stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Weston Price

Weston A. Price eli Weston Andrew Valleau Price (6. syyskuuta 1870 Newburgh, Stone Mills, Ontario, Kanada – 23. tammikuuta 1948 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli hammaslääkäri, jonka tunnetuimpia saavutuksia ovat teoriat ravinnon suhteista hampaiden terveyteen ja yleiseen terveyteen.
Price perusti Research Institute of the National Dental Associationin, josta myöhemmin tuli American Dental Associationin tutkimusosasto, ja oli sen puheenjohtaja 1914–1928.
Ravitsemustutkimuksen Indiana Jonesiksi sanottu Price kiersi 1920- ja 1930-luvulla valokuvaajavaimonsa Florencen kanssa maapallon syrjäisillä seuduilla tutkimassa alkuperäisväestöjen ruokavalioita. Hän epäili, että moniin jo tuolloin yleistyneisiin nykyisin elintasosairauksiksi kutsuttuihin sairauksiin oli syynä länsimainen ruokavalio ja sen sisältämät sokeri, valkoinen riisi ja puhdistettu ruokaöljy. Tutkimusretkillään hän sai vahvistusta teorialleen tavattuaan kaikkialla alkuperäistä yksinkertaista ruokaa syöviä ihmisiä, jotka olivat täysin terveitä, myös hammaskalustonsa osalta. Kun länsimainen ruokavalio levisi näille seuduille, lisääntyivät sairaudet ja hampaat alkoivat reikiintyä.
Pricen pääteos Nutrition and Physical Degenaration ilmestyi 1939, ja epäedullinen ajankohta vei pohjan hänen tutkimustensa tuloksilta. Teos oli Harvardin yliopiston kurssikirjana jonkin aikaa mutta vaipui sitten unohduksiin, kuten Price itsekin. Osansa sillä, ettei teos myöhemminkään ole saanut ansaitsemaansa huomiota, on sen sanavalinnalla, joka kuvastaa 1930-lukulaista maailmankuvaa, ja toisaalta myös toisen maailmansodan jälkeisellä tieteellis-teknisellä kehityksellä.
Pricen perintöä vaalii kaksi säätiötä, Weston A. Price Foundation ja Price-Pottenger Nutrition Foundation.
Weed

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Weed voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Weed...!, vuoden 1971 albumi, jonka Ken Hensley teki saksalaismuusikoiden kanssa yhteisnimellä Weed
Weed, päähenkilö Yoshihiro Takahashin mangasarjassa Ginga Densetsu Weed ja siihen perustuvassa animessa
Väinö Kallio (opettaja)

Väinö Johannes (V. J.) Kallio  (8. kesäkuuta 1887 Uskela – 18. tammikuuta 1946 Helsinki ) oli Helsingin lyseon matemaattisten aineiden lehtori ja historioitsija.
Ylioppilas Väinö Johannes Kallio 1905
Kallion vanhemmat olivat  kansakoulunopettaja Jaakko Vihtori Kallio ja Johanna Charlotta Åkerroos. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1915 ja tuli Helsingin suomalaisen lyseon matematiikan nuoremmaksi lehtoriksi 1919 ja vanhemmaksi lehtoriksi 1929. Hän julkaisi useita alansa oppikirjoja, samoin kuin tutkimukset Absorption  der Röntgenstrahlen (1915, Kalle Väisälän kanssa) ja Einsteinin suhteellisuusteorian periaatteet (1922).
Kallio harrasti sekä kotiseutuhistorian tutkimusta että vanhemman suomalaisen kirjallisuuden historiaa, mihin liittyen hän keräsi huomattavan kirjakokoelman. Hän laati myös Halikon ja Salon historiat sekä julkaisun Fennica-kirjallisuuden salanimiä ja kirjanmerkkejä vuoteen 1885 (1939).
Kallion puoliso vuodesta 1916 oli tekstiilitaiteilija Siiri Elsa Maria Poutiainen (k. 1955).
Teoksia

Kotiseutututkimuksen opas I-II (E.W. Juveliuksen kanssa, Suomen kotiseutututkimuksen keskusvaliokunta), Otava, 1914-1916
Honkaluoma-Kalliomäen suku, (pienpainate 14 sivua), 1915
Historiallisia kirjoituksia Salon seudusta, 1910 (näköispainos 2002, kirjoitukset julkaistu alun perin Salon Seudun Kunnallislehdessä vuonna 1926)
Kansanopetuksen vaiheet Uskelassa, Uskelan kunta, 1923
Halikon kirkko, 1926
Halikon historia, 1930
Hanna Charlotta Kallion esivanhempia: 75-vuotispäivän 5.1.1936 johdosta (E.I. Kallion ja Niilo Kallion kanssa, pienpainate 23 sivua), 1936
Fennica-kirjallisuuden salanimiä ja nimimerkkejä vuoteen 1885.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 211)  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1939.
Salon historia, 1940
Suomen vaatturiliikkeenharjoittajain keskusliitto r.y. 1894-1944, Suomen vaatturiliikkeenharjoittajain keskusliitto, 1945
Aiheesta muualla

Einsteinin suhteellisuusteorian periaatteet (Arkistoitu – Internet Archive). Väinö Kallion julkaisu vuodelta 1922 (WSOY). Tekstipohjainen kopio.
Valokuvataiteen museo, Kuka kuvasi -palvelu
Suomen kirjallisuudessa esiintyvistä nimimerkeistä ja salanimistä valmistunut laaja selvittely. Lehtori Väinö J. Kallion teos ilmestyy tänä keväänä, Aamulehti, 14.02.1939, nro 43, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Writing-on-Stonen provinssinpuisto

| Writing-on-Stonen provinssinpuisto> Writing-on-Stone Provincial Park / Áísínaiʼpi |
| --- | --- |
 Writing-on-Stonen kalliopiirroksia, miehiä kilpien kanssa.
Koordinaatit:  49°4′55″N, 111°37′1″W
Pinta-ala:  2 689
Writing-on-Stonen provinssinpuisto (engl. Writing-on-Stone Provincial Park) tai Áísínaiʼpin kansallinen historiakohde (engl. Áísínaiʼpi National Historic Site of Canada) on suojelualue ja Unescon maailmanperintökohde Kanadan Albertassa. Se on noin 27 neliökilometrin laajuinen tasankoalue, jossa kasvaa muun muassa Milk Riverin varren poppelimetsiä ja pajupensaikkoja, jotka ovat eteläisen Albertan runsaslajisimpia laululintujen elinympäristöjä. Kulttuurihistoriallisesti puisto tunnetaan Suurten tasankojen suurimmasta kalliotaiteen keskittymästä. Alueella on tuhansia kalliomaalauksia ja -piirroksia, joista suurimman osan on tehnyt mustajalat. Heille Áísínaiʼpi on pyhää aluetta, jossa käytiin kohtaamassa kallioissa eläviä henkiä.
Maantiede

Writing-on-Stonen provinssinpuisto on 2 689 hehtaarin laajuinen ja sijaitsee Albertassa sisämaan tasankojen fysiografisella alueella. Puiston tunnusomaisia piirteitä ovat ruohikot, jokivarsien poppelimetsät ja hoodoo-muodostumat. Puiston pohjoisosan läpi virtaa Milk River.
Luonto

Milk Riverin varren ja laaksopohjien poppelimetsät ja pajupensaikot, joissa kasvaa puhvelinmarjoja, ruusuja ja kanukoita ovat Etelä-Albertan runsaimpia laululintujen elinympäristöjä. Siellä tavataan muun muassa marunamatkijoita, turkoosikardinaaleja ja lännenloistopipiloita. Kaikkiaan puiston alueelta on havaittu yli sata lintulajia. Kalliokielekkeillä pesivät muun muassa maakotka, kanadanhanhi ja preeriahaukka.
Puistossa elää 22 nisäkäslajia. Niihin kuuluvat muuliperua, valkohäntäpeura, hanka-antilooppi, keltavatsamurmeli, valkohäntäjänis ja marunakaniini. Milk Riverin kaloja ovat piikkimonneihin kuuluva Noturus flavus ja karppikaloihin kuuluvia Hybognathus-suvun lajit, ja matelijoista siellä tavataan kalkkarokäärmeitä, alalajia Pituophis catenifer sayi ja sukkanauhakäärmeitä.
Kulttuurihistoria

Writing-on-Stonen alueella on tuhansia kalliomaalauksia ja -piirroksia, jotka muodostavat Suurten tasankojen suurimman alkuperäisasukkaiden kalliotaidekeskittymän. Suruin osa taiteesta on tutkijoiden mukaan mustajalkojen tekemiä. Alueella on kuitenkin liikkunut myös creitä, gros ventreseitä, assiniboineja, crow’ita, kutenaita ja shoshoneja, jotka ovat saattaneet tehdä osan kalliotaiteesta.
Writing-on-Stonen alueella on arkeologisten todisteiden perusteella liikkunut First Nations -intiaaneja jo 3 500 vuotta sitten. Kalliomaalausten ja -piirrosten aloittamisaikaa ei ole tiedossa, mutta osa taiteesta voi olla yli 3 000 vuotta vanhaa. Suurin osa kalliotaiteesta on kuitenkin uudempaa ja tehty 1000-luvun ja 1800-luvun puolivälin välisenä aikana.
Varhaisimmat kalliopiirrokset on tehty ennen metallityökalujen käyttöönottoa, ja ne on kaiverrettu tai raaputettu kallioon hirvensarvilla tai eläinten luilla. Osa kuvista on puolestaan maalattu punaisella okralla, jota on sekoitettu murskatusta rautamalmista ja vedestä tai biisonin ihrasta.
Mustajalat tuntevat Writing-on-Stonen nimellä Áísínai’pi, mikä tarkoittaa ”se on kuvattu” tai ”se on kirjoitettu”. Alue on mustajaloille pyhä, ja sieltä he etsivät opastusta kallioissa hoodooissa eläviltä hengiltä. Useat kalliotaiteen hahmoista esittävät henkimaailman voimia tai hengiltä saatuja viestejä, mutta osa kuvista on myös tärkeitä historiallisia tapahtumia, kuten eurooppalaisten ensimmäinen kohtaaminen, hevosen saapuminen ja ensimmäinen auto.
Kallioita Milk Riverin varrella.
Puiston hoodoo-muodostumia.
Hevosta esittävä kalliopiirros.
Yhdysvaltain standardisointi- ja teknologiainstituutti

| Yhdysvaltain standardisointi- ja teknologiainstituutti |
| --- | --- |

Toimiala:  standardisointi
Päämaja:  Gaithersburg, Maryland
Toiminta-alue:  Yhdysvallat
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yhdysvaltain standardisointi- ja teknologiainstituutti (engl. National Institute of Standards and Technology, lyh. NIST) on Yhdysvaltain kauppaministeriön alainen virasto, jonka tehtävänä on kehittää ja edistää mittaustekniikoita, standardeja ja tekniikkaa. Virasto tunnettiin vuosina 1901–1988 nimellä National Bureau of Standards (NBS).
NISTin päämaja sijaitsee Gaithersburgissa, Marylandissä. Sillä on toimipiste myös Boulderissa, Coloradossa. NIST työllistää yhteensä 2 900 tieteilijää, insinööriä, teknikkoa ja tuki- sekä johtohenkilöä.
NIST julkaisee FIPS-standardeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain standardisointi- ja teknologiainstituutti Wikimedia Commonsissa
National Institute of Standards and Technologyn kotisivut (englanniksi)
Westpac Banking Group

| Westpac Westpac Banking Group |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  ASX: WBC NZX:WBC NYSE: WBK
Markkina-arvo:  80,6 mrd USD (5/2016)
ISIN:  AU000000WBC1
Perustettu:  1817, tai 2002
Toimitusjohtaja:  Brian Hartzer
Kotipaikka:   275 Kent St., Sydney NSW 2000, Australia
Toimiala:  pankki
Liikevaihto:  30,19 mrd. USD (2015)
Liikevoitto:  6,27 mrd. USD (2015)
Henkilöstö:  35 241 (2015)
Kotisivu:  www.westpack.com.au
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Westpac -pankkiryhmän pääkonttori (Westpac Place) Sydneyssä.
Westpac tai täsmällisemmin Westpac Banking Group on Australian suurimpia pankkikonserneja. Yhtiön kotipaikka on Sydney. Yhtiön osake noteerataan Australian, Uuden-Seelannin ja New Yorkin pörsseissä.
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla Westpac Banking Group oli vuonna 2016 sijalla 72. ollen samalla Australian toiseksi suurin pörssiyritys. Pankin markkina-arvo oli 80,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2016) ja liikevaihto 30,2 miljardia USD (2015). Vuoden 2015 lopussa suurpankin henkilökuntaan kuului runsas 35 000 ihmistä.
Taseensa perusteella (570,33 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2016 maailman 50. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi.
Yhdysvaltalainen Global Finance Magazine luokitteli pankin Australian neljänneksi ja maailman 12. turvallisimmaksi liikepankiksi vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Westpac Banking Group Wikimedia Commonsissa
Yksivaihevirta

Yksivaihevirta (yksivaihejärjestelmä) eli valovirta tai seinävirta on sähkön siirtotapa. 'vaihe' kertoo, että kyseessä on vaihtovirran jakelu ja 'yksi' vaiheiden määrän. Yksivaihevirtaa käytetään yleisesti vain pienjännitteisissä (esim. 240 V) kiinteistöverkoissa. Suuria tehoja sen sijaan siirretään yleensä kolmivaihevirtana.
Valovirta-nimitys juontaa historiallisesti siitä, että sähkötehon siirto kolmessa vaiheessa on kustannustehokkaampaa pienemmän kaapelimateriaalin muodossa ja esimerkiksi sähkömoottoritehoa tarvittaessa kolmivaihemoottori on tehokkaampi. Historiallisesti yhden vaiheen talouden kytkentä- ja siirtomaksut ovat olleet kolmivaihevirtaa edullisemmat, jolloin loppukäyttäjä on saattanut tyytyä 'pelkkään' valovirtaan. Nykypäivänä ei yleensä enää siirtohinnoittelussa vaiheiden määrällä ole merkitystä.
Seinävirta juontuu siitä, että normaali pistorasia on yksivaiherasia.
We Created the World

| We Created the World Softengine |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. lokakuuta 2014
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Aki Sihvonen
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 37.52
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 7.
Softenginen muut julkaisut
|   | We Created the World 2014 | From Earth, From Ashes, From Dust 2015 |
Singlet albumilta We Created the World
 ”Something Better” Julkaistu: toukokuu 2014  ”Yellow House” Julkaistu: kesäkuu 2014  ”The Sirens” Julkaistu: 3. lokakuuta 2014  ”What If I?” Julkaistu: 17. joulukuuta 2014
We Created the World on suomalaisen Softengine-yhtyeen 17. lokakuuta 2014 julkaistu esikoisalbumi. Albumin on tuottanut Aki Sihvonen. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi.
Yhtye edusti albumin ensimmäisellä singlejulkaisulla ”Something Better” Suomea Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa toukokuussa 2014. Kappale sijoittui kilpailun finaalissa 11:nneksi. Albumilta on julkaistu singlenä myös kappale ”Yellow House” kesäkuussa 2014. Kolmas single ”The Sirens” julkaistiin 3. lokakuuta 2014.
Kappaleet

Kaikki sanat Topi Latukka ja Henri Oskár, kaikki sävellykset Topi Latukka ja Henri Oskár.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Our New Age | 1.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Broken Reflection | 2.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Yellow House | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Phone Call from Unknown | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Sirens | 4.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | What if I? | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Narcissus | 3.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Something Better | 3.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | In Disarray | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Circle | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Our Life, Our Love | 5.24 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Desibeli.net:
Kaaoszine.fi:
Mesta.net: suopea
Soundi:
Walesin cup

Walesin cup (engl. Welsh Cup, kymriksi Cwpan Cymreig) on vuosittainen walesilainen cup-muotoinen jalkapallokilpailu.
Cupin järjestää Walesin jalkapalloliitto. Cup on pelattu joka vuosi vuodesta 1876 maailmansotavuosia lukuun ottamatta.
Cupiin saavat osallistua nykyisin vain Walesin sarjoissa pelaavat joukkueet. Ennen vuotta 1996 cupiin saivat ottaa osaa myös Walesin rajan lähellä sijaitsevat englantilaisjoukkueet. Kuitenkin vain vuonna 1992 perustetun Walesin liigan joukkueilla oli mahdollisuus edetä kilpailun voiton kautta UEFA Cupiin (aikaisemmin Cup-voittajien Cupiin). Samalla kiellettiin myös Englannin sarjoissa pelaavien walesilaisjoukkueitten osanotto. Tämän vuoksi perustettiin erillinen FAW Premier Cup, johon Englannissa pelaavat walesilaiset ammattilaisjoukkueet saivat osallistua.
Yukio Yokoyama

Yukio Yokoyama (jap. 横山幸雄; s. 10. helmikuuta 1971 Tokio) on japanilainen pianisti.
Yokoyama aloitti säännölliset pianotunnit 12-vuotiaana ja sai sitten myös sävellysopetusta Masayuki Nagatomilta. Tämän jälkeen hän opiskeli Tokion taideyliopistossa. Stipendin turvin hän pääsi jatkamaan opintojaan Jacques Rouvierin ja Vlado Perlemuterin johdolla Pariisin konservatorioon, josta valmistui ensipalkinnon kera vuonna 1990. Vuonna 1989 Yokoyama pääsi viidennelle sijalle kansainvälisessä Ferruccio Busoni -pianokilpailussa ja kolmannelle sijalle Long–Thibaud–Crespin-kilpailussa. Vuoden 1990 kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa hän sai kolmannen palkinnon. Jokohaman kaupungilta Yokoyama sai vuonna 1993 kulttuuripalkinnon taiteellisista saavutuksistaan.
Vuonna 2010 Yokoyama soitti yhden konsertin aikana 166 Frédéric Chopinin soolokappaletta. Guinnessin ennätysten kirja tunnusti hänen ennätyksensä "suurimmassa määrässä musiikkikappaleita, jotka sooloartisti on esittänyt vuorokaudessa". Vuonna 2011 Yokoyama rikkoi tämän oman ennätyksensä tulkitsemalla 212 Chopinin sävellystä yksittäisessä konsertissa.
Yksivuotinen kasvi

Yksivuotinen kasvi eli annuelli on sellainen kasvi, joka sekä itää, kasvaa että kuolee saman vuoden aikana. Näiden kevätyksivuotisten lisäksi on syysyksivuotisiksi sanottuja kasveja, jotka itävät syksyllä, mutta kukkivat vasta seuraavana vuonna. Syysviljat ovat syysyksivuotisia. Monia luonnostaan monivuotisia kasveja kasvatetaan puutarhassa yksivuotisina. Monivuotisuuden voi estää esimerkiksi liian kylmä ilmasto, jolloin pakkanen tappaa talvella luonnostaan monivuotisen kasvin juurakon. Tällaisia ovat esimerkiksi tomaatti ja bataatti.
Yksivuotisia koristekasveja ovat muun muassa ahkeraliisa, verenpisara ja petunia.
Yakeshi

| Yakeshi (kiin>  牙克石市, Yákèshí Shì mong. ᠶᠠᠭᠰᠢ ᠬᠣᠲᠠ, Yaγsi qota) |
| --- | --- |
 Maisemaa Yakeshissa.
 Koordinaatit: 49°17′N, 120°43′E 
Valtio:  Kiina
Autonominen alue:  Sisä-Mongolia
Prefektuuritason kaupunki:  Hulunbuir
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  piirikuntatason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27 590 km²
Väkiluku (2010):  352 173
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  022100
Suuntanumero(t):  0470
 
 www.yks.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yakeshi (mong. ᠶᠠᠭᠰᠢ
ᠬᠣᠲᠠ, Yaγsi qota, kiin. 牙克石市, Yákèshí Shì) on piirikuntatason kaupunki prefektuuritason kaupunki Hulunbuirissa Sisä-Mongoliassa Kiinassa. Kaupungin pinta-ala on 27 590 neliökilometriä ja väkiluku 352 173 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 70 kilometriä Hulunbuirin keskustasta itään.
Galleria

Xing’anlingin rautatieasema Yakeshissa.
Xilingkoun rautatieasema Yakeshissa.
Xing’anlingin tunneli.
Xing’anlingin tunneli.
Maisemaa Yakeshissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yakeshi Wikimedia Commonsissa
Yksivärinen (hevonen)

Kolmea väriä yksivärisessä ruunikossa
Yksivärinen on hevosten väreihin liittyvä käsite, joka tarkoittaa ei-kirjavaa. Termi voi helposti hämmentää maallikkoa, koska yksiväriseksi kutsutussa hevosessa voi käytännössä olla vaikkapa kolmea eri väriä: esimerkiksi ruunikossa, jolla on merkkejä, on ruskeaa, mustaa ja valkoista. Yksivärisyys tarkoittaakin lähinnä sitä, että hevosen karva on rungossa kauttaaltaan tietyn väristä (yleensä ruskeaa tai mustaa), eikä karvan seassa tai joillakin rungon alueilla ole valkoista karvaa.
Vasemmalla yksivärinen hopeanruunikko varsa, keskellä ja oikealla kirjavia hevosia
Vasemmalla yksivärinen rautias, oikealla sekavärinen ruunikonpäistärikkö
Yksivärisyyden vastakohta on kirjavuus tai sekavärisyys (lähinnä päistäriköt). Yksiväriseksi katsottavalla hevosella voi olla valkeita jalkojen tai pään merkkejä, mutta ei siinä määrin eikä sellaisilla kehon alueilla (rungossa), että hevonen katsottaisiin kirjavaksi. Arpialueille kasvavaa valkoista karvaa ei kuitenkaan katsota kirjavuudeksi eikä sekakarvaksi. Kimous katsotaan joko sekavärisyydeksi tai kokonaan omaksi värityypikseen.
Monessa hevosrodussa sallitaan rotumääritelmän mukaan ainoastaan yksivärisyys, yleensä tällöin myös kimot ja joskus myös päistäriköt (jolloin kielto kohdistuu nimenomaan kirjavuuteen). Myös valkoiset merkit kokonaan tai lähes kokonaan kieltäviä rotumääritelmiä on (esimerkiksi friisiläisellä hevosella).
Oman hankaluutensa pelkästään rungon alueeseen keskittyvään yksivärinen/kirjava -jaotteluun esimerkiksi rotumääritelmissä tuo se, että melko pienienkin jalkoihin ja päähän rajoittuvien merkkien tiedetään nykyään saattavan hyvin olla jonkin kirjavuusgeenin aiheuttamia. Näiden geenien ilmeneminen hevosen ulkoasussa vaihtelee paljon (myös sen mukaan, onko varsa geenin suhteen sama- vai eriperintäinen), joten täysin hyväksyttävien, yksivärisiksi katsottujen vanhempien jälkeläinen voikin olla ei-hyväksyttävä kirjava, joka todennäköisesti itse saisi yksiväristen yksilöiden kanssa lähinnä yksiväriseksi katsottavia jälkeläisiä. Ongelma on joskus myös päinvastainen: kirjavaan amerikkalaiseen paint-rotuun kelpuutetaan ainoastaan yksilöt, joilla on ainakin hiukan valkeaa rungossa katsomatta lainkaan siihen, mitä kirjavuusgeenejä hevonen mahdollisesti kantaa.
Web Map Service

Web Map Service (lyh. WMS) on rajapinta paikkatiedon muodostaman kartan lataamiseen kuvina tietoverkon yli. Kuva voi olla esimerkiksi muodossa kuin PNG, JPEG, GIF tai vektorigrafiikkana esimerkiksi SVG- tai WebCGM-formaateissa.
WMS:n on standardina julkaisseet sekä OGC ja ISO. OGC:n viimeisin julkaisema versio on 1.3.0
Aiheesta muualla

ISO 19128:2005 Geographic information -- Web map server interface
WeeGee-talo

WeeGee-talo on entinen Weilin+Göösin painotalo Ahertajantiellä Espoon Tapiolassa. Vuonna 1964 valmistuneen rakennuksen ja sen 1967 valmistuneen toisen vaiheen suunnitteli arkkitehti Aarno Ruusuvuori. Vuonna 1974 valmistuneen laajennusosan suunnitteli Bertel Ekengren. Nykyään suojeltu rakennus toimii Suomen suurimpana näyttelykeskuksena. [lähde? ] Näyttelykeskus avattiin kokonaisuudessaan yleisölle lokakuussa 2006.
WeeGee-talossa toimii Näyttelykeskus WeeGee, johon kuuluvat museot Espoon modernin taiteen museo EMMA ja KAMU Espoon kaupunginmuseo sekä Mauri Kunnas -näyttelykokonaisuus, joka on pysyvästi esillä Weegeellä. WeeGeen naapurissa sijaitsevat Museo Leikki ja Suomen kello- ja korumuseo Kruunu
WeeGeen pihalla on arkkitehti Matti Suurosen suunnittelema Futuro-talo, joka on avoinna yleisölle aina toukokuusta syyskuuhun WeeGeen aukioloaikoina. Kyseinen talo on historian ensimmäinen sarjavalmisteinen Futuro (nro 001), ja se kuului aikoinaan Matti Kuuslalle.
Näyttelykeskuksessa toimii kahvila Zoceria WeeGee sekä museokauppa EMMA Shop. Vuonna 2019 näyttelykeskuksessa vieraili noin 400 000 kävijää. Vuonna 2022 WeeGee oli kolmanneksi suosituin museokorttikohde  Rakennuksen toisessa päässä on Etelä-Tapiolan lukio.
Aiheesta muualla

Näyttelykeskus WeeGeen kotisivut
Written in My Scars

| Written in My Scars Shape of Despair |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2010
 Formaatti: 7" single
 Tuottaja(t): Jarno Salomaa
 Tyylilaji: funeral doom
 Kesto: 11.48
 Levy-yhtiö: Solarfall Records
Shape of Despairin muut julkaisut
| Shape of Despair 2005 | Written in My Scars 2010 | Shape of Despair / Before the Rain 2011 |
Written in My Scars on suomalaisen doom metal -yhtyeen Shape of Despairin EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2010 levymerkillä Solarfall.
Kappaleet

Kappaleet säveltänyt Jarno Salomaa ja Tomi Ullgrén sekä sanoittanut Pasi Koskinen.
Written in My Scars – 6.01
The Bliss of Sudden Loss – 5.47
Kokoonpano

Natalie Koskinen – laulu
Pasi Koskinen – laulu
Jarno Salomaa – kitara, syntetisaattori, äänittäjä, tuottaja
Tomi Ullgrén – kitara
Sami Uusitalo – basso
Samuel Ruotsalainen – rummut, äänittäjä, miksaaja
Arvostelut

Imperiumi: 6/10
Aiheesta muualla

Albumi Written in My Scars Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Written in My Scars discogs.com -sivustolla
Shape of Despair
| --- | --- |
Studioalbumit:   Shades of...  Angels of Distress  Illusion's Play  Monotony Fields  Return to the Void 
Kokoelmat:   Shape of Despair 
EP:t:   Written in My Scars
Yakari

Yakari on lapsille suunnattu intiaanisarjakuva.
Alun perin Yakaria tekivät sveitsiläisen sarjakuvataiteilija Derib (Claude de Ribaupierre) ja käsikirjoittaja Job (André Jobin). Vuodesta 2016 käsikirjoittajana on toiminut Joris Chamblain. Yakaria on ilmestynyt vuosina 1973–2016 yhteensä 39 albumia. Yakarista on tehty myös animaatiosarjoja.
Yakarin hahmo

Yakari on pieni siouxintiaanipoika, jonka erityispiirre on, että hän osaa eläinten kieliä. Myös eläimet ymmärtävät toisiaan, ja niillä voi olla taikavoimia. Yakarin toteemieläin on Suuri Kotka, joka antaa usein kryptisiä neuvoja. Tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Amerikkaan. Valkoisia ei sarjassa vielä näy, mutta hevosia jo.
Yakari suomeksi

Yakari ilmestyi suomeksi ensimmäisen kerran jatkosarjana Non Stop -lehdessä vuosina 1977–1978. Yakari ja valkoinen biisoni ilmestyi Non Stop -albumina 7/1978. Otava on julkaissut nämä ja kuusi muuta albumeina.
Väinö Kantele

Väinö Vilhelm Kantele (13. elokuuta 1882 Pori – 12. lokakuuta 1956 Helsinki) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja lähetystyöntekijä, joka toimi Kiinan Hunanissa Suomen Lähetysseuran palveluksessa kolmeen otteeseen yhteensä yli 20 vuotta.