stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lido Salonen

Juha Viljo Oskar ”Lido” Salonen (15. maaliskuuta 1950 Helsinki – 7. joulukuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen muusikko, lauluntekijä, ohjelmamyyjä, manageri ja valokuvaaja.
Salonen aloitti muusikkouransa 1960-luvulla perustamassaan Kalevala-yhtyeessä, jossa olivat mukana muun muassa Harri Saksala ja Remu Aaltonen. Salonen soitti yhtyeessä aluksi bassokitaraa mutta siirtyi myöhemmin kitaristiksi.
Salosen puoliso oli laulaja Hanna Ekola, jonka levyillä hän toimi muun muassa säveltäjänä, sovittajana ja tuottajana.
Hän työskenteli perustamissaan ohjelmatoimistoissa Rodeo, Lidon musiikki ja Pop Office sekä vaikutti usean suomalaisen yhtyeen taustavoimana, muun muassa Sleepy Sleepersin, Smackin ja Dingon. Hän toi Suomeen ulkomaisia yhtyeitä kuten Venomin ja Metallican, sekä järjesti myös musiikkifestivaaleja. Viimeisinä vuosinaan Salonen jätti musiikin harrastukseksi ja työskenteli valokuvaajana.
Lido Salonen on kirjoittanut vuonna 2001 julkaistun kirjan Elämä jota en olisi halunnut elää. Salosen valokuvia on hänen vaimonsa Hanna Ekolan kirjoittamissa uskonnollisissa kirjoissa.
Salonen kuoli keuhkosyöpään.
Teokset

Lido Salonen, Elämä jota en olisi halunnut elää, WSOY, 2001
Hanna Ekola, Arjen aurinkoa, Arkki, 2008, valokuvat Juha Salonen
Hanna Ekola, Otan osaa, Sley-kirjat, 2001, valokuvat Juha Salonen
Hanna Ekola, Surulla on aikansa : muistojeni kirja, Arkki, 2008, valokuvat Juha Salonen
Hanna Ekola, Valoa ja voimaa, Sley-kirjat, 2004, valokuvat Juha Salonen
Aiheesta muualla

Lido Salosen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Lasi kirkasta vettä

| Lasi kirkasta vettä Se |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1984
 Julkaistu: 1984
 Tyylilaji: Suomirock, uusi aalto
 Levy-yhtiö: Beta
Sen muut julkaisut
| Se 1983 | Lasi kirkasta vettä 1984 | Singlet 1997 |
Lasi kirkasta vettä on suomalaisen Se-yhtyeen neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Vuonna 2021 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.
Kappaleet

Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari, paitsi missä toisin mainitaan.
A-puoli
Kolme seuraavaa sekuntia – 3.20
Siltojen alla – 3.31
Kaunotar ja hirviö – 3.40 (säv. Yari, Kari Hipponen)
Valkeat yöt – 2.42
Punainen hame – 5.47
B-puoli
Puutarhassa. Ihanan päivällisen jälkeen – 3.53
800 naista – 3.01
Toinen joulupäivä – 3.10
Pikku pojan sydän – 4.06
Äkkiä viime kesänä – 3.46 (san. Yari, Kari Hipponen)
Tekijät > Kokoonpano levyllä

Yari: laulu, kitara, koskettimet
Eeva Koivusalo: basso
Kari Hipponen: kitara
Pentti Degerström: rummut
P. A. Ulmanen: kosketinsoittimet
lisäksi:
Esa Kotilainen: haitari ("Siltojen alla")
Jimi Sumén: kitara ("Punainen hame"), tamburiini ("Pikku pojan sydän")
Aiheesta muualla

Albumi Yarin sivuilla
Linda Grubben

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Linda Grubben Torinon olympialaisissa 2006  |  Linda Grubben Torinon olympialaisissa 2006  |  Linda Grubben Torinon olympialaisissa 2006  |  |
Maa:   Norja
Naisten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberhof 2004 | viesti |  |
|  Kultaa | Anterselva 2007 | normaalimatka |  |
|  Hopeaa | Pokljuka 2006 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2007 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Hochfilzen 2005 | normaalimatka |  |
|  Pronssia | Anterselva 2007 | viesti |  |
Linda Grubben (o.s. Tjørhom, s. 13. syyskuuta 1979 Stavanger, Norja) on entinen norjalainen ampumahiihtäjä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Linda, tuolloin vielä Tjørhom, hiihti toisen osuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti Saksan jälkeen hopeaa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 hän hiihti avausosuuden Norjan voittoisassa viestikvartetissa, jonka muut jäsenet olivat Gro Marit Istad-Kristiansen, Gunn Margit Andreassen ja Liv Grete Poirée; eroa toiseksi sijoittuneeseen Venäjään oli runsas minuutti.
Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 Tjørhom sijoittui kolmanneksi 15 kilometrin kilpailussa Andrea Henkelin ja Sun Ribon jälkeen, ero voittajaan oli yli puoli minuuttia. Pokljukan MM-sekaviestissä 2006 hän kuului Norjan hopeajoukkueeseen, joka hävisi kilpailun voittaneelle Venäjälle vajaan minuutin.
Tjørhom avioitui kesällä 2006 Norjan ampumahiihtojoukkueen valmentajan Roger Grubbenin kanssa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hän voitti normaalimatkan maailmanmestaruuden puhtaalla ammunnalla. Toiseksi sijoittunut – niin ikään ilman sakkoja selvinnyt – Florence Baverel-Robert hävisi yli minuutin. Takaa-ajossa Grubben ampui ainoan ohilaukauksensa ensimmäisellä pystypaikalla ja nousi sprinttikilpailun jälkeiseltä 18. sijalta hopealle, vain 7,1 sekuntia Magdalena Neunerille hävinneenä. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Norjan pronssijoukkueessa.
Maailmancupissa Grubben voitti kahdeksan osakilpailua, oli viidesti toinen ja yhdeksän kertaa kolmas. Kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan kuudes kaudella 2006–2007.
Linda Grubben lopetti uransa keväällä 2007.
Saavutuksia

Olympialaiset:
Salt Lake City 2002: viestissä hopeaa
Torino 2006: viestissä viides, yhteislähdössä neljästoista, takaa-ajossa viidestoista
MM-kilpailut:
Oslo 2000: 15 km:llä neljästoista
Oberhof 2004: viestissä kultaa
Hochfilzen 2005: 15 km:llä pronssia, viestissä viides, yhteislähdössä kahdestoista, takaa-ajossa neljästoista
Pokljuka 2006: sekaviestissä hopeaa
Anterselva 2007: 15 km:llä kultaa, takaa-ajossa hopeaa, viestissä pronssia, yhteislähdössä kuudes
Nuorten MM-kilpailut:
Forni Avoltri 1997: viestissä kultaa
Jericho / Val Cartier 1998: sprintissä hopeaa
Pokljuka 1999: sprintissä hopeaa, takaa-ajossa hopeaa, normaalimatkalla pronssia
Maailmancup:
Osakilpailuvoitot:
Kausi 2002–2003: Pokljuka / Östersund 7,5 km
Kausi 2003–2004: Anterselva yhteislähtö
Kausi 2004–2005: Oberhof 7,5 km
Kausi 2005–2006: Pokljuka 7,5 km, Oslo yhteislähtö
Kausi 2006–2007: Östersund takaa-ajo, Oberhof takaa-ajo, Anterselva 15 km
Kokonaiskilpailu:
Kausi 2004–2005: yhdeksäs
Kausi 2006–2007: kuudes
Livio Maritano

Livio Maritano (28. elokuuta 1925 Giaveno – 6. toukokuuta 2014 Torino) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 27. kesäkuuta 1948, ja hänet nimitettiin 19. lokakuuta 1968 Torinon vihkipiispaksi sekä Opitergiumin titulaaripiispaksi. Maritanon konsekroi piispaksi Francesco Sammartinon ja Francesco Bottinon avustama Michele Pellegrino 15. joulukuuta 1968.
30. kesäkuuta 1979 Maritano sai nimityksen Acquin hiippakunnan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 9. joulukuuta 2000.
Köniz

| Köniz |
| --- | --- |
 Könizin linna ja kirkko kaupungin keskustassa.
 vaakuna
 Köniz sijaitsee Keski-Sveitsissä.
 Köniz
 Koordinaatit: 46°55′48″N, 7°25′12″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Bernin kantoni
Hallintoalue (Verwaltungskreis):  Bern-Mittelland
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  51,06 km²
Korkeus:  505 - 940 m
Väkiluku (joulukuu 2013):  39 794
 – Väestötiheys:  779 as./km²
 
 www.koeniz.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Köniz on kaupunki Keski-Sveitsissä, Bernin kantonissa. Kaupungissa on noin 40 000 asukasta.
Sijainti

Köniz sijaitsee Aarejoen länsirannalla, Bernin kaupungin lounaispuolella. Köniz on Bernin välittömässä läheisyydessä muodostaen osan Bernin taajama-aluetta.
Liikenne

Moottoritie A2 kulkee Könizin kautta. BLS:n rautatie Bernistä Schwarzenburgiin kulkee kaupungin keskustan kautta. Myös SBB:n rautatie Bernistä Lausanneen ja BLS:n rata Bern–Thun kulkevat Könizin kautta.
Muuta

Könizissä on useita valtion keskusvirastoja, muun muassa Karttakeskus (Bundesamtes für Landestopographie, swisstopo).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Köniz Wikimedia Commonsissa
Le Castellet’n 6 tunnin ajo 2012

Paul Ricardin rata.
Le Castellet’n 6 tunnin ajo 2012 oli European Le Mans Series -kauden 2012 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 1. huhtikuuta Circuit Paul Ricard -moottoriradalla Le Castellet’ssa Ranskassa.
Kilpailun voitti Orecalla ajaneet Pierre Thiriet ja Mathias Beche.
Live in London

Live in London voi tarkoittaa:
Live in London (Andraé Crouchin albumi)
Live in London (Amon Düül II:n albumi)
Live in London (The Beach Boysin albumi)
Live in London (Brand New Heaviesin albumi)
Live in London (Bridgit Mendlerin EP)
Live in London (Deep Purplen albumi)
Live in London (Erja Lyytisen albumi)
Live in London (Gene Harrisin albumi)
Live in London (Goldfrappin albumi)
Live in London (Great Whiten albumi)
Live in London (Johnny Diesel and the Injectorsin EP)
Live in London (Judas Priestin albumi)
Live in London (The Only Onesin albumi)
Live in London (Leonard Cohenin albumi)
Live in London (Peggy Leen albumi)
Live in London (Pretendersin albumi)
Live in London (Regina Spektorin albumi)
Live in London (Ricky Skaggsin albumi)
Live in London (Sheer Greedin albumi)
Live in London (Steppenwolfin albumi)
Live in London (Steve Vain albumi)
Live in London (The Strokesin albumi)
Live in London (Testamentin albumi)
Hannah Montana: Live in London
I Told You I Was Trouble: Live in London, Amy Winehousen album
Lehtisten kartano

Lehtisten kartano sijaitsee Mietoisissa Mynäjoen varrella.
Kartanon ensimmäinen tunnettu omistaja oli 1583 kuollut valtaneuvos Herman Pietarinpoika Fleming. Fleming osti vuonna 1575 seitsemän maatilaa Tiirolan, Uhlun ja Rantavakkisten kylistä ja yhdisti tilat omistamaansa Kaskistenkartanoon antaen näin syntyneelle kartanolle nimen Lechtis. Hänen poikansa Klaus Hermaninpoika Fleming rakennutti Lehtisten harmaakivilinnan 1500-luvun lopulla. Linna tuhoutui tulipalossa 1600-luvun puolivälissä. 1650-luvulla paikalle rakenenttiin uusi kolmikerroksinen ja kolmitorninen linna, joka tuhoutui myös tulipalossa 1700-luvulla. Linnasta on nykyisin jäljellä harmaakivikellareita ja raunioita. 1700-luvulla rakennettiin uusi päärakennus, joka sekin tuhoutui tulipalossa 1820.
1600-luvulla kartanon omisti Henrik Klaunpoika Fleming, joka rakennutti 1641-1643 Mietoisten kirkon. Kartano joutui 1668 naimakaupan kautta Lauritsa Creutz nuoremmalle ja myöhemmin kartano siirtyi Creutzin suvulta Lybecker-suvulle, joka omisti kartanon 1800-luvun alkuun saakka. Myöhemmin kartanon omistajaia ovat olleet luutnantti Karl Gustaf Tollett 1830–1850, majuri Gustaf Jack 1850–1873, patruuna Oskar Mellqvist, tilanomistaja Sahlberg ja vuodesta 1886 maanviljelijä Johan Wilhelm Penikkala ja hänen perillisensä. 1920-luvulla Kaskisten ja Lehtisten kartanot erotettiin toisistaan ja Lehtisten kantatila omistajaksi tuli Jukka Lehtinen. Sittemmin kartanon on omistanut maanviljelijä Heikki Ahtinen.
Lehtisten kartanon nykyinen majuri Jackin rakennuttama kaksikerroksinen rapattu tiilinen päärakennus on peräisin 1850-luvulta. Kartanon siipirakennuksena on 1913 rakennettu entinen meijerirakennus. Kartanopuisto on perustettu jo 1600-luvulla.
Lehtisten kartanossa toimi 1900-luvun alkupuolella karjatalouskoulu. Tämän karjatalouskoulun rakennuksessa toimi 1970-luvulla Mietex niminen yritys. Mietexin lopetettua toimintansa turkulainen vaatevalmistaja Kaunotar perusti tiloihin puseroneulomon, joka työllisti 15 henkilöä. Tuotanto meni Neuvostoliittoon.
Aiheesta muualla

Raunio Lehtisten kartanon mailla, Johan Knutson piirros 1840-luvulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Antellin kokoelmat/Tikkasen kokoelma (Finna)
Lehtisten kartanon kamari punaisten tuhojen jälkeen kevättalvella 1918, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Keralan piirikunnat

Keralan piirikunnat, Etelä-Intiassa.
Keralan osavaltio Intiassa jakautuu 14 piirikuntaan. Useimpien nimi on sama kuin niiden hallintokeskus.
Alappuzhan piirikunta
Ernakulamin piirikunta
Idukkin piirikunta
Kannurin piirikunta
Kasaragodin piirikunta
Kollamin piirikunta
Kottayamin piirikunta
Kozhikoden piirikunta
Malappuramin piirikunta
Palakkadin piirikunta
Pathanamthittan piirikunta
Thiruvananthapuramin piirikunta
Thrissurin piirikunta
Wayanadin piirikunta
Leighin oireyhtymä

Leighin oireyhtymä (myös Leighin tauti eli subakuutti nekrotisoiva enkefalomyelopatia) on etenevä, perinnöllinen keskushermoston sairaus. Sen aiheuttaa solujen energia-aineenvaihdunnan häiriö. Se voi periytyä mitokondriaalisesti, peittyvästi tai X-kromosomaalisesti sen aiheuttavan geenivirheen sijainnista riippuen. Sairaus alkaa oireilla yleensä ensimmäisen ikävuoden aikana, on parantumaton ja johtaa kuolemaan noin puolissa tapauksista kolmeen ikävuoteen mennessä. Joskus oireyhtymä kuitenkin ilmenee lievempänä, jolloin oireiden alkaminen voi ajoittua leikki-ikään. Harvinaisissa tapauksissa oireilu voi alkaa jopa vasta aikuisiällä.
Leighin oireyhtymä sai nimensä ensimmäisen potilaan vuonna 1951 kuvanneelta Denis Archibald Leighilta. Ensimmäinen kuvaus oireyhtymän esiintymisestä sisarusparilla on vuodelta 1954. Yhteys mitokondrioiden toiminnan poikkeavuuteen havaittiin 1960–1970-luvuilla.
Sairauden aiheuttava geenivirhe sijaitsee noin 70 %:ssa tapauksista tuman ja noin 30 %:ssa tapauksista mitokondrion DNA:n geenissä. Tiedossa on kymmeniä geenejä, joiden virheet aiheuttavat sairautta. Tuman geenivirheisiin liittyy periytyminen peittyvästi tai X-kromosomissa, mitokondrion DNA:n geenivirheisiin mitokondriaalinen periytyminen.
Oireet

Useimmat Leighin oireyhtymää sairastuvat syntyvät terveen oloisina ja täysiaikaisina ilman mitään sairauteen viittaavia ulkoisia merkkejä. Monesti oireet alkavat virusinfektion jälkeen älyllisen ja liikunnallisen kehityksen hidastumisena tai pysähtymisenä. Sittemmin ne heikkenevät ja sairauden edetessä häviävät. Oireiston yhteydessä tavataan usein lihasjäntevyyden alentumista eli hypotoniaa. Sairauteen voi sen myöhemmissä vaiheissa kuulua lihasjäykkyyttä ja -nykinöitä. Muita mahdollisia oireita ovat muiden muassa tasapainovaikeudet, epileptiset kohtaukset sekä nielemis- ja hengitysvaikeudet.
Silmissä saattaa esiintyä erilaisia oireita, joihin kuuluvat silmävärve, karsastus ja näköhermon surkastuminen. Lisäksi ongelmia voi esiintyä korvissa, ja osalla potilaista todetaan kuulon huononeminen. Sairastuneet lapset saattavat olla kärttyisiä sekä itkuisia ja kärsiä ruokahaluttomuudesta. Joskus pituuskasvu ja painonkehitys ovat hidastuneita.
Oireita, joita tavataan keskushermoston ulkopuolella, ovat tyypillisimmin sydänlihaksen paksuuntuminen, anemia sekä häiriöt maksan ja munuaisten toiminnassa.
Opittujen taitojen menettäminen ja kokonaan ulkopuolisen hoidon varaan jääminen tapahtuvat kuukausien tai vuosien saatossa. Tyypillisesti sairaus etenee sitä nopeammin, mitä varhaisemmin oireilu on alkanut. Tavallisimmat kuolemansyyt ovat hengitysvajaus ja sydämen vajaatoiminta.
Yleisyys

Leighin oireyhtymästä on arvioitu kärsivän yhden 30 000–40 000 vastasyntyneestä. Esiintyvyydessä on populaatiokohtaista vaihtelua, sillä esimerkiksi Saguenay-Lac-Saint-Jeanin alueella Québecissä sairaudesta kärsii noin yksi 2 000:sta ja Färsaarilla noin yksi 1 700:sta.
Diagnoosi

Leighin oireyhtymän diagnoosi perustuu sairaudelle tyypillisiin oireisiin, aivojen magneettitutkimukseen ja tarvittaessa muuhun kuvantamiseen, veren ja selkäydinnesteen laboratoriotutkimuksiin sekä geenitutkimuksiin. Tarkkaan harkituissa tapauksissa lihaksesta otetaan koepala. Jos löydökset jäävät puutteellisiksi, vaikka osa niistä viittaa Leighin oireyhtymään ja potilaan oireet ovat sille ominaisia, käytössä on diagnoosi "Leighin kaltainen oireyhtymä". Aivojen valkeassa aineessa voidaan havaita tuhoutumista ja korvautumista glioosilla. Laboratoriotutkimuksissa useimmiten havaitaan koholla olevat maitohappopitoisuudet.
Aiemmin Leighin oireyhtymä voitiin todeta vasta ruumiinavauksessa löydetyistä aivokudosmuutoksista.
Hoito

Leighin oireyhtymän hoidossa lääkkeitä voidaan käyttää maitohappopitoisuuksien korjaamiseen ja epilepsiakohtauksiin sekä lihasjäykkyyteen ja sydänlihaksen paksuuntumiseen liittyviin oireisiin.
Kuntoutuksen, terapian ja apuvälineiden tarkoituksena on helpottaa liikkumista ja muita päivittäisiä toimintoja sekä ylläpitää toiminnallisuutta ja osallistumista niin pitkään kuin hoidon avulla mahdollista on.
Latvijas Basketbola līga

| Latvijas Basketbola līga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Latvijas Basketbola līgan kausi 2010–2011 
Laji:  koripallo
Maa(t):   Latvia
Perustettu:  1992
Joukkueita:  8
Hallitseva mestari:  Barons LMT
Eniten mestaruuksia:  BK Brocēni ja BK Ventspils (8)
TV:  LTV1
Sivusto:  basket.lv
Latvijas Basketbola līga (LBL) on Latvian korkein koripallosarja.
Joukkueet kaudella 2010–2011

Barons LMT
VEF Rīga
Ventspils
Valmiera
Liepājas lauvas
Zemgale
Turība
Latvijas Universitāte
Mestarit

| --- | --- |
 1992 BK Brocēni  1992–1993 BK Brocēni  1993–1994 BK Brocēni  1994–1995 BK Brocēni  1995–1996 BK Brocēni  1996–1997 BK Brocēni  1997–1998 BK Brocēni  1998–1999 BK Brocēni  1999–2000 BK Ventspils  2000–2001 BK Ventspils :  2001–2002 BK Ventspils  2002–2003 BK Ventspils  2003–2004 BK Ventspils  2004–2005 BK Ventspils  2005–2006 BK Ventspils  2006–2007 ASK Rīga  2007–2008 Barons LMT  2008–2009 BK Ventspils  2009–2010 Barons LMT
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Latvian valkovenäläiset

Latvian valkovenäläiset ovat Latviassa asuvia valkovenäläisiä. He ovat Latvian toiseksi suurin vähemmistöryhmä heti venäläisten jälkeen. Toisin kuin venäläiset ja ukrainalaiset, he ovat Latviassa jo useamman vuosisadan asunut vähemmistö, vaikka heistäkin monet ovat muuttaneet paikalle Latvian neuvostomiehityksen aikana.
Historia

Valkovenäläisiä on perinteisesti asunut Latgalessa, joka kuului aikoinaan Vitebskin kuvernementtiin. Valkovenäläisiä muutti Väinäjoen varteen etenkin 1600-luvulla Polatskista ja Smolenskista.selvennä Valkovenäläiset elivät paikallisten latgallien tapaan maaseudulla, kun taas puolalaiset, venäläiset ja juutalaiset asuivat kaupungeissa. 1920-luvun alku oli valkovenäläisen kulttuurin nousuaikaa Latviassa, ja tuolloin perustettiin esimerkiksi valkovenäläisiä kouluja ja jopa lukioita Ludzaan ja Väinänlinnaan. Latviassa julkaistiin valkovenäläisiä sanomalehtiä, kuten esimerkiksi Golos Belarusa -lehteä sekä Belaruskaya Shkola u Latvii -aikakauslehteä. Vuodesta 1928 lähtien Riiassa ja Väinänlinnassa toimi valkovenäläisiä teattereita. Latvian venäläiset ja puolalaiset eivät suhtautuneet kovin suopeasti valkovenäläisen kulttuurin kehittämiseen, sillä sille annetut rahat olivat pois heiltä. Vuosina 1924-25 valkovenäläisiä opettajia vastaan nostettiin syytteitä siitä, että he halusivat liittää Latgalen osaksi Neuvostoliittoa. Oikeudenkäynnit aiheuttivat valkovenäläisten koulujen sulkemisen. Valkovenäläiset alkoivat rekisteröidä itsensä venäläisiksi ja puolalaisiksi.selvennä Vuonna 1920 Latviassa oli 75 000 valkovenäläistä, mutta kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 1930 heitä oli enää 26 000.
Toisen maailmansodan jälkeen valkovenäläisiä muutti Latvian kaupunkien teollisuustyöpaikkoihin esimerkiksi Riikaan, Väinänlinnaan ja Liepājaan. Koulutustasoltaan valkovenäläiset olivat yleensä alemmalla tasolla kuin esimerkiksi juutalaisilla tai ukrainalaisilla siirtolaisilla.
Nykypäivä

Valkovenäläiset ovat sulautumassa venäläisväestöön. Venäjän kieli valtaa alaa valkovenäjältä, vain viidesosa valkovenäläisistä osaa kieltä ja vielä harvempi käyttää sitä aktiivisesti. Lisäksi seka-avioliitot venäläisten ja valkovenäläisten välillä ovat tavallisia. Lisäksi alhainen syntyvyys ja maastamuutto Valko-Venäjälle ovat vähentäneet heidän määräänsä. Latviassa toimii kaksi valkovenäläistä kulttuuriseuraa, vuonna 1988 perustettu Svitanak ja valkovenäjän kieleen keskittynyt Pramen. Pramenin yhteydessä toimii valkovenäläinen kansallismusiikkiyhtye Nadežda.
Aiheesta muualla

Пра час і пра нас (Kulttuuriseura Svitanakin sivut) svitanak.lv. Arkistoitu 9.9.2018. Viitattu 20.8.2010. (valkovenäjäksi)
Libyan energiapolitiikka

El Saharara öljykenttä Libyassa, Repsol YPF
Libyan energiapolitiikka kertoo Libyan energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot.
70 % Libyan BKT:stä oli öljyteollisuudesta vuonna 2008. Vuonna 2010 Libya tuotti 1,6 miljoonaa tynnyriä öljyä päivässä. 80 % Libyan tunnetuista öljyvaroista on Sirten alueella (Sirte basin).
Libya on Opecin jäsen ja kuuluu suuriin energiantuottajiin. IEA:n mukaan vuonna 2007 energian vienti oli 83 Mtoe. Vuonna 2007 Libya oli 73 miljoonalla tonnilla maailman öljyn ja öljyjalosteiden viennissä 10. sijalla.
Ydinvoima

Muammar Gaddafi vieraili Ranskassa Élysée-palatsissa syksyllä 2007. Ranska tarjosi Libyalle ydinvoimaa ja maat solmivat sopimuksen EPR-reaktorista. Ranskan poliittisesti epästabiilit ydinvoimakumppanit huolestuttavat riippumattomia kansalaisjärjestöjä, kuten Greenpeace.
Vienti

Vuonna 2009 Libyan öljyn ostajia olivat: Italia 32 %, Saksa 14 %, Kiina 10 %, Ranska 10 %, Espanja 9 %, USA 5 %, Brasilia 3 %, muu Eurooppa 14 % ja muu Aasia 4 %.
Eurostatin mukaan vuonna 2007 Libya vei Euroopan unioniin raakaöljyä 55 miljoonaa tonnia (Mt), mikä vastasi 9 % EU:n öljyn tuonnista. EU:n öljyn tuontimaista Libya oli volyymin mukaan 3. Venäjän (185 Mt) ja Norjan (84 Mt) jälkeen. Libyan maakaasun vienti EU:n oli vuonna 2004 noin 48 000 TJ ja vuonna 2007 noin 384 000 TJ, mikä oli 2,5 % EU:n tuonnista.
Livio Bieler

| Livio Bieler> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1993 (ikä 31) Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Uran tiedot
Seura:  Gardes Frontiere
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2016–
Paras sijoitus:  14.
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
Livio Bieler (s. 15. huhtikuuta 1993) on sveitsiläinen hiihtäjä. Hän hiihti ensimmäisen FIS maailmancup kilpailunsa Davosissa joulukuussa 2016. Seuratasolla hän edustaa Gardes Frontiere –seuraa.
Bielerin paras sijoitus maailmancupissa on Pyeongchangin yhdistelmäkilpailusta helmikuussa 2017, jolloin hän sijoittui 14. sijalle.
Lasisydän

| Lasisydän |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Kassila
Käsikirjoittaja:  Matti Kassila Tauno Yliruusi
Tuottaja:  Matti Kassila
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Osmo Harkimo Esko Nevalainen
Leikkaaja:  Nils Holm
Lavastaja:  Nils Holm Jorma Lindfors
Koreografi:  Helvi Jukarainen (tanhut)
Pääosat:  Jussi Jurkka Aila Pilvessalo Toivo Mäkelä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kassila & Harkimo
Ensi-ilta:  16. lokakuuta 1959
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  Suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lasisydän on Matti Kassilan ohjaama ja tuottama, kirjailija Tauno Yliruusin kanssa yhteistyössä käsikirjoittama elokuva vuodelta 1959. Elokuvassa menestynyt lasitaiteilija (Jussi Jurkka) pakenee elämän tyhjyyttä ja tapaa kulkurin (Toivo Mäkelä) ja bussiemännän (Aila Pilvessalo).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jussi Jurkka  | … |  lasitaiteilija   |
|  Aila Pilvessalo  | … |  bussiemäntä   |
|  Toivo Mäkelä  | … |  psykiatri & kulkuri   |
|  Matti Aulos  | … |  kauppaneuvos   |
|  Tuija Halonen  | … |  taiteilijan 2. tanssipari   |
|  Maikki Länsiö  | … |  Mirja, ”Mirri”   |
|  Martti Kainulainen  | … |  Mirrin veli   |
|  Toivo Lahti  | … |  Mirrin isä   |
|  Anja Hatakka  | … |  maalaistyttö   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  sihteeri   |
|  Leo Jokela  | … |  kauppias   |
|  Armas Jokio  | … |  veneen omistaja   |
|  Uljas Kandolin  | … |  bussinkuljettaja   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  autoa korjaava mies   |
|  Rauni Smeds  | … |  nainen auton vieressä   |
|  Brita Koivunen  | … |  laulusolisti   |
|  Pirkko Karppi  | … |  toimittaja   |
|  Mauno Hyvönen  | … |  toimittaja   |
|  Marja Korhonen  | … |  toimittaja   |
|  Kerttu Pälvi  | … |  nainen parvekkeella   |
|  Tarmo Manni  | … |  turisti   |
|  Nestori Lampi  | … |  turisti   |
|  Irja Kuusla  | … |  Mirrin äiti   |
|  Hannes Veivo  | … |  mies maantien laidassa   |
|  Pentti Irjala  | … |  humalainen pyöräilijä   |