Bettye LaVette
Elämä ja ura

LaVette syntyi Muskegonissa, Michiganissa, ja varttui Detroitissa. Toisin kuin monet hänen aikalaisistaan, hän ei aloittanut laulamista kirkossa, vaan kotonaan laulaen R&B:ia ja country and western -musiikkia. Hänen urastaan alkoi huolehtia paikallinen levytuottaja Johnnie Mae Matthews. Vuonna 1962, 16-vuotiaana LaVette levytti ensisinglensä My Man – He’s a Lovin’ Man Matthewsin johdolla. Siitä tuli Top 10 R&B-hitti sen jälkeen kun Atlantic Records osti sen jakeluoikeudet. Tämä johti yhteiskiertueeseen rhythm and blues -muusikoiden Clyde McPhatterin, Ben E. Kingin, Barbara Lynnin ja silloisen tulokkaan Otis Reddingin kanssa. LaVetten seuraava listamenestys oli Calla Recordsille vuonna 1965 tehty Let Me Down Easy. Seurasi lyhytkestoinen yhteistyö James Brown Revuen kanssa. Levytettyään useita singlejä paikallisille detroitilaisille levymerkeille LaVette siirtyi Silver Fox -merkille vuonna 1969. Hän levytti useita singlejä, muun muassa Top 40 R&B-hitit He Made a Woman Out of Me ja Do Your Duty. Näillä äänityksillä soittavat Memphisin studiomuusikot ovat sittemmin tulleet tunnetuiksi nimellä The Dixie Flyers. Vuonna 1972 LaVette siirtyi jälleen Atlantic/Atco-levymerkille. Hänet lähetettiin Muscle Shoals -studiolle Alabamaan äänittämään ensimmäistä albumiaan Child of the Seventies. Sen tuotti Brad Shapiro, ja mukana oli Muscle Shoalsin rytmiryhmä, joka tunnetaan nykyään nimellä The Swampers. Loppujen lopuksi albumia ei kuitenkaan tuolloin julkaistu.
1970-luvun puolivälissä LaVette teki kaksi singleä Epicille, ja vuonna 1978 West End Records julkaisi hänen diskohittinsä Doin’ the Best That I Can. Vuonna 1982 hän teki sopimuksen kotikaupunkinsa levymerkin, Motownin kanssa, ja hänet lähetettiin Nashvilleen levyttämään. Lopputuloksena oli Steve Buckinghamin tuottama albumi (hänen ensimmäisensä, joka todella julkaistiin) nimeltä Tell Me a Lie. Albumilta julkaistu ensimmäinen single Right in the Middle (of Falling in Love) nousi Top 40 R&B-listalle. Pian hän kuitenkin luopui levyttämisestä esiintyäkseen kuuden vuoden ajan Broadwayn suositussa musikaalissa Bubbling Brown Sugar, jonka muita tunnettuja nimiä olivat Honi Coles ja Cab Calloway.
Sen jälkeen, kun LaVette oli soittanut hallussaan olevat monoäänitykset Child of the Seventiesistä ranskalaiselle soulmusiikin keräilijälle Gilles Petardille, Petard ryhtyi etsimään Atlanticin masternauhoja. Yhtiön henkilökunta oli siinä luulossa, että nauhat olivat tuhoutuneet tulipalossa muutama vuosi takaperin. Vuonna 1999 Petard lopulta löysi masterit, hankki albumin oikeudet Atlanticilta ja julkaisi sen vuonna 2000 nimellä Souvenirs omalla Art and Soul -merkillään. Samaan aikaan julkaistiin konserttitaltiointi Let Me Down Easy – Live in Concert alankomaalaisella Munich-merkillä. Molemmat albumit herättivät uutta kiinnostusta LaVetteen, ja vuonna 2003 julkaistiin Dennis Walkerin tuottama albumi A Woman Like Me. Se voitti vuoden 2004 W. C. Handy -palkinnon sarjassa "Comeback Blues Album of the Year". Eräässä haastattelussa LaVette piti albumia toisen tulemisensa ensimmäisenä, ja hän sanoi, että hänen vuonna 2012 ilmestynyt omaelämäkertansa on nimetty albumin mukaan.
Sen jälkeen, kun The Rosebud Agency alkoi huolehtia LaVetten konserttiesiintymisistä, yhtiön johtaja Mike Kappus saattoi hänet ANTI- -levymerkin johtajan Andy Kaulkinin tietoon. Nähtyään LaVetten esiintyvän Kaulkin kiinnitti hänet kolmen levyn sopimuksella. Ensimmäisenä projektina oli yhteistyö tuottaja Joe Henryn kanssa, ja Kaulkin ehdotti albumia, jonka laulut olisivat naisten kirjoittamia. Tuloksena oli I’ve Got My Own Hell to Raise, ja se oli useiden kriitikkojen mielestä vuoden 2005 parhaita. Albumin otsikko on otettu Fiona Applen sanoituksesta omaan vuoden 1996 hittiinsä Sleep to Dream, jonka LaVette tulkitsee albumillaan. Muita tunnettuja lauluntekijöitä albumilla ovat Aimee Mann, Sinéad O’Connor, Lucinda Williams, Joan Armatrading ja Dolly Parton.
Vuonna 2006 Rhino Handmade hyödynsi I’ve Got My Own Hell to Raisen suosion ja hyvät arviot LaVetten konserttiesiintymisistä julkaisemalla Child of the Seventiesin uudelleen yhdessä joidenkin aikaisemmin julkaisemattomien raitojen kanssa. Albumi sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Sen jälkeen Varese Sarabande julkaisi albumin Take Another Little Piece of My Heart, joka sisältää kaikki laulut, jotka LaVette teki Silver Fox- ja SSS International -levymerkeille vuosina 1969 ja 1970. CD sisältää kolme ennenjulkaisematonta raitaa sekä kaksi duettoa Hank Ballardin kanssa.
Vuonna 2006 Rhythm and Blues Foundation myönsi hänelle Pioneer Awardin.
LaVetten vuoden 2007 albumi The Scene of the Crime äänitettiin suurimmaksi osaksi FAME-studioilla Muscle Shoalsissa, Alabamassa, vaihtoehtorock-yhtye Drive-By Truckersin kanssa. Albumi oli Grammy-palkintoehdokkaana sarjassa "Best Contemporary Blues Album", ja se oli mukana useilla "Vuoden 2007 parhaat" -listoilla. LaVette kertoi kokemuksistaan Muscle Shoals Sound- ja FAME-studioilla Ed Hurtin tekemässä haastattelussa syyskuussa 2007. Drive-By Truckersin johtohahmo Patterson Hood tuotti albumin LaVetten kanssa. Levyllä on myös laulu, jonka LaVette ja Hood ovat tehneet yhdessä.
Vuonna 2008 LaVette sai Blues Music Awardin sarjassa "Best Contemporary Female Blues Singer". Samana vuonna Reel Music julkaisi uudelleen CD:nä hänen Motown-albuminsa Tell Me a Lie. CD:n kansi oli sen alkuperäisen suunnitelman mukainen, jota ei käytetty, kun albumi julkaistiin ensimmäisen kerran LP-levynä.
Joulukuussa 2008 Kennedy Center Honors -tilaisuudessa LaVette esitti tulkintansa The Who -yhtyeen vuoden 1973 kappaleesta "Love, Reign O’er Me" kunnianosoituksena Whon jäsenille Roger Daltreylle ja Pete Townshendille, jotka olivat kyseisen vuoden juhlittavien henkilöiden joukossa. Esitystä pidettiin yleisesti yhtenä tapahtuman kohokohdista.
18. tammikuuta 2009 hän oli mukana Barack Obaman virkaanastujaisjuhlassa We Are One: The Obama Inaugural Celebration at the Lincoln Memorial ja esitti duettona Jon Bon Jovin kanssa Sam Cooken vuoden 1964 laulun "A Change Is Gonna Come". Saman vuoden huhtikuussa hän jakoi Radio City Music Hallin lavan Paul McCartneyn ja Ringo Starrin kanssa David Lynch -säätiön "Change Begins Within" -hyväntekeväisyyskonsertissa, jonka tarkoituksena oli edistää transsendentaalisen mietiskelyn opetusta koululapsille. Samana vuonna Sundazed Records julkaisi CD-albumin Do Your Duty, joka sisältää yksitoista LaVetten Silver Foxille ja SSS Internationalille tekemää kappaletta. Kesäkuussa 2009 ilmestyi kuusi kappaletta sisältävä EP-levy Change Is Gonna Come Sessions. Se julkaistiin vain digitaalisena latausversiona.
Vuonna 2010 Lavettelta tuli albumi Interpretations: The British Rock Songbook, joka sisältää uusia sovituksia ja esityksiä sellaisten artistien kuin The Beatles, The Rolling Stones, The Animals ja Pink Floyd klassisista lauluista. Mukana on täydellinen, muokkaamaton versio hänen Kennedy Center Honorsissa esittämästään The Whon kappaleesta "Love Reign O’er Me". CD sai hyvät arvostelut ja se nimitettiin Grammy-palkintoehdokkaaksi sarjassa "Best Contemporary Blues Album".
Lisäksi Bettye LaVette on esiintynyt National Public Radion ohjelmassa Mountain Stage, World Cafe, All Things Considered and Wait Wait... Don’t Tell Me! ja Mississippi Public Broadcastingin sarjassa Blues Divas sekä samannimisessä elokuvassa. Molemmat on tuottanut Robert Mugge. LaVette on myös esiintynyt ohjelmissa Late Night with David Letterman, Conan, The Late Late Show with Craig Ferguson, The Tonight Show with Jay Leno, Austin City Limits, The Today Show, Good Morning America ja The Artist’s Den. LaVette on myös ollut yhdeksännen, kymmenennen ja yhdennentoista vuosittaisen Independent Music Awardsin tuomaristossa edistääkseen itsenäisten muusikoiden uraa.
LaVette osallistui juhla-albumille Chimes of Freedom: The Songs of Bob Dylan Honoring 50 Years of Amnesty International versiollaan laulusta "Most of the Time". 31. joulukuuta 2012 LaVette esiintyi BBC Two:n Jools Holland Annual Hootenannyssa. Vuosina 2013 ja 2014 LaVette nimitettiin Blues Music Awardin ehdokkaaksi sarjassa "Contemporary Blues Female Artist".