stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valérie de Gasparin

Valérie de Gasparin maalauksessa
Valérie de Gasparin (13. syyskuuta 1813 Geneve – 16. kesäkuuta 1894 Pregny-Chambésy, Geneven kantoni, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän perusti ensimmäisen kirkkoon sitoutumattoman sairaanhoitajakoulun.
Valérie de Gasparin syntyi Genevessä vuonna 1813 varakkaaseen protestanttiseen perheeseen ja sai tiukan uskonnollisen kasvatuksen. Hän sai hyvän koulutuksen, joka huipentui Pariisin-aikaan, jolloin Franz Liszt antoi hänelle soittotunteja. Pariisista palattuaan Valerie alkoi julkaista kirjoituksiaan salanimellä. Hän meni naimisiin kreivi Gasparinin kanssa ja muutti Pariisiin 1837. Siellä hän julkaisi pamfletteja perheestä, avioliitosta, naisten asemasta ja köyhäin auttamisesta. Vuoden 1848 vallankumouksen jälkeen Gasparinit palasivat Sveitsiin ja Valérie de Gasparin alkoi perintönä saamansa omaisuuden turvin toteuttaa oppejaan käytännössä.
Vuonna 1859 Valérie de Gasparin perusti Lausanneen sairaanhoitajakoulun, joka oli avoin kaikille naisille. Ennen sitä hoitoalalla oli työskennellyt vain nunnia. Oli vallankumouksellista, että naisia koulutettiin palkkatyöhön.
Teoksia

Le mariage au point de vue chrétien 1843
Allons faire fortune à Paris et Il y a des pauvres à Paris et ailleurs 1846
Edelweiss 1890
El Sonador 1894
Valoladonta

Linotype CRTronic 360 -valolatomakone 1980-luvun alusta.
Bertholdin ensimmäinen valolatomakone Diatype 1960-luvun alusta.
Berthold Diatronic -valolatomakoneen sisällä liikkuva negatiivilevy, jonka läpi valottamalla voi latoa lihavaa Futura-tekstiä.
Bertholdin otsikkoladontalaite Staromat 1960-luvun puolivälistä muistuttaa valokuvien suurennuskonetta.
Valoladonta on 1960-luvulta 1980-luvulle yleisesti käytetty kirjapainojen tekstin­valmistus- eli ladontamenetelmä. Siinä paino­tuotteeseen tarvittava teksti valotettiin kirjain kerrallaan valo­herkälle paperille tai filmille erityisellä valo­latoma­koneella. Näin aikaan­saadut ladelmat asemoitiin kuvien ja muiden elementtien kanssa saksitaiton keinoin – leikkaamalla ja liimaamalla – painettavan sivun aihioon eli peistiin (engl. paste up).
Valo­ladonta syrjäytti Linotype-tyyppisten latoma­koneiden avulla aikaan­saadun metalli­ladonnan, kun valtaosa painatus­töistä siirtyi kohopaino­tekniikasta offset- tai syväpaino­tekniikkaan 1950-luvulta alkaen. 1990-luvulta alkanut tieto­koneiden ja niiden julkaisu­ohjelmien käyttö syrjäytti puolestaan valo­ladonnan, ja siirryttiin nykyiseen digitaalisen tekstin­valmistuksen aikaan.
Vaikutuksia typografiaan

Valoladonta vapautti typografian metallisten kirjasimien rajoituksista ja mahdollisti muun muassa tiheän välistyksen – jopa päällekkäin menevät kirjaimet – ja monien erikoismerkkien kuten ligatuurien helpon mukaanoton kirjaimistoon. Uusien kirjaintyyppien esittely oli myös entistä nopeampaa ja edullisempaa, kun merkkejä ei enää tarvinnut työstää metalliin monessa koossa, vaan yksi viivapiirros kustakin merkistä riitti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Esittely Berthold Diatype -koneesta ja valoladonnasta yleisemminkin (englanniksi)
Pajatti, Armas: Valoladonnan tekniikka, omakustanne, 1975.
Valtioministeri

Valtioministeri on poliittinen virka tai arvonimi, jonka merkitys vaihtelee valtiosta toiseen.
Ranskassa valtioministerit ovat erittäin korkea-arvoisia ministereitä, jotka ovat arvoltaan pääministerin alapuolella. Monacon valtioministeri on Monacon hallituksen päämies.
Alankomaissa valtioministeri on arvonimi, joka voidaan myöntää valtiomiehille, joilla ei enää ole julkista asemaa. Belgiassa valtioministeri on kuninkaan myöntämä arvonimi, jonka kuningas myöntää pääministerin suosittelemalle poliitikolle.
Intiassa valtioministeri tarkoittaa apulaisministeriä, joka vastaa ministeriötä johtavalle ministerille. Toisinaan virkoihin nimitetään itsenäisiä valtioministereitä, jotka johtavat ministeriöitänsä itse ilman ylempää ministeriä. Kanadassa nimityksellä on samankaltainen merkitys.
Valkopäävanga

| Valkopäävanga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vangat Vangidae
Suku::  Artamella
Laji::  viridis
Kaksiosainen nimi
 Artamella viridis  (Muller, 1776) 
Alalajit
 A. v. annae  A. v. viridis 
Katso myös
   Valkopäävanga Wikispeciesissä   Valkopäävanga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkopäävanga (Artamella viridis) on vangoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilla.
Koko ja ulkonäkö

Valkopäävanga kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Valkopäävangakoiraan pää, rinta ja vatsa ovat valkoiset, kun ne naaraalla ovat vaaleanharaat. Siivet ovat mustat, ja niissä on vihertävä tai sinertävä kiilto. Alalajin A. v. viridis nokka on hieman lyhyempi kuin alalajilla A. v. annae.
Levinneisyys ja elintavat

Valkopäävangaa tavataan lähes koko Madagaskarilla, mutta keskisellä tasangolla se on harvinainen. Lajin elinympäristöä ovat metsät ja metsien reunamaat. Lintu muodostaa usein sekaparvia muiden vangalajien kanssa. Valkopäävangan ravintoa ovat hyönteiset, hämähäkit, pienet kameleontit ja hedelmät. Laji rakentaa kuppimaisen pesän puuhun ja naaras munii kahdesta neljään munaa. Lisääntymiskausi on elokuulta tammikuulle.
Tōbu-rautatiet

| Tōbu-rautatiet> 東武鉄道株式会社.Tobu Railway Co., Ltd. |
| --- | --- |
 Tōbu-rautateiden logo
Perustiedot
 Tōbu-rautateiden linjakartta
Valtio:  Japani
Toiminta-alue:  Kantō
Perustettu:  1. marraskuuta 1897
Rataverkko
Verkoston pituus:  463,3 km
Kotisivu
Tōbun 100-sarjan Spacia-niminen pikajuna
Tōbun 200-sarjan Ryōmō-niminen pikajuna
Tōbun 500-sarjan Revaty-niminen pikajuna
Tōbun 70000-sarjan paikallisjuna
Tōbu-rautatiet (jap. 東武鉄道株式会社, Tōbu tetsudō kabushikigaisha) on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella ja Kantōn seudun itäosissa Chiban, Saitaman, Tochigin ja Gunman prefektuureissa. Se on Kantōn suurin ja yksi maan suurimmista yksityisistä rautatieyhtiöistä: yhtiön linjojen yhteispituus on 463,3 kilometriä, ja se kuljettaa päivittäin keskimäärin 2,49 miljoonaa matkustajaa. Tōbu-rautatiet on osa Tōbu Groupia, jonka muihin yrityksiin kuuluu esimerkiksi hotelleja ja huvipuistoja.
Yhtiöllä on 3 476 työntekijää (vuonna 2017). Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Sumidan erillisalueen Oshiagessa.
Historia

Yritys on perustettu marraskuussa 1897. Sen ensimmäinen rautatielinja aloitti liikennöinnin Kita-Senjun ja Kukin välillä elokuussa 1899.
Linjat

Tōbu-rautatiet liikennöi kahta toisistaan erillistä verkostoa. Niistä laajemman pääteasema on Asakusa, josta liikennöidään Saitaman prefektuurin itäosien kautta pohjoiseen Tochigin ja Gunman prefektuureihin sekä itään Chiban prefektuurin Funabashiin. Runkolinjana toimii Isesaki-linja, jonka eteläosa on nimetty Skytree-linjaksi. Suppeamman verkoston pääteasema on Ikebukuro, josta Tōjō-linja johtaa Saitaman prefektuurin keski- ja luoteisosiin.
| Symboli> Päälinjat | Linja> Päälinjat | Japaniksi> Päälinjat | Reitti> Päälinjat | Pituus (km)> Päälinjat | Päälinjat | Päälinjat | Päälinjat | Päälinjat | Päälinjat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Skytree-linja | 東武スカイツリーライン | Asakusa–Tōbu-dōbutsu-kōen | ks. Isesaki-linja |  |  |  |  |  |
|  | Kameido-linja | 東武亀戸線 | Hikifune–Kameido | 3,4 |  |  |  |  |  |
|  | Daishi-linja | 東武大師線 | Nishiarai–Daishimae | 1,0 |  |  |  |  |  |
|  | Isesaki-linja | 東武伊勢崎線 | Tōbu-dōbutsu-kōen–Isesaki | 114,5 |  |  |  |  |  |
|  | Sano-linja | 東武佐野線 | Tatebayashi–Kuzū | 22,1 |  |  |  |  |  |
|  | Koizumi-linja | 東武小泉線 | Tatebayashi–Nishi-Koizumi ja Ōta–Higashi-Koizumi | 18,4 |  |  |  |  |  |
|  | Kiryū-linja | 東武桐生線 | Ōta–Akagi | 20,3 |  |  |  |  |  |
|  | Nikkō-linja | 東武日光線 | Tōbu-dōbutsu-kōen–Tōbu-Nikkō | 94,5 |  |  |  |  |  |
|  | Utsunomiya-linja | 東武宇都宮線 | Shin-Tochigi–Tōbu-Utsunomiya | 24,3 |  |  |  |  |  |
|  | Kinugawa-linja | 東武鬼怒川線 | Shimo-Imaichi–Shin-Fujiwara | 16,2 |  |  |  |  |  |
|  | Noda-linja (Urban Park -linja) | 東武野田線 (東武アーバンパークライン) | Ōmiya–Funabashi | 62,7 |  |  |  |  |  |
Tōjō-linjat
|  | Tōjō-linja | 東武東上線 | Ikebukuro–Yorii | 75,0 |  |  |  |  |  |
|  | Ogose-linja | 東武越生線 | Sakado–Ogose | 10,9 |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tōbu-rautatiet Wikimedia Commonsissa
Yhtiön internetsivut (japaniksi) (englanniksi)
Ukon wacka (kappale)

| ”Ukon wacka” Korpiklaani |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ukon wacka
 Julkaistu: 21. joulukuuta 2010
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: folk metal
 Kesto: 05.08
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Korpiklaanin muut singlet
| ”Vodka” 2009 | ”Ukon wacka” 2010 | ”Metsälle” 2011 |
Ukon wacka on suomalaisen folk metal -yhtyeen Korpiklaanin single samannimiseltä albumilta. Kappaleella vierailee Tuomari Nurmio. Ukon wacka eli wackajaiset ovat ainakin itämerensuomalaisessa yhteisössä joko yhden tai useamman järjestämät uskonnolliset pidot.
Singlen kansikuvan on toteuttanut Jan ”Örkki” Yrlund.
Kappaleet

Ukon Wacka – 5.08
Päät pois tai hirteen – 3.14 (Peer Günt -cover)
Kokoonpano

Cane – kitara
Jonne Järvelä – kitara, laulu
Jarkko Aaltonen – basso
Matson – rummut
Juho Kauppinen – haitari
Hittavainen – viulu, säkkipilli, huilu, jouhikko
Tuomari Nurmio – muu laulu (kappale 1)
Jan ”Örkki” Yrlund – kansikuva
Korpiklaani
| --- | --- |
Studioalbumit:   Idja  Shamániac  Spirit of the Forest  Voice of Wilderness  Tales Along This Road  Tervaskanto  Korven kuningas  Karkelo  Ukon Wacka  Manala  Noita  Kulkija  Jylhä  Rankarumpu 
Singlet:   "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Ukon Wacka"  "Metsälle"  "Rauta"  "Lempo"  "Leväluhta"  "Interrogativa Cantilena"  "Krystallomantia"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Musiikkivideot:   "Wooden Pints"  "Hunting Song"  "Kädet siipinä"  "Beer Beer"  "Happy Little Boozer"  "Tervaskanto"  "Metsämies"  "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Muuta:  Diskografia
Varpio

Varpio on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Timo Varpio (s. 1970), televisiokäsikirjoittaja
Veijo Varpio (1928–2015), oopperalaulaja ja juristi
Yrjö Varpio (s. 1939), kirjallisuuden tutkija ja professori
Uusi kansa

| Uusi kansa> Новые люди |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2020
Puheenjohtaja:  Alexei Netšajev
Ideologia:   reformismi  kommunitarismi  suora demokratia 
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Toimisto:   Moskova, Venäjä
Värit:            turkoosi, musta
Liittoneuvosto:  0 / 170
Valtioduuma:  15 / 450 (2021)
Alueparlamentit:  7 / 3 982
Kansallinen liitto:  Yleisvenäläinen kansanrintama
Kotisivu:  newpeople.ru
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uusi kansa on vuonna 2020 perustettu keskustaoikeistolainen puolue Venäjällä. Puoluetta johtaa kauneustuotetehtailijana toiminut liikemies Alexei Netšajev.
Puolueen ehdokas presidentinvaalissa vuonna 2024 oli Vladislav Davankov.
Urho Kekkosen kunnianosoitukset

500 markan seteli vuodelta 1975
Suomen presidenttinä vuosina 1956–1982 toiminut Urho Kekkonen (1900–1986) sai jo eläessään osakseen useita sellaisia kunnianosoituksia, jotka on tavallisesti varattu vain edesmenneille suurmiehille. Hänen syntymäkotinsa Lepikon torppa Pielavedellä muutettiin museoksi jo hänen toisen presidenttikautensa aikana vuonna 1966. 75-vuotispäivänsä kunniaksi hän sai kuvansa viidensadan markan seteliin. Tämä seteli laskettiin liikkeelle Kekkosen syntymäpäivänä 3. syyskuuta 1975 ja se oli käytössä vuoteen 1986 asti. Vuonna 1980, Kekkosen täyttäessä 80 vuotta, Helsingin kaupunki muutti hänen pitkäaikaisen kotikatunsa Kampinkadun nimen Urho Kekkosen kaduksi. Samanniminen katu on myös Kajaanissa ja Haminassa on Kekkosenkatu. Tampereella avattiin liikenteelle tieosuus nimeltä Kekkosentie 1970–1980-lukujen vaihteessa. Kekkosentiet ovat myös Saarijärvellä, Kankaanpäässä, Salossa ja Nurmeksessa.
Ritarikunnat > Suomalaiset

Vapaudenristin ritarikunta (Suomi, 1956, suurmestari)
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 1956, suurmestari)
Suomen Leijonan ritarikunta (Suomi, 1956, suurmestari)
Pyhän karitsan ritarikunta (Suomen ortodoksinen kirkko)
Ritarikunnat > Ulkomaalaiset

Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 1957)
Pyhän Olavin ritarikunta (Norja, 1960)
Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 1963)
Leninin kunniamerkki (Neuvostoliitto, 1964)
Itsenäisyyden ritarikunta (Tunisia, 1965)
Niilin ritarikunta (Egypti, 1967)
Pahlavin ritarikunta (Iran, 1970)
Paavi Pius IX:n ritarikunta (Vatikaani, 1971)
San Marinon ritarikunta (San Marino, 1971)
Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 1971)
Persian valtakunnan 2500-vuotisjuhlan mitali (Iran, 1971)
Leijonan kansallinen ritarikunta (Senegal, 1973)
Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 1975)
Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 1979)
Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto (Neuvostoliitto, 1980)
Boyacá-ritarikunta (Kolumbia, 1980)
Kansojen ystävyyden kunniamerkki (Neuvostoliitto)
Patsaat ja muistomerkit

Kekkoselle pystytetyistä patsaista ja muistomerkeistä huomattavin on kuvanveistäjä Pekka Jylhän suunnittelema Urho Kekkosen muistomerkki Helsingin Hakasalmen puistossa. Muistomerkki paljastettiin Kekkosen satavuotispäivänä 3. syyskuuta 2000. Kekkosen nuoruuden kotikaupungissa Kajaanissa on kuvanveistäjä Pekka Kauhasen käsialaa oleva Kekkosen muistomerkki Suuri aika, joka paljastettiin 1990. Toistaiseksi ainoan julkisen näköispatsaansa Kekkonen on saanut Raaheen. Kuvanveistäjä Matti Peltokankaan veistämä Presidentti Urho Kaleva Kekkosen patsas paljastettiin 2008 ja kunnioittaa Kekkosen roolia Rautaruukin Raahen-tehtaan perustamisessa. Syksyllä 2009 Tallinnan kaupunki ilmoitti, että Tallinnan matkustajasataman A-terminaalin edessä oleva aukio tullaan nimeämään Helsinki-aukioksi ja sinne pystytetään Urho Kaleva Kekkosen patsas.
Lisäksi Eduskuntatalon valtiosalissa on Aimo Tukiaisen veistämä Kekkosen pronssinen rintakuva vuodelta 1966.
Kunniatohtorin arvot

| Maa | Yliopisto | Ajankohta | Tieteenala |
| --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | Moskovan yliopisto | 1953 | oikeustiede |
|  Suomi | Helsingin yliopisto | 1964 | filosofia |
|  Suomi | Turun yliopisto | 1965 | filosofia |
|  Suomi | Helsingin yliopisto | 1966 | kauppatieteet |
|  Suomi | Helsingin yliopisto | 1966 | tekniikka |
|  Suomi | Åbo Akademi | 1968 | filosofia |
|  Suomi | Jyväskylän yliopisto | 1969 | liikuntatiede |
|  Puolan kansantasavalta | Varsovan yliopisto | 1964 | oikeustiede |
|  Intia | Delhin yliopisto | 1965 | oikeustiede |
|  Unkarin kansantasavalta | Budapestin yliopisto | 1969 | oikeustiede |
|  Tšekkoslovakia | Kaarlen yliopisto | 1969 | oikeustiede |
|  Suomi | Oulun yliopisto | 1972 | filosofia |
|  Suomi | Turun yliopisto | 1973 | oikeustiede |
|  Suomi | Tampereen yliopisto | 1975 | yhteiskuntatieteet |
|  Suomi | Turun yliopisto | 1975 | lääketiede |
|  Ruotsi | Uppsalan yliopisto | 1977 | oikeustiede |
|  Suomi | Helsingin yliopisto | 1977 | maatalous- ja metsätiede |
|  Suomi | Kuopion yliopisto | 1978 | lääketiede |
|  Suomi | Joensuun yliopisto | 1979 | kasvatustiede |
Lähde:
Muita kunnianosoituksia

Otaniemen teekkarit nimittivät Kekkosen vastavalmistuneen Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskuntatalon eli Dipolin kunniatalonmieheksi vuonna 1967.
Pohjois-Ruotsissa nimettiin 1970-luvulla eräs tunturinhuippu Kekkonen-toppeniksi.
Paasikivi-seura kutsui Urho Kekkosen kunniajäsenekseen. Vuonna 1973 seuran kerrottiin teettävän hänestä suurikokoisen muotokuvan, jonka maalasi tunnettu venäläinen taidemaalari Ilja Glazunov. Teos herätti huomiota jo keskeneräisenä ja Glazunovia alettiin kutsua ”Kekkosen hovimaalariksi”. Paasikivi-seura luovutti teoksen Finlandia-talolle, mistä se siirrettiin seuran omiin tiloihin. Nykyisin se on Urho Kekkosen museossa Tamminiemessä. Jälkeenpäin toimittaja Mauri Lintera on paljastanut maalauksen tilauksen ja ennakkokohun olleen osa uuden naistenlehden julkisuuskampanjaa.
Keväällä 1981 julkaistiin 50 markan juhlaraha Urho Kekkosen 25 vuotta kestäneen presidenttikauden kunniaksi. Kolikon suunnitteli Nina Terno.
Vuonna 1983, Kekkosen jätettyä presidentin tehtävät ja vetäydyttyä eläkkeelle, hänen mukaansa nimettiin Suomen toiseksi suurin kansallispuisto, Urho Kekkosen kansallispuisto. Kekkosen kuoltua 1986 hänen virka-asuntonsa Tamminiemi, jossa hän oli asunut kolmekymmentä vuotta, muutettiin kotimuseoksi. Vuonna 1987 Tamminiemessä avattu Urho Kekkosen museo esittelee Kekkosen henkilöhistorian lisäksi Suomen lähihistoriaa.
Veli Aine

Veli Aine vuonna 1994
Veli Valo Aine (17. helmikuuta 1919 Tornio – 30. joulukuuta 2008 Tornio) oli suomalainen yrittäjä ja liikemies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen ja tuli tunnetuksi myös taiteen keräilijänä.
Aineen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Eelis Iikka Aine ja Elsa Elina Kantola ja puoliso vuodesta 1942 hammaslääkäri Eila Rantanen. Aine kirjoitti ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta vuonna 1939. Hän osallistui vapaaehtoisena talvisotaan. Välirauhan aikana Aine suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston ylioppilasluokan, jatkosodassa hän palveli Olavi Alakulpin tiedusteluosastossa. Sodan loputtua Aine oli sotilasarvoltaan kapteeni. Hän sai ylennyksen reservin majuriksi vuonna 1967. Sodan jälkeen Aine sai johdettavakseen isänsä perustaman Aineen Autoliikkeen, joka oli sodan aikana ajautunut vaikeuksiin, ja nosti sen yhdeksi Suomen suurimmista yksityisistä autotaloista. Aineelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1969.
Vaimonsa kanssa Aine alkoi kerätä taidetta 1940-luvun lopulla. Oppaana taideostoissa oli hollantilaista syntyperää ollut helsinkiläinen taidekauppias Helmut van Assendelft, joka oli Eila Aineen vanhempien perheystäviä. Aineet perustivat Aineen Kuvataidesäätiön vuonna 1974 ja halusivat, että heidän keräämänsä kokoelma jää Tornioon. Kun kaupunki teki päätöksen taidemuseon rakentamisesta, Aineet lahjoittivat taidekokoelmansa säätiölle vuonna 1979. Aineen taidemuseo avattiin yleisölle 7. maaliskuuta 1986. Rakennuksen vihki ja avasi Tellervo Koivisto.
Aiheesta muualla

Veli Aineen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aine Oy:n historiaa.
Varppeenseutu

Kuva Nesteentien ja Raisiontien risteyksestä kohti Varppeenseutua vuonna 2004.
Varppeenseutu on Raision keskuskaupunginosa, jossa sijaitsee merkittävä osa kaupungin palveluista. Kaupunginosassa sijaitsee paljon liiketiloja, kerrostaloja ja myös hiukan pienteollisuutta. Aivan kaupunginosan keskeisintä osaa, suurin piirtein nykyisten Nesteen- ja Raisionteiden risteyksen lähistöä, kutsutaan yleisesti keskustaksi.
Raision keskusta alkoi aikoinaan muodostua Suuren Postitien ja Naantaliin vieneen tien risteykseen. Nykyinen risteys syntyi, kun Nesteentie valmistui vuonna 1957.
1970-luvulla alueelle rakennettiin ostoskeskus, joka perustui monitasoratkaisuihin ja betonin käyttöön. Keskustan suunnittelu perustui siihen, että autoliikenne ja kevyt liikenne olivat toisistaan erillään eri tasoilla. Tämä aiemmin rakennettu osuus täydentyi seuraavan vuosikymmenen alussa Tasalan ostoskeskuksella, joka sijaitsi Raisiontien eteläpuolella. Keskustan eteläosassa sijaitsevat myös Tasalantori ja siihen liittyvät kävelykadut.
1990-luvun lopulla monitasoratkaisua alettiin pitää huonona ratkaisuna. Keskustan pohjoisosaa alettiinkin suunnitella uusiksi, ja betonisillat purettiin yhtä lukuun ottamatta 2000-vuosikymmenen alussa. Raisiontien ylle rakennettiin valoverkko, jossa tien yllä roikkuu vaijereissa valaisimia. Lisäksi tietä siirrettiin puolen kilometrin matkalta hieman pohjoiseen ja vapautuneelle paikalle rakennettiin uusi tori. Hankkeen yhteydessä keskustaan rakennettiin myös runsaasti uusia asuinkerrostaloja. Vuonna 2016 tori siirrettiin takaisin Tasalanaukiolle.
Varppeenseudun väkiluku vuonna 2015 oli 3 029 asukasta eli 12,4 prosenttia koko Raision väestöstä.
Nykyisellään vilkasliikenteinen Turun kehätie kulkee aivan Raision keskustan halki, mutta tietä on suunniteltu sijoitettavaksi keskustan kohdalla noin 300 metriä pitkään tunneliin. Tämä mahdollistaisi keskustan kaupunkirakenteen eheyttämisen ja liikenteen haittojen vähentämisen.
Veracruzinkauppiasrotta

| Veracruzinkauppiasrotta> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Selkäjänteiset Chordata
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Heimo::  Cricetidae
Suku::  Neotoma
Laji::  nelsoni
Kaksiosainen nimi
 Neotoma nelsoni  Goldman, 1905 
Katso myös
   Veracruzinkauppiasrotta Wikispeciesissä  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Veracruzinkauppiasrotta (Neotoma nelsoni) on Meksikossa elävä äärimmäisen uhanalainen jyrsijä.
Veracruzinkauppiasrotta on suhteellisen suurikokoinen ja tummansävyinen. Sen häntä on paksu ja lyhyen karvan peittämä. Selkäpuolella kanelinruskean karvan joukossa on paljon tummanruskeaa, vatsapuolella alusvilla on harmaata mutta karvankärjet valkoiset.
Veracruzinkauppiasrottia on tavattu kahdelta alueelta Veracruzin osavaltiossa, Orizaban ja Cofre de Peroten itärinteiltä. Maan muokkaaminen viljelyskäyttöön on pienentänyt sen elintilaa, ja vieraslajit saattavat myös olla uhkana.
Veracruz

| Veracruz (Estado Libre y Soberano de Veracruz de Ignacio de la Llave) |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Veracruzin sijainti Meksikossa
Valtio:  Meksiko
Osavaltio:  Veracruz
Liittynyt Meksikoon:  1823
Järjestys:  7.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Xalapa
 – suurin kaupunki:  Veracruz
 – Kuvernööri:  
 – Senaattorit:  
Pinta-ala:  71 820 km²
Väkiluku (2014):  7 985 900
 – väestötiheys:  111,2 as./km²
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  91-96
 – ISO 3166:  MX-VER
 
veracruz.gob.mx
Veracruz on yksi Meksikon 31 osavaltiosta. Se pinta-ala on 72 873 neliökilometriä, josta mantereella 72 815 neliökilometriä ja Meksikonlahden saarilla yhteensä 58 neliökilometriä. Osavaltion koko nimi on Veracruz de Ignacio de la Llave, mutta useimmiten käytetään pelkkää Veracruz-nimeä.
Veracruz rajoittuu pohjoisessa Tamaulipasiin, etelässä Oaxacaan ja Chiapasiin, kaakossa Tabascoon, lännessä Pueblaan, Hidalgoon ja San Luis Potosíin sekä idässä Meksikonlahteen. Veracruzin pääkaupunki on Xalapa. Veracruz on lähes kahdeksalla miljoonalla asukkaallaan väkiluvultaan Meksikon kolmanneksi suurin osavaltio.
Veracruz tunnetaan rannoistaan ja laskiaiskarnevaalista.
Upper Changin metroasema

Upper Changi on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Singapore University of Technology and Designin lähellä Tampinesissa Singaporen itäisellä suuralueella. Se avattiin 21. lokakuuta 2017 osana Downtown Linen itäistä jatketta.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna |  | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
Downtown Line
| DT1 Bukit Panjang | 5:38 |  | 5:56 |  | 23:41 |  |  |
| DT35 Expo | 6:21 |  | 6:41 |  | 0:40 |  |  |
Käännös suomeksi