stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puistotiainen
Lisääntyminen

Pesä on puunkolossa, pöntössä tai lähes minkälaisessa kolossa tahansa 1–30 metriä korkealla. Naaras munii 5–8, keskimäärin 6,5 munaa, joita se hautoo 13–17 päivää. Poikaset kuoriutuvat samanaikaisesti ja jättävät pesän lentokykyisinä 17–18 päivää vanhoina. Ne saattavat joskus auttaa vanhempiaan toisen pesyeen poikasten hoidossa myöhemmin kesällä.
Ravinto

Puistotiaisen ruokavalio koostuu hyönteisistä, hämähäkeistä ja muista pienistä selkärangattomista sekä marjoista ja siemenistä.
Pokémon Scarlet ja Violet

| Pokémon Scarlet Pokémon Violet |
| --- | --- |
 Pokémon Scarletin ja Violetin kansikuvat. Kuvissa on Pokémon-hahmot Koraidon ja Miraidon.
Kehittäjä:  Game Freak
Julkaisija:  Nintendo The Pokémon Company
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Shigeru Ōmori
Pelisarja:  Pokémon
Julkaistu:  18. marraskuuta 2022
Lajityyppi:  Roolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, Monipeli
Ikäluokitus:  PEGI 7  USK 6 
Alusta:  Nintendo Switch
Jakelumuoto:  pelimoduuli digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Pokémon Scarlet ja Pokémon Violet ovat Game Freak -yhtiön tekemän Pokémon-videopelien pääsarjan osia, jotka muodostavat pelisarjan yhdeksännen sukupolven. Pelit julkaistiin maailmanlaajuisesti 18. marraskuuta 2022 ja ne sijoittuvat Iberian niemimaata muistuttavalle Paldea-alueelle. Pelien aloituspokémonit ovat ruohotyypin Sprigatito, tulityypin Fuecoco ja vesityypin Quaxly. Pelien maskotit ja legendaariset pokémonit ovat Koraidon (Scarlet) ja Miraidon (Violet). Scarletissa ja Violetissa on saatavilla 400 eri pokémonia, joista 105 ovat Paldeassa esiteltyjä uusia lajeja. Pelille julkaistiin vuonna 2023 kaksiosainen maksullinen digitaalinen lisäosa nimeltä The Hidden Treasure of Area Zero. Se julkaistiin kahtena erillisenä osana, nimiltään The Teal Mask ja The Indigo Disk, jotka sijoittuvat Japanin Tōhoku-aluetta muistuttavalle Kitakami-alueelle sekä keskellä pelisarjan viidennestä sukupolvesta tutun Unova-alueen meriä sijaitsevaan Blueberry-akatemiaan. Tammikuussa 2024 lisäosalle julkaistiin myös epilogi nimeltä Mochi Mayhem.
Uudet ominaisuudet

Toisin kuin aiemmissa Pokémon-peleissä, Scarletissa ja Violetissa on avoin pelimaailma, eikä kaupunkien ja villien pokémonien asuinsijojen välillä ole rajoja. Pelaaja voi myös matkustaa kävelemisen lisäksi jommalla kummalla kahdesta legendaarisesta pokémonista: Koraidon tai Miraidon, tai myös pokémonilla nimeltä Cyclizar. Pelissä esitellään myös mekaniikka nimeltä ”Let's Go”, jossa pelaajan pokémon voi liikkua vapaasti tämän mukana poképallonsa ulkopuolella ja automaattisesti taistella villejä pokémoneja vastaan. Lisäksi peliä on mahdollista pelata enintään neljän pelaajan monipelinä. Toisin kuin aiemmissä pääsarjan peleissä, tässä pelissä on mahdollista otella salijohtajia vastaan vapaavalintaisessa järjestyksessä.
Pelissä esitellään myös Terastal, ilmiö, jolla voi muuttaa pokémonien kristalliseksi ja muuttaa tämän alkuperäisen pokémontyypin Tera-tyypiksi. Tera-tyyppi vahvistaa pokémonin samaa tyyppiä olevia liikkeitä, ja tehostus on vielä suurempi, jos Tera-tyyppi on sama, kuin jompikumpi pokémonin alkuperäisistä tyypeistä. Pokémonilla voi olla vain yksi Tera-tyyppi, joten kaksityyppiset pokémonit muuttuvat Terastal-ilmiöllä yksityyppisiksi. Jos pokémon osaa normaalityypin liikkeen nimeltä Tera Blast, se muuttuu Terastalin yhteydessä saman tyypin liikkeeksi kuin pokémonin Tera-tyyppi.
The Hidden Treasure of Area Zero

The Hidden Treasure of Area Zero on kaksiosainen lisäosa Pokémon Scarletille ja Violetille, joka julkaistiin kahtena erillisenä osalta, nimiltään The Teal Mask ja The Indigo Disk.
The Hidden Treasure of Area Zero > The Teal Mask

The Teal Mask julkaistiin 13. syyskuuta 2023 ja sen maskottina on legendaarinen pokémon Ogerpon, jonka Terastal-muodot poikkeavat täysin muiden pokémonien Terastal-muodoista. Muita lisäosan tässä osassa esiteltäviä pokémoneja ovat Applinin uusi vaihtoehtoinen kehitysmuoto Dipplin, Poltchageist ja sen kehitysmuoto Sinistcha, sekä Uskollisen kolmikon (engl. Loyal Three) legendaariset pokémonit Okidogi, Munkidori ja Fezandipiti. Näiden lisäksi The Teal Mask toi peliin edellisistä sukupolvista 193 pokémon-lajia, jotka eivät olleet alun perin saatavilla Scarletissa ja Violetissa.
The Hidden Treasure of Area Zero > The Indigo Disk

The Indigo Disk julkaistiin 14. joulukuuta 2023 ja sen maskottina on legendaarinen pokémon Terapagos, joka on kaiken Terastal-energian lähde. Muita lisäosan tässä osassa esiteltäviä pokémoneja ovat Dipplinin seuraava muoto Hydrapple, Duraludonin kehitysmuoto Archaludon, sekä paradoksipokémonit Gouging Fire, Raging Bolt, Iron Boudler ja Iron Crown. Näiden lisäksi The Indigo Disk toi peliin edellisistä sukupolvista 235 pokémon-lajia, jotka eivät olleet alun perin saatavilla Scarletissa, Violetissa ja The Teal Maskissa.
The Hidden Treasure of Area Zero > Mochi Mayhem

Epilogi nimeltä Mochi Mayhem julkaistiin 11. tammikuuta 2024. Se toi peliin myyttisen pokémonin nimeltä Pecharunt.
The Hidden Treasure of Area Zero > Mochi Mayhem > Juoni

Protagonisti saa Kieranilta kirjeen ja liput, joilla hän, Arven, Penny ja Nemona matkustavat Kitakamiin. Kieran selittää, että Carmine on käyttäytynyt omituisesti. Myöhemmin samana yönä, Nemona katoaa, ja hän ja kyläläiset ovat alkaneet käyttäytyä samalla tavalla oudosti kuin Carmine. Syyksi meidän käytökseensä paljastuu oudonlainen mochi, jota he olivat syöneet. Protagonisti, Kieran, Penny ja Arven kohtaavat myyttisen pokémonin nimeltä Pecharunt, jonka uskottiin kauan sitten olleen vastuussa Uskollisen kolmikon käytöksestä. Pecharunt aivopesee Arvenin ja Pennyn syöttämällä näille mochia väkisin, ja pakottaa nämä myös ottelemaan protagonistia ja Kierania vastaan. Protagonistin ja Kieranin voitettua ottelun, Pecharunt pakanee. He seuraavat tätä, ja Pecharunt manipuloi Nemonan ottelemaan protagonistia vastaan. Protagonistin voitettua, Pecharunt ottelee itse, mutta protagonisti voittaa ja pyydystää sen, vapauttaen kyläläiset ja ystävänsä sen aivopesusta. Muutaman päivän kuluttua, Carmine ja Kieran palaavat Blueberry-akatemiaan, kunes taas protagonisti ja hänen ystävänsä palaavat Paldeaan.
The Teal Maskin logo.
The Indigo Diskin logo.
Rapajärvi (Savitaipale, Ruippo)

| Rapajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Savitaipale
Koordinaatit:  61°04′53″N, 27°35′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  oja Tikanjokeen 
Järvinumero:  14.195.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  77,1 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  430 m  
Rantaviiva:  3,103 km  
Pinta-ala:  38,7 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRapajärvi 
Rapajärvi  on Etelä-Karjalassa Savitaipaleella Ruippon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 39 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Avarajoen valuma-alueeseen (14.195) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 77,1 metriä mpy.
Siegfried Brietzke

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Brietzke toinen vasemmalta |  Brietzke toinen vasemmalta |  Brietzke toinen vasemmalta |  |
Maa:   Itä-Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten soutu
|  Kultaa | München 1972 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | perämiehetön nelikko |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | perämiehetön nelikko |  |
Siegfried Brietzke (s. 12. kesäkuuta 1952 Rostock) on saksalainen entinen soutaja ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Wolfgang Magerin kanssa perämiehettömässä kaksikossa vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä. Perämiehettömässä nelikossa hän oli mukana voittamassa kultaa kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa ja 1980 Moskovassa.
Brietzke voitti myös soudun maailmanmestaruuden perämiehettömässä nelikossa vuosina 1977 ja 1979. Lisäksi hän saavutti maailmanmestaruuden perämiehettömässä kaksikossa vuonna 1975.
Selviytyjät (elokuva)

| Selviytyjät |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Thu Nga Vu-Lilja Juho Lilja
Käsikirjoittaja:  Thu Nga Vu-Lilja Juho Lilja
Tuottaja:  Pertti Veijalainen
Säveltäjä:  Huu Phuc Dang Nhat Tan Vu
Kuvaaja:  Sy Khoa Nguyen Sy Bang Nguyen Viet Tuan Trinh
Leikkaaja:  Pauliina Punkki Sanna Liinamaa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Illume
Ensi-ilta:  2010
Kesto:  55 minuuttia
Alkuperäiskieli:  vietnam
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Selviytyjät on Thu Nga Vu-Liljan ja Juho Liljan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2010.
Elokuva kertoo pienessä vietnamilaisessa kylässä asuvasta romumetallikauppaa pitävästä sotaveteraanista sekä paikallisesta metallivalimon johtajasta, jotka yrittävät saada toimeentuloa Vietnamin omaksuessa markkinataloutta.
Siegfried Buback

Siegfried Buback, 1976.
Siegfried Buback (3. tammikuuta 1920 Wilsdruff, Saksa – 7. huhtikuuta 1977 Karlsruhe, Länsi-Saksa) oli länsisaksalainen tuomari ja yleinen syyttäjä, jonka Baader-Meinhof ryhmä surmasi 7. huhtikuuta vuonna 1977 Karlsruhessa. Hän toimi valtionsyyttäjänä (Generalbundesanwalt) vuosina 1974–1977.
Bubackin ajaessa töihin kaksi miestä ajoi moottoripyörällä auton viereen ja ampui. Buback ja autonkuljettaja Georg Göbel sekä oikeuden virkamies Georg Wurster kuolivat kadulle Karlsruhessa. Murhaajat katosivat nopeasti paikalta. Kaupungin laidalta löydettiin myöhemmin Suzuki-merkkinen moottoripyörä.
Muistokivi Karlsruhessa.
Murhan tekijäksi ilmoittautui RAF:n ryhmä Kommando Ulrike Meinhof. Laukausten ampujasta ei ole tietoa, mutta kolme RAF:n jäsentä, Knut Folkerts, Christian Klar ja Brigitte Mohnhaupt, tuomittiin murhaan osallisina elinkautisiin rangaistuksiin. Bubackin murhan taustaryhmässä toiminut Verena Becker pidätettiin 27. elokuuta 2009, kun kirjeistä löytyneiden dna-näytteiden todettiin yhdistävän hänet murhan valmisteluun. Becker sai vuonna 1977 elinkautisen tuomion poliisien murhayrityksestä, mutta hänet armahdettiin 1989.
Heti Bubackin murhan jälkeen Länsi-Saksan poliisi julisti yleisen hälytyksen koko Liittotasavallassa. Molemmat oikeistopuolueet CDU ja CSU syyttivät epäsuorasti sosialidemokraattista hallitusta murhasta.[lähde? ] Ruotsin poliisi antoi 9. huhtikuuta yleishälytyksen, koska kolmen Baader-Meinhofin ryhmän jäsenen oletettiin paenneen Ruotsiin.
Tuolloin jo vangitun RAF:n entisen asianajajan, sittemmin aktiivisen jäsenen Siegfried Haagin oletetaan toimineen taustalla. Haas vapautettiin 1987.
Reyes Estévez

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Reyes Estévez |  Reyes Estévez |  Reyes Estévez |  |
Maa:   Espanja
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ateena 1997 | 1 500 metriä |  |
|  Pronssia | Sevilla 1999 | 1 500 metriä |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lissabon 2001 | 1 500 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1998 | 1 500 metriä |  |
|  Hopeaa | München 2002 | 1 500 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Madrid 2005 | 1 500 metriä |  |
|  Pronssia | Madrid 2005 | 3 000 metriä |  |
Reyes Estévez López (s. 2. elokuuta 1976 Cornellà de Llobregat, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen keskimatkojen juoksija.
Estévez voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 1 500 metrin juoksussa vuonna 1993. Seuraavana vuonna hän oli Budapestin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa kahdeksas ja Lissabonin nuorten MM-kisoissa 1 500 metrillä neljäs ajalla 3.42,98. Hän voitti jälleen nuorten EM-kultaa 1995. Vuonna 1996 Estévez karsiutui Atlantan olympialaisissa välierissä ajalla 3.39,44. Seuraavana vuonna hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden ja juoksi Ateenan MM-kisoissa kolmanneksi ajalla 3.37,26.
Estévez sijoittui Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa 1998 lyhyellä matkalla kuudenneksikymmenenneksineljänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 1 500 metrillä EM-kultaa Budapestin EM-kisoissa. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän voitti toistamiseen MM-pronssia ajalla 3.30,57. Vuonna 2001 Estévez voitti hopeaa Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli viides. Seuraavana vuonna hän voitti EM-hopeaa Münchenin EM-kisoissa ja juoksi kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa toiseksi.
Estévez oli Pariisin MM-kisoissa 2003 1 500 metrillä kuudes. Hän voitti samalla matkalla maansa mestaruuden vuonna 2004. Ateenan olympialaisissa hän oli seitsemäs. 2005 hän voitti sisäratojen EM-kisoissa pronssia sekä 1 500 että 3 000 metrin juoksussa. Helsingin MM-kisoissa hän oli yhdestoista. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui alkuerissä ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 välierissä. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli neljäs.
Estévez voitti Espanjan mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1997, 1998 ja 2004.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 metrin juoksu: 1.46,90 (1996)
1 000 metrin juoksu: 2.17,45 (2000)
1 500 metrin juoksu: 3.30,57 (1999)
Mailin juoksu: 3.51,82 (2002)
2 000 metrin juoksu: 5.05,68 (2004)
3 000 metrin juoksu: 7.37,93 (2009)
1 500 metrin juoksu: 3.36,51 (2005)
Mailin juoksu: 3.53,49 (2001)
3 000 metrin juoksu: 7.43,80 (2005)
Selvitys oikeuskanslerille

| Selvitys oikeuskanslerille |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jouko Turkka
Kansitaiteilija:  Marjatta Saastamoinen
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1984
Sivumäärä:  164 s.
ISBN:  951-1-08165-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Selvitys oikeuskanslerille on Jouko Turkan romaani, joka ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1984.
Kirjan takakannessa kerrotaan kirjan taustoista seuraavasti:
Jouko Turkan, maamme kiistellyimmän ohjaajan ja varmasti Teatterikoulun historian pelätyimmän rehtorin käyttämät menetelmät aiheuttivat vuonna 1983 kantelun oikeuskanslerille, sillä seurauksella että oikeuskansleri lähetti Teatterikoululle kyselyn. Mihinkään oikeudellisiin seuraamuksiin kysely ei johtanut, mutta asia jäi Turkan mieleen.
Romaanin ensimmäisille sivuille on liitetty kopiot alkuperäisestä kantelusta sekä oikeuskanslerin kyselystä. Tämän jälkeen alkaa varsinainen romaani, selvitys oikeuskanslerille, jonka Turkka aloittaa:
Herra Oikeuskansleri, luulin että te ahdistitte minua lain tähden. Nyt näen että teitte sen elämän tähden. Kiitän kaikesta millä yrititte suojella minua itseltäni ja ympäristöäni minulta. Pyydän saada katua.
Romaanin päähenkilöinä toimivat Turkka itse ja hänen läheisensä, mutta kirjassa fakta ja fiktio sekoittuvat vääjäämättä toisiinsa.
Siihtala

PKO:n pääkonttori ja Siihtalan ABC-asema.
Siihtalan vanhaa ja uutta rakennuskantaa.
Näkymä Joensuun rautatiesillalta Siihtalan rivitalojen suuntaan.
Siihtala on Joensuun kaupunginosa, joka sijaitsee keskustan ja Mutalan välissä. Pieksämäelle, Siilinjärvelle ja Kontiomäelle kulkeva rautatie jakaa kaupunginosan kahteen osaan: liikealueeseen ja asuinalueeseen. Siihtalaa rajaa etelässä Pielisjoki, lounaassa Rauhankatu, lännessä valtatie 6 sekä pohjoisessa ja idässä valtatie 9.
Kaupunginosan asuinrakennukset ovat pääasiassa pienkerrostaloja sekä rivi- ja omakotitaloja. Vuonna 2022 asukkaita oli 468. Siihtalassa on vauraita taloja, ja se on arvostettu asuinalue.[lähde? ]
Siihtalassa ovat muun muassa Joensuun hautausmaa, Pohjois-Karjalan Osuuskaupan pääkonttori ja ABC-asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siihtala Wikimedia Commonsissa
Selviytyjä

| Selviytyjä> Survivorman |
| --- | --- |
Tyyli:  Dokumentti, Selviytyminen
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Les Stroud
Pääosissa:  Les Stroud
Alkuperämaa:   Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Discovery Channel
Esitetty:  24. marraskuuta 2004 –
Jaksoja:  35
Tuotanto
Tuottaja(t):  Les Stroud
Ohjaaja(t):  Les Stroud
Käsikirjoittaja(t):  Les Stroud
Tuotantoyhtiö(t):  Cream Productions Wilderness Spirit Productions
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Selviytyjä (engl. Survivorman) on tv-sarja, jota juontaa kanadalainen Les Stroud. Sarjaa esitetään Discovery Channelilla.
Ohjelmassa Les Stroud jätetään erilaisille alueille yksin selviytymään viikon ajaksi. Ohjelmassa hän on muun muassa ollut Alaskassa, merellä, Kalaharin aavikolla, Labradorilla ja Amazonissa. Jaksoja on tähän mennessä kuvattu 35.
Stroudilla ei ole retkillään mitään muuta mukana kuin kamerat, satelliittipuhelin (vain hätätapauksia varten), kirves, muutama "jokapäiväinen" tavara, vaatteet, huuliharppu ja linkkuveitsi tai monitoimityökalu. Tehtävää vaikeuttaa se, että hän joutuu itse myös kuvaamaan koko matkan mukanaan useampi kamera.
Ohjelmassa Stroud selviytyy erilaisin keinoin lähes täysin luonnon antimien avulla, esimerkiksi kalastamalla tai metsästämällä. Hänelle on myös saatettu antaa mukaan rikkimenneitä varusteita joita hän voi käyttää hyödykseen. Ohjelman idea onkin simuloida erilaisia tapaturmia, kuten lentokoneonnettomuutta tai karille ajautumista.
Sihvo

Sihvo voi tarkoittaa:
Sihvo, kylä Lemillä
Ryhmä Sihvo, talvisodan aikana perustettu suomalainen sotaväenosasto
Sukunimi

Aarne Sihvo (1889–1963), jalkaväenkenraali (jääkäri)
Aarno Sihvo (1922–1991), kenraaliluutnantti, Jussi Sihvon poika
Armas Sihvo (1889–1918), jääkärivääpeli
Hannes Sihvo (1942–2003), kirjallisuustieteilijä, historioitsija ja professori
Ilmari Sihvo (1895–1964), jääkärikapteeni
Jouko Sihvo (s. 1931), tuomiorovasti ja professori, Kirkon tutkimuskeskuksen johtaja,
Johannes (Jussi) Sihvo (1892–1949), jääkärikenraalimajuri
Kustaa Sihvo (1900–1940), majuri ja ilmavoimien esikuntapäällikkö
Marketta Sihvo (s. 1941), puhe- ja ääniterapian kehittäjä
Otto Sihvo (s. 1998), e-urheilija
Sam Sihvo (1892–1927), säveltäjä, kirjailija, jääkärivänrikki
Sami Sihvo (s. 1932 ), kenraalimajuri, Jussi Sihvon poika
Tauno Sihvo (1887–1967), jääkärivänrikki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sihvo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Reality Killed the Video Star

| Reality Killed the Video Star Robbie Williams |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2008 – elokuu 2009
 Studio : Sarm Studios ja Angel Studios (Lontoo, Iso-Britannia); Sarm West Coast ja Capitol Studios (Los Angeles, Kalifornia)
 Julkaistu: 6. marraskuuta 2009
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Trevor Horn
 Tyylilaji: pop rock, dance-rock, vaihtoehtorock, adult contemporary music
 Kesto: 50.07 (Standard edition) 55.05 (Digital Download)
 Levy-yhtiö: Virgin
Listasijoitukset
  3.  160.
Robbie Williamsin muut julkaisut
| Rudebox 2006 | Reality Killed the Video Star 2009 | In and Out of Consciousness: The Greatest Hits 1990–2010 2010 |
Singlet albumilta Reality Killed the Video Star
 ”Bodies” Julkaistu: 12. lokakuuta 2009  ”You Know Me” Julkaistu: 7. joulukuuta 2009  ”Morning Sun” Julkaistu: 8. maaliskuuta 2010  ”Last Days of Disco” Julkaistu: 5. lokakuuta (Vain Yhdysvallat)
Reality Killed the Video Star on brittiläisen Robbie Williamsin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin 9. marraskuuta 2009.

Studioalbumi on Robbien ensimmäinen yli kolmeen vuoteen.
Albumi on äänitetty Lontoossa, Englannissa ja sen julkaiseva levy-yhtiö on EMI. Albumin nimi luo selkeän jatkumon tuottaja Trevor Hornin The Buggles -yhtyeen hittiin Video Killed the Radio Star.
Suomessa albumi meni ensimmäisellä listaviikollaan sijalle 9 ja parhaimmillaan albumi oli Suomen albumilistan sijalla 3. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 160.
Kappaleet

Morning Sun – 4.06
Bodies – 4.04
You Know Me – 4.21
Blasphemy – 4.18
Do You Mind – 4.06
Last Days of Disco – 4.50
Somewhere – 1.01
Deceptacon – 5.01
Starstruck – 5.21
Difficult for Weirdos – 4.29
Superblind – 4.46
Won't Do That – 3.38
Morning Sun (Reprise) – 1.22
Arizona (vain Japanissa ja digitaalisena)
Arvostelut

AllMusic:
The Guardian:
Aiheesta muualla

Reality Killed the Video Star discogs.com -sivustolla
Really (albumi)

| Really J>  J. Cale |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhtikuu – heinäkuu 1972
 Julkaistu: 1972
 Tuottaja(t): Audie Ashworth
 Tyylilaji: Blues
 Kesto: 30.55
 Levy-yhtiö: Mercury Records
J. J. Calen muut julkaisut
| Naturally 1972 | Really 1973 | Okie 1974 |
Really on J. J. Calen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1972. Albumi äänitettiin vuonna 1972 Muscle Shoalsissa Alabamassa ja Nashvillessa Tennesseessä.
Kappalelista

Kaikki kappaleet säveltänyt J. J. Cale ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Lies |  | 2.56 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Everything Will Be Alright |  | 3.14 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | I'll Kiss the World Goodbye |  | 1.47 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Changes |  | 2.25 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Right Down Here |  | 3.15 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | If You're Ever in Oklahoma |  | 2.06 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ridin' Home |  | 2.39 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Goin' Down | Don Nix | 3.00 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Soulin' |  | 2.19 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Playing in the Street |  | 1.51 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Mojo | Morganfield | 2.29 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Louisiana Women |  | 2.56 |  |  |  |  |  |  |
Muusikot

J. J. Cale – kitara, laulu
Barry Beckett – piano
Bill Boatman – kitara
David Briggs – piano
Kenneth A. Buttrey – rummut
Jimmy Capps – kitara
Vassar Clements – viulu
Kossie Gardner – urut
Mac Gayden – kitara
Gary Gilmore – basso
Roger Hawkins – rummut
Bob Holmes - harmonialaulu
David Hood – basso
Bill Humble - pasuuna
Jimmy Johnson – kitara
Jim Karstein – rummut
Charlie McCoy – huuliharppu
Farrell Morris - lyömäsoittimet, congarummut, rummut
Bob Phillips – trumpetti
Norbert Putnam – basso
Bob Ray – basso
Norman Ray Bass - saksofoni, laulu
Don Sheffield - trumpetti
George Soulé – rummut
Robert Tarrant – congarummut
Bobby Woods – piano
Joe Zinkan – basso
Aiheesta muualla

J. J. Cale – Really Allmusicissa (englanniksi)
J. J. Cale – Really Discogsissa (englanniksi)
Reyare Thomas

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Reyare Thomas Rion olympialaisissa vuonna 2016. |  Reyare Thomas Rion olympialaisissa vuonna 2016. |  Reyare Thomas Rion olympialaisissa vuonna 2016. |  |
Maa:  Trinidad ja Tobago
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | 4 × 100 metriä |  |
Reyare Thomas (s. 23. marraskuuta 1987) on trinidadtobagolainen pikajuoksija
Thomas juoksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 kolmannen osuuden pronssia saaneessa Trinidad-Tobagon 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Samojen kisojen 200 metrin juoksussa hän karsiutui välierissä. Viestijuoksun MM-kilpailuissa hän sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä 2014. Pan-Amerikan kisoissa 2015 hän oli 200 metrillä seitsemäs.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,22 | Port of Spain | 27. kesäkuuta 2015 |
| 200 m | 22,82 | Port of Spain | 11. heinäkuuta 2015 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m] | 7,37 | Charleston | 3. helmikuuta 2012 |
| 200 m | 23,51 | Birmingham | 9. maaliskuuta 2013 |
Realms of the Ungodly

| Realms of the Ungodly Condemned |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Seahorse Sound Studios
 Julkaistu: 8. marraskuuta 2011
 Tuottaja(t): Samur Khouja
 Tyylilaji: brutaali death metal
 Kesto: 32.54
 Levy-yhtiö: Unique Leader Records
Condemnedin muut julkaisut
| Desecrate the Vile 2007 | Realms of the Ungodly 2011 | His Divine Shadow 2017 |
Realms of the Ungodly on Condemnedin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2011.