stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Euroopan separatistiliikkeistä
Espanja > Katalonia

Katalonian 7,7 miljoonan hengen väestö muodostaa yli 16% Espanjan väestöstä. Missään muualla Länsi-Euroopassa itsenäisyyttä ei kannateta yhtä innokkaasti kuin Kataloniassa. Kansanäänestyksessä vuonna 2017 yli 90 prosenttia kannatti Katalonian itsenäistymistä, jonka jälkeen Katalonian alueparlamentti julisti Katalonian itsenäiseksi tasavallaksi 27. lokakuuta 2017, mutta sitten Espanjan hallitus määräsi Katalonian alueparlamentin hajotettaviksi ja uudet aluevaalit toimitettavaksi.
Italia

Etelä-Tiroli oranssilla, Sisilia punaisella, Sardinia vihreällä, Veneto sinisellä, Lombardia purppuralla.
Italia > Etelä-Tiroli

Etelä-Tiroli kuului aikanaan Itävalta-Unkariin, mutta se liitettiin Italiaan Ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Alueella on saksankielisiä kaksinkertaisesti verrattuna italiankielisiin. Alueella on laaja itsehallinto, ja Italian hallitus tukee sitä merkittävillä summilla, mikä on luultavasti hillinnyt separatismia etelätirolilaisten keskuudessa. Useat paikalliset puolueet haluavat joko laajempaa itsehallintoa Italian osana; irtautumista Italiasta ja liittymistä Itävaltaan; tai täyttä itsenäisyyttä. Vuoden 2018 vaaleissa separatistiset puolueet saivat 13,5 % kannatuksen. Etelä-Tirolin puolen miljoonan väestö muodostaa melkein prosentin Italian väestöstä.
Italia > Sardinia

Vuonna 2014 Sardinian alueen asukkaista 45 %  kannatti itsenäisyyttä.
Italia > Sisilia

Vuonna 2014 Sisilian alueen asukkaista 44 %  kannatti itsenäisyyttä. Sisilian 5 miljoonaa asukasta muodostavat 8,3% Italian väestöstä. Vuosina 2008–2012 saarta johti itsenäisyyttä ajava puolue.
Italia > Veneto

Vuonna 2014 Veneton alueen asukkaista 53 prosentin enemmistö kannatti itsenäisyyttä. Veneton 4,9-miljoonainen väestö muodostaa 8% Italian väestöstä.
Italia > Lombardia

Lombardian 10-miljoonainen väestö muodostaa 17% Italian väestöstä. Hieman yli 40% väestöstä kannatti kansanäänestyksessä laajempaa itsehallintoa, mutta Italiasta eroamista kannattaa vain harva.
Kroatia

Istrian piirikunta
Kroatia > Istria

Istria ulottuu Kroatian ja Slovenian alueille. Sen rajoja ei ole määritelty tarkasti.
Istrian piirikuntaa asuttaa 208 000 ihmistä, jotka muodostavat 4,9% Kroatian väestöstä. Istrian itsenäisyyttä ajaa Istrian demokraattinen kokous -puolue (IDS).
Puola > Ylä-Sleesia

Sleesian alue ulottuu Puolan, Saksan ja Tšekin alueille.
Puolalaisen Ylä-Sleesian alueen väestön koko on 3 miljoonaa, ja se muodostaa 7,8% Puolan väestöstä.
Sleesian itsenäisyysliike RAŚ johtajanaan Jerzy Gorzelik saavutti vuoden 2010 vaaleissa 8,5% kannatuksen.
Ranska

Alsace punaisella, Baskimaa vihreällä
Ranska > Alsace

Alsacen itsenäisyyttä ajavia puolueita ovat Unser Land ("Meidän maamme") ja Alsace d'abord ("Alsace ensin").
Ranska > Baskimaa

Baskimaan alue koostuu seitsemästä alueesta, joista Ranskalle kuuluu kolme: Basse-Navarre, Soule ja Labourdi.
Romania > Székelymaa

Székelymaan 500 000 asukasta muodostavat 2,5% Romanian väestöstä. Osa alueen unkarilaisesta väestöstä kaipaa itsenäisyyttä.
Saksa

Baijeri
Saksa > Baijeri

Saksan osavaltioiden kansalaisista baijerilaiset ovat itsenäistymisen kiihkeimpiä kannattajia. Baijerin itsenäisyyttä haluaa 32% alueen asukkaista. 13,1 miljoonaa baijerilaista muodostavat n 16 % Saksan liittovaltion väestöstä.
Suomi

Ahvenanmaa
Suomi > Ahvenanmaa

Ahvenanmaan väkiluku on 30 430 , mikä on noin puoli prosenttia koko Suomen väestöstä. Ahvenanmaan itsenäisyyttä ajaa Ålands Framtid -puolue. ÅF on onnistunut saamaan enimmillään 9,9% äänistä ja kolme paikkaa maakuntapäivillä vuonna 2011. Vuoden 2019 vaaleissa ÅF sai vain yhden paikan.
Tanska

Färsaaret vihreällä ja Bornholm punaisella
Tanska > Bornholm

Bornholmin itsenäistymistä ajaa Bornholmin itsehallintopuolue.  Vuoden 2013 kunnallisvaaleissa puolue sai 190 ääntä ja oli siten kaukana paikasta kunnanvaltuustossa.
Bornholmilla on 39 545 asukasta.
Tanska > Färsaaret

Färsaaret kuuluu Tanskalle, mutta nauttii laajaa itsehallintoa. Färsaaret ei kuulu Euroopan unioniin, toisin kuin Tanska. Färsaarten väkiluku on 54 081 , mikä on alle prosentti Tanskan väestöstä. Enemmistö Färsaarten kansanedustajista tavoittelee täyttä itsenäisyyttä emämaastaan.
Tšekin tasavalta > Määri

Määrin väestö on 3 miljoonaa, mikä on 30% Tšekin väestöstä. Virallisesti Määri lakkautettiin 1949 mutta sillä nähdään edelleen olevan oma identiteettinsä. Pienpuolue Moravané on ajanut alueen itsenäisyyttä vuodesta 2005.
Tšekin tasavalta > Tšekin Sleesia

Tšekin Sleesiassa väkeä on 1 miljoona eli 10% Tšekin väestöstä.
Yhdistynyt kuningaskunta

Wales pun, Skotlanti vihr, Pohjois-Irlanti sin
Yhdistynyt kuningaskunta > Skotlanti

Skotlannin väkliluku on 5,5 miljoonaa, mikä on noin 8 % emämaan väestöstä. Skotlannin kansanäänestyksessä syyskuussa 2014 Skotlanti torjui itsenäisyyden äänin 55,3 – 44,7% ja päätti pysyä osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Uutta äänestystä puuhataan vuoden 2023 lokakuulle. Lokakuussa 2022 itsenäistymistä kannatti ja vastusti tasan yhtä moni ihminen.
Yhdistynyt kuningaskunta > Englanti

Englantilaiset Englannissa advocate Englannin itsenäisyyttä Yhdistyneestä kuningaskunnasta
Tärkein poliittinen puolue, joka kannattaa Englannin itsenäisyyttä, on: Englantilaiset demokraatit
Yhdistynyt kuningaskunta > Wales

Walesin itsenäisyyttä ajaa Plaid Cymru -puolue. Syyskuussa 2022 tehdyssä kyselyssä Walesin itsenäisyyttä kannatti 24 % ja vastusti 52 % vastanneista. Walesin väkiluku on 3,2 miljoonaa, mikä on alle 5% emämaan väestöstä.
Lisäksi

Flanderi
Vallonia
Sleesia
Romania
Istria kroatian ja slovenian rajalla
Peter Liversidge

| Peter Liversidge |
| --- | --- |
 Peter Liversidge vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1973 Lincoln, Englanti
Kansalaisuus:  Britannia
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Taidesuuntaus:  nykytaide
Aiheesta muualla
www.peterliversidge.com
Peter Liversidge (s. 1973, Lincoln, Englanti) on brittiläinen taiteilija. Hän harjoittaa taidetta monimuotoisesti ja lähettää ehdotuksia.
Elämä

Peter Liversidge opiskeli taidetta Exeterissä Plymouthin yliopistossa sekä elokuva- ja valokuva-alaa Montanan yliopistossa. Hän muutti vuonna 1996 Lontooseen, jossa asuu vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa.lähde?
Ura

Välineenään Olivetti-kirjoituskone Liversidge on viimeisen 12 vuoden aikana tehnyt erilaisia ehdotuksia taidenäyttelyiksi yksinkertaisista mahdottomiin. Kunkin ehdotuksen Liversidge kirjoittaa paperiliuskalle vain kerran, ja virheet hän korjaa vain, mikäli huomaa ne ollessaan vielä samalla rivillä. Hän kokeilee "luovuuden käsitettä", mikä yleensä toteutuu näyttelyissä esineinä, performansseina tai tapahtumina. Liversidge sanoo ehdotuksistaan: "On tärkeää, että osa ehdotuksista todella toteutetaan, mutta vain muutama, jotta loput jäävät vain tekstiksi A4-paperille. Tavallaan ne ovat kaikki mahdollisia, ja niistä tehdyt kirjat ovat ikään kuin lukijan itsensä kuratoimia näyttelyitä. Kokonsa ja skaalansa vuoksi kirja antaa yksilölle mahdollisuuden 'keskustella' kunkin ehdotuksen kanssa sen omilla ehdoilla."
Liversidgeä inspiroivat muun muassa taiteilijat - kuten On Kawara, Peter Fischli ja David Weiss, Keith Arnatt, Joseph Cornell ja Reverend Howard Finster - sekä myös hänen isoisiensä kaltaiset elämäntapavaeltajat. Liversidgeä ajaa eteenpäin luovuuden tuottava käsite sekä ajatus siitä, että taide on menestyksekkäimmillään hieman niin sanotun korkean taiteen muodollisten määreiden ulkopuolella. Liversidgen tekemät fyysiset esineet sisältävät usein arkipäiväisiä materiaaleja, joille hän on antanut uuden tarkoituksen ja jotka hän on valinnut omiin tarkoituksiinsa.lähde?
Liversidge on tehnyt yhteistyötä monien instituutioiden kanssa, joista mainittakoon Tate Liverpool vuonna 2008, Centre d'Art Santa Mònica Barcelonassa vuonna 2008, Bloomberg Space Lontoossa vuonna 2009 ja Scottish National Gallery of Modern Art vuonna 2010. Hän on myös luonut projekteja Frieze taidemessuille (Ingleby Galleryn kanssa) Europalia-festivaalille vuonna 2007, Art Baselille Miamiin vuonna 2009 ja Edinburghin veistospuistoon Jupiter Artlandiin myös vuonna 2009.lähde?
Liversidgen töitä on useissa julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa, mutta hänen performanssinsa, kuten Gin Stand, Plum Bread ja Embossing Bank Notes antavat katsojille kokemuksen uniikista taideteoksesta, jonka he voivat ottaa mukaansa. Toinen ominaisuus Liversidgen taiteessa on esineiden lähettäminen postissa. "Peter Liversidgelle myös postilaitos on yhteistyökumppani. Postileimat ja muutokset myötävaikuttavat teokseen."
Liversidge on myös tehnyt videoprojekteja yhtyeille Wires Under Tension ja Balmorhea. Huhtikuussa 2012 Liversidge loi erityisehdotuksena lavadesignin ja heijastustaustakankaan Low-yhtyeelle Royal Festival Halliin.
Ingleby Gallery Edinburghissa ja Sean Kelly Gallery New Yorkissa ovat Liversidgen edustajia.
Näyttelyitä

Sean Kelly Gallery (New York, Yhdysvallat) "Where We Begin" (2011/2012)
The Harewood Museum of Art (Taos, Yhdysvallat) "Nod Nod Wink Wink" (2011)
Ingleby Gallery (Edinburgh, Iso-Britannia) "THE THRILL OF IT ALL" (2010)
Bloomberg SPACE (Lontoo, Iso-Britannia) "COMMA 07" (2009)
Centre d'Art Santa Monica (Barcelona, Espanja) "Proposals for Barcelona" (2008)
Ingleby Gallery (Edinburgh, Iso-Britannia) "Peter Liversidge & Fischli + Weiss" (2008)
Tate Liverpool (Liverpool, Iso-Britannia) "The Fifth Floor: Ideas Taking Place" (2008)
Julkaistuja ehdotuksia

Proposals for Kiasma, 2012. (ISBN 9789515334114)
Proposals for The Flag Club, 2012. (ISBN 9789490673093)
Proposals for Huntley, 2011. (ISBN 9781907115066)
Proposals for the Scottish National Gallery of Modern Art, 2010. (ISBN 9780955348990)
Proposals for Town Hall Hotels & Apartments, 2010. (ISBN 9780956562104)
Ingleby Proposals, 2010. (ISBN 9780955348976)
Bloomberg Proposals, 2009. (ISBN 9780955348952)
Jupiter Proposals, 2009. (ISBN 9780955348945)
Proposals for Liverpool, 2008. (ISBN 9781846312052)
Fair Proposals, 2007. (ISBN 9780955348914)
Festival Proposals, 2006. (ISBN 9780955348907)
Muita julkaisuja

Alistair Robinson, Martin Herbert, Stephen Bury, What You'd Expect, Northern Gallery for Contemporary Art, Sunderland, 2004. (ISBN 09-54911-90-3)
Mario Fortunato, Martin Herbert, Michele Robecchi, Through the Window, Italian Cultural Institute, Lontoo, 2003. (ISBN 88-87632-24-3)
Julkisia kokoelmia, joissa Liversidgen töitä

British Council Collection, Lontoo
British Library, Lontoo
Czech Museum of Fine Art, Praha
Eres Stiftung, Saksa
Government Art Collection, Lontoo
Museum of Contemporary Art, Chicago
Tate Gallery Archive, Lontpp
The Bremham Collection, Lontoo
Towner Gallery, Eastbourne
Unilever, Lontoo
Victoria and Albert Museum, Lontoo
Grundy Art Gallery Collection
Aiheesta muualla

Peter Liversidge's Official Site (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Peter Liversidge at the Sean Kelly Gallery(englanniksi)
Peter Liversidge at the Ingleby Gallery(englanniksi)
Artfacts Profile(englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Käännös suomeksi
Hilkka Toivola

Hilkka Toivola apulaisineen valmistamassa freskoa Ihmisen elinpäivät Helsingin tyttönormaalilyseoon vuonna 1947.
Hilkka Terttu Hilda Toivola (20. kesäkuuta 1909 Akaa – 19. syyskuuta 2002 Rusko) oli suomalainen taidemaalari. Toivola on tehnyt erityisen runsaasti lasimaalauksia muun muassa kirkkoihin. Toivola toimi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun opettajana 1942–1945 ja 1964–1969 sekä rehtorina 1969–1973. Hän aloitti lasimaalausten tekemisen käytyään Firenzessä tutustumassa taiteilija Giovanni Tollerin työskentelyyn.
Elämäkerta

Hilkka Toivolan vanhemmat olivat veturinkuljettaja Herman Fredrik Toivola ja Hilda Emilia Toivola, o.s. Tammi. Toivola opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1932–1935, ja Pierre Gaudinin johdolla Pariisissa Ranskassa 1951. Hilkka Toivolan äiti Hilda Tammi oli myös käynyt Turun piirustuskoulua, samoin Toivolan vanhempi veli. Vaikka koti oli taidemyönteinen, toivottiin tyttärestä valtionvirkamiestä, rautatieläistä, kuten hänen isänsäkin oli. Toivola suoritti Turun kauppaopiston kaksivuotisen kurssin heti käytyään viisi vuotta Turun suomalaista yhteiskoulua. Kun vakituista työtä ei kuitenkaan löytynyt, Toivola ryhtyi vuonna 1932 opiskelemaan Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Parin viikon kuluttua piirustuskoulun aloittamisesta Toivola sai viran rautatieltä. Kaksi vuotta hän kävi päivisin töissä ja iltaisin piirustuskoulussa. Toivola erotettiin virastaan vuonna 1935, ja sen jälkeen hän omistautui taiteen tekemiseen kokopäiväisesti osallistuen taidekoulun päivä- ja iltatunteihin. Hän valmistui koulusta parhain arvosanoin. Kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 1942 Toivola aloitti Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun opettajan tehtävät.
Toivolan puoliso oli taidemaalari Otso Karpakka. He olivat molemmat mukana Ryhmä 9:ssä, joka muodostui Otto Mäkilän ympärille, ja kuuluivat taiteilijayhdistys Arte ry:n perustajajäseniin. He olivat harvinainen 60 vuotta rinnakkain työskennellyt taiteilija- ja aviopari. Yhteistyönä syntyivät useat suuret freskot ja lasimaalaukset. Kumpikin loi kuitenkin itsenäisesti oman erillisen taiteilijauran.
Toivolalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1970. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1973 hän asui Ruskolla.
Taide > Seinämaalaukset

Erityisesti freskomaalaus kiinnosti Toivolaa heti uran alkuvaiheessa. Hän kyseli neuvoa muun muassa Juho Rissaselta, ja Ennu Okan kanssa he tekivät useita freskokokeiluja, jotka kuitenkin epäonnistuivat, kunnes Oka sai stipendin Italiaan opiskelemaan freskomaalausta. Vuonna 1938 Toivola teki itsekin opintomatkan Italiaan. Ennu Oka kaatui talvisodassa. Tästä lähtien Toivola opiskeli monumentaalimaalausta yksin. Turun uuden siunauskappelin seinämaalauskilpailussa Toivola palkittiin. Vuonna 1943 helsinkiläinen taidekauppias Ivar Hörhammer järjesti nuorten taiteilijoiden kilpailunäyttelyn, jossa Toivola sai seinämaalausluonnoksellaan Koulu 10 000 markan palkinnon. Kauppakorkeakoulun juhlasalin seinämaalauskilpailussa Toivola sai kunniamaininnan. Sotavuosien takia Toivolan uran alkuvaiheen freskoinnostus jäi vaille toteutumista. Hän kuitenkin avusti taidemaalari Lennart Segerstrålea Suomen Pankin talon seinäfreskojen toteutuksessa 1940-luvun alussa. Toivolan läpimurto oli Helsingin tyttönormaalilyseoon vuonna 1947 WSOY:n tilauksesta tehty seinäfresko Ihmisen elinpäivät. Toivolan toteutuneita seinämaalauksia on Turun vanhassa matkustajapaviljongissa ja Luolavuoren koulussa, Naantalin Kuparivuoren koulussa sekä Raision entisessä kunnantalossa. Toivola irtaantui 1960-luvun alkupuolella hänelle tyypillisestä ihmishahmosta ja siirtyi abstraktiin ilmaisuun.
Taide > Lasimaalaukset

Toivola keskittyi 1950-luvulta alkaen lasimaalaukseen. Hän voitti kilpailun Turun Mikaelinkirkon sodassa tuhoutuneiden lasimaalausten uudelleenmaalauksesta ja työ valmistui vuonna 1953. Toivolan lasimaalauksia on myös muun muassa Kotkan Metsolan kirkossa sekä Siikajoen, Jomalan, Vehmaan ja Turtolan kirkossa. Viimeisimpänä valmistui vuonna 1972 Helsingin Kannelmäen kirkon alttariseinän suuri lasimaalaus. Toivola teki lasimaalauksia myös P.C. Rettigin pääkonttoriin Turussa (1954), Tervolan seurakuntakeskukseen (1976) ja Ruskon terveyskeskukseen (1984).
Taide > Näyttelyt

Toivolan töitä oli ensi kerran näytteillä 1935. Sakari Saarikiven mukaan "Hilkka Toivolan jokaisen taulun lähtökohtana ja motiivina on sielullinen elämys." Wäinö Aaltosen museossa oli vuodenvaihteessa 2006–2007 laaja näyttely Toivolan ja Karpakan töistä. Näyttelyä varten museo kävi läpi noin 600 teosta. Näyttelyn yhteydessä julkaistiin myös taiteilijapariskunnan elämäntyötä käsittelevä kirja suomeksi ja ruotsiksi.
Kirjallisuutta

Toivola, Hilkka – Karpakka, Otso: Yhdessä elettyä. Wäinö Aaltosen museo, 2006. ISBN 952-9565-51-8
Wennervirta, L. – Jäntti, Y. A. (toim.): Suomen taiteen vuosikirja, s. 139–148. WSOY 1945.
Aiheesta muualla

Hilkka Toivolan fresko WSOY:n taidekokoelma
Hyvä paimen, lasimaalaus, Turun Mikaelin kirkko 1953.[vanhentunut linkki]
Kesäyö, öljymaalaus 1963.[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Muut:  Europeana
Eino Toivonen

Eino Johannes Toivonen (12. kesäkuuta 1891 Oulu – 6. helmikuuta 1969) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat työnjohtaja Juho Toivonen ja Fanny Puhakka. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Hervor Lovisa Appelgrén kanssa.
Opinnot

Toivonen kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaista klassillisesta lyseosta vuonna 1910 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1910–1913. Opintojen sa jälkeen hän toimi Oulun suomalaisen klassillisen lyseon matematiikan virkaatekevänä nuorempana lehtorina vuosina 1913–1914 ja väliaikaisena matematiikan opettajana Oulun molemmissa lyseoissa syyslukukaudella 1914. Toivonen kävi Sotakorkeakoulun Saksassa vuosina 1923–1925. Suomen sotakorkeakoulu lahjoitti Toivoselle vuonna 1926 diplomin.
Jääkärikausi

Toivonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hän kävi vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Toivonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui taistelussa pahasti 28. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika

Toivonen toimi sisällissoda jälkeen 15. toukokuuta 1918 alkaen komentajana 2. ja 5. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonassa, josta hänet siirrettiin 30. kesäkuuta 1918 alkaen 5. jääkärirykmenttiin, jonka nimi muutettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti 2:ksi. Rykmentissä hän toimi komppanianpäällikkönä eri komppanioissa. Porin jalkaväkirykmentti 2:sta hänet siirrettiin 2. huhtikuuta 1919 Keski–Suomen rykmenttiin, missä hän toimi 2. komppanian päällikkönä ja aliupseerikoulun johtajana. Armeijasta hän erosi 25. toukokuuta 1921 ja astui 1. kesäkuuta 1921 suojeluskuntajärjestön palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin päälliköksi Oulun suojeluskuntapiiriin. Oulusta hänet komennettiin 1. lokakuuta 1925 ja lopulta siirrettiin 30. marraskuuta 1925 alkaen Suojeluskuntain yliesikunnan koulutusosaston päälliköksi. Suojeluskunnista hän erosi 30. elokuuta 1930 ja työskenteli sen jälkeen myyntipäällikkönä Loimaan Mylly Oy:n palveluksessa. Loimaan Mylly Oy:n toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1933.
Talvi- ja jatkosota

Toivonen osallistui talvisotaan Viipurin Lappeenrannan ja Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirien päällikkönä ja jatkosodan puhjettua hän sai komentoonsa Päijänteen, Pohjois-Hämeen ja Lounais-Suomen sotilasläänit ja oli tehtävässä vuoteen 1942 saakka.
Luottamustoimet

Toivonen toimi Loimaan Kauppakamariyhdistyksen puheenjohtajana ja Suomi-Yhtiön edustajiston jäsenenä sekä Loimaan yhteiskoulun johtokunnan puheenjohtajana. Hän toimi myös Turun yliopiston kunnianeuvoston jäsenenä ja Loimaan reservinupseerikerhon kunniajäsenä. Toivonen sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna  1951. Hän muisti jääkäriveljiään koko elämänsä ajan ja lahjoitti jääkärimerkin jääkärien hautakiviin. Toivonen haudattiin Loimaalle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917  Luutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 16. toukokuuta 1919  Majuri 6. joulukuuta 1925  Everstiluutnantti 6. joulukuuta 1928  Yleisesikuntaupseerin arvonimi 30. joulukuuta 1927 |      |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera (1918 ja 1940)  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Suojeluskuntajärjestön rautainen ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Reservinupseeriliiton kultainen ansiomerkki  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Ruotsin miekkaritarikunnan 1. lk. ritarimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Karl Hildén

Karl Friedrich Hildén (9. marraskuuta 1873 Pietari – 20. syyskuuta 1948 Kokkola) oli suomalainen Kokkolassa asunut savenvalaja.
Karl Hildén lähti 14-vuotiaana savenvalajan oppiin Hämeenlinnaan. Mestarinnäytteen suoritettuaan hän alkoi toimia itsenäisenä käsityöläisenä. Hildén valmisti Kokkolan esikaupungissa sijainneessa verstaassaan savi- ja keramiikkamaljakoita, ruukkuja, lautasia, kukkopillejä ja koriste-esineitä. Yhden miehen työpajassaan hänellä oli savenvalajan pyörä, polttouuni ja käsikäyttöinen savenmuokkauskone. Hänen esineitään ostettiin sekä kaikkialle Suomeen että myös ulkomaille. Parhaimpiin esineisiin hän hankki saven Saksasta ja myös keramiikkavärit tuotiin ulkomailta. Esneiden mallit ja värit Hildén suunnitteli itse.
Arijoutsi (nimi)

| Arijoutsi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaissuomalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arijoutsi on suomalainen, yleensä miehen, etunimi. Se oli almanakassa 1929–49, jolloin nimipäivä oli 4. maaliskuuta. Nimi on esiintynyt Lapin asiakirjoissa jo 1500-luvulla, mutta ei ole sittemmin saavuttanut suurta suosiota.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen tietojen mukaan nimi on vuoteen 2025 mennessä annettu noin 110–130 henkilölle. Suurin osa heistä on syntynyt ennen vuotta 1960.
Arijoutsi on alkuperältään joko saamelainen tai suomalais-karjalainen nimi. Sen kantana on teorian mukaan latinalainen nimi Hadrianus, joka merkitsee "adrialainen" ("Adrianmeren rannalta kotoisin oleva"). Samaa kantaa ovat nimet Ari, Atte ja Atro.
Kirjailija Heikki Marttila on käyttänyt nimimerkkiä Arijoutsi.