stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lämpötila

Proteiinin alfa-kierteen lämpövärähtelyn voimakkuus kasvaa lämpötilan noustessa.
Talvipakkanen mitattuna celsiusasteikolla.
Lämpötila on suure, joka kuvaa sitä kuinka kylmä tai lämmin kohde on. Kun kaksi esinettä tuodaan kosketukseen toistensa kanssa, niiden välinen lämpötilaero määrittää sen mihin suuntaan lämpö virtaa kappaleiden välillä.
Lämpötila on makroskooppinen termodynaaminen suure — se voidaan määritellä vain suurelle atomijoukolle, muttei yksittäisille atomeille. Molekyylitasolla lämpötila vastaa aineen rakenneosasten keskimääräistä liike- ja värähtelyenergiaa, jota kutsutaan lämpöliikkeeksi. Mitä nopeammin atomit liikkuvat tai värähtelevät, sitä enemmän niillä on lämpöenergiaa ja sitä korkeampi niiden keskimääräinen lämpötila on. Kun kaksi esinettä koskettaa toisiaan, kuumemman esineen värähtelevät atomit vuorovaikuttavat kylmemmän esineen atomien kanssa ja liike- ja värähtelyenergiaa siirtyy kosketuspinnan yli toiseen esineeseen niin, että kuumempi esine jäähtyy ja kylmempi esine lämpenee. Kun energiaa ei enää siirry esineiden välillä, ne ovat samassa lämpötilassa.
Lämpötila mitataan lämpömittarin avulla. Yleinen lämpömittarityyppi on nestelämpömittari, joka perustuu mittarin sisällä olevan nesteen lämpölaajenemiseen. Ihminen puolestaan aistii lämpötilan iholla olevan lämpöaistin avulla. Tätä varten ihossa on kahdenlaisia hermopäätteitä; toiset aktivoituvat alle 37 °C lämpötilassa, toiset kun lämpötila on 37 °C tai enemmän.
Arkielämän lämpötilat ilmoitetaan suomessa yleensä celsiusasteissa. Celsiusasteikon referenssipisteet ovat veden sulamis- ja kiehumispiste, joille on annettu arvot 0 °C ja 100 °C. Tieteessä puolestaan käytetään kelvineissä mitattavaa termodynaamista lämpötilaa, joka on yksi SI-järjestelmän seitsemästä perussuureesta. Termodynaamisen lämpötila-asteikon nollakohta on absoluuttinen nollapiste, joka on alin mahdollinen lämpötila. Absoluuttisen nollapisteen lähellä lämpöliike lakkaa ja kvanttimekaaniset ilmiöt tulevat merkittäviksi. Kelvinasteikon asteväli on sama kuin celsiusasteikolla, eli lämpötilaeroja mitattaessa 1 K = 1 °C.
Lämpötilan mittaamisen periaate

Jos esineen lämpötilaa mitataan nestetoimisella lämpölaajenemismittarilla, on kyse kahden eri lämpötiloissa olevan esineen kosketuksesta. Esineen ja lämpömittarin lämpöenergiat tasoittuvat kosketuksessa, jolloin lämpömittari viilenee tai lämpenee, ja mittarin nestepatsas vastaavasti lyhenee tai pitenee. Muutos johtuu mittarin nesteen lämpölaajenemisesta, joka pidentää nestepatsasta lämpöliikkeen kasvaessa ja lyhentää sitä lämpöliikkeen vähentyessä. Kun lämpöliikkeen energiamäärä on tasoittunut lämpömittarissa ja esineessä, ovat niiden lämpötilat samat ja kyseinen lämpötila voidaan lukea mittarin asteikolta.
Lämpömittarin asteikosta ei voi nähdä mitattavan kohteen energian määrää tai lämpöliikkeen suuruutta, mutta lämpötilan avulla voidaan epäsuorasti päätellä edellä mainitut, ja monet muutkin, suureet. Mittarin lukemisen vaivattomuus on tehnyt lämpömittarista suositun mittausvälineen, jolla on vahva asema myös tieteessä.
Termodynaaminen selitys

Lämpöliike on aineen rakennehiukkasen liike-energiaa. Kaasussa kaasun hiukkaset liikkuvat nopeasti ja suoraviivaisesti eteenpäin, kunnes törmäävät toiseen hiukkaseen tai astian seinämään. Tällöin hiukkanen muuttaa suuntaansa vaihtaen törmäyksessä liike-energiaa liikemäärän säilyessä kimmoisassa törmäyksessä. Nesteessä hiukkaset ovat niin lähellä toisiaan, että sähköiset voimat sitovat hiukkaset toisiinsa kiinni, mutta ne pääsevät kuitenkin liukumaan toistensa lomitse. Törmäyksiä tapahtuu nesteessä paljon enemmän kuin kaasussa, sillä hiukkaset ovat koko ajan hyvin lähellä toisiaan. Kiinteässä olomuodossa aineen hiukkaset ovat sidottuja tiettyyn kiderakenteeseen, jonka puitteissa lämpöliike tapahtuu edestakaisena värähdysliikkeenä. Kiinteän aineen hiukkaset vuorovaikuttavat toisiinsa sähköisellä vuorovaikutuksella ja joskus suorilla törmäyksillä.
Hiukkasia on suuria määriä, ja liike-energia on jakautunut niiden välillä epätasaisesti. Lämpötila voidaan ilmaista käyttämällä mittana liike-energian keskiarvoa tilanteessa, jossa aineen eri osien lämpötilaerot ovat tasaantuneet. Tasapainotilaksi kutsutaan sitä termodynaamista tilaa, jonka esiintymistodennäköisyys kyseisellä energiamäärällä on suurin. Termodynamiikan nollannessa perussäännössä esitetäänkin, että eristetyssä systeemissä muodostuu itsestään terminen tasapaino, jolloin lämpötilaerot tasoittuvat.
Sisäenergialla tarkoitetaan aineen sisältämien kaikkien energiamuotojen summaa eli aineen kokonaisenergiaa. Siihen sisällytetään aineen rakenneosasten sidosenergiat sekä lämpöliikkeen etenemis-, pyörimis- ja värähdysenergiat. Sisäenergia muuttuu aina, kun aine luovuttaa tai vastaanottaa energiaa ympäristönsä kanssa. Termodynamiikan ensimmäinen pääsääntö toteaa, että aineen termodynaamisessa tasapainotilassa sisäenergialla on tietty arvo eli sisäenergia on tilanfunktio. Lämpötila ei ole tätä tilaa esittävä suure, mutta sitä käytetään apuna lämpöenergialaskuissa, koska sisäenergiaa ei voi mitata suoraan.
Entropiaksi kutsutaan suuretta, joka ilmaisee aineen sisäisten lämpötilaerojen määrää.lähde? Mitä enemmän eroja on, sitä pienempi on entropia. Entropia kasvaa, kun lämpötilat tasoittuvat termodynaamisesti. Termodynamiikan toinen pääsääntö toteaa, että eristetyssä systeemissä aineen entropia kasvaa vääjäämättä, joten terminen tasapainotila syntyy ajan myötä itsestään. Termodynamiikan kolmas pääsääntö toteaa myös, ettei absoluuttista nollapistettä voida saavuttaa. Jos lämpöenergiaa eksyy aineen sekaan, se leviää sinne ja sen poistaminen kokonaan ei enää onnistu.
Tilastollinen lähestymistapa johtaa liike-energian keskiarvoa sisältävään määritelmään. Ideaalikaasun termodynaaminen eli absoluuttinen lämpötila T on suoraan verrannollinen atomijoukon liike-energian odotusarvoon
missä  k on Bolzmannin vakio. Tämä selittää sen, miksi kelvineissä mitattava absoluuttinen lämpötila on fysiikassa suhteellista celsiuslämpötilaa hyödyllisempi suure.
Lämpötilan yksiköitä

Lämpötilaa (lat. temperatura, tunnus T ) mitataan SI-järjestelmässä kelvineillä (K) tai celsiusasteilla (°C). Celsius-asteikko määritellään merkitsemällä puhtaan veden jäätymispistettä nollalla ja kiehumispistettä normaalipaineessa luvulla 100. Kelvin-asteikko sen sijaan on määritelty niin, että absoluuttinen nollapiste on nolla kelviniä, mutta asteikkovälinä käytetään samansuuruista asteväliä kuin Celsius-asteikossa. Celsius-lämpötila muunnetaan Kelvin-asteikon lämpötilaksi lisäämällä siihen luku 273,15.
Etenkin USA:ssa lämpötilan mittaukseen käytetään Fahrenheit-asteikkoa. Fahrenheit-asteikon nollapisteeksi valittiin alin jäätymispiste, joka voitiin suolan ja veden liuoksella aikaansaada, ja ihmisen normaali ruumiinlämpö määriteltiin arvoksi 96. Celsius-lämpötila muutetaan Fahrenheit-asteikkoon kertomalla luvulla 1,8 ja lisäämällä luku 32.
Lämpötilan yksiköitä > Erityisiä lämpötiloja

Absoluuttinen nollapiste on se lämpötila, jossa lämpöliike on minimissään. Tässäkään lämpötilassa lämpöliike ei kokonaan lakkaa, vaan jäljellä on kvanttimekaaninen nollapiste-energia. Kyseinen lämpötila on teoreettinen, sillä sellaisessa tilassa olevaan aineeseen johtuu tai siirtyy aina ympäristöstä lämpöenergiaa.
Planckin lämpötila (1032 K) on fyysikko Max Planckin esittelemä teoreettinen lämpötila, joka saattoi esiintyä ensimmäisellä hetkellä maailmankaikkeuden alkuräjähdyksessä.
| K | °C | Olosuhteet, tapahtumat |
| --- | --- | --- |
| 0 | −273,15 | Absoluuttinen nollapiste, atomien liike pysähtynyt, kylmempää ei voi olla. |
| 90,19 | −182,96 | Happi muuttuu nestemäiseksi |
| 186,8 | −92 | Kylmin maapallolla luonnossa mitattu ilmanlämpötila.  |
| 273,15 | 0 | Vesi jäätyy (NTP-olosuhteet). |
| 273,16 | 0,01 | Veden kolmoispiste. |
| 293 | 20 | Huoneen lämpötila. |
| 310 | 37 | Ihmisen normaali kehonlämpötila. |
| 330 | 56,7 | Kuumin maapallolla luonnossa mitattu ilman lämpötila. |
| 373,15 | 100 | Vesi kiehuu (merenpinnan korkeudella). |
| 1 808 | 1 535 | Rauta sulaa. |
| 5 780 | 5 507 | Auringon pintalämpötila. |
Kun ilmanlämpötila on Suomessa yli 25 °C, on hellettä. Kun maanpinnan lähellä on kasvukaudella pakkasta, kutsutaan sitä hallaksi.
Virallinen ilmanlämpötila mitataan kahden metrin korkeudelta maanpinnasta. Tähän vaikuttavia tekijöitä ovat tuulisuus, auringonpaiste ja korkeus merenpinnasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Definitions for temperature Australian ilmatieteen laitos (englanniksi)
Ilman lämpötila Ilmatieteen laitos
Lämpötilan mittaus, MIKES 2005
Meteorologinen data ja muuttujat
Auringon säteily
CAPE
helteen tukaluus
CIN
epävakaisuus
kastepiste
konvektio
kosteus
lämpötila
lifted-indeksi
näkyvyys
pakkasen purevuus
pilvi
salama
sade
tuuli
vesihöyry
Peretšyn

| Peretšyn (Перечин) |
| --- | --- |
 Kaupunki talvella.
 lippu:  vaakuna
 Peretšyn
 Koordinaatit: 48.7354°N, 22.4755°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Taka-Karpatian alue
Piiri:  Užhorodin piiri
Historiallinen maininta:  1427
Kaupungiksi:  2004
Väkiluku (2022):  6 477
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peretšyn (ukr. Перечин) on kaupunki Taka-Karpatian alueen Užhorodin piirissä Länsi-Ukrainassa, Tonavan vesistöön kuuluvan Už-joen varrella, 20 kilometriä aluekeskus Užhorodista koilliseen. Paikkakunnalla on rautatieasema.
Tammikuun keskilämpötila on -3,9 °C, heinäkuun +19,3 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 856 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Peretšynin väkiluvuksi 6 477 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 7 083. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 7 200 asukasta.
Vuoden 1266 dokumentissa kerrottiin seudun maiden kuulumisesta aatelissuvulle, ensimmäinen historiallinen maininta Peretšynin kylästä on vuodelta 1427. Kaupunkityyppiseksi taajamaksi se nimettiin 1947, kaupungiksi 2004.
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Užhorodin piiriä. Tätä ennen se oli Peretšynin piirin keskus.
Kaupungin keskustaa.
Rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peretšyn Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Lämpö

Kuuma hiillos säteilee sekä lämpösäteilyä että valoa.
Lämpö tarkoittaa arkikielessä useita merkitykseltään erilaisia asioita. Lämpö voi tarkoittaa kappaleesta lämpötila-aistilla aistittavaa ominaisuutta. Sana liittyy myös tapaan kuvata tunteita ja ihmissuhteita. Lämpö-sanaa käytetään luonnontieteessä kappaleen sisältämän energian alalajin eli sisäenergian aiheuttamien ilmiöiden kuvauksissa. Vaikka luonnontieteelliset käsitteet lämpö ja lämpötila ovat eri asioita, käytetään lämpö-sanaa puhekielessä usein lämpötilan synonyyminä.
Sana lämmin on itämerensuomalaisten käyttämänä sanana monesti samassa merkityksessä kuin suomen kielessäkin, eli lämmin, lämpö tai kostean lämmin. Vaikka sanan nykyiset esiintymät rajoittuvat itämerensuomalaisiin kieliin, pidetään sitä kuitenkin vanhana ja omaperäisenä sanana. Sen sijaan sana lämpö on uudissana, jota Samuel Roos ja August Ahlqvist ehdottivat vuonna 1845 korvaamaan sellaisia ehdotettuja uudissanoja kuin esimerkiksi lämpymä ja palavus.
Puhekielen ilmaisuja > Tunteet ja ihmissuhteet

Lämpö-sanaa käytetään yleisesti ilmaisemaan ihmissuhteiden empatiaa, hellyyttä tai rakkautta. Tällöin voidaan ajatella lämmöllä, ilmaista lämpimiä tunteita, muodostaa lämminhenkisen ryhmän, saada lämpimän vastaanoton tai kokea tunteen lämmön.
Puhekielen ilmaisuja > Aistimuksen ilmaisuja

Ihmisen ihossa on kahdenlaisia aistinsoluja, jotka lähettävät hermojärjestelmään signaaleja reagoidessaan korkeaan lämpötilaan tai vastaavasti matalaan lämpötilaan. Lämpötila-aisti on heikoimmin tunnettu ihmisen aisti. Vasta vuonna 2021 saivat professorit David Julius ja Ardem Patapoutian Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon kosketus- ja lämpötilareseptorien tutkimuksistaan, jossa he selvittivät tunto- ja lämpötilasolujen toimintamekanismien toimintaa.
Suomen kielessä voidaan käyttää lämpö-sanaa ilmaisemaan, että kappale on lämmin. Tällä tarkoitetaan, että kappaleen lämpötila on korkea tai ainakin ihmisen kehon lämpötilaa (noin 37 °C) korkeampi. Korkean lämpötilan voi havaita esimerkiksi kosketuksesta, jolloin lämmin kappale lämmittää ihoa. Jos iho on kappaleen lähellä, antaa kappaleen lähettämä lämpösäteily lämpöaistimuksen. Sanonnoilla säteilee lämpöä, nauttia saunan lämmöstä, lämpö haihtuu, sitoa lämpöä tai johtaa lämpöä halutaan ilmaista kappaleen tai ympäristön lämpimyyttä tai sen muutosta. Samanlaisilla sanonnoilla voidaan viitata myös kohteen lämpötilaan.
Teknisiä ilmaisuja > Lämpötilan ilmaisuja

Lämpö-sanaa käytetään myös lämpötilan ilmaisuissa. Esimerkiksi meteorologinen keskilämpö, terveydelliset ruumiinlämpö ja kainalolämpö, sekä arkiset lämpöennätys , uuninlämpö ja huoneenlämpö tarkoittavat yleensä lämpötilaa. Sanaa lämpöaste käytetään lämpötilan mittayksikön (celsiusaste °C, fahrenheitaste °F) merkityksessä. Sillä tarkoitetaan meteorologiassa myös nollapistettä korkeampia lämpötiloja. Kun ilman lämpötila kohoaa lämpöasteiden puolelle, pystyy se sulattamaan lunta ja jäätä.
Teknisiä ilmaisuja > Lämpöenergian ilmaisuja

Lämpö-sanaa käytetään myös ilmaisemaan lämpöenergiaa, joka on myös puhekielen ilmaisu. Lämpöenergialla tarkoitetaan lämmitystekniikassa kaikkea sitä lämpöä, joka kyetään hyödyntämään väliaineen sisäenergiasta. Esimerkiksi maalämpö tarkoittaa maahan kesällä sitoutunutta auringon säteilyenergiaa, jota voidaan hyödyntää keräämällä sitä maan alle sijoitetun putkiston nesteeseen. Putkistossa virtaava kylmä neste lämpenee maan sisäenergiasta, jonka jälkeen nesteestä erotetaan lämpöpumpun avulla lämpöä esimerkiksi sisätilojen tai käyttöveden lämmitykseen. Samalla tavalla hyödynnetään geotermistä lämpöä, joka on muodostunut maapallon uumenissa. Teollisissa prosesseissa voi muodostua merkittäviä määriä hukkalämpöä, jota voidaan hyödyntää vastavalla tavalla muissa kohteissa. Kaikissa edellisissä tapauksissa lämpö siirtyy ensin nesteeseen, joka voidaan kuljettaa putkistossa lämmitettäviin kohteisiin. Putkisto voi muodostaa laajan kaukolämpöverkoston, jolla sisäenergiaa toimitetaan asiakkaille. Jos lämpöä syntyy vuodenaikojen mukaan epätasaisesti, parannetaan sen saatavuutta rakentamalla lämpövarastoja.
Teknisiä ilmaisuja > Termodynamiikan lämpö

Termodynamiikka eli lämpöoppi on fysiikan osa-alue, jossa määritellään lämpö-käsite edellistä paljon suppeammin mutta samalla paljon tarkemmin rajaten. Fysiikassa lämpötila, lämpömäärä eli lämpöenergia ja sisäenergia ovat eri asioita kuin lämpö. Ne liittyvät kuitenkin läheisesti toisiinsa. Fysiikassa lämpö tarkoittaa ainoastaan sitä energiaa, joka siirtyy lämpimämmästä viileämpään kohteeseen kuljettamalla tai kulkeutumalla, johtumalla tai säteilemällä. Siirtyminen on riippuvainen kohteiden lämpötilaerosta siten, että mitä suurempi ero on, sitä suurempi on siirtyvä lämpö. Esimerkiksi ihon lämpötilalle herkät aistinsolut reagoivat voimakkaasti korkeaan lämpötilaan, joka muodostuu suuresta lämmön siirtymisestä iholle. Iho havaitsee siis lämpötilaeroja epäsuorasti. Esimerkiksi saunassa metalli tuntuu käteen kuumemmalta kuin puu, sillä puusta ehtii siirtymään iholle vähemmän lämpöä kuin metallista. Myöskään löylyn polttava vaikutus iholla ei johdu korkeasta lämpötilasta. Löyly on vesihöyryä, joka on lämpötilaltaan sama kuin saunan ilma. Lämpövaikutus liittyy vesihöyryn tiivistymiseen viileälle iholle, jolloin tiivistymisessä vapautuva latentti energia siirtyy iholle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lämpö Wikimedia Commonsissa
Opetus.tv: Fysiikan etäopiskeluympäristö, Lämpö
Lämpöenergia ja työ (Arkistoitu – Internet Archive), opettajien laboranttikurssi 2015
Perheyritys (elokuva)

| Perheyritys> Family Business |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sidney Lumet
Käsikirjoittaja:  Vincent Patrick
Tuottaja:  Lawrence Gordon
Säveltäjä:  Cy Coleman
Kuvaaja:  Andrzej Bartkowiak
Leikkaaja:  Andrew Mondshein
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Lavastaja:  Robert Guerra
Pääosat:   Sean Connery  Dustin Hoffman  Matthew Broderick  Rosana DeSoto  Janet Carroll 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   TriStar Pictures  A. Milchan Investment Group  Gordon Company 
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1989
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perheyritys (engl. Family Business) on vuonna 1989 julkaistu rikoskomedia. Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery, Dustin Hoffman, Matthew Broderick, Rosanna DeSoto, Janet Carroll, Victoria Jackson, Bill McCutcheon ja Deborah Rush. Elokuvan on ohjannut Sidney Lumet.
Aiheesta muualla

Perheyritys (elokuva) Elonet.
Perheyritys Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Perheyritys (elokuva) AllMoviessa. (englanniksi)
Perbentsoehappo

| Perbentseohappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  93-59-4
PubChem CID:  523077
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(=O)OO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H6O3
Moolimassa:  138,118 g/mol
Sulamispiste:  41–43 °C
Kiehumispiste:  97–110 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee huonosti veteen
Perbentsoehappo eli peroksibentsoehappo (C7H6O3) on bentsoehaposta johdettu orgaanisiin peroksideihin kuuluva perkarboksyylihappo. Yhdistettä käytetään hapettimena orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa perbentsoehappo on valkoisia kiteitä. Se liukenee vain niukasti veteen, mutta paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin, dikloorimetaaniin, asetoniin ja bentseeniin. Perbentsoehappo on bentsoehappoa heikompi happo ja sen pKa-arvo on 7,8. Kiinteänä yhdiste on suhteellisen stabiili säilytettynä kylmässä, mutta muiden perkarboksyylihappojen tavoin se on erittäin voimakas hapetin ja saattaa räjähtää kuumennettaessa tai iskun vaikutuksesta.
Valmistus ja käyttö

Perbentsoehappoa voidaan valmistaa hapettamalla bentsoehapon metaanisulfonihapposuspensiota vetyperoksidin avulla. Toinen yleisesti käytetty synteesimenetelmä on edullisen bentsoyyliperoksidin hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa tai reaktio natriummetoksidin kanssa. Muodostuva tuote puhdistetaan kiteyttämällä.
Perbentsoehapon tärkein käyttökohde on toimia elektrofiilisena hapettimena orgaanisissa synteeseissä. Tärkeä reaktio on alkeenien hapettaminen epoksideiksi esimerkiksi styreeni reagoi yhdisteen kanssa styreenioksidiksi. Jos kaksoissidokseen nähden allyylisessä asemassa sijaitsee kiraalisessa hiilessä hydroksyyliryhmä, ohjautuu perbentsoehapon lähestyminen kaksoissidosta siten, että epoksidirenkaan stereokemia on sama kuin hydroksyyliryhmän stereokemia. Perbentsoehappo hapettaa myös amiinit amiinioksideiksi ja tiolit sulfoksideiksi. Ainetta voidaan käyttää myös desinfiointiaineena.
Peristasis

Peristasispylväikkö (mustalla) Segestan temppelin pohjakaavassa.
Peristasis (m.kreik. περίστασις) eli peristyyli (περίστυλον, peristylon) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa peripteraalitemppelin naosta eli ydinrakennusta kaikilta neljältä sivulta ympäröivä pylväikkö ja pylväikkökäytävä.
Poseidonian eli Paestumin Heran temppelistä I on säilynyt lähinnä sen peristasispylväikkö.
Peristasis tuki temppelin kattoa. Sen pylväät edustivat jotakin pylväsjärjestelmää, kreikkalaisissa temppeleissä useimmiten doorilaista tai joonialaista tyyliä. Pylväiden päällä lepäsivät arkkitraavit ja muu entablementti eli palkisto. Peristasiksen pylväikkökäytävää voitiin käyttää temppelin kiertämiseen kulttimenoissa.
Nimitys peristasis viittaa ennen kaikkea temppeliä kiertävään pylväikköön. Siitä voidaan käyttää myös nimitystä peristyyli, mutta useimmiten tämä viittaa rakennuksen sisäpihaa ympäröivään peristyylipylväikköön.
Peritas

Peritas oli Aleksanteri Suuren koira, jonka hän oli itse kasvattanut ja josta hän paljon piti. Plutarkhos kertoo, että eräs Sotion kertoo lesboslaisen Potamonin kuulleen, että Aleksanteri perusti koiran kuoltua sen muistoksi kaupungin. Samaan tapaan Aleksanterin kerrotaan perustaneen kaupungin hevosensa Bukefaloksen muistoksi.
Perimmäinen Pohjola

| Perimmäinen Pohjola> Garðarshólmi |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hugleikur Dagsson
Kieli:  ranska
Genre:  sarjakuva
Kustantaja:  Ókeibæ
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  96
ISBN:  978-997-999587-6
Suomennos
Suomentaja:  Seija Holopainen
Kustantaja:  Atena
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  nidottu
ISBN:  978-951-796-767-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Perimmäinen Pohjola (isl. Garðarshólmi) on vuonna 2010 julkaistu Hugleikur Dagssonin sarjakuva-albumi. Teos ilmestyi suomeksi 2011 Atenan kustantamana.
Aiheesta muualla

Pietarinen, Kati: Verenhimoinen joulukissa (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 10/2011.
Leipola, Lasse: Lanka arvioi: Syksyn 2011 Hugleikur Dagsson -tuotteet. Vihreä lanka 28.10.2011.
Komulainen, Matti: Totta ja tarua kieli poskessa Turun Sanomat.  29.10.2011.
Perhonjoen vesistö

| Perhonjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 49) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Pohjanmaa, Pohjanmaa, Etelä-Pohjanmaa, Keski-Suomi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Perhonjoen vesistö (49)
Vesistöjako:  Perhonjoen alaosan alue (49.01), Perhonjoen kesk. alue (49.02), Halsuanjoen alue (49.03), Penninkijoen valuma-alue (49.04), Ullavanjoen valuma-alue (49.05), Köyhäjoen valuma-alue (49.06), Venetjoen valuma-alue (49.07), Perhonjoen yläosan alue (49.08), Patananjoen valuma-alue (49.09)
Laskujoki:  Perhonjoki
Laskupaikka:  Kokkola, Trullöfjärden, Perämeri 
Koordinaatit:  63°53′35″N, 23°08′13″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  2 523,84 km²  
Järvisyys:  3,35 % 
Alueen pituus:  115 km  
Alueen leveys:  40 km  
Pääuoma:  114 km
Keskiylivirtaama:  212,7 m³/s  
Keskivirtaama:  23 m³/s  
Keskialivirtaama:  3,1 m³/s  
 fiJoki laskee Perämereen Trullöfjärdenissä Kokkolassa. 
Perhonjoen vesistö (vesistöaluetunnus 49) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Perhonjoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 2523,84 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,35 %.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Perhonjoen alaosan alue (49.01)
Perhonjoen keskiosan alue (49.02)
Ullavanjoen valuma-alue (49.05)
Köyhäjoen valuma-alue (49.06)
Halsuanjoen alue (49.03)
Penninkijoen valuma-alue (49.04)
Venetjoen valuma-alue (49.07)
Perhonjoen yläosan alue (49.08)
Patananjoen valuma-alue (49.09)
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Perhonjoen vesistö, vesi.fi
Luettelo äärimmäisen uhanalaisista nisäkkäistä

Tämä on luettelo niistä nisäkkäistä, jotka Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee äärimmäisen uhanalaisiksi. Näihin eläimiin kohdistuu äärimmäisen suuri välitön uhka kuolla sukupuuttoon luonnosta.
Pilosa

| Laji | Levinneisyysalue | Kanta | Uhat | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bradypus pygmaeus | Panama | Ei arvioitu | Elinympäristön häviäminen turimismin ja rakentamisen vuoksi, pyydystäminen häkkeihin |  |
Kavioeläimet

| Laji | Levinneisyysalue | Kanta | Uhat | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sumatransarvikuono (Dicerorhinus sumatrensis) | Sumatra ja Borneo | Alle 80 | Salametsästys, elinympäristön häviäminen |  |
| Pensassarvikuono (Diceros bicornis) | Afrikka | Noin 5 600 | Salametsästys |  |
| Afrikanvilliaasi (Equus africanus) | Eritrea ja Etiopia | 70–600 | Metsästäminen |  |
| Jaavansarvikuono (Rhinoceros sondaicus) | Jaava | Noin 70 | Salametsästys, elinympäristön häviäminen, sairaudet |  |