stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abdulla Tukay
Varhainen elämä

Ğabdulla Tuqay (suomentataarilaisittain Abdulla Tukay) syntyi Quşlawıçin kylässä, Kazanin kuvernementissä. Hänen isänsä oli kylässä toiminut mullah Möxəmmətğərif Möxəmmətğəlim ulı Tuqayev, joka kuoli Ğabdullan ollessa viiden kuukauden ikäinen. Kun myös Tuqayn isoisä kuoli, hänen äitinsä Məmdüdə joutui lähtemään takaisin isänsä luokse. Äiti-Məmdüdə meni naimisiin Sasna-kylän mullahin kanssa, joka myöhemmin suostui ottamaan Tuqayn mukaan perheeseensä. Tätä ennen Tuqay oli jonkun aikaa oleskellut kotikylässään asuneen vanhemman naisen luona. Kun hänen äitinsä kuoli, Tuqay joutui lähtemään isoisänsä, mullah Zinnətulla Zəynepbəşir ulın luokse. Isoisä oli köyhä eikä pystynyt kunnolla ruokkimaan perhettänsä, minka takia hän lähetti Tukayn vossikan seurassa Kazaniin toivoen heidän löytävän sieltä perheen, joka voisi adoptoida hänet. Kaupungissa sijainneelta Yaña-Bistən alueelta kotoisin oleva nahkuri Möxəmmətwəli sekä hänen vaimonsa Ğəzizə täyttivät isoisän toiveet.
Tuqayn adoptiovanhempien sairastuttua hän joutui kuitenkin palaamaan takaisin isoisänsä luo. Tuqay ei pitkään viipynyt hänen luonaan vaan löysi Zinnətullan eteenpäin lähettämänä uuden adoptioperheen Qırlayn kylästä. Perheen pää, talonpoika Səğdi pisti Tukayn madrasaan opiskelemaan. Tukay kuvaili kyseisen paikan olleen tärkeä tuona aikana hänen ”valaistumisensa” kannalta.
Myöhemmin uralskilaiset kauppiaat Ğəliəsğar Ğosmanov ja hänen vaimonsa Ğəzizə (Tuqayn täti) pyysivät Quşlawıçista kotoisin olevaa talonpoikaa tuomaan Tuqayn heille. Heidän omat lapsensa olivat kuolleet, ja he halusivat adoptoida omia sukulaisiaan. Tuqayn sen aikaista adoptioperhettä uhkailtiin, jotta kyseinen asia onnistuisi.
Taas uuden perheen huoteissa, tällä kertaa Uralskissa, Tuqay aloiti opiskelut Motıyğiya-madrasassa ja samanaikaisesti venäläisessä koulussa. Hän kiinnostui kyseisessä koulussa venäläisestä kirjallisuudesta ja sen inspiroimana alkoi kirjoittaa runoja. Kun Aleksandr Puškinin satavuotisjuhlaa vietettiin kaupungissa, Tuqay innostui hänen töistään.
Tuqayn adoptioisä yritti saada hänet kiinnostumaan kauppiaan työstä, mutta ilman menestystä. Kun hän kuoli, Tuqay muutti madrasan tiloihin. Kyseisessä madrasassa Tuqay opiskeli ahkerasti: hän suoritti viidentoista vuoden ajaksi tarkoitetun jakson kymmenessä. Intohimostaan huolimatta hän eli tuona aikana edelleen köyhyydessä.
Aikuisikää lähestyessään Tuqayn persoona oli muuttunut. Hän ei pitänyt huolta fyysisestä olemuksestaan ja oli aloittanut tupakan polttamisen sekä alkoholin juonnin. Aikaisemmin madrasassa opittuja asioita kohtaan hänestä tuli hyvin kriittinen. Myöskään Koraania hän ei enää ollut kiinnostunut lukemaan. Runous viehätti enemmän ja enemmän.
Kirjallinen ura > Kazanin aikakausi

Ğabdulla Tuqay tapasi pian kaupunkiin saapumisensa jälkeen tataarikirjallisuuden intellektuelleja. Joitain kyseisiä hahmoja olivat muiden muassa näytelmäkirjailija Ğəliəsğar Kamal ja runoilija Səğit Rəmiev, joista molemmat myös työskentelivät lehdissä. Joitakin päiviä myöhemmin Tukay meni armeijan kutsuntoihin, joissa hänet kuitenkin vapautettiin heikon terveydentilansa vuoksi.
Kazanissa Tuqay pääsi pian Fatix Əmirxanin ja Wafa Bəxtiyərevin johtaman Əl-İslax-lehden toimitukseen töihin. Lehti ei kuitenkaan pystynyt pienen budjettinsa vuoksi maksamaan Tuqaylle kunnon palkkaa, minkä takia hän toimi huolitsijana toisessa yrityksessä. Tuqay oli saanut työtarjouksia rikkaammilta lehdiltä, mutta hän kieltäytyi, koska ne olivat poliittisesti eri mieltä hänen kanssaan. Näinä aikoina Tuqay jatkoi itsenäistä opiskeluaan. Hän muun muassa luki venäläistä kirjallisuutta sekä opetteli saksan kieltä. Häntä kiinnosti myös normaalien työläisten elämä, jota hän seurasi viettämällä aikaa pubeissa.
Vuosien 1907–1908 aikana Tuqay kirjoitti noin 60 runoa sekä 20 artikkelia lehteen, jossa hän työskenteli. Osa hänen kirjoituksistaan julkaistiin myös satiirisessa Yəşen-lehdessä, ja hänen runojaan painatettiin kahdeksi kirjaseksi. Kyseisen ajan tunnetuimmassa satiirisessa teoksessaan Peçən Bazarı yaxud Yaña Kisekbaş hän taas kerran pilkkasi muun muassa yhteisön papistoa. Tuqayta ihailleet nuoret kävivät usein tapaamassa häntä Bolğar-hotellissa, jossa hän oleskeli.
Tuqayn yksityiselämästä ei tiedetä juurikaan muuta kuin se, että hän oli ihastunut 15-vuotiaaseen ihailijaansa, tyttöön nimeltään Zəytünə Məwlüdova. Kyseisiä tunteita hän ilmaisi monissa runoissaan. Heidän välilleen ei kuitenkaan kehittynyt varsinaista suhdetta.
Ğabdulla Tuqay kuoli tuberkuloosiin 27-vuotiaana.
Perintö

Tuqayn kunniaksi on Venäjällä ja etenkin Kazanissa nimetty lukuisia kohteita. Hänen nimeään kantaa muun muassa Kazanin kirjallinen museo, Tatarstanin taidealan palkinto sekä monet kadut ja aukiot.
Suomessa tataarilainen kulttuurityöntekijä Ymär Daher yhdessä runoilija Sadri Hamidin ja kielitieteilijä Martti Räsäsen kanssa perusti Tuqayn nimeä kantavan kulttuuriseuran 1960-luvulla. Sen kautta luotiin merkittäviä yhteyksiä Neuvostoliiton tataarien kanssa.
Tuğan tel

İ tuğan tel, i matur tel, ətkəm-ənkəmneñ tele!
Dönyada küp nərsə beldem sin tuğan tel arqılı.
İñ elek bu tel belən ənkəm bişektə köyləgən,
Annarı tönnər buyı əbkəm xikəyət söyləgən.
İ tuğan tel! Hərwaqıtta yərdəmeñ berlən sineñ,
Keçkenədən añlaşılgan şatlığım, qayğım minem.
İ tuğan tel! Sində bulğan iñ elek qıylğan doğam:
Yarlıqağıl, dip, üzem һəm ətkəm-ənkəmne, Xodam!
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Abdulla Tukay - kansalliskirjasto
Tukayn runoja (englanniksi käännettynä)
Tugan Tel
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Venäjä 2 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef 
Koko nimen lausunta tataariksi; Bulat Şəymi, Kazan 2023.
Tuqayn kirjojen kansia (1907—1911).
Tuqay (ensimmäinen oikealta) Əl-İslax -lehden toimittajien kanssa.
"Tukain aukio" - osa Kazanin metroa, avattu vuonna 2005.
Tuğan tel ("Äidinkieli") on Tuqayn runoista tunnetuin. (Bulat Şəymi, 2024).
Liian pieni suureen sotaan

| Liian pieni suureen sotaan> Prea mic pentru un război atît de mare |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Radu Gabrea
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Romania
Tuotantoyhtiö:  Filmstudio Bucuresti
Ensi-ilta:  1970
Kesto:  77 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liian pieni suureen sotaan (Prea mic pentru un război atît de mare) on Radu Gabrean ohjaama romanialainen draamaelokuva vuodelta 1970. Se kertoo toisen maailmansodan tapahtumista pienen orpopojan silmin. Elokuva on esitetty Suomessa Ylen ykköskanavalla 20. elokuuta 1974.
Juoni

Romanialaisten taistellessa Transsilvanian vapauttamiseksi fasisteilta sotajoukot kulkevat pienen kylän ohi. Siellä leikkivien lasten joukosta pieni poika lähtee ennestään tuntemiensa sotilaiden mukaan. Hänet lähetetään takaisin, mutta hän palaa sinnikkäästi takaisin koska hänellä ei ole muitakaan läheisiä. Rintamalla orpopoika kokee sodan kaikessa julmuudessaan, mutta saa nähdä myös romanialaisjoukkojen voiton fasisteista.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marian Cuzdrioreanu  | … |    |
|  Mircea Albulescu  | … |    |
|  Ernest Maftei  | … |    |
|  Dan Nuțu  | … |    |
Vastaanotto

Ohjaajan ensimmäinen pitkä elokuva keräsi kiitoksia ja myönteistä huomiota kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Victor Kraft

Victor Kraft (4. heinäkuuta 1880 Wien – 3. tammikuuta 1975) oli itävaltalainen filosofi ja tietoteoreetikko. Hän kuului Wienin piiriin. Kraftin oppilaisiin kuuluvat Paul Feyerabend, Ernst Topitsch ja Ingeborg Bachmann.
Teoksia

Das Problem der Außenwelt, teoksessa: Archiv für Philosophie, 2. Abteilung: Archiv für systematische Philosophie. Neue Folge 10, 1904, (Diss.).
Weltbegriff und Erkenntnisbegriff. Eine erkenntnistheoretische Untersuchung, Leipzig 1912,(Habil.).
Die Grundformen der wissenschaftlichen Methoden, Wien 1925.
Die Grundlagen einer wissenschaftlichen Wertlehre, Wien 1937. Die zweite (verbesserte und erweiterte) Fassung erschien in Wien 1951.
Über Moralbegründung, teoksessa: Theoria 6, 1940.
Mathematik, Logik und Erfahrung, Wien 1947.
Der Wiener Kreis. Der Ursprung des Neopositivismus, Wien 1950.
Einführung in die Philosophie. Philosophie, Weltanschauung und Wissenschaft, Wien 1950.
Erkenntnislehre, Wien 1960.
Rationale Moralbegründung, Wien 1963.
Die Grundlagen der Erkenntnis und der Moral, Berlin 1968.
Ist eine rationale Begründung von sozialen Normen möglich? teoksessa: Österr. Zeitschrift für öffentliches Recht 13, 1972.
Die Gültigkeit von Normen. teoksessa: Zeitschrift für allgemeine Wissenschaftstheorie 5, 1974.
Popper and the Vienna Circle, teoksessa: Paul Arthur Schilpp (Hg.), The Philosophy of Karl Popper, Lasalle III, 1974.
Das Universalienproblem, teoksessa B. Kanitscheider (Hg.) Festschrift für Gerhard Frey zum 60. Geb. 1976.
Aiheesta muualla

Kurzbiographie Victor Krafts (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Mathematics Genealogy Project 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
1900-luvun filosofia  Looginen empirismi
Wienin piiri:
Gustav Bergmann ·
Rudolf Carnap ·
Herbert Feigl ·
Philipp Frank ·
Kurt Gödel ·
Hans Hahn ·
Victor Kraft ·
Karl Menger ·
Otto Neurath ·
Moritz Schlick ·
Friedrich Waismann


Berliinin piiri:
Kurt Grelling ·
Carl Gustav Hempel ·
David Hilbert ·
Richard von Mises ·
Hans Reichenbach


Muita edustajia:
Alfred J. Ayer ·
Eino Kaila ·
Ernest Nagel ·
Karl Popper ·
Louis Rougier ·
Alfred Tarski ·
Willard Van Orman Quine
Queralt Castellet

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Castellet kilpailemassa vuonna 2009. |  Castellet kilpailemassa vuonna 2009. |  Castellet kilpailemassa vuonna 2009. |  |
Maa:  Espanja
Naisten lumilautailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | half-pipe |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kreischberg 2015 | half-pipe |  |
|  Pronssia | Aspen 2021 | half-pipe |  |
Queralt Castellet Ibáñez (s. 17. kesäkuuta 1989 Barcelona) on espanjalainen lumilautailija, joka kilpailee pääasiassa lumikourussa.
Castellet on osallistunut viisiin olympialaisiin 2006–2022. Hän saavutti lumikourussa olympiahopeaa Pekingissä 2022. Pyeongchangissa 2018  hän oli seitsemäs. Vuoden 2010 olympialaisten avajaisissa hän toimi Espanjan lipunkantajana. Maailmanmestaruuskilpailuihin Castellet on osallistunut vuosina 2007, 2009, 2013 ja 2015, 2017, 2019 ja 2021. Parhaimmillaan hän on sijoittunut half-pipen hopealle vuoden 2015 MM-kilpailuissa ja pronssille 2021. Lisäksi hän on ollut samassa lajissa neljäs 2019, viides 2013 ja kuudes 2009.
Maailmancupin kilpailuihin hän on osallistunut vuodesta 2005 lähtien. Hän on sijoittunut lumikourun kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 2011–2012 ja 2018–2019 sekä kolmanneksi kausilla 2007–2008, 2019–2020 ja 2020–2021. Hän on voittanut kuusi lumikourun maailmancupin osakilpailua, sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Big Airissa hän on ollut kerran kolmas.
Castellet on osallistunut myös TTR-kiertueen kilpailuihin. X Gameseissa hän on saavuttanut SBD SuperPipessa kultaa 2020 sekä hopeaa 2019 ja kahdesti 2022.
Castellet on voittanut Espanjan-mestaruuden lumikourussa (2006, 2009, 2012, 2021), lumilautakrossissa (2005), big airissa (2008) ja parisuurpujottelussa (2006).
Aiheesta muualla

Queralt Castellet Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Mikrokontrolleri

Mikro-ohjain
Mikro-ohjain eli mikrokontrolleri (MCU, engl. microcontroller unit) on mikropiiri (integroitu piiri), jossa on mikroprosessori ja joitain muisti- ja liityntälohkoja. Mikro-ohjaimia käytetään sulautetuissa järjestelmissä. Esimerkiksi television, pesukoneen, mikroaaltouunin ja digitaalisen lämpömittarin ohjaustoiminnot ovat usein mikro-ohjaimella toteutettuja.
Mikro-ohjaimessa on yleensä suorittimen lisäksi jotain seuraavista:
ohjelmamuistia
datamuistia
I/O-nastoja
Lisäksi joissakin malleissa voi olla:
A/D-muunnin
keskeytysohjain
ajastinpiiri
reaaliaikakello
väylälogiikkaa (RS-232, I2C, GPIO ja niin edelleen)
vahtikoira-piiri (engl. watchdog timer), joka pitää huolen siitä, että ohjelma jumiutuessaan käynnistetään uudelleen.
Kyseessä on siis pieni tietokone, joka ei välttämättä tarvitse muuta kuin virtalähteen toimiakseen. Eräiden valmistajien termistössä mikrokontrolleria kutsutaankin mikrotietokoneeksi.
Toisaalta mikrokontrollerit voivat sisältää vähemmän komponentteja, jotta koko toiminallisuus mahtuu yhdelle piirille. Mikrokontrollerien käyttökohteet eivät vaadi suurta nopeutta tai ohjelmallista monimutkaisuutta. Eräitä oheispiirejä vaativia mikroprosessoreita on kutsuttu MPU:ksi (engl. micro-processor unit): MPU-konseptin sanotaan saaneen hyväksyntää 8-bittisten prosessorien myötä.
Nykyään järjestelmäpiiri voi integroida vielä enemmän komponentteja samalle piirille, kuten grafiikkaprosessorin ja langattoman verkon moduulin.
Käyttö

Mikro-ohjaimen sisältävän laitteen piirilevy on helpompi, edullisempi ja nopeampi valmistaa kuin samat toiminnot logiikkapiirien avulla toteuttavan laitteen piirilevy. Mikro-ohjainta käyttämällä voidaan siis laskea laitteen hintaa, ja lisäksi tulee mahdolliseksi tehdä muutoksia laitteen toimintaan jälkikäteen muuttamalla pelkästään mikro-ohjaimeen ladattavaa ohjelmaa. Tämä on suuri etu elektroniikkateollisuudelle, mutta myös elektroniikan harrastajalle. Erilaiset mikro-ohjaimet ovatkin keränneet ympärilleen suuren joukon harrastajarakentelijoita. Esimerkkejä harraste-elektroniikkasarjoista ovat Arduino, BASIC Stamp, Netduino.
Jotta mikrokontrolleri voi suorittaa haluttuja toimintoja, se tarvitsee ohjelman, joka kirjoitetaan yleensä henkilökohtaisen tietokoneen ohjelmointiohjelmalla, joka sen jälkeen siirretään kontrolleriin.
Irrallisen kontrollerin ohjelmointiin tarvitaan ohjelmointilaite, mutta toisaalta jos kontrolleri on jo valmiilla alustalla, jossa on liitäntä henkilökohtaisen tietokoneen sarja-, rinnakkais- tai USB -portille, niin ohjelmat voidaan siirtää kontrolleriin tämän portin kautta.
Eri valmistajien mikro-ohjaimia

TI MSP430 − erityisesti pienen tehonkulutuksen sovelluksiin suunniteltu 16-bittinen mikro-ohjainperhe.
Microchip PIC − harrastelijoiden suosima mikro-ohjainperhe, johon löytyy runsaasti materiaalia Internetistä.
Atmel AVR
ARM − suosittu myös matkapuhelinlaitteissa
Freescale Semiconductor (ex. Motorola Semiconductor) 68300-sarja
8-bittiset
16-bittiset
32-bittiset
PowerQUICC – PowerPC-ytimiin perustuvat tietoliikenneorientoituneet mikrokontrollerit
Intel 8051 – Intel ei enää jatka sen tuotantoa. Tämä arkkitehtuuri on saatavilla monilta muilta valmistajilta, esimerkiksi Infineonilta, Hitachilta ja Atmelilta, myös integroituna muihin piireihin.
Valmiita kehitysvälinepaketteja

Mikro-ohjainsovellusten kehitykseen sopivia, valmiita kehitysvälinepaketteja on saatavilla useita, kuten Picaxe, joka soveltuu muun muassa opetuskäyttöön johtuen mahdollisuudesta ohjelmointiin tietokoneella sarjakaapelin välityksellä.
Markkinat

Vuonna 2013 arvioitiin toimitettavan 6,7 miljardia 4- ja 8-bittistä mikrokontrolleria vuodessa.
8-bittisten mikrokontrollereiden markkinat olivat arvoltaan 7,38 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2017. Maailmanlaajuinen mikrokontrollereiden markkinoiden (8-, 16- ja 32-bittiset) arvioitiin olevan 18,60 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ARM (englanniksi)
Freescale (englanniksi)
Microcontroller.com (englanniksi)
Merkinnän syy: Historia ja ominaisuudet puuttuvat
R. D. Wingfield

| R>  D. Wingfield.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1928
Kuollut: 31. heinäkuuta 2007
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  rikoskirjallisuus
Esikoisteos:  Frost at Christmas (1989)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rodney David Wingfield (6. kesäkuuta 1928 – 31. heinäkuuta 2007) oli englantilainen rikoskirjailija ja radiokäsikirjoittaja. Hänet tunnetaan Komisario Frostin hahmon luojana.
Wingfield syntyi Lontoossa 1928. Ensimmäisen kuunnelmakäsikirjoituksensa hän myi BBC:lle 1968. BBC tilasi pian sen jälkeen kaksi uutta kuunnelmaa, joiden radioesitysten jälkeen Wingfield siirtyi päätoimiseksi käsikirjoittajaksi. Ensimmäisen romaaninsa Frost at Christmas Wingfield kirjoitti vuonna 1972, mutta se julkaistiin vasta 1984 Kanadassa ja 1989 Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Televisioruutuun Komisario Frost siirtyi 1992 esittäjänään David Jason.  Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1. Radioteatteri on esittänyt seuraavannimisiä suomenkielisiä versioita Wingfieldin käsikirjoittamista radiokuunnelmista: Pankkiryöstö päivänvalossa, Varokaa herkästi räjähtävää, Vakuutetun kuolema, Muistileikki, Painetaan villaisella, Luottokorttihait, Kuoleman juhlapyhät, Syntipukki, Ei paluuta takaisin, Myytävänä talo meren rannalla, Haudankaivajat, Verirahat, Väärä todistaja, Selvännäkijä ja Lain kirjain.
Aiheesta muualla

R. D. Wingfieldin radiokuunnelmat (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Kurt Nordman

Kurt Alvar Nordman (23. huhtikuuta 1938 Oravainen – 16. helmikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja.
Nordman toimi vuodesta 1987 vuoteen 1997 Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana ja vuodesta 1997 vuoteen 2000 Helsingin Puhelin Oyj:n (sittemmin Elisa Oyj) hallituksen puheenjohtajana. Ennen toimitusjohtajuuttaan hän oli työskennellyt HPY:n suunnitteluinsinöörinä vuosina 1963–1967, toimistopäällikkönä vuosina 1967–1968 ja teknisenä johtajana vuosina 1970–1987. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri, joksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1963.
Nordmanin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Puhelinlaitosten liiton, sittemmin Finnet-liiton, hallituksen puheenjohtajuus 1988–1998, Helsingin seudun kauppakamarin puheenjohtajuus 1997–1999 ja Suomen Liikemies-Yhdistyksen puheenjohtajuus 2000–2002.
Nordmanille myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1997. Eläkkeelle jäätyään hän teki tietokirjoja, kirjan HPY:n muutoksen vuosikymmenet (2002) vuorineuvos Martti Harvan kanssa, kirjan I blommande landskap : en bok om nordiska naturtyper och växter (2005) ja kirjan Keihäänkärkiä : kolmetoista kertomusta suomalaisesta huipputekniikasta (2005).
Nordman on haudattu Östersundomin hautausmaalle Helsinkiin.
Mańǵıt

| Mańǵıt |
| --- | --- |
 Mańǵıt
 Koordinaatit: 42°6′48″N, 60°3′58″E 
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakia
Piiri:  Amudarjan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  33 200
Mańǵıt (uzb. Mang‘it) on kaupunki ja Amudarjan piirin hallinnollinen keskus Karakalpakstanin tasavallassa Uzbekistanissa. Se sijaitsee Amudarjajoen vasemmalla rannalla 80 kilometriä tasavallan pääkaupungista Nukusista kaakkoon. Kaupungissa oli 33 200 asukasta vuonna 2016.
Paikkakunnalla käytiin vuonna 1873 suuri taistelu Venäjän ja Hivan kaanikunnan joukkojen välillä. Mańǵıtin kaupunki on perustettu vuonna 1973. Siellä toimii puuvilla- ja tekstiiliteollisuutta sekä vesivoimalaitos. Lähiseudun nähtävyyksiin kuuluvat Ala-Amudarjan biosfäärialue ja ajanlaskun alussa rakennettu Shılpıqin zarathustralainen hiljaisuuden torni.
Oliver Kapanen

| Oliver Kapanen |
| --- | --- |
 Oliver Kapanen alle 20-vuotiaiden MM-finaaliottelussa Kanadaa vastaan vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 2003 (ikä 21) Timrå, Ruotsi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ovo
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura (P):  Montreal Canadiens
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Timrå IK (SHL)
Pelinumero:  91 / 89
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  KalPa (SML) JoKP (Mestis) IPK (Mestis) Kärpät (SML)
NHL-varaus:  64. varaus, 2021 Montreal Canadiens
Oliver Ville Johannes Kapanen (s. 29. heinäkuuta 2003 Timrå, Ruotsi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-seura Timrå IK:ssa lainalla NHL-seura Montreal Canadiensista. Kapanen on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Kapanen syntyi Ruotsin Timråssa, kun hänen isänsä Kimmo pelasi tuolloin Elitserien-joukkue Timrå IK:ssa. Oliver aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan noin viisivuotiaana. Hän kokeili sekä maalivahdin että kenttäpelaajan rooleja, kunnes Kapanen löysi itsensä keskushyökkääjän paikalta omien sanojensa mukaan 10–11-vuotiaana. Hänen kasvattajaseuransa on Kalevan Pallo. Kaudella 2019–2020 Kapanen toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Hänet valittiin kauden päätteeksi B-nuorten SM-sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2020–2021 Kapanen teki KalPan kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kautensa kuitenkin lähes kokonaan seuran U20-joukkueessa, eikä Kapanen tehnyt vielä liigadebyyttiään. Kapanen nousi jo 17-vuotiaana joukkueensa kapteenistoon. Hän oli KalPan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+16=41. Kapanen jakoi koko U20 SM-sarjan maalipörssin voiton Ässien Leevi Viitalan kanssa. Hänelle ei kuitenkaan jaettu maalipörssin voittajalle myönnettävää Arto Javanainen -palkintoa, sillä sarjan joukkueet eivät saaneet tasapuolisesti otteluita koronaviruspandemian aiheuttamien rajoitusten ja karanteenien vuoksi. Kapanen jakoi myös pistepörssin 11. sijan Jukurien Markus Odenin kanssa. Hänet valittiin U20 SM-sarjan marraskuun kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Maaliskuussa 2021 KalPa lainasi Kapasen loppukauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikiin. Hänen debyyttinsä miesten peleissä kuitenkin siirtyi parilla viikolla, kun Kapanen määrättiin karanteeniin korona-altistuksen vuoksi. Päästyään Kiekko-Poikien vahvuuteen hän sai erityisluvan käyttää isoisänsä Hannu Kapasen käyttämää pelinumeroa 9, jonka seura oli jäädyttänyt. Oliver Kapanen pelasi lopulta piste per peli -tahdilla viisi runkosarjaottelua tehopistein 3+2=5. Kapanen ei kuitenkaan pelannut enää pudotuspeleissä, sillä hän siirtyi valmistautumaan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuihin.
Ura > Seuraura > NHL-varaus ja debyytti SM-liigassa

Montreal Canadiens varasi Kapasen toisella kierroksella 64. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2021. Hän teki KalPassa SM-liigadebyyttinsä kauden 2021–2022 avauskierroksella 10. syyskuuta 2021 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Kapanen merkittiin KalPan nelossentteriksi laidoilleen Benjamin Korhonen ja Jaromír Pytlík. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.11 minuuttia ja Kapaselle merkittiin teholukema –1. Ottelu eteni voittomaalikilpailuun, jossa hän pääsi yrittämään maalintekoa, mutta Kapanen ei kuitenkaan onnistunut yrityksessään. Kapasen debyyttiin liittyi erikoisuus, sillä samassa ottelussa KalPassa liigadebyyttinsä teki myös hänen samana vuonna syntynyt serkkunsa Konsta Kapanen. Liigauransa avausmaalin Oliver Kapanen teki seitsemännessä ottelussaan 23. lokakuuta 2021 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Hän sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Henri Knuutisen tekemään maaliin. Kapasen kausi jäi hieman rikkonaiseksi loppuvuonna 2021 tulleen loukkaantumisen vuoksi. Hän pelasi KalPan SM-liigajoukkueessa kauden aikana 16 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2.
Helmikuussa 2022 KalPa lainasi Kapasen ja maalivahti Juha Jatkolan kahden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue Oulun Kärppiin, kun joukkueesta oli lukuisia pelaajia sivussa koronavirustartuntojen vuoksi. Hän teki niissä kaksi syöttöpistettä. Kapanen pelasi kauden 2021–2022 aikana miesten pelejä myös kahdeksan ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Hän pelasi myös osan kaudestaan vielä KalPan U20-joukkueessa. Kapanen jakoi tehoilla 3+8=11 koko U20 SM-sarjan pudotuspelien pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Kasper Puution kanssa. Kapanen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.