stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vastavirtarock
Aiheesta muualla

Vastavirtarock - viralliset kotisivut
Porin seudun tapahtumakalenteri: Vastavirtarock (Arkistoitu – Internet Archive)
Vinnen kirkko

| Vinnen kirkko Vinne kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Verdal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1826
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  180
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vinnen kirkko (norj. Vinne kirke) on Verdalin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1826.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vinnen kirkko Wikimedia Commonsissa
Venäjän naisten jalkapallomaajoukkue

Venäjän naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Venäjää naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa.
Venäjän naismaajoukkue on osallistunut MM-kisoihin kahdesti ja selviytynyt molemmilla kerroilla puolivälieriin. Vuoden 1999 kisoissa Yhdysvalloissa se hävisi alkulohkossa Norjalle 1–2 mutta voitti Japanin 5–0 ja Kanadan 4–1. Puolivälierissä joukkue hävisi Kiinalle 0–2.
Vuoden 2003 MM-kisoissa, jotka nekin pelattiin Yhdysvalloissa, Venäjä voitti alkulohkossa Australian 2–1 ja Ghanan 3–0 mutta hävisi Kiinalle 0–1. Puolivälierissä Venäjä hävisi Saksalle 1–7.
Vuoden 2007 MM-kisojen karsintalohkossaan Venäjä sijoittui toiseksi Saksan jälkeen eikä päässyt mukaan lopputurnaukseen. Vuoden 2011 MM-kisojen karsintalohkossaan Venäjä sijoittui toiseksi Sveitsin jälkeen eikä selviytynyt jatkokarsintoihin.
EM-kisoissakaan Venäjä ei ole selviytynyt puolivälieriä pidemmälle. Vuoden 1993 lopputurnaukseen se ei selviytynyt hävittyään kaksiosaisessa puolivälierässä Saksalle yhteismaalein 0–7 (ottelutulokset 0–7 ja 0–0). Vuonna 1995 puolivälierissä vastustajana oli jälleen Saksa, jolle Venäjä hävisi yhteismaalein 0–5 (ottelutulokset 0–1 ja 0–4). Vuonna 1997 pelattiin kahdeksan joukkueen lopputurnaus, jossa Venäjä jäi neljän joukkueen lohkonsa viimeiseksi. Vuoden 2001 EM-kisoissa Venäjä sijoittui alkulohkonsa kolmanneksi hävittyään kaksi ottelua ja pelattuaan Englannin kanssa tasapelin 1–1. Vuoden 2005 EM-lopputurnaukseen Venäjä ei selviytynyt jäätyään karsintalohkossaan Ranskan jälkeen toiseksi. Vuoden 2009 EM-kisoissa Venäjä hävisi Ruotsille 0–3, Englannille 2–3 ja Italialle 0–2 eikä selviytynyt alkulohkostaan jatkoon. Vuoden 2013 EM-kisoissa Venäjä hävisi Ranskalle 1–3 sekä pelasi tasapelin 1–1 niin Englantia kuin Espanjaakin vastaan. Venäjä sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi ja joutui arvontaan jatkopaikasta toisen lohkokolmosen, Tanskan kanssa ja hävisi arvonnan. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Venäjä jäi alkulohkossaan kolmanneksi voitettuaan Italian 2–1 ja hävittyään sekä Ruotsille että Saksalle 0–2.
Valkoparta

| Edward ”Valkoparta” Newgate |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  Mangaluku #234   Animejakso #151
Nimi japaniksi:  エドワード・二ューゲート
Nimi englanniksi:  Edward ”Whitebeard” Newgate
Muita nimiä:  Valkoparta
Ääninäyttelijä (Seiyu):  Kinryu Arimoto
Ääninäyttelijä (4Kids):  -
Ääninäyttelijä (FUNi):  R. Bruce Elliott
Henkilötiedot
Laji:  Ihminen
Palkkio:  5 046 000 000 berryä 
Valkoparta (jap. エドワード・二ューゲート) (oikealta nimeltään Edward Newgate) on legendaarinen ja voimakas merirosvokapteeni One Piece manga- ja animesarjassa.
Yleistä

Valkoparta on todella suuri mies, joka johtaa Valkoparta-merirosvoja ja on yksi Yonkou. Valkoparralla on hallinnassaan 16 divisioonaa joissa jokaisessa 100 miestä, ja hän on liitossa monen New Worldiin päässeen merirosvokapteenin kanssa. Valkoparran nimi tulee hänen suurista valkoisista viiksistään. Hän on melko iäkäs ja hänellä on omat naishoitajat laivallaan, mutta hän on todella voimakas, samoin kuin hänen miehistönsä.
Huhut kertovat hänen olevan ”lähimpänä One Piecea” ja ”maailman vahvin mies”[lähde? ]. Hänelle hänen koko miehistönsä on kuin perhe ja jäsenet hänen lapsiaan. Jaksossa 485, hän kuolee veren vuotoon. Hänen viimeisiksi sanoikseen jäi ”Yksi pala! Yksi pala on totta”.
Voimat

Valkoparta on todella voimakas, ja Hän taisteli Gol D. Rogeria vastaan useasti menneisyydessä. Hän on syönyt pirunmarjan nimeltä Tremor Tremor-frut, joka mahdollistaa maanjäristysten synnyttämisen. Voimansa ansiosta hän voi synnyttää myös tsunameja.
Historia

Menneisyydessään Valkoparta taisteli kovasti merirosvokuninkuudesta ja valloitti monia saaria esim. Nereidisaaren.
Nykyään hän on Yonkou ja aikoo aloittaa sodan Kaapparilordeja ja merijalkaväkeä vastaan Acen pidätyksen takia. Ja jos tämä tapahtuu niin maailman tasapaino horjuu. Taistelun alkaessa meno on hurjaa. Taistelu loppuu kuitenkin siihen, kun Ace ja hän itse saivat surmansa. Taistelussa esiintyvät myös Mustaparta-piraatit, jotka ovat paenneet vankilasta.
Vaasan Ooppera

Vaasan Ooppera, koko nimeltään Vaasan Ooppera alueooppera r.y., on Vaasassa toimiva ooppera. Se on Suomen toiseksi vanhin alueooppera, perustettu vuonna 1956. Aluksi nimellä Vaasan Oopperayhdistys - Vasa Operaförening toimineen yhdistyksen perusti ryhmä laulunopettaja Tyyne Hasen oppilaita. Yhdistyksen perustavassa kokouksessa 6. joulukuuta 1956 valittiin puheenjohtajaksi ekonomi, johtaja Eino S. Rahikainen (1914–1979), joka toimi oopperayhdistyksen puheenjohtajana kymmenen ensimmäistä vuotta. Rahikaisen muutettua pois paikkakunnalta puheenjohtajaksi valittiin yhdistyksen toiminnanjohtaja, lehtori, laulaja Irma Rewell, joka toimi puheenjohtajana aina kuolemaansa asti.
Monissa Vaasan Oopperan produktioissa 1950-luvulta lähtien kapellimestarina toimi Eino Haipus.
Aiheesta muualla

, Vaasan Ooppera (Internet Archivessa)
Veli-Karri Suominen

| Veli-Karri Suominen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. helmikuuta 1991 (ikä 33)
Uran tiedot
Laji:  Kreikkalais-roomalainen paini
Seura:  Viipurin Voimailijat
 Tietolaatikko päivitetty 19.10.2013 
Veli-Karri Suominen (s. 12. helmikuuta 1991) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa Viipurin Voimailijoita edustettuaan aiemmin Helsingin Paini-Miehiä. Hänen valmentajinaan ovat toimineet Jukka Loikas ja Grigori Davidyan.
74 kilogramman painoluokassa painivan Suomisen merkittävin kansainvälinen sijoitus on maailmanmestaruuskilpailujen viides sija Budapestistä 2013. Vuoden 2012 EM-kilpailuihissa hän oli 24:s. Suominen on paininut palkintosijoille Vantaan painicupissa, Herman Kare- ja Arto Haavisto-turnauksissa. Lisäksi hänellä on Pohjoismaiden mestaruus vuodelta 2012. Suominen voitti juniorien (alle 20-vuotiaiden) MM-pronssia vuonna 2010, minkä lisäksi hänellä on nuortensarjojen Pohjoismaiden- ja Itämeren alueen mestaruuskilpailujen mitaleita yhteensä neljä kappaletta. Suomen mestaruuden Suominen on voittanut sekä kreikkalais-roomalaisessa- että vapaapainissa kerran, ja molemmat painimuodot mukaan luettuna hänellä on viisi miesten sarjan SM-mitalia.
Elämä ja urheilu-ura > Nuorten arvokilpailuja

Suominen syntyi 12. helmikuuta 1991. Hän aloitti painin vuonna 2000. Vuoden 2005 kadettien (alle 17-vuotiaiden) Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia sarjassa 54 kg. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti saman kilpailun 69 kilogramman painoluokassa ja saavutti pronssia Baltic Youth Gamesista kadettien 76 kg:n sarjassa.
Vuonna 2008 kadettien EM-kilpailuissa Suominen oli 11:s. Seuraavana vuonna hän siirtyi juniorien (alle 20-vuotiaiden) ikäluokkaan, jonka MM-kilpailuissa hän sijoittui sarjassa 74 kg viidenneksi hävittyään pronssiottelussa eteläkorealaiselle Kim Jin-hyeokille. Vuonna 2010 Suominen kärsi kivusta olkapäässä ja kävi olkapääleikkauksessa. Hän oli kesäkuussa juniorien EM-kilpailuissa sarjan 74 kg 25:s. Juniorien MM-kilpailuissa Budapestissa heinäkuussa samassa sarjassa paininut Suominen hävisi välierässään venäläiselle Roman Vlasoville, mutta voitti pronssia voitettuaan ratkaisevassa ottelussa sveitsiläispainijan. Marraskuussa Suominen kilpaili ensimmäisessä aikuisten kansainvälisessä turnauksessaan sijoittuen Arto Haavisto -turnauksessa sarjan 74 kg viidenneksi. Tammikuussa 2011 hän oli Herman Kare -turnauksessa seitsemäs samassa painoluokassa.
Toukokuussa 2011 juniorien Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Suominen saavutti pronssia sarjassa 84 kg, ja juniorien EM-kilpailuissa hän oli viides 74 kg:n sarjassa. Juniorien MM-kilpailujen 74 kg:n painoluokassa Suominen sijoittui kymmenenneksi hävittyään kolmannen ottelunsa pronssia voittaneelle puolalaispainijalle.
Elämä ja urheilu-ura > Yleiseen sarjaan

Aikuisten sarjaan siirryttyään Suominen sijoittui marraskuussa 2011 Vantaan painicupissa sarjassa 74 kg toiseksi hävittyään selätyksellä venäläispainijalle. Arto Haavisto -turnauksessa hän oli viides sarjassa 84 kg ja Haparanda Cupissa kuudes sarjassa 74 kg. Vuoden 2012 Suominen avasi kansainvälisesti Herman Kare -turnauksessa ollen kolmas. Belgradin EM-kilpailuissa hän hävisi avausottelunsa lopulta pronssille yltäneelle Liettuan Aleksandr Kazakevitšille ja oli 24:s. Huhtikuun olympiakarsinta ei tuottanut Suomiselle paikkaa Lontoon kisoihin, mutta toukokuussa hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden. Suomisen vuosi jatkui opiskelijoiden MM-kilpailujen 12. sijalla ja päättyi Arto Haavisto -turnauksen sarjapronssiin. Vuonna 2013 Suominen oli kesäkuussa Saksan Grand Prix'n viides ja heinäkuussa opiskelijoiden MM-kilpailuissa 11:s.
Syyskuun MM-kilpailuissa Budapestissa Suominen teki läpimurtonsa aikuisten kansainväliselle tasolle sijoituttuaan viidenneksi. Ensimmäisessä ottelussaan intialaispainijan voittanut ja toisessa ottelussaan uzbekistanilaisvastustajansa selättänyt Suominen kohtasi puolivälierässään hallinneen olympiavoittajan ja maailmanmestaruuden vieneen Kim Hyeon-woon, joka voitti kohtaamisen pistein 1–5. Keräilyottelussa Suominen voitti kiinalaispainijan, mutta pronssiottelussa Turkin Emrah Kuş oli selkeästi nuorta suomalaista vahvempi.
Elämä ja urheilu-ura > Yksityiselämä

Suominen on asunut Vihdissä, mutta on harkinnut opiskelua Pietarissa, Venäjällä, missä hän on harjoitellut paljon. Suominen suoritti ylioppilastutkintonsa loppuun keväällä 2010 Helsingin Suomalais-venäläisessä koulussa.
Saavutukset

Sarja 74 kg, ellei toisin mainittu.
MM-kilpailut: viides 2013
EM-kilpailut: 24:s 2012
Pohjoismaiden mestaruuskilpailut: kultaa 2012
Opiskelijoiden maailmanmestaruuskilpailut: 11:s 2013, 12:s 2012
Vantaan painicup: toinen 2011
Herman Kare -turnaus: kolmas 2012
Arto Haavisto -turnaus: kolmas 2012
Saksan Grand Prix: viides 2013
Juniorien (alle 20-vuotiaiden) MM-kilpailut: pronssia 2010, viides 2009
Juniorien EM-kilpailut: parhaimmillaan viides 2011
Juniorien PM-kilpailut: pronssia 2011 (84 kg)
Baltic Youth Games: pronssia 2007 (76 kg)
Kadettien (alle 17-vuotiaiden) PM-kilpailut: kultaa 2007 (69 kg), pronssia 2005 (54 kg)
SM-kilpailut: kreikkalais-roomalaisessa painissa kultaa 2012, pronssia 2010 ja 2011, vapaapainissa kultaa 2010, hopeaa 2005 (55 kg)
Ved Mehta

Ved Parkash Mehta (21. maaliskuuta 1934 Lahore – 9. tammikuuta 2021 Manhattan) oli intialainen kirjailija.
Mehta syntyi Lahoressa hindulaiseen perheeseen lääkärin pojaksi. Sairaus jätti hänet 3-vuotiaana pysyvästi sokeaksi. Hän sai vuonna 1975 Yhdysvaltain kansalaisuuden. Varhaisen sokeutumisen johdosta hän ei enää aikuisiällään muistanut värejä.
Vaikka Mehta kirjoitti runsaasti fiktiota, huomattavalla osalla teoksista oli omaelämäkerrallinen pohja. Tuotantoon kuuluu mm. suomeksi vuonna 1958 käännetty autobiografia Kasvoista kasvoihin.
Suomennettu teos

Mehta, Ved: Kasvoista kasvoihin : omaelämäkerta.  Suomentanut Gerda Lindgren. Porvoo:  WSOY, 1958.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Veikko Heinonen (professori)

Veikko Armas Heinonen (7. toukokuuta 1925 Orivesi – 19. marraskuuta 2018 Jyväskylä) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja Jyväskylän yliopiston professori 1971–1988. Hänen tutkimusalaansa oli kasvatuspsykologia ja empiirinen pedagogiikka. Hän kehitti tilastollisten menetelmien sovellutuksia käyttäytymistieteihin.
1970-luvulla Heinonen kuului Vapaan koulutuksen tukisäätiön aktiiveihin. Säätiö vastusti peruskoulu-uudistusta.
Julkaisuja

Koulusaavutustestit, 1961
Differentiaalipsykologia, 1964
Oppimisen psykologia opetustyössä, 1966, 4. p. 1976
Oppimisen psykologia opetus- ja kasvatustyötä varten, 1978 yhdessä Jouko Karin kanssa
Evaluaatio koulussa, 1980 yhdessä Erkki Viljasen kanssa.
Velho (täsmennyssivu)

Velho voi tarkoittaa:
velho, taikavoimia hallitseva ihminen
Velho, strippisarjakuva
velhot, hahmoja teoksessa Taru sormusten herrasta
Velho, sarjakuvahahmo Marvel-universumissa
Velho, Ylläksellä 1990-luvulla esitetty oopperatrilogia
Sukunimenä:
Osku Velho (1895–1917), suomalainen runoilija ja kääntäjä
Varpuspöllö

| Varpuspöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Vaarantunut 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Varpuspöllöt Glaucidium
Laji::  passerinum
Kaksiosainen nimi
 Glaucidium passerinum  (Linnaeus, 1758) 
 Varpuspöllön levinneisyys.
Katso myös
   Varpuspöllö Wikispeciesissä   Varpuspöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Varpuspöllö (Glaucidium passerinum) on Euroopan pienin pöllö.
Koko ja ulkonäkö

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Varpuspöllö on 15–19 senttimetriä pitkä, sen siipiväli on 32–39 cm ja paino 47–70 grammaa. Linnun selkäpuoli on ruskea ja valkopilkkuinen. Vatsapuolelta se on vaaleampi ja ruskeaviiruinen. Linnun pää on melko pieni ja pyrstö lyhyt. Nokka on keltainen.
Varpuspöllön ”pyyppäävä” soidinvihellys kuulostaa ihmisen vihellykseltä, ja on helppo erottaa muiden pöllöjen äänistä. Silloin tällöin voi kuulla myös nopean, nousevan vihellyssarjan, erityisesti syksyllä. Ruuankerjuuääni on hyvin korkea vinkuminen.
Vanhin suomalainen rengastettu varpuspöllö on ollut 5 vuotta, 11 kuukautta ja 21 päivää vanha. Euroopan vanhin varpuspöllö on ollut kuusivuotias saksalainen yksilö.
Levinneisyys

Varpuspöllö pesii Keski- ja Pohjois-Euroopasta idässä aina Tyynellemerelle ulottuvalla alueella. Euroopan pesimäkannaksi arvioidaan 100 000–195 000 paria ja maailman populaation kooksi 600 000–1 100 000 yksilöä. Lajin kanta on vakaa ja se luokitellaan elinvoimaiseksi.
Suomessa varpuspöllöä tavataan Etelä-Lapin korkeudelle saakka. Suomessa pesii noin 3 500–6 000 paria. Varpuspöllö luokiteltiin vielä vuonna 2010 elinvoimaiseksi, mutta vuonna 2015 se luokiteltiin silmälläpidettäväksi ja vuonna 2019 vaarantuneeksi.
Elinympäristö

Tyypillisimmät elinpiirit ovat havu- ja sekametsiä, joissa on vanhoja tikankoloja. Varpuspöllö pesii tikankoloon tai linnunpönttöön.
Lisääntyminen

Varpuspöllön muninta ajoittuu huhtikuuhun tai toukokuuhun, joskus kuitenkin jo maaliskuun loppuun. Valkoisia munia on 3–8. Naaras hautoo kuukauden ja koiras ruokkii sitä haudonnan aikana. Poikaset saavuttavat lentokyvyn kuukauden ikäisinä.
Ravinto

Varpuspöllön ravintoa ovat muun muassa jyrsijät, pienet linnut ja sammakot. Myyräkantojen ollessa vahvoja varpuspöllöt syövät pääasiassa niitä. Tavallisimmat lintusaaliit ovat tiaisia, hippiäisiä, urpiaisia, peippoja, vihervarpusia. Suurimmat lintusaalit ovat pikkurastaiden ja käpytikan kokoluokkaa. Syksyllä ja talvella varpuspöllö varastoi saaliita koloihin ja linnunpönttöihin.
Aiheesta muualla

Varpuspöllö Lintukuva-verkkopalvelussa
Korkeasaari: Varpuspöllö (Arkistoitu – Internet Archive)
Varpuspöllö kuusessa Pälkäneellä.
Varpuspöllön muna.
Vila Franca de Xira

| Vila Franca de Xira |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Vila Franca de Xira Portugalin kartalla
 Koordinaatit: 38°57′N, 8°59′W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Lissabonin alue
Ala-alue:  Suur-Lissabon
Piiri:  Lissabon
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Alberto Mesquita
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  318,19 km²
Väkiluku (2011):  136 886
 – Väestötiheys:  430 as./km²
 
 www.cm-vfxira.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vila Franca de Xira on kunta Lissabonin piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 318,19 neliökilometriä ja väkiluku noin 136 900.
Vila Franca de Xiran nykyinen pormestari on Alberto Mesquita.
Freguesiat

Alhandra, Calhandriz e São João dos Montes
Alverca do Ribatejo e Sobralinho
Castanheira do Ribatejo e Cachoeiras
Póvoa de Santa Iria e Forte da Casa
Vialonga
Vila Franca de Xira
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (portugaliksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vila Franca de Xira Wikimedia Commonsissa
Lissabonin piirin kunnat
Alenquer
Amadora
Arruda dos Vinhos
Azambuja
Cadaval
Cascais
Lissabon
Loures
Lourinhã
Mafra
Odivelas
Oeiras
Sintra
Sobral de Monte Agraço
Torres Vedras
Vila Franca de Xira
Vilho Pyykkö

Vilho Pyykkö (1. toukokuuta 1895 Muolaa – 11. syyskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Teoksia

Rauniotanssi : runoja.  Gummerus 1951
Viipurin Lauluveikot 1897-1957 ; julkaisutoimikunta Joel Kokko, Vilho Pyykkö, Eino Reponen.    Viipurin LAuluveikot, Helsinki 1957
Vectrex

| Vectrex |
| --- | --- |


Kehittäjä:  John Ross
Valmistaja:  General Consumer Electronics
Sukupolvi:  Toinen sukupolvi
Julkaisu:  1982
Valmistus lopetettu:  1984
Laitteisto:  CPU: Motorola MC68A09
Tallennusväline:  pelimoduuli
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Vectrex on 8-bittinen kotikäyttöön tarkoitettu pelikonsoli, joka tuli markkinoille vuonna 1982. Laitteen kehittäjä on John Ross.
Vectrex on tiettävästi ainoa kotikäyttöön tarkoitettu viihde-elektroniikan laite, joka käyttää televisiotyylisen rasteripiirtonäytön sijaan sisäänrakennettua vektorigrafiikkaan perustuvaa näyttöä, joka piirtää pikseligrafiikan sijaan suoraan pisteestä toiseen johtavia viivoja. Vectrexille olikin saatavilla käännöksiä muun muassa Atarin suosituista vektoripohjaisista peleistä kuten Asteroidsista. 3D-grafiikkaa ei Vectrexillä teknisistä edellytyksistä huolimatta kuitenkaan juuri näkynyt.
Vectrexille ilmestyy edelleenmilloin? harrastajavoimin pelejä 2–5 pelin vuositahtia.[lähde? ] Monet uusista peleistä lyövät alkuperäiset laudalta laadullisesti ja teknisesti[lähde? ]. 3D-pelejä Vectrexillä pystyi pelaamaan erityisten 3D-lasien avulla. Lisäksi konsolille on valokynä ja sittemmin harrastelijoiden rakentamia lisälaitteita (muun muassa halvempi versio 3D-laseista ja pelien kehitykseen tarkoitettuja laitteita).
Laitteen myynti päättyi vuonna 1984.
Historia

Vectrex on lähtöisin laitteistoa suunnittelleesta Smith Engineeringistä, joka suunnitteli laitteesta pientä yhden tuuman näytöllä olevaa versiota ennen sen muuttumista lopulliseksi yhdeksän tuuman näytölliseen versioon. Sopimus laitteen julkaisijaksi suunnitellun Kenner Toysin kanssa epäonnistui, jolloin General Consumer Electronics (GCE) julkaisi sen vuonna 1982. Laite esiteltiin Consumer Electronics Show (CES) -messuilla ja ennakkokiinnostuksen myötä Milton Bradley hankki GCE:n vuonna 1983.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.vectrex.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Toisen sukupolven pelikonsolit
Arcadia 2001
Atari 2600
Atari 5200
Bally Astrocade
ColecoVision
Fairchild Channel F
Interton VC 4000
Intellivision
Philips Videopac G7000
RCA Studio II
Vectrex
VTech CreatiVision
Vilho Päivärinta

Vilho Päivärinta (20. heinäkuuta 1920 Imatra – 6. helmikuuta 1985) oli suomalainen lastenkirjailija.
Päivärinnan kirja Oskari palkittiin Imatran kaupungin lapsen vuoden kirjoituskilpailussa 1979.
Päivärinnan vanhemmat olivat räätäli Oskari Päivärinta ja Rosa Maria (o.s. Sikiö). Puoliso oli Toini Elina (o.s. Lehtola) vuodesta 1943. Päivärinta työskenteli työnjohtajana ja lehtiavustajana.
Teoksia

Oskari. V. Päivärinta, Imatra 1980
Vikøyri

| Vikøyri |
| --- | --- |

 Vikøyri
 Koordinaatit: 61°05′16″N, 6°34′46″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Vik
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,4 km²
Väkiluku (2023):  1 212
 – Väestötiheys:  865,7 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vikøyri on taajama Vikin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,4 neliökilometriä ja asukasluku 1 212 vuonna 2024. Vikøyrissä on muun muassa Tinen meijeri, joka valmistaa gamalost-juustoa.
Kuvia

Hoven kirkko
Hopperstadin sauvakirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vikøyri Wikimedia Commonsissa
Valkopantterinkita

| Valkopantterinkita |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Akanttikasvit Acanthaceae
Suku::  Jaakonkukat Justicia
Laji::  adhatoda
Kaksiosainen nimi
 Justicia adhatoda  L. (1753) 
Synonyymit
 Adhatoda vasica Nees 
Katso myös
   Valkopantterinkita Wikispeciesissä   Valkopantterinkita Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkopantterinkita (Justicia adhatoda) on akanttikasvilaji, jota käytetään lääkekasvina. Se sisältää erästä kinatsoliini-alkaloidia (vasikiini).
Ulkonäkö

Valkopantterinkita kasvaa pari metriä korkeaksi pensaaksi. Sillä on suuret torvimaiset kaksihuuliset kukat, alempi huuli on kolmiliuskainen. Kukat ovat valkoiset ja punaviiruiset.
Levinneisyys

Valkopantterinkita kasvaa luontaisesti trooppisessa Aasiassa seuraavilla alueilla: Intia, Nepal, Pakistan, Sri Lanka, Bhutan, Malesia ja Jaava Indonesiassa. Lajia on myös laajasti viljeltynä trooppisella vyöhykkeellä, jolloin se on levinnyt luontoon.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Valkopantterinkita (Justicia adhatoda)
ITIS: Justicia adhatoda (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Justicia adhatoda (englanniksi)
Flora of China: Justicia adhatoda (englanniksi)
Valkoparta-merirosvot

Valkoparta-merirosvot (白ひげ海賊団, Shirohige Kaizokudan) ovat yksi merirosvoryhmä Eiichiro Odan merirosvoaiheisessa One Piece -manga- ja animesarjassa. Valkoparta-piraatit olivat yksiä voimakkaimpia merirosvoja koko maailmassa. Valkoparta-piraatit hajosi Valkoparran sekä ensimmäisen divisioonan kapteenin Portgas D. Acen kuoleman jälkeen Marinefordissa.
Yleistä

Valkoparta-merirosvot jakautuu kapteenin lisäksi neljääntoista divisioonaan, joilla jokaisella on oma päällikkönsä:
Kapteeni: Edward Newgate, tunnetaan paremmin Valkopartana. Kuului Shanksin, Big Momin ja Kaidon kanssa Yonkoon.
1. divisioona : Marco, Marco the Pheonix
2. divisioona : Portgas D. Ace "Fire Fist Ace", (Monkey D. Luffyn velipuoli, oikeammin serkku)
3. divisioona : Jozu, Diamond Jozu
4. divisioona : Thatch (Thatchin tappoi Mustaparta, entinen 2. divisioonan kapteeni)
5. divisioona : Vista, Flower Sword Vista
Historia

Valkoparta-merirosvojen historia ei kerro paljon paitsi sen, että sillä on ollut paljon taisteluja Gold D. Rogeria vastaan merirosvokuninkuudesta. 2 vuotta sitten käyty sota Mariinien ja Valkoparran välillä päättyi traagisesti Valkoparran sekä ensimmäisen divisioonan Acen kuolemaan. Sodan lopetti Yonkon Shanks. Valkoparta ja Ace on haudattu jonnekin New-Worldin saarista.