stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jeff Singer

| Jeff Singer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1971 Manchester
Muusikko
Tyylilajit:  Heavy metal, goottimetalli, Doom metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Paradise Lost (2004–2008)   Blaze (1999–2003)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jeff Singer on englantilainen rumpali, joka on soittanut viimeksi englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen riveissä. Singer soitti yhtyeessä vuodesta 2004 alkaen, mutta hänestä tehtiin virallinen jäsen vasta vuonna 2007. Ensimmäisen kerran Singer oli yhtyeen koesoitossa jo vuonna 1994, mutta tuolloin Lee Morris valittiin yhtyeen jäseneksi. Eräässä haastattelussa myöhemmin yhtyeen jäsenet Greg Mackintosh ja Nick Holmes paljastivat heidän päätyneen Singerin sijasta Morrisiin, sillä koesoitossa "Jeffillä oli vaaleanpunainen rumpusetti".
Elokuussa 2008 Singer jätti Paradise Lostin, päättäen keskittyä uuteen työhön ja perheeseensä.
Ennen Paradise Lostia Singer soitti Blaze Bayleyn Blaze -yhtyeessä vuosina 1999–2003. Muita Singerin yhtyeitä ovat olleet Marquesa, Verra Cruz, Red Shift, Mockinbird, Crow Jayne Blue, Indigo Prime, China Beach sekä Kill 2 This.
Singer on naimisissa (v. 2002, puoliso Rachael) ja yhden pojan (Charlie, s.18.11.2004) isä.
Diskografia

Kill 2 This: Another Cross To Bare (1996)
Kill 2 This: Deviate (1998)
Sean McGravy: Dumb Angel (1999)
Blaze: Silicon Messiah (2000)
Blaze: Tenth Dimension (2002)
Blaze: As Live As It Gets (2003)
City Of God: A New Spiritual Mountain (2004)
EFS: Identity (2004)
Paradise Lost: Paradise Lost (2005)
Paradise Lost: In Requiem (2007)
Aiheesta muualla

Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost
Jeff Singerin haastattelu Paradise Lostin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Paradise Lost
| --- | --- |
Albumit::   Lost Paradise  Gothic  Shades of God  Icon  Draconian Times  One Second  Host  Believe in Nothing  Symbol of Life  Paradise Lost  In Requiem  Faith Divides Us – Death Unites Us  Tragic Idol  The Plague Within  Medusa  Obsidian 
Singlet ja EP:t::   "In Dub 12"  "As I Die -EP"  "Gothic EP"  "Seals the Sense"  "The Last Time"  "Forever Failure"  "True Belief"  "Say Just Words"  "One Second"  "Permanent Solution"  "So Much Is Lost"  "Fader"  "Mouth"  "Erased"  "Forever After"  "The Enemy"  "Crucify" 
Livealbumit::   At the BBC -live  The Anatomy  Draconian Times MMXI  Live at the Roundhouse  Symphony for the Lost  Live At Rockpalast 1995  At the Mill 
Kokoelmat::   The Singles Collection  Reflection  Drown in Darkness – The Early Demos  Lost in Time  Tragic Illusion 25 
Videot ja DVD:t::   Live Death  Harmony Breaks  One Second Live  Evolve  Over the Madness  The Anatomy of Melancholy  Draconian Times MMXI
Jonathan Téhoué

Jonathan Téhoué (s. 3. elokuuta 1984) on ranskalainen jalkapallohyökkääjä. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa ja Turkissa ja siirtyi vuonna 2009 englantilaiseen ykkösliigaseuraan Leyton Orientiin, jossa hän pelasi kahden ja puolen kauden aikana 62 liigaottelua ja teki niissä 12 maalia. Maaliskuussa 2012 hänet lainattiin yhtä sarjatasoa alempana pelaavaan Swindon Towniin.
Jeff Smith

| Jeff Smith |
| --- | --- |
 Smith kirjoittamassa omistuskirjoitusta Luupäät-kokoelmaan lokakuussa 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1960 (ikä 64) McKees Rock, Pennsylvania
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  sarjakuvapiirtäjä
Aiheesta muualla
Kotisivut
Jeff Smith (s. 27. helmikuuta 1960 McKees Rock, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvasta Luupäät (engl. Bone), josta hän sai muun muassa useita Eisner-palkintoja.
Elämä ja ura

Smith syntyi McKees Rockissa, mutta perhe muutti jo hänen lapsuudessaan Columbukseen Ohioon. Smith päätti ryhtyä sarjakuvapiirtäjäksi yhdeksänvuotiaana, kun eräs luokkatoveri toi kouluun näytille Walt Kellyn Pogo-sarjakuvia. Smithin ensimmäinen julkaistu sarjakuva alkoi ilmestyä Ohion osavaltionyliopiston opiskelijalehti The Lanternissä vuonna 1982. Strippisarja Thorn esitteli myöhemmin Luupäistä tunnetut keskushenkilöt, kuten Luupään serkukset ja Venlan mummoineen.
Vuonna 1986 Smith oli mukana perustamassa Ohioon mainostuotantoon keskittynyttä Character Builders -animaatiostudiota. Hän on työskennellyt myös Disneyn animaatiostudiolla. Hänen läpimurtonsa tuli jo heti vuonna 1991 alkaneen Luupäät-sarjakuvan ensimmäisen numeron myötä. Sarjakuva ilmestyy Smithin oman kustantamon Cartoon Booksin kautta.
Luupäissä näkyy vaikutteita muun muassa Smithin lapsuuden sarjakuvista: Walt Kellyn Pogosta, Charles Schulzin Tenavista, Gary Trudeaun Doonesburysta ja Carl Barksin ankkaseikkailuista. Toisaalta hän on kertonut, että 1980-luvun keskivaiheilla ilmestyneet sarjakuvaromaanin uranuurtajat, Frank Millerin Yön ritari, Art Spiegelmanin Maus sekä Alan Mooren ja Dave Gibbonsin Vartijat, saivat hänet uskomaan, että hän voisi kertoa suuren tarinan sarjakuvan avulla. Omakustannesarjakuvalehtinä vuosina 1991–2004 julkaistusta Luupäistä tuli lopulta 1 300-sivuinen sarjakuvaromaani. Smith oli aluksi yrittänyt tarjota sarjakuvaansa isoille kustantamoille, mutta turhaan.
Vuonna 2003, Luupäiden tarinan lähetessä loppuaan, Smith alkoi työstää DC Comicsille 200-sivuista Kapteeni Marvel -tarinaa. Se julkaistiin ensin neljänä lehtenä vuonna 2007 ja koottiin sitten kovakantiseksi kirjaksi Shazam! The Monster Society of Evil.
Kapteeni Marvelin jälkeen Smith palasi omakustanteiden pariin ja aloitti varttuneemmille lukijoille suunnatun sarjakuvan RASL, joka kertoo ulottuvuushyppyihin erikoistuneesta taidevarkaasta. RASL:n ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 2008.
Smith on saanut useita palkintoja, muun muassa National Cartoonists Society Comic Book Awardin vuosina 1995, 1996, 1998 ja 2000 sekä Harvey Awardsin Best Cartoonist -palkinnon vuosina 1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2000 ja 2003.
Smith oli kutsuvieraana Helsingin sarjakuvafestivaaleilla vuonna 2004.
Aiheesta muualla

Boneville, Smithin kotisivu (englanniksi)
Jonathan Tropper

Jonathan Tropper (19. helmikuuta 1970) on yhdysvaltalainen kirjailija ja englanninkielen professori Manhattanville Collegessa.
Tropper on syntynyt New York Cityssä ja hän on opiskellut englantia New Yorkin yliopistossa. Hän työskenteli kahdeksan vuotta yrityksessä, joka valmistaa esittelytelineitä jalokiville. Kirjoitustyötä hän teki iltaisin. Tropperin ensimmäinen romaani Plan B ilmestyi vuonna 2000.
Tropperin teokset perustuvat osin hänen omiin elämänkokemuksiinsa ja käsittelevät yksinelämistä, kasvamista, avioliittoa ja esikaupungissa asumista. Häneltä on suomennettu kaksi teosta: "Kuinka lähestyä leskimiestä" (2009) ja "Seitsemän sietämättömän pitkää päivää" (2011).
Kirjailija on asettunut perheineen asumaan New Yorkiin ja kirjoittaa romaanien ohella käsikirjoituksia elokuviin ja televisio-ohjelmiin.
Jevhen Jakovenko

| Jevhen Jakovenko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. helmikuuta 1986 (ikä 38) Mykolajiv
Kansalaisuus:   Ukraina
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1993–
Painoluokka:  Kevytsarja
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  2. dan
| Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Maa:   Ukraina> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kiova 2009 | -70 kg |  |
| Ukrainan mestaruuskilpailut  | Ukrainan mestaruuskilpailut  | Ukrainan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiova 2008 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | Dnipro 2003 | -70 kg |  |
| Ukrainan Cup  | Ukrainan Cup  | Ukrainan Cup  |  |
|  Kultaa | 2008 | -70 kg |  |
| Nations Cup  | Nations Cup  | Nations Cup  |  |
|  Kultaa | Moskova 2004 |  |  |
| Valko-Venäjän Open  | Valko-Venäjän Open  | Valko-Venäjän Open  |  |
|  Kultaa | 2008 |  |  |
Jevhen Anatolijovytš Jakovenko (ukr. Євген Анатолійович Яковенко; s. 21. helmikuuta 1986 Mykolajiv) on ukrainalainen karateka. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2009.
Kilpaura

Jakovenko saavutti menestystä kotimaassaan Ukrainassa, jonka jälkeen hän otteli myös Ukrainan ulkopuolella. Jakovenko voitti ensimmäisen kansainvälisen turnauksen 2004 Moskovassa, jossa hänet palkittiin myös parhaasta ottelutekniikasta. 2008 Jakovenko voitti Valko-Venäjällä järjestetyn turnauksen.
Jakovenko saavutti toukokuussa 2009 Euroopan mestaruuden kotikisoissaan Ukrainassa. Hän voitti loppuottelussa Victor Teixeiran.
Jyrki Raekallio

Arno Jyrki Johannes Raekallio (27. maaliskuuta 1929 Raahe – 18. joulukuuta 1988 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Raekallion vanhemmat olivat lehtori Yrjö Edvard Raekallio ja Irja Tellervo Weiste ja puoliso vuodesta 1953 lääketieteen lisensiaatti Eeva Liisa Laetitia Mustakallio. Pianisti, professori Matti Raekallio on heidän poikansa. Raekallio tuli ylioppilaaksi Heinolan keskikoulun jatkoluokalta 1947 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1954. Tohtoriksi Raekallio väitteli 1961, jolloin hän sai myös oikeuslääketieteen erikoispätevyyden. Turun yliopiston oikeuslääketieteen vt. apulaisprofessori Raekallio oli vuonna 1962, yksityislääkärinä hän toimi vuodesta 1954. Raekallio oli Turun yliopiston oikeuslääketieteen professori 1963–1988. Hänen tutkimusaiheitaan olivat vammojen iän määrittäminen, alkoholikysymykset, isyyden määritys ja kuolintodistusten luotettavuus.
Juhani Seitsaari

Jaakko Juhani Seitsaari (1913–1976) oli suomalainen geologi. Hän oli Oulun yliopiston geologian ja mineralogian professori 1963–1976. Hän tutki Tampereen liuskealuetta.
Itä–Länsi-ottelu 2015

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Tiedot
Päivämäärä: 26.–28.6. 2015
Kaupunki: Hyvinkää, Suomi
Kenttä: Pihkala
Järjestäjä: Hyvinkään Tahko
Vuoden 2015 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 81. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu, joka pelattiin Hyvinkään Pihkalassa 26.–28.6. 2015.
Ottelut > Miehet

| Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | S | K |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Itä | 0 | 0 | 0 | 1 | = 1 | = 1 |  | 0 | 0 | 1 | 0 | = 1 | = 1 |  | 0 |  | = 1  | = 1  |
| Länsi | 1 | 1 | 0 | 0 | = 2 | = 2 |  | 0 | 0 | 0 | 0 | = 0 | = 0 |  | 1 |  | = 2 | = 2 |
Päivämäärä: 28. kesäkuuta 2015
Yleisöä: 4 409
Ottelut > Naiset

| Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | S | K |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Itä | 0 | 0 | 1 | 0 | = 1 | = 1 |  | 0 | 0 | 1 | 3 | = 4 | = 4 |  | 0 |  | = 1  | = 1  |
| Länsi | 3 | 1 | 0 | 0 | = 4 | = 4 |  | 0 | 1 | 1 | 0 | = 2 | = 2 |  | 1 |  | = 2 | = 2 |
Päivämäärä: 27. kesäkuuta 2015
Yleisöä: 3 197
Ottelut > Pojat

| Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | S | K |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Itä | 1 | 0 | 0 | 1 | = 2 | = 2 |  | 0 | 1 | 1 | 0 | = 2 | = 2 |  |  |  | = 0  | = 0  |
| Länsi | 3 | 0 | 2 | 0 | = 5 | = 5 |  | 0 | 0 | 0 | 2 | = 2 | = 2 |  |  |  | = 1 | = 1 |
Päivämäärä: 26. kesäkuuta 2015
Yleisöä: 842
Ottelut > Tytöt

| Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | S | K |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Itä | 0 | 2 | 1 | 0 | = 3 | = 3 |  | 0 | 1 | 1 | 3 | = 5 | = 5 |  |  |  | = 2  | = 2  |
| Länsi | 0 | 1 | 0 | 0 | = 1 | = 1 |  | 4 | 0 | 0 | 0 | = 4 | = 4 |  |  |  | = 0 | = 0 |
Päivämäärä: 27. kesäkuuta 2015
Yleisöä: 869
Ottelut > B-pojat

| Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | S | K |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Itä | 1 | 0 | 2 | 0 | = 3 | = 3 |  | 3 | 0 | 0 | 0 | = 3 | = 3 |  |  |  | = 2  | = 2  |
| Länsi | 1 | 0 | 0 | 1 | = 2 | = 2 |  | 1 | 0 | 1 | 0 | = 2 | = 2 |  |  |  | = 0 | = 0 |
Päivämäärä: 28. kesäkuuta 2015
Yleisöä: 612
Julia Beck

Julia Beck, kuva teoksesta Svenskt Porträttgalleri XX.
Augusta Lovisa Julia Beck (20. joulukuuta 1853 Tukholma – 21. syyskuuta 1935 Vaucresson, Ranska) oli ruotsalainen taidemaalari. Hänet tunnettiin myös taitavana kalligrafina.
Julia Beck syntyi Saksasta Ruotsiin muuttaneen kirjansitojan tyttäreksi. Aluksi hän autteli isänsä verstaalla, mutta vanhemmat kannustivat häntä ryhtymään taidemaalariksi. Vuonna 1872 Beck pääsi taideakatemiaan sen viisivuotiselle, ilmaiselle linjalle. Taideopinnot oli avattu myös naisille vuonna 1864. Naisilla oli samat opettajat kuin miehillä mutta eri opetustilat ja vähemmän oppitunteja. Yhdessä opiskelukaverinsa Julia Strömbergin kanssa Beck perusti Akademi-Klubbenin ja he julkaisvat Palettskrap- nimistä lehteä taidemaailman tapahtumista.
Pariisista oli 1870-luvulla tullut Euroopan johtava taidekaupunki ja vuonna 1881 sinne suuntasi myös Julia Beck. Hän kirjoittautui sisään yksityiseen Academie Julianiin, missä häntä opettivat Léon Bonnat ja Alfred Stevens. Siellä hän jakoi asunnon ja ateljeen muiden ruotsalaisten ja norjalaisten naistaiteilijoiden kanssa. Tuolloin Ranskassa suotiin ulkomaalaisille naistaideopiskelijoille vähemmän vapautta kuin miehille. Hänen töitään oli esillä Pariisin Salongissa. Hän liittyi Gretz-sur-Loingin kansainväliseen taiteilijasiirtokuntaan. Hänestä kehkeutyi tyytymätön vallitsevaan taidekäsitykseen ja -koulutukseen ja hän vaati uudistuksia.
Vuonna 1888 Beck päätti jäädä pysyvästi Ranskaan. Asuinpaikkakunnaksi valikoitui pieni Vaucressonin kaupunki. Paikasta oli hyvät yhteydet Pariisiin ja Belgiaan, missä hänellä oli näyttelyitä ja ostavaa yleisöä. Hän oli elinaikanaan tunnettu taiteilija ja hänet palkittiin Ranskan Kunnialegioonan jäsenyydellä vuotta ennen kuolemaansa. Ruotsalainen taidemaailma syrji häntä, eikä hän saanut töitään Pariisin maailmannäyttelyn Ruotsin paviljonkiin. Syntymämaassaan on hän saanut tunnustusta vasta 2010-luvulla.
Valikoituja teoksia

Poika ja tamburiini.
Jakkaralla pukeutuva nainen.
Ranskalainen maalaismaisema (1885).
Gréz par nemours (Seine et marne) (1885).
Coucher de soleil
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julia Beck Wikimedia Commonsissa
Juhani Ahon koulu

| Juhani Ahon koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Päiviönkatu 8, 74100 Iisalmi
Koordinaatit:  63.55956°N, 27.18296°E
Tyyppi:  suomenkielinen yläkoulu
Rehtori:  Auli Halonen
Luokat:  7–9
Oppilaita:  Noin 730 (2024–2025)
Verkkosivut
Juhani Ahon koulu on yläkoulu (luokka-asteet 7–9) Iisalmen kaupungissa Pohjois-Savossa. Se on kaupungin ainoa yläkoulu. Vuonna 2018 Juhani Ahon koulua kävi yhteensä 669 peruskoululaista.
2020-luvun taitteessa Juhani Ahon koulussa kaikki koululaiset saivat käyttöönsä kannettavan tietokoneen.
Iisalmen keskustassa sijaitsevan yläkoulun naapurustosta löytyvät muun muassa Iisalmen lyseo (lukio), Iisalmen uusikirkko ja Iisalmen kulttuurikeskus.
Koulurakennus valmistui 1957 arkkitehti Seppo Ruotsalaisen suunnittelemana. Siinä toimi aluksi Iisalmen tyttölyseo, jonka toiminta päättyi 1970. Rakennusta on korjattu 1981–1982 ja 2003 sekä tehty täydellinen peruskorjaus 2010–2012. Rakennuksen pohjakaava on omaksuttu Tanskasta Suomeen ja sen ideana on, että sivukäytävällisessä pohjaratkaisussa luokat sijaitsevat vain yhdellä sivulla käytävää.
Juniper Networks

| Juniper Networks |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
ISIN:  US48203R1041
Perustettu:  1996
Perustaja:  Pradeep Sindhu
Toimitusjohtaja:  Rami Rahim
Kotipaikka:  Sunnyvale, Kalifornia, Yhdysvallat
Tuotteet:  tietoliikenne- ja verkkolaitteet
Henkilöstö:  9 400
Kotisivu:  www.juniper.net
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juniper Networks on yhdysvaltalainen tietoliikenne- ja verkkolaitteiden valmistaja (erityisesti suuret TCP/IP–reitittimet ja palomuurit). Juniper Networksilla on yli 9 000 työntekijää.
Juniper Networksin pääkonttori Sunnyvalessa.
Historia

Juniper Networks perustettiin vuonna 1996 Kaliforniassa ja uudelleen vuonna 1998 Delawaressa. Se listautui Nasdaq-pörssiin 25. kesäkuuta 1999. Vuosina 1999 ja 2000 sen osake splitattiin. Vuonna 2004 Juniper Networks osti Netscreen Technologiesin 3,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin hinnalla.
Suomessa toimii tytäryhtiö Juniper Networks Finland Oy.
Tuotteet

Yrityksen tuotteissa käytettyjä käyttöjärjestelmiä:
Junos OS
ScreenOS
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
Itä–Länsi-ottelu 2014

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Tiedot
Päivämäärä: 18.–20.7.2014
Kaupunki: Seinäjoki, Suomi
Kenttä: Ilkka-areena
Vuoden 2014 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 80. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu, joka pelattiin Seinäjoen Ilkka-areenalla 18.–20. heinäkuuta 2014. Idän ja Lännen joukkueiden välinen paremmuus ratkottiin tapahtumassa viidessä sarjassa: A-pojat, B-pojat, B-tytöt, naiset ja miehet. Tapahtuman järjestelyistä vastasi Seinäjoen JymyJussit, yhdessä omistajaseurojensa Nurmon jymyn ja Seinäjoen Maila-Jussien kanssa.
Vuoden 2014 ottelu oli järjestyksessään 7. kerta kun tapahtuma järjestettiin Seinäjoella.
Kenttä

Vuoden 2014 Itä–Länsi-ottelu järjestettiin Seinäjoen Ilkka-areenalla. Stadion on valmistunut vuonna 1992 ja sen katsojakapasiteetti on 4 500 katsojaa. Kentälle tehtiin vuoden 2013–2014 aikana pieni remontti ja katsomokapasiteetti kasvoi 4 500 istumapaikkaan, joista katettuja 2 500.[lähde? ]
Tapahtuma

Tapahtuman avajaisseremoniat pidettiin lauantaina Naisten 54. ottelun yhteydessä. Juhlapuheet piti Superpesiksen hallituksen puheenjohtaja Heikki Takamäki sekä JymyJussien ja Seinäjoen kaupunginhallituksen puheenjohtaja Kimmo Heinonen. Maamme laulun lauloi nuori Miska Mäkiviita. Avausheiton suoritti Merja Riikilä. Ottelussa oli katsojia 3 670 ja se jouduttiin keskeyttämään välillä nousseen rajun ukkosen takia.
Miesten ottelussa sunnuntaina perinteisen avausheiton sijaan suoritettiin toisenlainen avaus. Tuolloin legendat kohtasivat ja Mauri Pyhälahti suoritti avaussyötön Toni Kohoselle. Avauspuheen piti Pesäpalloliiton puheenjohtaja Unto Väisänen ja maamme-laulun suoritti Milla Virta. Ottelussa oli noin 5 500 katsojaa ja se käytiin aurinkoisessa säässä.
Kokonaisuudessaan viikonlopun aikana tapahtumassa oli katsojia yhteensä 14 000 henkeä.
Ottelut > Miehet

| Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | S | K |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Itä | 0 | 0 | 0 | 0 | = 0 | = 0 |  | 1 | 0 | 1 | 0 | = 2 | = 2 |  | 0 |  | = 1  | = 1  |
| Länsi | 1 | 0 | 0 | 0 | = 1 | = 1 |  | 1 | 0 | 0 | 0 | = 1 | = 1 |  | 1 |  | = 2 | = 2 |
Ottelut > Naiset

| Joukkue |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | S | K |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Itä | 0 | 1 | 0 | 0 | = 1 | = 1 |  | 1 | 0 | 0 | 0 | = 1 | = 1 |  |  |  | = 0  | = 0  |
| Länsi | 2 | 1 | 1 | 0 | = 4 | = 4 |  | 1 | 0 | 2 | 1 | = 4 | = 4 |  |  |  | = 2 | = 2 |
Aiheesta muualla

Miesten joukkueet (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Naisten joukkueet (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Vuoden 2014 Itä–Länsi-ottelun tapahtumapaikkana on Seinäjoen Ilkka-areena.
Kaarlo Hildén (taidegraafikko)

Kaarlo Emerik Hildén (20. huhtikuuta 1886 Kymi – 5. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen taidegraafikko. Hänen töitään oli ensi kertaa julkisesti esillä vuonna 1917.
Hildén syntyi Kymissä ja eli nuoruusvuotensa Karjalan Kurkijoella ja Impilahdessa. Hänen isänsä oli lääninagronomi, ja perheen sukulaispiiriin kuuluivat muun muassa Järnefeltit, Liliukset ja Melartinit.
Hilden opiskeli 1900-luvun alussa lyhyen aikaa Taideteollisessa keskuskoulussa sekä myöhemmin A. W. Finchin oppilaana. Työskennellessään Lilius & Hertzbergin kirjapainossa hän teki opinto- ja työmatkoja Englantiin, Pohjoismaihin, Ranskaan, Espanjaan ja Sveitsiin.
Hildénin taidegrafiikka oli pääosin metalligrafiikkaa ja esitystavaltaan realistista. Hänen teoksensa olivat aiheiltaan ja tyyliltään enimmäkseen perinteisiä maisemia ja kaupunkikuvia, joissa hänellä oli taipumusta romantiikkaan. Grafiikan lisäksi Hildén maalasi runsaasti akvarelleja, joita hän ei kuitenkaan juuri asettanut näytteille. Hän käytti vesiväreillä tehtyä luonnosta usein grafiikan töittensä pohjana. Hildénin tuottelian kausi sijoittui 1940-luvulle, jolloin hän teki runsaasti Helsinki-aiheisia kaupunkikuvia ja näkymiä. Helsinkiä kuvaavista grafiikan töistä suuri osa on Punavuoresta, jossa Hildén myös asui. Hildénin töiden kohteena olivat toisaalta myös asetelmat.
Hildénillä oli hänen teostensa sovinnaisuudesta huolimatta huomattava merkitys suomalaiselle taidegrafiikalle, sillä hän hankki ja välitti grafiikan tekemiseen liittyviä tietoja ja taitoja muille suomalaisille taiteilijoille. Monet aloittelevat graafikot saivat teknistä oppia Hildénin työhuoneessa, jota kutsuttiin Hildénin akatemiaksi. Aikana, jolloin alan opetusta oli vielä niukasti, Hildénin yksityisellä opetustoiminnalla oli suuri merkitys suomalaisen taidegrafiikan kehitykseen. Hänet palkittiin vuonna 1956 Pro Finlandia -mitalilla juuri elämäntyöstään taidegrafiikan edistäjänä. Vuonna 1960 hän sai valtion taiteilijaeläkkeen.
Kaarlo Henrik Hallikorpi

Kaarlo Henrik Hallikorpi, ent. Schroeder (7. syyskuuta 1884 Joensuu – 9. syyskuuta 1934 Hämeenkylä, Helsingin pitäjä) oli suomalainen pankkivirkailija, joka oli Akateemisen Karjala-Seuran perustajia ja kunniajäsen ja toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana.
Hallikorven vanhemmat olivat sotakomissaari Aron Schroeder  ja  Matilda  Emilia  Jankowsky.  Hän tuli ylioppilaaksi  Suomalaisesta normaalilyseosta 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Opiskeltuaan  yliopistossa Besançonissa ja Jenassa ja työskenneltyään opettajana Hämeenlinnassa ja Kuopiossa Hallikorpi siirtyi liikelalalle. Vuonna 1916 hänestä tuli Tampereen Puuvillateollisuus -yhtiön kirjeenvaihtaja. Hallikorpi toimi Kansallis-Osake-Pankin virkailijana  vuodesta 1920, sekä pääkonttorissa että Raahen ja Porvoon sivukonttoreiden johtajana. Karjalaisen Osakunnan kuraattori Hallikorpi oli 1920–1923. Hän kuoli sydänkohtaukseen suojeluskunnan suunnistusharjoituksissa Hämeenkylässä syyskuussa 1934.
Professori Iivo Hallakorpi oli Hallikorven veli. Hänen puolisonsa oli Sylvi Sevon.
Kaarlo Hildén (kauppaneuvos)

Kaarlo Veli Hildén (16. helmikuuta 1902 Jämsä – 2. heinäkuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hildénin vanhemmat olivat liikennepäällikkö Karl Gustaf Hildén ja Elvira Kristina Lindholm ja puoliso vuodesta 1930 Anna Vava Marguerite Grönlund. Hildén tuli ylioppilaaksi Porvoon suomalaisesta yhteiskoulusta 1922 ja harjoitti opintoja Helsingin kauppakorkeakoulussa 1926–1928. Hän oli harjoittelija Kuusinen Oy:ssä 1928–1929, Idman Oy:n myyntipäällikkö vuodesta 1929, konttoripäällikkö ja apulaisjohtaja vuodesta 1935 ja toimitusjohtaja 1945–1955, Itsu Oy:n apulaisjohtaja vuodesta 1955 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1961–1966, Itä-Suomalainen Sähkö Oy:n apulaisjohtaja vuodesta 1955 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1961 sekä Sähkökaluste Oy:n apulaisjohtaja vuodesta 1955 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1961. Hildén oli myös Kirjapaino Oy Libriksen toimitusjohtaja 1934–1936 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hildén sai 1964.
Joutsitunturi

Näkymää Joutsitunturin laelta vuonna 2000
Joutsitunturi sijaitsee Suomen Lapissa, Sallan pohjoisosassa. Tunturin korkeus on 537 m (m.p.y.). Joutsitunturi on pyöreälakinen, jonka laki on tasaista nummea, jossa kasvaa vaihtelevasti tunturikoivua.
Aiheesta muualla

Vaellustarinoita
Joel Willans

Joel Willans Helsingin kirjamessuilla vuonna 2018
Joel Willans (s. 11 toukokuuta 1972 Iso-Britannia) on brittiläinen tekstisuunnittelija, digitaalisen markkinoinnin asiantuntija ja kirjailija.
Tausta

Willans muutti Suomeen vuonna 2002 Lontoossa tapaamansa suomalaisen tyttöystävänsä, nykyisen vaimonsa kanssa.
Ennen Suomeen muuttoa Willans ehti opiskella historiaa Lontoossa, työskennellä mainosalalla ja kirjoittaa novelleja erilaisiin lehtiin.
Suomessa hän on perustanut mainostoimiston Helsinkiin vaimonsa kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta.