stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henri Toivomäki
Seurajoukkueura > Lahti ja Atalanta

Toivomäki teki Veikkausliiga-seura FC Lahden kanssa elokuussa 2006 vuoteen 2008 asti ulottuneen sopimuksen, joka sisälsi option vuoteen 2010 saakka. Lahti käytti option ja Toivomäki pelasi vielä tammikuun 2010 loppuun asti Lahdessa, kunnes siirtyi puolen vuoden lainasopimuksella Italian pääsarjassa Serie A:ssa pelanneeseen Atalantaan. Liigaotteluita Toivomäelle kertyi ennen Italiaan siirtymistä yhteensä 39: kaudella 2008 15 ottelua (14 avauksessa) ja 2009 24 ottelua (kaikki avauksessa). Hän saavutti Lahden riveissä Veikkausliigan pronssia vuonna 2008. Vuonna 2009 Lahti osallistui Eurooppa-liigaan, jossa Toivomäki pelasi täydet minuutit kaikissa kuudessa joukkueen ottelussa.
Atalantassa Toivomäki pelasi seuran alle 20-vuotiaiden Primavera-joukkueessa. Seura putosi Serie A:sta Serie B:hen kauden 2009–2010 päätteeksi, eikä käyttänyt Toivomäen lainasopimuksessa ollutta osto-optiota. Toivomäki palasi heinäkuussa 2010 Lahteen ja pelasi kauden 2010 aikana yhdeksän Veikkausliiga-ottelua joukkueen riveissä. Myös Lahden kausi päättyi putoamiseen.
Seurajoukkueura > Ajax

Tammikuussa 2011 Toivomäki siirtyi 2,5-vuotisella sopimuksella alankomaalaiseen Ajaxiin.
Seurajoukkueura > KuPS

Toivomäki siirtyi KuPSiin kaudeksi 2021. Hän toimi KuPSin kapteenina kausilla 2022 sekä 2023.
Toivomäki sai osuman päähänsä pallontavoittelutilanteessa kesällä 2023 pelatussa Konferenssiliigan karsintaottelussa Derry Cityä vastaan. Tutkimustulosten valmistuttua Toivomäki päätti lopettaa pelaajauransa lääkärien suosituksesta.
Maajoukkueura

U21 maaotteluita Toivomäelle on kertynyt kesäkuuhun 2012 mennessä kymmenen, ja poikamaaotteluita 39, maaleja kaksi. Maajoukkueissa hän on saavuttanut alle 17-vuotiaiden avoimen Pohjois­maiden mestaruus­turnauksen pronssin.
Harvard Mark I

Osa Harvard-IBM Mark 1:stä, vasen puoli
Oikeapuoli
Yksityiskohta Input/Output-yksiköstä ja ohjauksesta
IBM:n Automatic Sequence Controlled Calculator (ASCC),  josta Harvardin yliopiston henkilöstö käytti nimeä Mark I, oli yleiskäyttöinen sähkömekaaninen laskukone, jota toisen maailmansodan loppuvaiheessa käytettiin sotaponnistuksiin. Koneen alkuperäisen ajatuksen esitti IBM:lle Howard Aiken marraskuussa 1937. IBM:n insinöörien toteutettavuusselvitysten jälkeen IBM:n pääjohtaja Thomas J. Watson henkilökohtaisesti hyväksyi projektin rahoituksen vuonna 1939.
Aiken oli alkanut etsiä yhteistyöyritystä vuonna 1937 laskukoneen rakentamiseksi. Muutaman kielteisen päätöksen jälkeen Aikenille esiteltiin Charles Babbagen pojan viisikymmentä vuotta aikeisemmin yliopistolle lahjoittama esittelyosa analyyttisestä koneesta. Tämä sai hänet tutkimaan sitä tarkemmin ja hän liitti sen esimerkiksi ehdotukseensa koneesta, joka toteuttaisi analyyttisen koneen periaatteen ja lisäisi siihen uusia tärkeitä piirteitä.
ASCC kehitettiin ja rakennettiin IBM:n Endicottin tehtaalla New Yorkissa ja toimitettiin Harvardiin helmikuussa 1944. Se alettiin käyttää laivaston tarpeisiin toukokuussa ja virallisesti se esiteltiin yliopistolle elokuussa 1944. Yksi ensimmäisistä ohjelmista, jota ASCC:llä ajettiin käynnitettiin maaliskuussa 1944, kun John von Neumann, joka työskenteli Manhattan-projektissa, halusi määrittää, olisiko kokoon puristaminen käyttökelpoinen mahdollisuus sytyttää atomipommi vuosi ennen atomin käyttöä. Mark I käytettiin myös matemaattisten taulukoiden laskemiseen, mikä oli ollut Charles Babbagen tavoitteena analyyttisessä koneessa.
Mark I poistettiin virallisesti käytöstä vuonna 1959, viidentoista käyttövuoden jälkeen.
Koneen rakenne

ASCC koostui katkaisijoista, releistä, pyörivistä akseleista ja mekaanisista kytkimistä. Siinä oli 765 sähköistä komponenttia, satoja kilometrejä johtoja ja se vaati 16 metriä pitkän, 2,4 metriä korkean ja 2 metriä leveän tilan. Kone painoi 4 500 kiloa. Pääakselia pyöritti 4 kW sähkömoottori. Kone oli suurin sähkömekaaninen laskukone.
Toiminta

Mark I:ssä oli 60 sarjaa 24-kytkimistä syöttökenttää ja se pystyi tallettamaan 72 numeroa 23 desimaalin tarkkuudella. Se pystyi tekemään 3 yhteenlaskua sekunnissa. Kertominen vaati 6 sekuntia ja jakaminen 15,3 sekuntia sekä logaritmi tai trigonometrinen funktio vaati yli minuutin.
Mark I luki ohjelmakäskyt 24-kanavaisesta reikänauhasta. Se suoritti käskyt lukujärjestyksessä eikä sen ohjelmassa ollut mahdollista tehdä ehdollisia hyppyjä. Tämän vuoksi ohjelmat olivat pitkiä. Toistuvia laskelmia, "luuppeja", voitiin tehdä liittämällä reikänauhan alku ja loppu yhteen, jolloin syntyi fyysisiä toistoja. Datan ja ohjelman erottamista kutsutaan Harvardin arkkitehtuuriksi.
Aiken ja IBM

Aiken julkisti lehdistötiedotteen, jossa katsoi itsensä Mark I:n ainoaksi keksijäksi. Tämä katkaisi Aikenin välit IBM:n kanssa. Aiken jatkoi tietokoneiden rakentamista Harvardin piirissä ja IBM alkoi kehittää omaa Selective Sequence Electric Calculator (SSEC) tietokonetta kehittääkseen tekniikkaa ja saadakseen lisää julkisuutta yritykselle.
Seuraavat tietokoneet

Mark I.tä seurasi Harvard Mark II 1947, Mark III/ADEC syyskuussa 1949 ja Mark IV vuonna 1952. Ne olivat kaikki Aikenin töitä. Mark II oli paranneltu versio Mark I:stä sisälten yhä sähkömekaanisia releitä. Mark III:ssä käytettiin pääasiassa elektronisia komponentteja, elektroniputkia ja diodeja, mutta se sisälsi myös mekaanisia komponentteja kuten pyörivän rumpumuistin ja releitä, jotka siirsivät dataa rumpujen välillä. Mark IV oli täysin elektroninen ja siinä käytettiin ferriittirengasmuistia. Mark II ja III tehtiin Yhdysvaltain laivaston käyttöön ja siirrettiin Virginiaan laivaston tiloihin. Mark IV rakennettiin ilmavoimille, mutta se pysyi Harvardissa.
Mark I on purettu, mutta osia siitä on säilytetty ja ne ovat osa Harvardin historiallisten tieteellisten instrumenttien kokoelmaa tiedekeskuksessa.
Aiheesta muualla

ASCC ohjekirja bitsavers.org-palvelussa (englanniksi) (PDF)
Mark I and the ENIAC (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Harvard Mark I
Sekvenssin näyttö
Käännös suomeksi
Henrik Lyra (kenraali)

Henrik Lyra (3. toukokuuta 1802 Asikkala – 15. elokuuta 1875) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Henrik Lyran vanhemmat olivat Asikkalan seurakunnan kappalainen Gabriel Lyra ja Eva Lovisa Ström ja puoliso Augusta Nyberg. Henrik Lyra tuli aliupseerikorpraaliksi Suomen jääkärirykmentin Viipurin pataljoonaan vuonna 1822. Hänet ylennettiin kersantiksi 1823. Seuraavana vuonna Lyra tuli pataljoonan Kyminkartanon komppanian vääpeliksi, lippujunkkariksi hän yleni 1825. Kun Suomen jääkärirykmentti muuttui 3. Suomen tarkk’ampujaprikaatiksi vuonna 1827, Lyra nimitettiin prikaatin 6. Viipurin tarkk’ampujapataljoonassa 1. komppanian vääpeliksi. Samana vuonna hänet ylennettiin porte-épée-junkkariksi.
Vuonna 1829 Lyra siirrettiin Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan 1. komppanian vääpeliksi. Vänrikiksi 1830 ylennettynä hänet siirrettiin komppaniassaan kouluttajaksi, määrättiin 1831 pataljoonan vt. adjutantiksi ja vakinaistettiin tehtävään aliluutnanttina 1832. Hän toimi myös pataljoonan esikunnan kasöörinä 1834–1836 ja sitten kahden eri komppanian kouluttajana 1836–1838. Lyra ylennettiin alikapteeniksi 1838 ja määrättiin pataljoonan 4. komppanian päälliköksi, kapteeniksi hän yleni 1840. Vuoden 1845 alussa Lyra määrättiin Ahvenanmaan paikallismajuriksi ja kesällä 1846 nuoremmaksi esiupseeriksi vasta perustettuun Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin syksyllä 1846. Kun joukko-osasto muuttui vuonna 1849 Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaksi, Lyra nimitettiin sen komentajaksi. Everstiksi hänet ylennettiin 1852. Pataljoonan muututtua vuonna 1857 Suomen opetustarkk’ampujapataljoonaksi eversti Lyra toimi sen komentajana syksyyn 1858, jolloin hänet siirrettiin 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Lyra sai tästä tehtävästä ja sotapalveluksesta eron kenraalimajurina tammikuussa 1863.
Hopeanuolet

| Hopeanuolet |
| --- | --- |
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  50 min / jakso
Luoja(t):  Auli Mantila (ohjaus)
Pääosissa:  Jaana Saarinen Katriina Hyvärinen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  15. lokakuuta 2007 – 29. lokakuuta 2007
Jaksoja:  3
Aiheesta muualla
IMDb 
Hopeanuolet on vuonna 2007 Yle TV1:lla esitetty kolmiosainen draamasarja. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Leea Klemola ja Kaarina Hazard ja ohjannut Auli Mantila. Sarjan pääosissa näyttelevät Jaana Saarinen ja Katriina Hyvärinen. Sarja sai vuoden 2007 Venla-Gaalassa kaksi Venlaa; parhaasta draamakäsikirjoituksesta ja parhaasta naisnäyttelijästä (Jaana Saarinen).
Sarjan tunnuskappaleen ”Pitkää päivää” esittää Kari Tapio.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jaana Saarinen  | … |  Ritva Pajunen   |
|  Katriina Hyvärinen  | … |  Marja-Leena Kokko   |
|  Heikki Silvennoinen  | … |  Helander   |
|  Leea Klemola  | … |  Satu Kosonen   |
|  Jarkko Sarjanen  | … |  Nuppi Kosonen   |
|  Ulla-Riikka Koskela  | … |  Heini   |
|  Antero Sulkanen  | … |  Automyyjä   |
|  Aarno Sulkanen  | … |  Eero Pohjola   |
|  Meri Nenonen  | … |  Kaija Helander   |
|  Kalle Juurela  | … |  Viktor Kokko   |
|  Juho Kuosmanen  | … |  Henrik Mäki-Penttilä   |
|  Aleksi Rantanen  | … |  Ville   |
|  Sami Lanki  | … |  Kalevi   |
|  Sirpa Teppola  | … |  Hoitaja   |
|  Martti Järvinen  | … |     |
|  Laura Hartikainen  | … |  Helanderin lapsi   |
|  Aaro Airola  | … |  Helanderin lapsi   |
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Ritvalla on kolme päivää aika hankkia 30 000 euroa | 15. lokakuuta 2007 |
| 2. | Ritva saa apua yllättävältä taholta ja Marja-Leena menettää hermonsa | 22. lokakuuta 2007 |
| 3. | Ritva kohtaa menneisyytensä ja Marja-Leena saa vihdoinkin tehtyä sovinnon | 29. lokakuuta 2007 |
Aiheesta muualla

Hopeanuolet Yle Areenassa
Suomen elokuvasäätiön Hopeanuolet -tietosivu (Internet Archive)
Lampén

Lampén on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aleksander Lampén (1879–1935), insinööri, vuorineuvos, puolustusministeri
Erkki Lampén (s. 1959), sosiologi, kolumnisti, retkeilijä ja matkakirjailija
Ernst Lampén (vuodesta 1936 Lampén-Iso-Keisari, 1865–1938), opettaja, matkakirjailija ja toimittaja, Johan Kristian Lampénin poika
Johan Kristian Lampén (1821–1882), kirkkoherra, opettaja ja pappissäädyn valtiopäiväedustaja
Matti Lampén (1906–1961), arkkitehti
Olli Edvard Lampén (1880–1925), toimitusjohtaja ja kirjallisuuden suomentaja
Timo Lampén (1934–1999), koripalloilija
Toivo Lampén (1907–2003), muusikko, säveltäjä, musiikinopettaja, kuoronjohtaja ja kapellimestari
Tuomas Lampén, muusikko
Venla Lampén (o.s. Saarelma, s. 1974), keskimatkojen juoksija
Walter Lampén (1862–1960), rovasti, osti ensimmäisenä Suomessa uuden auton 1904, Johan Kristian Lampénin poika
Muita

Tekla Roschier (myöh. Lampén, 1870–1928), opettaja ja nuortenkirjailija, Olli Edvard Lampénin puoliso
Eero Lampio (ent. Lampén, 1889–1931), konsuli, liikemies ja eräkirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Heksaeditori

Tyypillinen heksaeditorin käyttöliittymä.
Heksaeditori on ohjelma, jonka avulla voi muokata tiedostoja tavutasolla. Tiedoston sisältö näytetään heksadesimaalijärjestelmän mukaisina kaksimerkkisinä lukuina ja tulostuvat merkit usein erikseen. Heksaeditoria, jonka avulla voi lukea ja muokata dataa levykkeiltä tai kiintolevyiltä ohittaen tiedostojärjestelmän, kutsutaan usein levyeditoriksi.
Perustiedot

Heksaeditorin avulla käyttäjät voivat nähdä tai muokata tiedoston raakaa, muokkaamatonta sisältöä toisin kuin kehittyneimmillä sovellusohjelmilla, jotka näyttävät käyttäjille tulkintoja sisällöstä tiedostoformaatin pohjalla. Esimerkiksi heksaeditorin avulla käyttäjät voivat muokata kuvatiedoston dataa, kun taas kuvankäsittelyohjelman avulla käyttäjät näkisivät tiedoston kuvana.
Useammassa heksaeditorissa tiedoston data näkyy neljänä nelitavuisena heksadesimaalilukuryhmänä, joiden perässä on yksi 16 ASCII-merkin ryhmä. Nämä merkit perustuvat jokaisen tavun heksadesimaalilukuihin. ASCIIn ohjauskoodit, kuten kelloääni (ctrl-G), ja merkit, jotka vievät enemmän kuin yhden merkkitilan, kuten tabulaattori, olivat tunnistettavissa siitä, että niitä seuraavassa ASCII-kentässä oli piste (".").
Aiheesta muualla

Hex Editor Definition  11-06-2006. The Linux Information Project. Viitattu 31-10-2010. (englanniksi)
Koulutus Päiväntasaajan Guineassa

Koulutus Päiväntasaajan Guineassa on maksutonta ja pakollista 14 ikävuoteen asti, ja siitä vastaa opetus-, tiede- ja urheiluministeriö. Koulun aloittaminen muuta ikäluokkaa myöhemmin on tyypillistä; esimerkiksi vuonna 1993 ala-asteelle ilmoittautui 1,497-kertainen määrä oppilaita alakouluikäisiin lapsiin nähden, mutta sen sijaan vain 83,4 % alakouluikäisistä lapsista ilmoittautui kouluun. Koulun jättäminen kesken on yleistä, joskin yleisempää tytöillä kuin pojilla.
Etäopetusta tarjoavan UNED:in opiskelijoita Malabossa.
Perusasteen koulutus kestää viisi vuotta, ja sitä seuraavat neljä vuotta ensimmäisen tason keskiasteen opintoja ja kolme vuotta toisen tason keskiasteen opintoja. Vuonna 2001 noin 35 % 3–6-vuotiaista lapsista osallistui jonkinlaiseen esikouluun.
Arviolta 45 % oppilaista käy perusasteen koulutuksen loppuun. Vuonna 2000 yhtä opettajaa kohden oli alakoulussa noin 43 oppilasta ja yläkoulussa 23 oppilasta.
Pääosa korkeakouluopinnoista annetaan Päiväntasaajan Guinean kansallisessa yliopistossa. Muita tärkeitä korkeakouluja ovat Enrique Nvó Okenven kansallinen koulu, jolla on kampukset Malabossa ja Batassa, ja espanjalainen etäopetusta tarjoava Universidad Nacional de Educación a Distancia (UNED), jolla on Päiväntasaajan Guineassa kampus Biokossa. Myös Iberoamerican University Foundationilla (FUNIBER) on kampus Malabossa.
Vuonna 2014 arvioitiin, että 95 % aikuisväestöstä ja 98 % 15–24-vuotiaista on lukutaitoisia. Luvut ovat koko Saharan eteläpuolisen Afrikan korkeimmat.
Vuodesta 2003 lähtien koulutusmenot ovat olleet arviolta 0,6 % BKT:sta ja 1,6 % valtion menoista.
Yliopistot ja lukiot

Päiväntasaajan Guinean kansallinen yliopisto
Colegio Nacional Enrique Nvó Okenve
Henrik L’Abée-Lund

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Henrik L’Abée-Lund |  Henrik L’Abée-Lund |  Henrik L’Abée-Lund |  |
Maa:   Norja
Miesten ampumahiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nové Město 2013 | viesti |  |
Henrik L’Abée-Lund (s. 26. maaliskuuta 1986) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa 2007 L’Abée-Lund saavutti hopeaa viestissä ja pronssia pikakilpailussa. EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän oli kolmas normaalimatkalla 2007. Miesten EM-viestissä hän sai kultaa 2009 ja hopeaa 2012. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän oli yhdeksäs. EM-kilpailuissa 2016 hän sai pikakilpailussa hopeaa ja sekaviestissä pronssia.
Ampumahiihdon maailmancupissa L’Abée-Lund sijoittui kolmanneksi Sotšin pikakilpailussa kaudella 2012–2013 ja Anterselvan takaa-ajossa kaudella 2013–2014. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Oslon pikakilpailussa kaudella 2017–2018. Norjan viestijoukkueen mukana hän on voittanut MM-kullan lisäksi muitakin maailmancupin viestikilpailuja.
L’Abée-Lund lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2019.
Hyvärilä

Hyvärilä on kaupunginosa Nurmeksen kaupungissa Pohjois-Karjalassa.
Hyvärilä on pääosin 1950-1970-lukujen välisenä aikana rakennettu omakotialue. Hyvärilä sijaitsee Nurmeksen keskustaajaman kaakkoisosassa Kantatie 73:n eteläpuolella. Hyvärilässä on luonnonläheisyyden ansiosta hyvät virkistysmahdollisuudet.
Hyvärilän länsipuolella, Ritoniemessä sijaitsee Bomban talo, jonka ympärille on rakennettu suuri karjalaisuutta kuvaava nähtävyyspuisto, jonka eteläpäässä on kylpylä. Alue sijaitsee Pielisen rannalla. Sen läheisyydessä sijaitsee myös Hyvärilän nuoriso- ja matkailukeskus.
Koulutusakkreditointi

Koulutusakkreditointi tarkoittaa koulutusohjelmien pätevyyden toteamista kansainvälisin kriteerein. Akkreditointien avulla eri maissa annettavia tutkintoja voidaan vertailla. Vertailun avulla halutaan tukea paitsi koulutuksen kehittämistä myös tutkinnon suorittaneiden työllistymistä ja liikkuvuutta kansainvälisillä työmarkkinoilla. Koulutusohjelman arvioi ulkopuolinen (puolueeton) arviointiryhmä, ja akkreditointipäätöksen tekee akkreditointiorganisaation päättävä elin.
Arvostettu akkreditointi takaa ohjelmista valmistuville paremmat mahdollisuudet työllistyä kansainvälisillä työmarkkinoilla. Arvioinnissa kiinnitetään erityisesti huomiota ohjelman kattavuuteen, sisällön tasapainoon ja opiskelijoiden saamaan työkokemukseen liike-elämässä.
Kolmoisakkreditointi

MBA- ja EMBA-koulutusohjelmille akkreditointeja myöntävät Lontoossa sijaitseva Association of MBAs (AMBA), Floridan Tampassa sijaitseva Association to Advance Collegiate Schools of Business (AACSB) ja Brysselissä sijaitseva European Quality Improvement System (EQUIS). Jos koulutusohjelma saa akkreditoinnit kaikilta kolmelta, on sillä niin kutsuttu kolmoisakkreditointi.
Kurkolanniemi

Kurkolanniemi
Kurkolanniemi (ven. Ку́ргальский полуо́стров, Kurgalski poluostrov) on Suomenlahden eteläpuolella Narvanlahden ja Laukaanlahden välissä sijaitseva niemimaa, joka kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kuntaan. Niemen keskellä sijaitsee Pärspäänjärvi, joka on yhdistetty kanavalla Suomenlahteen. Pärspäänjärven eteläpuolella on matala, hiekkapohjainen Valkeajärvi. Niemen korkein kohta on Kiiskalan eteläpuolella sijaitseva Linnamäki (ven. гора Городок, gora Gorodok).
Kurkolanniemi on vanhaa inkerinsuomalaisten ja inkerikkojen asuinseutua. Paikallisen tarinan mukaan suomalaiset ovat ”ruotsalaisten rantarosvojen” jälkeläisiä, mutta todellisuudessa he lienevät muuttaneet tänne 1600-luvulla Virolahden, Säkkijärven ja Viipurin seudulta sekä Suomenlahden ulkosaarilta. Nimityksiä äyrämöiset tai savakot ei Kurkolanniemellä ole tunnettu. Paikallisessa murteessa on inkeroisen ja vatjan kielestä omaksuttuja piirteitä. Alueelta on kerätty runsaasti kansanrunoja.
Ennen toista maailmansotaa suomalaisten asuttamia kyliä olivat Hakaja,  Kaipaala, Kiiskala, Kirjamo, Konnu, Kurkula, Lutonkylä (Луттово, Luttovo), Vena ja Vipiä. Suomalaiset kuuluivat Kosemkinan eli Narvusin luterilaiseen seurakuntaan. Ortodoksisia inkerikkoja asui Hamalassa, Kurkulassa ja Pärspäässä. Perinteisiä elinkeinoja olivat kalastus ja maanviljely.
1930-luvulla Kurkolanniemestä tuli rajavyöhykettä, ja sen kärkeen rakennettiin sotilastukikohta. Niemen ympäri ja sen sisäosiin tehtiin mukulakivitiet, jotka ovat edelleen käytössä. Kurkulaan rakennettiin rautatie, joka on sittemmin purettu. Toisen maailmansodan aikana suomalaiset siirrettiin Suomeen. Neuvostoliittoon palattuaan heidät karkotettiin Kalininin, Novgorodin ja Pihkovan alueille, mistä monet pakenivat Viroon ja Karjalan tasavaltaan.
Ensimmäiset suomalaiset pääsivät palaamaan kotikyliinsä 1950-luvulla. Nykyään heitä on Kiiskalan, Konnun, Hakajan, Kirjamon ja Vipiän kylissä. Monet asuvat vakituisesti Narvassa ja viettävät vain kesät kotikylissään. Seudulla on paljon myös Venäjän armeijan upseerien huviloita. Inkeroisen kieltä puhuu vielä muutama Pärspäässä asuva vanhus.
Kurkolanniemi on nykyään rajavyöhykettä, jonne pääsyyn tarvitaan lupa. Niemellä sijaitsee luonnonsuojelualue, jolla suoritetut hakkuut ovat viime aikoina herättäneet runsaasti huomiota. Alueelle on jo pitkään suunniteltu Inkerinmaan luonnonpuistoa.
Konnun entisestä kerhotalosta on remontoitu luterilainen rukoushuone. Hakajan hautausmaalla on Stalinin vainoissa menehtyneiden muistomerkki, Konnun lähellä saksalaisten ampuman Pantelei Yllön muistomerkki. Kurkolanniemen kylistä on linja-autoyhteys Laukaansuuhun ja Jaamaan.
Aiheesta muualla

Savijärvi, Ilkka ja Muusa & Heikkinen, Janne: Vot, ihminen tahtoo kotimaalle: Länsi-Inkerin kieltä ja kohtaloita.  Joensuu:  Joensuun yliopisto, humanistinen tiedekunta & Joensuu University Press, 1996.
Suhonen, Seppo: Suomalaisia Inkerin Kurkolanniemellä. Pietarin tie jatkuu, 2005, s. 127–141.  Helsinki:  Pietari-säätiö.
Western Ingria - Where Languages and Dialects Meet (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hurtanheisi

| Hurtanheisi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Magnoliophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Dipsacales
Heimo::  Tesmayrttikasvit Adoxaceae
Suku::  Heidet Viburnum
Laji::  lantanoides
Kaksiosainen nimi
 Viburnum lantanoides  Michx.  
Katso myös
   Hurtanheisi Wikispeciesissä   Hurtanheisi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hurtanheisi (Viburnum lantanoides) on Pohjois-Amerikan itäosista kotoisin oleva monivuotinen pensas, joka kuuluu heisien sukuun ja tesmayrttikasvien heimoon. Se näyttää samanlaiselta kuin eurooppalainen villaheisi ja pohjoisamerikkalainen kiiltoheisi.
Ulkonäkö ja koko

Hurtanheisi on kasvutavaltaan harva ja rönsyilevä pensas, joka kasvaa 1–4 metriä korkeaksi. Sen kaarevat oksat taipuvat usein maahan asti ja juurtuvat, jolloin varomaton metsässäkulkija voi kompastua niihin. Tästä kasvi on saanut myös englanninkielisen nimensä hobble-bush eli ’kompastuspensas’.
Kaarna on nuorena harmaanruskeaa ja pahkuraista mutta muuttuu vanhemmiten uurteiseksi. Vuosikasvain on ohut tai keskipaksu, ruskeanvihreä ja vaaleiden korkkihuokosten täplittämä. Silmut ovat vastakkaisia, suomuttomia ja tumman nukan peittämiä. Lehdet ovat vastakkaiset, ehyet ja vihreän väriset mutta muuttuvat syksyllä pronssin- tai purppuranpunaisiksi. Lehtilapa on 10–20 senttimetrin pituinen, leveänsoikea tai herttamainen, otakärkinen, sulkasuoninen ja sahalaitainen. Se on alapuolelta suonia myöten punakarvainen ja hivenen vaaleampi kuin yläpuolelta.
Hurtanheisi kukkii touko–kesäkuussa. Sen kukinto on pitsimäinen tasohuiskilo, jonka läpimitta on 8–10 senttimetriä. Se muodostuu valkoisista tai vaaleanpunaisista kukista, jotka ovat huiskilon keskellä kaksineuvoisia ja ulkoreunalla suuria ja neuvottomia. Hedelmä on soikea, alle 1 senttimetrin pituinen luumarja, joka on aluksi punainen mutta muuttuu loppukesästä sinimustaksi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Hurtanheisi on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Maineen ja Kanadan meriprovinsseihin, lännessä Ohioon ja Ontarioon ja etelässä vuoria myöten Etelä-Carolinaan asti.
Hurtanheisi menestyy parhaiten kosteassa ja happamassa, sora- tai hiekkapitoisessa hiesussa. Yleensä se kasvaa runsasravinteisissa, varjoisissa metsissä tai rotkoissa, virtaavien vesien äärellä ja soilla.
Käyttö

Hurtanheisi on koristekasvina melko harvinainen. Riista- ja laululinnut sekä nisäkkäät käyttävät ravintonaan sen marjoja; jotkin villieläimet syövät myös sen versoja ja lehtiä.
Hurtanheisi kasvaa usein kosteissa ja varjoisissa metsissä. Tämä kuva on Great Smoky Mountainsilta Pohjois-Carolinasta.
Kuningas (albumi)

| Kuningas Clifters |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1987
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 38.14
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Clifters muut julkaisut
| Sitting in My Room (single) 1984 | Kuningas 1987 | 1988 Kuningatar |
Kuningas on suomalaisen pop/rock-yhtye Cliftersin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1987. Levy on äänitetty Topsonic-studiolla ja sen on julkaissut Fazer Finnlevy -levy-yhtiö Kräk!-merkillä sarjanumerolla KRÄLP 35. Lisensoitu One Inch Rock Ky:ltä Levykannen on valmistanut Kirjapaino Erkki Kuronen.
Kappaleiden kaikki sanoitukset on tehnyt Jaana Rinne ja ne on painettu alkuperäisen LP-levyn levypussiin. Levyltä on julkaistu ainakin single Kuningas (KRÄK! KRÄKS 114). Albumi sisältää alkuperäismateriaalin lisäksi kolme cover-versiota, mm. The Kinks-yhtyeen kappaleen Set Me Free ja The Who -yhtyeen kappaleen I Can't Explain.