stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arktos Group

| Arktos Group |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2004
Toimitusjohtaja:  Juhani Kukkonen[lähde? ]
Kotipaikka:  Mikkeli
Toimiala:  koneenrakennus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arktos Group on suomalainen mekaanisen metsäteollisuuden konepaja- ja puunjalostusyhtiö.
Yhtiö liiketoiminta käsittää Porin liimapuutehtaan, konepajan Mikkelissä ja Kemijärvellä sekä Kemijärven saha- ja liimapuutuotannon. Tammikuun lopussa 2012 yhtiö ajautui yrityssaneeraukseen. Tammikuussa 2013 Arktos Group hakeutui konkurssiin.
Arktos Groupia edelsi liiketoimintaa nimellä Anaika Group. Anaikaan liittyvää liiketoimintaa on ollut Anaika Timber (nykyisin Anaika Components LTD Oy) nimen alla vuodesta 1993. Japaniin on toimitettu puutuotteita vuodesta 1995 alkaen. Yrityksen omistavat Juhani Kukkonen, Jaakko Kilpeläinen ja Hannu Jaatinen tasaosuuksin. Kukkonen ja Jaatinen lähtivät Anaika Timberistä ja perustivat Anaika Groupin vuonna 2004. [lähde? ]
Vuonna 2008 Anaika Group vaihtoi nimensä Arktos Groupiksi. Taustalla oli aiemmin tehdyn sopimuksen rikkontuminen, kun yritys ilmoitti perustavansa lakkautetun Kemijärven sellutehtaan tiloihin liimapalkkitehtaan. Vanha nimi aiheutti sekaannuksia Suomessa Anaika Components LTD Oy:n kanssa ja yhtiö ei saanut markkinoida Anaika-nimisiä puutuotteita maailmalle.
Kemijärven sellutehdas

Anaika Groupin odotettiin perustavan 80 työntekijän liimapalkkitehtaan Kemijärvelle, missä Stora Enso lakkautti Kemijärven sellutehtaan huhtikuun 2008 lopussa. Liimapalkkitehdas tuli lakkautetun selluloosatehtaan tiloihin. Stora Enso ja valtion erityisrahoitusyhtiö Finnvera tukivat molemmat hanketta 11 miljoonalla eurolla.
Anaika Group ilmoitti 29. tammikuuta 2008 tekevänsä rikosilmoituksen Kemijärven selluloosatehtaalla kiertävää häväistyskirjettä koskien. Stora Enso varoitti häväistyskirjeestä henkilökuntaansa.
Puupelletti

Anaika Group rekisteröi 25. lokakuuta 2007 toiminimen Anaika Pellets mahdollista polttopuupellettien valmistusta varten. Anaika Group rekisteröi myös samalla 11 muuta toiminimeä, kuten Anaika Composite, Anaika Talo ja Anaika House.
Antoni van Leeuwenhoek

| Antoni van Leeuwenhoek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1632 Delft, Yhdistyneet Alankomaat
Kuollut: 26. elokuuta 1723 (90 vuotta) Delft, Yhdistyneet Alankomaat
Kansalaisuus:   Alankomaat
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Mikrobiologia, optiikka
Tunnetut työt:  Mikroskoopin keksiminen Leeuwenhoekin tauti
Palkinnot:  2766 Leeuwenhoek (asteroidi)
 Nimikirjoitus
Antoni Philips van Leeuwenhoek ( ˈɑntoːni vɑn ˈleːuə(n)ˌɦuk (ohje); 24. lokakuuta 1632 Delft – 26. elokuuta 1723 Delft) oli hollantilainen kauppias ja tieteilijä. Hänet tunnetaan saavutuksistaan solubiologian perustamiseksi. Itse valmistamallaan mikroskoopilla hän havaitsi lihassyyt, bakteereita ja veren virtauksen kapillaarisuonissa. Leeuwenhoek löysi suolistossa elävän Giardia-alkueläimen tutkittuaan mikroskoopin avulla ripuliaan. Hän oli ensimmäisiä, joka teki havaintoja prototsooeista ja bakteereista. Häntä kutsutaan bakteriologian isäksi.
Leeuwenhoek hioi elämänsä aikana noin 500 linssiä ja valmisti myös erilaisia mikroskooppeja lähes 400 kappaletta, joista vain yhdeksän on säilynyt. Säilyneet mikroskoopit pystyvät suurentamaan kohteen lähes 250-kertaiseksi. Leeuwenhoek käytti mikroskoopeissaan hopeaa ja kuparia, ja käytetyt linssit olivat käsin hiottuja. On kuitenkin epäilty, että Leeuwenhoek valmisti myös mikroskooppeja, jotka kykenivät suurentamaan kohteen 500-kertaiseksi. Vaikka Leeuwenhoekia pidetään vain harrastelijana ja amatöörinä, hänen tekemänsä tutkimukset ovat olleet erityisen laadukkaita.
Elämä > Nuoruusvuodet

Leeuwenhoek syntyi 24. lokakuuta 1632 Delftissä, Alankomaissa. Hänen syntymänimensä oli Thonis Philipszoon, mutta hän allekirjoitti kirjoittamansa kirjeet nimellä Antoni van Leeuwenhoek. Hän otti mahdollisesti sukunimen Leeuwenhoek, koska asui rakennuksessa, joka sijaitsi lähellä Leijonan portti -nimistä paikkaa, jonka hänen isänsä myös omisti. Leeuwenhoekin isä Philips Thoniszoon oli ammatiltaan korien valmistaja ja hänen äitinsä Margriet Jacobsdochter van den Berch oli olutta valmistavasta suvusta. Hänen nuoruusvuosistaan ei tiedetä paljoakaan, selvää kuitenkin on se, ettei Leeuwenhoek saanut tieteellistä koulutusta. Leeuwenhoekin isä kuoli poikansa ollessa vain nelivuotias. Poika laitettiin kouluun Warmondin kylään, joka sijaitsi lähellä Leideniä. Myöhemmin hän asui pienessä Benthuizenin kylässä setänsä luona, joka opetti Leeuwenhoekille matematiikan ja fysiikan perusteet. Setänsä kuoleman jälkeen vuonna 1648 Leeuwenhoek muutti Amsterdamiin, missä hän pääsi pellavakauppiaan oppiin. Amsterdamissa Leeuwenhoek joutui käyttämään paljon suurennuslasia, jolla tarkkailtiin kankaiden laadukkuutta.
Elämä > Aikuisikä

20-vuotiaana Leeuwenhoek palasi takaisin synnyinkaupunkiinsa. Kaksi vuotta myöhemmin hän osti oman talon, perusti lähelle kaupan ja aloitti kankaanmyynnin sekä vaatturoinnin. Samassa talossa Leeuwenhoek eli koko elämänsä. Leeuwenhoek nai 29. heinäkuuta vuonna 1654 englantilaisen silkkikauppiaan Elias de Meyn tyttären, Barbara de Meyn. Perheeseen syntyneistä viidestä lapsesta vain heidän tyttärensä Maria säilyi hengissä aikuisikään asti.
Leeuwenhoekin maineen noustessa hän sai vuonna 1660 paikan Delftin kaupungin raatimiesten palvelijana. Näin Leeuwenhoekin tulot oli turvattu sekä hänellä oli tarpeeksi aikaa viettää harrastuksensa, linssien hionnan ja pienien kohteiden tutkimisen, parissa. Vuonna 1666 Leeuwenhoek sai paikan Delftin kaupungin šeriffienselvennä kamariherrana.
Samana vuonna Leeuwenhoekin vaimo kuoli sekä hän teki yhden hänen koko elämänsä kahdesta ulkomaan matkastaan Kentin kreivikunnan kalkkikaivoksille. Toisen ulkomaan matkansa hän teki vuonna 1698 Antwerpeniin tavatakseen jesuiitta Daniel Papenbroekin. Matkalla takaisin Delftiin vuonna 1699 Leeuwenhoek nimitettiin Alankomaiden tuomioistuimen tarkastajaksi.
Leeuwenhoek meni uudelleen naimisiin 25. tammikuuta 1671 Cornelia Swalmiuksen kanssa. Swalmius oli Valkenburgissa vaikuttaneen kalvinisti Johannes Swalmiuksen tytär. Cornelia kuitenkin kuoli vuonna 1694, ja suhteeseen syntynyt yksi lapsi kuoli jo varhain. Juuri Swalmiuksen, joka oli hyvin koulutettu, arvioidaan antaneen Leeuwenhoekille alkusysäyksen hänen tieteellisille ansioillensa. Leeuwenhoek palveli luottamusmiehenä vuonna 1676 jo edesmenneen kuuluisan pankkiirin ja taiteilijan Johannes Vermeerin kiinteistössä. Vermeer oli syntynyt samana vuonna kuin Leeuwenhoek ja hänen uskotaan kuuluneen Leeuwenhoekin ystäviin. Vuonna 1677 Leeuwenhoek sai viran Delftin kaupunginjohtajana, ja kaksi vuotta myöhemmin matemaattisten ansioidensa avulla hänestä tuli kaupungin ”viinien ja liköörien valvoja”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leeuwenhoekin elämäkerta NNDB.com:ssa
Elämäkerta Kalifornian yliopiston paleontologisen museon sivuilla
Elämäkerta WhoNamedIt.com:ssa
Antoni van Leeuwenhoekia esittelevä kyltti Delftissä
Archie Robertson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Archie Robertson |  Archie Robertson |  Archie Robertson |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | 3 mailin joukkuejuoksu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | 3 200 m estejuoksu |  |
Arthur James ”Archie” Robertson (19. huhtikuuta 1879 Harthill – 18. huhtikuuta 1957 Peterborough) oli brittiläinen yleisurheilija ja olympiavoittaja, joka kilpaili kestävyys- ja estejuoksussa. Hänen seuransa oli birminghamilainen Birchfield Harriers.
Robertsonin isä John oli tohtori, joka ansioitui myös golfissa. Archie opiskeli Kelvinside Academyssä Glasgow'ssa ennen kuin meni 14-vuotiaana King's Schooliin Peterboroughiin. Hän oli molemmissa kouluissa erinomainen urheilija, ja King's Schoolissa hän teki vuosia kestäneen mailin juoksun ennätystuloksen. Robertson keskittyi koulujensa päättyessä pyöräilyyn ja aloitti yleisurheiluun panostamisen vasta 25-vuotiaana. Taustalla oli pyöräilystä aiheutunut vamma.
Robertson oli Peterborough AC:n riveissä viides AAA:n mestaruuskilpailuissa ennen kuin vaihtoi Birchfield Harriersiin kauden lopussa. Seuraavana vuonna hän osallistui kisoissa neljään eri lajiin saaden parhaan sijoituksensa estejuoksusta, jossa hän oli toinen. Robertson ansaitsi heinäkuussa 1908 paikan saman vuoden olympialaisiin olemalla toinen AAA:n neljän mailin kisassa. Saman vuoden maaliskuussa hän oli voittanut maastojuoksussa mestaruuksia Englannissa ja kansainvälisellä tasolla.
Robertson oli olympiakisoissa voittamassa kultaa kolmen mailin joukkuejuoksusta, jossa hän sijoittui itse toiseksi. Hän myös sai 3 200 metrin estejuoksusta hopeamitalin ja sijoittui viiden mailin matkalla viidenneksi. Robertson voitti kyseisenä vuonna maastojuoksussa maailmanmestaruuden. Hän päätti olympiakauden Skandinavian-kiertueella ja muun muassa teki 5 000 metrillä uuden maailmanennätyksen 15.01,2. Seuraavana päivänä Robertson jäi vain 228 jaardin päähän tunnin juoksun maailmanennätystuloksesta. Hän juoksi vuonna 1908 Skotlannin-ennätyksiä, joista kolmen mailin tulos 14.27,2 kesti vuoteen 1949 saakka ja neljän mailin aika 19.45,2 pysyi voimassa 45 vuotta. Kauden aikana Robertsonin kilpailukalenteri oli niin tiivis, että välillä hän pystyi vaivoin kävelemään nilkka- ja jalkateräkivun takia.
Kaudella 1909 Robertson oli toinen AAA:n kisoissa sekä puolellatoista että neljällä maililla. Hän juoksi viimeisessä kisassaan vain sekunnin päähän puolentoista mailin Britannian-ennätyksestä. Robertson palasi vuotta kestäneen juoksu-uransa jälkeen taas pyöräilyn pariin. Myös Archien veljet olivat tunnettuja pyöräilijöitä, ja heistä David kilpaili olympialaisissa saakka. Archiella oli vuosien ajan urheilukauppa Peterborough'ssa, ja kauppa siirtyi myöhemmin hänen poikansa haltuun. Robertson vaikutti myös Peterborough Town FC -jalkapallojoukkueessa johtoportaassa pelattuaan seurassa aiemmin uransa aikana.
Robertson hyväksyttiin Skotlannin urheilun kunniagalleriaan vuonna 2004.
Henkilökohtaiset ennätykset

| --- | --- |
 Maili: 4.23,4 (1909)  3 mailia: 14.27,2 (1908)  5 000 m: 15.01,2 (1908)  4 mailia: 19.45,2 (1908) :  6 mailia: 30.26,0 (1908)  10 000 m: 31.30,4 (1908)  Tunnin juoksu: 18 479 m
Ari Huumonen

Ari Mauri Juhani Huumonen (5. maaliskuuta 1956 Hämeenlinna – 20. toukokuuta 2013 Hämeenlinna) oli suomalainen kiekonheittäjä. Seuratasolla Huumonen edusti Hämeenlinnan Tarmoa. Hänen valmentajaan toimi muun muassa Jorma Rinne.
Huumonen voitti urallaan kolme kiekonheiton Suomen mestaruutta: Porissa 1983 (tuloksella 61,68), Lahdessa 1985 (57,22) ja Kuopiossa 1987 (58,76). Tämän lisäksi hän oli neljästi hopealla (1979, 1980, 1981 ja 1982) sekä kerran pronssilla (1988). Huumonen sijoittui Helsingin MM-kisoissa 1983 neljänneksi heitettyään uransa ennätyksen 65,44.
Huumonen lopetti uransa vuoden 1988 Kalevan kisoihin. Urheilu-uransa jälkeen hän työskenteli Hämeenlinnan kaupungilla kentänhoitajana.
Aiheesta muualla

Ari Huumonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto

| --- | --- |
 
Rooli:  Komission pääosasto
Perustettu:  1968
Virkakunta
Komissaari:  Elisa Ferreira
Pääjohtaja:  Themis Christophidou
Hallinto
Henkilöstö:  700
Sijainti:  Euroopan komissio 1049 Bryssel Belgia
Verkkosivusto
 Pääosaston sivut
n k 
Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto (DG-REGIO) on Euroopan komission pääosasto, joka laatii ja toteuttaa komission toimintapolitiikkaa aluekehityksen tehtäväalueella. Pääosaston toiminnan tavoitteena on kehittää Euroopan unionia siten, että talouden ja ihmisten elämänlaatua voidaan parantaa pysyvästi asuinpaikasta riippumatta.
Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosastolla työskentelee noin 700 virkamiestä. Virkakunnan tehtävänä on tuottaa asiantuntemusta erityisesti kasvua ja työpaikkoja tuottavien investointien luomiseen ja kohdentamiseen. Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto pyrkii tuottamaan alueellista tietoa komission päätöksentekoa varten. Pääosasto arvioi tarpeita, rahoittaa investointeja ja arvioi tuloksia Euroopan unionin näkökulmasta pitkällä aikavälillä yhdessä jäsenvaltioiden, alueiden ja sidosryhmien kanssa.
Hallinto ja johto

Pääosaston poliittisena johtajana toimii Von der Leyenin komission koheesio- ja uudistusasioista vastaava komissaari Elisa Ferreira. Pääosaston pääjohtajana toimii kyproslainen Themis Christophidou.
Pääosasto jakautuu seitsemään alaosastoon, jotka jakautuvat pääjohtajan ja varapääjohtajan johdettaviksi.
Pääjohtajan alaisuudessa toimivat seuraavat kolme alaosastoa:
Budjetti, viestintä ja yleishallinto
Politiikka
Tilintarkastus
Varapääjohtajan alaisuudessa toimivat seuraavat neljä alaosastoa
Euroopan aluellinen yhteistyö, Makroalueet ja Interreg
Hallintovalmiuksen kehittäminen
Viimeistely ja pääprojektit
Älykäs ja kestävä kasvu
Instrumentit ja rahastot

Euroopan aluekehitysrahasto
Rakennerahasto
Laajentumista valmistelevan rakenteellisen tuen väline
Euroopan solidaarisuusrahasto
Pääosaston johtajat > Komissaarit

2019–2024: Elisa Ferreira
Pääosaston johtajat > Pääjohtajat

2023– Themis Christophidou
2023: Normunds Popens
2016–2023: Marc Lemaître
2012–2015: Walter Deffaa
2007–2012: Dirk Ahner
Pääosaston johtajat > Varapääjohtajat

2011–2023: Normunds Popens
Ammunta Euroopan kisoissa 2019

Euroopan kisojen 2019 ammunta kilpailtiin 22. – 28. kesäkuuta 2019. Kivääri- ja pistooliammunnat kilpailtiin Shooting Centressä ja haulikkoammunnat Sporting Clubilla Minskissä. Kivääri- ja pistoolikilpailuja oli yhteensä 13 ja haulikkokilpailuja kuusi. Menestynein maa oli Venäjä, joka voitti kuusi kultaa ja yhteensä 11 mitalia.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Kilpailu | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 10 m ilmakivääri |  Sergey Richter |  Sergey Kamenskiy |  Filip Nepejchal |
| 50 m kiväärin asentokilpailu |  Sergey Kamenskiy |  Yury Shcherbatsevich |  István Péni |
| 10 m ilmapistooli |  Artem Chernousov |  Oleh Omelchuk |  Lauris Strautmanis |
| 25 m olympiapistooli |  Oliver Geis |  Jean Quiquampoix |  Clément Bessaguet |
| Trap |  David Kostelecký |  Valerio Grazini |  Aaron Heading |
| Skeet |  Stefan Nilsson |  Tomáš Nýdrle |  Gabriele Rossetti |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Kilpailu | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 10 m ilmakivääri |  Laura Georgeta Coman |  Nina Christen |  Nikola Mazurová |
| 50 m kiväärin asentokilpailu |  Yulia Zykova |  Nikola Mazurová |  Polina Khorosheva |
| 10 m ilmapistooli |  Zorana Arunović |  Anna Korakaki |  Antoaneta Boneva |
| 25 m pistooli |  Anna Korakaki |  Heidi Diethelm Gerber |  Antoaneta Boneva |
| Trap |  Silvana Stanco |  Jessica Rossi |  Fátima Gálvez |
| Skeet |  Diana Bacosi |  Lucie Anastassiou |  Chiara Cainero |
Mitalistit > Sekajoukkue

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Kilpailu | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 10 m ilmakivääri |  Venäjä   Sergey Kamenskiy   Yulia Karimova |  Venäjä   Vladimir Maslennikov   Anastasia Galashina |  Tšekki   Filip Nepejchal   Aneta Brabcová |
| 50 m kiväärin asentokilpailu |  Sveitsi   Jan Lochbihler   Nina Christen |  Itävalta   Bernhard Pickl   Franziska Peer |  Venäjä   Kirill Grigoryan   Polina Khorosheva |
| 10 m ilmapistooli |  Venäjä   Artem Chernousov   Vitalina Batsaraškina |  Serbia   Damir Mikec   Zorana Arunović |  Saksa   Christian Reitz   Sandra Reitz |
| 25 m pistooli |  Saksa   Oliver Geis   Doreen Vennekamp |  Saksa   Christian Reitz   Monika Karsch |  Ukraina   Olena Kostevych   Pavlo Korostylov |
| 50 m pistooli |  Venäjä   Artem Chernousov   Margarita Lomova |  Latvia   Lauris Strautmanis   Agate Rašmane |  Georgia   Tsotne Machavariani   Nino Salukvadze |
| Trap |  Espanja   Antonio Bailón   Fátima Gálvez |  Italia   Giovanni Pellielo   Jessica Rossi |  Venäjä   Alexey Alipov   Daria Semianova |
| Skeet |  Italia   Gabriele Rossetti   Chiara Cainero |  Italia   Riccardo Filippelli   Diana Bacosi |  Tšekki   Jakub Tomeček   Barbora Šumová |
Antoni Tàpies

Antoni Tàpies 2008.
Antoni Tàpies i Puig (13. joulukuuta 1923 Barcelona, Katalonia, Espanja – 6. helmikuuta 2012 Barcelona) oli espanjalainen taidemaalari.
Tàpiesia on sanottu 1900-luvun viimeiseksi suureksi taiteilijaksi. Hänen nimeään kantavan museon Barcelonassa on perustanut nykytaidetta tukeva säätiö, jonka Tapies perusti 1980-luvulla.
Uran alku

Tàpies harrasti jo varhain piirtämistä ja maalaamista; hän keskeytti lopulta oikeustieteen opintonsa omistautuakseen kuvataiteelle. Hän kuului toisen maailmansodan jälkeen nousseeseen niin sanottuun Dau-al-Set-taiteilijaliikkeeseen ja sai alun alkaen vahvoja vaikutteita surrealisteilta. Vuonna 1953 hän alkoi kuitenkin irrottautui surrealismista tuottaakseen teoksia, jotka kuvasivat hänen mieltään vaivaavia asioita.
Teosten tyyli ja symboliikka

Tàpiesin tyyli kehittyi pian abstraktin ekspressionismin suuntaan, johon hän sai vaikutteita Italian Arte povera -liikkeen töistä. Hän oli vakiinnuttanut kansainvälisesti merkittävän asemansa 1950-luvun loppuun mennessä. Hän on myöhemmässä tuotannossaan ammentanut vaikutteita useista kuvataidesuuntauksista, 1970-luvulta alkaen myös poptaiteesta.
Tàpiesilla oli lähes pakkomielteinen tarve kuvata muureja ja seiniä. Niissä hän kuvasi lapsuutensa ja sotien aikaisia Barcelonan talojen seiniä. Ne muistuttivat hänelle Espanjan sisällissodan marttyyreistä ja epäinhimillisistä tuomioista, jotka olivat lapselle käsittämättömiä. Samaan aikaan hän sairastui ja alkoi toipumisaikanaan piirtää ja maalata hakeakseen vastauksia mieltään askarruttaviin kysymyksiin. Samalla hän luki filosofisia teoksia. Aikuisena hänen seinäaiheiset työnsä kehittyivät reliefimäisiksi, kerroksittain maalilla sivellyiksi pinnoiksi, joissa oli graffitien kaltaisia kirjaimia, hankausjälkiä ja kangaspaloja. Lopulta hän alkoi tehdä kolmiulotteisia teoksia, joiden ainekset olivat kokonaan hylkytavaraa. Usein niillä on moraalinen, nuhdesaarnan tapainen sisältö.
Creu 31, Gironassa
Katalonian paviljonki Sevillan maailmanäyttelyssä 1992
Calcetín, Tàpies-museossa
Homenatge a Picasso, Barcelonassa
Huomionosoitukset

Tàpies sai vuonna 1981 Wolf-palkinnon. Barcelonassa sijaitsee hänelle omistettu Fundació Antoni Tàpies -museo.
Aiheesta muualla

Antoni Tàpies Kansallisgallerian kokoelmissa
Antoni Tàpiesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Antoni Tàpies -säätiö ja museo Barcelonassa.
André Hofschneider

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. kesäkuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Itä-Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: -
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1994 |  Union Berlin | 126 | (11) |
| 1994–1997 |  Hansa Rostock | 58 | (3) |
| 1997–1998 |  TSV 1860 München | 12 | (0) |
| 1998–2002 |  Arminia Bielefeld | 79 | (1) |
| 2002–2004 |  FC Augsburg | 28 | (0) |
| 2004–2005 |  FC Affing |  |  |
| 2006 |  DJK Augsburg |  |  |
Maajoukkue
|  |  DDR U21 | 9 | (0) |
Valmennusura
2007–2016:  Union Berlin  (apuv.)
2016:  Union Berlin
2017:  Union Berlin U19
2017–2018:  Union Berlin
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
André Hofschneider (s. 10. kesäkuuta 1970 Itä-Berliini) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimii tällä hetkellä Union Berlinin juniorivalmennuskeskuksen päävalmentajana.
Ura

Hofschneider aloitti pelaajauransa Union Berlinin joukkueessa debytoiden DDR-Oberligassa kaudella 1988/89. Hofschneider edusti seuraa debyyttikaudellaan pääsarjatasolla, mutta joukkue putosi kauden jälkeen liigasta ja yhdistyneen Saksan sarjajärjestelmässä Union putosi Oberliga Nordostiin, jossa Hofschneider pelasi vuoteen 1994 saakka. Hän siirtyi samana vuonna FC Hansa Rostockiin, jossa juhli 2. Bundesliigan mestaruutta ja edusti voitokkaan kauden 1994/95 jälkeen seuraa kaksi kautta myös Bundesliigassa.[lähde? ]
Kauden 1997/98 Hofschneider pelasi TSV 1860 Münchenissä, jossa peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi. Hän siirtyi kauden jälkeen DSC Arminia Bielefeldiin, jossa pelasi neljä kautta. Ura jatkui vielä FC Augsburgissa sekä alempien sarjatasojen FC Affingissa ja DJK Augsburg-Lechhausenissa, kunnes hän vuonna 2006 lopetti aktiiviuransa.
Pelaajauransa jälkeen Hofschneider palasi Union Berlinin palvelukseen. Hofschneider työskenteli Uwe Neuhausin, Norbert Düwelin ja Sascha Lewandowskin apuvalmentajana, kun seura nousi Regionalligasta aina 2. Bundesliigaan saakka. Helmikuussa 2016 hän korvasi sairauslomalle jääneen Lewandowskin seuran päävalmentajana. Seura sijoittui Hofschneiderin alaisuudessa kauden 2015/16 päätteeksi 2. Bundesliigassa kuudenneksi, mikä oli seuran historian paras tulos jälleenyhdistyneen Saksan aikana. Kauden Hofschneider siirtyi sivuun tehtävästään suorittamaan vaadittavaa valmentajan tutkintoa. Maaliskuussa 2017 hän suoritti UEFA:n ammattivalmentajan lisenssin.
Heinäkuussa 2017 Hofschneider palasi Union Berlinin palvelukseen U19-joukkueen päävalmentajaksi. Joulukuussa 2017 hän nousi edustusjoukkueen päävalmentajaksi Jens Kellerin saatua potkut. Hofschneiderin johdolla Union Berlin jäi 2. Bundesliigan keskikastiin kahdeksanneksi. Kauden 2017/18 jälkeen seurajohto erotti Hofschneiderin ja korvasi hänet Urs Fischerillä.
Syyskuussa 2018 Hofschneiderista tuli Union Berlinin juniorivalmennuskeskuksen päävalmentaja.
Antonia (nimi)

| Antonia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  17. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Antoine, Antoinette
Nimen alkuperä:  Antonius
Infobox OKNimi-testi OK: 
Antonia on naisen etunimi, latinalaisen Antonius-nimen tai sen lyhentymän Antonin naispuolinen vastine.
Suomessa Antonia-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 941 naista. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Antonian nimipäivä on 17. tammikuuta, joka on myös Antonin nimi­päivä sekä suomen- että ruotsin­kielisessä kalenterissa.
Tunnettuja Antonioita > Antiikin henkilöitä

Antonia Hybrida, Marcus Antoniuksen toinen vaimo
Antonia Major, Antonia vanhempi, Marcus Antoniuksen tytär
Antonia Minor, Marcus Antoniuksen tytär, keisari Claudiuksen äiti
Claudia Antonia, keisari Claudiuksen tytär
Tunnettuja Antonioita > Nykyajan henkilöitä

Antonia Christina Basilotta, Toni Basil (s. 1943), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä, koreografi ja tanssija
Antonia Brico (1902–1989), alankomaalais-yhdysvaltalainen kapellimestari ja pianisti
Antonia Collette, Toni Collette (s. 1972), australialainen näyttelijä ja laulaja
Antonia Susan Duffy, A. S. Byatt (1936–2023), yhdysvaltalainen kirjailija ja runoilija
Antonia Fahberg (1928–2016), itävaltalainen oopperalaulaja
Antonia Fraser (s. 1932), brittiläinen kirjailija
Antonia Gerena Rivera (1900–2015), puertoricolainen yksi maailman vanhimmiksi eläneistä henkilöistä
Antonia Gröndahl (s. 1995), suomalainen maantiepyöräilijä
Antonia Göransson (s. 1990), ruotsalainen jalkapalloilija
Antonia Haga (s. 1989), suomalainen pyöräsuunnistaja
Antonia Cäcilia Holfelder (s. 1971), saksalainen näyttelijä
Antonia Iacobescu (s. 1989), romanialainen laulaja, esiintyjä ja malli
Antonia Johnson (s. 1943), ruotsalainen yritysjohtaja ja miljardööri
Antonia Lottner (s. 1996), saksalainen tennispelaaja
Antonia Prebble (s. 1984), uusiseelantilainen näyttelijä
Antonia Ringbom (s. 1946), suomenruotsalainen animaatiotaiteilija, kirjailija, ohjaaja ja tuottaja
Antonia Terzi (1971–2021), italialainen Formula 1 -talli-insinööri
Kuvitteellisia Antonioita

Antonia, Marleen Gorrisin elokuvassa Antonian maailma
Antonia Dreykov, Marvel Cinematic Universumin naispuolinen versio Urakoitsijasta
Antonia Monetti, Argent, supersankaritar DC Comicsin sarjakuvissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonia (nimi) Wikimedia Commonsissa