stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gulag
Kirjallisuudessa > Aleksandr Solženitsyn

Kahdeksaksi vuodeksi gulagiin tuomittu venäläiskirjailija Aleksandr Solženitsyn on tehnyt gulagin maailmankuuluksi muun muassa kirjoillaan Ivan Denisovitšin päivä (vuodelta 1962), Syöpäosasto (vuodelta 1968), Ensimmäinen piiri ja Vankileirien saaristo (1973–1976). Hänen kuollessaan maailmassa oli myyty yli 30 miljoonaa hänen kirjoittamaansa kirjaa. Niitä oli käännetty noin 40 eri kielelle. Solženitsynille myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1970.
»Luultavasti kukaan yksityinen ihminen ei edistänyt yhtä paljon neuvostojärjestelmän hajoamista kuin kirjailija Aleksandr Solženitsyn.» 
(Jukka Mallinen)
Kirjallisuutta

Anne Applebaum: Gulag: Vankileirien saariston historia.  Suomentanut Antero Helasvuo. Helsinki:  Siltala, 2022.  ISBN 978-952-234-769-5
Cohen, Stephen F.: Gulagista selvinneet.  (The Victims Return. Survivors of the Gulag After Stalin, 2010.)  Suomentanut Petri Stenman. Helsinki:  Like: Suomen rauhanpuolustajat, 2013.  ISBN 978-952-01-0876-2
Khlevniuk, Oleg V.: The History of the Gulag: From Collectivization to the Great Terror.  (Translated by Vadim A. Staklo)  New Haven:  Yale University Press, 2004.  ISBN 0-300-09284-9
Ropponen, Ville & Sutinen, Ville-Juhani: Luiden tie: Gulagin jäljillä.  Helsinki:  Like, 2019.  ISBN 978-952-0-11842-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gulag Wikimedia Commonsissa
Gulag Online — virtual museum, Gulag.cz-yhdistyksen virtuaalinen GULAG-kartasto (englanniksi)
Memorial – leirivankien muistoa vaalivan yhdistyksen kotisivut (venäjäksi)
GULAG valokuva-albumi (liettuaksi)
Lager Project gulag.memorial.de (saksaksi) (Leirejä, elämäkertoja)
Kartta gulageista Neuvostoliiton alueella.
Naftali Aronovitš Frenkel, joka toimi useiden suurten, Gulag-järjestelmään kuuluneiden työleirien johtajana. Jotkin lähteet pitävät häntä Gulagin yhtenä alkuperäisenä kehittäjänä.
Pidätysselli vankileirillä Vorkutassa vuonna 1945.
Vankeja metsätöissä talvella 1936–1937.
HMS Belos (1885)

| HMS Belos |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lindholmenin telakka, Göteborg
Laskettu vesille:  1885
Palveluskäyttöön:  1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  755 t
Pituus:  50 m
Leveys:  8 m
Syväys:  4,1 m
Nopeus:  11,5 solmua
HMS Belos oli Ruotsin laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu sukellusveneiden pelastusalus.
Valmistus

Bergnings AB Neptun tilasi aluksen Göteborgista Lindholmenin telakalta. Alus laskettiin vesille 1885. Ruotsin laivasto lunasti aluksen vuonna 1940 ja se liitettiin laivastoon seuraavana vuonna.
Palvelus

Alus osallistui vuonna 1943 sukeltajien emälaivana uponneen sukellusvene HMS Ulvenin etsintöihin. Alukselta lähtenyt sukeltaja Alvar Eriksson paikansi kadonneen aluksen. Alus oli laivaston palveluksessa aina 1960-luvun alkuun, jolloin uusi HMS Belos korvasi sen.
Keltaviirubulbuli

| Keltaviirubulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Bulbulit Pycnonotus
Laji::  finlaysoni
Kaksiosainen nimi
 Pycnonotus finlaysoni  Strickland, 1844 

Katso myös
   Keltaviirubulbuli Wikispeciesissä   Keltaviirubulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaviirubulbuli (Pycnonotus finlaysoni) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltaviirubulbulia tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, vaikkakin harvinainen Kiinan eteläosissa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Beira (eläin)

| Beira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Gasellit Antilopinae
Suku::  Beirat Dorcatragus  Noack, 1894
Laji::  megalotis
Kaksiosainen nimi
 Dorcatragus megalotis  (Menges, 1894) 
Synonyymit
 Oreotragus megalotis Menges, 1894 
Katso myös
   Beira (eläin) Wikispeciesissä   Beira (eläin) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Beira (Dorcatragus megalotis)  on Koillis-Afrikassa elävä pienikokoinen gasellien alaheimoon kuuluva sorkkaeläinlaji. Se on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö

Beiran ruumiinpituus on 80–86 senttiä, säkäkorkeus 50–65 senttiä ja paino 9–11,5 kiloa. Naaraat ovat hieman uroksia kookkaampia. Turkki on karhea ja tuuhea. Selän ja niskan karvapeite on punertavanharmaa, ja karvojen aivan ulommaisimmat kärjet ovat valkoiset. Vatsapuoli on vaaleankeltainen, eikä ole niin vaalea kuin useimmilla muilla antiloopeilla. Valkoista on ainoastaan raajojen taipeissa. Kyljillä kulkee kyynärpäiltä takamukseen ulottuva tumma juova, joka erottaa vaalean karvoituksen selän punertavasta väristä. Raajojen yläosien ulkopinnat ovat kellertävänruskeat, kärkiosat tummemmat. Lyhyt, tuuhea häntä on punertavanharmaa Pää on kellertävänpunainen, ja silmiä ympäröivät vaaleat renkaat.
Beira on kevytrakenteinen. Sen peräpää on hartioita ylempänä, mistä johtuen sen asento on hieman kumara ja selän kaari pyöristynyt. Jalat ovat hoikat ja erittäin pitkät, sorkat lyhyet. Sorkkien alla on kivisessä maastossa etenemistä helpottavat pehmeät paksunnokset. Lajin näkyvin piirre ovat sen suuret ja soikeat, jopa 15 pitkät korvat. Korvien sisäosia peittää valkoinen karva. Vain uroksilla on sarvet. Ne ovat lyhyet, suorat ja pystyt. Sarvet kasvavat yleensä 7–10 sentin mittaisiksi, mutta voivat pisimmillään olla 12 tai jopa 13 sentin mittaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Beira elää vain Afrikan sarven alueella. Levinneisyysalue keskittyy Nogaal-laakson pohjoispuolelle Pohjois-Somalian Somalimaassa. Tarkkoja tietoja lajin levinneisyydestä ei kuitenkaan ole. Djiboutissa eläneen kannan säilymisestä ei ole varmaa tietoa, mutta vuonna 1993 niitä havaittiin rinteillä, jotka ovat lähellä Somalian ja Etiopian rajaa. Myöhempien tutkimusten mukaan maan beirakanta elää vain noin 250 neliökilometrin laajuisella alueella. Etiopiassa lajia on tavattu ainakin Luoteis-Somalian vastaisella rajalla olevilla Marmarvuorilla. Vuonna 1999 beirakannan kooksi arvioitiin 7 000 yksilöä, ja levinneisyysalueen laajuudeksi noin 35 000 neliökilometriä. Djiboutissa lajin lukumääräksi on arvioitu 50–150 beiraa.
Beiran elinympäristöä ovat kiviset ja kuivat kukkulat ja vuoristoalueet, joilla kasvavaa arokasvillisuutta hallitsevat akaasiapensaikot. Jyrkillä rinteillä se liikkuu harvoin.
Elintavat

Beirat liikkuvat pareittain tai 5–7 yksilön, harvoin jopa 12 yksilön laumoissa. Laumassa on yksi tai kaksi urosta, joita muut lauman jäsenet seuraavat. Lauma pitää hallussaan omaa puolustettavaa reviiriä. Useimpien muiden antilooppien tavoin beira on aktiivisimmillaan aamulla ja illalla. Keskipäivän se viettää lepäämällä. Lajilla on hyvä suojaväri, mutta se on arka ja pakenee herkästi. Beiran lähelle on hyvin vaikeaa päästä. Erikoislaatuisten sorkkien ansiosta beirat liikkuvat hyvin kallioilla ja jyrkänteillä. Vaaran uhatessa ne pakenevat nopeasti jyrkemmille rinteille parempaan turvaan. Tärkeimmät luonnolliset viholliset ovat aavikkoilves, leijona, leopardi, hyeenat ja sakaalit. Metsästäjät ovat kertoneet, että kun yhtä lauman jäsentä ammutaan, niin koko lauma lähtee karkuun, mutta palaa melko pian samalle paikalle.
Lajin ravinto koostuu lähinnä pensaiden lehdistä, mutta myös heinistä. Se syö ilmeisesti erityisesti kuivaa ruohoa ja kääpiömimosan lehtiä. Luultavasti se syö myös joitain karkeita yrttejä, joita kasvaa sen elinympäristössä kuitenkin vähän. Beiran elinalueet ovat laajalti vedettömiä, mutta se saa kaiken tarvitsemansa veden ravintokasveista.
Beiran lisääntymisestä tiedetään vain vähän. Vasat syntyvät luultavasti sadekauden alussa. Naaraan kantoaika kestää kuusi kuukautta, jonka jälkeen se synnyttää yhden vasan.
Beira ja ihminen > Etymologia ja löytöhistoria

Beira on saanut nimensä somalin kielestä. Se tunnetaan somalialaisten keskuudessa nimellä "beira" tai "behra". Suvun tieteellinen nimi Dorcatragus tulee kreikan kielen sanoista "dorkas" ja "tragos". "Dorcas" tarkoittaa gasellia tai antilooppia, "tragos" vuohipukkia. Lajinimi viittaa lajin suuriin korviin. Se tulee sanoista "megas" (suuri) ja "otos" (korva). Eurooppalaiset löysivät lajin vasta 1800-luvun lopulla. Vuonna 1885 kapteeni Swayne teki löytöretken Somalian kukkuloille ja kirjoitti "pienestä, punaisesta antiloopista, jolla on kalliohyppijän tavat". Somalialaiset kuitenkin tiesivät kyseessä olevan eri laji. Swaynelle kerrottiin, mistä beiroja voisi löytää, ja hän ilmeisesti saikin sekä uroksen että naaraan pään. Tiedot olivat hänelle riittäviä, ja hän kirjoitti lajista kuvauksen Lontoon eläintieteellisen seuran lehdessä.
Beira ja ihminen > Uhat ja suojelu

Beiran levinneisyysalue on supistunut ja kannan uskotaan olevan taantumassa. IUCN luokittelee sen vaarantuneeksi lajiksi. Vähenemisen syitä ovat kuivuus, karjan ylilaidunnuksesta johtuva elinympäristöjen heikkeneminen, rajoittamaton metsästys sekä pensaikkojen metsämaiden raivaus puuhiilen tuotantoa varten. Beiran arkuus ja pieni koko sekä vaikeakulkuinen, puustoinen elinympäristö ilmeisesti suojaavat sitä laajamittaiselta metsästykseltä. Beiraa ei tavata millään Afrikan sarven suojelualueella, eikä se kuulu mihinkään paikalliseen suojeluohjelmaan. Qatarin Al Wabrassa lajia kuitenkin tarhataan hyvällä menestyksellä vankeudessa.
Aiheesta muualla

Beira Antelope Al Wabra Wildlife Preservation (myös valokuvia)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q744078  Wikispecies: Dorcatragus megalotis  ADW: Dorcatragus  BOLD: 462573  CoL: 37CP5  EoL: 308538  GBIF: 2441197  iNaturalist: 42270  IRMNG: 10880962  ITIS: 625086  IUCN: 6793  MDD: 1006140  MSW: 14200539  NCBI: 1027983  Observation.org: 83197  Open Tree of Life: 607102  Paleobiology Database: 473803
Bengta

| Bengta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  21. maaliskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Benkta 
Vastineita eri kielissä:  Benita, Bente 
Nimen alkuperä:  Benedicta (lat. ’siunattu’)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bengta on ruotsalainen naisen etunimi. Se on muunnelma latinalaisesta naisennimestä Benedicta, joka vastaa miehennimeä Benedictus ja merkitsee ’siunattua’.
Ruotsissa Bengta on ollut yleinen nimi Skånessa, mutta Suomessa se on jäänyt harvinaiseksi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Bengta-nimisiä naisia on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 10–25.
Bengta lisättiin suomenruotsalaiseen almanakkaan vuonna 1973. Nimipäivä on 21. maaliskuuta.
Giovanni Bellini

Omakuva, n. 1500
Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Giovane donna nuda allo specchio,1515; Giovanni Bellini maalasi ensimmäisen alastoman naishahmonsa ollessaan noin 85-vuotias.
Giovanni Bellini (noin 1430–1516) oli venetsialainen renessanssiajan taidemaalari, joka tunnetaan myös nimellä Giambellino. Bellinin värinkäyttö oli Venetsian koulun tapaan lämminsävyistä ja koloristista. Hän oli ensimmäisten joukossa omaksumassa öljyväritekniikkaa.
Giovanni Bellini on kuuluisin Bellinin suvun taidemaalareista – hänen isänsä Jacopo Bellini ja veljensä Gentile Bellini olivat myös maalareita. Bellinin töissä näkyy hänen lankonsa Andrea Mantegnan vaikutus. Giovannin Bellinin vaikutus venetsialaiseen maalaustaiteeseen oli suuri. Hänen kuuluisimpia oppilaitaan olivat Giorgione ja Tizian.
Muiden aikansa venetsialaisten tapaan Giovanni Bellini ei ottanut kovin vahvoja vaikutteita antiikista, vaan keskittyi uskonnollisiin aiheisiin. Hän teki useita Sacra conversazione -sommitelmia, joissa kuvataan Madonnaa pyhimysten seurassa. Muita Bellinin suosimia teemoja olivat Kristus Getsemanessa ja pietà-aihe. Bellinin parhaana teoksena on pidetty Franciscus Assisilaista.
Maalauksia

Vanhan miehen pää, 1480
Enkelin ilmoitus (yksityiskohta), n. 1500
Ristiinnaulittu, 1500-luku
Runoilija Raffaele Zovenzonin muotokuva, 1467
Fra' Teodoro da Urbinon muotokuva, 1515
Doge Leonardo Loredanin muotokuva, n. 1501
Alzanon Madonna, n. 1485–1487
Giovanni Emon muotokuva, 1475–1480
Madonna, lapsi, Pyhä Pietari ja Sebastian, 1487
Pietà, n. 1460
Turbaanipäinen mies, 1490-luku
Johannes Kastaja, n. 1471
Accademia - Pala di San Giobbe, 1487
Pietà, n. 1460
Hieronymus erämaassa, n. 1450
Jumalten juhlat, 1514–1529
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
A World History of Art: Giovanni Bellini (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Web Gallery of Art (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  Prado  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Brooke Bennett

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 800 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 800 m vapaauinti |  |
| Pitkän radan MM-kilpailut  | Pitkän radan MM-kilpailut  | Pitkän radan MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Perth 1998 | 800 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Perth 1998 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Perth 1998 | 4x200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Rooma 1994 | 800 m vapaauinti |  |
| Lyhyen radan MM-kilpailut  | Lyhyen radan MM-kilpailut  | Lyhyen radan MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2000 | 800 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Ateena 2000 | 4x200 m vapaauintiviesti |  |
Brooke Marie Bennett (s. 6. toukokuuta 1980) on yhdysvaltalainen uimari.
Tampassa, Floridassa syntynyt Bennett on voittanut kolme olympiakultaa, joista ensimmäisen 800 metrin vapaauinnissa Atlantassa 1996. Sydneyssä 2000 hän voitti kultaa 400 ja 800 metrin vapaauinneissa.
Bennett on voittanut myös useita mitaleita maailmanmestaruuskilpailuissa, Pan-Amerikan kisoissa ja Pan-Tyynenmeren kisoissa.
Rok Benkovič

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rok Benkovič |  Rok Benkovič |  Rok Benkovič |  |
Maa:   Slovenia
Miesten mäkihyppy
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2005 | normaalimäki |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2005 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
Rok Benkovič (s. 20. maaliskuuta 1986 Ljubljana) on slovenialainen mäkihypyn maailmanmestari.
Benkovič aloitti mäkihypyn harrastamisen vasta 11-vuotiaana vuonna 1997. Vuonna 2003 hän voitti nuorten MM-hopeaa. Samana vuonna hän kilpaili aikuisten MM-kisoissa Val di Fiemmessä ja sijoittui suurmäessä 23:nneksi, normaalimäessä 31:nneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi.
Benkovičin uran paras saavutus on normaalimäen MM-kultamitali, jonka hän yllättäjänä voitti Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005. Hänellä ei ollut yhtään palkintosijaa mäkihypyn maailmancupissa ennen maailmanmestaruuttaan. Samoissa kisoissa pari päivää myöhemmin hän saavutti normaalimäen joukkuekilpailussa pronssimitalin Slovenian joukkueessa yhdessä Primož Peterkan, Jure Bogatajn ja Jernej Damjanin kanssa. Suurmäessä hän sijoittui viidenneksi, ja suurmäen joukkuekilpailussa Slovenia oli neljäs.
Benkovič sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 suurmäessä 29:nneksi, normaalimäessä 49:nneksi ja joukkuemäessä kymmenenneksi. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän sijoittui normaalimäessä 27:nneksi. Hänen paras saavutuksensa maailmancupissa on Oslon kilpailun neljäs sija maaliskuussa 2005.
Benkovič ilmoitti toukokuussa 2007 lopettavansa uransa, vain 21-vuotiaana.
Benetton B201

| Benetton B201 |
| --- | --- |
 Jenson Button Ranskan GP:ssä.
Talli:   Benetton
Suunnittelija(t):   Mike Gascoyne  Pat Symonds
Kuljettajat:  7.  Giancarlo Fisichella 8.  Jenson Button
Teknisiä tietoja
Renkaat:  M Michelin
Polttoaine:  Agip
Moottori:  Renault RS21 V10 (111°)
Voimansiirto:  6-vaihteinen puoliautomaattinen pitkittäissuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 2001
Kilpailuja:  16
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  1
MM-pisteitä:  10
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Benetton B201 oli auto, jolla Benetton osallistui Formula 1 -kauteen 2001.  Autoa ajoivat Giancarlo Fisichella, joka oli neljättä vuotta samassa tallissa ja Jenson Button, joka siirtyi talliin Williamsilta hyvän tulokaskauden 2000 jälkeen.
Kausi 2001 merkitsi Benettonille yhden aikakauden loppua. Talli, joka oli ollut olemassa kaudesta 1986 oli myyty vuonna 2000 Renaultille, joka toimitti moottoreita F1 -sarjaan ja ottaisi tallin kokonaan haltuunsa kaudelle 2002. Renaultin paluu Formula 1:een kolmen vuoden tauon jälkeen aiheutti vuoden aikana merkittäviä ongelmia.
Auton suurin ongelma oli epätavallisen laajakulmaiset (111°) moottoriasetukset.  Vaikka tämä tarjosi potentilaalisen aerodynaamisen edun, koska se sopi alemmaksi runkoon, moottorin alkuperäinen muoto aiheutti puutteita hevosvoimissa ja luotettavuudessa.  Kauden alkupuolisko oli katastrofi, koska autolla oli ongelmia päästä edes kahdenkymmenen parhaan joukkoon ja pystyi taistelemaan vain Minardia vastaan joukon hännillä. Giancarlo Fisichella onnistui kuitenkin saamaan pisteen Brasilian GP:ssä.
Kauden puolivälistä auto parani tasaisesti parannetulla aerodynamiikalla, tehokkaalla käynnistämisellä ja luistonestolla, joka toteutui kauden aikana.  Molempien autojen pääsemistä pisteille Saksan GP:ssä seurasi erinomainen suoritus Fisichellan saavuttaessa kolmannen sijan Belgian GP:ssä. Sen jälkeen auto oli vakavasti otettava taistelija pisteistä, vaikka Jenson Button hävisi tallikaverilleen koko kauden.
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa seitsemänneksi kymmenellä pisteellä.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Benetton | Renault V10 | M |  | AUS | MAL | BRA | SMR | ESP | AUT | MON | CAN | EUR | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | USA | JPN | 10 | 7. |
| 2001 | Benetton | Renault V10 | M |  Giancarlo Fisichella | 13 | Kesk. | 6 | Kesk. | 14 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 11 | 11 | 13 | 4 | Kesk. | 3 | 10 | 8 | 17 | 10 | 7. |
| 2001 | Benetton | Renault V10 | M |  Jenson Button | 14 | 11 | 10 | 12 | 15 | Kesk. | 7 | Kesk. | 13 | 16 | 15 | 5 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 9 | 7 | 10 | 7. |
Benaki-museo

| Benaki-museo Μουσείο Μπενάκη |
| --- | --- |
 Benaki-museon rakennus.
Tyyppi:  taidemuseo
Sijainti:  Kolonáki, Ateena, Attika, Kreikka
Perustettu:  1930
Kotisivut:  www.benaki.gr
Koordinaatit:  37°58′33″N, 23°44′25″E
 fiBenaki-museo 
   
Benaki-museo tai Benákis-museo (kreik. Μουσείο Μπενάκη, Mouseío Benáki) on museo Ateenassa Kreikassa. Museon perusti vuonna 1930 Antónis Benákis isänsä Emmanouíl Benákiksen muistoksi ja se on nykyisin lahjoitettu Kreikan valtiolle.
Museon pääpaikka on Benákisten suvun kartanossa Vasilíssis Sofías -kadulla Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustassa. Lisäksi museolla on useita muita rakennuksia eri puolella Ateenaa. Museon kokoelmat ovat Benákisten keräämiä tai peräisin muun muassa lahjoituksista.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu suuri määrä kreikkalaista taidetta esihistorialliselta ajalta nykypäiviin. Lisäksi museo esittelee muun muassa aasialaista, koptilaista sekä Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaiden taidetta. Museon islamilaisen taiteen kokoelma on nykyään sijoitettu erilliseen Islamilaisen taiteen museoon, joka toimii Kerameikóksen kaupunginosassa.
Antiikin aikainen hautauskuva miehestä, n. 200–250.
Kristuksen kärsimys. El Greco, 1566.
Kristuksen kirkastuminen. Ikoni 1600-luvulta.
Nuori kreikkalainen nainen. Henry W. Pickersgill, 1829.
Konstantinopoli. Kaiverrus vuodelta 1851.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benaki-museo Wikimedia Commonsissa
Μουσείο Μπενάκη - Benaki Musem. Museon verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi) (espanjaksi)
Henry Bell

Henry Bell
Henry Bell (7. huhtikuuta 1767 – 14. maaliskuuta 1830) oli skotlantilainen insinööri, joka toteutti ensimmäisen onnistuneen matkustajahöyrylaivaliikennöinnin Euroopassa.
Varhaiset vaiheet

Bell syntyi Torpichenissä Skotlannin Länsi-Lothianin alueella vuonna 1767 perheensä viidentenä poikana. Vanhemmat Patrick Bell ja Margaret Easton kuuluivat sukuun, joka aikanaan tunnettiin hyvin myllynrakentajista, rakennusmiehistä ja insinööreistä. Henry kävi kylän koulun ja oli harjoittelijana vuonna 1780 kivityöpajassa. Kolmen vuoden kuluttua hän meni enonsa luokse myllynrakentajan oppiin. Hän tutustui myöhemmin laivanmallien tekoon Borrowtounnessissa, ja vuonna 1787 hän suuntasi kiinnostuksensa laivojen mekaniikkaan. Tämän jälkeen hän vietti vuosia Lontoossa.
Bell palasi Skotlantiin 1790 ja asettui Glasgow'hun, jossa hän työskenteli kirvesmiehenä. Hän halusi sukunsa perinteiden mukaisesti valmistua rakennusinsinööriksi. Hän meni glasgowlaisen rakennusliikkeen palveluksen. Hän ei kuitenkaan menestynyt työssään.