stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inssi Divari-kausi 2024–2025
Runkosarja

|  #  |  Joukkue  |  O |  V  |  V ja  |  H ja  |  H  |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  SC Hawks  | 25 |  12 |  7  |  3  |  3  |  132  |  103 | +29 | 53 |
| 2 |  O2-Jyväskylä  | 25 |  15 |  3  |  1  |  6  |  160  |  112 | +48 | 52 |
| 3 |  Karhut  | 25 |  13 |  3  |  2  |  7  |  175  |  124 | +51 | 47 |
| 4 |  SalBa  | 25 |  13 |  2  |  3  |  7  |  155  |  134 | +21 | 46 |
| 5 |  M-Team  | 25 |  12 |  4  |  2  |  7  |  150  |  140 | +10 | 46 |
| 6 |  Tiikerit  | 25 |  11 |  4  |  4  |  6  |  129  |  115 | +14 | 45 |
| 7 |  Koovee  | 25 |  13 |  1  |  2  |  9  |  138  |  128 | +10 | 43 |
| 8 |  Rangers  | 25 |  11 |  1  |  4  |  9  |  125  |  122 | +3 | 39 |
| 9 |  Josba  | 24 |  11 |  1  |  0  |  12 |  132  |  134 | -2 | 35 |
| 10 |  SBS Wirmo  | 24 |  10 |  0  |  2  |  12 |  119  |  135 | -16 | 32 |
| 11 |  SaiPa  | 25 |  8  |  3  |  1  |  13 |  123  |  135 | -12 | 31 |
| 12 |  SB Vantaa  | 25 |  6  |  2  |  1  |  16 |  157  |  198 | -41 | 23 |
| 13 |  LNM  | 25 |  4  |  1  |  6  |  14 |  114  |  148 | -34 | 20 |
| 14 |  ÅIF  | 25 |  3  |  0  |  1  |  21 |  89   |  170 | -81 | 10 |
F-Liiga Karsinta

F-liigassa sijalle 11-12 sijoittunut joukkuet eli OLS ja LASB    ja sen lisäksi mukana on F-liigakarsinnassa Inssi-Divarin 1.-6. sijoittuneet joukkueet. Joukkueet pelaavat kaksivaiheiset pudotuspelit paras viidestä -järjestelmällä ja karsinann 2. vaiheen voittajat (kaksi joukkuetta) pelaavat F-liigassa kaudella 2025-2026.
Karsinta > Inssi-Divari 1.vaihe

? (D11) –? (S-S) x-x
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








{
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








? (D12) –? (S-S) x-x
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








{
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








? () –? (S-S) x-x
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








{
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Karsinta > Inssi-Divari 2.vaihe

? () –? (S-S) x-x
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








{
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








? () –? (S-S) x-x
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








{
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Karsinta > Inssi-Divari 3.vaihe

? () –? (S-S) x-x
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








{
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| x.3.2025 |  | x-x |  |  |  |

|  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  | (x–x, x–x, x–x)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta

Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta  (Gammal fäbodpsalm från Dalarna) on ruotsalainen kansansävelmä, koraali, joka on tullut tunnetuksi Oskar Lindbergin vuonna 1936 tekemän urkusovituksen kautta.
Tätä sävelmää on laulanut aikanaan sokea kansanmuusikko Grund Olof Ersson eli "Sokea Olof" (1807–1881), joka oli oppinut sen vuorostaan kansanpelimanni Bälter Erik Olssonilta (s. 1793). Toinen kansanpelimanni, älvdalsåsenilainen Kettis Lars Matson (k. 1940) oli oppinut sävelmän Olov Erssonilta, ja sävelmä julkaistiin 1919 Karl-Erik Forsslundin kokoelmassa Med Dalälven från källorna till havet.
”Karjamajalauluja” lauloivat perinteisesti naiset, jotka olivat vuoristossa, karjamajoilla kesäisin paimentamassa karjaa.
14. elokuuta 1936 Ruotsin yleisradiossa lähetettiin konsertti, jossa Lindberg soitti omia urkuteoksiaan, niiden joukossa vain kolme päivää aikaisemmin valmistunut teos, josta myöhemmin on tullut eniten esitetty ruotsalainen urkuteos. Radiolähetyksessä se esiteltiin "Hengellisenä lauluna Älvdalenista", mutta muutamaa vuotta myöhemmin, laulun ilmestyessä painettuna, teoksen nimenä oli "Gammal fäbodapsalm från Dalarna" ("Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta").
1800-luvun lopulla oli Oskar Lindberg käynyt isänsä kanssa Gagnefin lähetyskirkossa. Vieraileva saarnamies Älvdalenin Näsetin kylästä oli jumalanpalveluksessa laulanut hengellisen laulun, jonka sävelmä oli Älvdalsåsenista. Laulun sanat olivat Sions toner -laulukirjasta, jota Evankelinen isänmaansäätiö -herätysliike käytti. Lindbergin veli Albert kirjoitti sävelmän muistiin, ja sen pohjalta Oskar Lindberg on tehnyt urkuteoksensa. Sävelmään lienee liittynyt erilaisia tekstejä.
Ruotsalainen Abba-yhtye esitti sävelmää instrumenttiversiona viimeisen konserttikiertueensa aikana 1979–1980. Laulajatar Carola Häggkvist on julkaissut sävelmän ja siihen kirjoitetun tekstin albumilla Störst av allt vuonna 2005. Monet muutkin, myös suomalaiset laulajat ovat tehneet omia tulkintojaan sävelmästä.
Sävelmää on Ruotsissa kauan toivottu myös virsikirjaan, niin myös nykyisen, vuonna 1986 hyväksytyn virsikirjan valmistelun aikana. Virsikomitea toivoikin melodiaan sopivaa tekstiä, ”lohdutuksen ja toivon virttä”, ja runoilija Eva Norberg-Hagberg kirjoitti vuonna 1984 komitean toivoman tekstin. Se on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 629 "Så kort var den fröjd som i världen jag fann", Anna-Mari Kaskisen suomennoksena Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa "Vain tuokion onnea toi maailma". Virrelle valittiin kuitenkin toinen toisinto koraalista kuin Lindbergin käyttämä. Valittu toisinto on komitean mielestä paremmin virsikirjaan ja  seurakuntavirren sävelmäksi soveltuva kuin Lindbergin urkuteokseksi sovittama toisinto.
Zoofilia

Franz von Bayrosin piirros.
Veistos Intian Khajurahossa sijaitsevassa temppelissä.
Édouard-Henri Avrilin maalaus.
Zoofilia (kreik. ζῷον ’eläin’ + φιλία ’rakkaus’) eli eläimiin kohdistuva seksuaalinen parafilia, jossa ihmisen seksuaalinen mielenkiinto kohdistuu eläimiin. Tabuluonteisuutensa vuoksi ei ole varmaa tietoa, kuinka yleistä zoofilia on, mutta joidenkin tutkimusten mukaan se voi olla jopa yhtä yleistä kuin homoseksuaalisuus. Eläimeen kohdistuvaa sukupuolitekoa kutsutaan eläimeen sekaantumiseksi.
Ennen zoofilia koettiin muiden seksuaalisten poikkeamien tavoin ihmisen häiriöksi tai mielenterveyden poikkeamaksi.
Uudessa psykiatrian diagnostisessa käsikirjassa (DSM) kuitenkin erotetaan seksuaalinen mieltymys ja mielenterveyden häiriö toisistaan selkeästi: "henkilö, jolla on erikoinen seksuaalinen mieltymys (siis esimerkiksi seksuaalinen kiinnostus eläimiä kohtaan) ei ole sairas tai tarvitse hoitoa, ellei hänen taipumuksensa ole pakkomielteinen tai vahingollinen joko hänelle itselleen tai muille"tarvitaan parempi lähde.
Zoofiliaa pidetään yleisesti tabuna, joten siitä ei juuri keskustella julkisuudessa tai mediassa. Tabuluonteisuutensa vuoksi zoofiliaan liittyvät uutisartikkelit tai keskustelut ovat myös hyvin stereotyyppisiä, yksipuolisesti kategorisoivia ja sisältävät epävalideja tai vahvasti ennakkoasenteellisia argumentteja.
Suhtautuminen eri kulttuureissa

Suhtautuminen zoofiliaan ja eläimiin sekaantumiseen on vaihdellut eri kulttuureissa. Juutalais-kristillisen kulttuuri- ja uskontoperinteen alueella eläimeen sekaantumista on aiemmin pidetty syntinä ja raskaana rikoksena, josta on usein rangaistu jopa kuolemalla. Suomessa se oli 1700-luvulla yksi yleisimmistä kuolemantuomion syistä. Zoofilia olikin ainoa seksuaalisen poikkeavuuden muoto, jonka olemassaolo selkeästi tiedostettiin vanhassa suomalaisessa kansankulttuurissa. Nykyisin zoofiliaa saatetaan valtamediassakin pitää sairaalloisena ilmiönä tai eläinsuojelullisena ongelmana, vaikka kyse on pikemminkin hiljaisesta seksuaalisesta vähemmistöstälähde?. Joidenkin tutkimusten mukaan (muun muassa kuuluisat Kinseyn raportit Yhdysvalloissa 1950-luvulla) zoofiiliset kokemukset ovat silti ihmisillä melko yleisiä. Varatuomari Kullervo Kemppinen on tulkinnut lainsäätäjän jyrkän suhtautumisen eläimiin sekaantumiseen ja muihin siveellisyysrikoksiin johtuneen uskonnollisten syiden ohella myös rotuhygienisistä uskomuksista ja osittain jopa suoranaisesta taikauskosta. Vielä Ruotsin vuoden 1734 lain rikoskaaressa säädettiin eläimiin sekaantumisesta kuolemanrangaistus.
Raamatun Vanhassa testamentissa sanotaan eläimiin sekaantumisesta seuraavaa:
2. Moos. 22:18: ”Jokaista, joka sekaantuu eläimeen, rangaistakoon kuolemalla.”
3. Moos. 18:23: ”Älä sekaannu mihinkään eläimeen, ettet siten itseäsi saastuttaisi. Älköönkä nainen tarjoutuko eläimelle pariutuaksensa sen kanssa; sellainen on luonnonvastaista.”
3. Moos. 20:15–16: ”Jos mies sekaantuu eläimeen, rangaistakoon hänet kuolemalla, ja se eläin tappakaa. Ja jos nainen ryhtyy eläimeen, mihin tahansa, pariutuaksensa sen kanssa, niin surmaa sekä nainen että eläin; heidät rangaistakoon kuolemalla, he ovat verivelan alaiset.”
Eläimiin sekaantuminen Suomen rikoslaissa

Suomen rikoslaista eläimiinsekaantuminen poistui vuonna 1971, jolloin jotkin muutkin Euroopan maat laillistivat eläinseksin. Perusteena teon laillistamiselle oli ajatus siitä, että tekoon syyllistyivät lähinnä nuoret, seksuaalisesti estyneet, vajaamieliset tai vanhuuden tylsyyttä potevat, ja ettei rikoslaki ole sopiva keino puuttua sairaalloisena pidettyyn toimintaan. Suomessa eläimiin sekaantuminen voi silti olla eläinsuojelulain perusteella tuomittavaa eläinrääkkäyksenä mikäli eläimen voidaan osoittaa kärsineen. Vuoden 1889 rikoslaissa sitä koskeneet määräykset sisältyivät siveellisyysrikoksia koskeneen 20. luvun 12. pykälään. Kuitenkin vuonna 1734 voimaan tullut Rakennuskaari, joka kielsi poikien ja nuorukaisten käydä paimenessa eläimiinsekaantumisen ehkäisemiseksi oli periaatteessa siltä osin voimassa Suomessa vielä 1990-luvulla.
Sipilän hallituksen oli tarkoitus eläinsuojelulain uudistuksella kieltää sukupuoliyhteys eläinten kanssa vuodesta 2020, mutta säädös ei toteutunut.
Vuoden 2024 alusta lähtien sukupuoliyhteys eläimen kanssa on ollut kiellettyä Suomessa, kun laki eläinten hyvinvoinnista tuli voimaan.
Kirjallisuutta

Keskisarja, Teemu: ”Secoituxesta järjettömäin luondocappalden canssa”: Perversiot, oikeuselämä ja kansankulttuuri 1700-luvun Suomessa.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2006.  ISBN 952-10-3476-9  Verkkojulkaisu (PDF) Viitattu 15.12.2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hirvasnoro, Kai: Secoitus luondocappalden canssa eli vaiettu totuus Suomen historiasta. Kansan uutisten viikkolehti 15.12.2006.
Tidelag hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki
Kingda Ka

Kingda Ka, maailman korkein ja toiseksi nopein vuoristorata.
Kingda Ka on Intamin AG:n valmistama käytöstä poistettu vuoristoratalaite, joka sijaitsee yhdysvaltalaisessa Six Flags Great Adventure -teemapuistossa Jacksonin kaupungissa New Jerseyssä. 139 metrin korkuinen ja huippunopeudeltaan 206 kilometriä tunnissa liikkuunut Kingda Ka on tällä hetkellä maailman korkein suljettu vuoristorata. Laitteen rakentaminen maksoi yhteensä 25 miljoonaa dollaria ja avattiin yleisön käyttöön 20. maaliskuuta 2005.
Ajokokemus

Vaunujen lastaamisen jälkeen juna eteni hitaasti asemalta vaihderadalle, missä laitteen kaikki neljä junaa voitiin samanaikaisesti asettaa kahdelle erilliselle radalle. Kun juna oli valmiina lähtöön, se liikkui laukaisupisteelle ja vaunujen matkustajille ilmoitettiin lähdöstä äänimerkillä. Äänimerkin jälkeen matkustajat kuulivat sihisevän äänen, ja viisi sekuntialähde? myöhemmin hydraulinen laukaisujärjestelmä päästi valtavalla työntövoimalla vaunun liikkeelle, ja vaunu kiihtyi huippunopeuteensa 206 kilometriin tunnissa vain kolmessa ja puolessa sekunnissa. Tavallisesti vuoristoradan junavaunut nostetaan ylös ketju- tai vaijerijärjestelmän avulla.
Vaikka laukaisujärjestelmän moottorin teho olikin 20 800 hevosvoimaa, juna saattoi toisinaan pysähtyä turvallisuussyistä kesken päätorniin nousun ja peruuttaa alas taaksepäin. Tätä ilmiötä kutsutaan nimellä rollback. Sen jälkeen juna laukaistiin uudelleen. Peruuttamisen syynä olivat useimmiten voimakkaan tuulen kaltaiset sääolosuhteet, jotka muussa tapauksessa pystyi aiheuttaa matkustajille vaaratilanteita. Laitteen läheisyydessä oli huomautuskylttejä, joissa laitteessa kävijöille huomautettiin, että peruuttaminen oli laitteelle täysin tavallista. Koko laukaisusuoran matkalla oli magneettijarrulevyjä, jotka laskettiin pneumaattisesti alas laukaisun ajaksi. Mikäli juna joutui peruuttamaan takaisin kiihdytyssuoralle, tietokonejärjestelmä nosti jarrulevyt ylös jarruttamaan junaa.
Laukaisujärjestelmän ”tönäisyn” työntövoima nosti junan 139 metrin korkuiseen Kingda Kan päätorniin, ja nousun aikana juna pyöri 90 asteen kulmassa. Kun juna oli edennyt tornin huipulle, se aloitti miltei pystysuoran vapaapudotuksen, jossa juna pyöri 270 asteen spiraalissa ja vauhti kiihtyi kolmen ja puolen sekunnin sisällä peräti 206 kilometriin tunnissa. Vapaapudotuksen vauhti oli niin voimakas, että matkustajat pystyivät kokea lyhyen ajan viiden- tai kuudenkertaisen G-voiman vaikutuksen. Laskeutumisen jälkeen vaunut nousivat välittömästi toiseen, 39-metriseen mäkeen ja laskeutuivat sieltä alas, mikä yhdistettynä päätornin antamaan vauhtiin loi matkustajille hetkellisen painottomuuden tunteen.
Kun juna oli laskeutunut toista mäkeä pitkin alas, laitteen magneettiset jarrut pysäyttivät junan. Juna teki U-kirjaimen muotoisen käännöksen ja palasi takaisin asemalle, minkä jälkeen matka oli päättynyt. Matka kesti yhteensä vain 28 sekuntia. Six Flags Great Adventuren ”virallisen” laskelman mukaan matka kesti itse asiassa 50,6 sekuntia, tosin laskelmassa on mukaan luetettu myös junan arvioitu odotusaika laukaisuasemalla ennen varsinaista lähtöä.lähde?
Junavaunut

Kingda Ka'ssa oli neljä junaa, joista jokaisessa oli viisi junavaunua. Yksi juna kykenee kuljettamaan yhdellä kerralla enintään 18 matkustajaa. Tunnistuksen helpottamiseksi jokainen juna oli värjätty eriväriseksi: värit olivat vihreä, oranssi, vaaleansininen ja tummansininen. Junilla ei ollut virallisia nimiä, vaan niistä käytetään pelkkiä tunnusnumeroita.
Kingda Kan matkustajien tarkastuksesta ja junien lähdöstä olivat vastuussa kaksi huvipuiston operaattoria, joista toinen päästi laukaisupisteellä odottavan junan liikkeelle. Laitteen laukaisujärjestelmä kykeni laukaisemaan yhden junan joka 45 sekunnin välein, joten tunnin aikana Kingda Ka'ssa vieraili arviolta 1 400 matkustajaa.lähde? Vuoden 2005 onnettomuuden seurauksena vuonna 2006 laitteessa oli yhdellä kerralla käytössä vain kaksi junaa: vaaleansininen ja vihreä kesällä sekä vaaleansininen ja oranssi syksyllä. Vuoden 2007 alusta lähtien laitteen kaikki neljä junaa olivat olleet taas käytössä.
Vaunujen turvavarusteisiin kuuluivat hydraulisesti toimiva ja lukittautuva turvapuomijärjestelmä sekä turvavyöt, jotka matkustajien oli kiinnitettävä omatoimisesti. Turvavöiden tarkoituksena oli estää matkustajia putoamasta junan kyydistä kesken ajomatkan, mikäli turvapuomijärjestelmä olisi sattunut pettämään. Vaunun kyytiin päästäkseen oli matkustajan oltava vähintään 140 senttimetrin pituinen, mutta laitteeseen ei myöskään päästetty liian pitkiä matkustajia: mikäli matkustaja oli liian pitkä, vaunun istuimen selkänoja ei olisi kykenyt suojelemaan päätä ja niskaa, jonka seurauksena matkustaja olisi voinut saada vaunun laukaisujärjestelmän ”lähtölaukauksen” voimasta vakavan aivotärähdyksen.
Kingda Kan vaunuissa tapahtui onnettomuus 6. kesäkuuta 2005 yhden junan laukaisun yhteydessä. Vuoristoradan laukaisujärjestelmän vaijerien pultti petti, jolloin ne löystyivät ja niihin muodostui kitkaa. Vaijereihin muodostunut kitka esti vaunua pääsemästä päätornin huipulle, ja laitteen magneettijarrut yrittivät hidastaa peruuttavaa vaunua. Onnettomuushetkellä vaunussa ei ollut matkustajia, joten tapaus ei vaatinut loukkaantuneita tai kuolonuhreja. Kingda Kan jarrujärjestelmä kuitenkin vaurioitui, ja huvipuisto joutui hankkimaan Intamin AG:lta vuoristorataan uudet jarrut. Kun laitevika oli korjattu ja uudet jarrut oli asennettu, Kingda Ka avattiin uudestaan yleisölle 4. elokuuta 2005.
Jonotusalue

Kingda Ka oli yksi Six Flags Great Adventuren suosituimmista laitteista, minkä seurauksena kävijät saattoivat joutua jonottamaan laitteeseen pääsemistä jopa kuuden tunnin ajan. Laitteen jonotusalue alkoi pitkällä ja mutkittelevalla sisäänkäynnillä, mistä huvipuiston työntekijä ohjasi kävijät varsinaiselle asemalle. Koska jonotusalueella ei ollut erityisemmin kunnollista varjoisaa suojaa, huvipuisto ei suosittellut kävijöitään jonottamaan laitteeseen pitkiä aikoja auringonpaisteessa.
Alun perin Kingda Kan jonotustilat olivat nykyistä suuremmat, ja ne osittain sijaitsivat vuoristoradan alapuolella. Vuodesta 2006 lähtien jonotustilat ovat kuitenkin olleet aikaisempaa pienemmät, sillä huvipuiston mukaan mahdollisen onnettomuuden tapahtuessa laitteen alla seisovat kävijät saattaisivat joutua hengenvaaralliseen tilanteeseen.
Sulkeminen

Six Flags Great Adventure ilmoitti marraskuussa 2024 että laite tultaisiin sulkemaan uuden vuonna 2026 tulevan laukaisun sisältävän uuden vuoristoradan tieltä. Laitteen viimeinen ajo tapahtui 11. marraskuuta 2024.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kingda Ka Wikimedia Commonsissa
Kingda Ka: Great Adventure Six Flags Great Adventuren virallisten kotisivujen kuvaus (englanniksi)
Roller Coaster Database | Kingda Ka (Six Flags Great Adventure) (englanniksi)
Näkymä Kingda Kan toisen mäen huipulta.
Kingda Kan junavaunun istuimet.
Kingda Kan jonotusalueen sisäänkäynti.
Mahla

Mahlan juoksutusta muovipulloon
Mahla on lehtipuiden johtosolukoissa kasvukauden alussa virtaavaa nestettä. Tärkeimpiä mahlan tuottajapuita ovat sokerivaahtera ja koivut. Koivumahlan keruuaika alkaa huhtikuussa, jolloin se virtaa koivun juurista oksiin ennen lehtisilmujen puhkeamista. Koivu tuottaa keväisin mahlaa keskimäärin viisi litraa vuorokaudessa. Mahla on ulkonäöltään ja tuoksultaan vedenkaltainen. Mahlaa ei saa kerätä jokamiehenoikeuksien nojalla, vaan siihen pitää saada lupa maanomistajalta.
Lehtipuita, joilla on voimakas mahlavuoto ovat muiden muassa:
vaahterat
hevoskastanja
jalopähkinät
kirsikat
luumut
koivut.
Koivumahlan koostumus

Mahla koostuu enimmäkseen vedestä, sen kuiva-ainepitoisuus on noin 1 prosentti. Tuo prosenttiosuus koostuu enimmäkseen sokereista, minkä lisäksi mahla sisältää happoja, erityisesti hedelmähappoja, sekä hiven- ja valkuaisaineita. Koivun mahla ei sisällä ksylitolia. Mahlan sisältämiä hivenaineita ovat muun muassa kalium, kalsium, magnesium ja mangaani. Mahlan kivennäis- ja hivenaineiden kokonaismäärä on vähäinen: 10 litralla mahlaa voitaisiin tyydyttää kalsiumin ja magnesiumin päivittäinen tarve, mutta vain osa kaliumin tai raudan tarpeesta. Natriumia mahlassa on hyvin vähän, alle 0,1 mg/l. Myös proteiinipitoisuus on pieni, noin 1 g/l. Rasvaa mahlassa ei ole, eikä siten myöskään rasvaliukoisia vitamiineja. Tiamiinia tai riboflaviinia mahlasta ei alustavissa tutkimuksissa ole löytynyt eikä myöskään flavonoideja tai muita antioksidatiivisia yhdisteitä. Ravitsemuksellisesti haitallisia aineita mahlassa ei tiettävästi ole, jos koivun kasvupaikka on puhdas.
Koivunmahlan käyttö

Mahlan juoksuttaminen tapahtuu yleensä joko ripustamalla pullo katkaistun oksan kärkeen tai poraamalla runkoon reikä, josta neste juoksutetaan astiaan muoviletkun avulla. Pienistä (läpimitaltaan n. 15 cm) koivuista voi parhaimpaan aikaan juoksuttaa noin 5 litraa mahlaa vuorokaudessa. Suuremmista (läpimitaltaan n. 30 cm) voi mahlaa saada jopa 15 litraa vuorokaudessa. Kun vettä haihdutetaan, mahlan väri muuttuu kellertäväksi makeantuoksuiseksi siirapiksi. Siirapin valmistus mahlasta vaahterasiirapin tapaan ei ole kannattavaa, koska 10 litrasta mahlaa saadaan tiivistämällä vain noin 1 dl siirappia.
Säilyminen on mahlankeruun suurimpia ongelmia. Koivunmahla säilyy vain noin 2−5 vuorokautta jääkaapissa. Perinteisesti säilyvyyttä on parannettu joko pastöroimalla tai pakastamalla. Pastörointi eli kuumentaminen kuitenkin tuhoaa joitain ainesosia ja saattaa muuttaa mahlan makua. Huonon säilyvyyden vuoksi myös puhtauteen on kiinnitettävä erityistä huomiota juoksuttamisprosessin aikana. Pakastettaessa mahla säilyy hyvin, eikä maku muutu juuri ollenkaan.
Entisaikaan mahlaa on käytetty raaka-aineena esimerkiksi mahlasiman, sikellöksien eli ohuiden ohraleipien sekä mahlaisen ruisvellin tekemisessä.
Aiheesta muualla

Perkkiö, Tanja: Koivunmahla maistuu aasialaisille – keruukausi alkoi myöhemmin kuin koskaan Yle Uutiset. 27.4.2017. Viitattu 23.6.2020.
Koivu – Betula spp., Betulaceae-heimo (Koivukasvit) Yrttitarha.fi. Viitattu 23.6.2020.
Virkanimike

Virkanimike eli virkanimi on tietyn viran nimi, joka yksilöi viran ja voi myös määrittää sen aseman ja arvon.
Suomessa > Valtion virkanimet > Virkojen nimet valtionhallinnossa

Viran nimi kuvaa tietyn henkilön hoitamaa tehtäväkokonaisuutta. Nimellä voidaan antaa ulkopuolisille tietoa virkamiehen tehtävistä ja viran sijoittumisesta organisaatiossa.
Kunkin viran nimi oli aikaisemmin ilmoitettava ennen viran perustamista eduskunnalle, joka päätti perustamiseen myönnettävien määrärahojen myöntämisestä. Sittemmin toimivalta virkojen perustamiseen, lakkauttamiseen ja muuttamiseen on siirtynyt Suomen valtion virastoille. Tällöin viran nimellä on merkitystä etenkin virkamiehen ollessa yhteydessä asiakkaisiin ja muihin sidosryhmiin.