stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Armenialainen kirkko (Singapore)
Historia

Armenialaisia asettui Singaporeen pian sen brittiläisen siirtokunnan perustamisen jälkeen. Ensimmäinen armenialainen kappeli perustettiin vuonna 1827 ja se toimi väliaikaisesti vuokraten huoneita liiketiloista. Samana vuonna alettiin kerätä rahaa varsinaista kirkkoa varten ja sopiva paikka löytyi lopulta Fort Canning Hill-kukkulalta vuonna 1834. Hankeen rahoitti vain 12 perhettä, jotka olivat tosin vaurastuneet Singaporessa. Hintaa kirkon rakentamiselle kertyi 5 058,30 Espanjan dollaria. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti George Dromgold Coleman.
Kirkon peruskivi siunattiin 1. tammikuuta 1835 ja valmis rakennus vihittiin käyttöön 26. maaliskuuta 1836. Kirkko pyhitettiin Armenian apostolisen kirkon isä Gregorios Valontuojalle. Ennen kirkon valmistumsita Singaporessa oli ollut entuudestaan vain kaksi kappelirakennusta. Nykyinen Armenialainen kirkko on Singaporen vanhin nykypäiviin säilynyt kirkkorakennus. Vuonna 1909 kirkko oli yksi ensimmäisistä Singaporen sähkövalaistuksen saaneista rakennuksista. Japani miehitti Singaporen vuonna 1942 ja kirkkoa ryösteltiin. Toisen maailmansodan jälkeen kirkolla ei enää pidetty säännöllisiä jumalanpalveluksia, eikä sillä ollut enää omaa pappiaan.
Myöhemmin kirkolla on pidetty jumalanpalveluksia lähinnä merkkipäivinä, kuten vuosipäiviä juhlistettaessa. Kirkkoa on peruskorjattu vuonna 1994.
Sisäänkäynti.
Viereinen pappila.
Sisätiloja.
Andrei Botšarov

Andrei Botšarov
Andrei Ivanovitš Botšarov (ven. Андрей Иванович Бочаров; s. 14. lokakuuta 1969 Barnaul) on venäläinen Yhtenäisen Venäjän poliitikko.
Botšarov valmistui Moskovan Suvorov-sotilaskoulusta vuonna 1987, Rjazanin maahanlaskujoukkojen komentokorkeakoulusta vuonna 1991 ja presidentillisestä kansantalouden ja julkihallinnon akatemiasta vuonna 2002. Hän palveli Azerbaidžanissa ja vuodesta 1993 Uljanovskissa. Botšarov osallistui ensimmäiseen Tšetšenian sotaan ja sai vuonna 1996 Boris Jeltsiniltä Venäjän federaation sankarin arvonimen. Vuonna 2004 hän siirtyi reserviin everstiluutnanttina.
Botšarov oli Brjanskin alueen varakuvernööri vuosina 2005–2007 ja valtioduuman jäsen vuosina 2007–2012. Hän siirtyi valtioduumasta Brjanskin alueen liittovaltiolliseksi päätarkastajaksi ja oli vuosina 2013–2014 Yleisvenäläisen kansanrintaman toimeenpanevan komitean johtaja. 2. huhtikuuta 2014 Vladimir Putin asetti Botšarovin Volgogradin alueen kuvernööriksi siirtymäkaudelle Sergei Boženovin seuraajaksi. 14. syyskuuta 2014 Botšarovista tuli vakituinen Volgogradin alueen kuvernööri, ja 8. syyskuuta 2019 hänet valittiin uudelleen. Hän on toiminut myös Venäjän valtioneuvoston jäsenenä. Входит в состав Государственного совета РФ. (Venäjän valtioneuvosto)
Kromdraai

| Kromdraai |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Gauteng, Etelä-Afrikka  26°00′00″S, 27°45′00″E
Tyyppi:  kulttuuri
Kriteerit:  III, VI
Tunnusnumero:  915
Valintahistoria
Valintavuosi:  1999
 
Kromdraai on kalkkikiviluola Etelä-Afrikassa Johannesburgin länsipuolella. Se on muiden lähistön luolien kanssa merkittävä varhaisten homininien fossiilien, etenkin Paranthropus robustus löytöpaikka. Sieltä on löytynyt myös samantapaisia kivityökaluja kuin Olduvain rotkosta.
Kromdaaista on löydetty yli 500 ihmisen jäänteen fossiilia, tuhansia eläinfossiileja, noin 9 000 kivityökalua ja yli 300 fossiloitunutta puukappaletta.
Swartkrans, Sterkfontein ja Kromdraai valittiin vuonna 1999 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kromdraai Wikimedia Commonsissa
Marjaana Lahti-Koski

Marjaana Lahti-Koski (o.s. Lahti, s. 1965) on Sydänliiton pääsihteeri. Hän on peruskoulutukseltaan ravitsemustieteilijä (ETM) ja on suorittanut tohtorin tutkinnon (FT) kansanterveystieteen alalta. Hänen väitöskirjansa käsitteli suomalaisten lihavuuden yleisyyttä ja siihen liittyviä tekijöitä.
Lahti-Koski on myös aktiiviuransa jo lopettanut kestävyysjuoksija. Hän saavutti hopeaa Kalevan kisoista 10 000 metrin juoksussa vuonna 1997. Lisäksi hän saavutti urallaan puolimaratonin SM-kultaa vuonna 1997 ja SM-hopeaa vuonna 1999 sekä SM-maratonilla kolme kultaa (vuosina 1997, 1999 ja 2004) ja neljä hopeaa (vuosina 1987, 1995, 1998 ja 2005).
Bernd Brückler

| Bernd Brückler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1981 (ikä 43) Graz, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Brücks
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  30
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2016
Aik. seurat:  EC Graz (Itävalta) Hartford Wolf Pack (AHL) Charlotte Checkers (ECHL) Toledo Storm (ECHL) Blues (SM-liiga) Torpedo Nižni Novgorod (KHL)   Sibir Novosibirsk (KHL)   EC Salzburg (EBEL)   Klagenfurter AC (EBEL)
NHL-varaus:  150. varaus, 2001 Philadelphia Flyers
Bernd Brückler (s. 26. elokuuta 1981 Graz, Itävalta) on itävaltalainen aktiiviuransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Ura

Itävallassa ei ollut tarjolla nuorelle Brücklerille kunnon maalivahtivalmennusta, ja hän lähti jo 13-vuotiaana Pohjois-Amerikkaan maalivahtileirille. 16-vuotiaana hän muutti kanadalaiseen Ponocan kaupunkiin kiekko-oppiin. 19-vuotias Brückler kutsuttiin Yhdysvaltoihin junioriliigaan, jossa hän pelasi kaudet 2001–2005 Wisconsinin yliopiston joukkueessa. Philadelphia Flyers varasi hänet NHL:ään varaustilaisuudessa 2001. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 2005–2006 Brückler aloitti Pohjois-Amerikan farmisarjoissa EHCL:n Toledo Stormissa ja Charlotte Checkersissä sekä AHL:n Hartford Wolf Packissa. Tammikuussa 2006 hän siirtyi Bluesiin Suomen SM-liigaan korvaamaan potkut saanutta Neil Littleä.
Brückler nousi nopeasti Bluesin ykkösmaalivahdiksi. Hän pelasi Espoossa kolme ja puoli kautta. Brückler torjui kaudella 2007–2008 Bluesin SM-hopealle. Kaudella 2008–2009 hänen peliaikansa väheni Bluesissa. Alkukaudesta Blues joutui istuttamaan vuorotellen ulkomaalaispelaajiaan katsomossa, sillä joukkueella oli heitä liikaa. Loppukaudesta Brückler menetti ykkösmaalivahdin paikan nuorelle Mikko Koskiselle.
Brückler jätti kauden 2008–2009 jälkeen Bluesin ja siirtyi KHL-liigaan Torpedo Nižni Novgorodin joukkueeseen. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Sibir Novosibirskiin.
Kaudet 2012–2015 Brückler pelasi EC Red Bull Salzburgin joukkueessa Itävallassa. Kauden 2015–2016 hän edusti Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelannutta Klagenfurter AC:a ja lopetti uransa siihen kauteen.
Muuta

Brückler on naimisissa suomalaisen Veera Brücklerin (o.s. Toivanen) kanssa.
Elokuussa 2014 ilmestyi Bernd Brücklerin ja Risto Pakarisen kirja: Elämää KHL:ssä - Lätkää, lääkäreitä ja rahasäkkejä (Into Kustannus). Kirjassa Brückler muistelee uraansa KHL:ssä sekä kuvaa liigan pelikulttuuria, harjoittelutapoja ja toimintatapoja, jotka olivat hänestä hyvin erilaisia kuin Pohjois-Amerikassa ja Euroopan liigoissa.
Saavutukset

SM-hopea vuonna 2008
Kuukauden pelaaja helmikuu 2007
Antigone (Sofokles)

| Antigone> Ἀντιγόνη |
| --- | --- |
 Antigone kuolleen Polyneikeen ruumiin äärellä. Nikifóros Lýtras, 1865.
Kirjoittaja:  Sofokles
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  tragedia
Tapahtumapaikka ja -aika:  Theba, palatsin edusta
Kantaesitys:  442/441 eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Antigone, Oidipuksen tytär Ismene, Oidipuksen tytär Kreon, Theban kuningas Eurydike, Kreonin vaimo Haimon, Kreonin poika Teiresias, tietäjä vartija sanansaattaja
Kuoro:  Theban vanhimmat
Antigone (m.kreik. Ἀντιγόνη, Antigonē) on Sofokleen kirjoittama antiikin kreikkalainen tragedia. Se on yksi Sofokleen Thebaan sijoittuvista tragedioista Oidipuksesta kertovien näytelmien ohella, ja jatkaa niiden kertomusta keskittyen Oidipuksen tyttären Antigoneen kohtaamaan ongelmaan siitä, saako tämä haudata oman veljensä.
Historia

Sofokleen Antigonen kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla vuonna 442 tai 441 eaa. Näytelmä kirjoitettiin ateenalaisen imperialismin ja demokratian huippukaudella. Vuonna 441 eaa., vain hieman näytelmän ensiesityksen jälkeen, Sofokles nimitettiin yhdeksi kymmenestä strategoksesta sotaretkelle Samosta vastaan.
Antigone on yksi Sofokleen kolmesta Thebaan sijoittuvasta tragediasta näytelmien Kuningas Oidipus ja Oidipus Kolonoksessa ohella. Näistä kolmesta se kirjoitettiin ensin, vaikka sen tarina sijoittuukin kahden muun jälkeen. Samalla näytelmä päättää koko Thebaan sijoittuvan tarupiirin. Päivö Oksala luonnehtii teosta Sofokleen tunnetuimmaksi Oidipuksesta kertoneiden näytelmien jälkeen.
Sisältö

Näytelmä noudattaa tyypillisen kreikkalaisen tragedian rakennetta sekä perusideaa, jonka mukaan tragedia keskittyy yhteen valittuun osaan laajempaa myyttiä, ja sijoittuu yhteen tapahtumapaikkaan. Näytelmä koostuu 1 352 runosäkeestä.
Sisältö > Tausta

Sofokleen näytelmä tavallaan jatkaa siitä, mihin Aiskhyloksen tragedia Seitsemän Thebaa vastaan päättyy. Oidipuksen pojat Eteokles ja Polyneikes ovat kuolleet sodassa toistensa surmaamina, kun Polyneikes oli hyökännyt Thebaa vastaan valtaistuinta koskeneen kiistan vuoksi. Oidipusta Theban kuninkaana seurannut Kreon on kieltänyt hautaamasta Polyneikeen ruumista rangaistuksena hyökkäämisestä kotikaupunkia vastaan. Polyneikeen ruumis makaa taistelukentällä petolintujen ruokana ilman hautausmenoja, mikä oli antiikin aikana suuri häpeärangaistus. Lisäksi Kreon on määrännyt kuolemanrangaistuksen jokaiselle, joka hautaisi Polyneikeen. Kotikaupunkiaan puolustanut Eteokles sen sijaan on haudattu niin kuin tapa vaatii.
Sisältö > Henkilöt

Antigone esitetään perheen kapinallisena, joka on valmis uhmaamaan kuninkaan ja yhteisön käskyjä. Toisaalta hän näyttäytyy hurskaana, sillä hän haluaa mieluummin noudattaa jumalallista käskyä, jonka mukaan kuolleet sukulaiset tulee haudata säädetyin menoin. Antigone ei pelkää miesten käskyjä eikä kuolemanrangaistusta. Simone Weil kuvaa Antigonea ”sankarilliseksi ja intohimoiseksi”.
Ismene esitetään kuuliaisena ja perheen ”kilttinä tyttönä”. Hän kieltäytyy osallistumasta Polyneikeen hautaamiseen, koska pelkää Kreonia, ja alistuu miesten vallan alle. Myöhemmin hän kuitenkin osoittaa sisarrakkautta tarjoutumalla kuolemaan yhdessä Antigonen kanssa.
Kreon, Theban kuningas, on näytelmän traaginen päähahmo, joka tekee kohtalokkaan virheen olemalla jääräpäinen, mikä johtaa hänen vaimonsa ja poikansa sekä veljentyttärensä kuolemaan.
Eurydike, Theban kuningatar, esiintyy näytelmässä vain vähän, mutta näyttäytyy selvästi erilaisena kuin miehensä. Hän kiroaa miehensä ja syyttää tätä poikansa kuolemasta.
Haimon esitetään myös erilaisensa kuin isänsä. Hän osoittaa, että rakkaus Antigonea kohtaan on hänelle isää kohtaan tunnettua pelkoa tärkeämpää.
Teiresias on Theban kuninkaita avustava sokea ennustaja. Sofokles kuvaa hänen näkevän Kreonia paremmin sokeudestaan huolimatta, kun taas Kreon ei näe, vaikka hänellä onkin silmät. Totuuden näkeminen on aineellista näkökykyä tärkeämpää. Teiresias onnistuu vakuuttamaan Kreonin siitä, että Polyneikeen hautaaminen on välttämätöntä, mutta liiaan myöhään Antigonen kannalta.
Theban vanhimpien muodostaman kuoron tehtävänä näytelmässä on kommentoida näyttämön tapahtumia ja lietsoa sekä jännitystä että tunteita. Se myös yhdistää kertomuksen yleisön entuudestaan tuntemiin myytteihin. Kuoro on usein Kreonin puolella, koska sekä kunnioittaa että pelkää tätä. Näytelmän kuluessa kuoro kuitenkin kehottaa Kreonia olemaan maltillisempi, ja lopulta kehottaa tätä noudattamaan Teiresiaan neuvoa.
Tulkintoja

Kirsti Simonsuuren mukaan Antigonessa ”toteutuvat muodon tasapaino ja klassinen idealismi samalla kun siinä esitetään inhimillisten tekojen pelottava epävarmuus, oikeiden ja väärien valintojen väistämättömät seuraukset”.
Kirjoitusajankohta huomioon ottaen näytelmässä on vain vähän viittauksia tuon ajan Ateenaan tai tilanteeseen muutoin. Näytelmä varoittaa kuitenkin tyrannin tai muun absoluuttisen hallitsijan vallasta. Näytelmässä käytännössä tyrannina toimiva Kreon tekee suuren virheen määräämällä tyttärensä kuolemaan vain, koska tämä oli rikkonut hänen käskyään vastaan. Näytelmän thebalaiset katsovat kuninkaansa tekevän väärin, mutta näillä ei ole keinoa sanoa tai estää tätä. Tämä asettuu Ateenan demokratian periaatteita vastaan, ja ateenalainen yleisö varmasti tunnisti viittauksen tyranniaan. Näytelmän muina teemoina voidaan nähdä muun muassa valtion vallan ja yksityishenkilön vapauksien suhde, luonnollisen lain ja ihmisten säätämien lakien suhde, kansalaistottelemattomuus sekä kysymys siitä, tuleeko perhe laittaa muun yhteisön edelle.
Näytelmän tulkinnasta on kiistelty myös Suomessa jo 1800-luvulla. Toisen tulkinnan mukaan näytelmän pääteemana on valtion ja perheen välinen ristiriita. Tätä tulkintaa kannatti J. V. Snellman. Toisen tulkinnan mukaan näytelmässä ovat vastakkain jumalilta peräisin oleva pyhä määräys vainajien hautaamisesta ja Kreon-kuninkaan hybris. Tätä tulkintaa kannatti J. L. Runeberg. Jälkimmäinen tulkinta lienee nykyisin yleisempi.
Elokuva

Näytelmästä tehtiin vuonna 1961 elokuva Antigone, jossa nimiroolia esittää Eiríni Pappá (Irene Papas).
Kirjallisuutta > Suomennokset

Sofoles: Antigone. Teoksessa Sofokles: Antigone; Kuningas Oidipus.  (Suom. Elina Vaara & Otto Manninen. Johdannon kirjoittanut Päivö Oksala. Antiikin klassikot)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1966.
Sofokles: Antigone.  Suomentanut Kirsti Simonsuuri. Helsinki:  Like, 2011.  ISBN 978-952-01-0575-4
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Sophocles: Antigone. Teoksessa Sophoclis fabulae.  (Toim. Hugh Lloyd-Jones & Nigel Wilson. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1990.  ISBN 978-0-19-814577-6  Kreikankielinen alkuteksti.
Sophocles: Antigone. Teoksessa Sophocles: Volume II. Antigone. The Women of Trachis. Philoctetes. Oedipus at Colonus. Edited and translated by Hugh Lloyd-Jones.  (Loeb Classical Library 21)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1994.  ISBN 9780674995581  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Sophocles: Antigone.  (Toim. Mark Griffith)  Cambridge University Press, 2008 (1. painos 1999).  ISBN 0521337011
Sophocles' Antigone: A New Translation.  (Toim. Diane J. Rayor)  Cambridge University Press, 2011.  ISBN 1139497847
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Butler, Judith: Antigone's Claim: Kinship Between Life and Death.  New York:  Columbia University Press, 2000.  ISBN 0-231-11895-3
Cairns, Douglas: Sophocles: Antigone.  (Companions to Greek and Roman Tragedy)  Bloomsbury Publishing, 2016.  ISBN 1472512146
Rosenfield, Kathrin H.: Antigone: Sophocles' Art, Hölderlin's Insight.  (Käännös Charles B. Duff)  Aurora, CO:  The Davies Group, Publishers, 2010.  ISBN 1-934542-22-9
Steiner, George: Antigones: How the Antigone Legend Has Endured in Western Literature, Art, and Thought.  New Haven:  Yale University Press, 1996.  ISBN 0-300-06915-4
Tyrrell, William Blake & Bennett, Larry J.: Recapturing Sophocles' Antigone.  (Greek Studies: Interdisciplinary Approaches)  Rowman & Littlefield Publishers, 1998.  ISBN 1461641845
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofokleen Antigone Wikimedia Commonsissa
Σοφοκλής: Αντιγόνη. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Sophocles: Antigone. Wikisource. (englanniksi)
Sophocles: Antigone. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Sofokleen näytelmät
| --- | --- |
Säilyneet:  Aias · Antigone · Elektra · Filoktetes · Kuningas Oidipus · Oidipus Kolonoksessa · Trakhiin naiset
Kadonneita ja katkelmallisia:  Vainukoirat
Eteokleen ja Polyneikeen ruumiita kannetaan.
Antigone ja Polyneikeen ruumiin ylöskaivaminen.
Antigone ja Polyneikeen ruumiis. Sébastien Norblin, 1825.
Ismene (Mavie Hörbiger) Sofokleen Antigonen esityksessä Wienin Burgtheaterissa vuonna 2015.
Sammakko (täsmennyssivu)

Sammakko voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
sammakko (Rana temporaria), sammakkoeläin
sammakot (Anura), sammakkoeläinsuku
Sammakko, Mortimer Toynbee, Magneton sarjakuvahahmo, Ryhmä X:n vihollinen
Sammakko, saari Heinävedellä
Sammakko, kylä Pohjois-Ruotsissa
Kustannusosakeyhtiö Sammakko, suomalainen kustantamo
Satakunnan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta SAMMAKKO.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sammakko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Versowood

| Versowood |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Puulla on syynsä
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Toimitusjohtaja:  Ville Kopra
Puheenjohtaja:  Sakari Tamminen
Toimiala:  mekaaninen puunjalostus
Liikevaihto:   354 milj. € (2020)
Henkilöstö:  775
Omistaja:  Ville Kopra & Pekka Kopra
Kotisivu:  www.versowood.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Versowood Group Oy (vuoteen 2004 asti Vierumäen Teollisuus Oy, jonka omisti teollisuusneuvos Eino Kolli vuoteen 1990 asti) on Heinolan Vierumäellä sijaitseva puunjalostusyritys.
Versowood on Suomen suurin yksityinen sahatavaran tuottaja ja jalostaja.
Puunkäsittelyssä käytettävien aineiden vuoksi on Vierumäen tuotantoalue määritelty Päijät-Hämeen liiton Päijät-Hämeen maakuntakaavassa määritelty yhdeksi neljästä Päijät-Hämeen maakunnan Seveso-direktiivi III:n mukaisesta suuronnettomuusvaarallisesta laitoksesta. Sen merkintä maakuntakaavassa on tkem1.
Historia > Sahat ja liimapuutehtaat

Yritys perustettiin vuonna 1946 Härkälän kylään. Se koostui alun perin sahasta, jonka perustamista muut alueen sahat vastustivat. Vuonna 1965 alettiin rehusiilojen ja laitureiden valmistusta varten kyllästää puuta, aluksi suolakyllästyksellä. Vuonna 1972 aloitettiin liimapuutuotanto myös rakennusten kantavia rakenteita varten. Vuonna 1990 Vierumäen Teollisuus siirtyi Kollin perheeltä Kopran perheelle. Vuonna 1997 konsernin tytäryhtiöksi ostettiin Otavan saha Mikkelistä.
Vuonna 2000 rakennettiin Novalamin tehdas Vierumäen sahan viereen. Se on kolmannen sukupolven liimapuutehdas, joka käynnistyi saman vuoden elokuussa. 2001 ostettiin Laminated Lumber Oy Kotkasta. Sen tuotannosta 90 % vietiin Japanin markkinoille. Kotkan liimapuutehdas lopetti toimintansa vuonna 2008.
Vuonna 2004 Versowood osti Paloheimo Wood Oy:n, joka koostuu sahasta, höyläämöstä, välisäletuotannosta (tavaramerkki HGB) kaikkine tuotantolaitoksineen. Vuonna 2014 Versowood osti Vapo Timber Oy:n Hankasalmen sahan.
Historia > Pakkaustehdas

Vuonna 2002 ostettiin Pentre Finland Oy, joka valmistaa puisia ja vanerisia keloja sekä pakkauslaatikoita. Vuonna 2004 Versowoodin Riihimäen tehdas (entinen Paloheimo Wood) alkoi valmistaa kuormalavoja.
Versowood-areena-jäähalli  nimettiin Mestis-joukkue Peliittojen sponsorin Versowoodin mukaan.
Antiikin Kreikan maantiede

Antiikin Kreikan maantiede viittaa kreikankielisiin ja kreikkalaisen kulttuurin alueisiin antiikin ajalla. Usein sillä viitataan erityisesti arkaaisen ja klassisen kauden Kreikkaan noin 700–323 eaa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella kreikkalainen maailma laajeni huomattavasti, kun taas roomalaisella kaudella se tuli osaksi laajempaa roomalaista maailmaa, jolloin käsite ei ole enää yhtä mielekäs. Tässä kuvataan erityisesti klassisen kauden maantiedettä.
Varsinaisen Kreikan alue tunnettiin antiikin aikana nimellä Hellas (m.kreik. Ἑλλάς) ja sen asukkaista käytettiin etnonyymiä Hellēn (Ἕλλην), feminiininä Hellēnis (Ἑλληνίς) ja monikossa Ellēnes (Ἕλληνες), latinaksi Graecus. Kreikkalaisen maailman voidaan katsoa muodostuvan alueesta, joilla oli kreikkalaisia poliksia eli kaupunkivaltioita. Varsinaisen Kreikan alueen eli emämaan ulkopuolelle kreikkalaiset perustivat lukuisia siirtokunta-poliksia, joita oli muun muassa Vähän-Aasian rannikolla nykyisen Turkin alueella, Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa Italian eteläosassa, Sisiliassa, muualla Välimeren rannoilla sekä Mustanmeren eli Pontoksen rannikolla.
Maakunnat ja alueet

Seuraavassa on luetteloitu kreikkalaisten tärkeimmät asuma-alueet, toisin sanoen alueet, joilla oli kreikkalaisia poliksia arkaaisella ja klassisella kaudella. Varsinainen Kreikka eli Hellas käsitti nykyisen Kreikan eteläosan sekä suuren osan saaristosta. Epeiros ja Makedonia nähtiin pitkään puolikreikkalaisina alueina. Useimmat muista alueista olivat kreikkalaisia ainoastaan rannikolla sijainneiden siirtokuntien osalta, kun taas sisämaata asuttivat ei-kreikkalaiset kansat.
Maakunnat ja alueet > Varsinainen Kreikka

Akhaia
Aitolia
Akarnania
Amfilokhia
Argolis
Arkadia
Eutresia
Kynuria
Mainalia
Parrhasia
Attika
Boiotia
Doris
Elis (Eleia)
Pisatis
Trifylia
Euboia
Fokis
Korinthia
Kreeta
Kykladit
Kynuria
Lakonia
Lokris
Opuntian Lokris
Ozolian Lokris
Megaris
Messenia
Sporadit
Thessalia
Ainis
Akhaia Fthiotis
Dolopia
Fthiotis
Histiaiotis
Magnesia
Malis
Oitaia
Pelasgiotis
Perrhaibia
Thessaliotis
Maakunnat ja alueet > Epeiros ja Makedonia

Epeiros
Athamania
Atintania
Khaonia
Molossia
Parauaia
Thesprotia
Makedonia
Almopia
Anthemus
Bisaltia
Bottiaia
Bottike
Deuriopos
Edonis
Elimeia (Elimiotis)
Emathia
Eordaia
Khalkidike
Krestonia
Krusis
Lynkestis (Lynkos)
Mygdonia
Odomantike
Orestis
Parorbelia
Pieria
Pieris
Sintike
Tymfaia
Maakunnat ja alueet > Adrianmeri ja Italia

Illyrian rannikon siirtokunnat
Sikelia (Sisilia)
Suur-Kreikka (Magna Graecia)
Maakunnat ja alueet > Traakia, Propontis ja Pontos (Mustameri)

Kolkhis
Pontinen Skyytia
Pontinen Traakia
Propontinen Traakia
Traakian Khersonesos
Varsinainen Traakia
Maakunnat ja alueet > Vähä-Aasia

Aiolis
Bithynia
Doris eli doorilainen heksapolis
Fryygia
Joonia
Kaaria
Kilikia
Lyydia
Lyykia
Myysia
Paflagonia
Pamfylia
Pontos
Troas
Maakunnat ja alueet > Itäinen ja Eteläinen Välimeri

Egyptin siirtokunnat (Naukratis, Oasis)
Kypros
Kyrenaika
Kyrrhestika eli Syyrian rannikon siirtokunnat (Posideion)
Maakunnat ja alueet > Läntinen Välimeri

Gallian rannikon siirtokunnat (Massalia)
Iberian rannikon siirtokunnat (Emporion, Rhode)
Korsikan siirtokunnat (Alalie)
Kaupunkivaltiot ja kaupungit

Luettelo antiikin Kreikan kaupungeista sisältää kaikki tunnistetut arkaaisen ja klassisen kauden polikset eli kaupunkivaltiot sekä muita merkittävimpiä kaupunkeja, joihin kuuluu varsinaisten polisten alaisuudessa olleita kaupunkeja sekä myöhempiä, hellenistisen ja roomalaisen kauden kaupunkeja kreikankielisellä alueella. Luettelo antiikin Kreikan poliksista alueittain sisältää pelkästään polikset ryhmiteltynä yllä esitettyjen alueittein mukaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta antiikin Kreikan maantiede Wikimedia Commonsissa
Varsinaisen Hellaan ja muun Manner-Kreikan antiikin aikaisen alueet ja niitä lähinnä sijainneet ”barbaarien” alueet.
Epeiroksen ja Makedonian antiikin aikaiset alueet.
Sikelian eli Sisilian ja Suur-Kreikan siirtokunnat ja murteet ennen roomalaisvalloitusta.
Kreikkalaiset siirtokunnat Pontoksen eli Mustanmeren rannalla.
Kreikkalaisten siirtokuntien alue (sinisellä) noin vuonna 550 eaa.