stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saarijärvi (Jyväskylä, Saakoski)
Maantietoa

Järven pinta-ala on 577 hehtaaria eli 5,8 neliökilometriä, ja se on 7,1 kilometriä pitkä ja 3,0 kilometriä leveä. Se sijaitsee Päijänteen länsipuolella noin 30 kilometriä Jyväskylän keskustasta lounaaseen. Saarijärvellä on useita omintakeisia paikannimiä, kuten Benjaminpytty ja Kaarteennenä.
Siinä on yhdeksän saarta, joiden pinta-ala on 10,6 hehtaaria eli noin 1,8 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista Vuohisaari on yli hehtaarin suuruinen, loput kahdeksan saarta ovat yli aarin kokoisia. Saaria ovat muun muassa Karhusaari, Kattilasaari, Majasaari ja Selkäsaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 43,99 miljoonaa kuutiometriä eli 0,04399 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 7,6 metriä ja suurin syvyys on 25,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Selkäsaaren länsipuolella olevassa syvänteessä . Järvellä on syvyyskarttojen mukaan pitkä ja järven pituussuuntaan kulkeva syvänne, missä on monia yli 15 metriä syviä alueita. Järven länsipuolella sijaitsee vielä 22 metriä syvä kohta ja Selkäsaaren kaakkoispuolella laaja yli 20 metriä syvä alue.
Järven rantaviivan pituus on 35,1 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,4 metriä mpy. Järven laskujoki Saajoki alkaa Kylmälänlahdelta ja laskee lähes viiden kilometrin päässä Saalahdella ensin Koskenlampeen ja sitten Päijänteen Saalahteen.
Chongoni

Kalliomaalauksia Chongonin seudulla.
Chongoni on yli kaksituhatta metriä korkea vuori Malawin Dedzan piirikunnassa.  Vuoren rinteillä on yhteensä 127 paikassa kalliomaalauksia.
Kalliomaalauskai on tehty kivikaudelta lähes nykypäiviin asti. Vanhimmat, punamullalla tehdyt piirrokset ovat Batwa-nimisen kääpiökasvuisen metsästäjä-keräilijäheimon tekemiä. Uudemmat maalaukset ovat nykyisin alueella elävien maanviljelijäheimojen työtä. Kuva-aiheilla on edelleen sijansa paikallisten asukkaiden seremonioissa.
Alue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Kattilajärvi (Jämsä, Vekkula)

| Kattilajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°00′55″N, 25°15′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saajoen valuma-alue (14.27)
Laskuoja:  oja Saarijärveen 
Järvinumero:  14.272.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164,7 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  50 m  
Rantaviiva:  0,553 km  
Pinta-ala:  0,802 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKattilajärvi 
Kattilajärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Vekkulan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,80 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Vekkulassa seitsemäntoista kilometriä Jämsän keskustasta pohjoiskoilliseen. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 164,7 metriä mpy. Saarijärvi sijaitsee aivan Kattilajärven itäpuolella Jämsän ja Jyväskylän rajalla.
Haapamäki

| Haapamäki |
| --- | --- |
 Haapamäen keskustaa
Kaupunki:  Keuruu
Väkiluku:  857 (taajama), 1 185 (postinumeroalue), 1 500 (kyläseutu)
Haapamäen keskustaa
Haapamäki on Keuruun länsiosassa sijaitseva taajama. Haapamäen rautatieaseman vuoksi taajama tunnetaan ennen kaikkea tärkeänä rautatieliikenteen risteysasemana. Tampereen ja Seinäjoen sekä Tampereen ja Jyväskylän välisten oikoratojen valmistuttua sekä Haapamäen ja Porin välisen radan lakkauttamisen jälkeen aseman merkitys liikenteen solmukohtana on vähentynyt merkittävästi.
Maantiede

Haapamäki sijaitsee Keski-Suomessa noin 80 kilometriä Jyväskylästä länteen ja noin 100 kilometrin päässä Tampereelta. Keuruun keskustaan on matkaa noin 16 kilometriä. Haapamäen naapurikyliä ovat Kolho ja Pihlajavesi. Haapamäellä on kaksi pientä järveä, Petäisjärvi ja Niemelänjärvi, sekä muutama lampi.
Väestö

Tilastokeskuksen mukaan Haapamäen taajamassa on 857 asukasta (31.12.2016). Postinumeroalueen 42800 Haapamäki väkiluku on puolestaan 1 185 asukasta (31.12.2015). Keuruun kaupungin mukaan Haapamäen kyläseudun asukasluku on noin 1 500 henkilöä.
Palveluja ja nähtävyyksiä

Haapamäellä peruspalveluja ovat: pankki, apteekki, elintarvikekauppa, autokorjaamo, kahvila, eläinlääkäri, parturi-kampaamo sekä kirpputori.
Haapamäellä on mahdollisuus harrastaa muun muassa kalastusta ja moottorikelkkasafareita.
Monet Haapamäen vanhoista rakennuksista ovat kulttuurihistoriallisesti arvokkaita. Nähtävyyksiä ovat muun muassa vanhan rautatieaseman seutu ja Haapamäen kirkko. Asema-alueella sijaitsee Haapamäen höyryveturipuisto ja ratapihan veturitallialueella toimii rautateiden museokalustoa omistava ja ylläpitävä Haapamäen museoveturiyhdistys.
Yhdistyksiä

Haapamäellä toimii Haapamäen kyläyhdistys. Haapamäen Pallo-Pojat on 1946 perustettu jalkapalloseura. Pallo-Pojat omistaa tanssi-, elokuva- ja juhlatilan Haapamäen Suoja.
Haapamäen Urheilijat on 1914 perustettu vireä urheiluseura. Viime vuosina menestystä on tullut hiihtosuunnistuksessa ja voimanostolajeissa.
Historiaa > Varhaisvaiheet

Haapamäen kylä syntyi ja kasvoi Valtionrautateiden toiminnan seurauksena. Haapamäen rautatieasema rakennettiin vuosina 1880–1882. Se otettiin käyttöön nimellä Keurun asema 1882 ja toimi tällä nimellä vuoteen 1897.
Aseman seutu oli alun perin harvaan asuttua erämaata, mutta aseman ympärille kehkeytyi nopeasti kylä. Asemapäällikölle, ratavahdille ja muulle rautatiehenkilökunnalle rakennettiin asunnoiksi komeita hirsitaloja. Rautatieasema työllisti paljon ihmisiä, ja nämä puolestaan tarvitsivat palveluja. Rautatietyöläisillä oli säännöllinen palkka ja turvattu eläke. Näiden varaan luottaen he rakensivat itselleen omakotitaloja ja suunnittelivat jäävänsä paikkakunnalle pitkään. Valtionrautatiet rakensi myös rivi- ja kerrostaloja työsuhdeasunnoiksi.
Rautatie houkutteli paikalle kauppiaita, koska se tarjosi heille huomattavan rahtiedun. Rautatieliikenteen alkaessa vuonna 1882 aseman seudulle oli muodostunut kylä, jossa oli useita kymmeniä taloja. Paikalle ei kuitenkaan syntynyt merkittävää teollisuutta, koska lähistöllä ei ollut suuria koskia, joita olisi voinut valjastaa energian tuotantoon, eikä suuria vesistöjä, joita pitkin olisi voinut uittaa puutavaraa asemalle.
Haapamäen kehitys oli 1800-luvun loppupuolelle asti vaatimatonta. Tähän vaikuttivat ennen kaikkea kauppiaiden kyvyttömyys hyödyntää rautatien tarjoamaa etua kaupankäynnissä sekä Keuruun kunnan haluttomuus kehittää etäällä kunnan keskustasta sijaitsevaa asemakylää. Tukkukauppaa ei syntynyt, vaan kaikki kauppiaat keskittyivät vähittäiskauppaan, mikä ei osoittautunut pienessä kylässä kovin kannattavaksi. Tukkukaupassa Haapamäen sijainti olisi sen sijaan ollut varsin otollinen, koska sieltä käsin olisi voitu hoitaa kilpailukykyisesti tavarantoimitukset lännessä Virroille ja Ruovedelle ja idässä aina Jyväskylään asti.
Asemakylän kehitys jäi lähinnä Valtionrautateiden vastuulle, sillä kunta pidättäytyi kaikesta kehitystoiminnasta. Taustalla oli myös pelko siitä, että Keuruun kirkonkylä näivettyisi ja asemakylästä kehittyisi uusi liike-elämän keskus. Kaiken lisäksi Haapamäen asukkaista suuri osa oli muualta tulleita, mikä saattoi herättää sekä kateutta että närkästystä paikallisessa väestössä.
Asemavirkailijat ja heidän vaimonsa muodostivat eliitin, jonka aloitteesta paikkakunnalle saatiin muun muassa oppikoulu ja osuuskauppa. He ottivat Haapamäen kehittämisen asiakseen. Tunnettu paikallinen vaikuttaja oli ratamestari Heikki Heinonen. Haapamäen yhteiskoulu aloitti toimintansa 1907.
Historiaa > Kehitys risteysasemaksi

Kaikesta huolimatta aseman seutu kasvoi nopeammin kuin kirkonkylä. Valtionrautatiet rakensi jatkuvasti uusia asuntoja kasvavalle henkilökunnalle. Haapamäestä oli määrä tulla risteysasema, minkä vuoksi ratapihaa laajennettiin ja asemalle rakennettiin veturitalli ja vesitorni. Pohjanmaan ja Savon radan välistä yhdysrataa oli suunniteltu jo pitkään, mutta kinastelu ratalinjasta viivästytti rakennustöiden aloittamista. Venäjän sotaministeriö piti poikkirataa strategisesti tärkeänä ja vaati nopeita toimia ratayhteyden saamiseksi. Haapamäestä tuli risteysasema vuonna 1897, kun ratayhteys Jyväskylään valmistui. Uusi rata kulki Keuruun kirkonkylän kautta ja myös sinne rakennettiin asema, jonka nimeksi tuli Keuruun rautatieasema.
Valtionrautateiden henkilökunnan toimeentulo oli vakaata, mikä houkutteli Haapamäelle yhä enemmän myös muiden palvelualojen ammattilaisia. Kylä jatkoi kasvuaan siitä huolimatta, että teollisuutta ei juurikaan syntynyt eikä kaupankäynti ollut kovin tuottoisaa. Kaupan kehityksen esteenä olivat paljolti syynä rautatieläisten ilmaisliput, joilla matkustettiin kaupunkiin asioimaan.
Porin radan rakentaminen 1930-luvun alussa oli Haapamäen rautatieasemalle merkittävä kehitysaskel. Uuden radan myötä Haapamäeltä voitiin nyt liikennöidä neljään eri suuntaan, mikä oli harvinaista Suomessa siihen aikaan. Tämä merkitsi sekä henkilökunnan määrän kasvua että lisärakentamisen tarvetta. Valtionrautatiet rakennutti aseman läheisyyteen nelikerroksisen tiilitalon, johon tuli 24 asuntoa rautatieläisten käyttöön. Samaan aikaan aseman seudulla jatkui myös vilkas omakotitalojen rakentaminen, ja Kumpulammen alueelle syntyi nopeasti 40 omakotitalon asutusalue. Uuden radan myötä aseman arvoluokka nousi, mikä vaikutti myös henkilökunnan palkkojen kasvuun.
Historiaa > Haapamäen yritystoiminnan historiaa > Pienyrityksiä

Maatalous oli toinen tärkeä elinkeino Haapamäellä. Seudun maatilat olivat suurehkoja ja menestyviä. Sähkö tuli Haapamäelle aiemmin kuin useimmille muille maaseutupaikkakunnille, ja tämä lisäsi maatalousväestön asumismukavuutta huomattavasti. Vuoden 2009 maatilaksi Suomessa valittu Vaissin tila on erikoistunut kaalin kasvatukseen, ja Vaissi Oy:n ruokatehdas valmistaa Haapamäellä valtaosan Suomessa myytävistä kaalikääryleistä ja vie niitä myös Ruotsiin.
Vaikka Haapamäelle ei koskaan tullut suuria teollisuuslaitoksia, on siellä ollut monenlaisia pienyrityksiä. Paikkakunnan ensimmäinen teollisuusyritys oli Haapamäen osuusmeijeri, joka perustettiin 1905, mutta sen toiminta loppui jo 1916. Paikkakunnalle perustettiin vuonna 1919 oma sähköntuotantoyhtiö, Vääriskosken Sähkö Oy. Vääriskoskessa putous oli sähkövoimalalle hankala, koska putous jakautui kolmeen osaan puolentoista kilometrin matkalle. Vesi päätettiin johtaa 750 metrin mittaiseen kanavaan, jossa koko putous saatiin samaan paikkaan. Maatilojen lisäksi yhtiöltä osti sähköä VR. Yhtiö toimi noin 50 vuotta, kunnes suurempien sähköyhtiöiden kilpailu teki sen toiminnan kannattamattomaksi ja se yhdistyi Keuruun Sähkö Oy:hyn.
Meijerin lakkauttamisen jälkeen meijerirakennukseen perustettiin rekitehdas, jonka toiminta loppui kuitenkin jo 1926. 1920-luvun alussa perustettu Haapamäen Saha oli pitempiaikainen työllistäjä, sen toiminta kuitenkin loppui 1962. Suomen Rautauunitehdas, joka valmisti peltikuorisia saunan uuneja vuosina 1918–1949, olisi voinut kehittyä merkittäväksi yritykseksi, mutta sen tuotannon koneellistamista haittasi paikallisen sähköyhtiön rajoitettu kyky toimittaa tehtaaseen sähköä. Myös tehtaan sijainti syrjäisellä Kaijakoskella viiden kilometrin päässä rautatieasemasta ja uunien kuljettaminen hankalasti hevosella rautatieasemalle haittasivat yrityksen toimintaa, vaikka uuneilla oli hyvä menekki.
Jaunin paja oli pitkäikäinen 1920-luvulla perustettu yritys, jossa valmistettiin yrityksen alkuaikoina muun muassa puukkoja ja partaveitsiä. Myöhemmin yritys alkoi tehdä hitsaustöitä, kun paikkakunnan taloihin alettiin asentaa keskuslämmitysputkistoja. Sittemmin yritys keskittyi kokonaan LVI-asennuksiin. Yritys toimii nykyisin nimellä Vesijohtoliike Jauni.
1972 Haapamäelle muutti Finn-Nauha Oy, joka valmistaa erilaisia nauhoja vaatetusteollisuudelle ja muun muassa heijastimiin sekä suksisauvoihin. Yritys on edelleen toiminnassa. Haapamäelle on syntynyt 2000-luvulla muutamia teollisia, pääasiallisesti metallialan työpaikkoja.
Historiaa > Haapamäen yritystoiminnan historiaa > Osuuskauppa ja osuuspankki

Haapamäen Osuuskauppa perustettiin 1904. Sille hankittiin oma kaupparakennus 1908. Osuuskauppa harjoitti pitkään leipomotoimintaa Haapamäellä. Osuuskauppa liitettiin 1950-luvun lopulla Keuruun Osuuskauppaan ja myöhemmin Keskimaahan.
Haapamäen Seudun Osuuspankki perustettiin 1910-luvulla nimellä Riihos- ja Moijaskylän Osuuskassa. Pankki on yhä toiminnassa: sillä on konttori Haapamäen lisäksi Kolhossa.
Historiaa > Sota-aika > Suomen sisällissota

Haapamäellä oli risteysasemana merkitystä sisällissodan aikana. Valkokaarti otti rautatieaseman valvontaansa. Henkilöliikenne asemalla oli pysähdyksissä, mutta sotilasjunia kulki runsaasti. Koulunkäynti paikkakunnalla lakkasi sodan ajaksi: kansakouluun sijoitettiin kenttäsairaala ja yhteiskoulusta tehtiin sotilaiden majoitus- ja ruokailupaikka.
Valkoisen puolen päällikön Mannerheimin komentopaikka sijaitsi lyhyen aikaa (17.-21. maaliskuuta 1918) Haapamäen rautatieasemalla.
Historiaa > Sota-aika > Talvi- ja jatkosota

Talvisodan aikana Haapamäkeä pommitettiin viisi kertaa: 31. joulukuuta 1939, 20. tammikuuta 1940 sekä 19., 20. ja 29. helmikuuta 1940. Pommitukset aiheuttivat yhden kuolonuhrin ja vammautumisia sekä tuhosivat asuintaloja. Veturitalli sai osuman, mutta osa kiskotuksista pysyi jatkuvasti käytössä. Esimerkiksi 29. helmikuuta Haapamäkeä pommitettiin lähes 50 koneella ja noin 300 pommilla.
Haapamäellä toimi ilmavalvontakomppania Ivak, joka oli aloittanut toimintansa jo ennen sotaa. Komppanianpäällikkö K.A. Ritokangas oli suunnitellut ja rakennuttanut Ivakille komentokorsun. Komppania oli myös järjestänyt ilmahälytysharjoituksia. Ensimmäisten pommitusten jälkeen Haapamäelle saatiin myös kevyt ilmatorjuntajaos, joka tosin ei juurikaan pystynyt kylää suojelemaan.
Haapamäelle oli hyötyä sijainnista metsien keskellä. Vihollisen koneet lensivät matalalla johtuen Suomen heikosta ilmapuolustuksesta, ja matalalla lennettäessä kohde tuli yllättäen vastaan, pommien pudotus myöhästyi ja suuri osa meni ohi kohteen. Haittapuolena voi kuitenkin pitää, että paikkakuntalaisten ei hyödyttänyt piiloutua pommitusten ajaksi metsiin, vaikka näin aluksi tehtiin, sillä moni pommi osui juuri kylää ympäröiviin metsiin.
Keväällä 1941 tuli vielä toinen kuolouhri, kun talvisodan aikainen suutariksi jäänyt pommi räjähti kaupanpitäjänä työskennelleen rouvan pihamaalla tämän ollessa haravoimassa ja polttamassa roskia pihallaan.
Historiaa > Myöhemmät vaiheet

Haapamäen rautatieaseman liikenne oli vilkasta 1970-luvulle saakka, sillä sen kautta kulki kaikki Pohjanmaalle ja Jyväskylään suuntautunut liikenne. Kun Parkanon kautta kulkeva Tampere–Seinäjoki-rata valmistui 1971, siirtyi Pohjanmaan suunnan liikenne pois Haapamäen asemalta. Lopullisesti se hiljeni pikkuasemaksi, kun rata Jämsänkoskelta Jyväskylään valmistui vuonna 1978. Liikenteen lakkauttaminen Porin suuntaan 1981 vähensi liikennemääriä edelleen. Haapamäen kautta kulkee yhä junia Jyväskylästä Seinäjoelle. Sieltä on myös junayhteys Tampereelle.
Haapamäen keskustan ilmettä on 2000-luvulla moitittu paikoin ränsistyneeksi. Yrittäjät ja kyläyhdistys ovat vaatineet pihojen siistimistä talojen omistajilta. Osa taloista on varsin huonokuntoisia, ja joidenkin purkamista on suunniteltu. Keski-Suomen museo vaatii Pyramidi-nimisen kerrostalon ja ainakin yhden keskustan rivitalon säilyttämistä. Kaikkiaan Haapamäellä on noin 150 Keski-Suomen museon kulttuurihistorialliseksi
määrittelemää rakennusta.
Vuonna 1993 museovirasto ja ympäristöministeriö arvioivat Haapamäen keskustan valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi ympäristöksi, ja vuonna 1998 asema-alue suojeltiin ja määriteltiin valtakunnallisesti arvokkaaksi rautatieasema-alueeksi. Maakuntakaavassa asemanseutu on määritelty valtakunnallisesti arvokkaaksi ja kyläkokonaisuus maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kyläyhdistys tavoittelee Haapamäen asemanseudun saamista Unescon maailmanperintölistalle. Suunnitelmissa on asemanseudun palauttaminen "rautatiekauden loistoon". Hanketta on ajanut myös kansanedustaja Lauri Oinonen.
Haapamäki populaarikulttuurissa

Haapamäellä ja Riihossa kuvattiin Pekka Parikan Talvisota-elokuvaa marraskuusta 1988 kevääseen 1989. Elokuvaa pidetään yhtenä suomalaisen elokuvahistorian massiivisimmista tuotannoista niin tehosteiden, kuvausajan kuin roolihahmojen määränkin osalta. Suurin osa elokuvasta kuvattiin Keuruun alueella, sillä paikallisesta varuskunnasta oli mahdollisuus saada varusmiehiä kuvauksiin ja maisemat muistuttivat alkuperäisiä sotamaastoja. Kuvaukset olivat Haapamäen kylälle suuri satsaus ja ponnistus. Elokuvan tekoon osallistui lukuisia keuruulaisia vapaaehtoisia sekä varuskunnan varusmiehiä.
Haapamäellä syntynyt elokuvaohjaaja Matti Kassila on kuvaillut tunnettua ohjaussuoritustaan Hilmanpäivät seuraavasti: "Hilman päivissä sain palata takaisin Haapamäelle oman lapsuuteni aikaan. Tunnelma on kodikas ja lämmin. Ihmisille naureskellaan, mutta hyväntahtoisesti."
Kuvia

Rivitaloja Asematiellä
Pyramidiksi kutsuttu kerrostalo Asematiellä
Talo Haapamäentiellä
Hotelli Hilttoni
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haapamäki Wikimedia Commonsissa
Haapamäkeä, Suomen Kuvalehti, 15.11.1930, nro 46, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Keuruu |
| --- | --- | --- |
 Keski-Suomi  Keuruun seutukunta 
| Kylät |  Etelä-Keuruu  Haapamäki  Jukojärvi  Karimo  Keskustaajama  Kivijärvi  Lavikko  Liesjärvi  Lihjamo  Pihlajavesi  Riiho  Valkealahti  |  |
Vanha talo Tavaratiellä lähellä rautatieasemaa
Vanha veturi Haapamäen rautatieasemalla
Puukerrostalo Haapamäellä
Haukijärvi (Jämsä, Vekkula)

| Haukijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°00′01″N, 25°20′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saajoen valuma-alue (14.27)
Laskuoja:  oja Saarijärveen 
Järvinumero:  14.272.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,4 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  2,503 km  
Pinta-ala:  12,236 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukijärvi 
Haukijärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Vekkulan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,2 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,4 metriä mpy.
London Breed

London Breed vuonna 2017.
London Breed (s. 11. elokuuta 1974, San Francisco) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka on viimeksi toiminut San Franciscon pormestarina. Hän on kotoisin San Franciscon köyhästä Western addition -kaupunginosasta. Hän on ensimmäinen musta nainen ja ylipäätään toinen nainen San Franciscon pormestarina. Järjestyksessään hän on 45. pormestari. Hän hävisi pormestarin vaalit vuonna 2024 Daniel Lurielle.
Koulutukseltaan hän on julkishallinnon maisteri San Franciscon yliopistosta.
Herättäjä-Yhdistys

| Herättäjä-Yhdistys |
| --- | --- |
 Herättäjä-Yhdistyksen tunnus.
Perustettu:  1912 (sisälähetysseura Herättäjä)
Tyyppi:  Kristillinen herätysliike
Toimiala:  Herännäisyys
Kotipaikka:  Lapua, Suomi
Toiminnanjohtaja:  Kalle Hiltunen
Hallituksen puheenjohtaja:  Tapani Rantala
Kattojärjestö:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Jäsenlehti:  Henki
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herättäjä-Yhdistys ry, lyh. H-Y, on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon heränneiden eli körttiläisten muodostaman liikkeen palveluita järjestävä yhdistys. Yhdistys järjestää kesäisin suuret hengelliset juhlat eli herättäjäjuhlat.
Herättäjä-Yhdistyksen perustehtävänä on sen omien sääntöjen mukaan "tarkoituksena on toimia hengellisen elämän hoitamiseksi rohkaisten ihmisiä elämään kristittyinä". Yhdistys toimii sekä Suomessa että ulkomailla yhteistyössä kotien, seurakuntien, eri järjestöjen sekä kirkon keskushallinnon ja hiippakuntien kanssa.
Yhdistyksen pääpaikka on Lapuan kaupungissa Siirilän pappilassa.
Herättäjä-Yhdistys on Kristilliset kustantajat ry:n jäsen.
Historia

Tunnettu herännäisyyden 1900-luvun alun johtohahmo rovasti Wilhelmi Malmivaara perusti vuonna 1912 Sisälähetysseura Herättäjän, joka rekisteröitiin 5. helmikuuta 1924. Kustannusosakeyhtiö Herättäjä ja Sisälähetysseura Herättäjä yhdistyivät vuonna 1945 nykyiseksi Herättäjä-Yhdistys ry:ksi. Herättäjä-Yhdistys peri tehtävät edeltäjiltään ja toiminta jatkui äänitteiden, kirjojen ja lehden kautta. Lähetystyötä yhdistys on tehnyt Suomen Lähetysseuran kanssa.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

1950-luvulla Herättäjä-Yhdistyksen paikallisosastoja perustettiin seurakuntiin. Siionin virsiä uudistettiin 1960-luvulla ja työ saatiin päätökseen 1972. 1960-luvulla perustettiin säätiö Aholansaaren herännäistoimintaa varten. 1970-luvun alussa nuorisotyö sai ensimmäiset omat työntekijänsä ja työ sukulaiskansojen parissa alkoi 1980-luvulla. Aluetoimintaa kehittämään perustettiin aluetoimikuntia 1990-luvlla.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen > Lapuan piispanvaali 1956

Lapuan piispanvaaliin 1956 liittyi huomattavasti sekä kirkollisen että yhteiskunnallisen politiikan jännitteitä. Presidentti Urho Kekkonen syrjäytti herännäisjohtaja Olavi Kareksen Lapuan piispanvaalin ensimmäiseltä ehdokassijalta. Piispannimitystä edelsi monimutkainen taustavaikuttamisen jakso, jossa presidenttiä yritettiin taivutella Kareksen puolelle ja häntä vastaan. Erityisesti Herättäjä-Yhdistyksen toiminnanjohtaja Jussi Kuoppala pyrki vaikuttamaan Kekkoseen Kareksen valinnan varmistamiseksi. Kekkonen katsoi, että ei voinut nimittää herännäisyyden tukialueen piispaksi körttiläistä Karesta, joka oli ollut näkyvästi mukana sekä AKS:n että Lapuan liikkeen toiminnassa.
Historia > Nykyaikana

1990- ja 2000-lukujen taitteessa Herättäjä-Yhdistys perusti ylioppilaskoteja Ouluun, Kuopioon ja Joensuuhun. 2000-luvun alussa Herättäjä-Yhdistyksen kirjakauppa yhtiöitettiin ja Karhunmäen toimintakeskus säätiöitiin. Herättäjän kirjakauppa Lapualla lopetti toimintansa 2019.
Siionin virsien kokoelman laajentaminen uusilla virsillä vuonna 2005 on antanut seuraväen käyttöön uusia sanoja ja säveliä. Siionin virsien kokonaisuudistustyö alkoi vuonna 2009, ja uudistettu kokoelma otettiin käyttöön 2017.