stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiri sute gomen

Kiri sute gomen  (jap. 斬り捨て御免 , Kiri sute gomen) tai (jap. 切り捨て御免, Kiri sute gomen) tarkoittaa kirjaimellisesti , "Lupa lyödä (miekalla)" tai "lupa lähteä" jättäen kohteen ruumis ilman ilmoitusvelvollisuutta paikallisille viranomaisille. Kyseessä on samurai-säädyn oikeus tuomita ja rangaista heti paikan päällä, mukaan lukien surmata, jos tarpeellista, alempien säätyjen edustajia, jos nämä "käyttäytyivät toisin kuin heiltä oli lupa odottaa".
Kiri sute gomen -säännöstä on paljon virhekäsityksiä. Kiri sute gomen -oikeuden turha käyttö oli samuraille kunniatonta. Lisäksi Kiri sute gomenin kohteella, vaikka olikin samuraita alempaa säätyä, oli lupa puolustautua samuraita vastaan. Lisäksi Kiri sute gomen saattoi johtaa viranomaisten oikeuttamaan verikostoon, ada-uchiin.
Viranomaiset myös valvoivat samuraiden toimia ja aiheettomasta Kiri sute gomenin käytöstä oli ankarat rangaistukset, samurai saatettiin tuomita jopa itsemurhaan (seppuku).
Riku Kiri

| Riku Kiri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1963 (ikä 61) Kotka
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  voimanosto voimamies-kilpailut
Riku Kiri (s. 5. huhtikuuta 1963 Kotka) on suomalainen voimamies.
Kiri sijoittui toiseksi Maailman vahvin mies -kilpailussa 1996, lisäksi hän sijoittui samaisessa kilpailussa kolmanneksi vuosina 1993 ja 1994. Hän voitti Euroopan vahvin mies -kilpailun kolme kertaa peräkkäin vuosina 1995, 1996 ja 1997. Suomen vahvin mies -kilpailun Kiri voitti vuosina 1988, 1993 ja 1994.
Kiri saavutti yli 125 kg:n sarjassa voimanoston EM-pronssia vuonna 1986.
Kinkonidiini

| Kinkonidiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (R)-[(2S,4S,5R)-5-etenyyli-1-atsabisyklo[2.2.2]oktan-2-yyli]kinolin-4-yylimetanoli
CAS-numero:  485-71-2
PubChem CID:  101744
SMILES:  C=CC1CN2CCC1CC2C(C3=CC=NC4=CC=CC=C34)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C19H22N2O
Moolimassa:  294,386 g/mol
Sulamispiste:  210,5 °C
Tiheys:  1,2 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,2 g/l (25 °C)
Kinkonidiini (C19H22N2O) on kiina-alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on kinkoniinin stereoisomeeri. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Esiintyminen, ominaisuudet ja käyttö

Kinkonidiinia esiintyy useissa kiinapuiden suvun kasvien kuoressa, erityisesti Cinchona pubescens- (C. succirubra) ja C. pitayensis-lajeissa. Yhdiste on veteen hyvin niukkaliukoinen ja liukenee paremmin etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Kinkonidiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on -109,2°. Yhdisteellä on malarialoisioita tappavia ominaisuuksia, kuten useilla muillakin kiina-alkaloideilla.
Kinkonidiinia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä optisesti aktiivisten karboksyylihappojen enantiomeerien erottamiseen toisistaan resoluutiolla ja kiraalisena katalyyttinä.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Cinchonidine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cinchonidine (englanniksi)
ChemBlink: Cinchonidine (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cinchonidine (englanniksi)
Kinitsariini

| Kinitsariini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,4-dihydroksiantraseeni-9,10-dioni
CAS-numero:  81-64-1
PubChem CID:  6688
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)C(=O)C3=C(C=CC(=C3C2=O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H8O4
Moolimassa:  240,204 g/mol
Sulamispiste:  200–202 °C
Kiehumispiste:  450 °C
Kinitsariini eli 1,4-dihydroksiantrakinoni (C14H8O4) on antrakinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena ja väriaineiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kinitsariini on punaista tai oranssia kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Liukoisuus kuumiin liuottimiin on suurempi kuin kylmiin. Kinitsariini reagoi halogeenien kanssa muodostaen halogenoituja johdannaisia ja myös nitrautuu. Se voi reagoida myös Mannich-reaktiolla
Valmistus

Kinitsariinin valmistukseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat p-kloorifenolin ja ftaalianhydridin välinen reaktio rikkihappoliuoksessa ja katalyyttinä käytetään boorihappoa tai booritrifluoridia. Sivutuotteena tässä reaktiossa voi muodostua 2,7-dikloorifluoraania. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on ftaalianhydridin ja hydrokinonin välinen reaktio ja katalyyttinä käytetään alumiinikloridia. Tämän reaktion ongelmana ovat tyypillisesti huonot saannot.
Kinitsariinia käytetään villan ja tekstiilien värjäyksessä. Siitä valmistetaan myös useita muita väriaineita esimerkiksi sen halogenoituja, nitrattuja, sulfonoituja tai aminojohdannaisia käytetään väreinä tai keltaisten, punaisten, sinisten ja vihreiden väriaineiden synteesien lähtöaineina. Sitä voidaan käyttää myös hapettumisenestoaineena voiteluaineissa.
Kings Bastion

Kings Bastionia kuvattuna pohjoisesta.
Kings Bastion on Gibraltarilla sijaitseva linnake, joka rakennettiin Gibraltarin niin sanotun suuren piirityksen aikana 1779–83 ja se otti osaa tykistötaisteluihin vihollisen laivojen kanssa. Nykyisin linnakkeessa toimi vapaa-ajan keskus.
Historia

Kings Bastionin suunnitteli William Green, joka oli tullut Gibraltarille vuonna 1761 pääinsinööriksi. Kings Bastion rakennettiin hänen ehdotuksensa ja suunnitelmansa mukaisesti Line Wallin keskelle tehostamaan sen puolustusta. Rakennelman peruskivi valettiin vuonna 1773 ja se valmistui kokonaisuudessaan kolmessa vuodessa. Linnake oli tarpeeksi suuri 800 miehen varuskunnalle. Linnake pääsi vakavampaan käyttöön vuonna 1779 Espanjan ja Ranskan aloitettua Gibraltarin piirityksen vuonna 1779. Se osoittautui ratkaisevan tärkeäksi espanjalaisten ja ranskalaisten sitä vastaan toteuttamassa hyökkäyksessä vuonna 1782. 13. syyskuuta aloitettu hyökkäys toteutettiin niin sanotuilla kelluvilla pattereilla, eli hyökkäystä varten muokatuilla laivoilla. Niillä oli muun muassa vahvistetut kannet ja vesipumppujärjestelmä palojen sammuttamiseksi. Ne kuviteltiinkin uppoamattomiksi, mutta Kings Bastionin tykit käyttivät niitä vastaan varotoimista huolimatta tehokkaiksi osoittautuneita paloammuksia.
1800-luvulla linnakkeeseen rakennettiin parakkeja ja vuonna 1874 sen yhteyteen rakennettiin 12,5 tuuman tykki. Linnakkeen jäätyä puolustuskäytöstä se alkoi rappeutua. 1960-luvulla linnoituksen viereen rakennettiin sähkövoimala. Linnakkeen tiloja käytettiin esimerkiksi öljyn säilömiseen ja hallinnon tiloina. Voimala purettiin vuonna 2005 linnakkeen entisöintitöiden yhteydessä sen vanhennettua jo 1980-luvulla. Nykyisin linnakkeessa toimii vuonna 2008 avautunut vapaa-ajan keskus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kings Bastion Wikimedia Commonsissa
Gibraltarin rannikon puolustuksia pienoismallissa. Kings Bastion näkyy etualalla suurimpana merelle tulevana ulokkeena.
Kimono My House

| Kimono My House Sparks |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1973– helmikuu 1974
 Julkaistu: toukokuu 1974
 Tuottaja(t): Muff Winwood
 Tyylilaji: glam rock, taiderock, pop rock
 Kesto: 36.19
 Levy-yhtiö: Island Records
Listasijoitukset
  4. (1. kesäkuuta 1974)    5. (heinäkuu 1974)    101. (1974)
Sparksin muut julkaisut
| A Woofer in Tweeter’s Clothing 1972 | Kimono My House 1974 | Propaganda 1974 |
Kimono My House on yhdysvaltalaisen Sparks-yhtyeen toukokuussa 1974 julkaistu kolmas studioalbumi. Sen tunnetuin kappale on avausraita, glamrock-operetiksikin kutsuttu ”This Town Ain’t Big Enough for Both of Us”, jonka yhtye myös esitti BBC:n Top of the Pops -tv-ohjelmassa.
Albumi otettiin mukaan Robert Dimeryn kirjaan 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Vuonna 2004 Sparks esitti Kimono My Housen kokonaisuudessaan Lontoon Royal Albert Hallissa.
Morrissey kuuluu albumin ihailijoihin ja lähetti sen ilmestyessä – ei vielä julkisuuden henkilönä – lehteen siitä intoilevan kirjeen.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Ron Mael, ellei toisin mainita.
A-puoli
This Town Ain’t Big Enough for Both of Us – 3.03
Amateur Hour – 3.37
Falling in Love with Myself Again – 3.02
Here in Heaven – 2.45
Thank God It’s Not Christmas – 5.00
B-puoli
Hasta Mañana, Monsieur – 3.49 (säv. Russell Mael/Ron Mael)
Talent Is an Asset – 3.14
Complaints – 2.50
In My Family – 3.46
Equator – 4.38
Kappaleet > Vuoden 2006 CD-version bonuskappaleet

Barbecutie
Lost and Found
Amateur Hour (Live 1975)
Kokoonpano

Dinky Diamond – rummut
Ron Mael – kosketinsoittimet
Russell Mael – laulu
Martin Gordon – basso
Adrian Fisher – kitara
Kimolos (kaupunki)

| Kimolos> Κίμωλος.Sijainti |
| --- | --- |
 Kimolos
Koordinaatit:  36°47′17″N, 24°31′46″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kímolos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kimolos (m.kreik. Κίμωλος, Kimōlos, lat. Cimolus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) samannimisellä saarella (nyk. Kímolos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren lounaisrannikolla.
Maantiede

Kimoloksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi samannimisen saaren lounaisrannikolla nykyisin nimellä Elliniká tunnetussa paikassa, linnuntietä noin neljä kilometriä länteen nykyisestä Kímoloksen kylästä eli Chórasta. Siihen kuului nykyinen Ágios Andréaksen (myös Daskalió) kalliosaari, joka oli antiikin aikana niemi ja yhteydessä pääsaareen. Niemen pohjoispuolelle muodostui samalla kaupungin satamalahti.
Kimoloksen kaupunkivaltion alueeseen kuului koko Kimoloksen saari, eikä sillä ollut muita poliksia. Sen lisäksi siihen kuului pienempiä lähisaaria, ainakin vuodesta 338 eaa. lähtien Polyaiga, Etereia (Heteireia) ja Libeia. Saaret sijaitsivat antiikin nimistöllä Sifnoksen ja Meloksen välissä. Ne luetaan nykyisin Kykladeihin. Dikaiarkhoksen mukaan saarella oli kaksi satamaa.
Historia

Kimoloksen saari on ollut asuttu viimeistään pronssikaudella. Antiikin aikana saarta asuttivat doorilaiset, ja sen historia liittyi aina läheisesti Meloksen vaiheisiin. Plinius vanhemman mukaan saari tunnettiin myös nimellä Ekhinusa. Kimoloksen kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Kimōlios (Κιμώλιος).
Kimoloksen historiasta tiedetään antiikin ajan lähteiden kautta vain vähän. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi vielä klassisen kauden lähteissä. Kaupunki saattoi olla  Meloksen poliksen alainen. 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Kimolos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 425/424 eaa. ja 416/415 eaa.
Vuonna 338 eaa. Kimoloksen tiedetään olleen riidoissa Meloksen kanssa Polyaigan, Etereian ja Libeian hallinnasta. Korintin liitto päätti antaa kiistan Argoksen ratkaistavaksi, ja argoslaiset päättivät saarten kuuluvan Kimolokselle. Kimolos sai ilmeisesti itsenäisemmän aseman ateenalaisten kukistettua Meloksen 416–415 eaa. Hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. kaupunki tuli hellenististen kuningaskuntien alaisuuteen.
Kimoloksen saari tunnettiin antiikin maailmassa valkoisesta maaperästään (ἡ Κιμώλια γῆ, hē Kimōlia gē, ”kimoloslainen maa”; lat. Cimolia creta, ”kimoloslainen liitu”), jota käytettiin muun muassa vaatteiden pesemisessä ja lääkinnässä. Se oli kaoliinisavea, ja liukeni helposti veteen. Ovidius mainitsee saaren ”savirikkaana”. Kimolos tunnettiin myös viikunoistaan.
Rakennukset ja löydökset

Kimoloksen kaupunkikeskuksen paikalta on löydetty joitakin muurien, pyhäköiden ja muiden rakennusten jäänteitä. Suuri osa kaupungin jäänteistä on kadonnut meriveden pinnan muutosten seurauksena, ja osa säilyneistäkin jäänteistä on meren pohjassa matalassa vedessä. Kaupungin tärkein pyhäkkö oli omistettu Athenelle. Se sijaitsi mahdollisesti nykyisellä Ágios Andréaksen saarella.
Kaupungin ympäristöstä on löydetty hautoja myöhäiseltä mykeneläiseltä kaudelta sekä geometriselta, klassiselta ja hellenistiseltä kaudelta. Merkittäviin hautalöytöihin lukeutuu piirtokirjoituksin ja reliefein varustettuja hautakiviä sekä geometrisen kauden keramiikkaa 800–700-luvuilta eaa.
Myös Ellinikán läheltä Palaiókastrin kukkulalta on löydetty antiikin aikaisen ja keskiaikaisen asutuksen jäänteitä. Saaren etelärannikolta Ellinikásta itään on löydetty tornin rauniot. Nykyisestä Prassásta saaren itärannikolta on löydetty hautoja hellenistiseltä kaudelta. Siellä sijaitsi mahdollisesti saaren toinen satamapaikka.
Kiraalinen apuaine

Kiraalisen apuaineen toiminta
Kiraalinen apuaine on optisesti aktiivinen kiraalinen yhdiste, jota käytetään asymmetrisissä synteseissä kontrolloimaan muodostuvien tuotteiden stereokemiaa. Käytettäessä kiraalisia apuaineita kemiallisissa reaktiossa muodostuu prokiraalisesta lähtöaineesta tuotteena lähinnä yhtä tiettyä stereoisomeeria. Kun haluttu tuote on saatu muodostumaan hajotetaan kiraalisen apuaineen ja tuotteen välinen sidos. Kiraalisia apuaineita käytetään monien luonnonaineiden sekä lääkeaineiden kuten antibiootteja, tuumorinekroositekijän inhibiittoreita, mielialalääkkeitä, veren hyytymistä estäviä lääkkeitä ja migreenilääkkeitä.
Kiraalisten apuaineiden käyttö orgaanisessa synteesissä

Kiraaliset apuaineet reagoivat prokiraalisten lähtöaineiden kanssa muodostaen puhtaan enantiomeerin tai diastereomeerin. Muodostuva välituote on usein steerisesti estynyt siten, että seuraavassa vaiheessa tapahtuva reaktio voi tapahtua vain tietystä suunnasta ja tuotteena muodostuu selektiivisesti tietyn stereokemian muodostuva kiraalinen tuote. Muodostuvan tuotteen stereokemia riippuu tällöin vain kiraalisen apuaineen stereokemiasta. Mikäli kiraalinen apuaine sisältää funktionaalisia ryhmiä, jotka eivät ole osa haluttua lopputuotetta, voidaan apuaineen ja tuotteen välinen sidos hajottaa hydrolyyttisesti. Tämä kuitenkin vaatii sitä, että muodostuva tuote ei reagoi käytetyissä hydrolyysiolosuhteissa. Hajotuksen jälkeen voidaan kiraalinen apuaine erottaa ja käyttää uudelleen. Kiraalisten apuaineiden käytön etuna on muun muassa kromatografisten erotusmenetelmien tarpeen väheneminen. Apuaineet ovat kuitenkin usein kalliita, eikä apuaineesta välttämättä ole helposti saataville kuin yksi stereoisomeeri.
Yksiä ensimmäisenä käytettyjä kiraalisia apuaineita ovat D- ja L-mentolit, joita käytetään muun muassa optisesti aktiivisten mantelihappojen valmistuksessa. Nykyään hyvin usein käytettyjä kiraalisia apuaineita ovat David Evansin kehittelemät oksatsolidonirakenteiset kiraaliset apuaineet, joita voidaan syntetisoida aminohapoista kuten fenyylialaniinista. Näitä yhdisteitä nimitetään Evansin apuaineiksi. Evansin apuaineita käytetään muun muassa asymmetrisissä aldoliadditioissa, alkyloinneissa ja Diels–Alder-reaktioissa.
Kiristyshaittaohjelma

Kiristyshaittaohjelma tai ransomware on tietokoneeseen tartutettu haittaohjelma, joka salaa uhrin koneen tiedostoja tai lukitsee koko laitteen, minkä jälkeen hyökkääjä kiristää uhrilta rahaa tiedostojen palauttamisesta. Vaaditut lunnaat ovat tavallisesti 300–500 dollarin suuruiset, ja ne täytyy maksaa yleensä bitcoineina tiettyyn aikaan mennessä.
Kiristyshaittaohjelma pääsee uhrin koneelle yleensä vahingossa tai toisen haittaohjelman kautta. Yleisiä tartuntatapoja ovat sähköpostin liite, saastunut verkkosivusto tai mainos, ja suojaamaton Wi-Fi-verkko. Kiristysohjelma voi asentua myös älypuhelimeen.
Päästyään koneelle kiristysohjelma etsii tunnettuja tiedostotyyppejä, kuten .doc, .jpg ja .pdf. Ohjelma lukitsee ja salaa tiedostot, ja murtamattoman lukituksen voi purkaa vain tietyllä koodilla. Jotkin kiristysohjelmat lukitsevat uhrin koko koneen tavallisimmin luomalla uuden työpöytäobjektin Windows CreateDesktop -ohjelmointirajapinnalla ja tekemällä siitä SwitchDesktop-funktion avulla oletustyöpöydän, joka on lukittu.
Kun hyökkäys on suoritettu, uhri näkee viestin, jossa hänelle kerrotaan tiedostojen olevan lukittuja, ja ohjeet lunnaiden maksamiseksi. Jos lunnaita ei makseta, tiedostot tai kone pysyvät lukittuina, tiedostot tuhoutuvat kokonaan, tai hyökkääjä vuotaa uhrin tietoja julkisiksi. Hyökkääjä ei välttämättä palauta tiedostoja, vaikka lunnaat maksettaisiinkin.
Kiristysohjelmaa on vaikeaa tai mahdotonta poistaa sen jälkeen, kun ohjelma on ehtinyt iskeä. Suojautumiskeinoja ovat tartuntoja ehkäisevä virustorjuntaohjelma, tiedostojen varmuuskopiointi, ohjelmistojen pitäminen ajan tasalla, varovaisuus linkkien, liitetiedostojen ja selainliitännäisten kanssa sekä salauksenpurkutyökalu.
Merkittäviä kiristyshaittaohjelmia ovat esimerkiksi WannaCry, Petya, Ryuk, Bad Rabbit, Cryptolocker ja Locky.
Kinaldiinipunainen

| Kinaldiinipunainen |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-[(E)-2-(1-etyylikinolin-1-ium-2-yyli)etenyyli]-N,N-dimetyylianiliinijodidi
CAS-numero:  117-92-0
PubChem CID:  5702759 ja 101590
SMILES:  CC[N+]1=C(C=CC2=CC=CC=C21)/C=C/C3=CC=C(C=C3)N(C)C.[I-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C21H23N2I
Moolimassa:  430,314 g/mol
Sulamispiste:  240 °C
Tiheys:  4,61 g/cm3
Kinaldiinipunainen (C21H23N2I) on kinoliinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pH-indikaattorina ja väriaineena.
Ominaisuudet

Kinaldiinipunainen on huoneenlämpötilassa hyvin tummanpunaista, lähes mustaa, kiteistä ainetta. Se liukenee vain hyvin vähän veteen, mutta liukenee paremmin muun muassa etanoliin ja etikkahappoon. Yhdisteen absorptiomaksimin aallonpituus on 528nm. Valon vaikutuksesta kinaldiinipunainen hajoaa hitaasti. Kinaldiinipunainen on väritöntä pH:n ollessa alle 1,4 ja muuttuu väriltään punaiseksi pH:n kohotessa välille 1,4–3,2. Kloridi-ionien läsnä olo laskee hieman värinmuutosalueen pH-arvoa.
Valmistus ja käyttö

Kinaldiinipunaista valmistetaan kinaldiinietyylijodidin ja p-dimetyyliaminobentsaldehydin välisellä kondensaatioreaktiolla etanoliliuoksessa pyridiinin toimiessa emäksisenä katalyyttinä.
Kinaldiinipunaista voidaan käyttää indikaattorina titrattaessa emäksiä hapoilla. Muita käyttökohteita ovat solujen värjäys biokemiallisissa tutkimuksissa, fotoresistinä elektroniikkavalmistuksessa, maaleissa ja pinnoitteissa sekä eräiden virustautien hoidossa.
Aiheesta muualla

Kinaldiinipunaisen käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich (Merck), viitattu 30.5.2018.
Kirjahylly

Puinen kirjahylly unkarilaisessa Kalocsan episkopaalisessa kirjastossa
Kirjahylly on huonekalu, jossa yleensä säilytetään kirjoja. Kirjahyllyjä on monenlaisia, mutta tavallisimmin kirjahylly koostuu päätyosista sekä näiden välissä olevista hyllyistä. Kirjahylly voi olla suunniteltu myös muiden esineiden kuin kirjojen säilytykseen, ja yleensä siihen asetetaan myös koriste-esineitä tai viihde-elektroniikkaa.
Kirjahylly on yleensä kokopuinen tai nykyisin usein lastulevystä valmistettu. Se saattaa käsittää myös erilaisia kaappeja, joissa voi olla vetolaatikot tai umpinaiset tai lasitetut ovet.
Usein kirjahylly on suunniteltu asetettavaksi seinää vasten, mutta se voi toimia myös tilan jakajana. Kirjahylly voi olla myös seinään kiinni asennettava.
Suurten avokirjastojen kirjahyllyt sijoitetaan seinänvierustojen lisäksi usein parittain, taustat vastakkain keskelle lattiaa vapaasti seisoviksi. Kirjahyllyjen väliin jätetään käytävät, joissa asiakkaat voivat liikkua kirjoja tutkimassa. Varastokirjastoissa ja arkistoissa käytetään usein tilaa säästäviä, kiskoilla liikkuvia ja kammesta pyörittämällä yhteen ja erikseen liikuteltavissa olevia siirtohyllystöjä. Kun tarvitaan vain yksi, hyllyjä siirtämällä paikkaansa vaihtava välikäytävä, saadaan samaan tilaan jopa 70 % enemmän hyllytilaa.
Kimmoinen törmäys

Elastisessa törmäyksessä kokonaisliike-energia ja liikemäärä pysyvät samoina.
Kimmoinen eli elastinen törmäys on törmäys, jossa törmäävien hiukkasten kokonaisenergia ja kokonaisliikemäärä ovat samat ennen ja jälkeen törmäyksen.
Törmäysprosessin alussa hiukkasten ollessa kosketuksissa toisiinsa kineettinen energia on muuntunut elastiseksi potentiaalienergiaksi, mutta törmäyksen lopussa se on muuttunut takaisin kineettiseksi energiaksi, joka on yhtä suuri kuin alussa. Elastisessa törmäyksessä kineettinen energia ei siis muutu lopullisesti toiseksi energian muodoksi, esimerkiksi törmäävien kappaleiden lämmöksi tai muodonmuutoksiin.
Esimerkki elastisesti törmäävistä hiukkasista ovat yleensä kaasu- ja nestemolekyylit. Makroskooppisten kappaleiden elastiset törmäykset ovat lähes mahdottomia.
Elastisen törmäyksen vastakohta on epäelastinen törmäys, jonka jälkeen kappaleiden yhteenlaskettu liike-energia on pienempi kuin ennen törmäystä. Osa energiasta muuttuu tällöin lämmöksi tai menee kappaleiden muodonmuutoksiin. Ääritapauksena on täysin kimmoton törmäys, jossa kappaleet eivät enää törmäyksen jälkeen liiku toistensa suhteen.
Kimmoisen törmäyksen yhtälöt

Oletetaan kaksi kappaletta, joita merkitään alaindekseillä 1 ja 2. Käytetään niiden massoille merkintöjä m1 ja m2, nopeuksille ennen törmäystä merkintöjä u1 ja u2 sekä törmäyksen jälkeen v1 ja v2.  Käsitellään tapausta, jossa kappaleiden liikkeet ovat saman- tai vastakkaissuuntaisia. Oletetaan lisäksi, että nopeudet ovat niin pieniä, ettei suhteellisuusteorian tuloksia tarvitse ottaa huomioon.
Kappaleiden yhteenlaskettu liikemäärä säilyy törmäyksessä, mikä voidaan esittää yhtälöllä:
Kimmoisessa törmäyksessä säilyy myös niiden yhteenlaskettu liike-energia:
Nämä yhtälöt muodostavat yhtälöparin, josta voidaan ratkaista joko nopeudet törmäyksen jälkeen, jos nopeudet ennen törmäystä tunnetaan, tai myös päinvastoin. Yhtälöparilla on kaksi ratkaisua:
tai
Näistä edellinen vastaa tilannetta törmäyksen jälkeen. Jälkimmäisessä ratkaisussa kappaleilla on yhä alkuperäinen liikemäärä eli se vastaa tilannetta ennen törmäystä.
Esimerkkitapaus: kahden pallon törmäys:
Törmäyksen jälkeen:
Kimmoisen törmäyksen yhtälöt > Ominaisuuksia

Kappaleiden suhteellinen nopeus toisiinsa nähden on kimmoisen törmäyksen jälkeen yhtä suuri mutta vastakkaissuuntainen kuin sitä ennen, toisin sanoen:
Tämä seuraa siitä, että kappaleiden yhteenlaskettu liike-energia on
Liikemäärää koskeva yhtälö voidaan kirjoittaa myös muotoon:
Jakamalla energiaa koskeva yhtälö liikemäärää koskevalla saadaan:
Näin ollen kappaleiden välinen suhteellinen nopeus on törmäyksen jälkeen yhtä suuri mutta vastakkaissuuntainen kuin sitä ennen.
Tämä tulos pätee, käytettiinpä mitä tahansa sellaista koordinaatistoa, jonka suhteen kappaleiden liike ennen törmäystä on tasaista.
Törmäävien kappaleiden yhdessä muodostaman systeemin massakeskipisteen nopeus ei muutu kimmoisessa törmäyksessä eli se on sama hetkellä  \ t ennen törmäystä ja hetkellä  \ t' törmäyksen jälkeen. Massakeskipisteen sijainti ennen törmäystä on
ja törmäyksen jälkeen
Niinpä sen nopeus ennen törmäystä ja sen jälkeen ovat:
Edellisen lausekkeen  \ v_{\bar {x}} osoittaja on kokonaisliikemäärä ennen törmäystä, jälkimmäisen lausekkeen  \ v_{\bar {x}}' osoittaja taas törmäyksen jälkeen. Koska liikemäärä säilyy, nämä ovat yhtä suuret eli
Kappaleiden nopeudet niiden muodostaman systeemin massakeskipisteen suhteen ovat kimmoisen törmäyksen jälkeen yhtä suuret mutta vastakkaismerkkiset kuin sitä ennen. Jos kappaleiden massat ovat eri suuret, raskaamman kappaleen nopeus massakeskipisteen suhteen on pienempi kuin kevyemmän. Jos kappaleiden massat ovat hyvin eri suuret, niistä raskaamman liike ei muutu kovin paljon, mutta kevyempi kimpoaa takaisin lähes yhtä suurella nopeudella kuin tulikin.
Toisaalta jos kappaleiden massat ovat suunnilleen yhtä suuret ja toisella niistä on suuri alkunopeus  \ u_{1}, sen nopeus törmäyksen jälkeen ( \ v_{1}) on pieni. Tähän perustuvat ydinreaktoreissa käytettävät neutronihidastimet, jolla nopeat neutronit hidastetaan termisiksi neutroneiksi niin, että ne voivat ylläpitää ketjureaktiota. Niissä käytetään materiaalia, jossa on etupäässä kevyitä atomiytimiä, joiden massa on samaa luokkaa kuin neutronin ja jotka eivät helposti myöskään absorboi neutroneja.
Aiheesta muualla

Launcheston College – Elastic Collisions & Inelastic Collisions (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhtä suurten massojen kimmoinen törmäys
Massojen kimmoinen törmäys esitettynä liikkuvassa vertailukoordinaatistossa.
Erimassaisten kappaleiden kimmoinen törmäys