stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaduz
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaduz Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset kotisivut (saksaksi)
Vaduz Liechtensteinin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, saksaksi)
Liechtensteinin kunnat
| --- | --- |
Oberland:   Balzers  Planken  Schaan  Triesen  Triesenberg  Vaduz 
Unterland:   Eschen  Gamprin  Mauren  Ruggell  Schellenberg 
Vaduzin linna
Tone W. Trøen

| Tone W>  Trøen |
| --- | --- |
 Trøen vuonna 2018.
Suurkäräjien puhemies
 15. maaliskuuta 2018 – 9. lokakuuta 2021  
Edeltäjä:  Olemic Thommessen
Seuraaja:  Eva Kristin Hansen
Suurkäräjäedustaja
 Akershusin vaalipiiri 2013–  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tone Wilhelmsen Trøen
Syntynyt: 23. helmikuuta 1966 (ikä 58) Bærum, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  poliitikko, sairaanhoitaja
Tiedot
Puolue:  Høyre
Koulutus:  Akershusin korkeakoulu
Tone Wilhelmsen Trøen (s. 23. helmikuuta 1966 Bærum) on norjalainen Høyren poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana suurkäräjillä vuodesta 2013. Vuosina 2018–2021 hän oli suurkäräjien puhemies. Trøenillä on sairaanhoitajan koulutus, minkä lisäksi hän on opiskellut kauppatieteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tone W. Trøen Wikimedia Commonsissa
Tone W. Trøen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Valkyria Chronicles 4

| Valkyria Chronicles 4 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Sega
Julkaisija:  Sega
Jakelija:  Steam, Nintendo eShop, Humble Store, Microsoft Store ja PlayStation Store
Säveltäjä:  Hitoshi Sakimoto
Pelisarja:  Valkyria
Julkaistu:  2018
Lajityyppi:  taktinen roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  Nintendo Switch, PlayStation 4, Windows, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Valkyria Chronicles 4 on Segan kehittämä ja julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu vuonna 2018 Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.
Pelaaminen

Pelimekaniikka on pohjimmiltaan samanlainen kuin aiemmissa osissa: yhtä hahmoa liikutetaan kerrallaan muiden pysyessä aloillaan, mutta yksiköt voivat ampua jos hahmo osuu tulitusetäisyydelle vuoron aikana.
Musiikki

Pelin musiikin on säveltänyt Hitoshi Sakimoto. Tunnusmusiikin "Light Up My Life" laulaja on Mai Kuraki, säveltäjä on Shilo ja sovittaja Shuho Mitani.
Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.
Peli on saanut Muropaketin arvostelussa neljä tähteä viidestä.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ryosuke Kanemoto  | … |  Claude Wallace   |
|  Nao Tôyama  | … |  Reiley Miller   |
|  Kazuya Nakai  | … |  Laz   |
|  Maaya Sakamoto  | … |  Kai Schlen   |
|  Saori Hayami  | … |  Minerva Victor   |
|  Hiroshi Okamoto  | … |  Miles Arbeck   |
|  Ayane Sakura  | … |  Angelica 'Angie' Farnaby   |
|  Hiroki Touchi  | … |  Klaus Walz   |
|  Yukana Nogami  | … |  Crymaria Levinc   |
|  Kaito Ishikawa  | … |  Forseti   |
|  Naomi Ohzora  | … |  Nikola Graf   |
|  Yukiyo Fujii  | … |  Chiara Rocino   |
|  Shô Hayami  | … |  Heinrich Belgar   |
|  Hisao Egawa  | … |  Dan Bentley   |
|  Atsuki Tani  | … |  Ronald Albee   |
Aiheesta muualla

Valkyria Chronicles 4 MobyGamesissa (englanniksi)
Valkyria Chronicles 4 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tommy Handley

| Tommy Handley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Reginald Handley
Syntynyt: 17. tammikuuta 1892 Liverpool, Iso-Britannia
Kuollut: 9. tammikuuta 1949
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  vaihteleva päärooli radiokomediassa It's That Man Again
Aiheesta muualla
IMDb 
Thomas "Tommy" Reginald Handley (17. tammikuuta 1892 Liverpool – 9. tammikuuta 1949) oli englantilainen näyttelijä. Hän oli pääosassa BBC:n radiokomediassa It's That Man Again.
Handley palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen hän esiintyi varieteessa, ja ensimmäistä kertaa radiossa vuonna 1923. Itselleen räätälöidyn komediasarjan It's That Man Againin pääosassa Hadley oli syksystä 1939 alkaen. Tommy Hadley kuoli tammikuussa 1949, kolme päivää sarjan viimeiseksi jääneen jakson jälkeen.
Tornator (täsmennyssivu)

Tornator voi tarkoittaa seuraavia asioita:
asuinalue Lahden Hennalassa
laivoja:
höyrylaiva,
moottorilaiva
höyryhinaaja
yrityksiä:
nykyinen Tornator-yritys
Aktiebolaget Tornator 1887–1941
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tornator”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Thorvald Bindesbøll

Thorvald Bindesbøll
Thorvald Bindesbøll (21. heinäkuuta 1846 Kööpenhamina – 27. elokuuta 1908 Frederiksberg) oli tanskalainen arkkitehti. Häntä pidetään maan tärkeimpiin kuuluneena arkkitehtina 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, minkä lisäksi hän muotoili etenkin keramiikkaesineitä ja painotuotteita. Hän on piirtänyt muun muassa Carlsberg-panimon logon, joka on säilynyt lähes alkuperäisessä muodossaan toista sataa vuotta.
Vuonna 2006 Bindesbøllin elämäntyö valittiin yhdeksi arkkitehtuurikohteeksi Tanskan kulttuurikaanoniin. Häntä kutsutaan perusteluissa ”Tanskan Picassoksi”, joka suunnitteli astioita, kirjankansia, julisteita, logoja, huonekaluja, tekstiilejä ja taloja. Tanskan taideteollisuusmuseon kokoelmissa on yli 6 000 Bindesbøllin tekemää piirustusta.
Thorvald Bindesbøllin isä oli arkkitehti Gottlieb Bindesbøll.
Thorvald Bindesbøll -mitali

Tanskan kuninkaallinen taideakatemia on vuodesta 1979 jakanut Thorvald Bindesbøllin mukaan nimettyä mitalia tunnustuksena saavutuksista taideteollisuuden ja teollisen muotoilun aloilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thorvald Bindesbøll Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Thorvald Bindesbøll
Käännös suomeksi
Vihniöt

| Vihniöt |
| --- | --- |
 Aristida purpurea
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Aristidoideae
Suku::  Vihniöt Aristida  L.
Katso myös
   Vihniöt Wikispeciesissä   Vihniöt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihniöt (Aristida) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun lasketaan nykyisin kuuluvaksi 301 lajia. Suvun lajeista muun muassa viistovihniö (Aristida adscensionis) on kuvattu monilla eri tieteellisillä nimillä, jotka ovat nykyisin sen synonyymejä.
Lajeja ja alalajeja

Aristida adscensionis – viistovihniö
Aristida adscensionis ssp. adscensionis – ikiviistovihniö
Aristida adscensionis ssp. coerulescens – kesäviistovihniö
Aristida bipartita
Aristida calycina
Aristida capillacea
Aristida cognata
Aristida congesta – tupsuvihniö
Aristida congesta ssp. barbicollis – pörrötupsuvihniö (syn. Aristida barbicollis)
Aristida congesta ssp. congesta – supputupsuvihniö
Aristida cumingiana
Aristida elliptica
Aristida funiculata
Aristida hygrometrica
Aristida hystrix
Aristida junciformis
Aristida kunthiana
Aristida longifolia
Aristida mutabilis
Aristida purpurea
Aristida ramosa
Aristida repens
Aristida riparia
Aristida schiedana
Aristida sieberiana
Aristida stipoides
Aristida subspicata
Aristida torta
Aristida virgata
Aiheesta muualla

ITIS: Aristida (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Aristida (englanniksi)
Flora of China: Aristida (englanniksi)
Tommy Ingebrigtsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tommy Ingebrigtsen |  Tommy Ingebrigtsen |  Tommy Ingebrigtsen |  |
Maa:   Norja
Mäkihyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Torino 2006 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Thunder Bay 1995 | suurmäki |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2003 | normaalimäki |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 2003 | joukkuekilpailu |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Planica 2004 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Kulm 2006 | joukkuekilpailu |  |
Tommy Ingebrigtsen (s. 8. elokuuta 1977) on norjalainen entinen mäkihyppääjä.
Thunder Bayn kisoissa 1995 hän voitti suurmäen maailmanmestaruuden vasta 17 vuoden ikäisenä.
Mika Kojonkosken tultua Norjan mäkihyppyvalmentajaksi, lähti muiden norjalaishyppääjien tavoin myös Ingebrigtsenin ura uuteen nousuun. 2003 Val di Fiemmessä hän voitti MM-hopeaa normaalimäestä, pronssia joukkuemäestä ja sijoittui suurmäessä neljänneksi. Lentomäen MM-kisoissa Planicassa vuonna 2004 Ingebrigtsen voitti kultaa joukkuekilpailussa. Ingebrigtsen uusi lentomäen joukkuekullan vuonna 2006 Kulmissa. Samana vuonna hän oli mukana Norjan maajoukkueessa voittamassa  Torinon olympialaisissa olympiapronssia joukkuemäessä.
Ingebrigtsen ilmoitti lopettavansa mäkihyppyuransa 11. huhtikuuta 2007, ollessaan 29-vuotias. Päättyneellä kaudella hän ei kilpaillut yhdessäkään maailmancupkilpailussa. Uransa viimeisinä vuosina Ingebrigtsenillä oli vaikeuksia päästä mukaan Norjan mäkihyppymaajoukkueeseen, vaikka hän olikin voittamassa useita joukkuemaailmanmestaruuksia sekä -olympiamitalin.
Seuratasolla Ingebrigtsen edusti Byåsen IL:ää. Hänen isänsä on Norjassa tunnettu muusikko Dag Ingebrigtsen. Ingebrgtsenin henkilökohtainen pituusennätys on 231 metriä, jonka hän hyppäsi Planicassa 2005.
The Insider

The Insider on Latvian Riiassa toimiva, Venäjää koskeviin aiheisiin keskittynyt tutkiva verkkojulkaisu.
The Insiderin perusti vuonna 2013 toimittaja ja aktivisti Roman Dobrokhotov, joka on julkaisun päätoimittaja.
The Insider on toiminut yhdessä Bellingcatin kanssa useimmissa sen tutkimuksista vuodesta 2017 alkaen.
Vuonna 2021 The Insider nimettiin "ulkomaiseksi agentiksi". Poliisi teki kotietsinnän päätoimittaja Dobrokhotovin kotiin ja takavarikoi hänen passinsa, mutta Dobrokhotov onnistui kuitenkin pakenemaan maasta. Dobrokhotovista annettiin pidätysmääräys. Häntä odottaa syyte ja kahden vuoden vankeusrangaitus. Myöhemmin lehdelle määrättiin sakkoja. The Insider julistettiin laittomaksi Venäjällä 2022.
The Insiderin toimitus on kuitenkin sijoitettu Latviaan suojaan Venäjän viranomaisilta.
Lehden toimittaja ja Aleksei Navalnyin säätiön työntekijä Oksana Baulina kuoli työssään Kiovassa Venäjän hyökkäyksessä maaliskuussa 2022.
Esimerkkejä The Insiderin tutkimuksista ja yhteistyöhankkeista:
Bellingcat ja The Insider selvittivät MH17-koneen alasampumiseen liittyneen kenraalieverstin henkilöyden äänianalyysillä. (2017)
Yhdessä Bellingcatin ja Der Spiegelin kanssa The Insider selvitti, että Zelimhan Hangošvilin Berliinissä 2019 ampunut venäläinen  "Vadim Sokolov” eli Vadim Krasikov oli Venäjän turvallisuuspalvelu FSB:n agentti. (2020)
Insiderin, Bellingcatin, Der Spiegelin ja CNN:n yhteishanke selvitti, että venäläinen oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyi yritettiin murhata ainakin kaksi kertaa Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n myrkyttäjäryhmän toimesta (2020)
Bellingcatin, Der Spiegelin ja The Insiderin yhteistyö paljasti, että Vladimir Kara-Murzan murhayritysten takana oli todennäköisesti Venäjän turvallisuuspalvelu FSB. (2021)
Bellingcatin, Der Spiegelin ja The Insiderin yhteisessä raportissa paljastettiin 33 nuoren tietoliikenneinsinöörin ryhmä, joka ohjelmoi Venäjän risteilyohjusten iskut ukrainalaisiin sotilas- ja siviilikohteisiin. (2022)
Der Spiegel -lehti, yhdysvaltalainen 60 Minutes -uutisohjelma ja The Insider tutkivat yhdessä vuoden ajan Havannan syndroomaa ja löysivät todisteita, joiden mukaan syndrooman oireet on aiheuttanut Venäjän sotilastiedustelun GRU:n käyttämä energia-ase. (2024)
Palkintoja

Euroopan neuvoston demokratia-innovaatiopalkinto 2017
Norjalaisen Fritt Ord -säätiön ja saksalaisen ZEIT-säätiön jakama Free Media Award vuonna 2019
Euroopan lehdistöpalkinto tutkivan journalismin kategoriassa The Insiderin perustaja ja päätoimittaja Roman Dobrokhotoville Salisburyn myrkytystapausta koskevasta artikkelisarjasta vuonna 2019
Aiheesta muualla

The Insider (englanniksi)
Vihnusjärvi

| Vihnusjärvi |
| --- | --- |
 Vihnusjärvi toukokuussa 2016
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Nokia
Koordinaatit:  61°29′11″N, 23°33′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue‎ (35.21)
Tulouomat:  Myllypuro
Laskuoja:  uoma Pyhäjärveen 
Taajamat:  Nokia
Järvinumero:  35.213.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  77,2 m 
Pituus:  2,4 km  
Leveys:  480 m  
Rantaviiva:  6,0653 km 
Pinta-ala:  0,707312 km² 
Tilavuus:  0,00674706 km³ 
Keskisyvyys:  9,54 m 
Suurin syvyys:  18,48 m 
Valuma-alue:  28,3 km² 
Saaria:  ei saaria
 fiVihnusjärvi 
Vihnusjärvi on Pirkanmaalla Nokian Kankaantaustan itäpuolella Tampereen rajaa vastassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Vihnusjärvi on osa Vihnusjärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Järvi on 2,5 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 71 hehtaaria. Se on syntynyt Maatialanharjun ja Kappelinmäen taakse jääneeseen laaksoon ja sen vedet purkautuvat Pyhäjärven Maatialanlahteen 250 metristä ojaa myöten. Valtatien 12 Maatialanlahden ylittävä maantiepengerrys erottaa lahden Pyhäjärvestä, mutta sen vedet virtaavat lyhyen sillan ali Pyhäjärveen. Vihnusjärveen laskee kaksi lyhyttä ojaa Kankaantaustan takaa, mutta pääosa vesistä ovat peräisin järven itäpäähän laskevasta Myllypurosta. Myllypuro on Vihnusjärven valuma-alueen pääuoma. Sen valuma-alueella sijaitsevat Tampereen kaupungin Vuorentaustan, Tesoman ja Ikurin kaupunginosat. Lisäksi valuma-alueella sijaitsee Myllypuron teollisuusalue. Järvi on luodattu ja sen 18,5 metrinen syvin kohta sijaitsee keskikohdan itäpuolella. Järven keskisyvyys on vain 9,5 metriä ja veden laskennallinen viipymä järvessä on 161 vuorokautta. Järven rantaviivan pituus on 6,1 kilometriä. Eteläranta on kapean harjun alarinnettä ja pohjoisranta kangasmetsän rinnemetsää. Järven itäpäässä sijaitsee Vihnusvuori, jonka rinteissä on kivikkoa ja kalliopaljastumia.
Nokian kaupungin taajama-alue reunustaa järven länsi- ja pohjoisrantoja. Pohjoisrannat ovat asuntoalueita, mutta järven itäpään rannat ovat metsäisiä. Järven pohjoisrannan keskivaiheilla on runsaasti vapaa-ajan asuntoja, mutta itäpää ja etelärannat ovat rakentamattomia. Siellä kulkevat kuntoradan polut ja siellä sijaitsee eräs Nokian kaupungin vedenottamoista. Aivan järven länsipään rantaan on rakennettu vanhainkoti, jonka takana sijaitsevat urheilukentät, jäähalli ja puisto. Lounaisrannassa mäen päällä sijaitsee Nokian kirkko ja sen hautausmaat. Vanhainkodin lähellä on uimaranta ja vedenottamon alla sijaitsee hiekkaranta, joka on myös yleinen uimaranta.
Vedenlaatu

Vihnusjärven vedenlaatua on tutkittu lukuisia kertoja ja siitä on olemassa runsaasti tietoa. Järven vedenväri on lievästi ruskeaa ja vedessä paljon humusta. Veden happamuustaso on humuksen määrästä huolimatta normaalia ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä. Veden happamuustasossa ei ole tapahtunut pitkään aikaan muutoksia. Järven ravinnetasot ovat fosforipitoisuuden osalta lievästi rehevöityneiden järvien tasoa. Alin pitoisuusarvo mitattiin loppukesällä 2000, kun fosforipitoisuus alitti karujen järvien raja-arvon (12 mikrogrammaa litrassa vettä eli µg/l). Samaan on päädytty mittaamalla levien klorofyllipitoisuuksia. Järven vedet lämpötilakerrostuvat talvisin ja kesäisin. Kevään ja syksyn täyskierrot onnistuvat täysin. Tätä taustaa vasten on ymmärrettävää, ettei järvessä esiinny happiongelmia. Vihnusjärvi soveltuukin virkistyskäyttöön hyvin ja sen vedenlaatu olisi muuten erinomainen, ellei vedessä olisi niin paljon humusta ja ravinteita.
Vihnusjärvi laskujoen luusuassa
Vihnusjärven laskujoki
Rantapolku etelärannassa
Veneet talviteloilla
Vesikosken kahakka

Vesikosken kahakka (myös Loimaan kahakka, Paperitehtaan taistelu tai ”Loimaan isoviha”) oli 21. marraskuuta 1917 Loimaalla tapahtunut suojeluskunnan ja työväen järjestyskaartin välinen väkivaltainen yhteenotto, jossa sai surmansa yhteensä neljä ihmistä. Tapahtumat liittyivät yleislakon aiheuttamiin levottomuuksiin, vaikka se olikin muualla maassa päättynyt jo vuorokautta aikaisemmin. Loimaalla lakko saatiin käyntiin vasta tiistaina 20. marraskuuta.
Tapahtumat saivat alkunsa, kun Loimaan, Alastaron ja Vampulan suojeluskunnat päättivät lopettaa työväen järjestyskaartin omavaltaisesti toimeenpanevat elintarvike- ja asetakavarikot. Osapuolet kohtasivat ensimmäistä kertaa jo 10 kilometrin päässä Loimaalta sijaitsevalla Haitulan sillalla, jolloin yksi järjestyskaartilainen haavoittui kuollettavasti. Varsinainen kahakka tapahtui hieman myöhemmin Vesikoskella, jossa syntyneessä laukaustenvaihdossa sai surmansa kaksi suojeluskuntalaista ja yksi järjestyskaartilainen. Väkivaltaisuudet jatkuivat vielä seuraavana päivänä, jolloin yksi suojeluskuntalainen kuoli Kurittulan kylässä sattuneessa välikohtauksessa. Tilanne rauhottui lopulta sunnuntaina 25. marraskuuta tehtyyn osapuolten väliseen rauhansopimukseen, jonka seurauksena valta Loimaalla jäi työväen jarjestyskaartille aina tammikuussa 1918 käynnistyneen sisällissodan loppuvaiheeseen saakka.
Lakko käynnistyy

Yleislakkoa ei Loimaalla saatu kunnolla käyntiin, vaan suojeluskunta hajotti työväen järjestyskaartin jo 14. marraskuuta alkaneen lakon alussa. Loimaan lakkokomitea päätti pyytää apua Turusta, jossa työväen järjestyskaarti oli ottanut vallan. Maanantaina 19. marraskuuta Turusta saapui noin sadan miehen vahvuinen osasto, jossa työväen järjestyskaartin miesten lisäksi oli mukana parisenkymmentä venäläistä matruusia. Turun miliisin organisoimaa joukkoa johti erään tiedon mukaan Tuomas Hyrskymurto.
Hieman ennen puoltapäivää Loimaalle saapunut osasto valtasi ensimmäiseksi rautatieaseman, puhelinkeskuksen ja postitalon sekä sulki Länsi-Suomen Osake-Pankin konttorin. Kauppaliikkeet saatiin suljettua tiistaina, jolloin yleislakko jo päättyi muualla Suomessa. Samassa yhteydessä Loimaan lakkokomitea lakkautettiin ja sen tilalle muodostettiin Turun mallin mukainen vallankumouskomitea, jonka puheenjohtajaksi valittiin järjestyskaartin päällikkönä toiminut leipuri Otto Vänni.
Turusta saapuneet järjestyskaartilaiset suorittivat myös asetakavarikoita, joita yhdessä paikallisten kanssa tehtiin kirkonkylän ohella Vesikosken, Peltoisten ja Kauhanojan kylissä. Takavarikot sujuivat rauhallisesti, kun osa suojeluskuntalaisista pakeni 15 kilometrin päähän Alastarolle, ja paikkakunnalle jääneetkin luovuttivat aseensa ilman vastarintaa. Useita Loimaan johtavia porvareita kuitenkin pidätettiin väliaikaisesti ja vietiin kuulusteltavaksi Loimaan työväentalolle. Lisäksi järjestyskaartilaiset saivat haltuunsa nelisenkymmentä nimeä sisältäneen osan suojeluskunnan jäsenluettelosta. Tarkastusten jälkeen turkulaiset palasivat kotiinsa vielä tiistai-iltana.
Tilanne rauhoittuu

Osapuolten väliset neuvottelut käynnistyivät Loimaan työväentalolla myöhään perjantai-iltana vallankumouskomitean aloitteesta. Neuvottelujen edelleen jatkuessa, piiloutuneita suojeluskuntalaisia lähetettiin lauantaina etsimään lähetystö, johon kuului kaksi miestä kummaltakin osapuolelta. Järjestyskaarti teki elintarviketakavarikkoja vielä sunnuntaina 25. marraskuuta, kunnes myöhään samana iltana Alastaron majatalossa allekirjoitettiin lakon päättänyt työnantajien ja sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön välinen sopimus. Kokouksen puheenjohtajana oli Huittisten piirieläinlääkäri John Engdahl ja myös vallankumouskomitealla oli mukanaan ulkopaikkakuntalainen edustaja Turusta.
Sopimuksen mukaan suojeluskunnat riisuttiin aseista ja samalla sovittiin, ettei kumpikaan osapuoli ryhdy enää kostotoimiin. Elintarvikelautakunnassa määräysvalta annettiin työväestölle, ja osapuolet sitoutuivat myös noudattamaan korkeimpien viranomaisten määräyksiä. Nimismies erotettiin ja tilalle perustettiin miliisi, jonka kuluja varten sosialidemokrattiselle paikallisjärjestölle annettiin kunnan varoista 15 000 markkaa. Myös Alastarolle tehtiin muutoin samantyyppinen sopimus, mutta järjestyksenpitoon osoitettiin vain kaksi miestä, joista toinen tuli porvaristosta ja toinen työväestöstä.
Osa Loimaalta paenneista suojeluskuntalaisista matkusti sunnuntaina Helsinkiin, jossa he tapasivat prokuraattori P. E. Svinhufvudin sekä eduskunnan puhemiehen Johannes Lundsonin. Apulaisprokuraattori Immi Savoniuksen oli tarkoitus matkustaa maanantaina Loimaalle selvittämään tilannetta, mutta se oli rauhoittunut jo sunnuntain sopimuksen myötä. Tehdyn sopimuksen nojalla työväen järjestyskaarti ja vallankumouskomitea saivat vallan Loimaalla aina sisällissodan loppuvaiheisiin saakka. Sodan sytyttyä tammikuun lopuussa 1918 Loimaan suojeluskuntalaiset piiloutuivat, ja punaisten tiukan valvonnan johdosta vain 20–30 onnistui lähtemään sotimaan valkoisten puolelle.
Uhrien hautajaiset

Turun lääninsairaalassa vammoihinsa kuolleen Kustaa Jalmari Ruohon ruumiista syntyi kiista viranomaisten ja Loimaan työväen järjestyskaartin välille. Lääninsairaalan johtaja ei useista pyynnöistä huolimatta suostunut luovuttamaan vainajaa, koska siihen hänen mukaansa tarvittiin maaherra Mikko Collanin lupa. Turkulainen sanomalehti Sosialisti puolestaan väitti, että viranomaiset yrittivät ruumiin avulla kiristää Turun vallankumouskomiteaa vapauttamaan tuolloin pidätettynä olleen maaherran. Ruohon ruumis luovutettiin lopulta joulunalusviikolla ja kuljetettiin juhlallisessa saattueessa punalippuun käärityssä arkussa Turun rautatieasemalle, jossa vastassa olivat Turun työväenyhdistyksen torvisoittokunta ja kunnialaukauksia ampunut Turun järjestyskaartin osasto. Tämän jälkeen vainaja vietiin junalla Loimaalle.
Ruoho ja toinen kaatunut järjestyskaartilainen Jalmari Lilja haudattiin Loimaan hautausmaalle uudenvuodenpäivänä. Sosialistin mukaan hautajaisiin osallistui yli 3 000 ihmistä, joita saapui Loimaalle kahdella junalla eri puolilta Varsinais-Suomea. Mukana oli muun muassa kolme Turun järjestyskaartin komppaniaa. Vesikosken työväentalolle kokoontunut saattoväki marssi kulkueena Loimaan kirkolle torvisoittokuntaa ja punalippuja seuraten. Lehti arvioi kulkueeseen osallistuneen 2 300 henkeä ja hautausmaalla odottaneen vielä tuhatpäisen ihmisjoukon. Siunauksen jälkeen haudalla puhui toimittaja Antti Pietarinen, jota seurasi torvisoittoa, kuorolaulua sekä Turun järjestyskaartin kunnialaukaukset. Tämän jälkeen pidettiin vielä muistojuhla Vesikosken työväentalolla.
Suojeluskuntalaisista Väinö Ojala haudattiin Alastaron hautausmaalle, jonne lehtitietojen mukaan kokoontui saattoväkeä useasta pitäjästä. Paikalla olivat myös Loimaan, Alastaron ja Vampulan suojeluskunnat.
Muistomerkki

Tapahtumien 20-vuotispäivänä 1937 paljastettiin Vesikoskella kuvanveistäjä Urho Ahonurhon suunnittelema muistomerkki Vesikosken miekka, joka on omistettu kahakassa kaatuneille suojeluskuntalaisille. Muistomerkki toteutettiin Vapaussodan Rintamamiesten Liiton Loimaan osaston keräämillä varoilla. Veistos on kokonaisuudessaan 10,5 metriä korkea. Se koostuu graniittisesta jalustasta, jonka huipulla on ylöspäin osoittava teräksinen miekka. Jalustassa on teksti ”Isänmaan ja kodin puolesta väkivaltaa vastaan”. Veistoksen jalustan valmisti alastarolainen Kalle Rautanen ja miekan Kalle Vihannon koneliike Loimaalta. Paljastusseremonioihin osallistui 500 henkeä, ja juhlallisuuksia jatkettiin myöhemmin illalla suojeluskuntatalo Heimolinnassa.
Aiheesta muualla

Antti Huttunen : Loimaan miehet taistelussa kodin ja työrauhan puolesta. Vesikosken taistelun 20-vuotismuisto, Hakkapeliitta, 30.11.1937, nro 48, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Simo Saarikon hautajaissaattue Ypäjällä.
Entinen Loimijoen paperitehdas, josta järjestyskaartilaiset ampuivat.
Uusi Aura-lehden karttapiirros taistelupaikasta.
Järjestyskaartilaisten suojanaan käyttämä Vesikosken mylly.