stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Claes Andersson
Teoksia > Äänitteet

Claes Andersson Trio: These Foolish Things – Jazz! (2002)
Claes Andersson, Kalevi Seilonen, Erkki Kurenniemi, Otto Donner: Sähkö-shokki-ilta. 2013 Ektro Records ectro-099.
Claes & Cleo – Live i Sandels (CLEO005) 2015. Claes Andersson ja Annika Cleo
Julia Korkman & Claes Andersson: Kvar i mig. Pilfink records, 2018.
Palkinnot

WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 2011
Kirjallisuutta

Kylänpää, Riitta: Utelias mieli: Claes Anderssonin elämä.  Helsinki:  Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2020.  ISBN 978-952-234-647-6
Erik Appel

Sven Erik Appel (7. maaliskuuta 1924 Sulva – 17. tammikuuta 2020 Tallinna) oli suomenruotsalainen toimittaja ja tietokirjailija, koulutukseltaan filosofian kandidaatti.
Appel osallistui jatkosotaan ja opiskeli Åbo Akademissa. Hän työskenteli lähes kolmekymmentä vuotta (1955–1984) Hufvudstadsbladetin toimituksessa. Hän julkaisi useita tietokirjoja sota- ja paikallishistorian alalta.
Julkaisuja

Genom skärselden: Finlands svåra väg till friheten (1989)
I Moskvas strupgrepp: Finlands väg in i fortsättningskriget (1992)
Det förlovade Amurlandet: Finlandssvenskt kollektiv i ”Vilda Östern” (1998)
Med döden i hälarna: Högkvarterets fjärrpatruller 1939–1945 (2005)
När allt gick fel: Viborgs fall 1944 (2007)
Ilomantsin taistelu: Elokuu 1944 (2012) – suomentanut Paula Autio
Aiheesta muualla

Appel, Erik hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  DDB  Uppslagsverket Finland
Apokatastasis

Apokatastasis (kreik. ἀποκατάστασις, apokatástasis) eli ennalleenpalauttamisoppi on oppi universaalista, yleisestä pelastuksesta.  Toisin kuin ikuisen rangaistuksen oppi sekä ehdollisen kuolemattomuuden ja syntisten tuhon oppi (lat. annihilaatio), apokatastaasi lupaa kaikille lopullisen pelastuksen.
Varhainen kristinusko

Kirkkoisistä apokatastaasioppia edusti ensimmäisenä Origenes. Hän opetti, että kaikkien rationaalisten luontokappaleiden sielut tulevat ajan mittaan täydellisesti puhdistumaan synnistä ja palautuvat alkuperäiseen yhteyteensä Jumalan kanssa. Myös eräät muut idän kirkon teologit, kuten Gregorios Nyssalainen, Iisak Syyrialainen ja Euagrios Pontoslainen, ovat edustaneet opetusta yleisestä pelastuksesta. Samankaltainen toivo yleisestä pelastuksesta on löydettävissä muiltakin idän isiltä.
Apokatastaasioppi tuomittiin origenelaisriitojen päätteeksi vuonna 553 Konstantinopolin toisessa kirkolliskokouksessa. Tätä ennen Origenes oli useaan otteeseen tuomittu mm. Konstantinopolin paikallisessa kirkolliskokouksessa vuonna 543.
Nykyisin

Suomessa apokatastaasiopin edustajana tunnetaan esimerkiksi luterilainen pappi Antti Kylliäinen, joka on julkaissut teologisen pamfletin nimeltä Kaikki pääsevät taivaaseen: Välttämättömiä tarkistuksia kristillisiin opinkohtiin (1997).lähde?
1900-luvulla syntynyt oppi universalismista on samankaltainen, kuin apokatastasis-oppi.lähde?
Sitaatteja

»Minä olen sitä mieltä, että mitä tulee helvettiin ja sen kidutusten vaikeuteen, Hän kunniakkaana Luojana tulee näyttämään ihmeellisen lopputuloksen ja sanoinkuvaamattoman suuren armahtavaisuuden toimeenpanon. Hänen rakkautensa, voimansa, ja viisautensa rikkaus saadaan tuntea siitä aivan erityisellä tavalla, sanoin kuin Hänen hyvyytensä aaltojen kiihkeä väkevyys. Ei ole armahtavaisen Luojan tapaista luoda järjellisiä olentoja saadakseen syöstä heidät säälimättömästi herkeämättömään kärsimykseen sellaisten asioiden takia, jotka Hän tiesi jo ennen niiden toteutumista.» 
(Iisak Syyrialainen: Helvettiä koskeva näköala (Puhe 120:6), suomentanut Serafim Seppälä)
Arawn

Arawn on walesilaisessa mytologiassa Annwnin eli manalan kuningas. Arawn liittoutui Pwyllin kanssa lyödäkseen vihollisensa Havganin. Kuningas Arthurin miehet kuitenkin varastivat Annwnissa olleen parantavan ja henkiin herättävän taikamaljan tai kattilan.
Karel Appel

Karel Appel 1974.
Christiaan Karel Appel (25. huhtikuuta 1921 Amsterdam – 3. toukokuuta 2006 Zürich, Sveitsi) oli alankomaalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Appel opiskeli vuosina 1940–1943 Rijksakademie van Beeldende Kunstenissa. Hän piti ensimmäisen oman näyttelynsä vuonna 1946. Vuonna 1950 hän muutti Pariisiin. Hänelle myönnettiin vuonna 1954 Venetsian biennaalissa UNESCOn palkinto. Appel kuului 1940–1950-luvun vaihteessa eurooppalaiseen Cobra-taiteilijaryhmään ja oli sen perustajajäseniä. Hän kuoli Zürichissä, Sveitsissä 85 vuoden ikäisenä.
Appelin työt edustavat abstraktia ekspressionismia, ne ovat suurikokoisia, väreiltään ja kuvioiltaan hyvin voimakkaita.
Teoksia

Karel Appel: Sammakko ja sateenvarjo, Haag
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karel Appel Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Australia  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  South Australia  FID  KulturNav  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  SIKART  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Moe!

| Moe! Raptori |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: CD, C-kasetti, LP
 Tyylilaji: rap, huumori rap
 Levy-yhtiö: Megamania
Raptorin muut julkaisut
| Kohella oi Pluto 1990 | Moe! 1990 | Tulevat tänne sotkemaan meidän ajopuuteorian 1991 |
Moe! on Raptorin vuonna 1990 julkaistu esikoisalbumi. Levyltä löytyvät muun muassa kappaleet ”Oi beibi”, ”Debi Gibson”, ”Tuhansien Sulojen maa”, ”Rane”, ”Armeija” ja ”Rattijuoppo”.
Albumin nimi tulee albumin lopussa olevasta noin kahden sekunnin pituisesta piiloraidasta. Kyseinen lausahdus on Raptorin suomennos räppäreiden ”yo!”-tervehdyksestä.
Kappale ”Esko A.” ei kerro keskustapoliitikko Esko Ahosta, vaan Kristillisen liiton kansanedustajasta ja puheenjohtajasta Esko Almgrenista. Sen sijaan vuonna 1991 julkaistulla albumilla Tulevat tänne sotkemaan meidän ajopuuteorian oleva kappale ”S.K.A.H. (Ime mun sitä)” sisältää Esko A! -huudon hieman muutettuna ja kertoo Esko Ahosta.
Vuonna 1990 Hannu Peltomaa ohjasi dokumenttielokuvan Raptori Moe!, joka oli konserttikollaasi vuoden 1990 keikoilta.
Kappaleet

Minä ja ryhmä – 03:09
Rane –; 02:32
Rattijuoppo – 03:10
Jutka ja Kunkka – 03:28
Tuhansien Sulojen maa – 02:37
Raptori – 02:35
Oi beibi – 03:25
Olviräppi – 01:22 (san. Aleksis Kivi)
Debi Gibson – 03:57
Esko A. – 03:07
Armeija – 02:52
Piiloraita: Moe! – 00:02
Aiheesta muualla

Juha Merimaa: Raptori – Raptori (1990). Nrgm.fi 5.8.2013.
Apostolinen nuntiatuuri

Pyhän istuimen diplomaattiset suhteet:
  Täydet diplomaattiset suhteet
  Muut viralliset suhteet
  Ei suhteita
Paavillisen diplomaattiakatemian sisäänkäynti, Piazza della Minerva, Rooma
Apostolinen nuntiatuuri on Pyhän istuimen suurlähetystöä vastaava diplomaattinen edustusto vieraassa valtiossa.
Sitä johtaa apostolinen nuntius, joka vastaa asemaltaan suurlähettilästä, ja sen muut diplomaatit ovat joko nuntiatuurineuvoksia tai -sihteerejä. Heillä on Vatikaanin kansalaisuus. He kaikki kuuluvat asemamaansa diplomaattikuntaan ja nauttivat diplomaattista koskemattomuutta. Apostolinen nuntius on kirkolliselta arvoltaan arkkipiispa, muut diplomaatit ovat taas pappeja, joskin heillä on tavallisesti monsignoren arvo.
Useimmissa Euroopan ja Latinalaisen Amerikan valtioissa sekä lukuisissa muissa väestöltään katolisissa maissa apostolinen nuntius on aina diplomaattikunnan vanhin eli doyen.
Historia

Historiassa käsite apostolinen nuntiatuuri esiintyy vasta 1400-luvun loppupuolella. Apostolisen nuntiuksen tehtävät ovat kuitenkin huomattavasti vanhemmat. Ensimmäiset paavin lähettiläistä, ns. apokrisari, toimivat Bysantin valtakunnan keisarin luona sekä edustivat paavia ekumeenisissa kirkolliskokouksissa jo 300-luvulla.
Paavi Klemens XI perusti 1701 Vatikaanin Paavillisen diplomaattiakatemian (ital. Pontificia Accademia Ecclesiastica), joka on vanhin yhä toimiva diplomaattiakatemia koko maailmassa.
Pyhä istuin tunnusti ensimmäisten joukossa Suomen itsenäisyyden 1918. Diplomaattiset suhteet solmittiin 1942. Apostolinen nuntiatuuri kaikkia Pohjoismaita varten toimii nykyisin Djursholmissa, Ruotsissa. Vuoteen 2000 samalla nuntiatuurilla oli huoneisto myös Helsingissä, osoitteessa Bulevardi 5.
Pyhän istuimen diplomatian historiassa ensimmäinen pohjoismaalainen on 1. nuntiatuurineuvos, prelaatti Tuomo T. Vimpari.
Tehtävät

Apostolisessa nuntiatuurissa toimivat Pyhän istuimen diplomaatit edustavat paavia ja katolisen kirkon Vatikaanissa toimivaa keskushallintoa sekä suhteessa asemamaidensa katolisiin paikalliskirkkoihin eli hiippakuntiin että suhteissa valtionpäämiehiin ja hallituksiin tai vastaavasti kansainvälisissä järjestöissä, kuten Yhdistyneissä kansakunnissa tai Euroopan unionissa.
Kirjallisuutta

Joël Benoît d'Onorio, Le Saint-Siège et le droit international in Le Saint Siège dans les relations internationales, actes du colloque organisé les 29 et 30 janvier 1988 par le département des sciences juridiques et morales de l'Institut Portalis, Cujas & Cerf, Paris, 1989, ISBN 2-204-03106-2
Arenti

Arenti (ruots. arrende < myöhäislat. arrenda < ad, varten ja reddere, antaa sadosta) on historiallinen nimitys, joka tarkoittaa vuokraa ja vuokrausta, erityisesti maanvuokraa ja maanvuokrausta. Arenti kuvaa sellaista oikeussuhdetta, joka syntyy, kun joku antaa vuokrasopimuksen tai muun sopimuksen perusteella toiselle määräajaksi ja määräehdoilla nautinta- ja käyttöoikeuden maahan, metsästykseen tai johonkin muuhun. Arenti tarkoittaa myös sitä korvausta, joka sopimuksen mukaan on suoritettava tällaisesta oikeudesta. Vuokraajasta käytetään nimitystä arentilainen tai arentimies.
Sonic the Hedgehog 2

| Sonic the Hedgehog 2 |
| --- | --- |
 Pelin eurooppalainen kansi.
Kehittäjä:  Sonic Team ja Sega Technical Institute
Julkaisija:  Sega
Jakelija:  Steam, Humble Store, Nintendo eShop, Google Play, App Store, Microsoft Store ja PlayStation Store
Tuottaja:  Shinobu Toyoda (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Masato Nakamura
Ohjelmoija:  Yūji Naka
Pelisarja:  Sonic the Hedgehog
Julkaistu:  EU 24. marraskuuta 1992NA 24. marraskuuta 1992JP 21. marraskuuta 1992
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 7  USK 6 
Alusta:  Sega Mega Drive
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Sonic the Hedgehog 2 on Sonic Teamin ja Sega Technical Instituten yhdessä kehittämä tasohyppelypeli, jonka Sega julkaisi Sega Mega Drivelle 24. marraskuuta 1992. Se on jatko-osa vuonna 1991 julkaistulle Sonic the Hedgehogille. Pelin pääosissa ovat Sonic the Hedgehog ja uusi hahmo Miles ”Tails” Prower. Toista osaa pidetään yleisesti yhtenä sekä pelisarjan että Mega Driven tärkeimmistä ja parhaista peleistä.kenen mukaan? Pelille ilmestyi vuonna 1994 jatko-osa Sonic the Hedgehog 3.
Pelaaminen > Yksinpeli

Sonic the Hedgehog 2 on tasohyppelypeli, jossa pelaajan täytyy läpäistä jokainen taso liikkumalla pääasiassa vasemmalta oikealle kymmenen minuutin aikarajan sisällä. Matkalla pelaaja kerää kultaisia renkaita ja tuhoaa vihollisia. Tähtitolpat ovat väliaikapisteitä, joilta voi hengen menetettyään jatkaa peliä. Hengen menettää putoamalla rotkoon, murskautumalla tai osumalla viholliseen silloin, kun pelihahmolla ei ole renkaita. Mikäli renkaita on kerätty, ne leviävät osumasta ympäristöön, mutta pelihahmo pysyy hengissä. Jos pelaaja saa vähintään 50 rengasta, tähtitolpat vievät hänet Erikoistasolle. Jokaisen maailman lopussa kohdataan tohtori Robotnik.
Vaikka pelialueet ovat merkittävästi laajempia kuin alkuperäisessä pelissä, ne sisältävät pääsääntöisesti vain kaksi kenttää kolmen sijasta. Poikkeuksia tästä ovat Metropolis (sisältää kolme tasoa) ja kolme viimeistä kenttää, joista jokainen sisältää yhden tason. Pelattavuus on entistäkin nopeampaa, ja Sonic voi uutena liikkeenä tehdä spin dash -hyökkäyksen, jonka ansiosta Sonic voi pyöriä paikoillaan kuin kaasuttava moottoripyörä, ja sitten kieriä huimaa vauhtia eteenpäin.
Valikosta pelaaja voi valita pelattavaksi hahmoksi joko pelkän Sonicin, Tailsin tai Sonicin ja Tailsin yhdessä. Oletuksena pelaaja ohjaa Sonicia Tailsin juostessa perässä automaattisesti. Toinen pelaaja voi kuitenkin ohjata Tailsia erikseen. Tails lentää jonkin ajan kuluttua takaisin, jos hän jää ruudun ulkopuolelle.
Pelaaminen > Kaksinpeli

Kaksinpelissä pelaajat taistelevat toisiaan vastaan joko Sonicilla tai Tailsillä jaetun ruudun kisassa läpi kolmen normaalikentän ja yhden erikoiskentän. Normaaleihin tasoihin kuuluvat Emerald Hill, Casino Night ja Mystic Cave, joissa on eri musiikit kuin yksinpelissä. Normaalitasoilla pelaajien paremmuutta vertaillaan viidellä osa-alueella (pisteet, aika, renkaat tason lopussa, kerättyjen renkaiden yhteismäärä ja rikotut tavaralaatikot). Erikoistasoilla kilpaillaan vain kerättyjen renkaiden määrästä. Kun toinen pelaaja on mennyt tason loppuun, on toisen päästävä loppuun 60 sekunnissa tai hän menettää hengen. Tasapelin sattuessa pelataan ylimääräinen erikoistaso. Lisäksi vaikeusasteen kasvattamiseksi kaksinpelissä on kaksi ainutlaatuista esinettä: teleporttilaatikot, jotka vaihtavat välittömästi pelaajien paikkaa, ja Robotnik-laatikko, joka vie epäonniselta pelaajalta liudan renkaita.
Tarina

Sonic the Hedgehogin lopussa pahan tohtori Robotnikin (tunnetaan myös nimellä ”Eggman”) Scrap Brain -laitos tuhoutui. Robotnik kuitenkin onnistui pakenemaan. Sonic the Hedgehog 2:ssa Robotnik on tullut takaisin ja aikoo jälleen valloittaa maailman. Hän seuraa salaa Sonicin Tornado-kaksitasoa lomapaikkaan Itäiselle saarelle. Legendan mukaan esihistoriallinen sivilisaatio käytti kerran seitsemän voimakiven mahtia saarella. Sonic tapaa eriskummallisen kaksihäntäisen ketun, jonka nimi on Miles ”Tails” Powers. Heistä tulee hyvät ystävät.
Sillä välin Robotnik aloittaa kaaossmaragdien etsimisen saadakseen voimanlähteen Death Egg -aluksen moottorille. Eräänä iltapäivänä hän aloittaa täyden hyökkäyksen saarelle. Hän vangitsee kaikki eläimet saarella ja muuttaa ne tahdottomiksi työläisroboteiksi. Sonic taistelee häntä vastaan yhdessä Tailsin kanssa. Heidän tavoitteenaan on löytää löytää kaaossmaragdit ennen Robotnikia.
Kehitystyö ja julkaisu

Vaikka Sonic the Hedgehog oli Japanin Sonic Teamin suunnittelema, Sonic the Hedgehog 2:n kehitysvastuu annettiin Sega Technical Institutelle Yhdysvaltoihin. Kuitenkin kokeneet Japanin osaston jäsenet kuten Yūji Naka ja Hirokazu Yasuhara (ensimmäisen osan pääohjelmoija ja kenttäsuunnittelija) tuotiin työskentelemään yhdessä amerikkalaisten kanssa.
Kehitystyö ja julkaisu > Prototyyppiversiot

Pelin prototyyppi löytyi kiinalaiselta Geocities-sivustolta, ja sitä on sen jälkeen levitetty internetissä nimellä Sonic 2 Beta. Vain neljää tasoa voi pelata ”normaalisti”, loput (joihin kuuluu useita keskeneräisiä kenttiä) täytyy ladata huijauskoodilla valikon tasonvalinnan kautta. Useat niistä eivät ole pelattavia, mutta niitä voi tutkia debug-tilassa.
Hakkeroijat tutkivat prototyyppia usein nähdäkseen miten Sonic the Hedgehog 2 on kehitetty. Yūji Naka kommentoi asiaa haastattelussa sanoen, että tämä beta löytyi New Yorkista vuonna 1992 varastetulta esittelykasetilta. Akinori Nishiyama on myös todennut, että vuoto johtui sen aikaisista turvallisuusongelmista.
Aasiassa ja Brasiliassa piraattien myyjät laittoivat tämän prototyyppiversion kaseteille, ja myivät sitä lopullisena versiona. He kuitenkin muuttivat sitä sen verran, että Segan logo ei tule näkyviin peliä käynnistettäessä.lähde?
Kehitystyö ja julkaisu > Sega Master System ja Game Gear

Sega julkaisi pelistä myös omat versiot Sega Master System ille ja Sega Game Gearille. Peleissä on erilaiset tasot, taustamusiikit ja pomovastukset.
Kehitystyö ja julkaisu > Julkaisu

Peli julkaistiin Japanissa Sega Mega Drivelle 21. marraskuuta 1992. Sega Genesiksen julkaisu Yhdysvalloissa ja Mega Driven julkaisu Euroopassa tapahtuivat kolme päivää myöhemmin 24. marraskuuta 1992. Kyseessä oli tiistai (englanniksi Tuesday), joten päivää kutsuttiin mainoksissa nimellä ”Sonic 2’s day”. Segan mukaan he myivät Yhdysvalloissa 400 000 kappaletta ensimmäisen kuuden päivän aikana. Yhdistyneessä kuningaskunnassa peliä myytiin 750 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana. Myyntiä edisti muun muassa suuri markkinointikampanja. Peli on sen jälkeen julkaistu uudelleen useampaan kertaan:
Sonic Compilation (1995, Sega Mega Drive, Eurooppa)
Sonic Classics 3-in-1 (1997, Sega Genesis, Yhdysvallat)
Sonic Jam (1997, Sega Saturn)
Sonic Mega Collection (2002, Nintendo GameCube)
Sonic Mega Collection Plus (2004, PlayStation 2, Microsoft Xbox ja PC).
Sega Genesis/Mega Drive Collection (2006, PlayStation 2 ja PlayStation Portable).
Kehitystyö ja julkaisu > Uusversiot

Knuckles the Echidna in Sonic the Hedgehog 2 on Sonic Teamin ja Sega Technical Instituten kehittämä Sonic 2- ja Sonic & Knuckles -pelien yhdistelmä, joka julkaistiin 24. helmikuuta 1994. Pelissä on mahdollista pelata Sonic 2:ta Knuckles-hahmolla. Erikoistasojen läpäisemiseksi renkaita tarvitsee kerätä vähemmän ja erikoistasolle mentäessä kerätyt renkaat säilyvät palattaessa takaisin tasolle. Lisäksi pelistä on poistettu kaksinpeli.lähde?
Sonic The Hedgehog 2 (2013)  on Crishtian Whiteheadin kehittämä uusversio pelistä iOS- ja Android-älypuhelimille. Pelissä voi pelata hahmoilla Sonic & Tails, Sonic, Tails tai Knuckles. Pelissä on uusi verkossa pelattava kaksinpelitila, jossa voi haastaa muita pelaajia. Peliin on myös palautettu Hidden Palace -kenttä.lähde?
Tekijät

Vastaava tuottaja: Hayao Nakayama
Tuottaja: Shinobu Toyoda
Ohjaaja: Masaharu Yoshii
Pääohjelmoija: Yūji Naka (YU2)
Avustavat ohjelmoijat: Bill Willis, Masanobu Yamamoto
Suunnittelija: Hirokazu Yasuhara (Carol Yas)
Hahmojen ja loppupomojen ulkoasu: Yasushi Yamaguchi (Judy Totoya)
Kenttien ulkoasu: Rieko Kodama, Brenda Ross, Craig Stitt, Tom Payne, Jina Ishiwatari, Yasushi Yamaguchi
Erikoistasojen ulkoasu ja CG: Tim Skelly, Peter Morawiec
Esineiden sijoittelu: Yukata Sugano, Hirokazu Yasuhara, Takahiro Antō
Erikoistason esineiden sijoittelu: Yukata Sugano
Säveltäjä: Masato Nakamura (Dreams Come True)
Äänien ohjelmointi: Tomoyuki Shimada
Äänien avustajat: Macky, Jimita, Milpo, Izuho Takeuchi, S.O, Oyz, N. Gee
Projektiavustajat: Shūichi Katagi, Takahiro Hamano, Yoshiki Ōoka, Steve Woita
Ohjeiden suunnittelu: Yōichi Takahashi, Carol Ann Hanshaw
Vastaavat tukijat: Daizaburō Sakurai, Hisashi Suzuki, Thomas Kalinske, Fujio Minegishi, Takaharu Utsunomiya
Aiheesta muualla

Sonic the Hedgehog 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Green Hill Zone Sisältää paljon tietoa pelistä. (englanniksi)
Sonic Retro Wikiartikkeli pelistä. (englanniksi)
Sonic the Hedgehog -pelisarja
| --- | --- |
Tasohyppelyt: Sonic the Hedgehog |  Sonic the Hedgehog 2 | Sonic CD | Sonic the Hedgehog 3 | Sonic & Knuckles | Sonic Adventure | Sonic Adventure 2 | Sonic Heroes | Sonic the Hedgehog (2006) | Sonic Unleashed | Sonic the Hedgehog 4: Episode I | Sonic Colours | Sonic Generations | Sonic the Hedgehog 4: Episode II | Sonic Lost World | Sonic Boom: Rise of Lyric | Sonic Mania | Sonic Forces | Sonic Frontiers | Sonic Superstars
Käsikonsolipelit: Sonic the Hedgehog | Sonic the Hedgehog 2 | Sonic Chaos | Sonic the Hedgehog: Triple Trouble | Sonic Blast | Sonic Pocket Adventure | Sonic Advance | Sonic Advance 2 | Sonic Advance 3 | Sonic Rush | Sonic Rush Adventure | Sonic Colours  | Sonic Generations | Sonic Lost World | Sonic Boom: Shattered Crystal | Sonic Boom: Fire & Ice
Ajopelit: Sonic Drift | Sonic Drift Racing | Sonic R | Sonic Riders | Sonic Riders: Zero Gravity | Sonic & Sega All-Stars Racing | Sonic Free Riders | Sonic & All-Stars Racing Transformed | Team Sonic Racing
Spinoff-pelit: Sonic Spinball | Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine | Knuckles’ Chaotix | Tails’ Skypatrol | Tails Adventure | Sonic Labyrinth | Sonic 3D: Flickies’ Island | Sonic Shuffle | Sonic Pinball Party | Sonic Battle | Shadow the Hedgehog | Sonic Jump | Sonic Rivals | Sonic and the Secret Rings | Mario & Sonic at the Olympic Games | Sonic Rivals 2 | Sonic Chronicles: The Dark Brotherhood | Sonic and the Black Knight | Mario & Sonic at the Olympic Winter Games | Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games | Sonic Dash | Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games | Sonic Runners | Sonic Jump Fever | Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games | Sonic Dash 2: Sonic Boom | Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games
Kolikkopelit: SegaSonic the Hedgehog | Sonic the Fighters
Uudelleenjulkaisut: Sonic Jam | Sonic Mega Collection | Sonic Gems Collection | Sega Mega Drive Collection | Sega Mega Drive Ultimate Collection | Sonic Classic Collection | Sega Mega Drive Classics Collection | Sonic Origins
Julkaisemattomat pelit: Sonic Crackers | Sonic X-treme
Muut pelit: Ristar | Super Smash Bros. Brawl | Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U | Super Smash Bros. Ultimate
Televisio -ja elokuvat: Adventures of Sonic the Hedgehog | Sonic SatAM | Sonic the Hedgehog: The Movie | Sonic Underground | Sonic X | Sonic Boom | Sonic the Movie | Sonic the Movie 2 | Sonic Prime | Knuckles | Sonic the Hedgehog 3
Katso myös: Sega | Sonic Team | Luettelo pelisarjan peleistä | Luettelo pelisarjan hahmoista
Hill Top Zone
Hidden Palace Zone Sonic the Hedgehog 2:n prototyyppiversiosta
Joachim Streich

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Joachim Streich
Syntymäaika: 13. huhtikuuta 1951
Syntymäpaikka: Wismar, Saksan demokraattinen tasavalta
Kuolinaika: 16. huhtikuuta 2022 (71 vuotta)
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1967–1975 | Hansa Rostock | 141 | (58) |
| 1975–1985 | 1. FC Magdeburg | 237 | (171) |
Maajoukkue
| 1969–1984 | DDR | 102 | (55) |
Valmennusura
1985–1990: 1. FC Magdeburg
1990–1991: Eintracht Braunschweig
1991–1992: 1. FC Magdeburg
1996–1997: FSV Zwickau
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Saksan demokraattinen tasavalta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksan demokraattinen tasavalta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksan demokraattinen tasavalta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksan demokraattinen tasavalta> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | Jalkapallo |  |
Joachim Streich (13. huhtikuuta 1951 Wismar – 16. huhtikuuta 2022) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on eniten maaleja DDR-Oberligassa ja DDR:n jalkapallomaajoukkueessa tehnyt pelaaja.
Pelaajaurallaan Streich voitti neljä kertaa DDR-Oberligan maalikuninkuuden, muttei onnistunut kertaakaan voittamaan maansa mestaruutta. Hänet valittiin kaksi kertaa DDR:n vuoden jalkapalloilijaksi, jonka lisäksi hän voitti olympiapronssia vuonna 1972. Pelaajauransa jälkeen Streich toimi myös valmentajana.