stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
20 ITK 40 VKT
Rakenne

L-39 panssarintorjuntakivääriin verrattuna tykin aseiden rakenne on tehty varta vasten sarjatulta ajatellen, joten samanlaisia rakenneongelmia kuin L-39/44 ilmatorjuntakiväärillä ei ole. Aseen tulinopeus on säädettävissä, suurin 2×700 laukausta minuutissa, tyypillisemmin käytetty 2×360 laukausta minuutissa. Ammukset ladataan aseeseen 20 laukauksen lippaissa joilla on painoa tyhjänä 5,6 kg ja täytenä 11–12 kg ammustyypistä riippuen. 20 ItK 40 VKT käyttää samaa 20×138 Solothurn-patruunaa kuin L-39 panssarintorjuntakivääri ja muut kenttäarmeijan 20 mm ilmatorjuntatykit 20 ItK 38 BSW ja 20 ItK 35 Breda. Tykin tähtäin oli Osmo Niskasen suunnittelema ja Strömbergin valmistama. Tähtäin ei ollut täysin tyydyttävä, ja sen käyttö oli monimutkaisempaa kuin saksalaisen 20 ItK 38 BSW:n. Tykin jalusta oli myös ongelmallinen, sillä se oli varsin heikkotekoinen ja tarjosi vain 20 cm:n maavaran. Niinpä hinausnopeus oli vain 30–40 km/h ja tykin maastokelpoisuus jätti toivomisen varaa. Aseen varusteisiin kuuluivat mm. varalippaat kuljetuslaatikkoineen, it-tähtäimen kuljetuslaatikko, peite ja varustelaatikko.
Palveluskäyttö

20 ItK 40 VKT oli käytössä jatkosodan ja Lapin sodan kevyissä ilmatorjuntapattereissa muiden 20 mm tykkien tapaan, ja se oli sodan lopussa yleisin rintamajoukkojen käytössä ollut 20 mm ilmatorjuntatykki (20 mm Madsen-tykkejä oli enemmän, mutta ne olivat pääasiassa laivaston ja rannikkotykistön käytössä tai kotirintamalla). Tykit selvisivät sodasta vähäisin tappioin. Sodan jälkeen 20 ItK 40 VKT arvioitiin kaksiputkisena ainoaksi kelvolliseksi 20 mm ilmatorjuntatykiksi, mutta uuden tähtäimen suunnittelua suositeltiin. Tämä toteutuikin 1955 kun uusi heilurirengastähtäin m/55 tuli käyttöön. Sama tähtäin otettiin myöhemmin käyttöön myös 20 ItK 38 BSW:ssä. Tykkejä käytettiin harjoituskalustona aina 1970-luvulle saakka ja varauskalustona aina vuoteen 1988.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 20 ITK 40 VKT Wikimedia Commonsissa
Carlton Cole

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Carlton Michael Cole Okirie
Syntymäaika: 12. lokakuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Croydon, Suur-Lontoo, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 191 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001–2006 |  Chelsea | 25 | (4) |
| 2002–2003 | →  Wolves (laina) | 7 | (1) |
| 2003–2004 | →  Charlton (laina) | 21 | (4) |
| 2004–2005 | →  Aston Villa (laina) | 27 | (3) |
| 2006–2015 |  West Ham United | 176 | (41) |
| 2015–2016 |  Celtic |  |  |
| 2016 |  Sacramento Republic |  |  |
| 2017 |  Persib Bandung |  |  |
Maajoukkue
| 2003–2005 |  Englanti U–21 | 19 | (6) |
| 2009–2010 |  Englanti | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. huhtikuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3. huhtikuuta 2012.
Carlton Michael Cole Okirie (s. 12. lokakuuta 1983 Croydon, Suur-Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi yhdeksän kautta hyökkääjänä West Ham Unitedissa. Hän on edustanut urallaan myös Chelseaa, Wolverhampton Wanderersia, Charlton Athleticia, Aston Villaa ja Celticiä sekä pelasi uransa loppuaikoina myös ulkomailla. Lisäksi hän edusti Englannin jalkapallomaajoukkuetta.
Ura > West Ham United

Cole liittyi West Ham Unitediin heinäkuussa 2006 neljän vuoden sopimuksella. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa West Hamissa elokuussa, kun hän tuli vaihdosta kentälle 3–1-voittoon päättyneessä ottelussa Charlton Athleticia vastaan. Kausi oli sekasortoinen West Hamille, mutta lopulta se varmisti säilymisensä Valioliigassa kauden viimeisenä päivänä.
Seuraavalla kaudella Cole vakiinnutti paikkansa West Hamin avauskokoonpanossa. Hän pelasi 31 liigaottelua, joista 21 avauksessa. West Ham sijoittui sarjassa kymmenenneksi.
Cole aloitti kauden 2008–2009 hyvin tekemällä neljä maalia kahdeksassa ottelussa. Kaikkiaan hän teki 12 maalia 32 ottelussa. Marraskuussa Cole allekirjoitti viiden vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2009–2010 Cole jatkoi hyviä otteitaan tehden 10 maalia pelaamissaan 30 ottelussa. Cole loukkasi polvensa marraskuussa ja palasi pelikentille vasta helmikuun lopussa. West Ham säilyi sarjassa vain niukasti ja kesällä muun muassa Liverpool, Sunderland ja Stoke yrittivät ostaa Colen.
Maajoukkueura

Cole on nigerialaista ja sierraleonelaista syntyperää vanhempiensa kautta, mutta hylkäsi tilaisuuden pelata kummankaan maan maajoukkueissa. Hän pelasi vakituisesti Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja teki kuusi maalia 19 ottelussa. Näihin kuului muun muassa kaksi maalia Ukrainan alle 21-vuotiaiden joukkuetta vastaan 3–1-voitossa elokuussa 2004. Elokuussa 2008 Nigerian valmentaja Shaibu Amodu kutsui Colen joukkueen harjoitusleirille maailmanmestaruuskilpailuiden karsintasarjaan Etelä-Afrikkaa vastaan. Kuitenkin myöhemmin ilmoitettiin Colen olevan kelpaamaton pelaamaan Nigerian joukkueessa, koska hän oli liian vanha vaihtamaan maajoukkuetta.
Cole kutsuttiin ensimmäistä kertaa Englannin jalkapallomaajoukkueeseen 11. helmikuuta 2009 ystävyysotteluun Espanjaa vastaan. Hän pääsi pelaamaan 75. minuutilla Aston Villan hyökkääjän Gabriel Agbonlahorin tilalle. Englanti hävisi ottelun 2–0 David Villan ja Fernando Llorenten maaleilla. Kaikkiaan Cole on pelannut maajoukkueessa seitsemän maaottelua.
Seuratilastot

| Kausi | Seura | Sarja | Sarja> Pelit | Sarja> Maalit | FA Cup> Pelit | FA Cup> Maalit | Liigacup> Pelit | Liigacup> Maalit | Muut ottelut> Pelit | Muut ottelut> Maalit | Yhteensä> Pelit | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001–02 | Chelsea | Valioliiga | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 1 |
| 2002–03 | Chelsea | Valioliiga | 13 | 3 | 2 | 1 | 1 | 2 | 0 | 0 | 16 | 6 |
| 2002–03 | Wolverhampton (laina) | 1. divisioona | 7 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 1 |
| 2003–04 | Charlton Athletic (laina) | Valioliiga | 21 | 4 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 22 | 5 |
| 2004–05 | Aston Villa (laina) | Valioliiga | 27 | 3 | 1 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 30 | 3 |
| 2005–06 | Chelsea | Valioliiga | 9 | 0 | 2 | 1 | 2 | 0 | 1 | 0 | 14 | 1 |
| Chelsea yhteensä | Chelsea yhteensä | Chelsea yhteensä | 25 | 4 | 4 | 2 | 1 | 2 | 1 | 0 | 31 | 8 |
| 2006–07 | West Ham United | Valioliiga | 17 | 2 | 2 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 21 | 3 |
| 2007–08 | West Ham United | Valioliiga | 31 | 4 | 2 | 0 | 4 | 2 | 0 | 0 | 37 | 6 |
| 2008–09 | West Ham United | Valioliiga | 27 | 10 | 4 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 32 | 12 |
| 2009–10 | West Ham United | Valioliiga | 30 | 10 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 32 | 10 |
| 2010–11 | West Ham United | Valioliiga | 35 | 5 | 2 | 2 | 6 | 4 | 0 | 0 | 43 | 11 |
| 2011–12 | West Ham United | Mestaruussarja | 36 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 36 | 10 |
| West Ham yhteensä | West Ham yhteensä | West Ham yhteensä | 176 | 41 | 10 | 4 | 13 | 7 | 2 | 0 | 201 | 52 |
| Ura yhteensä | Ura yhteensä | Ura yhteensä | 256 | 53 | 16 | 7 | 16 | 9 | 3 | 0 | 291 | 69 |
Tilastot päivitetty 16. maaliskuuta 2011 asti.
Aiheesta muualla

Carlton Cole (Arkistoitu – Internet Archive) Soccerbasessa
Carlton Cole West Ham Unitedin kotisivuilla
Carlton Colen saavutukset Englannin maajoukkueessa Englandstatsissa
Carlton Cole West Hamissa 2008.
2397 Lappajärvi

| 2397 Lappajärvi> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  22. helmikuuta 1938
Muut nimet:  1932 AF, 1938 DV, 1962 QG, 1972 LF1, 1976 GK4, 1978 PR, 1981 CF1 ja 1981 FS
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  16,361  km
Pyörähdysaika:  9,044 h
Albedo:  0,263
Absoluuttinen magnitudi:  11,0  ja 11,14
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,18 , 0,1786796  tai 0,1753948271520114
Inklinaatio:  10,30842 astetta tai 10,29059868538615 astetta
Keskianomalia:  52,14504 astetta tai 343,9732789753651 astetta
Kiertoaika:  5,42 vuotta ja 1 984,372624674259 vuorokautta
Periapsis:  2,5328962 au ja 2,548370613344657 au
Apoapsis:  3,635 au ja 3,632455549904345 au
Radan isoakselin puolikas:  3,0839321 au ja 3,090413081624501 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2397 Lappajärvi on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty vanhan meteoriittikraatterin Lappajärven mukaan.
Lappajärven likimääräinen läpimitta on 28 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,08 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 5 kuukautta.
NRP Corvo (M418)

| NRP Corvo |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Burger Boats
Kölinlasku:  18. elokuuta 1953
Laskettu vesille:  1. huhtikuuta 1954
Palveluskäyttöön:  23. marraskuuta 1955
Poistui palveluskäytöstä:  2. huhtikuuta 1973
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  853 t
Pituus:  52 m
Leveys:  11 m
Syväys:  3 m
Koneteho:  2 400 bhp
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  77
Aseistus
Aseistus:  2 × 20 mm tykkiä 4 × .50" konekivääriä
NRP Corvo (runkonumero M418) oli Portugalin laivaston Corvo-luokan miinanraivaaja.
Valmistus

Alus tilattiin Burger Boatsilta, missä köli laskettiin 18. elokuuta 1953 tunnuksella AM-487. Alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1954. Yhdysvaltain laivasto luokitteli aluksen uudestaan avomeriraivaajaksi tunnuksella MSO-487 7. helmikuuta 1955. Alus valmistui 3. lokakuuta 1955 ja se luovutettiin Portugalille 23. marraskuuta.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2. huhtikuuta 1973  ja se romutettiin Santanderissa Espanjassa.
221B Baker Street

Kyltti entisen Abbey House HQ:n seinällä.
Baker Streetin alue 1890-luvun ja 2010-luvun kartoissa.
221b Baker Street Lontoossa.
221B Baker Street  on Lontoossa sijaitseva, Sir Arthur Conan Doylen kirjoittamissa tarinoissa käytetty osoite, jossa fiktiivinen salapoliisietsivä Sherlock Holmes asui tarinoiden mukaan rouva Hudsonin vuokralaisena. Yhdistyneen kuningaskunnan postiosoitteissa numero ja kirjain -yhdistelmä voi viitata erilliseen osoitteeseen suuremmassa, usein asuinkäyttöön varatussa rakennuksessa. Sherlock Holmes -tarinoiden Baker Streetillä kyseinen talo olisi ollut Yrjöjen ajan arkkitehtuurityyliin rakennettu kolmikerroksinen ja kellarihuoneistolla varustettu punatiilinen rivitalo.
Todellisuudessa tällaista osoitetta ei kuitenkaan ollut olemassa 1800-luvun lopulla, jolloin Sherlock Holmes -kirjat kirjoitettiin, sillä katu oli nykyistä lyhyempi. Osoitenumerot päättyivät numeroon 100, mikä oletettavasti oli syynä siihen, että Conan Doyle valitsi osoitteeksi suuremman numeron.
Myöhemmin 1930-luvulla kun katua pidennettiin liittämällä siihen sen jatkeena ollut Upper Baker Street, siirtyivät parittomat osoitenumerot 215–229 vuonna 1932 valmistuneelle Art Deco -rakennukselle. Sen rakennutti Abbey Road Building Society (myöhemmin Abbey National plc) minkä vuoksi uudisrakennusta alettiin kutsua nimellä Abbey House. Abbey National hallinnoi rakennusta vuoteen 2005 saakka ja vastasi tuolloin kaikkiin osoitteeseen 221b tuleviin postilähetyksiin. Tätä ennen kulmauksessa Upper Baker Street 45 (nykyinen Baker Steert 215) toimi posti ja muun muassa tupakkatuotteita myynyt siirtomaatavarakauppa.
Sherlock Holmes -museo perustettiin osoitteeseen 239 Baker Street. Myöhemmin sen osoitteeksi kuitenkin on museon pyynnöstä muutettu 221B Baker Street, tosin täysin poiketen normaalista osoite­numerointi­käytännöstä, sillä rakennus sijaitsee osoitteiden 237 ja 241 Baker Street välissä. Westminsterin kaupunginvaltuuston johtaja Lady Shirley Porter paljasti tämän mukaisen osoitelaatan 27. maaliskuuta 1990. Hänet kutsuttiin uudelleennumeroimaan museon rakennus, koska tätä osoitetta ei ollut merkitty alkuperäiseen viralliseen asemakaavaan. Tästä seurasi kuitenkin Abbey Nationalin ja Sherlock Holmes -museon välinen pitkäaikainen kiista siitä, kummalla oli oikeus vastata tähän osoitteeseen lähetettyihin kirjeisiin. Kiista päättyi vasta vuonna 2005, kun Abbey National muutti alueelta pois.
221B Doylen tarinoissa

Conan Doyle kuvaa kirjoissaan hyvin vähän Baker Streetin osoitetta, mutta antaa eri tarinoissa satunnaisia yksityiskohtia huoneista ja huonejärjestyksestä. niiden perusteella voidaan ainakin päätellä jotain vastaanottohuoneena toimivan oleskeluhuoneen sisustuksesta.
Huoneen sydän on manttelireunuksinen takka, jonka edustalla olevan karhuntajamaton ympärille on ryhmitelty kaksi samettivuorattua nojatuolia ja punainen leposohva. Takan molemmin puolin on kirjahyllyt ja takkamanttelin päällä on pöytäkello, marokkolainen nahkakotelo, persialainen tohveli, jossa Holmes säilyttää tupakkaa ja avaamattomia kirjeitä, jotka tämä on naulinnut manttelin reunukseen kääntöveitsellä. Keskellä oleskeluhuonetta sijaitsee ruokailupöytä, jossa etsivä ja tohtori Watson nauttivat vieraineen rouva Hudsonin valmistamia aamiaisia ja illallisia. Muita huoneen kalusteita ovat Holmesin työpöytä, kemistinpöytä, senkki, keinutuoli, korituoli ja suuri kaappi.
Kahdesta suuresta syvennykseen upotetusta ikkunasta tulvii valoa pieneen oleskeluhuoneeseen ja sieltä on ovet portaikkoon, jossa on seitsemäntoista askelmaa, sekä Sherlock Holmesin makuuhuoneeseen, jossa on Holmesin sänky, yöpöytä, kramofooni ja suuri messinkinen arkku täynnä vanhoja asiakirjoja.
Rouva Hudsonin ja tohtori Watsonin huoneet ovat ylemmässä kerroksessa eikä Watsonin huoneesta ole näkymää talon takapihalle, missä kasvaa suuri lehtipuu.
Sherlock Holmesin makuuhuone, kuvittanut Walter Paget
Watson ja Sherlock takan ääressä, kuvittanut Sidney Paget
Sherlock ja Watson pöydän ääressä, kuvittanut Sidney Paget
Käännös suomeksi
2454 Olaus Magnus

| 2454 Olaus Magnus> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  21. syyskuuta 1941
Muut nimet:  1941 SS, 1968 QQ ja 1975 XV
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  4,921  km
Pyörähdysaika:  3,804 h
Albedo:  0,349
Absoluuttinen magnitudi:  13,4  ja 13,64
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,20 , 0,2030347  tai 0,2032865068523508
Inklinaatio:  4,72766 astetta tai 4,731011318521446 astetta
Keskianomalia:  255,46832 astetta tai 118,7346347279219 astetta
Kiertoaika:  3,38 vuotta ja 1 233,641993921804 vuorokautta
Periapsis:  1,7948310 au ja 1,793477713274064 au
Apoapsis:  2,709 au ja 2,708712167277368 au
Radan isoakselin puolikas:  2,2520818 au ja 2,251094940275716 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2454 Olaus Magnus on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty ruotsalaisen arkkipiispan mukaan.
Olaus Magnuksen likimääräinen läpimitta on 9 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,25 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 4 kuukautta.
Jean-Michel Cousteau

Jean-Michel Cousteau vaimonsa Nancy Marrin kanssa vuonna 2007
Jean-Michel Cousteau (s. 6. toukokuuta 1938) on ranskalainen tutkimusmatkailija, ympäristönsuojelija ja elokuvatuottaja. Hän on Jacques-Yves Cousteaun ja tämän ensimmäisen vaimon Simone Melchiorin vanhempi poika.
Jean-Michel sai jo nuorena ensikosketuksensa meriin ja laitesukeltamiseen. Hän sai veljensä Philippen kanssa kokeilla toisen maailmansodan jälkeen isänsä ja Émile Gagnanin kehittämää aqualung-paineilmalaitetta. Poikien nuoruus ei kuitenkaan ollut kovinkaan läheinen vanhempiinsa, jotka matkustivat paljon. Jean-Michel ja Philippe olivat näinä aikoina sisäoppilaitoksessa.
Aikuisiällä Jean-Michel Cousteau oli perheyrityksen taustahahmona auttamassa isänsä tutkimusmatkoja. Cousteu järjesti, suunnitteli ja hankki varusteita Calypsolle. Hän ei kuitenkaan saanut mielestään isältään tarpeeksi kunnioitusta ja alkoi siirtyä omien liiketoimien pariin. Vuonna 1979 Cousteau palasi traagisen tapahtuman seurauksesta auttamaan isäänsä. Philippe-veli kuoli lento-onnettomuudessa ja Jean-Michel Cousteau vakuutti isänsä jatkamaan edelleen tutkimustyötään. Jean-Michel Cousteau oli mukana isänsä televisiosarjoissa ja voitti mm. Emmy-palkinnon Cousteau: Mississippi -ohjelman tuottajana.
Jean-Michel Cousteau toimi isänsä perustaman säätiön johdossa paluustansa vuoteen 1992, jolloin jätti The Cousteau Societyn. Tämän jälkeen Cousteau keskittyi omiin toimiinsa. Hän ajautui riitoihin isänsä kanssa 1990-luvun puolivälissä Cousteau-nimen käytöstä. Isä ei pitänyt siitä, että Cousteau-nimi yhdistettiin ekologiseen lomakohteeseen, jossa Jean-Michel oli osakkaana. Jacques-Yves Cousteau vaati, että lomakohteen logoon ja nimeen tulisi liittää myös Jean-Michelin nimi lisänä, jotta paikkaa ei suoraan sekoitettaisi Cousteau Societyn alaiseksi. Sanfranciscolainen oikeus päättikin, että Cousteau-nimeä ei saisi käyttää lomakohteen markkinoinnissa, eikä mainostamisessa Yhdysvalloissa.
Vuonna 1999 Cousteau perusti oman säätiönsä Ocean Futures Societyn, jonka tarkoituksena on jatkaa mertensuojelua ja -tutkimusta. Hän myös aloitti televisiosarjan Jean-Michel Cousteau’s Ocean Adventures vuonna 2006. Cousteau oli myös vaikuttamassa samana vuonna Yhdysvaltain presidentti George W. Bushiin, joka perustikin Havaijille Papahānaumokuākea Marine National Monument -mertensuojelualueen.
Aiheesta muualla

Ocean Futures Societyn kotisivut (englanniksi) (ranskaksi)
Jean-Michel Cousteau’s Ocean Adventures -televisiosarja (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  SNAC  IdRef
234/50 Be

234/50 Be -rannikkotykki Hangon Russarössä toukokuussa 2018.
234/50 Be (234 millimetrin 50 kaliiperin järeä merikanuuna mallia Bethlehem Steel) on suomalainen nimi yhdysvaltalaiselle kaliiperiltaan 234 millimetrin tykille, jonka valmistaja oli Bethlehem Steel Corporation.
234/50 Be:n kaliiperi oli 233,68 millimetriä eli 9,2 tuumaa. Putken pituus oli 11 684 millimetriä. Tykin toisen maailmansodan aikainen suurin kantama oli 25,5 kilometriä. Teoreettinen tulinopeus oli 2 laukausta minuutissa ja käytännön tulinopeus 1,5 laukausta minuutissa. Täysmiehistö oli 3 aliupseeria ja 25 miestä.
Tykit oli alun perin 1910-luvulla tilattu Chilen laivastolle. Kauppa kuitenkin peruuntui, mutta 14 tykkiä saatiin myytyä Venäjälle Pietari Suuren merilinnoituksen tarpeisiin. Tykit toimitettiin vuonna 1915, ja ne saatiin sijoitettua linnakkeille vuoteen 1917 mennessä. Kuusi 234/50 Be:tä sijoitettiin Russaröhön, neljä Naissaareen ja neljä Suurupiin.
Russarön 234/50 Be -patteri jäi Suomen itsenäistyttyä hyvään kuntoon, paitsi että venäläiset olivat hävittäneet tykkien osia. Suomi korjasi tykit ampumakuntoon 1920-luvun alussa. Russarön tykkien uudistus 1930-luvulla paransi kantamaa. Tykit evakuoitiin talvisodan jälkeen, sillä tykkiasemat jäivät Neuvostoliiton vuokra-alueen sisäpuolelle. Kolme tykkiä palautettiin jatkosodan aikana Russaröhön, kun neuvostoliittolaiset olivat poistuneet. 1960-luvulla loputkin tykit asennettiin takaisin. Patteri purettiin pois käytöstä 1983.
Suomalaisilla oli 234/50 Be:n kanssa ongelmia jatkuvassa tulitoiminnassa, sillä tykin lukko jumiutui aina viimeistään viidennen laukauksen jälkeen. Ongelma korjattiin 1970-luvulla vaihtamalla lampaantaljatiiviste neopreenikumitiivisteeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 234/50 Be Wikimedia Commonsissa
Super-Heavy Coastal Guns: 234/50 BS
Naissaaren rannikkotykkipatteri 7 (rannakaitsepatarei 7) historiaa
Suurupin rannikkopatteri 2 (rannakaitsepatarei 2) historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
2487 Juhani

| 2487 Juhani> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Heikki Alikoski
Löytöpäivä:  8. syyskuuta 1940
Muut nimet:  1929 TD, 1940 RL, 1976 GT8, 1977 RD8, 1979 BG, 1979 FG1 ja 1981 UB
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  9,507  km
Pyörähdysaika:  344,6 h
Albedo:  0,028
Absoluuttinen magnitudi:  13,1  ja 13,26
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,18 , 0,1840502  tai 0,1839554481951365
Inklinaatio:  2,80608 astetta tai 2,80563536595963 astetta
Keskianomalia:  43,49224 astetta tai 108,8556338974228 astetta
Kiertoaika:  3,71 vuotta ja 1 355,234446543071 vuorokautta
Periapsis:  1,9558023 au ja 1,955800440284938 au
Apoapsis:  2,838 au ja 2,837566382541712 au
Radan isoakselin puolikas:  2,3969639 au ja 2,396683409022855 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2487 Juhani on tähtitieteilijä Heikki Alikosken vuonna 1940 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Alikosken pojan mukaan.
Juhanin likimääräinen läpimitta on 10 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,4 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 9 kuukautta.
Courageous-luokka (risteilijä)

| Courageous-luokka |
| --- | --- |
 Courageous-luokan alusten kaavio

Tekniset tiedot
Uppouma:  19 230 t (standardi) 22 690 t (kuormattu)
Pituus:  239,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  24,7 m
Syväys:  7,1 m
Koneteho:  90 000 hv
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  828-842
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 15"/L42 (381 mm) Mk I -tykkiä kaksiputkisina asennuksina 18 × 4"/L44,3 (102 mm) BL Mk IX -tykkiä kolmiputkisina asennuksina 2 × 21" torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × 3" (76 mm) 20cwt Mk I -ilmatorjuntatykkiä 2 × 3 naulan tykkiä
Courageous-luokka oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen raskaasti aseistetun kevyen taisteluristeilijän muodostama alusluokka, jonka kaikki alukset muutettiin myöhemmin lentotukialuksiksi.
Alusten suunnittelu pohjautui amiraali Fisherin ideaan valmistaa taisteluristeilijöiden taistelukyvyn omaavia aluksia, jotka kykenivät purjehtimaan Tanskan salmista Saksan Itämeren rannikolle. Alusten panssarointia jouduttiin uppouman pienentämiseksi keventämään niin paljon, että ne eivät kyenneet toimimaan Suuren laivaston raskaiden yksiköiden mukana, mikäli jouduttaisiin raskaiden pinta-alusten välisiin tykistötaisteluihin.
Alusluokan valmistuneet alukset HMS Glorious ja HMS Courageous eivät osallistuneet varsinaisiin taistelutoimiin ensimmäisen maailmansodan aikana lukuun ottamatta Helgolandin taistelua marraskuussa 1917. Luokan kolmas alus HMS Furious muutettiin jo ennen palvelukseen ottoa lentotukialukseksi rakentamalla etukannen päälle lentoonlähtöalusta.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Courageous | Armstrong, Elswick | 28. maaliskuuta 1915 | 5. helmikuuta 1916 | tammikuu 1917 | Saksan laivaston sukellusveneen upottama 17. syyskuuta 1939 |
| HMS Glorious | Harland and Wolff | 1. toukokuuta 1915 | 20. huhtikuuta 1916 | tammikuu 1917 | Saksan laivaston taisteluristeilijöiden Scharnhorstin ja Gneisenaun upottama 8. kesäkuuta 1940 |
| HMS Furious | Armstrong, Elswick | 8. kesäkuuta 1915 | 15. elokuuta 1916 | heinäkuu 1917 | muutettu lentotukialukseksi 1917 |
213

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku · 400-luku
Vuosikymmenet: 190-luku · 200-luku · 210-luku · 220-luku · 230-luku · 240-luku 250-luku · 260-luku · 270-luku · 280-luku · 290-luku · 300-luku
Vuodet: 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209 210 · 211 · 212 · 213 · 214 · 215 · 216 · 217 · 218 · 219 220 · 221 · 222 · 223 · 224 · 225 · 226 · 227 · 228 · 229 230 · 231 · 232 · 233 · 234 · 235 · 236 · 237 · 238 · 239 240 · 241 · 242 · 243 · 244 · 245 · 246 · 247 · 248 · 249 250 · 251 · 252 · 253 · 254 · 255 · 256 · 257 · 258 · 259 260 · 261 · 262 · 263 · 264 · 265 · 266 · 267 · 268 · 269 270 · 271 · 272 · 273 · 274 · 275 · 276 · 277 · 278 · 279 280 · 281 · 282 · 283 · 284 · 285 · 286 · 287 · 288 · 289 290 · 291 · 292 · 293 · 294 · 295 · 296 · 297 · 298 · 299 300 · 301 · 302 · 303 · 304 · 305 · 306 · 307 · 308 · 309
Tapahtumia

Rooman keisari Caracalla taisteli alemanneja vastaan, varusti Raetian limeksen kivimuurilla ja sai arvonimen Germanicus Maximus.
Syntyneitä

(arvioitu syntymävuosi)
Aemilianus, Rooman keisari
Claudius Gothicus, Rooman keisari
Gallienus, Rooman keisari
Kassios Longinos, Rooman keisari