stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gorkha (kaupunki)

| Gorkha (गोरखा, Gorkhā) |
| --- | --- |
 Gorkha
 Koordinaatit:  
Valtio:  Nepal
Kehitysalue:  Läntinen
Vyöhyke:  Gandaki
Piirikunta:  Gorkhan piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  60,3 km²
Korkeus:  1070 m
Väkiluku (2011)  ():  32 473
 – Väestötiheys:  539 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+5:45
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gorkha (nepaliksi गोरखा, Gorkhā) on kaupunki Nepalin Gandakin vyöhykkeen Gorkhan piirikunnassa. Vuonna 2011 Gorkhan kaupungin väkiluku oli 32 473, pinta-ala 60,3 km2 ja väestötiheys 539 as./km2.
Kaupungin nimi oli vuodesta 1996 vuoteen 2009 saakka Prithvinarayan tai Prithbhinarayan, Gorkhan kaupungissa syntyneen ja Nepalin valtion perustaneen kuningas Prithvi Narayan Shahin (1722/3–1775) mukaan.
Piirikunta on maaston korkeuseroiltaan erittäin monimuotoinen ja kulkuyhteyksiltään haastava; läheskään kaikkiin kyliin ei ole tietä tai edes hyvää kärrypolkua. Piirikunnassa sijaitsee esimerkiksi maailman kahdeksanneksi korkein vuori (Manaslu, 8163 m) ja maailmanperintölistalle 1996 hyväksytty Gorkhan keskiaikainen linnoitus, joka toimi aiemmin myös kuninkaanlinnana. Nähtävyyksiin kuuluu myös Durga-jumalattarelle omistettu Manakamanan temppeli, jonne on gondolihissiyhteys.
Huhtikuun 25. päivänä 2015 kello 06:11:26 UTC (11:56:26 paikallista aikaa) tapahtui Gorkhan piirikunnan pohjoisosissa 7,8 momenttimagnitudin  maanjäristys. Järistyskeskus sijaitsi lähellä maanpintaa, vain 15 kilometrin syvyydellä. Maanjäristys oli Nepalin voimakkain yli 80 vuoteen. Voimakkaan maanjäristyksen seurauksena Gorkha kuului Nepalin eniten tuhoa kärsineisiin piirikuntiin. Tuhojen selvittely kuitenkin kesti päiväkausia, koska kaikkiin kyliin ei päästy maanteitse, ja Nepalin valtiolla oli käytössään vain muutamia helikoptereita. Intian pelastusviranomaiset auttoivat piirikunnan pelastustöissä ja toivat avuksi omia helikoptereitaan. Silti vielä viidessä päivässä ei piirikunnan tuhoutuneiden rakennusten tai kuolonuhrien määrästä ollut tarkkaa kuvaa.
Keskiaikaista Kuninkaan palatsia Gorkhassa (maailmanperintökohde 1996).
Manakamana-pyhäkkö Gorkan piirikunnassa.
Gondolihissi Manakamanan luota.
Manaslu, maailman 8. korkein vuori, sijaitsee Gorkhan kaupungin läheisyydessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gorkhan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Gorkha. PHASE Nepal activities in Gorkha: (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)(phasenepal.org)
Sonata Arctica

| Sonata Arctica |
| --- | --- |

 Sonata Arctica Tuska-festivaalilla vuonna 2006
Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  power metal, sinfoninen metalli, progressiivinen metalli
Kotipaikka:   Kemi, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tony Kakko, laulu   Pasi Kauppinen, basso   Henrik Klingenberg, koskettimet   Tommy Portimo, rummut   Elias Viljanen, kitara  
Entiset jäsenet:  Mikko Härkin, koskettimet   Janne Kivilahti, basso   Jani Liimatainen, kitara   Marko Paasikoski, basso   Pentti Peura, basso  
Levy-yhtiö:  Spinefarm Records   Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sonata Arctica on vuonna 1996 perustettu kemiläinen melodista metallimusiikkia soittava yhtye. Yhtye on julkaissut urallaan kymmenen studioalbumia, joista monet ovat myyneet Suomessa kultalevyyn oikeuttavan määrän. Myös yhtyeen kokoelma The Collection ja DVD For the Sake of Revenge ovat myyneet kultaa. Yhtyeen musiikkia nimitetään usein power metalliksi, vaikkakin viimeisimmillä albumeillaan nämä vaikutteet ovat karsiutuneet ja Sonata Arctican tyyli on muuttunut entistä progressiivisemmaksi. Yhtye toimi aiemmin nimillä Tricky Means ja Tricky Beans.
Historia > Alkuajat (1996–1999)

Yhtye teki vuosina 1996–1997 alkuperäisellä nimellään Tricky Beans kolme demonauhaa, minkä jälkeen nimi muutettiin muotoon Tricky Means. Neljäs demo FullMoon (1999), jolla kokoonpano oli vakiintunut muotoon Tony Kakko (laulu ja koskettimet), Janne Kivilahti (basso), Jani Liimatainen (kitara) ja Tommy Portimo (rummut), päätyi äänittäjä Ahti Kortelaisen kautta Helsinkiin Spinefarm Recordsille. Yhtiö solmi yhtyeen kanssa kolmen albumin mittaisen levytyssopimuksen, ja samassa yhteydessä yhtyeen nimi vaihdettiin Sonata Arcticaksi.
Historia > Ecliptica (1999–2000)

Ensimmäinen albumi Ecliptica julkaistiin Suomessa marraskuussa 1999 ja muualla alkuvuodesta 2000. Albumi oli myyntimenestys etenkin Japanissa, jossa sitä myytiin yli 30 000 kappaletta. Pian albumin ilmestyttyä Tony Kakko päätti keskittyä vain laulamiseen, ja koskettimiin pestattiin Mikko Härkin tammikuussa 2000. Esikoisalbumin menestyksen myötä yhtye valittiin Stratovariuksen ja Rhapsodyn kanssa yli 30 konsertin mittaiselle kiertueelle Euroopassa. Kesällä 2000 yhtye esiintyi vielä suomalaisilla festivaaleilla ja klubeilla muun muassa Nightwishin kanssa. Viimeisen konsertin jälkeen basisti Janne Kivilahti jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä, ja tilalle tuli yhtyeessä jo Tricky Means -aikaan soittanut Marko Paasikoski. Syksyllä 2000 julkaistiin Successor-minialbumi, joka sisälsi uusien kappaleiden lisäksi cover- ja livekappaleita.
Historia > Silence (2001–2002)

Seuraava pitkäsoitto oli vuonna 2001 ilmestynyt Silence, joka oli myyntimenestys niin Japanissa kuin Suomessakin:  vuoden 2004 loppuun mennessä levyä oli myyty kultalevyyn oikeuttava määrä, 15 000 kappaletta. Menestystä vahvisti Euroopan-kiertue power metal -pioneeri Kai Hansenin johtaman Gamma Rayn sekä australialaisen Vanishing Pointin kanssa. Silence-kiertueen viimeisen konsertin (Jörisrock 2002) jälkeen kosketinsoittaja Mikko Härkin jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä.
Historia > Winterheart’s Guild (2003)

Kolmas albumi Winterheart’s Guild palasi tyylillisesti Ecliptican suuntaan. Albumi nauhoitettiin kahden kosketinsoittajan voimin. Tony Kakko soitti valtaosan koskettimista ja Stratovariuksen Jens Johansson vieraili neljässä kappaleessa soittamassa sooloja. Nauhoitusten aikana yhtye valitsi uuden kosketinsoittajan, tuolloin myös Requiemissa ja Silent Voicesissa soittaneen Henrik Klingenbergin. Albumi Winterheart’s Guild myi Suomessa runsaassa vuodessa 14 000 kappaletta eli lähes yhtä paljon kuin edellinen albumi kolmessa ja puolessa vuodessa. Vuoden 2005 loppuun mennessä albumia oli myyty kultalevyyn oikeuttava määrä, 15 000 levyä.
Historia > Reckoning Night ja kokoelmia (2004–2006)

Levytyssopimus Spinefarmin kanssa päättyi kolmanteen albumiin, minkä jälkeen yhtye sai tarjouksia sekä kotimaisilta että ulkomaisilta levy-yhtiöiltä. Kaksi suurta julkaisijaa kilpailivat pitkään keskenään, kunnes saksalainen metallimusiikkiin keskittynyt Nuclear Blast voitti tarjouskilvan. Neljäs albumi Reckoning Night julkaistiin syksyllä 2004. Levyä on myyty Suomessa kultalevyyn oikeutettava määrä ja maailmanlaajuisesti ensimmäisenä vuotenaan yli 100 000 kappaletta. Menestyksen myötä yhtyettä pyydettiin mukaan Nightwishin Euroopan-kiertueelle. Yhtyeet soittivat ilta toisensa jälkeen loppuunmyydyissä halleissa jopa 12 000 ihmiselle.
Heinäkuusta 2005 lähtien on Sonata Arcticasta ollut tekeillä videopeli, jonka tuotannosta vastaa englantilainen Zelian Games -pelitalo. Peli kantaa nimeä Winterheart’s Guild samannimisen albumin mukaan ja on tyyliltään sekoitus toimintaa ja RPG:tä. Päähenkilöinä esiintyvät Sonata Arctican jäsenet ja taustamusiikkina käytetään yhtyeen tuotantoa.
Sonata Arctican ensimmäinen kokoelmalevy The End of This Chapter julkaistiin vain Japanissa vuonna 2005. Alkukesästä 2006 ilmestyi livealbumi ja -DVD For the Sake of Revenge Tokiossa 2. helmikuuta 2005 nauhoitetusta konsertista. Ennen uutta studioalbumia julkaistiin vielä kokoelma-albumi The Collection, joka ilmestyi marraskuussa 2006. Kokoelman kanssa samoihin aikoihin julkaistiin single Replica 2006, jonka nimikappale on uusintaversio alun perin esikoisalbumi Eclipticalla julkaistusta kappaleesta.
Historia > Unia (2007–2008)

Yhtyeen viides studioalbumi Unia julkaistiin 23. toukokuuta 2007. Sekä albumi että kuukautta aikaisemmin julkaistu single Paid in Full sijoittuivat Suomessa listaykköseksi. Kesällä 2007 The Collection -albumi saavutti Suomessa kultalevyn ja loppukesästä 2007 yhtye saavutti kultalevyt myös albumeistaan Ecliptica ja Unia.
Sonata Arctica ilmoitti elokuussa 2007 erottaneensa asevelvollisuusepäselvyyksien vuoksi jo vuoden alusta lähtien yhtyeen toiminnasta poissa olleen kitaristi Jani Liimataisen ja ottavansa tilalle häntä konserteissa tuuranneen Elias Viljasen.
Sonata Arctica julkaisi vuonna 2008 uusintapainokset kahdesta ensimmäisestä albumistaan Ecliptica ja Silence. Mukana oli uutta materiaalia kuten uudelleennauhoitettuja raitoja sekä kansilehtitaidetta.
Historia > The Days of Grays (2009–2011)

Yhtye kertoi nettisivuillaan 11. heinäkuuta 2009 että uuden albumin nimi on The Days of Grays. Lisäksi sivuilla julkaistiin albumin kappalelista sekä kansikuva. Albumi julkaistiin Suomessa 16. syyskuuta. Maailmanlaajuisesti albumi julkaistiin kaksi päivää myöhemmin ja Yhdysvalloissa 22. syyskuuta. The Days of Grays myi kultaa Suomessa julkaisupäivänään.
Historia > Stones Grow Her Name (2012–2013)

Uuden albumin äänittäminen alkoi vuoden 2011 syksyllä. Stones Grow Her Name -albumi julkaistiin toukokuussa 2012. Elokuussa 2013 päättyneen kiertueen jälkeen basisti Marko Paasikoski jätti yhtyeen. Hänet korvasi Pasi Kauppinen.
Historia > Pariah’s Child (2014–2015)

Yhtye kertoi verkkosivustollaan 9. tammikuuta 2014, että heidän uusi levynsä Pariah’s Child ilmestyy 28. maaliskuuta 2014. Paasilinna Kustannus julkaisi Marko J. Ollilan toimittaman Sonata Arctica -kirjan suomenkielisen painoksen Helsingin kirjamessuilla 25. lokakuuta 2014.
15-vuotisen uransa kunniaksi yhtye uudelleenäänitti debyyttialbumi Ecliptican nykyisellä kokoonpanollaan.
Historia > The Ninth Hour (2016)

Metallikvintetti ilmoitti 21. heinäkuuta 2016 sosiaalisessa mediassa sekä verkkosivuillaan uuden albuminsa julkaistavan 7.10.2016. Samalla paljastettiin albumin kansikuva. Yhtye kertoo levyn olevan kokonaan itsetuotettu Alavetelissä, Studio57:llä, vaikka osittain työ oli aloitettu eri puolilla maata kotistudioissa. Albumin nimi viittaa Raamatun kertomukseen sekä yhtyeen yhdeksänteen levyjulkaisuun.
Historia > Talviyö (2019)

Sonata Arctica ilmoitti 21.6.2019 sosiaalisessa mediassa uuden albuminsa Talviyö julkaisusta ja samalla julkaistiin tulevan levyn kansikuva. Samassa yhteydessä ilmoitettiin, että albumi julkaistaan 6.9.2019. Ilmoituksen yhteydessä julkaistiin albumilta myös ensimmäinen single,  A Little Less Understanding, videopalvelu Youtubessa. Viikkoa myöhemmin 27.6.2019 yhtye tiedotti tulevan levyn julkaisusta myös verkkosivuillaan.
Historia > Clear Cold Beyond (2024)

Sonata Arctica tiedotti uudesta albumistaan verkkosivuillaan marraskuussa 2023. Albumi Clear Cold Beyond julkaistiin maaliskuussa 2024. Kappaleelle "California" tehtiin musiikkivideo, jonka on tuottanut Jarkko Piipari. Yhtye tiedotti myös Clear Cold Beyond Finland Tour ja World Tour -kiertueista verkkosivuillaan joulukuussa 2023.
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyiset jäsenet Tony Kakko – laulu (1996–), kosketinsoittimet (1996–2000)  Pasi Kauppinen – basso (2013–)  Henrik Klingenberg – kosketinsoittimet, Hammond (2002–)  Tommy Portimo – rummut (1996–)  Elias Viljanen – kitara (2007–) Entiset jäsenet Mikko Härkin – kosketinsoittimet (2000–2002)  Janne Kivilahti – basso (1998–2000)  Jani Liimatainen – kitara (1996–2007)  Marko Paasikoski – basso (2000–2013), kitara (1996–1997)  Pentti Peura – basso (1996–1998) :  Vierailijat Raisa Aine (Ecliptica)  Peter Engberg (Unia)  Renay Gonzalez (Silence)  Jens Johansson (Winterheart’s Guild)  Perttu Kivilaakso (The Days of Grays)  Timo Kotipelto (Silence)  Johanna Kurkela (The Days of Grays)  Starbuck (Unia)  Jarkko Martikainen (Unia)  Nik Van-Eckmann (Silence ja Reckoning Night)  Charlotte Wessels vuoden 2009 Milanon keikalla
Diskografia > Studioalbumit

Ecliptica (1999)
Silence (2001)
Winterheart’s Guild (2003)
Reckoning Night (2004)
Unia (2007)
The Days of Grays (2009)
Stones Grow Her Name (2012)
Pariah’s Child (2014)
Ecliptica – Revisited: 15th Anniversary Edition (2014)
The Ninth Hour (2016)
Talviyö (2019)
Acoustic Adventures – Volume One (2022)
Acoustic Adventures – Volume Two (2022)
Clear Cold Beyond (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sonata Arctican virallinen sivusto (englanniksi)
Sonata Arctica Myspacessa (englanniksi)
SARDIN (Arkistoitu – Internet Archive) Sonata Arctica -julkaisutietokanta (englanniksi) [vanhentunut linkki]
Sonata Arctica Meteli.netissä
Sonata Arctica Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Yhtye esiintymässä Helmondissa, Alankomaissa vuonna 2006.
Sonata Arctica vuonna 2011.
Ground zero

Ground zero, suomeksi nollapiste, on pommi-iskun, räjähdyksen, luonnonkatastrofin tai muun onnettomuuden tapahtumapaikka, raunio tai tuhoalue. Ensimmäisen kerran käsitettä käytettiin Hiroshiman ja Nagasakin pommituksissa käytettyjen atomipommien aiheuttamasta tuhosta.
Näkymä amerikkalaistalon parvekkeelta Ground Zero -alueelle, jossa WTC-tornit aikanaan sijaitsivat.
Nimitystä on käytetty myös Pentagonin keskusaukiosta ja New Yorkin World Trade Centerin raunioista, jotka aiheutti terroristi-iskut 11. syyskuuta vuonna 2001. Ground zero -termiä on käytetty myös mm. hurrikaani Katrinan aiheuttamasta katastrofialueesta ja Kiinan Hubeista, jossa ensimmäinen COVID-19-tartunta todettiin.
Termin alkuperä

Termi tarkoittaa sitä maanpinnan pistettä, jossa ilmassa tai tornissa tapahtuvan ydinräjähdyksen paineaalto tai tulipallo ensimmäisenä koskettaa maan pintaa. Vaikka käsitettä käytettiin vasta Hiroshiman ja Nagasakin tuhon jälkeen, juontavat termin juuret jo syvemmälle historiaan. Alkujaan termi oli sotilasslangia, sillä Manhattan-projektin aikaan ensimmäisen ydinpommin koealueesta käytettiin nimitystä point zero, eli nollapiste tai piste nolla. Näin pommin kohdepisteestä alettiin hiljalleen puhua point zero -nimityksellä ja Hiroshiman ja Nagasakin tuhoissa tuhoutuneesta alueesta käytettiin nimitystä ground zero, suomeksi alue nolla.
Alkujaan ground zero -termiä käytettiin vain atomipommien tekemästä tuhosta, mutta myöhemmin termi on muovautunut käsittämään myös muita pommi-iskuja tai luonnonkatastarofeja.
Solomija Krušelnytska

| Solomija Krušelnytska |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: [23. syyskuuta]] 1872 Bielawińce (nyk. Biljavintsi), Galitsia, Itävalta-Unkari
Kuollut: 16. marraskuuta 1952 (80 vuotta) Lviv, Ukrainan SNT
Ammatti:  oopperalaulaja
Vanhemmat:   Isä: Amvrosij Krušelnytska (1841–1902) Äiti: Theodora Maria Savtšinska (1844–1907 )
Puoliso:  Alfredo Cesare Augusto Riccioni (1868–1936)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Solomija Krušelnytska (ukr. Соломія Крушельницька, (23. syyskuuta 1872 Bielawińce, nyk. Biljavintsi, Galitsia – 16. marraskuuta 1952 Lviv, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen dramaattinen sopraano ja 1900-luvun ensimmäisen neljänneksen suuria oopperatähtiä. Oopperauransa aikana hän lauloi lähes 60 roolissa, muun muassa nimiosan Giacomo Puccinin oopperan Madama Butterflyn uudistetun version ensi-illassa Bresciassa 1904.
Varhaiset elämänvaiheet

Solomija Krušelnytska syntyi Amvrosin ja Theodoran seitsemänlapsiseen perheeseen Biljavinšissä Itävalta-Unkarin autonomisessa Galitsiassa. Amvrosij oli Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon pappi ja Solomijan äidinisä oli kirjailija Hrihoryi Savtšinskyi. Perhe muutti muutaman kerran ja asettui lopulta asumaan Bilaan Ternopilin alueelle.[lähde? ]
Galitsian musiikkiyhdityksen konservatoriossa Krušelnytskaa opetti professori Walery Wysocki. Krušelnytska sai valmistuttuaan 1893 hopeamitalin tunnustukseksi. Hieman ennen valmistumistaan hän debytoi mezzosopraanona Gaetano Donizettin oopperassa La Favorita pääroolissa Leonora di Gusmana. Lembergissä Krušelnytska tapasi vierailevana oopperalaulajana olleen Gemma Bellincionin, joka suositteli tälle laulun opiskelua Italiassa. Isä Amvrosij rahoitti Krušelnytskan opiskelun ottamalla 2 000 rynin pankkilainan, ja hänen lankonsa Daškevich sitoutui maksamaan korot. Myös Galitsijan sejm myönsi pienen rahallisen tuen.
Brescia, Teatro Grande 28. toukokuuta 1904

Madama Butterlyn ensi-ilta epäonnistui Milanossa helmikuussa 1904. Puccini muokkasi oopperaansa ja halusi uudistetun Madama Butterflyn ensi-illan pääosan laulajaksi dramaattisen sopraanon. Puccinin ensimmäisen elämäkerran kirjoittaja ja paikalla ollut Arnoldo Fraccaroli kuvaa tätä toista ensi-ilaa:
»… Ensimmäisen näytöksen lopun rakkaudueton aikana kuului suosionosoituksia sieltä täältä, mutta kun Cio-Cio-San aloitti rakkausdueton loppuosan Dolce notte, quanto stelle yleisön aplodit peittivät laulajien ja orkesterin äänet. Esiripun laskun jälkeen duetto jouduttiin uusimaan ja esiintyjät sekä Puccini kutsuttiin kuusi tai seitsemän kertaa esille. Esitys vaikutti suurenmoiselta ja La Krušelnytska osoittautui ihaltavaksi laulajaksi ja näyttelijäksi. Toisen näytöksen lopussa jouduttiin uusimaan Butterflyn aaria Un bel di vedremo, kirjeenlukukohtaus, kukkaisduetto sekä hymisevä kuoro. Esityksen jälkeen liikuttunut Puccini kutsuttiin esiin kymmenen kertaa”.»
Viimeiset vuodet 1939 – 1952

Miehensä kuoleman jälkeen Krušelnytska päätti käydä kotonaan Lwówissa. Krušelnytska saapui kaupunkiin elokuussa 1939. Toisen maailmansodan sytyttyä syyskuun alussa hän ei päässyt enää palaamaan Italiaan. Sodan loputtua Länsi-Ukraina liitettiin perustettuun Ukrainan Sosialistiseen Neuvostotasavaltaan. Venäläiset takavarikoivat Krušelnytskan asunnon. Hänelle ja hänen perheelleen jäi vain yksi huone toisesta kerroksesta. Krušelnytska ei päässyt lähtemään Lwowista, koska hänen Italian kansalaisuutensa oli peruutettu. Vuodesta 1946 Krušelnytska toimi musiikinopettajana Lysenko-konservatoriossa yksinlauluosastolla. Hän yritti anoa Neuvostoliiton kansalaisuutta ja sai sen vasta kun oli siirtänyt Viareggion talon Neuvostoliitolle. Venäläiset myivät talon ilmoittamatta siitä Krušelnytskalle.[lähde? ]
Krušelnytska piti 1950 viimeisen konserttinsa 77-vuotiaana. Hän sai 1951 Ukrainan Sosialistisen Neuvostotasavallan Ansioitunut kulttuuritaiteilija -arvonimen ja kuukausi ennen hänen kuolemaansa kurkkusyöpään 1952 hänet nimitettiin professoriksi. Krušelnytska on haudattuna Lvivissä Lytšakivin hautausmaalla (ukr. Личаківський цвинтар).[lähde? ]
Äänityksiä

Ooppera-aarioiden ja laulujen taltiointeja Krušelnytska teki 35 kappaletta. Ensimmäiset äänitykset ovat Varsovasta 1902 Gramophone and Typewriter Co tekeminä ja Milanossa hän äänitti vuosina 1906 ja 1907 Fonotipia records -yhtiölle.[lähde? ]
Muistomerkkejä

Lvivin valtionooppera ja -baletti (Lvivin valtiollinen, akateeminen ooppera- ja balettiteatteri S. Krušelnytskan kunniaksi).
The Solomiya Krushelnytska Musical Memorial Museum Lvivissä.
Solomija Krushelnytska Museum Bilassa.
Solomija Krushelnytska patsas Ternopilissä.
Marmoripysti La Scalassa Milanossa.
Katuja nimetty Lvivssä, Ternopilissä, Kiovassa, Kremenchukissa, Zalischykyssä, Ivano-Frankievskissä ja Rivnessä.
Solomijasta on tehty kaksi postimerkkiä Ukrainassa.
Solomijan 125 -vuotis syntymäpäivänään 1997 lyötiin kahden hryvnian juhlaraha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Solomija Krušelnytska Wikimedia Commonsissa
* Solomija Krušelnytskan kotimuseo Lviv:ssä (ukrainaksi), (englanniksi), (saksaksi)
Ukrainan historian tietosanakirja (ukrainaksi)
Solomija Krušelnytska Aidana.
Cesare Riccioni ja Solomija Krušelnytska Villa Salomeassa.
Solomija Krušelnytska Cio-Cio-Sanina.
Solomija Krušelnytska 125-vuotismuistoraha vuonna 1997.
Guo Hong

| Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten jääkiekko.Aasian talvikisat  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten jääkiekko.Aasian talvikisat  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten jääkiekko.Aasian talvikisat  | Maa:  Kiina> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Gangwon 1999 | naisten jääkiekko |  |
Guo Hong (kiin.: 郭宏; pinyin: Guō Hóng; s. 1. toukokuuta 1973 Heilongjiang, Kiina) on kiinalainen maalivahtina pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Kiinan naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa sekä 2002 Salt Lake Cityssä. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Suomessa 1992, Kanadassa 1997, Suomessa 1999, Kanadassa 2000, Yhdysvalloissa 2001 sekä Kanadassa 2004.
Geodeettinen kupoli

Biosphère, Buckminster Fullerin suunnittelema geodeettinen kupoli Montrealissa.
Kuppelgewächshaus, Düsseldorfin kasvitieteellinen puutarha
Geodeettinen kupoli on pallomainen kupolirakennelma, joka muodostuu lomittain kolmionmuodossa olevista rakenteista. Yhdysvaltalainen arkkitehti ja keksijä Buckminster Fuller kehitti ja patentoi kupolin vuonna 1954.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Geodesic dome
Geodeettinen vertausjärjestelmä 1980

Geodeettinen vertausjärjestelmä 1980 (lyh. GRS80, engl. Geodetic Reference System 1980) on geodesiassa geodeettinen vertausjärjestelmä ja paikkatietotekniikassa vertausellipsoidi.
Kansainvälinen geodeettis-geofysikaalinen unioni (lyh. IUGG) hyväksyi sen Canberrassa vuonna 1979. Sillä korvattiin aiemmin käytetty Geodeettinen vertausjärjestelmä 1967 (engl. Geodetic Reference System 1967).
GRS80 määrittelevät vakiot ovat:
Geissois pruinosa

| Geissois pruinosa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Oxalidales
Heimo::  Kunoniakasvit
Suku::  Tuliharjat Geissois
Laji::  pruinosa
Kaksiosainen nimi
 Geissois pruinosa  Brongn. & Gris 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Geissois pruinosa on tuliharjojen sukuun ja kunoniakasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka kasvaa endeemisenä Uudessa-Kaledoniassa.
Laji on kasvumuodoltaan puu tai pensas. Se on yleinen Uuden-Kaledonian pääsaarella Grande Terrellä ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen. Sitä esiintyy yli 1100 metrin korkeudelle asti ja kasvaa kosteissa metsissä ja pensaikkomailla. Geissois pruinosa menestyy myös Uuden-Kaledonian ultramafisella ja raskasmetallipitoisella kasvualustalla; kasvi voi varastoida lehtiinsä hyvin runsaasti nikkeliä (yli 1 % painosta).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Geissois pruinosa
Geodiversiteetti

Geodiversiteetti eli geologinen monimuotoisuus koostuu kallio- ja maaperästä sekä geologisten prosessien ja pinnanmuotojen vaihtelusta yhdessä ilmastotekijöiden kanssa. Se on osa luonnon monimuotoisuutta yhdessä biologisen monimuotoisuuden eli biodiversiteetin kanssa.
Geodiversiteettiin vaikuttavat ilmasto-olot esimerkiksi siten, että kun kallioiden ja vuoristojen kiviainesta rapautuu ja siitä syntyy maannosta,
syntyvän maannoksen tyyppi riippuu pitkälti ilmastotekijöistä. Geodiversiteetti puolestaan vaikuttaa biodiversiteettiin esimerkiksi siten, että
vuoristojen olot ovat varsin vaativia eliöille.
Geologiseen monimuotoisuuteen kuuluvat vuoristot, joista poimuvuoret ovat syntyneet mannerten törmäyksissä ja lohkovuoret ovat syntyneet mannerliikuntojen seurauksena.
Geodiversiteettiin kuuluvat ovat myös mannerlaattojen erkaantuessa syntyneet repeämälaaksot, joihin muodostuu rotkoja ja kanjoneita. Lisäksi pinnanmuotojen vaihteluun
kuuluvia seikkoja ovat esimerkiksi jäätikkölaaksot ja niiden jäätiköiden aikaan saamat pinnanmuodot sekä aavikot.
Suomessa geodiversiteetiin ja biodiversiteetin suhdetta on tutkittu ainakin Oulun yliopistossa maantieteen tutkimusyksikössä luonnonmaantieteen näkökulmasta.
Kulttuurimaantieteessä geodiversiteetillä saatetaan viitata paitsi geologiseen, myös yleiseen maantieteelliseen monimuotoisuuteen kokemuksellisesti tai muuten.