stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Formula 1
Nopeusennätyksiä

F1 kilpailuiden nopeusennätys on Valtteri Bottaksen Williamsilla Euroopan GP:ssä Bakussa 19. kesäkuuta 2016 ajama 378 km/h.
Italian GP:n aika-ajoissa 1. syyskuuta 2018 Kimi Räikkönen ajoi Ferrarilla aika-ajokierroksen keskinopeusennätykseksi 263,587 km/h. Lewis Hamilton rikkoi ennätyksen Italian GP:n aika-ajoissa 5. syyskuuta 2020 ajamalla 264,362 km/h
Hondan Bonneville 400 -projektissa eteläafrikkalainen Alan van der Merwe saavutti BAR 007 -autolla 19. heinäkuuta 2006 mailin keskinopeudeksi 400,454 km/h. Paikkana nopeusennätykselle oli Bonneville Motor Speedway, Utahin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Viralliseksi ennätykseksi hyväksytään tunnin aikana vastakkaisiin suuntiin ajettujen tulosten keskiarvo. Alan van der Merwe saavutti 20. heinäkuuta 2006 kilometrin matkalla vastakkaisiin suuntiin ajaessa nopeuksien keskiarvoksi 397,481 km/h.
BAR Hondalla Alan van der Merwe saavutti 4. marraskuuta 2005 Mojaven lentokentällä, Utahin osavaltiossa, Yhdysvalloissa nopeuden 413,205 km/h. Tämä ennätysauto ei ollut aerodynamiikaltaan sääntöjen mukainen eikä paikalla ollut FIA:n hyväksymää mittauskalustoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Formula 1 Wikimedia Commonsissa
FIA:n kotisivu (englanniksi)
Formula1.com – virallinen F1-sivusto (englanniksi)
The Formula One DataBase (englanniksi)
Ulkomainen F1-sivusto (englanniksi)
MTV:n F1-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen F1-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin kaupunginkirjaston Formula 1 –aihepaketti (Arkistoitu – Internet Archive)
Urheiluviikon F1-uutisia (Arkistoitu – Internet Archive)
F1-uutisia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Formula 1 -kaudet |
| --- | --- |
1950-luku:  1950  1951  1952  1953  1954  1955  1956  1957  1958  1959 
1960-luku:  1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969 
1970-luku:  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:  2020  2021  2022  2023  2024  2025 
Maat ja kilpailupaikat, joissa on järjestetty Formula 1 -kilpailuja.
McLaren MC7 Bruce McLarenin käsittelyssä.
Lotus 49C.
Lotus 79.
Williams-Honda 1985.
Jacques Villeneuve Kanadan GP:ssä vuonna 1996.
Kauden 1997 McLaren, jolla Häkkinen voitti ensimmäisen GP:nsä.
Michael Schumacher Yhdysvaltain GP:ssä vuonna 2004.
Fernando Alonso Kanadan GP:ssä vuonna 2006.
Kimi Räikkönen Brasilian GP:ssä vuonna 2007. Räikkönen varmisti kyseisessä kilpailussa ensimmäisen maailmanmestaruutensa.
Sebastian Vettel Red Bullin ratissa.
Lewis Hamilton Kiinan GP:ssä 2014.
Vuoden 2023 Pirellin-renkaat: pehmeä (punainen), medium (keltainen) ja kova (valkoinen) ja kaksi märän sään rengasseosta: Keskitaso (vihreä) ja täysin märkä (sininen)
Varikon huoltopiste
Formula 1 -autoja 2003 Yhdysvaltain GP:ssä.
Vilkkuva keltainen lippu
F1-sarjan turva-auto kaudella 2015.
Jenson Button BAR Hondan ratissa 2005.
Autoja Malesian Grand Prix:ssä 2006.
Kuljettajien Maailmanmestaruus pokaali
Ilmakuva Monzan radasta.
Profiilikuva samaisesta Monzan radasta.
Minardi PS05 Britannian GP:ssä.
Glasvegas

Glasvegas: Rab Allan, James Allan, Caroline McKay ja Paul Donoghue
Glasvegas on Glasgowsta, Skotlannista kotoisin oleva rockyhtye. Yhtyeessä soittavat James Allan (laulu, komppikitara), Rab Allan (soolokitara, taustalaulu), Paul Donoghue (basso, taustalaulu) ja Caroline McKay (rummut). Glasvegas on perustettu vuonna 2001 ja se on julkaissut yhden studioalbumin ja kuusi singleä.
Glasvegas kiersi uransa alkupuolella vakituisesti ympäri Skotlantia ja julkaisi ensimmäisen singlensä "I'm Gonna Get Stabbed"/"Ina Lvs Rab" omakustanteena marraskuussa 2004. Samoihin aikoihin alkuperäisrumpali Ryan Ross lähti yhtyeestä ja McKay korvasi hänet. 30. lokakuuta 2006 ilmestyi seuraava single: "Go Square Go!" ja 5. marraskuuta 2007 "Daddy's Gone". Musiikkilehti NME valitsi "Daddy's Gonen" vuoden toiseksi parhaaksi singleksi.
Yhtyeen neljäs single oli Sane Man -levymerkin kautta 14. helmikuuta 2008 julkaistu "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry". Tämän jälkeen yhtye siirtyi Columbia-levymerkille ja vastaanotti kaksi viikkoa myöhemmin NME:n Philip Hall Radar -palkinnon.
Debyyttialbumi

Glasvegas äänitti debyyttialbuminsa New Yorkissa Brooklyn Recording Studioilla ja sen tuottivat James Allan ja Rich Costey. Albumi julkaistiin 8. syyskuuta 2008 ja se sisälsi muun muassa uudelleenäänitetyt "Daddy's Gone", "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry" ja "I'm Gonna Get Stabbed" (uudella nimellä "Stabbed") kappaleet. Albumin ensimmäinen single oli "Geraldine" ja seuraava "Daddy's Gone". Albumi nousi Britannian ja Irlannin albumilistojen kakkoseksi ja se myi julkaisuviikollaan kultaa.
1. joulukuuta 2008 ilmestyi Glasvegasin joululevy A Snowflake Fell (And It Felt Like a Kiss). Kuusi laulua sisältävä EP äänitettiin osittain Romaniassa.
Studioalbumit

Glasvegas (2008)
Euphoric Heartbreak (2011)
Later...When the TV Turns to Static (2013)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Glasvegas  AllMusicissa (englanniksi)
Mikko Lensu

Mikko Lensu (s. 1958) on Ilmatieteen laitoksen erikoistutkija, joka tutkii jääpeitteisiä meriä. Lensu työskenteli TKK:n laivalaboratoriossa vuoteen 2003, jolloin hän väitteli filosofian tohtoriksi. Vuosina 2005–2007 hän kirjoitti kolme lastenkirjaa, jotka perustuivat hänen napamatkoihinsa.
Yksityiselämä

Lensu on ollut vuodesta 1987 lähtien naimisissa kirjailija Leena Lehtolaisen kanssa. Hänellä on avioliitosta kaksi lasta.
Teokset

The Evolution of Ridged Ice Fields, (TKK:n Laivalaboratorio, 2003)
Varatohtori Virta Pohjoisnavalla (Teos, 2005)
Varatohtori Virta Etelänavalla, Kuvittanut Jukka Lemmetty (Teos, 2006)
Varatohtori Virta Koillisnavalla, Kuvittanut Jukka Lemmetty (Teos, 2007)
Aiheesta muualla

Mikko Lensu Teoksen sivuilla
Maria Loikkanen: Varatohtori Virta Pohjoisnavalla. Onnimanni 4/2005.
Maria Loikkanen: Varatohtori Virta Etelänavalla. Onnimanni 3/2006.
Maria Loikkanen Alas taikavirtaa blogissa: Varatohtori Virta Koillisnavalla. Alas taikavirtaa 07.11.2007.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia
Miljoonaohjelma

Tyypillisiä miljoonaohjelmataloja Bredängissä vuodelta 1964.
Kerrostaloja Göteborgin Hammarkullenissa.
Miljoonaohjelma (ruots. miljonprogrammet) oli asuntojen rakennusohjelma Ruotsissa vuosina 1965–1974. Tavoitteena oli ratkaista 1960-luvun alun akuutti asuntopula rakentamalla kymmenen vuoden aikana miljoona uutta asuntoa. Tavoite myös saavutettiin, sillä ohjelman aikana valmistui 1 006 000 asuntoa. Samanaikaisesti Ruotsissa myös purettiin heikompitasoisia vanhoja rakennuksia, joten nettolisäykseksi tuli 650 000 asuntoa.
Tausta

Asuntopulaa oli aikaisemmin yritetty ratkaista 1950-luvulla niin sanottujen ABC-kaupunkien (ruots. arbete, bostad och centrum; 'työ, asunto ja keskusta') avulla (esimerkiksi Vällingby ja Farsta). Asuntopula ei kuitenkaan hellittänyt.
Suunnitelma

Vuonna 1964 Ruotsin valtiopäivät päätti, että maahan rakennettaisiin vuoteen 1974 mennessä miljoona uutta asuntoa. Hyvänä aikomuksena oli tarjota nykyaikaiset vaatimukset täyttävä huoneisto kohtuuhintaan. Asuntokannan taso keskimääräisesti kohosikin ohjelman myötä, tosin estetiikan kustannuksella. Vaativan tavoitteen saavuttamiseksi alettiin käyttää valmiita elementtejä, joita teollisuus teki sarjatyönä. Yhdenmukaisten ankarien linjojen ja muotojen toistuminen runsaan betonin käytön ohella loi alueille yksitoikkoisen ilmeen. Koska miljoonaohjelman tavoite kohdistui lukumääräisesti mahdollisimman suureen asuntotuotantoon, ei työpaikkojen syntymiseen alueille kiinnitetty erityistä huomiota.
Miljoonaohjelman toteuttamisen aikaan oli käynnissä ennätyksellinen muuttoaalto Suomesta Ruotsiin. Vuosien 1950 ja 1970 välisenä aikana Suomesta muutti Ruotsiin liki puoli miljoonaa ihmistä. Suuri osa heistä sai ensimmäisen asuntonsa miljoonaohjelman taloista. Muun muassa Rinkeby oli aikoinaan tunnettu nimenomaan suomalaisten asuinalueena.
Kritiikki

Vaikka miljoonaohjelma onnistui tavoitteessaan luoda miljoona asuinhuoneistoa, ovat monet arvostelleet sen toteutustapaa ja jälkivaikutuksia. Sen maisemalliset vaikutukset ovat olleet huomattavia. Yleisimmin on arvosteltu ohjelman luoneen lukuisia rumia betonilähiöitä. Alueiden arkkitehtuuria on luonnehdittu yksitoikkoiseksi ja niitä on verrattu Itä-Euroopan entisten sosialistimaiden massatuotantona luomiin lähiöihin. Tunnetut lähiöt kuten Tukholman Rinkeby, Göteborgin Hammarkullen ja Malmön Rosengård ovat nousseet eräänlaisiksi aikakautensa symboleiksi.
Miljoonaohjelmaa on arvosteltu myös siitä, että se on osaltaan aiheuttanut ruotsalaiseen yhteiskuntaan segregaatiota. Miljoonaohjelman asunnoissa asutaan enimmäkseen vuokralla, toisin kuin Ruotsissa koko valtakunnan tasolla. Maahanmuuttajien osuus miljoonaohjelman lähiöiden asukkaista saattaa olla jopa yli 90 prosenttia, kun koko Ruotsin väestöstä maahanmuuttajia on noin 20 prosenttia. Maahanmuuttajavaltaisissa miljoonaohjelmalähiöissä esiintyy yleisesti köyhyyttä ja työttömyyttä. Sosioekonomisten ongelmien kärjistyminen on johtanut rikollisuuden ja väkivallan lisääntymiseen.
National Endowment for the Humanities

| National Endowment for the Humanities  |
| --- | --- |

Perustettu:  26. syyskuuta 1965
Toimivalta:  Yhdysvaltain liittovaltion hallinto
Päätoimi­paikka:  Washington D.C.
Pääjohtaja:  Jon Parrish Peede (johdossa 2018-)
Työntekijöitä:  159 (2010)
Vuosibudjetti:  167,5 miljoonaa dollaria (2010)
Aiheesta muualla
NEH Online
National Endowment for the Humanities (NEH) on riippumaton Yhdysvaltojen liittovaltion virasto, joka on perustettu vuonna 1965 yhtä aikaa National Endowment for the Arts -viraston (NEA) kanssa. Sen tehtävänä on tukea tieteellistä tutkimusta, koulutusta ja humanististen alojen julkisia hankkeita. Virasto sijaitsee liittovaltion pääkaupungissa Washingtonissa.
NEH tarjoaa avustuksia korkealuokkaisiin humanististen tieteiden hankkeisiin sekä yksittäisille tutkijoille että eri alojen kulttuurilaitoksille, kuten museoille, arkistoille, kirjastoille, oppilaitoksille, yliopistoille sekä julkisen palvelun televisio- ja radioasemille.
Tammikuussa 2017 Yhdysvaltojen uusi presidentti Donald Trump ilmoitti aikovansa lakkauttaa NEH:n, NEA:n sekä julkisia televisio- ja radiokanavia ylläpitävän Corporation for Public Broadcastingin (CPB).
Hallintorakenne

NEH-viraston hallintoa valvoo National Council on the Humanities, 26 ansioituneen yksityisen kansalaisen muodostama neuvottelukunta, jonka jäsenet nimittää eri aikoina vaihtuviksi kuuden vuoden toimikausiksi Yhdysvaltain presidentti, ja heidän nimityksensä vahvistaa senaatti. Varmistaakseen alueellisen tasapuolisuuden NEH ylläpitää 56 osavaltiokohtaisen paikallisneuvoston verkostoa.
Vuodesta 2014 NEH:n puheenjohtajana on toiminut William ”Bro” Adams, entinen mainelaisen Colby Collegen presidentti.
Vuodesta 1969 NEH on julkaissut kuudesti vuodessa ilmestyvää lehteä nimeltä Humanities (ISSN 0018-7526). Lehden päätoimittajana on vuodesta 2007 ollut journalisti ja kirjailija David Skinner.
Huomionarvoista hankkeita

Vuodesta 1965 NEH on tukenut muun muassa seuraavia hankkeita:
Treasures of Tutankhamen, faarao Tutankhamonin aarteita esitellyt näyttely, jonka näki 1,5 miljoonaa ihmistä vuosina 1976–1979.
The Civil War, vuonna 1990 valmistunut Ken Burnsin dokumenttielokuvasarja, joka sai Yhdysvalloissa 38 miljoonaa katsojaa.
Library of America, Yhdysvaltojen kirjallisuuden saavutuksia esittelevä sarja romaaneja, esseitä ja runoja.
The United States Newspaper Project, hanke jossa on luetteloitu ja mikrofilmattu 63,3 miljoonaa sivua sanomalehtiartikkeleita Yhdysvaltojen itsenäisyyden alusta saakka. Aineisto on nyttemmin saatavilla verkossa digitoidussa muodossa Chronicling America -sivustolla.
Christopher Musonda

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. tammikuuta 1986 (ikä 39)
Syntymäpaikka: 
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 182 cm
Lempinimi: Jancker, Jäkälä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| –2008 2008 2009–2011 |  Forest Rangers → Power Dynamos  RoPS |  ? (?) ? (?) 49 (12) |
Maajoukkue
|  |  Sambia U23 | 8 (?) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. lokakuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty ?.
Christopher Musonda (s. 24. tammikuuta 1986 Sambia) on sambialainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Musonda on vahva ja suhteellisen nopea – moderni hyökkääjä.
Musonda siirtyi Rovaniemen Palloseuraan keväällä 2009. Hän teki tuolloin RoPSin kanssa kautta 2009 koskevan pelaajasopimuksen. Rovaniemen Palloseura oli jo ennen kautta 2008 yhteydessä Musondaan mutta tuolloin siirto ei vielä toteutunut. Kausi 2009 on sambialaisen Musondan 1. kausi Euroopassa. Aikaisemmin Musonda on pelannut Afrikassa maansa pääsarjassa.
Musondan ura Rovaniemen Palloseurassa alkoi lupaavasti, sillä hän teki ensimmäisessä harjoitusottelussaan FC Santa Clausia vastaan heti kaksi maalia. Toisessa ottelussaan ja samalla ensimmäisessä virallisessa ottelussaan RoPS:ssa Musonda teki debyytti maalinsa ja esiintymisensä Veikkausliigassa FC Lahtea vastaan.
Maajoukkuetta Musonda on edustanut maansa alle 23-vuotiaiden tasolla kahdeksan kertaa.
Musonda ja kahdeksan muuta pelaajaa sai potkut Rovaniemen Palloseurasta keväällä 2011 vedonlyöntiskandaalin vuoksi. Hän sai skandaaliin liittyen vuoden ja kahdeksan kuukauden ehdollisen vankeustuomion lahjuksen ottamisesta elinkeinotoiminnasta ja avunannosta lahjomiseen elinkeinotoiminnassa.
Spore Creatures

| Spore Creatures |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Foundation 9
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Nintendo eShop ja App Store
Suunnittelija:  Will Wright
Pelisarja:  Spore
Pelimoottori:  Proprietary engine
Julkaistu:  Nintendo DS AUS 4. syyskuuta 2008EU 5. syyskuuta 2008NA 7. syyskuuta 2008 iPhone OS 25. tammikuuta 2010
Lajityyppi:  Simulaatio/roolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 7
Alusta:  Nintendo DS, iOS
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Spore Creatures on Nintendo DS:lle ja iOS:lle julkaistu Spore-pelin versio, jossa pelaaja ohjaa ja kehittelee luomaansa olentoa. Pelin on kehittänyt Foundation 9 ja julkaissut Electronic Arts.
Vastaanotto

IGN antoi Spore Creaturesille arvosanaksi 7.8/10, kommentoiden että "Seikkailu on pitkä ja ammuttavia saavutuksia on tonneittain. Olennon luominen ei ehkä ole yhtä tarkkaa kuin PC:n Sporessa, mutta siellä on vielä tonni, jolla voit tehdä joitakin outoja organismeja." Eurogamer puolestaan panoroi pelin sen 5/10 arvosanallaan, todeten että peli jätti huomiotta asioita, joita Spore sisälsi ja sitä että "mielikuvituksellinen ja seurallinen hiekkalaatikkopeli tuntuu jälkikäteen jumiutuneen vaisuun tehtävien noutamisen ja hionnan sykliin." Official Nintendo Magazine antoi pelille arvosanaksi 66%, sanoen että edistyminen eri vaiheissa edellyttää aina erityisiä keho-ominaisuuksia, pakottaen pelaajaa jatkuvasti muokkaamaan olentoa sekä menettämään pelin tavoitteen. Spore Creatures oli ehdokkaana Nintendo DS:n "Paras simulaatiopeli"-kategoriassa IGN:n vuoden 2008 videopelipalkinnonjaoissa.
Aiheesta muualla

Spore Creatures MobyGamesissa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Spore Creatures
Käännös suomeksi
Saimaan Pallo

| SaiPa |
| --- | --- |

Koko nimi:  Saimaan Pallo
Perustettu:  1948
Kaupunki:   Lappeenranta, Suomi
Kotiareena:  Lappeenrannan kisapuiston jäähalli
– kapasiteetti:  4 820
Sarja:  SM-liiga
Värit:           

Toimitusjohtaja:   Jani Valkeapää
Puheenjohtaja:   Ville Rämä
Päävalmentaja:   Raimo Helminen 
Kapteeni:   Ville Petman
Omistaja:  Lätkä Lentää Oy 98,85 %(Vastuuhenkilöt Juuso Lindqvist, Ville Rämä ja Jussi Turunen) Saipa Ry 1,15 %
Yhteistyöseurat:  Imatran Ketterä   (Mestis)
Media:  Etelä-Saimaa
SM-mitalit
Kultaa:  0
Hopeaa:  0
Pronssia:  1 (1966)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jarno Koskiranta SaiPassa vuonna 2010.
Kanadalainen Riley Armstrong SaiPassa kaudella 2011–2012.
Saimaan Pallo eli SaiPa on lappeenrantalainen jääkiekkoseura. Se on pelannut Suomen ylimmällä sarjatasolla SM-liigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1996 lähtien. Seura perustettiin vuonna 1948 Lauritsalan kauppalassa alun perin jalka- ja jääpalloseuraksi, ja ensimmäisen jääkiekko-ottelunsa se pelasi vuonna 1954. SaiPan paras saavutus on SM-pronssi SM-sarjakaudelta 1965–1966. SaiPa on ollut kolmesti pronssiottelussa vuosina 1966, 1999 ja 2014.
Seuran edustus- ja A-juniorijoukkueesta vastaa vuonna 2000 perustettu Liiga-SaiPa Oy. Muut juniorijoukkueet toimivat emoseura Saimaan Pallo – SaiPa ry:n alaisuudessa. SaiPan kotihalli on Parkkarilan kaupunginosassa sijaitseva Lappeenrannan kisapuiston jäähalli, jonka yleisökapasiteetti on 4 820 katsojaa. Vuodesta 2020 lähtien SaiPan nimellä ja väreillä on pelannut myös salibandyseura SaiPa Salibandy.
Historia > Perustaminen ja 1950-luku

SaiPa perustettiin Lauritsalan kauppalassa vuonna 1948 seudun lupaaville jää- ja jalkapallon harrastajille, joille ei löytynyt harrastusmahdollisuutta juniorivuosien päätyttyä. Urheilun harrastamisesta uudessa seurassa kiinnostuneet saapuivat Kaukaan kansakoululle 9. marraskuuta 1948, ja vastaperustetun seuran nimeksi valittiin 12 ehdotuksen joukosta Saimaan Pallo eli SaiPa. Seuran historian ensimmäiseksi puheenjohtajaksi ryhtyi Pauli Tarvonen.
SaiPan toiminta keskittyi ensimmäisten vuosien aikana jääpalloon ja jalkapalloon, kunnes vuonna 1951 otettiin esille ehdotus jääkiekon lisäämisestä seuran mahdolliseksi harrastusmuodoksi. Vaikka ajatusta kannatettiin, lajista tuli seuran vakituinen harrastusmuoto vasta vuonna 1953, jolloin se korvasi jääpallon. SaiPa pelasi ensimmäisen jääkiekko-ottelunsa 4. helmikuuta 1954 Imatralla Imatran Jyskettä vastaan, ja voitti ottelun maalein 8–3. Seuran ensimmäinen kotiottelu päättyi puolestaan Jyskeen voittoon lukemin 7–9. SaiPa pelasi talven aikana lisäksi kaksi muuta ottelua, joista se voitti molemmat.lähde?
Melko hyvin menneen talven jälkeen seura lähetti pelaajistaan Vilho Pekkosen Suomen Jääkiekkoliiton vuosikokoukseen, jossa tämä kuuli englanninkielisestä The Hockey Handbookista eli Jääkiekon käsikirjasta. Seuran puheenjohtaja Bryan Backmansson käänsi kirjan suomeksi ja se hankittiin seuran käyttöön, minkä myötä seura aloitti entistä määrätietoisemman harjoittelun, ja harjoitteli tiettävästi täysipainoisemmin kuin monet ajan muut jääkiekkoseurat.
Vuosien 1954 ja 1955 välisenä talvena SaiPa pelasi maakuntasarjassa vaihtelevalla menestyksellä, sillä ottelut menivät lähinnä sääntöjä opetellessa. Seura ei jäänyt kuitenkaan täysin ilman menestystä, sillä piirisarjan voitto kirjattiin lopulta SaiPalle. Lisäksi joukkue voitti muutamia otteluita Suomen Cupissa. Kesällä 1955 aloitettiin hanke kotikentän siirtämisestä Lauritsalan keskustasta Kaukaalle. Sopiva paikka löydettiin, ja niin kutsutusta ”Abessinian männiköstä” tuli SaiPan kotikaukalo seuraavien kahdeksan vuoden ajaksi. Uuden kotikentän nimeksi valittiin lukuisten ehdotusten joukosta Osmo Meilahden ehdottama Kiekkopuisto. Ensimmäinen ottelu pelattiin uudella kentällä 16. joulukuuta 1955, kun SaiPa kohtasi Suomen maajoukkueen häviämällä sille maalein 5–1.
Historia > Ensimmäiset kaudet maakuntasarjassa

Toisella kaudella SaiPan nousu Suomensarjaan jäi toteutumatta huonon maalieron vuoksi. Kolmannella kaudella joukkue ei hävinnyt ainuttakaan ottelua, mutta hävisi nousukarsinnassa Riihimäen Pallonlyöjille maalein 4–2 eikä onnistunut vieläkään nousemaan ylemmäs. Joukkue pelasi myös seuraavan kauden 1957–1958 tappioitta ja onnistui lopulta nousemaan Suomensarjaan voittamalla karsintaottelussa Joensuun Pallo-Toverit maalein 7–2. SaiPa saavutti kaudella myös Suomen Cupin hopeaa häviämällä loppuottelussa Tampereen Ilvekselle lukemin 3–2. Paikka loppuottelussa oli oiva saavutus maakuntasarjan joukkueelle, joka oli onnistunut voittamaan ennen loppuotteluun yltämistä muun muassa Helsingin IFK:n.lähde?
Seuraava kausi 1958–1959 oli SaiPalle 10-vuotisjuhlakausi. Joukkue pelasi Suomensarjassa hyvin. Sarjaan vuotta aiemmin noussut SaiPa pääsi mestaruussarjakarsintoihin, joissa se voitti ennakkosuosikit ja nousi SM-sarjaan. Joukkueen harjoituksissa aloitti samalla kaudella tuleva tunnettu kiekkoilija Lalli Partinen.lähde?
Historia > 1970-luvun vuoristorata

Kausi 1969–1970 oli SaiPan ensimmäinen kausi Suomensarjassa sekä alemmalla sarjatasolla kymmeneen vuoteen. Joukkue sijoittui sarjan itälohkossa toiseksi ja eteni karsintasarjaan, jossa HJK oli kuitenkin parempi. Seuraavaan kauteen panostettiin enemmän ja joukkue eteni jälleen karsintasarjaan, muttei onnistunut nousemaan SM-sarjaan ja sijoittui Suomensarjan kolmanneksi. Joukkuetta vahvistettiin lisää kolmannelle Suomensarja-kaudelle, minkä lisäksi valmennusta ja joukkueenjohtoa uudistettiin. Kausi oli menestyksekäs: joukkue menetti saatavilla olleista pisteistä vain yhden ja maaliero oli 145–28. Kaikki karsintasarjan kymmenen ottelua päättyivät voittoon ja SaiPa nousi takaisin SM-sarjaan.lähde?
SM-sarjakausi 1972–1973 alkoi jäähallin avajaisilla Kisapuiston tekojään kattamisen myötä. Menestys jäi vaatimattomaksi joukkueen sijoituttua viimeiseksi, 20 pisteen päähän toiseksi viimeisestä sijasta. SaiPa putosi takaisin Suomensarjaan ja pelasi siellä kauden 1973–1974 ilman tappioita, vaikka kauteen lähdettiin lähes kokonaan omilla junioreilla. Myös karsintasarja sujui tappioitta, joten joukkue nousi jälleen SM-sarjaan, jossa kausi 1974–1975 päättyi toiseksi viimeiselle sijalle. Koska uuden sarjajärjestelmän mukaisesti kaksi viimeistä putosi jääkiekon I-divisioonaan, edessä oli jälleen paluu alemmalle sarjatasolle.lähde?
Kaudella 1975–1976 nousu uuteen jääkiekon SM-liigaan jäi toteutumatta, kun joukkue hävisi karsintapaikan ratkaisseen uusintaottelun. Eräs kauden kummallisista tapahtumista oli Joensuussa käyty joukkotappelu, johon osallistuivat niin kaikki pelaajat kuin muutama katsojakin. Toinen I-divisioonakausi 1976–1977 päättyi kolmanteen sijaan Oulun Kärppien ja Vaasan Sportin jälkeen. Joukkue voitti sarjan seuraavalla kaudella 1977–1978 ja eteni liigakarsintoihin, mutta hävisi niissä kaikki ottelunsa. SaiPa voitti I-divisioonan myös seuraavalla 30-vuotisjuhlakaudellaan 1978–1979, muttei onnistunut taaskaan nousemaan SM-liigaan Kärppien ja KooVeen sijoituttua edelle karsintasarjassa.lähde?
Alpo Suhonen ryhtyi SaiPan valmentajaksi kaudelle 1979–1980, ja kausi päättyikin SM-liiganousuun. Joukkueessa aloitti samalla kaudella maineikas ketju Petri Skriko – Heikki Mälkiä – Pentti Matikainen.lähde?