Riachuelon taistelu
Tausta > Paraguaylaiset

Paraguayn presidentti ja diktaattori marsalkka Francisco Solano López oli iskenyt joukkoineen Argentiinan Corrientesin ja Misionesin maakuntaan tavoitteenaan laajemmin eteneminen kohti Brasilian Rio Grande do Sulia. 13. huhtikuuta paraguaylaiset valtasivat Corrientesin kaupungin. Brasilia, Argentiina ja Uruguay solmivat vastauksena kolmoisliiton Paraguayta vastaan 1. toukokuuta 1865. Brasilian laivaston aluksilla saapuneet argentiinalaiset joukot valtasivat Corrientesin takaisin 25. toukokuuta, vaikkakin he joutuivat vetäytymään takaisin laivoillaan saatuaan tietää paraguaylaisten vahvistuksista. Elokuussa 1865 paraguaylaiset olivat vallanneet myös Misionesin maakunnan, mutta López oli tajunnut Brasilian laivaston muodostavan sodan kannalta olennaisen tekijän. Tästä syystä se oli tuhottava. järjesti 9. kesäkuuta 1865 kokouksen paraguaylaisten linnoittamassa Humaitássa kokouksen, johon osallistui hänen johtavia upseerejaan. Paraguayn laivastoa edusti kapteeni Pedro Ignacio Meza, tämän alainen kapteeni Remigio Cabral ja Yberan kapteeni luutnantti Pedro V. Gill. Kokouksen aihe oli hyökkäyksen toteutus Brasilian laivastoa vastaan. Upseerit ehdottivat yllätyshyökkäystä ennen auringonnousua.
Mezan komentama paraguaylainen laivasto käsitti alukset Tacuarí, Paraguarí, Ygurey, Yporá, Marqués de Olinda, Pirabebé, Salto Oriental, Ybera ja Jejuí. Paraguaylaisten laivoista vain Tacuarí oli varta vasten sotalaivaksi rakennettu alus. Muut olivat sota-aluksiksi muunnettuja kauppalaivoja. 300-tonninen Salto Oriental ja 120-tonninen Pirabebé olivat potkurihöyrylaivoja. Kaikki muut laivat olivat siipiratasaluksia. Joka aluksella oli oma brittiläinen laivastoinsinööri. Kaikilla heistä oli kokemusta mereltä, mutta kukaan ei ollut toiminut jokitaisteluissa.
Paraguaylaisten laivasto oli tykeissä mitattuna alivoimainen. Heidän yhdeksällä aluksellaan oli 44 tykkiä, kun brasilialaisten yhdellätoista aluksella tykkejä oli 68. Unkarilaislähtöinen paraguaylaisiin liittynyt Franz von Wisner ehdotti epäsuhdan tasoittamiseksi kuuden chatan käyttöä. Chata oli nimitys matalille kannettomille proomuille. Niille saatettiin asentaa yksi kolmen tai neljän miehistön jäsenen käyttämä mörssäri tai 8-tuumainen tykki. Ne eivät liikkuneet itse, vaan ne oli hinattava asemaansa. Meza ei pitänyt ajatuksesta, uskoen niiden vain hidastavan laivojensa liikettä. Solano López päätyi kuitenkin kannattamaan Wisnerin suunnitelmaa.
Tämän lisäksi López määräsi eversti José Maria Bruguezin tuomaan Paranán rannalle kolme tykkipatteria, eli noin 22 tykkiä. Tykkien ohella paraguaylaisilla oli joitakin Congreve-raketteja, jotka oli tarkoitus tuoda nopeasti tulitueksi Humaitásta ennen hyökkäystä. Meza sai lisäksi tuekseen 6. merijalkaväen pataljoonan, joka tunnettiin myös nimellä Nambí-í, eli "pikkukorvat". Se oli muodostettu lähes yksinomaan paraguaylaisista mustista Laureltystä, ja he olivat osoittautuneet kyvykkäiksi sotilaiksi jo Paraguayn Mato Grosson sotaretken aikana. Heidän tehtävänään oli tukea yritystä vallata brasilialaisten laivoja.
Lopulta valmistuneen suunnitelman mukaan kapteeni Mezan laivasto lähtisi liikkeelle 10. kesäkuuta mukanaan yhdeksän laivaa ja kolme hinattua chata-proomua. Paso de la Patrian saavutettuaan ne ottaisivat mukaansa vielä toiset kolme chataa, ja täältä he hyökkäisivät Brasilian laivaston kimppuun juuri ennen aamunkoittoa, tavoitteenaan yllättää brasilialaiset. Paraguaylaisten laivasto purjehtisi brasilialaisten ohi tulittaen täyslaidallisen juuri auringon noustessa paraguaylaisten takana. Tämän jälkeen he kääntyisivät nopeasti, palaisivat brasilialaisten luo ja tulittaisivat vielä kerran ennen kuin yrittäisivät vallata brasilialaisten laivat. Paraguaylaiset uskoivat, että brasilialaisten laivastolla olisi vaikeuksia purjehtia taistelun alettua. Brasilialaisten laivasto oli suunniteltu merelle, ja heidän miehistöltään puuttui kokemusta joella purjehduksesta. Taistelun oli tarkoitus olla ohi nopeasti.