stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fröbelin Palikat
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
| n k Fröbelin Palikat |
| --- | --- |
 Mats Lillrank  Timo Nuutinen  Ari Bergström  Hannu Mäkelä 
Studioalbumit:  Fröbelin Palikat  Sutsisatsi  Sätkyukot  Hippulat vinkumaan  Zupadibum  Saa tonttuilla!  Pii-paa  Hui hai  Joulu joutuu  Jee-jee 30-vee  Lits läts 
Kokoelmat:  Parhaat palat  Parhaat palat 2  Фрёбелин Паликат 
Singlet:  ”Pumppulaulu/Leijonan metsästys”  ”Töihin sirkukseen”  ”Maijan karitsa” 
Videot:  Parhaat leikkilaulut 1  Parhaat leikkilaulut 2  Lisää leikkilauluja  Parhaat videot  Fröbelin Palikat  Uudet kujeet  Jaksaa heilua  Fröbelin Palikat: Live Tavastialla  Juhlakokoelma  Tonttuillaan
Virolaisten kommunismin uhrien muistomerkki

| Virolaisten kommunismin uhrien muistomerkki |
| --- | --- |

Nimi:  Virolaisten kommunismin uhrien muistomerkki
Tekijä:  Kirke Kangro (d)
Valmistumisvuosi:  2018
Taiteenlaji:  Julkinen taide
Teostyyppi:  victims of communism memorial (käännä suomeksi)
Sijainti:  Maarjamäe memorial field (käännä suomeksi), Viro
Koordinaatit:  59°27′24″N 24°48′50″E﻿ / ﻿59.456664°N 24.813923°E﻿ / 59.456664; 24.813923
Virolaiset kommunismin uhrit 1940–1991 (vir. Maarjamäe kommunismiohvrite memoriaal) on Tallinnan Maarjamäessä sijaitseva monumenttikokonaisuus, joka on omistettu kaikille niille virolaisille, jotka kärsivät Neuvostoliiton terrorista kyseisenä aikana. Muistomerkki paljastettiin elokuussa 2018.
Tekijät

Laajalla muistomerkkikokonaisudella on useita tekijöitä. Arkkitehtuurista ja maisemansuunnittelusta vastasivat Kalle Vellevoog, Jaan Tiidemann ja Tiiu Truus. Työryhmään kuuluivat Martin Prommik, Kersti Nigols, Liis Voksepp, Annika Liivo ja Marianna Zvereva. Muistomerkin veistoksen suunnitteli Kirke Kangro. Tietokantojen laadinnasta vastasi Mihkel Putrinš ja digitaallisesta suunnittelusta Argo Roots. Viherrakentamisen suunnitteli Lidia Zarudnaja ja graafisesta suunnittelusta vastasi Martin Pedanik. Upseerien muistomerkin teknisestä suunnittelusta vastasi Margus Triibmann.
Osat

Muistomerkki on kaksiosainen. Uhrien nimet ovat osassa "Matka", joka koostuu pitkästä käytävästä ja symbolisesta "Kotipuutarhasta", jossa on informatiivisia tekstejä ja terrorin tapahtumapaikkoja merkitseviä kiviä. Muistomerkin tässä osassa on yli 22 000 henkilön nimet.
Toinen osa on muistomerkkiä on omistettu niille Viron armeijan sotilaille, jotka kaatuivat kommunistisen terrorin uhreina. Heitä on muistomerkissä nimetty 801.
Muistomerkin toisen seinän länsisivulla on epitafi, jossa on sitaatti virolaisen runoilijan Juhan Liivin runosta Ta lendab mesipuu poole (1905), (Ne lentävät kohti mehiläispesää), jossa verrataan virolaisia kotiin palaaviin mehiläisiin:
”Ne menevät tuhansille teille... vielä tuhannet tulevat kotiin... ja kestävät kovaa työtä ja huolenpitoa... ja lentävät mehiläispesään”.
Seinän pinnassa on kuvanveistäjä Kirke Kangron metalliin valettuja mehiläisiä.
Muistomerkkiin kuuluu myös vuorovaikutteisia informaatiotauluja, joissa kerrotaan muistomerkistä ja sen tarkoituksesta. Informaatiotauluista voi etsiä paikan, jossa muistettavan henkilön nimen voi löytää. Nämä tekstit on julkaistu myös internetissä viroksi, venäjäksi ja englanniksi.
Muistomerkkiin kuuluvaan puistoon, ”Kotipuutarhaan” on istutettu omenapuita.
Terrorin uhrit ja tietokanta

Tietokannassa on henkilöitä, jotka ovat joutuneet syrjäytetyiksi ilman tuomioistuimen päätöstä tai tuomittu perusteettomasti Neuvostoliiton miehityshallinnon 1940-1991 aikana, ja jotka on rehabilitoitu Viron tasavallan lain mukaan. Lisäksi tietokantaan kuuluu henkilöitä, jotka ovat kadonneet suoraan kommunistisen terrorin aikana, jotka aikoinaan oli vapautettu vankeusrangaistuksesta tai maastamuutosta, tai henkilöitä, jotka olivat karkotettavien luetteloissa, mutta joita ei karkotettu, sekä henkilöitä joiden kohtalo on tuntematon.
Muistomerkin luettelo ei ole lopullinen, koska tuhannet kärsijät eivät päässeet kotiin ja heidän kohtalonsa on tuntematon. Tutkimus näiden uhrien tunnistamiseksi ja todentamiseksi jatkuu.
Monumenttikokonaisuus muistaa kommunismin uhreja ja kehottaa pitämään mielessä vapauden ja ihmiselämän haurauden. Viro menetti neuvostomiehittäjän terrorin seurauksena viidenneksen hieman yli miljoonasta asukkaastaan. Heistä yli 75 000 murhattiin, vangittiin tai karkotettiin maasta. Suuri osa uhreista on yhä nimeämättömissä haudoissa Viron ulkopuolella.
Ylläpito ja alue

Muistomerkin tietokannasta vastaa ja sitä hallinnoi Viron historiallisen muistin säätiö. Muistomerkkiä ylläpitää Riigi Kinnisvara AS.
Muistomerkin lähellä on kaksi muuta muistomerkkialuetta, Maarjamäen saksalaisten sotilaiden hautausmaa ja Maarjamäen muistomerkki (1960 ja 1975).
Kuvia muistomerkistä

Yleiskuva muistomerkistä.
Muistokivet ja näkymä puistoon.
Vuorovaikutteinen infotaulu.
Seinässä olevat Kirke Kangron mehiläiset.
Osa epitafia ja mehiläisiä.
Kuilumainen käytävä.
Yksityiskohta käytävästä.
Aiheesta muualla

Vistit Tallinn(suomeksi)
Muistomerkin verkkosivu (viroksi)(venäjäksi)(englanniksi)
Kalkkikarvasammal

| Kalkkikarvasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Dicranales
Heimo::  Flexitrichaceae
Suku::  Flexitrichum
Laji::  flexicaule
Kaksiosainen nimi
 Flexitrichum flexicaule  (Schwägr.) Ignatov & Fedosov 
Synonyymit
 Ditrichum flexicaule (Schwägr.) Hampe 
Katso myös
   Kalkkikarvasammal Wikispeciesissä   Kalkkikarvasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalkkikarvasammal (Flexitrichum flexicaule) on lehtisammallaji. Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko ja Uusi-Seelanti. Lajia esiintyy koko Skandinaviassa. Suomen alueella sitä esiintyy kalkkiseuduilla melkein koko maassa. Laji on yleinen ja elinvoimainen.
Kalkkikarvasammal vaatii kalkkipitoisen kasvupaikan. Se kasvaa kalkkikallioilla, -lohkareilla ja kalkkipitoisella maalla.
Seitsemän (elokuva)

| Seitsemän> Se7en |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  David Fincher
Käsikirjoittaja:  Andrew Kevin Walker
Tuottaja:  Arnold Kopelson Phyllis Carlyle
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Darius Khondji
Leikkaaja:  Richard Francis-Bruce
Tuotantosuunnittelija:  Arthur Max
Erikoistehosteet:  Rob Bottin
Pääosat:  Brad Pitt Morgan Freeman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:   22. syyskuuta 1995  19. tammikuuta 1996
Kesto:  127 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  33 000 000 $
Tuotto:  327 311 859 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seitsemän (engl. Se7en) on David Fincherin ohjaama psykologinen jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1995. Sen pääosia esittävät Brad Pitt ja Morgan Freeman.
Seitsemän oli ehdolla parhaan leikkauksen Oscar-palkintoon vuoden 1996 gaalassa.
Juoni

Nuori ja lupaava etsivä David Mills (Brad Pitt) sekä elokuvan alussa eläkkeelle seitsemän päivän päästä pääsevä William Somerset (Morgan Freeman) etsivät sadistista murhaajaa (Kevin Spacey), joka tekee seitsemään kuolemansyntiin perustuvia murhia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brad Pitt  | … |  konstaapeli David Mills   |
|  Morgan Freeman  | … |  ylikonstaapeli William Somerset   |
|  Gwyneth Paltrow  | … |  Tracy Mills   |
|  Kevin Spacey  | … |  John Doe   |
|  R. Lee Ermey  | … |  poliisikapteeni   |
|  Richard Roundtree  | … |  piirisyyttäjä Martin Talbot   |
|  Richard Schiff  | … |  Mark Swarr   |
|  Mark Boone Junior  | … |  haiseva FBI-mies   |
|  Michael Massee  | … |  mies hieromalaitoksen kopissa   |
|  Leland Orser  | … |  hullu mies hieromalaitoksessa   |
|  John C. McGinley  | … |  California   |
|  Julie Araskog  | … |  rouva Gould   |
|  John Cassini  | … |  poliisi Davis   |
|  Reg E. Cathey  | … |  tohtori Santiago   |
|  Peter Crombie  | … |  tohtori O'Neill   |
|  Hawthorne James  | … |  George   |
Arvioita

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Filmgoer: 
Elitisti: 
Iltalehti: 
Ilta-Sanomien Timo Kuismin totesi (2011) synkeän tarinan kuvaajan Darius Khondjin loihtineen ”tunnelmaltaan sopivan, painostavan kellertävän värisävyn, joka kihisee ilkeää maailmanlopun tunnelmaa”.
Aiheesta muualla

Seitsemän Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kaarto, Tomi: Derrida goes to the movies – David Fincherin Seitsemän ja moraalisen toiminnan epäjohdonmukaisuus. niin & näin 3/2000, 35–41.
SE7EN & How 35mm Scans Lie to You WatchingtheAerial-kanavan video Seitsemän-elokuvan teatterikopioiden ja kotivideotallenteiden monimuotoisuudesta. 15 min, YouTube.
David Fincherin ohjaamat elokuvat
Alien 3 (1992)
Seitsemän (1995)
The Game – oletko valmis peliin? (1997)
Fight Club (1999)
Panic Room (2002)
Zodiac (2007)
Benjamin Buttonin uskomaton elämä (2008)
The Social Network (2010)
The Girl with the Dragon Tattoo (2011)
Gone Girl (2014)
Mank (2020)
Kaleva (vakuutusyhtiö)

Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kaleva on vuonna 1874 perustettu Suomen vanhin henkivakuutusyhtiö. Kaleva täyttää 150 vuotta vuonna 2024. Yhtiö rekisteröitiin 8. maaliskuuta 1897 nimellä Försäkringsaktiebolaget Kaleva; nykyisen yhtiömuotonsa ja nimensä yhtiö otti käyttöön 16. lokakuuta 1923. Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kalevaa kutsutaan myös epävirallisella nimellä Henkivakuutusyhtiö Kaleva.
Kaleva tekee tiivistä yhteistyötä Sampo-konserniin kuuluvan If Vahinkovakuutus Oyj:n Suomen sivuliikkeen sekä Mandatum Oyj Suomen kanssa. Mandatum hoitaa Kalevan ennen vuotta 1997 otettujen yksilöllisten riski- ja säästöhenkivakuutusten asiakas- ja korvauspalvelun. Keskinäisenä yhtiönä Kaleva ei kuulu Sampo-konserniin.
Keskinäisen Vakuutusyhtiön Kalevan omistajia ovat asiakkaat ja takuupääoman omistajat, jotka yhdessä käyttävät päätösvaltaa Kalevan yhtiökokouksessa. Vuonna 2016 Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma omisti 50 prosenttia Kalevan vakuutuspääomasta ja 30 prosenttia osakkeista.. Asiakkaiden vaalilla valitsemia luottamushenkilöitä on yhteensä 30. Kalevan vaalit järjestetään neljän vuoden välein. Kalevan toimitusjohtajana toimii Timo Laitinen.
Kalevalla on urheiluyhteistyö Suomen Urheiluliiton kanssa. Kalevan henkilöstö lahjoitti omilla rahoillaan hankitun hopeisen Kalevan maljan Urheiluliitolle ikuisesti kiertäväksi kiertopalkinnoksi jo vuonna 1909. Maljan mukaan on nimetty Suomen tärkein yleisurheilutapahtuma Kalevan Kisat.
Kalevan maljaan on vuonna 1909 kaiverrettu teksti ”Ruumiillinen ja taloudellinen hyvinvointi päämäärämme.” Teksti on yhä Kalevan toiminnan ohjenuorana. Kaleva sanoo päätehtäväkseen huolehtia suomalaisten taloudellisesta turvallisuudesta ja siihen varautumisesta.
Kirjallisuutta

Heikki Eskelinen: Sata vuotta suomalaista henkivakuutustoimintaa: vakuutusyhtiö Kaleva 1874–1974. Espoo: Keskinäinen vakuutusyhtiö Kaleva, 1978. ISBN 951-99152-1-4 (nidottu)
Vauhkonen, Jussi: Selviytyjä: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kaleva 1965–2015.  Helsinki:  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28785-8
Aiheesta muualla

Kalevan kotisivut
Kaleva (Pörssitiedon yhtiöesitys)
Henkivakuutustoiminnan merkkipäivä. Vanhin henkivakuutusyhtiömme Kaleva 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 01.12.1934, nro 325, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomalaiset vakuutusyhtiöt
| --- | --- |
Vahinkovakuutus:  Alandia  Fennia  If  LähiTapiola  Pohjola Vakuutus  Pohjantähti  Suomen Vahinkovakuutus  Turva  Ömsen 
Henkivakuutus:  Aktia  Alandia  Sp-Henkivakuutus  Fennia  Kaleva  LähiTapiola  Mandatum Life  Nordea  Pohjola Vakuutus 
Eläkevakuutus:  Elo  Ilmarinen  Varma  Veritas 
Erityisvakuutus: Garantia
Kalkkimieronsammal

| Kalkkimieronsammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Toukosammalet Pottiales
Heimo::  Mieronsammalet Ephemeraceae
Suku::  Mieronsammalet Ephemerum
Laji::  recurvifolium
Kaksiosainen nimi
 Ephemerum recurvifolium  (Dicks.) Boulay 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalkkimieronsammal (Ephemerum recurvifolium) on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten (Ephemerum) sukuun ja mieronsammalten heimoon (Ephemeraceae). Lajia esiintyy Länsi-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Turkissa. Pohjoisimmillaan sitä kasvaa Etelä-Ruotsissa hyvin harvinaisena. Kalkkimieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymä on hävinnyt ja samoin laji Suomen alueelta. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa laji on kuitenkin määritelty äärimmäisen uhanalaiseksi.
Eino K. Kalervo

Eino Kullervo Kalervo (28. maaliskuuta 1907 Helsinki – 2. toukokuuta 1961 Espoo) oli sosiaalineuvos ja Invalidiliiton, alkujaan Suomen Siviili- ja Asevelvollisuusinvaliidien liiton, ensimmäinen puheenjohtaja sekä Suomen Invaliidin päätoimittaja.
Henkilöhistoria

Eino Kalervon vanhemmat olivat teknikko Hans Petter Kalervo ja Irene Amanda Lehtinen ja puoliso vuodesta 1948 Lea Kyllikki Koskinen. Kalervo opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1930–1933. OTK:n konttoristina hän toimi 1934–1935 ja Invalidiliiton puheenjohtajana ja liiton julkaiseman lehden päätoimittajana vuodesta 1938 kuolemaansa saakka. Kalervo itse vammautui vaikeasti varusmiespalvelusaikanaan.  Vuonna 1950 sosiaalineuvoksen arvon saaneella Kalervolla oli lukuisia koti- ja ulkomaisia luottamustehtäviä, kuten pohjoismaisen VNI-invalidijärjestön ensimmäinen puheenjohtajuus 1946–1948 ja uudestaan vuodesta 1960.
Julkaisuja

Yhteiskunnallisen korkeakoulun sosialistikerho 10 vuotta, 1927–1937, 1937, Olavi Suvanto, Lilli Pesonen, Yrjö Lehto, Eino K. Kalervo
Suomen siviili- ja asevelvollisuusinvaliidien liitto r.y. 10 vuotta, 1938–1948: omin voimin, yhteistoimin, 1948, Eino K. Kalervo, Veikko Niemi, Aarre Simonen, Sakari Särkisilta
15 vuotta: Suomen siviili- ja asevelvollisuusinvaliidien liitto ry 1938–1953, 1953
Aiheesta muualla

Peltoniemi, Pentti 2013. Yhdessä omin voimin: Eino K. Kalervon elämä, Helsinki: Otava, 225 s. ISBN 978-951-1-27224-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Kalle Kalervo

Kalle Kustaa Kalervo, vuoteen 1901 Hellman (14. lokakuuta 1867 Asikkala   – 23. joulukuuta 1947 Hausjärvi) oli suomalainen puutarhuri, puutarhanhoidon opettaja ja kehittäjä ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria

Kalervon vanhemmat olivat räätäli Johannes Hellman ja Kustaava Kylmälammi ja puoliso vuodesta 1892 Maria Matilda Lautela. Kalervo suoritti puutarhurin tutkinnon 1888 ja oli ensimmäinen suomenkielinen puutarhuri Suomessa. Kalervo kävi valtion tukemana useilla opintomatkoilla Pohjoismaissa ja Keski-Euroopassa 1900-luvun vaihteessa. Hän oli puutarhuri Pekkalan kartanossa Ruovedellä 1892–1895, Hämeen läänin lääninpuutarhuri 1895–1903 ja puutarhuri sekä puutarhanhoidon opettaja Kajaanin seminaarissa ja Jyväskylän seminaarissa 1905–1910. Kouluhallituksen puutarhaopetuksen neuvojaksi hänet nimitettiin 1911.  Hän hoiti tehtävää vuoteen 1924 asti. Kalervo perusti Suomen ensimmäisen maatalouskerhon Suonenjoen Pörölänmäen kylään vuonna 1925.
Kalervo aloitti kesäkuussa 1902 puutarhakurssien pitämisen kansakoulunopettajille Janakkalassa omistamassaan puutarhassa. Hänet nimitettiin myöhemmin valtion puutarhakonsulentiksi ja hänen ehdotuksestaan puutarhakursseja alettiin sitten pitää säännöllisesti keväisin eri puolilla Suomea. Kursseilla perustettiin koulujen ympärille puutarhoja ja oppilaskasvitarhoja.
Julkaisuja

Talonpojan kasvitarha ja kasviruokien valmistaminen (Kyläläisten Kirjasia N:o 42), 1903
Kaikille kasviksia ja hedelmiä. Kansa puu- ja kasvitarhaviljelystä harjoittamaan, 1912
Kodin lähimmän ympäristön kaunistamisesta, 1912
Koulupuutarha-aatteen kehitys meillä ja muualla, 1913
Käytännöllinen puutarhanhoidon oppikirja seminaareja, maamies- ja emäntäkouluja, kansanopistoja ja kesäkursseja varten, 1915
Ohjeita vaatimattomien koulu- ja oppilaspuutarhojen perustamiseen, 1915
Nuori tarhuri: kansakoulun kasvitarhanhoidon oppikirja, 1922
Aiheesta muualla

Nummi, Aimo 2011. Kalle Kalervo. Koulupuutarhojen neuvoja ja monipuolinen ammattimies. Hausjärvi: Hausjärvi-seura, 19 s. ISBN 978-952-92-8695-9
"Arboretum Mustila" - Kuinka ulkolaiset puut viihtyvät Suomen ilmastossa. Suomen Kuvalehdelle kirjoittanut ja valokuvannut Kalle Kalervo, Suomen Kuvalehti, 10.01.1925, nro 2, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Kalinkavitšy

| Kalinkavitšy, Kalinkovitši (Калінкавічы, Калинковичи) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kalinkavitšy, Kalinkovitši
 Koordinaatit: 52°08′17″N, 29°18′46″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Homelin alue
Perustettu:  1560
Korkeus:  115–135 m
Väkiluku (10/2009):  38 381
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 kalinkovichi.gomel-region.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalinkavitšy (valkoven. Калінкавічы, ven. Калинковичи, Kalinkovitši) on kaupunki Homelin alueella Valko-Venäjällä. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty 24 000 vuotta vanhoja varhaisen asutuksen merkkejä Pripetin ääreltä. Nykyinen Kalinkavitšyn kaupunki, joka on samannimisen piirin keskus (raion), sijaitsee 124 kilometriä Homelin (Gomel) länsipuolella ja vain 9 kilometriä Mozyrin pohjoispuolella.
Kaupungissa oli 2009 väestönlaskennassa 38 381 asukasta. Koko hallintopiirissä asukkaita oli 64 055, mihin sisältyi Kalinkavitšyn kaupungin ohella Azarytšyn kaupunkityyppinen taajama (1 340 as.) sekä ympäröivä maaseutu kylineen.
Kalinkavitšy on liikenteen solmupiste. Se sijaitsee itä-länsisuuntaisen Homel-Kalinkavitšy-Pinsk-Kobryn-Brest-valtatien (M10) ja samansuuntaisen rautatien varrella. Pohjois-eteläsuuntainen kantatie (P31) liittää Kalinkavitšyn logistisesti pohjoiseen (Babruisk) ja etelään (Mozyr, Ukrainan raja). Lisäksi kaupunkiin saapuu Žlobin-Svetlahorsk-Kalinkavitšy-rata ja etelään johtavat kiskot vievät Mozyriin ja edelleen Ukrainaan.
Liikenteen ohella elintarviketeollisuus ja turvetuotanto ovat merkittäviä toimialoja ja työllistäjiä piirissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalinkavitšy Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (BYcity.org) (englanniksi)
Kaupunkikartta (BYcity.org) (venäjäksi)
WikiMapia karttalinkki kaupunkiin, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Valokuvia Kalinkavitšyn kaupungista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuvausta kaupungista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta (venäjäksi)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pythagoraan elämä (Porfyrios)

| Pythagoraan elämä> Πυθαγόρου βίος.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Porfyrios
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  elämäkerta
Julkaistu:  200/300-luku jaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pythagoraan elämä (m.kreik. Πυθαγόρου βίος, Pythagorū bios, lat. Vita Pythagorae) on Porfyrioksen kirjoittama filosofi Pythagoraan elämäkerta.
Historia

Porfyrios kuului uusplanonilaiseen koulukuntaan ja eli noin vuosina 232–304 jaa., toisin sanoen 800 vuotta Pythagorasta myöhemmin. Pythagoraan elämä oli osa hänen laajempaa neljä kirjaa käsittänyttä historiateostaan Filosofinen historia, joka kokosi yhteen filosofien elämäkertoja. Se alkoi Homeroksesta, jonka Porfyrios luki myös filosofiksi, ja päättyi Platoniin. Pythagoraan elämä on sen ainoa säilynyt osa.
Pythagoraan elämäkerta perustuu todennäköisesti paljon varhaisempiin Pythagorasta käsitelleisiin lähteisiin ja tästä kerrottuihin legendoihin. Eräiksi lähteikseen Porfyrios mainitsee muun muassa uuspythagoralaisen Moderatos Gadeslaisen sekä Dikaiarkhoksen ja Nikomakhos Gerasalaisen. Myös Porfyrioksen oppilas Iamblikhos kirjoitti melko samoihin aikoihin teoksen Pythagoraan elämä tai oikeammin Pythagoralainen elämä. Näiden kahden lisäksi on säilynyt myös kaksi muuta antiikin aikaista Pythagoraan elämäkertaa, toinen Diogenes Laertioksen teoksessa Merkittävien filosofien elämät ja opit ja toinen Fotioksen tekemänä tiivistelmänä teoksessa Bibliotheke. Porfyrios kirjoitti suunnilleen samoihin aikoihin myös Plotinoksen elämäkerran, Plotinoksen elämä.
Sisältö

Teos jaetaan 61 lyhyeen lukuun, ja on selvästi Iamblikhoksen versiota lyhyempi. Porfyrios käsittelee ensin Pythagoraan alkuperää (luvut 1–5), ja kertoo sitten tämän koulutuksesta (6–13) sekä joitakin anekdootteja (14–15). Sitten hän kertoo Pythagoraan matkoista tämän siirryttyä Samokselta Italian Suur-Kreikkaan sekä pythagoralaisen koulukunnan perustamisesta (16–22). Pythagoraan ihmeellisistä teoista kerrotaan anekdootteja (28–29). Tämän jälkeen kerrotaan muun muassa Pythagoraan elämäntavasta, ruokavaliosta ja uhritoimituksista (32–36) sekä hänen antamastaan opetuksesta ja hänen filosofiastaan (36–53).
Elämäkerrassaan Porfyrios esittää Pythagoraan jumalallisena hahmona, samoin kuin Iamblikhos omassa versiossaan. On arveltu, että Porfyrios on saattanut tässä tarkoituksella pyrkiä asettamaan Pythagoraan Jeesuksen haastajaksi. Tekstin onkin huomautettu muistuttavan joissakin kohdissa tyyliltään evankeliumeja. Teksti ei ole säilynyt nykyaikaan täysin kokonaisena, vaan päättyy kesken.
Kirjallisuutta

Porphyre: Vie de Pythagore. Teoksessa Porphyre: Vie de Pythagore, Lettre à Marcella.  (Edited by Édouard des Places)  Paris:  Les Belles Lettres, 1982.  Kreikankielinen alkuteksti ja ranskankielinen käännös.
Aiheesta muualla

Poprphyry: Life of Pythagoras. Tertullian.org. (englanniksi)
Kajaani (yritys)

| Kajaani Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1907
Lakkautettu:  fuusioitu Yhtyneisiin Paperitehtaisiin vuonna 1989
Toimitusjohtaja:  Juhani Ahava (viimeinen)
Avainhenkilöt:  Kalle Välimaa, Hjalmar Gabriel Paloheimo, Karl Alfred Paloheimo, Paavo Paloheimo, August Annila, Ivan Sergejeff (perustajia)
Kotipaikka:  Kajaani, Suomi
Toimiala:  metsäteollisuus
Tuotteet:  paperi, sellu, sahatavara, puutuotteet, tiilet, myllytuotteet, elektroniikka
Liikevaihto:  1,5 mrd. mk (n. 250 milj. €) viimeinen toimintavuosi 1988
Omistaja:  Kansallis-Osake-Pankki ja Vakuutusosakeyhtiö Pohjola
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kajaani Oy (vuoteen 1945 saakka Kajaanin Puutavara Osakeyhtiö) oli Kajaanin Tihisenniemellä Kajaaninjoen rannassa toiminut, paperin, sahatavaran ja sellun valmistusta vuosina 1907–1989 harjoittanut yritys. Se sulautettiin lopulta osaksi Yhtyneitä Paperitehtaita.