Joseph Fouché
Elämänvaiheet > Nuoruus ja ura ensimmäisen tasavallan aikana

Fouché syntyi Le Pellerinissä lähellä Nantesia eri tietojen mukaan vuonna 1754, 1759, 1760 tai 1763. Hänen isänsä oli kauppalaivan kapteeni, joka kaavaili pojastaan merimiestä, mutta tämän fyysinen kunto ei kuitenkaan soveltunut siihen. Fouché opiskeli oratoriaanien kouluissa Nantesissa ja Pariisissa. Hän oli vuodesta 1782 opettajana collègeissa Niortissa, Saumurissa, Vendômessa, Juillyssa ja Arrasissa. Vallankumouksen alkuvaiheessa Fouché oli Nantesin oratoriaanikoulun johtajana. Kun veljeskunta lakkautettiin, hän irtisanoutui kokonaan kirkosta. Hän liittyi Nantesin paikalliseen jakobiiniklubiin ja kohosi sen puheenjohtajaksi. Monarkian kumoamisen jälkeen Fouché valittiin syyskuussa 1792 Loire-Inférieuren edustajana Ranskan uuteen parlamenttiin, kansalliskonventtiin. Hän kuului alun perin maltillisten tasavaltalaisten eli girondistien ryhmään, mutta äänestettyään tammikuussa 1793 kuningas Ludvig XVI:n kuolemantuomion puolesta hän lähentyi radikaalia vuoripuoluetta. Häntä pidettiin Jacques Hébertin ja Pierre Gaspard Chaumetten kannattajana.
Fouché oli helmikuusta 1793 alkaen kansalliskonventin komissaarina Ranskan maakunnissa. Hän järjesti kansalliskaartin Nantesissa ja värväsi vapaaehtoisia Vendéen kapinan kukistamiseen. Kesäkuusta lokakuuhun 1793 hän johti kristinuskon vastaista dekristianisaatiota Nièvressä. Terrorin aikana Fouché lähetettiin lokakuussa 1793 Lyoniin avustamaan Jean-Marie Collot d’Herboisia Lyonin kapinan jälkeisissä rankaisutoimissa. Fouché oli Lyonissa osaltaan vastuussa vastavallankumouksellisten armottomista joukkoteloituksista. Yhteishyvän valiokunnan enemmistön käännyttyä arvostelemaan Lyonin rankaisutoimia myös Fouché asettui tälle kannalle. Hänet kutsuttiin takaisin Pariisiin huhtikuussa 1794. Hänet valittiin kesäkuussa 1794 Pariisin jakobiiniklubin puheenjohtajaksi, mutta pian tämän jälkeen hän riitautui yhteishyvän valiokunnan johtavan hahmon Maximilien Robespierren kanssa. Ateistina esiintynyt Fouché pilkkasi Robespierren johdolla uudeksi valtionuskonnoksi luotua korkeimman olennon palvontaa, joten Robespierre järjesti hänet erotetuksi jakobiiniklubista 14. heinäkuuta 1794. Fouché oli mukana suunnittelemassa Robespierren syrjäyttänyttä thermidorin vallankaappausta kaksi viikkoa myöhemmin.
Fouché erotettiin kansalliskonventista 9. elokuuta 1795 ja vangittiin rangaistuksena osallisuudestaan Lyonin terrorissa. Hän kuitenkin vapautui yleisellä armahduksella jo 26. lokakuuta samana vuonna ja pysytteli sen jälkeen jonkin aikaa poissa politiikasta. Hänet yhdistettiin vanhoihin jakobiineihin. Hän pääsi direktoriohallituksen ja sen johtajan Paul Barrasin suosioon syyskuun 1797 niin sanotun fructidorin vallankaappauksen jälkeen. Fouché nimitettiin syyskuussa 1798 Ranskan lähettilääksi Milanoon Cisalppiseen tasavaltaan, mistä hän siirtyi tammikuussa 1799 lähettilääksi Haagiin Batavian tasavaltaan. Hänet kutsuttiin takaisin kotimaahan ja nimitettiin Ranskan poliisiministeriksi 20. heinäkuuta 1799. Hän auttoi kenraali Napoléon Bonapartea ja direktori Emmanuel Joseph Sieyèsiä suorittamaan 9. marraskuuta 1799 brumairen vallankaappauksen, jolla direktorio syrjäytettiin vallasta.