stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reino Castrén
Teokset

Laatokan–Suomenlahden kanava: selvitys sen rakennussuunnitelmasta, vaikutuksesta Karjalan liikenneoloihin ja tuotantoon sekä kannattavaisuudesta. Sortavala: Laatokan laivastoyhdistys, 1932.
Laatokan–Suomenlahden kanavasuunnitelma ja Venäjän kanavarakennus Vienanmeri–Itämeri: liikennetaloudellinen tutkimus. Helsinki: K. F. Puromiehen kirjapaino, 1933.
Tilastollinen katsaus Valtionrautateiden kehitykseen vv. 1910–1935. Rautatiehallituksen tilastotoimiston ja Yrjö Jallin avustamana laat. Reino Castrén. Helsinki: Valtionrautatiet, 1936.
Kuljetussopimus- ja tariffipolitiikka. Helsinki: kustantaja tuntematon, 1937
Tilastollinen katsaus Valtionrautateiden kehitykseen vv. 1910–1935. Helsinki: Valtionrautatiet, 1937
Valtionrautateiden tariffipolitiikka vuosina 1897–1932. Helsinki: Tekijä, 1937. – (Kansantaloudellisia tutkimuksia, ISSN 0355-7847; 7.). – Väitöskirja
Ratapolitiikka. Helsinki: Valtionrautatiet, 1937
Tilastollinen katsaus Valtionrautateiden kehitykseen vv. 1910–1935. Helsinki: Valtionrautatiet, 1937.
Kyläpaakkolan–Viiksanlahden rautatie-ehdotus: yleiskartta. Helsinki: kustantaja tuntematon, 1937
Kannaksen poikkirata Kyläpaakkola–Viiksanlahti. Helsinki: kustantaja tuntematon, 1938
Valtionrautatiet 1912–1937, 1–2, (toimitustyö ja ositt, kirj.), Rautatiehallitus, 1937
John Catani

John Giovanni Battista Catani (25. joulukuuta 1864 Helsinki – 13. toukokuuta 1931 Helsinki) oli sveitsiläistä retoromaanisukua ollut suomalainen ravintoloitsija. Hän toimi Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1909–1910.
Ura > Konditoritausta

John Catanin isoisä oli sokerileipuri Florio Catani, joka saapui Suomeen Göteborgista vuonna 1825. Hän perusti aluksi konditorian Porvooseen ja avasi 1830-luvun alussa liikkeen Helsingin Pohjoisesplanadilla. John Catani peri veljensä kanssa liikkeen isältään Florio Anton Catanilta vuonna 1873 ja rakennutti myöhemmin sen tontille arvokkaan kivitalon. Pohjoisesplanadi 31:ssa sijaitseva rakennus tunnetaan nykyäänkin Catanin talona. Arkkitehti Theodor Höijern suunnitteleman rakennuksen valmistuttua vuonna 1890 Catani avasi siinä loisteliaan kahvilan, joka kilpaili Helsingin kulttuuriväen suosiosta yhdessä Hotelli Kämpin kanssa. Catanin ravintolan kanta-asiakkaisiin kuului muun muassa Eino Leino. Myös Suomen Palloliiton perustava kokous pidettiin kahvilassa vuoden 1907 toukokuussa. Catanin ravintola lopetti toimintansa vuonna 1917 ensimmäisen maailmansodan aiheuttaman säännöstelyn vuoksi.
Ura > Urheilu-ura

John Catani tunnettiin innokkaana urheilumiehenä, joka kuului 1800-luvun loppupuolella Suomen parhaimpiin taitoluistelijoihin. Hän oli Nadja Franckin ja Rudolf Sundgrenin ohella ensimmäinen kansainväliseen taitoluistelukilpailuun osallistunut suomalainen. Catani voitti helmikuussa 1889 Tukholman taitoluistelukilpailuissa kolmannen palkinnon. Vuonna 1907 Catani valittiin Palloliiton ensimmäiseksi rahastonhoitajaksi ja maaliskuussa 1909 sen toiseksi puheenjohtajaksi uudelleenvalinnasta kieltäytyneen Walter Flanderin seuraajaksi. Hän kyllästyi nopeasti liitossa vallinneisiin riitoihin sekä toimintansa arvosteluun ja oli valmis eroamaan jo saman vuoden marraskuussa, mutta suostui kuitenkin jatkamaan maaliskuussa 1910 pidettyyn vuosikokoukseen saakka.
Ura > Liikemiehenä

Ravintolaliiketoiminnan päättyessä John Catani siirtyi muun liiketoiminnan pariin. Hän oli vuodesta 1917 alkaen toimitusjohtajana yrityksessä Ab A. Wiborg, Handsk- och Bandhandel ja osakkaana hattutehdas Ab Helsingfors Nya Hattfabrikissa vuodesta 1916 alkaen.
Kirjallisuutta

Sven Hirn: Sockerbagaren från Graubünden.  (Historiska och litteraturhistoriska studier 49)  Svenska litteratursällskapet in Finland, 1974.
Yrjö Soini: Vieraanvaraisuus ammattina : Kulttuurihistoriallinen katsaus Suomen majoitus- ja ravitsemiselinkeinon kehitykseen.  Otava, 1963.
Nils Wasastjerna: En krönika om Helsingfors.  Söderströms, 1941.
Jim Carrey

| Jim Carrey |
| --- | --- |
 Jim Carrey vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Eugene Carrey
Syntynyt: 17. tammikuuta 1962 (ikä 63) Newmarket, Ontario, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1980–
Merkittävät roolit:  Ace Ventura (Ace Ventura – lemmikkidekkari, Ace Ventura – luonto kutsuu) Lloyd Christmas (Nuija ja tosinuija, Nuija ja tosinuija kaks) Truman Burbank (Truman Show) Joel Barish (Tahraton mieli)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jim Carrey Cannesissa vuonna 2009.
Jim Carrey Sonic-elokuvan ensi-iltana vuonna 2020
James Eugene ”Jim” Carrey (s. 17. tammikuuta 1962 Newmarket, Ontario, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten ”kuminaamana”, koomisena kasvonvääntelijänä ja kinesteettisenä monitaiturina elokuvista Nuija ja tosinuija (1994), Ace Ventura – lemmikkidekkari (1994), The Mask – naamio (1994), Ace Ventura – luonto kutsuu (1995), Valehtelija, valehtelija (1997), ja Bruce – taivaanlahja (2003). Näiden lisäksi hän on näyttänyt kykyjään myös vakavammissa elokuvissa kuten Truman Show (1998), Man on the Moon (1999), Tahraton mieli (2004) ja Numero 23 (2007).
Elämä ja ura

Carrey syntyi Ontariossa Kanadassa. Hänen sukunsa on äiti Kathleenin puolelta irlantilais-skottilaista ja isä Percyn puolelta enimmäkseen kanadanranskalaista sekä etäisesti englantilais-saksalais-sveitsiläistä.
Carreyn lapsuus oli köyhä. Kun hänen muusikkoisänsä menetti työnsä ja kotinsa, perhe muutti asuntoautoon. Carrey joutui jättämään koulun jo 15-vuotiaana. Sen jälkeen hän aloitti lukion, mutta joutui jättämään senkin kesken voidakseen elättää perhettään ja sairasta äitiään. Lopulta Carreyn perhe pääsi jaloilleen, ja Carrey pystyi keskittymään koomikon uraansa.
Carreysta tuli suosittu stand-up-koomikko Ontarion komediaklubeilla. Hän pääsi Rodney Dangerfieldin lämmittelijäksi, ja työskenneltyään Dangerfieldin kanssa Las Vegasissa Yhdysvalloissa Carrey muutti Los Angelesiin tekemään uraa. Kaliforniassa Carrey ei heti saavuttanut menestystä komedialavoilla tai elokuvarooleissaan. Kun näyttelijä Damon Wayans esitteli Carreyn veljelleen Keenen Ivory Wayansille, Carrey sai roolin televisiosarjassa In Living Color.
Carreyn ensimmäinen menestyselokuva oli Ace Ventura – lemmikkidekkari (1994), jossa hän näytteli nimiosaa ja jota hän oli myös kirjoittamassa. Tämän elokuvan myötä Carreysta tuli kansainvälinen elokuvatähti. Seuraavina vuosina hän näytteli menestyselokuvissa kuten The Mask – naamio, Nuija ja tosinuija, Batman Forever (Arvuuttajan roolissa) ja Ace Ventura – luonto kutsuu. Carreyn komiikka perustui etenkin hänen uransa alkuvuosina imitaatioihin, äärimmäiseen liioitteluun ja kuminaamaiseen ilmehtimiseen.
Carreyn vakavampia päärooleja olivat elokuvassa Truman Show (1998), josta hän sai Oscar-ehdokkuuden, sekä Andy Kaufmanin rooli elokuvassa Man on the Moon (1999). Carreyn seuraava menestysrooli oli elokuvassa Bruce – taivaanlahja (2003).
2020-luvulla Carrey on esittänyt tohtori Robotnikia Sonic the Hedgehog -elokuvissa. Carrey esitti myös presidenttiehdokas Joe Bidenia viihdeohjelmassa Saturday Night Live.
Tunnustukset

Carrey on voittanut uransa aikana kaksi Golden Globe -palkintoa parhaasta miespääosasta: elokuvista Truman Show (draama) ja Man on the Moon (musikaali/komedia). Lisäksi Carrey on ollut ehdolla samassa kategoriassa neljä kertaa (The Mask – naamio, Valehtelija, valehtelija, The Grinch ja Tahraton mieli).
Carrey oli sijalla yhdeksän Forbesin vuonna 2010 julkaisemalla listalla ”Hollywood’s Animation A-List”, jossa lueteltiin elokuvien lipputulojen perusteella kymmenen menestyksekkäintä Hollywood-näyttelijää animaatioiden parissa.
Yksityiselämä

Kanadalainen Carrey sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2004. Hän asuu Kaliforniassa.
Carreyllä on yksi tytär (s. 1987), ensimmäisen vaimonsa Melissa Womerin kanssa. Vuonna 2010 Carrey erosi pitkäaikaisesta naisystävästään, näyttelijä Jenny McCarthysta. Vuonna 2010 Carreyn tytär Jane sai pojan, joten Carreystä tuli isoisä.
Carreyn tytär Jane esiintyi American Idolin 11. tuotantokaudella ja pääsi läpi koelauluista, mutta putosi ensimmäisellä Hollywood-viikolla.
Carrey on ilmoittanut lempiyhtyeekseen death metal -yhtye Cannibal Corpsen.
Carrey on absolutisti. Syyksi hän on kertonut aikuisiän masennuksensa ja elämän merkityksen tärkeyden, minkä vuoksi hän haluaa elää vapaana piristeistä ja masennuslääkkeistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Jim Carrey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jim Carrey Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Rhoda Elizabeth Waterman White

Rhoda Elizabeth Waterman White
Rhoda Elizabeth Waterman White (10. maaliskuuta 1815 – 6. tammikuuta 1898) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tuotantoaan julkaistiin miespuolisen salanimen alla, Uncle Ben of Rouses Point (Rouses Pointin Ben-setä).
Rhoda Elizabeth Waterman syntyi 10. maaliskuuta 1815 Binghamtonissa New Yorkissa. Hänen isänsä oli lakimies ja poliitikko Thomas G. Waterman ja äiti Pamela Whitney Waterman. Hänen perheensä oli episkopaalinen, mutta vuonna 1834 hän meni naimisiin irlantilaisen katolisen lakimiehen James W. Whiten kanssa, josta tuli myöhemmin New Yorkin korkeimman oikeuden tuomari. Vuonna 1837 Rhoda kääntyi itsekin katoliseksi.
Whiten varhaisin fiktiotuotanto kirjoitettiin "Uncle Ben" -salanimen alla. Häntä kuvattiin "kuivaksi vanhaksi poikamieheksi". Tähän tuotantoon kuuluvat romaani Jane Arlington (1859), eli tarina hyvätapaisen ja moraalisesti hyveellisen orpolapsen uuratuksesta, ja Portraits of My Married Friends, eli kuuden humoristisen kuvauksen sarja avioelämästä. Erästä Uncle Benin romaania The Buccaneer of Lake Champlain (1854) ei olla löydetty.
Hänen teoksensa Memoir and Letters of Jenny C. White Del Bal (1868) kertoo hänen kuolleen tyttärensä elämästä sisältäen hänen tyttärensä kirjeitä, joissa kuvaillaan elämää Panamassa Tomás Cipriano de Mosqueran vallan alaisena.
White oli Yhdysvaltojen ensimmäisen naisen Mary Todd Lincolnin ystävä ja kirjeenvaihtotoveri.
Rhoda Elizabeth Waterman White kuoli 6. tammikuuta 1898 New Yorkissa.
Teokset

Jane Arlington; or, The Defrauded Heiress: A Tale of Lake Champlain (1853)
The Buccaneer of Lake Champlain (1854)
Portraits of My Married Friends; or, A Peep into Hymen's Kingdom (1858)
Mary Staunton; or, The Pupils of Marvel Hall (1860)
Memoir and Letters of Jenny C. White Del Bal (1868)
From Infancy to Womanhood: A Book of Instruction or Young Mothers (1881)
What Will the World Say? An American Tale of Real Life (1885)
Centrospermae

| Centrospermae |
| --- | --- |
 Kohokkikasvien heimoon kuuluvat heinätähtimö (Stellaria graminea) ja pihatähtimö (Stellaria media) esimerkkeinä laajasta Centrospermae-ryhmästä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Kladi::  Centrospermae  Eichler
Infobox OKNimi-testi OK: 
Centrospermae on vanha nimitys kohokkikasvien (Caryophyllaceae) ja niiden sukulaisten kasvilahkolle (Caryophyllales). Nimi on tullut ajankohtaiseksi molekyylitaksonomian tuloksena syntyneessä luokittelussa, jossa Caryophyllales on laajentunut käsittämään suuren joukon heimoja, joita aiemmin ei pidetty kohokkikasvien lahkon sukulaisina. Nyt nimitystä voidaan käyttää ns. varsinaisista Caryophyllales-lahkon heimoista, lahkon ydinryhmästä (engl. Core Caryophyllales).
Tuntomerkit

Kladin kasvit ovat ruohovartisia. Kukinto on viuhkomainen. Kukissa on mesiäinen hetiön tai maljamaisen pohjuksen (hypanthium) sisäpuolella. Emilehdet sijaitsevat kohdakkain kehälehtien kanssa. Luotit ovat hieman laajenneet. Siemenaiheet ovat luokkimaisesti taipuneita (kampylotrooppisia) ja kiinnittyvät tavallisesti pohja- tai keski-istukkaan, mistä ryhmänimi Centrospermae ('keskussiemeniset') johtuu. Hedelmä sisältää useita tai paljon mustia siemeniä, joissa on käyrä alkio. Lisäksi ryhmässä on useita kemiallisia, anatomisia ja geeneihin liittyviä tuntomerkkejä.
Vanhastaan ryhmän tärkeimpänä tuntomerkkinä pidettiin betasyaania kukkien väripigmenttinä, kun se muilla koppisiemenisillä on antosyaania.
Luokittelu

Caryophyllales-lahkon ydinryhmä (Centrospermae) on varsin runsaslajinen ja moniheimoinen: noin 5,3 % varsinaiskaksisirkkais- eli eudikotyledonilajeista kuuluu siihen. Ryhmään kuuluvat heimot ovat:
Microteaceae: sukuja 1, lajeja 9
Caryophyllaceae – kohokkikasvit: sukuja 86, lajeja 2200
Achatocarpaceae: sukuja 3, lajeja 7
Amaranthaceae – revonhäntäkasvit (ja savikkakasvit): sukuja 174, lajeja 2050–2500
Stegnospermataceae: sukuja 1, lajeja 3
Limeaceae: sukuja 1, lajeja 21
Lophiocarpaceae: sukuja 2, lajeja 6
Barbeuiaceae: ainoa laji Barbeuia madagascariensis
Aizoaceae – päivikkikasvit eli jääruohokasvit: sukuja 123, lajeja 2035
Gisekiaceae: sukuja 1, lajeja 1–7
Sarcobataceae: sukuja 1, lajeja 2
Phytolaccaceae – kermesmarjakasvit: sukuja 5, lajeja 32
Rivinaceae: sukuja 9, lajeja 13
Nyctaginaceae – ihmekukkakasvit: sukuja 30, lajeja 395
Molluginaceae: sukuja 9, lajeja 87
Montiaceae – hetekaalikasvit: sukuja 14, lajeja 225
Halophytaceae: ainoa laji Halophytum ameghinoi
Didiereaceae – kaktiokasvit: sukuja 7, lajeja 16
Basellaceae – basellakasvit: sukuja 4, lajeja 19
Talinaceae: sukuja 2, lajeja 27
Anacampserotaceae: sukuja 3, lajeja 32
Portulacaceae – portulakkakasvit: sukuja 1, lajeja 40–100
Cactaceae – kaktuskasvit: aukuja 131, lajeja 1866
Lisäksi on kaksi sukua (Macarthuria ja Hypertelis), jotka ilmeisesti ansaitsisivat omat heimonsa, mutta ne ovat vielä tieteellisesti nimeämättä.
Aiheesta muualla

Koppisiemenisten pigmenteistä englanniksi: http://www.webexhibits.org/causesofcolor/7H.html
Caterpillar

| Caterpillar |
| --- | --- |

ISIN:  US1491231015
Perustettu:  1925
Toimitusjohtaja:  Douglas R. Oberhelman
Kotipaikka:  Irving, Texas
Liikevaihto:  65 875 miljoonaa USD (2012)
Liikevoitto:  5 681 miljoonaa USD (2012)
Henkilöstö:  132 000
Kotisivu:  cat.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Caterpillar on yhdysvaltalainen yritys, jonka pääkonttori sijaitsee Irvingissa, Texasissa. Caterpillar on oman ilmoituksensa mukaan maailman johtava rakennus- ja kaivostyökoneiden, diesel- ja maakaasumoottoreiden ja teollisten kaasuturbiinien valmistaja.
Suuri yleisö tuntee Caterpillarin parhaiten maarakennuksessa käytettävistä maansiirtokoneista. Sanaa "katerpillari" käytetään suomenkin arkikielessä yleisnimenä  telaketju- tai puskutraktorista.
Yrityksellä oli vuonna 2013 yhteensä noin 132 000 työntekijää. Se kuuluu Dow Jones Industrial Average -indeksiin ja oli vuoden 2013 Fortune 500-listalla sijalla 42.
Caterpillar 825C.
Caterpillar-tiehöylä
Historia

Tekniikan historiaan Caterpillar jäi jo yrityksen ensimmäisistä tuotteista, jotka olivat leikkuupuimureita.lähde? Yrityksen perustaja Benjamin Holt rakensi vuonna 1892 rautapyörillä kulkevan traktorin, joka painoi 22 tonnia. Se oli tehokkaampi kuin hevosvetoiset kilpailijat, mutta suuren painon vuoksi sitä ei voitu käyttää pehmeällä maalla. Palattuaan Englannin matkalta 1903 Holt keksi soveltaa telaketjua traktoreissaan. Telaketju oli yritykselle niin tärkeä, että vuonna 1911 yrityksen nimeksi otettiin Holt Caterpillar, koska telaketju on englanniksi Caterpillar track (Caterpillar on suomeksi perhosen toukka). Samana vuonna tehtiin ensimmäinen omalla polttomoottorilla liikkuva leikkuupuimuri.
Brändin lisensiointi

Catepillar on myynyt tuotebrändinsä ja logonsa käyttöoikeuksia laajasti useille eri valmistajille eri tuotesegmentteihin varsinaisen yrityskonserninsa ulkopuolelle. Konsernin virallisesti lisensioimia tuotteita myytiin vuonna 2020 noin 35 miljoonaa kappaletta. Catepillar myös aktiivisesti etsii uusia Catepillarin brändilisenssiä haluavia valmistajia eri tuotesegmentteihin saadakseen niistä yhtiölle lisensiointituloja. Yhtiön arvion mukaan Cat-brändin arvo oli vuonna 2020 yhteensä 5,8 miljardia dollaria. Lisensioituja tuotteita myytiin yhteensä 2,4 miljardin dollarin arvosta samana vuonna.
Cat- tai Catepillar-brändin käyttöoikeuden ostaneista yrityksistä mainittakoon esimerkkeinä yhdysvaltalainen pörssinoteerattu, useilla brändeillä esiintyvä jalkinevalmistaja Wolverine World Wide (esim. Merrell, Cat, ja Harley Davidson -brändien jalkineet) ja Cat-matkapuhelimia (Catphones) alihankintana valmistuttava brittiläinen Bullitt Mobile (Bullit Group).
Ympäristövastuu

Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto ja Caterpillar sopivat 2,55 miljoonan dollarin korvauksista, jotka Caterpillar maksaa liittovaltiolle ja Kalifornian osavaltiolle, koska sen toimittamat dieselmoottorit eivät täyttäneet ilmansuojelulain päästöille asettamia raja-arvoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caterpillarin ajoneuvot Wikimedia Commonsissa
Cat.com – Yrityksen kotisivut
Tuoteluettelo
Arttu Käyhkö: Amerikkalainen Legenda Caterpillar Painotalo Casper, Kurikka 2014
Arttu Käyhkö: Caterpillar - höyrykoneesta hybridiin Kustantaja Laaksonen 2014. ISBN 978-952-5805-63-5
Arttu Käyhkö: Maanrakennuskoneita Suomessa Alfamer, 2015. ISBN 978-952-472-234-6
| n k  Dow Jones Industrial Average |
| --- | --- |
 3M  American Express  Amgen  Apple  Boeing  Caterpillar  Chevron  Cisco Systems  Coca-Cola  Dow Inc.  Goldman Sachs  Home Depot  Honeywell  Intel  IBM  Johnson & Johnson  JPMorgan Chase  McDonald’s  Merck & Co.  Microsoft  Nike  Procter & Gamble  Salesforce  The Travelers Companies  UnitedHealth Group  Verizon  Visa  Walgreens Boots Alliance  Walmart  Walt Disney 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
Wolverine World Wide -pörssiyrityksen valmistama Cat-brändätty kenkä.
Bullitt Mobilen valmistama Cat-brandätty älypuhelin (2018).
Albert Camus

| Albert Camus |
| --- | --- |
 Camus vuonna 1957
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1913 Mondovi, Ranskan Algeria (nykyään Dréan, Algeria)
Kuollut: 4. tammikuuta 1960 (46 vuotta) Villeblevin, Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska 
Tuotannon kieli: ranska
Tyylilajit:  eksistentialismi  absurdismi
Pääteokset:  Sivullinen, Rutto
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto  1957 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Albert Camus (/al.bɛʁ kamy/; 7. marraskuuta 1913 Mondovi, Ranskan Algeria – 4. tammikuuta 1960 Villeblevin, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, journalisti ja filosofi sekä absurdismin johtohahmoja. Häntä pidetään yleisesti eksistentialismin edustajana; Camus itse kiisti painokkaasti olevansa eksistentialisti.
Elämä

Camus vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Algeriassa, joka silloin oli yksi Ranskan lääneistä, osa Ranskaa.
Kun Albert oli kaksivuotias, hänen maatyöläisisänsä kaatui ensimmäisessä maailmansodassa, ja poika eli köyhissä oloissa puolikuuron siivoojaäitinsä ja isoäitinsä kanssa. Albert opiskeli lukiossa, mutta koulu keskeytyi hänen sairastuttuaan tuberkuloosiin. Hän aloitti filosofian opinnot Algerin yliopistossa. Camus liittyi 21-vuotiaana Algerian kommunistiseen puolueeseen, mutta hänet erotettiin kaksi vuotta myöhemmin. Hän oli mukana työväenteatterin toiminnassa ja työskenteli toimittajana,lähde? näyttelijänä ja näytelmäkirjailijana. Hän muutti Ranskaan ja asettui vuonna 1942 Pariisiin. Toisen maailmansodan aikana hän toimi aktiivisesti Ranskan vastarintaliikkeessä. Hän oli vuodesta 1943 Combat-lehden toimittaja ja sitten päätoimittaja ja myöhemmin kustannusliike Gallimardin palveluksessa.
Camus'n ja vallankumousta kannattaneen Jean-Paul Sartren välit katkesivat 1950-luvulla, kun Camus arvosteli teoksessaan Kapinoiva ihminen marxilaisuutta. Hän näki muodikkaassa kommunismissa yhden totalitarismin muodon. Välirikon vuoksi Camus syrjäytyi Ranskan älymystön keskuudesta. Hän omaksui Algerian sotaan maltillisen kannan, ja hänestä tuli epäsuosittu niin Ranskassa kuin Algeriassakin. Hän muokkasi muiden teoksia teatteriin (mm. Pedro Calderón, Fjodor Dostojevski, William Faulkner).lähde?
Camus kuoli vuonna 1960 auto-onnettomuudessa Pariisin lähellä, kun hänen kustantajansa Michel Gallimardin ajama henkilöauto suistui tieltä.. Camus'n mukana autossa olleessa laukussa oli keskeneräinen Kapinoivan ihmisen käsikirjoitus, joka päättyi sanoihin "kuolla kapinoimatta".
Elämä > Salamurhaväite

Italialainen tutkija Giovanni Catelli väittää vuonna 2011 italialaislehti Corriere della Serassa julkaisemassaan kirjoituksessa, että Camus salamurhattiin. Catelli perustaa väitteensä tšekkirunoilija Jan Zabranan päiväkirjoihin. Catelli huomasi, että italiaksi kirjana julkaistuista päiväkirjoista puuttui osa. Catellin mukaan Zabrana kuvaa puuttuvassa osassa tapaamistaan venäläisen KGB-agentin kanssa. Agentti kertoi Zabranalle, että neuvostoagentit järjestivät auto-onnettomuuden, jossa Camus kuoli. Zabranan päiväkirjassa sanottiin, että neuvostoagentit olisivat asettaneet auton renkaaseen laitteen, joka sai sen rikkoutumaan ajon aikana.
Catellin mukaan Neuvostoliiton ulkoministeri Dmitri Šepilov määräsi Camus’n tapettavaksi, koska oli vihastunut ranskalaislehdessä vuonna 1957 julkaistusta Camus'n artikkelista. Siinä Camus syytti ministeriä Unkarin kansannousun murskaamisesta.
Olivier Todd, joka oli entinen BBC:n Pariisin toimittaja ja kirjan Albert Camus: une Vie (Elämä) kirjoittaja, kuitenkin toteaa: "vaikka en millään lailla epäilekään, etteikö KGB voisi tehdä jotain sellaista, en usko että tarina on totta".
Kirjailijana

Camus'ta on luonnehdittu filosofiseksi kirjailijaksi. Hän oli pessimisti, agnostikko ja  vastusti väkivaltaa. Ajattelussaan hän oli lähellä Sartrea, josta hän kuitenkin etääntyi. Esikoisromaani Sivullinen sisältää jo Camus'n näkemykset, joita hän käsittelee myös esseessä "Sisyfoksen myytti" (kokoelmassa Esseitä). Camus'n tyyli on selkeää, eikä hän turvaudu tehokeinoihin.
Camus'n tunnetuimpia teoksia ovat Sivullinen (1942), Rutto (1947) ja Kapinoiva ihminen (1953). Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1957. Hän oli Rudyard Kiplingin jälkeen nuorin palkinnon vastaanottajalähde?. Palkinnon saannin jälkeen Camus’lla oli ongelmia, ja kirjoittaminen alkoi sujua vasta 1959, mutta kuolema keskeytti työn heti seuraavan vuoden alussa.
Teokset > Romaanit ja novellit

Sivullinen.  (L’étranger, 1942.)  Suomentanut Kalle Salo. Otava, 1947.
Rutto.  (La peste, 1947.)  Suomentanut Juha Mannerkorpi 1948. Uuden tarkistetun käännöksen laatinut Jukka Mannerkorpi. Otava, 1995.
Putoaminen.  (La chute, 1956.)  Suomentanut Maijaliisa Auterinen. Otava, 1958.
Maanpako ja valtakunta (L’éxil et le royaume) (novellikokoelma, 1957) suom. Maija Lehtonen, Helsinki: Otava 1973 ISBN 951-1-00276-7 (uusi laitos; ilm. aiemmin 1960 yhteisniteenä Sivullisen kanssa).
Onnellinen kuolema (La Mort heureuse) (varhainen versio Sivullisesta, julkaistu postuumisti 1970); suom. Elina Hytönen, Helsinki: Otava 1972. ISBN 951-1-03634-3
Ensimmäinen ihminen (Le Premier homme) (keskeneräinen, julkaistu postuumisti 1994); suomentanut Sirkka Suomi, Helsinki: Otava 1995 ISBN 951-1-13666-6
Teokset > Esseet

L'envers et l'endroit (kokoelma, 1937)
Sisyfoksen myytti (Le Mythe de Sisyphe) (1942)
Kapinoiva ihminen (L’Homme révolté) (1951)
Camus, Albert: Esseitä: Valikoima.  Suomentanut Leena Löfstedt. Esipuheen kirjoittanut ja valikoinnin suorittanut Maija Lehtonen. Helsinki: Otava, 1962.
Teokset > Näytelmät

Caligula (kirjoitettu 1938, esitetty 1945)
Oikeamieliset (Les justes) (1950)
Kirjallisuutta

Kuosma, Tapio (2011): "Sartren Roquentin ja Camus'n Meursault elämän tarkoitusta jäljittämässä" (essee), teoksessa: Elämän tarkoitusta etsimässä. Helsinki: Livres ’Belles-Lettres’. ISBN 978-952-99683-7-4
Lehtinen, Torsti (2002). Eksistentialismi: Vapauden filosofia. Helsinki: Kirjapaja. ISBN 951-625-723-2