stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jogla
Maantiede ja asutus

Joglan kunnan pinta-ala on 110,8 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Perjodkin, idässä ja kaakossa Opetšenski Posadin, lounaassa Železkovon ja luoteessa Borovitšin kuntiin. Pinta-alasta 34,4 % on metsää ja 4,6 % maatalousmaata.
Kunta sijaitsee Valdain ylängön jakavassa Mstajoen laaksossa. Muita jokia ovat Velgija, Golohovka, Požanka, Tjoplenki, Olovenka ja Širena. Hyötykaivannaisiin kuuluu tulenkestävä savi.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 12 kylää: Bazarova Gorka, Dubki, Mežuritšje, Mihalevo, Ovintšuha, Poddubje, Putlino, Rovnoje, Šibotovo, Solono, Staroselje ja Verhovskoje. Sadan–kahdensadan hengen asutuskeskuksia ovat Rovnoje, Šibotovo ja Putlino.
Historia

Joglan kylän laidalta on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Sen nimi perustuu muinaisslaavin ’joen mutkaa’ tarkoittavaan sanaan jeglina. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1564. Sen asukkaat toimivat maanviljelijöinä ja vaikeakulkuisen Mstajoen kauppareitin luotseina sekä kävivät ansiotöissä Pietarissa. Jogla sijaitsi alun perin Mstan rannalla, mutta 1800-luvun alussa sattuneen tulipalon jälkeen se siirrettiin kauemmas joesta.
Liikenne, talous ja palvelut

Joglan kautta kulkee Borovitšin, Opetšenski Posadin ja Perelutšin välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Borovitšiin.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnassa toimii Borovitšin suurkanala sekä vuonna 2000 perustettu ompelimo. Osa työvoimasta työskentelee Borovitšissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, ammattikoulun haaraosasto, kulttuuritalo, kirjasto, lääkärin vastaanotto ja posti. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta ja joukko yksityisyrittäjiä.
Nähtävyydet

Mstajoen rannalla Putlinossa sijaitsee varhaiskeskiaikainen asuinpaikka ja kumpuhauta. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Joglan ja Rovnojen kirkot sekä Joglan vanhat asuintalot. Muita nähtävyyksiä ovat Mstajoen kosket sekä Mstaan laskeva Paneredkan karstijoki.
Aiheesta muualla

Joglan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Joglan kunta Borovitšin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaavin Kaiku

| Kaavin Kaiku |
| --- | --- |
Perustettu:  1936
Paikkakunta:   Kaavi, Suomi
Lajit:  • jalkapallo   • jääkiekko   • lentopallo  • maastohiihto  • salibandy  • sulkapallo  • yleisurheilu
Puheenjohtaja:  Seppo Räsänen
Mestaruudet:  Hannu Koponen, hiihtosuunnistuksen maailmanmestari (lyhyt matka ja viesti), 1988
Kaavin Kaiku on Pohjois-Savossa Kaavin kunnassa toimiva urheilun yleisseura. Seuran perustamiskokous pidettiin 6. joulukuuta 1936. Alkuaikoinaan seuran toimintaan kuuluivat hiihto, yleisurheilu sekä pesäpallo ja seuran harjoituksia järjestettiin yhteistyössä suojeluskunnan kanssa. Seuran toiminta oli katkonaista sotavuosien 1939-1940 ja 1942-1944 aikana, mutta jatkui näiden jälkeen normaaliin tapaan.
Vuonna 1957 Kaaville rakennettiin ensimmäinen urheilukenttä ja vuonna 1965 Kaiku osti itselleen paikallisen nuorisoseurantalon, jonka nimi muutettiin samassa yhteydessä Iloharjuksi. Seuran lajivalikoima muokkautui vuosien saatossa siten, että vuonna 1962 mukaan tulivat lentopallo, jääkiekko ja suunnistus sekä 1990-luvulla kilpatanssi, salibandy ja naisten jalkapallo. Nykyisin seuran lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, jalkapallo, sulkapallo, lentopallo, salibandy, jääkiekko sekä hiihto.
Joukkuelajeissa seuran parhaita saavutuksia on naisten lentopallojoukkueen menestyminen Mestaruussarjassa. Yksilölajien urheilijoista seuran suurimpia tähtiä ovat olleet hiihtosuunnistaja Hannu Koponen sekä keihäänheittäjä Harri Hakkarainen.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Diana Șoșoacă

Diana Șoșoacă
Diana Iovanovici Șoșoacă (s. 13. marraskuuta 1975 Bukarest) on romanialainen poliitikko.
Șoșoacă on Romaniassa johtanut äärioikeistolaista S.O.S. România -puoluetta. Hän sai maassaan näkyvyyttä rokote- ja maahanmuuttovastaisena vaikuttajana. Vuoden 2024 eurovaaleissa Șoșoacă valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi. Tätä ennen hän oli kuulunut Romanian senaattiin. Șoșoacă ei Euroopan parlamentissa liittynyt mihinkään europarlamenttiryhmään.
Kun Euroopan parlamentin puheenjohtajasta oltiin äänestämässä, Șoșoacă teki Facebookiin suoraa lähetystä, jossa hän arvosteli Roberta Metsolaa ja Irene Monteroa todeten: "ei koskaan Ukrainaa, ei koskaan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä, ei koskaan EU-diktatuuria". Hän aiheutti välikohtauksen Strasbourgissa, jossa Euroopan parlamentin oli määrä äänestää Ursula von der Leyenin jatkosta Euroopan komission johdossa. Von der Leyenin linjapuheen jälkeen Șoșoacă alkoi huutaa. Hän keskeytti Valérie Hayerin puheenvuoron ja syytti kuulijoita ihmisten tappamisesta. Hän asetti kasvoilleen kuonokopan ja piteli käsissään pyhän Paraskevan ikonia. Șoșoacă huusi vielä vartijoille, jotka Roberta Metsola oli määrännyt poistamaan Șoșoacăn istunnosta. Jälkikäteen hän syytti Euroopan parlamenttia sananvapauden riistämisestä ja kristittyjen sorrosta.
Șoșoacă on vakuuttanut tuovansa Euroopan parlamenttiin papin, joka siunaa sen ja manaa demonit ulos. Demonit kohtaavat hänen mukaansa sekä Romanian lainsäädäntöelimessä että Euroopan parlamentissa. Șoșoacă kannattaa Ukrainalle myönnetyn aseavun keskeyttämistä. Hänen mukaansa Romanian tiet ovat tuhoutuneet ja romanialaiset köyhtyneet ukrainalaisten auttamisen takia. Häntä on syytetty yhteyksistä Venäjälle. Sanojensa mukaan Șoșoacă ei ymmärrä Venäjään ja Vladimir Putiniin kohdistuvan vastustuksen määrää. Șoșoacă on esittänyt Ukrainalle aluevaatimuksia ja kehottanut romanialaisia osoittamaan mieltään, jotta Volodymyr Zelenskyita ei päästettäisi Romaniaan. Yhdessä suosituimmista Facebook-videoistaan Șoșoacă suuntasi viestin rokotetuille romanialaisille ja syytti näitä menemisestä rokotuspisteisiin kuin "lampaat teuraalle".
Jousimetsästys

Jousimetsästys on tuhansia vuosia vanha metsästysmuoto. Jousella metsästyksestä ja jousiaseen käytöstä kuuluisimmat lienevät Yhdysvalloissa eläneet intiaanit. Intiaaneilla oli aseenaan jäykät primitiivijouset. Jousia käytettiin ennen ruutiaseita niin metsästykseen kuin sotimiseen. Ruutiaseiden syrjäyttäessä jouset tuli pitkä taantumus jousien käytön ja kehityksen suhteen.
Taljajousimetsästystä Äänekoskella
Metsästys jousella on tullut uudestaan metsästyksen harrastajien pariin, koska laji vaatii enemmän taitoja metsästäjältä ruutiaseeseen verrattuna. Myös nykyteknologia on vienyt jousia eteenpäin, ja näin ollen saanut ihmiset taas kiinnostumaan jossain määrin jousistamilloin?.
Jousimetsästys maittain > Suomessa

Suomessa metsästetään primitiivi/itsetehdyillä-, pitkä-, vastakaari- ja taljajousilla. Varsi- eli jalkajousella ei saa Suomessa metsästää.
Jousimetsästykseen Suomessa liittyy rajoituksia, joiden perusteella jousi valitaan metsästykseen. Yleisesti ottaen jousella pitää pystyä osumaan noin 18 metristä riistaeläimen elintärkeisiin elimiin. Myös jousen virittämiseen tarvittavaan voimaan on kiinnitetty huomiota. Metsästysasetuksen 20§:n mukaan jousen jännittämiseen tarvittavan voiman on oltava vähintään 180 newtonia, joka vastaa hieman yli 18 kiloa tai noin 41 naulaa. Nuolen pituus määräytyy ampujan vetopituuden mukaan ja nuolen kärki määräytyy metsästettävän riistan mukaan. Esimerkiksi oravia ammutaan yleensä vasamalla eli tylppäpäisellä nuolella (engl. blunt arrow  > slang. "bluntti") ja metsäkaurista ja muita saaliseläimiä metsästettäessä käytetään vähintään 22 mm halkaisijaltaan olevia leikkaavia teriä.
Metsästyslaki muuttui elokuun alusta 2017 siten, että jousimetsästyksen piiriin tulivat kaikki hirveä pienemmät riistaeläimet. Majavia metsästettäessä pitää kytkeä nuoli siimalla tai muulla vastaavalla keinolla jouseen. Muiden eläinten metsästyksessä ei vastaavia määräyksiä ole, mutta joka tapauksessa osuman on oltava heti tappava. Taulukärjellä ei saa metsästää. Valkohäntäpeuraa ja muun muassa villisikaa jousella metsästävän pitää suorittaa erillinen ammuntakoe. Jousimetsästykseen sovelletaan samoja metsästyslain yleismääräyksiä kuin ruutiaseiden kohdalla, kuten muun muassa varoetäisyyksiä ja aseen kuljettamista ajoneuvoissa.
Kirjallisuutta

Hyytinen, Timo: Suuri Jousikirja.  Arma Fennica Oy, 1990.  ISBN 951-96205-0-8.
Hyytinen, Timo: Jousikirja.  Arma Fennica Oy, 2016.  ISBN 978-952-5687-38-5.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen jousimetsästäjäin liitto.
Perinnejousimetsästäjäin liitto.
Hanna Plattonen: Jousimetsästys kasvattaa suosiotaan. Keski-Suomen viikko 14.8.2008.
OSJM[vanhentunut linkki]
Nuolenkärkiä
Todistus jousiammuntakokeen suorittamisesta
Delaney

Delaney, Delany, on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Dana Delany (s. 1956), yhdysvaltalainen näyttelijä
Jim Delaney (1921–2012), yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti
Kerri Delaney (s. 1974), yhdysvaltalainen koripalloilija
Kim Delaney (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen teinimalli
Mark Delaney (s. 1976), walesilainen jalkapalloilija
Mary Delany (1700–1788), englantilainen taiteilija ja kirjeiden kirjoittaja, naisasianainen
Ronald Delany (s.  1935), irlantilainen  juoksija ja olympiavoittaja
Samuel R. Delany (s. 1942), yhdysvaltalainen tieteiskirjailija ja kirjallisuuskriitikko
Shelagh Delaney (1938–2011), englantilainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja
Thomas Delaney (s. 1991), tanskalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jousilieskapuu

| Jousilieskapuu |
| --- | --- |
 Jousilieskapuu Argentiinassa.
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Bignoniakasvit Bignoniaceae
Tribus::  Tecomeae
Suku::  Lieskapuut Handroanthus
Laji::  impetiginosus
Kaksiosainen nimi
 Handroanthus impetiginosus  (Mart. ex DC.) Mattos 
Synonyymit
 Tabebuia impetiginosa (Mart. ex DC.) Standl.  
Katso myös
   Jousilieskapuu Wikispeciesissä   Jousilieskapuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jousilieskapuu eli jousisoihtupuu (Handroanthus impetiginosus, syn. Tabebuia impetiginosa) on bignoniakasvien (Bignoniaceae) heimoon ja lieskapuiden (Handroanthus) sukuun kuuluva puolittain ainavihanta kasvilaji.
Jousilieskapuu on Paraguayn kansallispuu.
Tuntomerkit

Avoimilla alueilla jousilieskapuu on tavallisesti 8–12 metrin korkuinen, mutta on tiheissä metsissä korkeampi kuin 20–35 metriä. Rungon halkaisija voi olla 60–80 senttimetriä. Kukinnot ovat väriltään vaaleanpunaisia ja niiden "nielu" on valkoinen keltaisilla raidoilla. Jousilieskapuu kukkii suurissa kimpuissa keväällä juuri ennen uuden lehvistön puhkeamista. Nuoret yksilöt eivät välttämättä aina kuki.
Levinneisyys ja elinympäristö

Jousilieskapuuta tavataan Pohjois-Amerikassa Meksikon pohjois- ja eteläosissa. Etelä-Amerikassa se on levinnyt Costa Ricaan, El Salvadoriin, Guatemalaan, Hondurasiin, Nicaraguaan, Panamaan, Ranskan Guyanaan, Surinameen, Venezuelaan, Brasiliaan, Kolumbiaan, Peruun, Argentiinaan ja Paraguayhyn. Jousilieskapuu kasvaa tavallisesti trooppisissa elinympäristöissä suurissa korkeuksissa, mutta sopii myös hyvin subtropiikkiin. Se suosii hyvin kuivaa, hedelmällistä maaperää ja täyttä auringonpaistetta. Jousilieskapuu voi kestää jopa lähes 7 celsiusasteen pakkasta, mutta ei kuitenkaan pakkasia pidemmällä aikavälillä. Etenkin Brasiliassa lajin raskasta, kovaa puuainesta käytetään veistämiseen ja rakentamiseen niin paljon, että kasvin populaatiot ovat heikentyneet merkittävästi.
Käyttö ja terveysvaikutukset

Etelä-Amerikan alkuperäiskansat ovat käyttäneet puuta jo pitkään lääkkeenä, ja se on nykyisin suosittu luontaistuote. Sen kuorissa on lapacholia, joka torjuu grampositiivisia ja gramnegatiivisilta bakteereja, joiden lisääntymisen valmiste estää tukahduttamalla käymisprosessin.
Jousilieskapuun kukinto.
Juan Luis Vives

Juan Luis Vivesin patsas Madridissa.
Juan Luis Vives (6. maaliskuuta 1493 – 6. toukokuuta 1540) oli espanjalainen oppinut.
Vives syntyi Valenciassa. Inkvisitio teloitti suuren osan hänen perhettään salajuutalaisinaselvennä, ja Vives lähti maasta 15-vuotiaana sen jälkeen, kun hänen äitinsä oli kuollut ruttoon. Hän opiskeli Pariisissa ja pääsi professoriksi Leuvenin katoliseen yliopistoon 1519. Hän opetti sen jälkeen myös Oxfordin yliopistossa Englannissa. Hän oli Erasmus Rotterdamilaisen ystävä. Vivesin teokset käsittelevät koulutusta, moraalia sekä sosiaalisia ja psykologisia kysymyksiä.
Vives kuoli Bruggessa vuonna 1540.
Teoksia

Contra Pseudodialecticos
De Disciplinis
De Causis Corruptarum Artium
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Luis Vives Wikimedia Commonsissa
Renessanssifilosofia
Francesco Petrarca
Georgios Gemistos Plethon
Leonardo Bruni
Georgios Trapezuntios
Nicolaus Cusanus
Johannes Bessarion
Lorenzo Valla
Johannes Argyropulos
Marsilio Ficino
Pietro Pomponazzi
Giovanni Pico della Mirandola
Gianfrancesco Pico della Mirandola
Erasmus Rotterdamilainen
Niccolò Machiavelli
Thomas Cajetanus
Nikolaus Kopernikus
Thomas More
Martti Luther
Juan Luis Vives
Paracelsus
Agostino Steuco
Bernardino Telesio
Petrus Ramus
Francesco Patrizi da Cherso
Jacopo Zabarella
Michel de Montaigne
Hieronymus Fabricius
Justus Lipsius
Giordano Bruno
Francisco Suárez
Francisco Sánchez
Cesare Cremonini
Francis Bacon
Galileo Galilei
Tommaso Campanella
Dedzan piirikunta

| Dedzan piirikunta Dedza District |
| --- | --- |
 Koordinaatit: 14.386°S, 34.335°E 
Valtio:  Malawi
Alue:  Keskinen
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Dedza (20 241 as., 2008)
Pinta-ala  ():  3 624,0 km²
Väkiluku (2008)  ():  624 400
 – väestötiheys:  172,0 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  MW-DE
Dedzan piirikunta on yksi Malawin aluejaon 28 piirikunnasta. Piirikunta on osa Malawin Keskistä aluetta ja rajoittuu etelässä Ntcheun piirikuntaan ja Mosambikiin, lännessä ja luoteessa Lilongwen, pohjoisessa Saliman piirikuntaan sekä idässä Malawijärveen ja pieneltä osin Mangochin piirikuntaan.
Piirikunnan sijainti Malawissa.
Piirikunnan pinta-ala on 3 624,0 neliökilometriä. Väkiluku on kehittynyt väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 298 200 as. (1977), 411 800 as. (1987), 486 700 as. (1998), 624 400 as. (2008). Vuoden 2014 väkilukuarvio oli 718 747 as. Piirikunnan keskus on Dedzan kaupunki (20 241 as., 2008).
Aiheesta muualla

Current Members of Parliament (several from the Constituencies of Dedza district) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (parliament.gov.mw)
Malawin alueet ja piirikunnat
| --- | --- |
Pohjoinen alue:    Chitipa | Karonga | Likoma | Mzimba | Nkhata Bay | Rumphi
Keskinen alue:    Dedza | Dowa | Kasungu | Lilongwe | Mchinji | Nkhotakota | Ntcheu | Ntchisi | Salima
Eteläinen alue:    Balaka | Blantyre | Chikwawa | Chiradzulu | Machinga | Mangochi | Mulanje | Mwanza | Neno | Nsanje | Phalombe | Thyolo | Zomba
Joseph Larmor

| Joseph Larmor |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1857 Magheragall, Antrimin kreivikunta, Irlanti
Kuollut: 19. toukokuuta 1942 (84 vuotta) Holywood, Downin kreivikunta, Pohjois-Irlanti
Kansalaisuus:  Irlanti, Britannia
Arvonimi: Sir
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Belfastin yliopisto, Cambridgen yliopiston St John’s College
Väitöstyön ohjaaja:  Edward Routh
Instituutti:  Cambridgen yliopisto
Oppilaat:  Robert Schlapp David Burnett Kwan-ichi Terazawa
Tutkimusalue:  fysiikka, matematiikka
Tunnetut työt:  Larmorin prekessio Larmorin säde Larmorin teoreema Larmorin kaava samanaikaisuuden suhteellisuus
Palkinnot:  Smithin palkinto (1880) Senior Wrangler (1880) Royal Societyn jäsen (1892) Adams Prize (1892) De Morganin mitali (1914) Royal Medal (1915) Copley-mitali (1921)
Joseph Larmor (11. heinäkuuta 1857 – 19. toukokuuta 1942) oli irlantilainen fyysikko, matemaatikko ja Royal Societyn jäsen.  Hän tutki sähköoppia, dynamiikkaa, termodynamiikkaa ja aineen elektroniteoriaa. Hänen huomattavin teoksensa oli vuonna 1900 julkaistu, teoreettista fysiikkaa käsittelevä Aether and Matter (eetteri ja aine).
Julkaisuja

1887, "On the direct applications of first principles in the theory of partial differential equations", Proceedings of the Royal Society.
1891, "On the theory of electrodynamics", Proceedings of the Royal Society.
1892, "On the theory of electrodynamics, as affected by the nature of the mechanical stresses in excited dielectrics", Proceedings of the Royal Society.
1893–1897, "Dynamical Theory of the Electric and Luminiferous Medium", Proceedings of the Royal Society; Philosophical Transactions of the Royal Society. Kolmen tutkielman sarja, joka sisältää Larmorin fysikaalisen teorian maailmankaikkeudesta.
1894, "Least action as the fundamental formulation in dynamics and physics", Proceedings of the London Mathematical Society.
1896, "The influence of a magnetic field on radiation frequency", Proceedings of the Royal Society.
1896, "On the absolute minimum of optical deviation by a prism", Proceedings of the Cambridge Philosophical Society.
1897, A Dynamical Theory of the Electric and Luminiferous Medium, Part III, Relation with Material Media. Philosophical Transactions of the Royal Society A: Physical, Mathematical and Engineering Sciences, 1897.  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
1898, "Note on the complete scheme of electrodynamic equations of a moving material medium, and electrostriction", Proceedings of the Royal Society.
1898, "On the origin of magneto-optic rotation", Proceedings of the Cambridge Philosophical Society.
J. Larmor: Aether and Matter.  (sisältää Lorentz-muunnoksen sivulla 174)  Cambridge University Press, 1900. .
1903, "On the electrodynamic and thermal relations of energy of magnetisation", Proceedings of the Royal Society.
1907, "Aether" teoksessa Encyclopædia Britannica, 11. painos, Lontoo.
1908, "William Thomson, Baron Kelvin of Largs. 1824–1907" (muistokirjoitus). Proceedings of the Royal Society.
1924, "On Editing Newton", Nature.
1927, "Newtonian time essential to astronomy", Nature.
1929, Mathematical and Physical Papers. Cambridge Univ. Press.
1937, (toimittajana), Origins of Clerk Maxwell's Electric Ideas as Described in Familiar Letters to William Thomson. Cambridge Univ. Press.
Larmor toimitti George Stokesin, James Thomsonin ja William Thomsonin (lordi Kelvinin) kootut teokset.
Kirjallisuutta

The Electron Theories of Larmor and Lorentz: A Comparative Study. Historical Studies in the Physical and Biological Sciences, 1994, nro 24.
Warwick, Andrew, "On the Role of the FitzGerald–Lorentz Contraction Hypothesis in the Development of Joseph Larmor's Electronic Theory of Matter". Archive for History of Exact Sciences 43 (1991): 29–91.
Aiheesta muualla

A note on relativity before Einstein. British Journal for the Philosophy of Science, 1986, nro 37.  Artikkelin verkkoversio.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Larmor Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Joseph Larmor
Käännös suomeksi
Dell

| Dell Tehchologies Inc>  |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  NYSE:DELL
ISIN:  US24703L1036
Perustettu:  1984
Perustaja:  Michael Dell
Toimitusjohtaja:  Michael Dell
Kotipaikka:  Round Rock, Texas, Yhdysvallat
Toimiala:  Tietotekniikka ja elektroniikkateollisuus
Tuotteet:  henkilökohtaiset tietokoneet, palvelimet, kämmentietokoneet, ohjelmistot, oheislaitteet
Liikevaihto:  102,3 miljardia dollaria (tilikausi, joka päättyi 3.2.23)
Liikevoitto:  5,771 miljardia dollaria (tilikausi, joka päättyi 3.2.23)
Henkilöstö:  133 000 (02/2023)
Kotisivu:  dell.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dell Technologies (Dell Inc.) on yhdysvaltalainen teknologiayhtiö, joka myy esimerkiksi tietokoneita, näyttöjä, palvelimia, tiedontallennusvälineitä, tiedonsuojausratkaisuja sekä oheislaitteita sekä niihin liittyviä palveluja, kuten turvallisuus- ja pilvipalveluita.
Yhtiö on listattu New Yorkin pörssissä.
Historia > 1984–1999

Michael Dell keskeytti yliopisto-opintonsa ja perusti Dell-Computer Corporationin vuonna 1984. Hänen myi itse kokomiaan tietokoneita suoraan kuluttajille. 1980-luvun loppuun mennessä yhtiön liikevaihto oli kasvanut satoihin miljooniin dollareihin.
Vuonna 1992 yhtiön liikevaihto oli kaksi miljardia dollaria. Kesällä 1996 yhtiö alkoi myydä tuotteitaan internetissä.
Historia > 2000–2009

Vuonna 2001 tietokoneita valmistava Dell Computer harkitsi ostavansa esimerkiksi tallennusjärjestelmiä, palvelimia ja palveluita myyvien yritysten ostamista. Siihen mennessä se oli ostanut vasta yhden yrityksen, ConvergeNet Technologies Inc:in.
Heinäkuussa 2004 Dell Corporation -yhtiön toimitusjohtajana aloitti Kevin Rollins. Michael Dell jatkoi yrityksessä ja keskittyi asiakastapaamisten lisäksi teknologiatrendien havainnointiin.
Vuonna 2006 Dell oli Fortune 500 -listan mukaan 28. suurin yhdysvaltalainen yritys liikevaihtonsa mukaan. Fortune-lehti sijoitti Dellin kahdeksanneksi sen vuosittaisessa listassa Yhdysvaltain arvostetuimmista yhtiöistä.
Michael Dell palasi toimitusjohtajaksi vuonna 2007.
Vuonna 2009 tietokoneisiin siihen asti keskittynyt Dell alkoi myydä myös kännyköitä.
Historia > 2010–

Vuonna 2010 Dell osti 3Par-yhtiön, joka oli keskittynyt tallennuslaitteiden ja -ohjelmistojen valmistamiseen. Seuraavana vuonna ostovuorossa oli verkkolaitevalmistaja Force 10 Networksin.
Vuonna 2012 Dellillä oli 100 000 työntekijää ja se oli maailman kolmanneksi suurin teknologiayhtiö. Heinäkuussa 2012 se kertoi ostavansa ohjelmistoyhtiö Quest Softwaren.
Helmikuussa 2013 yrityksen pääomistaja Michael Dell veti yhtiön pois pörssistä muun muassa Microsoftin avustuksella. Yhtiö oli maailman kolmanneksi suurin tietokonevalmistaja.
Syksyllä 2015 Dell teki EMC Corporationista ostotarjouksen, jonka EMC hyväksyi. Kauppa saatiin päätökseen syyskuussa 2016. Uuteen yritysryppääseen kuuluivat Dell, Dell EMC, Pivotal, RSA, SecureWorks, Boomi, VirtuStream ja VMWare. Dell Technologies kertoi, että sen asiakaskuntaan kuuluu 98 prosenttia Fortune 500 -listan yrityksistä. Kaupan myötä Dell sai suuren osuuden myös pilviyhtiö VMWaresta. 59 miljarin euron arvoinen kauppa oli yksi teknologia-alan suurimpia.
Sittemmin Dell ja EMC fuusioituivat. Uudella yhtiöllä oli 145 000 työntekijää.
Keväällä 2016 Dell myi it-palveluyksikkönsä japanilaiselle NTT Data -yhtiölle. Seuraavana vuonna päivitti IOT-strategiansa. Uudessa hajautetussa mallissa tekoäly ja koneoppiminen yhdistettiin IOT-infrastruktuuriin, minkä avulla voitaisiin luoda älykkäämpiä järjestelmiä.
Tammikuussa 2018 CNBC uutisoi Dellin aikeista myydä itsensä VMWarelle, josta Dell omisti 80 prosenttia. Kaupan myötä se olisi päässyt takaisin pörssiin ilman virallista listautumista. Paluu pörssiyhtiöksi tapahtui heinäkuussa siten, että Dell osti osakkeenomistajilta loput VMWaren osakkeet.
Vuonna 2022 siruyhtiö Broadcom osti VMWaren.
Organisaatio

Yhtiön päämaja sijaitsee Round Rockin kaupungissa, Texasin osavaltiossa.
Vuonna 2023 yhtiöllä oli 133 000 työntekijää noin 180 toimipisteessä sekä yli 20 tehdasta, joista se omisti itse yhdeksän. Yhtiöllä oli noin 725 jakelu- ja logistiikkakeskusta sekä 240 000 kumppania eli "kanavapartneria".
Dell Technologies -konsernin yhtiöitä ovat Dell, Dell-EMC, Pivotal, RSA, SecureWorks ja VirtuStream.
Kesällä 2020 Dell asetti tavoitteekseen nostaa naisten osuus työntekijöistä 31 prosentista 50 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä. Esihenkilöiden joukossa tavoite oli nostaa osuutta 24 prosentista 40 prosenttiin.
Organisaatio > Dell Suomessa

Vuonna 2021 yhtiöllä oli Suomessa 150 työntekijää. 
Syyskuusta 2022 lähtien Dell Technologies Suomen toimitusjohtajana on toiminut Riikka Salminen. Dellin pääkonttori sijaitsee Espoon Keilarannassa.
Suomessa Dell myy tuotteitaan ja ratkaisujaan suoraan ja laajan kanavaverkoston kautta.