stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vali Myers
Elämä > Ystävyys Marianne Faithfullin ja Donovanin kanssa

1960-luvulla hänen taiteensa alkoi herättää huomiota. Vuonna 1965 amerikkalaiset elokuvantekijät Sheldon Rochlin ja Flame Schon tekivät dokumenttielokuvan Vali: The Witch of Positano, josta tuli kulttiklassikko Yhdysvalloissa. Se houkutteli Positanoon monia taiteen harrastajia ja julkisuuden henkilöitä. Rock-laulaja Marianne Faithfullilla on kerrottu olleen suhde Vali Myersin kanssa.
Myös brittilaulaja Donovan ihastui Myersin taiteeseen ja matkusti Positanoon tapaamaan häntä. Hän oli niin lumoutunut Myersistä, että lennätti tämän Lontooseen tanssimaan lavalle Royal Albert Halliin. Tämä esitys on nähtävissä dokumenttielokuvassa Dope (1968), jonka ohjasivat Sheldon Rochlin ja Flame Schon. Elokuvassa Myers ja Rappold myös tekevät ostoksia Portobello Roadin kirpputorilla ja ajelevat yöllä taksilla ympäri Piccadilly Circusta. Kaikki kohtaukset kuvattiin alkuvuodesta 1967.
Elämä > Ystävyys näytelmäkirjailija Tennessee Williamsin kanssa

Val Myers ystävystyi amerikkalaisen näytelmäkirjailijan Tennessee Williamsin kanssa. Heidän välillä on epäilty olleen romanssi. Myers kutsui Tennessee Williamsia ”surullisimmaksi ja sentimentaalisimmaksi ihmiseksi, jonka olen koskaan tuntenut”. Williams perusti vapaamielisen Carol Cutreren hahmon näytelmässään Orpheus Descending suoraan Myersiin. Carol kuvataan näytelmässä seuraavasti: ”Hän on yli kolmekymppinen ja, vaikka häneltä puuttuu varsinaista kauneutta, hänessä on omituinen, pakeneva viehätys, jota korostaa lähes fantasiamainen meikkityyli. Tämä tyyli, jonka tanssija nimeltä Valli on viime aikoina tehnyt tunnetuksi Ranskan ja Italian boheemipiireissä, koostuu valkoiseksi puuteroidusta kasvoista ja huulista, mustalla rajatuista silmistä ja sinisiksi sävytetyistä luomista.”
Elämä > Chelsea hotelli, New York

Vuonna 1970 Myers matkusti New Yorkiin keskittyäkseen ensimmäistä kertaa taideteostensa myymiseen. Rahattomana hän oli kuitenkin vastahakoinen myymään töitään halvemmalla kuin niiden todellinen arvo. Myersin ensimmäinen tukija New Yorkissa oli Abbie Hoffman, joka esitteli hänelle Chelsea-hotellin ja sen asukkaat. Andy Warhol ehdotti, että Myers painattaisi teoksistaan jäljennöksiä myydäkseen niitä harrastajille.
Chelseassa Myers tapasi myös rocktähti Patti Smithin, joka pyysi häntä tatuoimaan tämän polveen pienen salamaniskun. New Yorkissa taiteilija Salvador Dalí ylisti Myersin piirrosten laatua ja kannusti tätä järjestämään virallisia näyttelyitä. Hän suositteli Myersia esittelemään teoksiaan Hollannissa, ja vuonna 1972 tämä piti ensimmäisen monista näyttelyistään siellä. George Plimpton julkaisi toisen kokoelman Myersin piirroksia The Paris Review’n numerossa 64 vuonna 1975.
Elämä > Vali Myersin viimeiset vuodet

Vuonna 1989 australialainen elokuvantekijä Ruth Cullen julkaisi dokumenttielokuvan The Tightrope Dancer Myersista. Elokuva vangitsee Myersin kaksoiselämän – erakkomaista elämää Il Portossa Positanossa ja seurapiirielämää New Yorkissa. Elokuvassa Myers kertoo suunnitelmistaan palata Australiaan, ja vuonna 1993 hän lopulta toteutti matkan – 43 vuoden poissaolon jälkeen. Vuonna 1995 hän järjesti ensimmäisen Australian-näyttelynsä Emerald Hill Galleryssä Melbournessa. Myersin viimeiset vuodet kuluivat Positanon ja Melbournen studion välillä lennellen.
Myersillä todettiin mahasyöpä loppuvuodesta 2002, ja hän kuoli vuoden 2003 alussa. Hänen tuhkansa siroteltiin hänen toiveiden mukaisesti valtamereen.
Populaarikulttuurissa

Vali Myers toimi inspiraationa Carol-hahmolle Tennessee Williamsin näytelmässä Orpheus Descending.
Vali Myers mainitaan myös Marianne Faithfullin vuoden 1994 omaelämäkerrassa Faithfull.
Joni Mitchellin kappale ”Ballerina Valerie” kertoo Vali Myersista.
Blondie-yhtyeen kitaristi Chris Stein on tunnettu Vali Myersin ihailija ja tämän taiteen keräilijä. Hän nimesi tyttärensä Valiksi.
Brittilaulaja Florence Welch on kertonut, että Myers oli suuri vaikuttaja Florence and The Machinen kolmannelle studioalbumille How Big How Blue How Beautiful.
Chelsea Hotel
Kaipiaisten koulu

Kaipiaisten koulu
Kaipiaisten koulu on peruskoulun ala-aste Kouvolan Kaipiaisissa, Anjalankosken suuralueella. Koulussa on noin 40 oppilasta luokilla 1-6. Koulurakennus on valmistunut vuonna ja peruskorjattu vuonna 2012. Koulu sijaitsee Kaipiaisten kaupunginosassa, Kaipiaisten kylässä. Pienen oppilasmäärän takia koulussa opiskellaan kolmessa yhdysluokassa (1-2, 3-4, 5-6). Vuonna 2016 koulussa oli 41 oppilasta.
Utin koulun Kaipiaisten toimipiste lakkautetaan 1. elokuuta 2024. Asiasta päätti Kouvolan kasvatus- ja opetuslautakunta. Oppilaat siirtyvät pääsääntöisesti Utin koulun Utin toimipisteeseen.  
Samalla lakkautetaan myös Pilkanmaan koulu ja Hirvelän koulu.
Slovakia (puolue)

| SLOVAKIA> SLOVENSKO |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2011
Ideologia:  konservatismi populismi
Poliittinen kirjo:  keskusta – keskusta-oikeisto
Parlamentti:  16 / 150
Europarlamentti:  0 / 14
Kansainväliset jäsenyydet:  – EPP
Kotisivu:  https://www.obycajniludia.sk/
Infobox OKNimi-testi OK: 
SLOVAKIA (svk. SLOVENSKO) on slovakialainen konservatiivinen puolue, joka on rekisteröity 2011. Sen puheenjohtajana toimii maan entinen pääministeri Igor Matovič. Puolue toimi pitkään nimellä Tavalliset ihmiset ja riippumattomat henkilöt (OĽaNO) ennen kuin se vaihtoi nimensä vuoden 2023 parlamenttivaalien jälkeen.
Historia

Puolue tunnettiin ennen nimellä Tavalliset ihmiset tai Tavalliset ihmiset ja riippumattomat henkilöt (Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti, lyh. OĽaNO).  Neljä Tavalliset ihmiset -järjestön jäsentä asettui ehdolle vuoden 2010 vaaleissa liberaalin Vapaus ja solidaarisuus -puolueen listoilla ja heidät kaikki valittiin. Puolue rekisteröitiin 2011 Igor Matovičin johdolla. Vuoden 2012 vaaleissa puolue nousi kolmanneksi suurimmaksi ja sai 8,6 % äänistä ja 16 paikkaa parlamenttiin. Vuoden 2016 vaaleissa puolue piti kolmannen sijansa ja sai 11 % äänistä ja 19 paikkaa.
Historia > Pääministeripuolueena

Vuonna 2020 puolue sai vaalivoiton kampanjoituaan erityisesti korruptiota vastaan ja sen johtaja Igor Matovič nousi maaliskuussa 2020 Slovakian uudeksi pääministeriksi. Matovič pakotettiin eroamaan pääministerin tehtävästään kuitenkin jo alkuvuonna 2021 koronarokotteisiin liittyneen kohun seurauksena. Pääministeriksi nostettiin valtiovarainministeri Eduard Heger, joka myös oli Tavallisten ihmisten jäsen. Hän kuitenkin erosi puolueesta maaliskuussa 2023. Vuonna 2023 OĽaNO vaihtoi nimekseen OĽaNO ja ystävät.
Historia > Ennenaikaiset vaalit ja nimenvaihto

Lokakuun 2023 ennenaikaisissa vaaleissa OĽaNO kärsi vaalitappion, mutta ylitti parlamentissa säilymiseen tarvittavan äänikynnyksen. Puolue jäi oppositioon ja muutti uudeksi nimekseen Slovakia (Slovensko).
Euroopan parlamentti

Vuodesta 2022 lähtien puolue on ollut Euroopan kansanpuolueen täysjäsen.
Kreikan parlamenttivaalit 2019

Kreikan vuoden 2019 parlamenttivaalit järjestettiin 7. heinäkuuta 2019. Vaaleissa valittiin 300 jäsentä seuraavalle nelivuotiskaudelle Kreikan parlamenttiin.
Vaalit järjestettiin etuajassa, koska pääministeri Aléxis Tsípras pyysi parlamentin hajottamista Syriza-puolueen kärsittyä tappion toukokuun 2019 europarlamenttivaaleissa ja Kreikan paikallisvaaleissa. Edelliset parlamenttivaalit olivat vuoden 2015 syyskuun parlamenttivaalit.
Vaaleissa ehdolla oli ehdokkaita 20 puolueesta tai vaaliliitosta. Vaaleissa käytettiin ensimmäisen kerran parlamenttivaaleihin uutta vaalipiirijakoa, jossa vaalipiirejä on 59 aiemman 56 sijasta.
Vaaleissa äänioikeutettuja oli 9 984 934 ja ääniä annettiin 5 769 644. Äänestysaktiivisuus jäi helteen vuoksi alhaiseksi, ja äänestysprosentti oli 57,78. Vaaleissa kuusi puoluetta läpäisi kolmen prosentin äänikynnyksen ja sai edustajia parlamenttiin. Vaalit voitti keskustaoikeistolainen Uusi demokratia, joka sai ehdottoman enemmistön, 158 paikkaa 300 paikasta. Pääministeriksi nousi puolueen johtaja Kyriákos Mitsotákis, joka muodosti Mitsotákisin I hallituksen.
Tulokset vaalipiireittäin

Vaalien tulokset vaalipiireittäin (59 kpl) olivat:
Tulokset vaalipiireittäin > Puolueiden paras ja heikoin vaalipiiri

| Puolue | Puolue | Suurin kannatus> Vaalipiiri | Suurin kannatus>  % | Pienin kannatus> Vaalipiiri | Pienin kannatus>  % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Uusi demokratia | Kastoriá | 50,23 | Ateena 2.2. | 29,69 |
|  | Syriza | Iraklion | 43,22 | Lakonia | 19,63 |
|  | Muutosliike | Rodópi | 21,94 | Pireus 1. | 4,94 |
|  | Kreikan kommunistinen puolue | Sámos | 14,47 | Xánthi | 2,19 |
|  | Kreikkalainen ratkaisu | Flórina | 7,29 | Lefkas | 1,30 |
|  | Mera25 | Chaniá | 4,85 | Rodópi | 1,38 |
|  | Kultainen aamunkoitto | Chalkidikí | 5,26 | Árta | 1,50 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan parlamenttivaalit 2019 Wikimedia Commonsissa
Kreikan parlamenttivaalit
| --- | --- |
Kreikan kolmas tasavalta (1974–): 1974 · 1977 · 1981 · 1985 · 1989 I · 1989 II · 1990 · 1993 · 1996 · 2000 · 2004 · 2007 · 2009 · 2012 I · 2012 II · 2015 I · 2015 II · 2019 · 2023 I · 2023 II
Poikkeustilakomitea

Neuvostoliiton valtiollinen poikkeustilakomitea eli ”Janajevin juntta” (ven. Госуда́рственный комите́т по чрезвыча́йному положе́нию, Gosudarstvennyi komitet po tšrezvytšainomu položeniju) oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen vanhoillisten ryhmittymä, joka yritti kaapata vallan Neuvostoliitossa elokuussa 1991. Poikkeustilakomitean keulakuva oli varapresidentti Gennadi Janajev. Varsinaisena toiminnan suunnittelijana pidetään KGB:n päällikköä Vladimir Krjutškovia. Kaappauskomiteaan kuului kaikkiaan kahdeksan henkeä. Yrityksen epäonnistuttua heidät aluksi vangittiin, mutta armahdettiin vuoden 1994 parlamenttivaalien jälkeen.
Poikkeustilakomitea sai diplomaattista tukea useista maista, kuten Afganistanin demokraattiselta  tasavallasta, Kiinasta, Kuubasta, Baathistisesta Irakista, Laosista, Libyan sosialistinsesta  kansan arabijamahiriyasta, Pohjois-Koreasta, Palestiinan vapautusjärjestöltä,, Vietnamista, Serbian sosialistisesta  tasavallasta ja Montenegron  sosialistisesta  tasavallasta.
Poikkeustilakomitean jäsenet:
varapresidentti Gennadi Janajev (puheenjohtaja)
pääministeri Valentin Pavlov
puolustusministeri Dmitri Jazov
sisäministeri Boris Pugo
KGB:n johtaja Vladimir Krjutškov
puolustusneuvoston ensimmäinen varapuheenjohtaja Oleg Baklanov
maanviljelijäliiton puheenjohtaja Vasili Starodubtsev
valtionyhtiöiden johtaja Aleksandr Tizjakov.
Aleksandr Aleksandrovitš Romanov

| Aleksandr Aleksandrovitš |
| --- | --- |
 Venäjän suuriruhtinas
 
Syntynyt:  Aleksandr Aleksandrovitš Romanov 7. kesäkuuta 1869 Pietari, Pietarin kuvernementti, Venäjä
Kuollut:  2. toukokuuta 1870 (0 vuotta) Pietari, Pietarin kuvernementti, Venäjä
Suku:  Romanov
Isä:  Aleksanteri III
Äiti:  Maria Fjodorovna
Uskonto:  Venäjän ortodoksi
Aleksandr Aleksandrovitš Romanov (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Рома́нов) oli suuriruhtinas, Venäjän kruununperillisen Aleksandr Aleksandrovitšin (tuleva keisari Aleksanteri III) ja Maria Fjodorovnan toiseksi vanhin lapsi. Aleksandr syntyi 7. kesäkuuta 1869 ja kuoli aivokalvontulehdukseen 2. toukokuuta 1870. Aleksandrin isoveli oli tuleva keisari Nikolai II.
Arthur Calder-Marshall

Arthur Calder-Marshall (19. elokuuta 1908 – 17. huhtikuuta 1992) oli brittiläinen kirjailija. Hän käytti myös nimeä R. D. Mascott.
Calder-Marshall varttui Sussexissa ja pääsi jo nuorella iällä okkultisti Aleister Crowleyn sekä Dylan Thomasin kustantajan, runoilija Victor Neuburgin tuttavaksi. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa. Hänen tuotantoonsa kuuluu esseitä, elämäkertoja, romaaneja ja yhteiskunnallisia kommentteja.
Suomennettu teos

Calder-Marshall, Arthur: Pimeyden voimat: Jännitysromaani.  (The Scarlet Boy, 1962)  Suomentanut Leena Salminen. Silmukkasarja 12. Jyväskylä:  Gummerus, 1963.
Aiheesta muualla

Arthur Calder-Marshall. Fantasticfiction.co.uk. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Portugali 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Ussurinluumu

| Ussurinluumu |
| --- | --- |
 Ussurinluumun kukkimassa
Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Amygdaloideae
Suku::  Tuomet Prunus
Laji::  'ussuriensis'
Kaksiosainen nimi
 Prunus ussuriensis  (Kov.&Kost.) 
Synonyymit
 Prunus salicina mandshurica (Skvortsov) Skvortsov & A.I.Baranov  Prunus triflora mandshurica Skvortsov 
Katso myös
   Ussurinluumu Wikispeciesissä  
Ussurinluumu (Prunus ussuriensis) on luontaisesti Kaukoidässä kasvava kausivihanta tuomien sukuun kuuluva lehtipuu. Se on vuosisatojen ajan viljelty luumulaji, jonka tarkasta alkuperästä ei kuitenkaan ole varmuutta. Laji muistuttaa ulkonäöltään japaninluumua (Prunus salicina) ja voi olla sen alalaji tai muunnos..
Kuvaus

Ussurinluumu on pieni puu tai pensas, joka on tyypillisesti 2-3 metriä korkea, mutta se voi kasvaa jopa 5,5 metrin mittaiseksi. Keväällä, lehtien puhkeamisen yhteydessä, se kukkii pienillä, valkoisilla kukin, minkä jälkeen syyskuussa kehittyy kellanvihreitä tai kevyesti punertavia hedelmiä, joiden koko vaihtelee 4–7 cm.
Levinneisyys ja elinympäristö

Luonnossa ussurinluumua ei tunneta laajalti, mutta sitä on viljelty jo pitkään erityisesti Ussurin alueella ja Yalu-joen laaksossa. Kasvi onkin vakiinnuttanut asemansa alueen vanhojen asuinpaikkojen liepeillä, missä se saattaa esiintyä villintyneenä.
Viljely

Ussurinluumu on erittäin kylmänkestävä laji, joka on raportoidusti talvehtinut Venäjällä menestyksekkäästi jopa Irkutskin tasangon ja Baikaljärven ankarissa oloissa. Suomessa viljelykokemuksia on vielä vähän, mutta lajin potentiaalia on testattu muun muassa Mustilan alueella. Kasvin menestyminen Suomessa edellyttää kuitenkin sopivia viljelyolosuhteita: se viihtyy parhaiten aurinkoisessa, ravinteikkaassa ja kalkkipitoisessa maassa, jossa on riittävä kosteuden saanti. Koska laji herää varhain keväällä, sen istutuskohteena sopivat erityisesti pohjoisrinteet tai alueet, jotka eivät lämpeä liian aikaisin.
Hyödyntäminen

Ussurinluumun hedelmät ovat syötäviä – niitä voi nauttia sekä tuoreena että kypsennettynä. Hedelmät voivat vaihdella happamasta makeaan, ja niiden sisällä on suuri siemen. Kuten muillakin Prunus-suvun lajeilla, siemenissä on amygladiinia ja prunasiinia, jotka voivat hajoamalla muodostaa sinihappoa.
Lisäksi ussurinluumua on käytetty perusrunkona, kun kehitetään uusia, kylmälle alttiita luumulajikkeita, sekä osana risteytyskokeiluja talvenkestävien hybridiluumujen parissa.
Aiheesta muualla

http://www.mustila.fi/kasvit/prunus_ussuriensis_ussurinluumu Arboretum Mustila:  Prunus ussuriensis - ussurinluumu]
Marry Me

| Marry Me |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Krista Siegfrids
Säveltäjä(t):  Krista Siegfrids Erik Nyholm Kristofer Karlsson Jessika Lundström
Sanoittaja(t):  Krista Siegfrids Erik Nyholm Kristofer Karlsson Jessika Lundström
Euroviisutiedot
Vuosi:  2013
Maa:  Suomi
Kieli:  englanti
Sijoitus:  24.
Pisteet:  13
Sijoitus semifinaalissa:  9.
Pisteet semifinaalissa:  64
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”När jag blundar” (2012) 
 ”Something Better” (2014) ► 
Marry Me on suomalaisen Krista Siegfridsin esittämä musiikkikappale ja ensimmäinen single Siegfridsin debyyttialbumilta Ding Dong!. Kappale edusti Suomea vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Siegfrids yhdessä Erik Nyholmin, Kristofer Karlssonin ja Jessika Lundströmin kanssa. Jotkut ovat arvostelleet kappaleen sanoitusta antifeministiseksi. Siegfrids itse on kehottanut ottamaan kappaleen sanoituksen huumorilla.
Eurovision laulukilpailu

Kappale esitettiin toisessa semifinaalissa 16. toukokuuta 2013, josta se selviytyi 18. toukokuuta järjestettävään finaaliin. Semifinaalissa Siegfrids esitti kappaleen viidentenä, finaalissa neljäntenä. Kappale sai finaalissa 13 pistettä ja sijoittui sijalle 24 jättäen taakseen Espanjan ja Irlannin.
Esityksestä nousi kohu kappaleen lopussa tapahtuneen Siegfridsin ja taustalla laulaneen naislaulajan suudelmasta. Siegfrids on kertonut suudelman olevan kannanotto sen puolesta, että Suomeen sallittaisiin samaa sukupuolta olevien avioliitto. Turkin radio- ja televisioyhtiö ilmoitti, että ei aio televisioida kilpailua maansa televisiossa suudelman takia.
Kappaleen pituus

Musiikkinäytteet
”Marry Me”, albumilta . Näyte on kappaleen viimeisestä kertosäkeestä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kappaleen alkuperäinen versio, jonka Siegfrids esitti UMK:ssa ja joka sisältyy Siegdridsin debyyttialbumille Ding Dong! ja kappaleen singlejulkaisulle, on kestoltaan 3 minuuttia ja 10 sekuntia. Euroviisujen kolmen minuutin aikarajan vuoksi kappaleesta äänitettiin uusi versio, josta muun muassa poistettiin kokonaan kappaleen intro ja sen C-osaa lyhennettiin. Uuden version kesto on tasan kolme minuuttia.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: —
Suomen virallinen latauslista: 6 
Suomen radiolista: 6 
Islanti (Tonlist): 29 
Irlanti (IRMA): 99 
Ruotsi (Sverigetopplistan): 50
Aiheesta muualla

Kappaleen musiikkivideo
Kappaleen sanoitus
Ylen Elävä arkisto: Marry me toteutti Krista Siegfridsin unelmat
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:  Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:  1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:  Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:  Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:  A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:  Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:  Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules  Ich komme 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Krista Siegfrids esittelee itsensä ja kappaleen nimen.
Krista Siegrids ja taustalla laulanut naislaulaja suutelemassa.
Niklas Lindgren

Niklas Erik Lindgren (s. 18. toukokuuta 1988 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän edusti Suomea 470-luokassa sekä Pekingin 2008, Lontoon 2012 että Rion 2016 kesäolympialaisissa.
Niklas Lindgren ja Heikki Elomaa edustivat Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 sijoittuen sijalle 27 . Suomalaisten keskinäisessä karsinnassa he voittivat Niklaksen isonveljen, Joonas Lindgrenin venekunnan. Veljekset aloittivat purjehdusharrastuksensa yhdessä Niklaksen ollessa nelivuotias, ja Pekingin olympialaisten jälkeen he siirtyivät samaan venekuntaan.    Lindgrenit sijoittuivat Lontoon olympialaisissa sijalle 21. ja Rion olympialaisissa sijalle 15. MM-kilpailuissa he sijoittuivat neljänneksi vuonna 2012, 19. vuonna 2010, 22. vuonna 2011 ja 39. vuonna 2009. EM-kilpailuissa heidän sijoituksensa ovat olleet kymmenes vuonna 2011, 25:s vuonna 2009 ja 32:s vuonna 2010.
Joonas ja Niklas Lindgren edustavat Helsingfors Segelklubbia ja heitä valmensi Petri Leskinen. Veljesten isä Jouko Lindgren saavutti purjehduksessa olympiapronssia Tallinnassa 1980. Niklas Lindgren on opiskellut Aalto-yliopistossa kiinteistötaloutta.
Arvokisasijoitukset

470-luokka
2005 EM-kilpailuissa 68. (parina Konsta Hämäläinen)
2006 EM-kilpailuissa 85. (parina Konsta Hämäläinen)
2007 MM-kilpailuissa 83. (parina Heikki Elomaa)
2008 olympialaisissa 27., MM-kilpailuissa 63. (parina Heikki Elomaa)
2009 MM-kilpailuissa 39., EM-kilpailuissa 25. (parina Joonas Lindgren)
2010 MM-kilpailuissa 19., EM-kilpailuissa 32. (parina Joonas Lindgren)
2011 MM-kilpailuissa 22., EM-kilpailuissa kymmenes (parina Joonas Lindgren)
2012 MM-kilpailuissa neljäs (parina Joonas Lindgren)
Meditação

Meditação (suom. Meditaatio) on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Newton Mendonçan sanoittama bossa nova -kappale. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Jobimin ja João Gilberton albumilla Gilberto and Jobim vuonna 1960. Myöhemmin kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi, ja sen ovat esittäneet muun muassa Andy Williams, Frank Sinatra, Dexter Gordon, Paul Horn, Joe Pass sekä Carlos Santana ja John McLaughlin.
Alkuperäiset portugalinkieliset sanat kuvaavat yksinkertaisella tavalla elämän kauneutta. Norman Gimbelin englanninkielisessä käännösversiossa nimeltä ”Meditation” kappale on muutettu tavanomaiseksi rakkauslauluksi.
Suomessa kappaleen levytti Olavi Virta Saukin suomentamin sanoin vuonna 1963 nimellä ”Hymy, kukka ja rakkaus”. Erkki Liikanen on levyttänyt sävelmän vuonna 1967 Aarno Ranisen sanoituksena nimellä ”Taas on hiljaisuus”.
Martti Saario

Martti Kaarlo Saario (1. maaliskuuta 1906 Nummi – 7. tammikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori 1948–1971. Hänen tutkimusalaansa olivat verotus ja kirjanpito. Saarion kehittämä kirjanpidon meno-tulo-teoria oli kirjanpitolain teoreettinen perusta vuodesta 1973 vuoteen 1997.
Saarion teorian väitöskirjassaan (1945) esittämät keskeiset periaatteet olivat pitkälti samat kuin hieman aiemmin Yhdysvalloissa julkaistun Patonin ja Littletonin tunnetuksi tulleessa monografiassa An Introduction to Corporate Accounting Standards (1940). Nämä periaatteet olivat: (1) alkuperäisten hankintamenojen (historical costs) käyttö liiketapahtumien arvostuksessa, (2) suoriteperuste menojen ja tulojen rekisteröinnissä (ns. accruals basis) ja (3) meno tulon kohdalle -periaate periodituloksen laskennassa (ns. matching principle). Saarion teorian nimi ("meno-tulo-teoria") juontaa juurensa juuri viimeksi mainitusta periaatteesta menojen jaksotusongelman ratkaisuna, ts. laskentaperiodin tuotoista vähennetään kuluina se osa (alkuperäisistä) hankintamenoista, joilla ko. periodin tuotot on aikaansaatu, ja loppuosa menoista aktivoidaan taseeseen. Nykyiset tilinpäätösten laadinnassa käytännössä sovellettavat tuloslaskentaperiaatteet pohjautuvat oleellisilta osiltaan edelleen näille periaatteille niin Suomessa kuin kansainvälisestikin.
Teoksia

Realisointiperiaate ja käyttöomaisuuden poistot tuloslaskennassa, Kauppakorkeakoulun väitöskirja. Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 6. Liiketaloustieteellinen tutkimuslaitos, Helsinki 1945
Kirjanpidon harjoitussarjoja ; tekijät Vilho Nurmilahti, Martti Saario. 3. uusittu painos, Otava 1947
Kirjanpidon meno-tulo -teoria. Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 28. Otava 1959, 2. tark. painos 1965, 3. tark. painos 1968, 4. painos 1969
Meno-tulo -kirjanpito : teoria- ja harjoitustehtäviä. Otava 1959
Meno - tulo -kirjanpito : Harjoitustehtävät. Otava 1964, 2. painos 1968
Liiketaloustiede 1 : luentomuistiinpanoja : A lyhyt kurssi. Kauppakorkeakoulu, Helsinki 1966
Toimitustöitä

Liiketalous ja verotus : artikkelikokoelma ; toim. Martti Saario. KY:n kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1965, 3. painos 1968
Yrityksen tulos, rahoitus ja verotus. 1 : artikkelikokoelma ; toim. Martti Saario. Kauppakorkeakoulun julkaisuja. C 3, 2. Helsinki 1969, 4. painos Gaudeamus, Helsinki 1974
Yrityksen tulos, rahoitus ja verotus. 2  : artikkelikokoelma ; toim. Martti Saario. Kauppakorkeakoulun julkaisuja. C 3, 3. 3. painos Gaudeamus, Helsinki 1973
Aiheesta muualla

Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
Kati Pajunen, "Martti saario–Henkilökuva (Arkistoitu – Internet Archive)." LTA 4 (2011): 11.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo