stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miniteatteri

Hämeenlinnan Miniteatteri on lasten ja nuorten harrastajateatteri, joka toimii Hämeenlinnan kaupungin ylläpitämässä noin 80 paikkaisessa studioteatterissa keskustassa Kulttuuri- ja kongressikeskus Verkatehtaan yhteydessä. Miniteatteri kuuluu Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX:iin, joka on osa valtakunnallista Taikalamppu-verkostoa. Tila sisältää valo- sekä äänikaluston ja on vapaasti muunneltavissa projektien tarpeiden mukaisesti.
Noin 160:lle iältään 7–20-vuotiaalle harrastajalle tarjotaan teatteri-ilmaisuopetusta ja esittävän taiteen perusopetusta. Toiminta on jatkunut vuodesta 1957 lähtien. Miniteatterin perustajana pidetään hämeenlinnalaista kulttuurivaikuttajaa, Kauko Soirilaa. Hänen aloitteesta syntyi myös Aulangon Lastentapahtuma, josta myöhemmin kehittyi Lasten taidefestivaali Hippalot. Hämeenlinnan Vuonna 1982 Hämeenlinnan kaupunki päätti rakentaa teatterille omat tilat Verkatehtaalle. Teatterikerhon alkuunpanema nuorisojaosto itsenäistyi omaksi Hämeenlinnan Miniteatteri ry:ksi vuonna 1995.
Teatterilaiset valmistavat omissa toimitiloissaan esitettäväksi kahdesta kolmeen näytelmää vuosittain. Ohjelmistossa on ollut runsaasti historiallisia ja yhteiskunnallisia esityksiä. Teatteri on saanut tunnustusta ja kiitosta lasten oikeuksia käsittelevistä näytelmistä. Se on vastaanottanut 1997 Hämeen Sanomien kulttuuripalkinnon(1997), opetusministeriön Lasten päivä -palkinnon (2002), Työväen Näyttämöpäivien yleisöpalkinnon Mikkelissä Kotiin-näytelmästä (2002)sekä Tapaus Allu Salminen -näytelmästä Työväen Näyttämöpäivien yleisöpalkinnon (2004).
Philip Ridleyn kirjaan perustuva näytelmä Kipinähai.
Vuosien varrella Miniteatteri on osallistunut sekä Suomessa että ulkomailla teatterifestivaaleille. Teatterilaiset ovat dramatisoineet ja esittäneet niin kotimaisten kuin ulkomaistenkin kirjailijoiden tuotantoa. Näyttämölle on sovitettu sekä uusien että perinteisten kirjailijoidemme tarinoita, muun muassa Riitta Jalosen Tyttö ja naakkapuu, Aleksanteri Ahola-Valon näytelmä Aikuiset ja lapset kasvatuksen pyörteissä, Valon lapsia ja Nuohoojapoika, Aleksis Kiven Kullervo sekä Sirpa Puskalan Tapaus Allu Salminen, joka kertoo Ruotsissa asuvan siirtolaispojan rankan ja voimille käyvän selviytymistarinan. Peter Hoegin Rajatapaukset ja Jostein Gaarderin Pasianssimysteeriö olivat kumpikin maailman näytelmä –kantaesityksiä. Muista ulkomaisten kirjailijoiden teoksista sovitetuista näytelmistä mainittakoon muun muassa J.M. Barrien Peter Pan, David Almondin Skellig sekä vielä Ludmila Razumovskajan Pietarin katulapsista kertova näytelmä Kotiin.
Ohjelmistoon kuuluu myös satunäytelmiä, joiden sovituksiin ja dramatisointeihin lapset itse saavat osallistua. Näin he oppivat kokonaisvaltaisesti teatterin tekemistä, kun opetus ja varsinainen näytelmien ohjaaminen kulkevat rinta rinnan. Nuoret voivat omien kykyjensä ja kiinnostuksensa mukaan tutustua teatterinteon eri osa-alueisiin esimerkiksi kirjoittamalla käsikirjoituksia ja ohjaamalla näytelmiä. Ryhmien vetäjinä toimivat teatterin kokopäiväinen ohjaaja Marja Myllyniemi, vierailevat ohjaajat, eri taidealojen opiskelijat, sekä pitempään harrastuksessa mukana olleet nuoret itse.
Toimintaperiaate

Miniteatterin toiminnan päätavoitteena on saada lapset innostumaan laaja-alaisesti teatterista ja muista taiteenaloista sekä ohjata heidät ymmärtämään ja sisäistämään taiteen merkitystä. Tarkoituksena on rohkaista ja etsiä keinoja, joiden avulla lapset ja nuoret alkaisivat itse käsitellä ja analysoida omia ajatuksiaan aikuisen tuella. Teatterissa harrastamisen tärkeimpiin menetelmiin kuuluvat vapaaehtoisuus ja kiireettömyys. Näyttelijät ohjataan huomaamaan, miten merkittävää on pienien hetkien kokeminen ja muistiin sieppaaminen sekä niiden käyttö myöhemmin sopivassa tilanteessa.
Kesä-heinäkuun ajaksi teatteri muuttaa Aulangon puistometsässä sijaitsevaan Graniittilinnaan, jossa on esitetty vuodesta 1961 lähtien joka kesä lastennäytelmiä. Ohjelmistoon on kuulunut perinteisiä tarinoita kuten Tuhkimo, Lumikki, Prinsessa Ruusunen, Kolme pientä porsasta sekä Hölmöläisiä. Aulangolla nähty kantaesitys oli Tiina ja Sinikka Nopolan näytelmä Heinähattu ja Vilttitossu, josta on kirjoitettu suosittu kirjasarja.
Merovech

Merovech (myös Meroveus tai Merovius, Merovich, Merwich, Merowig, Mérovée ja Merowec 411–458) oli saalilaisten frankkien päällikkö tai kuningas vuosina 448–458. Hänestä lähtenyttä ensimmäistä frankkien kuningassukua on myöhemmin kutsuttu merovingeiksi. Heidän hallitusaikaansa puolestaan kutsutaan merovingiajaksi. Merovech oli Kilderik I:n isä ja Klodvig I:n isoisä.
Merovechin elämästä ei ole varmoja tietoja. Erään varhaisen myytin mukaan hän olisi ollut merenjumalan poika. Gregorius Toursilainen mainitsee hänet Historia Francorum -teoksessaan, ja myöhempien lähteiden mukaan Merovech olisi taistellut Attilaa vastaan Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451.
Merovech kuvattuna 1700-luvun mitaliin.
Merovech on merovingien dynastian kolmas jäsen, tosin hivenen vähemmän tarunomainen kuin hänen kaksi edeltäjäänsä, hänen isänsä Clodio (395–448) ja isoisänsä Faramund. Tiedot Merovechin syntymästä ovat hyvin ristiriitaisia. Jonkinlaiseen faktaan perustuen häntä pidetään Clodion poikana ja toisen teorian mukaan hän kuului ainakin samaan sukuun. Fredegarin Frankkien historia kertoo väitetyn, että hänen äitinsä oli meressä uimassa kun Neptunuksen merihirviö hyökkäsi hänen äitinsä kimppuun ja että Merovech olisi näin saanut alkunsa. Olipa hän sitten Clodion poika tai merihirviön (Quinotaurus, joka oli puoliksi vuohi ja puoliksi kala) jälkeläinen, hänen johdostaan Fredegarin mukaan frankkien kuninkaita kutsuttiin merisyntyisiksi. Totta kuitenkin on, että Merovech-niminen päällikkö ja kuningas hallitsi saalilaisia frankkeja.
Suuri osa historioitsijoista on yksimielisiä siitä, että Merovech johti frankkien armeijaa, liittolaisinaan galloromaanit ja muut germaanit, verisessä Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451, lähellä nykyisiä Châlon-en-Champagnen ja Troyesin kaupunkeja. Taistelussa roomalaisen Aëtiuksen johtamat joukot voittivat Attilan, joka joutui vetäytymään kohden itäisempää Eurooppaa. Eräiden tietojen ja näkemysten mukaan Aëtiuksen liittolainen olisi kuitenkin ollut visigoottien Teoderik I.
Tämä taistelu sinetöi lopullisesti frankkien heimon asettumisen Gallian pohjoisosaan, johon romahtamassa ollut Länsi-Rooman keisarikunta heidät suuremmitta vastustuksitta asukkaiksi hyväksyi.
Merovech, joka näin oli antanut heimolleen uuden asuma-alueen ja josta oli tietämättään tullut uuden dynastian perustaja, kuoli kymmenen vuoden hallitsemisen jälkeen vuonna 457. Merovechin poika Kilderik I seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Maurren Higa Maggi
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin aitajuoksu: 12,71 (2001)
Pituushyppy: 726 (1999)
Kolmiloikka: 14,53 (2003)
Meropeneemi

Meropeneemin rakennekaava.
Meropeneemi C17H25N3O5S, CAS-numero 96036-03-2 on karbapeneemeihin kuuluva antibiootti, jonka moolimassa on 383,464 g/mol. Meropenemiä käytetään monien vaikeiden bakteeritulehdusten hoitoon lähinnä sairaalassa suonensisäisesti annostellen.
Aiheesta muualla

PubChem: Meropenem (englanniksi)
DrugBank: Meropenem (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Meropenem (englanniksi)
ChemBlink: Meropenem (englanniksi)
Minix

| Minix |
| --- | --- |
 MINIX 3.1.8
Kehittäjä:  Andrew S. Tanenbaum
Toiminnallinen tila:  Toiminnassa
Viimeisin vakaa versio:  3.1.8 (4. lokakuuta 2010)
Ytimen tyyppi:  Mikroydin
Lähdekoodimalli:  Avoin lähdekoodi
Lisenssi:  BSD-lisenssi
Aiheesta muualla
minix3.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minix on Unixin kaltainen mikroytimeen perustuva käyttöjärjestelmä, joka toimii IBM PC-tietokoneissa. Minixin lähdekoodi on vapaasti käytettävissä. Minixin edelliset versiot (1 ja 2) oli tarkoitettu pääasiassa opetuskäyttöön, mutta nykyinen Minix3-versio tähtää myös käytännön sovelluksiin.
Andrew S. Tanenbaum aloitti käyttöjärjestelmän kehityksen vuonna 1984 käyttäen Coherent-käyttöjärjestelmää. Ceriel Jacobs teki alustalle C-kielen kääntäjän Tanenbaumille. Amsterdam Compiler Kit oli vuosi vakiokääntäjä Minixillä.
Tanenbaum julkaisi Minixin Vrije Universiteit Amsterdam -yliopistossa vuonna 1987 julkaistussa oppikirjassaan Operating Systems: Design and Implementation ( ISBN 0-13-637331-3) esitelläkseen käytännössä näkemyksiään käyttöjärjestelmän suunnittelusta ja toteutuksesta. Kirja sisältää painetussa muodossa 12 000 riviä Minixin ytimen, muistinhallinnan ja tiedostojärjestelmän lähdekoodia; se on enimmäkseen kirjoitettu C-kielellä.
Minix oli aluksi suunnattu lähinnä IBM PC ja IBM PC/AT -tietokoneille. Versio 1.5 siirrettiin myös Motorola 68000 -sarjan suorittimille, mutta versiossa 2.0 oli tuki taas vain x86-arkkitehtuurille.
Huhtikuussa 2000 Minix siirtyi käyttämään avoimen lähdekoodin BSD-lisenssiä .
Minixin kolmas versio on uudelleenkirjoitettu ja aktiivisen kehityksen alla. Tämän version myötä Minix ei ole enää suunnattu pelkästään opetuskäyttöön, vaan sen on tarkoitus soveltua myös käytännön sovelluksiin, kuten sulautettuihin vikasietoisiin järjestelmiin ja halpoihin kannettaviin.
Linus Torvalds sai vaikutteita Minixistä omaan käyttöjärjestelmäänsä, vaikka Linux eroaakin useissa kohdin Minixistä kuten ytimen rakenteessa. Laajalti tunnetussa Torvalds vs. Tanenbaum -debatissa oli aiheena ratkaisujen eroavaisuudet.
Minix on yksi maailman suosituimmista ohjelmistoista, sillä se on sisältynyt Intel-yhtiön suorittimiin vuodesta 2008 alkaen. Jokainen Intelin suoritin vuodesta 2008 alkaen sisältää mikroprosessorin, jolla ajetaan Management Engine -nimistä toiminnallisuutta. Tämä toiminnallisuus on toteutettu avoimen lähdekoodin Minix 3:een pohjautuvalla suljetun lähdekoodin versiolla.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (pääasiallinen lähde) (englanniksi)
Hanna Saikku

Johanna (Hanna) Vilhelmiina Saikku (3. toukokuuta 1870 Loimaa – 2. joulukuuta 1937 Kangasala) oli suomalainen kotitalousopiston johtaja ja päätoimittaja.
Saikun vanhemmat olivat talollinen Rupert Heikkilä ja Vilhelmiina Viipuri. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1896 filosofian maisteri, kansanopiston ja maanmieskoulun johtaja Rufus Saikku. Hanna Saikku kävi tyttökoulun ja Helsingin suomalaisen jatko-opiston ja  valmistui yksityisoppilaana ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1893. Hän opiskeli ennen avioitumistaan Helsingin yliopistossa luonnontieteitä ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1897. Hän oli Suomen ensimmäisiä akateemisen loppututkinnon suorittaneita naisia. Hän tutustui kansanopisto-oloihin Ruotsissa ja Tanskassa 1903 ja 1905.
Saikku oli Hämeen kansanopiston johtajatar 1899–1916, Päivölän kasvitarha- ja talouskoulun johtaja 1907–1916. Perhe asui Sääksmäellä mutta muutti 1916 Kangasalle aiemmin kansanopistona toimineelle Noormarkun tilalle, jonne perustettu, Hanna Saikun vuodesta 1916 johtama kasvitarha- ja talouskoulu laajeni Kangasalan kotitalousopistoksi ja vuonna 1928 kokovuotiseksi emäntäkouluksi. Toisena johtajana Saikun rinnalla toimi Jenny Elfving. Vuonna 1919 hän aloitti Kangasalan Sanomien ensimmäisenä päätoimittajana.
Saikulla oli lukuisia luottamustoimia paikallisesti ja myös valtakunnallisesti. Hän oli muun muassa vuonna 1917 vanhan suomalaisen puolueen valtuuskunnan jäsen ja sitten kokoomuspuolueen vuodesta 1918.
Sanomalehtikirjoitusten kirjoittamisen lisäksi Saikku suomensi luonnontieteellisiä teoksia, kuten O. M. Reuterin kaksiosaisen Piirteitä eläinten elämästä (WSOY 1901, 1904) ja kirjoitti oppikirjan Kemia kansanopistoja, kotitalous- ja maatalouskouluja varten (1913).
Metsäneuvos Tapio Saikku, diplomaatti Olavi Saikku ja kansanedustaja Tuomas Saikku olivat Hanna ja Rufus Saikun poikia.
Rostvertol

Mil Mi-1
Metsäpalojen sammutustyöhön osallistuva Mil Mi-26T
Afganistanin ilmavoimien Mil Mi-35
Rostovin helikopterituotantokompleksi PAO "Rosvertol", nimetty B. N. Sljusarin mukaan (ven. Ростовский вертолетный производственный комплекс ПАО "Роствертол" имени Б.Н.Слюсаря) on Etelä-Venäjän Rostov-na-Donussa kotipaikkaansa pitävä helikoptereita valmistava yritys. Se on osa holdingyhtiö Russian Helicoptersia, joka puolestaan on Venäjän valtionkorporaatio Rostehin tytäryhtiö Oboronpromin hallinnassa. Oboronprom on keskittynyt helikopterituotantoon ja koneenrakennukseen.
Rostvertolin johtoa suoraviivaistettiin kesällä 2014. Osa Aiemmasta Rostovin tehtaan johtovastuusta siirtyi emoyhtiö Russian Helicoptersille. Samalla esimerkiksi enemmistö Rostvertolin johtokunnasta valittiin sen emoyhtiöstä tai valtionkorporaatio Rostehistä.
B. N. Sljusar (1942–2015) toimi yhtiön pääjohtajana 2000–2014.
Historiaa

Yritys perustettiin vuonna 1939 alkujaan lentokonevalmistajaksi nimellä Tuotantolaitos numero 168. Yritys aloitti  Petljakov Pe-2 syöksypommituslentokoneiden valmistamisen toisen maailmansodan aikana vuonna 1944. Vuonna 1949 tehdas aloitti kaikkien aikojen raskaimman rynnäkköliitäjän Jakovlev Jak-14 valmistamisen.selvennä Siitä tuli Venäjän ensimmäinen helikoptereiden sarjavalmistaja, kun se ryhtyi kokoonpanemaan moskovalaisen Mil-helikopteritehtaan kevyitä Mil Mi-1 -koptereita vuonna 1956. Neuvostoliiton hajottua vuonna 1992 yhtiö yksityistettiin ja sen nimi muutettiin muotoon Rosvertol.
Yhtiön aiempaa tuotantoa edustavat myös raskas Mil Mi-6 kuljetushelikopteri, Mil Mi-10 sotilaskuljetushelikopteri, Mil Mi-2 kevyt kuljetuskoptereita ja Mil Mi-24 taistelukopteri.
Donin Rostovin kopteritehdas valmistaa nykyäänkin Moskovan Mil-helikopteritehtaan suunnittelemia helikoptereita. Tuotannossa on keskitytty muutamaan sotilas- ja siviilikopterimalliin: jopa 20 tonnin kuljetuskyvyn raskaisiin Mi-26- ja Mi-26T -kuljetuskoptereihin, raskaaseen Mil Mi-35M -taistelukopteriin muunnoksineen ("vientimalli" aiemmasta Mil Mi-24:sta, tuotannossa 2005-) ja Mi-28NE Night Hunter -taisteluhelikoptereihin sekä tämän taisteluvarusteltuun koulutusmalliin Mi-28UB. Donin Rostovin tehtaalla kokoonpannaan näitä koptereita, valmistetaan niihin tarvittavia runkoja ja roottorilapoja sekä koelennetään ilma-aluksia laaduntarkastusmielessä.
Tehdas valmistaa koptereita Venäjän ja ulkovaltioiden viranomisille ja kaupallisille liikennöitsijöille. Tehtaan valmistamis koptereita on käytössä yli 30 maassa IVY-maissa sekä muualla Euroopassa ja Aasiassa, samoin kuin Etelä-Amerikassa.
Keväällä ja kesällä 2014 Venäjän tiedotusvälineet ja helikopterivalmistaja Russian Helicopters tiedottivat, että uusia taistelu- ja kuljetushelikoptereita, kuten Mil Mi-28NE-mallia, sijoitetaan myös Venäjän asevoimien Läntisen sotilaspiirin alueelle, esimerkiksi Pietarin eteläosissa sijaistevaan Puškinin tukikohtaan.
Rostvertolin nykytuotanto

Mil Mi-26, kaikkien aikojen raskain sarjatuotettu helikopteri, myös versio Mil Mi-26T.
Mil Mi-28, taisteluhelikopteri, etenkin tämän yökäyttöön varusteltu versio Mil Mi-28NE ja koulutusmalli Mil Mi-28UB
Mil Mi-35M
Aiheesta muualla

Rostvertolin sivut (venäjäksi) (russianhelicopters.aero)
Rita Varonen

Rita Varonen (s. Miskolc, Unkari) on unkarilaissyntyinen kuoronjohtaja. Hän toimii nykyään kuoronjohtajana Jyväskylässä. Hän on valmistunut diplomikuoronjohtajaksi Budapestin Liszt-Akatemiasta vuonna 1987, ja toimii Jyväskylän Ammattikorkeakoulussa (JAMK) kuoronjohdon lehtorina ja opettaa myös orkesterinjohtoa ja säveltapailua. Hänen johtamiaan kuoroja ovat kamarikuoro Cantinovum, Jyväskylän Naislaulajat, Jyväskylän Oopperakuoro ja Suomen Ortodoksinen Kanttorikuoro. Varonen on johtanut Jyväskylän Puhallinorkesteria vuosina 2012-2016. Tällä hetkellä hän johtaa perustamansa Puhallinorkesteri Aaltoa.
Varoselle on myönnetty Suomen Kulttuurirahaston Harald Andersén -palkinto suomalaisen kuorokulttuurin ansiokkaasta kehittämisestä vuonna 1996. Hän on saavuttanut toisen palkinnon kansainvälisessä Mariele Ventre -kuoronjohtajakilpailussa Italiassa vuonna 2001. Suomen Kuoronjohtajayhdistys on valinnut hänet Vuoden kuoronjohtajaksi 2004. Keväällä 2009 Varonen sai parhaan kuoronjohtajan palkinnon sekä Slovakia Cantat -festivaaleilla että akateemisten kuorojen festivaaleilla Banská Bystricassa Slovakiassa. Vuonna 2012 Sulasol myönsi Varoselle Klemetti-palkinnon hänen kuorojen ja kuorolaulun parissa tekemänsä tuloksekkaan työn johdosta.
Hän toimi Suomen Naiskuoroliiton taiteellisena johtajana vuosina 2007-2015. Hän johti silloin Naiskuoro Louhea.
Roy Hibbert

| Roy Hibbert |
| --- | --- |
 Hibbert vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Roy Denzil Hibbert
Syntynyt: 11. joulukuuta 1986 (ikä 37) Queens, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Jamaika    Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  218 cm
Paino:  122 kg
NBA-varaus:  17. varaus 2008 (Toronto Raptors)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2004–2008:  Georgetown Hoyas
Seurajoukkueet
2008–2015 2015–2016 2016–2017 2017:  Indiana Pacers Los Angeles Lakers Charlotte Hornets Denver Nuggets
Maajoukkueet
2007 2008–2012:   Yhdysvallat  Jamaika
Aiheesta muualla
www.royhibbert.com
FIBA
Roy Denzil Hibbert (s. 11. joulukuuta 1986 Queens, New York) on yhdysvaltalaissyntyinen jamaikalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edusti ammattilaisurallaan neljää NBA-joukkuetta, pisimpään Indiana Pacersia. Hibbert valittiin kahdesti NBA:n tähdistöotteluun ja kerran sarjan kakkospuolustustähdistöön.
Ura

Georgetownin yliopistossa ennen ammattilaisuraansa pelannut Hibbert oli ensimmäisen kierroksen varaus NBA:n vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Hänet valittiin ensimmäisen kerran urallaan NBA:n tähdistöotteluun kaudella 2011–2012 ja toisen kerran kaudella 2013–2014. Jälkimmäisellä kaudella hänet valittiin myös kakkospuolustustähdistöön. Kaudella 2015–16 Indiana Pacers kauppasi hänet Los Angeles Lakersiin. Kesällä 2016 Hibbert siirtyi Charlotte Hornetsiin, minkä jälkeen hän edusti vielä Denver Nuggetsia. Hibbert ilmoitti virallisesti päättävänsä kilpauransa heinäkuussa 2018 oltuaan pelaamatta edelliskauden.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roy Hibbert Wikimedia Commonsissa
Roy Harris

Roy Harris suunnilleen vuonna 1965.
Roy Harris (12. helmikuuta 1898 Chandler, Oklahoma – 1. lokakuuta 1979 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän oli vaikutusvaltainen hahmo alkuperäisamerikkalaisen sinfonisen sävellystyylin luomisessa. Hän tuli tunnetuksi yksiosaisesta kolmannesta sinfoniastaan (1937).
Harris opiskeli Kalifornian yliopistossa ja tutustui Arthur Farwellin johdattamana Walt Whitmanin runouteen. Harris suoritti opintoja myös Charles Demarestin, Fannie Dillonin, Henry Schoenfeldin, Modest Altschulerin ja Aaron Coplandin rohkaisemana Nadia Boulangerin johdolla. Boulangerin opastamana Harris sävelsi konserton pianolle, klarinetille ja jousikvartetille, mikä teki hänestä Pariisissa yhden johtavista nuorista yhdysvaltalaissäveltäjistä.
Harris sai työstään lukuisia tunnustuksia, kuten Naumburg-palkinnon seitsemännestä sinfoniasta. Hänet myös valittiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan. Hän opetti monissa opinahjoissa, kuten Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ja Princetonin yliopistossa.
Rita Wilson

| Rita Wilson |
| --- | --- |
 Rita Wilson vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1956 (ikä 67)  Los Angeles, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen kreikkalainen
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Tom Hanks (1988–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1972–
Aiheesta muualla
ritawilson.com
IMDb 
Elonet
Margarita ”Rita” Wilson (o.s. Ibrahimoff; s. 26. lokakuuta 1956 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt sekä televisiossa että elokuvissa; viimeksi mainituista tunnetuimpia ovat Uneton Seattlessa (1993) ja Isäni on turbomies (1996).
Wilson syntyi Los Angelesissa. Hänen äitinsä on kreikkalainen ja isä bulgarialainen.
Wilson meni naimisiin Tom Hanksin kanssa 30. huhtikuuta 1988. Parille on syntynyt kaksi lasta (s. 1990 ja 1995). Wilson, Hanks ja heidän lapsensa saivat Kreikan kansalaisuuden heinäkuussa 2020 kiitoksena pariskunnan rahankeräyksestä Kreikan vuoden 2018 maastopalojen jäljiltä. Pariskunnalla on loma-asunto Kreikan Antíparoksen saarella. Vuonna 2018 he ostivat myös toisen loma-asunnon Patmoksen saarelta.
Mauro Zárate

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mauro Matías Zárate
Syntymäaika: 18. maaliskuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka:  Haedo, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 173 senttimetriä
Seura
Seura:  West Ham United
Pelinumero: 10
Junioriseurat
:  Vélez Sarsfield
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 |  Vélez Sarsfield | 99 | (28) |
| 2007–2009 |  Al-Sadd | 6 | (4) |
| 2008 | →  Birmingham City (laina) | 14 | (4) |
| 2008–2009 | →  Lazio (laina) | 36 | (13) |
| 2009–2013 |  Lazio | 68 | (12) |
| 2011–2012 | →  Internazionale (laina) | 22 | (2) |
| 2013–2014 |  Vélez Sarsfield | 29 | (19) |
| 2014– |  West Ham United | 7 | (2) |
| 2015 | →  Queens Park Rangers | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. elokuuta 2015.
Mauro Matías Zárate (s. 18. maaliskuuta 1987 Haedo, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Zárate aloitti jalkapallouransa Vélez Sarsfieldista, jossa hän myös pelasi koko lapsuutensa ajan. 17-vuotiaana hänet nostettiin edustusjoukkueeseen ja teki ensiesiintymisensä 21. huhtikuuta 2004 ottelussa Arsenal de Sarandía vastaan. Vuoden 2006 Aperturassa hän jakoi maalipörssin kärkisijan Rodrigo Palacion kanssa 12 maalilla.
18. kesäkuuta 2007 Zárate teki kaksivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Saddin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut kuin kuusi ottelua joukkueessa, joissa hän teki neljä maalia. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Birmingham Cityyn loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 29. tammikuuta 2008 ottelussa Sunderlandia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 22. maaliskuuta 2008 ottelussa Readingia vastaan. Zárate ei jäänyt kuitenkaan seuraan kauden jälkeen, sillä Birmingham ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa.
5. heinäkuuta 2008 Zárate siirtyi Lazioon lainasopimuksella kaudeksi 2008–2009, jonka jälkeen joukkueella oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä. Muutaman päivän jälkeen lääkärintarkastukset läpäistyään hänet esiteltiin virallisesti joukkueen pelaajana.
Zárate aloitti heti vakuuttavasti joukkueessa, kun hän onnistui maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan Cagliaria vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös kotidebyytissään Sampdoriaa vastaan. Kauden edetessä hän onnistui maalinteossa muun muassa vierasottelussa Milania vastaan, sekä Torinoa vastaan kahdesti. Kauden puolivälin jälkeen Záraten peliaika kuitenkin väheni, kun Tommaso Rocchi palasi vakavan loukkaantumisensa jälkeen takaisin.
13. toukokuuta 2008 Zárate oli voittamassa Italian cupia, onnistuen loppuottelussa maalinteossa rangaistuspotkulta. Kauden jälkeen Lazio teki siirrosta pysyvän ja maksoi Záratesta noin 20 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Aiheesta muualla

Zárate tilastot Soccerbase -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Minivetit

| Minivetit |
| --- | --- |
 Pilkkaminivetti (Pericrocotus flammeus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Minivetit Pericrocotus  Boie, 1826
Katso myös
   Minivetit Wikispeciesissä   Minivetit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minivetit (Pericrocotus) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Minivettien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 13 lajia. Toisissa lähteissä sukuun on esitetty erilaisia lajimääriä.
Minivetteihin kuuluvia lajeja

Floresinminivetti Pericrocotus lansbergei
Harmaaposkiminivetti Pericrocotus solaris
Kiinanminivetti Pericrocotus cantonensis
Liekkiminivetti Pericrocotus ethologus
Lyhytnokkaminivetti Pericrocotus brevirostris
Nokiminivetti Pericrocotus tegimae
Pikkuminivetti Pericrocotus cinnamomeus
Pilkkaminivetti Pericrocotus flammeus
Ruusuminivetti Pericrocotus roseus
Sundanminivetti Pericrocotus miniatus
Tuhkaminivetti Pericrocotus divaricatus
Tuliminivetti Pericrocotus igneus
Valkosiipiminivetti Pericrocotus erythropygius
Aiheesta muualla

ITIS: Pericrocotus (englanniksi)