stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bouygues

| Bouygues |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Société Anonyme
Osake:  Euronext: EN
ISIN:  FR0000120503
Perustettu:  1952
Puheenjohtaja:  Martin Bouygues
Kotipaikka:  Pariisi, Ranska
Toimiala:  Rakentaminen, energia, kiinteistöt, tiet, media ja televiestintä
Liikevaihto:   34,9 mrd. € (2020)
Kotisivu:  www.bouygues.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bouygues on monipuolinen ranskalainen teollisuusryhmä, jonka perusti vuonna 1952 Francis Bouygues (centralien, 1946) ja jota johtaa hänen poikansa Martin Bouygues.
Ryhmä jakautuu kolmeen toimintaan: rakentaminen Bouygues Constructionin, Bouygues Immobilierin ja Colasin kanssa, televiestintä Bouygues Telecomin kanssa ja media TF1-ryhmän kautta.
Vuonna 2020 Bouyguesin myynti oli 34694 miljoonaa euroa. Ryhmä perustettiin vuoden 2020 lopussa 81 maahan viidellä mantereella, ja se työllisti yli 129018 henkilöä, mukaan lukien 62901 ulkomailla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bouygues (ranskaksi, englanniksi)
X-Sat

X-Sat on Singaporen ensimmäinen satelliitti. Se on mikrosatelliitti, jonka on kehittänyt CREST (Centre for Research in Satellite Technologies), johon kuuluu  NTU (Nanyang Technological University) ja DSO National Laboratories Singapore. Satelliitti laukaistiin Intiasta 20. huhtikuuta 2011. Satelliitti on kaukokartoitussatelliitti, joka mittaa metsäpaloja ja meriä.
Bouvines

| Bouvines |
| --- | --- |
 Pyhän Pietarin kirkko
 vaakuna
 Bouvines
 Koordinaatit: 50°34′47″N, 3°11′14″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Lille
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,7 km²
Väkiluku (2019):  756 
 – Väestötiheys:  279 as./km²
Kunnan numero:  59106
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bouvines on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Lillen kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyyksiä on uusgoottilainen Pyhän Pietarin kirkko. Se rakennettiin vuosina 1880-1886, ja se on listattu historialliseksi muistomerkiksi vuonna 2010. Kirkossa on 21 Bouvinesin taistelua kuvaavaa suurikokoista (8 m x 3 m) lasimaalausta. Bouvinesin taistelu käytiin sunnuntaina 27. heinäkuuta 1214, ja se oli yksi ratkaisevimmista ja symbolisimmista taisteluista Ranskan historiassa. Taistelussa Kapeting-dynastian kuningas Filip II Augustus löi Englannin ja sen liittolaisten Flanderin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan joukot.
Kirkon lasimaalaus
Filip II Augustus, Bouvinesin jättiläinen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bouvines Wikimedia Commonsissa
X-Road

X-Road-ohjelmisto on tietoturvallinen integraatioratkaisu julkisen internetissä tapahtuvaan tietojen vaihtoon. X-Roadin avulla voidaan siirtää tietoturvallisesti ja vakioidusti tietoja eri toimijoiden tietovarantojen ja palveluiden välillä. X-Road perustuu hajautettuun arkkitehtuuriin, mutta mukana olevien toimijoiden hallinnointi tapahtuu keskitetysti. X-Road varmistaa siirrettävän tiedon luottamuksellisuuden, eheyden ja aitouden tiedonsiirron osapuolien välillä.
X-Roadia käytetään Virossa kansallisen X-tee integraatioratkaisun ja Suomessa Suomi.fi-palveluväylän teknisenä alustana. X-Road mahdollistaa kahden sitä teknisenä alustana hyödyntävän integraatioratkaisun kytkemisen toisiinsa, jolloin organisaatioiden tarjoamien palveluiden hyödyntäminen integraatioratkaisujen välillä on mahdollista samalla tavalla kuin yksittäisen integraatioratkaisun sisällä. Suomi ja Viro ovat liittäneet kansalliset integraatioratkaisunsa toisiinsa 7.2.2018, joka mahdollistaa rajat ylittävän tiedon vaihdon maiden välillä.
Nordic Institute for Interoperability Solutions (NIIS) on Suomen ja Viron yhdessä perustama voittoa tavoittelematon organisaatio, joka on vastuussa X-Roadin ydinkomponenttien kehittämisestä. NIIS on vastuussa mm. seuraavista X-Road-ohjelmiston kehittämiseen liittyvistä kokonaisuuksista:
lähdekoodin hallinta, kehittäminen, laadunvarmistus ja auditointi
dokumentaation ylläpito ja hallinnointi
liiketoimintavaatimusten ja teknisten vaatimusten hallinnointi
kehityksen kilpailuttaminen
lisensointiin ja jakeluun liittyvien periaatteiden kehittäminen ja täytäntöönpano
kakkostason tuen tarjoaminen NIIS:in jäsenille
Kansainvälinen yhteistyö.
X-Road on alkujaan kehitetty Virossa Viron tietojärjestelmäviraston Estonian State Information Systems Department toimesta ja sen ensimmäinen versio otettiin Virossa käyttöön vuonna 2001.
X-Roadin lähdekoodi on julkaistu GitHub:issa MIT-lisenssillä ja on maksutta kenen tahansa vapaasti hyödynnettävissä.
X-Road on Viron tietojärjestelmäviraston Riigi Infosüsteemi Amet (RIA) rekisteröimä tuotemerkki.
Aprilia RS-GP

| Aprilia RS-GP |
| --- | --- |
 Aprilia RS-GP 2021 malli
Historia
Valmistaja:  Aprilia
Valmistusmaa:   Italia
Valm. vuosina:  2015–
Yleiset tiedot
Etujousitus:  42 mm, Öhlins TT25
Takajousitus:  säädettävä iskunvaimennin Öhlins TT44
Moottori
Moottori:  Nelitahtimoottori 179 kW (240 hv)
Kuutiotilavuus:  1000
Vaihteet:  6
Polttoainesäiliö:  22 l
Huippunopeus:  330 km/h
Edeltäjä:  Aprilia RS Cube
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Qatar 2015
Kilpailuja:  36
MM-pisteitä:  137
Aprilia RS-GP on nelitahtinen ja 1000-kuutioinen ratamoottoripyörä, jolla on kilpailtu MotoGP luokassa kaudesta 2015 lähtien.
Historia

Aprilia kilpaili edellisen kerran MotoGP:ssä kaudella 2004 omana tallina MS Aprilia Racing -nimellä, jolloin pyörällä kilpailivat Jeremy McWilliams ja Shane Byrne. Menestys oli heikkoa ja Byrne ajoi parhaimmillaan sijalle kymmenen. Se oli myös moottorinvalmistajana kausina 2012 ja 2013.
Historia > 2015

Aprilia teki paluun ratamoottoripyöräilyn pääluokkaan 2015, kun se teki loppuvuodesta 2014 neljän vuoden sopimuksen Gresini Racingin kanssa. Tallin nimeksi tuli Aprilia Racing Team Gresini. Eikä se panostanut sarjaan täydellä tehdas tuella. Tallin kujettajina olivat Álvaro Bautista ja Marco Melandri, jotka olivat aiemmin ajaneet Aprilialla pienemmissä luokissa. Stefan Bradl korvasi kesken kauden Melandrin. Michael Laverty kilpaili tallissa yhden kilpailun. Bautista ajoi parhaimmillaan Aprilialla sijalle kymmenen Kataloniassa ja Silverstonessa. Myös kesken kauden talliin tullut Bradl ajoi kauden toiseksi viimeisessä kilpailussa sijalle kymmenen. Valmistajien pisteissä Aprilia oli viides voittaen pisteen erolla kuudenneksi tulleen Forward Yamahan.
Historia > 2016

Aprilia jatkoi edelliskauden kuljettajilla Stefan Bradlilla ja Álvaro Bautistalla. Tuloksellisesti Aprilia paransi suorituskykyä, vaikka oli valmistajien pisteissä edelleen viides. Se keräsi tällä kertaa 101 pistettä ja saavutti parhaan sijoituksensa RS-GP pyörällä Argentiinassa, kun Bradl ajoi kisan seitsemänneksi. Bautista sivusi samaa sijoitusta myöhemmin kauden aikana Japanissa ja Malesiassa. Bautista oli kuljettajien pisteissä kahdestoista.
Historia > 2017

Kaudeksi 2017 Aprilia palkkasi täysin uudet kuljettajat, Aleix Espargaró siirtyi Suzukilta ja Sam Lowes siirtyi Moto2 luokasta ajamaan ensimmäistä kauttaan MotoGP:ssä. Talli keräsi 64 pistettä ollen sarjan huonoin valmistajien pisteissä. Espargaró saavutti parhaan sijoituksen RS-GP pyörällä Qatarissa ja Aragonissa ollessaan kilpailun kuudes.
Historia > 2018

Espargaró jatkoi Aprilialla kauden 2018, kun Lowesin tilalle palkattiin Pramac Racingin Ducatilta Scott Redding. Menestys oli edelliskautta heikompi, kun pyörällä saavutettiin 59 pistettä, jolla Aprilia oli kauden huonoin valmistaja. Espargaró ajoi pyörällä parhaimmillaan yhdeksänneksi Ranskassa ja Australiassa. Reddingin paras sijoitus oli yhdestoista kauden päätöskilpailussa Valenciassa.
Historia > 2019

Aprilia palkkasi kaudelle 2019 uuden kakkosajajan, kun Reddingin tilalle palkattiin Suzukilla edelliskauden ajanut Andrea Iannone. Espargaró jatkoi edelleen tallissa kolmatta kauttaan. Aprilia keräsi enemmän pisteitä 88, mutta oli kauden huonoin valmistaja. Iannone ajoi parhaimman sijoituksen ollessaan kuudes Australiassa. Espargaró ajoi sitä ennen Aragonissa seitsemänneksi. Bradley Smith ajoi myös RS-GP:llä neljä kilpailua saavuttamatta pistettäkään. Hän ajoi parhaimmillaan sijalle 17 Espanjassa.
MotoGP-tulokset

(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.)
| Vuosi | Talli | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Aprilia Racing Team Gresini |  | QAT | AME | ARG | ESP | FRA | ITA | CAT | NED | GER | IND | TŠE | GBR | RSM | ARA | JPN | AUS | MAL | VAL | 36 | 5. |
| 2015 | Aprilia Racing Team Gresini |  Álvaro Bautista | Kesk. | 15 | 19 | 15 | 15 | 14 | 10 | 17 | 14 | 18 | 13 | 10 | 15 | 13 | 16 | 14 | 15 | 14 | 36 | 5. |
| 2015 | Aprilia Racing Team Gresini |  Marco Melandri | 21 | Kesk. | 20 | 19 | 18 | 18 | Kesk. | 19 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 36 | 5. |
| 2015 | Aprilia Racing Team Gresini |  Michael Laverty |  |  |  |  |  |  |  |  | 20 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 36 | 5. |
| 2015 | Aprilia Racing Team Gresini |  Stefan Bradl |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 20 | 14 | Kesk. | 16 | 18 | 18 | 21 | 10 | 18 | 36 | 5. |
| 2016 | Aprilia Racing Team Gresini |  | QAT | ARG | AME | ESP | FRA | ITA | CAT | NED | GER | AUT | TŠE | GBR | RSM | ARA | JPN | AUS | MAL | VAL | 101 | 5. |
| 2016 | Aprilia Racing Team Gresini |  Stefan Bradl | Kesk. | 7 | 10 | 14 | 10 | 14 | 12 | 8 | DNS | 19 | 14 | Kesk. | 12 | 10 | 10 | 11 | 17 | 13 | 101 | 5. |
| 2016 | Aprilia Racing Team Gresini |  Álvaro Bautista | 13 | 10 | 11 | Kesk. | 9 | Kesk. | 8 | Kesk. | 10 | 16 | 16 | 10 | 10 | 9 | 7 | 12 | 7 | 10 | 101 | 5. |
| 2017 | Aprilia Racing Team Gresini |  | QAT | ARG | AME | ESP | FRA | ITA | CAT | NED | GER | TŠE | AUT | GBR | RSM | ARA | JPN | AUS | MAL | VAL | 64 | 6. |
| 2017 | Aprilia Racing Team Gresini |  Sam Lowes | 18 | Kesk. | Kesk. | 16 | 14 | 19 | 19 | Kesk. | Kesk. | 18 | 20 | Kesk. | Kesk. | 20 | 13 | 20 | Kesk. | Kesk. | 64 | 6. |
| 2017 | Aprilia Racing Team Gresini |  Aleix Espargaró | 6 | Kesk. | 16 | 9 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 10 | 7 | 8 | 13 | Kesk. | Kesk. | 6 | 7 | Kesk. |  | Kesk. | 64 | 6. |
Wiesbadenin koodeksi

Wiesbadenin koodeksiin sivu.
Wiesbadenin koodeksi (myös Riesencodex "suurkoodeksi"),  Hs.2 on Hessische Landesbibliothekissa Wiesbadenissa säilytettävä koodeksi, joka sisältää Hildegard Bingeniläisen kootut teokset. Se on valtavan suuri koodeksi, painaa 15 kg, ja sen mitat ovat 30 × 45 cm . Se on peräisin noin vuodelta 1200, ja sen kirjoittaminen alkoi, kun hänen elämänsä oli aivan lopuillaan tai juuri päättynyt, hänen viimeisen sihteerinsä  Guibert Gemblouxilaisen aloitteesta. Teoksesta puuttuvat ainoastaan hänen lääkintää koskevat kirjoituksensa, jotka ehkä ovat muodostaneet toisen osan.
Koodeksissa on laaja kokoelma hänen kirjeitään. Tutkija Lieven Van Ackerin mukaan Hildegard suostui viimeisinä päivinään siihen, että kokoelman toimittajat tekivät muutoksia. Kokoelman muodon suunnitteli hänen ensimmäinen sihteerinsä Volmar ja sitä muokkasi hyvin voimakkaasti Guibert Gemblouxilainen, mutta Hildegard lienee silti vahvistanut muutokset.
Teos koostuu useasta erillisestä, erikseen kirjoitetusta osasta, jotka koottiin yhteen ja sidottiin. Teoksen puiset kannet ovat todennäköisesti peräisin myöhemmältä ajalta, ehkä 1400–1500-luvulta.
Näkytrilogia: Scivias, Liber vitae meritorum, Liber divinorum operum
sävellykset: Symphonia, Ordo virtutum
Hildegardin kirjeet: Epistolarium
Kielitieteelliset kirjoitukset, Lingua ignota, Litterae ignotae
Kokoelma saarnakatkelmia: Expositiones evangeliorum
Elämäkerta (Vita Hildegardis) kirjoittajina Gottfried ja Theoderich,
Kirje Mainzin prelaateille: Ad praelatos Moguntinenses
Lisäksi siinä on lyhyt Villersin munkkien kirje Hildegardin kuoleman jälkeiseltä ajalta.
Koodeksi oli vuosisatojen ajan syntypaikassaan Rupertsbergin luostarissa lähellä Bingeniä.  30-vuotisen sodan aikana nunnat siirsivät koodeksin Reinin toisella puolelle Eibingenin luostariin. Uudestaan se siirrettiin 1800-luvun alun maallistumisen aikana, vuonna 1814 Wiesbadenin valtionkirjastoon.  Toisen maailmansodan aikana se vietiin turvaan Dresdeniin, jossa se säilyi mutta josta se vasta suurin ponnistuksen saatiin 1948 takaisin Wiesbadeniin.
Aiheesta muualla

Riesencodex verkossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Walter Wanderley

Walter Wanderley (12. toukokuuta 1932 Recife, Brasilia – 4. syyskuuta 1986 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brasilialainen bossa nova -muusikko ja Hammond-urkuri. Wanderley tunnetaan parhaiten yhteistyöstään laulaja Astrud Gilberton ja tämän aviomiehen kitaristi João Gilberton kanssa. Kolmikko levytti Verve-levy-yhtiölle vuonna 1966 bossa novaa Yhdysvalloissa laajemmin tunnetuksi tehneen levyn A Certain Smile, a Certain Sadness.
Wanderley oli erittäin tuottelias artisti: hän julkaisi yhteensä 46 sooloalbumia urallaan. Lisäksi hän toimi jo ennen läpimurtoaan lukemattomilla bossa nova -levytyksillä studiomuusikkona. Wanderleyn soololevyistä Rain Forest myi platinaa Yhdysvalloissa.
Baruch Samuel Blumberg

| Baruch Samuel Blumberg |
| --- | --- |
 Baruch Samuel Blumberg vuonna 1999.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1925 Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 5. huhtikuuta 2011 (85 vuotta) Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Union College,   Balliol College,   Columbia University College of Physicians and Surgeons
Instituutti:  Pennsylvanian yliopisto,   NASA Astrobiology Institute
Tutkimusalue:  biokemia, fysiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1976)
Baruch Samuel ”Barry” Blumberg (28. heinäkuuta 1925 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 5. huhtikuuta 2011 Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja biokemisti. Hänet tunnetaan erityisesti hepatiitti B -tutkimuksistaan, joiden ansiosta hänelle myönnettiin Nobelin lääketieteen palkinto vuonna 1976. Blumberg toimi urallaan muun muassa Oxfordin yliopiston Balliol Collegen rehtorina ja NASAn astrobiologian instituutin ensimmäisenä johtajana.
Nuoruus ja opiskeluaika

Baruch Samuel Blumberg syntyi kolmilapsiseen perheeseen Brooklynissä vuonna 1925. Hänen isovanhempansa olivat Venäjän keisarikunnasta saapuneita juutalaissiirtolaisia. Blumberg kävi koulunsa Queensissa ja sai high schoolissa tiedepalkinnon rakennettuaan toimivan jäähdyttimen romuosista. Toisessa maailmansodassa hän palveli laivastossa maihinnousualuksilla.
Sodan jälkeen 1946 Blumberg Union Collegessa suoritti loppuun alemman korkeakoulututkinnon fysiikasta. Jatko-opinnot hän aloitti matematiikassa Columbian yliopistossa, mutta vaihtoi pian lääketieteen opintoihin Columbia University College of Physicians and Surgeonsiin, josta valmistui lääketieteen tohtoriksi 1951. Viimeisenä opiskeluvuotenaan Blumberg kirjoitti ensimmäisen julkaistun tutkimuksensa. Hän asui syrjäisessä Moengon kaivoskaupungissa Alankomaiden Guayanassa ja havaitsi, että moskiittojen levittämä Wuchereria bancrofti -loinen tarttui helpommin afrikkalaistaustaisiin kuin indonesialaisiin tai kiinalaisiin. Seuraavat neljä vuotta Blumberg työskenteli Columbia Presbyterian Medical Centerissä, ensin lääkäriharjoittelijana ja sitten kliinisiä opintoja suorittavana lääkärinä. Vuonna 1957 hän sai Balliol Collegessa valmiiksi väitöskirjansa, joka käsitteli hyaluronaanin fyysisiä ja biokemiallisia ominaisuuksia.
Ammatillinen ura > Hepatiitti B -tutkimus ja Nobel-palkinto

Saatuaan väitöskirjansa valmiiksi Blumberg palasi Yhdysvaltoihin ja liittyi National Institutes of Healthin henkilökuntaan. Hän johti laitoksen maantieteelliseen lääketieteen ja genetiikan osastioa 1960–1964. Vuonna 1964 Blumberg aloitti Philadelphian Fox Chase Cancer Centerin kliinisen tutkimuksen apulaisjohtajana. Hän jatkoi siellä aiemmin aloittamiaan tutkimuksiaan, jotka johtivat hepatiitti B -viruksen löytämiseen.
Blumberg oli jo 1950-luvulla alkanut kerätä ja analysoida verinäytteitä ympäri maailmaa. Hän tutki etnisten ryhmien altiutta eri sairauksilla ja toivoi selvittävänsä, miksi esimerkiksi afrikkalaiset sairastuvat helpommin sirppisoluanemiaan. Blumberg oli jo vuonna 1963 vahingossa löytänyt Australian aboriginaalin verestä oudon aineen, joka aiheutti reaktion yhdysvaltalaisen verenvuototautia sairastaneen henkilön verinäytteessä. Kolme vuotta myöhemmin hän havaitsi, että tätä ainetta löytyi hepatiitti B:tä sairastavien verestä, ja se oli hepatiitti B -viruksen antigeeni. Blumbergin löytöä kutsuttiin ”Australia-antigeeniksi” ja sen avulla hän pystyi kollegoidensa avulla kehittämään hepatiitti B:n tunnistavia testejä. Vuonna 1969 hän onnistui ryhmänsä kanssa kehittämään virukselle rokotteen. Alkuun Blumbergillä oli vaikeuksia saada tutkimuksiaan julkaistuksi, sillä virologit pitivät häntä vain biokemistina, ja esimerkiksi Annals of Internal Medicine -lehti hylkäsi ensimmäisen tutkimusraportin 1967. Hän jakoi vuonna 1976 työstään tartuntatautien ja varsinkin hepatiitti B:n parissa Nobelin lääketieteen palkinnon Daniel Carleton Gajdusekin kanssa.
Ammatillinen ura > Myöhempi ura

Blumberg jatkoi hepatiitti-löydöksen jälkeen Fox Chase Cancer Centerissä, ja vuonna 1977 hänet valittiin Pennsylvanian yliopiston lääketieteen, ihmisgenetiikan ja antropologian professoriksi. Vuodet 1983–1984 hän toimi Balliol Collegen vierailevana professorina. Vuonna 1986 Blumberg nimettiin Fox Chase Cancer Center onkologian väestötutkimuksen varajohtajaksi. Hän palasi vuonna 1988 Balliol Collegeen, kun hänet nimettiin Anthony Kennyn seuraajaksi sen rehtoriksi. Blumberg toimi collegen rehtorina viisi vuotta, ja hänen aikanaan siitä tuli Oxfordin yliopiston ensimmäisiä collegeita, joka aloitti ohjelman rahan keräämiseksi alumnilta, säätiöltä, yrityksiltä ja muilta lahjoittajilta. Blumbergin tavoitteena oli myös tuoda collegen toimintaan takaisin sen entisiä jäseniä.
Vuodet 1999–2002 Blumberg toimi NASAn astrobiologian instituutin ensimmäisenä johtajana. Tuona aikana hän tutki elämän mahdollisuutta muualla maailmankaikkeudessa ja ihmisten mahdollisuutta selviytyä muilla planeetoilla sekä valvoi elämän alkuperää käsitteleviä tutkimuksia. Vuonna 2005 Blumberg nimettiin American Philosophical Societyn johtajaksi. Blumberg kuoli huhtikuussa 2011 Kaliforniassa, minne hän oli matkustanut osallistuakseen NASAn tapaamiseen.
Yksityiselämä

Blumberg oli ollut naimisissa Jean Liebesmanin kanssa vuodesta 1954. He saivat neljä lasta: kaksi poikaa ja kaksi tyttöä. Heidän nuorempi tyttärensä Jane on naimisissa BBC:n johtajan ja päätoimittajan Mark Thompsonin kanssa. Blumberg omisti muutaman ystävänsä kanssa maatilan Marylandistä, ja hän piti lannan lapioimista hyvänä vastapainona henkiselle työlle.
Perintö

Blumbergin kehittämä rokote hepatiitti B -virukseen on vaikuttanut miljoonien ihmisten elämään ympäri maailmaa. Se oli myös ensimmäinen rokote, joka tehosi merkittävästi syöpään, sillä hepatiitti B aiheuttaa maksasyöpää. Rokote on pelastanut miljoonat ihmiset ympäri maailmaa syövältä, ja sitä on verrattu Jonas Salkin kehittämään poliorokotteeseen. Hepatiitti B -rokote saapui markkinoille vuonna 1982, ja sen jälkeen se on annettu yli miljardilla ihmiselle. Fox Chase Cancer Center tieteellisen johtajan Jonathan Chernoffin mukaan Blumberg on pelastanut enemmän ihmisiä syöpäkuolemalta kuin kukaan muu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baruch Samuel Blumberg Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Blumberg NASAn seminaarissa 2007.
Waldemar Bergström

Karl Waldemar Bergström (3. toukokuuta 1886 – 17. kesäkuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1910- ja 20-luvuille. Hän edusti seuratasolla HSK:ta.
Waldemar Bergström esiintyi ensimmäisen kerran SM-kisoissa vuonna 1911. Bergströmin päämatkaksi muodostui 5 000 ja 10 000 metriä. Vuonna 1915 hän voitti SM-kisoissa 10 000 metriä ja vuonna 1920 5 000 metriä. Kovimpina kilpakumppaneina pitkillä matkoilla olivat 1910-luvun alussa Väinö Wickström ja myöhemmin Gunnar Strömstén ja Julius Skutnabb. Yhteispisteissä parhaat sijoitukset olivat vuoden 1914 ja 1917 3. sijat. Bergström saavutti vuonna 1914 yhdessä Julius Skutnabbin kanssa 5 000 metrillä kotimaan ratojen Suomen ennätyksen 8.46,0, joka kesti vuoteen 1928. Lisäksi hänellä oli hallussaan 10 000 metrin kotimaan ratojen Suomen ennätys 18.15,5 vuosina 1915-1917. Parhaat vuodet Bergströmillä ajoittuivat 1910-luvulle, jolloin ensimmäisestä maailmansodasta johtuen kansainvälisiä kisoja ei järjestetty.
Kansainväliset kilpailut käynnistyivät maailmansodan jälkeen vuonna 1920. Bergströmin parhaat menestykset olivat helmikuun alussa 1922 Helsingissä käytyjen EM-kisojen 10 000 metrin matkavoitto ja sen jälkeen helmikuussa 1922 Kristianiassa käytyjen MM-kisojen 10 000 metrin 3.sija. Viimeisenä kilpailutalvenaan keväällä 1924 hän osallistui vielä MM-kisoihin Helsingissä ilman suurempaa menestystä.
Ammatiltaan Waldemar Bergström oli autonkuljettaja. Hän kuoli 42-vuotiaana. Hänellä oli neljä poikaa, joista Walter tuli tunnetuksi moottoripyörän kilpa-ajajana 1930- ja 1940-luvuilla.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 m: 47,10 (18. helmikuuta 1922, Oslo-Frögner stadion)
1 000 m: 1.41,5 (12. helmikuuta 1923, Tukholma)
1 500 m: 2.29,2 (19. helmikuuta 1922, Oslo-Frögner stadion)
5 000 m: 8.45,5 (20. helmikuuta 1921, Oslo-Frögner stadion)
10 000 m: 17.54,1 (19. helmikuuta 1922, Oslo-Frögner stadion)