stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hemibagrus punctatus

| Hemibagrus punctatus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Juovamonnit Bagridae
Suku::  Hemibagrus
Laji::  punctatus
Kaksiosainen nimi
 Hemibagrus punctatus  Jerdon, 1849 
Katso myös
   Hemibagrus punctatus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hemibagrus punctatus on juovamonnien (Bagridae) heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Thomas Caverhill Jerdon kuvasi lajin tieteelle vuonna 1849.
Ulkonäkö ja koko

H. punctatuksella on punertavat, pyöreäreunaiset evät. Sillä on useita viiksisäikeitä.
Helsingin vapaaehtoisen palokunnan talo

| Helsingin vapaaehtoisen palokunnan talo |
| --- | --- |
 VPK:n talo kuvassa vasemmalla Rautatientorilta päin kuvattuna. Kuva otettu ennen vuotta 1923.
Osoite:  Keskuskatu 5
Sijainti:  Kluuvi, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°10′10″N, 24°56′35″E
Rakennustyyppi:  julkinen rakennus
Valmistumisvuosi:  1889
Purkuvuosi:  1967
Suunnittelija:  Theodor Höijer
Rakennuttaja:  Helsingin vapaaehtoinen palokunta
Tyylisuunta:  uusrenessanssi
Kerrosluku:  3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkoisten tiesulku VPK:n talon kohdalla Hakaniemen mellakan aikaan elokuussa 1906.
Helsingin vapaaehtoisen palokunnan talo tai lyhyemmin (Helsingin) VPK:n talo oli Helsingin keskustassa, Ateneumin taidemuseon vieressä, osoitteessa Keskuskatu 7 (vuoteen 1928 Hakasalmenkatu) sijainnut rakennus. Ateneumin tapaan sen suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer, ja myös se edusti runsaine julkisivukoristeluineen uusrenessanssista tyylisuuntaa. Vuonna 1887 VPK:n johtokunta perusti aiottua rakennusta varten rakennustoimikunnan, jonka jäseniksi valittiin herrat F. W. Grönqvist, V. Öhberg, K. V. Bergman ja Th. Höijer. Talo valmistui vuonna 1889 ja sen rakennuskustannukset olivat 336 000 markkaa.
VPK:n talossa oli monenlaista toimintaa: tiloja vuokrattiin näyttelyiden, kokousten ja konserttien pitoon. Siellä esitettiin myös varhaisimpia Suomessa esitettyjä elokuvanäytäntöjä. Parvin ja kaksikerroksisin arkadein varustetussa juhlasalissa kokoontui myös Suomen yksikamarinen eduskunta vuosina 1907–1910. Rakennuksen julkisivua muokattiin rajusti, kun siitä 1920-luvulla tuli Suomen Liittopankin talo. 1930-luvulla Isänmaallinen kansanliike piti talossa Musta Karhu -ravintolaa. Sodan jälkeen Kalevalaiset naiset pitivät rakennuksessa Kestikartano-ravintolaa.
VPK:n talo purettiin vuonna 1967. Paikalle rakennettiin arkkitehti Heikki Castrénin suunnittelema toimistorakennus vuonna 1969.
Helsingin VPK:n talon julkisivu Hakasalmenkadulta nähtynä.
Entinen Helsingin VPK:n talo vuonna 1931, jolloin se oli Helsingin Osakepankin omistama.
Herääminen

Herääminen tarkoittaa unen, unitilan päättymistä, valveille havahtumista. Se tarkoittaa myös uskonnollisen herätyksen saamista.
Lisäksi sillä on seuraavanlaisia merkityksiä:
Herääminen, Magnus Enckellin maalaus
Herääminen, Sakari Tohkan veistos
Kirjat

Herääminen, Stephen Kingin romaani
Herääminen, Risto Isomäen kirja
Herääminen, Ester Ahokainen kirja
Herääminen, Kate Chopinin kirja
Herääminen, Mabel Collinsin kirja
Herääminen, Jude Deverauxin kirja
Herääminen, Laura Gallego Garcían kirja
Herääminen, Meri Hokkasen kirja
Henny Waljus

Henny Waljus vuonna 1961. (Valokuva Salme Simanainen.)
Henny Amalia Waljus (myös Valjus, oik. Waljus-Edelmann; 15. syyskuuta 1906 Liperi – 29. toukokuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka oli tunnustettu kansannaisten ja vanhojenpiikojen virtuoosimainen esittäjä.
Waljus oli tunnettu teatterinäyttelijä, joka teki pitkän ja merkittävän uran Suomen Kansallisteatterissa. Hänellä oli paljon vanhanpiian rooleja niin teatterissa kuin elokuvissakin, joissa hän esiintyi kaikkiaan noin nelisenkymmentä kertaa.
Waljuksen ensimmäinen elokuvarooli oli viiksekäs nainen junassa elokuvassa Rovastin häämatkat (1931). Hänet muistetaan etenkin roolistaan leskirouva Alma Skrofina Mika Waltarin romaaniin pohjautuvassa rikoselokuvassa Kaasua, komisario Palmu! (1961). Hänellä oli nimiosa Kersti Bergrothin karjalaisidyllin Anu ja Mikko ensimmäisessä elokuvasovituksessa vuodelta 1940. Waljus esiintyi myös esimerkiksi elokuvissa Linnaisten vihreä kamari (1945), Ruusu ja kulkuri (1948), Katupeilin takana (1949), Ratavartijan kaunis Inkeri (1950), Niskavuoren Aarne (1954), Jokin ihmisessä (1956), Kankkulan kaivolla (1960) ja Pikku Pietarin piha (1961). 1960-luvulla Waljus näytteli äitiä televisiosarjassa Tuulensuun tuvassa.
Henny Waljus sai Pro Finlandia -mitalin 1958. Kansallisteatterista hän jäi eläkkeelle vuonna 1977. Hän kuoli 84-vuotiaana, ja hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle kortteliin 10-17-232.
Waljuksen isä oli polvijärveläinen seppä ja ilmailun pioneeri Adam Wallius.
Filmografiaa

Rovastin häämatkat (1931) ... viiksekäs nainen junassa
Taistelu Heikkilän talosta (1936) ... Katri
Syyllisiäkö? (1938) ... Emmin ja Erkin äiti
Halveksittu (1939) ... Magdaleena Merthen
Lapseni on minun (1940) ... Vesaska
Anu ja Mikko (1940) ... Anu
Perheen musta lammas (1941) ... Railin tätejä
Yli rajan (1942) ... Maija, Eliisan täti
Synnin puumerkki (1942) ... Helviira
Kirkastettu sydän (1943) ... Maija, pappilan sisäkkö
Kartanon naiset (1944) ... mummo
Tähtireportterit tulevat (1945) ... opettajatar Haavelinna
Linnaisten vihreä kamari (1945) ... Justiina-täti
Tuhottu nuoruus (1947) ... Elma Niininen
Ruusu ja kulkuri (1948) ... Maria Juhontytär Ojanperä
Katupeilin takana (1949) ... Moster Mella, Emelie Lindh
Kanavan laidalla (1949)
Tanssi yli hautojen (1950)
Ratavartijan kaunis Inkeri (1950) ... Mari Lukkari
Katarina kaunis leski (1950) ... Kreetta
Kuisma ja Helinä (1951) ... Sanni
Huolien teillä (1951) ... Nurmisen vaimo
Yhden yön hinta (1952) ... pidätetty
Kulkurin tyttö (1952)
Kolmiapila (1953) ... myyjä
Rakastin sinua, Hilde (1954) ... Sivulan muori, Vienon äiti
Niskavuoren Aarne (1954) ... Altapäivän Manta
Morsiusseppele (1954) ... Stiina, palvelijatar
Kun on tunteet (1954) ... Lettuska
Jokin ihmisessä (1956) ... Kaukon äiti
Pää pystyyn Helena (1957) ... Hanna Tupanen
Mies tältä tähdeltä (1958) ... neiti Lönnström, kassanhoitaja
Patarouva (1959) ... siivooja Juhanta Nuutila
Skandaali tyttökoulussa (1960) ... rouva Tapper
Myöhästynyt hääyö (1960) ... neiti Lundgren
Kankkulan kaivolla (1960) ... Tippavaaran mummu
Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960) ... luokkakokouksen täti
Toivelauluja (1961) ... Aaltoska
Pikku Pietarin piha (1961) ... kellomestarin anoppi
Kertokaa se hänelle... (1961) ... mummo
Kaasua, komisario Palmu! (1961) ... Alma Skrof
Hän varasti elämän (1962) ... rouva Miettinen
Sixtynine 69 (1969) ... hammaslääkärin vastaanottoapulainen
Viimeiset (1977) ... Njanda
Aiheesta muualla

Henny Waljus Elonetissä.
Waljus, Henny hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Hietakalla

Hietakalla
| --- | --- |
Sijainti:  65°29.7′N, 025°8.994′E, Ii Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hietakalla on saari Iin kunnan edustalla Perämerellä. Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä eteläkaakkoon Vatungin venesatamasta ja noin seitsemän kilometriä länteen Myllykankaan kylältä. Saarella on kamiinalämmitteinen kolmen hengen autiotupa. Saaren pohjoisrantaa suojaa kaksi aallonmurtajaa, joiden suojassa on ankkuripaikka. Venelaituria ei ole.
Aiheesta muualla

Luontoon.fi: Hietakallan autiotupa (Arkistoitu – Internet Archive)
Huhtikuun 6. päivän nuorisoliike

Huhtikuun 6. päivän nuorisoliike  on egyptiläinen Arabikeväässä toiminut oppositioryhmä. Se vaati Hosni Mubarakin valtalauden lopussa sananvapautta ja vastusti nepotismia ja paikoilleen jämähtänyttä talouskehitystä.
Ryhmän perusti keväällä 2006 eräs entinen Kefaya-aktivisti. Huhtikuun 6. päivän nuorisoliike perustettiin alkujaan tukemaan 6. huhtikuuta 2008 pidettyä teollisuustyöläisten lakkoa. Ryhmä otti ajatuksia toimintaansa muun muassa Serbian oppositioliike Otporilta.
Ryhmän jäsenet ovat olleet pääosin hyvin koulutettuja nuoria.
Ryhmä käytti yhteydenpitoon ja sanomansa levittämiseen internetin sosiaalisia medioita, 
kuten Facebookia, Twitteriä ja Flickriä.

Vuonna 2013 liike liittyi Tamarodiin, joka vastusti Mursin hallintoa. Vuonna 2013 valtaan noussut sotilashallitus pidätti monia liikkeen johtajia.
Käännös suomeksi
Heli Rekula

Heli Rekula (s. 28. helmikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen taiteilija, jonka työt ovat enimmäkseen video- ja valokuvateoksia, usein lavastettuja valokuvia.
Rekula valmistui Lahden Muotoiluinstituutin valokuvauslinjalta vuonna 1991. 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa hän työskenteli freelancer-valokuvaajana ja -kuvatoimittajana muun muassa Helsingin Sanomille. Hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Kuvataideakatemiassa. Lokakuusta 2009 hän on hoitanut kuusivuotista valokuvataiteen professuuria Norjassa Bergenin Kunst- og designhøgskolenissa.
Vuonna 2001 Rekula osallistui Venetsian biennaaliin. Hänet on palkittu Ars Fennica -tai­de­pal­kin­nolla 2002, valokuvataiteen valtionpalkinnolla 2005 ja Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnolla 2014 teoksesta Hemingwayn puutarha. Hän oli Carnegie Art Award -pal­kin­toeh­dok­kaa­na vuon­na 2012. Rekulan laaja retrospektiivinen näyttely Autiomaa. Teoksia vuosilta 1989-2004 oli esillä Nykytaiteen museo Kiasmassa vuonna 2005.
Rekula suorittaa parhaillaan kuvataiteen tohtorin opintoja Taideyliopiston Kuvataideakatemian kuvataiteen tohtorin koulutusohjelmassa (KuT). Rekulan tutkimusaiheena on Poissaoleva ruumis - työskentelyprosessin ja esittävän teoksen suhde valokuva- ja liikkuvan kuvan teoksissa.
Aiheesta muualla

Heli Rekula Kansallisgallerian kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Heli Rekula AV-arkissa
Heli Rekula Helsinki Contemporaryn sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Hilla (kaupunki)

| Hilla (الحلة, al-Hilla) |
| --- | --- |

 Hilla
 Koordinaatit: 32.483°N, 44.431°E 
Valtio:  Irak
Maakunta:  Babylon
Piirikunta:  Hillan piirikunta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hilla eli al-Hilla (arab. الحلة‎, al-Ḥilla) on kaupunki Irakin keskiosissa, Eufrat-virran itäisen haaran ('al-Hilla') varrella. Kaupunki on Hillan piirikunnan ja Babylonin maakunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin kautta kulkee Bagdadiin johtava valtatie ja rautatie. Se sijaitsee noin sata kilometriä Bagdadin eteläpuolella, keinokastelun varassa elävän maanviljelysalueen keskellä.
Vuonna 2003 asukasluvuksi arvioitiin 350 000. Vuonna 2009 siellä oli noin 425 000 asukasta. Vuonna 2013 koko Hillan piirikunnan väkiluvuksi arvioitiin 41 prosenttia koko maakunnan 1,728 miljoonasta asukkaasta, eli noin 710 000 henkeä.
Kaupunki oli aikoinaan šiiamuslimien tärkeä kulttuuri- ja koulutuskeskus. Kaupunki on perustettu 900-luvulla jaa. ja se tunnettiin aluksi nimellä al-Jamiayn (’kaksi moskeijaa’). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1102. Se sijaitsi Bagdadin ja Kufan välisellä pyhiinvaellusreitillä. Šiiamuslimit muistivat paikkakunnan neljännen kalifin, Alin salamurhan tapahtumapaikkana. Kaupunki oli merkittävä hallinnollinen keskus ottomaanien ja brittien hallituskaudella. 1800-luvulla veden virtaama Eufratin al-Hilla -uomassa vähitellen heikkeni, mikä rajoitti maataloutta seudulla. Vuonna 1913 rakennettu Hindiyan pato (32.7283°N, 44.2689°E) ohjasi jälleen enemmän vettä jokiuomaan.
Hillassa käytiin Irakin sodan taisteluita  vuonna 2003. Vuodesta 2004 alkaen siellä on tehty useita pommi-iskuja. 28. helmikuuta 2005 125 ihmistä kuoli itsemurhaiskussa armeijan värväystoimistoon. 6. maaliskuuta 2007 117 šiiapyhiinvaeltajaa kuoli kahdessa itsemurhaiskussa.[lähde? ]
Vuonna 2011 iskut jatkuivat.
Hillalla on yksi ystävyyskaupunki. Se on Tempe Arizonassa Yhdysvalloissa.
Muinaisen Babylonin kaupungin rauniot sijaitsevat kaupungin lähellä.
Helsingin Poliisi-Voimailijat

Helsingin Poliisi-Voimailijat ry on vuonna 1921 perustettu urheiluseura. Se perustettiin Helsingin poliisilaitoksen palveluksessa olevien henkilöiden sekä heidän 14 vuotta täyttäneiden poikiensa urheiluseuraksi, mutta nykyisin siihen kuuluu muitakin kuin helsinkiläisiä ja myös muita kuin poliiseja.
HPV:n alkuvuosien lajeja olivat paini, köydenveto ja nyrkkeily. Myöhemmin mukaan tulivat hiihto, yleisurheilu ja erilaiset palloilulajit. Nykyiset lajit ovat hiihto, hiihtosuunnistus, pyöräsuunnistus, suunnistus, painonnosto, penkkipunnerrus, voimanosto, salibandy ja yleisurheilu. Seura kuuluu lajien kansallisiin lajiliittoihin.
Seura on mukana järjestämässä Helsinki City Marathonia ja Seurasaaren juhannusjuhlia. Seura julkaisi Poliisi-Voimailija-nimistä jäsenlehteä vuosina 1996–2013.
Olympiamitalisteja

Toivo Loukola, Amsterdamin 1928 olympialaisten kultamitalisti estejuoksussa
Kalle Tuominen, Berliinin 1936 olympialaisten hopeamitalisti 3000 metrin esteissä
Kustaa Pihlajamäki kultaa painissa Berliinissä 1936
Olavi Mannonen, Melbournen olympialaisissa 1956 hopeaa, nykyaikainen 5-ottelu.
Aiheesta muualla

HPV:n historia
Herääminen (Stephen Kingin kirja)

| Herääminen> Revival |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Kustantaja:  Scribner
Julkaistu:  2014
Sivumäärä:  405
ISBN:  978-1476770383
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  368
ISBN:  978-951-31-8778-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Herääminen (engl. Revival) on vuonna 2014 julkaistu Stephen Kingin kirjoittama kauhuromaani. Kirja sisältää useita viittauksia H. P. Lovecraftin ja Mary Shelleyn teoksiin, ja myös Arthur Machenin vuonna 1894 julkaiseman Suuri jumala Pan -tarinan on Kingin mukaan toimineen myös yhtenä inspiraationlähteinä.
Herman Koch

| Herman Koch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. syyskuuta 1953 (ikä 71)  Arnhem, Alankomaat
Ammatti:  kirjailija
Aiheesta muualla
Kotisivu
Herman Koch (s. 5. syyskuuta 1953 Arnhem, Alankomaat) on alankomaalainen kirjailija. Hän on kolumnisti ja kirjoittanut novelleja ja romaaneja.
Elämä ja tuotanto

Koch näytteli ennen kirjailijan uraansa radiossa, televisiossa ja elokuvissa. Elokuvissa hänellä on ollut enimmäkseen sivurooleja. Hän on yksi pitkäkestoisen, Alankomaiden television vuosina 1990–2005, esittämän satiiris-absurdin sarjan Jiskefet (Roskapönttö) luojista. Hän on myös näytellyt kyseisessä sarjassa.
Koch on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.
Suomeksi Kochilta on ilmestynyt viisi romaania. Ensimmäinen, Illallinen (2012)  on ollut kotimaassaan menestys, sitä on myyty lähes 500 000 kappaletta. Sen jälkeen häneltä on ilmestynyt romaanit Lääkäri (2013), Naapuri (2015),  Pormestari  (2017) ja uusimpana omaelämäkerrallinen Suomen päivät (2020).
Lisää aiheesta

Yli miljoona kirjaa myynyt Herman Koch lypsi nuorena lehmiä Pohjois-Karjalassa Yle
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Higashi-Hiroshima

| Higashi-Hiroshima |
| --- | --- |
 Talvinen Higashi-Hiroshima
 lippu:  symboli
 Higashi-Hiroshiman sijainti Hiroshiman prefektuurissa
 Higashi-Hiroshima
 Koordinaatit: 34°25′36″N, 132°44′37″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku (San’yō)
Prefektuuri:  Hiroshima
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  635,16 km²
Väkiluku (2015):  192 907
 – Väestötiheys:  303,7 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Mänty
 – Kukka:  Atsalea
 
 www.city.higashihiroshima.lg.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Higashi-Hiroshima (jap. 東広島市, Higashi-Hiroshima-shi, ’Itä-Hiroshima’) on Japanin kaupunki Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti prefektuurin pääkaupungin Hiroshiman itäpuolella. Kaupungissa on 192 907 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 635,16 neliökilometriä.
Higashi-Hiroshima perustettiin vuonna 1974 neljän maaseutukaupungin (Saijō, Shiwa, Takaya ja Hachihonmatsu) kuntaliitoksen myötä. Vuonna 2005 siihen liitettiin vielä viisi muuta kuntaa (Kurose, Kōchi, Toyosaka, Fukutomi ja Akitsu).
Kaupunki on kuuluisa paikallisesta saken tuotannostaan. Sakakura-dōri-kadun varrella JR Saijōn rautatieaseman lähellä sijaitsee kymmenen punatiilikattoista (sekishu-gawara), mustavalkoista ristikkomuurattua (namako-kabe) sakepanimoa. Joka lokakuussa kadulla järjestetään vuosittainen sake-festivaali (matsuri).
Higashi-Hiroshima on yliopistokaupunki, jossa toimii Hiroshiman yliopisto. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō Shinkansen, San’yō-päälinja ja Kure-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Higashi-Hiroshima Wikimedia Commonsissa
Higashi-Hiroshiman kaupungin internetsivut (japaniksi)
Herman Liikanen

| Herman Liikanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1835 
Kuollut: 13. huhtikuuta 1926 (90 vuotta)
Herman Liikanen (13. toukokuuta 1835 Ristiina – 13. huhtikuuta 1926 Kuhmalahti) oli suomalainen vapaustaistelija, joka osallistui 1860-luvulla Giuseppe Garibaldin joukoissa Italian vapaustaisteluun sekä tanskalaisten puolella Tanskan-Saksan sotaan. Myöhemmin Liikanen oli lähes puoli vuosisataa Suomen Hypoteekkiyhdistyksen palveluksessa.
Elämäkerta

Liikasen vanhemmat olivat torppari, haudankaivaja Otto Vilhelm Liikanen ja Leena Hämäläinen. Liikanen kävi 1849–1850 Mikkelin alkeiskoulua ja sai sen jälkeen vielä yksityisopetusta rovasti Olsonilta. Hän yritti suorittaa yksityisesti ylioppilastutkinnon 1854, mutta ei onnistunut siinä.
Krimin sodan sytyttyä samana vuonna Liikanen pääsi aliupseeriksi ruotuväkeen Turun ja Porin läänin I pataljoonan Halikon komppaniaan. Hän siirtyi 1855 Kuopion pataljoonaan ja osallistui Haminan puolustamiseen heinäkuussa 1855. Saman vuoden elokuussa Liikanen kuitenkin erosi armeijasta sairaalloisuuden takia. Hän toimi tämän jälkeen maanjako-oikeuden sihteerinä Mikkelissä, kruununmakasiinin hoitajana Helsingissä sekä kotiopettajana Räisälässä tohtori J. E. Schwindtin ja pastori E. W. Strengin perheissä.
Liikanen seurasi aktiivisesti maailmantapahtumia sanomalehdistä. Vuonna 1861 hän päätti lähteä Italiaan liittyäkseen vapaaehtoisena Giuseppe Garibaldin joukkoihin, jotka taistelivat Italian yhdistämisen puolesta Itävallan keisarikuntaa vastaan. Hän liittyi lokakuun lopulla 1861 kenraali Türrin johtamaan unkarilaislegioonaan, jonka tarkoituksena oli hyökätä Itävallan hallitsemaan Unkariin sen vapauttamiseksi. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut ja legioona hajosi 1862.
Palattuaan Suomeen Liikanen oli Viaporin linnoituksen komentajan eversti V. Theslöfin palveluksessa. Kun Preussin ja Tanskan välille syttyi 1864 sota Schleswig-Holsteinin alueen omistuksesta, Liikanen oli niiden 11 suomalaisvapaaehtoisen joukossa, jotka lähtivät taistelemaan tanskalaisten puolella. Liikanen osallistui Alsin saarella käytyyn Dybbølin taisteluun ja haavoittui oikeaan sääreen. Hän joutui potemaan tätä vammaansa koko kesän ja syksyn 1864. Liikanen ylennettiin 1865 Tanskan armeijan luutnantiksi ja nimitettiin Dannebrogin ritarikunnan jäseneksi. Hän sai myös Tanskan valtion myöntämään eläkkeen, jota hän nautti kuolemaansa saakka.
Liikanen palasi Suomeen 1865 ja sai paljon julkisuutta suomalaisen lehdistön palstoilla. Samana vuonna hän pääsi Suomen Hypoteekkiyhdistyksen palvelukseen kirjanpitäjäksi ja oli tässä toimessa aina 79-vuotiaaksi saakka. Liikanen tunnettiin suomalaisuusaatteen harrastajana ja J. V. Snellmanin kannattajana ja ystävänä. Liikanen osallistui vielä vuonna 1914 Kööpenhaminassa pidettyyn Dybbølin taistelun 50-vuotismuistojuhlaan ja pääsi tällöin muun muassa päivällisille Tanskan kuninkaan luo.
Jäätyään eläkkeelle 1914 Liikanen vietti viimeiset vuotensa sukulaisten luona Helsingissä, Kuhmalahdella ja Hirvensalmen Hietasessa. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Herman Liikaselle on pystytetty rintakuva Roomaan Villa Lanten lähelle Giuseppe Garibaldin puistoon.
Herman Liikasen elämästä on vuonna 1945 julkaistu erityisesti pojille suunnattu, todellisuuteen perustuva seikkailukirja Suomalainen vapaustaistelija.
Aiheesta muualla

/ Herman Liikanen Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
http://www.histdoc.net/historia/liikanen.html
http://www.liikastensukuseura.fi/juuret.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Saarenmaa, Erkki: Suomalainen vapaustaistelija. Historiallinen seikkailukertomus. Poikien seikkailukirjasto 106. Otava, 1945.
Herman Liikanen. Suomalainen vapaustaistelija, Hakkapeliitta, 12.03.1927, nro 10, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Higashi-Hien metroasema

Higashi-Hien aseman hissi.
Higashi-Hien metroasema (jap. 東比恵駅, Higashihie eki) on Fukuokan kaupungin Hakata-kun suuralueella sijaitseva metroasema. Higashi-Hie on viimeinen asema ennen Fukuokan lentoasemaan pääteasemaa Kūkō-linjalla. Asema on avattu 3. maaliskuuta 1993.
Asema sijaitsee maan alla kahdessa kerroksessa. Ensimmäisessä kerroksessa on lipunmyynti, poistumistiet ja portit. Poistumisteitä on viisi ja lisäksi yksi hissi. Toisessa kerroksessa maan alla sijaitsevat laiturit.
Higashi-Hien yläpuolella on Higashi-Hien risteys, josta on yhteys mm. kansallisille moottoriteille. Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Nishi Nippon pankin kaksi toimistoa
Toufukuokan lukio
Hakatan kansalaiskeskus
Sannōn puisto
Hakatan liikuntakeskus
Fukuokan kunnallinen Harumitsun peruskoulu (ala- ja yläasteet)
Aiheesta muualla

Higashi-Hie (Arkistoitu – Internet Archive) - aseman kotisivu (japaniksi)
Fukuokan kaupungin metron Kūkō-linja
Chikuhi-linja << | Meinohama | Muromi | Fujisaki | Nishijin | Tōjinmachi | Ōhorikōen | Akasaka | Tenjin | Nakasu-Kawabata | Gion | Hakata | Higashi-Hie | Fukuokan lentoasema
Hjalmar Henrik Kasten

Hjalmar Henrik Kasten (12. lokakuuta 1862 Porvoo – 16. heinäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen läkkiseppä ja tehtailija. Hänen vuonna 1886 Helsinkiin perustamansa läkkisepänliikkeen seuraaja on nykyisin tavarankäsittely- ja varastointijärjestelmiä valmistava Constructor Finland.
Kastenin isä oli tinaseppä Henrik Daniel Kasten. Kasten työskenteli aluksi metallialalla oppipoikana ja kisällinä Helsingissä ja vuoden verran Venäjällä. Hän perusti vuonna 1886 Helsinkiin Pienen Roobertinkadun varrelle läkki-, pelti- ja vaskisepänliikkeen, joka erikoistui paloruiskujen valmistukseen. 1900-luvun alussa yritys siirtyi Korkeavuorenkadulle Kastenin asuintalon piharakennukseen. Kasten kuului Suomen Käsityöläis-Osakepankin hallintoneuvostoon, ja hän otti osaa Käsityö- ja tehtailijayhdistyksen sekä Suomen Metalliteollisuudenliiton toimintaan.
Kastenin perustama yritys siirtyi sittemmin Pitäjänmäelle ja vuonna 1951 yritys aloitti teräksisten varastohyllyjen ja varastolaatikoiden valmistuksen. Myöhemmin alettiin valmistaa myös arkisto-, siirto- ja ulokehyllyjä. Eri vaiheiden jälkeen yritys toimii nykyisin nimellä Constructor Finland - Kasten ja on osa Gonvarri Material Handling -konsernia.
Fleetwood Varley

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | 200–1000 yd sotilaskivääri, makuu, joukkuekilpailu |  |
Fleetwood Ernest Varley (12. heinäkuuta 1862 Lontoo – 26. maaliskuuta 1936 Marylebone) oli brittiläinen ampuja. Hän oli mukana saamassa hopeaa 200–1000 jaardin sotilaskiväärin makuukilpailussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän kilpaili myös vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa.