stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moses Montefiore
Elämä ja ura

Montefiore oli Lontoossa toimineen italianjuutalaisen kauppiaan Joseph Eliahu Montefioren ja taustaltaan espanjanjuutalaisen Rachel Mocattan poika. Montefiore sai kaupallisen koulutuksen Lontoossa, ja työskenneltyään jonkin aikaa kauppahuoneessa hän osti oikeuden toimia meklarina Lontoon pörssissä, jossa juutalaisten meklarien määrä oli tuolloin rajoitettu kahteentoista. Montefiore pääsi lähelle Rothschild-sukua, kun hän avioitui 10. kesäkuuta 1812 Judithin kanssa, joka oli Levi Barent Cohenin toinen tytär, jonka sisar Hannah oli Nathan Mayer Rothschildin vaimo. Montefiore keräsi pörssissä nopeasti omaisuuden ja vetäytyi vuonna 1824 liike-elämästä. Hän omistautui sitten lähes täysin juutalaisten auttamiseen kotimaassaan ja ulkomailla. Matkalla Jerusalemiin vuonna 1827 hän teki ensimmäisen vierailun Egyptiin, jossa hän tapasi Egyptin kuvernöörin Muhammad Alin yksityisesti. Vuonna 1837 hänet valittiin Lontoon sheriffiksi, ja hänet lyötiin ritariksi.
Montefiore suunnitteli juutalaissiirtokuntien perustamisesta Syyriaan, ja vuonna 1839 esitti suunnitelmansa Muhammad Alille, joka lupasi harkita asiaa, mutta antoi sen raueta. Seuraavana kesänä hän puolusti Damaskoksessa "rituaalimurhasta" syytettyjä juutalaisia, joita oli myös kidutettu. Englannin ja Ranskan juutalaisyhteisöjen valtuuskunnan johdolla hän puolusti vankien asiaa Muhammad Alille, vakuutti hänet juutalaisten syyttömyydestä ja sai heidät vapautettua syyskuussa 1840. Hän matkusti sitten Konstantinopoliin ja sai sulttaani Abd-ul-Mejidiltä päätöksen, jolla juutalaiset asetettiin samaan asemaan muiden ulkomaalaisten kanssa koko Osmanien valtakunnassa. Venäjällä hän sai tsaari Nikolai I:n kumoamaan vuonna 1844 annetun asetuksen, jolla kaikki juutalaiset oli määrätty vetäytymään Venäjän läntisiltä raja-alueilta. Tsaarin ehdotuksesta hän teki kiertomatkan Itä-Venäjällä, jonka aikana hän kirjasi havaintoja juutalaisväestön tilasta, jotka hän myöhemmin toimitti Venäjän hallitukselle. Montefiorelle myönnettiin hänen palattuaan Englantiin baronetin arvo 23. heinäkuuta 1846.
Montefiore osallistui merkittävällä tavalla varojen keräämiseen ja jakamiseen Syyrian nälänhädästä kärsivien auttamiseksi vuonna 1855, ja samana vuonna hän perusti Jerusalemiin tyttökoulun ja sairaalan. Vuonna 1860 hän rakennutti Jerusalemin vanhankaupungin muurien ulkopuolelle ensimmäisen juutalaisen asuinalueen, joka tunnetaan nykyään nimellä Mishkenot Sha'ananim. Keväällä 1863 hän vieraili Konstantinopolissa ja sai uuden sulttaanin Abd-ul-Azizin vahvistamaan kaikki edeltäjänsä myöntämät juutalaisten hyväksi tehdyt sitoumukset. Elokuussa 1867 hän vieraili Bukarestissa ja puhui prinssi Kaarlelle Moldovan vainottujen juutalaisten puolesta. Seitsemäs ja viimeinen pyhiinvaellusmatka Jerusalemiin, jonka Montefiore teki kesällä 1875, on kuvattu hänen Narrative of a Forty Days' Sojourn in the Holy Land -kirjassaan. Montefiore oli naimisissa, mutta kuoli ilman jälkeläisiä, jolloin baronetti sammui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moses Montefiore Wikimedia Commonsissa
Montefiore kuvattuna vanhassa Israelin sekelissä
Moisionjärvi (Jämsä)

| Moisionjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°53′32″N, 24°55′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  Myllyoja Nytkymenjärveen 
Järvinumero:  14.226.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,5 m  
Pituus:  830 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  1,826 km  
Pinta-ala:  7,123 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMoisionjärvi 
Moisionjärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Hallinmäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,1 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,5 metriä mpy.
Muhoksen Musiikkipäivät

Muhoksen Musiikkipäivät järjestettiin ensimmäisen kerran heinäkuussa 2009. Musiikkitapahtuman taiteellinen johtaja on sopraano Kaisa Ranta. Muhoksen Musiikkipäivien järjestävä organisaatio on Muhoksen Musiikkipäivien kannatusyhdistys ry.
Aiheesta muualla

Muhoksen Musiikkipäivät (Arkistoitu – Internet Archive)
Muhniemi

| Muhniemi> Wredeby |
| --- | --- |
 Ahvionkoski Muhniemen tilastoalueella, Ahvion kylässä
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Anjalankoski
Tilastoalue nro:  35
Pinta-ala:  119 km² 
Väkiluku:  700  (2015)
Väestötiheys:  6 as./km²
Postinumerot:  46960 Muhniemi   46910 Anjala   46950 Ahvio   46810 Ummeljoki   49290 Vastila
Muhniemi on maalaiskylä ja tilastoalue Kouvolassa. Muhniemellä on asukkaita 700. Kylä kuului aikaisemmin Anjalankosken kaupunkiin ennen sen lakkauttamista vuonna 2009, ja ennen vuotta 1975 Anjalan kuntaan. Muhniemellä oli kyläkauppa ja oli jääkiekkokaukalo sekä katuvalot. Muita merkittäviä paikkoja on Muhniemen hautausmaa sekä Wredebyn lentokenttä. Muhniemen kylän eteläpuolella, tilastoalueen eteläosassa sijaitsee Ahvion kylä.
Muhniemen tilastoalue sijaitsee Myllykosken ja Inkeroisten hallinnollisten kaupunginosien alueella.
Kylät

Muhniemi
Wredeby
Korvenkylä
Junkkari
Ahvio
Peräkylä
Pitkäoja
Luosa
Retkussuo
Sulento
Kaukasuo
Kurensuo
Mária Telkes Arefereas

Mária Telkes
Mária Telkes Arefereas (12. joulukuuta 1900 – 2. joulukuuta 1995) oli unkarilaissyntyinen fyysikko ja keksijä, joka työskenteli aurinkoenergian parissa lähinnä Yhdysvalloissa, ja suunnitteli ensimmäisiä toimivia laitteistoja.
Mária Telkes väitteli tohtoriksi kemiallisesta fysiikasta Budapestin yliopistossa 1924. Seuraavana vuonna hän muutti Yhdysvaltoihin, missä työskenteli aluksi biofysiikan parissa. Vuonna 1937 hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden ja siirtyi Westford Electriciin tutkimaan, miten lämpöenergiasta tuotetaan tehokkaimmin sähköä. Vuonna 1940 hän aloitti aurinkoenergiaan liittyvän projektin MIT:n kanssa ja tämä johti 50 vuotta kestäneeseen uraan aurinkoenergian parissa.
MIT rakennutti aurinkoenergiaa käyttävän koetalon. Koska aurinkopaneeleita ei ollut vielä keksitty, Telkes kehitti kemiallisen menetelmän auringosta saatavan energian varastointiin natriumsulfaatin avulla.
Mário Clemente Neto

Mário Clemente Neto (7. elokuuta 1940 Itaúna – 8. elokuuta 2024) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 14. elokuuta 1966 ja nimitettiin Tefén alueprelatuurin koadjuuttoriprelaatiksi 31. heinäkuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquim de Lange, jota avustivat José Costa Campos ja Alfredo Ernest Novak.
Clemente Netosta tuli 15. joulukuuta 1982 Tefén prelaatti. Hän erosi tehtävistään 19. lokakuuta 2000.
Musta enkeli

Musta enkeli voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Musta enkeli, Tapio Suomisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 1989.
Musta enkeli (Dark Angel eli I Come in Peace), Craig R. Baxleyn ohjaama yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva vuodelta 1990
The Angel Levine (televisioesityksessä Suomessa Musta enkeli), Ján Kadárin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1970.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Musta enkeli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mika Laurikainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 28. huhtikuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1987 | Heitto | – | (32) |
| 1988–1989 | TuWe | 28 | (5) |
Valmennusura
1996–2000: ÅIFK
2001–2003: TPS
2006: MyPa (apuv.)
2007–2009: Jaro
2009–2010: Suomi U18–U19
2011–2013: Suomi U21
2014–2018: TPS
2023: TPS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mika Laurikainen (s. 28. huhtikuuta 1963 Turku) on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka valmentaa kaudella 2023 Ykkösessä pelaavaa Turun Palloseuraa. Myös helmikuusta 2014 lähtien hän toimi Turun Palloseuran päävalmentajana kauden 2018 loppuun saakka. Laurikainen on toiminut lisäksi mm. Eerikkilän urheiluopiston jalkapallopalveluiden päällikkönä.
Ura

Laurikainen aloitti valmennusuransa vuonna 1993 Turun Palloseuran D-junioreista. Kaudeksi 1996 hän siirtyi valmentamaan TPS:n silloista reservijoukkuetta Åbo IFK:ta, jonka Laurikainen nosti viidessä kaudessa Kolmosesta Ykköseen. Vuonna 2001 hän siirtyi Veikkausliigasta pudonneen TPS:n päävalmentajaksi. Ensimmäisellä kaudellaan Ykkösessä joukkue ylsi liigakarsintoihin, ja seuraavana vuonna se palasi karsintojen kautta takaisin liigaan. Laurikainen debytoi pääsarjassa valmentajana 2003 ja johdatti joukkueensa yhdeksännelle sijalle. Kaudeksi 2004 hän siirtyi TPS:n valmennuspäälliköksi, toimien asemassa kahden vuoden ajan. Kaudeksi 2006 Laurikainen siirtyi Myllykosken Pallon valmennusryhmään, jossa hän toimi apuvalmentajana sekä juniorivalmennuspäällikkönä. Hän palasi päävalmentajaksi Veikkausliigaan 2007 solmien FF Jaron kanssa kaksivuotisen sopimuksen vuoden jatko-optiolla.
Kesäkuussa 2009 Laurikainen ilmoitti jättävänsä Jaron kauden jälkeen. Elokuussa 2009 Jaro kuitenkin erotti Laurikaisen yhdeksän voitottoman ottelun jälkeen. Lokakuun alussa hän siirtyi Palloliiton palvelukseen allekirjoittaen kaksivuotisen sopimuksen alle 18- ja 19-vuotiaiden maajoukkueiden valmennuksesta.
Marraskuussa 2010 Laurikainen korvasi A-maajoukkueen apuvalmentajaksi vuoden 2011 alusta siirtyvän Markku Kanervan U21-maajoukkueen peräsimessä. Hän valmensi nuorten maajoukkuetta kaksi vuotta sopimuksensa päätökseen saakka.
Helmikuun puolivälissä 2014 Laurikainen palasi TPS:n päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Helmikuussa 2016 hän teki seuran kanssa kausia 2016 ja 2017 koskevan sopimuksen, joka sisälsi myös jatko-option kauden 2019 loppuun saakka. Syyskuussa 2017 TPS ja Laurikainen solmivat kaksivuotisen, kauden 2019 loppuun saakka ulottuvan jatkosopimuksen. Laurikainen kuitenkin päätti jättää seuran, kun TPS putosi kauden 2018 päätteeksi takaisin Ykköseen.
Elokuussa 2019 Laurikainen aloitti Eerikkilän urheiluopiston jalkapallopalveluiden päällikkönä.
Mário Coluna

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Coluna vuonna 1969. |  Coluna vuonna 1969. |  Coluna vuonna 1969. |  |
Maa:   Portugali
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Englanti 1966 | miehet |  |
Mário Esteves Coluna (6. elokuuta 1935 Inhaca – 25. helmikuuta 2014 Maputo) oli mosambikilainen jalkapalloilija, joka muistetaan yhtenä Portugalin jalkapallomaajoukkueen historian parhaista keskikenttäpelaajista. Hänet valittiin vuonna 1999 Jalkapallon kansainvälisen historia- ja tilastoyhdistyksen ”vuosisadan eurooppalaisen pelaajan” äänestyksessä 60. sijalle.
Coluna syntyi Inhacan saarella aivan Mosambikin rannikolla. Hän pääsi SL Benficaan kaudella 1954–1955 ja pelasi uransa aikana 57 ottelua Portugalin maajoukkueelle. Otteluissaan Coluna ehti tehdä yhteensä kahdeksan maalia. Hän kuului Portugalin joukkueeseen vuoden 1966 MM-kilpailussa. Hän vetäytyi 1970-luvun alussa Olympique Lyonnais’sta.
Mosambik itsenäistyi vuonna 1975, jolloin Colunasta tuli maan jalkapalloyhdistyksen puheenjohtaja. Hän toimi vuosina 1994–1999 Mosambikin urheiluministerinä.
Musta blokki

Musta blokki antifasistien mielenosoituksessa Hampurissa vuonna 2007.
Musta blokki (engl. Black bloc) on mielenosoittajien käyttämä taktiikka. Sitä voidaan pitää myös erittäin löyhänä antifasistisena ja äärivasemmistolaisena liikkeenä, mutta ennemminkin se on taktiikka ja mielenosoitusten pukeutumistyyli, joka yhdistää erilaisia anarkisti- ja vasemmistolaisryhmiä. Antifa-liike käyttää usein mustaa blokkia tai ottaa osaa muiden järjestämiin mustiin blokkeihin.
Mustaan blokkiin osallistuvat henkilöt pukeutuvat mustiin vaatteisiin ja peittävät kasvonsa esimerkiksi aurinkolaseilla, hiihtomaskeilla, moottoripyöräkypärillä ja huiveilla. Yhtenäisen vaatetuksen ansiosta mielenosoitukseen osallistuneiden ja sen mukana lakia rikkoneiden henkilöiden jäljittäminen on hankalaa. Identiteetin peittämisellä estetään myös virkavallan mahdollisuus kerätä protestoijien henkilöllisyydet ylös esim. kuvamateriaalilla. Maskit myös suojaavat silmiä muun muassa pippurisumutteelta.
Mustaa blokkia käytettiin ensimmäisen kerran Saksassa 1980-luvulla, kun viranomaiset pyrkivät häätämään talonvaltaajia. Euroopan ulkopuolella taktiikka tuli tunnetuksi vuonna 1999, kun Maailman kauppajärjestön vastaisissa protesteissa Seattlessa ryhmä mustana blokkina toimineita mielenosoittajia tuhosi suuryritysten toimitiloja Seattlen keskustassa.
Meksikon presidentti

| Meksikon yhdysvaltojen presidentti |
| --- | --- |
 Presidente de los Estados Unidos Mexicanos
 Presidentin käyttämä lippu
 
 Nykyinen Claudia Sheinbaum 1. lokakuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Kansallispalatsi (2019–)
Kauden pituus:  6 vuotta, ei uusittavissa
Perustettu:  10. lokakuuta 1824
Ensimmäinen:  Guadalupe Victoria
Palkka:  108 000 MXP kuukaudessa
Kotisivut:  presidencia.gob.mx/
Meksikon presidentti, virallisesti Meksikon yhdysvaltojen presidentti (esp. Presidente de los Estados Unidos Mexicanos), on Meksikon yhdysvaltojen valtionpäämies. Vuodelta 1917 peräisin olevan nykyisen perustuslain mukaan presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla kuuden vuoden mittaiselle kaudelle. Kausien määrä on rajattu yhteen.
Nykyinen presidentti on Movimiento Regeneración Nacionalin Claudia Sheinbaum, joka vannoi virkavalansa 1. lokakuuta 2024.
Vaatimukset

Meksikon perustuslain 82.–83. artiklojen mukaan presidenttiehdokkaan tulee täyttää seuraavat ehdot:
syntyperäinen Meksikon kansalainen, joka kykenee harjoittamaan kaikkia kansalaisoikeuksiaan
asunut maassa yhteensä vähintään 20 vuotta, joista ennen vaaleja vähintään vuoden
vähintään 35-vuotias
ei ole pappi
ei ole toiminut ammattisotilaana vähintään kuuteen kuukauteen ennen vaaleja
ei toimi ulkoministerinä, varaulkoministerinä, oikeusministerinä, kuvernöörinä tai pääkaupunkialueen hallintojohtajana (tai on eronnut näistä viroista vähintään kuusi kuukautta ennen vaaleja)
ei ole epäpätevä ehdokkaaksi perustuslain 83. artiklan perusteella: ei ole aiemmin toiminut presidenttinä
Valtaoikeudet ja etuudet

Presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johtaja. Lisäksi hän toimii maan asevoimien ylipäällikkönä. Hän muodostaa hallituksen ja nimittää maan diplomaatit, korkea-arvoiset upseerit ja korkeimman oikeuden tuomarit.
Presidentti voi antaa määräyksiä, jotka ovat verrattavissa parlamentin säätämiin lakeihin.
Vannottuaan virkavalansa presidentti López Obrador puolitti joulukuussa 2018 presidentin palkkion, jonka suuruudeksi tuli 108 000 pesoa kuukaudessa.
Presidentin virka-asunto on virallisesti Los Pinos. Vuonna 2019 presidentti López Obrador ilmoitti, ettei aio asua virka-asunnossa, ja muutti sen taidegalleriaksi. Presidentti itse asui ensin omassa asunnossaan pääkaupungin eteläpuolella, kunnes muutti Kansallispalatsiin, jossa maan hallitus kokoontuu.
Historia

Meksikon ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Guadalupe Victoria vuonna 1824. Hän oli aluksi tukenut maan ensimmäistä keisaria Agustínia mutta liittyi Antonio López de Santa Annan johtamaan vallankumoukseen.
Nykymuodossaan presidentin virka perustettiin vuonna 1917 uuden perustuslain tultua voimaan.
Vuoden 2012 vaalien jälkeen oli pitkään epäselvää, kummasta tulee presidentti, Enrique Peña Nietosta vai Andrés Manuel López Obradorista. Obrador syytti Nietoa äänten ostamisesta. Tuomioistuin julisti elokuussa vaalien voittajaksi Nieton, joka vannoi virkavalan joulukuun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meksikon presidentti Wikimedia Commonsissa
Meksikon presidentin sivusto (englanniksi)
Kreikan merivoimat

| Kreikan merivoimat Πολεμικό Ναυτικό |
| --- | --- |
 Tunnus
Valtio:  Kreikka
Puolustushaarat:  merivoimat
Rooli:  puolustushaara
Osa joukkoa:  Kreikan asevoimat
Koko:  30 000 henkeä
Kalusto:  99 alusta, mukaan lukien 13 fregattia ja 11 sukellusvenettä 27 ilma-alusta
Motto:  Μέγα το της θαλάσσης κράτος Méga to tis thalássis krátos (”Suurenmoista on hallita merta”)
Kreikan merivoimat (Kreikan (sota)laivasto; kreik. Πολεμικό Ναυτικό (ΠΝ), Polemikó Naftikó (PN)) on Kreikan asevoimien puolustushaara, joka vastaa Kreikan meripuolustuksesta. Maan ollessa kuningaskunta vuosina 1833–1924 ja 1935–1973 laivasto tunnettiin nimellä (Kreikan) kuninkaalliset merivoimat (kath.kreik. Βασιλικόν Ναυτικόν (BN), Vasilikón Naftikón (VN)).
Merivoimien vahvuus on noin 30 000 henkeä, ja sen käytössä on 99 alusta, mukaan lukien 13 fregattia ja 11 sukellusvenettä. Merivoimat on yksi Kreikan kolmesta puolustushaarasta Kreikan maavoimien ja ilmavoimien ohella.
Historia > Antiikista itsenäisen Kreikan merivoimiin

Kreikan merivoimat juontaa historiansa mielellään antiikin Kreikkaan, jossa erityisesti Ateena tunnettiin merimahtina 400-luvulla eaa. Antiikin kreikkalaiset laivastot tunnettiin trieereistä eli kolmisouduista. Tunnetuimpia meritaisteluita on persialaissotiin kuulunut Salamiin taistelu vuonna 480 eaa. Rooman valtakunta peri monia kreikkalaisia käytänteitä. Sen perillisessä Bysantin valtakunnassa laivasto tunnetaan niin kutsutun kreikkalaisen tulen käytöstä.
Nykyinen Kreikan merivoimat syntyi maavoimien tavoin Kreikan vapaussodan alettua vuonna 1821. Kreikkalaisten kapinallisten laivoilla oli merkittävä osa osmanivallan vastaisessa kansannousussa ja vapaussodan taisteluissa, joista merkittävimpiä oli Navarinon meritaistelu vuonna 1827. Monet varakkaat kreikkalaiset laivanvarustajat antoivat laivansa vapaustaistelun käyttöön.
Virallisesti merivoimat perustettiin vapaussodan aikaisesta laivastosta vuonna 1828. Itsenäistyneen Kreikan laivaston keskuksena toimi aluksi Póros, joka on edelleenkin laivaston koulutuspaikkoja. Laivasto sai ensimmäiset höyrylaivansa vuonna 1855. Laivastoa alettiin kehittää enemmän 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla sen epäonnistuttua Kreetan kansannousun tukemisessa vuonna 1866. Nykyaikaisia sotalaivoja hankittiin ennen kaikkea Britanniasta ja Ranskasta, ja laivaston toiminta järjestettiin pitkälti brittiläisen esikuvan mukaan. Vuonna 1878 laivaston päätukikohta siirrettiin Pórokselta Salamiihin.
Historia > 1900- ja 2000-luku

Kreikan merivoimat sai ensimmäiset sukellusveneensä vuonna 1912. Ensimmäisessä ja toisessa Balkanin sodassa 1912–1913 laivasto oli keskeisessä osassa Pohjoisen Egean saarten saamisessa Kreikalle. Ensimmäisessä maailmansodassa 1914–1918 laivasto osallistui operaatioihin ympärysvaltojen puolella. Suuren osan vuosisadan alkupuolta laivaston lippulaivana toimi nykyisin museoitu risteilijä Geórgios Avérof.
Toinen maailmansota alkoi Kreikan osalta italialaisen sukellusveneen upotettua kreikkalaisen risteilijä Éllin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen juhlilla Tínoksen satamassa 15. elokuuta 1940. Kreikkalaiset pyrkivät viivyttämään vihollista, kunnes Ison-Britannian laivasto ehti alueelle. Laivasto tuki myös Kreikan armeijan puolustautumista Albanian ja Epeiroksen suunnalla. Saksan aloitettua hyökkäyksensä Kreikkaan vuonna 1941 laivasto vetäytyi vaiheittain ensin Kreetalle ja sitten brittivallan alla olleen Egyptin Aleksandriaan. Siellä jäljellä ollut laivasto ryhmitettiin uudestaan, ja se toimi sodassa liittoutuneiden puolella osana Ison-Britannian laivastoa. Laivasto sai Britanniasta myös uusia aluksia. Kreikkalaiset sukellusveneet kuljettivat salaa kommandojoukkoja Kreikan mantereelle.
Sodan jälkeen Kreikan merivoimat sai käytettyjä aluksia erityisesti Yhdysvalloista. Kreikan liityttyä puolustusliitto Natoon vuonna 1952 laivasto organisoitiin toimimaan tarvittaessa sen puolustuksen osana. Kreikan sotilasjuntan kaudella 1967–1974 laivasto kapinoi diktatuuria vastaan näkyvästi useaan otteeseen. Vastarinnan symboliksi nousi risteilijä Vélos, joka loikkasi Italiaan Nato-harjoitusten aikaan vuonna 1973.
1980-luvulta lähtien laivastoa on kehitetty paitsi Naton myös EU-jäsenyyden viitekehyksessä. Vuosina 1990–1991 laivasto osallistui Persianlahden sotaan. Se on osallistunut myös rauhanturvaoperaatioihin. Nykyisin laivasto ilmoittaa tavoitteekseen Kreikan merirajojen suojaamisen, kauppamerenkulun turvaamisen sekä turvallisuuden tunteen lisäämisen Kreikan saaristossa. Se tekee myös yhteistyötä Kreikan rannikkovartioston kanssa laittoman maahantulon ja huumeiden salakuljetuksen ehkäisyssä.
Organisaatio

Kreikan merivoimien tärkeimmät tukikohdat. Merkintöjen selitys:
 = laivastotukikohta,  = laivasto-osasto
Kreikan merivoimien organisaatio koostuu merivoimien esikunnasta, jonka alaisuudessa ovat laivasto sekä logistiikka- ja koulutusorganisaatiot. Näiden lisäksi merivoimiin kuuluvat laivastoakatatemia ja tukikohdat sekä erilaisia erillisorganisaatioita. Tärkeimmät ylimmän tason joukko-osastot ja muut yksiköt (vuonna 2019) on lueteltu alla. Yksityiskohtaisempi luettelo, katso: Luettelo Kreikan merivoimien yksiköistä.
Organisaatio > Komentaja ja yleisesikunta

Merivoimien yleisesikunta (Γενικό Επιτελείο Ναυτικού, ΓΕΝ)
Merivoimien yleisesikunnan komentaja (Αρχηγός ΓΕΝ, Α/ΓΕΝ)
Merivoimien yleisesikunnan varakomentaja (Υπαρχηγός ΓΕΝ)
Merivoimien ylempi neuvosto (Ανώτατο Ναυτικό Συμβούλιο, ΑΝΣ)
Organisaatio > Laivasto

Laivastoesikunta (Αρχηγείο Στόλου, ΑΣ), mm.:
Laivaston komentaja (Αρχηγός Στόλου)
Laivaston varakomentaja (Υπαρχηγός Στόλου)
Fregattihallinto (Διοίκηση Φρεγατών, Δ/ΦΓ) (Salamis)
Valvontalaivahallinto (Διοίκηση Πλοίων Επιτήρησης, ΔΠΕ) (Salamis)
Nopeiden alusten hallinto (Διοίκηση Ταχέων Σκαφών, ΔΤΣ)
Miinasodankäynnin hallinto (Διοίκηση Ναρκοπολέμου, ΔΝΑΡ)
Amfibiojoukkojen hallinto (Διοίκηση Αμφιβίων Δυνάμεων, ΔΑΔ)
Sukellusvenehallinto (Διοίκηση Υποβρυχίων, ΔΥ)
Laivasto-osastot
Egeanmeren laivasto-osasto (Ναυτική Διοίκηση Αιγαίου, ΝΔΑ) (Pireus)
Joonianmeren laivasto-osasto (Ναυτική Διοίκηση Ιονίου, ΝΔΙ) (Patras)
Pohjois-Kreikan laivasto-osasto (Ναυτική Διοίκηση Βορείου Ελλάδος, ΝΔΒΕ) (Thessaloniki)
Laivaston ilmavoimat (Διοίκηση Αεροπορίας Ναυτικού, ΔΑΝ)
Organisaatio > Logistiikkaorganisaatio

Merivoimien logistiikkahallinto (Διοίκηση Διοικητικής Μέριμνας Ναυτικού, ΔΔΜΝ), mm.:
Kreetan laivastotukikohta (Ναύσταθμος Κρήτης, ΝΚ) (Soúda)
Salamiin laivastotukikohta (Ναύσταθμος Σαλαμίνας, ΝΣ) (Salamis)
Organisaatio > Koulutusorganisaatio

Merenkulkukoulutuksen hallinto (Διοίκηση Ναυτικής Εκπαίδευσης, ΔΝΕ), mm.:
Laivaston kanta-aliupseerikoulu (Σχολή Μονίμων Υπαξιωματικών Ναυτικού, ΣΜΥΝ)
Laivaston sotakoulu (Ναυτική Σχολή Πολέμου, ΝΣΠ)
Sotilasarvot

Kreikan merivoimien sotilasarvot (ja niitä Suomessa vastaavat lähimmät sotilasarvot) ovat:
Sotilasarvot > Upseerit (kantahenkilökunta)

| NATO-koodi | OF-9 | OF-8 | OF-7 | OF-6 | OF-5 | OF-4 | OF-3 | OF-2 | OF-1 | OF-1 | OF-D |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Arvo- merkki: 
| Arvo | Návarchos (Ναύαρχος) | Anti­návarchos (Αντι­ναύαρχος) | Ypo­návarchos (Υπο­ναύαρχος) | Archi­ploíarchos (Αρχι­πλοίαρχος) | Ploíarchos (Πλοίαρχος) | Anti­ploíarchos (Αντι­πλοίαρχος) | Plotárchis (Πλωτάρχης) | Ypo­ploíarchos (Υπο­πλοίαρχος) | Anthypo- ploíarchos (Ανθυπο- πλοίαρχος) | Simaio­fóros (Σημαιο­φόρος) | Simaio­fóros Epíkouros Axio­matikós (Σημαιο­φόρος Επίκουρος Αξιω­ματικός) |
| Vastaava arvo | amiraali | vara-amiraali | kontra-amiraali | lippueamiraali | kommodori | komentaja | komentaja-kapteeni | kapteeni-luutnantti | luutnantti | aliluutnantti | upseeri-kokelas |