stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Angry Again
Sävellys ja tuotanto

Yhtyeen laulajakitaristi Dave Mustaine kirjoitti kappaleen puoliunessa kuunnellessaan The Clash -yhtyeen Should I Stay or Should I Go -kappaletta. Hän oli kappaleen kirjoittamisen aikoihin juuri päässyt pois vieroituksesta, ja se nauhoitettiin Countdown to Extinction -albumin kiertueen aikana, ja sen piti alun perin olla mukana albumilla, mutta se päätettiin lopulta jättää pois. Huumeongelmiensa kanssa tuolloin painiskellut Mustaine kertoi olleensa kappaleen nimen mukaisesti vihainen kirjoittaessaan kappaleen sanoja, ja hänen ongelmansa stressin ja vihan kanssa kulminoituivatkin kappaleen otsikkoon.
Huolimatta siitä, että kappale oli jätetty pois Countdown to Extinctionilta, se määrättiin julkaistavaksi Arnold Schwarzeneggerin tähdittämän ja John McTiernanin ohjaaman Last Action Hero -elokuvan soundtrackilla. 85 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tuotantobudjetilla, edellisvuonna Terminator 2 – Tuomion päivä -kassamagneettielokuvalla huippukuuluisuuteen nousseella pääosannäyttelijällä ja muun muassa menestyselokuvilla Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli, Predator ja Punaisen lokakuun metsästys kuuluisuuteen nousseella ohjaajalla oli elokuvalla kovat odotukset. Teatterilevityksessä elokuva osoittautui kuitenkin taloudellisesti pettymykseksi, ja se tuotti maailmanlaajuisesti vain 137 298 498 Yhdysvaltain dollaria. Kriitikoiden keskuudessa kuivan vastaanoton saanut elokuva on myöhemmin kuitenkin noussut lähes kulttiklassikon maineeseen.
Vaikka taloudellinen epäonnistuminen varjosti elokuvaa, oli sen soundtrack-levy erittäin menestyksekäs. AC/DC:n Big Gunin, Alice in Chainsin What The Hell Have In sekä muiden menestyskartiin kuuluvien esiintyjien tekemien menestyksekkäiden kappaleiden johdosta se oli yksi vuoden suosituimpia elokuva-aiheisia levyjulkaisuja.
Vastaanotto

Last Action Heron soundtrack-albumi sai kriitikoiden keskuudessa hyviä arvosteluja, ja Angry Again tienasi yhtyeelle sen historian neljännen Grammy-ehdokkuuden kategoriassa Best Metal Perfomance vuonna 1993. Ehdolla samaiseen palkintoon olivat kuitenkin kovat kilpailijat, nimittäin Iron Maiden kappaleellaan Fear of the Dark, Suicidal Tendencies kappaleella Institutionalized sekä White Zombie kappaleellaan Thunder Kiss '65. Voiton vei kuitenkin Ozzy Osbourne, kappaleella I Don’t Want to Change the World.
Kokoonpano

Dave Mustaine – laulu, kitara
Marty Friedman – kitara, taustalaulu
David Ellefson – bassokitara, taustalaulu
Nick Menza – rummut
Alexander Johan Fredrik Armfelt

Alexander Johan Fredrik Armfelt.
Alexander Johan Fredrik Armfelt (16. kesäkuuta 1826 Kangasala – 3. helmikuuta 1898 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.
Perhe

Armfeltin vanhemmat olivat luutnantti Otto Fredrik Armfelt ja Amalia Gustavfa Sten. Hänen puoliso oli 1864–1890 Amanda Karolina Lindh, jonka kanssa hän sai kahdeksan lasta.
Ura

Armfelt tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1838 ja määrättiin koulusta valmistuttuaan gardemarinina Itämeren laivastoon tammikuussa 1843. Hänet ylennettiin elokuussa 1845 midshipsmaniksi 19. meriekipaasiin. Vuosina 1845–1850 hän osallistui Itä- ja Pohjanmeren purjehduksiin aluksilla Vladimir, Leipzig ja Finland sekä fregateilla Tsesarevitš ja Aurora. Marraskuussa 1848 hänet määrättiin midshipsmaniksi 1. Suomen meriekipaasin 2. komppaniaan, luutnantiksi hän yleni joulukuussa 1850. Vuonna 1851 Armfelt komennettiin Mustanmeren laivastoon, missä hän purjehti Jagudiil-aluksella sekä korveteilla Orest ja Calypso. Hän osallistui 1852–1853 myös korvetti Oriandan purjehdukseen. 2. tykkiveneprikaatin 1. patteriin Armfelt komennettiin huhtikuussa 1854.
Krimin sodan aikana 1854–1855 Armfelt toimi sekä 1. pataljoonan komentajana Viaporissa että rannikkopatterin päällikkönä Ruissalossa ja johti heinäkuussa 1855 rannikkopatteria Santahaminassa, Viaporin pommitusta torjuttaessa. Toukokuussa 1856 Armfelt siirrettiin luutnantiksi 1. Suomen meriekipaasin 4. komppaniaan ja huhtikuun alussa 1858 luutnantiksi 1. komppaniaan. Hän johti vuonna 1856 potkuriveneiden Toltšeja ja Hvat päällikkönä merenmittauksia Ahvenanmaan saaristossa ja oli elokuusta 1857 komennettuna Suomen luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen palvelukseen.
Armfelt johti vuosina 1857–1863 potkuriveneiden Hvat, Sneg, Metš ja Tutša päällikkönä merenmittauksia Suomenlahdella. Tammikuussa 1860 hänet siirrettiin 5. meriekipaasiin. Kapteeniluutnantiksi ylennettynä hän siirtyi saman vuoden lokakuussa 3. meriekipaasiin ja maaliskuussa 1863 2. meriekipaasiin. Lokakuussa 1865 hänet siirrettiin Siperian laivaston 8. meriekipaasiin ja määrättiin seuraavan vuoden tammikuussa Amurin alueen sotilaskuvernöörin erikoiskäyttöön. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi huhtikuussa 1866 ja hän toimi meriasioita koskevissa erityistehtävissä Amurin alueen sotilaskuvernöörin esikunnassa. Vuonna 1868 hän oli komennuksella tutkimassa purjehdusolosuhteita Tom-joella. Armfelt palveli Amurin meriekipaasissa lokakuusta 1870 tammikuuhun 1871, minkä jälkeen hänet määrättiin 1. luokan kapteeniksi ylennettynä laivasto-osaston päälliköksi ja komendantiksi Vladivostokiin. Kesäkuusta 1872 lähtien hän palveli myös Vladivostokin sataman päällikkönä. Saman vuoden lopulla hänet nimitettiin merivoimien ylisotatuomioistuimen jäseneksi Tyynenmeren satamien hallintoa koskevissa asioissa.
Kesäkuussa 1876 Armfelt siirrettiin Itämeren laivastoon ja merkittiin 6. meriekipaasin upseeriluetteloihin, mutta marraskuussa hän sai komennuksen 8. meriekipaasiin Siperiaan. Sieltä hänet siirrettiin Venäjän laivaston reserviin vuoden 1877 viimeisenä päivänä. Eron sotapalveluksesta Armfelt sai kontra-amiraalina tammikuussa 1878.
Ritarikunnat

Pyhän Stanislauksen ritarikunta kolmannen luokan risti (1864)
Pyhän Annan ritarikunta kolmannen luokan risti (1869)
Pyhän Vladimirin ritarikunta neljännen luokan risti ruusulla (1871)
Pyhän Stanislauksen ritarikunta toisen luokan risti (1873)
Antti Pankakoski

Antti Pankakoski (s. 1954) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Altian toimitusjohtajana vuosina 2007–2013. Ennen Altiaa Pankakoski oli tehnyt pitkän työuran merenkulkualan eri tehtävissä, toimien muun muassa Silja Linen toimitusjohtajana 2003–2006. Hän on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta.
Pankakoski toimi Kvaerner Masa-Yardsin varatoimitusjohtajana 1989–1996, minkä jälkeen hän siirtyi Cunard Line -varustamon hallituksen johtoon. Cunard Linelta Pankakoski lähti Lontooseen, missä hän työskenteli Nordea Securitiesin Corporate Finance -yksikkössä johtaen viimeksi merenkulkualan yritysostoihin ja haltuunottoihin keskittyvää ryhmää. Nordean palveluksesta Pankakoski siirtyi Silja Linen toimitusjohtajaksi keväällä 2003.
Tehtävänsä Silja Linella Pankakoski jätti 1. marraskuuta 2006, jolloin hänen seuraajakseen tuli Tallink Finlandin toimitusjohtaja Keijo Mehtonen. Samalla Pankakoski luopui paikastaan Tallink Gruppin hallituksessa. Pankakoski kertoi katsovansa Tallink Gruppin suomalaisten tytäryhtiöiden yhdistämisprosessin olevan siinä vaiheessa, että hänen oli luontevaa jättää tehtävänsä. Hänen mukaansa ero ei johtunut mistään ristiriidoista ja myös Mehtosen mukaan lähtöön ei liittynyt dramatiikkaa.
Silja Linen jälkeen Pankakoski nimitettiin Altian toimitusjohtajaksi 1. syyskuuta 2007 alkaen. Hän seurasi tehtävässä pääjohtaja Leena Saarista, joka oli jättänyt paikkansa toukokuussa Altian suunnitteleman polttoaine-etanolitehdashankkeen kariuduttua. Altian hallitus erotti Pankakosken marraskuussa 2013. Toimitusjohtajan vaihtamista perusteltiin yhtiön huonolla tuloskehityksellä, minkä lisäksi hallituksen puheenjohtaja Matti Tikkakoski totesi Altian jääneen jälkeen taloudellisista tavoitteistaan ja menettäneen markkinaosuuttaan.
Kyrö Distillery Company nimitti Pankakosken yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi 18. syyskuuta 2014 alkaen.
Arkkipiispan palatsi

Arkkipiispan palatsi tai Piispan palatsi voi viitata muun muassa seuraaviin rakennuksiin:
Arkkipiispan palatsi, palatsi Nikosiassa Kyproksella
Piispan palatsi, antiikin aikainen palatsi Sidessä Vähässä-Aasiassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arkkipiispan palatsi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anna Puranen

Anna Elina Puranen (28. elokuuta 1885 Rautalampi – 13. huhtikuuta 1964 Tervo) oli suomalainen filosofian maisteri, lyseon lehtori, rehtori ja runoilija.
Purasen vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Puranen ja Amalia Korhonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1905 ja valmistui  Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1910 ja maisteriksi 1920. Hän toimi Porin tyttölyseossa suomen kielen, historian ja uskonnon opettajana 1914–1921, suomen kielen vanhempana lehtorina 1921–1952 ja oli rehtorina 1937–1939.
Teoksia

Kantaatti Porin tyttölyseon 50-vuotisjuhlaan 3.6.1930 ; säveltänyt Erkki Melartin. Pori 1930
Juhlaruno Lotta-Svärd yhdistyksen Satakunnan piirin 10-vuotisjuhlaan Kalevalanpäivänä 1931. Pori 1931
Juhlaruno Satakunnan N.L. laulu-, soitto- ja urheilujuhlaan Ulvilassa Juhannuksena 1933. Pori 1933
Kantaatti lottapäiville Porissa 1935 ; säveltänyt Väinö Haapalainen. Turku 1935
Pikkulottain "kultaiset sanat" : pienoispuheita. Lotta-Svärd julkaisu n:o 44. Lotta-Svärd yhdistyksen keskusjohtokunta, Helsinki 1939, uusi painos nimellä Lottatyttöjen kultaiset sanat : pienoispuheita. Lotta-Svärd, Helsinki 1943
Arkkitehti (täsmennyssivu)

Arkkitehti tarkoittaa seuraavia asioita:
arkkitehti, tutkinto ja ammattinimike
maisema-arkkitehti, ylempi korkeakoulututkinto
sisustusarkkitehti, ammattinimike
Arkkitehti, lehti
Arkkitehti, Stam1na-yhtyeen demoalbumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arkkitehti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anna De Weert

Anna De Weert, Emile Clausin maalaus vuodelta 1920.
Anna De Weert: Tyttö niityllä, maalattu vuonna 1890.
Anna Virginie Caroline De Weert syntyjään Cogen, (27. toukokuuta 1867 Gent - 12. toukokuuta 1950 Gent) oli belgialainen impressionistinen taidemaalari. Töissään hän kiinnitti erityistä huomiota valoon.
Elämänvaiheita

Anna Cogen syntyi varakkaaseen ja monipuolisesti kulttuuria harrastaneeseen perheeseen. Hänen setänsä Félix ja Alphonse Cogen olivat taidemaalareita. Äidin isoisä Karel Lodewijck Ledeganck oli ollut kirjailija.
Isä kuoli, kun Anna Cogen oli vain kaksivuotias. Perhe muutti maaseudulle isoäidin luokse, missä tuleva taiteilija vietti aikaa luonnossa. Taloudessa asui myös kaksi muuta sukulaismiestä. Varakas perhe vietti paljon aikaa Ranskassa, Mentonissa.
Taidetta Cogen opiskeli Gentin taideakatemiassa. Vuonna 1891 hän avoitui Maurice De Weertin kanssa. Pariskunta asettui asumaan Gentiin. Gentissä De Weert liittyi taiteilijoiden piiriin, missä oli eri taidealojen edustajia. Ryhmästä tuli De Weertille toinen koti. Ryhmä järjesti runonlausuntailtoja ja näyttelykäyntejä. Yhdellä näyttelykäynnillä De Weert tapasi Emile Clausin.
Vuodesta 1893 alkaen De Weert otti yksityistunteja Clausilta. Oman maatilan De Weertit ostivat vuonna 1896. Perhe vietti kesät maatilalla, missä Anna teki puutarhatöitä ja maalasi ympäröivää maaseutua kuvaavia maalauksia. Maatilasta muodostui taiteilijoiden kesänviettopaikka. Siellä kokoontunut taiteilijaryhmä käytti itsestään nimeä Vie et Lumière. Sen mentorin Clausin kuoltua vuonna 1924 De Weert jatkoi aiheesta luennoimista.
Ensimmäisen näyttelynsä De Weert piti vuonna 1896. Sen jälkeen hän piti useita näyttelyitä muun muassa Liègessä, Brysselissä ja Antwerpenissa. Ulkomailla hän osallistui yhdessä muiden taiteilijoiden kanssa Torinon ja Venetsian Biennaaleihin.
Anna De Weertin aviomies kuoli vuonna 1930, minkä jälkeen Anna vetäytyi omiin oloihinsa. Hän teki vielä muutaman maalauksen toisen maailmaansodan aikana. Jälkisäädöksen mukaan De Weertin maalaukset lahjoitettiin Gentin kaupungille.
Lisää aiheesta

http://www.anticstore.art/108121P
All I Want Is You

| ”All I Want Is You” U2 |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rattle and Hum (1988)
 B-puoli: ””Unchained Melody” ”Everlasting Love””
 Julkaistu: 13. kesäkuuta 1989
 Formaatti: LP
 Tekijä(t): säv. U2 san. Bono
 Tuottaja(t): Jimmy Iovine
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 06.30 (Albumiversio) 04.14 (Singleversio)
 Levy-yhtiö: Island
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 7.
U2:n muut singlet
| ”When Love Comes to Town” 1989 | ”All I Want Is You” 1989 | ”The Fly” 1991 |
”All I Want Is You” on irlantilaisen U2 -yhtyeen kappale vuodelta 1988. Se on yhtyeen vuonna 1988 julkaiseman Rattle and Hum -albumin viimeinen kappale, ja se julkaistiin albumin neljäntenä ja viimeisenä singlenä 13. kesäkuuta 1989. Kappaleen säveltäjiksi on muun yhtyeen tuotannon tapaisesti merkitty koko yhtye ja sanoittajaksi laulaja Bono. Kappaleen lopussa kuultava jousisovitus on säveltäjä ja muusikko Van Dyke Parksin käsialaa.
Kappale julkaistiin singlenä Yhdistyneessä kuningaskunnassa 13. kesäkuuta 1989 b-puolellaan cover alun perin The Righteous Brothersin tunnetuksi tekemästä kappaleesta ”Unchained Melody”. Joissain painoksissa b-puolella oli mukana myös cover Love Affair -yhtyeen kappaleesta ”Everlasting Love”. ”All I Want Is You” nousi Britannian singlelistalla parhaimmillaan neljänneksi. Listaykkösenä se oli Irlannin singlelistalla. Kymmenen parhaan joukkoon se ylsi myös Suomessa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
”All I Want Is Youn” ovat levyttäneet myös irlantilainen tyttöbändi Bellefire vuonna 2002 ja irlantilainen laulaja Brian McFadden vuonna 2013. Bellefiren levyttämästä versiosta muodostui yhtyeen uran suurin listamenestys, sillä se oli Irlannin singlelistalla parhaimmillaan kolmas ja ylsi Britanniassa kahdenkymmenen parhaan joukkoon.
Baba Farid

Baba Farid
Hazrat Fariduddin Masud Gunj Shakar eli Baba Farid (pandžabiksi ਬਾਬਾ ਫਰੀਦ; 1. huhtikuuta 1173 Kothewal, Punjab – 1. toukokuuta 1266 Pakpattan, Punjab) oli muslimisaarnaaja ja -mystikko sekä runoilija. Hän oli yksi suufilaisen chishti-koulukunnan perustajista. Baba Farid on kunnioitettu hahmo paitsi muslimien, myös hindujen ja sikhien keskuudessa. Häntä pidetään tärkeänä pandžabin kirjakielen kehittäjänä, joka loi pohjan pandžabinkieliselle kirjallisuudelle.
Baba Farid syntyi Kothewal-nimisessä kylässä ja sai varhaisimman koulutuksensa Multanissa. Hän tapasi Multanissa suufipyhimys Qutbuddin Bakhtiar Kakin ja siirtyi sitten opiskelemaan islamia tämän johdolla Delhiin. Baba Faridista tuli Qutbuddin Bakhtiar Kakin hengellinen seuraaja tämän kuoltua vuonna 1235. Baba Farid asettui Ajodhaniin (nykyinen Pakpattan) ja tapasi matkallaan sinne Nizamuddin Auliyan, josta tuli hänen oppilaansa ja myöhemmin seuraajansa. Hänen pyhäkkönsä sijaitsee Pakpattanissa. Guru Nānak keräsi ja säilytti Baba Faridin runoja, joita sisällytettiin myöhemmin Guru Granth Sahibiin.
Baba Faridilla oli kolme vaimoa, viisi poikaa ja kolme tytärtä. Hän sai arvonimen Gunj Shakar (Ganj-e-Shakar), jonka alkuperä on epäselvä. Vuonna 1998 Intian Faridkotiin perustettiin Baba Farid University of Health Sciences.
Annette (elokuva)

| Annette |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Leos Carax
Käsikirjoittaja:   Ron Mael  Russell Mael 
Tuottaja:   Adam Driver  Charles Gillibert  Paul-Dominique Win Vacharasinthu 
Säveltäjä:   Ron Mael  Russell Mael 
Kuvaaja:  Caroline Champetier
Leikkaaja:  Nelly Quettier
Pukusuunnittelija:  Pascaline Chavanne
Pääosat:   Adam Driver  Marion Cotillard  Simon Helberg 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Saksa  Belgia  Japani  Meksiko 
Tuotantoyhtiö:  CG Cinema Arte France Cinéma
Levittäjä:  Mozinet
Ensi-ilta:   2021-07-066. heinäkuuta 2021 (Ranska)  2021-12-2929. joulukuuta 2021 (Suomi)  
Kesto:  140 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Annette on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut englanninkielinen musikaalielokuva. Sen ohjasi Leos Carax. Elokuvan käsikirjoittivat Sparks-yhtyeen jäsenet Ron Mael ja Russell Mael, jotka myös sävelsivät elokuvan musiikin. Elokuvan päärooleissa näyttelevät Adam Driver, Marion Cotillard ja Simon Helberg.
Annette sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 6. heinäkuuta 2021. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 29. joulukuuta 2021.
Juoni

Henry McHenry on koomikko ja Ann Defrasnoux on oopperalaulaja. He menevät naimisiin ja saavat yhteisen lapsen, joka on elävä nukke nimeltä Annette. Pian tämän jälkeen Henryä syytetään julkisuudessa väkivaltaisesta käytöksestä, ja hänen uransa koomikkona kääntyy laskuun. Henry, Ann ja Annette lähtevät yhdessä risteilylle, mutta heidän aluksensa joutuu myrskyn kouriin. Ann putoaa laidan yli mereen, eikä Henry pysty pelastamaan häntä.
Annin aave vannoo kostoa Henrylle. Ann alkaa laulaa Annetten suun kautta, jolloin Henry tekee Annettesta maailmankuulun tähden yhdessä Annin entisen säestäjän ja miesystävän kanssa. Säestäjä riitaantuu Henryn kanssa ja väittää olevansa Annetten biologinen isä, jolloin järkyttynyt Henry tappaa hänet hukuttamalla hänet uima-altaaseen.
Henry päättää lopettaa Annetten uran laulajana yhden jäähyväiskonsertin jälkeen. Valtavan yleisön edessä Annette ei kuitenkaan enää laula, vaan paljastaa Henryn olevan murhaaja. Henry joutuu vankilaan, ja sekä Annin aave että Annette kieltäytyvät antamasta hänen tekojaan anteeksi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Adam Driver  | … |  Henry McHenry   |
|  Marion Cotillard  | … |  Ann Defrasnoux   |
|  Simon Helberg  | … |  Annin säestäjä   |
|  Devyn McDowell  | … |  Annette   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanen antoi Annettelle kolme tähteä viidestä. Hän sanoi elokuvan olevan "kunnianhimoinen" sekä "hillitön ja hullu", mutta hän arvosteli elokuvan tarinaa "yhdentekeväksi ja ulkokohtaiseksi". Suomen Kuvalehden kriitikko Kalle Kinnunen antoi myös kolme tähteä viidestä. Hänen mukaansa Annettessa "kaikki on alleviivatun keinotekoista", mutta elokuva "herättää sittenkin myös aitoja tunteita". Rotten Tomatoes -sivustolle on kirjattu 262 Annetten arvostelua, joista 71 prosenttia on myönteisiä.
Annetten ohjaaja Carax voitti Cannesin elokuvajuhlilla parhaan ohjaajan palkinnon. Elokuva voitti myös viisi César-palkintoa: paras ohjaus, paras musiikki, paras leikkaus, paras äänitys ja parhaat erikoistehosteet.
Annette sai Suomen elokuvateattereissa 2 219 katsojaa.
Aiheesta muualla

Annette Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Annette Elonet.
Anna Sise

Anna Sise vuonna 2019.
Anna Sise Andersson (s. 1971) on ruotsalainen näyttelijä ja laulaja. Hän valmistui Tukholman teatterikorkeakoulusta vuonna 2000 ja on sen jälkeen näytellyt eri teattereissa. Lisäksi hän on esiintynyt televisiossa ja elokuvissa.
Sisen serkku Alice Bah Kuhnke on meppi.
Diskografia

Bebbes byrölåda (2006)
But Beautiful (2008)
Detour Ahead (2015)
Palkinnot

Louis Armstrongstipendiet (2004)
Sällskapet Stallbrödernas stipendiat (2005)
Värnamon kaupungin kulttuuristipendi (2017)
Parkteaterns Vänners stipendiat (2018)
Baba Amte

Baba Amte intialaisessa postimerkissä.
Baba Muralidhar Devdas Amte (26. joulukuuta 1914 Maharashtra, Intia – 9. helmikuuta 2008 Maharashtra, Intia) oli intialainen hindu, joka nousi kansainväliseen julkisuuteen aktivistina ja leprasairaiden hoitajana. Hänelle myönnettiin lukuisia merkittäviä palkintoja, kuten Templeton-palkinto vuonna 1990 ja Gandhin kansainvälinen rauhanpalkinto  vuonna 1999.
92-vuotiaalla Baba Amtella todettiin elokuussa 2007 leukemia, mutta hän ehti täyttää 93 vuotta ja eli vielä seuraavan vuoden helmikuuhun.
Alexander von Bunge

| Alexander von Bunge |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1803 Kiova, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 18. heinäkuuta 1890 (86 vuotta) Kiltsi, Virumaa, Venäjän keisarikunta
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Carl Friedrich von Ledebour
Oppilaat:  Edmund Russow
Tutkimusalue:  Kasvitiede
   
Alexander von Bunge (ven. Алекса́ндр Андре́евич Бу́нге, 6. lokakuuta 1803 Kiova – 18. heinäkuuta 1890 Kiltsi, Virumaa) oli venäläinen (baltiansaksalainen) kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän kuvasi Venäjän arojen ja Keski-Aasian kasvistoa sekä kirjoitti useita tutkimuksia Mongolian, Kiinan ja Iranin kasvistosta.
Elämä ja ura

Bungen isä oli Kiovan kasvitieteellisen puutarhan johtaja. Nuorempi Bunge oli Friedrich Georg von Bungen veli ja Gustav von Bungen ja Alexander Bungen isä.  Bunge valmistui Tarton yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1825. Hän työskenteli lääkärinä Altailla vuosina 1826–1833, toimi kasvitieteen professorina Kazanin yliopistossa vuosina 1833–1836 ja Tarton yliopistossa vuosina 1836–1867 sekä johti sen kasvitieteellistä puutarhaa.
Hän teki useita tieteellisiä matkoja muun muassa Keski-Aasiaan, Altaille, Kiinaan ja Persiaan. Hänen julkaisuihinsa kuuluvat Enumeratio plantarum, quas in China boreali collegit Alexander von Bunge (1831), Plantarum mongolico-chinensium decas I (1835), Beitrag zur Kenntnis der Flora Russlands und der steppen Centralasiens (1851), Labiatæ persicæ (1873) ja useita kasvimonografioita. Hän julkaisi kymmenen niteen kokoelman Itämerenmaakuntien ruohokasveista. Bunge kuvasi elinaikanaan yli 400 uutta lajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alexander von Bunge Wikimedia Commonsissa
Anna Sivula

Anna Kristiina Sivula (s. 1964) on suomalainen kulttuurintutkija ja historioitsija, joka on toiminut kulttuuriperinnön tutkimuksen professorina Turun yliopistossa 1. kesäkuuta 2019 lähtien. Hän väitteli filosofian tohtoriksi yleisestä historiasta Turun yliopistossa vuonna 2006. Hänen tutkimuskohteitaan ovat muun muassa "teollinen kulttuuriperintö ja paikalliset identiteetit".
Vuonna 2021 ministeri Annika Saarikko nimitti Sivulan jäseneksi ohjausryhmään, joka valmisteli Suomen ensimmäisen valtakunnallisen kulttuuriperintöstrategian.
Julkaisut

Sami Louekari ja Anna Sivula (toim.): Historioita ja historiallisia keskusteluja. Turun Historiallinen Yhdistys 2004.
Anna Sivula: Kysymyksiä ja voimaviivoja: Marc Blochin historiantutkimuksellisen tuotannon metodologinen perintö (väitöskirja). Turun yliopisto 2005.
Maarit Grahn ja Anna Sivula (toim.): Noormarkun historiaa: erämaasta eletyksi paikaksi. Noormarkun kunta 2008.
Pertti Grönholm ja Anna Sivula (toim.): Medeiasta pronssisoturiin: kuka tekee menneestä historiaa? Turun Historiallinen Yhdistys 2010.
Suvi Aitto-Oja ja Anna Sivula (toim.): Karhu, kirves ja punainen kukko: Porin Vapaaehtoinen Palokunta 1863–2013. Turun yliopisto 2013.
Anna Sivula (toim.): Kuunarin kryssi: merikarvialaisten historiaa 1860-luvulta 2000-luvulle. Merikarvian kunta 2017.
Anna Sivula ja Anni Ruohomäki (toim.): Virtaava sydän: Euran ja euralaisten historiaa 1860-luvulta 2000-luvulle. Euran kunta 2022.
Aiheesta muualla

Anna Sivula: Historia, kulttuuriperintö ja yhteisön identiteetti – Sivulan professoriluento 11.3.2020
Augustówin piirikunta

Augustówin piirikunta (puol. powiat augustowski) on Puolan piirikunta Podlasian voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 58 068. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Augustówin kaupunkikuntaan, Lipskin kaupungin sisältävään maalaiskuntaan sekä Augustówin, Bargłów Kościelnyn, Nowinkan, Płaskan ja Sztabinin maalaiskuntiin.
Augustówin piirikunnan pinta-alasta 46,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019. Se rajautuu Sokółkan, Mońkin, Grajewon, Ełkin, Oleckon, Suwałkin ja Sejnyn piirikuntiin.
Augustówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 9,7 prosenttia.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Augustówin piirikunnassa oli 58 068 asukasta, joista tasan 51 prosenttia naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 60 044 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 49 260 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,1 prosenttia, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 21,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 535 lasta.