stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tekoälyn filosofia
Keskeiset käsitteet ja kysymykset > Kiinalaisen huoneen argumentti

Searlen vuonna 1980 esittämä "kiinalaisen huoneen" ajatuskoe on yksi tunnetuimmista tekoälyn filosofian argumenteista. Ajatuskokeessa henkilö istuu suljetussa huoneessa ja käsittelee kiinankielisiä symboleja sääntökirjan avulla. Vaikka ulkopuoliselle vaikuttaisi, että huoneessa oleva ymmärtää kiinaa, henkilö vain noudattaa mekaanisia sääntöjä. Argumentin mukaan pelkkä symbolien mekaaninen käsittely ei riitä aidon ymmärryksen tai tietoisuuden syntymiseen.
Keskeiset käsitteet ja kysymykset > Komputationalismi ja funktionalismi

Komputationalismin mukaan ajattelu on pohjimmiltaan laskentaa. Funktionalismi taas esittää, että mielentilat määrittyvät niiden toiminnallisten roolien kautta, ei niinkään niiden fysikaalisten ominaisuuksien perusteella. Nämä teoriat muodostavat keskeisen teoreettisen pohjan tekoälyn filosofialle. Teorioiden yhdistelmää kutsutaan usein komputationaaliseksi funktionalismiksi.
Keskeiset käsitteet ja kysymykset > Mielen monitoteutuvuus

Komputationaalisen funktionalismin mukaan mieli on periaatteessa monitoteutuva, eli se voi toteutua erilaisissa fyysisissä järjestelmissä, kunhan ne kykenevät toteuttamaan oikeanlaiset tietojenkäsittelyprosessit. Tämä ajatus on keskeinen vahvan tekoälyn mahdollisuuden kannalta.
Tietoisuuden testaaminen

Tekoälyn tietoisuuden arviointiin on ehdotettu erilaisia testejä. Susan Schneiderin ja Edwin Turnerin kehittämä "keinotekoisen tietoisuuden testi" edellyttää tekoälyn eristämistä kaikesta tietoisuutta koskevasta tiedosta sen koulutuksen aikana. Tämän jälkeen järjestelmälle esitetään kysymyksiä, joihin voi vastata vain, jos ymmärtää tietoisuuden käsitteen omakohtaisen kokemuksen kautta. Testin rajoitteena on, että se vaatii kielellisiä kykyjä, joten esimerkiksi tietoisiksi oletetut vauvat tai eläimet eivät läpäisisi testiä.
Tietoisuuden testaaminen > Tietoisuuden teoriat ja tekoäly

Tekoälyn tietoisuuden arvioinnissa voidaan hyödyntää erilaisia tietoisuuden teorioita:
Global workspace -teoria esittää, että järjestelmä on tietoinen, jos sillä on oikeanlainen arkkitehtuuri: useita itsenäisiä moduuleja sekä "globaali työtila", joka vastaanottaa ja jakaa tietoa näiden moduulien välillä.
Integroidun informaation teoria korostaa järjestelmän fyysistä rakennetta ja sen osien välisiä kausaalisia suhteita. Teorian mukaan nykyiset tietokonejärjestelmät eivät voi olla tietoisia, koska niillä ei ole oikeanlaista kausaalista rakennetta.
Tietoisuuden testaaminen > Eettiset kysymykset

Tekoälyn mahdollinen tietoisuus nostaa esiin merkittäviä eettisiä kysymyksiä. Jos tekoäly on tietoinen, sillä saattaa olla kyky kärsiä, mikä herättää kysymyksiä sen oikeuksista ja kohtelusta. Toisaalta tietoisen tekoälyn virheellinen tunnistaminen voi johtaa tarpeettomiin rajoituksiin järjestelmien kehittämisessä ja käytössä. Filosofi Eric Schwitzgebel on ehdottanut, että epäselvissä tapauksissa tietoisuuden suhteen tulisi välttää tällaisten järjestelmien kehittämistä kokonaan.
Nykyaikainen keskustelu

Nykyään tekoälyn filosofiassa keskustellaan erityisesti:
Tekoälyn eettisistä kysymyksistä
Koneoppimisen ja syväoppimisen filosofisista seurauksista
Tekoälyn tietoisuuden mahdollisuudesta
Tekoälyn päätöksenteon läpinäkyvyydestä ja selitettävyydestä
Tekoälyn toimijuudesta ja vastuukysymyksistä
Diginatiivi

Diginatiivi on henkilö, joka on syntynyt ja kasvanut digitaalisen teknologian aikakaudella. Käsitteen esitteli Marc Prensky vuonna 2001 artikkelissaan "Digital Natives, Digital Immigrants". Diginatiiveiksi määritellään yleensä 1980-luvun jälkeen syntyneet henkilöt.
Diginatiiveille on tyypillistä kyky käyttää useita digitaalisia laitteita samanaikaisesti ja omaksua uusia teknologioita nopeasti. He ovat tottuneet jatkuvaan verkkoyhteydessä olemiseen ja digitaaliseen vuorovaikutukseen. Tutkimusten mukaan diginatiivit suosivat visuaalista oppimista ja vuorovaikutteisia oppimismenetelmiä.
Kritiikki

Käsitettä on myös kritisoitu liiallisesta yleistämisestä. Tutkijat ovat osoittaneet, että digitaalinen osaaminen ei riipu pelkästään iästä vaan myös sosioekonomisesta asemasta, koulutuksesta ja teknologian saatavuudesta. Myös diginatiiveiksi luokitellut nuoret tarvitsevat ohjausta teknologian kriittisessä ja turvallisessa käytössä. Vuonna 2013 globaalisti vain noin 30 prosenttia vuosina 1988–1998 syntyneistä oli käyttänyt internetiä yli viisi vuotta.
Mazda6

Mazda6 on Mazdan vuodesta 2002 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Mazda 626:n. Sitä myydään Japanissa nimellä Mazda Atenza.
Mazda6 GG (2002–2008)

| Mazda6 GG |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani  Kiina  Kolumbia  Venäjä  Yhdysvallat
Valmistaja:  Mazda
Valmistusvuodet:  2002–2008
Muut nimet:  Mazda Atenza
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Mazda 626 (GF)
Seuraaja:  Mazda6 (GH)
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Edge I Ford Fusion I Lincoln MKX I Lincoln MKZ I Mazda CX-9 (TB) Mercury Milan
Pohjalevy:  Mazda GG
Iskutilavuus:  1,8–3,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Mazda6 esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2002. Korimalleina olivat neliovinen sedan, viisiovinen hatchback ja farmari (koritunnus GY). Malli perustuu Mazdan ja Fordin yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Mazda6 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Vuonna 2005 malli sai muun muassa uuden etupuskurin ja mustapohjaiset ajovalot. Uudistuksen yhteydessä koritunnuksiksi vaihtuivat GG1 ja GY1.
Vuoden 2005 lopulla esiteltiin urheilullinen Mazda6 MPS, jonka nimenä oli Pohjois-Amerikassa Mazdaspeed6 ja Japanissa Mazdaspeed Atenza. Siinä oli turboahdettu 2,3-litrainen bensiinimoottori teholtaan 260 hevosvoimaa.
Mazda6 GH (2007–2012)

| Mazda6 GH |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani  Kiina
Valmistaja:  Mazda
Valmistusvuodet:  2007–2012
Muut nimet:  Mazda Atenza
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Mazda6 (GG)
Seuraaja:  Mazda6 (GJ/GL)
Pohjalevy:  Mazda GH
Iskutilavuus:  1,8–3,7 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Mazda6 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi kokonaispituudeltaan 6,5 senttimetriä, akseliväliltään viisi senttimetriä ja leveydeltään 1,5 senttimetriä. Muun muassa korissa aiempaa runsaammin käytetyn suurlujuusteräksen ansiosta auto on kuitenkin edellismallia kevyempi.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Mazda6 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010 esiteltiin uudistunut Mazda6. Etupuskurin ilmanottoaukoista oli tehty aiempaa suuremmat, ja myös takavaloihin tehtiin pieniä muutoksia.
Mazda6 GJ/GL (2012–)

| Mazda6 GJ/GL |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani  Kiina  Venäjä
Valmistaja:  Mazda
Valmistusvuodet:  2012–
Muut nimet:  Mazda Atenza
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Mazda6 (GH)
Pohjalevy:  Mazda GJ
Iskutilavuus:  2,0–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven Mazda6 esiteltiin neliovisena sedanina Moskovan autonäyttelyssä elokuussa 2012. Farmarimallin ensiesittely oli Pariisin autonäyttelyssä seuraavassa kuussa. Edeltäjäänsä verrattuna auton akseliväli kasvoi 10,5 senttimetrillä. Viisiovista hatchbackia ei kahdesta edellisestä sukupolvesta poiketen ollut enää saatavilla.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Mazda6 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2015 tehtiin pieniä muutoksia keulan alueella. Uusia varusteita olivat muun muassa LED-ajovalot ja tietoviihdejärjestelmä seitsemäntuumaisella näytöllä.
Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2017 lopulla esiteltiin Mazda6, jonka ajovalot oli muotoiltu uudelleen ja etusäleiköstä tehty aiempaa suurempi. Myös takapuskuri oli uusi, lisäksi sisusta uudistettiin täydellisesti. Tämän faceliftin yhteydessä koritunnukseksi vaihtui GL.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mazda6 Wikimedia Commonsissa
Farmarikorinen Mazda6 GY.
Facelift-mallin Mazda6 GG.
Facelift-mallin farmarikorinen Mazda6 GY.
Mazdaspeed6
Farmarikorinen Mazda6 GH.
Facelift-mallin Mazda6 GH.
Facelift-mallin farmarikorinen Mazda6 GH.
Farmarikorinen Mazda6 GJ.
Facelift-mallin Mazda6 GJ.
Mazda6 GL
Audi 100 (C3)

| Audi 100 C3 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Afrikka  Saksa
Valmistaja:  Audi
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1982–1991
Muut nimet:  Audi 5000
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Audi 100 (C2)
Seuraaja:  Audi 100 (C4)
Teknisesti samankaltaisia:  Audi 200 (C3)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group C3
Moottori:  R4 R5
Iskutilavuus:  1,8–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti 4-vaihteinen automaatti
Audi 100 C3 (Typ 44) on Audi 100:n kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1982–1991. Se korvasi edeltäneen C2-mallin ja seuraajaksi tuli C4. Malli valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1983. Pohjois-Amerikassa autoa myytiin Audi 5000 -nimisenä.
Audi 100 C3 (1982–1991)

Kolmannen sukupolven Audi 100 esiteltiin syksyllä 1982. Se oli muotoiltu huomattavasti edeltäjäänsä virtaviivaisemmin, ja korin ilmanvastuskerroin olikin alhainen 0,30. Kaksiovista korimallia ei enää ollut saatavilla, ja syksyllä 1983 esitelty Avant oli nyt farmarikorinen edellismallin hatchbackin sijaan.
Vuoden 1988 alussa näkyvin ulkoinen muutos oli uudenlaiset ovenkahvat ja uusi kojetaulu. Lisäksi auto sai aiemmin pienemmässä Audi 80 -mallissa esitellyn procon-ten-turvajärjestelmän. Se on mekaaninen, moottoriin ja vaihdelaatikkoon kiinnitettyihin vaijereihin perustuva järjestelmä, joka etutörmäyksen sattuessa kiristää etumatkustajien turvavyöt ja vetää ohjauspyörän kuljettajasta poispäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Audi 100 (C3) Wikimedia Commonsissa
Audi 100 C3 Avant
Facelift-mallin Audi 100 C3.
Facelift-mallin Audi 100 C3 Avant.
Jani Hakkarainen

Jani Hakkarainen
Jani Ilari Hakkarainen (s. 1975 Lappenranta) on suomalainen filosofi, Tampereen yliopiston yliopistonlehtori, teoreettisen filosofian dosentti ja konsistorin jäsen. Hän toimi aiemmin Tampereen yliopiston tutkijatohtorina (2013-2018). Filosofiassa Hakkarainen on tutkinut filosofian historiaa, erityisesti skottifilosofi David Humea, metafysiikkaa ja metametafysiikkaa. Hän on julkaissut niistä useita kansainvälisiä, vertaisarvioituja artikkeleita, osan dosentti Markku Keinäsen ja/tai tohtori Antti Keskisen kanssa. Keinäsen kanssa he ovat puolustaneet metafysiikassa trooppiteoriaa olevan kategorioista. Vuonna 2023 he julkaisivat Cambridge University Pressillä kirjan formaaliontologiasta, joka tarkastelee olevan kategorioita ja olemisen muotoja. Hakkaraisella on esitelmöinyt kansainvälisissä tieteellisissä kokouksissa tai ulkomaisissa yliopistoissa yli 100 kertaa. Hän on myös järjestänyt useita kansainvälisiä tieteellisiä kokouksia sekä toiminut vertaisarvioijana monissa filosofian johtavissa aikakauslehdissä. Hän oli Suomen Filosofisen Yhdistyksen hallituksen jäsen 2016 - 2024. Hakkarainen on ohjannut muiden muassa dosentti Matias Slavovin väitöskirjan Humen filosofiasta (Jyväskylän yliopisto 2016) ja tohtori Jan Forsmanin väitöskirjan René Descartesin filosofiasta (Tampereen yliopisto 2021). Suomalaiseen poliittisen ajattelun historian oppikirjaan, Klassiset poliittiset ajattelijat (Vastapaino 2012) Hakkarainen on kirjoittanut luvun Humesta. Vuosina 2009-2011 hän oli Suomen Akatemian tutkijatohtori ja lukuvuonna 2008-2009 sekä keväällä 2014 Visiting Fellow Yalen yliopiston filosofian laitoksella.
Yliopiston kolmatta tehtävää Hakkarainen on toteuttanut yhteiskunnallisena keskustelija esimerkiksi Uuden Suomen blogissaan. Hän on kirjoittanut historiasta, urheilusta ja politiikasta.
Hakkarainen on myös toiminut vuosina 1992-2008 15 kautta salibandyvalmentajana muiden muassa Salibandyliigassa, Naisten Salibandyliigassa, miesten ensimmäisessä divisionassa ja A-poikien SM-sarjassa. Hän on edustanut esimerkiksi Gunnersia, Kooveeta ja Manse Unitedia. Hakkarainen oli Kooveen ensimmäinen miesten päävalmentaja kaudella 1996-1997, jolloin joukkue voitti selvästi ensimmäisen divisioonan. Gunnersissa Hakkarainen voitti miesten Suomen cupin vuonna 1999.
Valmentamisen lopetettuaan vuonna 2008 Hakkarainen on toiminut salibandyanalyytikkona Urheilulehdessä, Pääkallo.fi:ssä, Elmossa ja Avun Aitiossa sekä salibandyn kommentaattorina Elisalla, IS-TV:llä ja Veikkaus Tv:llä.
Hakkaraisen isoisä oli näyttelijä Hemmo Hakkarainen (1924 - 2001). Hänen setänsä on historioitsija Mika Hakkarainen. Hakkarainen on naimisissa.
Teoksia

Formal Ontology, Cambridge University Press 2023.
Hume's Scepticism and Realism, 2007, väitöskirja, Tampereen yliopisto
Muisti. toim. Hakkarainen, Jani, Hartimo, Mirja ja Virta, Jaana. Tampere: Tampere University Press 2014.
Hume, David., Esseitä. toim. Hakkarainen, Jani, Koivisto, Juha, ja Mehtonen, Lauri., Vastapaino: Tampere 2006.
Kirjoituksia

“Learning from the Past to the Future in Metaphysics”. Acta Philosophica Fennica 99 (2023).
“Trope Bundle Theories of Substance” (yhdessä dosentti Keinäsen kanssa). In Fisher, Anthony and Anna-Sofia Maurin (eds.), The Routledge Guidebook to Properties, Routledge 2024.
“Bradley’s Relation Regress and the Inadequacy of the Relata-Specific Answer” (yhdessä dosentti Keinäsen kanssa). Acta Analytica 38 (2023), 229–243.
“The Fundamentality and Non-Fundamentality of Ontological Categories”. In Szatkowski, Miroslav (ed.), E.J. Lowe and Ontology (Routledge 2022), 123–142.
“Hume on the Unity of Determinations of Extension”. Logical Analysis and the History of Philosophy 22 (1) (2019), 219–33.
“Away with Dispositional Essences in Trope Theory” (yhdessä dosentti Keinäsen kanssa). In Jansen, Ludger and Petter Sandstad (eds.), Neo-Aristotelian Perspectives on Formal Causation (Routledge 2021).
"The Ontological Form of Tropes – Refuting Douglas Ehring’s Main Argument against Standard Trope Nominalism” (yhdessä dosentti Markku Keinäsen kanssa). Philosophia, 45 (2) (2017), pp. 647-658.
"Metametafysiikkaa kategorioilla ja ilman". Ajatus 73 (2016), pp. 225-253.
"Quantity Tropes and Internal Relations” (yhdessä dosentti Markku Keinäsen ja tohtori Antti Keskisen kanssa). Erkenntnis (julkaistu internetissä 20.12.2017), https://doi.org/10.1007/s10670-017-9969-0.
"Bradley’s Reductio of Relations and Formal Ontological Relations” (yhdessä dosentti Markku Keinäsen kanssa). DE NATURA RERUM - Scripta in honorem professoris Olli Koistinen sexagesimum (Arkistoitu – Internet Archive). Reports from the Department of Philosophy Vol. 38., Turku: University of Turku (2016), pp. 246-261.
"Why Realists Need Tropes?” (yhdessä dosentti Markku Keinäsen ja tohtori Antti Keskisen kanssa). Metaphysica 17, Issue 1 (2016), pp. 69–85.
"Hume on Spatial Properties". Nominalism about Properties (Routledge, 2015), pp. 79-94.
"The Problem of Trope Individuation" (yhdessä dosentti Markku Keinäsen kanssa). Erkenntnis 79 (1) (2014):65-79.
"Hume as a Trope Nominalist". The Canadian Journal of Philosophy 42 (sup1) (2012), pp. 55-66.
"A Third Type Distinction in the Treatise". Hume Studies Vol. 38, Number 1, April 2012, pp. 55-78.
"Hume's Scepticism and Realism". British Journal for the History of Philosophy Vol. 20, Number 12, March 2012, pp. 283-309.
"Hume on the Distinction between Primary and Secondary Qualities", teoksessa Vanishing Matter and the Laws of Motion: Descartes and Beyond (toim. Peter Anstey & Dana Jalobeanu), Routledge.
"Persistence of Simple Substances" (yhdessä dosentti Markku Keinäsen kanssa). Metaphysica Vol. 11, Issue 2 (2010), pp. 119-135.
Aiheesta muualla

Hakkaraisen profiili PhilPapers.org-sivustolla
Hakkaraisen Uuden Suomen blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Hakkaraisen urheilublogi Pääkallo.fi-sivustolla
Hakkaraisen "Akateeminen urheilublogi" (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  PhilPeople
BMW 7-sarja (E23)

| BMW E23 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Afrikka  Saksa
Valmistaja:  BMW
Valmistusvuodet:  1977–1986
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  F-segmentti
Edeltäjä:  BMW E3
Seuraaja:  BMW E32
Tekniset tiedot
Moottori:  R6
Iskutilavuus:  2,5–3,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti 4-vaihteinen automaatti
Mitat
Pituus:  4 860 mm
BMW E23 on BMW 7-sarjan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1977–1986. Se korvasi edeltäneen BMW E3:n. Mallin seuraajaksi tuli BMW E32.
E23 oli ensimmäinen BMW-malli, jossa esiteltiin elinkaarensa aikana useita elektronisiin järjestelmiin ja turvallisuuteen liittyviä varusteita, kuten ajotietokone, huoltovälin ilmaisin, ABS-jarrut ja kuljettajan turvatyyny.
BMW 7-sarja (E23) 1977–1986

BMW E23 esiteltiin keväällä 1977. 745i-mallia lukuun ottamatta kaikkien mallien moottorina oli aluksi kuusisylinterinen M30, joka periytyi edeltäjästä. Useimmissa malleissa käytettiin polttoaineen ruiskutusjärjestelmää, mutta 728- ja 730-malleissa oli nelikurkkuinen Solex-kaasutin. Ne korvattiin vuonna 1979 polttoaineen ruiskutusjärjestelmällä varustetulla 728i-mallilla. Ensimmäisissä malleissa käytetty ruiskutusjärjestelmä oli mekaaninen Bosch L-Jetronic, myöhemmissä malleissa käytettiin kehittyneempää elektronista Bosch Motronicia. Laajaan lisävarustevalikoimaan kuului muun muassa istuinlämmittimet, sähkösäätöiset istuimet sekä sähköikkunat ja -peilit. ABS-jarrut tulivat varusteeksi vuonna 1979.
Vuonna 1982 uudistettiin muun muassa puskureita ja levennettiin etusäleikköä. Kuljettajan turvatyynyä alettiin tarjota lisävarusteena keväästä 1985 alkaen.
Viimeisen valmistusvuoden aikana ainoastaan Pohjois-Amerikan markkinoilla oli saatavana normaalia 7-sarjalaista ylellisempi L7, jossa oli muun muassa ylimääräisiä nahkasomisteita, sähkötoiminen kattoluukku ja monia lisävarusteita, kuten turvatyyny, vakiona. Kaikki L7-mallit oli varustettu neliportaisella automaattivaihteistolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMW 7-sarja (E23) Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin BMW E23.
Abdelaziz Barrada

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Abdelaziz Barrada
Syntymäaika: 19. kesäkuuta 1989
Syntymäpaikka: Provins, Ranska
Kuolinaika: 24. lokakuuta 2024 (35 vuotta)
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2007 | Sénart-Moissy | 11  | (3) |
| 2007–2010 | Paris Saint-Germain B | 43  | (2) |
| 2010–2011 | Getafe B | 32 | (4) |
| 2011–2013 | Getafe | 64 | (8) |
| 2013–2014 | Al Jazira | 22 | (10) |
| 2014–2016 | Olympique de Marseille | 33 | (2) |
| 2016–2018 | Al-Nasr | 33 | (8) |
| 2018–2019 | Antalyaspor | 5 | (0) |
| 2019 | Gimnàstic de Tarragona | 4 | (0) |
| 2019–2020 | Al Shahaniya | 5 | (0) |
Maajoukkue
| 2011 |  Marokko U-23 | 11 | (5) |
| 2012–2015 |  Marokko | 31 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. lokakuuta 2024.
Abdelaziz ”Abdel” Barrada (arab. عبد العزيز برادة‎, ‘Abd al-‘Azīz Barrāda; 19. kesäkuuta 1989 Provins, Ranska – 24. lokakuuta 2024) oli marokkolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Barradan ensimmäinen seurajoukkue aikuisten sarjatasoilla oli Ranskan CFA:n US Sénart-Moissy kaudella 2006–2007. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi samalla sarjatasolla pelanneeseen Paris Saint-Germainin reservijoukkueeseen, jota hän edusti kolmen kauden ajan.
Vuonna 2010 Barrada siirtyi espanjalaiseen Getafeen. Kauden 2010–2011 hän vietti seuran reservijoukkueessa, joka pelasi ensimmäistä kertaa historiassaan Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Hän nousi Getafen edustusjoukkueeseen kaudeksi 2011–2012 ja debytoi korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 28. elokuuta 2011 ottelussa Levantea vastaan.
Barrada edusti Getafea kesään 2013, jolloin hän siirtyi Arabiemiraattien pääsarjan Al Jazira Clubiin. Hän edusti seurassa myös AFC:n mestareiden liigassa. Barrada pelasi kaudet 2014–2016 ranskalaista Olympique de Marseille, missä hän pääsi pelaamaan myös Eurooppa-liigaa. Barrada palasi Marseillesta Arabiemiraatteihin ja pelasi 2016–2018 Al-Nasrissa.
Barrada siirtyi syksyllä 2018 Turkin Superliigaan Antalyasporia, mutta sieltä hänet lainattiin tammikuussa espanjalaiseen Gimnàstic de Tarragonaan. Laina-ajan päätyttä Barrada siirtyi vielä kaudeksi 2018–2019 qatarilaiseen Al-Shahaniaan.
Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla Barrada on osallistunut vuoden 2012 olympialaisten karsintoihin Marokon alle 23-vuotiaiden joukkueen mukana.
29. helmikuuta 2012 Barrada pelasi ensimmäisen maaottelunsa Marokon paidassa harjoitusottelussa Burkina Fasoa vastaan. Hän teki avausmaalinsa Marokon paidassa 13. lokakuuta 2012 Afrikan-mestaruuskisojen karsintaottelussa Mozambikia vastaan.
Aiheesta muualla

Abdel Barrada Getafen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Abdel Barrada BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Marokon joukkue – Kesäolympialaiset 2012
1 Amsif |
2 Noussir |
3 Abarhoun |
4 El Kaoutari |
5 Bergdich |
6 Najah |
7 Labyad |
8 Fettouhi |
9 Amrabat |
10 Barrada |
11 Bidaoui |
12 El Kaddouri |
13 Feddal |
14 Kharja |
15 Frikeche |
16 Jebbour |
17 El Hassnaoui |
18 Bounou |
Valmentaja Verbeek
Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Lamyaghri |
2 Achakhir |
3 Bergdich |
4 Kantari |
5 Benatia |
6 Hermach |
7 Barrada |
8 El Ahmadi |
9 El Arabi |
10 Belhanda |
11 Assaidi |
12 Zniti |
13 Kaddioui |
14 El Hamdaoui |
15 El Kaoutari |
16 Noussir |
17 el-Adoua |
18 Belghazouani |
19 Chafni |
20 Hamdallah |
21 Amrabat |
22 Askri |
23 Hafidi |
Valmentaja Taoussi
Audi Coupé

Audi Coupé on Audin vuosina 1980–1996 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu tekniikaltaan Audi 80:een.
Audi Coupé B2 (1980–1988)

| Audi Coupé B2 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Audi
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1980–1988
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  S-segmentti
Muotoilija:  Giorgetto Giugiaro
Seuraaja:  Audi Coupé (B3)
Teknisesti samankaltaisia:  Audi 80 (B2) Audi Quattro Volkswagen Passat (B2)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group B2
Moottori:  R4 R5
Iskutilavuus:  1,6–2,2 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Ensimmäisen sukupolven Coupé esiteltiin vuonna 1980. Se perustui alustaltaan ja tekniikaltaan sedan-koriseen Audi 80 (B2) -malliin, joka oli tullut markkinoille kahta vuotta aiemmin. Sen urheilullisempi versio on nimeltään Audi Quattro.
Syksyllä 1982 Coupé sai muun muassa uudet ajovalot. Laajempi uudistus tuli vuonna 1984, jolloin puskurit vaihdettiin uusiin ja etusäleikköä kallistettiin hieman taaksepäin. Sisällä oli uusi kojelauta.