stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maantiepyöräily
Kilpapyöräilytermejä > Ajajatyyppejä

Yleisajaja on etevä monella eri osa-alueella. Suurissa ympäriajoissa tämäntyyppiset ajajat kykenevät kilpailemaan kokonaiskilpailun kärkisijoista pärjäämällä niin aika-ajoissa kun vuoristo-osuuksillakin.
Ylämäkiajajat ovat erikoistuneet nousemaan vuorten ja kukkuloiden jyrkkiä rinteitä nopeammin kuin muut. Nämä ajajat ovat harvemmin isokokoisia, ja eivät pärjää useinkaan aika-ajoissa. Osa näistä tavoittelee mäkikirikilpailun voittoa.
Sprinttereillä on räjähtävää voimaa jaloissaan joilla he pystyvät polkemaan lyhyitä matkoja muita nopeammin, mutta yleensä pärjäävät ylämäissä heikohkosti.
Puncheur on hyökkäävää ajotapaa suosiva ajajatyyppi, joka pärjää yksinäisissä irtiotoissa ja lyhyissä nousuissa. Nämä ajajat menestyvät usein kevätklassikkokilpailuissa.
Apuajaja tai apukuski (ranskaksi domestique eli "palvelija") on kilpailija, joka suuremmissa kilpailuissa ensisijaisesti avustaa ja tukee joukkueen kapteenia. Apukuski voi antaa peesiapua joukkueensa kapteenille, jotta tämä voi säästää voimiaan kilpailun ratkaisevia hetkiä varten. Apukuski voi myös esimerkiksi noutaa juomapullon kapteenilleen joukkueen huoltoautosta.
Aika-ajaja pystyy pitämään kovaa tempoa ajettaessa yksin kelloa ja jatkuvaa tuulta vastaan.
Kilpapyöräilytermejä > Muita pyöräilykäsitteitä

Hyökkäys tai isku on yhden tai useamman ajajan yhtäkkinen kiihdytys, yritys tehdä eroa pääjoukkoon.
Irtiotto on pieni ryhmä ajajia, jotka ovat päässeet irti pääjoukosta.
Peesaus tarkoittaa edelläajavan kilpailijan tarjoaman tuulensuojan hyväksikäyttöä polkemiseen tarvittavan energian vähentämiseksi.
Peloton (ranskan palloa tarkoittavasta sanasta) on pyöräilijöiden suuri pääjoukko maantiekilpailuissa.
Talli on useimmiten 10–20 ammattipyöräilijän muodostama joukkue joka pyrkii saavuttamaan menestystä kilpailuissa. Suurissa ympäriajoissa saa kustakin tallista osallistua 8 pyöräilijää.
Kapteeni on useimmiten joukkueen menestynein ja kokenein ajaja, jonka avuksi juokkueen apuajajat toimivat.
Grand Tour eli suuri ympäriajo tarkoittaa jotakin kolmesta tunnetuimmasta pyöräilyn etappikilpailuista, joita ovat Ranskan ympäriajo, Italian ympäriajo ja Espanjan ympäriajo.
Kirjallisuutta

Pakkanen, Jukka: Raateleva nousu: Johdatus ammattipyöräilyyn.  Helsinki:  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-833-8
Aiheesta muualla

Cycling Hall of Fame
Fillarikalenteri - Pyöräilijoiden yhteisöllinen kalenteripalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Pyöräilyunioni ry
Tilastotietoa ammattipyöräilystä (Arkistoitu – Internet Archive)
Porvoon kortteliajo käynnissä kesäkuussa 2005
Ammattipyöräilijä Tom Dumoulin aika-ajopyörän selässä.
Kilpailijoiden muodostama pääjoukko eli peloton
Piilokyttä

| Piilokyttä> Deep Cover |
| --- | --- |
 Elokuvan englanninkielinen DVD-kansi
Ohjaaja:  Bill Duke
Käsikirjoittaja:  Michael Tolkin   Henry Bean
Tuottaja:  Henry Bean   Pierre David
Säveltäjä:  Michel Colombier
Kuvaaja:  Bojan Bazelli
Leikkaaja:  John Carter
Pääosat:  Laurence Fishburne   Jeff Goldblum  Victoria Dillard
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:   15. huhtikuuta 1992    13. marraskuuta 1992
Kesto:  107 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piilokyttä (Deep Cover) on vuonna 1992 valmistunut yhdysvaltalainen trilleri, jonka ohjasi Bill Duke. Pääosissa olivat Laurence Fishburne ja Jeff Goldblum.
Dr. Dre ja Snoop Dogg sävelsivät elokuvan tunnusmusiikin, "Deep Coverin".
Juoni

Russell Stevens hakee paikkaa huumeryhmään, jolla on tähtäimessään Kolumbian ulkoministerin veljenpoika, joka johtaa kokaiinin salakuljetusta Los Angelesissa. Päästäkseen tämän lähelle Stevensin täytyy sulauttua rikollisryhmään. Hänen ensimmäiseksi tavoitteekseen tulee saada lakimies ja huumekauppias David Jason luottamaan häneen.
Jasonilla on kunnianhimoinen suunnitelma, joten Stevensin apu tulee enemmän kuin tarpeeseen. Koska Stevensin täytyy salata poliisitaustansa, hän joutuu myymään ostamiaan huumeita ja toisinaan tappamaan mahdolliset kilpailijat. Samalla hän joutuu punnitsemaan uudelleen rajan hyvän ja pahan välillä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Laurence Fishburne  | … |  Russell Stevens Jr. / Hull   |
|  Jeff Goldblum  | … |  David Jason   |
|  Victoria Dillard  | … |  Betty McCutcheon    |
|  Charles Martin Smith  | … |  Jerry Carver   |
|  Sydney Lassick  | … |  Gopher   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kunnianhimoiseksi ja ammattitaitoiseksi trilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Piilokyttä Rotten Tomatoes -sivustolla
MÁG

| Magyar Általános Gépgyár Rt |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1884
Lakkautettu:  1935
Avainhenkilöt:  Dániel Podvinecz, Vilmos Heisler
Kotipaikka:  Budapest  Itävalta-Unkari  Unkari
Tuotteet:  maatalouskoneiden osat, paikallismoottorit, autot
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Magyar Általános Gépgyár (suom. Unkarilainen yleinen konepaja; lyhennettynä MÁG) oli unkarilainen Budapestissä vuosina 1884–1935 toiminut konepaja ja autonvalmistaja.
Tausta

1800-luvun loppupuolella Unkarin maataloustuotanto kasvoi merkittävästi ja myllykapasiteetti kaksinkertaistui. Samalla maatalous teollistui ja koneiden ja laitteiden kysyntä kasvoi. Unkarissa ei ollut merkittävästi teollista toimintaa eikä ammattitaitoista työväkeä, mutta maan hallitus pyrki tukemaan uusien toimialojen kehittymistä merkittävillä tuilla, joihin kului 15 vuoden verovapaus.
Yrityksen alkuvaiheet

Vuonna 1884 25-vuotias Dániel Podvinecz sekä 24-vuotias Vilmos Heisler perustivat yrityksen joka myi myllyjä ja puimakoneita. Aikaa myöten miehet huomasivat että korjauspalvelujen myynti tarjoaisi paremman katteen, ja he anoivat ja saivat luvat metallisorvarin ja koneenkorjaajan ammattien harjoittamiseksi. Podvinecz ja Heisler aloittivat osien sekä tarvikkeiden valmistuksen ja muuttivat samalla suurempiin toimitiloihin. Vuonna 1895 miehet aloittivat myllyjen valmistuksen, ja yrityksen nimeksi muutettiin Malomépítészet és Gépgyár ("myllynrakennus ja konepaja"). Tuotteita ja palveluja myytiin lähinnä Budapestin lähialueilla. Kilpailu koveni ulkomaisten tuotteiden hintojen laskiessa, mutta tilanne helpotti hieman valtion säännöstelyn avulla. Samoihin aikoihin polttomoottorit alkoivat yleistyä, ja tuolloin nimellä Podvinecz & Heisler toiminut yritys rakensi paikallismoottorien valmistamista varten uuden tehtaan vuonna 1901. Tuotanto oli kuitenkin liian pienimuotoista eikä riittävää kannattavuutta saavutettu.
Autonvalmistuksen alku

Joidenkin tietojen mukaan yritys olisi aloittanut autonvalmistuksen jo vuonna 1901 kokoamalla itävaltalaisia Leesdorfer-autoja, jotka oli valmistettu ranskalaisen Amédée Bolléen lisenssillä. Varmempien tietojen mukaan yritys aloitti autonvalmistuksen vuonna 1903, jolloin se aloitti saksalaisten Cudell-autojen lisenssivalmistuksen.
Autonvalmistuksen alku > Phönix

Lisenssillä valmistetut Cudellit myytiin nimellä Phönix. Moottorivaihtoehdot olivat ilmajäähdytteinen, kaksisylinterinen 10-hevosvoimainen sivuventtiilimoottori sekä 12-, 16-, 20- ja 35-hevosvoimaiset nelisylinteriset mallit. Kaikissa malleissa oli kartiokytkin, kolminopeuksinen vaihteisto, ketjuveto, puolielliptiset lehtijouset ja takapyöriin vaikuttavat jarrut. Koreja yritys ei tehnyt itse, vaan ne teetettiin vaununvalmistajilla.
Autoja ei juuri huomioitu, kunnes eräs Phönix-malli voitti vuonna 1905 Budapestin toisessa kansainvälisessä autonäyttelyssä palkintosijan. Tämän jälkeen autot saivat jonkin verran palstatilaa lehdissä. Palkinnon saannin jälkeen Unkarin autokerhon edustajia kävi vierailemassa yrityksessä ja sitä kautta Podvinecz & Heisler onnistui solmimaan suhteita päättäjiin. Pian tämän jälkeen eräs Phönix voitti kultamitalin Bukarestin kansainvälisillä messuilla.
Autonvalmistuksen alku > Laajentuminen

Phönixit kuitenkin jäivät suurien valmistajien varjoon. Fiat, Mercedes ja Benz voittivat palkintosijoja kilpailuissa ja hyödynsivät tätä tehokkaasti markkinoinnissaan. Tuotanto oli liian pienimuotoista ja kaiken lisäksi vuonna 1907 alkoi taantumakausi. Podvinecz & Heisler onnistui vakuuttamaan rahoittajat toimintamahdollisuuksistaan, ja sille myönnettiin laina, joka käytettiin tuotannon kehittämiseen.
Vuoteen 1908 mennessä yritys oli valmistanut kaikkiaan noin 150 ajoneuvoa. Podvinecz kuoli samana vuonna, minkä jälkeen Heisler yksin johti yritystä. Heislerin johdolla yritys selviytyi vaikeiden aikojen yli ja alkoi laajentua. Eräs tapa laajentaa suuren yleisön tietoisuutta oli Budapestin hienostokaupunginosien läpi kulkeneet elegantein korein varustetut linja-autot, jotka itsessään markkinoivat yrityksen tuotteita. Kesäaikaan Budapestin kaduilla kulki 14-paikkainen turistilinja-auto. Malliston huipulla oli 45-hevosvoimaisella moottorilla ja taidokkaasti tehdyllä kaksois-phaeton-korilla varustettu malli.
Vuonna 1912 yrityksen uudeksi nimeksi tuli Magyar Általános Gépgyár Rt (MÁG).
Unkarin postilaitos käynnisti tarjouskilpailun postiautojen toimittamisesta. MÁG tuli valituksi, tosin suurelta osin siitä syystä, että kilpailevilla valmistajilla Röck, Magyar Vagon- és Gépgyár ja Marta, ei ollut vapaata kapasiteettia. Yritys sai tilauksen kahdesta sadasta 10-hevosvoimaisesta postiautosta, joiden rakenteen oli suunnitellut maineikas autoteollisuuden suunnannäyttäjä János Csonka.
Malliston huipulla oli Jenő Fejesin suunnittelema 25-hevosvoimainen malli. Kolme tourer-korista yksilöä osallistui Tatra–Adrianmeri-autokilpailuun päästen palkintosijoille.
Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua MÁG alkoi valmistaa lentokoneiden moottoreita Austro-Daimlerin lisenssillä. Myöhemmin valmistettiin myös kokonaisia lentokoneita. Tätä varten rakennettiin uusi tehdas Mátyásföldiin. Sodanaikaisen lentokone- ja moottorituotantomääristä ei ole säilynyt tietoja. Sodan päätyttyä yritys keskittyi jälleen autojen valmistukseen. Aluksi sotaa edeltäneen 10-hevosvoimaisen mallin valmistus aloitettiin uudelleen. Pääsuunnittelijana toiminut Fejes lähti yrityksestä.
Magomobil ja Magosix

Sveitsiläinen MAG-yhtiö esti MÁG-nimen käytön autojen merkkinä. Vuonna 1923 esiteltiin täysin uusi saksalaisvaikutteinen Magomobil. Autossa oli 20-hevosvoimainen, 1,8-litrainen moottori. Myöhemmin esiteltiin kuusisylinterinen Magosix, jonka moottorivaihtoehdot olivat iskutilavuuksiltaan 1,6-, 2,1- ja 2,4-litraisia. Magosixiin kuuluivat vakiovarusteena nestetoimiset nelipyöräjarrut. Magomobil ja Magosix olivat Unkarin ensimmäiset tuotantolinjoilla kootut automallit. Molemmat mallit olivat suosittuja taksikäytössä ja jotkut yksilöt palvelivat 1950-luvulle asti.
Teknisesti Magomobil ja Magosix olivat hyvin tavanomaisia, mutta niitä pidettiin varmatoimisina. Niillä saavutettiin muutamia kilpailuvoittoja. Teknisiä parannuksia tehtiin vähitellen ja valmistusmäärät olivat unkarilaisittain kohtuullisia. Unkarin hallitus patisit julkisia tahoja suosimaan kotimaisten valmistajien tuotteita ajoneuvohankinnoissa, mutta ne olivat liian kalliita verrattuna ulkomaisten valmistajien tuotteisiin. MÁG ja sen omistanut pankki yrittivät uudistaa yritystä, mutta lukuisten muiden pienten autonvalmistajan tavoin se kaatui lopulta 1930-luvun lamaan. Kokonaistuotantomääräksi tuli 2 000 henkilöautoa, 150 kuorma- ja linja-autoa sekä 1 000 autonmoottoria. Pienistä määristä huolimatta MÁG oli unkarilaismerkeistä kaikkein menestynein.
Muutamia MÁG:n valmistamia autoja on säilynyt ja useimmat niistä ovat 1920-luvun puolivälistä. Eräs säilyneistä yksilöistä on vuosilta 1919–1921 peräisin oleva Wohl-MÁG, joita myytiin tällä nimellä Britanniassa paikallisen Wohl-nimisen edustajan mukaan.
Kuvia

Magomobil vuodelta 1924.
Magosix vuodelta 1928.
Pikkuparatiisikala

| Pikkuparatiisikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labyrinttikalat Anabantoidei
Heimo::  Rihmakalat Osphronemidae
Alaheimo::  Macropodusinae
Suku::  Pseudosphromenus
Laji::  cupanis
Kaksiosainen nimi
 Pseudosphromenus cupanus  Cuvier, 1831 
Katso myös
   Pikkuparatiisikala Wikispeciesissä   Pikkuparatiisikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuparatiisikala (Pseudosphromenus cupanus) on labyrinttikalojen (Osphronemidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota voidaan hyvin pitää akvaariossa.
Pikkuparatiisikalan pääväri on yleensä ruskea. Kutuaikana koiraat muuttuvat punaisiksi ja naaraat mustiksi. Pyrstöevän päässä on yleensä pidentynyt eväruoto, jonka toiset kalat saattavat tosin joskus purra pois. Pikkuparatiisikala voi kasvaa jopa 7,5 senttimetrin mittaiseksi.
Pikkuparatiisikalan ravintoa on hyönteiset ja eläinplankton. Akvaariossa sille suositellaan annettavaksi valmisruokia, kuten hiutaleita. Ne pitävät myös elävästä ruuasta, ja akvaariolevät täydentävät niiden ruokavaliota.
Pikkuparatiisikalaa tavataan villinä Aasiassa Intiassa, Sri Lankassa, Myanmarissa, Malakan niemimaalla, Indonesiassa ja Bangladeshissa.
Pikkuparatiisikala sijoittaa mätimunansa kuplapesään juurakkoon tai kivirakennelmaan.
Magister militum

| --- | --- |
Rooman valtakunta
  Osa historian artikkelisarjaa  Rooman valtakunnan hallinto
Ajanjaksot
Rooman kuningaskunta 753 eaa. – 510 eaa.  Rooman tasavalta 510 eaa. – 27 eaa.  Rooman keisarikunta 27 eaa. – 476 jaa.
 Länsi-Rooma 330–476:  Itä-Rooma 330–1453  Trebizond 1204–1461  Theodoro 1204–1475
Virkamiehet
Konsuli Preettori Prokonsuli Propreettori: Ediili Kvestori Tribuuni Kensori
Poikkeusvirat
Diktaattori Magister equitum Sotatribuuni-konsuli: Kuningas Triumviraatti Decemviri
Tribunicia potestas: 
Arvonimet
Keisari
Legaatti Dux Officium Prefekti Vicarius Vigintisexviri: Liktori Magister militum Imperaattori Princeps senatus Pontifex maximus Tetrarkki
Instituutiot ja lait
Rooman senaatti Cursus honorum Rooman kansankokoukset: Rooman laki Rooman kansalaisuus Imperium
Magister militum (sotilaiden mestari) oli sotilasarvo Rooman valtakunnan loppuajalla. Jos nimeä käytetään ilman lisämäärettä, tarkoitetaan koko Rooman valtakunnan korkeinta sotilaspäällikköä. Eri alueiden komentajia kutsuttiin myös samalla arvonimellä, esimerkiksi Magister militum per Thracias oli korkea-arvoisin sotilaspäällikkö Traakiassa. Magister militum piti todellista valtaa kulissien takana samalla tavalla kun pretoriaaniprefekti aikaisemmin.
Konstantinus Suuri loi virat magister pedium (jalkaväen mestari) ja magister equitum (ratsuväen mestari). Ainoastaan scolae-joukot eivät kuuluneet näiden kahden upseerin alaisuuteen, vaan olivat suoraan keisarin alaisuudessa. Myöhemmin samaan virkaan nimitettiin useita henkilöitä. Valentinianuksen aikana magister equitumeja oli ainakin kaksi samaan aikaan. Korkea-arvoisin näistä, joka oli keisarin läheisyydessä, kutsuttiin nimellä praesentalis. Lännessä magister pedium praesentaliksesta tuli ajan myötä valtakunnan korkein upseeri. Gratianuksen ja Valentinianus II:n aikana erottelu jalkaväen ja ratsuväen komentajiin katosi. Arvonimiä käytettiin usein hyvin huolimattomasti ja tittelit magister militum sekä magister utriusque militiae (lyhennetty MVM) viittaavat sekä jalkaväen että ratsuväen komentajaan.
Magister militumit olivat korkea-arvoisia henkilöitä, ja ainoastaan pretoriaaniprefekteillä ja kaupunkiprefekteillä oli korkeampi arvovalta.
Theodosius I laajensi magister militumien määrän viiteen. magister militum praesentaliksia oli kaksi ja heidän lisäkseen luotiin kolme uutta virkaa joiden vastuulle tuli eri valtakunnan osat. Nämä uudet virat olivat magister militum per Orientem, per Thracias ja per Illyrium. Kaikilla magister militumeilla oli joukko virkamiehiä. Vuonna 441 Ariovinduksella oli 300 tällaista latinaksi official nimettyä toimihenkilöä
Luettelo magister militumeista

352–355 – Claudius Silvanus
?–388 – Flavius Bauto
389–394 – Arbogast
394–408 – Flavius Stilicho
410-luku-421 – Flavius Constantinus
433–454 – Flavius Aetius
455 – Marcus Maecilius Flavius Eparchius Avitus
455–472 – Ricimer
472–473 – Gundobad
475–476 – Flavius Orestes
Luettelo magister militumeista > praesentalis

450–451 Flavius Anatolius
475–477 – Armatus
477–481 – Theodorik Strabo
?–521 Vitalianus
521–527? – Flavius Petrus Sabbatius Iustinianus
529/530–538/539 – Sittas
585 – Comentiolus
Luettelo magister militumeista > per Armeniam

Justinianus nimitti Armenian joukoille oman komentajan. Aikaisemmin ne olivat olleet magister militum per Orientemin alaisia.
528 – 529/530 – Sittas
529/530 – ??? Dorotheos
??? – 547/548 – Valerianus
547/548 – 549 – Dagisthaenus
550–554 Bessas
??? – 557 – Martinus
557 – ??? – Iustinus (Germanuksen poika)
572–573 – Iustinianus (Germanuksen poika))
573 – Ioannes
589–591 – Ioannes Mystacon
Luettelo magister militumeista > per Gallias

425–433: Flavius Aetius
450-luku – 464: Aegidius
Luettelo magister militumeista > per Illyricum

530–536: Mundus
Luettelo magister militumeista > per Orientem

393–396 Addaeus
396–398  Simplicius
400  Flavius Fravitta
? Iordanes
404 Valentinus
412 Lupianus
414–415 Hupatius
420 Maximinus
421–425 Flavius Ardabur
422–424 Procopius
428–431 Flavius Dionysius
433–446 Flavius Anatolius
447–451 Flavius Zeno
453–466 Ardabur Iunior
466–469 Flavius Iordanes
469–471 Flavius Zeno
476/477–479 Flavius Appalius Illus Trocundes
481–483 Illus
483–489 Ioannes Scytha
503–504 Flavius Areobindus Dagalaiphus
505–506 Pharesmanes
? Urbanicus Barbatus
516?–518? Flavius Hypatius
518?–520?Diogenianus
520–525/526 Flavius Hypatius
527 Libelarius
kesä 527 – 529: Flavius Hypatius
529 huhtikuussa – 531: Flavius Belisarius
531: Mundus
533–542: Flavius Belisarius
549–551: Flavius Belisarius
...
555 – Amantius (ehkä)
...
575–577 – Iustinianus (Germanuksen poika))
582–583 – Ioannes Mystacon
589–591 – Comentiolus
Luettelo magister militumeista > per Thracias

475–477 – Armatus
530–533 – Chilbudius
550–554 – Artabanes
598–601 – Comentiolus
Pikkupomfretti

| Pikkupomfretti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Pomfretit Bramidae
Suku::  Brama
Laji::  dussumieri
Kaksiosainen nimi
 Brama dussumieri  Cuvier, 1831 
Katso myös
   Pikkupomfretti Wikispeciesissä   Pikkupomfretti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkupomfretti (Brama dussumieri) on pomfrettien (Bramidae) heimoon kuuluva merikalalaji. Sitä tavataan itäisellä sekä läntisellä Intian valtemerellä, itäisellä sekä läntisellä Atlantilla ja itäisellä Tyynellämerellä. Pikkupomfretti voi kasvaa jopa 22,5 senttimetrin mittaiseksi.
Pikakirjoituslehti

Pikakirjoituslehti on suomalainen pikakirjoitusta käsittelevä aikakauslehti. Lehteä julkaisee Suomen Pikakirjoittajayhdistys, ja se ilmestyy neljä kertaa vuodessa.
Lehti sisältää muun muassa pikakirjoitusuutisia Suomesta ja ulkomailta sekä pikakirjoituksen lyhenne- ja kieliharjoituksia. Osa lehden sivuista on kirjoitettu pikakirjoituksella, osa tavallisella tekstillä.
Historia

Pikakirjoituslehti perustettiin vuonna 1888,
ja lehti on ilmestynyt siitä lähtien 4–12 kertaa vuodessa, lukuun ottamatta vuosia 1916–1919, jolloin lehteä ei julkaistu ensimmäisen maailmansodan aiheuttamien hankaluuksien takia.
Lehden perustaja ja ensimmäinen toimittaja oli Vilho Sederholm. Sederholmin jälkeen lehden vastaavina toimittajina ovat toimineet muun muassa Maria Colliander, F. W. Kadenius, Kaarlo Kallioniemi, Leo Valkonen, Unto Räty, Jari Niittuinperä,  Niklas Varisto sekä vuodesta 2015 lähtien Keijo Kuusisto.
Aiheesta muualla

Pikakirjoituslehden kotisivu
Kansalliskirjasto: Pikakirjoituslehti – Pikakirjoituslehden vanhimmat vuosikerrat vuoteen 1939 saakka digitoituina
Piina (elokuva)

| Piina> Misery |
| --- | --- |
 Elokuvan suomalainen VHS-kansi.
Ohjaaja:  Rob Reiner
Käsikirjoittaja:  William Goldman
Perustuu:  Stephen Kingin romaaniin
Tuottaja:  Rob Reiner   Andrew Scheinman
Säveltäjä:  Marc Shaiman
Kuvaaja:  Barry Sonnenfeld
Leikkaaja:  Robert Leighton
Pääosat:  James Caan   Kathy Bates
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Castle Rock Entertainment
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   1990-11-3030. marraskuuta 1990 (Yhdysvallat)  1991-07-2626. heinäkuuta 1991 (Suomi)  
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piina (Misery) on yhdysvaltalainen vuonna 1990 ensi-iltansa saanut jännityselokuva. Sen on ohjannut Rob Reiner, ja se perustuu Stephen Kingin samannimiseen romaaniin. Pääosia näyttelevät James Caan ja Kathy Bates. Elokuvaa pidetään yleisesti yhtenä onnistuneimmista Stephen King -filmatisoinneista.
Kathy Bates voitti roolisuorituksestaan pakkomielteisenä Annie Wilkesinä parhaan naispääosan Oscarin ja Golden Globen naispääosasta draamaelokuvassa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Caan  | … |  Paul Sheldon	   |
|  Kathy Bates  | … |  Annie Wilkes	   |
|  Richard Farnsworth  | … |  Šeriffi John T. 'Buster' McCain	   |
|  Frances Sternhagen  | … |  Virginia McCain	   |
|  Lauren Bacall  | … |  Marcia Sindell   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää Piinaa hieman ylipitkänä mutta antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Piirissaar

| Piirissaar Piirissaare vald |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Piirissaar
 Koordinaatit: 58°22′23″N, 27°31′24″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Tartumaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  entinen kunta
 – Kunnanjohtaja:  Liina Miks
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,8 km²
Väkiluku:  95
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.piirissaare.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piirissaar (ven. Порка) on saari ja entinen kunta (vir. Piirisaare vald) Tartumaalla Virossa  Peipsijärvellä.
Entinen kunta

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa  Tarton kunta, Laeva ja Piirissaar sekä Tabivere Jõgevamaalta yhdistettiin uudeksi Tarton kunnaksi. Pinta-alaltaan Piirissaar oli Viron toiseksi pienin kunta.
Vuonna 2011 Piirissaaren kunnassa oli 53 asukasta, joista 9 (17,0 %) oli virolaisia, 45 (84,9 %) venäläisiä. Muita kansallisuuksia ei ollut.
Maantiede

Saari on pinta-alaltaan 7,8 km², ja siellä on noin 95 asukasta. Saaren keskuspaikka on Toonin kylä. Saaren asukkaiden enemmistö on venäläisiä vanhauskoisia. Saareen pääsee mantereelta Laaksaaren sataman kautta.
Saari kutistuu koko ajan eroosion myötä. 1800-luvun puolivälissä saarella sijainnut Porkan kylä jouduttiin hylkäämään kokonaan maapohjan murenemisen vuoksi. Historiallisissa kartoissa saari on ollut lähes kolmanneksen nykyistä suurempi. Suurin osa saaresta on korpea. Vain 55 hehtaarin kokoinen alue saaren koillisosassa soveltuu asumiseen. Saarella on kolme kylää, Tooni (Toni), Saare (Želatšek) ja Piiri (Meža). Koko Piirissaar on nykyisin luonnonsuojelualuetta.
Piirissaarella on monia harvinaisia kasvilajeja. Linnuista saarella tavataan muun muassa ruisrääkkiä ja kurppia. saaren ympäristössä kutee monia kalalajeja. Lisäksi saarella tavataan seitsemää eri sammakkoeläinlajia, joihin kuuluvat muualla Virossa harvinaiset viherkonna, haisukonna ja kaivajasammakko. Sammakkoeläimiä uhkaa laidunten vesakoituminen, joten niiden suojelemiseksi saarelle on kaivettu matalia lammikoita.