stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vapaaottelu

Vapaaottelu käynnissä Chuck Liddellin ja Rich Franklinin välillä.
Vapaaottelu on kamppailulaji, jossa on yhdistelty tekniikoita monista perinteisistä kamppailulajeista. Vapaaottelun säännöt sallivat monipuoliset pysty- ja mattotekniikat, iskut ja lukot. Ottelut käydään vapaaottelukehässä tai häkissä. Yleisesti ottaen selkein jako on amatööri- ja ammattilaisvapaaottelun välillä.
Historia

Nykyaikaisen vapaaottelun nousukausi länsimaissa alkoi 1990-luvun alussa. Perusteiltaan vastaavaa lajia, pankrationia, harjoitettiin kuitenkin jo antiikin ajan Kreikassa, missä se oli myös muun muassa Olympian kisojen ohjelmassa. Pankration-perinnettä jatkettiin Rooman valtakunnassa, missä se muuttui luonteeltaan entistä raaemmaksi. Rooman luhistuttua vapaaottelu katosi Euroopasta vuosisadoiksi.
Kiinassa nykyaikaisen tapaista vapaaotteluperinnettä ovat edustaneet kung fun tyylisuuntien edustajien kesken käydyt ottelut, samoin Japanissa erilaisten karatesuuntausten kesken on järjestetty otteluita. 1800-luvulla aloitettiin Euroopassa ammattilaispainijoiden väliset, säännöiltään varsin vapaamuotoiset ottelut.
Brasiliassa paikallinen ju-jutsu kehittyi Gracie-perheen keskuudessa, ja 1900-luvulla Carlos Gracie ryhtyi järjestelemään haasteotteluita muiden kamppailulajien harjoittajia vastaan. 1930-luvulla Carlosin veli Helio voitti Brasilian silloisen nyrkkeilymestarin Antonio Portugalin alle puolessa minuutissa.
Erilaisten kamppailutyylien yhdistelemistä kehitti ja toi suuren yleisön suosioon Bruce Lee 1960- ja 1970-lukujen vaihteen tienoilla. Leen mukaan paras ottelija on henkilö, joka osaa käyttää useita tyylejä. Vuonna 2004 UFC:n johtohahmo Dana White nimittikin Leetä vapaaottelun isähahmoksi.  Japanissa vapaaotteluita ryhdyttiin järjestämään 1970-luvulla. Sittemmin perustettiin useita vapaaottelujärjestöitä, suurimpana Shooto vuonna 1985.
Varsinaisen läpimurtonsa ammattilaisvapaaottelu teki vasta 1990-luvulla. Silloin Yhdysvalloissa järjestettiin Ultimate Fighting Championship -turnaus, jossa eri taistelulajien harjoittajat ottivat toisistaan mittaa. Tuolloin voiton vei Royce Gracie. Samoihin aikoihin Japanissa ryhdyttiin järjestämään K-1-otteluita. 2000-vuosikymmenen alkupuoliskolla suurin ammattilaispromootio oli vuonna 1997 perustettu PRIDE Fighting Championships, joka myytiin talousongelmien vuoksi UFC:n omistajayhtiölle Zuffalle vuonna 2007.
Vapaaottelun kehittyminen

Varsinaisena kamppailumuotona länsimainen vapaaottelu on varsin nuori. 1990-luvun alussa kilpailuissa nähtiin edustajia useista eri kamppailulajeista aina sumopainista potkunyrkkeilyyn. Alkuvaiheissa erilaiset mattokamppailuun perustuvien lajien kuten brasilialaisen jujutsun, vapaapainin ja kreikkalais-roomalaisen painin sekä japanilaisten painimuotojen tekniikat osoittautuivat tehokkaimmiksi. Erityisesti ottelijat, jotka kykenivät tehokkaasti yhdistämään lyönti- ja potkutekniikan maahanvienteihin ja lukkoihin olivat ylivoimaisia. Sittemmin laji on muuttunut suuresti noista ajoista asiantuntemuksen ja tietotaidon lisääntyessä. UFC:n kommentaattorina toimiva Joe Rogan on todennut kamppailulajien kehittyneen viimeisen kymmenen vuoden aikana enemmän kuin edeltäneen seitsemän sadan vuoden aikana. Nykyajan huippuvapaaottelijat eivät enää olekaan jonkin tietyn lajin harjoittajia, vaan tavoitteena on tehokkaimpien tekniikoiden hallitseminen sekä niiden tehokas yhdisteleminen.lähde?
Terveydelliset haasteet

Tutkimusten mukaan päävammojen riski vapaaottelussa on suuri. Koska vapaaottelussa kamppailukeinojen rajoitus on vähäistä, vakavien päävammojen riski on merkittävä. Päähän kohdistuu paljon iskuja ottelujen aikana. Lajissa saadaan paljon lieviä päävammoja, joita kutsutaan arkikielessä aivotärähdyksiksi. Ajan kuluessa näiden lievienkin päävammojen vaikutus kasautuu ja ne saattavat aiheuttaa kroonista traumaperäistä enkefalopatiaa (dementia puglistica). Lisäksi yli 30% otteluista päättyy tyrmäykseen ottelussa syntyneiden päävammojen vuoksi, koska ottelija ei pysty jatkamaan. Tutkimuksen mukaan ongelmat ovat paljon vakavampia kuin esimerkiksi nyrkkeilyssä ja niitä on sekä vapaaottelun ammattilais- että amatööripuolella. Tutkimukset perustuvat tällä hetkellä pitkälti ottelutilastoihin, joten lisää kliinistä tutkimusta tarvitaan.  Asian kanssa tekemisissä olevat lääkärit sanovat kuitenkin havainneensa alkavia neurologisia muutoksia jo nuorilla, alle 25 vuotiaillakin ottelijoilla.
Osa lopettaneista ottelijoista on sanonut, että jos olisivat tienneet millaisiin ongelmiin otteleminen voisi johtaa, he eivät olisi aloittaneet sitä. Ottelijoille kohdistetulla kyselytutkimuksella on arvioitu, että jopa 55% ottelijoista on jonkinlaisia neurologisia seuraamuksia. Aktiivista ottelijoista yli 40 % ilmoittaa, että otteluissa saadut vammat rajoittavat heidän arkielämää ja harjoittelua.  Toistuvien päähän kohdistuvien iskujen tiedetään lisäävän kroonisen enkefalopatian riskiä, mutta osa ottelijoista kuitenkin toipuu osittain neurologisesti ottelu uransa lopettamisen jälkeen. Suppean tutkimuksen mukaan, vaikka aktiivisten ottelijoiden kognitiiviset taidot laskivat ajan myötä, lopettaneiden ottelijoiden kyvyt paranivat ajan kuluessa. Kun altistuminen toistuville iskuille lakkaa, paraneminen voi alkaa. Lisää tutkimusta tarvitaan, jotta voidaan tietää, mikä lisää pysyvien vammojen riskiä ottelijoilla ja mitkä asiat edistävät toipumista.
Säännöt

Vapaaottelun säännöt vaihtelevat edelleen jonkin verran. Eri organisaatioiden välillä on eroja mm. painoluokissa, sallituissa tekniikoissa sekä erien ja otteluiden kestossa. Jotkin organisaatiot, esimerkiksi Suomen Vapaaotteluliitto, sallivat myös ottelukohtaiset sopimukset joidenkin sääntökohtien voimassaolosta.
Säännöt > Historia > Länsimaat

Länsimaisen vapaaottelun sääntöjen kehityksen voidaan katsoa alkaneen vuonna 1993 The Ultimate Fighting Championship-tapahtumasta. Säännöt olivat tuolloin hyvin väljät; kukin osallistuja otteli useita otteluita yhden illan aikana käydyssä turnauksessa, ottelijoilla ei, nyrkkeilijä Art Jimmersonia lukuun ottamatta, ollut hanskoja, heitä ei ollut eroteltu painoluokkiin ja säännöt kielsivät vain puremisen sekä silmiin ja sukuelimiin kohdistuneet hyökkäykset.
UFC:n alkuaikoina sääntöjen vähäisyys oli promootion markkinoinnin kulmakivi. Tämä kuitenkin toi sille huomattavasti negatiivista julkisuutta ja vaikeutti suhteita osavaltioiden urheilukomissioihin, jotka Yhdysvalloissa valvovat urheilutapahtumia. Taatakseen toimintamahdollisuutensa ja saadakseen vapaaottelulle tunnustusta todellisena urheilulajina, UFC kehitti sääntöjään edelleen, toimien samalla uranuurtajana koko lajille.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ultimate Fighting Championship#Evolution of the rules
Säännöt > Historia > Länsimaat > UFC:n sääntöjen kehitys

UFC 1 - Pureminen, sormien työntäminen silmiin ja iskut nivusiin kielletty. Ottelut loppuivat tyrmäykseen, luovutukseen tai kulman heittäessä pyyhkeen kehään.
UFC 2 - Iskut nivusiin sallittiin.
UFC 3 - Kehätuomari sai lopettaa ottelun kun toinen ottelija ei enää kyennyt puolustamaan itseään. (Tuomarit olivat keskeyttäneet otteluita aikaisemmissa tapahtumissa, mutta nämä oli tulkittu tyrmäysvoitoiksi.) Kenkiä käyttävät ottelijat eivät saaneet potkia.
UFC 4 - Steve Jennumin astuttua loukkaantuneen Ken Shamrockin sijaiseksi ja voitettua UFC 3-turnauksen osallistumalla vain finaaliin sijaisten oli voitettava karsintaottelu ennen turnausta.
UFC 5 - Ottelun kesto rajattiin 30 minuuttiin. Turnauksen lisäksi järjestettiin ensi kertaa Superfight-ottelu, jonka voittajan tuli puolustaa Superfight-mestaruuttaan seuraavassa tapahtumassa.
UFC 6 - Kehätuomari sai komentaa matossa liian passiivisesti ottelevat kilpailijat uudelleen seisomaan. 5 minuutin lisäaika 30 minuutin ottelun jälkeen.
Ultimate Ultimate 1995 - Sormien työntäminen vastustajan suuhun kiellettiin. Alkuerät kestivät 15 minuuttia, semifinaalit 18 minuuttia ja finaali 27 minuuttia. Ottelun loputtua ilman ratkaisua, arvostelutuomarit äänestivät voittajan.
UFC 8 - Karsintaottelut kestivät 10 minuuttia, finaali ja Superfight-ottelu 15.
UFC 9 - Iskut suljetulla nyrkillä päätettiin kieltää juuri ennen tapahtuman alkua paikallisviranomaisten määräyksestä. Viimeinen Superfight-ottelu.
Ultimate Ultimate 1996 - Häkkiin tarttuminen kiellettiin.
UFC 12 - Ottelijat jaettiin kevyeen ja raskaaseen sarjaan. Superfight-mestaruus korvattiin raskaan sarjan mestaruudella.
UFC 14 - Vapaaotteluhanskojen käyttämisestä tuli pakollista.
UFC 15 - Sallittuja iskujen kohteita rajattiin; päällä puskeminen, iskut nivusiin, kyynärpääiskut takaraivoon ja niskaan, sormien ja varpaiden vääntäminen sekä hiuksista vetäminen kiellettiin.
UFC 21 - Kaikki erät kestivät 5 minuuttia. Televisioimattomat ottelut kestivät 2 erää, televisioidut 3 ja mestaruusottelu 5 erää. Arvostelutuomarit ryhtyivät käyttämään nyrkkeilystä kopioitua 10 pisteen arvostelujärjestelmää.
UFC 28 - Ensimmäinen UFC -tapahtuma New Jerseyn urheilukomission alaisuudessa. Lajin standardiksi myöhemmin muuttuneet Yhdistetyt vapaaottelun säännöt (engl. Unified Rules of Mixed Martial Arts) ensi kertaa käytössä; polvipotkut maassa olevan vastustajan päähän sekä kyynärpääiskut niskaan ja selkärankaan kiellettiin; otteluasua, terveystarkastuksia ja viranomaisvalvontaa säänneltiin tarkemmin. Painoluokkajärjestelmää laajennettiin.
UFC 31 - Painoluokat muokattiin nykyiseen muotoonsa,
UFC 43 - Mikäli ottelu pysäytetään, uudelleenaloitus tapahtuu samasta asennosta.
UFC 94 - Vaseliinin levittäminen ottelijan kasvoihin erätaukojen aikana kiellettiin.
UFC 97 - Jalkaterän tallaaminen kiellettiin.
UFC 98 - Jalkaterän tallaaminen sallittiin.
UFC 133 - Uimahousumalliset ottelushortsit kiellettiin.
UFC 138 - Tapahtuman pääottelun kesto korotettiin kolmesta erästä viiteen, riippumatta siitä onko kyseessä mestaruusottelu.
Säännöt > Nykytilanne > Suomessa käytetyt säännöt

Suomessa vaikuttaa kaksi eri liittoa, Suomen vapaaotteluliitto ja Shooto Finland, joiden säännöt poikkeavat hieman toisistaan.
Säännöt > Nykytilanne > Suomen Vapaaotteluliitto

Suomen vapaaotteluliiton säännöt määrittelevät seuraavat yleiset ja luokkakohtaiset rikkeet:
Yleiset rikkeet
Sormien tai varpaiden työntäminen silmiin
Pureminen
Hiuksista repiminen
Kaikki sukuelimiin kohdistuvat hyökkäykset
Sormien tai varpaiden työntäminen ruumiinonteloihin tai haavoihin
Sormien tai varpaiden vääntäminen
Raapiminen tai nipistäminen
Tarttuminen vastustajan otteluasuun sekä otteluvarustuksesta kiinnipitäminen
Sylkeminen
Epäurheilijamainen käytös
Kehäköysistä tai häkistä kiinni pitäminen
Epäasiallinen kielenkäyttö
Hyökkäykset vastustajaa kohti erätauon aikana
Hyökkäykset vastustajaa kohti hänen ollessa kehätuomarin huostassa
Hyökkäykset vastustajaa kohti erän loputtua
Kehätuomarin ohjeiden noudattamatta jättäminen
Passiivisuus mukaan lukien kontaktin välttäminen vastustajan kanssa, hammassuojien sylkeminen suusta sekä loukkaantumisen teeskentely
Kulma-avustajien puuttuminen ottelun kulkuun
Tuomarin koskemattomuuden rikkominen
Ammattilaiset
A -luokka
Kolme viiden minuutin erää, minuutin erätauoilla.
Pääpuskut
Iskeminen alaspäin kyynärpään kärjellä
Matossa olevan vastustajan potkaiseminen päähän jalalla
Matossa yllä olevan vastustajan potkaiseminen päähän polvella
Jalkapöytään kohdistuvat iskut kantapäällä
Kaikki iskut selkärankaan sekä takaraivon ja niskan alueelle
Kaikki iskut kurkun alueelle sekä kurkunpäähän tarttuminen
Heitot joissa pidetään kiinni ainoastaan vastustajan päästä
Vastustajan tahallinen tiputtaminen päälleen tai niskoilleen
Solisluuhun tarttuminen
Ottelukohtaisesti voidaan sopia kyynärpäällä ja kyynärvarrella suoritettavista iskuista päähän.
B -luokka
Kaksi viiden minuutin erää, minuutin erätauoilla
Kaikki A-luokan kohdat
Kaikki kyynärpäällä ja kyynärvarrella suoritettavat iskut päähän
Amatöörit
C -luokka
Kolme kolmen minuutin erää, minuutin erätauoilla
Kaikki A- ja B -luokan kohdat
Vastustajan potkaiseminen päähän polvella
Matossa olevan vastustajan iskeminen
Pystyssä olevan vastustajan iskeminen matosta
Kokonelson ja krusifiksi-otteet
Polvea kiertävät jalkalukot
Kädellä, polvella, kyynärpäällä tai päällä painaminen vastustajaa kasvoihin
D -luokka
Kaksi kolmen minuutin erää, minuutin erätauolla
Kaikki A-, B- ja C-luokan kohdat
Vastustajan tyrmääminen ja tyrmäyshakuinen otteleminen
Vastustajan nostaminen matosta ja paiskaaminen kanveesiin
Suoraan kurkunpäähän kohdistuvat kuristukset
Niskalukot ja selkärankaan kohdistuvat lukot
Polveen ja kyynärpäähän kohdistuvat painelukot
Kaikki jalkalukot lukuun ottamatta akilleslukkoa
Ottelijat ottelevat yhdeksässä eri painoluokassa.
Ammattilaisvapaaotteluliittoja

Affliction Entertainment (lopetettu)
Bellator MMA
Deep
DREAM (lopetettu)
EliteXC (lopetettu)
HERO'S (lopetettu)
International Fight League (lopetettu)
Invicta Fighting Championships
M-1 Global
ONE Fighting Championship
Pancrase
PRIDE Fighting Championships (lopetettu)
Shooto
Strikeforce (lopetettu)
Ultimate Fighting Championship
World Extreme Cagefighting (lopetettu)
World Series of Fighting
World Victory Road (lopetettu)
ZST
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Vapaaotteluliitto
MixedMartialArts.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Suomalainen MMA-portaali
Käännös suomeksi
Aleksei Bugajev

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. elokuuta 1981
Syntymäpaikka: Moskova, Neuvostoliitto
Kuolinaika: 29. joulukuuta 2024 (43 vuotta)
Kuolinpaikka: , Ukraina
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2000 | Torpedo Moskova 2 | 36 | (3) |
| 2001 | Torpedo Moskova | 2 | (0) |
| 2001–2002 | Tom Tomsk | 34 | (1) |
| 2003–2004 | Torpedo Moskova | 39 | (0) |
| 2005–2006 | Lokomotiv Moskova | 8 | (0) |
| 2006–2008 | Tom Tomsk | 54 | (1) |
| 2008 | FK Himki | 0 | (0) |
| 2009–2010 | FK Krasnodar | 20 | (0) |
Maajoukkue
| 2004–2005 |  Venäjä | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Aleksei Ivanovitš Bugajev (ven. Алексе́й Ива́нович Буга́ев, 25. elokuuta 1981 Moskova – 29. joulukuuta 2024) oli venäläinen jalkapalloilija. Hän edusti Venäjän jalkapalloliigassa vuosina 2001-2010 Torpedoa, Tom Tomskia, Lokomotivia ja FK Krasnodaria. Bugajev pelasi myös Venäjän jalkapallomaajoukkueessa seitsemän ottelua vuosina 2004-2005 ja kuului pelaajaryhmään vuoden 2004 EM-kisoissa.
Lokakuussa 2023 Bugajev pidätettiin Krasnodarissa, kun hänen hallustaan tavattiin lähes puoli kiloa huumausaineeksi luokiteltavaa mefedronia. Syyskuussa 2024 Bugajev sai huumausaineen levittämisestä 9 vuotta ja 6 kuukautta vankeutta. Tuomiota lieventääkseen Bugajev värväytyi Venäjän armeijan rangaistuspataljoonaan ja kaatui taistelussa Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan saman vuoden joulukuussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksei Bugajev Wikimedia Commonsissa
Falluja

| Falluja الفلوجة‎ |
| --- | --- |
 Falluja 2022
 Falluja
 Koordinaatit: 33°21′N, 43°47′E 
Valtio:  Irak
Maakunta:  Al-Anbar
Piirikunta:  Fallujan piirikunta
Väkiluku (2014):  noin 520 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Falluja (arab. فلوجة‎, joskus translitteroitu myös Fallujah, Fallouja tai Falloujah) on Irakin länsiosan Anbarin maakunnan piirikunta, alipiirikunta ja kaupunki.
Maantiede

Falluja sijaitsee Irakin keskiosassa Eufratjoen varrella niin sanotun sunnikolmion alueella. Matkaa Irakin pääkaupunki Bagdadiin idässä on noin 70 kilometriä.
Historia

Nykyisen Fallujan aluetta on asutettu jo vähintään Babylonian kuningas Hammurabin valtakaudelta lähtien 1700-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Babylonin vankeudesta lähtien paikkakunta tunnettiin juutalaisen oppineisuuden keskuksena aina 1000-luvun alkuun jälkeen ajanlaskun alun. Osmanien valtakunnan kaudella paikka oli tärkeä kulkureitti.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Irak siirtyi osmanihallinnosta brittien alaisuuteen. Toisen maailmansodan aikana Rashid Ali al-Gaylani kaappasi vallan Irakissa ja alkoi tukeutua akselivaltoihin. Britit kukistivat al-Gaylanin lyhyessä sodassa, jonka aikana käytiin taistelu Fallujan hallinnasta.
Falluja kasvoi sittemmin nopeasti etenkin Irakin rikastuessa öljytuloilla. Vielä vuonna 1947 sen asukasluku oli vain 10 000. Kaupunki oli yksi Baath-puolueen tärkeistä tukialueista ja Saddam Husseinin kaudella valtio käytti kaupungin teollistamiseen suuria summia. Monet paikalliset olivat huomattavissa asemissa maan virkakoneistossa. Kaupungin strateginen merkitys väheni tosin jonkin verran, kun uusi neljäkaistainen moottoritie rakennettiin sen ohi.
Persianlahden sodan aikana vuonna 1991 Eufratin yli kulkevat sillat tuhottiin ilmaiskuilla. Lisäksi noin 200 siviiliä sai surmansa. Irakin sodan alkuvaiheessa kaupunki säästyi pahemmilta tuhoilta, sillä kaupungissa olleet Irakin armeijan joukot pakenivat asemistaan. Väkivaltaisuudet alkoivat kuitenkin sodan jälkeen. Esimerkiksi laaja työttömyys aiheutti monien paikallisten liittymisen eri kapinallisjärjestöihin. Vuonna 2004 kapinallisia vastaan käytiin ensimmäinen ja Fallujan toinen taistelu. Taistelujen myötä suuri osa kaupungista raunioitui.
Vuonna 2014 kaupungin valtasivat ääri-islamilaisen Isis-järjestön taistelijat. Irakin hallituksen joukot valtasivat kaupungin takaisin vuonna 2016.
Väestö

Vuoden 2014 tammikuussa Fallujan piirikunnassa arvioitiin asuvan 35 prosenttia koko maakunnan väestöstä eli noin 520 000 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Falluja Wikimedia Commonsissa
Fallujan karavaaniseralji vuonna 1914.
Etelä-Savon maakunnan kuntien vaakunat

| --- | --- |
: Etelä-Savon maakunta Mustassa kentässä vastapalkittain viritetty käsijousi: kaikki kultaa, paitsi jousen jänne sekä nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa.
| Vaakuna | Kunnan nimi, vaakunan kuvaus, suunnittelija ja vahvistamispäivä |
| --- | --- |
: Enonkoski Mustassa kentässä kaksi hopea-airoa vinoristikkäin, saatteena neljä kulta-apilaa. Olof Eriksson, 23. marraskuuta 1954
: Hirvensalmi Kultakentässä musta, kävelevä hirvi, kaviot punaiset. Gustaf von Numers, 20. huhtikuuta 1953
: Juva Mustassa kentässä risti, saatteena oikeassa ylänurkassa apilan lehti; kaikki kultaa. Tapio Vallioja, 23. lokakuuta 1952
: Kangasniemi Mustassa kentässä paaluttainen kultainen rukinlyhty, jossa lanka hopeaa. Olof Eriksson, 12. kesäkuuta 1953
: Mikkeli Poikittain jaettu kilpi, jossa kuvataan sen yläkentässä kultaisella pohjalla Suomen marsalkan, vapaaherra C.G.E. Mannerheimin marsalkansauvaa kaksin kappalein vinoristisuunnassa sekä alakentässä mustalla pohjalla ylöspäin suunnattu Savon maakunnan kultainen jousi, jossa jänne, nuolenkärki ja sulitettu pyrstö ovat hopeaa. Vaakunakilven yläpuolella on ruotsalaismallinen kreivin kruunu ja kilven alapuolella vapaudenristi nauhasommitelmineen. Gunnar Clement; uudelleen piirtänyt Eero Jokilehto, 15. tammikuuta 1943
: Mäntyharju Mustassa kentässä kaksi kaarityviöstä kasvavaa mäntyä, kaikki kultaa. Ahti Hammar, 20. huhtikuuta 1953
: Pieksämäki Mustassa kentässä kolme hirsittäistä, hopeasulkaista kultavasamaa alatusten. Ahti Hammar, 1. tammikuuta 2007 (ottanut käyttöön Pieksänmaan vaakunan)
: Puumala Mustassa kilvessä kolme kilventyvestä kohoavaa hopeista sudenhammasta, joissa mustat, punaliekkiset kranaatit. Tapio Vallioja, 18. huhtikuuta 1963
: Rantasalmi Kultakentässä musta, aaltokorkoinen palkki. Ahti Hammar, 1. lokakuuta 1958
: Savonlinna Sinisessä kentässä kultainen kolmitorninen linna, sen alapuolella hopeinen, alainen, aaltokoroinen hirsi, jonka alapuolelle jää musta tyviö, jossa pystyssä viritetty kultainen jousi; jousen jänne, nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa. Savonlinnan kaupungin Taideteollinen Korkeakoulu Carolus Lindbergin ehdotuksen (1938) pohjalta, 4. huhtikuuta 1989
: Sulkava Mustassa kentässä reunasta toiseen ulottuva, hopeinen yksikaarinen kivisilta, jonka saatteena kultaiset männynkävyt, kolme yläpuolella, yksi alapuolella, kannat ylöspäin. Gustaf von Numers, 23. syyskuuta 1953
Käytöstä poistuneet tai lakkautettujen kuntien vaakunat

| Vaakuna | Kunnan nimi, vaakunan käytössäoloaika, kuvaus, suunnittelija ja vahvistamispäivä |
| --- | --- |
: Anttola (1962–2000) Kultakentässä musta vinoristi, jossa kaksi kultaista suksikeihästä ristikkäin, sommat ylöspäin. Gustaf von Numers, 1. marraskuuta 1962
: Haukivuori (1955–2006) Mustassa kentässä kolmoisvuoren yläpuolella hauki; kaikki kultaa. Olof Eriksson, 15. helmikuuta 1955
: Jäppilä (1958–2003) Mustassa kentässä pystyssä kultahaahlat. Erkki Karttunen, 7. kesäkuuta 1958
: Kerimäki (1951–2012) Aaltokorokatkoisen kilven mustassa yläkentässä kultainen kirkonkello, sen kultaisessa alakentässä musta, reunoihin ulottuva verkko. Gustaf von Numers, 17. huhtikuuta 1951
: Mikkelin maalaiskunta (1950–2000) Kilpi aaltokoroinen, musta-kulta-katkoinen. Yläkentässä jännitetty käsijousi nuolineen; kaikki kultaa, paitsi jousen jänne sekä nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa. Alakentässä musta orsivaaka. Tauno Häkli, 24. heinäkuuta 1950
: Pertunmaa (1965–2024) Punaisessa kentässä kultainen liekki, jossa musta tähkä. Tapio Vallioja, 1. heinäkuuta 1965
: Pieksämäki (1951–2006) Mustassa kentässä kultainen vinoristin ja apilaristin yhdistelmä. Ahti Hammar, 24. lokakuuta 1951
: Pieksämäen maalaiskunta / Pieksänmaa (1951–2006) Mustassa kentässä kolme hirsittäistä, hopeasulkaista kultavasamaa alatusten. Ahti Hammar, 11. syyskuuta 1951 (kuntaliitos Pieksänmaaksi 1. tammikuuta 2004)
: Punkaharju (1954–2012) Sinisessä kentässä yläreunaltaan kuusikoroinen ja alareunaltaan aaltokoroinen hirsi, jonka yläpuolella kruunu; kaikki kultaa. Olof Eriksson, 9. elokuuta 1954
: Ristiina (1951–2012) Kilpi musta-kultakatkoinen, siinä pystyssä vuorovärinen jalkajousi, jonka jänne ja nuolen kärki ovat hopeaa; saatteena alakentässä jousen varren kummallakin puolella musta siipi. Carolus Lindberg, 21. syyskuuta 1951
: Savonranta (1962–2008) Mustassa kentässä aaltokoroinen vasen pieli ja jännitetty käsijousi; kaikki kultaa. Olof Eriksson, 18. joulukuuta 1962
: Sääminki (1950–1972) Sakarakorokatkoisen kilven kultaisessa yläkentässä musta oinaanpää edestäpäin, mustassa alakentässä aaltokoroinen kultahirsi, jossa punainen, yhdeksänhankainen kirkkovene. Gustaf von Numers ja Viktor Räsänen, 4. heinäkuuta 1950
: Virtasalmi (1955–2003) Kultakentässä musta, reunoihin ulottuva, yläpuolelta sakarakoron rajoittama, kaksikaarinen silta. Tapio Tikkanen, 15. huhtikuuta 1955
Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunta

| Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Lapinlahden kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Iisalmen rovastikunta
Pääkirkko:  Lapinlahden kirkko
Perustettu:  1858
Jäsenmäärä:  4 744 (2022)
– Osuus asukkaista:  71,7 %
Kirkollisvero:  1,65 %
Kirkkoherra:  Lauri Jäntti
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunta (vuoden 2024 loppuun saakka Lapinlahden seurakunta) on Lapinlahdella Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Iisalmen rovastikuntaan, ja vuoden 2011 alusta alkaen seurakunta on ollut osa Ylä-Savon seurakuntayhtymää. Seurakunnan kirkkoherra on Lauri Jäntti.
Lapinlahden alue kuuluu Pohjois-Savon leimallisesti herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkellä on kuitenkin muun Kuopion länsipuolen tavoin vain vähän erityistä kannatusta alueella.
Vuoden 2025 alussa Varpaisjärven seurakunta liitettiin Lapinlahden seurakuntaan. Samassa yhteydessä Lapinlahden seurakunnan nimi muutettiin Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunnaksi.
Aiheesta muualla

Lapinlahden–Varpaisjärven seurakunta
| n k Iisalmen rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Iisalmi  Kiuruvesi  Lapinlahti–Varpaisjärvi  Nilakka  Rautavaara  Sonkajärvi  Vieremä  |  |
| Entiset seurakunnat |  Iisalmi (ksrk)  Iisalmi (msrk)  Keitele  Pielavesi  Sukeva  Varpaisjärvi  |  |
Kuopion hiippakunta