stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luolajan Kajastus
Historia > 2000-luku

Toiminta aikuisten sarjoissa oli alavireistä. Naisten joukkueen toiminta oli 2000-luvulla vain ajoittaista. Miesten toiminta hiipui 1990-luvun lopun huippuvuosista ja joukkue pelasi enimmäkseen 4-sarjassa. Sarjaottelujen lisäksi joukkueet osallistuivat eri turnauksiin Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan alueilla. Junioripuolella oli toimintaa sekä tyttöjen että poikien puolella koko ajan. Juniorit osallistuivat joka vuosi Power Cupiin eri puolilla Suomea. Toiminta pidettiin käynnissä, vaikka se välillä olikin minimitasolla. Vankkana taustavoimana oli jälleen Kajastuksen ”Grand old man” Olavi Ruusunen. Kajastuksen puheenjohtajina olivat 2000-luvulla Juhani Suolahti, Heikki Jatuli ja Ritva Oinonen. Sihteerinä toimi pitkän ajan Seppo Puumalainen ja rahastonhoitajana Kirsi Puumalainen.
Historia > 2010-luku

Toiminta 2010-luvun alkupuoliskolla oli melko hiljaista ja keskittyi miesten ja poikien lentopalloon. Toiminta alkoi piristyä 2010-luvun puolivälin tienoilla, kun seuran toimintaan tuli lisää aktiivisia ihmisiä. Junioritoiminta alkoi elpyä ja harrastajien määrä kasvoi. Myös toimijoiden määrä lisääntyi lähes kaikilla osa-alueilla. Uusia henkilöitä tuli mukaan seuran hallitukseen, valmennukseen, joukkueiden taustahenkilöiksi ja erilaisiin talkoisiin. Seuran ulkoista kuvaa kehitettiin perustamalla seuralle nettisivut, jotka uudistettiin 2019. Myös facebook-, instagram- ja wikipedia-sivut päivitettiin. Kausijulkaisu ilmestyi kerran vuodessa 2016 alkaen. Seuran puheenjohtajina ovat 2010-luvulla toimineet esimerkiksi Timo Villberg, Mikko Hokkanen ja Satu Heinonen. Sihteereinä ovat olleet muun muassa Heikki Jatuli ja Minna Hokkanen. Rahastonhoitajana ovat toimineet Ritva Ruusunen, Mikko Hokkanen ja Marjo Mynttinen. Lentopallotoimintaa on ollut monessa paikassa, esimerkiksi Loimua Areenalla, Nummikeskuksessa, Ojoisten Lastentalolla, Seminaarin koululla ja Jukolan koululla. Kilpailutoimintaan osallistuu nykyään keskimäärin 6-8 joukkuetta vuodessa.
Saavutuksia > Miehet

SM-kultaa 1969: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, ja Jouko Siira; pelipäällikkö Erkki Mattila ja huoltaja Olavi Ruusunen
SM-kultaa 1970: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, ja Jouko Siira; pelipäällikkö Erkki Mattila ja huoltaja Olavi Ruusunen
SM-kultaa 1971: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Matti Paananen, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Raimo Salminen ja Jouko Siira; pelipäällikkö Erkki Mattila ja huoltaja Olavi Ruusunen
SM-kultaa 1972: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Juhani Manninen, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Timo Niemi ja Jouko Siira; pelipäällikkö Erkki Mattila ja huoltaja Olavi Ruusunen
SM-hopeaa 1968, 1973 ja 1974
SM-pronssia 1967 ja 1975
Suomen Cup 1968, 1969 ja 1972
Kajastuksen miesten toistaiseksi viimeisin kausi SM-sarjassa oli kaudella 1978–1979.
Saavutuksia > Naiset

SM-pronssia 1974, 1978, 1979
Suomen Cup 1977
Kajastuksen naisten toistaiseksi viimeisin kausi SM-sarjassa oli kaudella 1988–1989.
Saavutuksia > Ikämiehet

SM-kultaa 1978: Timo Haavisto, Heikki Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Reino Mäenpää, Reino Saarinen, Olavi Sopenperä, Matti Suokas; valmentaja Tero Laine
SM-kultaa 1979: Eero Björklund, Timo Haavisto, Heikki Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Reino Mäenpää, Kalevi Roisko, Olavi Sopenperä, Matti Suokas; valmentaja Eero Björklund
SM-kultaa 1984: Heikki Heino, Reino Heino, Kari Hämäläinen, Seppo Isosalo, Toivo Laakso, Kauko Miettinen, Teuvo Mölsä, Matti Paananen, Jukka Palomäki, Jouko Siira, Matti Suokas, Jouko Uschanoff; valmentaja Kauko Miettinen
SM-hopeaa 1983, 1985
SM-pronssia 1968, 1980, 1981
Saavutuksia > A-pojat

SM-kultaa 1962 tai 1963: Heikki Heino, Mauri Kaukokari, Raimo Kiukkonen, Tapio Kiuru, Lauri Mattila, Sointu Murtola, Mauno Paavilainen, Kalevi Roisko; valmentaja Ossi Roisko
SM-kultaa 1974: Matti Honkajuuri, Jyri Manninen, Jari Mattila, Matti Mäkinen, Olli Niemi, Kari Oinonen, Aimo Somerkallio, Kalervo Wallin, Timo Vuori; valmentaja Juhani Suolahti,
SM-hopeaa 1961, 1969, 1979, 1989
SM-pronssia 1963, 1968, 1981
Saavutuksia > A-tytöt

SM-kultaa 1974: Heini Armes, Leena Kallioinen, Anna-Kaisa Knuutila, Pirjo Lankinen, Kristiina Tamminen, Sirpa Viljanen, Merja Vuori; valmentaja Raimo Riekkola
SM-hopeaa 1977
SM-pronssia 1972, 1975
Saavutuksia > B-pojat

SM-kultaa 1978: Hannu Alarotu, Olli-Pekka Duk, Hannu Kallioinen, Kai Mattila, Seppo Papunen, Teemu Peltola, Pertti Sopenperä, Seppo Vihervaara; valmentaja Jouko Papunen
SM-kultaa 1988: Tero Haavisto, Jussi Heino, Tommi Kantanen, Juha Kivelä, Jarkko Laaksonen, Juha-Pekka Marsalo, Mika Nyström, Simo Toivonen, valmentaja Heikki Heino
SM-hopeaa 1973, 1974, 1989
SM-pronssia 1971
Saavutuksia > C-pojat

SM-kultaa 1972: Arto Björklund, Arto Mattila, Kyösti Haaja, Harri Laine, Arto Mattila, Jari Mattila, Antero Nukari, Hannu Roisko; valmentaja Eero Björklund
SM-kultaa 1985: Tero Haavisto, Jussi Heino, Jorma Kainulainen, Tommi Kantanen, Jarkko Laaksonen, Jukka Paakkola, Simo Toivonen, Jari Weckman; valmentaja Heikki Heino
Saavutuksia > D-pojat

SM-kultaa 1984: Mauri Ankeriasniemi, Tero Haavisto, Jussi Heino, Jorma Kainulainen, Jarkko Laaksonen, Jukka Paakkola, Simo Toivonen, valmentaja Heikki Heino
SM-hopeaa 1983
Saavutuksia > TUL:n mestaruusturnaukset > Miehet

SM-kultaa 1966, 1968, 1969, 1973, 1974
SM-hopeaa 1962, 1971, 1977, 1983
SM-pronssia 1967, 1972, 1981
Saavutuksia > TUL:n mestaruusturnaukset > Naiset

SM-kultaa 1982
SM-hopeaa 1972, 1974, 1975, 1976, 1977, 1980
SM-pronssia 1973, 1979, 1986
Tunnettuja pelaajia

Tunnetuimpia Kajastuksen miesten joukkueen pelaajia menestysvuosina olivat Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Timo Niemi, Jukka Palomäki ja Jouko Siira.
Naisten joukkueen tunnetuimpia pelaajia olivat Leena Kallioinen (nyk. Somerkallio), Heini Armes (nyk. Virtanen), Anne-Mari Nikkilä (nyk. Joro), Marjatta Toivonen ja Lea Tuuri.
Menestyneimpiä muissa seuroissa pelanneita Kajastuksen junioreita ovat olleet Jussi Heino, joka mm. on valittu kaksi kertaa vuoden pelaajaksi ja Kai Mattila. Heillä molemmilla on takanaan pitkä ura maajoukkueessa sekä pääsarjoissa Suomessa ja ulkomailla.
Kajastuksen puheenjohtajat

Ahti Mölsä 1952–1962
Olavi Ruusunen 1962–1970
Eero Björklund
Erkki Mattila
Tero Laine
Matti Mäkelä
Airi Leino
Jouko Uschanoff
Mauno Pirinen
Martti Lähdesmäki
Paula Mutta
Juhani Manninen
Reijo Antikainen
Juhani Suolahti
Heikki Jatuli
Ritva Oinonen
Timo Villberg
Mikko Hokkanen
Satu Heinonen (2017–2021 ja 2024 ->)
Timo Tuominen (2021 - 2024)
Kunniajäsenet

Kajastuksen kunniajäsenyys myönnetään pitkäaikaisesta toiminnasta seuran hyväksi. Kunniajäseniä voi olla kerrallaan enintään 12 kpl. Kunniajäsenyys myönnettiin 18.11.2018 seuraaville henkilöille:
Björklund Eero
Heino Heikki
Heino Ulla
Laakso Toivo (edesmennyt)
Mattila Eila
Mattila Erkki
Ruusunen Olavi
Ruusunen Ritva
Saarinen Reijo
Siira Jouko
Toivonen Marjatta
Aiheesta muualla

Seuran sivut
Facebook
Instagram
Masyaf

| Masyaf |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 Masyaf
 Koordinaatit: 35°03′55″N, 36°20′32″E 
Valtio:  Syyria
Maakunta:  Hama
Väkiluku (2004):  22 508
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Masyaf on kaupunki Syyriassa Haman maakunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 22 508. Masyafin linna kaupungin vieressä tunnetaan etenkin assasiinien historiallisena tukikohtana. Monet kaupungin nykyisistä asukkaista ovat edelleen ismailiitteja.
Maantiede

Masyafin kaupunki sijaitsee Jabal al-Nusayriyya -vuoriston tuntumassa Jabal Bahra-vuoren juurella. Masyafin korkeus merenpinnasta on 485 metriä. Matkaa haman kaupunkiin idässä on noin 45 kilometriä ja Banyasin kaupunkiin lännessä noin 54 kilometriä.
Historia

Masyafin nimi esiintyy joskus myös muodossa Masyad. Nimi on mahdollisesti johdettu kreikankielisestä nimestä Marsya chomi (Μαρσύα χωμη). Masyafin linnoituksen lienevät rakennuttaneet arabit ennen ristiretkien aikaa. Historiallisissa lähteissä linna mainitaan kuitenkin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1099 ristiretkeläisten valloituksista kertovassa tekstissä. Ensimmäisen ristiretken seurauksena linna sijaitsi muslimien ja kristittyjen hallitseman alueen välimaastosta. Tilanteesta hyötyivät ismailiitit, jotka valtasivat linnan vuonna 1141. Imailiittien johtaja asui Alamutissa, mutta Masyafista tuli nizari-ismailittien Syyrian keskus. Ismailiitit hallitsivat omaa aluettaan itsenäisesti. Ismialiittit taistelivat ajoittain ristiretkeläisiä vastaan, mutta myös heidän puolellaan esimerkiksi Saladinia vastaan.
Hülegün johtamant mongolit valtasivat Masyafin joksikin aikaa vuonna 1260, mutta he joutuivat vetäytymään kärsittyään tappion Egyptin malekueille Ain Jalutin taistelussa. Sittemmin mamelukkisulttaani Baibars alkoi vaatia ismailiiteilta tribuuttia. Masyaf liitettiin kokonaan mamelukkien valtakuntaan vuonna 1270. Abu'l-Fida kuvaili paikkaa vuonna 1320 "tärkeäksi kaupungiksi". Ibn Battuta vieraili paikalla puolestaan vuonna 1355 mainiten sen vieressä sijaitsevan viisi ismailiittien linnaketta. Osmanien valtakunta valloitti alueen 1500-luvulla.
Ismailiitit olivat käyneet jatkuvia kahinoita alaviittien kanssa. Vuonna 1808 alaviittien sotajoukko valtasi Masyafin. Ismailiiti pakenivat ja pääsivät palaamaan vasta Damaskoksen kuvernöörin lähettämän sotajoukon kanssa vuonna 1810. Johann Ludwig Burckhardt maintsi vuonna 1812 kaupungissa asuvan 250 ismailiitti- ja 30 kristittyä perhettä. Monet kaupungin rakennuksista olivat tuolloin raunioina. Ranskalaiset hallitsivat Syyriaa ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1919 aluetta hävitti Saleh al-Alin ranskalaisvastainen kapina.
Syyrian sisällissodan aikana Masyaf on ollut Bašar al-Assadin hallinnon tukilauetta. Venäjä on sijoittanut kaupungin ympäristöön S-300 -ilmatorjuntaohjuksia. Alueella on ollut myös iranilaisten joukkojen tukikohtia. Israel on tehnyt ajoittain ilmaiksuja eri kohteisiin kaupungin tuntumassa.
Väestö

Masyafin asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 22 508. Kaupungin asukkaat ovat ismailiitteja ja alaviitteja.
Masyafin linna.
Linna ja kaupunki valokuvassa vuodelta 1935.
Hovimestari (Venäjä)

Hovimestari (ven. гофмейстер) oli Venäjän keisarillisessa hovissa toisen luokan hoviarvo, joka vastasi virka-arvojärjestyksen kolmatta luokkaa.  Venäjän keisari Pietari Suuri esitteli uuden Venäjän arvonimijärjestelmän vuonna 1722. Alun perin hovimestarin arvonimi kuului viidenteen luokkaan, joka korotettiin myöhemmin kolmanteen virka-arvojärjestysluokkaan. Hovimestarin arvonimi annettiin merkittävistä saavutuksista Venäjän keisarikunnan ja tsaarin hyväksi.
Luettelo suomalaisista hovimestareista 1809-1917

Otto Wilhelm Klinckowström (1778-1850)
Otto Magnus Munck (1779-1853)
Robert Montgomery (1834-1898)
Johan Reinhold Taube (1839-1898)
Fridolf Linder (1839-1896)
Samuel Verner von Troil (1850-1900)
Carl Alexander Armfelt (1850-1925)
Herschel

Herschel tai Herschell voi tarkoittaa seuraavia:
Caroline Herschel (1750–1848), saksalainen tähtitieteilijä, William Herchelin sisar
John Herschel (1792–1871), englantilainen matemaatikko, tähtitieteilijä, kemisti ja valokuvaaja, William Herschelin poika
William Herschel (1738–1822), saksalais-englantilainen tähtitieteilijä ja säveltäjä, Uranuksen ja infrapunasäteilyn löytäjä
William James Herschel (1833–1917), brittiläinen upseeri ja sormenjälkitunnistuksen kehittäjä
Herschel Goldberg, Harry Grey (1901–1980), yhdysvaltalainen kirjailija
Herschel Grynszpan (1921–1942?), saksanjuutalainen pakolainen ja murhaaja
Herschell Gordon Lewis (1926–2016), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja
Herschel Walker (s. 1962), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
2000 Herschel, päävyöhykkeen asteroidi
Herschel, ESA:n infrapuna-aallonpituusalueen avaruusobservatorio, käytössä 2009–2013
Herschel, kraatteri Saturnuksen Mimas-kuussa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Herschel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hovilanhaaran paperitehdas

Hovilanhaaran paperitehtaan viivausosasto vuonna 1933.
Jämsänkosken Hovilanhaaran paperitehtaan PK I (ex. PK III oikealla) ja PK II (vasemmalla) 1910-luvulla.
Hovilanhaaran paperitehtaan lajittelusali vuonna 1915.
Hovilanhaaran paperitehdas oli Jämsänkoskella sijainnut  Jämsänkoski Oy:n toinen paperitehdas (toinen oli Patalankosken paperitehdas), joka aloitti toimintansa vuonna 1902. Tehdas kuului vuodesta 1920 aina lakkauttamiseensa saakka Yhtyneet Paperitehtaat -konserniin. Tehdas suljettiin 1970-luvulla, ja tehtaan kaksi paperikonetta myytiin Intiaan.
Tehdas tuotti aluksi sanomalehtipaperia ja hienopaperia. Sanomalehtipaperin valmistus loppui vuonna 1929.
Tehtaan paperikoneet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK I (ex. PK III) | Golzerner Maschinenfabrik | 1902–25.3.1974 klo 8:51, (uusittu 1928) Purettu 1979 | Tasoviira varusteena Viirarulla/Egutööri  Matalapaineperä (avoin puinen Perälaatikko) | 2400 mm Leikattu leveys 2100 mm | Puristimet peräkkäin,         2 suora- tasopuristinta, kääntöpuristin ja tasoituspuristin | n. 180 m/min | 10 000 t/a (alkuper. 1 500 t/a), Hienopaperit | 2 kalanteria. Isompi kone (koneen numerointi vaihdettiin PK I:ksi vuonna 1928) Myyty Intiaan Danalakshmi Paper Mill-tehtaalle. Monimoottorikäyttö. |
| Paperikone PK II | Golzerner Maschinenfabrik | 1902–14.8.1975 klo 20:04. Purettu 1979 | Tasoviira varusteena Viirarulla/Egutööri  Matalapaineperä (avoin puinen Perälaatikko) | 2400 mm Leikattu leveys 2100 mm | Puristimet peräkkäin,         2 suora-tasopuristinta, kääntöpuristin ja tasoituspuristin | n. 200 m/min | 10 000 t/a (alkuper. 1 500 t/a), Sanomalehtipaperi, hienopaperit | Pienempi kone. Myyty Intiaan Nizam Paper Mill -tehtaalle. Ennen koneen purkamista koneella tehtiin JÄPRO kuumahierre testiajoja vuonna 1977. Tasavirtakäyttö valta-akselilla. Liimauspuristin. |
Lisäksi tehtaassa oli viisi hollanteria ja 35 hv:n höyrykone pumppujen ja kyyppien käyttöä varten. Tuotanto oli yhteensä noin 20 000 tonnia vuodessa.
Handley Page H.P.42

| Handley Page H> P.42 |
| --- | --- |
 Handley Page H.P.42 "Hanno"
Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Handley Page
Ensilento:  1930
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Imperial Airways
Valmistusmäärä:  8 
Yksikköhinta:  21 000 £
Muunnelmat:  H.P.42W, H.P.42E
Hanno takaapäin.
Hannoa tankataan.
Handley Page H.P.42 ja H.P.45 olivat brittiläisen lentokonevalmistajan Handley Pagen Imperial Airways -lentoyhtiölle suunnittelemia ja valmistamia nelimoottorisia, kaksitasoisia matkustajalentokoneita. Koneiden suunnittelu alkoi vuonna 1928 ja ensilento tapahtui 14. marraskuuta 1930.
H.P.42 (H.P.42E (Eastern, itäinen)) oli suunniteltu pitkille, Kaukoitään ulottuville reiteille ja H.P.45 (H.P.42W (Western, läntinen)) Euroopan reiteille.
Koneita rakennettiin yhteensä kahdeksan ja kaikki nimettiin H:lla alkavilla nimillä.
Yksi koneista tuhoutui vuonna 1937 hangaaripalossa, mutta muut jatkoivat reittiliikennettä vuoteen 1939, jolloin ne siirrettiin RAF:n käyttöön joukkojen ja rahdin kuljetukseen. Kaikki koneet vaurioituivat tai tuhoutuivat vuoden 1940 aikana, ja viimeinen niistä romutettiin vuonna 1941.
Rakenne

H.P.42/45 oli kokometallirakenteinen, mutta sen siivet, pyrstö ja rungon takaosa olivat kangasverhoiltuja. Koneessa oli kaksitasoinen korkeusvakain ja kolme sivuvakainta. Koneen neljästä moottorista kaksi oli kiinnitetty ylätasoon ja kaksi alatasoihin rungon viereen.
Koneessa oli erillisen ohjaamon lisäksi kaksi erillistä matkustamoa, toinen siipien edessä, toinen niiden takana. H.P.42:n etumatkustamossa oli alkuun kuusi, myöhemmin 12 ja takana 12 matkustajapaikkaa, H.P.45:ssä 18 ja 20 paikkaa.
Koneet > H.P.42

Afrikan ja Intian reiteille rakennettujen H.P.42 -koneitten kotikenttä sijaitsi Kairossa.
Koneet > H.P.42 > Hannibal (G-AAGX)

Prototyyppi Hannibal toimitettiin tilaajalle 5. kesäkuuta 1931. Se katosi Omaninlahdella 1. maaliskuuta 1940 kahdeksan matkustajan ja miehistönjäsenen kanssa.
Koneet > H.P.42 > Horsa (G-AAUC)

G-AAUC nimettiin ensin Hecateksi, mutta sai uudeksi nimekseen Horsa. Kone lensi ensilentonsa 11. syyskuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 19.syyskuuta 1931. Se paloi pakkolaskun jälkeen Moresby Parkissa Cumberlandissa 7. elokuuta 1940.
Koneet > H.P.42 > Hanno (G-AAUD)

Hanno lensi ensilentonsa 19. heinäkuuta 1931 ja se toimitettiin tilaajalle 30. heinäkuuta 1931. Kone muunnettiin myöhemmin H.P.45:ksi. Se tuhoutui Whitchurchin lentokentällä Bristolissa 19. maaliskuuta 1940 kun voimakas tuulenpuuska heitti sen päin Heraclesta ja molemmat vaurioituivat korjauskelvottomiksi.
Koneet > H.P.42 > Hadrian (G-AAUE)

Hadrian lensi ensilentonsa 24. kesäkuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 10. heinäkuuta 1931. Myrskytuuli repi sen irti kiinnityksistään Doncasterin lentokentällä 6. joulukuuta 1940 ja heitti selälleen läheiselle rautatielle vaurioittaen sen korjauskelvottomaksi.
Koneet > H.P.45

Lyhyille Euroopan reiteille tarkoitettu H.P.45 -malli kuljetti enemmän matkustajia, mutta vähemmän rahtia.
Koneet > H.P.45 > Heracles (G-AAXC)

Heracles lensi ensilentonsa 8. elokuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 31. elokuuta 1931. Se tuhoutui Whitchurchin lentokentällä Bristolissa 19. maaliskuuta 1940 kun voimakas tuulenpuuska heitti sen päin Hannoa ja molemmat vaurioituivat korjauskelvottomiksi.
Koneet > H.P.45 > Horatius (G-AAXD)

Horatius lensi ensilentonsa 6. marraskuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 13. marraskuuta 1931. Palatessaan Ranskasta 7. marraskuuta 1939 se eksyi huonossa säässä ja teki pakkolaskun Tivertonin golfkentälle törmäten kahteen puuhun ja tuhoutui.
Koneet > H.P.45 > Hengist (G-AAXE)

G-AAXE sai ensin nimekseen Hesperides mutta sai pian uudeksi nimekseen Hengist. Se lensi ensilentonsa 8. joulukuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 10. joulukuuta 1931. Kone muunnettiin myöhemmin H.P.42:ksi ja se tuhoutui hangaaripalossa Karachissa 31. toukokuuta 1937.
Koneet > H.P.45 > Helena (G-AAXF)

Helena lensi ensilentonsa 30. joulukuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 31. joulukuuta 1931. Myös se muunnettiin myöhemmin H.P.42:ksi. Kone vaurioitui laskeutuessaan vuoden 1940 lopulla ja tarkastuksessa rungossa todettiin niin pahoja korroosiovaurioita, että se määrättiin romutettavaksi ja purettiin 1941. Koneen rungon etuosa toimi Kuninkaallisen laivaston toimistona useita vuosia.
Tekniset tiedot (H.P.42)

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 4
Matkustajat: 18–24
Pituus: &&&&&&&&&&&&&028.010000028,1 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&039.062000039,62 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&08.02300008,23 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0277.0680000277,68 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&08050.&&&&008 050 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&012700.&&&&0012 700 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Bristol Jupiter XI.F -tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&&0365.&&&&00365 kW (&&&&&&&&&&&&0490.&&&&00490 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0193.&&&&00193 km/h
Matkalentonopeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.150–170 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0805.&&&&00805 km
Aiheesta muualla

Handley Page HP.42: 'Built-in Headwind'
Handley Page H.P. 42E Hannibal / 42W Heracles
Handley Page H.P.42
Hovimies

Hovimies seisoo pylvään vieressä, Adolphe-René Lefevre, noin 1860.
Hovimies on aiemmin käytössä ollut nimitys, joka tarkoitti kuninkaan tai ruhtinaan hovissa palvelevaa aatelismiestä. Keskiajalla aatelismiehen tärkein arviointiperuste oli hänen kelpoisuutensa asepalvelukseen.[lähde? ] Tämän ritari-ihanteen vähitellen väistyessä kehittyi Espanjassa ja Italiassa 1400-luvulla uusi aatelisihanne. Tämän uudentyyppisen hovimiehen arviointiperusteena oli kirjallinen oppineisuus sekä hallitut käyttäytymistavat.
Ihanteellisen hovimiehen ominaisuudet kokosi kirjaansa italialainen diplomaatti ja kirjailija Baldassare Castiglione, jonka teos Il libro del cortegiano julkaistiin 1528. Suomeksi tämä Hovimies-nimen saanut kirja ilmestyi J. A. Hollon suomentamana 1957. Uuden ihanteen mukaisista oppineista hovimiehistä kehittyi virka-aateli, joka turvasi aatelissäädyn johtoaseman valtion uudessa keskitetyssä virkakoneistossa.[lähde? ]
Kirjassaan Castiglione lanseerasi käsitteen sprezzatura. Hovimiehen piti taitaa sotimisen ja ratsastamisen lisäksi myös tanssin, musiikin, runouden ja hurmaavan käytöksen. Kaikki tämä täytyi tehdä näennäisen huolettomasti (con sprezzatura), sen piti näyttää luonnolliselta, eikä tekeminen saanut näyttää vaativan ponnisteluita.
Hovinainen

Hovinaiseksi kutsutaan hienostonaista, joka on palkattu kuningattaren tai prinsessan palvelukseen.
Herse (kuu)

Herse on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä astronomeja vuonna 2003.
Herse on halkaisijaltaan noin kaksi kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 22 134 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 672,752 päivää. Radan inklinaatio on 162° ja eksentrisyys 0,2379.
Kuu on sisin Carme-ryhmän jäsenistä.
Jupiterin kuut
| --- | --- |
Amalthea-ryhmä:   Metis  Adrastea  Amalthea  Thebe 
Galilein kuut:   Io  Europa  Ganymedes  Kallisto 
Themisto-ryhmä:   Themisto 
Himalia-ryhmä:   Leda  Himalia  Lysithea  Elara 
Carpo-ryhmä:   Carpo  S/2003 J 12  S/2011 J 1 
Ananke-ryhmä:   Ananke  Praxidike  Harpalyke  Iocaste  Euanthe  Thyone  Euporie  S/2003 J 3  S/2003 J 18  S/2010 J 2  Thelxinoe  Helike  Orthosie  S/2003 J 16  Hermippe  Mneme  S/2003 J 15 
Carme-ryhmä:   Herse  S/2003 J 10  Pasithee  Chaldene  Arche  Isonoe  Erinome  Kale  Aitne  Taygete  S/2003 J 9  Carme  S/2003 J 5  S/2003 J 19  Kalyke  Eukelade  Kallichore 
Pasiphaë-ryhmä:   Eurydome  S/2003 J 23  Hegemone  Pasiphaë  Sponde  Cyllene  Megaclite  S/2003 J 4  Callirrhoe  Sinope  Autonoe  Aoede  S/2011 J 2  S/2010 J 1  Kore  S/2003 J 2 
Varmistamattomat:   S/2000 J 11
Martti Siirala

Martti Olavi Siirala (24. marraskuuta 1922 Liperi – 18. elokuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen psykoterapeutti, lääketieteen ja kirurgian tohtori sekä psykiatrian dosentti. Filosofisessa katsannossaan hän hyödynsi fenomenologiaa. Erityisiä vaikutteita hän omaksui muun muassa antropologiseksi lääketieteeksi ja daseinanalyysiksi kutsutuista tutkimushaaroista.
Elämäntyönsä Siirala teki erityisesti skitsofreniapotilaiden psykoterapian alalla. Hän opiskeli mm. Sveitsissä Gaetano Benedettin johdolla yhdessä Allan Johanssonin ja Kauko Kailan kanssa. Tässä työssä hän paitsi sitoutui jakamaan suurimpaan inhimilliseen ahdinkoon ajautuneiden ihmisten kantamaa taakkaa myös kehitti oman, mielen ja yhteiskunnallisen sairauden suhteita tarkastelevan filosofis-sosiologisen teoriamallinsa.
Siirala oli myös vuonna 1958 perustetun, psykoanalyyttista koulutusta tarjoavan Therapeia-säätiön perustajajäsen ja kantava voima. Säätiön alkuvuosina käytännössä Siirala, Johansson ja Kaila vastasivat koulutuksesta.