stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uinti kesäolympialaisissa 1920
Mitalistit > Miesten lajit

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m VU | Duke Kahanamoku   Yhdysvallat | Pua Kela Kealoha   Yhdysvallat | William Harris   Yhdysvallat |
| 400 m VU | Norman Ross   Yhdysvallat | Ludy Langer   Yhdysvallat | George Vernot   Kanada |
| 1500 m VU | Norman Ross   Yhdysvallat | George Vernot   Kanada | Frank Beaurepaire   Australia |
| 100 m SU | Warren Paoa Kealoha   Yhdysvallat | Raymond Kegeris   Yhdysvallat | Gérard Blitz   Belgia |
| 200 m RU | Håkan Malmrot   Ruotsi | Tor Henning   Ruotsi | Arvo Aaltonen   Suomi |
| 400 m RU | Håkan Malmrot   Ruotsi | Tor Henning   Ruotsi | Arvo Aaltonen   Suomi |
| 4 × 200 m   vapaauintiviesti |  Yhdysvallat  Perry McGillivray Pua Kela Kealoha Norman Ross Duke Kahanamoku |  Australia  Henry Hay William Herald Ivan Stedman Frank Beaurepaire |  Iso-Britannia Leslie Savage Edward Percival Peter Henry Taylor Harold Edward Annison |
Mitalistit > Naisten lajit

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m VU | Ethelda Bleibtrey   Yhdysvallat | Irene Guest   Yhdysvallat | Frances Schroth   Yhdysvallat |
| 300 m VU | Ethelda Bleibtrey   Yhdysvallat | Margaret Woodbridge   Yhdysvallat | Frances Schroth   Yhdysvallat |
| 4 × 100 m   vapaauintiviesti |  Yhdysvallat   Margaret Woodbridge Frances Schroth Irene Guest Ethelda Bleibtrey |  Iso-Britannia   Hilda James Constance Mabel Jeans Charlotte Radcliffe Grace MacKenzie |  Ruotsi   Aina Berg Emy Machnow Carin Nilsson Jane Gylling |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 8 | 5 | 3 | 16 |
| 2. |  Ruotsi | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 3. |  Australia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3. |  Kanada | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3. |  Kanada | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6. |  Suomi | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7. |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uinti kesäolympialaisissa 1920 Wikimedia Commonsissa
Uinti olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1920 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Jääkiekko | Korfball (Näytöslaji) | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Rugby | Soutu | Taidelajit | Taitoluistelu | Tennis | Uinti | Uimahypyt | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
USS Topeka (SSN-754)

| USS Topeka |
| --- | --- |
 USS Topeka
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  13. toukokuuta 1986
Laskettu vesille:  23. tammikuuta 1988
Palveluskäyttöön:  21. lokakuuta 1989
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 818 t (pinnalla) 6 229 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 x S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm Mk67 -torpedoputkea 12 x Mk 36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS Topeka (runkonumero SSN-754) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 28. marraskuuta 1983 General Dynamicsin Electric Boat divisioonan telakalta Grotonista Connecticutista, missä rakentaminen aloitettiin 13. toukokuuta 1986. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1988 kumminaan Elizabeth Dole ja liitettiin laivastoon 21. lokakuuta 1989 ensimmäisenä päällikkönään Timothy Reicher.
Palvelus

Alus sijoitettiin käyttöön otettaessa Point Loman laivastotukikohtaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Topeka (SSN-754) Wikimedia Commonsissa
Uudenkaledoniankerttu

| Uudenkaledoniankerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkalinnut Locustellidae
Suku::  Lymykertut Megalurulus
Laji::  mariae
Kaksiosainen nimi
 Megalurulus mariae  (J. Verreaux, 1869) 
Synonyymit
 Megalurulus mariei 
Katso myös
   Uudenkaledoniankerttu Wikispeciesissä   Uudenkaledoniankerttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uudenkaledoniankerttu (Megalurulus mariae) on Tyynenmeren lounaisosan Uuden-Kaledonian kotoperäinen varpuslintu. Jules Verreaux kuvaili lajin holotyypin Uudelta-Kaledonialta 1869.
VKT

Lyhenteet Vkt ja VKT voivat tarkoittaa:
Valtion Kivääritehdas, Jyväskylän Tourulassa sijainnut, vuosien 1926–1946 välillä toiminut Suomen valtion omistama asetehdas, myöhemmin Valmet Oy:n yksikkö.
Vuokatin rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Vkt, rautatieliikennepaikka
Vakarų Kompiuteriniai Tinklai, VKT, Western Computer Networks, liettualainen tietoliikennealan yritys
Всероссийская конфедерация труда, VKT, Venäjän työväenliitto
Viipurin–Kuparsaaren–Taipaleen linja‎, VKT-linja, suomalaisten puolustuslinja jatkosodassa.
Valokuituteline
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”VKT”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uudenkaledonianhaukka

| Uudenkaledonianhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Lintuhaukat Accipiter
Laji::  haplochrous
Kaksiosainen nimi
 Accipiter haplochrous   
Katso myös
   Uudenkaledonianhaukka Wikispeciesissä   Uudenkaledonianhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uudenkaledonianhaukka (Accipiter haplochrous) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Uudella-Kaledonialla. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät ja vuoristometsät, kuivat savannit, välimerentyyppiset pensastot ja subtrooppiset ja trooppiset hävitetyt metsät.
Sitä tapetaan asutusten lähellä, sillä se saalistaa joskus kanoja. Sen uhkana on myös elinalueiden heikentyminen ja hävittäminen.
Se painaa keskimäärin 204,5 grammaa.
Tuttu Paristo

Tuttu Paristo (Elsa Soini ja Seere Salminen) vuonna 1950.
Tuttu Paristo on työparin Elsa Soini (1893–1952) ja Seere Salminen (1894–1977) yhteinen nimimerkki. Parin tunnetuin työ on radion sarjakuunnelmaklassikko Suomisen perhe, jota kirjoittajapari teki vuosina 1938–1952. Soinin kuoleman jälkeen Salminen jatkoi sarjan kirjoittamista yksinään nimimerkillä Tuttu vuoteen 1958 saakka.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Suomisen perhe oli kolmen vuosikymmenen radiosuosikki
Seere Salminen, Karjalohja.fi. (archive.org)
Tymfristós (kunnallisyksikkö)

| Tymfristós Τυμφρηστός |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Tymfristós
 Koordinaatit: 38°54′35″N, 21°54′56″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Fthiotis
Kunta:  Makrakómi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  270504
Väkiluku (2011):  434
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  MI
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tymfristós (kreik. Τυμφρηστός; myös Timfristós) on Kreikan kylä sekä samanniminen Makrakómin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τυμφρηστού, Dimotikí Enótita Tymfristoú) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kylän ja kunnallisyksikön väkiluku on 434 (vuonna 2011).
Tymfristóksen kylä sijaitsee sille nimen antaneen Tymfristós-vuoren rinteessä linnuntietä noin 18 kilometriä länteen Makrakómin kaupungista. Tymfristóksen kunnallisyksikkö käsittää alueen Makrakómin kunnan länsiosassa.
Tymfristós oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Makrakómin kuntaan yhdessä Ágios Geórgios Tymfristoún ja Spercheiádan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Tuettu kommunikoinnin harjoittelutekniikka

Tuettu kommunikoinnin harjoittelutekniikka (Facilitated Communication Training, FCT) eli fasilitaatio, fasilitointi tai fasilitoitu kommunikointi on menetelmä, jolla on joskus ajateltu autettavan puhetaidotonta ihmistä ilmaisemaan itseään kirjallisesti. Tutkimuksissa on kuitenkin havaittu, että fasilitoija ohjaa fasilitoitavan kättä joko tietoisesti tai tiedostamatta, joten fasilitoinnin avulla laaditut kirjoitukset eivät ole puhetaidottoman itsensä tuottamia. Fasilitointiin liittyy vaikeita eettisiä ongelmia kuten se, että ihmisen todellinen tahto jää selvittämättä, jos hänen tahtoaan tulkitaan fasilitoinnin avulla syntyneiden kirjoitusten perusteella. Menetelmä on saanut täystyrmäyksen lokakuussa 2014 Suomen Lastenneurologiselta yhdistykseltä, lokakuussa 2015 Kehitysvammaliitolta ja maaliskuussa 2016 Suomen Puheterapeuttiliitolta.
Historia

Tuettua kommunikointia kehitettiin useissa eri maissa toisistaan riippumattomasti. Menetelmän tunnetuin kehittäjä on australialainen Rosemary Crossley, joka sovelsi sitä vuonna 1977 CP-vammaisten lasten kanssa tapahtuvaan kommunikointiin. Aiheesta tehtiin elokuva "Annie´s Coming Out", joka kiersi vuonna 1986 myös suomalaisia elokuvateattereita. Fasilitoidun kommunikoinnin tunnetuin puolestapuhuja Suomessa on Joensuun yliopiston erityispedagogiikan professori Eija Kärnä-Lin, joka toi julkisuuteen vaikeasti cp-vammaisen Tuomas Alatalon.
Puheterapeuttiliiton ammattieettinen toimikunta julkaisi vuonna 1996 kannanoton, jossa todettiin, että ei ole voitu osoittaa, että fasilitoinnilla tuotetut viestit olisivat puhevammaisten itse tuottamia. Fasilitointiin liittyvät epäkohdat tulivat suuren yleisön tietoisuuteen kuitenkin vasta vuonna 2003, kun Jyväskylän yliopiston erityispedagogiikan professori Timo Saloviita ja Lastensuojelun Keskusliiton tutkija Heikki Sariola kirjoittivat artikkelin, jossa selvitettiin julkisuudessa esillä olleen Tuomas Alatalon tapausta.
HYKS:in eli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan johto kielsi fasilitoinnin harjoittamisen vuonna 2013. HYKS:in mukaan menetelmä johtaa vääriin toiveisiin, ja siihen käytetyt rahat ovat pois muulta kuntoutukselta. Lisäksi menetelmä on johtanut jopa vääriin ilmiantoihin. On myös huomattu, että lapsen kommunikointi voi jopa taantua fasilitoinnin takia.
Suomen Autismi- ja Aspergerliitto ilmoitti vuonna 2014, ettei se suosittele fasilitoinnin käyttöä autisminkirjolaisten kommunikaatiossa. Keväällä 2016 Suomen Puheterapeuttiliitto julkaisi kielteisen kannanoton tuetun kirjoittamisen käytöstä sekä ilmaisi huolensa siitä, että menetelmää käytetään Suomessa edelleen. Erityisen huolestuttavaa on, että tuetun kirjoittamisen käyttöä myös edistetään ammatillisessa koulutuksessa esimerkiksi tutustuttamalla lähihoitajaopiskelijoita sen käyttöön.
Tekniikka

Fasilitoidun kommunikoinnin osapuolet ovat kommunikoiva henkilö eli fasilitoitava ja avustaja eli fasilitoija. Fasilitoijan tehtävänä on periaatteessa vain vakauttaa kommunikoivan henkilön kättä fyysisesti tukemalla pitäen kiinni esimerkiksi fasilitoitavan sormesta, kämmenestä tai ranteesta. Käytännössä fasilitoijat kuitenkin katselevat kirjasimia ohjaten puhekyvyttömän ihmisen kättä kirjainmerkiltä toiselle. Tämä selittää sen yleisen havainnon, että kirjoitusta syntyy, vaikkei fasilitoiva henkilö edes katsele kirjasimia tai syntyvää tekstiä. Kokeellisissa tutkimuksissa onkin selvinnyt, ettei fasilitoinin avulla synny ymmärrettävää tekstiä, jos avustaja ei näe kirjaimia.
Fasilitoinnin suosion selitykseksi esitetään, ettei avustaja tiedosta ohjaavansa avustettavan kättä. Fasilitoitu kirjoitus syntyisi siten avustajan tiedostamattomien eli niin sanottujen ideomotoristen liikkeiden avulla. Koska avustaja ei itse tiedosta ohjausliikkeitään, hänen voi olla vaikea uskoa, että olisi tekstien todellinen kirjoittaja.
Aiheesta muualla

Facilitated Communication - "I would not get to this stage if I did not get full support initially" Käytännön fasilitointitilannetta esittelevä video. You tube 5.10.2011.
Fasilitointi – faktaa fiktiota vai filunkia? Ulla Ojalammin ja Marjatta Leppäsen pro gradu -tutkielma. Jyväskylän yliopiston erityispedagogiikan laitos 2005.
Tuomas Alatalon tapaus – esimerkki fasilitaation vaaroista Timo Saloviita ja Heikki Sariola. Skeptikko-lehti 4/2003.
Fasilitated communication since 1995. A review of published studies (Arkistoitu – Internet Archive) Mostert, M. P. 2001. Journal of
Autism and Developmental Disorders 31 (3):287–313.
Fasilitated communication as an ideomotor response (Arkistoitu – Internet Archive) Cheryl Bourghes, Irving Kirsch, Howard Shane, Kristen Niederauer, Steven Graham, Alyson Bacon. Psychological Science Vol. 9, 1/1998.
Kehitysvammahuollon tietopankki [vanhentunut linkki]
Donna Williamsin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Keskustelua tuetusta kommunikoinnin harjoittelusta
Autism is a World - tuetusta kommunikoijasta kertova dokumentti] (Esitetty Nelosella 21.10.2007 nimellä "Sisällä autismin maailmassa")
Uinti kesäolympialaisissa 1924

Uinti
Kesäolympialaisissa 1924 uitiin yhteensä 11 lajia, kuusi miesten ja viisi naisten.
Mitalistit > Miesten lajit

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m VU | Johnny Weissmuller   Yhdysvallat | Duke Kahanamoku   Yhdysvallat | Samuel Kahanamoku   Yhdysvallat |
| 400 m VU | Johnny Weissmuller   Yhdysvallat | Arne Borg   Ruotsi | Boy Charlton   Australia |
| 1500 m VU | Boy Charlton   Australia | Arne Borg   Ruotsi | Frank Beaurepaire   Australia |
| 100 m SU | Warren Paoa Kealoha   Yhdysvallat | Paul Wyatt   Yhdysvallat | István Bartha   Unkari |
| 200 m RU | Robert Skelton   Yhdysvallat | Joseph de Combe   Belgia | William Kirshbaum   Yhdysvallat |
| 4 × 200 m   vapaauintiviesti |  Yhdysvallat  Ralph Breyer Harrison Glancy Richard Howell James O'Connor Lester Smith Johnny Weissmuller |  Australia  Boy Charlton Moss Christie Frank Beaurepaire Ernest Henry Ivan Stedman |  Ruotsi Åke Borg Arne Borg Tor Henning Gösta Persson Orvar Trolle Georg Werner |
Mitalistit > Naisten lajit

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m VU | Ethel Lackie   Yhdysvallat | Mariechen Wehselau   Yhdysvallat | Gertrude Ederle   Yhdysvallat |
| 400 m VU | Martha Norelius   Yhdysvallat | Helen Wainwright   Yhdysvallat | Gertrude Ederle   Yhdysvallat |
| 100 m SU | Sybil Bauer   Yhdysvallat | Phyllis Harding   Iso-Britannia | Aileen Riggin   Yhdysvallat |
| 200 m RU | Lucille Morton   Iso-Britannia | Agnes Geraghty   Yhdysvallat | Gladys Carson   Iso-Britannia |
| 4 × 100 m   vapaauintiviesti |  Yhdysvallat   Euphrasia Donnelly Gertrude Ederle Ethel Lackie Martha Norelius Helen Wainwright Mariechen Wehselau |  Iso-Britannia   Florence Barker P. Gant J.E. Hatch Constance Jeans Grace MacKenzie Iris Tanner |  Ruotsi   Aina Berg Gurli Ewerlund Jane Gylling Wivian Pettersson Hjördis Töpel |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 9 | 5 | 5 | 19 |
| 2. |  Iso-Britannia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3. |  Australia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4. |  Ruotsi | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 5. |  Belgia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6. |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uinti kesäolympialaisissa 1924 Wikimedia Commonsissa
Uinti olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1924 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jeu de paume (Näytöslaji) | Melonta (Näytöslaji) | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pallopelit (Näytöslaji) | Pelota (Näytöslaji) | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Ranskalaiset taistelulajit (Näytöslaji) | Ratsastus | Rugby | Soutu | Taidelajit | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Ulla Valtola

| Ulla Valtola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. toukokuuta 2002
Kansalaisuus:   Suomi
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Ultsi
Pelipaikka:  puolustaja / keskushyökkääjä
Seura:  FBC Loisto
Pituus:  167 cm
| Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Naisten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Singapore 2023 |  |  |
Ulla Valtola (s. 20. toukokuuta 2002) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa F-liigassa pelaavaa FBC Loistoa.
Ura

Valtola on FBC Loiston kasvatti. Hän on voittanut junioreissa useita Suomen mestaruuksia. Hän pelasi kaudella 2019–2020 liigan B-tasolohkossa 18 ottelua, joissa hän teki 14 maalia ja antoi 13 maalisyöttöä. Kaudella 2020–2021 hän pelasi liigan runkosarjassa 24 ottelua, joissa hän teki 15 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä, sekä pudotuspeleissä viisi ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Hän edusti kausina 2021–2023 ruotsalaista Superliiga-joukkue KAIS Mora IF:ää.
Valtola on pelannut lokakuun 2023 loppuun mennessä Suomen maajoukkueessa 15 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia sekä antanut kymmenen maalisyöttöä. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2023.
Muuta

Valtola valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2021. Hän on pelannut nuorempana jalkapalloa Åbo IFK:ssa. Hänen velvensä Kalle ja Olli pelaavat jääkiekkoa.
Uuno Nurmi (kuvanveistäjä)

Uuno Nurmi
Uuno Kasperi Nurmi (20. lokakuuta 1917 Luopioinen – 11. heinäkuuta 1996 Luopioinen) oli suomalainen itseoppinut kuvanveistäjä.
Luopioisista kotoisin ollut Nurmi teki realistisia puuveistoksia kansanomaisista aiheista muun muassa pontikankeittäjistä, kalastajista ja metsästäjistä. Nurmen puuveistoksia on muun muassa vuonna 1986 valmistuneen Luopioisten seurakuntakeskuksen sisätiloissa. Hänen töitään on ollut Suomen ulkopuolella taidenäyttelyissä mm. Hämeenlinnan taiteilijaseuran näyttelyssä Weimarissa ja Hämeenlinnan kaupunginmuseon näyttelyssä Kalinissa.
Uuno Lemmikki Koskenranta

Uuno eli Uno Koskenranta
Uuno Lemmikki Koskenranta (alun perin Fihlman, tunnetaan myös nimellä Uno Lemmik Koskenranta; 5. tammikuuta 1884 Tyrvää – 14. elokuuta 1952 Helsinki) oli kelloseppämestari. Hän perusti melko menestyksekkään U. Koskenranta -kellosepänliikkeen ja oli yksi Suomen kellosepät -osakeyhtiön perustajista. Koskenranta toimi myös Helsingin kellosepänyhdistyksen rahastonhoitajana.
Uribia

| Uribia |
| --- | --- |
 lippu
 Uribia
 Koordinaatit: 11.7151°N, 72.2659°W 
Valtio:   Kolumbia
Departementti:  La Guajira
Väkiluku (2005)  ():  117 674
 
 uribia-laguajira.gov.co 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uribia on kaupunki ja kunta Kolumbian pohjoisosan La Guajiran departementissa. Kunta sijaitsee aivan maan pohjoisosassa Karibianmeren äärellä. Uribian kaupunki sijaitsee noin 800 kilometriä pääkaupunki Bogotásta pohjoiseen. Vuonna 2005 kunnan väkiluku oli 117 674 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi 186 532 asukasta.
Noin 40–70 kilometriä Maicaon kaupungin lounaispuolella (Albanian, Barrancasin ja Hatonuevon kunnissa) toimii laaja-alainen, avolouhostyyppinen Cerrejónin hiilikaivos ja Uribiassa Karibianmeren rannalla sijaitsee tämän kaivoksen vientiä palveleva Bolívarin satama (12.2538°N, 71.9638°W), joka on Etelä-Amerikan suurimpia hiilisatamia. Hiilikaivosyhtiön käyttämä rautatie johtaa kaivokselta Uribian kaupunkitaajaman länsipuolitse satamaan, ja radan varrella on myös kaksi lentoasemaa.
Kunnan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa aavikkoa sisältävä, 250 neliökilometrin laajuinen Macuiran kansallispuisto.
Kirkko Uribian kantakaupungissa.
Uribian kunnan Cabo de la Vela -alueen rantaa.
Tuulipuistoa.
Bolívarin satama Uribiassa on Etelä-Amerikan suurimpia hiilisatamia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uribia Wikimedia Commonsissa
Valkoselkäutaka

| Valkoselkäutaka> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Copadichromis
Laji::  nkatae
Kaksiosainen nimi
 Copadichromis nkatae  (Iles, 1960) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoselkäutaka (Copadichromis nkatae) on äärimmäisen uhanalainen kirjoahvenlaji. Se kasvaa noin 15 cm pitkäksi.
Sitä on tavattu vain Malawijärvestä Nkhatan lahdelta vuonna 1960, myöhempiä havaintoja samalta alueelta tai mahdollisia havaintoja Mosambikista ei ole voitu täysin varmasti osoittaa tämän lajin yksilöiksi. Valkoselkäutakaa on kalastettu paikallisesti ruokakalaksi.
Sorvalin hautausmaa

Metsittynyttä hautausmaata vuonna 2012.
Sorvalin hautausmaa (ven. Сорвальское кладбище, Sorvalskoje kladbištše) on Viipurissa Sorvalin saaressa sijaitseva hautausmaa. Usean viipurilaisen seurakunnan käytössä ollut hautausmaa otettiin käyttöön vuonna 1798 ja hylättiin jatkosodan jälkeen, jolloin kaupunki siirtyi Neuvostoliitolle. Hautausmaa on vuosikymmenten aikana päässyt pahoin rappeutumaan ja siellä olleita muistomerkkejä on myös runsaasti tuhoutunut. Sorvalia on kunnostettu laajemmin vuonna 2007, mutta yksittäisiä muistomerkkejä restauroidaan säännöllisesti.
Historia > Perustaminen

Hautausmaa sijaitsee saaren itäosassa Sorvalia halkovan maantien ja Saunalahti-nimisen merenlahden välissä. Se syntyi, kun Venäjän senaatti vuonna 1772 kielsi kirkkoihin hautaamisen. Sopiva paikka löydettiin jo 1770-luvulla Monrepos'n kartanon mailta, jolloin alue myös jaettiin suomalaiseen, saksalaiseen ja venäläiseen osaan. Varsinainen hautaaminen alkoi kuitenkin vasta vuonna 1798. Maa-alueen tarkempi lohkominen kaupungin eri kirkkokuntia ja kansallisuuksia edustaneita seurakuntia varten suoritettiin 1801. Isoimman alueen sai eteläpäästä Viipurin ortodoksinen seurakunta ja sen jälkeen tulivat järjestyksessä Viipurin kaupungin ruotsalainen seurakunta, Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunta sekä Viipurin saksalais-ruotsalainen seurakunta. Myös juutalaisella seurakunnalla ja islaminuskoisilla tataareilla oli Sorvalissa omat pienemmät hautausmaansa, mutta niitä ei jostakin syystä merkitty karttoihin. Roomalaiskatolisilla ei Viipurissa ollut omaa hautausmaata.
Historia > Laajennuksia

Sorvalin hautausmaata laajennettiin ensimmäisen kerran 1800-luvun puolivälissä. Ortodoksisen alueen sisäänkäynnille rakennettiin samassa yhteydessä lain edellyttämä paarihuone, jossa suoritettiin myös ruumiinavauksia. Vuonna 1888 ortodoksiselle hautausmaalle valmistui puurakenteinen Uspenskin kirkko, jonka omisti Venäjän armeija. Se oli käytössä myös Suomen itsenäistymisen jälkeen, mutta tuhoutui myöhemmin jatkosodan aikana. Kirkon paikalla on nykyään muistokivi. Luterilaisilla ei Sorvalin hautausmaalla milloinkaan ollut omaa siunauskappelia. 1900-luvun alkuvuosina suomalaisten määrä kasvoi Viipurissa runsaasti ja vuonna 1924 suomalaista aluetta laajennettiin Saunalahden rantaan päin arkkitehti Otto-Iivari Meurmanin suunnitelmien mukaan. Laajennuksen myötä hautausmaan koko kasvoi 4,2 hehtaarista noin seitsemään.