stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Solulimakalvosto

Kaavakuva eläinsolusta ja sen osista:  1. Tumajyvänen 2. Tuma 3. Ribosomi 4. Kalvorakkula 5. Karkea solulimakalvosto 6. Golgin laite 7. Solun tukiranka 8. Sileä solulimakalvosto 9. Mitokondrio 10. Solunesterakkula 11. Solulima 12. Lysosomi 13. Keskusjyvänen
Solulimakalvosto eli endoplasmakalvosto on yksi aitotumaisen solun soluelimistä. Lihassolussa solulimakalvostoa kutsutaan sarkoplasmakalvostoksi. Se on kaksikerroksinen ja sen rakenne on lähes samanlainen kuin solukalvon rakenne, eli se muodostuu kahdesta toisiaan vasten olevasta fosfolipidikerroksesta. Solulimakalvostoa on säkkimäisenä ja haaraisena rakenteena kaikkialla solulimassa. Säkeistä ja haaroista huolimatta solulimakalvoston uskotaan olevan jatkuva rakenne ja sisäpuolen (lumen) yhtenäinen tila.
Solulimakalvostossa rakentuvat miltei kaikki solun rasva-aineet. Sillä on tärkeä rooli myös eritettävien ja soluelimiin päätyvien proteiinien valmistuksessa.
Solulimakalvostossa on kaksi osaa: karkea solulimakalvosto (RER, rough endoplasmic reticulum) ja sileä solulimakalvosto (SER, smooth endoplasmic reticulum).
Karkea solulimakalvosto

Karkeassa solulimakalvostossa, jota kutsutaan myös jyväspintaiseksi solulimakalvoksi, on kiinni ribosomeja, jotka ohjelmoivat proteiineja lähetti-RNA:n ohjeiden mukaan. Ribosomien peittämä solulimakalvosto näyttää elektronimikroskooppikuvissa 'karkealta' tai rakeiselta, jonka mukaan se on myös saanut nimensä. Vain tietyt proteiinit valmistetaan solulimakalvoston pinnalla. Näitä proteiineja ovat solun ulkopuolelle eritettävät proteiinit, sekä proteiinit jotka päätyvät joko solulimakalvostoon itseensä, Golgin laitteeseen, lysosomeihin, endosomeihin tai muille kalvoille.
Karkea solulimakalvosto > Proteiinin ohjautuminen solulimakalvostoon

Proteiini ohjautuu solulimakalvostolle merkkisarjansa eli signaalisekvenssinsä avulla. Eritettävien ja soluelimiin päätyvien proteiinien merkkisarja koostuu kahdeksasta tai useammasta poolittomasta (varausjakaumaltaan tasaisesta) aminohaposta. SRP-molekyyli (engl. signal-recognition particle) tunnistaa merkkisarjan ja kiinnittyy siihen. SRP tuo valmistuvan valkuaisaineen solulimakalvostolle ja kiinnittyy solukalvon SRP-vastaanottajaan. Lähetti-RNA:han kiinnittynyt ribosomi jatkaa proteiinin valmistusta koko prosessin ajan. Kiinnityttyään solulimakalvostoon ribosomi valmistaa proteiinia solulimakalvoston sisään.
Valmistuva proteiini kulkeutuu solulimakalvoston kalvon läpi tiettyä proteiineista koostuvaa kanavaa pitkin. Kanavaa kutsutaan translokaattoriksi, tarkemmin Sec61-kompleksiksi. Sisällä solulimakalvostossa proteiineja muokataan esimerkiksi lisäämällä sokeriosia. Aminohappoketjun merkkisarja yleensä poistetaan sisällä solulimakalvostossa.
Ne valmistuvat proteiinit, joista tulee solun jonkin kalvon läpi ulottuvia proteiineja, eivät siirry solulimakalvoston sisään, vaan juuttuvat valmistumisvaiheessa kiinni solulimakalvoston kalvoon. Näillä proteiineilla on lisänä merkkisarja, joka aiheuttaa pysähtymisen solulimakalvostoon. Muokkauduttuaan valmiiksi kalvolla, proteiinit siirretään lopulliseen kohteeseen ellei se ole solulimakalvosto itse.
Solulimakalvoston stressi

Häiriöt hapetus-pelkistysreaktiossa, kalsiumin sääntelyssä, rypälesokeripuutos ja virustartunta voivat aiheuttaa ER-stressiä.  Se on tila, jossa valkuaisaineiden laskostuminen hidastuu ja esimerkiksi HLA-B27-positiivisella henkilön valkuaisaineilla on niiden valmistumisen jälkeen vaikeuksia laskostua oikeaan kolmiulotteiseen muotoonsa. Laskostumisongelmasta johtuen plakkia eli virheellistä valkuaisainetta ruuhkautuu solun sisälle solulimakalvostoon. ER-stressi aiheuttaa mahdollisesti mm. reumaa ja suolistotulehdusta, hapenpuutetta koko kehossa tai kudoksessa, insuliinivastustuskykyä ja muita häiriöitä.
Sileä solulimakalvosto

Sileällä solulimakalvostolla on tärkeä tehtävä muun muassa maksasolussa myrkyllisten aineiden vaarattomaksi tekemisessä. Lihassoluissa sileäpintainen solulimakalvosto toimii kalsium-ionien varastoijana.
Sileää solulimakalvostoa on usein runsaasti rasva-aineita käsittelevissä soluissa. Tällaisia soluja ovat esimerkiksi steroidihormoneja kolesterolista valmistavat solut tai maksan solut. Rasva-aineiden valmistus tapahtuu kalvoston sisäosassa, lumenissa. Rasva-aineet kulkeutuvat solulimakalvostosta muihin soluelimiin joko kalvorakkuloissa tai kantajavalkuaisaineiden avulla.
Pokrovskin piiri

| Pokrovskin piiri Покровський район, Покровский район |
| --- | --- |
 Piiri Donetskin alueen kartalla (7/2020- rajoin).
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 48.2828°N, 37.1828°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pokrovsk (61 127 as., 2022)
Pinta-ala  ():  4 004,1 km²
Väkiluku (2022 (arvio)):  386 451
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Pokrovskin piiri (ukr. Покровський район, Pokrovskyi raion, ven. Покровский район, Pokrovski raion; ennen toukokuuta 2016 Krasnoarmijskin piiri) on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Pokrovsk (61 127 as., 2022). Sekä piirin että sen hallintokeskuksen nimi muutettiin Ukrainan parlamentin päätöksellä 12.5.2016 osana maan pyrkimystä luopua kommunistisen ja fasistisen perinteen mukaisista paikannimistä.
Pokrovskin piirin naapureina ovat etelässä Volnovah’an piiri, lännessä Dnipropetrovskin alueen Synelnykoven piiri, pohjoisessa Kramatorskin piiri, sekä idässä Venäjän vuodesta 2014 sotilaallisesti kontrolloimiin, muodollisesti kapinallisalueeseen (Venäjän nukkehallintoon) kuuluneet Horlivkan, Donetskin ja Kalmiusken piirit.
Donetskin alueen piirien (raion) lukumäärä supistettiin vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa kahdeksaan piiriin. Samalla aiempaa Pokrovskin piiriä laajennettiin alueliitoksin. Laajennetun piirin pinta-alaksi tuli 4 004,1 neliökilometriä.
Pokrovskin piirin kaupunkeja ja Donetskin alueen muiden piirien keskukset.
Ukrainan tilastokeskus arvioi laajennetun piirin väkiluvuksi 386 451 (1.1.2022; suppeammalle piirille: 30 653, 1.1.2017). Kaupunkilaisia oli &&&&&&&&&&&&&083.030000083,3 prosenttia piirin asukkaista (yhteensä 321 870 ihmistä). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirin 14 kaupungin (Avdijivka 31 392 as., Bilytske 7 764 as., Bilozerske 14 634 as., Hirnyk 10 357 as., Dobropillja 28 170 as., Krasnohorivka 14 666 as., Kurah’ove 18 220 as., Marjinka 9 089 as., Myrnohrad 46 098 as., Novohrodivka 14 037 as., Pokrovsk 61 127 as., Rodynske 9 850 as., Selydove 21 521 as., Ukrajinsk 10 655 as.) ja 16 silloisen kaupunkityyppisen taajaman väestö. Aiemmat (vuoteen 2024 saakka) kaupunkityyppiset taajamat olivat Hostre (557 as.), Hrodivka (2 299 as.), Illinka (440 as.), Keramik (339 as.), Komyš’ivka (373 as.), Kurahivka (2 600 as.), Novoekonomitšne (2 763 as.), Otšeretyne (3 378 as.), Ševtšenko (1 654 as.), Svjatohorivka (1 799 as.), Tsukuryne (1 745 as.), Udatšne (1 633 as.), Verh’notoretske (2 819 as.), Vodjanske (1 373 as.), Vyšneve (244 as.) ja Želanne (1 274 as.).
Piirin alue on ollut helmikuusta 2022 lähtien Venäjän hyökkäyssodan sotatoimialueena ja osittaisen miehityksen kohteena.
Pokrovskin piiri ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Pokrovskin rautatieasema (2013).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pokrovskin piiri Wikimedia Commonsissa
Novgorod

| Novgorod Вели́кий Но́вгород, Veliki Novgorod |
| --- | --- |
 Vastapäivään alkaen oikeasta yläkulmasta: "Venäjän vuosituhat" -monumentti, Pyhän Sofian katedraali, Kuvataiteiden museo, Jurjevin luostari, Kreml, Jaroslavin hovi
 lippu:  vaakuna
 Novgorodin alueen sijainti Venäjällä
 Novgorod
 Koordinaatit: 58°32′N, 31°16′E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorod
Piiri:  Novgorodin kaupunkipiirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  76,6 km²
Väkiluku (2010):  218 724
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK) 
Suuntanumero(t):  +7 8162, +7 81622
 
 adm.nov.ru (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novgorod (ven. Но́вгород, vuodesta 1999 lähtien virallisesti Veliki Novgorod, Вели́кий Но́вгород eli ”Suur-Novgorod” erotuksena Volgan rannalla sijaitsevasta Nižni Novgorodista) on kaupunki Luoteis-Venäjällä. Se sijaitsee Olhavanjoen rannalla kuuden kilometrin päässä Ilmajärvestä. Kaupunki on Novgorodin alueen keskus. Asukkaita on 218 724 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 2009 Novgorodissa vietettiin kaupungin 1150-vuotisjuhlallisuuksia.
Historia > Varhaisvaiheet

Novgorod on yksi Venäjän vanhimmista kaupungeista. Nestorin kronikka mainitsee sen ensimmäisen kerran jo vuoden 859 yhteydessä, joskin todellisuudessa kaupunki on satakunta vuotta nuorempi. Nestorin kronikan mukaan alueen slaavilaiset ja suomalais-ugrilaiset heimot lopettivat veron maksun varjageille ja alkoivat hallita itse itseään. Ajauduttuaan keskinäisiin sotiin he kuitenkin kutsuivat varjagit ja näiden ruhtinaan Rurikin hallitsijakseen vuonna 862. Tämän kertomuksen todenperäisyys on hyvin kiistanalainen.
Novgorodin edeltäjä lienee ollut Ilmajärven rannalla sijainnut Rurikinlinna eli Rjurikovo Gorodištše, joka oli käytössä jo 800-luvulla. Se oli tyypiltään mäkilinna.  On arveltu, että skandinaavisissa lähteissä mainittu nimi Holmgård tai myös Holmgard olisi tarkoittanut tätä kohdetta. Rurikinlinnan  kaivauksissa on löydetty sekä slaavilaiseksi että suomalais-ugrilaiseksi katsottua esineistöä. 900-luvun puolivälissä asutus siirrettiin nykyiselle paikalle, mihin perustunee sen nimitys ”Uusikaupunki”. Karjalaisten tiedetään kutsuneen kaupunkia nimellä Uusilinna.
Historia > Keskiaika

Novgorod oli Kiovan Rusin toiseksi tärkein keskus. Sen sijainti Itämereltä Mustalle merelle johtaneen Viikinkien idäntien sekä Volgaa pitkin itään suuntautuneen reitin risteyksessä vauhditti kaupan, käsityöammattien ja kulttuurin kehitystä. Vielä keskiajalla Novgorod oli tärkeä kaupunki myös alueen suomensukuiselle väestölle, tästä kertoo esimerkiksi kaupungin keskiaikainen Tšjudintsov -niminen katu, joka on viitannut Tšuudeihin.
Vuosina 1136–1478 Novgorod oli Novgorodin tasavallan pääkaupunki. Sinne keskittyi Hansaliiton toimintaa. Pääosa Kultaisen Ordan ja Länsi-Euroopan välisestä kaupasta (suola, turkikset, nahat) kulki Novgorodin kautta, vaikka Novgorod ei varsinaisesti ollut Hansan jäsen. Tämä kauppareitti hiipui, kun Moskovan ruhtinaskunta valloitti ja tuhosi Novgorodin valtakunnan 1478.
Historia > Moskovan Venäjän ja keisarikunnan osa

1500-luvun puolivälissä Novgorod oli Moskovan ja Pihkovan jälkeen Venäjän kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 1570 Iivana IV:n opritšnikat tuhosivat lähes koko sen väestön. Vuosien 1611–1617 ruotsalaismiehityksen aikana kaupunki koki jälleen suuria menetyksiä, kun Jakob de la Gardien johtama miehitysarmeija huollettiin paikallisten asukkaiden kustannuksella, mutta 1600-luvun puoliväliin mennessä sen asukasluku kasvoi taas huomattavasti.
1700-luvulla Novgorod menetti Pietarin kehityksen takia taloudellisen merkityksensä. Vuonna 1727 siitä tuli Novgorodin läänin pääkaupunki. 1800-luvun loppuun mennessä sillä oli enää hallinnollisen ja kirkollisen keskuksen rooli. Vuonna 1927 Novgorodin lääni lakkautettiin, ja kaupungista tuli aluksi Leningradin alueen piirikunnan ja vuodesta 1930 lähtien hallintopiirin keskus. Nykyinen Novgorodin alue on perustettu vuonna 1944.
Historia > Toinen maailmansota ja sen jälkeinen aika

Toisen maailmansodan aikana Novgorod oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin. Sodan jälkeen kaupunki on rakennettu uudelleen ja sen historiallisia muistomerkkejä on restauroitu. Neuvostoaikana Novgorodista muodostui huomattava teollisuuskeskus.
Hallinto

Hallinnollisesti Novgorod on kaupunkipiirikunta, jota johtaa kaupunginduuma ja yleisillä vaaleilla valittava kaupunginjohtaja. Nykyinenmilloin? kaupunginjohtaja on maaliskuussa 2008 valittu Juri Bobryšev, joka edustaa Yhtenäinen Venäjä -puoluetta. Kaupunki on myös sitä ympäröivän Novgorodin piirin sekä Novgorodin alueen hallinnollinen keskus.
Liikenne

Novgorod on Pietariin, Tšudovoon ja Batetskiin johtavien rautateiden risteysasema. Vaikka kaupunki ei ole Venäjän pääratojen varrella, Novgorodin rautatieasemalta liikennöi päivittäin muutama paikallisjuna Pietarin Moskovan asemalle tai Vitebskin asemalle, lisäksi yö/aamujuna Moskovan Leningradin asemalle. Tämän ohella Novgorodiin liikennöi kauttakulkuliikenteen junia, esimerkiksi juna Murmanskista etelään Minskiin. Linja-autoliikenne Pietariin on tiheämpää kuin junaliikenne.
Novgorodin kaupungin läheltä kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie. Kaupungin lähellä on kaksi lentokenttää, joilla tosin ei ole ollut säännöllistä matkustajaliikennettä 1990-luvun puolivälin jälkeen. Lähin kansainvälinen lentokenttä on Pulkovon lentoasema. Olhavanjoella on laivaliikennettä.
Talous

Vuoden 2008 kolmen ensimmäisen vuosineljänneksen aikana kemian teollisuus muodosti 54 % kaupungin teollisuustuotannosta, elintarviketeollisuus 19 % ja sellu- ja paperiteollisuus 8 %. Kaupungin suurimmat yritykset ovat kemian tehdas Akron, pakkausvalmistaja Amkor, Dirolin purukumitehdas, Novgorodin metallitehdas ja Splav-yhtymä. Pienyritysten palveluksessa toimii 19 % työvoimasta. Suuri merkitys on myös matkailulla. Vuonna 2007 kaupungin majoituslaitoksissa yöpyi 163 400 asiakasta, kaksi kertaa enemmän kuin vuonna 2000.
Koulutus ja kulttuuri

Kaupungissa toimii Jaroslav Viisaalle nimetty Novgorodin valtionyliopisto sekä muualla sijaitsevien korkeakoulujen osastoja. Kulttuurilaitoksia ovat mm. teatteri ja filharmonia.
Nähtävyyksiä

Olhavanjoki jakaa Novgorodin kahteen osaan. Vasemmalla rannalla sijaitsee ns. Sofian puoli (Sofijskaja storona) ja oikealla rannalla ns. Kauppapuoli (Torgovaja storona). Niiden joelle avautuvat rakennustaiteelliset muistomerkit muodostavat ainutlaatuisen historiallisen kokonaisuuden, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Kaupunki on huomattava kansainvälinen matkailukohde.
Nähtävyyksiä > Detinets

Sofian puolella Olhavanjoen rannalla sijaitsee 900–1100-luvuilla syntynyt kreml, josta Novgorodissa käytetään nimitystä Detinets. Tiilellä päällystetty kalkki- ja mukulakivinen muuri on rakennettu vanhoille perustuksille vuosina 1484–1490. Alkuperäisistä 13 tornista on säilynyt 9. Niistä korkein on 30-metrinen Kokui-torni.
1770-luvun hallintorakennuksen eteläpuolella on 1600-luvun lopulla rakennettu yksitorninen Andreas Stratelatesin kirkko kellotorneineen ja 1700-luvun barokkityylinen Pokrovan kirkko. Kremlin keskellä on vuonna 1862 pystytetty Venäjän tuhatvuotisjuhlan muistomerkki, jonka hahmot kuvaavat maan historian, tieteen ja taiteen merkkihenkilöitä.
Suurin osa historiallisista rakennuksista sijaitsee kremlin pohjoisosassa. Niistä tärkein on Novgorodin pääkirkko ja sen itsenäisyyden symboli, Ingegerdin vuosina 1045–1050 rakennuttama korkeiden gallerioiden ympäröimä viisitorninen ja viisilaivainen Pyhän Sofian katedraali. Sen sisällä on jäänteitä 1000–1100-lukujen freskoista, monumentaalinen 1300–1500-lukujen ikoneista koostuva pääikonostaasi sekä 1500-luvulta peräisin oleva sivuikonostaasi. Katedraalin länsipäädyssä on pronssireliefein koristeltu Magdeburgissa valmistettu portti, joka tarinan mukaan on tuotu sotasaaliina Sigtunan kaupungista vuonna 1187. Todellisuudessa oven on valmistanut magdeburgilainen mestari Riquinus, joka on kuvannut itsensä oven alareunaan. Ovi oli alun perin tilattu Plockiin tai Polotzkiin, mutta ostettiin Novgorodiin.lähde? Eteläpäädyssä on Bysantissa 1000-luvulla valmistettu Chersonesin portti.
Sofian katedraalin lounaispuolella on 1770-luvulla rakennettu kaksikerroksinen metropoliitan residenssi. Sen takana sijaitsevat säilyneet piispanresidenssin rakennukset: kaksikerroksinen Fasettipalatsi (1433), ns. Arkkipiispan palatsi (1670), korkea vartiotorni (1673), siihen yhdistetty Sergei Radonežilaisen porttikirkko (1459 tai 1463) ym. Fasettipalatsissa, jonka goottilaiset yksityiskohdat kertovat rakennustyöhön osallistuneista saksalaisista mestareista, on nykyään käsityötaiteen näyttely. Sofian katedraalin itäpuolella lähellä kremlin muuria on kirkon 1400-luvulla pystytetty ja myöhemmin uudelleenrakennettu kellotorni.
Entisessä läänin hallintorakennuksessa sijaitsee Novgorodin museon päänäyttely. Sen kokoelmissa on 1000–1400-lukujen tuohikirjeitä ja muita arkeologisia löytöjä, 1100–1600-lukujen ikoneja sekä 1700–1900-lukujen venäläistä maalaustaidetta. Museon arvokkaimman osan muodostaa sen ikonikokoelma, jota voidaan verrata Tretjakovin gallerian ja Venäläisen taiteen museon vastaaviin kokoelmiin. Näytteillä on mm. Sofian katedraalia varten 1000-luvulla maalattu Pietarin ja Paavalin ikoni, joka on yksi Venäjän vanhimmista, sekä Novgorodin palvotuin Neitsyt Marian ennusmerkin ikoni, jonka kerrotaan pelastaneen kaupungin suzdalilaisten piiritykseltä vuonna 1169.
Nähtävyyksiä > Sofian puolen esikaupunki

Olhavanjoen molemmin puolin sijaitsevat esikaupungit oli alun perin ympäröity vallihaudoin vahvistetulla puisella varustuksella. 1300-luvulla se korvattiin kivimuurilla, josta on säilynyt vain pyöreä Valkoinen torni Sofian puolen eteläkärjessä. Vallitusten eteläpuolella sijaitsevat vuosina 1185–1192 rakennettu Sinitšja-mäen Pietarin ja Paavalin kirkko, 1100-luvun perustuksille vuonna 1464 pystytetty Tuomaan kirkko ja Johanneksen kirkko vuodelta 1422.
Sofian puolen eteläosassa, entisessä Ljudin- tai Savenvalajien päädyssä sijaitsevat tyypillistä 1400-luvun novgorodilaista arkkitehtuuria edustavat yksitorniset Blasiuksen (1407) ja Kahdentoista apostolin kirkot (1454). Sofian puolen pohjoisosassa entisessä Narvan päädyssä on vuosina 1292–1294 pystytetty ja vuonna 1682 uudelleen rakennettu Theodore Stratelatesin kirkko. Vallituksen pohjoispuolella ovat vuonna 1557 rakennettu moskovalaistyylinen Kolminaisuuden kirkko, yksitorninen Koževnikin Pietarin ja Paavalin kirkko (1406) sekä entisen Zverinin luostarin Nikolaoksen (1312–1313), Neitsyt Marian suojeluksen (1300-luku) ja Simeonin (1467) kirkot. Jälkimmäisen sisällä säilyneet freskot ovat harvinainen esimerkki myöhäisnovgorodilaisesta monumentaalimaalaustaiteesta.
Nähtävyyksiä > Lähiseudun nähtävyydet

Novgorodin lähettyvillä on myös useita nähtävyyksiä. Entisen kaupunginmuurin itäpuolella Moskovaan vievän tien varrella sijaitsee vuosina 1381–1382 rakennettu Kristuksen syntymän hautausmaakirkko, jonka sisällä on bysanttilaistyylisiä freskoja.
Kaupungin eteläpuolella Olhavanjoen oikealla rannalla sijaitsee Rjurikovo Gorodištše eli Rurikinlinna. Arkeologisten kaivausten mukaan se oli 800–900-luvuilla kauppias- ja käsityöläisasutus, joka 1100-luvulta lähtien toimi Novgorodin ruhtinaiden residenssinä. Aiemman kirkon perustuksille vuosina 1342–1343 rakennettu Marian ilmestyksen kirkko tuhoutui saksalaisten tykistötulessa vuonna 1941. Sodassa tuhoutui myös Gorodištšen itäpuolella sijainnut vuonna 1198 rakennettu Nereditsan Kristuksen kirkastumisen kirkko, jonka paikalle on pystytetty kopio 1900-luvun alussa laadittujen mittausten mukaan.
Olhavanjoen länsipuolella Mjatšino-järven rannalla on ulkomuseo, jonne on siirretty Novgorodin alueen perinteistä puuarkkitehtuuria edustavia rakennuksia ja kyläkirkkoja. Niistä näyttävin on 1500-luvulla rakennettu Peredkin kylän Marian syntymän kirkko. Museon eteläpuolella sijaitsee Jurjevin luostari, jota dominoi vuonna 1119 rakennettu korkea Georgioksen kirkko.
Luostarin lähellä Olhavanjoen niskalla on ns. Perunin kukkula, jolla ennen kristinuskon tuloa sijaitsi muinaisten slaavien ukkosenjumalan Perunin palvontapaikka. Novgorodilaisten kastamisen jälkeen puinen Perunin patsas kaadettiin ja heitettiin Olhavaan. Nykyään paikalla on 1200-luvulla rakennettu yksikupolinen Marian syntymän kirkko.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Novgorod-Finland -portaali (Arkistoitu – Internet Archive) Kansallisarkiston ja Novgorodin alueen valtionarkiston yhteinen internet-portaali. Sen kautta on mahdollista hakea ja käyttää digitoituja aineistoja, jotka liittyvät suomalais-novgorodilaisiin suhteisiin. (venäjäksi), (suomeksi), (englanniksi)
Novgorodin kaupunginhallinnon sivusto (venäjäksi)
Novgorodin 1150-vuotisjuhlallisuuksille omistettu sivusto (venäjäksi), (englanniksi)
Novgorodin museon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), (englanniksi)
Veliky Novgorod for tourists (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), (venäjäksi)
Novgorodin valtionyliopiston sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Novgorodin alueen kaupungit
Pääkaupunki: Novgorod

Borovitši • Holm • Malaja Višera • Okulovka • Pestovo • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
| n k Unescon maailmanperintökohteet Venäjällä |
| --- | --- | --- |
| Keskinen |  Jaroslavlin historiallinen keskusta  Kolomenskojen Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko  Moskovan Kreml ja Punainen tori  Novodevitšin nunnaluostari  Troitse-Sergijevin luostari  Vladimirin ja Suzdalin valkoiset monumentit  |  |
| Kaukoitä |  Baikaljärvi  Daurian maisemat1  Kamtšatkan tulivuoret  Keskinen Sikhote-Alin  Lenan kansallispuisto  Wrangelinsaari  |  |
| Pohjois-Kaukasia |  Derbentin monumentit  |  |
| Luoteinen |  Ferapontovin luostari  Kiži  Komin aarniometsät  Kuurinkynnäs2  Novgorodin historialliset monumentit  Pietari Pietarhovin, Puškinin, Pauluskoin (Pavlovsk), Hatsinan, Strelnan, Kronstadtin, Oranienbaumin ja Pähkinälinnan kanssa  Pihkovan arkkitehtikoulun kirkot  Solovetskin luostari  Struven ketju3  |  |
| Siperia |  Altain kultavuoret  Baikaljärvi  Putoranan laakio  Uvs Nuurin syvänne1  |  |
| Eteläinen |  Läntinen Kaukasus  |  |
| Volga |  Bulgar  Kazanin Kreml  Svijažskin katedraali  |  |
1Yhdessä Mongolian kanssa. 2Yhdessä Liettuan kanssa. 3Yhdeksän muun maan kanssa.
Novgorodin torikauppaa ja näkymä kremliin. Apollinari Vasnetsovin maalaus.
Kartta kaupungin rajoista.
Näkymä Kremlin sisältä, museon edestä. Edessä näkyy "Venäjän vuosituhat" -niminen monumentti ja sen takana Sofian katedraali.
Novgorodin kreml, pinta-ala 12,1 ha. Keskellä Pyhän Sofian katedraali, oikealla kellotorni.
Sofian katedraali Novgorodin kremlissä.
Pietarin ja Paavalin kirkko Koževnikissa.
Ylilauta

| Ylilauta |
| --- | --- |

 Kuvakaappaus Ylilaudan etusivusta 14. toukokuuta 2013
Verkkosivusto:  ylilauta.org
Slogan:  Eilen Ylilaudalla, tänään Twitterissä, huomenna lehdissä
Kaupallinen:  kyllä
Tyyppi:  kuvafoorumi
Rekisteröinti:  vapaaehtoinen
Kielet:  suomi, englanti
Omistaja:  Lauta Media Ltd
Luonut:  Aleksi Kinnunen
Avattu:  20. helmikuuta 2011
Similarweb-sija:   35. (kesäkuu 2022)
Nykyinen tila:  aktiivinen
Ylilauta on suomalainen Maltalle rekisteröity anonyymi keskustelupalsta ja kuvafoorumi. Sivusto perustettiin vuonna 2011 sitä edeltäneiden kahden suomalaisen kuvafoorumin, Lauta.netin ja Kotilaudan, yhdistämiseksi. Ylilaudan perustaja ja pääylläpitäjä on Aleksi Kinnunen. Keskustelua valvovat vapaaehtoiset moderaattorit, jotka voivat poistaa viestejä ja asettaa käyttäjiä porttikieltoon. Sivuston maksullisuuspoliitikka on vaihdellut. Vuosien 2023–2024 vaihteessa suurin osa aihealueista piilotettiin ”kultatilauksen” eli maksumuurin taakse ja vain tuoreimmat keskustelut olivat luettavissa ilmaiseksi. Sittemmin suurin osa aihealueista ja vanhoista viesteistä on vapautettu maksuttomasti saataville. Uuden käyttäjän täytyy odottaa 30 päivää, ennen kuin voi vastata lankoihin.
Ylilaudalla on päivittäin kymmeniä tuhansia käyttäjiä, ja se oli kesäkuussa 2022 Similarwebin listauksen mukaan Suomen 35. suosituin sivusto. Joulukuussa 2020 Ylilaudalla oli yli 140 miljoonaa lähetettyä viestiä.
Vuonna 2011 Ylilauta oli Googlessa Suomen neljänneksi eniten suosiotaan kasvattanut hakusana. Loppuvuodesta 2011 Ylilaudalla julkistettiin tuhansia suomalaisia käyttäjätunnuksia tietomurron keinoin useilta suomalaissivustoilta, mikä johti Suomen kaikkien aikojen suurimpaan tietovuotosarjaan.
Oikeusministeriön vuoden 2021 raportin mukaan Ylilauta on suomenkielisen internetin merkittävin vihapuheen julkaisualusta. Siellä julkaistiin 96 prosenttia tutkijoiden löytämästä vihapuheesta. Ylilaudan viesteistä vihapuhetta oli 5,9 prosenttia.
Ylilaudan itseironisia lempinimiä ovat muiden muassa  "ylis" ja "lasten sammakkofoorumi".