stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Clément Lenglet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Clément Lenglet vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi: Clément Lenglet
Syntymäaika: 17. kesäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Beauvais, Ranska
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: Atlético Madrid
Junioriseurat
2001–2007: AMS Montchevreuil
2007–2010: US Chantilly
2010–2013: Nancy
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Nancy B | 33 | (6) |
| 2013–2017 | Nancy | 77 | (2) |
| 2017–2018 | Sevilla | 52 | (3) |
| 2018– | Barcelona | 105 | (4) |
| 2022–2023 | → Tottenham | 26 | (0) |
| 2023–2024 | → Aston Villa | 14 | (0) |
| 2024- | → Atlético Madrid | 17 | (2) |
Maajoukkue
| 2019– | Ranska | 15 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. tammikuuta 2025.
Clément Lenglet (s. 17. kesäkuuta 1995 Beauvais, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Atlético Madridia, lainalla FC Barcelonasta. Lenglet on  pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Lenglet on ranskalaisseura AS Nancyn nuorisoakatemian kasvatti. Seuran edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 27. syyskuuta 2013 ottelussa AC Arlesia vastaan. Hän pelasi Nancyssa kausilla 2013–2016 Ligue 2:ssa 59 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Syyskaudella 2016–2017 hän pelasi seurassa 18 Ligue 1:n ottelua.
4. tammikuuta 2017 Lenglet siirtyi espanjalaisseura Sevillaan 4½-vuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän pelasi seurassa puolentoista vuoden aikana 52 Primera Divisiónin ottelua ja teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja viimeisteli yhden maalin.
Kesällä 2018 Lenglet siirtyi FC Barcelonaan ja oli heti voittamassa Supercopa de Españaa. Hän pelasi kaudella 2018–2019 Primera Divisiónissa 23 ottelua ja teki yhden maalin Barcelonan voittaessa Espanjan-mestaruuden. Lokakuussa 2020 Lenglet teki Barcelonan kanssa kesään 2026 ulottuvan jatkosopimuksen. Hän pelasi viisi ottelua Barcelonan voittaessa Copa del Reyn 2021. Kaikkiaan hän on pelannut Barcelonassa 105 Espanjan pääsarjaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Mestarien liigan 33 ottelussa hän on viimeistellyt yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kaksi ottelua.
Lenglet pelasi kauden 2022–2023 lainalla Englannin Valioliigan Tottenhamissa. Hän pelasi 26 ottelua Valioliigassa ja seitsemän Mestarien liigassa. Jälkimmäisessä hän teki yhden maalin. Seuraavan kauden hän oli lainalla saman sarjan Aston Villassa, jossa pelasi 14 ottelua Valioliigassa ja kahdeksan peliä Konferenssiliigassa. Vuonna 2024 Lenglet siirtyi vuoden pituisella sopimuksella lainalle Atlético Madridiin.
Maajoukkueura

Lenglet pelasi useissa Ranskan juniorimaajoukkueissa. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 Andorraa vastaan. Vuoden 2019 aikana hän pelasi kaikkiaan seitsemän EM-karsintaottelua ja oli niissä kaikissa kentällä alusta loppuun. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2019 Andorraa vastaan. Hän pelasi yhden puoliajan vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa. MM-karsintaotteluita hän on pelannut kolme.
Aiheesta muualla

Clément Lengletin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Barcelona – Primera División
1 ter Stegen |
2 Cubarsí |
3 Balde |
4 Araújo |
5 Martínez |
6 Gavi |
7 Torres |
8 Pedri |
9 Lewandowski |
10 Fati |
11 Raphinha |
12 Valle |
13 Peña |
14 Torre |
15 Christensen |
16 Fermín |
17 Roque |
18 Víctor |
19 Yamal |
20 Olmo |
21 de Jong |
22 Gündoğan |
23 Koundé |
24 García |
25 Lenglet |
Valmentaja Flick
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Kimpembe |
4 Varane |
5 Lenglet |
6 Pogba |
7 Griezmann |
8 Lemar |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Tolisso |
13 Kanté |
14 Rabiot |
15 Zouma |
16 Mandanda |
17 Sissoko |
18 Digne |
19 Benzema |
20 Coman |
21 Lucas |
22 Ben Yedder |
23 Maignan |
24 Dubois |
25 Koundé |
26 Thuram |
Valmentaja Deschamps
Mazlum Abdi

| Mazlum Abdi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Mazlum Kobani
Syntynyt: noin 1967
Muut tiedot
Järjestö:  Syyrian demokraattiset joukot
Mazlum Abdi (s. noin 1967) on Syyriassa toimivien Syyrian demokraattisten joukkojen (SDF) komentaja. Abdi on toimunut aikanaan  Kurdistanin työväenpuolueessa (PKK) ja Syyrian sisällissodan sytyttyä vuonna 2011 Kansan suojeluyksiköt eli YPG-järjestössä. SDF perustettiin vuonna 2015. Mazlum Abdin johtama SDF oli Yhdysvaltain liittolainen sodassa Isis-järjestöä vastaan.
Elämäkerta

Mazlum Abdin taustasta tiedetään varmasti vain vähän ja yksityiskohdista on kiistelty. Hän on käyttänyt nom de guerrea "Mazlum Kobani" ja "Mazlum Abdi" ja hän on syntynyt vuoden 1967 paikkeilla. Abdin itsensä mukaan hän toimi Kurdistanin työväenpuolueessa (PKK) ja tuli useampia kertoja Syyrian viranomaisen pidättämäksi. Hän on kuvaillut muuttaneensa aikanaan ensin Eurooppaan "poliittisiin töihin" ja myöhemmin Irakin Kurdistaniin "sotilaallisiin töihin". Turkkilaisten ja Irakilaisten viranomaislähteiden mukaan Abdi valvoi turkkilaisia turvallisuusjoukkoja vastaan tehtyjä iskuja.
Kun Syyrian sisällissota puhkesi Syyrian kurdit perustivat Kansan suojeluyksiköt eli YPG-järjestön. Siihen liittyi monia PKK:n veteraaneja, kuten Abdi. Lokakuussa 2015 Yhdysvaltojen tuella perustettiin Syyrian demokraattiset joukot  eli SDF. Mazlum Abdi nousi järjestön johtoon. SDF käsittää kurdien ohella arabeja ja kristittyjä, mutta YPG on sen hallitseva osa. Yhdysvallat tuki järjestöä, joka taisteli Isis-järjestöä vastaan ja Mazlum Abdilla sanotaan olleen tärkeä rooli Isisin hallitsemian alueiden valtaamisessa Syyriassa. Tämä on johtanut hieman monimutkaisempaan suhteeseen PKK:n kanssa, joka on kritisoinut SDF:n yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa. Turkki on puolestaan suhtautunut SDF:n PKK:n osana.
Turkki hyökkäsi SDF:n hallitsemaan Pohjois-Syyriaan lokakuussa 2019. Yhdysvallat veti pois Turkin hyökkäyksen tieltä ja lopulta varapresidentti Mike Pence välitti tulitauon, jolla Turkki perusti hallitsemansa "turva-alueen" Syyrian puolelle. SDF, Mazlum Abdi ja jotkin yhdysvaltalaispoliitikot kritisoivat Yhdysvaltojen vetäytymistä.
Syyrian presidentti Bašar al-Assadin hallinto romahti joulukuussa 2024. Kapinalliset perustivat väliaikaishallinnon presidenttinään Ahmad al-Šaraa. Mazlum Abdi allekirjoitti hänen kanssaan 10. maaliskuuta 2025 sopimuksen, jonka mukaan SDF liitettäisiin Syyrian uusiin valtiorakenteisiin.
Susanna Snellman

| Susanna Snellman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. lokakuuta 1977 (ikä 47) Helsinki
Vanhemmat:  Miia Salonen   Raimo Snellman
Lapset:  Milo Snellman
Näyttelijä
Aktiivisena:  2008–
Merkittävät roolit:  Meri (Merenneidot, Teatteri Toivon näytelmä) Saga Korkiakoski ja aiemmat sivuroolit (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
Susanna Snellman (s. 1. lokakuuta 1977 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä, juontaja ja kulttuurituottaja.
Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Modernit miehet, Ei Haukku haavaa tee ja Salatut elämät.
Hänen yksi tunnetuimmista näyttelijäntöistään lienee Birgitta Virolaisen rooli Iltalehden  nettisarjassa Kämppikset vuodelta 2014. Hän on esiintynyt samana vuonna myös Lahden Pelicansin televisiomainoksessa, joka kuvattiin Päijät-Hämeen keskussairaalan teho-osastolla. Lisäksi hän on näytellyt Merenneidot-esityksessä Teatteri Toivossa keväällä 2018.
Snellman on työskennellyt Helsingin kaupungin viestinnän ja työkulttuurin johtavana asiantuntijana, jossa hän on juontanut ja toimittanut kaupungin sisäiseen käyttöön tehtyjä TyöllisyysTV- ja Työllisyysradio-lähetyksiä syksystä 2023 lähtien. Hän on juontanut myös aiempia Helsingin kaupungille tehtyjä lähetyksiä.
Kaupungilla työskennellessään hän on kehittänyt virtuaaliohjaaja Helvin, johon on itse tehnyt myös spiikkauksia. Niitä hän on tehnyt myös muun muassa Alma Medialle.
Hänellä on myös oma improvisaation keinoin toteutettu hahmo Helmi-Simpukka, joka on kiertänyt erilaisissa kunta-alan tapahtumissa peilaten käsiteltyjä teemoja.
Hän julkaisi loppuvuodesta 2024 päivityksen, jossa kertoi jättävänsä silloisen työsisällön Helsingin kaupungilla. Alkuvuodesta 2025 hän kertoi asettuvansa ehdolle Helsingin kuntavaaleissa puolueenaan SDP.
Susanna on tehnyt omaa musiikkiaan Soundcloudiin nimellä Susie in the stars.
Koulutus ja ura

Susanna on koulutukseltaan kulttuurituottaja YAMK (master of arts and culture), joka painottuu muun muassa näyttelijäntyöhön. Alaa hän on opiskellut Metropolia-ammattikorkeakoulussa. Hän on myös kulttuurituotannon ammatillinen opettaja ja johtamisen erityisasiantuntija.
Hän on tehnyt ääninäyttelijänä mainoksia, äänikirjoja, dubbauksia sekä muita äänitöitä. Juontajana hän on tehnyt kymmeniä suoria lähetyksiä, esiintynyt muun muassa kauppakeskuksissa sekä urheilutapahtumissa.
Näyttelijänä hän on tehnyt lähinnä sivurooleja TV-sarjoissa, joista ensimmäinen oli Sydänjää-sarjassa vuonna 2008. Hän on esiintynyt myös useissa mainoksissa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Nöyryydestä | Nainen lavan takana |
| 2017 | Cosmic Legacy | Sally |
| 2023 | Jahti |  |
Filmografia > Televisio- ja nettisarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Sydänjää | Juopunut nainen |
| 2010 | Salatut elämät | Eliaksen äiti |
| 2015 | Salatut elämät | Pastori |
| 2019, 2022 | Salatut elämät | Saga Korkiakoski (esiintyy myös nimillä Hallituksen jäsen ja Hallituksen puheenjohtaja) |
| 2014 | Kämppikset | Birgitta Virolainen |
| 2019 | Modernit miehet | Laura Salovaara |
| 2024 | Modernit miehet | Palvelutalon johtaja |
| 2019 | Aallonmurtaja | Alli |
| 2019 | Sunnuntailounas | Patenttivirkailija |
| 2019 | Pientä laittoa | Naisopettaja |
| 2020 | Syke | Lääkäri |
| 2020 | Onnela | Nainen puistossa |
| 2020 | Pohjolan laki | Ritarinmäen asukas |
| 2021 | Ei haukku haavaa tee | Tarja Halonen |
| 2022 | Made in Finland | Lagerroosin sihteeri |
| 2022 | Nenäpäivä 2022 | Nenäpallo 2.0: Muutosjohtaja |
| 2022 | Nenäpäivä 2022 | Modernit miehet: Rekrytoija |
| 2024 | #Työllisyyshymyä | Unelma D. Uuni |
| 2024 | Koskinen | Hoitaja |
Filmografia > Televisiomainokset

| Vuosi | Mainos | Rooli | Slogan |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Pelicans - Sairaala | Hoitaja |  |
| 2016 | Sonera - Naturistit | Perheen äiti | Nyt mua kyllä alkoi huvituttamaan! |
| 2020 | Kitchen Joy | Lounasruokailija |  |
| 2023 | Musti ja Mirri | Marjatta-koiran omistaja | Mutta tänään herkutellaan Marjatan suosikeilla – eli näillä lohipullilla. |
| 2025 | Vaasan Koulunäkki | Äiti | Otetaanko näkkilähtö nälälle? |

Ei omaa slogania
Yksityiselämä

Susannalla on kolme lasta, joista yksi on näyttelijä Milo Snellman. Lisäksi Susannalla on myös kaksi lastenlasta ja kaksi veljeä. Hänen äitinsä on sairaanhoitaja-logoterapeutti Miia Salonen ja hänen isänsä on kultaajamestari Raimo Snellman, joka kuuluu samaan sukuhaaraan kuin J. V. Snellman.
Hän asuu perheensä kanssa Helsingin Vuosaaressa ja heillä on Into-koira. Hän harrastaa polkujuoksua, salitreenejä ja vuorikiipeilyä.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Susanna Snellman Audiospotissa.
Susanna Snellman Elonetissä.
Susanna Snellman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Japaninkeltasirkku

| Japaninkeltasirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Pajusirkut Schoeniclus
Laji::  sulphuratus
Kaksiosainen nimi
 Schoeniclus sulphuratus  (Temminck & Schlegel, 1848) 
Synonyymit
 Emberiza sulphurata 
Katso myös
   Japaninkeltasirkku Wikispeciesissä   Japaninkeltasirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninkeltasirkun munia.
Japaninkeltasirkku (Schoeniclus sulphuratus)  on aasialainen varpuslintu. Se lisääntyy vain Japanin Honshulla ja populaation koko on 2 500–10 000 yksilöä. Muuttoaikoina sitä tavataan muun muassa Korean niemimaalla, Kiinassa ja Filippiineillä, jossa se myös talvehtii.
James Bay

| James Bay |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1990 Hitchin, Iso-Britannia
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Tyylilajit:  rock, folk, soul
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Republic Records Mercury Records Virgin EMI Records
   [ ohje ]  
James Bay (s. 4. syyskuuta 1990, Hitchin, Iso-Britannia) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja muusikko.
18-vuotiaana Bay muutti Brightoniin opiskelemaan Brighton Institute of Modern Music -collegessa, jonka yksi perustajista oli Bruce Dickinson. Hän alkoi esiintyä open mic -tilaisuuksissa. Republic Records kiinnitti hänet, ja ensimmäinen EP-levy The Dark of the Morning ilmestyi vuonna 2013.
Single ”Let It Go” (2014) samannimiseltä EP-levyltä oli erityisen suosittu Australiassa ja Yhdysvalloissa, jossa se nousi Billboardin Adult Alternative Songs -listalle.
Bayn ensimmäinen albumi Chaos and the Calm (2015) myi kolminkertaisesti platinaa Isossa-Britanniassa ja platinaa Yhdysvalloissa. Suuren suosion sai single ”Hold Back the River”.
Bay voitti British Phonographic Industryn Kriitikoiden valinta -palkinnon (Critics’ Choice Award) vuonna 2015 ja Ivor Novello -palkinnon vuonna 2016. Brit Awards valitsi hänet parhaaksi brittiläiseksi miesartistiksi (British Male Solo Artist) vuonna 2016. Hän on ollut Grammy-ehdokkaana.
Valikoitu diskografia > Studioalbumit

Chaos and the Calm (2015)
Electric Light (2018)
Leap (2022)
Changes All the Time (2024)
Valikoitu diskografia > EP-levyt

The Dark of the Morning (2013)
Let It Go (2014)
Other Sides (2015)
Oh My Messy Mind (2019)
Valikoitu diskografia > Singlet

”Let It Go” (2014)
”Hold Back the River” (2014)
”Scars” (2015)
”If You Ever Want to Be in Love” (2015)
”Best Fake Smile” (2016)
”Wild Love” (2018)
”Us” (2018)
”Peer Pressure (Julia Michaelsin kanssa, 2019)
Käännös suomeksi
Jamal Musiala
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jamal Musiala Wikimedia Commonsissa
Bayern München – Saksan Bundesliiga
1 Neuer |
2 Upamecano |
3 Kim |
6 Kimmich |
7 Gnabry |
8 Goretzka |
9 Kane |
10 Sané |
11 Coman |
15 Dier |
16 Palhinha |
17 Olise |
18 Peretz |
19 Davies |
20 Ibrahimović |
21 Itō |
22 Guerreiro |
23 Boey |
25 Müller |
26 Ulreich |
27 Laimer |
28 Buchmann |
39 Tel |
42 Musiala |
44 Stanišić |
45 Pavlović |
46 Vidović |
Valmentaja Kompany
Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Neuer |
2 Rüdiger |
3 Halstenberg |
4 Ginter |
5 Hummels |
6 Kimmich |
7 Havertz |
8 Kroos |
9 Volland |
10 Gnabry |
11 Werner |
12 Leno |
13 Hofmann |
14 Musiala |
15 Süle |
16 Klostermann |
17 Neuhaus |
18 Goretzka |
19 Sané |
20 Gosens |
21 Gündoğan |
22 Trapp |
23 Can |
24 Koch |
25 Müller |
26 Günter |
Valmentaja Löw
Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Neuer |
2 Rüdiger |
3 Raum |
4 Ginter |
5 Kehrer |
6 Kimmich |
7 Havertz |
8 Goretzka |
9 Füllkrug |
10 Gnabry |
11 Götze |
12 Trapp |
13 Müller |
14 Musiala |
15 Süle |
16 Klostermann |
17 Brandt |
18 Hofmann |
19 Sané |
20 Günter |
21 Gündoğan |
22 ter Stegen |
23 Schlotterbeck |
24 Adeyemi |
25 Bella-Kotchap |
26 Moukoko |
Valmentaja Flick
Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Neuer |
2 Rüdiger |
3 Raum |
4 Tah |
5 Groß |
6 Kimmich |
7 Havertz |
8 Kroos |
9 Füllkrug |
10 Musiala |
11 Führich |
12 Baumann |
13 Müller |
14 Beier |
15 Schlotterbeck |
16 Anton |
17 Wirtz |
18 Mittelstädt |
19 Sané |
20 Henrichs |
21 Gündoğan |
22 ter Stegen |
23 Andrich |
24 Koch |
25 Can |
26 Undav |
Valmentaja Nagelsmann
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Paavo Liski

Ohjaaja Paavo Liski saattamassa Tarja Halosta katsomaan Bomban Juhlaviikkojen Kalevala-näytelmää 1987. Heidän takanaan Pekka Puska.
Paavo Antero Liski (4. heinäkuuta 1939 Vuoksela – 8. marraskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, teatterinjohtaja ja professori.
Elämä ja ura

Liski oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän aloitti ammattiteatteriuransa Turun kaupunginteatterissa 1963 näyttelijä-dramaturgina. Hän toimi 1968–1972 Kuopion Yhteisteatterissa (nyk. Kuopion kaupunginteatteri) ohjaajana ja näyttelijänä. Vuonna 1972 Liski nimitettiin vastavalmistuneen Oulun kaupunginteatterin teatterinjohtajaksi. Vuodesta 1975 Liski toimi Helsingin kaupunginteatterin johtajana. Liski jättäytyi vuonna 1983 vapaaksi taiteilijaksi. Hän ohjasi Suomen eri teattereissa ja näytteli tv- ja elokuvatuotannoissa. Hän ohjasi myös Virossa Draamateatterissa ja Marin ja Petroskoin kansallisissa teattereissa. Liski ohjasi muun muassa Kalevala-aiheisia näytelmiä.
Ennen kuolemaansa Liski näytteli draamasarjassa Salatut elämät Ulla Taalasmaan miesystävää Yrjö Merilää. Hahmon oli tarkoitus jatkaa sarjassa, mutta Liskin kuoltua myös roolihahmo kuoli. Liskin viimeiseksi elokuvaksi jäi Rock’n Roll Never Dies (2006).lähde?
Liski on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Paavo Liskin poika Petri Liski on Suomen Kansallisteatterin näyttelijä.lähde?
Palkinnot ja tunnustukset

Liski sai vuonna 2002 elämäntyöstään kirkon kulttuuripalkinnon.
Liski sai vuonna 1986 parhaan miespääosan Jussin roolistaan Rauni Mollbergin ohjaaman Tuntemattoman sotilaan Antti Rokkana.
professori 1991
Suomen Näyttelijäliiton kultainen ansiomerkki
ItTAR R
Karjalan Liiton kultainen ansiomerkki
Oulun kaupungin tunnustuspalkinto 1973
Kuopion taiteilijaseuran Minna-patsas 1971 ja 1972
Kulttuurin yrittäjävene 1974
Nurmes-palkinto 1985
Jussi-patsas 1986 (Antti Rokka, miespäärooli R. Mollbergin elokuvassa Tuntematon Sotilas)
Valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha 1986
Kajaanin Elias Lönnrot –palkinto 1990
Kirkon kulttuuripalkinto 2002
Vuoden hämäläinen 2003
Aiheesta muualla

Paavo Liski Elonetissä.
Paavo Liski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Parhaan miespääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Joel Rinne (1944)  Rauli Tuomi (1945)  Tauno Palo (1946)  Rauli Tuomi (1947)  Leif Wager (1948)  Martti Katajisto (1949)  Tauno Palo (1950)  Hannes Häyrinen (1951)  Tauno Palo (1952)  Kaarlo Halttunen (1953)  Sakari Jurkka (1954)  Heimo Lepistö (1955)  ei jaettu (1956)  ei jaettu (1957)  ei jaettu (1958)  Holger Salin (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Helge Herala (1962)  Joel Rinne (1963)  Matti Oravisto (1964)  ei jaettu (1965)  Pekka Autiovuori (1966)  Jukka Sipilä (1967)  ei jaettu (1968)  Kalevi Kahra (1969)  Eero Melasniemi (1970)  Jussi Jurkka (1971)  Mikko Niskanen (1972)  ei jaettu (1973)  Aimo Saukko (1974)  ei jaettu (1975)  Vesa-Matti Loiri, Antti Litja (1976)  Erkki Pajala, Lasse Pöysti, Vilho Siivola (1977)  Martti Kainulainen, Toivo Mäkelä (1978)  ei jaettu (1979) 
1980–1999:  Lasse Pöysti (1980)  Martti Kainulainen, Pertti Palo (1981)  Hannu Lauri, Martti Pennanen (1982)  Vesa-Matti Loiri, Kari Väänänen (1983)  Paavo Pentikäinen (1984)  ei jaettu (1985)  Paavo Liski, Risto Tuorila (1986)  Lasse Pöysti (1987)  Hannu Lauri (1988)  Kari Sorvali (1989)  Taneli Mäkelä (1990)  Matti Pellonpää (1991)  Silu Seppälä (1992)  Paavo Pentikäinen (1993)  Hannu Kivioja (1994)  Juha Veijonen (1995)  ei jaettu (1996)  Jorma Tommila (1997)  Kari Heiskanen (1998)  Pertti Koivula (1999) 
2000–2019:  Martti Suosalo (2000)  Janne Reinikainen (2001)  Martti Suosalo (2002)  Sulevi Peltola (2003)  Mikko Leppilampi (2004)  Peter Franzén (2005)  Hannu-Pekka Björkman (2006)  Janne Virtanen (2007)  Tommi Korpela (2008)  Tommi Korpela (2009)  Heikki Nousiainen (2010)  Ville Virtanen (2011)  Joonas Saartamo (2012)  Eero Ritala (2013)  Eero Aho (2014)  Antti Litja (2015)  Tommi Korpela (2016)  Jarkko Lahti (2017)  Eero Aho (2018)  Hannu-Pekka Björkman (2019) 
2020–2039:  Pekka Strang (2020)  Shahab Hosseini (2021)  Petri Poikolainen (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Sacha Boey

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sacha Boey vuonna 2021.
Syntymäaika: 13. syyskuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Montreuil, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 178 senttimetriä
Seura
Seura: Bayern München
Pelinumero: 23
Junioriseurat
2011–2012: FC Romainville
2012–2014: Red Star FC
2014–2019: Stade Rennais
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2019–2021 | Stade Rennais | 8 | (0) |
| 2020–2021 | → Dijon | 24 | (0) |
| 2021–2024 | Galatasaray | 63 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 87 | (2) |
Maajoukkue
| 2017–2018 | Ranska U17 | 1 | (0) |
| 2018–2019 | Ranska U18 | 1 | (0) |
| 2019– | Ranska U20 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. heinäkuuta 2024.
Sacha Boey (s. 13. syyskuuta 2000 Montreuil, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä.
Seurajoukkueura

Boey siirtyi Stade Rennaisin junioriakatemiaan vuonna 2014. Tätä ennen hän oli pelannut Red Star FC:n ja FC Romainvillen nuorissa.
Stade Rennaisin edustusjoukkueessa Boey teki ensiesiintymisensä 5. toukokuuta 2019 Ligue 1:n ottelussa Toulousea vastaan. Hän tuli vaihdosta kentälle Hamari Traorén tilalle ottelun 77. minuutillla. Huhtikuussa 2019 hänet kutsuttiin myös Ranskan cupin välieräotteluun Olympique Lyonia vastaan, mutta hän ei pelannut ottelussa.
Kaudella 2019–2020 Boey pelasi viidessä pääsarjaottelussa ja yhdessä Ranskan liigacupin ottelussa. Hän pelasi myös kahdessa Eurooppa-liigan ottelussa skotlantilaista Celticiä ja italialaista SS Laziota vastaan, joissa hän antoi yhden maalisyötön.
Boey siirtyi lainalle Dijoniin kaudeksi 2020–2021, jossa hän pelasi 24 pääsarjaottelua. Hän ehti pelata kauden aikana myös kahdessa pääsarjaottelussa myös Stade Rennaisin paidassa.
Heinäkuussa 2021 Boey siirtyi turkkilaisseura Galatasaray SK:hon 5,65 miljoonan euron siirtokorvauksella ja sopimuksella kauteen 2024–2025 asti. Debyyttinsä hän teki 5. elokuuta 2021 Eurooppa-liigan karsintaottelussa skotlantilaisseura St. Johnstonea vastaan. Ottelussa hän teki maalin 60. peliminuttilla. Koko kaudella 2021–2022 Boey pelasi Turkin Superliigassa 13 ottelua, Eurooppa-liigassa kolme ottelua ja Eurooppa-liigan karsinnoissa 3 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Boey teki ammattilaisuransa toisen maalin 23. huhtikuuta 2023 Turkin Superliigan ottelussa Karagümrükia vastaan. Boey pelasi kaudella 2022–2023 31 ottelua Turkin Superliigaa, joissa hän teki yhden maalin, ja kaksi ottelua Turkin cupia.
Boey onnistui maalinteossa ensimmäisessä Mestarien liigan ottelussaan FC Kööpenhaminaa vastaan 20. syyskuuta 2023. Hän pelasi Galatasarayn kaikissa kuudessa Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa. Hän pelasi kaudella myös 19 Turkin Superliigan ottelussa, joissa hän teki yhden maalin, kun vastassa oli Adana Demirspor, ja kuudessa Mestarien liigan karsintaottelussa.
Tammikuussa 2024 Boey siirtyi saksalaisseura Bayern Müncheniin vuoteen 2028 ulottuvalla sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin noin 35 miljoonaa euroa. Kaudella 2023–2024 hän ehti pelata Die Rotenin paidassa kaksi bundesliigaottelua.
Maajoukkueura

Boey on pelannut Ranskan alle 17- 18- ja 20-vuotiaiden maajoukkueessa kaikissa yhden ystävyysottelun.