Kyröskosken taistelu
Taistelut Kyröskoskella

Punaisten rintamapäällikkö Leinonen sai asemasotavaiheen aikana vahvistukseksi 600 Turun seudun punakaartilaista, jonka jälkeen hänen komennossaan oli 1 600–2 000 miestä, Heillä oli käytössään seitsemän tykkiä ja ainakin yksitoista konekivääriä. Leinosen apuna oli myös rintamalla taistelleita venäläisiä johtanut upseeri A. Sokolov.
Eversti Linderillä oli käytössään noin 1 050 miestä, jotka hän jakoi kolmeen osastoon. Kapteeni Aleksander Pellin johtaman 350 miehen osaston tehtäväksi tuli kiertää Järvenkylänjärvi ja iskeä punaisten selustaan lännestä käsin. Varsinainen hyökkäysosasto koostui majuri Walter von Gerichin johtamasta 500:a Turun pataljoonan miehestä, jotka iskivät punaisten Kyröskoskenharjulla sijaitsevia pääpuolustuslinjoja vastaan pohjoisesta. Kolmannen osaston Linder jätti reserviksi. Ruotsalaisen kapteenin Ivar Enhörningin johtama tykistö oli asemissa Järvenkylänjärven länsipuolella.
Linderin avuksi tuli myös ruotsalaisen everstin Harald Hjalmarsonin johtama osasto, jonka tehtäväksi tuli Viljakkalan valtaus. Alueella taisteltiin jo 22. maaliskuuta, jolloin punaiset onnistuivat torjumaan Hjalmarsonin hyökkäyksen. Taistelun aikana Viljakkalan kirkonkylä tyhjennettiin ja seuraavan aamupäivän aikana suurin osa punaista vetäytyi Kyröskoskelle.
Hyökkäys Kyröskoskelle käynnistyi iltapäivällä 23. maaliskuuta. Järvenkylänjärven eteläpäähän kiertänyt kapteeni Pellin kolmesta komppaniasta muodostettu osasto kohtasi punaisten etuvartiona toimineen Ossi Johanssonin komentaman Helsingin punakaartin komppanian noin kello 17, jonka jälkeen myös päähyökkäys lähti liikkeelle Järvenkylästä Kyröskosken suuntaan. Johanssonin komppania hajosi konekiväärimiehistön kaaduttua ja näin valkoiset pääsivät vapaasti etenemään Kyröskoskelle johtavalle maantielle.
Punaiset luulivat Pellin osaston olevan pääjoukko, minkä vuoksi he eivät huomanneet valkoisten hyökkäävän myös pohjoisesta. Ikaalisten maantietä pitkin edennyt Gerichin osasto saavutti nopeasti punaisten Nuutissa sijainneet asemat, ja kiivaasta vastarinnasta huolimatta puolustuslinja murtui nopeasti keskeltä.
Pohjoisesta hyökänneet valkoiset erehtyvät illan pimetessä luulemaan kapteeni Pellin joukkoja punaisten vastahyökkäysosastoksi, ja näin valkoiset jäivät useaksi tunniksi taistelemaan keskenään. Punaiset käyttivät tilaisuuden hyväkseen ja vetäytyivät Kyröskoskelta. Siviiliväestö pakeni kohti Mouhijärveä punakaartilaisten vetäytyessä Siuroon tai Ylöjärvelle. Tilanne selvisi vasta puolenyön maissa, jonka jälkeen valkoiset etenivät tyhjentyneeseen kylään.
Joitakin punaisia oli jäänyt paperitehtaalle, jossa he taisteluun valkoisten puolella osallistuneen Juuse Tammisen mukaan antautuivat taisteluitta ja vapauttivat samalla vankinsa. Osa Kyröskoskella liikkuneista ulkopaikkakuntalaisista oli vaatinut tehtaan johtoa ja virkailijoita ammuttaviksi, jolloin Kyröskosken omat punakaartilaiset olivat luvanneet huolehtia asiasta suojellakseen heitä. Kymmenen vankia vapautettiin heti, kun kostonhimoisimmat punakaartilaiset olivat poistuneet.
Valkoiset menettivät Kyröskosken taistelussa 21 kaatunutta ja yli sata haavoittunutta. Punaisten tappioista ei ole tarkkaa tietoa, mutta Suomen sotasurmat -tietokanta tuntee kolme Hämeenkyrössä 23. maaliskuuta kaatunutta punaista. Valkoiset saivat saaliikseen punaisten taistelukentälle jättämät 11 konekivääriä.