stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Superyhtye

Superyhtye on musiikkiyhtye, jonka jäsenet ovat jo aiemmin saavuttaneet arvostusta tai menestystä muissa yhtyeissä tai yksittäisinä artisteina. Suomessa ilmiö ei ole koskaan ollut kovinkaan yleinen, mutta maailmalla superkokoonpanoja esiintyy paljon, useimmiten progressiivisen rockin piirissä.
Termi sai nimensä vuoden 1968 albumin Super Session mukaan. Sillä soittivat Al Kooper, Mike Bloomfield ja Stephen Stills. Kokoonpano Crosby, Stills and Nash (myöhemmin Crosby, Stills, Nash and Young) oli yksi varhainen esimerkki superyhtyeestä, jäsenet olivat kaikki saavuttaneet suosiota aiemmissa yhtyeissään (The Byrds, Buffalo Springfield ja The Hollies).
Superyhtye-nimitystä ei yleensä käytetä yhtyeistä, jonka yksittäiset jäsenet ovat saavuttaneet kuuluisuutta yhtyeen perustamisen jälkeen.
Superyhtyeet ovat usein lyhytikäisiä, monesti niiden ura kestää vain albumin tai kaksi. Usein superyhtyeet ovat myös sivuprojekteja, joiden ei ole tarkoituskaan olla pysyviä.
Toiset tytöt

| Toiset tytöt |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Esa Illi
Käsikirjoittaja:  Esa Illi
Tuottaja:   Matti Halonen  Leila Lyytikäinen 
Kuvaaja:  Henri Blomberg
Leikkaaja:  Samu Heikkilä
Pääosat:   Sara Soulié  Ida Vakkuri  Misa Lommi  Bahar Tokat 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fisher King Production Oy
Ensi-ilta:  13. maaliskuuta 2015
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 000 000 euroa
Katsojat:  2 148
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toiset tytöt (työnimeltään Other Girls) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Esa Illin ohjaama suomalainen draamaelokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Sara Soulié, Ida Vakkuri, Misa Lommi sekä Bahar Tokat.
Elokuva kertoo neljästä 18-vuotiasta tytöstä Jessicasta, Ainosta, Tarusta sekä Jennystä, jotka ovat aikuisuuden kynnyksellä, mutta kohtaavat elämässään isoja haasteita joiden kautta he menettävät viattomuutensa ja hetkittäin uskonsa tulevaisuuteen. Toiset tytöt perustuu neljän helsinkiläisen 18-vuotiaan tytön pitämiin videopäiväkirjoihin vuoden ajalta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sara Soulié  | … |  Jenny   |
|  Ida Vakkuri  | … |  Jessica   |
|  Misa Lommi  | … |  Taru   |
|  Bahar Tokat  | … |  Aino   |
|  Max Ovaska  | … |  Max   |
|  Saija Lentonen  | … |  Riitta   |
|  Jonna Järnefelt  | … |  Hanna   |
|  Miina Turunen  | … |  Milla   |
Aiheesta muualla

Toiset tytöt Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan teaser YouTubessa
Elokuvan virallinen traileri YouTubessa
Elokuvan esittely tuotantoyhtiön sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Faija skitsoo

| ”Faija skitsoo” Robin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Koodi
 Julkaistu: 5. maaliskuuta 2012
 Tyylilaji: teini-pop, pop
 Kesto: 03.25
 Levy-yhtiö: Universal Music Finland
Robinin muut singlet
| ”Frontside Ollie” 2012 | ”Faija skitsoo” 2012 | ”Hiljainen tyttö” 2012 |
"Faija skitsoo" on suomalaisen popartistin Robinin toinen single hänen esikoisalbumiltaan Koodi. Single julkaistiin 5. maaliskuuta 2012.
Robinin edelliseen, menestyssingle ”Frontside Ollieen” verrattuna ”Faija skitsoo” menestyi huonosti. Se ei sijoittunut lainkaan Suomen virallisille single- ja latauslistoille.
Kappaleeseen on tehty musiikkivideo, jonka on ohjannut Marko Mäkilaakso. Videolla Robinin isän roolissa nähdään voimamies Jouko Ahola.
Kappaleet

Faija skitsoo – 3.25
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: –
Radiolista: –
Aiheesta muualla

Kappaleen virallinen musiikkivideo YouTubessa
Turun TES-TV

| Turun TES-TV |
| --- | --- |
Lähetykset alkoivat:  31. lokakuuta 1956
Lähetykset loppuivat:  25. huhtikuuta 1959
Omistaja:  Tekniikan edistämissäätiö
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  Turun seutu
Aiemmin:  Turun televisiokerho (1956)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun TES-TV oli Turussa ja sen lähialueilla näkynyt tv-kanava. Se lähetti ohjelmia vuosien 1956 ja
1959 välillä Tekniikan edistämissäätiön toimiluvalla. Kyseessä oli Suomen toinen säännöllisesti lähettänyt tv-kanava,
ja lähetykset näkyivät Naantalissa ja Paraisilla asti. Ohjelmia nähtiin kahdesti viikossa, ja ne
käsittivät näkyvyysalueen uutisaiheita, visailuja ja haastatteluja.
Alkuvaiheet

Ensimmäiset televisiolähetykset nähtiin Turussa syyskuussa 1954, jolloin Maariankadulla sijainneessa
myymälässä saattoi seurata kaapelitelevisiolähetystä yläkertaan rakennetusta mallikeittiöstä. Helsingissä alettiin suunnitella ensimmäisiä tv-lähetyksiä, mutta myös Turussa oltiin kiinnostuneita niiden aloittamisesta. Turun Radioseura lähetti
edustajansa tutustumaan lähetyksiin Länsi-Saksassa ja Britanniassa, ja tuliaisina matkalta tuotiin Suomeen kamera ja vastaanotin.
Televisiokerhon toiminta alkoi lähetyksiä edeltäneenä vuonna, jolloin kerho perustettiin radioseuran alaisuuteen.
Radioseuran ja Asa Radion yhteistyönä valmistui lähetin, jolla Yliopistonmäellä tuotettua kuvaa
saattoi katsella sen alapuolella olleen radiotehtaan ruokalassa. Koelähetysten jälkeen televisiokerho
siirtyi toimimaan Samppalinnanmäeltä rakennuksesta, jossa oli myös lähetetty Turun ensimmäiset radiolähetykset.
Rakennukseen rakennettiin pieni studiotila, josta kuitenkin puuttui lämmitys ja juokseva vesi.
Lähetykset

Televisiokerho ryhtyi yhteistyöhön helsinkiläisen Tekniikan edistämissäätiön kanssa, jonka toimilupaa
ruvettiin hyödyntämään. Ensimmäinen lähetys oli lokakuussa 1956. Sitä esiteltiin Turun taidemuseossa, johon oli
kokoontunut ihmisiä katsomaan lähetystä. Ensimmäisessä lähetyksessä esiintyi maaherra Erkki Härmä, joka
piti puheen Yhdysvaltain televisiotoiminnasta saaduista kokemuksista.
Turun TES-TV:n toiminta vakiintui, ja sitä tehtiin kokonaan vapaaehtoispohjalta. Asa Radion lisäksi toimintaa tukivat paikalliset radioliikkeet. Suurin osa lähetyksistä oli suoria, mutta niiden lisäksi esitettiin suurlähetystöjen ja paikallisten kaitafilmaajien toimittamia ohjelmia.
Kerhon jatkuvana ongelmana oli rahoituksen takaaminen. Lopulta Samppalinnan studiota saatiin laajennettua lahjoitusvaroilla
ja kaupungin tuella, mikä johti siihen, että rakennukseen saatiin tilaa kahdelle kameralle. Studiotilat olivatkin
syksyllä 1957 jo sadan neliön suuruiset.
Yleisradion Suomen Televisio -kanava alkoi näkyä Turussa joulukuussa 1958. Turun TES-TV joutui uudessa kilpailussa
ahtaalle, sillä sen oli hankala kilpailla laadukkaasta ohjelmistosta Yleisradion kokoisen yhtiön kanssa. Studio oli edelleen alkeellinen, eikä palkattua henkilökuntaa ollut. Lisäksi eduskunta oli määrännyt, että vain Yleisradio pääsee osalliseksi tv-lupamaksurahoista. Näiden seikkojen johdosta televisiokerhon lähetystoiminta päättyi seuraavan vuoden huhtikuussa.
Aiheesta muualla

Turun Radioseura
Niina

| Niina, Nina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Niina, Nina: 26. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  Nina: 26. lokakuuta
– ortodoksinen:  Niina: 14. tammikuuta
Muunnelmia:  Ninni
Vastineita eri kielissä:  Nina
Nimen alkuperä:  Annina, Antonina ym.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Niina tai Nina on ulkomaalaisperäinen naisen etunimi.
Nina on venäläinen hellittelymuoto Anninasta, joka taas tulee Annasta. Mahdollisesti sitä on käytetty myös useista feminiineistä sukunimistä, jotka päättyvät kirjaimiin -nina. Antoninakin on voinut joskus lyhentyä Ninaksi. Niña tarkoittaa myös espanjaksi pientä tyttöä.
Nimi voi myös pohjautua Niniven kaupungin kreikkalaiseen nimeen Ninos, assyrian Ninua, Nina. Babylonialaisten hedelmällisyyden jumalattaren nimi oli myös johdettu Ninivestä.
Läntisessä kristikunnassa Niinaa on pidetty Antonia- ja Christiane-nimisten pyhimysten nimien lyhentymänä. Itäinen perinne tuntee Christiana Gruusialaisen, jota on sanottu "Gruusian valistajattareksi" 300-luvun alussa. Tarina kertoo, että hän oli Jerusalemin patriarkan veljentytär, joka joutui pakenemaan Armenian kautta Georgiaan, missä hän valisti kansaa.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä 13 466 naista saanut nimekseen Niina ja 18 443 naista nimen Nina. Sekä Niinoista että Ninoista suurin osa on syntynyt vuosien 1960 ja 2000 välisenä aikana.
Niina ja Nina almanakassa

Lokakuun 26. päivänä Suomen almanakassa on sekä Niina että Nina ja ruotsinkielisessä almanakassa Nina ja Ninni. Samana päivänä juhlii myös Amanda, jolla ei ole kuitenkaan mitään tekemistä näiden kanssa. Niina on otettu almanakkaan 1973. Samana vuonna Nina pääsi ruotsinkieliseen almanakkaan, mutta vasta vuonna 2005 suomenkieliseen.
Tunnettuja Niinoja

Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Niina Ahtiainen (s. 1997), rantalentopalloilija
Niina Alho (s. 1982), sosiaalidemokraattinen poliitikko
Niina Backman, o.s. Herala (s. 1983), suomalainen malli ja juontaja
Niina Hakalahti (s. 1966), kirjailija, toimittaja ja kirjoittajakouluttaja
Niina Holopainen (s. 1981), kirjailija ja koulutuksen asiantuntija
Niina Hosiasluoma, näyttelijä
Niina Härkönen (s. 1987), pesäpalloilija
Niina Jokinen (s. 1978), pesäpalloilija
Niina Junttila (s. 1973), kasvatuspsykologian professori
Niina Kanniainen-Orpo, oikeustieteen maisteri, Petteri Orpon puoliso
Niina Kantola (s. 1975), pesäpalloilija
Niina Keitel (s. 1975), ooppera- ja konserttilaulaja
Niina Kelo (s. 1980), yleisurheilija
Niina Keppo (s. 1994), pesäpalloilija
Niina Koponen (s. 1985), näyttelijä
Niina Koskela (s. 1971), shakinpelaaja
Niina Kurkinen (s. 1974), malli, näyttelijä ja yksityisyrittäjä
Niina Kuuva (s. 1987), Puumalan kunnanjohtaja
Niina Lahtinen (s. 1979), näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja
Niina Laitinen (s. 1983), neulesuunnittelija
Niina Malm (s. 1982), SDP:n kansanedustaja
Niina Masalin (s. 1977), korkeushyppääjä
Niina Murdvee (s. 1950), virolainen viulisti
Niina Mäkinen (s. 1992), jääkiekkoilija
Niina Nukarinen (s. 1997), pesäpalloilija
Niina Nurminen (s. 1965), näyttelijä
Niina Päivänurmi (s. 1973), laulaja, vuoden 1997 tangokuningatar
Niina Ranta (s. 1993), pianisti
Niina Ranta-Bagdasar, ent. Vihanto (s. 1962), korkeushyppääjä
Niina Ratilainen (s. 1986), vihreä poliitikko
Niina Repo (s. 1971), kirjailija ja sanataideohjaaja
Niina Rinkinen (s. 1978), pesäpalloilija
Niina Saarinen (s. 1998), kivääriampuja
Niina Saarman-Bartholdi (s. 1977), pituushyppääjä
Niina Seppälä (s. 1963), pesäpalloilija
Niina Sillanpää (s. 1978), näyttelijä
Kuvitteellisia Ninoja ja Niinoja

Pikku Nina, Kari Kuuvan iskelmän nimihenkilö, 1960-luvulta
Nina, yksi päähenkilöistä ruotsalaisessa televisiosarjassa Nina, Nora, Nalle
Nina Cortex, Tri Neo Cortexin ilkeä sisarentytär pelisarjassa Crash Bandicoot
Niina Kanerva, tv-sarjassa Salatut elämät
Niina Luotola, tv-sarjassa Kotikatu
Nina Myers, televisiosarjassa 24
Nina Swahn, Aarne Tarkaksen elokuvassa Nina ja Erik
Nina Williams, hahmo Tekken-peleissä
Muita merkityksiä

Nina, yksi Kristoffer Kolumbuksen laivoista
Nina Rochelle, ruotsalainen yhtye
Nina Sky, yhdysvaltalainen popyhtye
Sisko tahtoisin jäädä

| Sisko tahtoisin jäädä |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvateatterijuliste.
Ohjaaja:  Marja Pyykkö
Käsikirjoittaja:  Laura Suhonen Marja Pyykkö
Tuottaja:  Markus Selin Jukka Helle Piia Nokelainen
Säveltäjä:  Antti Lehtinen
Kuvaaja:  Konsta Sohlberg
Leikkaaja:  Mikko Sippola
Lavastaja:  Antti Nikkinen
Erikoistehosteet:  Amin Kassam Raine Toikkanen
Pääosat:  Ada Kukkonen Sara Melleri Anna-Leena Uotila Roope Karisto Seppo Pääkkönen Kristiina Halttu
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Ensi-ilta:  13. elokuuta 2010
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 552 334 € 
Katsojat:  137 774
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siiri (Sara Melleri) ja Emilia (Ada Kukkonen) meikkaavat varastettujen autonpeilien avulla.
Sisko tahtoisin jäädä on vuonna 2010 valmistunut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Marja Pyykkö. Solar Filmsin tuottama nuorisoelokuva on kertomus kiltin tytön muuttumisesta ja vaarallisesta kapinasta. Nuorten tyttöjen kasvukipuja kuvaava elokuva on Pyykön esikoisohjaus. Elokuvan aihe palkittiin kansainvälisessä Nordic Talents -ideakilpailussa Kööpenhaminassa syksyllä 2008.
Kuvaukset tehtiin elo–syyskuussa 2009. Suomen elokuvasäätiön tuotantotuki elokuvalle oli 630 000 euroa. Televisiokanava Nelonen rahoitti elokuvaa.
Nimensä elokuva on saanut Pelle Miljoonan kappaleesta "Moottoritie on kuuma", jonka kertosäe alkaa sanoilla Sisko tahtoisin jäädä, mutta moottoritie on kuuma. Pääosanesittäjät Ada Kukkonen ja Sara Melleri laulavat kappaleen elokuvan lopputekstien päällä.
Sisko tahtoisin jäädä ylitti ensi-iltavuonna 100 000 katsojan rajan kolmantena elokuvana runsaan kolmen viikon esityksen jälkeen.
Juoni

Emilia (Ada Kukkonen) on kiltti tyttö, joka tapaa Siirin (Sara Melleri) ollessaan salaa Uimastadionilla. Siiri on uhmakas, rohkea ja vapaa, joka uskaltaa tehdä mitä vain. Juuri sellainen, millainen Emiliakin haluaisi olla. Siirin jalanjäljissä Emilia tulee ottaneeksi vapaata pikkusiskonsa Elsan hoitamisesta, koulunkäynnistä sekä isästään ja tämän uudesta kumppanista. 
Loppujen lopuksi Emilian isän pinna palaa loppuun, ja Emilia muuttaa yksin asumaan – ja Emilialle tulee lisää vastuuta. Hänen on nyt aika aikuistua, ja Siiri saa lähteä yksin kotiinsa. Emilia tajuaa, että Siiri ei ole hyväksi hänelle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ada Kukkonen  | … |  Emilia   |
|  Sara Melleri  | … |  Siiri   |
|  Anna-Leena Uotila  | … |  Elsa   |
|  Roope Karisto  | … |  Antti   |
|  Seppo Pääkkönen  | … |  Juhani   |
|  Kristiina Halttu  | … |  Tuula   |
|  Santeri Kinnunen  | … |  Esa   |
|  Tytti Junna  | … |  Juulia   |
|  Anita Ruokolainen  | … |  Minna   |
|  Henri Huttunen  | … |  Iivo   |
|  Samuli Niittymäki  | … |  Tommi   |
|  Heikki Nousiainen  | … |  Pentti   |
|  Riitta Havukainen  | … |  Sari   |
Vastaanotto

Sisko tahtoisin jäädä sai pääasiassa hyvän vastaanoton. Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanen kehui erityisesti elokuvan päähenkilön Emilian pikkusiskon Elsan (Anna-Leena Uotila) roolia. Virtanen kuitenkin sanoi elokuvan ”perusvireen olevan ahdistava” ja antoi sille 3/5 tähteä.
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle tähtikeskiarvon 3,2. Episodi-lehden seitsemän kriitikkoa antoivat elokuvalle pisteitä keskiarvona 2,86. Stara.fi kehui erityisesti elokuvan näyttelijäkaartia ja sanoi elokuvan olevan ”paras kotimainen nuorisoelokuva vuosiin” antaen sille arvosanaksi 4/5. Tv-maailmassa kriitikko pitää elokuvaa tarkkanäköisenä, todentuntuisena kuvauksena ja universaalina tarinana nuoren naisen identiteettikamppailusta.
Aiheesta muualla

Solar Films.
Jari Tapani Peltonen: Sisko tahtoisin jäädä. V2.fi 10.8.2010.
Olli Sulopuisto: Sisko tahtoisin jäädä. Muropaketti 11.8.2010.
Anton Vanha-Majamaa: Sisko tahtoisin jäädä.  12.8.2010. Filmgoer.fi. Arkistoitu 29.4.2013.
Tina Myllyniemi: Tytöt roolien puristuksessa. Film-o-holic.com 13.8.2010.
Herborn

| Herborn |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Herborn
 Koordinaatit: 50°41′N, 8°18′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Lahn-Dill-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  63,8 km²
Korkeus:  204 m
Väkiluku (2019):  20 581
 – Väestötiheys:  323 as./km²
Postinumero:  35745
Suuntanumero(t):  02772  02777 (Schönbach)
 
 www.herborn.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Herbornin sijainti Lahn-Dill-Kreisin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Herborn on kaupunki Lahn-Dill-Kreisin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 70 kilometriä Frankfurt am Mainista luoteeseen. Herborn välttyi toisen maailmansodan pommituksilta, ja sen keskiaikainen vanhakaupunki on yksi Saksan parhaiten säilyneistä.
Maantiede

Herborn sijaitsee Hessenin länsiosassa 55-kilometrisen Dill-joen laaksossa. Kaupungin länsipuolella on Breitscheidin kunta, joka rajoittuu Nordrhein-Westfalenin osavaltioon. Dilljoki laskee Lahnin ja Reinin kautta Pohjanmereen. Lahn-Dill-piirin pääkaupunki Wetzlar sijaitsee Herbornin kaakkoispuolella. Lännessä on Westerwaldin ylänkömaa, jossa sijaitsee Herbornin korkein kohta, Hirschbergkoppe (korkeus 538,5 mpy, etäisyys Herbornin keskustasta noin 5,5 km lounaaseen).
Historia

Varhaisin asiakirjamaininta Herbornista on vuodelta 1048. Nassaun kreivit myönsivät Herbornille kaupunkioikeudet vuonna 1251, ja kaupunki oli Nassaun aatelisten hallinnassa aina vuoteen 1866. Kaupunki kuului Nassaun herttuakuntaan vuosina 1806–1866, minkä jälkeen koko herttuakunta liitettiin Preussin kuningaskuntaan.
Herborn oli jo 1200-luvulla merkittävä kauppapaikka ja liikenteen solmukohta. Kaupungissa harjoitettiin vuosisatojen ajan villan ja nahan valmistusta. Herborn oli myös merkittävä koulukaupunki. Kaupungin talous- ja kulttuurielämä kukoistivat kolmikymmenvuotiseen sotaan asti, jolloin sitä koettelivat vuoden 1626 suuri kaupunginpalo ja rutto. Vuonna 1640 aloitettu jälleenrakennus onnistui vain osin: Herbornista muodostui paikallinen keskus, jonka talous vahvistui, mutta asema koulukaupunkina heikkeni. 1800-luvulla Herborn kärsi Nassaun ja Preussin välisistä kiistoista. Rautatieyhteyden myötä kaupungista kehkeytyi metalliteollisuuden keskus.
Herbornin juutalaisyhteisö tuhottiin kansallissosialistisen diktatuurin aikana, ja demokraattisesti suuntautuneita henkilöitä vainottiin. Toisen maailmansodan jälkeen Herborniin muutti kolmetuhatta pakolaista idästä. Vuonna 1977 syntyi nykyinen Herborn: tuolloin varsinaiseen Herborniin liitettiin yhdeksän ympäröinyttä maalaiskuntaa.
Arkkitehtuuri

Herbornin raatihuone valmistui 1589, ja se jälleenrakennettiin vuoden 1626 tulipalon jälkeen. Kuten useissa keskieurooppalaisissa kaupungeissa, myös Herbornissa on oma linnansa, Schloss Herborn. Sen historia alkaa 1100-luvun lopulta. Linna hylättiin 1800-luvulla, ja se rappeutui pahoin. Linnan nykyinen asu on arkkitehti Ludwig Hofmannin käsialaa. Herbornin merkittävin kirkko on evankelinen kaupunginkirkko, Evangelische Stadtkirche Herborn.
Talous ja liikenne

Herbornissa on muun muassa metalliteollisuutta, koneenrakennusta ja sähköteknistä teollisuutta. Kaupungin keskeinen moottoritieyhteys on läntisen Saksan halki kulkeva 257-kilometrinen BAB 45. Herbornin uusrenessanssityylinen rautatieasema sijaitsee 73-kilometrisellä Dillstrecke-rataosuudella.
Lähteet ja viitteet

↑  Statistik Hessen : Tabellen Bevölkerung : Die Bevölkerung in den hessischen Gemeinden  am 31.06.2019 Statistik.hessen.de. Hessisches Statistisches Landesamt. Arkistoitu 2.4.2019. Viitattu 9.10.2019.
↑  Entfernung von Frankfurt am Main, Hessen, Deutschland nach Herborn, Hessen, Deutschland Entfernungsrechnerkm.com. Viitattu 9.10.2019.
1 2 3  Herborn : Die Geschichte entdecken Herborn-erleben.de. Stadtmarketing Herborn GmbH. Arkistoitu 20.10.2019. Viitattu 9.10.2019.
↑  Herborn - Standort für innovative Wirtschaft und attraktiven Einzelhandel Herborn.de. Stadt Herborn. Viitattu 15.10.2019.
Aiheesta muualla

Herborn, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Herborn
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Lovemilla (elokuva)

| Lovemilla |
| --- | --- |
 Elokuvan ennakkojuliste
Ohjaaja:  Teemu Nikki
Käsikirjoittaja:  Teemu Nikki, Jani Pösö
Tuottaja:  Teemu Nikki, Jani Pösö
Säveltäjä:  Janne Huttunen
Kuvaaja:  Jyrki Arnikari
Leikkaaja:  Iikka Hesse
Lavastaja:  Kari Kankaanpää
Pääosat:  Milka Suonpää Joel Hirvonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  It’s Alive Films
Ensi-ilta:   2015-02-066. helmikuuta 2015  
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  760 000 euroa 
Katsojat:  2862
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lovemilla on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut suomalainen romanttinen komedia- ja fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Teemu Nikki. Elokuva perustuu Yle TV2 -kanavalla esitettyyn #lovemilla-televisiosarjaan. Pääosissa näyttelevät Milka Suonpää ja Joel Hirvonen.
Elokuvassa 19-vuotiaat Milla (Milka Suonpää) ja Aimo (Joel Hirvonen) asuvat yhdessä Millan alkoholistizombie-vanhempien (Mari Rantasila ja Matti Onnismaa) luona. Aimon pitämän Sakun Grillin tuotoilla he pääsevät muuttamaan. Aimo haluaa kompensoida henkisiä heikkouksiaan fyysisellä vahvuudella ja ostaa lopulta kehoonsa metalliset raajat, muuttuen pikkuhiljaa robotiksi.
Elokuva julkaistiin DVD:llä 15. huhtikuuta 2015.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Milka Suonpää  | … |  Milla   |
|  Joel Hirvonen  | … |  Aimo   |
|  Teemu Nieminen  | … |  Ämpäri   |
|  Miina Penttinen  | … |  Gitta   |
|  Pauliina Suominen  | … |  Siiri   |
|  Elina Knihtilä  | … |  Pirjo   |
|  Olli Rahkonen  | … |  Jukka Kasvi   |
|  Mari Rantasila  | … |  Malla   |
|  Matti Onnismaa  | … |  Mikko   |
|  Rami Rusinen  | … |  Maskotti   |
|  Ville Jankeri  | … |  Vartija   |
|  Jouko Puolanto  | … |  Roope   |
|  Jari Virman  | … |  Kyösti Kyyhkynen   |
|  Pelle Heikkilä  | … |  Esa   |
|  Antti Reini  | … |     |
Aiheesta muualla

Lovemilla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan traileri YouTubessa
IPhone 4S

| iPhone 4S |
| --- | --- |

 iPhone 4S mustana.
Valmistaja:  Apple Inc.
Julkaistu:  14. lokakuuta 2011 Australia  Japani  Kanada  Ranska  Saksa  Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat  28. lokakuuta 2011 Alankomaat  Belgia  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Meksiko  Norja  Ruotsi  Singapore  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Unkari  Viro 
Tuoteperhe:  iPhone
Edeltäjä:  iPhone 4
Seuraaja:  iPhone 5
Muut versiot:  iPhone 4
Käyttöverkot:  UMTS/HSDPA/HSUPA:  850, 900, 1 900, 2 100 MHz GSM/EDGE:  850, 900, 1 800, 1 900 MHz CDMA EV-DO:  800, 1 900 MHz
Mitat:  115,2 mm × 58,6 mm × 9,3 mm
Paino:  140 g
Näyttö:  3,5 tuuman kapasitiivinen Multi-touch-kosketusnäyttö
Näytön kuvatarkkuus:  326 ppi, 960 × 640 px
Suoritin:  Apple A5, 1 GHz
Muisti:  8, 16, 32 tai 64 Gt
Kamera:  takana 8 megapikseliä, LED-kuvausvalo, 1080p-videokuvaus 30 kuvalla sekunnissa; edessä VGA-laatu
Radio:  ei (Internet-radio erillisellä sovelluksella)
Valmiusaika:  200 tuntia
Puheaika:  3G: 8 tuntia 2G: 14 tuntia
Käyttöjärjestelmä:  iOS 9.3.5, alun perin iOS 5
Akku:  1 432 mAh
Tiedonsiirto:  WLAN 802.11b/g/n
Liitännät:  30-nastainen telakkaliitäntä 3,5 mm kuulokeliitäntä Bluetooth 4.0-yhteys
Infobox OKNimi-testi OK: 
iPhone 4S on Applen lokakuussa 2011 julkaisema älypuhelin. Se on yhtiön järjestyksessään viides puhelin iPhone-tuoteryhmässä. Laite paljastettiin Applen kutsuvierastapahtumassa 4. lokakuuta 2011.
Laite tuli myyntiin 14. lokakuuta 2011 Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa, Saksassa ja Japanissa. Suomessa ja 21 muussa Euroopan, Etelä-Amerikan ja Aasian maassa puhelin tuli myyntiin 28. lokakuuta.