stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valtiomonopolistinen kapitalismi
Historia

Marxilaisuudessa pidetään äärivasemmistolaisena virheenä ajatusta, että mihinkään kompromisseihin ei tule suostua koska ne voivat viedä tasapainotteluun työväenluokan ja porvariston välillä ja siten hidastaa vallankumousta. Toisaalta oikeistolaista, reformistista suuntausta pidetään virheenä,
koska se vie työväenluokan ajatukset pois päämäärästä eli sosialistisen vallankumouksen kautta saavutettavasta työväenvallasta. Leninin teos Kaksi taktiikkaa ottaa näihin kysymyksiin kantaa.
Ensimmäinen maailmansota teki valtiosta merkittävän vaikuttajan talouselämässä. Tällä oli tarkoituksena alistaa kaikki käytettävissä olevat resurssit sodankäyntiin. Valtiovalta hoiti esimerkiksi säännöstelyä, joka johtui kulutustarvikkeiden puutteesta. Valtion rooli lisääntyi huomattavasti Yhdysvaltain talouselämässä, kun Roosevelt käynnisti New Deal -politiikan, jonka tarkoitus oli pelastaa Yhdysvallat vuoden 1929 suuren laman aiheuttamalta iskulta. Saksassa samoihin aikoihin valtiovallan ja suurpääoman liittoutuma sai ennennäkemättömät mittasuhteet. Tästä käytettiin jopa nimitystä kansallissosialismi, jolla ei ollut mitään tekemistä sosialismin idean kanssa: Sehän säilytti suurteollisuuden yksityisomistuksessa. Erityisesti taloustieteilijä John Maynard Keynes piti välttämättömänä valtion osallistumista talouselämään vastoin talousliberalismin oppeja.
Poikkeuksesta säännöksi valtion rooli talouselämässä tuli 1900-luvulla ajanjaksona, jolloin Neuvostoliitto ja niin sanottu sosialistinen maailmanjärjestys kilpaili kapitalistisen maailman kanssa, jolloin marxilaiset katsoivat länsimaissa kapitalististen monopolien kasvaneen yhteen valtiokoneiston kanssa. Stalinin näkemyksen mukaan valtiokoneisto jopa alistettiin kapitalististen monopolien alaiseksi. Stalinin näkemystä on kritisoitu demokratian ja työväenliikkeen aliarvioimisesta. On tosin otettava huomioon, että Neuvostoliiton alkuajat olivat NEP-kauden jälkeen aivan muuta kuin talouden kehittämistä. Neuvostoliiton oli valmistauduttava sotaan, joka sitä uhkasi sisällissodan jälkeen ulkovaltojen taholta. Monien yllätykseksi Saksa ehti yksin hyökätä ensin, kun Ribbentrop-sopimuksen tarkoituksena oli Neuvostoliiton kannalta saada aseteollisuus Uralin taakse Hitlerin ja muiden länsivaltojen ulottumattomiin.
Myöhemmät marxilaiset tutkijat ovat olleet Leninin kanssa samaa mieltä siitä, että vallankumouksellisenkin työväenliikkeen on järkevää myöntyä etenkin syvällisiin reformeihin esimerkiksi tulonjakopolitiikan, verotuksen ja sosiaalipolitiikan alalla, mutta ei tule pelkästään tyytyä niihin aatteellisesti.
Suomalainen tutkimushanke

Suomessa nuoret taistolaiset tutkijat perustivat 1970-luvulla Vamokap-tutkimusprojektin, jonka oli tarkoitus analysoida suomalaista kapitalismia valtiomonopolistisen kapitalismin teorian viitekehyksessä. Tutkimushankkeen lopputuloksena julkaistiin vuonna 1979 kirja Suomalainen kapitalismi.
Vasylkivin piiri

| Vasylkivin piiri Васильківський район |
| --- | --- |
 Piiri Kiovan alueen kartalla.
 Lippu:  Vaakuna
Valtio:  Ukraina
Alue:  Kiovan alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Vasylkiv
Väkiluku (2017 (arvio)):  57 560
 
vasilkivrda.gov.ua
Vasylkivin piiri (ukr. Васильківський район) on yksi Ukrainan Kiovan alueen hallinnollisista piireistä.  Se sijaitsee Kiovan lounaispuolella. Vasylkivin piirin hallintokeskuksena on piirin sisälle jäävä Vasylkivin kaupunki, joka on Kiovan alueen alainen kaupunki (2. tason aluehallinnolinen yksikkö) eikä ole osa Vasylkivin piiriä.
Vasylkivin piirin väkiluvuksi arvioitiin 57 560 ihmistä (1.1.2017) tai 35 510 (1.7.2017). Kaupunkilaisia oli 21 721 henkeä (1.1.2017), ja he asuivat jossain piirin neljästä kaupunkityyppisestä taajamasta Hlevah’a (смт Глеваха, 8 881 as.), Hrebinky (смт Гребінки, 5 656 as.), Doslidnytske (смт Дослідницьке, 1 893 as.) ja Kalynika (смт Калинівка, 5 291 as.).
Vasylkivin rautatieasema.
Pyhän Mikaelin kirkko Kožuh’ivkan kylässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasylkivin piiri Wikimedia Commonsissa
Viikinki (dokumenttielokuva)

| Viikinki |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Lauri Anssi Moilanen Olli Vuokko
Käsikirjoittaja:  Lauri Anssi Moilanen Olli Vuokko
Kuvaaja:  Antti Savolainen
Leikkaaja:  Sampo Siren
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Danish Bear Productions
Levittäjä:  Pirkanmaan elokuvakeskus
Ensi-ilta:  27. syyskuuta 2022
Kesto:  87 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viikinki on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen dokumenttielokuva näyttelijänä, showpainijana ja poliitikkona toimineesta Tony Halmeesta, joka tunnettiin lempinimellä ”Viikinki”. Elokuvan ovat ohjanneet ja käsikirjoittaneet Lauri Anssi Moilanen ja Olli Vuokko. Elokuvan on tuottanut Danish Bear Productions ja sen levittää Pirkanmaan elokuvakeskus.
Aiheesta muualla

Viikinki Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan traileri Youtubessa
Viron arkkipiispa

| Viron arkkipiispa |
| --- | --- |
 Eesti peapiskoop
 Arkkipiispan vaakuna
 
 Nykyinen Urmas Viilma 2. helmikuuta 2015 lähtien
Perustettu:  1949
Ensimmäinen:  Jaan Kiivit seenior
Viron evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa (vir. Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop) on virolaisen evankelis-luterilaisen kirkon päämies. Virka perustettiin vuonna 1949 ja sen ensimmäinen haltija oli Jaan Kiivit seenior.
Nykyisenä arkkipiispana toimii Urmas Viilma, joka aloitti tehtävässään helmikuussa 2015.
Vantaan maatalousmuseo

| Vantaan maatalousmuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  maatalousmuseo, paikallismuseo
Sijainti:  Nybackankuja 2, 01670 Vantaa (Vantaanlaakso)
Ylläpitäjä:  Helsinge Lantmannagille r.f. Vanda
Kotisivut:  www.vantaanmaatalousmuseo.fi
Koordinaatit:  60.2874°N, 24.8760°E
 fiVantaan maatalousmuseo 
    
Vantaan maatalousmuseon Emil-rakennus.
Vantaan maatalousmuseon Maiju-rakennus.
Vantaan maatalousmuseo on Vantaan Vantaanlaaksossa toimiva paikallismuseo, johon on kerätty esineitä ja tietoa vanhasta Helsingin maalaiskunnasta. Museon omistaa vuonna 1882 perustettu yhdistys "Helsinge Lantmannagille r.f. Vanda". Museo on kaksikielinen.
Museo on avoinna kesäkaudella (2.5.–30.9.) sunnuntaisin kello 10–16 ja sopimuksen mukaan muulloinkin. Museokäynti maksaa kaksi (lapset) tai neljä euroa. Museossa on kaksi rakennusta nimeltään Emil (otettu käyttöön vuonna 2006) ja Maiju, ja näissä on noin 50 ja 100 hengelle sopivat kokoustilat. Tiloja vuokrataan kokous- ja juhlakäyttöön. Museon tiloissa on järjestetty myös pienimuotoisia konsertteja ja yleisötapahtumia.
Aiheesta muualla

Vantaan maatalousmuseo (Vanda lantbruksmuseum) (ruotsiksi) (museoraitti.fi)
Veritöyhtökardinaali

| Veritöyhtökardinaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kardinaalit Cardinalidae
Suku::  Punakardinaalit Cardinalis
Laji::  phoeniceus
Kaksiosainen nimi
 Cardinalis phoeniceus  Bonaparte, 1838 
Katso myös
   Veritöyhtökardinaali Wikispeciesissä   Veritöyhtökardinaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Veritöyhtökardinaali, aikaisemmalta nimeltään rusokardinaali (Cardinalis phoeniceus) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on punakardinaalin lähisukulainen, mutta tätä hieman värittömämpi.
Levinneisyys

Veritöyhtökardinaalia tavataan Kolumbiassa ja Venezuelassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vielä vaarassa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viikko (täsmennyssivu)

Viikko tarkoittaa seuraavia:
Viikko, ajanjakso
Lehdet

Viikko. Helsinki, 1912–1912
Viikko. Viipuri, 1912–1912
Viikko: kaunokirjallinen lukemisto. Helsinki, 1927–1933
Viikko: kaunokirjallinen viikkolehti. Porvoo, 1915–1918
Viikko: kerran viikossa ilmestyvä kuvitettu kaunokirjallinen lukemisto. 1932–1933
Viikko: kuvitettu lukemisto kaikille. 1930–1931
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viikko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uusi ihminen

| Uusi ihminen> Den nya människan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Klaus Härö
Käsikirjoittaja:  Kjell Sundstedt
Tuottaja:  Charlotta Denward
Leikkaaja:  Tomas Täng
Lavastaja:  Cian Bornebusch
Pääosat:   Julia Högberg  Maria Lundqvist  Christoffer Svensson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi  Suomi 
Tuotantoyhtiö:   FilmLance International AB  Kinoproduction Oy  Sveriges Television (SVT)  Sonet Film 
Ensi-ilta:  2007
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Budjetti:  2 287 772 euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uusi ihminen (ruots. Den nya människan) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Klaus Härön ohjaama ruotsalais-suomalainen draamaelokuva. Elokuva sijoittuu 1950-luvun Ruotsiin, ja kuvitteellisen kertomuksen aiheena on viranomaisten teettämät köyhien ja sairaiden naisten steriloinnit. Ruotsissa sterilointiin hankittiin periaatteessa oma suostumus, mutta tosiasiassa tyttöjä usein painostettiin leikkaukseen. 1930-luvulta 1970-luvulle Ruotsissa pakkosteriloitiin noin 60 000 naista, Suomessakin noin 11 000.
Päähenkilö on köyhän perheen vanhin tyttö, 17-vuotias Gertrud. Äidin kuoltua kunnan viranomaiset päättävät sijoittaa lapset kasvateiksi, mutta Gertrud on liian vanha ja sijoitetaan nuorten naisten työkotiin Odenslundiin. Työkodista vapauteen pääsemisen edellytyksenä on sterilointi, jotta kunnalle ei tulisi lisää elätettäviä. Gertrud on ensin halukas sterilisoitavaksi, mutta alkaa vastustaa käytäntöä. Hän tulee raskaaksi talonmiehelle, joka ei halua ottaa vastuuta lapsesta. Gertrud päätyy lopulta psykiatriseen sairaalaan.
Elokuva perustuu löyhästi käsikirjoittaja Kjell Sundstedtin äidin ja tämän sisarusten kohtaloon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julia Högberg  | … |  Gertrud   |
|  Maria Lundqvist  | … |  Solbritt   |
|  Lo Kauppi  | … |  Jenny   |
|  Ellen Mattsson  | … |  Astrid   |
|  Anna Littorin  | … |  Lisa   |
|  Ann-Sofie Nurmi  | … |  Alba   |
|  Nadja Mirmiran  | … |  Erika   |
|  Christoffer Svensson  | … |  Axel   |
|  Tobias Aspelin  | … |  tohtori Berg   |
|  Linda Kulle  | … |  hoitaja Ingrid   |
Arvioita

Ruotsissa elokuva sai hyviä arvosteluja, esimerkiksi Svenska Dagbladet antoi sille täydet viisi tähteä. Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti, että Härön elokuvat ovat enemmän teknisesti luistavia käsitöitä kuin sydäntä pakahduttavia luomuksia. Uusi ihminen on Maskulasta raskaspoljentoinen elokuva, joka tapahtuu tunkkaisissa sisätiloissa ilman selvää epookin tuntua. Sivuroolit ovat hänestä ohuita, ja elokuvan sanoma tiivistyy koskettavaksi vasta päähenkilön loppupuheenvuorossa.
Aiheesta muualla

Suomen kuvalehti, 9.3.2007, Klaus Härö tarttui ruotsalaisten kipupisteeseen
Kasvatus ja Aika,  Kamppailuja kasvatuslaitosten saaristossa (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Megamania

| Megamania |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Johanna Kustannus
Perustettu:  1985
Perustajat:  Megamania Musiikki
Tilanne:  aktiivinen
Tyylilajit:  monia
Kotimaa:  Suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Megamania on toiminut Johanna Kustannuksen levymerkkinä. Megamania levymerkin perusti Megamania Musiikki Ky vuonna 1985 ja se käytti sitä itse vuoteen 1989.
Tunnettuja Megamania-levymerkillä julkaisevia artisteja ovat myöhemmin olleet muun muassa Kotiteollisuus, Maj Karma ja Absoluuttinen nollapiste. Alkuperäisistä artisteista monelle levymerkille on ollut myöhempääkin käyttöä kuten artisteille: Sleepy Sleepers, Tuomari Nurmio, Stone, Freud Marx Engels & Jung, Melrose tai Tommi Liimatta. Vuonna 1989 Megamania Musiikin toiminta siirrettiin Johanna Kustannukseen.
Vesa Niemeläinen

Vesa Pekka Niemeläinen (29. maaliskuuta 1934 Keitele – 2000 Oulu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Niemeläisen vanhemmat olivat suutari Nestori Juho Niemeläinen ja Anna Lydia Hänninen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Itä-Suomen opettajaseminaarista Joensuussa 1957. Niemeläinen kuului Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin perustajiin. Työuransa kansakoulun opettajana hän aloitti Suomussalmen Juntusrannassa Kuuselan koululla kansakoulunopettajan virassa, jossa hän avioitui Varpu-Liisa Kelan kanssa. Hänellä oli 2 tytärtä, Ritva ja Marja. Pisimmän pestin Niemeläinen teki Sirola-opiston opettajana vuonna 1964–1984. Eläkevuotensa hän vietti Oulussa ja kuoli vuonna 2000.
Keiteleellä 1934 syntynyt ja 2000-luvun alussa kuollut runoilija Vesa Niemeläinen oli yksi Ukrin perustajajäsenistä ja ensimmäinen puheenjohtaja 1956–1957. Hän opiskeli Joensuussa Itä-Suomen seminaarissa kansakoulunopettajaksi. Hänen esikoisrunokokoelmansa Lauluja suvannolta ilmestyi 1956 Otavalta.
Olavi Siippaisen teos Kirjeitä kirjailijatovereille vuosilta 1945–1963 ilmestyi 1975 WSOY:n kustantamana. Kirjassa oleva ensimmäinen kirje Niemeläiselle on elokuulta 1958. Siippainen kommentoi siinä tekeillä olevaa nuorisoromaania, joka sitten ilmestyikin Otavalta 1960 nimellä Suutarin Pertti.
»… lunttasi on liian hyvä nuorisoromaaniksi. Siihen pitäisi väkipakolla ympätä joku juonentapainen, häivyttää pois aitoa runollisuutta sekä realismia. Kaikki koituisi epäilemättä vahingoksi. Nyt sen sijaan saat vähillä vaivoin kokoon todellisen lapsikuvauksen, jommoisia meillä herra paratkoon ei ole liiemmälti. Nähdäkseni Sinun ei tosiaankaan tarvitse kuin pudottaa muutamia lukuja sivuun tulevaista käyttöä varten ja sitten keskittyä jäljelle jääviin. Nyt saatuasi vähän ajallista välimatkaa, ymmärrät kyllä itsekin, mitä teet.»
Vuoden 1959 elokuussa Siippainen puolestaanselvennä opastaa Niemeläistä niin terapeuttisissa jutuissa, kuten hän muotoilee, kuin kirjailijantyössäkin. Miten rauhoittua pitkän päivän päätteeksi, siihen tulee yksinkertainen ohje:
»Tavalliseen iltahermostukseen, kun olet puuhaillut oppilaiden vihkojen kanssa tai kirjoitellut, riittää kyllä olut- tai pilsneripullo tai miksei lasillinen viiniäkin. Minun osaltani, joka joudun oleilemaan lasten kanssa päivätyöt päätettyäni tuonne kello 22:een ja siirtymään melko levottomasta tunnetilasta puolen tunnin sisällä uneen, tuo resepti on auttanut niin, että tuskin muistankaan, milloin podin unettomuutta.» 
(Kari Tahvanainen, kirjailija, YTM, Ukrin varapuheenjohtaja.)
Teoksia

Lauluja Suvannolta : runoja. Otava 1956
Runoja kokoomateoksessa Väliasemalla : runoja ja novelleja ; toim. Olavi Aaltonen ym. Tammi 1956
Suutarin Pertti : nuorisoromaani. Otava 1960
Vladislav Volkov

| Vladislav Nikolajevitš Volkov |
| --- | --- |
 Vladislav Volkov
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1935  Moskova, Neuvostoliitto
Kuollut: 30. kesäkuuta 1971 (35 vuotta)
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto
Ura
Tyyppi:  Avaruuslennolle osallistuja
Lennot

Sojuz 7:  Sojuz 7
 
Sojuz 11:  Sojuz 11
 
Vladislav Nikolajevitš Volkov (ven. Владислав Николаевич Волков, 23. marraskuuta 1935, Moskova – 30. kesäkuuta 1971) oli neuvostoliittolainen kosmonautti, joka lensi Sojuz 7- ja Sojuz 11 -avaruuslennoilla kuollen jälkimmäisellä lennolla pyroteknisen laitteen iskun avatessa paineistusventtiilin paluukapselin tullessa ilmakehään.
Vladislav Volkov sai kahdesti Neuvostoliiton sankari -kunniamerkin – 22. lokakuuta 1969 ja 30. kesäkuuta 1971. Hänet haudattiin Punaisen torin laitaan Kremlin muuriin.
Vesa Myllyaho

| Vesa Myllyaho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. toukokuuta 1976 (ikä 48) Vaasa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Velli
Pelipaikka:  OLH
Maila:  Left
Pituus:  178 cm
Paino:  86 kg
Aik. seurat:  Aina Vaasan Sport
Vesa Myllyaho on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Myllyaho on yksi harvinaisista jääkiekkoilijoista sillä hän edusti koko uransa Vaasan Sportia ja on myös ansainnut Sport-fanien arvostuksen. Hänen edustusuransa alkoi vuonna 1994 kun Myllyaho liittyi A-juniori-ikäisenä Sportin II-divisioona-joukkueeseen. Myllyaho pelasi Sportissa kauteen 2007–08 jonka jälkeen hän lopetti uransa. Myllyaho valittiin mm. vuonna 2006 mestiksen kakkostähdistökentälliseen.
Tilastot

Pisteissä mukana Play-off-pelit
| Kausi | Joukkue | Sarjataso | Pisteet | Ottelut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994–1995 | Vaasan Sport | II-divisioona | 0+0 | 3 |
|  | Vaasan Sport | A-Junioreiden I-divisioona | 16+23 | 24 |
| 1995–1996 | Vaasan Sport | II-divisioona | 11+15 | 29 |
|  | Vaasan Sport | A-Junioreiden I-divisioona | 21+20 | 23 |
| 1996–1997 | Vaasan Sport | II-divisioona | 11+15 | 21 |
|  | Vaasan Sport | A-Junioreiden I-divisioona | 5+8 | 8 |
| 1997–1998 | Vaasan Sport | I-divisioona | 2+4 | 42 |
| 1998–1999 | Vaasan Sport | I-divisioona | 8+18 | 54 |
| 1999–2000 | Vaasan Sport | I-divisioona | 10+11 | 55 |
| 2000–2001 | Vaasan Sport | Mestis | 13+21 | 51 |
| 2001–2002 | Vaasan Sport | Mestis | 17+19 | 53 |
| 2002–2003 | Vaasan Sport | Mestis | 18+30 | 53 |
| 2003–2004 | Vaasan Sport | Mestis | 11+22 | 45 |
| 2004–2005 | Vaasan Sport | Mestis | 12+14 | 44 |
| 2005–2006 | Vaasan Sport | Mestis | 19+23 | 55 |
| 2006–2007 | Vaasan Sport | Mestis | 19+19 | 44 |
| 2007–2008 | Vaasan Sport | Mestis | 11+24 | 43 |
Vasylkivskan metroasema

| Vasylkivska (Васильківська) |
| --- | --- |

 Kiovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Obolonsko-Teremkivska-linja
Sijainti:  50°23′36″N, 30°29′17″E
Paikkakunta:  Kiova, Ukraina
Avattu:  15. joulukuuta 2010
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Vasylkivska (ukr. Васильківська) on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 15. joulukuuta 2010.
Galleria

Aseman lippuhalli
Aseman sisäänkäynti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasylkivskan metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vystavkovyi tsentr ▷ Teremkyn metroasema |  |  Obolonsko-Teremkivska-linja |  | Holosijivska ▷ Herojiv Dnipra |
muokkaa wikidataa
Vampyyrivaarin tarinoita

| Vampyyrivaarin tarinoita |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mauri Kunnas
Kuvittaja:  Mauri Kunnas
Kansitaiteilija:  Mauri Kunnas
Kieli:  suomi
Genre:  lastenkirjallisuus
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1991
Sivumäärä:  44
ISBN:  951-1-11854-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vampyyrivaarin tarinoita on Mauri Kunnaksen kirjoittama ja kuvittama lastenkirja, joka ilmestyi vuonna 1991. Apuna kirjoittamisessa toimi Tarja Kunnas.
Kirjassa kerrotaan vampyyrisuku von Drakkulasta ja muista kylän asukkaista. Vampyyrivaari pelottelee kylän asukkaita öisillä retkillään, mutta todellisuudessa vaari on harmiton. Hän ei ole ainoa, joka aiheuttaa kylässä sekasortoa. Mauno Marsu kylvää pelkoa täydenkuun aikaan ja salaperäinen koira ryöstää hattuja.
Tarinat

Kätketty aarre
Vampyyrivaari saa käsiinsä jännittävän paperin, jonka hän arvelee olevan aarrekartta. Niinpä hän, Otto ja Igor lähtevät yöllä aartenetsintään.
Lohikäärme Sytkänen
Drakkulan perhe löytää hiilivarastostaan lohikäärmeen, jonka surullinen tarina saa heidät tarjoamaan vakituista yösijaa pannuhuoneestaan.
Salakäytävä
Alli Drakkula on tehnyt kalakeittoa, josta kukaan perheenjäsenistä ei pidä. Kaikki päättävät paeta salakäytävän kautta.
Neiti Sipsu pelkää
On perjantai ja kolmastoista päivä. Neiti Sipsu käyttäytyy hermostuneesti ja pelokkaasti. Kello kahdentoista aikaan hän on niin suunniltaan, ettei uskalla käydä nukkumaan. Niinpä hän lähtee huolissaan ulos etsimään etsimään vampyyrivaaria, joka ei ole ilmaantunut paikalle häntä pelottelemaan.
Vampyyrivaari ja mummo
Pormestari Helsingiuksen äiti tulee vieraisille ja tutustuu vampyyrivaariin. Kaksikko kokee yöllä huimia tempauksia.
Äidin munkkirinkilät
Alli Drakkula on leiponut munkkirinkilöitä ja vaarin tekee kovasti mieli syödä muutama. Salaa hän käykin napsimassa muutaman rinkilän, mutta jää lopulta kiinni.
"Ihmissusi" Mauno Marsu
Mauno Marsu muuttuu joka täydenkuun aikaan ihmissudeksi, joka terrorisoi koko kylää.
Baskerivillen koira
Kylässä kerrotaan hirmuisesta Baskerivillen koirasta, joka varastaa kaikilta nummen poikki kulkevilta hatut. Joukko rohkeita kyläläisiä päättää ottaa asiasta selvän ja napata hattuja pihistelevä koira.
Noitarumpu
Vaari lukee kirjasta lappalaisten taikarummuista ja päättää itse rakentaa samanlaisen.
Hahmot

Yrjö Armas von Drakkula: Vampyyrivaari Yrjö von Drakkula vaalii sukujuuriaan yli kaiken. Häntä harmittaa eniten, ettei kukaan enää pelkää heidän sukuaan ja vaarilla onkin suunnitelmissa opettaa nuorta polvea oikeiden vampyyrien tavoille. Vaari yrittää käyttäytyä kuin kunnon vampyyri ikään: hän nukkuu arkussa ja pelottelee kyläläisiä öisin. Hän ei kuitenkaan osaa muuttua lepakoksi tai lentää. Vaarilla on yksi suuri salaisuus: hän pyörtyy, jos näkee edes pisaran verta.
Otto Drakkula: Otto on nuori vampyyripoika, joka joutuu lähtemään mukaan vaarinsa päähänpistoihin. Hän näyttäisi lähtevän mukaan kuitenkin mielellään.
Julius Drakkula: Julius on Oton ja Klaaran isä, joka työskentelee kunnansihteerinä. Hän ei ole mielissään vaarin yöllisistä pelotteluretkistä.
Alli Drakkula: Alli on Oton ja Klaaran äiti, joka on jännityskirjojen myyjä.
Klaara Drakkula: Klaara on vampyyrivauva, joka pureskelee tuttejansa rikki. Vaikka hän onkin pieni, hän liikkuu hyvin vikkelästi.
Igor: Igor on perheen hovimestari, joka myös tempautuu mukaan vaarin hullutuksiin. Igor harrastaa tanssimista.
Pormestari Helsingius: Pormestari Helsingiuksen suurin päänsärky on, kun vaari talloo hänen kukkapenkkinsä. Hänen vanha äitinsä asuu Norsurannan vanhainkodissa ja pormestari on erittäin tarkka äitinsä terveydestä. Hän ei halua lastensa Jorin ja Irman häiritsevän mummoa, koska tämä on jo vanha. Mummo on asiasta pahoillaan, koska tuntee itsensä varsin viriiliksi.
Mauno Marsu: Mauno Marsu on lempeä kuorma-autoilija, joka muuttuu, ainakin omasta mielestään, joka täydenkuun aikaan ihmissudeksi. Silloin hän pistää kaiken mullin mallin ja päätyy putkaan. Mauno selviää aina tilanteista, koska hän ei muista yöllisistä tapauksista mitään ja kylän konstaapeli Patukka ei henno kirjoittaa hänelle sakkoja. Kerran Mauno takaa-ajon seurauksena ajoi kuorma-autonsa päin kilometripylvästä, sinkoutui tuulilasin läpi, löi päänsä ja luuli muuttuneensa lampaaksi.
Lohikäärme Sytkänen: Sytkänen on lohikäärme, jonka on vaikea saada yösijaa mistään. Kuorsatessaan Sytkänen hönkii tulta ja aiheuttaa tulipaloja. Hän saa pysyvän yösijan Drakkuloiden pannuhuoneesta, jossa hän toimii keskuslämmittimenä.
Neiti Sipsu: Neiti Sipsu on kylän tanssikoulun vetäjä. Hän on tottunut siihen, että joka kuukauden kolmantenatoista päivänä vampyyrivaari tulee pelottelemaan häntä.
Valkopäätiainen

| Valkopäätiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tiaiset Paridae
Suku::  Sinitiaiset Cyanistes
Laji::  cyanus
Kaksiosainen nimi
 Cyanistes cyanus  (Pallas, 1770) 
Synonyymit
 Parus cyanus 

Katso myös
   Valkopäätiainen Wikispeciesissä   Valkopäätiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkopäätiainen (Cyanistes cyanus) on sinitiaiselle läheistä sukua oleva tiainen, jota tavataan Tyyneltämereltä Itä-Eurooppaan, Siperian eteläpuolisilla alueilla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi ja viihtyy paikkalintuna erityisesti joenvarsien lehtimetsissä.
Koko ja ulkonäkö

Valkopäätiainen on pituudeltaan 12–13 cm, ja se painaa 11–13 g. Se on kuin sinitiaisen vaalea kopio: päälaki ja alapuoli ovat valkoiset ja siivellä on valkoiset kuviot. Pyrstössä on laajat valkoiset reunakuviot. Muu puku on väriltään hailakan sininen.
On esitetty, että viimeinen jääkausi eristi sini-/valkopäätiaislajin kahdeksi erilliseksi populaatioksi, joiden muuntelu kehittyi eri suuntaan. Lajit risteytyvät keskenään.