stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juraj Križanić

| Juraj Križanić Georgius Crisanius |
| --- | --- |
 Juraj Križanićin muistolaatta Varaždinissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 1617 Ozalj, Kroatia
Kuollut: 12. syyskuuta 1683 Wien, Itävalta
Ammatti:  pappi, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: kroatia
Tuotannon kieli: kroatia, latina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juraj Križanić, venäläisessä muodossa Juri Križanitš tai Kryžanitš (Юрий Крижанич), myös: Georgius Crisanius, (noin 1617 tai 1618 Ozalj, Kroatia – 12. syyskuuta 1683 Wien, Itävalta) oli kroatialainen roomalaiskatolinen pappi ja oppinut ja ensimmäinen panslavistinen kirjailija. Hän opiskeli Wienissä, Bolognassa ja Roomassa ja lähti vuonna 1659 Ukrainaan, josta sittemmin siirtyi Venäjälle Moskovaan. Siellä hänen suorapuheisuutensa näyttää herättäneen pelkoa, ja 1661 hän sai peitetyssä muodossa käskyn lähteä Tobolskiin, jossa hän vietti vuodet 1661–1676 ja aikansa kuluksi kirjoitti Politika-nimisen teoksen. Tsaari Aleksei Mihailovitšin kuoltua 1676 Križanić palasi Moskovaan, josta hän lähti seuraavana vuonna Länsi-Eurooppaan. Križanićin myöhemmistä vaiheista tiedetään, että hän kuoli matkalla Roomaan Wienissä osmanien piirittäessä kaupunkia.
Vasta vuonna 1860 julkaistu Politika on monessa suhteessa erikoinen. Siinä hän esittää venäläisille suoraan heidän heikot puolensa mutta on samalla vakuuttunut Venäjän kansan suuresta tulevaisuudesta ja tekee uudistusehdotuksia, jotka Pietari myöhemmin toteutti. Tässä samoin kuin Križanićin matkakertomuksessa Putno opisanie od Levova do Moskvi ja kirjoituksessa ”Besida ko čerkasom” on johtavana ajatuksena slaavilaisten yhteenkuuluvuus ja pyrkimys sovittaa keskenään itäinen ja läntinen kirkko.
Križanićin panslavismi ei johtunut niinkään kansallisesta harrastuksesta kuin Roomassa silloin suunnitellusta yrityksestä muodostaa yhteinen slaavilainen kirjakieli ja sen avulla saattaa itäisetkin slaavit katolisen kirkon yhteyteen. Križanićin oli tarkoituksena tulla tällaisen yrityksen toteuttajaksi. Hänen kootut teoksensa on julkaissut Moskovan historiallinen seura.
Križanić julkaisi seitsemän musiikin teoriaa ja historiaa käsittelevää teosta, joista yksi on De Musica. Siinä hän käsittelee musiikin esityskäytäntöjä eri kansojen keskuudessa ja eri musiikinlajeissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juraj Križanić Wikimedia Commonsissa
Kadetin juhlaunivormu

Paavo G. Warén kadetin juhlapuvussa 1920.
Kadetin juhlaunivormun suunnittelivat yhdessä itsenäisen Suomen Kadettikoulun ensimmäisen kurssin (1919–1920) oppilaat Paavo Gustaf Warén ja Carl-Gustav Wahren. Öljyliituluonnos on Paavo G. Warénin piirtämä ja signeeraama. Piirustusta säilytetään Kansallisarkiston sota-arkistossa.
Paavo G. Warén (myöhemmin everstiluutnantti Paavo G. Waris) suunnitteli myös kadettikunnan ensimmäisen jäsenmerkin. Juhlapuvun leijonanapit ovat Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemat.
Akseli Gallen-Kallelan ehdotus kadetin juhlapuvuksi runsaine yksityiskohtineen jäi toteuttamatta, sillä kustannukset olisivat nousseet liian suuriksi. Gallen-Kallelan piirustuksia säilytetään Sotamuseossa.
Kadetin juhlapuvun mallimerkintä sotilas- ja virkapukuohjesäännössä on m/22. Vuonna 1922 laadittiin ensimmäiset yhteiset ohjeet sotilaspuvustosta. Puku oli kuitenkin käytössä jo Suomen ensimmäisenä itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 1919.
Juri Solomin

Juri Solomin
Juri Mefodijevitš Solomin (ven. Ю́рий Мефо́диевич Соло́мин; 18. kesäkuuta 1935 – 11. tammikuuta 2024) oli venäläinen näyttelijä.
Hän loi huomattavan uran teatterissa, mutta esiintyi myös elokuvissa, joiden joukossa oli toinen pääosa Akira Kurosawan elokuvassa Dersu Uzala.
Solomin johti myöhemmällä iällään Moskovan Malyi-teatteria, jonka tähtenä hän itse aiemmin oli.
Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi.
Solomin toimi Venäjän kulttuuriministerinä vuosina 1990–1992. Näyttelijä, Neuvostoliiton kansantaiteilija Vitali Solomin oli hänen nuorempi veljensä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juri Solomin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jääkiekon I-divisioonan kausi 1982–1983

| Jääkiekon I-divisioonan kausi 1982–1983 |
| --- | --- |
Nousseet joukkueet:  HPK
Pudonneet joukkueet:  SaPKo
Ylempi sarjataso:  SM-liiga
Alempi sarjataso:  II-divisioona
  ← 1981-1982 :  1983-1984 → 
Kausi 1982–1983 oli järjestyksessään 9. pelattu I-divisioonakausi. Kymmenen joukkueen runkosarjan jälkeen pelattiin kuuden joukkueen alkukarsinta, joista jatkoon selviytyivät HPK ja JoKP. SM-liigan karsinnoissa HPK nousi seuraavan kauden SM-liigaan. SaPKo putosi alempaan sarjaan.
Runkosarja

|  | Club | GP | W | T | L | GF-GA | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | HPK Hämeenlinna | 36 | 25 | 0 | 11 | 225:141 | 50 |
| 2. | JoKP Joensuu | 36 | 23 | 3 | 10 | 184:121 | 49 |
| 3. | KooKoo Kouvola | 36 | 16 | 8 | 12 | 167:142 | 40 |
| 4. | JyP HT Jyväskylä | 36 | 18 | 3 | 15 | 150:167 | 39 |
| 5. | Koo-Vee Tampere | 36 | 17 | 2 | 17 | 163:159 | 36 |
| 6. | KalPa Kuopio | 36 | 17 | 2 | 17 | 146:149 | 36 |
| 7. | Sport Vaasa | 36 | 15 | 3 | 18 | 165:156 | 33 |
| 8. | FoPS Forssa | 36 | 14 | 2 | 20 | 178:205 | 30 |
| 9. | Ketterä Imatra | 36 | 14 | 1 | 21 | 151:178 | 29 |
| 10. | SaPKo Savonlinna | 36 | 7 | 4 | 25 | 121:232 | 18 |
Kaksi parasta SM-liigakarsinnan toiselle kierrokselle, 3.6.-sijoittuneet joukkueet karsinnan ensimmäiselle kierrokselle. Sarjan neljä viimeistä pelasivat jatkosarjan I-divisioonakarsintaan joutumisesta.
Liigakarsinta

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros |   |   | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros |   |   | 3. kierros | 3. kierros | 3. kierros |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 8 |  Kärpät | 3 |   |
|   |   |   |   |   |   | 2 |  JoKP | 3 |   |   | 2 |  JoKP | 2 |  |
|   | 3 |  KooKoo | 0 |   |   | 6 |  KalPa | 1 |   |   |   |   |   |  |
|   | 6 |  KalPa | 2 |   |   |   |   |   |   |   | 10 |  Lukko | 0 |  |
|   |   |   |   |   |   | 1 |  HPK | 3 |   |   | 1 |  HPK | 3 |  |
|   | 4 |  JyP HT | 2 |   |   | 4 |  JyP HT | 0 |   |  |  |  |  |  |
|   | 5 |  Koo-Vee | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

HPK nousi SM-liigaan ja Lukko putosi I-divisioonaan. Kärpät säilytti liigapaikkansa.
I-divisioonakarsinta

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | FoPS | 6 | 6 | 0 | 0 | 42 | 22 | +20 | 12 |
| 2 | Peliitat | 6 | 3 | 0 | 3 | 23 | 27 | -4 | 6 |
| 3 | TuTo | 6 | 2 | 0 | 4 | 27 | 33 | -6 | 4 |
| 4 | SaPKo | 6 | 1 | 0 | 5 | 22 | 32 | -10 | 2 |
Peliitat nousi I-divisioonaan ja SaPKo putosi II-divisioonaan. FoPS säilytti sarjapaikkansa.
Junko Tabei

| Junko Tabei |
| --- | --- |
 Junko Tabei kiipeämässä Pik Kommunizmalle vuonna 1985.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1939 Miharu, Japani
Kuollut: 20. lokakuuta 2016 (77 vuotta)
Ammatti:  vuorikiipeilijä
Muut tiedot
Aktiivisena:  1962–2016
Aiheesta muualla
Kotisivu
Junko Tabei (jap. 田部井 淳子, Tabei Junko, 22. syyskuuta 1939 Miharu, Japani – 20. lokakuuta 2016) oli japanilainen vuorikiipeilijä. Hän oli ensimmäinen nainen, joka kiipesi Mount Everestin huipulle. Hän kiipesi sinne vuonna 1975. Vuonna 1992 Tabeista tuli ensimmäinen nainen, joka kiipesi kaikkien seitsemän maanosan korkeimmalle huipulle.
Nuoruus, opiskelu ja perhe

Junko Ishibashi syntyi 1939 Miharun maaseutukaupungissa Fukushiman prefektuurissa. Hän oli viides perheen seitsemästä lapsesta. Vaikka Honshūn pohjoisosat eivät kärsineet niin pahoin toisen maailmansodan pommituksissa, Junko jäi pienikokoiseksi, kuten monet hänen sukupolvensa japanilaislapset. Junko oli aikuisena vain 147 senttimetriä pitkä.
Junko Ishibashi opiskeli englantilaista ja amerikkalaista kirjallisuutta Shōwan naisten yliopistossa tähtäimenään ura opettajana. Valmistumisensa aikaan 1962 hän innostui jälleen vuorikiipeilystä ja liittyi useisiin miesten seuroihin. Hän muisteli myöhemmin, että vanhemmat miehet ottivat hänet vastaan myönteisesti mutta nuoremmat epäilivät hänen olevan vain etsimässä miestä. Hän tapasikin Tanigawavuorella, jota pidettiin todella vaarallisena huippuna, tulevan miehensä Masanobu Tabein. Ishibashin äiti ei hyväksynyt liittoa, sillä Masanobu Tabei ei ollut käynyt yliopistoa. Masanobu oli kuitenkin koko Junko Tabein uran ajan tärkein tukija ja piti huolta parin lapsista, kun Junko oli kiipeilymatkoilla.
Kiipeilyura

Tabei perusti 1969 naisille tarkoitetun Joshi tōhan -kiipeilyseuran. Tabei itse työskenteli samaan aikaan tiedelehden toimittajana ja teki vielä lisätöitä pianonsoiton ja englannin opettajana. Hän teki ensimmäisen retkensä Himalajalle vuonna 1970. Kokonaan naisista koostunut ryhmä lähti Annapurna III -vuorelle Nepaliin. Sinne oli aiemmin noustu vain kerran pohjoiselta reitiltä, mutta Eiko Miyazakin johtama ryhmä pyrki nousemaan huipulle eteläistä reittiä. Vaikeat lumiolosuhteet pakottivat kiipeilijät liikkeelle suhteellisen matalalta korkeudelta, sillä kantajat eivät päässeet perusleirille asti. Tabei ja kolme muuta kiipeilijää ylsivät huipulle asti.
Tabei oppi paljon Annapurna III -retkeltä ja ymmärsi myös sen, ettei hän pystynyt enää palaamaan vanhaan elämänkaavaansa, jossa hän työskenteli jatkuvasti pitkiä päiviä. Tabei pyrki saamaan seuraavaksi ystäviensä kanssa luvan kiivetä Mount Everestille. Tuohon aikaan vain yhden retkikunnan sallittiin nousta vuorelle kiipeilykauden aikana. Luvan he saivat vasta keväällä 1975. Varojen kerääminen matkaa varten oli myös haastavaa, mutta aivan viime hetkellä kiipeilijät saivat tukijoikseen Japanin television ja maan suurimman sanomalehden Yomiuri Shimbunin.
Mount Everestin -retkikunta oli päättyä tragediaan, kun Tabei ja neljä muuta rekikunnan jäsentä jäivät 4. toukokuuta lumivyöryn alle leiri 2:lla. Viereisessä teltassa olleet sherpat pelastivat heidät lumen alta. Tabei ei pystynyt oikeastaan edes seisomaan kahteen päivään, mutta jo 16. toukokuuta hän oli nousemassa Mount Everestin kaakkoisrinnettä, josta Tenzing Norgay ja Edmund Hillary olivat nousseet huipulle 22 vuotta aiemmin. Tabei pääsi huipulle ensimmäisenä naisena, mistä hän kiitti sherpaansa Ang Tsheringiä, joka oli hänen tukenaan loppumetreille asti. Vain 11 päivää Tabein onnistumisen jälkeen tiibetiläinen Phantog nousi huipulle toisena naisena.
Tabei kiipeili elämänsä aikana yli 70 valtiossa, ja hänestä tuli ensimmäinen nainen, joka kiipesi jokaisen maanosan korkeimmalla huipulle. Hän ei kuitenkaan saavuttanut henkilökohtaista tavoitettaan päästä jokaisen valtion korkeimmalle kohdalle. Vaikka Tabeilla todettiin 2012 mahasyöpä, hän jatkoi edelleen uraansa ja kiipeili muun muassa Omanissa, Nigerissä ja Luxemburgissa. Hänen viimeisin matkansa oli Fujille, jonne hän meni Tōhokun alueen lukio-opiskelijoiden kanssa. Kaikki mukana olleet olivat selviytyneet Sendain vuoden 2011 maanjäristyksestä ja sitä seuranneesta tsunamista.
Ympäristöaktivistina

Tabeista tuli viimeisinä vuosinaan ympäristöaktivisti, ja hän vastusti Mount Everestin nopeaa kaupallistumista. Hän palasi vuonna 2000 yliopistoon tekemään jatko-opintoja ympäristötieteestä. Kyūshūn yliopistossa hän tutki vuorikiipeilijöiden jättämää jätettä. Hän laski, että Mount Everestin perusleirillä oli viimeisen vuosikymmenen aikana tuotettu yli miljoona litraa virtsaa. Tabei osallistui Himalayan Adventure Trust -säätiön Japanin-osaston johtajana jätteenpolttouunin rakentamiseen Mount Everestille.
Tabei kuoli syöpään 77-vuotiaana.
Järvenpään työväentalo

| Järvenpään työväentalo |
| --- | --- |
 Järvenpään työväenyhdistyksen työväentalo.
Sijainti:  Järvenpää
Valmistumisvuosi:  1906
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Järvenpään työväentalo  oli Järvenpään kaupungissa sijainnut työväentalo. Talo tontteineen on myyty vuonna 1987.
Historiaa

Järvenpään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistys asetti heti rakennustoimikunnan työväentalon rakentamista suunnittelemaan. Talon vihkiäisjuhla pidettiin jo vapunpäivänä vuonna 1906. Talo tuli maksamaan 4 567 markkaa, josta puolet jäi yhdistykselle velaksi. Työväenyhdistyksen jäsenmäärä kasvoi nopeasti, jäseniä oli 180 vuonna 1907. Työväentalo oli kaikista korjauksista huolimatta käynyt vanhaksi, ja se myytiin tontteineen vuonna 1987..
Rakennus

Työväentalo oli aluksi pieni, ja sen laajentamista suunniteltiin pitkään. Talon laajennus pystyttiin toteuttamaan vasta vuonna 1935. Juhlasalia laajennettiin, ja tilojen sijaintia järjesteltiin uudelleen. Muutosten johdosta iltama- ja vuokratuotot lisääntyivät, ja näin talon uudistamista voitiin jatkaa. Vuosina 1937–1938 näyttämöä laajennettiin. Taloon saatiin myös kirjasto ja lämmin pukuhuone. Vuonna 1950 talo vuorattiin, taloon asennettiin keskuslämmitys ja se liitettiin kunnallistekniikan piiriin.
Toimintaa työväentalolla

!930-luvun lopulla ja myös sodan jälkeisinä vuosina työväentalolla toimi aktiivisesti myös sosialidemokraattinen nuoriso-osasto, soittokunta, työväennäyttämö ja mieskuoro. !950-luvulla talolla esitettiin elokuvia ja siellä järjestettiin myös bingoiltoja.
Juraj Mikúš (jääkiekkoilija, 1987)

| Juraj Mikúš> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. helmikuuta 1987 (ikä 37) Skalica, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  HK 36 Skalica (SloEL) Manchester Monarchs (AHL) Dinamo Riika (KHL) Spartak Moskova (KHL) Lev Poprad (KHL) TPS (SML) HC Slovan Bratislava (KHL) Lev Praha (KHL) HC Olomouc (ČEL) HC Litvínov (ČEL) HC Ocelaři Třinec (ČEL) HKm Zvolen (SloEL) HC Nové Zámky (SloEL) HK Dukla Trenčín (SloEL)
NHL-varaus:  121. varaus, 2005 Montreal Canadiens
Juraj Mikúš (s. 22. helmikuuta 1987 Skalica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija. Mikúš on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoo oikealta. Mikúš pystyy pelaamaan kaikkia hyökkääjän paikkoja. Hänen vahvuutensa ovat nopeudessa, kiekonsuojaamisessa, maskipelaamisessa ja pelinrakentamisessa. Hänen heikkoutensa ovat puolustuspelissä.
Ura > Seuraura

Mikúš on HK 36 Skalican kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä joukkueessa Slovakian Extraligassa kaudella 2003–2004 vain 16-vuotiaana. Mikúš teki tulokaskaudellaan 2004–2005 46 ottelussa tehot 6+6=12. NHL-joukkue Montreal Canadiens varasi hänet neljännellä kierroksella 121. pelaajana kesällä 2004.
Kaudeksi 2006–2007 Mikúš siirtyi Pohjois-Amerikkaan CHL Import Draftissa vuonna 2006 hänet varanneeseen QMJHL-joukkue Chicoutimi Saguenéensiin. Hän oli tehoilla 29+42=71 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä David Desharnaisin jälkeen.
Kaudeksi 2007–2008 Mikúš palasi Skalicaan, jossa hän oli 21 maalillaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Žigmund Pálffyn jälkeen ja neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2008–2009 Mikúš oli tehoilla 31+59=90 sarjan paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies joukkuetoveri Pálffyn jälkeen. Myös pudotuspeleissä hän jakoi pistepörssin kakkossijan Pálffyn jälkeen. Mikúš valittiin kauden päätteeksi sarjan tähdistökentälliseen.
Heinäkuussa 2009 Mikúš teki sopimuksen suomalaisen SM-liigajoukkueen Turun Palloseuran kanssa. Muutaman viikon päästä hän kuitenkin siirtyi NHL-joukkue Los Angeles Kingsiin käytyään aluksi joukkueen leirillä. Täten Mikúš purki sopimukseen sisältyneen NHL-pykälän myötä sopimuksen TPS:n kanssa kanssa. Hänen sopimus mahdollisti paluun Eurooppaan, mikäli hänelle ei olisi auennut pelipaikkaa. Mikúš pelasi koko kauden 2009–2010 AHL:ssä Manchester Monarchsissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Slovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Suomi & Ruotsi 2012 | jääkiekko |  |
Mikúš edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2012.
K. T. Oslin

| K>  T. Oslin.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. toukokuuta 1942 Crossett, Arkansas, Yhdysvallat
Kuollut: 21. joulukuuta 2020 Nashville, Tennessee, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Tyylilajit:  country
Soittimet:  kosketinsoittimet
Levy-yhtiöt:  Elektra Records, RCA Records, BNA Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kay Toinette Oslin (15. toukokuuta 1942 – 21. joulukuuta 2020) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä.
Menestyssingle ”80’s Ladies” (1987), jonka Country Music Association valitsi vuoden kappaleeksi, käynnisti levytysuran Oslinin ollessa 45-vuotias. Sitä ennen hän oli esiintynyt folklaulajana, teatterissa, Broadway-musikaaleissa ja televisiomainoksissa.
Albumit 80’s Ladies (1986) ja This Woman (1988) myivät platinaa. Yksitoista Oslinin levyttämää kappaletta sijoittui Hot Country Songs Top 40 -listalle, niistä neljä listan kärkeen. Oslin sai kolme Grammy-palkintoa.
Oslin näytteli country-teemaisessa elokuvassa The Thing Called Love (1993) ja esiintyi television keskusteluohjelmissa.
Diskografia (valikoima) > Albumit

80’s Ladies (1986)
This Woman (1988)
Love in a Small Town (1990)
My Roots Are Showing... (1996)
Live Close By, Visit Often (2001)
Simply (2015)
Kairanmaa

Kairanmaa on kirjailija Pentti Haanpään luoma käsite, jolla tarkoitetaan Suomenselän vedenjakaja-alueen karua soista seutua Pohjois-Pohjanmaalla. Kairanmaahan luetaan Piippola, Pulkkila ja Pyhäntä sekä joitain kyliä Haapavedeltä, Kestilästä, Kärsämäeltä ja Rantsilasta.
K. T. McCall

| K>  T. McCall.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
K. T. McCall on australialainen kioskikirjallisuutta julkaissut kirjailijanimimerkki, jota käyttivät opettajana Uudessa Etelä-Walesissa toiminut Muriel Watkins ja toimittaja Audrey Armitage. Toinen heidän käyttämänsä nimimerkki on Gerry North.
Armitage sai uransa alussa vanhemmalta kollegalta neuvon, miten lajin kirjoja kirjoitetaan: "Paperi vain koneeseen ja alat kirjoittaa."
Watkins kirjoitti Armitagen kanssa nimellä K. T. McCall 23 rikosromaania, jotka julkaistiin sarjana Johnny Buchanan Stories. Nimellä Gerry North he julkaisivat kaksi suomentamatonta rikosromaania, Meet Gerry North ja Gerry North Collects. McCall-kirjojen päähenkilö on Silver Star -vakuutusyhtiön tutkija newyorkilainen Johnny Buchanan, joka ei pidä asetta mukanaan, mutta joutuu kohtaamaan hyvin väkivaltaisia rikoksia.
Suomennetut teokset

Tornado kaupungissa (Tornado in town), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1962. (McCall-sarja 1)
Varo vaaleaverikköä (Fatally female), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1962. (McCall-sarja 2)
Tassut ylös, punatukka! (Redhead for free), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1962. (McCall-sarja 3)
Miljardityttö (Dame on the make), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1962. (McCall-sarja 4)
Rahakas punatukka (Million dollar mayhem), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1962. (McCall-sarja 5)
Älä ammu, enkeli! (Sweet but deadly), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1962. (McCall-sarja 6)
Kuolema kaviaarilla (Caviar to kill), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1963. (McCall-sarja 7)
Olenko minä murhaaja? (Ma'mselle, it's murder), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1963. (McCall-sarja 8)
Ikuinen rattotyttö (Playgirl for keeps), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1963. (McCall-sarja 9)
Kaamea arvoitus (Deadly but delectable), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1963. McCall-sarja 10)
Murha Atlantilla (Angel, hold fire), suom. Viljo-Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1963. (McCall-sarja 11)
Yön kuningatar (Stripper strikes out), suom. Viljo Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1964. (McCall-sarja 12)
Turkisrosvot (Velvet vixen), suom. Viljo Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1964. (McCall-sarja 13)
Välkkyvät veitset (Black lace blackmail), suom. Viljo Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1964. (McCall-sarja 14)
Kuolema vihkipallilla (Dance with me deadly), suom. Viljo Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1964. (McCall-sarja 15)
Verenpunainen risti (Killer in the chorus), suom. Viljo Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1964. (McCall-sarja 16)
Reikärauta rätisee (Babe up in arms), suom. Viljo Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1964. (McCall-sarja 17)
Kuoleman orkideat (Killerorchid), suom. Viljo Ensio Kukkonen. Alavus: Valpas-mainos, 1965. (McCall-sarja 18)
Justin Achilli

Justin Achilli on yhdysvaltalainen roolipelisuunnittelija sekä kirjailija. Hän on yhteistyössä kirjoittanut useita White Wolf -kustantamon julkaisemia World of Darkness -maailmaan pohjautuvia roolipelikirjoja ja novelleja.
Achilli tunnetaan parhaiten vaikutuksestaan Vampire: The Masquerade ja Vampire: The Requiem -roolipeleihin.
Achilli on vieraillut Suomessa vuonna 2002 Ropecon-tapahtuman kunniavieraana.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Justin Bartha

| Justin Bartha |
| --- | --- |
 Bartha vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1978 (ikä 46)  Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Lia Smith
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Aiheesta muualla
www.justinbartha.altervista.org
IMDb
Elonet
Justin Lee Bartha (s. 21. heinäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee Riley Poolen osaa elokuvissa National Treasure – kansallisaarre vuonna 2004 ja National Treasure: Salaisuuksien kirja vuonna 2007. Hän esittää Doug Billingsiä vuoden 2009 elokuvassa Kauhea kankkunen ja sen kahdessa jatko-osassa Kauhea kankkunen 2 ja Kauhea kankkunen 3.
Bartha syntyi Fort Lauderdalessa Floridassa, muutti yhdeksänvuotiaana Michiganiin ja sai juutalaisen kasvatuksen. Hän valmistui West Bloomfield High Schoolista Michiganissa vuonna 1996 ja opiskeli näyttelemistä New Yorkin yliopistossa. Hän näytteli vuoden 2009 elokuvassa The Rebound Catherine Zeta-Jonesin vastaparina.
Bartha asuu nykyään New Yorkissa.
Aiheesta muualla

Justin Bartha Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kari Solem

Kari Solem (s. 1. joulukuuta 1974 Trondheim) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Atlantan olympialaisissa 1996 Norjan neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa.  Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 110 maaottelua heinäkuusta 1994 lokakuuhun 1998 ja tehnyt niissä 214 maalia.
Kairamo

Kairamo on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aimo Kairamo (1941–2004), Suomen Sosialidemokraatti -lehden päätoimittaja
Alfred Oswald Kairamo (vuoteen 1906 Kihlman, 1858–1938), kasvitieteilijä, poliitikko ja teollisuusmies, Alfred Kihlmanin poika
Aulis O. Kairamo, (vuoteen 1906 Kihlman, 1905–1991), vuorineuvos, Alfred Oswald Kairamon poika
Erkki Kairamo (1936–1994), arkkitehti, Aulis O. Kairamon poika
Kari Kairamo (1932–1988), vuorineuvos, Nokian pääjohtaja, Aulis O. Kairamon poika
Maija Kairamo (o.s. Santaholma, 1935–2023), arkkitehti, Erkki Kairamon puoliso 1956–1973
Päivi Kairamo (s. 1964), diplomaatti, Aimo Kairamon tytär.