stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Kalm
Paluu Suomeen ja sotavuodet

Kalm palasi Suomeen vuonna 1934 ja muutti asumaan Janakkalaan. Saatuaan oleskeluluvan ja Suomen kansalaisuuden Kalm perheineen muutti toukokuussa 1935 Raumalle. Olga Kalm jäi asumaan Raumalle lasten kanssa ja piti kaupungissa hammaslääkärin vastaanottoa, Hans Kalm muutti 20 kilometrin päässä sijaitsevaan Pyhärannan kuntaan, jonne hän perusti Terveyshoitola Kalmia -nimisen täysihoitolan. Kalmilla oli vaikeuksia paikallisten viranomaisten kanssa, ja täysihoitola suljettiin lopulta talvisodan jälkeen keväällä 1940.lähde?
Kalm osallistui 1940-luvun alussa Suomen Kansallissosialistisen Työjärjestön toimintaan.
Jatkosodan alkuvaiheessa Kalm toimi heinäkuusta lokakuuhun 1941 Pieksämäen lähellä Naarajärvellä sijainneen Sotavankien järjestelyleiri n:o 2:n päällikkönä. Hänet vapautettiin puolustusvoimien palveluksesta lokakuun lopulla 1941 ja lähetettiin maaliskuussa 1942 opintomatkalle Saksaan tutustumaan sodanaikaisiin ravinto- ja terveyshuollon ratkaisumalleihin. Matka kesti tammikuuhun 1943, ja palattuaan Kalm asui Sippolan kunnan Kaipiaisen kylässä, jossa hän piti terveysparantolaa. Jatkosodan jälkeen Kalm pakeni marraskuussa 1944 kalastajaveneessä Raumalta Ruotsiin, koska hän pelkäsi joutuvansa pidätetyksi epäiltynä Naarajärven vankileirin toimintaan liittyvistä sotarikoksista.lähde?
Sodan jälkeiset vaiheet

Kalm siirtyi Ruotsista Yhdysvaltoihin vuonna 1946 pelätessään luovuttamista Neuvostoliittoon. Kertomansa mukaan Kalm toimi Yhdysvalloissa aluelääkärinä Etelä-Carolinan osavaltiossa vuosina 1946–1948 sekä sydäntautien erikoislääkärinä saman osavaltion Aikenissa vuosina 1948–1956. Hän kertoi myös valmistuneensa tänä aikana Meksikossa kirurgiksi ja saaneensa laillistetun lääkärin oikeudet sekä Yhdysvalloissa että Meksikossa. Kalm opiskeli homeopatiaa ja käytti työssään vuodesta 1952 alkaen vain homeopaattisia hoitomenetelmiä.lähde?
Palattuaan Suomeen vuonna 1957 Kalm sai samana vuonna laillistetun lääkärin oikeudet ja pääsi vuonna 1958 myös Suomen Lääkäriliiton jäseneksi. Hän piti yksityislääkärin vastaanottoa Pyhäjoella vuosina 1958–1960 ja Raumalla vuosina 1960–1969 ja hoiti vastaanotollaan potilaitaan homeopaattisilla lääkkeillä, ravitsemusohjeilla ja myös akupunktiolla. Vuonna 1968 Kalmilla oli hoidossaan kaksi diabetespotilasta, joista toinen joutui koomaan ja vammautui pysyvästi sen jälkeen kun Kalm oli antamiensa homeopaattisten lääkkeiden ohella vähentänyt potilaiden insuliiniannosta ja lopulta poistanut sen kokonaan. Tämän seurauksena Lääkintöhallitus kielsi tammikuussa 1969 Kalmilta potilaiden vastaanoton ja reseptien määräämisen, ja valitusten jälkeen korkein hallinto-oikeus vahvisti vuonna 1974 Kalmin lääkärinoikeuksien peruuttamisen. Oikeuksien pidättämiseen vaikutti myös se, että Kalmin Yhdysvalloissa suorittamiin lääketieteen opintoihin liittyi epäselvyyksiä. Mid-West Medical College, josta Kalm oli saanut tohtorin diplomin 1933, ei nimittäin kuulunut Yhdysvaltain lääkäriliiton hyväksymien lääketieteellisten yliopistojen luetteloon.lähde?
Kalm oli 1960–1970-luvuilla kirjeenvaihdossa Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtajan Timo I. Vasaman kanssa, jolloin hän liittyi myös Vapaa-ajattelijain liiton jäseneksi ja lähetti liitolle rahaa Vapaa Ajattelija -lehden tukemiseksi.lähde? Kalm muutti 1975 vaimonsa Olgan kuoleman jälkeen Raumalta Jyväskylään poikansa filosofian lisensiaatti Henry Kalmin perheen luo. Jyväskylässä asuessaan Kalm kirjoitti vielä vuosina 1978–1979 ravitsemusta käsitteleviä artikkeleita Suomen Maaseudun Puolueen pää-äänenkannattajaan Suomen Uutiset -sanomalehteen otsikolla ”Terveyttä ruoasta”. Hän kuoli 91 vuoden iässä Jyväskylässä 1981. Hänet on haudattu Jyväskylän Mäntykankaan hautausmaallelähde?.
Teokset

Kalmin pataljoona Suomen vapaussodassa ; muistelmiensa ja raporttiensa mukaan kuvannut Hans Kalm. Ahjo, Helsinki 1919
Pohjan poikain retki 1–2. WSOY 1921–1922
Elonilmiöt ja sähkö. Terveyshoitola Kalmia, Pyhäranta 1936
Mitä Kalmia on ja mitä se ei ole. Tekijä, Pyhäranta 1938, 2. p. 1938, 1939
Miten Kalmiassa voimistellaan. Tekijä, Pyhäranta 1938
Valon parantava voima. Tekijä, Pyhäranta 1938
Terveyden kiertokulku : tutkimus erikoisen terveestä kansasta. Maasta kasviin, kasvista ihmiseen, ihmisestä maahan. Alkuperäisen teoksen kirjoittaja G. T. Wrench, suomentaja Hans Kalm. Kustantaja: Kalmia, Pyhäranta. 1939
Organotropia as a basis of therapy. Tekijä, Rauma 1967, 5. painos 1970, 9. painos 1976, 10.–13. painokset nimellä Organotropia as a basis of therapy / Elinmielteisyys terapian perustana. H. Kalm, Jyväskylä 1977–1979
Saksalainen kenraali Otto von Brandenstein ja Hans Kalm tapaavat Lahdessa 20. huhtikuuta 1918.
Hans Kalm kuvattuna vuonna 1919.
Amyklaion

| Amyklaion> Ἀμυκλαῖον |
| --- | --- |
 Kommóksen arkeologista aluetta.
Sijainti
 Amyklaion
Koordinaatit:  35°00′48″N, 24°45′39″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kommós, Pitsídia, Faistós, Iraklion, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki, satama
Ajanjakso:  2000 eaa.–100 jaa.
Huippukausi:  1650–1250 eaa.
Kulttuuri:  minolainen kulttuuri antiikki
Alue:  Kreeta
Kaupunki:  Faistos
Aiheesta muualla
  Amyklaion Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amyklaion (m.kreik. Ἀμυκλαῖον, lat. Amyclaeum) oli minolaisaikainen ja antiikin aikainen kaupunki ja satama Kreetan saarella Kreikassa. Se toimi Faistoksen satamana. Kaupunki yhdistetään usein arkeologiseen kohteeseen, joka sijaitsee lähellä nykyistä Pitsídian kylää, ja tunnetaan paikan nykyisellä nimellä Kommós (kreik. Κομμός; myös Komós, Κομός). Ei kuitenkaan ole täysin varmaa, että kyseessä oli sama paikka.
Maantiede

Kommóksen arkeologinen alue sijaitsee Libyanmereen kuuluvan Messaránlahden rannalla Faistóksen kunnassa noin 1,8 kilometriä länteen Pitsídian kylästä, 2,5 kilometriä pohjoiseen Mátalan kylästä ja antiikin Matalan kaupungin paikasta, noin viisi kilometriä lounaaseen Agía Triádasta ja noin kuusi kilometriä lounaaseen Faistoksesta. Asutus oli rakennettu rannikon lähellä olleelle kukkulalle.
Historia

Kommóksen asutus perustettiin keskiminolaisella MM I -kaudella (noin 2160–1900 eaa.) ja kasvoi MM IB–MM III -kausilla (noin 1900–1600 eaa.). Kaupungin huippukautta olivat keskinen ja myöhäinen minolainen kausi noin ajalla 1650–1250 eaa. Tuolloin se toimi Faistoksen palatsikeskuksen satamana, ja sen kautta hoidettiin palatsin laajaa kaupankäyntiä. Kaupunki tuhoutui jossain välissä maanjäristyksessä, ja rakennettiin uudelleen myöhäisminolaisella kaudella.
Kaupunki lakkasi olemasta noin 1200 eaa. Minolaisen ajan jälkeen paikasta kehittyi uskonnollinen keskus. 1000-luvulla eaa. paikalle rakennettiin pyhäkkö, joka oli yhtäjaksoisessa käytössä antiikin ajalle saakka. Rakennustoiminta lisääntyi geometrisella kaudella. Paikka on ollut käytössä vielä roomalaisella kaudella noin 100-luvulle jaa. saakka.
Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta, mutta nykyisin katsotaan usein, että antiikin aikana paikka oli sama kuin Amyklaion, joka tunnetaan piirtokirjoituksista ja muista kirjallisista lähteistä. Nimi on doorilaisia edeltävä ja sen katsotaan liittyvän jotenkin Amyklaihin lähellä Spartaa. Kaupungin asukkaista käytettiin etnonyymejä Amyklaios (Ἀμυκλαῖος) ja Amyklaieus (Ἀμυκλαιεύς), feminiisissä Amyklaia (Ἀμυκλαία) ja Amyklais (Ἀμυκλαΐς).
Paikkaa tutki ensimmäisenä 1800-luvun lopulla arkeologi Antonio Taramelli. Hän piti Kommósta Homeroksen Odysseiassa mainittuna Menelaoksen haaksirikkopaikkana. Arthur Evans oli ensimmäinen, joka yhdisti paikan Faistokseen. Paikan järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1976–2005 Joseph Shawin johdolla.
Rakennukset ja löydökset

Kommóksen minolaisen kauden asutuksesta on löydetty katuja sekä useita rakennuksia, joista huomattavin (nk. Rakennus T) muistuttaa pientä minolaista palatsia: siinä on noin 39 × 28 metrin kokoinen keskuspiha, jota ympäröivät oletettavasti kaikilta sivuilta siipirakennukset. Kaupungista on löydetty myös rakennuksia, jotka liittyvät sataman toimintoihin, kuten varastoja ja sekä laivasuojaksi tulkittu (nk. Rakennus P), joka koostuu kuudesta noin 38 x 5,5 metrin kokoisesta hallista; sekä mm. prytaneion ja pylväshalleja. Osa rakennuksista on ollut koristeltu seinämaalauksilla. Kaupungin raunioista on löydetty muun muassa oliivinpuristimia. Asutus ajoittuu jälkipalatsikaudelle noin 1450–1100 eaa.
Minolaisen asutuksen vierestä alemmalta tasolta on löydetty antiikin aikaisen asutuksen jäänteitä. Se ajoittuu pääasiassa hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle. Asutukseen liittyy pyhäkkö, joka on ollut käytössä 1000-luvulta eaa. aina roomalaiselle kaudelle saakka. Antiikin aikaisiin rakennuslöytöihin lukeutuvat myös muun muassa 600–400-luvulle eaa. ajoitettu hestiatorion eli tila rituaaliselle ruokailulle sekä 600-luvulle eaa. ajoitettu pitkä oletettavasti kaupallisessa käytössä ollut rakennus.
Kaupungista on kaivettu vain osa, ja sen uskotaan levittäytyneen nykyiseltä arkeologiselta alueelta vielä ainakin pohjoiseen ja itään päin. Satamaa ja Faistosta on mahdollisesti yhdistänyt kivetty tie.
Kirjallisuutta

Shaw, Joseph W. & Shaw, Maria C. (toim.): Kommos: An Excavation on the South Coast of Crete, Volume I: The Kommos Region and Houses of the Minoan Town. Part I: The Kommos Region, Ecology, and Minoan Industries.  Princeton University Press, 2014.  ISBN 1400852951  Teoksen verkkoversio.
Shaw, Joseph W. & Shaw, Maria C. (toim.): Kommos V: The Monumental Minoan Buildings at Kommos.  Princeton University Press, 2006.  ISBN 9780691121239
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kommóksen arkeologinen alue Wikimedia Commonsissa
Kommóksen arkeologista aluetta.
Kommóksen arkeologista aluetta.
Kommóksesta löydetty kiviastia ja kansi, n. 1700–1450 eaa. Mesarán arkeologinen museo.
Kypria

| Kypria> Κύπρια.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Stasinos?
Kieli:  muinaiskreikka (eeppinen)
Genre:  eeppinen runous
Julkaistu:  600-luku eaa.
Sarja: Eeppinen kyklos
Seuraava:  Ilias
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kypria (m.kreik. Κύπρια, lat. Cypria) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoelma, joka kertoi Troijan sotaan johtaneista tapahtumista sekä sodan vaiheista ennen Iliasta. Se luetaan kuuluvaksi niin kutsuttuun eeppiseen kyklokseen ja tarkemmin Troijan kyklokseen. Eepos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan katkelmia.
Historia

Kypria-eepos ajoitetaan 600-luvulle eaa. Näin se kirjoitettiin myöhemmin kuin Homeroksen nimiin laitetut Ilias ja Odysseia. Sen kirjoittajana pidettiin myöhemmän antiikin aikana yleensä Stasinos Kyproslaista. Kirjoittajaksi mainitaan kuitenkin myös Hegesias Salamislainen ja Kyprias Halikarnassoslainen.
Koska Kypria käsittelee lukuisia eri myyttejä, se saattaa todennäköisemmin olla syntynyt pitkän ajan kuluessa ja monien henkilöiden kirjoittamana. Eepos sai nimensä siitä, että Afroditella, jonka eräs epiteetti Kypria oli, on siinä keskeinen osa. Tämä tukee sitä ajatusta, että runoelman perusjuoni voisi olla alkuperältään kyproslainen.
Monet tutkijat ovat katsoneet, että eepos oli kirjoitettu tarkoituksella niin, että se johtaisi Iliaan alkuun. Eepokseen viitattiin myös pidemmillä nimillä ta Kypria epea/epē (τὰ Κύπρια ἔπεα/ἔπη), ta Kypriaka (poiēmata) (τὰ Κυπριακὰ (ποιήματα)) ja Kypriakai historiai (Κυπριακαὶ ἱστορίαι).
Kirjallisuutta > Katkelmien käännöksiä

Cypria. Teoksessa Greek Epic Fragments, s. 64–107.  (From the Seventh to the Fifth Centuries BC. Edited and translated by Martin L. West. Loeb Classical Library 497)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2003.  ISBN 978-0-674-99605-2  Teoksen verkkoversio. Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Cypria. Teoksessa Hesiod, Homeric Hymns, Epic Cycle, Homerica.  (Translated by Hugh G. Evelyn-White. Loeb Classical Library 57)  London:  William Heinemann, 1914.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

West, M. L.: The Epic Cycle: A Commentary on the Lost Troy Epics.  Oxford University Press, 2013.  ISBN 9780199662258
Antiikin kreikkalaiset eepokset
| --- | --- |
Troijan kyklos:  Kypria  Ilias  Aithiopis  Pieni Ilias  Troijan tuho  Nostoi (”Paluut”)  Odysseia  Telegoneia 
Theban kyklos:  Oidipodeia  Thebais  Epigonoi  Alkmaionis 
Korintin kyklos:  Titanomakhia  Europia  Korinthiaka 
Muita:  Argonautika  Batrakhomyomakhia  Dionysiaka  Fokais  Jumalten synty  Kerkopes  Margites  Oikhalian valtaus  Posthomerica  Työt ja päivät
Urpolan koulu

| Urpolan koulu |
| --- | --- |
 Urpolan koulurakennus sijaitsi Mikkelin Urpolan kaupunginosassa, valtatien 5 läheisyydessä. Etualalla näkyy valtatien viereistä meluaitaa. Tämä koulurakennus purettiin vuosina 2020-2021 uudisrakennuksen alta.
Sijainti:  väistötilat: Prikaatinkatu 3, 50100 Mikkeli  entinen rakennus: Rinnekatu 8, 50100 Mikkeli (Urpola)
Koordinaatit:  entinen rakennus: 61.6783°N, 27.2630°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Luokat:  1–6
Oppilaita:  238 (2018–2019)
Verkkosivut
Urpolan koulu oli Mikkelissä toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulu sijaitsi alkujaan Urpolan kaupunginosassa Urpolanlammen pohjoispuolella ja valtatien 5 eteläpuolella. Koulun toiminnat siirrettiin väliaikaisesti Mikkelin ammattikorkeakoulun kampusalueen N-rakennukseen ja pihapiiriin sijoittuviin konttiluokiin vuonna 2020.
Koulua kävi noin 238 oppilasta, joista 228 oli varsinaisen alakoulun ja 10 valmistavan opetuksen oppilasta. Hallinnollisesti myös Moision sairaalan alueella toimivan sairaalakoulun alakouluikäisten opetus kuului Urpolan kouluun.
Kesällä 2019 kaupunki päätti purkaa koulun sisäilmaongelmien vuoksi. Purku alkoi vuoden 2020 lopulla. Korvaava uudisrakennus on Saimaanportin yhtenäiskoulu, joka suunniteltiin 850 oppilaan yhtenäiskouluksi (luokka-asteet 1-9) ja joka valmistui Urpolan koulun tontille lukuvuonna 2023-2024.Koulussa on noin 860 oppilasta ja noin 100 henkilökunnan jäsentä.
Aiheesta muualla

Oppilasalueet ja peruskoulut kartalla Mikkelin kaupunki, mikkeli.fi. Viitattu 20.6.2019.
Pethia manipurensis

| Pethia manipurensis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Pethia
Laji::  manipurensis
Kaksiosainen nimi
 Pethia manipurensis  (Menon, Rema Devi & Vishwanath, 2000) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pethia manipurensis on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Intiasta. Se kasvaa yleensä korkeintaan 6,2 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 2000. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Puheita kreikkalaisille

| Puheita kreikkalaisille> Ἐπιστολὴ πρὸς Ἕλληνας |
| --- | --- |
 Tatianoksen Puheita kreikkalaisille -teoksen kansilehti vuoden 1700 painoksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Tatianos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  teologia, apologia
Julkaistu:  n. 155–173 jaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Puheita kreikkalaisille (m.kreik. Ἐπιστολὴ πρὸς Ἕλληνας, Epistolē pros Hellēnas, lat. Oratio ad Graecos) on Tatianoksen varhaiskristillisellä ajalla 100-luvulla kirjoittama apologeettinen teos kristinuskon puolustukseksi.
Teoksen nimestä esiintyy useita erilaisia suomennoksia, kuten Kreikkalaisia vastaan, Kirjeitä kreikkalaisille ja Sana kreikkalaisille.
Historia

Tatianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hän oli kotoisin Assyriasta ja sai kreikkalaisen kasvatuksen. Teoksen Puheita kreikkalaisille ajoituksesta on erilaisia näkemyksiä: toisen mukaan se ajoittuisi noin vuosiin 155–165, toisen mukaan noin vuosiin 165–173. Tatianos kirjoitti sen oletettavasti Antiokiassa, toisin sanoen syntyperäisten kreikkalaisten parissa, ei pelkästään kreikkaa osaavien parissa. Teos on toinen Tatianoksen kahdesta säilyneestä teoksesta Diatessaronin ohella, ja ainoa, joka on säilynyt kokonaisuudessaan.
Tatianoksen teos edustaa varhaiskristillistä apologeettista kirjallisuutta, johon kuuluvat samalta vuosisadalta muun muassa Aristeideen Apologia, Justinos Marttyyrin Ensimmäinen ja Toinen apologia sekä Athenagoraan Vetoomus kristittyjen puolesta. Vaikka Puheita kreikkalaisille luetaan apologioiden joukkoon, se ei ole kuitenkaan apologia aivan samassa mielessä kuin nämä muut teokset, sillä se ei ole kristinuskon puolustuspuhe, joka olisi tarkoitettu luettavaksi esimerkiksi keisarin edessä. Se on kuitenkin osoitettu oppineelle yleisölle tarkoituksena esitellä näille kristinuskon hyviä puolia.
Sisältö

Puheita kreikkalaisille voidaan jakaa kolmeen osaan. Se alkaa johdannolla (luvut 1–4), jossa Tatianos kehottaa kreikkalaisia olemaan vähemmän ankaria ”barbaareja" (eli kristittyjä) kohtaan, koska nämä ovat todellisuudessa kreikkalaisia parempia. Tämän jälkeen seuraa toinen osa (luvut 5–30), joka antaa esityksen kristillisestä uskosta, mukaan lukien Logos, ylösnousemus, enkelit ja daimonit sekä sielu, samalla pyrkien osoittamaan kristinuskon ylivoimaisuuden kreikkalaiseen pakanauskontoon ja filosofiaan sekä erityisesti kreikkalaiseen mytologiaan nähden. Kolmas osa (luvut 31–41) pyrkii osoittamaan, että kristinusko on myös pakanallisia opetuksia vanhempi, ei ainoastaan parempi. Tatianoksen mukaan esimerkiksi Mooses olisi elänyt 400 vuotta ennen Homeroksen ylistämää Troijan sotaa. Lyhyessä päätöslauseessa Tatianos kertoo lyhyesti itsestään ja uskostaan ja kertoo pysyvänsä siinä.
Teos on tyyliltään halveksiva ja puhuu kreikkalaista ajattelua, uskontoa ja tapoja vastaan kaikissa sen muodoissa: kreikkalainen filosofia on väärää, kreikkalainen taide moraalitonta, kreikkalainen kirjallisuus lapsellista, kreikan kieli epäpuhdasta. Samalla teoksessa on paljon hyödyllisiä yksityiskohtia antiikin kreikkalaisesta kulttuurista, kuten esimerkiksi luettelo useista kreikkalaista veistoksista luvuissa 33–34.
Tatianoksen omaa tyyliä on luonnehdittu vaikeasti seurattavaksi. Tätä ei helpota se, että teoksen teksti on säilynyt nykyaikaan suhteellisen heikosti.
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia ja käännöksiä

Tatian the Assyrian: Address to the Greeks.  (Kääntäjä Benjamin P. Pratten)  Dalcassian Publishing Company, 2019.  ISBN 1987022815
Tatien (Tatianus Assyrius, Tatian): Oratio Ad Graecos and Fragments.  (Kääntäjä Molly Whittaker. Oxford early Christian texts)  Clarendon Press, 1982.  ISBN 0198268092
Tatiani: Oratio Ad Graecos - Scholar's Choice Edition.  Creative Media Partners, LLC, 2015.  ISBN 1297080599
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Karadimas, Dimitrios: Tatian's Oratio Ad Graecos: Rhetoric and Philosophy/theology.  (Nro 2. Regia Societas Humaniorum Litterarum Lundensis, Scripta minora. Scripta Minora Series, ISSN 0439-8912)  Almqvist & Wiksell, 2003.  ISBN 9122020500
Aiheesta muualla > Teos

Tatian: Address to the Greeks. New Advent. (englanniksi)
Tatian: Address to the Greeks. Wikisource. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Tatian's Address to the Greeks. Early Christian Writings. (englanniksi)
Iso arkana

Iso arkana (Arcana maiora) eli suurten salaisuuksien kortit on pääasiassa korteistaennustajien käyttämä nimitys tarot-pakan 22 kuvakortin ryhmästä. Tarot-pelien pelaajat kutsuvat niitä valteiksi. Tarot-pelaajien keskuudessa Arcana maiora -nimitystä pidetään yleensä erheellisenä, koska ennustaminen on kortteihin päälleliimattu ominaisuus.
Korttia numero 13 ”kuolemaa” pidetään usein virheellisesti kuoleman enteenä, vaikka kortti tarkoittaakin jonkin asian poistumista, katoamista tai uudelleensyntymistä.
Luettelo ison arkanan korteista

Suuren arkanan valttikorteilla on numerojärjestys, mutta korttien nimet ja numerot vaihtelevat hieman pakottain ja käännöksittäin.
*: Rider Waite -pakan 8. ja 11. kortit vastaavat muiden pakkojen 11. ja 8. kortteja
Mäntyharju

| Mäntyharju |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°25′05″N, 026°52′45″E
Maakunta:  Etelä-Savon maakunta
Seutukunta:  Mikkelin seutukunta
Kuntanumero:  507
Hallinnollinen keskus:  Mäntyharjun asemanseutu
Perustettu:  1595
Kuntaliitokset:  Pertunmaa (2025)
Kokonaispinta-ala:  1 210,98 km² 98:nneksi suurin 2022 
– maa:  981,21 km²
– sisävesi:  229,77 km²
Väkiluku:  5 534 159:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  5,64 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  11,2 %
– 15–64-v.:  51,3 %
– yli 64-v.:  37,5 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  95,4 %
– ruotsinkielisiä:  0,2 %
– muut:  4,4 %
Kunnallisvero:  8,5 % 210:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Juho Järvenpää
Kunnanvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Kok.   • Muut   • SDP   • PS   • KD:   7 7 5 4 3 1
www.mantyharju.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mäntyharju on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Savon maakunnassa. Kunnassa asuu 5 534 ihmistä, ja sen pinta-ala on 1 210,98 km², josta 229,77 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 5,64 asukasta/km².
Mäntyharjun naapurikuntia ovat Hartola, Heinola, Hirvensalmi, Joutsa, Kouvola, Mikkeli ja Savitaipale. Entisiä naapurikuntia ovat Heinolan maalaiskunta, Jaala, Pertunmaa, Ristiina, Suomenniemi ja Valkeala.
Mäntyharju on yksi Suomen suosituimmista mökkikunnista. Vuonna 2017 Mäntyharjulla oli enemmän mökkejä kuin asuttuja asuntoja.
Pertunmaa liitettiin Mäntyharjuun vuoden 2025 alussa.
Maantiede

Mäntyharjun asukkaista noin kaksi kolmasosaa asuu sen kaupunkimaisessa keskustaajamassa.
Noin viidesosa Mäntyharjun pinta-alasta on vettä. Kunnassa sijaitsee yli 450 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Suurimmat järvet ovat Vuohijärvi, Enonvesi, Korpijärvi, Juolasvesi, Pyhävesi, Kallavesi, Lahnavesi, Herajärvi ja Tuusjärvi.
Mäntyharjun Natura 2000-kohteita ovat liito-oravien takia suojellut Kolmikanta ja Kihtelysniemi, tärkeinä lohikalojen kutualueina suojellut Mäntyharjun reitin kosket sekä Sammakkolammen metsä, Rossinlammen metsä, Lahnaniemen, Solistonsuon ja Alatalon metsät, Laukoniemi, Kinalammen metsä, Pyhäniemi, Haapasaari - Luhtanen - Majaluhta, Mäyrävuoren–Seppälänjoen metsät, Ahvenjärven haka, Isosuo–Kivenholma, Sahinsuo, Anettu, Punakiven–Ahvenjärven metsät, Lautjärvi–Laukkala–Kaituenlampi ja Mäntyharjun Suursuo.
Maantiede > Mäntyharjun kylät ja kulmakunnat

Mäntyharjulla on 32 rekisterikylää (tieto vuodelta 1973):
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ahvenisto  Enonlahti (Enolahti)  Halmeniemi  Hietaniemi  Huopola  Hyyrylä  Jäniskylä  Karankamäki  Kinnilä (Kinni)  Korpilahti  Kousanniemi  |  Kukonkorpi  Kyttälä  Lahnaniemi  Leppäniemi  Luhtanen  Lyytikkälä  Mynttilä  Niinimäki  Nurmaa  Ollikkala  Outila  |  Paasola  Partsinmaa  Pertunmaa  Poitinniemi  Pärnämäki  Saviniemi  Särkemäki  Tiilikkala  Toivola  Vanonen  |
Kulmakuntia Mäntyharjulla ovat Kirkonkylä, Koirakivi, Käävänkylä, Pyhäkoski, Turkinkylä, Valtola ja Varpanen.
Maantiede > Pertunmaan kylät

Hartosenpää, Hölttä, Joutsjärvi, Karankamäki, Kirkonkylä, Koirakivi, Kuhajärvi, Kuortti, Kälkyttä, Lihavanpää, Mansikkamäki, Nipuli, Ruorasmäki, Ruuttila, Sydänmaa ja Vastamäki.
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Mäntyharjulla oli 6 054 asukasta, joista 3 754 asui taajamassa, 2 249 haja-asutusalueilla ja 51:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Mäntyharjun taajama-aste on 62,5 %. Mäntyharjun taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2023) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Mäntyharjun asemanseutu | 3 415 |
| 2 | Pertunmaan kirkonkylä | 405 |
| 3 | Kuortti | 239 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.