stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Erkki Arni: Taistelu Tyynen meren herruudesta 1941–1945. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1964.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani 
Tyynenmeren alueen poliittinen kartta 1939
Kiinalaisia sotilaspoliiseja Shanghain taistelussa.
USS Arizona hyökkäyksen jälkeen.
Iwo Jiman lipunnosto.
Tähtitaivas

Linnunrata tähtitaivaalla.
Tähtitaivas on pimeällä ja pilvettömällä säällä näkyvä taivas.
Kohteet

Tähtitaivaan suurin kohde on Kuu, jonka sijainti tähtitaivaalla muuttuu ajan mittaan. Muita paikkaansa vaihtavia kohteita ovat planeetat sekä kaikki asteroidit, komeetat ja meteoroidit. Kaikki nämä näkyvät Maahan, koska ne heijastavat Auringon valoa. Tähtitaivaalla näkyy paljain silmin myös tuhansia tähtiä sekä joskus Andromedan galaksi. Kaukoputkella tähtiä näkyy jo miljoonia. Tähtien sijainti muuttuu hyvin hitaasti vuosituhansien kuluessa, ja ne muodostavat tähtikuvioita. Kaikki paljain silmin näkyvät tähdet kuuluvat Linnunradan galaksiin, joka näkyy taivaan poikki kulkevana sumumaisena juovana.
Kirjallisuutta

Henarejos, Philippe: Yötaivaan opas.  ((Le guide d'observation du ciel.) Suomennos: Henna-Riikka Huovila)  Königswinter:  Ullmann, 2009.  ISBN 978-3-8331-4635-0
Hotakainen, Markus: Tähtitaivas.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28402-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tähtitaivas URSAn sivuilla
Täyskymppi 1969–1979

| Täyskymppi Matti ja Teppo |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1969–1979
 Julkaistu: 1979
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Oy M & T-Tuotanto Ab
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Matin ja Tepon muut julkaisut
| Sait mitä hait 1977 | Täyskymppi 1979 | Et voi tulla rajan taa 1981 |
Täyskymppi 1969–1979 on Matin ja Tepon vuonna 1979 julkaistu kokoelmalevy. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet

A-puoli
Jos olet onnellinen – 2.32 (”Consuelo”, säv. R. Cardenas, san. Juha Vainio, sov. Jaakko Borg)
Cara Mia – 3.00 (säv. Trapani/Lange, san. Vexi Salmi, sov. Antti Hyvärinen)
Kaipaus – 2.36 (säv. Matti Ruohonen/Vexi Salmi, sov. Antti Hyvärinen)
Jätä kainous kaupunkiin – 2.44 (säv. Matti Ruohonen/Teppo Ruohonen, sov. Antti Hyvärinen)
Nousee päivä – laskee päivä – 4.09 (”Sunrise, Sunset”, säv. J. Bock, san. E. Elstelä, sov. Markku Johansson)
Ota kiinni mistä saat – 3.00 (säv. Ruohonen/Ruohonen, san. Ilpo Murtojärvi)
Kaksi meitä on – 2.52 (”Que' Sera Di Ti”, säv. C. Blanes, san. Chrisse Johansson)
Kissankultaa – 2.18 (säv. M. Ruohonen, san. Tuula Valkama, sov. Antti Hyvärinen)
B-puoli
Hetki rakkauden – 3.00 (säv. M. Ruohonen, san. Vexi Salmi, sov. Antti Hyvärinen)
Ystävän jos menetän – 3.14 (säv. M. Ruohonen/T. Ruohonen, sov. Markku Johansson)
Pieni on mun maailmain – 2.42 (G. Heinz, säv. Juha Vainio, sov. Antti Hyvärinen)
Olet kaikki – 4.14 (”You're My World”, säv. U. Bindi/G. Paoli/C. Sigman, san. Kari Tuomisaari, sov. Antti Hyvärinen)
Leipää ja vettä – 2.30 (säv. M. Ruohonen, san. Juha Vainio, sov. Antti Hyvärinen)
Kai vielä muistat minut kerran – 2.50 (säv. Ruohonen/Ruohonen, sov. Nacke Johansson)
Hei hei – 3.08 (säv. Ruohonen/Ruohonen, sov. Ilpo Murtojärvi)
Malja muistolle – 2.30 (säv. Ruohonen/Ruohonen, san. Juha Vainio, sov. Antti Hyvärinen)
Täpläkauluskäki

| Täpläkauluskäki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Käkilinnut Cuculiformes
Heimo::  Käet Cuculidae
Suku::  Riikinkukkokäet Dromococcyx
Laji::  phasianellus
Kaksiosainen nimi
 Dromococcyx phasianellus  (Spix, 1824) 

Katso myös
   Täpläkauluskäki Wikispeciesissä   Täpläkauluskäki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Täpläkauluskäki (Dromococcyx phasianellus) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Täpläkauluskäki voi kasvaa 33–41 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan lintu on pienipäinen ja pitkäpyrstöinen. Täpläkauluskäen päälaki ja töyhtö ovat väriltään punaruskeat. Naama on harmaa ja silmäkulmajuova valkoinen. Lajin selkä, siivet ja hyvin pitkä viuhkamainen pyrstö ovat tumman ruskeat. Täpläkauluskäen rinnan väri on valkoinen ja siinä on ruskeita täpliä. Vatsa on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Täpläkauluskäen levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panamaan ja Etelä-Amerikassa Kolumbiasta ja Venezuelasta sekä Amazonin altaan alueella Perusta Brasiliaan ja Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat trooppiset metsät ja se elää piileskelevää elämää metsien keskikerroksissa. Täpläkauluskäki syö suuria hyönteisiä ja pieniä liskoja. Se on pesäloinen, joka munii suonapsujen ja muiden tyrannien pesiin.
Ubiikki oppiminen

Ubiikki oppiminen perustuu ubiikkiin eli sulautettuun tietotekniikkaan (engl. ubiquitous computing), joka on toimijaa ympäröivää, keskenään verkottunutta, huomaamattomasti toimivaa ja ympäristöönsä sulautuvaa kaikkialla olevaa tietotekniikkaa. Ubiikissa oppimisessa mikä tahansa ympäristö on oppimisympäristö ja ympäristöön sulautunut teknologia avaa käyttöliittymiä oppimistiloihin. Samaan oppimistilaan voi liittyä eri reittien kautta. Ubiikissa oppimisessa henkilökohtaiset tavoitteet ja oma arki ovat keskeisiä. Oppiminen liittyy saumattomaksi osaksi oppijan muuta elämää.
Uaru

| Uaru |
| --- | --- |
 Kiilakirjoahven (Uaru amphiacanthoides)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Uaru  Heckel, 1840
Katso myös
   Uaru Wikispeciesissä   Uaru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uaru on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta:
Uaru amphiacanthoides Heckel, 1840 – Kiilakirjoahven
Uaru fernandezyepezi Stawikowski, 1989 – Raitauaru
Tähtipistepotentiaalimenetelmä

Tähtipistepotentiaali laskentamenetelmää käytetään helpottamaan, suurten kahden solmupisteen virtapiirien virtojen laskemista.
Soveltuu käytettäväksi vain virtapiireissä, joissa on kaksi solmupistettä.
Maadoitetaan toinen solmupisteistä ja lasketaan toisen pisteen potentiaali
Ratkaistu potentiaali on sama kuin piirin joka haaraan vaikuttava jännite.
Ratkaisukaava on muotoa  {\bar {V}}_{Y}={\sum _{n=1}^{\infty }{{\bar {E}}_{n} \over {\bar {Z}}_{n}} \over \sum _{n=1}^{\infty }{1 \over {\bar {Z}}_{n}}}
Jännitelähde merkitään yhtälöön negatiivisena, jos ollaan laskemassa potentiaalia jännitelähteen negatiivisen navan puolella.
Laskuesimerkki

Ratkaistaan jommankumman piirin solmupisteen potentiaali  {\bar {V}}_{Y}
Toisen solmupisteen potentiaali on 0 volttia  \rightarrow  jokaisen piirin haaran yli oleva potentiaaliero eli jännite.
{\bar {V}}_{Y}={{{\bar {E}}_{1} \over {\bar {Z}}_{1}}-{{\bar {E}}_{3} \over {\bar {Z}}_{3}}+{{\bar {E}}_{4} \over {\bar {Z}}_{4}} \over {{1} \over {\bar {Z}}_{1}}+{{1} \over {\bar {Z}}_{2}}+{{1} \over {\bar {Z}}_{3}}+{{1} \over {\bar {Z}}_{4}}}
Jännitelähde merkitään yhtälöön negatiivisena jos ollaan laskemassa, potentiaalia jännitelähteen negatiivisen navan puolella.
Ratkaistaan virtapiirin yksittäisten haarojen kautta kulkevat virrat.
{\bar {E}}_{1}={\bar {V}}_{Y}-{\bar {I}}\cdot {\bar {Z}}_{1}
0={\bar {V}}_{Y}-{\bar {I}}\cdot {\bar {Z}}_{2}
-{\bar {E}}_{3}={\bar {V}}_{Y}-{\bar {I}}\cdot {\bar {Z}}_{3})
{\bar {E}}_{4}={\bar {V}}_{Y}+{\bar {I}}\cdot {\bar {Z}}_{4}
\Rightarrow {\bar {I}}_{1}={-({\bar {E}}_{1}-{\bar {V}}_{Y}) \over {\bar {Z}}_{1}}
\Rightarrow {\bar {I}}_{2}={(-{\bar {V}}_{Y}) \over {\bar {Z}}_{2}}
\Rightarrow {\bar {I}}_{3}={({\bar {E}}_{3}+{\bar {V}}_{Y}) \over {\bar {Z}}_{3}}
\Rightarrow {\bar {I}}_{4}={({\bar {E}}_{4}-{\bar {V}}_{Y}) \over {\bar {Z}}_{4}}
Muita virtapiirien laskentamenetelmiä

Nortonin menetelmä
Theveninin menetelmä
Kirchhoffin laskentamenetelmä
Silmukkamenetelmä
Solmumenetelmä
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Virtapiirit ja verkot.  Helsinki:  Otatieto, 2001 (1976).  ISBN 951-672-082-X
Wilhelm Amatius Tötterström

Wilhelm Amatius Tötterström (4. marraskuuta 1860, Helsinki – 6. lokakuuta 1933, Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. W.A. Tötterström suoritti arkkitehdin tutkinnon Suomen polyteknillisessä opistossa 1885. Seuraavana vuonna hän aloitti ylimääräisenä arkkitehtina Yleisten rakennusten ylihallituksessa. Hän toimi ensin vt. lääninarkkitehtina Mikkelissä vuodesta 1891 ja sitten Oulussa vuodesta 1894 kunnes sai nimityksen lääninarkkitehdiksi 15. lokakuuta 1895. Vuosina 1902–1907 hän toimi Mikkelin lääninarkkitehtina ja tämän jälkeen Hämeen lääninarkkitehtina vuoteen 1914 asti, jolloin siirtyi Yleisten rakennusten ylihallituksen I arkkitehdiksi.
Töitä

Mikkelin VPK:n talo (nyk. Mikkelin teatteri) – 1893
Oulun ruotsalaisen lyseon voimistelusali (nyk. arkkitehtuurin osaston kirjasto) – 1895
Kemin leipätehdas – 1897
Reisjärven kirkko (rakennettu 1820) – korjauksia ja nykyinen ulkoasu – 1900
Kunnalliskoti Hämeenlinna – 1902
Mikkelin maanmittauskonttorin laajennus – 1903
Pyhännän kirkko – 1908
Pyhännän kirkko kesällä 2008.
Yhdysvaltain presidentinvaali

Yhdysvaltain presidentinvaali on epäsuora vaali, jossa valitaan Yhdysvaltain presidentti ja varapresidentti. Vaali pidetään neljän vuoden välein. Äänestäjät valitsevat valitsijamiehet, jotka sitten valitsevat presidentin ja varapresidentin. Vaali pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1792. Vaali pidetään aina tiistaina, marraskuun 2.–8. päivien välillä. Viimeisin presidentinvaali pidettiin 5.marraskuuta 2024 ja seuraava pidetään vuonna 2028.
Ehdokkuus ja äänioikeus

Yhdysvaltain perustuslain mukaan presidenttiehdokkaan tulee täyttää seuraavat ehdot:
Syntyperäinen Yhdysvaltain kansalainen
Vähintään 35-vuotias
Asunut Yhdysvalloissa vähintään 14 vuotta ennen vaaleja
Äänioikeus presidentinvaaleissa määräytyy henkilön kotiosavaltion mukaan. Osavaltio määrittelee, kuinka kauan henkilön on täytynyt asua osavaltiossa ennen kuin hän voi rekisteröityä äänestäjäksi. Lisäksi hänen tulee olla vähintään 18-vuotias Yhdysvaltain kansalainen. Yhdysvaltain asuttujen territorioiden (Puerto Rico, Guam, Neitsytsaaret, Pohjois-Mariaanit ja Amerikan Samoa) asukkaat eivät voi äänestää presidentinvaaleissa, mikä sulkee vaaleista pois noin 3,5 miljoonaa ihmistä.
Perustuslain mukaan keneltäkään vähintään 18-vuotiaalta kansalaiselta ei saa evätä äänioikeutta rodun, sukupuolen, uskonnollisen vakaumuksen, vammaisuuden tai seksuaalisen suuntautumisen perusteella. Pohjois-Dakotaa lukuun ottamatta äänestäjien täytyy myös rekisteröityä oma-aloitteisesti.
Vaalitapa

Osavaltiot saavat valitsijamiehiä saman verran kuin niillä on edustajia kongressissa eli edustajainhuoneessa ja senaatissa yhteensä. Edustajainhuoneen paikkaluvut taas määräytyvät osavaltioiden väkiluvun mukaan (kuitenkin vähintään yksi), ja senaattiin saa jokainen osavaltio edustajia kaksi. Näin ollen osavaltio saa minimissään kolme valitsijamiestä. Yhdysvaltain presidentinvaali suosii siis jonkin verran pienempiä osavaltioita.
Osavaltiossa eniten ääniä saanut ehdokas saa kaikki osavaltion valitsijamiehet, pois lukien Maine ja Nebraska, joissa äänet saattavat jakautua useammalle ehdokkaalle. Koska useimmissa osavaltioissa voittaja osataan arvioida jo ennen vaaleja, vaalikampanjointi keskittyy usein vaa’ankieliosavaltioihin, joissa ehdokkaiden kannatukset ovat tasoissa.
Osavaltiopohjainen vaalijärjestelmä ja kaksikamarinen kongressi ovat liittovaltiota muodostettaessa tehtyjä kompromisseja.
Epäsuora valintatapa mahdollistaa tuloksen, jossa vähemmän ääniä maanlaajuisesti saanut ehdokas voittaa vaalin. Esimerkiksi vuoden 2016 vaaleissa Hillary Clinton (D) sai 3 miljoonaa ääntä enemmän kuin Donald Trump (R), mutta Trumpista tuli presidentti, koska hän sai enemmän valitsijamiehiä voitettuaan niukasti monia osavaltioita. Myös George W. Bush (R) ja kaksi aiempaa presidenttiä hävisivät äänissä mutta voittivat vaalit. Jotkut demokraatit ovatkin vaatineet vaalijärjestelmän muuttamista.
Vaalitapa > Maine ja Nebraska

Maine ja Nebraska ovat ainoat osavaltiot, joissa eniten ääniä saanut ehdokas ei automaattisesti voita kaikkia osavaltion valitsijamiehiä. Molemmissa osavaltioissa käytetään ns. kongressivaalipiirimetodia (engl. Congressional District Method), jossa valitsijamiehet jaetaan sen perusteella, kuka ehdokkaista voitti eniten ääniä missäkin kongressinvaalien vaalipiirissä. Järjestelmä on ollut käytössä Mainessa vuodesta 1972 ja Nebraskassa vuodesta 1996 lähtien.
Molemmissa osavaltioissa eniten ääniä saanut voittaa automaattisesti senaattorien kaksi valitsijamiestä. Loput valitsijamiehet jaetaan edustajainhuoneen vaalipiirien mukaan. Mainessa näitä valitsijamiehiä on kaksi ja Nebraskassa kolme.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain presidentinvaali Wikimedia Commonsissa
| n k Yhdysvaltain presidentinvaalit |
| --- | --- | --- |
: 1788–1789 1792 1796 1800 1804 1808 1812 1816 1820 1824 1828 1832 1836 1840 1844 1848 1852 1856 1860 1864 1868 1872 1876 1880 1884 1888 1892 1896 1900 1904 1908 1912 1916 1920 1924 1928 1932 1936 1940 1944 1948 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1996 2000 2004 2008 2012 2016 2020 2024
Tähtisumua (romaani)

| Tähtisumua> Stardust.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Neil Gaiman
Kuvittaja:  Charles Vess
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  1998
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  226
ISBN:  951-1-16455-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tähtisumua (Stardust) on Neil Gaimanin kirjoittama fantasiaromaani vuodelta 1998. Charles Vess on tehnyt kirjaan runsaan kuvituksen, jota ei kuitenkaan ole sisällytetty Otavan julkaisemaan suomennokseen. Ensimmäinen suomenkielinen painos julkaistiin vuonna 2000. Sen on suomentanut Mika Kivimäki.
Juoni

Tarina kertoo nuoresta englantilaisesta Tristran Thornesta, joka ylittää haltioiden maan rajan hakeakseen sinne pudonneen tähden ja todistaakseen siten rakkautensa Victoria-neidolle. Rajan tuolla puolen Myrskynpesän valtakunnassa pudonneesta tähdestä on kuitenkin kiinnostunut moni muukin.
Sovitukset

Vuonna 2007 kirjasta tehtiin samanniminen elokuvasovitus, jonka pääosissa ovat Charlie Cox ja Claire Danes.
Kirjallisuutta

Gaiman, Neil: Tähtisumua.  (Suom. Mika Kivimäki)  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16455-4
Gaiman, Neil & Vess, Charles: Stardust: Being a romance within the realms of faerie.  (Story by Neil Gaiman. Pictures by Charles Vess)  Vertigo/DC Comics, 2007.  ISBN 978-1-4012-1190-5  (englanniksi)
Aiheesta muualla

M. G. Soikkeli: Veritekoja haltiamaassa. Aikakone 8.5.2000.
Sari Peltoniemi: Tähtisumua (Arkistoitu – Internet Archive). Kalaksikukko 25.5.2000.
Debbie Skolnik: Stardust (Arkistoitu – Internet Archive). Green Man Review. (englanniksi)
Russ Allbery: Stardust. 5.3.2007. (englanniksi)
Scott Shaffer: Stardust (Arkistoitu – Internet Archive). SF Signal 28.8.2009. (englanniksi)
Töölöntori

Töölöntori kesällä 2008.
Kulttuuritalo Sandels Töölöntorin länsilaidalla.
Näkymä Töölöntorilta Topeliuksenkadulle.
Töölöntori (ruots. Tölö torg) on tori Helsingissä Taka-Töölössä Runeberginkadun ja Topeliuksenkadun risteyksessä. Se rajoittuu Runeberginkadun, Tykistönkadun, Töölöntorinkadun ja Sandelsinkadun väliin.
Useimmat talot Töölöntorin ympärillä ovat umpikorttelitaloja, jotka on rakennettu 1930-luvulla. Taka-Töölön 1930-luvun alun asuin­kerros­talo­arkkitehtuurissa on vaikutteita klassismista ja art deco -tyylistä sekä myös funktionalismista. Torin kohdalla Runeberginkadun toisella puolella sijaitsee Kulttuuritalo Sandels, jonka naapurina on myös Töölön kirkko.
Tori oli merkittynä jo Töölön vuosina 1906 ja 1916 vahvistetuissa asemakaavoissa. Aluksi sen nimenä oli Iso tori tai Isotori (ruots. Stortorget), mutta vuonna 1928 se sai nykyisen nimensä.
Torilla on torikauppaa maanantaisin klo 6.30–14 ja tiistaista lauantaihin klo 6.30–18.
Raitiovaunulinja viidellä oli päätepysäkki Töölöntorilla vuosina 1958–1985.
Sandelsinkadulla Töölöntorin reunalla sijaitseva Alko muutti syyskuussa 2017 tyylinsä nostalgiseksi. Siellä on palvelutiski, jolta myynti tapahtuu vanhaan malliin. Alkon toimitusjohtajana vielä alkuvuodesta 2017 toiminut Hille Korhonen on todennut: "Siihen aikaan, kun Alkossa oli tiskimyymälöitä, rekrytointiohjeissa todettiin, että pitää olla virkamiesmäinen käytös eli ei saanut hymyillä. En tiedä, onnistuuko se tänä päivänä"
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Töölöntori Wikimedia Commonsissa
Töölön art deco-porrashuoneet (Arkistoitu – Internet Archive)
Tähtilampun alla

| Tähtilampun alla J>  Karjalainen yhtyeineen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991–1992
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: CD-levy, LP, C-kasetti
 Tuottaja(t): Janne Haavisto
 Tyylilaji: poprock, blues rock, folk rock
 Kesto: 43.33
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista 1.
J. Karjalaisen muut julkaisut
| Päiväkirja 1991 | Tähtilampun alla 1992 | Villejä lupiineja 1994 |
Tähtilampun alla on J. Karjalaisen kokoonpanolla J. Karjalainen yhtyeineen tekemä äänite. Albumi on äänitetty joulukuussa 1991 Finnvoxissa Helsingissä ja Keltaisessa talossa Kosken asemalla (laulut). Miksattu ja masteroitu Finnvoxissa tammikuussa 1992.
Kappaleet

Kaikki säv. ja san. J. Karjalainen, ellei toisin mainita.
Espanja – 3.50
Mies, jolle ei koskaan tapahdu mitään – 4.47 (säv. J. Karjalainen & Esa Kaartamo, san. J. Karjalainen)
Mitä miehen täytyy tehdä? – 2.47
Avaruuden ikkuna – 2.38
Telepatiaa – 3.57
Louise – 4.20
Jaguar blues – 4.21
Mä tuon rahaa kotiin – 2.58
Jojo – 4.10
Syvä matala – 2.19
Onni – 2.30
Kuun maisemissa – 4.45
Albumin myynti ja menestyminen

Tähtilampun alla ylitti Suomessa sekä kulta- että platinalevyrajan jo julkaisuvuonnaan. Albumia on myyty Suomessa yli 71 000 kappaletta. Se on J. Karjalaisen uran neljänneksi eniten myynyt albumi. Emma-gaalassa albumin kappale ”Mies, jolle ei koskaan tapahdu mitään” voitti vuoden sävellyksen Emma-palkinnon. Lisäksi J. Karjalainen voitti vuoden miessolistin palkinnon, ja albumin tuottanut Janne Haavisto palkittiin vuoden tuottajana.
| Suomen Ääni- jakuvatallennetuottajat ÄKT | Vuosi |
| --- | --- |
Kultalevy (25 000 äänitettä): 1992
Platinalevy (50 000 äänitettä): 1992
Muusikot

J. Karjalainen – laulu, kitara, mandoliini, haitari, Yamaha DX-7 -kosketinsoitin
Pekka Gröhn – basso
Janne Haavisto – rummut, helistimet ja kolistimet
Mikko Lankinen – kitara
Matti Pitsinki – mandoliini, kitara, urut
sekä Arto Tamminen – sello
ja Pelle Miljoona – laulu kappaleen "Avaruuden ikkuna" kertosäkeessä
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
| n k J>  Karjalainen |
| --- | --- |
J. Karjalainen ja Mustat Lasit:  J. Karjalainen ja Mustat lasit  Yö kun saapuu Helsinkiin  Tatsum tisal  Tunnussävel  Doris  Varaani  Kookospähkinäkitara  Lumipallo  Live 
J. Karjalainen:  Keltaisessa talossa  Lännen-Jukka  Paratiisin pojat  Polkabilly Rebels  Et ole yksin  Sinulle, Sofia  Sä kuljetat mua  Soulavaris 
J. Karjalainen yhtyeineen:  Päiväkirja  Tähtilampun alla  Villejä lupiineja 
J. Karjalainen Electric Sauna:  J. Karjalainen Electric Sauna  Laura Häkkisen silmät  Electric picnic  Marjaniemessä  Valtatie 
J. Karjalainen Electric Sauna:  Kokoelma  Suurimmat hitit  Vanhaa rautaa – keihäänkärkiä 1992–2004  Juhlakokoelma 1981–2005  J. Karjalainen – kaikki hitit 
DVD:t:  Mikä mahtaa olla in? 
Muuta:  diskografia
Tönnön silta

| Tönnön silta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2 (kapeaa)
Ylittää:  Porvoonjoen
Sijainti:  Tönnö, Orimattila
Ylläpitäjä:  Orimattilan kunta
Siltatyyppi:  teräsbetoninen kaarisilta
Pisin jänneväli:  23,5 m
Pituus:  37 m
Leveys:  6,5 m
Avattu liikenteelle:  1911
Koordinaatit:  60°47′50.6″N, 025°41′38.0″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tönnön silta on Orimattilan Tönnön kylässä oleva Porvoonjoen ylittävä silta. Se on Suomen ensimmäinen kaarisilta ja vanhin säilynyt teräsbetoninen silta. Silta valmistui vuonna 1911.  Sillassa on rinnakkain kolme erillistä betonikaarta. Sen pituus on 37 metriä, leveys 6,5 metriä ja vapaa aukko sillan alla 22,5 metriä. Sillan suunnitteli Jalmar Castrén Artjärven kunnan ja Orimattilan kunnan yhteisen 1910 pidetyn kuntakokouksen päätöksellä. Aikaisemmin ei vastaavanlaista siltaa ollut rakennettu, koska rautabetonin käyttöön suhtauduttiin epäillen. Silta korvasi rappioituneen vanhan puusillan. Tientekoon velvoitetut maksoivat työn ja rakentamisesta vastasi Tampereen Sementtivalimo ja Rautabetoni Oy. Urakkahinta oli 14 780 markkaa. Silta oli yleisessä maantiekäytössä vuoteen 1971, jonka jälkeen sen rinnalle valmistui uusi silta ja vanha silta jäi kevyen liikenteen käyttöön. Sillasta tuli museosilta 1982. Siltaa korjattiin 1986–1987.
Sillan kivetty kansi.
Sillan eteläpuolella on Tönnönkoski. Silta ja sen viereinen koski kuuluvat Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin
Tönnön kyläjohtokunta järjestää vuosittain Tönnön sillan ja Tönnön myllyn läheisyydessä sillan pohjoispuolella Tönnön siltajuhlat. Sillalla järjestetään kylän köydenvetokilpailu.
Aiheesta muualla

Tiehallinto (Arkistoitu – Internet Archive)
Maininta asiasta Hämeen ympäristökeskuksen sivuilla
Museo on-line [vanhentunut linkki] kuva
Suomen museotiet, tieliikenteen museosillat ja rautateiden museosillat
| --- | --- |
Etelä-Karjala:   Niskapietiläntie  Maantiealikäytävä ”Karjasilta” 
Etelä-Pohjanmaa:   Kyrönkankaan kesätie  Mattilan silta  Perttilän riippusilta 
Etelä-Savo:   Kuortti–Miekansalmi-tie  Porrassalmentie  Enonkosken kivisilta  Virransalmen silta 
Kainuu:   Paltaniementie  Raatteentie  Möykkysenjoen silta  Tervasalmen silta  Kalliokosken ratasilta  Uitonsalmen alikulkusilta 
Kanta-Häme:   Porras–Renko-tie  Mierolan silta 
Keski-Suomi:   Koiviston paikallistie  Heinäjoen silta  Viherin silta 
Kymenlaakso:   Tallimäki–Virojoki-tie  Keskikosken silta  Korian silta  Mullinkosken silta  Salmen silta  Savukosken silta 
Lappi:   Magneettimäki  Nivajoki–Alajalve-tie  Seitajärventie  Simonkyläntie  Ahdaskurun silta  Saarenputaan silta  Aliojan ratasilta 
Pirkanmaa:   Peräkunnantie  Aunessilta  Markkulan silta 
Pohjanmaa:   Taistelutantereentie  Harrströmin kivisilta  Närpes Nybro  Tuovilan silta 
Pohjois-Karjala:   Vornantie  Haarajoen museosilta 
Pohjois-Pohjanmaa:   Saviselkä–Piippola-tie  Etelänkylän isosilta  Pattijoen silta  Ponkilan silta  Savisilta 
Pohjois-Savo:   Nikkilänmäentie  Taipaleen kanavan ratasilta  Taipaleen vanhan kanavan silta 
Päijät-Häme:   Tönnön silta  Heinolan rautatiesilta 
Satakunta:   Huovintie  Lankosken silta  Lapijoen silta  Tulkkilan silta 
Uusimaa:   Fagervikintie  Tuusulan Rantatie  Espoonkartanon Sågbron silta  Bobäckinpuron ratasilta  Hinthaaranjoen ratasilta  Kialan ratasilta 
Varsinais-Suomi:   Vanhalinnantie  Halikon vanha silta  Muntin silta  Aurajoen ratasilta 
| --- | --- |
Huom!: Savukosken silta on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Tönnön silta (Q18346742)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: silta
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Orimattila
koordinaatit: 60°48′N 25°41′E﻿ / ﻿60.8°N 25.69°E﻿ / 60.8; 25.69