stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Roni Porokara

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. joulukuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: vasen laitahyökkääjä
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
: PPojat
0000–1996: PK-35
1997–1999: FinnPa
2000–2002: Jokerit
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002 | Jokerit | 0 | (0) |
| 2002 | → FJK (laina) | 1 | (0) |
| 2003–2004 | FC Hämeenlinna | 49 | (6) |
| 2005–2007 | Honka | 76 | (24) |
| 2008–2010 | Örebro | 84 | (10) |
| 2010–2012 | Germinal Beerschot | 36 | (3) |
| 2012 | Ironi Kiryat Shmona | 3 | (0) |
| 2013–2014 | Honka | 52 | (11) |
| 2014 | HJK | 4 | (1) |
| 2015 | Honka | 13 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 318 | (57) |
Maajoukkue
| 2005 | Suomi U21 | 1 | (0) |
| 2006–2011 | Suomi B | 6 | (4) |
| 2006–2013 | Suomi | 22 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. lokakuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2. syyskuuta 2014.
Roni Porokara (s. 12. joulukuuta 1983 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura

Porokara on aiemmin edustanut seuratasolla Pallo-Poikia, PK-35:ä, FinnPaa, FC Jokereita, FC Hämeenlinnaa ja FC Honkaa.
Kaudella 2006 Porokara oli yksi nousijajoukkue FC Hongan avainpelaajista. Hän onnistui myös tilastollisesti harvinaisessa tempussa pelattuaan kauden jokaisen ottelun alusta loppuun ainoana Hongan pelaajista. Erinomaisen kauden päätteeksi Porokara valittiin Veikkausliigan All Stars-joukkueeseen.
Porokara siirtyi marraskuussa 2010 Örebrosta belgialaiseen Germinal Beerschotiin monivuotisella sopimuksella. Elokuussa 2012 hän siirtyi Israelin pääsarjan Ironi Kiryat Shmonaan, jota edusti tammikuuhun 2013 asti. Juutalaistaustansa johdosta Porokaraa ei laskettu ulkomaalaiskiintiöön Israelissa pelatessaan. Huhtikuussa 2013 hän palasi Hongan riveihin.
Ura > Maajoukkueura

Ensimmäisen A-maaottelunsa Porokara pelasi 25. toukokuuta 2006 Ruotsia vastaan. Kyseisessä harjoitusottelussa Porokara vaihdettiin kentälle vain minuutti ennen varsinaisen peliajan päättymistä. Porokara sai toisen maaottelunsa tililleen 6. helmikuuta 2008 Kyproksessa pelatussa ottelussa Kreikkaa vastaan.
Marraskuussa 2006 Porokara valittiin Suomen haastajamaajoukkueeseen Vietnamissa järjestettyyn BV Cupiin. Porokara viimeisteli kolmessa ottelussa neljä maalia ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Kausitilastot

| Kausi | Seura | Ottelut | Maalit | Avauksessa | Vaihdosta | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 |  FC Jokerit | 0 | 0 | 0 | 0 |  |
| 2002 |  Forssan Jalkapalloklubi | 1 | 0 |  |  |  |
| 2003 |  FC Hämeenlinna | 25 | 1 | 13 | 12 |  |
| 2004 |  FC Hämeenlinna | 24 | 5 | 18 | 6 |  |
| 2005 |  FC Honka | 26 | 13 |  |  |  |
| 2006 |  FC Honka | 24 | 8 | 24 | 0 |  |
| 2007 |  FC Honka | 26 | 3 | 26 | 0 |  |
| 2008 |  Örebro SK | 29 | 2 |  |  |  |
| 2009 |  Örebro SK | 29 | 5 | 29 | 0 |  |
| 2010 |  Örebro SK | 26 | 3 | 25 | 1 |  |
| 2010–2011 |  KFC Germinal Beerschot | 12 | 0 | 11 | 1 |  |
| 2011–2012 |  KFC Germinal Beerschot | 24 | 3 | 10 | 14 |  |
| 2012 |  Hapoel Ironi Kiryat Shmona FC | 3 | 0 | 1 | 2 |  |
| 2013 |  FC Honka | 27 | 3 | 26 | 1 |  |
| 2014 |  FC Honka | 25 | 8 | 25 | 0 |  |
| 2014 |  Helsingin Jalkapalloklubi | 4 | 1 | 1 | 3 |  |
| 2015 |  FC Honka | 13 | 2 | 10 | 3 |  |
| Yhteensä |  | 318 | 57 |  |  |  |
Liigadebyytti: 15. toukokuuta 2003 FC Hämeenlinna–KuPS (4–3)
Ensimmäinen liigamaali: 14. kesäkuuta 2003 FC Hämeenlinna–FC Jokerit (2–1)
Saavutukset

SM-kulta 2014
SM-hopea 2013
Suomen Cup -hopea 2004, 2007
Ykkösen voitto 2005
Henkilökohtaiset palkinnot
Valinta jalkapallotoimittajien yhdistyksen Veikkausliigan All Stars-joukkueeseen 2006
Ykkösen Veikkauspörssin voitto 2005
BV Cupin paras pelaaja 2006
Rakennusjärjestys

Rakennusjärjestys on rakentamista ohjaava säädös. Se on ollut historiallisesti tärkein rakentamista sääntelevä elementti kaupungeissa ja taajaväkisissä yhdyskunnissa ennen kaavoituksen yleistymistä. Esimerkiksi Helsingin vuoden 1895 rakennusjärjestyksen mukaan talot yleisillä paikoilla tai tärkeimpien ja yli 18 metriä leveiden katujen reunoilla eivät saaneet olla yli viisikerroksisia. Suomen rakennusjärjestyksien laadinnassa käytettiin kansainvälisiä esikuvia, ja muun muassa Turun vuoden 1897 rakennusjärjestys lainattiin Berliinistä.
Suomessa maankäyttö- ja rakennuslain mukaan jokaisen kunnan on laadittava rakennusjärjestys, joka perustuu paikallisiin oloihin ja jonka määräykset voivat vaihdella kunnan eri alueilla. Rakennusjärjestyksen hyväksyy kunnanvaltuusto. Rakennusjärjestyksestä poikkeaminen vaatii poikkeuslupaa.
Aiheesta muualla

Suomen maankäyttö- ja rakennuslaki (Arkistoitu – Internet Archive)
Arto Mansala

Arto Olavi Mansala (s. 7. marraskuuta 1941 Kuopio) on suomalainen diplomaatti.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulussa 1960 ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta 1965. Lisäoppia hän hankki opintomatkoilla Itävaltaan 1965 ja Ranskan Cannesiin 1966 sekä tutkijana Yhdysvalloissa Harvardin yliopiston Center for International Affairs -keskuksessa 1980–1981.
Mansala on ollut suurlähettiläs Budapestissä 1985–1989, Pekingissä 1989–1992, Moskovassa 1993–1996 ja Bonnissa 1996– 1999 ja 1999 - 2001 Berliinissä. Palattuaan kotimaahan hän oli ulkoasiainneuvos ulkoministeriön poliittisella osastolla 2001–2002, alivaltiosihteeri 2002–2003, valtiosihteerin sijainen kesän 2003 ja valtiosihteeri syyskuun alusta 2003. Mansala jäi eläkkeelle vuonna 2008.
Teokset

Mansala, Arto & Suomi, Juhani (toim.): Suomalainen diplomaatti: Muotokuvia muistista ja arkistojen kätköistä.  SKS Kirjat, 2003.  ISBN 951746536X
Mansala, Arto: Kohti kaaoksen pitkää yötä. Kolme kautta Moskovassa.  WSOY, 2015.  ISBN 9789510410509
Mansala, Arto: Asemapaikkana Peking.  Siltala, 2020.  ISBN 9789522346773
Kirjallisuutta

Suomen liikkumavara suurlähettiläs Arto Mansalan ystäväkirja. Toim. Pertti Torstila, Martti Häikiö ja Jussi Pekkarinen, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2011.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Irving Fisher

| Irving Fisher |
| --- | --- |
 Irving Fisher
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1867 Saugerties, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 29. huhtikuuta 1947 (80 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Yalen yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Josiah Willard Gibbs, William Graham Sumner
Tutkimusalue:  taloustiede, tilastotiede
Tunnetut työt:  Fisherin yhtälö, hintaindeksit, velkadeflaatio, Phillipsin käyrä, rahailluusio, Fisherin separaatiolause
 Nimikirjoitus
Irving Fisher (27. helmikuuta 1867 – 29. huhtikuuta 1947) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä, tilastotieteilijä, keksijä ja progressi­visti­nen yhteis­kunnallinen vaikuttaja. Hän oli Yhdysvaltain yksi ensimmäisistä uusklassisista taloustieteilijöistä, joskin hänen myöhempi tutkimuksensa velkadeflaatiosta on omaksuttu ennen kaikkea jälki­keynesi­läisessä koulu­kunnassa. Joseph Schumpeter kuvasi hänet "Yhdys­valtain kaikkien aikojen suurimmaksi talous­tieteilijäksi", ja samaa mieltä ovat myöhemmin olleet James Tobin ja Milton Friedman.
Fisher teki merkittäviä tutkimuksia utiliteettiteorian ja yleisen tasa­paino­teorian alalla. Hän oli myös yksi ensimmäisiä, joka tutki järjestelmällisti inter­temporaalista valintaa markkinoilla, mikä sai hänet kehittämään oman teoriansa pääomasta ja korkokannoista. Hänen tutkimuksensa rahan kvantiteettiteorian alalla pani alulle makro­talous­tieteellisen koulukunnan, joka tunnetaan monetarismina. Hän oli myös yksi ekonometrian uran­uurtajista ja kehitti hintaindeksien teoriaa. Hänen mukaansa ovat saaneet nimensä myös Fisherin yhtälö, Fisherin hypoteesi, kansainvälinen Fisher-ilmiö, Fisherin separaatiolause ja Fisherin markkinat.
Fisher oli kenties ensimmäinen ammatti­piirien ulko­puolellakin kuuluisaksi tullut talous­tieteilijä, mutta hänen maineensa kärsi pysyvän vahingon, koska hän oli juuri ennen vuoden 1929 pörssiromahdusta väittänyt, että osakemarkkinat olivat saavuttaneet "pysyvästi korkean tason". Hänen myöhempi teoriansa velkadeflaatiosta 1930-luvun laman selityksenä samoin kuin hänen ehdotuksensa pankki­talletusten takaamisesta 100 prosentin käteis­varannolla sekä vaihto­ehtoisista valuutoista jäivät lähes vaille huomiota ja täysin Keynesin teorioiden varjoon. Fisherin maine uusklassisen talous­tieteen piirissä on myöhemmin palautunut varsinkin sen jälkeen, kun hänen työnsä löydettiin 1950-luvun lopulla, ja varsinkin sen jälkeen, kun velkainflaatio tuli yleisen huomion kohteeksi vuosien 2008–2009 taantuman jälkeen.
Taloustieteelliset teoriat > Utiliteettiteoria

James Tobin väitti, että talous­tieteen uus­klassista vallan­kumousta merkinneet älylliset läpi­murrot tapahtuivat Euroopassa vuoden 1870 aikoihin. Seuraavien 20 vuoden ajan asiasta käytiin vilkasta väittelyä, jonka tuloksena uusi teoria saatiin lopulta pitkälti yhdistetyksi sitä edeltäneeseen klassiseen talous­tieteelliseen perintöön. Joseph A. Schumpeterin mukaan tämän vaikutuksesta tuloksena 1890-luvulla oli
»perustan suuri laajeneminen ja ... levollinen tunne, jotka molemmat antoivat pinta­puoliselle tarkkailijalle vaikutelman lopulli­suudesta – kreikkalaisen temppelin lopulli­suudesta, joka levittää täydelliset linjansa pilvetöntä taivasta vasten. Tietenkään, kuten Tobin huomauttaa, temppeli ei ollut missään mielessä täydellinen. Sen rakentaminen ja koristeleminen jatkuvat vielä tänäkin päivänä, vaikka uskolliset väki­joukot jo käyvätkin siellä palvomassa. Amerikkalaiset talous­tieteilijät eivät olleet läsnä sitä luotaessa. Huomattavassa määrin he rakensivat oman temppelinsä itsenäisesti ja sovittivat prosessiin jonkin verran uutta arkkitehtuuria. He osallistuivat aktiivisesti ajanjakson 1870–1914 kansain­välisiin väittelyihin ja synteeseihin. Ainakin kaksi amerikka­laista toimi "temppelin" merkittävinä rakentajina, John Bates Clark ja Irving Fisher. He ja muut toivat uusklassisen teorian amerikka­laisiin lehtiin, luokka­huoneisiin ja oppi­kirjoihin ja sen analyyttiset välineet tutkijoiden ja toimeen­panijoiden työkalu­pakkeihin. Lopulta, hyväksi tai pahaksi, heidän paradigmansa hallitsi maan taloustiedettä.»
Tehdessään yhteenvedon utiliteettiteorian historiasta talous­tieteilijä George Stigler kirjoitti, että Fisherin väitös­kirja oli ollut "loistava" ja korosti, että se sisälsi "ensimmäisen huolellisen tutkimuksen hyöty­funktioiden mitattavuudesta ja niiden merkityksestä kysynnän teoriassa." Vaikka hänen julkaistu teoksensa sisälsi epätavallisen paljon ajan talous­tieteilijöille tarkoitettuja matemaattisia yksityis­kohtia, Fisher yritti aina soveltaa analyysejään elävään elämään ja esittää teoriansa niin selvästi kuin mahdollista. Esimerkiksi täydentääkseen väitös­kirjassaan esittämiään todisteluja hän rakensi hydraulisen koneen, jossa oli pumppuja ja hanoja, havainnollistaakseen sen avulla visuaalisesti, kuinka markkinoilla hinnat asettuvat tasa­painoon kysynnän tai tarjonnan muuttuessa.
Taloustieteelliset teoriat > Korko ja pääoma

Uusklassisen taloustieteen piirissä Fisher muistetaan nykyisin todennäköisesti parhaiten pääomaa, investointeja ja korkokantoja koskevasta teoriastaan, jonka hän esitti ensimmäiseksi teoksessaan The Nature of Capital and Income ("Pääoman ja tulon luonne") vuonna 1906 ja pidemmälle kehitettynä teoksessaan The Rate of Interest ("Korkokanta") vuonna 1907. Hänen teoksensa The Theory of Interest ("Korkoteoria") vuodenta 1930 oli yhteenveto tutkimuksista, joita hän oli eläessään tehnyt pääomasta, pääoman budjetoinnista, arvopaperimarkkinoista ja korkokantaan vaikuttavista tekijöistä, inflaatio mukaan luettuna.
Fisherin mukaan subjetiivinen taloudellinen arvo ei ollut ainoastaan omistettujen tai vaihdettujen tavaroiden ja palvelusten määrän funktio vaan riippuu myös siitä ajan­kohdasta, jolloin ne hankitaan. Heti saatavilla olevan hyödykkeen arvo on eri suuri kuin samanlaisen, myöhemmin saatavan hyödykkeen arvon; arvolla ei ole vain määrällinen, vaan myös ajallinen ulottuvuus. Tulevaisuudessa saatavien hyödykkeiden suhteellinen hinta verrattuna niiden hintaan, jotka nytkin olisivat saatavilla mutta joiden hankkimisesta pidätytään, on mitattavissa korko­kannalla. Fisher käytti vapaasti hyväkseen samoja diagrammeja, joita yleisesti käytettiin taloustieteen opetuksessa, mutta antoi akseleilleen nimet "kulutus nyt" ja "kulutus ensi jaksolla"; tavallisesti ne saattoivat olla esimerkiksi "omenoita" ja "appelsiineja". Näin kehittämänsä teorian, joka osoittaa huomattavaa näkemystä, hän esitti yksityis­kohtaisesti teoksessaan "The Theory of Interest".
Tästä mallista, jota myöhemmin yhdistettiin useamman hyödykkeen ja jakson tapauksiin (jopa äärettömän monen jakson), on tullut yleisesti hyväksytty pääoman ja koron teoria, jota käsitellään monissa oppikirjoissa. Myös Hirshleifer on selostanut tätä teoreettista edistys­askelta.
Taloustieteelliset teoriat > Velkadeflaatio

Vuoden 1929 pörssiromahduksen jälkeen ja seuranneen suuren laman vaikutuksia tutkimalla Fisher kehitti talous­kriisejä koskevan teorian, jota sanotaan velkadeflaatioteoriaksi ja jonka mukaan kriisit aiheutuvat hinta­kuplien puhkeamisesta. Fisherin mukaan hintakuplan puhkeamisella on kokonainen sarja seurauksia, jotka vahingoittavat reaali­taloutta vakavasti:
Velkojen maksaminen ja ulosotot.
Rahan tarjonnan väheneminen, kun pankkilainat on maksettu pois.
Yleisen hintatason lasku.
Vielä suurempi liiketoimintojen kokonais­arvon lasku, mikä johtaa konkursseihin.
Voittojen romahdus
Tuotannon, kaupan ja työllisyyden pieneneminen.
Pessimismi ja luottamuksen puute.
Rahan hamstraaminen.
Nimelliskorkokannan aleneminen ja deflaatiolla korjattujen korkokantojen nousu.
Jotta toistuvista lama­kausista ja pankki­paniikeista päästäisiin pysyvästi eroon, Fisher ehdotti ratkaisuksi, että pankki­talletukset olisi taattava 100-prosenttisesti käteis­varannoilla.
Fisherin teoria ja ehdotukset jäivät keynesiläisen talous­tieteen varjoon ja vaille laajempaa huomiota. Tämä aiheutui osittain siitä, että Fisherin maine oli kärsinyt kovan kolauksen hänen ilmaistuaan julkisesti optimistisen käsityksensä osake­markkinoista juuri ennen romahdusta. Velka­deflaatio­teoria on kuitenkin tullut uudestaan talous­tieteen valta­virran huomion kohteeksi 1980-luvulta lähtien ja varsinkin vuosien 2008–2009 taantuman myötä. Steve Keen ennusti vuoden 2008 taantuman käyttämällä Human Minskyn edelleen kehittämää Fisherin velka­deflaatio­teoriaa. Velka­deflaatio on nykyisin pääasiallinen teoria, johon Fisherin nimi liitetään.
Vuoden 1929 pörssiromahdus

Vuoden 1929 pörssiromahduksen ja sitä seuranneen suuren laman vuoksi Fisher menetti sekä suuren osan omaisuudestaan että pitkälti myös akateemisen maineensa. Kolme päivää ennen romahdusta hän oli ennustanut, että osakkeiden hinnat olivat päätyneet pysyvästi korkealle tasolle. Vielä 21. lokakuuta 1929 hän uskoi, että osakkeiden hinnat tulisivat edelleen nousemaan, ja keskiviikkona 23. lokakuuta hän sanoi pankkiirien kokouksessa, että useimpien arvopaperien arvot eivät olleet laskeneet. Vielä kuukausia romahduksen jälkeen hän vaikuutteli sijoittajille, että uusi nousu oli kohta tulossa. Kun lama oli pahimmillaan, hän kyllä varoitti, että meneillään ollut deflaatio oli syynä siihen, että yhä useammat velalliset joutuivat maksu­kyvyttömiksi, mistä oli Yhdys­valtain taloudelle suurta haittaa, koska deflaatio nosti dollari­määräisten velkojen reaaliarvoja. Koska Fisheriin ei hänen vuonna 1929 antamiensa lausuntojen vuoksi enää luotettu, harvat kiinnittivät huomiota myöskään hänen analyysiinsä velka­deflaatiosta laman syynä. Sen sijaan yhä yleisemmin käännyttiin Keynesin ajatusten kannalle. Vasta 1980-luvulta lähtien Fisherin velka­deflaatio­teoria on jälleen saanut osakseen enenevää huomiota.
Konstruktiivinen tulovero

Miamin yliopiston lainopillisen tiedekunnan talous­tieteen professori Lawrence Lokken on väittänyt, että Fisherin vuonna 1942 julkaisema kirja oli niiden käsitysten taustalla, joiden vuoksi Yhdysvaltain senaatin jäsenet Pete DOmenici, Sam Nunn ja Bob Kerrey vuonna 1995 laativat ehdotuksensa verotuksen uudistamiseksi. Käsitys oli, että tarpeetonta tuhlausta, joka on vaikeasti määriteltävissä lakitekstiin sopivalla tavalla, voitaisiin verottaa siten, että verotettavasta tulosta vähennettäisiin netto­määräiset investoinnit ja säästöt sekä tietyn suuruinen välttämättömiin menoihin tarvittava rahamäärä. Tämä edistäisi investointeihin käytettävissä olevien rahavarojen syntymistä.
Yhteiskunnalliset ja terveyskampanjat

Vuonna 1898 Fisherillä todettiin tuberkuloosi, sama tauti, joka oli tappanut hänen isänsä. Hän vietti kolme vuotta parantolassa ja parani lopulta täysin. Tämä kokemus sai hänet toimimaan aktiivisesti monissa kansan­terveyttä edistävissä hankkeissa. Hän oli yksi Life Extension Instituten perustajista, ja sen jäsenenä hän oli yksi vuonna 1915 julkaistun menestysteoksen How ti Live: Rules for Healthful Living Based on Modern Science ("Kuinka elää: Nykyaikaiseen tieteeseen perustuvia ohjeita terveelliseen elämään") kirjoittajista. Hän suositteli muun muassa säännöllistä fyysistä harjoittelua sekä punaisen lihan, tupakan ja alkoholi­juomien välttämistä. Vuonna 1924 Fisher kirjoitti Reader's Digest -lehteen tupakointia vastustavan artikkelin, jossa hän väitti, että tupakka huonontaa ihmisen koko kehon kuntoa, alentaa sen elinvoimaa ja vastustuskykyä sekä toimii alkoholin ja oopiumin tavoin huumaavana myrkkynä, joskin yleensä pienemmässä määrin.
Fisher kannatti alkoholin kieltämistä lailla ja kirjoitti kolme kirjasta, jossa hän puolusti Yhdys­valtain kielto­lakia kansan­tervey­dellisistä ja taloudelliseen tuottavuuteen liittyvistä syistä. Hän puolusti myös eugeniikkaa ja toimi Eugenics Record Officen neuvonantajana sekä American Eugenics Societyn ensimmäisenä puheenjohtajana.
Kun hänen tyttärellään Margaretilla todettiin skitsofrenia, Fisher hoidatti häntä Trentonin psykiatrisessa sairaalassa, jonka johtajana oli psykiatri Henry Cotton. Cotton uskoi teoriaan, jonka mukaan mieli­sairaudet aiheutuivat hampaiden juuriin, suolistoon tai muualle kehoon kertyneestä tartunta-aineesta ja sen aiheuttamasta paikallisesta veren­myrkytyksestä. Cotton väitti myös, että tämän infektoituneen kudoksen poistaminen kirurgisella leikkauksella voisi lieventää potilaan mielenhäiriötä. Trentonissa Margaret Fisherille tehtiin suolisto­leikkauksia ja hänen paksu­suolensa poistettiin, mihin hän lopulta kuoli. Siitä huolimatta Irving Fisher oli edelleen vakuuttunut siitä, että Cotton oli menetellyt oikealla tavalla.
Julkaisuja

Mathematical Investigations in the Theory of Value and Prices. (Julkaistu myöhemmin sarjassa "Mathematics and the Theory of Economics) Transactions of the Connecticut Academy, Heinäkuu 1892, IX. vsk.  New Haven. Artikkelin verkkoversio.
Appreciation and Interest: A Study of the Influence of Monetary Appreciation and Depreciation on the Rate of Interest with Applications to the Bimetallic Controversy and the Theory of Interest.  American Economic Association, 1896.  Teoksen verkkoversio.
The Nature of Capital and Income.  Macmillan, 1906.
The Rate of Interest.  Macmillan, 1907.
Introduction to Economic Science.  Macmillan, 1910, 1914.
The Purchasing Power of Money. Bull. Amer. Math. Soc , 7, 20. vsk, s. 377–381. doi:10.1090/s0002-9904-1914-02503-0 Artikkelin verkkoversio.
The Purchasing Power of Money : Its Determination and Relation to Credit, Interest and Crises.  (uusittu versio edellisestä)  Library of Economics and Liberty, 1920.  Teoksen verkkoversio.
Elementary Principles of Economics.  Macmillan, 1913.  Teoksen verkkoversio.
Irving Fisher, Eugene Lyon Fisk: How to Live: Rules for Healthful Living Based on Modern Science.  Funk & Wagnalls Company, 1917.  Teoksen verkkoversio.
Is 'Utility' the Most Suitable Term for the Concept It is Used to Denote? American Economic Review, 1918, s. 335–337.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
”Dollar Stabilization”, Encyclopædia Britannica 12th ed.. XXX, s. 852–853.  Sears Roebuck, Benton Foundation, 1921.  Teoksen verkkoversio.
The Best Form of Index Number. American Statistical Association Quarterly, maaliskuu 1921, 17. vsk, nro 133, s. 533–537.  doi:10.2307/2965310  JSTOR:2965310  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
The Making of Index Numbers: A Study of Their Varieties, Tests, and Reliability.  Houghton Mifflin, 1922.  Teoksen verkkoversio.
The Business Cycle Largely a 'Dance of the Dollar. Journal of the American Statistical Association, 1923, nro 18, s. 1024–1028.  Artikkelin verkkoversio.
A Statistical Relation between Unemployment and Price Changes. International Labour Review, 1926, 13. vsk, nro 6, s. 785–792,.  Artikkelin verkkoversio.
”A Statistical Method for Measuring 'Marginal Utility' and Testing the Justice of a Progressive Income Tax”, Economic Essays Contributed in Honor of John Bates Clark. Määritä julkaisija!
The Money Illusion.  New York:  Adelphi Company, 1928.  Teoksen verkkoversio.
The Stock Market Crash and After. Määritä julkaisija!
The Theory of Interest.  Macmillan, 1930.  Teoksen verkkoversio.
Booms and Depressions: Some First Principles.  Adelphi Company, 1932.  Teoksen verkkoversio.
The Debt-Deflation Theory of Great Depressions. Econometrica, 1933, 1. vsk, nro 4.  Artikkelin verkkoversio.
Stamp Scrip.  New York:  Adelphi Company, 1933.  Teoksen verkkoversio.
100% Money: A Short Outline. Määritä julkaisija! Teoksen verkkoversio.
Constructive Income Taxation: A Proposal for Reform.  Harper & Brothers, 1942.
William J. Barber ym. (toim.): The Works of Irving Fisher (14 nidettä).  (Irving Fisherin kootut teokset)  Lontoo:  Pickering & Chatto, 1996.
Aiheesta muualla

Irving Fisher's Theory of Investment New School for Social Research. Arkistoitu 29.4.2008. Viitattu 12.10.2016.
Kirjallisuutta

Robert Loring Allen: Irving Fisher: A Biography. Määritä julkaisija!
Robert W. Dimand: The Dance of the Dollar: Irving Fisher's Monetary Theory of Economic Fluctuations. History of Economics Review, 1993, nro 20, s. 161–172.
Robert W. Dimand: Irving Fisher's Debt-Deflation Theory of Great Depressions. Review of Social Economy, 1994, nro 52, s. 92–107.
Robert W. Dimand: The Fall and Rise of Irving Fisher's Macroeconomics. Journal of the History of Economic Thought, 1998, s. 191–201.  doi:10.1017/s1053837200001851
Robert W. Dimand, John Geanakoplos: Celebrating Irving Fisher: The Legacy of a Great Economist. American Journal of Economics & Sociology, Tammikuu 2005, 64. vsk, nro 1, s. 3–18.
Joseph Dorfman: The Economic Mind in American Civilization, vol. 3. Määritä julkaisija!
William Fellner: Ten Economic Studies in the Tradition of Irving Fisher. Määritä julkaisija!
Irving Norton Fisher: My Father Irving Fisher. Määritä julkaisija!
Max Sasuly: Irving Fisher and Social Science. Econometrica, 1947, nro 15, s. 255–78.  doi:10.2307/1905330
Richard Thaler: Irving Fisher: Modern Behavioral Economist. American Economic Review, 1997, 87. vsk, nro 2.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
James Tobin: A Dictionary of Economics, 2. osa, s. 369–376.  The New Palgrave, 1987.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Fisherin teos Theory of interest ("Korkoteoria") vuodelta 1930
Von Heideman

von Heideman oli aatelissuku, joka on kirjattu Ruotsin ritarihuoneeseen 14.1.1824 aatelisena sukuna numero 2293 ja Suomen Ritarihuoneeseen 24.4.1834 aatelisena sukuna 196. Se omisti mm. Urajärven kartanon Asikkalassa ja Pilkanmaan kartanon Iitissä.
Suku sammui mieslinjalla 31.12.1915 Hugo Oskar Alexander Magnus von Heidemaniin, ja kokonaan 30.9.1917.