stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liro
Koko ja ulkonäkö

Liron pituus on 18,5–21 cm, siipien kärkiväli 35–39 cm ja paino 50–90 g. Liro on päältä harmaanruskea vaalein täplin, vatsa on valkoinen ja kaula sekä pää harmahtavat. Nokka on suora ja kahlaajan nokaksi keskimittainen, koivet ovat pitkät ja kellertävät. Yläperä on valkoinen ja pyrstössä on kapeita tummia raitoja. Liro on nopea ja hermostuneen oloinen liikkeissään. Kutsuäänikin on hätäisen kuuloinen ’jih-jih’. Varoittelee loputtomalla ’kip-kip’ äänisarjalla. Laulunsa se esittää tavallisesti soidinlennossa, ja siitä laji on saanut nimensä: ’liro-liro-liro...’.lähde?
Suomen vanhin rengastettu liro on ollut 7 vuotta 6 kuukautta 18 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut ruotsalainen vähintään 11 vuoden 7 kuukauden ikäinen yksilö.lähde?
Levinneisyys

Liro kuuluu koko Suomen linnustoon, mutta pesimäaikana sen tapaa varmimmin Pohjois- ja Keski-Suomesta. Suomessa pesii noin 250 000 paria ja se on Suomen runsaslukuisin kahlaaja. Euroopan pesimäkanta on noin ½ miljoonaa paria. Liro pesii Pohjois-Euroopassa ja Venäjällä aina Kaukoitään saakka. Maailman populaation kooksi arvioidaan 3,1–4,3 miljoonaa paria.lähde?
Liro on muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa ja Aasian eteläosissa sekä Australiassa. Suomeen lirot saapuvat huhti–toukokuun vaihteessa ja toukokuussa. Keväällä nähdään usein satapäisiä parvia sopivilla tulvaniityillä. Syysmuutto alkaa jo kesäkuussa naaraiden muutolla. Nuoret lirot muuttavat pääasiassa elokuussa, mutta syyskuussakin voi vielä tavata pieniä parvia.lähde?
Elinympäristö

Liron tavallisinta elinympäristöä ovat suot, kosteikot ja rehevät lintujärvet. Lajin voi tavata myös pelto-ojien liepeiltä muuttoaikoina.
Lisääntyminen

Pesä on tavallisesti maassa esimerkiksi saramättäässä. Joskus pesii matalalla puussa olevaan vanhaan rastaanpesään. Munia on 4, joita molemmat emot hautovat noin 3 viikkoa. Naaras jättää hautomisen koiraan huoleksi haudonnan loppuvaiheessa. Poikaset ovat pesäpakoisia. Kummatkin puolisot hoitavat niitä aluksi, mutta pian naaras jättää perhehuolet koiraalle ja lähtee muuttomatkalle. Poikaset oppivat lentämään noin 3–viikkoisina.lähde?
Ravinto

Liro syö etupäässä maassa ja vedessä eläviä selkärangattomia. Saattaa syödä myös kasvien osia.lähde?
Aiheesta muualla

Salminen, Pekka 1976: Liron Tringa glareola ja pajusirkun Emberiza schoeniclus erikoiset pesäpaikat. - Lintumies 1.1976 s. 31. SLY.
Liro Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Liro (Tringa glareola)
ITIS: Tringa glareola (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q18837  Wikispecies: Tringa glareola  ABA: woosan  ADW: Tringa_glareola  AFD: Tringa_(Rhyacophilus)_glareola  Avibase: 8E67DC5F68BDF62C  BioLib: 8664  BirdLife: 22693247  BirdLife-Australia: wood-sandpiper  BOLD: 10218  BOW: woosan  BTO: bob5540  CoL: 58VJ4  CMS: tringa-glareola  eBird: woosan  EPPO: TNGAGL  EUNIS: 1321  EURING: 5540  Fauna Europaea: 96852  Fauna Europaea (new): 74bb3e3e-daf9-4812-a060-17332c724d30  GBIF: 2481713  GNAB: wood-sandpiper  IBC: wood-sandpiper-tringa-glareola  iNaturalist: 3888  IRMNG: 11374394  ITIS: 176618  IUCN: 22693247  NatureServe: 2.105790  NBN: NBNSYS0000000148  NCBI: 171269  Observation.org: 76  Open Tree of Life: 341975  Paleobiology Database: 370398  Paleobiology Database: 370398  TSA: 18086  WoRMS: 225916  Xeno-canto: Tringa-glareola  Laji.fi: MX.27628 
Liro uimarannalla.
Liron munia.
Robert W. Morgan

Robert W. Morgan vuonna 1980.
Robert W. Morgan (1937 – 22. toukokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen radiopersoona, joka vaikutti suurimman osan urastaan Los Angelesissa.
Morganilla on tähti Hollywood Walk of Famella ja hänet nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1999. Lisäksi Billboard-lehti valitsi hänet kaksi kertaa vuoden radiopersoonaksi.
Suomen euroviisukarsinta 1963

| Eurovision laulukilpailu 1963>  Suomen euroviisukarsinta |
| --- | --- |
 Suomen loppukilpailuun osallistuneiden kappaleiden lopullinen pistetilanne. Voittajakappaleen "Muistojeni laulu" esittäjä Irmeli Mäkelä tulostaulun vieressä.
Päivämäärä:  14. helmikuuta 1963
Tapahtumapaikka:  Ylen tv-studio 1, Pasila, Helsinki
Juontaja(t):  Aarno Walli, Risto Vanari, Erkki-Mikael, Marion Rung
Kapellimestari:  George de Godzinsky
Valintamenetelmä:  40-jäseninen maallikkoraati
Kilpailumenetelmä:  Avoin sävellyskilpailu
Voittaja:  Marjatta Leppänen/ Irmeli Mäkelä ”Muistojeni laulu”
Suomi Eurovision laulukilpailussa 
 ◄ 1962  1964 ► 
Suomen euroviisukarsinta 1963 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1963 Eurovision laulukilpailuun. Kahden edellisvuoden tavoin Yleisradio julisti avoimen sävellyskilpailun Suomen edustuskappaleen löytämiseksi. Kappaleita vastaanotettiin kaikkiaan 200, joista kahdeksan valittiin torstaina 14. helmikuuta kello 19.30 Suomen television studio 1:ssä pidettyyn finaaliin. Jokainen kappale esitettiin kahteen kertaan eri esittäjien esittämänä sekä suurelle että pienelle orkesterille sovitettuna. Tämä käytäntö oli 1960-luvun alussa muidenkin Pohjoismaiden euroviisukarsinnoissa. Tällä kertaa säveltäjä sai kuitenkin itse valita solistit kappaleelleen.
Kilpailussa huomiota herätti erityisesti Tamara Lundin tulkinta kappaleesta Olen mikä olen. Kappaletta ja Lundin tulkintaa pidettiin hyvänä, mutta eroottisen esityksen ja paheellisesta elämästä kertovien sanojen vuoksi tuomarit eivät uskaltaneet äänestää sitä kansainvälisiin kilpailuihin.
Kilpailun voittokappaleen Muistojeni laulu esittivät karsinnoissa Marjatta Leppänen ja Irmeli Mäkelä, mutta solistia ei vielä ollut valittu. Karsinnan jälkeen järjestettiin ylimääräinen laulukoe, jossa Suomen edustuskappaleen esittäjäksi kansainvälisiin Euroviisuihin valittiin Laila Halme.
Tulos

| Sija | Esittäjät | Sävelmä | Lauluntekijä(t) | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Marjatta Leppänen/Irmeli Mäkelä | Muistojeni laulu | Börje Sundgren (säv. & san.) | 331 p. |
| 2. | Lasse Mårtenson/Johnny Forsell | Kaikessa soi blues | Toivo Kärki (säv.), Reino Helismaa (san.) | 315 p. |
| 3. | Tamara Lund/Laila Halme | Olen mikä olen | Jorma Panula (säv.), Sauvo Puhtila (san.) | 298 p. |
| 4. | Seija Lampila/Rauni Pekkala | Marraskuu | Lasse Mårtenson (säv.), Margareta Mutreich (san.) | 279 p. |
| 5. | Lasse Liemola/Matti Heinivaho | Kristiina ja minä | Toivo Kärki (säv.), Reino Helismaa (san.) | 276 p. |
| 6. | Erkki Liikanen/Tuulevi Mattila | Pimpula vei | Åke Granholm (säv. & san.) | 272 p. |
| 7. | Maynie Sirén/Tapio Lahtinen | Malaga | Nils Lerche (säv.), Erkki Aunamo (san.) | 269 p. |
| 8. | Per-Erik Förars/Stig Fransman | Niin kuin ruusu | Laura Railo (säv. & san.) | 258 p. |
Palanneet artistit

| Artisti | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Suomen karsinnat) | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Eurovision laulukilpailu) |
| --- | --- | --- |
| Johnny Forsell | 1962 (karsiutui semifinaalissa) | - |
| Matti Heinivaho | 1962 (3., 4.) | - |
| Maynie Sirén | 1962 (karsiutui semifinaalissa) | - |

Eurovision Suomen karsintojen 1963 voittajakappaleen valitsi 40-jäseninen maallikkoraati.
Bob Bryar

Bob Bryar
Robert Nathaniel Cory Bryar (31. joulukuuta 1979 – 24. marraskuuta 2024) oli newjerseyläisen alternative-rock-yhtye My Chemical Romancen rumpali. Bryar oli kotoisin Chicagosta.
Elämäkerta

Bryar syntyi Chicagossa, kävi yliopistoa Gainesvillessä, Floridassa ja työskenteli muun muassa Walt Disney Worldissa. Hän kävi Eisenhowerin yläastetta Illinois'n Darienissa, jossa hän soitti rumpuja klassista musiikkia ja jazzia soittavissa kokoonpanoissa.lähde?}
Bryar liittyi My Chemical Romanceen 2004, samalla kun hän työskenteli äänimiehenä The Usedille, josta tuli hyvin läheinen yhtye My Chemical Romancen jäsenten kanssa. Hän tapasi yhtyeen ensimmäisen kerran The Usedin ja Chemical Romancen yhteisellä kiertueella. Frank Iero, My Chemical Romancen rytmikitaristi sanoo Life on the Murder Scene -DVD:llä: "Bob ja Toro ovat kaksi kovimmin työskentelevää ihmistä, joita olen koskaan tavannut ja jos täällä on Jumala, kiitän häntä joka päivä Bobin tuomisesta meille." Mikey Way sanoo myös Bryarin opettaneen heille, "ettei niellä kenenkään paskaa."lähde?
Kun My Chemical Romance erotti Matt Pelissierin, tilalle kutsuttiin Bryar, joka oli ollut The Usedin äänimies ja pitänyt taukoa soittamisesta. Hän opetteli uudelleen soittamaan rumpuja ja omaksui nipeasti Chemical Romancen keskeisen ohjelmiston.  "I'm Not Okay (I Promise)" -video oli nauhoitettu ennen kuin Bryarista tuli yhtyeen "virallinen" jäsen.  "Welcome to the Black Parade" -videon "making of" -osiossa hän kertoi, että hän oli tehnyt sooloprojektin, ja kaikki kappaleet kertoivat Gerard Waysta ja jokinselvennä oli syntynyt vitsistä fanien keskuudessa.
"Famous Last Words" -musiikkivideon (The Black Parade -levyltä) kuvauksissa vuonna 2007 Bryarin jalka paloi pahasti. Palovammoista kehittyi kuolioksi, ja hän joutui sairaalahoitoon. Dramaattisesta videosta on tullut erittäin suosittu YouTubessa.
Vuonna 2010 Bryar erosi My Chemical Romancesta. Lähdöstä huolimatta hän oli kuitenkin mukana kirjoittamassa Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys -levyllä viidessä kappaleessa, jotka ovat: "Na Na Na (Na Na Na Na Na Na Na Na Na)", "Bulletproof Heart", "The Only Hope For Me Is You", "Party Poison" ja "Save Yourself, I'll Hold Them Back".
Bryar työskenteli vielä useita vuosia musiikkialalla ennen kuin siirtyi kiinteistöalalle.
Bryar löytyi kuolleena kotonaan tiistaina 26. marraskuuta 2024. Viimeisen kerran hänet nähtiin elossa kolme viikkoa aiemmin. Bryarin ruumis oli mädäntynyt, kun viranomaiset löysivät sen.
Suomen euroviisukarsinta 1966

| Eurovision laulukilpailu 1966>  Suomen euroviisukarsinta |
| --- | --- |
Päivämäärä:  22. tammikuuta 1966
Tapahtumapaikka:  Ylen tv-studio, Pasila, Helsinki
Juontaja(t):  Tuula Ignatius, Risto Vanari
Kapellimestari:  George de Godzinsky
Valintamenetelmä:  12-jäseninen tuomaristo
Kilpailumenetelmä:  Avoin sävellyskilpailu
Voittaja:  Ann-Christine Nyström ”Playboy”
Suomi Eurovision laulukilpailussa 
 ◄ 1965  1967 ► 
Suomen euroviisukarsinta 1966 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1966 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin jälleen avoimena sävellyskilpailuna, johon saatiin 200 ehdokasta. Edellisvuonna karsinnan tuloksissa sekaannusta aiheuttanut Pohjola-raati jätettiin pois ja erona edellisvuoteen kappaleita ei nyt soitettu radiossa etukäteen eivätkä postikorttiäänestäjät päässeet äänestämään karsinnan finalisteja. Yleisradio päätti karsinnan yhdeksän finalistia ja ne kuultiin ensimmäistä kertaa televisiossa Suomen karsintalähetyksessä.
Kaikkien sekaannusten välttämiseksi Ylen tv-studiossa kuvattu finaali oli nauhoitettu etukäteen. Finaali lähetettiin lauantaina 22. tammikuuta ja lähetys TV-ohjelma 1:ssä alkoi kello 19.30. Finaalin tuloksesta päätti nyt yksin 12-jäseninen tuomaristo. Valinta oli kuitenkin kaksivaiheinen, sillä sääntöjen mukaan ensimmäisen kierroksen voittaja lähetettäisiin suoraan edustajaksi vain, jos se olisi saanut yli puolet äänistä. Pisteet jakautuivat kuitenkin niin tasaisesti kärkikolmikon kesken, että järjestettiin uusi äänestyskierros. Finaalin jälkeen syntyi pienehkö skandaali, koska Yleisradion viihdeorkesterin uutena kapellimestarina aloittaneen Ossi Runnen sävellys "Playboy" voitti karsinnan. Runne ei ollut kuitenkaan näissä karsinnoissa sorvin ääressä, vaan keikkailemassa orkestereineen muualla Suomessa, joten tässä karsinnassa kapellimestarina toimi vielä George de Godzinsky.
Tulos

| Esittäjä | Sävelmä | Lauluntekijä(t) | 1>  kierroksen pisteet | 2>  kierroksen pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ann-Christine Nyström | Playboy | Ossi Runne (säv. & san.) | 22 p. | 45 p. |
| Laila Kinnunen | Muistojen bulevardi | Börje Sundgren (säv. & san.), Solja Tuuli (san.) | 20 p. | 29 p. |
| Viktor Klimenko | Vieras rakastettuni | Jaakko Borg (säv.), Tuula Valkama (san.) | 20 p. | 25 p. |
| Lasse Mårtenson | Ken hän on? | Lasse Mårtenson (säv.), Sauvo Puhtila (san.) | 13 p. |  |
| Carola | Meren laulu | Matti Murto (säv.), Ritva Murto (san.) | 11 p. |  |
| Tamara Lund | Märkää asfalttia | Toivo Kärki (säv.), Terttu Suni (san.) | 8 p. |  |
| Marjatta Leppänen | Aamuyön tanssi | Åke Granholm (säv.), Sauvo Puhtila (san.) | 8 p. |  |
| Danny | Pieni sana | Lasse Mårtenson (säv.), Sauvo Puhtila (san.) | 5 p. |  |
| Ilkka Rinne | Syysromanssi | Börje Sundgren (säv. & san.) | 1 p. |  |
Palanneet artistit

| Artisti | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Suomen karsinnat) | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Eurovision laulukilpailu) |
| --- | --- | --- |
| Laila Kinnunen | 1961 (1.) | 1961 (jaettu 10.) |
| Viktor Klimenko | 1965 (2.) | 1965 (jaettu 15.) |
| Lasse Mårtenson | 1963 (2.) 1964 (1.) | 1964 (7.) |
| Carola | 1965 (karsiutui semifinaalissa) | - |
| Tamara Lund | 1963 (3.) 1965 (karsiutui semifinaalissa) | - |
| Marjatta Leppänen | 1963 (1.) 1965 (1.) | - |
James Lipton

James Lipton
James Lipton (19. syyskuuta 1926 Detroit, Michigan – 2. maaliskuuta 2020 New York, New York) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja runoilija sekä Tähdet kertovat (Inside the Actors Studio) -televisiosarjan tuottaja, käsikirjoittaja ja isäntä. Hän asui New Yorkissa.
Lipton aloitti uransa näyttelijänä ja esitti radiosarja The Lone Rangerissa nimihenkilön veljenpoikaa 1940-luvulla ennen kuin hän alkoi kirjoittaa käsikirjoituksia saippuaoopperoihin. Hän näytteli useissa Broadway-näytelmissä ennen kuin siirtyi käsikirjoittajaksi.
Tähdet kertovat alkoi näyttelijäoppilaita varten tehdystä videolle nauhoitetusta seminaarisaarjasta: Sitä alettiin esittää Bravo-kanavalla vuonna 1994. Lipton juonsi sitä vuoteen 2018 asti, ja haastatteli vuosien varrella yli 300 tähteä, joiden joukossa olivat Al Pacino, Gwyneth Paltrow, Glenn Close, Morgan Freeman ja Hugh Grant. Sarja oli 21 kertaa Emmy-ehdokkaana.
Lipton tunnettiin kattavasta haastattelutekniikastaan. Hän teki vaikutuksen vieraisiinsa rakkaudellaan taiteenalaa ja heidän työtään kohtaan. Esikuvanaan hän piti ranskalaista Bernard Pivot'ta, jonka kulttuuriohjelmista hän lainasi kysymyksiä kuten mikä on suosikkisanasi tai mitä muuta työtä olisit voinut tehdä.
Lipton kuoli virtsarakon syöpään 93-vuotiaana kotonaan New Yorkissa 2. maaliskuuta 2020.
Aiheesta muualla

BRAVO – biografia (Arkistoitu – Internet Archive)
James Liptonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Sinikka Hein

Sinikka Hein on suomalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän toimi Yleisradion dokumenttitoimittajana vuoteen 2007 saakka, jolloin hänet irtisanottiin viiden muun kollegan kanssa.
Sinikka Hein aloitti Yle-uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Matti Poijärven kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.
Sinikka Hein juonsi monia television kevyen musiikin ohjelmia, kuten Yleisradion 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun Iltatähteä. Valtaosan 1980-lukua hän asui Lähi-idässä ja Lontoossa, kunnes muutti tyttärensä kanssa takaisin Suomeen brittiläisen puolisonsa kuoleman jälkeen.
Myöhemmin Hein oli toimittajana tai tuottajana muun muassa ohjelmissa Kuutamoserenadi, Yhdenillan pysäkki, 1990-luvun alkupuolen Info, sekä kiinnostavien seniorikansalaisten haastatteluja sisältäneissä sarjoissa Toden näköinen elämä ja Testamentti 1990-luvun puolivälissä.
Hein teki ohjelmia myös MTV:lle, kuten 1980-luvun vaihteen Ihan hyvä musiikkiohjelma ja vuoden 1978 yhteistyöohjelma itäsaksalaisten kanssa nimeltä Haloo Helsinki, täällä Berliini, jonka hän juonsi Itä-Berliinistä yhdessä Jukka Virtasen kanssa.
Lord Kitchener

Lord Kitchener (oik. Aldwyn Roberts, 18. huhtikuuta 1922 Arima, Trinidad ja Tobago – 11. helmikuuta 2000) oli trinidadilainen calypso- ja soca-laulaja, yksi kansainvälisesti tunnetuimmista Mighty Sparrow’n ohella. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Give Me the Ting” ja vuoden 1978 hitti ”Sugar Bum Bum”.
Lord Kitchener edusti calypson nuorempaa polvea, joka laajensi musiikkityylin kappaleiden sanoituksia yleispätevämmiksi aiemman hyvin paikallisiin aiheisiin keskittymisen sijasta. Hän asui vuodesta 1948 jonkin aikaa Lontoossa, jossa hän nousi muun muassa prinsessa Margaretin suosioon yhdessä maanmiehensä Lord Beginnerin kanssa. Kotimaassaan hän voitti ennätykselliset 11 Road March -musiikkikilpailua Port of Spainin vuosittaisilla karnevaaleilla vuosien 1946 ja 1976 välillä. Tämän jälkeen hän vetäytyi kilpailuista ja keskittyi steelband-musiikin säveltämiseen.
Roaring Lion

Roaring Lion (oik. Rafael de Leon, 22. helmikuuta 1908 Caura, Trinidad – 11. heinäkuuta 1999 Mount Lambert, Trinidad ja Tobago) oli trinidadilainen calypsolaulaja ja lauluntekijä.
Avioliiton ulkopuolella syntynyt Roaring Lion varttui orpokodeissa ja sijaisperheissä ja alkoi sitten työskennellä sokeritehtaassa. Laulajanura pääsi alkuun vuonna 1927 Trinidadin pääkaupungissa Port-of-Spainissä eräässä ”calypsoteltassa” (calypso tent), joiksi myös sisätiloissa sijaitsevia esiintymispaikkoja saarella usein kutsutaan. Hän soitti myös klarinettia ja oli tuon ajan calypsolaulajista ensimmäisiä, joilla oli edes jonkinlaista musiikkikoulutusta. 1930-luvun alussa hän esiintyi yhteisessä calypsoteltassa Atilla the Hunin kanssa, joka kuitenkin siirtyi vuonna 1933 Yhdysvaltoihin.
Roaring Lion puolestaan lähti vuonna 1951 Britanniaan, jossa hän loi laulajanuraa läpi 1950-luvun ja hoiti sivutoiminaan kosmetiikkayritystä ja maahanmuuttajille tarkoitettua asuntovälitystä. Hän palasi Trinidadiin 1963.
Roaring Lion lopetti esiintymiset 1970-luvun lopulla, mutta esiintyi vielä Trinidadissa vierailevalle paaville Johannes Paavali II:lle vuonna 1985. Seuraavana vuonna julkaistiin hänen laatimansa tietokirja Calypso from France to Trinidad, 800 Years of History.
Monet Roaring Lionin kirjoittamista lauluista tulivat tunnetuiksi myös Harry Belafonten versioina. Näitä ovat ”Mary Ann”, ”We Come From The Glory”, ”Tic Tic Tic”, ”Man Centipede” ja ”Ugly Woman”.
Robert Trout

Robert Trout vuonna 1938.
Robert Trout (oik. Robert Albert Blondheim 15. lokakuuta 1909 Pohjois-Carolina – 14. marraskuuta 2000 New York, New York) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, jota pidetään ensimmäisenä uutisankkurina. Kotimaassaan hänet muistetaan erityisesti Normandian maihinnousun raportoinnista kesällä 1944.
Blondheim syntyi Pohjois-Carolinassa, mutta muutti perheensä mukana Washington DC:hen ollessaan 3-vuotias. Hän halusi tulla matkakirjailijaksi ihailemansa Jack Londonin tavoin, mutta päätyi vuonna 1932 apupojaksi washingtonilaiselle WJSV-radioasemalle. Jouduttuaan kerran korvaamaan paikalle saapumatonta uutistenlukijaa Blondheim otti käyttöön sukunimen Trout erään perheystävän mukaan. CBS:lle Trout siirtyi sen ostettua WJSV:n vuonna 1932.
Trout sai julkisuutta jo 1930-luvulla. Hän teki muun muassa lähetykset Franklin Rooseveltin virkaanastujaisista, Edvard VIII:n ja Wallis Simpsonin häistä ja oli ainoa yhdysvaltalainen radiotoimittaja kuningas Yrjö VI:n kruunajaisissa. Lopullisen maineensa Trout sai kuitenkin toisen maailmansodan aikana. Kun Saksa liitti Itävallan itseensä maaliskuussa 1938, Trout loi ohjelman CBS World News Roundup, jossa esitettiin eri puolilla Eurooppaa olevien toimittajien lyhytaalloilla lähettämiä tilanneselostuksia. Toimittajien joukossa oli Wienissä ollut Edward R. Murrow, jonka kanssa Trout teki Lontoosta käsin toisen CBSWNR-lähetyksen Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian sudeettialueet. Trout vietti sodan loppuajan Lontoossa. Kun heinäkuussa 1944 saksalaisessa radiolähetyksessä kerrottiin vahvistamaton tieto maihinnousun alkamisesta Normandiassa, Trout teki seitsemäntuntisen lähetyksen, jossa kerrottiin sekä virallisia tietoja että toimittajien raportteja.
Sodan jälkeen Trout jatkoi uutisohjelmien tekemistä CBS:lle, mutta siirtyi vuonna 1947 NBC:lle, jolla ollessaan hän päätyi muun muassa juontamaan tietokilpailuohjelmaa Who Said That?. CBS:lle palattuaan Troutilla oli vaikeuksia sopeutua television tuloon. Syynä oli pitkälti hänen ulkoasunsa, joka erään CBS:n johtoportaan edustajan mielestä muistutti "armenialaista mattokauppiasta". 1960-luvulle tultaessa Trout oli päätynyt uutisankkuriksi New Yorkin paikallisuutisiin ja television puolella viiden minuutin mittaisiin päiväuutislähetyksiin. Vuonna 1964 hänet valittiin tekemään ohjelmaa demokraattien puoluekokouksesta, mutta huonojen katsojalukujen takia hänet korvattiin Walter Cronkitella. Viimeisessä merkittävässä toimessaan hän oli All Things Considered -ohjelman toimittajana.
Aiheesta muualla

NPR: Robert Trout Remembered (englanniksi)
Muistokirjoitus New York Timesissa (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Italia
NHL 07

| NHL 07 |
| --- | --- |
 Maailmanlaajuisessa kannessa Aleksandr Ovetškin
Kehittäjä:  EA Canada (Xbox 360)   EA Montreal (PS2, PSP, PC)
Julkaisija:  EA Sports
Pelisarja:  NHL
Julkaistu:  NA 12. syyskuuta 2006AUS 21. syyskuuta 2006EU 22. syyskuuta 2006
Lajityyppi:  urheilupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E10+     PEGI: 16   VET: 7+
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation Portable, Windows, Xbox, Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD, UMD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
NHL 07 on EA Sportsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema urheilupeli, joka on julkaistu vuonna 2006.
Pelaaminen

Peli on jääkiekkoaiheinen peli, jossa voi pelata kauden Ruotsin Elitserien-liigassa, Saksan DEL-liigassa, Tšekin Extraliga:ssa, NHL:ssä, maajoukkueilla tai SM-liigassa. SM-liigan joukkueista on mukana myös liigaan noussut KalPa. Lisäksi mukana on Nationalliga A:n joukkue HC Davos. Pelin kannessa on Pohjois-Amerikan versiossa Aleksandr Ovetškin, Suomen versiossa Teemu Selänne ja Ruotsin versiossa Henrik Lundqvist.
Pelissä on "Dynasty mode", jossa pelaaja voi toimia joukkueen managerina. NHL 06:sta maalivahtien tekoälyä on parannettu ja selostukseksi voi pelialustasta riippuen valita englannin- ja suomenkielisen. Xbox 360 -versiossa ei ole SM-liigaa, mutta sillä on uudenlainen SkillStick-menetelmä, jossa ohjataan pelaajia peliohjaimen tattien avulla.
NHL 07:n Xbox-versiossa esiintyy Skill Stick-menetelmä. PlayStation 2 ja Windows-versiot ovat lähempänä toimintapeliä.lähde? Suomenkielisen version selostajina toimivat Mika Saukkonen ja Timo Jutila.
Pelin PlayStation 2 ja Windows~versiot tehtiin Montrealissa Vancouverin sijaan. Pelissä oli kokoonpanovirheitä ja vapaat pelaajat~kohta oli täytetty EA Montrealin työntekijöillä.lähde?
Liigat

NHL
SM-liiga
Extraliga
Elitserien
DEL
Soundtrack

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "This Is the End (For You My Friend)" | Anti-Flag |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Platitude" | Bloodpit |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "There's a Class for This" | Cute Is What We Aim For |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "Theatre" | Gatsbys American Dream |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "Darkest Days" | Good Riddance |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "My Only" | Goodnight Nurse |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | "Unkind" | Hurt |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | "Equador Is Lovely This Time of Year" | Inkwell |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | "The Shore" | Mashlin |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | "Montreal Calling" | Mobile |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | "Wolves in Wolves' Clothing" | NOFX |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | "Barely Listening" | Pilate |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | "Beni Accident" | Pistolita |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | "Talk to Her" | Priestess |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | "Divinity Within" | Protest the Hero |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | "Rise From The Ashes" | Quietdrive |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | "Bring It on Home" | The Hellacopters |  |  |  |  |  |  |  |