stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daspletosaurus
Koko ja ulkonäkö

Daspletosauruksen pituus oli 8–9 metriä, korkeus lonkan kohdalta kolme metriä ja paino 2,8 tonnia. Kallon pituus oli 1,3 metriä.
Daspletosaurus oli tanakka ja voimakas lihansyöjä. Sillä oli kaikista tyrannosaureista suurimmat hampaat, jopa suuremmat kuin Tyrannosaurus rexillä. Jokainen hammas oli tikarimainen, kaareva ja sahalaitainen. Kuten muilla Tyrannosauridae-heimoon kuuluneilla tyrannosaureilla, myös Daspletosauruksella oli kaksi pientä, kaksisormista kättä.
Daspletosaurus on huomattavasti samankaltainen kuin Tyrannosaurus rex. Sukujen välillä on tosin tärkeitä eroja: Daspletosaurus oli pienempi ja rakenteeltaan raskaampi kuin Tyrannosaurus rex. Lisäksi Daspletosauruksella oli lyhyemmät jalat ja suhteellisesti suuremmat hampaat kuin Tyrannosaurus rexillä. Tämä on johtanut jotkut päättämään, että Daspletosaurus oli Tyrannosauruksen esi-isä, samalla kun toiset pitävät Daspletosaurusta sen alalajina, vaikka näiden kahden dinosauruksen jäänteitä ei ole löydetty samalta ajalta.
Daspletosauruksella oli myös suhteellisen massiivinen ja raskasrakenteinen kallo, jonka yhteensulautuneet nenäluut takasivat dinosaurukselle valtavan puruvoiman. Hampaat olivat pitkät ja soveltuivat luiden murskaamiseen. Kuono oli karaistu, ja silmien suojana oli luisia harjoja. Daspletosauruksen jaloissa oli kolme varvasta. Vaikka Daspletosauruksellakin oli todella pienet käsivarret, ne olivat suhteellisesti suuremmat kuin millään muulla tyrannosaurisuvulla. Daspletosauruksella oli lyhyemmät ja tukevammat jalat kuin muilla tyrannosaureilla. Daspletosauruksen häntä oli pitkä ja lihaksikas.
Daspletosaurus oli yksi ensimmäisiä tyrannosaureja, jonka solisluut kuvattiin. Aiemmin luultiin, että tyrannosaureilta puuttui nämä luiset tuet hartiavyössä. Daspletosaurus tarjoaa hyvän esimerkin tutkijoiden käyttämistä tutkimusmenetelmistä, joiden avulla he rakentavat toistensa löytöjä muodostamaan johtopäätöksen siitä, mihin ryhmään löytö kuuluu.
Fossiililöydöt

Ensimmäiset Daspletosauruksen fossiilit löydettiin Albertassa, Kanadassa vuonna 1921. Löydöt teki tuottoisa fossiilinmetsästäjä Charles Sternberg. Hän ajatteli kyseessä olevan uusi Gorgosaurus-laji, sillä Gorgosauruksen jäänteitä oli jo löydetty samalta alueelta. Sternberg antoikin dinosaurukselle nimeksi Gorgosaurus torosus. Vuonna 1970 kanadalainen Dale Russell antoi dinosaurukselle sen nykyisen nimen Daspletosaurus.
Holotyyppi on osittainen luuranko, johon kuuluu kallo, olkapää, eturaaja, lantio, reisiluu ja kaikki selkänikamat kaulasta, vartalosta ja lonkasta, sekä 11 ensimmäistä selkänikamaa hännästä. Helpottaakseen lajin määrittelyä, Dale Russell myös nimitti paratyypin dinosauruksesta, kun hän keksi sille nimen Daspletosaurus torosus vuonna 1970.
Tällä hetkellä Daspletosauruksesta tunnetaan ainakin seitsemän yksilöä, jotka kuuluvat lajiin D. torosus, sekä mahdollisia muita sukuun kuuluvia jäänteitä.
Fossiililöydöt > Daspletosaurus horneri

Vuoden 2017 alkupuolella Montanasta, Yhdysvalloista löydettiin uusi tyrannosaurilaji, jolle annettiin nimeksi Daspletosaurus horneri. Se nimettiin kuuluisan paleontologin John "Jack" Hornerin mukaan. Kyseinen laji eli noin 75–74 miljoonaa vuotta sitten. D. horneri eli D. torosuksen jälkeen.
Löydetyllä D. hornerilla on pituutta yhdeksän metriä ja korkeutta 2,2 metriä. Sillä oli leveä kuono ja pieniä sarvia. D. hornerin saaliita olivat sarvekkaat dinosaurukset (ceratopsianit), harjakkaat ankannokkaiset dinosaurukset (hadrosaurit), kupolipäiset dinosaurukset (pachycephalosaurit) ja pienemmät lihansyöjädinosaurukset.
Löydetyt fossiilit olivat säilyneet hyvin. D. hornerista löydettiin esiaikuisen yksilön kallo ja luuranko, aikuisen yksilön kallo ja luuranko, esiaikuisen yksilön osittainen alaleuka ja yksittäisiä luita esiaikuisista ja nuorista yksilöistä. D. hornerin löytämisen ansiosta tutkijat saivat lisää tietoa tyrannosaurien kallon ulkomuodosta.
Elinympäristö

Daspletosaurus eli lähellä rannikkotasankoa, jossa oli mutkittelevia jokia. Alankoalueet olivat soisia ja ylänköalueet olivat metsien peitossa. Ilmasto oli kausittainen ja kuuma. Muita alueen eläimiä oli kalat, krokotiilit, sammakkoeläimet, kilpikonnat, lihansyöjädinosaurukset kuten dromaeosaurit ja valesirppikynnet, sekä kasveja syöneet ceratopsianit, hadrosaurit ja ankylosaurit.
Ravinto

Valtavilla hampaillaan ja leuoillaan, kynnellisillä jaloillaan ja silkalla koollaan Daspletosaurus kykeni tappamaan jopa alueensa suurimpia kasvinsyöjiä. Sen on harkittu olleen aikansa kuningaspeto. Daspletosaurus oli ensimmäinen tyrannosauri, jonka suoliston sisältö saatiin tunnistettua: mahaan oli joutunut ankannokkainen hadrosauri.
Daspletosauruksen tiedetään eläneen yhdessä toisen tyrannosaurin, Gorgosauruksen kanssa. Tutkijat uskovat, että niillä oli luultavasti erilaiset saalistustavat, tai erilaiset saaliseläimet, resurssien "jakamiseksi".
Muuta

On fossiilitodisteita siitä, että Daspletosaurus oli saalista suvun eri lajien keskuudessa, tai muille suurille pedoille. Yhden Daspletosaurus-yksilön oikeasta lonkasta löytyi hammas, ja näyttää siltä, että lonkasta oli puraistu pois osa. Hampaanjälkiä löydettiin myös pitkin häntää ja jalasta: tämä ehdottaa, että saalistaja yritti vetää Daspletosaurus-yksilöä ympäriinsä tai irrottaa siltä jalan.
Joillakin Daspletosaurus torosus-yksilöillä on myös kasvojen vammoja tappeluista muiden tyrannosaurien kanssa. Vammat ovat parantuneet, joten puremasta on selvitty. Puremat ovat saattaneet tulla toiselta Daspletosaurus-lajilta, mutta tappeleminen ruuan tai paritteluoikeuksien takia on yleistä petolajeilla.
Muuta > Kasvu

Daspletosauruksen paino nousi noin 180 kilogrammaa vuodessa, 10 prosenttia sen lopullisesta aikuispainosta.
Daspletosaurus torosus verrattuna ihmiseen.
Aikuisen Daspletosaurus hornerin kallo.
Kuvitus Daspletosaurus torosuksesta nuuhkimassa ympäriinsä.
Esihistoriallisen Theran museo

| Esihistoriallisen Theran museo Μουσείο Προϊστορικής Θήρας |
| --- | --- |
 Esihistoriallisen Theran museo, taustalla Firán katedraali Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Firá, Thíra, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Perustettu:  2000
Koordinaatit:  36°25′00.2″N, 25°25′56.4″E
 fiEsihistoriallisen Theran museo 
   
Esihistoriallisen Theran museo (kreik. Μουσείο Προϊστορικής Θήρας, Mouseío Proïstorikís Thíras) on arkeologinen museo Firán kaupungissa Thíran saarella Santorínin saariryhmässä Kreikassa. Se esittelee Thíran eli muinaisen Theran saaren esihistoriallisen ajan löytöjä pääosin Akrotírin minolaisen kaupungin kaivauksilta. Löydöt ajoittuvat neoliittiselta kivikaudelta minolaiselle kaudelle 1700–1600-luvuille eaa., jolloin Thera oli merkittävä Egeanmeren alueen keskus ja Akrotírin asutus alueen merkittävimpiä kaupunkeja.
Museon rakentaminen alkoi 1970-luvun alussa ja se valmistui 1980-luvun alkupuolella. Ongelmista johtuen museon varsinainen käyttöönotto kuitenkin viivästyi. Museorakennusta uudistettiin 1999–2000 ja museo aloitti toimintansa lopulta maaliskuussa 2000. Merkittävää oli se, että monet Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa olleet Akrotírista peräisin olleet löydöt siirrettiin museoon.
Kokoelmat

Museon ensimmäisessä kerroksessa on vaihtuvia näyttelyitä ja toisessa kerroksessa pysyvä näyttely. Museon merkittävimpiin esineisiin kuuluvat Akrotírin seinämaalaukset, joista museossa ovat mm. maalaukset Afrikkalainen, Lehmät, Naiset, Papyrus, Ruusukkeet ja Siniset apinat; monet Akrotírista löydetyt minolaisen kulttuurin koriste-, kultti- ja käyttöesineet, kuten keramiikka ja korut sekä vulkaaniseen tuhkaan hautautuneista puisista huonekaluista tehdyt kipsivalokset; sekä kaupankäyntiin liittyvät esineet, kuten mitat, painot, sinetit ja lineaari-A-taulut. Kokoelmiin kuuluu myös kaupungin kaivauksissa löydettyjä muualta Egeanmeren ja itäisen Välimeren alueelta peräisin olevia esineitä, jotka todistavat asutuksen kauppayhteyksistä.
Akrotírin löydösten lisäksi museossa on aiemmista Thirasían saaren Potamóksen kaivauksista sekä muun muassa Megalochórista ja Christianín saarelta löydettyä kykladista esineistöä. Museo esittelee myös tuliperäisen Santorínin geologista historiaa, mukaan lukien Santorínin tulivuorenpurkaus ja kalderan synty sekä fossiililöydöt; sekä Akrotírin kaivausten vaiheita ja arkeologista työskentelyä.
Museon sisätiloja.
Naiset- ja Papyrus-freskot.
Siniset apinat-fresko.
Kultainen vuorikauris.
Kipsivalos vulkaaniseen tuhkaan hautautuneesta puisesta pöydästä.
Museon minolaisen keramiikan kokoelmia.
Pääskysin koristeltu astia.
Leijonanpään muotoinen rhyton.
Erikokoisia lyijypainoja.
Savisia sinettileimasimia ja niillä painettuja kuvia.
Lineaari-A-kirjoitusta sisältäviä savitaulun osia.
Akrotírin asutuksen pienoismalli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esihistoriallisen Theran museo Wikimedia Commonsissa
Flatanger

Flatanger on Norjan kunta Trøndelagin läänissä. Se rajoittuu eteläss Osenin kuntaan, idässä Namsosiin ja pohjoisessa Nærøysundin kunnan merialueisiin. Flatangerin kuntakeskus on Lauvsnesin kylä.
Kunnan alueella on monia lyhyitä ja mutkaisia vuonoja ja sen rannikolla on runsaasti saaria ja luotoja, joista suurimmat ovat Halmøya, Kvernøya ja Bjørøya. Maasto on hyvin vuoristoista, huiput 400-600 metriä merenpinnasta. Korkein huippu on Beingårdsheia (612 m).
Villan majakka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flatanger Wikimedia Commonsissa
Trøndelagin läänin kunnat
Flatanger
Frosta
Frøya
Grong
Heim
Hitra
Holtålen
Høylandet
Inderøy
Indre Fosen
Leka
Levanger
Lierne
Malvik
Melhus
Meråker
Midtre Gauldal
Namsos
Namsskogan
Nærøysund
Oppdal
Orkland
Osen
Overhalla
Rennebu
Rindal
Røros
Røyrvik
Selbu
Skaun
Snåsa
Steinkjer
Stjørdal
Trondheim
Tydal
Verdal
Ørland
Åfjord
Norjan läänit | Norja
Erittäin salainen (vuoden 1952 elokuva)

| Erittäin salainen> Top Secret |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mario Zampi
Käsikirjoittaja:   Jack Davies  Michael Pertwee 
Tuottaja:  Mario Zampi
Säveltäjä:  Stanley Black
Kuvaaja:  Stanley Pavey
Pääosat:   George Cole  Oskar Homolka  Nadia Gray 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Mario Zampi Productions  Associated British Picture Corporation 
Levittäjä:  Associated British Picture Corporation
Ensi-ilta:   Yhdistynyt kuningaskunta 19. marraskuuta 1952  Suomi 17. huhtikuuta 1953  Yhdysvallat 3. syyskuuta 1953 
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  £ 133 313 (UK)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erittäin salainen (engl. Top Secret; myös Mr. Potts Goes to Moscow) on vuonna 1952 ensi-iltansa saanut Mario Zampin ohjaama ja tuottama komediaelokuva, jonka pääosissa ovat George Cole, Oskar Homolka ja Nadia Gray.
Jack Davies ja Michael Pertwee kirjoittivat käsikirjoituksen. Komedia sai ensi-iltansa Lontoossa 19. marraskuuta vuonna 1952 kotimaassaan Britanniassa. Suomen ensi-ilta oli 17. huhtikuuta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  George Cole  | … |  George Potts   |
|  Oskar Homolka  | … |  Zekov   |
|  Nadia Gray  | … |  Tania Ivanova   |
|  Frederick Valk  | … |  Rakov   |
|  Wilfrid Hyde-White  | … |  Sir Hubert Wells   |
|  Geoffrey Sumner  | … |  Pike   |
|  Ronald Adam  | … |  Barworthin kontrolloija   |
|  Ernest Jay  | … |  Professori Layton   |
|  Edwin Styles  | … |  Barworthin tarkastaja   |
|  Richard Wattis  | … |  Barnes   |
|  Michael Medwin  | … |  Smedley   |
|  Eleanor Summerfield  | … |  Cecilia   |
|  Irene Handl  | … |  Rouva Tidmarsh   |
|  Phyllis Morris  | … |  Rouva Tweedy   |
|  Charles Goldner  | … |  Gaston   |
|  Ina De La Haye  | … |  Madame   |
|  Ronnie Stevens  | … |  Aubrey   |
|  Olaf Pooley  | … |  Professori Roblettski   |
|  Frederick Leister  | … |  Pääministeri   |
|  David Hurst  | … |  Professori Deutsch   |
|  Christopher Lee  | … |  Venäläinen agentti   |
|  Bernard Rebel  | … |  Professori Trubiev   |
Aiheesta muualla

Elokuvan nimi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan nimi Elonet.
Elokuvan nimi AllMoviessa. (englanniksi)
Elena Maróthy-Šoltésová

| Elena Maróthy-Šoltésová> Elena Maróthyová |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1855 Krupina, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 11. helmikuuta 1939 (84 vuotta) Martin, Tšekkoslovakia
Kirjailija
Äidinkieli: Slovakki
Tuotannon kieli: slovakki 
Tyylilajit:  realismi
Aiheet:  naisen asema, äitiys, Slovakia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elena Maróthy-Šoltésová (6. tammikuuta 1855 Krupina, Itävallan keisarikunta – 11. helmikuuta 1939 Martin, Tšekkoslovakia) oli slovakialainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko sekä yhteiskunnallinen aktivisti. Hän oli yksi ensimmäisistä slovakialaisista naiskirjailijoista sekä Živena-naisjärjestön pitkäaikainen puheenjohtaja.
Elämä

Elena Maróthyová syntyi luterilaisen papin perheeseen Itävaltaan kuuluneessa Keski-Slovakiassa. Hänen äitinsä kuoli nuorena, ja suhde uuteen äitipuoleen kehittyi huonoksi. Ajalleen tyypillisesti Elena kävi ensimmäiset kouluvuotensa slovakiksi mutta joutui vaihtamaan myöhemmin unkariin ja saksaan.
Vuonna 1869 Maróthyová osallistui slovakialaisten naisten asemaa ja koulutusta parantamaan pyrkineen Živena-järjestön perustamiskokoukseen. Hän nousi pian järjestön hallituksen jäseneksi ja toimi lopulta sen puheenjohtajana 1894–1927. Ylä-Unkari, johon nykyinen Slovakia suurimmilta osin kuului, oli vielä 1800-luvun lopussa maatalousvaltaista aluetta, jota Budapestin hallitus pyrki aktiivisesti unkarilaistaa. Živena halusi edistää slovakialaisten naisten sivistystä, mihin pyrittiin muun muassa opiskelijoiden rahallisella tukemisella sekä slovakinkielisten koulujen perustamisella. Jälkimmäinen ei kuitenkaan onnistunut ennen Tšekkoslovakian itsenäistymistä, kun Martiniin perustettiin ensimmäinen slovakinkielinen naisten ammattikorkeakoulu Živenan ja Maróthy-Šoltésován pitkäaikaisten ponnistusten myötä.
Vuonna 1910 Maróthy-Šoltésová perusti Živenan nimeä kantaneen aikakauslehden, jonka toiminnasta hän vastasi pitkälti yksin. Monet hänen kuuluisimmista tarinoistaan julkaistiin ensin juuri Živenassa.
Elämä > Perhe

Maróthyová meni naimisiin varakkaan kauppiaan Ľudovít Michal Šoltésin kanssa vuonna 1875 ja otti käyttöön yhdistelmänimen Maróthy-Šoltésová. Pari asui Keski-Slovakiassa Martinin kaupungissa, joka oli tähän aikaan tapahtuneen Slovakian kansallisen heräämisen keskus. Pari sai kaksi lasta, mutta molemmat kuolivat ennen vanhempiaan, mikä vaikutti syvästi Maróthy-Šoltésován myöhempään kirjalliseen tuotantoon. Viimeiset vuotensa Maróthy-Šoltésová vietti arvostettuna mutta sokeutuneena leskenä kotikaupungissaan Martinissa. Hän kuoli vuoden 1939 helmikuussa.
Poliittiset näkemykset

Maróthy-Šoltésová piti nais- ja miessukupuolia samanarvoisina. Hän ei kuitenkaan uskonut, että naisen paikka yhteiskunnassa olisi miesvaltaisilla aloilla taikka avioliiton ulkopuolella. Naisen piti hänen mukaansa olla äidillinen kaiken koossa pitävä voima niin perheessä kuin yhteiskunnassakin. Heidän tärkein tehtävänsä oli kasvattaa moraalisesti vahva jälkikasvu, jotta kansakunnan tulevaisuus olisi turvassa. Tähän tarvittiin sivistystä, joka saavutettaisiin erityisesti omalla äidinkielellä tapahtuvalla opiskelulla. Maróthy-Šoltésová siis kannatti naisten emansipaatiota, mutta ei ollut feministi termin yleisessä merkityksessä.
Tuotanto

1880-luvulla alkaneella kirjailijan urallaan Maróthy-Šoltésová käsitteli paljon oman elämänpiirinsä ilmiöitä realistisella tyylillä. Yksi hänen kuuluisimmista teoksista Moje deti käsittelee päiväkirjamaisesti lasten kasvattamista, heidän kanssaan elämistä ja ennenaikaisen menetyksen äidille tuottamaa tuskaa. Kirja on käännetty usealle eri kielelle.
Maróthy-Šoltésován tuotannossa näkyy myös slovakialainen kansallisuusaate. Hänen kirjailijan uransa kannustimia olikin slovakialaisen kulttuurin vahvistaminen aikana, jolloin unkarilaistamispolitiikka uhkasi koko kielen olemassaoloa.
Tuotanto > Valikoituja teoksia

Na dedine (’Kylässä’), novelli (1881)
V čiernickej škole, (’Čiernickejin koulussa’), novelli (1891)
Proti prúdu (’Vastavirtaan’), romaani (1894)
Moje deti (’Lapseni’), päiväkirja (1923–1924)
Sedemdesiat rokov života, (’Seitsemänkymmentä vuotta elämää’), muistelmat (1925)
Pohl'ady na literatúru (’Perspektiivejä kirjallisuuteen’), esseekokoelma (1958)
Kunnianosoitukset

Živenan yhdysvaltalainen jaosto myönsi Maróthy-Šoltésoválle Kultaisen kynän (Zlaté pero) palkinnon vuonna 1921 hänen järjestönsä hyväksi tekemästään työstä. Prahan kaupunki kunnioitti häntä vuonna 1925 kunniamerkillä. Tämän lisäksi Maróthy-Šoltésoválle myönnettiin 1930-luvulla Tšekkoslovakian Punaisen Ristin kunniajäsenyys sekä hänen kotikaupunkinsa Martinin kunniakansalaisuus.
Forsmarksån

| Forsmarksån |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Uppsala
Maakunnat:  Uppland
Kunnat:  Östhammar, Tierp
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Forsmarksånin vesistö
Pinta-ala:  375,5 km²  
Järvisyys:  5 % 
Pääuoman pituus:  53 km 
Pääuoman osuudet:  Forsmarksån ←Svarvarån ←Årböleån ←Risforsån ←Långån ←Gammelån
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Bruksdammen, Forsmark, Östhammar 
 :  60.3714°N, 18.1506°E
Laskupaikka:  Stenskär, Östhammar 
 :  60.3416°N, 18.2324°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  12 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  12 m
Pituus:  6 km  
Kaltevuus:  2 m/km
Keskiylivirtaama:  12,7 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  3,21 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,58 m³/s (MNQ) 
Muuta
Forsmarksån on Ruotsissa Uppsalan läänissä virtaava 10 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Forsmarksånin vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 376 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Kallrigafjärdeniin Forsmarkin lähellä Östhammarin kunnassa.
Käännös suomeksi
Euroopan unionin hallinto ja politiikka

Euroopan unionin hallinto ja politiikka muodostuu Euroopan unionin yhteisiksi perussopimuksin tai niitä täydentävin sopimuksin määritellyistä politiikan lohkoista. Euroopan unionin jäsenmaille yhteistä politiikkaa ovat kauppapolitiikka tulliliiton vuoksi sekä maatalouspolitiikka.
Monilla Euroopan unionin jäsenvaltioilla on lisäksi yhteinen rahapolitiikka, jota toimeenpannaan EMU:ssa euron avulla.
Forsin piiri

Forsin piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Forsin piiri (Jämtland), piiri Ragundan kunnassa
Forsin piiri (Länsi-Götanmaa), piiri Trollhättanin kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fors distrikt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
FIFA Order of Merit

FIFA Order of Merit on korkein kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jakama tunnustuspalkinto, joka myönnetään merkittävästä jalkapallon hyväksi tehdystä työstä. Palkinnon on saanut muun muassa João Havelange, Jules Rimet, Henry Kissinger, Nelson Mandela, Zico, Santiago Bernabéu, Bobby Moore, Gerd Müller, Franz Beckenbauer ja Pelé.
Aiheesta muualla

Luettelo palkinnon saaneista FIFA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
FIFA Street 2

| FIFA Street 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Vancouver
Julkaisija:  EA Sports
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  FIFA
Julkaistu:  2006
Lajityyppi:  urheilupeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3 
Alusta:  PlayStation 2 Xbox
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
FIFA Street 2 on vuonna 2006 julkaistu EA Sportsin kehittämä konsolipeli, joka on jatkoa edelliselle pelille. Peli on julkaistu mm. PlayStation 2- ja Xbox -konsoleille. Pelin kannessa esiintyy portugalilainen Cristiano Ronaldo.
Aiheesta muualla

FIFA Street 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Biopolttoaine

Fysikaalisia perusteita
Aurinko · Auringon säteily

Fotosynteesi · Kasvi · Biomassa
 Humifikaatio · Fossiloituminen
Palaminen
Fossiiliset polttoaineet
Kivihiili · Maakaasu ·
 Maaöljy:
(Bensiini · Diesel · Polttoöljy) 
· Turve
Biopolttoaineet
Bioetanoli · Biodiesel · Biokaasu · Puupelletti · Puupolttoaine · Puukaasu
Muita käsitteitä
Energiakasvi · Epätavanomainen öljy · Ydinpolttoaine
Biopolttoaine on biomassasta eli eloperäisestä aineesta valmistettu polttoaine; Biopolttoaineesta saatavaa energiaa kutsutaan bioenergiaksi. Biomassaa voidaan kuivata ja polttaa sellaisenaan tai siitä voidaan jalostaa polttoainetta kuten sokeri- ja tärkkelyspitoisista lähteistä bioetanolia tai öljypitoisista kasveista ja bioraaka-aineista biodieseliä. Liikenteen biopolttoaineiden valmistukseen kasvatetaan erityisesti maissia, sokeriruokoa ja öljypalmua.
Biopolttoaineita luokitellaan yleensä sukupolvittain: ensimmäisen sukupolven biopolttoaineissa käytetään tavallisesti elintarviketuotantoon soveltuvia raaka-aineita, kuten maissia tai sokeriruokoa. Toisen sukupolven polttoaineiden raaka-aineena käytetään pääasiassa jätettä, jossa on korkea lignoselluloosapitoisuus. Tällaisia ovat muun muassa hakkuujätteet ja puupurkutavara. Myös elintarviketeollisuuden jätteitä voidaan hyödyntää toisen sukupolven biopolttoaineeksi. Kolmannen sukupolven biopolttoaineita on kehitteillä uusista raaka-aineista, kuten levistä.
Euroopan unioni sopi vuonna 2007 niin sanotut 20–20–20-tavoitteet, joiden yhtenä osana pyritään lisäämään biopolttoaineiden osuus 10 prosenttiin liikenteen polttoaineista vuoteen 2020 mennessä.  EU-parlamentti käsitteli tammikuussa 2018 useita energia-alan lakipaketteja, joilla linjattiin EU:n toimet energia- ja ilmastopolitiikassa vuoteen 2030 saakka. Liikenteen biopolttoaineista parlamentti linjasi äänestyksessään sen puolesta, että vuonna 2030 vähintään 12 prosenttia liikenteen energiankulutuksesta kussakin jäsenmaassa täytyy kattaa uusiutuvilla energialähteillä kuten biopolttoaineilla. Palmuöljypohjaiset biopolttoaineet parlamentti näkee kuitenkin haitallisina ympäristölle.
Tuotanto maailmassa

Renewables Global Raport 2010 -raportin mukaan vuonna 2009 bioetanolia tuotettiin maailmassa 76 mrd. litraa. Tästä lähes 90 prosenttia tuotettiin Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Biodieseliä tuotettiin vastaavasti 16,6 mrd. litraa, josta EU:ssa tuotettiin puolet.
Biodieselin suurimmissa tuottajamaissa Saksassa ja Ranskassa tuotettiin vuonna 2009 30 prosenttia maailman biodieselistä. Maissista tuotettiin yli puolet maailman bioetanolista ja sokerijuurikkaasta yli kolmannes.
Polttoaineet sähkön- ja lämmöntuotannossa > Peltobiomassat

Peltobiomassat koostuvat pelloilla tai soilla kasvatetuista energiakasveista tai niiden osista. Peltobiomassaksi soveltuvat muun muassa ruokohelpi, öljykasvit ja viljakasvien osat kuten olki. Näitä voidaan käyttää polttoaineena sinällään tai niistä voidaan jalostaa kiinteitä tai nestemäisiä polttoaineita.
Polttoaineet sähkön- ja lämmöntuotannossa > Puuperäiset polttoaineet

Puuperäisiä polttoaineita ovat muun muassa halot, hakkuujäte ja puupelletit sekä erilaiset purut ja lastut. Myös kemiallisessa metsäteollisuudessa sivutuotteena syntyvä mustalipeä luetaan puuperäiseksi polttoaineeksi.
Etenkin paperiyhtiöt ovat kiinnostuneita tekemään biopolttoainetta metsien hakkuujätteistä. Hakkuujätteen ongelma on kuitenkin heterogeenisuus: siinä on paljon ravinteita kuten typpeä ja fosforia, jotka aiheuttavat ongelmia jalostuksessa myöhemmin. Etenkin puun lehdet, neulaset ja kuori ovat ongelmallisia. Hakkuujätteestä voidaankin arvioiden mukaan tehdä biopolttoaineita laajassa mittakaavassa vasta 2010-luvun loppupuolella.
Polttoaineet sähkön- ja lämmöntuotannossa > Turve

Turvetta käytetään polttoaineena voimalaitoksissa. Kasvihuonekaasulaskelmissa turve luetaan fossiiliseksi polttoaineeksi.
Polttoaineet sähkön- ja lämmöntuotannossa > Kierrätyspolttoaineet

Kierrätyspolttoaineet ovat jätettä, joka soveltuu energiantuotantoon. Kierrätyspolttoaineita poltetaan usein voimalaitoksissa yhdessä turpeen tai hiilen kanssa.