten avaruustoiminta keskittyy miehittämättömiin avaruuslentoihin. Tähän kuuluu satelliittien ja avaruusluotainten joidenkin laitteiden, ohjelmistojen ja tieteellisten mittalaitteiden suunnittelu ja valmistaminen. Tieteellisiin laitteisiin liittyy aina myös niiden datan avulla tehtävä tiede tai muu hyödyntäminen. Hyödyntäminen on operatiivista esim. sääsatelliittien, satelliittitietoliikenteen ja satelliittipaikannuksen kohdalla, mutta perustuu muiden maiden satelliitteihin.
Suomi on ollut vuodesta 1987 alkaen Euroopan avaruusjärjestön (ESA) jäsen. ESAssa Suomea edustaa Tekes ja Työ- ja elinkeinoministeriö. Suomen avaruustoiminnan voidaan katsoa alkaneen 1980-luvun puolivälissä. Neuvostoliiton Phobos-marsluotainten pääosin ruotsalaisten ASPERA-avaruuslaitteiden suunnittelu alkoi 1. huhtikuuta 1985 ja tämä ensimmäinen osin suomalainen avaruuslaite laukaistiin avaruuteen Phobos-1-luotaimella 7. heinäkuuta 1988. Avaruustoiminta alkoi yhteistyönä Ruotsin kanssa ensin Neuvostoliiton tieteellisissä avaruuslennoissa laajeten Euroopan avaruusjärjestöön liittymisen puitteissa.
Suomen jäsenyys kansainvälisissä avaruusorganisaatioissa > Suomen solmimat avaruusalan sopimukset

Suomi on ratifioinut seuraavat Yhdistyneiden kansakuntien avaruustoiminnan sopimukset:
YK:n avaruusyleissopimus (SopS 57/1967)
YK:n avaruuslentäjiä koskeva sopimus (SopS 45/1970)
YK:n avaruusvastuusopimus (SopS 9/1977)
Suomi liittyi 25. lokakuuta 2018 YK:n yleiskokouksessa YK:n alaiseen COPUOS-organisaatioon.
Suomen oma avaruuslaki astui voimaan 23. tammikuuta 2018.
Suomen osallistuminen luotainten ja satelliittien toteutukseen

Kaikkiaan suomalaisia tahoja on osallistunut satelliitti- ja avaruusluotainhankkeisiin on noin 50 kertaa (kaikkiaan noin 60 avaruusalusta, jotka on kaikki listattu alla. Ensimmäinen niistä laukaistiin heinäkuussa 1988.
Suomalaista kokonaista satelliittia ei ole toteutettu, mutta yrityksiä on ollut. TKK:n HUTSAT-mikrosatelliitista rakennettiin keskeneräiseksi jäänyt prototyyppi 1990-luvun alussa. Kansallinen Tekesin rahoittama tutkimus FS-1 pohti isompaa kansallista satelliittia vuonna 1992-3. 1990-luvulla tehtiin myös muita esitutkimuksia, mukaan lukien pari suomalaista ehdotusta ESAn avaruusaluksiksi. Suomalaisosallistuminen Tanskan Roemer-mikrosatelliittihankkeeseen päättyi vuonna 2003, koska Tanska ei pystynyt rahoittamaan satelliitin toteutuksen tanskalaisosuutta.
Keväällä 2010 Aalto-yliopistossa alettiin suunnitella Aalto-1-nanosatelliittia, joka laukaistiin vuonna 2017. Muita cubesat-luokan hankkeita ovat Aalto-2, Suomi 100 ja Reaktor Hello World. Iceye on cubesateja suurempien alle 100 kg piensatelliittien hanke. Sähköpurjeeseen liittyen on 2010-luvulla joitakin satelliittihankkeita.
Suomen osallistuminen luotainten ja satelliittien toteutukseen > Hankkeet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Phobos-1, 7. heinäkuuta 1988  Phobos-2, 21. heinäkuuta 1988  Freja, 6. lokakuuta 1992  Mir-avaruusasema, 30. syyskuuta 1994  Astrid 1, 24. tammikuuta 1995  Interball Tail Probe, 3. elokuuta 1995  Interball Auroral Probe, 30. elokuuta 1996  SOHO, 1. joulukuuta 1995  RXTE, 30. joulukuuta 1995  NEAR, 17. helmikuuta 1996  Polar, 24. helmikuuta 1996  SAX, 30. huhtikuuta 1996  Cluster, 4. kesäkuuta 1996  HETE, 4. marraskuuta 1996  Mars-96, 16. marraskuuta 1996  Cassini, 15. lokakuuta 1997  Huygens, 15. lokakuuta 1997  STS-91, 2. kesäkuuta 1998  Mars Polar Lander, 3. tammikuuta 1999  Stardust, 7. heinäkuuta 1999  XMM-Newton, 10. joulukuuta 1999  Cluster-II, 16. heinäkuuta 2000  HETE-II, 9. lokakuuta 2000  AMSAT P3D, 16. marraskuuta 2000  Odin, 20. helmikuuta 2001  |  PROBA, 22. lokakuuta 2001  Envisat-1, 1. maaliskuuta 2002  Contour, 3. heinäkuuta 2002  Meteosat Second Generation, 29. elokuuta 2002  INTEGRAL, 17. lokakuuta 2002  Mars Express, 2. kesäkuuta 2003  SMART-1, 28. syyskuuta 2003  Rosetta, 2. maaliskuuta 2004  EOS-Aura, 15. heinäkuuta 2004  Messenger, 3. elokuuta 2004  Cryosat, 8. lokakuuta 2005  Venus Express, 9. marraskuuta 2005  MetOp-A, 19. lokakuuta 2006  TerraSAR-X, 15. kesäkuuta 2007  Phoenix, 3. elokuuta 2007  ISS-avaruusasema, 7. helmikuuta 2008 (DEBIE)  TWINS, 13. maaliskuuta 2008  Chandrayaan-1, 22. lokakuuta 2008  GOCE, 17. maaliskuuta 2009  Herschel, 14. toukokuuta 2009  Planck, 14. toukokuuta 2009  ISS-avaruusasema, 15. heinäkuuta 2009 (MAXI)  SMOS, 2. marraskuuta 2009  Cryosat-2, 8. huhtikuuta 2010  Kansainvälinen avaruusasema, AMS-laite, 16. toukokuuta 2011  TanDEM-X, 21. kesäkuuta 2010  Radioastron, 18. heinäkuuta 2011  |  Galileo IOV, 21. lokakuuta 2011 (2 kpl)  Mars Science Laboratory, 26. marraskuuta 2011  Pleiades 1, 17. joulukuuta 2011  MetOp-B, 17.9.2012.  Galileo IOV, 12. lokakuuta 2012 (2 kpl)  EstCube, 7. toukokuuta 2013  SWARM, 22. marraskuuta 2013  GAIA, 19. joulukuuta 2013  Sentinel 1A, 3. huhtikuuta 2014  MSS, 12. maaliskuuta 2015  Sentinel 2A, 23. kesäkuuta 2015  Sentinel 3A, 16. helmikuuta 2016  ExoMars, 8. maaliskuuta 2016  SmallGEO, 17. tammikuuta 2017  Sentinel 2B, 7. maaliskuuta 2017  Aalto-2, 25. toukokuuta 2017 (ISS)  Aalto-1, 23. kesäkuuta 2017  Iceye X1, 12. tammikuuta 2018  Paz, 22. helmikuuta 2018  Sentinel 3B, 26. huhtikuuta 2018  Aeolus, 22. elokuuta 2018  BepiColombo, 20. lokakuuta 2018  Hello World, 29. marraskuuta 2018  Iceye X2, 3. joulukuuta 2018  Suomi 100, 3. joulukuuta 2018  ICEYE X4- ja X5-satelliitit, 5. heinäkuuta 2019  PICASSO (Pico-Satellite for Atmospheric and Space Science Observations), 24. maaliskuuta 2020  NASAn Mars-luotain ja Mars-ajokki, 30. heinäkuuta 2020  Sentinel 6, 21. marraskuuta 2020  Sunstorm, 17.8.2021  Juice (luotain), 14.4.2023  |
Osallistuminen kantorakettien toteutukseen > Ariane-5

Suomi ei ole osallistunut ESA:n kantorakettiohjelmiin, mutta Suomesta on tilattu Ariane 5:n ajoainetankkien pesulaitteisto, jolla tankit puhdistetaan valmistuksen jälkeen.
Suomalainen osuus maa-asemissa > ARTEMIS

ARTEMIS on ESA:n kokeellinen tietoliikennesatelliitti, joka laukaistiin 17.1.2001 Ariane 5 -kantoraketilla GEO-radalla. Laukaisu oli osittainen epäonnistuminen ja Artemis pääsi lopulliselle radalleen vain käyttäen ionipropulsiotaan, joka oli tarkoitettu ratakorjauksiin GEO-radalla. Tämä lyhentää satelliitin toiminta-aikaa. VTT ja Ylinen Electronics toteuttivat sen Belgian Redussa olevan ESA:n maa-aseman Ka-kaistan mikroaaltovastaanoton testivastaanottolaitteiston. Muita suomalaisia osallistuvia yrityksiä olivat Nikotron (hiilikuituinen antennin jalusta), SKS Control Techniques (antennin servojärjestelmä), Logos Test Engineering (säätöjärjestelmä) ja Conlog (ilmastointi, EMC-suojaus).
Suomalainen osuus maa-asemissa > Ilmatieteen laitoksen Sodankylän maa-asema

Ilmatieteen laitos rakensi maa-aseman Sodankylään muun muassa EOS-Auran datan vastaanottoa varten vuonna 2003. Vuonna 2012 sinne rakennettiin suurempi vastaanottoantenni.
Suomalainen osuus maa-asemissa > Eutelsat maa-asemat

VTT toteutti useita sukupolvia maa-asemia, alkaen EUTELSAT SMS maa-asemista 1980-luvun alussa.
Vuonna 1985 Posti- ja telehallitus tilasi Nokia Elektroniikalta ensimmäisen kokonaan Suomessa rakennetun tietoliikennesatelliitin maa-aseman, jonka hinta oli alle 8 miljoonaa markkaa. Sen avulla välitettiin nopeudella 2Mb/s tietoliikennettä Suomesta EUTELSATin tietoliikennesatelliitin kautta Länsi-Eurooppaan. Tämän kuuden metrin antennilla varustetun 12,5/14 GHz taajuuksilla toimivan maa-aseman kehitystyö oli alkanut vuonna 1980 VTT:n, Valmetin, ja Nokian yhteistyönä.
Suomalainen osuus maa-asemissa > Tele-X

Tele-X oli pohjoismainen tietoliikennesatelliitti, joka laukaistiin 2. huhtikuuta 1989 Kourousta Ariane 4 -kantoraketilla. tehtävä on päättynyt ja satelliitti on 16. tammikuuta 1998 siirretty geosynkronisen kiertoradan ”hautapaikalle”.
Suomi ja Ruotsi allekirjoittivat Tele-X-sopimuksen vuonna 1983. Suomen panostus oli 43 miljoonaa markkaa eli 3 % hankkeen (alkuperäisestä) kustannusarviosta. Allekirjoituksen aikana uskottiin suomalaisen teollisuuden saavan 26 miljoonan markan edestä tilauksia.
Suomalainen osuus maa-asemissa > Vaisalan vastaanottoantennit

Vaisala kehitti sääsatelliittien datan vastaanottoantennit 1970-luvulla ja myi niitä 1980-luvulla.
Suomalainen osuus maa-asemissa > Muita satelliittien vastaanottoantenneja Suomessa

Ilmatieteen laitoksella, Yleisradiolla, Telia-Soneralla jne. on omia maa-asemia muun muassa Helsingissä.lähde? Nämä ovat kuitenkin ulkomaisten yhtiöiden toteuttamia.
Suomalainen osuus maa-asemissa > Kourou

Suomalainen Vaisala on toimittanut Euroopan avaruusjärjestön Kouroun rakettikeskukseen salamalaskureita.
Miehitetyt avaruuslennot

Neuvostoliitto pyysi Suomelta 1980-luvulla kosmonauttia, mutta tätä pidettiin poliittisesti vaikeana. 1980-luvulla suomalaisia hävittäjälentäjiä pyydettiin useasti kosmonauteiksi, mutta pyyntöihin vastattiin kohteliaasti kieltävästi. Siksi tämä kutsu osallistua miehitettyihin lentoihin johti Suomen osallistumaan Neuvostoliiton miehittämättömiin avaruuslentoihin. Alussa osallistuminen tapahtui ruotsalaisen avaruuslaitteen kehitystyöhön osallistumalla. Samaan aikaan Suomi oli liittymässä EUMETSAT-organisaatioon ja alkoi neuvotella ESAn jäsenyydestä.
ESAssa Suomi jättäytyi miehitettyjen lentojen ohjelman ulkopuolella jopa siinä määrin, ettei osallistu Aurora-ohjelmaan, jossa kehitetään miehitettyjä lentoja edeltäviä avaruusluotaimia ja laskeutumisaluksia.
Vuonna 2009 suomalaisia hakijoita oli useita satoja ESAn astronauttihaussa ja yksi suomalainen on kymmenen kärjessä, muttei tullut valituksi. ESAn miehitettyihin lentoihin kuulumattoman maan astronauttipaikan voitti odotetusti Englanti.
Kesän 2009 NASAn sukkulalennon yhdysvaltalainen astronautti Timothy L. Kopra sai Suomen lehdistössä nimikkeen "sisunautti", koska hänen isoisänsä oli suomalainen siirtolainen. Kopra esiintyi Heurekassa 21. heinäkuuta 2010 ja tapasi Suomen vierailullaan tasavallan presidentin 22. heinäkuuta.
ESAn astronauttihaun suosio on ehkä eräs syy Ylen vuoden 2010 Finnautti-televisiosarjaan, jossa tosi-TV-formaatilla käytiin avaruuslentäjän paikasta kilpaa. Kilpailu ei johtanut avaruuslentoon, mutta nosti miehitettyjen avaruuslentojen teeman esille kansallisesta perspektiivistä.
Vuonna 2017 suomalainen Space Nation-yhtiö alkoi kehittää globaalia astronauttikilpailua.
Suomalaisia yrityksiä ja tutkimusorganisaatioita > Suomalaiset avaruusalan yhdistykset

Avaruustieteen etuja valvoo COSPARin kansallinen komitea.
Avaruustekniikan alan yritykset toimivat Teknologiateollisuuden PIA- eli "Puolustusväline, ilmailu- ja avaruus"-toimialaryhmän Avaruus-ryhmän kautta. Avaruusryhmä sulautui ilmailuryhmään syksyllä 2011 toimittuaan itsenäisenä ryhmänä muutaman vuoden ajan, vuonna 2016 jälleen omana ryhmänä.
Kaukokartoituksen edustaja on Kaukokartoituskerho., joka järjestää vuosittain loka- tai marraskuussa Kaukokartoituspäivät. Toinen alan yhdistys on vuonna 1931 perustettu Fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seura .
Satelliittitietoliikenteellä on oma yhdistyksensä Satelliitti- ja antenniliitto SANT ry , jonka jäseniä ovat satelliitti- ja kaapelitelevisioalan yhtiöt, muun muassa satelliittiantenneja valmistavat firmat.
Satelliittipaikannuksella ei ole yhdistystä, mutta ala liittyy vahvasti paikkatietoon, jolla toimii ProGIS ry . ProGIS järjestää joka marraskuussa Paikkatietomarkkinat.
Suomen avaruustutkimusseura (SATS) kokoaa yhteen kaikki alan ammattilaiset ja harrastajat, sekä julkaisee Avaruusluotain-lehteä, joka pitkään oli ainoa Suomen avaruushistorian tallentaja.
Ursa on suomalainen vuonna 1921 perustettu tähtitieteellinen yhdistys. Sen jäsenlehti on Tähdet ja avaruus.
Avaruustoiminnan lainsäädäntö Suomessa

Suomessa ei ole varsinaista avaruustoimintaa koskevaa avaruuslainsäädäntöä. Kansainvälisesti toimintaa ulkoavaruudessa säätelevät YK:n avaruussopimukset.
Elinkeinoministeri Mika Lintilä on 16.1.2017 asettanut työryhmän, jonka tehtävänä on valmistella kansallista avaruuslainsäädäntöä. Määriteltäviä asioita ovat muiden muassa satelliittien rekisteröinti- ja lupamenettelyt, tarve mahdollisille lisävakuutuksille ja etukäteen tehtävien riskianalyysien vaatimukset. Työryhmän toimikausi on 1.2.–29.12.2017.
Lainsäädännön aloittamisen taustalla on muiden muassa se, että Suomesta on tulossa ns. avaruusvaltio, kun Aalto-yliopiston ensimmäinen piensatelliitti laukaistaan avaruuteen todennäköisesti keväällä 2017. Myös useita muita satelliittihankkeita on vireillä. Tieteellisen tutkimuksen ja korkeakoulujen opinnäytetöiden lisäksi pienet kaupalliset satelliitit tulevat yleistymään.
Aiheesta muualla > Suomenkielisiä avaruusaiheisia verkkosivuja

Tähdet ja avaruus -lehden keskustelupalsta
ESAn suomenkieliset sivut
Tekesin ylläpitämä Avaruus.info-sivusto
Suomen avaruustutkimusseura
Suomen avaruustoimintaa kuvaava sivusto
Ilmatieteen laitoksen mittalaitteita avaruudessa
Satelliittien lentoon liittyvä tutkimus alkoi Suomessa Sputnik 1 -satelliitin radan seurannalla 13. lokakuuta 1957.
Ensimmäisen suomalaisen satelliitin, Aalto-1:n, lentomalli maaliskuussa 2016.
The Goon

The Goon on sarjakuvasarja, jonka on luonut Eric Powell vuonna 1999. Sarjakuva kertoo Goon-nimisestä miehestä, joka kertoo olevansa pelätyn gangsteri Labrazion leivissä. Goon ja hänen apulaisensa Franky joutuvat usein ongelmiin, joihin liittyy yleensä zombielaumoja, joita ohjailee Nameless Zombie Priest.
Sarjassa käsitellään paljon paranormaaleja ilmiöitä, kuten erilaisia hirviöitä ja toisia ulottuvuuksia.
Historia

The Goonin julkaisi ensimmäiseksi Avatar Press 1999. Powell ei kuitenkaan ollut tyytyväinen Avatarin laatuun, joten hän lopetti sarjakuvien lähettämisen ja odotti sopimuksen raukeamista. Koska Powell ei löytänyt uutta julkaisijaa, hän alkoi itse julkaista sarjaa vuonna 2002 Albatross Exploding Funny Booksin kanssa. Nämä itse julkaistut teokset herättivät huomiota Dark Horse Comicsissa, ja kustantamo pyysi Powellia liittymään riveihinsä. Vuonna 2003 Goonin julkaisut siirtyivät Dark Horselle.
Historia > Tähän mennessä julkaistut kokoelma teokset

| Title | Material collected | ISBN |
| --- | --- | --- |
| The Goon vol. 0: Rough Stuff | The Goon #1–3 (Avatar Press) | ISBN 1593070861 |
| The Goon vol. 1: Nothin’ But Misery | The Goon #1–4, The Goon Color Special (self published) | ISBN 1569719985 |
| The Goon vol. 2: My Murderous Childhood (And Other Grievous Yarns) | The Goon #1–4 (Dark Horse) | ISBN 1593071094 |
| The Goon vol. 3: Heaps of Ruination | The Goon #5–8 (Dark Horse) | ISBN 1593072929 |
| The Goon vol. 4: Virtue and the Grim Consequences Thereof | The Goon #9–13 (Dark Horse) | ISBN 1593074565 |
| The Goon vol. 5: Wicked Inclinations | The Goon #14–18 (Dark Horse) | ISBN 1593076460 |
| The Goon vol. 6: Chinatown and the Mystery of Mr. Wicker | originally released as Chinatown hardcover | ISBN 1595824065 |
| The Goon vol. 7: A Place of Heartache and Grief | The Goon #19–23 (Dark Horse) | ISBN 1595823115 |
| The Goon vol. 8: Those That Is Damned | The Goon #24–27 (Dark Horse) | ISBN 1595823247 |
| The Goon vol. 9: Calamity of Conscience | The Goon #28–31 (Dark Horse) | ISBN 1595823468 |
| The Goon vol. 10: Death’s Greedy Comeuppance | The Goon #32–33, Buzzard #1–3 (Dark Horse) | ISBN 1595826432 |
| The Goon: Chinatown | original hardcover | ISBN 1593078331 |
| The Goon: Fancy Pants Edition vol. 1 (limited edition hardcover) | The Goon #1–2 (self published), #1, 3, 5, 9 (Dark Horse) | ISBN 1593074263 |
| The Goon: Fancy Pants Edition vol. 2: The Rise and Fall of the Diabolical Dr Alloy (limited edition hardcover) | The Goon #2, 6, 11–13 (Dark Horse) | ISBN 1593079184 |
| The Goon: Fancy Pants Edition vol. 3: Goon Year (limited edition hardcover) (7/7/10) | The Goon #20–31 (Dark Horse) | ISBN 1595825037 |
Suomen yliopistojen rehtorineuvosto UNIFI

Suomen yliopistojen rehtorineuvosto UNIFI ry (aiemmin Suomen yliopistot UNIFI ry) toimii yliopistojen yhteistyön edellytysten hyväksi. UNIFIn tavoitteena on edistää yliopistojen välistä yhteistyötä ja työnjakoa ja vahvistaa yliopistojen asemaa ja vaikuttavuutta yhteiskunnassa sekä tukea yliopistojen rakenteellista kehittämistä. Lisäksi UNIFI edistää Suomen tutkimus‐ ja korkeakoulujärjestelmän kehittämistä ja tukee yliopistojen kansainvälistymistä.
UNIFI jatkaa vuonna 1969 perustetun Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston työtä yliopistojen hyväksi. Yhdistys on perustettu vuonna 2010. Yhdistys käsittelee yliopistoja koskevia periaatteellisia ja laajakantoisia yhteisiä kysymyksiä korkeimman opetuksen, tutkimuksen ja taiteellisen. toiminnan edistämiseksi.
Peruslinjaukset

Tutkimus, korkea sivistys ja osaaminen ovat elintärkeitä kestävälle kasvulle ja hyvinvoinnille.
UNIFI:n arvoja ovat sivistys, luovuus ja vaikuttavuus.
Organisaatio

UNIFIn jäseniä ovat kaikki yliopistolaissa mainitut yliopistot sekä maanpuolustuskorkeakoulu. Yhdistyksen ylin päätösvalta on valtuutetuilla, jotka ovat kunkin jäsenyliopiston valitsemia edustajia. Valtuutetut kokoontuvat vuosikokoukseen vähintään kaksi kertaa vuodessa. Yhdistyksen asioita hoitaa hallitus, jonka muodostavat puheenjohtaja ja neljä muuta jäsentä. Hallitus vastaa asioiden valmistelusta ja toiminnan suunnittelusta sekä kehittämisestä.
Organisaatio > Jäsenet

Aalto-yliopisto
Hanken Svenska handelshögskolan
Helsingin yliopisto
Itä-Suomen yliopisto
Jyväskylän yliopisto
Lapin yliopisto
Lappeenrannan–Lahden teknillinen yliopisto LUT
Maanpuolustuskorkeakoulu
Oulun yliopisto
Taideyliopisto
Tampereen yliopisto
Turun yliopisto
Vaasan yliopisto
Åbo Akademi
Organisaatio > Hallitus 2022–2023

Hallituksen nykyisenä puheenjohtajana toimii Turun yliopiston rehtori Jukka Kola. Muut hallituksen jäsenet ovat Helsingin yliopiston rehtori Sari Lindblom, Aalto-yliopiston rehtori Ilkka Niemelä, Oulun yliopiston rehtori Jouko Niinimäki ja Lapin yliopiston rehtori Antti Syväjärvi.
Organisaatio > Sihteeristö

Sihteeristö toimeenpanee yhdistyksen hallituksen ja valtuutettujen päätökset ja vastaa osaltaan yhdistyksen tavoitteiden toteuttamisesta, yhdistyksen kansallisen ja kansainvälisen toiminnan suunnittelusta ja valmistelusta yhdistyksen linjausten mukaisesti, toimii yhdistyksen asiantuntijana, koordinaattorina sekä tiedon hankkijana ja välittäjänä sekä pitää omaltaan osaltaan yllä ja kehittää aktiivisesti hyviä suhteita sekä tiedeyhteisöön että keskeisiin kansallisiin toimijoihin. Näissä ominaisuuksissa sihteeristö osallistuu moniin yhdistyksen ulkopuolisiin koulutus- ja tiedepolitiikan työryhmiin.
Toiminnanjohtaja on YTM Heikki Holopainen.
Toiminta

UNIFIlla on yhteisiä hankkeita tai UNIFI osallistuu asiantuntijana hankkeiden toteuttamiseen useiden sidosryhmien kanssa, mm.:
Kandipalaute
Erikoistumiskoulutus
Tohtorikoulutus Suomessa
Rakenteellisen kehittämisen hankkeet
Korkeakoulujen yhteiskunnallinen vuorovaikutus ja vaikuttavuus -jatkotoimet (YVVj)
UNIFI osallistuu aktiivisesti korkeakoulu- ja tiedepolitiikan kansainväliseen keskusteluun ja toimii yhteistyössä kansallisten rehtorien neuvostojen kanssa. UNIFI toimii pohjoismaisessa yliopistoyhteistyöverkostossa Nordiskt Universitetssamarbete (NUS) ja eurooppalaisessa viitekehyksessä European University Associationin (EUA) verkostossa.
Aiheesta muualla

Markkanen, Tapio (2009): Läpileikkaus. Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston 40-vuotishistoriikki. ISBN 978-951-95228-8-3
Uusitupa, Matti (2009): Unifi luotsaa yliopistojamme kohti uutta aikakautta. Pääkirjoitus. Tieteessä tapahtuu Vol 27, nro 8 (2009).
Suomen Punaisen Kaartin pohjoisin rintama

Suomen punaisen kaartin pohjoisin rintama oli Suomen sisällissodan aikana Vienan Karjalassa suomalaisista koottu punakaarti, jonka Eero Haapalainen valtuutti hyökkäyksellä Pohjois-Suomeen luomaan rintama valkoisten selustaan. Yritys epäonnistui sekä valkoisten vastarinnan että varsinkin suurvaltapoliittisista syistä, kun Neuvosto-Venäjä ja kansanvaltuuskunta kielsivät Brest-Litovskin rauhan sopimuksen mukaisesti punakaartia ylittämästä valtiorajaa. Suomen sisällissodan päätyttyä osa rintaman punakaartilaisista liittyi brittien varustamaan Muurmannin legioonaan ja toinen osa Neuvosto-Venäjän puna-armeijaan, jossa he olivat Vastenin rykmentin perustana.
Tausta

Vienan rannikolla oli jo vanhastaan n. 4000 Suomesta tullutta siirtolaista, jotka saivat elantonsa lähinnä kalastajina. I maailmansodan myötä Venäjällä aloitettiin ns. Muurmannin radan rakennustyöt, joihin siirtyi paljon työmiehiä Suomesta. Venäjällä tapahtuneiden maaliskuun ja lokakuun vallankumouksien vaikutuksena työväenjärjestöjen jäsenistö radikalisoitui. Lisäksi vuoden 1917 aikana varsinkin paheneva elintarvikepulasta johtuen luottamus lailliseen vaikuttamiseen horjui ja osilta katosi.
Lapin punakaartit eivät juurikaan ehtineet aseistautua ennen sisällissodan alkua. Torniossa venäläiset antoivat ja myivät aseita lähinnä suojeluskunnalle. Rovaniemen punakaartin johtaja Aleksi Tuorila siirtyi viimeisellä pohjoisesta etelään menneellä junalla Helsinkiin hankkimaan aseita punakaarteille, mutta myöhästyi koska sisällissota ehti matkan aikana syttyä. Lisäksi Kansanvaltuuskunnan mielestä sota ratkaistaisiin Etelä-Suomen asutuskeskuksissa ei Lapin korvissa. Näin ollen Lapin punaisille jäi jäljelle vain joko antautuminen tai pako, kuka Ruotsiin tai Norjaan, mutta enimmäkseen Venäjälle. Kun Kemijärven ja Kuolajärven punakaartit päättivät 15. helmikuuta vetäytyä taistelutta Venäjälle, oli koko Pohjois-Suomi senaatin joukkojen hallussa 18. helmikuuta. Tämä siitä huolimatta, että Lappi oli osin Suomen punaisinta aluetta.
Itä-Karjalan suomalaisten punakaartien perustaminen

Kantalahdessa perustettiin suomalainen punakaarti 3. tai 22. helmikuuta 1918, jonka järjestelytoimikuntaan valittiin Iivo Ahava, liikemies Vilho Vihuri, kuusamolainen suutari Heikki Pekkala, kuolajärveläinen talollinen Mikko Pikkuvirta ja E. Nieminen. Knäsöin ja Vienan Kemin punakaartit perustettiin hieman myöhemmin. Maaliskuun puolivälissä näissä kaarteissa oli noin 2500 miestä.  Aseiden hankintaa ja kansanvaltuuskunnan ohjeita varten päätettiin lähettää Iivo Ahava ja Vilho Vihuri Helsinkiin.. Iivo Ahavalla ei ollut jyrkkää poliittista kantaa vaan hän oli Karjalanheimon itsenäisyysmies. Hän toimitti Pariisiin rauhan konferenssiin Karjalan itsenäisyysjulistuksen jossa Karjalan kulttuuri, luonnonvarat ja Karjalan itsehallinto alue vaatimuksen. Voidaankin kyseenalaistaa oliko mitään karjalaista punakaartia olemassa.
Myös Muurmanskissa oli pietarinsuomalaisen Aleksander Sinkin johtama punakaartin värväyspiste.
Näiden lisäksi Itä-Karjalassa perustettiin ainakin Aunuksenkaupunkiin ja Petroskoihin suomalaiset punakaartit, joita Eero Haapalainen suunnitteli käytettäväksi hyökkäykseen rajan yli Sortavalaan. Petroskoin punakaarti ehtikin lähettää tiedustelujoukon Repolaan ja Porajärvelle, josta tekivät rajan yli vangin sieppausretkiäkin, kunnes Malmin retkikunta muutti suunnitelmat ja osa Petroskoin punakaartista lähetettiin Vienan Kemiin, jossa olivat mukana laivaremonttimies Kalle Vesannon johtamana torjumassa Malmin retkikunnan Kemin valtausyritystä.