stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Dresden Dolls
Historia

Yhtye sai alkunsa pian sen jälkeen, kun Brian Viglione tapasi Amanda Palmerin ja näki tämän soolokeikan Halloween-juhlissa vuonna 2000. Duo sai nopeasti kulttimainetta live-esiintymisillään, joissa molemmat jäsenet suosivat usein erikoista pukeutumista ja yhdistelevät pantomiimista tuttua meikkausta kabaree-tyyliin. Yhtye rohkaisee myös fanejaan tuomaan esille omia esiintymislahjojaan keikoillaan. Näistä esiintyjistä käytetään nimitystä "The Brigade".
Yhtyeen nimi on Palmerin mukaan yhdistelmä eri asioista sisältäen Dresdenin pommitukset Saksassa, posliininuket (sotaa edeltäneen Dresdenin tunnusmerkki), The Fall -yhtyeen samannimisen kappaleen, sekä viittauksen V. C. Andrewsin novelliin Pimeyden kukat. Toisaalta Palmer piti Dresdenin (hävitys) ja Dollsin (viattomuus, herkkyys) yhdistelmää hyvänä kuvaamaan yhtyeen musiikkia, jossa tyylit vaihtelevat nopeasti lapsenomaisesta sipsuttelusta raivokkaaseen huutamiseen.
Yhtyeen ensimmäinen varsinainen julkaisu, pääosin livetallenteista koostuva A Is for Accident ilmestyi vuonna 2003. Seuraavana vuonna julkaistiin yhtyeen nimeä kantava ensimmäinen studioalbumi, jolta radiosoittoa saivat erityisesti kappaleet "Girl Anachronism" ja "Coin-Operated Boy".
Vuonna 2005 The Dresden Dolls oli kiertueella Nine Inch Nailsin kanssa. Kesäkuussa The Dresden Dolls isännöi ilmaista konserttia Paradise Rock Clubilla Bostonissa. Sähkökatkoksen viivyttäessä konsertin alkua kadut täyttyivät katutaiteilijoista, jotka olivat saapuneet keikalle yleisöä viihdyttämään. Päivä kuvattiin ja siitä syntyi DVD Paradise, joka julkaistiin marraskuussa 2005.
The Dresden Dollsin toinen studioalbumi, Yes, Virginia..., julkaistiin 18. huhtikuuta 2006. Kesällä 2006 The Dresden Dolls soitti Yhdysvalloissa Panic! at the Disco -yhtyeen lämmittelijänä. Kiertueen aikana The Dresden Dolls järjesti faneilleen erillisiä "Fuck the Back Row" -tapahtumia, joissa esitettiin mm. lyhytelokuvia.
Kesäkuussa 2006 julkaistiin Amanda Palmerin työstämä kirja The Dresden Dolls Companion, jossa Palmer kertoo yhtyeen ja albumin teon taustoista, minkä lisäksi siinä on kertomuksia debyyttialbumin kappaleista sekä niiden sanoitukset ja nuotit.
The Dresden Dollsin kappaleiden sanoituksiin perustuvaa musikaalia, The Clockwork Waltz, esitettiin Yhdysvalloissa elokuussa 2006. Joulukuussa sai ensi-iltansa yhtyeen itsensä kehittämä tuotanto, The Onion Cellar.
Vuoden 2007 alkupuolen yhtye piti taukoa Palmerin keskittyessä sooloalbumiinsa ja Viglionen kiertäessä HUMANWINE-yhtyeen kanssa. Kesäkuussa The Dresden Dolls oli mukana Cyndi Lauperin True Colors -kiertueella. Heinäkuussa julkaistiin Lontoon Roundhousessa kuvattu live-dvd, Live at the Roundhouse.
Loppuvuodesta 2007 ja vuoden 2008 alussa yhtye kiersi Yhdysvaltoja, minkä jälkeen Palmer ja Viglione siirtyivät studioon äänittämään b-puolista ja vanhoista livesuosikeista koostuvaa kokoelmaansa No, Virginia..., joka julkaistiin toukokuussa 2008.
Heinäkuussa 2008 ilmestyi yhtyeen toinen kirja The Virginia Companion, joka sisältää Yes, Virginia... - ja
No, Virginia... -albumien kappaleiden sanoitukset ja nuotit.
Syyskuussa 2008 yhtye ilmoitti siirtyneensä määräämättömäksi ajaksi tauolle.
Tuotanto > Albumit

A Is for Accident (Important Records, 2003)
The Dresden Dolls (8ft. Records / Roadrunner Records, 2003)
Yes, Virginia... (Roadrunner, 2006)
No, Virginia... (Roadrunner, 2008)
Tuotanto > Singlet

Good Day (7") (Important Records, 2003)
Girl Anachronism (Roadrunner, 2004)
Coin-Operated Boy (Roadrunner, 2004)
Sing (Roadrunner, 2006)
Backstabber (Roadrunner, 2006)
Shores of California (Roadrunner, 2007)
Night Reconnaissance (Roadrunner, 2008)
Dear Jenny (Roadrunner, 2008)
Tuotanto > DVD:t

The Dresden Dolls in Paradise (Roadrunner Records, 2005)
The Dresden Dolls: Live at the Roundhouse (Eagle Vision, 2007)
Tuotanto > Kirjat

Dresden Dolls Companion (Amanda Palmer), eight foot music publishing, kesäkuu 2006, ISBN 157560888X ISBN 978-1575608884
The Dresden Dolls - The Virginia Companion (The Dresden Dolls), Cherry Lane Music Company, heinäkuu 2008, ISBN 1603780793 ISBN 978-1603780797
Aiheesta muualla

The Dresden Dollsin virallinen sivusto
The Dresden Dolls Myspacessa (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Dresden Dolls, Pukkelpop 2006.
Neostigmiini

| --- | --- |

Neostigmiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3-{[(dimetyyliamino)karbonyyli]oksi}-N,N,N-trimetyylibentseeniaminium
Tunnisteet
CAS-numero: 59-99-4
ATC-koodi: N07AA01
PubChem CID: 4456
DrugBank: DB01400
Kemialliset tiedot
Kaava: C12H19N2O2 
Moolimassa: 223,294 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: Epäselvä, mahdollisesti alle 5 %
Metabolia: Asetyylikoliiniesteraasi (hidas hydrolyysi) ja plasman esteraasit
Puoliintumisaika: 50–90 minuuttia
Ekskreetio: Muuttumattomana korkeintaan 70% ja alkoholeiksi metaboloituneena 30% virtsaan
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Neostigmiini (Glycostigmin, Robinul-Neostigmin, Prostigmin) on yleisin myasthenia graviksen hoitoon käytettävä antikoliiniesteraasi. Lisäksi sitä käytetään anestesiologiassa kumoamaan epäsuorien perifeeristen lihasrelaksanttien aiheuttamaa poikkijuovaisten lihasten lamaannustilaa. Neostigmiini vaikuttaa voimakkaasti motoriseen päätelevyyn.
Aineen kliininen käyttö aloitettiin ruoansulatuskanavan stimuloijana vuonna 1931. Suomessa lisäksi käytettäviä ohimenevästi vaikuttavia antikoliiniesteraaseja ovat fysostigmiini ja distigmiini.
Neostigmiini on kvartaarinen antikoliiniesteraasi. Se imeytyy maha-suolikanavasta huonosti eikä pääse keskushermostoon mainittavasti. Demekaarissa on kaksi neostigmiinimolekyyliä hiilivetyketjuiden kiinnittämänä.
Neostigmiiniä voidaan käyttää kuraren sukuisten aineiden antidoottina eli vasta-aineena.
Aiheesta muualla

ChemSpider: Neostigmiini (4301)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Neostigmiini (D08261)
ChEMBL: Neostigmiini (CHEMBL54126)
UNII: Neostigmiini (3982TWQ96G)
Craig Thompson

Craig Thompson 2011.
Craig Thompson (21. syyskuuta 1975 Traverse City, Michigan, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, joka on piirtänyt ja kirjoittanut sarjakuvaromaaneja, muun muassa Blankets (2003) ja Habibi (2011).
Elämä ja tuotanto

Thompson vietti lapsuutensa Wisconsinissa. Hän muutti 19-vuotiaana Pariisiin opiskelemaan taiteilija-apurahalla. Paluu ahdasmieliselle kotiseudulle Yhdysvaltain raamattuvyöhykkeelle sai hänet myöhemmin tekemään Blanketsin (2003), jossa hän käsittelee asiaa. Sen kirjoittaminen kesti vuoden ja piirtäminen kolme vuotta. Lähes 600-sivuinen teos oli menestys. Thompsonin tyyliä, sivujen hallittua kokonaisuutta ja notkeaa viivaa, on verrattu Will Eisneriin. Thompson luonnehtii Habibia fantasian ja politiikan välillä liikkuvaksi tarinaksi.
660-sivuinen Habibi (2011, suom. 2012) sai aiheensa islamista. Teoksen kirjoitustyö vei kaksi vuotta, piirtäminen neljä. Teos sijoittuu mielikuvitusmaa Wanatoliaan ja Thompson luonnehtii sitä fantasian ja politiikan välillä liikkuvaksi tarinaksi. Thompson sanoo nähneensä terrorismin piirteitä enemmän yhdysvaltalaisissa kristityissä kuin islamilaisissa.
Teokset

Good-bye, Chunky Rice (1999)
Blankets (2003)
Carnet de Voyage (2004)
Habibi (Habibi, 2011.) Suomentanut Ida Takala. Helsinki: Like, 2012 ISBN 978-952-01-0743-7
Teokset > Piensarjakuvia

Bible Doodles, 2000
Doot Doot Garden, 2001
Palkinnot ja tunnustukset

2000 Harvey Award for Best New Talent (Good-bye, Chunky Rice)
2004 Eisner Award for Best Graphic Album (Blankets)
2004 Eisner Award for Best Writer/Artist (Blankets)
2004 Harvey Award for Best Artist (Blankets)
2004 Harvey Award for Best Cartoonist (Blankets)
2004 Harvey Award for Best Graphic Album of Original Work (Blankets)
2004 Ignatz Award for Outstanding Artist (Blankets)
2004 Ignatz Award for Outstanding Graphic Novel or Collection (Blankets)
2005 Prix de la critique
2012 Eisner Award for Best Best Writer/Artist (Habibi)
2013 Herra Koipeliini -palkinto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Craig Thompson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
John Nettleton

John Dering Nettleton
John Dering Nettleton (28. kesäkuuta 1917 – 13. heinäkuuta 1943) oli Etelä-Afrikan tasavallassa syntynyt brittiläinen lentäjä, joka lensi Avro Lancaster -pommikoneita. Nettletonin sotilasarvo oli hänen kuollessaan everstiluutnantti.
Nettleton palveli 44. raskaassa pommituslaivueessa. Hän johti hyökkäyksiä mm. Augsburgiin, missä pommitti 17. huhtikuuta 1942 sukellusveneiden moottoreita valmistavaa MAN-tehdaskompleksia. Nettleton sai tästä ansiosta Viktorian ristin. Tehtaat vaurioituivat pahoin, mutta seitsemän Lancasteria tuhoutui.
Nettleton katosi miehistöineen Torinon pommituksessa  12.–13. heinäkuuta 1943. Nettleton oli ensimmäinen Viktorian ristin saanut Lancaster-lentäjä.
Mila Teräs

| Mila Teräs> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. marraskuuta 1975 (ikä 49) Lahti
Kansalaisuus:   Suomi
Kirjailija
Aikakausi:  2004 – nykyaika
Esikoisteos:  Tyttö tulevaisuudesta (2004)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mila Teräs (o.s. Kauppinen, s. 11. marraskuuta 1975 Lahti) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut lasten- ja nuortenkirjallisuutta sekä kaksi aikuisten romaania.
Elämä ja ura

Mila Teräs valmistui ylioppilaaksi Lahden Tiirismaan lukiosta vuonna 1995 ja filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2002 pääaineenaan Suomen kirjallisuus. Lisäksi hän opiskeli journalistiikkaa, psykologiaa ja filosofiaa.lähde? Hän on myös suorittanut luovan kirjoittamisen opintoja Jyväskylän avoimessa yliopistossa. Vuosina 1998–2004 hän työskenteli toimittajana ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 2005.
Teräksen esikoisteos Tyttö tulevaisuudesta ilmestyi vuonna 2004. Se on nuortenkirja, jonka päähenkilö Aada liikkuu nykyajassa ja 1880-luvulla. Teiniraskaudesta kertova nuortenkirja Sininen huone (2006) oli Topelius-palkintoehdokkaana ja valittiin nuortenkirjaneuvosto IBBYn kunnialistalle. Vuonna 2012 ilmestyi syömishäiriötä ja fantasiaa yhdistävä teos Perhosen varjo, joka oli myös Topelius-palkintoehdokas.
Mila Teräs on kirjoittanut myös lastenkirjoja. Telma-sarjan kolmas osa Telma ja kuiskausten koulu (2012) oli Anni Polva -palkintoehdokkaana vuonna 2013. Teräksen kirjoittamat kuvakirjat Olga Orava ja metsän salaisuus (2014) ja Hämärinkäinen (2015) olivat Finlandia Junior -palkintoehdokkaina. Vuonna 2023 hän sai Kaarina Helakisa -palkinnon. Samana vuonna hänelle myönnettiin myös Punni-palkinto kuvakirjasta Ensilumi (2022) yhdessä kuvittaja Hannamari Ruohosen kanssa. Ensilumi valittiin myös nuortenkirjaneuvosto IBBYn kunnialistalle vuonna 2024. Teräkselle myönnettiin vuoden 2025 Topelius-palkinto nuortenromaanistaan Iso hyppy. Hänen lastenkirjojaan on käännetty saksaksi, tšekiksi ja viroksi.
Vuonna 2014 ilmestyi Kariston kustantamana Teräksen ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani, Harmaat enkelit. Jäljet (2017) kertoo taidemaalari Helene Schjerfbeckistä.
Teräs asuu Orimattilassa. Hänellä on kaksi lasta.
Tuotanto > Nuortenkirjat

Tyttö tulevaisuudesta.  Helsinki:  Otava, 2004.  ISBN 951-1-19653-7
Sininen huone.  Helsinki:  Otava, 2006.  ISBN 951-1-20869-1
Pimeän taivaan kilta.  Helsinki:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22543-0
Perhosen varjo.  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26515-3
Amiraali.  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36240-1
Yökirjeitä.  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-43569-3
Iso hyppy.  Helsinki:  Otava, 2024.  ISBN 978-951-1-48758-6
Tuotanto > Lastenkirjat

Elli ja tuttisuu.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26045-5
Elli ja unenpää.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-27021-8
Olga Orava ja metsän salaisuus.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Helsinki:  Lasten keskus, 2014.  ISBN 978-952-288-085-7
Hämärinkäinen.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Hämeenlinna:  Karisto, 2015.  ISBN 978-951-23-5992-9
Aurinkolinnut.  (Kuvitus: Ilona Partanen)  Hämeenlinna:  Karisto, 2016.  ISBN 978-951-23-6152-6
Kettu ja värit.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Hämeenlinna:  Karisto, 2017.  ISBN 978-951-23-6330-8
Hirvivaarin ihmeellinen löytö. Kuvitus Terese Bast. Hämeenlinna: Karisto, 2019. ISBN 978-951-2-36549-4
Lentävä mummini. Kuvitus: Sanna Pelliccioni. Hämeenlinna: Karisto, 2020. ISBN 978-951-1-37240-0
Kuuharjainen keppihevonen. Kuvitus: Mirkka Eskonen. Hämeenlinna: Karisto, 2021. ISBN 978-951-1-38094-8
Ensilumi. Kuvitus: Hanna-Mari Ruohonen. Hämeenlinna: Karisto, 2022.  ISBN 978-951-1-40286-2
Myyrä joka katsoi kuuta.  (Kuvitus: Nora Surojegin)  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-43302-6
Telma ja tarinoiden talo.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Helsinki:  Otava, 2010.  ISBN 978-951-1-24042-6
Telma ja salaisuuksien saari.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Helsinki:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-25336-5
Telma ja kuiskausten koulu.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26335-7
Telma ja taikojen talvi.  (Kuvitus: Karoliina Pertamo)  Helsinki:  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-28237-2
Noitapeili (Otava, 2016) ISBN 978-951-1-29299-9
Kadonnut kaupunki  (Otava, 2019) ISBN 978-951-1-32699-1
Hotelli Hämärä ja kummituspurkki. Kuvitus: Silja-Maria Wihersaari. Karisto, 2018 ISBN 978-951-23-6462-6
Hotelli Hämärä ja ullakon arvoitus. Kuvitus Silja-Maria Wihersaari. Karisto, 2019 ISBN 978-951-23-6630-9
Hotelli Hämärä ja aavekäsi. Kuvitus: Silja-Maria Wihersaari. Karisto, 2021 ISBN 978-951-1-38759-6
Hotelli Hämärä ja salakäytävä. Kuvitus: Silja-Maria Wihersaari. Karisto, 2024 ISBN 978-951-1-47197-4
Hotelli Hämärä ja kirotut kirjat. Kuvitus: Janni Mäkinen. Karisto, 2025 ISBN 978-951-1-48668-8
Tuotanto > Aikuistenkirjallisuus

Harmaat enkelit (Karisto, 2014) ISBN 978-951-23-5830-4
Jäljet - romaani Helene Schjerfbeckistä (Karisto, 2017) ISBN 978-951-23-6238-7
Tuotanto > Muut

Kipinä 3, äidinkieli ja kirjallisuus (Otava, 2013)
Kipinä 4, äidinkieli ja kirjallisuus (Otava, 2014)
Kipinä 5, äidinkieli ja kirjallisuus (Otava, 2015)
Kipinä 6, äidinkieli ja kirjallisuus (Otava, 2016)
Kielivuori, tarinoita kielen oppimisesta [toim. Olavi Jama] (Kansanvalistusseura 2002)
Nuku hyvin - Iloisia iltasatuja pienille. Helsinki: Otava, 2021. ISBN 978-951-1-36088-9
Palkinnot ja tunnustukset

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 2000 (3. palkinto) ja 2002 (kunniamaininta)
HumArt -kustannuksen runokokoelmakilpailu 2001, toinen sija
Pirkanmaan kirjoituskilpailu 2001 kunniamaininta runosarjassa ja 2000 2. palkinto novellisarjassa
Topelius-palkintoehdokkuus 2006 (Sininen huone) ja 2013 (Perhosen varjo)
IBBY:n kansainvälinen lasten- ja nuortenkirjallisuuden kunnialista 2007 (Sininen huone) ja 2024 (Ensilumi)
Anni Polva -palkintoehdokkuus 2013 (Telma ja kuiskausten koulu)
Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkuus 2014 (Olga Orava ja metsän salaisuus) ja 2015 (Hämärinkäinen)
Kaarina Helakisa -palkinto 2023
Punni-palkinto 2023 kuvakirjasta Ensilumi yhdessä kuvittaja Hannamari Ruohosen kanssa
Nuori Aleksis -palkintoehdokkuus 2023 (Yökirjeitä)
Topelius-palkinto 2025 nuortenromaanista Iso hyppy
Kirjallisuutta

Sisättö, Vesa: Kotimaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita 5.  Helsinki:  BTJ, 2008.  ISBN 978-951-692-713-1
Aiheesta muualla

Mila Teräksen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Nettohinta

Nettohinta tarkoittaa hintaa, josta on vähennetty alennukset. Nettohinta voi tarkoittaa myös hintaa, josta ei ole tarkoitettu tehtäväksi mitään vähennyksiä. Nettohinnalla voidaan myös ymmärtää hintaa ilman arvonlisäveroa.
Nettohinnan vastinpari on bruttohinta.
Nettolaskutus

Nettolaskutus tarkoittaa sitä, että laskulla ei näy erikseen asiakkaan saamaa alennusta tai alennusprosenttia. Alennus on otettu huomioon jo tuotteen hinnoittelussa, ja laskulla näkyy nettohinta.
Teräs

Teräksestä valmistettua vaijeria
Viaducto La Polvorilla -terässilta, Saltan maakunnassa Argentiinassa.
Teräs on yleisnimi kaikille rautavaltaisille metalliseoksille, joita voidaan muokata valssaamalla tai takomalla. Suppeammassa mielessä teräksellä tarkoitetaan rautaseosta, jonka hiilipitoisuus on välillä 0,05–2,11 %. Tällainen teräs voidaan karkaista. Nykyään sanotaan kuitenkin usein teräkseksi kaikkia rautaseoksia, joissa on alle 1,7 % hiiltä ja joita sen vuoksi voidaan takoa. Yli 2,11 % hiiltä sisältävät rautaseokset ovat valurautaa. Varsinkin aikaisemmin erotettiin teräksistä myös alle 0,05 % hiiltä sisältävät seokset omaksi ryhmäkseen, jota sanottiin tako- eli kankiraudaksi tai meltoraudaksi.
Teräksen ominaisuudet riippuvat voimakkaasti sen rakenteesta, joka puolestaan riippuu hiilen määrästä, seosaineista sekä valmistusparametreista.
Sana teräs on johdos sanasta terä (teräksiksi kutsuttuja metalliseoksia on alun perin käytetty juuri terien valmistukseen).
Hiiliteräksen mikrorakenne

α-ferriitti on raudan tilakeskeinen kuutiollinen (tkk, engl. BCC) kiderakenne, joka on vakaimmillaan huoneenlämmössä. Ferriittiset ja martensiittiset teräkset ovat ferromagneettisia kukin koostumukselleen ominaisen Curie-lämpötilansa alapuolella. Korkeissa lämpötiloissa esiintyvä (niin ikään tkk-hilainen) δ-ferriitti voi jäädä huoneenlämpötilassa pysyväksi, alijäähtyneeksi rakenteeksi runsaasti seostetuilla teräksillä.
Yli 723 °C:n lämpötilassa raudan kiderakenne muuttuu austeniittiseksi – pintakeskeiseksi kuutiolliseksi (pkk, engl. FCC) – γ-faasiksi, mihin voi liueta maksimissaan 2,1 % hiiltä. Yleensä liukenevat hiiliatomit sijoittuvat raudan atomihilan välisijoihin. Mikäli hiilipitoisuus on suurempi kuin 2,1 %, syntyy rakenteeseen jo jähmettymisvaiheessa grafiittia. Grafiitti on haluttu rakenneosa vain valuraudoissa, joissa se esiintyy joko suomumaisena tai pallomaisena.
Jäähdytettäessä hitaasti ylikyllästeinen austeniitti muuttuu ferriitiksi, ja hiilen ylijäämä muodostaa sementiittiä, Fe3C (rautakarbidia), joka muodostaa ferriittimatriisiin lamellimaista, perliitiksi kutsuttua mikrorakennetta. Sementiitti on kova ja hauras faasi. Lamellimainen perliitti palloutuu riittävän pitkään tai riittävän korkeassa lämpötilassa hehkutettaessa. Tällöin teräksen sitkeys paranee.
Teräksen karkaisu

Teräksen karkaisu perustuu faasimuutokseen austeniitista martensiitiksi. Austeniitin kiderakenne on pintakeskinen kuutiollinen (PKK), ja pystyy siten liuottamaan hiiltä väli­sijoihinsa. PKK-kiderakenteessa on välisijoja (koloja), jonne hiiliatomi mahtuu, kun taas tila­keskisessä kuutiollisessa kiderakenteessa (TKK) ei vastaavia välisijoja ole. Teräs alkaa muuttua austeniitiksi ja hiili diffundoitua austeniitin välisijoihin lämpötilassa 723 °C (kts. rauta-hiili -tasapainopiirros). Jäähdytettäessä terästä hitaasti ehtii hiili poistua austeniitin välisijoista ja faasimuutoksessa teräksen kiderakenteeksi tulee rauta-hiili-tasapainopiirroksen mukainen kiderakenne (ferriittinen, perliittinen tai ferriittis-perliittinen, riippuen hiilen määrästä). Nopeasti sammutettaessa (jäähdytettäessä) ei hiili ehdi poistua austeniitin välisijoista ja faasimuutoksessa kiderakenne muuttuu martensiitiksi. Martensiittinen teräs on hyvin kovaa ja lujaa, mutta haurasta. Martensiittinen kiderakenne on metastabiili tasapainotila, ja tällä tarkoitetaan sitä, että huoneenlämmössä martensiitti on pysyvä kiderakenne, mutta riittävästi lämmitettäessä hiiltä poistuu martensiittirakeista, teräksen kovuus alenee ja sitkeys kasvaa.
Seostamalla teräkseen lisäaineita siten, että hiilen diffuusio teräksessä vaikeutuu, saadaan austenitoitu teräs muuttumaan martensiitiksi huomattavasti hitaammalla sammutuksella kuin veteen kastamalla. Esimerkiksi työkaluteräkset karkenevat huoneilmaan jäähdytettynä. Hitaan sammutuksen etuna on se, että kappaleen mitat muuttuvat karkaistaessa vähemmän kuin suurta jäähdytysnopeutta käyttäen.
Päästöksi sanotaan karkaisun jälkeistä lämpökäsittelyä, jossa teräs lämmitetään johonkin lämpötilaan, pidetään lämpötilassa ja jäähdytetään hitaasti. Päästölämpötilat vaihtelevat 200–700 °C. Nuorrutukseksi sanotaan lämpökäsittelyä, jossa karkaisun jälkeen suoritetaan päästö korkeassa lämpötilassa (> 450 °C). Nuorrutettu teräs on lujaa ja sitkeää.
Seosaineet

Terästä seostetaan hiilen lisäksi monilla muilla aineilla haluttujen ominaisuuksien saavuttamiseksi. Yleisimpiä seosaineita ovat: nikkeli, pii, kromi, koboltti, volframi, molybdeeni, vanadiini ja alumiini.
Ruostumaton teräs sisältää alle 1,20 % hiiltä ja yli 12 % kromia. Tyypillinen austeniittisen ruostumattoman teräksen koostumus on max. 0,07 % C, 18 % Cr ja 8 % Ni. Kromiseostuksen ansiosta teräksen pinta passivoituu ilmassa eli pinnalle muodostuu kromioksidikalvo, joka suojaa terästä syöpymiseltä eli korroosiolta. Oksidikalvo kykenee myös korjautumaan hapettavassa liuoksessa ja ilmassa itsestään, jos suojakerrokseen on syntynyt käytössä esimerkiksi naarmuja.
Teräslajeja > Luokittelu koostumuksen mukaan

seostamattomat teräkset, hiiliteräkset (niukkahiiliset, keskihiiliset ja runsashiiliset)
niukasti seostetut teräkset
seostetut teräkset
mangaaniteräkset
Hiiliteräksiä valmistetaan eri lujuusluokkiin, jotka riippuvat hiilipitoisuudesta, muokkausprosessista ja lämpökäsittelystä.  Hiilipitoisuutensa mukaan ne luokitellaan seuraavasti:
niukkahiiliset: hiiltä 0,05–0,25 %
keskihiiliset: hiiltä 0,25–0,60 %
runsashiiliset: hiiltä 0,60–2,11 %; käytännössä kuitenkin harvoin yli 1,5 %.
Mangaaniteräs (Hadfieldin mangaaniteräs) on huoneenlämpötilassa austeniittinen, mutta lujittuu voimakkaasti siihen kohdistuvien iskujen voimasta. Samalla teräs on hyvin sitkeä, kun se jäähdytetään nopeasti ja koostumus on oikea: 10–14 % Mn ja 1,0–1,4 % C. Liian alhainen hiili- ja mangaanipitoisuus synnyttää haurastavaa martensiittia (Ms-lämpötila on huoneenlämpötilaa korkeampi). Liian korkealla hiilipitoisuudella rakenteeseen syntyy sementiittiä. Sekä sementiitti että martensiitti haurastuttavat.
Austeniitti (γ-rauta; pkk-hila)
Bainiitti
Martensiitti
Sementiitti (rautakarbidi; Fe3C)
α-ferriitti syntyy austeniitista ( tkk-hila)
δ-ferriitti jähmettyy sulasta ( tkk-hila)
Perliitti (eutektikumi α + Fe3C)
Hiiliteräs (max 2,1 % hiiltä)
Ruostumaton teräs (sis. kromia vähintään 10,5 %)
HSLA-teräs (korkea lujuus, niukka seostus)
Työkaluteräkset (suuri lujuus; karkaistuja)
Valurauta (>2,1 % hiiltä)
Kankirauta (alh. hiilipitoisuus)
näytä
keskustele
Teräslajeja > Luokittelu käyttötarkoituksen mukaan

rakenneteräkset
betoniteräs
työkaluteräkset
pikateräs
syvävetoteräs
Rakenneteräkset ovat useimmiten hiiliteräksiä tai niukkaseosteisia. Niiden hiilipitoisuus on yleensä alle 0,8 %.
Työkaluteräkset ovat runsashiilisiä teräksiä, jotka on lisäksi seostettu kovia karbideja muodostavilla aineilla. Niiden hiilipitoisuus on välillä 0,6–1,4 %.. Niitä käytetään tavallisesti nuorrutettuina.