stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ivíronin luostari
Historia

Ivíronin luostari on perustettu 900-luvun loppupuolella. Sen perusti iberialainen eli georgialainen munkki Johannes Iberialainen (Johannes Tornikipos) poikansa Euthymioksen kanssa. Johannes oli Athanasios Athoslaisen oppilas ja luostari perustettiin pian Suuren lavran ja Vatopédin perustamisen jälkeen. Pian tämän jälkeen luostariin tuli lisää iberialaisia. Näiden mukaan luostarikin sai nimen Ivíron. Bysantin keisari Basileios II teki luostarille suuria lahjoituksia, jotka edistivät sen kasvua. 1300-luvulla luostariin hyökkäsivät katalonialaiset merirosvot aiheuttaen luostarille suurta tuhoa. Korjauksiin se sai kuitenkin runsaasti apua Serbian ja Georgian kuninkaallisilta. Myöhemmin myös Konstantinopolin patriarkat tukivat luostaria monin tavoin, esimerkiksi kasvattamalla luostarin kirjastoa arvokkailla käsikirjoituksilla.
Ivíron kukoisti erityisesti 1500-luvulla. Luostarissa oli vakavat tulipalot vuosina 1740 ja 1845 sekä vuonna 1865, joka oli vakavin ja tuhosi koko luostarin. Ivíronilla oli pitkän aikaa 1900-luvulla suurta pulaa tulijoista, minkä vuoksi siellä jouduttiin siirtymään idiorytmiseen kilvoitustapaan. Luostarin viimeinen georgialainen munkki kuoli vuonna 1955. Sittemmin luostari on elpynyt kreikkalaisten munkkien voimin. Luostari on noudattanut kinobioottista elämäntapaa vuodesta 1990. Vuonna 2011 luostarissa oli 32 asukasta.
Rakennus

Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan itärannikon keskivaiheilla. Luostarin pääkirkko (katholikon) rakennettiin alun perin 900-luvulla. Sitä laajennettiin 1000-luvulla ja se rakennettiin uudelleen vuonna 1513. Kirkon seinämaalaukset on tehty 1500- ja 1800-lukujen välisenä aikana. Puukaiverrettu ikonostaasi on 1700-luvulta. Luostarin alaisuuteen kuuluu Johannes Kastajan skiitta. Siihen kuuluu myös 16 kappelia luostarin sisäpuolella ja 10 sen ulkopuolella, 26 keljaa sekä lukuisia muita asuntoja.
Ivíronissa säilytetään Athoksen suojelijatarikonia, Ivíronin Jumalanäidin ikonia eli Portaḯtissan Neitsyt Marian ikonia (Panagía Portaḯtissa), joka esitetään perinteessä evankelista Luukkaan maalaamaksi. Luostarissa on pyhäinjäännöksiä ainakin 150 pyhään liittyen. Luostarin kirjastossa on yli 2 000 käsikirjoitusta ja yli 20 000 painettua kirjaa, mukaan lukien merkittäviä inkunaabeleita.
Ivíronin pohjoispuolella sijaitsee Stavronikítaksen luostari, länsipuolella Koutloumoúsin luostari ja eteläpuolella Filótheoksen luostari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivíronin luostari Wikimedia Commonsissa
Ivironin luostari. Kaikkien Athosvuoren Pyhien Perintösäätiö.
Ivironin luostari. Ortodoksi.net.
Athos (Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio)
| --- | --- |
Luostarit:  Suuri lavra  Vatopédin luostari  Ivíronin luostari  Chilandárin luostari  Pyhän Dionysioksen luostari  Koutloumoúsin luostari  Pantokrátorin luostari  Xiropótamoksen luostari  Zográfoksen luostari  Docheiárioksen luostari  Karákalloksen luostari  Filótheoksen luostari  Simonópetran luostari  Pyhän Paavalin luostari  Stavronikítaksen luostari  Xenofónin luostari  Pyhittäjä Gregorioksen luostari  Esfigménoksen luostari  Pyhän Panteleimonin luostari  Konstamonítoksen luostari 
Skiitat:  Bogoroditsan skiitta  Johannes Kastajan skiitta  Johannes Kastajan skiitta (Ivíron)  Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta  Profeetta Elian skiitta  Pyhän Andreaan skiitta  Pyhän Annan skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta (Lákkos)  Pyhän Kolminaisuuden skiitta  Pyhän Panteleimonin skiitta  Uusi skiitta 
Kylät:  Dáfni  Karyés 
Ivíronin luostarin piha ja pääkirkko.
Ivíronin Jumalanäidin ikoni.
Joonas Sammalmaa

| Joonas Sammalmaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. tammikuuta 1991 (ikä 34) Kokkola, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sammal, Jone
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  173 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  HC Cergy-Pontoise
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  17
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Hermes (S-S/Mestis) D Team/JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) TPS (SML) Jukurit (Mestis) Hudiksvalls HC (Ruotsi I) Podhale Nowy Targ (Puola) Chamonix HC (Ranska)
Joonas Sammalmaa (s. 18. tammikuuta 1991 Kokkola) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Jokers de Cergyssä. Pienikokoinen Sammalmaa on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän laukoo oikealta.
Yksikköjuuri

Viidennet yksikköjuuret kompleksitasossa
Kolmannet yksikköjuuret kompleksitasossa.
Yksikköjuuri tai ykkösenjuuri on kompleksiluku, joka korotettuna annetun positiivisen kokonaisluvun n osoittamaan potenssiin on 1.  Toisin sanoen n:nnet yksikköjuuret ovat yhtälön
ratkaisuja kompleksilukujen joukossa.
Moivren ja Eulerin kaavat

Kutakin positiivista kokonaislukua n kohti on olemassa n kpl n:siä yksikkö­juuria. Ne sijaitsevat kaikki kompleksitasoon piirretyn yksikköympyrän kehällä ja muodostavat tämän ympyrän sisään piirretyn säännöllisen n-kulmion kärki­pisteet, kun yksi kärki­pisteistä on pisteessä 1.  Yksikkö­juurten arvot voidaan esittää muodossa
missä luku k saa kaikki kokonais­luku­arvot 0:sta n-1:een.  Tämä seuraa Moivren kaavasta, jonka mukaan
Eulerin kaavan mukaisesti nämä luvut voidaan esittää myös muodossa
Tavallisesti n:nnellä yksikköjuurella tarkoitetaan näistä luvuista nimenomaan sitä, jossa k = 1, siis lukua
Sille käytetään myös merkintää  \epsilon _{n}.
Yksikköjuurten avulla voidaan muun muassa ratkaista yleinen binomiyhtälö
missä q on mielivaltainen kompleksiluku (≠ 0).  Kun q voidaan aina esittää muodossa
ovat yhtälön ratkaisut
Esimerkkejä

Esimerkiksi toisen yksikköjuuren arvot ovat 1 ja -1, neljännen 1, i, -1 ja -i, jotka sijaitsevat kompleksi­tasoon piirretyn neliön kärki­pisteissä. Kolmannen yksikkö­juuren (ε3k) arvot ovat
 1 sekä  \cos {\frac {2\pi }{3}}\pm i\sin {\frac {2\pi }{3}}=-{\frac {1}{2}}\pm {\frac {\sqrt {3}}{2}},
 jotka muodostavat tasa­sivuisen kolmion. Kuudennen yksikkö­juuren (ε6k) vastaavasti 
1 ja -1 sekä  \pm \cos {\frac {2\pi }{3}}\pm i\sin {\frac {2\pi }{3}}=\pm {\frac {1}{2}}\pm {\frac {\sqrt {3}}{2}}
, ja kahdeksannen (ε8k)  
1, i, -1 ja -i sekä  \pm \cos {\frac {\pi }{4}}\pm i\sin {\frac {\pi }{4}}=\pm {\frac {1}{2}}\pm {\frac {\sqrt {2}}{2}}.
Kirjallisuutta

Spiegel, Murray R. et al.: Complex Variables.  (Shaum's Outline Series)  McGraw-Hill Book Company, 2009.  ISBN 978-0-07-161569-3  –  ISBN 978-0-07-161570-9 (eBook)
Väisälä, Kalle: Matematiikka IV.  (141, 10. painos)  Espoo:  Otakustantamo, 1986 (1965).  ISBN 951-671-087-5
Ylisen kirkko

| Ylisen kirkko |
| --- | --- |
Sijainti:  Kuruntie 980, Ylisen kuntoutuskeskus, Ylöjärvi
Rakentamisvuosi:  1921, vihitty kirkoksi 1963
Suunnittelija:  Bertel Strömmer
Materiaali:  kivi, betoni
Istumapaikkoja:  70
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ylisen kirkko on  arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema,  vuonna 1921 alun perin viljamakasiiniksi kivestä ja betonista tehty rakennus. Se sijaitsee Ylöjärvellä Pirkanmaan sairaanhoitopiirin entisen Ylisen kuntoutuskeskuksen alueella. Kirkoksi sen vihki 25. elokuuta 1963 tuomiorovasti Oskar Paarma avustajineen. Kirkon yhteyteen rakennettiin kellotapuli 1965, sen kello on Ylisen kartanon vanha vellikello. Kirkon pinta-ala on 68 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 70 hengelle. Kirkon alttaritaulu Karitsat on kivimosaiikkitaiteilija Ritva Luukkasen vuonna 2008 valmistama.
Kirkon sulkeminen

Ylisen kirkko suljettiin vuonna 2015, sulkemisen syynä oli Ylisen kuntoutuskeskuksen toimintojen siirtyminen Nokian  Pitkäniemeen. Kirkon jäähyväismessu pidettiin 6. syyskuuta 2015.
Entinen Ylisen kuntoutuskeskuksen alue on ollut myynnissä vuodesta 2015 asti. Alueen rakennukset, poislukien 1920-luvun alussa rakennetut kartano, renkitupa ja kirkkona toiminut entinen viljamakasiini, ovat purkukuntoisia.
Jorien ter Mors

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jorien ter Mors |  Jorien ter Mors |  Jorien ter Mors |  |
Maa:  Alankomaat
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | joukkue |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | 1 000 m |  |
| Sprintti-MM-kilpailut  | Sprintti-MM-kilpailut  | Sprintti-MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Changchun 2018 | sprintti |  |
|  Pronssia | Soul 2016 | sprintti |  |
|  Pronssia | Calgary 2017 | sprintti |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolomna 2016 | 1 000 m |  |
|  Kultaa | Kolomna 2016 | 1 500 m |  |
|  Pronssia | Gangneung 2017 | 1 000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2017 | sprintti |  |
Naisten kaukalopikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | 3 000 m viesti |  |
Jorien ter Mors (s. 21. joulukuuta 1989 Enschede, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelun olympiakultamitalisti ja maailmanmestari sekä kaukalopikaluistelun olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari.
Hän voitti Sotšin olympialaisissa 2014 sekä henkilökohtaisen 1 500 metrin kilpailun että joukkuetakaa-ajokilpailun uusilla olympiaennätysajoilla. Hän osallistui myös kaukalopikaluisteluun, ja oli ensimmäinen nainen joka osallistui olympialaisissa pikaluisteluun sekä kaukalossa että radalla. Kaukalopikaluistelussa hän oli 1 500 metrillä neljäs, 1 000 metrillä viides ja 500 metrillä kuudes. Jo Vancouverin olympialaisissa 2010 hän osallistui kaukalopikaluisteluun ja sijoittui viestissä neljänneksi. Pyeongchangin olympialaisiin 2018 ter Mors ei päässyt Alankomaiden edustajaksi pikaluistelun 1 500 metrille mutta voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,56. 500 metrillä hän oli kuudes. Kaukalopikaluistelun 3 000 metrin viestissä hän sai pronssia ja oli 1 500 metrillä viides.
Ter Mors voitti Kolomnassa 2016 pikaluistelun maailmanmestaruuden 1 000 metrillä ajalla 1.14,73 ja 1 500 metrillä ajalla 1.53,92. Gangneungissa 2017 hän saavutti pronssia 1 000 metrillä. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sai kultaa Changchunissa 2018 sekä pronssia Soulissa 2016 ja Calgaryssa 2017. EM-kilpailujen sprinttiottelussa hän sai hopeaa Heerenveenissä 2017. Hän on saavuttanut kaukalopikaluistelun MM-kilpailuissa hopeaa 1 000 metrillä 2013 ja 3 000 metrin viestissä 2011. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden kokonaiskilpailussa 2014 sekä viestissä 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2016. Hän on saanut kokonaiskilpailussa lisäksi EM-hopeaa 2012 ja pronssia 2013. Viestissä hän on saavuttanut EM-pronssia 2007 ja 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jorien ter Mors Wikimedia Commonsissa
Juha Pikkarainen (kirjailija)

Juha Pikkarainen (s. 1953 Kemi) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja kunnallispoliitikko.
Elämä

Pikkarainen opiskeli kirjallisuutta ja historiaa Tampereen yliopistossa vuosina 1973-1980. Hän jätti opintonsa kesken saatuaan vakituisen työpaikan monivuotiselta kesätyöpaikaltaan Kemijärven sellutehtaalta. Vuosina 2007-2008 Pikkarainen tuli tunnetuksi yhtenä sellutehtaan lakkauttamista vastustaneen Kemijärven massaliikkeen johtohahmoista. Pikkairainen kuului liikkeen kolmihenkiseen työvaliokuntaan ja toimi sen tiedottajana. Pikkarainen kirjoitti myös Kansan Uutisiin massaliikkeen toimintaa seuranneita kolumneja, joista myöhemmin koottiin kirja. Vuonna 2009 Pikkarainen sai sakkotuomion rahankeräysrikoksesta, kun kansanliikkeen verkkosivuilla kehotettiin antamaan taloudellista tukea, mutta hovioikeus kumosi tuomion kaksi vuotta myöhemmin.
Pikkarainen toimitti Yle Lapin Radioon 1990-luvun alusta lähtien 26 vuoden ajan kirjallisuusohjelmaa Pikkaraisen kirjakammi, jossa hän esitteli yli 1 200 kirjaa. Myöhemmin hänen kirjapakinoitaan on julkaistu Koti-Lappi-lehdessä ja vuonna 2023 ilmestyi niistä koottu kirja. Teos sisältää myös hänen esseitään historiasta, kirjallisuudesta ja politiikasta.
Vasemmistoliittoa edustava Pikkarainen on pitkäaikainen Kemijärven kaupunginvaltuuston jäsen ja hän on toiminut myös sen varapuheenjohtajana. Vuonna 2015 Pikkaraiselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Teokset

Kapinakenraalin päiväkirja : kertomus Kemijärven sellutehtaan alasajosta.  (Into-pamfletti 6)  Helsinki:  Into, 2008.  ISBN 978-952-01-0263-0
Hävitty taistelu toimeentulosta ja olemassaolosta : Paperiliiton Kemijärven osasto n:o 84 ry. 50-vuotishistoria.  Kemijärvi:  tekijä, 2013.  ISBN 978-952-93-2831-4
Pikkaraisen kirjakammi.  Rovaniemi:  Väyläkirjat, 2023.  ISBN 978-952-396-082-4
Ahmaspistiäiset

| Ahmaspistiäiset |
| --- | --- |
 Naaraspuolinen ahmaspistiäinen Ugandan sademetsässä
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Hyönteiset Insecta
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Yläheimo::  Loispistiäismäiset Ichneumonoidea
Heimo::  Ahmaspistiäiset Ichneumonidae  Latreille, 1802
Katso myös
   Ahmaspistiäiset Wikispeciesissä   Ahmaspistiäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahmaspistiäiset (Ichneumonidae) ovat pistiäisten lahkoon (Hymenoptera) kuuluva loispistiäisten heimo. Ne loisivat muita selkärangattomia, erityisesti perhosten, kovakuoriaisten ja pistiäisten toukkia. Lajeja on kuvattu maailmanlaajuisesti noin 24 000 ja niitä arvioidaan olevan yli 100 000. Suomesta lajeja tunnetaan yli 2 700.
Ahmaspistiäisten uskottiin pitkään olevan runsaimmillaan lauhkealla vyöhykkeellä tropiikin sijaan, toisin kuin useimmat muut eliöryhmät. Niitten 'poikkeuksellinen lajirunsausjakauma' on kuitenkin kyseenalaistettu uusien lajien löydyttyä tropiikista.
Etymologia

Heimon tieteellinen nimi Ichneumonidae tulee latinan sanasta 'ichneumon', joka taasen juontaa juurensa kreikan sanoista ἰχνεύμων (ikhneúmōn, "jäljittäjä") ja ἴχνος (íkhnos, "jälki, jalanjälki"). Tämä viitannee ahmaspistiäisten tapaan etsiä isäntiään, pyrähtäen lehdeltä toiselle tai tuntosarveillen lehtikariketta jälkikoiran tavoin.
Suomenkielinen nimi ahmaspistiäinen vakiintui käyttöön vuoden 2009 paikkeilla, pistiäistyöryhmän otettua nimen Reijo Jussilan ehdotuksesta käyttöön. Aiemmin käytetty termi varsinaiset loispistiäiset koettiin kaksiosaisena hankalaksi. Toisinaan käytetty termi kihopistiäiset on vakiintunut ahmaspistiäisten alaheimon Ichneumoninae nimeksi.tarvitaan parempi lähde
Ulkonäkö ja koko

Ahmaspistiäiset kuuluvat hoikkatyvisiin ja niiden ulkomuoto mukailee muita alalahkon edustajia. Takaruumiin etuosa on kaventunut 'vyötäröksi', siipipareja löytyy kaksi, aikuisten päässä on isot verkkosilmät ja päälaella kolme pistesilmää. Koko vaihtelee huomattavasti noin millimetristä yli seitsemään senttimetriin.
Ahmaspistiäiset ja niiden lähisukulaiset vainopistiäiset erottaa muista hoikkatyvisistä tuntosarvien perusteella: jaokkeita löytyy yleensä vähintään 16, muista hoikkatyvisistä alle 13. Naaraat erottaa myös neulamaisesta munanasettimesta - joka saattaa ulottua kauas loppuruumiin taakse - mutta samanlainen munanasetin löytyy joiltain muiltakin loispistiäisryhmiltä.
| --- | --- |
Ahmaspistiäisen pää (Ichneumon xanthorius). Tuntosarvet koostuvat lukuisista jaokkeista.: Ahmaspistiäinen luonnossa (Xanthopimpla punctata). Naaraan munanasetin on pidempi kuin myrkkypistiäisillä.
Ahmaspistiäiset erottaa samannäköisistä vainopistiäisistä (Braconidae) pääosin siipisuonituksen perusteella. Etusiiven suoni 2m-cu löytyy lähes kaikilta (95%) ahmaspistiäisiltä muttei vainopistiäisiltä. Suoni 1rs-m taasen puuttuu ahmaspistiäisiltä, mutta löytyy yli 85%:lta vainopistiäisistä. Takasiiven suoni rs-m liittyy suoneen Rs eri kohdassa ahmas- ja vainopistiäisillä: liitos tapahtuu Rs/R1-haaran jälkeen (tai haaran kohdalla) ahmaspistiäisillä, mutta ennen haaraa vainopistiäisillä. Myös takaruumiin rakenne poikkeaa: vainopistiäisten toinen ja kolmas tergiitti ovat yleensä yhteensulautuneet toisin kuin lähes kaikilla ahmaspistiäisillä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ahmaspistiäisen etusiipi (Syzecteus sp.). Siivestä löytyy suoni 2m-cu ja puuttuu suoni 1rs-m, erottaen sen vainopistiäisen etusiivestä. | Ahmaspistiäisen takasiipi. Suoni rs-m liittyy Rs:ään haaran Rs/R1 jälkeen. | Vainopistiäisen takasiipi. Suoni rs-m liittyy Rs:ään ennen haaraa Rs/R1. |
Levinneisyys ja elinympäristö

Ahmaspistiäisiä tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta. Ne eivät rajoitu tiettyyn elinympäristöön, vaan niitä esiintyy runsaslukuisina kaikkialla missä ylipäätään elää selkärangattomia.
Levinneisyyden luultiin pitkään poikkeavan normaalista, sillä lajeja uskottiin elävän eniten lauhkealla vyöhykkeellä tropiikin sijaan. Ahmaspistiäisiä onkin käytetty klassisena oppikirjaesimerkkinä poikkeavasta lajirikkausjakaumasta. Viime aikoina tämä käsitys on kyseenalaistettu lukuisten uusien lajien löydyttyä tropiikista.
Lisääntyminen ja ravinto

Ahmaspistiäiset loisivat muita selkärangattomia munimalla isäntäyksilön sisälle tai ulkopinnalle. Kuoriuduttuaan pistiäistoukka syö isäntänsä elävältä. Useimmiten isäntänä toimii perhosen, kovakuoriaisen tai muun pistiäisen toukka, mutta jotkin lajit loisivat myös hämähäkkejä tai muita ahmaspistiäisiä.
Pistiäiset jaotellaan loisintastrategian mukaan idiobiontteihin ja koinobiontteihin. Idiobiontit lamaannuttavat isäntänsä estäen sitä kehittymästä, kun taas koinobionttien isännät virkoavat pian muninnan jälkeen ja jatkavat kehitystään. Isäntä kuolee joidenkin viikkojen jälkeen pistiäisen kuoriutuessa.
Aikuiset ahmaspistiäiset voivat täydentää ravintovarastojaan juomalla kasvien nesteitä, mettä, tai syömällä muita hyönteisiä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Itoplectis maculator munimassa kehrääjäkoin koteloihin | Rhyssa persuasoria munimassa lahopuun sisälle, kovakuoriaisen tai sahapistiäisen toukkaan. | Therion circumflexum juomassa lehdestä valuvaa nestettä |
| --- | --- |
Acrodactyla quadrisculptan toukka loisimassa elävää hämähäkkiä: Campopleginaen kotelo, yläpuolella tyhjäksi syöty isännän (perhosentoukan) nahka
Taksonomia ja systematiikka

Ahmaspistiäisten sukulaisuussuhteet ja evoluutiohistoria tunnetaan yhä huonosti. Heimo on ollut olemassa vähintään jurakaudelta lähtien (noin 150mvs) ja se runsastui merkittävästi oligoseenikaudella.
Kirjoitushetkellä (2015) ahmaspistiäiset jaotellaan noin 39 alaheimoon:
Acaenitinae - jaloahmaset
Adelognathinae - töpöahmaset
Agriotypinae - sirviahmaset
Anomalinae eli Anomaloninae - siroahmaset
Banchinae - kumpuahmaset
Brachycyrtinae
Campopleginae - kaita-ahmaset
Collyriinae - korsiaisahmaset
Cremastinae - hoikka-ahmaset
Cryptinae - piiloahmaset
Ctenopelmatinae - lamuriahmaset
Cylloceriinae - vaaksiaisahmaset
Diacritinae - varsiahmaset
Diplazontinae - kirvariahmaset
Eucerotinae - laattasarviahmaset
Ichneumoninae - kihoahmaset
Labeninae
Labenopimplinae
Lycorininae - koisa-ahmaset
Mesochorinae - kesturiahmaset
Metopiinae - naamioahmaset
Microleptinae - asekärpäsahmaset
Neorhacodinae
Ophioninae - sirppiahmaset
Orthocentrinae - sääskiahmaset
Orthopelmatinae - ruusuahmaset
Oxytorinae - rihma-ahmaset
Paxylommatinae
Pedunculinae
Phrudinae
Pimplinae - rosoahmaset
Poemeniinae - komoahmaset
Rhyssinae - pora-ahmaset
Stilbopinae - seulakoiahmaset
Tatogastrinae
Tersilochinae - kuoriaisahmaset
Tryphoninae - piinuriahmaset
Xoridinae - purasahmaset
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ahmaspistiäiset (Ichneumonidae)
Bug guide: Family Ichneumonidae (englanniksi)
Waspweb (afrotrooppiset pistiäiset) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1138186  Wikispecies: Ichneumonidae  AFD: Ichneumonidae  BOLD: 563  BugGuide: 150  CoL: BCL  EoL: 703  EPPO: 1ICHNF  Fauna Europaea: 11277  Fauna Europaea (new): f89c6db8-c279-48c4-8068-ea5b0673bd02  GBIF: 3512  iNaturalist: 47199  IRMNG: 104465  ITIS: 153360  NBN: NBNSYS0000160220  NCBI: 7408  NZOR: 884a0301-b94e-4799-b142-cd40402d0294  Open Tree of Life: 769762  Paleobiology Database: 71480  Plazi: EC1E879E-FF85-5322-FF4D-FBF5FD366D9F  WoRMS: 989425 
Meripihkaan tarttunut ahmaspistiäinen (15-20 mvs)
Josef Nikl

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Poikien ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Poikien ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Plzeň 2008 | 50 m liikkuvamaali, sekajuoksut |  |
|  Kultaa | Plzeň 2008 | 50 m liikkuvamaali, joukkue |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2006 | 10 m liikuvamaali, joukkue |  |
|  Hopeaa | Plzeň 2008 | 10 m liikkuvamaali, joukkue |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 10 m liikkuvamaali, sekajuoksut, joukkue |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 50 m liikkuvamaali, joukkue |  |
|  Pronssia | Plzeň 2008 | 10 m liikkuvamaali, sekajuoksut, joukkue |  |
Miesten ammunta
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Heinola 2009 | 10 m liikkuva maali, joukkue |  |
|  Hopeaa | Heinola 2009 | 10 m liikkuva maali, sekajuoksut, joukkue |  |
|  Pronssia | Heinola 2009 | 50 m liikkuva maali, sekajuoksut, joukkue |  |
Josef Nikl (s. 10. huhtikuuta 1990) on tšekkiläinen riistamaaliampuja ja nuorten maailmanmestari.
Nikl saavutti nuorten sarjassa MM-kilpailuissa Plzeňissä 2008 ja Zagrebissa 2006 kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Aikuisten sarjassa hän on saavuttanut kaksi hopeaa ja pronssin.
Elvo

| Hellenic Vehicle Industry S> A. |
| --- | --- |

Kotisivu:  www.elvo.gr
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elvo (kreik. ΕΛΒΟ, sanoista Ελληνική Βιομηχανία Οχημάτων, Ellinikí Viomichanía Ochimáton) on kreikkalainen linja-autojen ja armeijan ajoneuvojen valmistaja. Lisäksi yritys rakentaa viranomaiskäyttöön erikoisautoja.
Historia

Elvo perustettiin vuonna 1972 Steyr Daimler Puchin sivuliikkeenä Itävallassa. Täällä valmistettiin Steyr 91- ja Steyr 680M -sarjan ajoneuvoja, Steyr-tankkeja Kürassier ja Leonidas sekä traktoreita. Emoyhtiön kriisin vuoksi Steyr Hellasin tehdas myytiin valtiolle vuonna 1986 ja on siitä lähtien toiminut ELVO-nimellä.
Traktoreiden tuotanto on lopetettu, ja vuodesta 1988 lähtien sotilasosastoa on laajennettu entisen emoyhtiön Steyr-Puchin avulla. Mercedes-Benzin G-sarjaa (kuten W462-sarja) ja Leopard 2 (Leopard 2A6 HEL) -panssarivaunua valmistetaan lisenssillä. ELVO C93800 Europe -bussisarja esiteltiin vuonna 1993 ja vietiin Singaporeen.
Tehdas on vähitellen yksityistetty uudelleen vuodesta 2000 lähtien, ja nyt sitä hallinnoi Mytilineos Holdings. Vuonna 2001 yhtiö esitteli IAA:lle avoauton Aletiksen (kehitys TWT:n ja Pininfarinan kanssa), joka ei päässyt sarjatuotantoon.
Tuotteet

ELVO Bus (matalalattialinja-autot)
Neoplan johdinautot
Mercedes-Benz G-sarja W462
Hummer HMMWV M1114GR (4×4)
Tankki ELVO Kentaurus
Tankki Leopard 2A6 HEL
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ELVO Wikimedia Commonsissa
ELVO.gr
Jorma Larimo

Jorma Antero Larimo (27. syyskuuta 1954 Vaasa – 3. tammikuuta 2022 Vaasa) oli suomalainen professori. Larimo oli Vaasan yliopiston liiketaloustieteen, erityisesti kansainvälisen markkinoinnin professori vuodesta 2001. Hänestä tuli kauppatieteiden kandidaatti vuonna 1979 ja lisensiaatti vuonna 1988. Hän väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Vaasan yliopistosta vuonna 1993.
Larimo toimi Vaasan kauppakorkeakoulussa/korkeakoulussa/yliopistossa assistenttina, yliassistenttina, apulaisprofessorina ja professorina. Hän hoiti vuodesta 1984 apulaisprofessorin ja professorin virkoja kansainvälisen markkinoinnin alalla Vaasan yliopistossa / korkeakoulussa. Larimo oli kansainvälisen liiketoiminnan ja markkinoinnin strategioiden tutkimusryhmän johtaja Vaasan yliopistossa. Hän toimi vuodesta 2012 vuoteen 2016 Vaasan yliopiston kauppatieteellisen tiedekunnan varadekaanina sekä vuonna 2017 kauppatieteellisen tiedekunnan dekaanina. Larimo hoiti vuosina 2010 ja 2015 osa-aikaista professuuria Tarton yliopistossa Virossa.
Larimo syventyi tutkimuksessaan ulkomaisiin investointeihin ja divestointeihin sekä yritysostoihin. Hän tutki myös pk-yritysten vientiä ja kansainvälistymistä sekä markkinointistrategioita Itä- ja Keski-Euroopassa sekä Aasian maissa. Professori Larimo järjesti vuodesta 1994 lähtien Vaasassa kansainvälisen liiketoiminnan workshopia ja myöhemmin kolmipäiväistä konferenssia ja tohtoritutoriaalia.
Larimo kuoli tammikuussa 2022 äkilliseen sairaskohtaukseen 67-vuotiaana.