stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen jääkiekkomaajoukkue
Historia > Ensimmäiset voitot suurmaista

1960-luvulla Suomi voitti ensi kertaa Kanadan, vieläpä selvin luvuin 8–2. Suomen maa­joukkue otti osaa kaikkiin 1960-luvulla järjestettyihin jää­kiekon maailman­mestaruus­kilpailuihin. Olympialaisiin se osallistui kolmesti. Suomen joukkueen taso oli parantunut, ja se voitti Yhdysvallat jopa lukemin 11–3 ja lähes voittamattomana pidetyn Tšekkoslovakiakin lukemin  3–1. Suomen ensimmäinen jää­halli rakennettiin Tampereelle vuonna 1965, ja samana vuonna järjestettiin ensimmäiset MM-koti­kisat Tampereella. Tuolloin Suomen pää­valmentajana toimi jälleen kanadan­suomalainen Joe Wirkkunen. Suomen puolustuksessa pelasi varma­otteisesti nuori Jarmo Wasama. Wasama kuoli myöhemmin 22-vuotiaana auto-onnettomuudessa vuonna 1966.
Erkka Westerlund, joka toimi Leijonien päävalmentajana myöhemmin 2000-luvulla, on todennut, että jo 1970-luvulla Suomella oli erittäin hyviä pelaajia muttei joukkuemenestystä. Hänen muistaakseen tuolloin yleisenä ilmapiirinä oli, että suomalaiset eivät ole joukkueurheilijoita, eli he eivät tule menestymään joukkuelajeissa.
Kuitenkin 12. joulu­kuuta 1971 Izvestija-turnauksessa Suomen maa­joukkue voitti ensimmäistä kertaa Neuvosto­liiton maa­joukkueen. Maalin­tekijöinä Suomen joukkueessa olivat Juhani Tamminen kahdella maalilaan sekä Matti Murto ja Juha Rantasila. Voitto oli suuri yllätys, sillä aikaisemmin samana vuonna Suomen joukkue oli hävinnyt maailman­mestaruus­kilpailuissa Neuvosto­liitolle lukemin 1–8 ja 1–10 sekä vuotta aiemmin 1–2 ja 1–16. Kuitenkin Sapporon talvi­olympialaisissa vuonna 1972 Neuvosto­liitto voitti Suomen jälleen, maalein 9–3.
Suomen joukkue olisi voittanut koti­kisoissaan vuonna 1974 jää­kiekon maailman­mestaruus­kilpailuista pronssia tai ehkä hopeaakin, ellei Stig Wetzell olisi jäänyt kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä. Suomi menetti tämän takia mitalin, vaikka monet vakuuttivat Wetzellin syyttömyyttä ja protestoivat. Suomi jäi neljänneksi.
Vuonna 1976 Suomen maa­joukkue osallistui ensimmäiseen Kanada-cupiin mutta jäi kuudenneksi eli viimeiseksi voitettuaan vain Ruotsin joukkueen. Turnauksessa maa­joukkueessa esiintyi ensi kertaa ammattilais­pelaajia. Vuonna 1980 Suomi otti osaa Lake Placidin olympia­kisoihin ja säilytti mahdollisuutensa olympia­mitaliin viimeiseen otteluun asti mutta jäi lopulta neljänneksi. Suomi oli kolmatta kertaa järjestäjänä jää­kiekon maailman­mestaruus­kilpailuissa vuonna 1982 ja sijoittui viidenneksi.
Historia > Kari Jalosen aika

Jää­kiekko­liitto julkisti 7. kesäkuuta 2013 Suomen maa­joukkueen seuraavaksi pää­valmentajaksi Kari Jalosen. Jalosen valmennus­kausi alkoi virallisesti 1. kesäkuuta 2014 ja kesti kaksi vuotta. Jalosen valmennus­ryhmään kuuluivat muun muassa Jukka Rautakorpi, Ville Peltonen ja Ari Moisanen. Jalosen ensimmäisellä kaudella valmennus­ryhmään kuului maa­joukkueen tuleva pää­valmentaja Lauri Marjamäki. Maa­joukkueen managerina toimi Jere Lehtinen ja joukkueen­johtajana Kari Savolainen.
Suomen maajoukkue kärsi puolivälierätappioon toukokuussa Tšekissä pelatuissa maailman­mestaruus­kilpailussa.
Kari Jalonen valmensi Suomea vielä vuoden 2016 maailman­mestaruus­kilpailuissa. Niissä Suomi saavutti hopeaa. Kevään 2012 maailmanmestaruuskisoista lähtien käytössä oli ollut sarjajärjestelmä, jossa 16 maata pelaa kahdessa kahdeksan joukkueen alkulohkossa. Leijonien maaliero Venäjällä pelattujen kisojen alkulohkossa oli 29–6.
Historia > Lauri Marjamäen aika

Lauri Marjamäki aloitti Suomen pää­valmentajana kesällä 2016. Marjamäen ensimmäinen turnaus oli jää­kiekon maailmancup syksyllä 2016. Suomi ei voittanut turnauksessa yhtään ottelua ja sijoittui omassa lohkossaan viimeiseksi. Vuoden 2017 maailman­mestaruus­kilpailujen ensimmäisessä ottelussaan Suomi voitti Valko-Venäjän maalein 3–2 mutta hävisi seuraavan ottelun Ranskalle 1–5. Voitto oli Ranskalle Suomesta historian ensimmäinen. Suomi johti kolmatta ottelua Tšekkiä vastaan 3–0 mutta hävisi lopulta ottelun voitto­laukaus­kilpailun jälkeen 3–4. Suomi sijoittui alku­lohkossaan neljänneksi ja pääsi puoli­väli­eriin, jossa se kohtasi oman lohkonsa voittaneen Yhdys­vallat. Suomi voitti Yhdys­vallat lukemin 2–0 ja eteni väli­eriin, jossa vastaan asettui Ruotsi. Suomi hävisi väli­erä­ottelun Ruotsille maalein 1–4 ja joutui pronssi­otteluun Venäjää vastaan.lähde? Pronssi­ottelussa Suomi hävisi Venäjälle 3–5 ja sijoittui turnauksessa neljänneksi.
Pyeongchangissa järjestetyissä vuoden 2018 talvi­olympialaisissa Suomen jää­kiekko­maa­joukkue pärjäsi aiempiin olympialaisiin verrattuna huonommin pudoten jo puoli­väliverissä hävittyään Kanadalle lukemin 0–1. Suomi sijoittui lopulta kuudenneksi talvi­olympialaisisten jää­kiekossa eikä näin saanut ollenkaan mitalia, mikä nosti kritiikkiä Lauri Marja­mäkeä kohtaan. Vuoden 2018 maailman­mestaruus­kilpailut eivät ehtineet edes alkaa, kun alettiin otaksua, että maa­joukkueen kokoon­pano saa nyt osansa Lauri Marjamäkeen kohdistuneesta arvostelusta, sillä useat Leijonien luotto­pelaajat jättivät maailman­mestaruus­kilpailut väliin. Tapausta alettiin kutsua ”joukko­kieltäytymiseksi”, jolla nämä kieltäytyneet pelaajat tiedotusvälineiden mukaan arvostelivat Marja­mäkeä jää­kiekko­maa­joukkueen valmentajana. Marja­mäki sanoi kokevansa, ettei kieltäytymisen syynä olisi hänen arvostelunsa, vaan kieltäytyneiden julkisesti kertomat perustelut eli loukkaantumiset ja väsymys. Maailman­mestaruus­kilpailut alkoivat Suomen osalta kuitenkin odotettua paremminlähde?, sillä joukkue voitti kaikki ensimmäiset kolme otteluaan seitsemän maalin erolla. Tanska kuitenkin voitti Suomen 3–2. Kanada puolestaan hävisi Suomelle lukemin 1–5, mutta seuraavassa ottelussa Saksa vei voiton maalein 3–2. Alku­lohkonsa päätös­ottelussa Suomi voitti Yhdys­vallat 6–2 ja otti samalla lohko­voiton. Suomi karsiutui vuoden 2018 maailman­mestaruus­kilpailuissa jo puoli­väli­erissä, kun se hävisi Sveitsille maalein 2–3 ja sijoittui lopulta viidenneksi.
Marja­mäki jätti Suomen jää­kiekko­maa­joukkueen valmentajan tehtävät kauden 2017–2018 jälkeen.
Historia > Jukka Jalosen toinen aika

Jukka Jalonen palasi pää­valmentajaksi kaudelle 2018–2019. Vuonna 2019 maailman­mestaruus­kilpailut järjestettiin Slovakiassa. Turnaukseen osallistuvassa joukkueessa ei ollut juuri ollenkaan NHL-pelaajia, vaan paljon SM-liigassa pelanneita pelaajia. Joukkueessa oli peräti 18 ensikertalaista, eivätkä odotukset joukkueen menestyksestä olleet korkealla. Siitä huolimatta Suomi oli lohkonsa toinen ja kohtasi ensin puoli­väli­erissä Ruotsin, jonka voitti maalein 5–4 jatkoajalla. Ottelun ratkaisijoiksi nousivat kapteeni Marko Anttila, joka onnistui tasoittamaan pelin vain puolitoista minuuttia ennen varsinaisen peli­ajan loppumista Suomen pelatessa ilman maali­vahtia, ja Sakari Manninen, joka teki maalin jatko­ajalla. Väli­erissä Suomen joukkue pelasi Venäjää vastaan. Peli oli tiukka ja ratkesi vasta kolmannessa erässä Suomen 1–0-voittoon. Maalin teki jälleen Anttila. Loppu­ottelussa Suomen joukkue pelasi Kanadan joukkuetta vastaan. Kanada siirtyi johtoon ensimmäisessä erässä, mutta toisessa erässä Anttila tasoitti pelin Suomen pelatessa yli­voimalla. Anttila teki toisen maalin heti kolmannen erän alussa. Tämän jälkeen Kanada piti kiekkoa lähes koko erän Suomen puolustus­alueella.lähde? Suomi onnistui kuitenkin voittamaan ottelun maalein 3–1, kun Harri Pesonen laukoi kiekon Kanadan maaliin.
Sakari Manninen oli turnauksessa Suomen joukkueen paras pisteiden­tekijä kahdella maalillaan ja yhdeksällä maaliin johtaneella syötöllään. Joukkueen johtaviin hahmoihin kuuluivat myös Marko Anttila, Kevin Lankinen ja Kaapo Kakko.lähde?
Pelaajat > Arvokisojen pelaajaluetteloita

Kanada-cup vuonna 1976
Olympialaiset vuonna 1980
Kanada-cup vuonna 1981
Olympialaiset vuonna 1984
Kanada-cup vuonna 1987
Olympialaiset vuonna 1988
Kanada-cup vuonna 1991
Olympialaiset vuonna 1992
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1992
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1993
Olympialaiset 1994
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1994
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1995
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1996
Maailmancup vuonna 1996
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1997
Olympialaiset vuonna 1998
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1998
Maailmanmestaruuskisat vuonna 1999
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2000
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2001
Olympialaiset vuonna 2002
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2002
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2003
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2004
Maailmancup vuonna 2004
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2005
Olympialaiset vuonna 2006
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2006
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2007
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2008
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2009
Olympialaiset vuonna 2010
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2010
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2011
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2012
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2013
Olympialaiset vuonna 2014
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2014
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2015
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2016
Maailmancup vuonna 2016
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2017
Olympialaiset vuonna 2018
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2018
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2019
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2021
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2022
Pelaajat > Kunnianumerot

Vuodesta 2018 alkaen numerot eivät enää ole jäädytettyjä, mutta ne on silti nostettu Hartwall Arenan kattoon kunnianumeroina. Paidat ja numerot siirretään uuteen paikkaan Venäjän aloittaman sodan takia.
5 – Timo Jutila
8 – Teemu Selänne
11 – Saku Koivu
14 – Raimo Helminen
16 – Ville Peltonen
17 – Jari Kurri
26 – Jere Lehtinen
44 – Kimmo Timonen
Pelaajat > Kaikkien aikojen pistepörssi

Tilanne 30. huhtikuuta 2017
Lihavoituna aktiivipelaajat, jotka pelasivat kaudella 2021–2022
| Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> # | Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> Nimi | Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> Pelipaikka | Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> Ottelut | Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> Maalit | Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> Syötöt | Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> Pisteet | Kaikkien aikojen pistepörssi 1928–2017> Kaudet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Raimo Helminen | H | 331 | 52 | 155 | 207 | 1983–2008 |
| 2. | Ville Peltonen | H | 261 | 81 | 101 | 182 | 1993–2012 |
| 3. | Mika Nieminen | H | 208 | 80 | 97 | 177 | 1986–2000 |
| 4. | Lasse Oksanen | H | 282 | 101 | 58 | 159 | 1962–1977 |
| 5. | Petteri Nummelin | P | 257 | 41 | 113 | 154 | 1993–2014 |
| 6. | Esa Peltonen | H | 277 | 93 | 49 | 142 | 1965–1982 |
| 7. | Teemu Selänne | H | 136 | 70 | 69 | 139 | 1988–2014 |
| 8. | Janne Ojanen | H | 205 | 50 | 74 | 124 | 1986–2002 |
| 9. | Matti Keinonen | H | 196 | 71 | 49 | 120 | 1961–1973 |
| 10. | Esa Keskinen | H | 172 | 33 | 87 | 120 | 1984–1999 |
| 11. | Saku Koivu | H | 119 | 36 | 79 | 115 | 1992–2010 |
| 12. | Timo Jutila | P | 246 | 40 | 68 | 108 | 1983–1997 |
| 13. | Veli-Pekka Ketola | H | 186 | 60 | 45 | 105 | 1967–1982 |
| 14. | Juhani Tamminen | H | 227 | 58 | 47 | 105 | 1969–1982 |
| 15. | Jorma Peltonen | H | 188 | 43 | 60 | 103 | 1963–1975 |
| 16. | Raimo Kilpiö | H | 168 | 58 | 40 | 98 | 1956–1967 |
| 17. | Niko Kapanen | H | 187 | 36 | 61 | 97 | 1996–2012 |
| 18. | Kari Jalonen | H | 154 | 42 | 54 | 96 | 1980–1991 |
| 19. | Jarkko Immonen | H | 147 | 49 | 45 | 94 | 2003–2015 |
| 20. | Olli Jokinen | H | 157 | 52 | 41 | 93 | 1996–2014 |
| 21. | Lauri Mononen | H | 145 | 51 | 37 | 88 | 1968–1975 |
| 22. | Jukka Hentunen | H | 158 | 45 | 42 | 87 | 1999–2010 |
| 23. | Tomi Kallio | H | 167 | 40 | 46 | 86 | 1997–2009 |
| 24. | Petri Kontiola  | H | 132 | 30 | 54 | 84 | 2005–2021 |
| 25. | Heino Pulli | H | 118 | 64 | 19 | 83 | 1957–1965 |
| 26. | Kimmo Rintanen | H | 154 | 35 | 46 | 81 | 1993–2004 |
| 27. | Hannu Järvenpää | H | 126 | 44 | 35 | 79 | 1983–1992 |
| 28. | Raimo Summanen | H | 162 | 39 | 39 | 78 | 1982–1995 |
| 29. | Jussi Jokinen | H | 101 | 28 | 47 | 75 | 2003–2017 |
| 30. | Jari Kurri | H | 101 | 36 | 37 | 73 | 1979–1998 |
Pelaajat > Eniten A-maaotteluita

| Eniten A-maaotteluita 1928–2017> # | Eniten A-maaotteluita 1928–2017> Nimi | Eniten A-maaotteluita 1928–2017> Pelipaikka | Eniten A-maaotteluita 1928–2017> Ottelut | Eniten A-maaotteluita 1928–2017> Kaudet | Eniten A-maaotteluita 1928–2017>  | Eniten A-maaotteluita 1928–2017>  | Eniten A-maaotteluita 1928–2017>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Raimo Helminen | H | 331 | 1983–2008 |  |  |  |
| 2. | Lasse Oksanen | H | 282 | 1962–1977 |  |  |  |
| 3. | Esa Peltonen | H | 277 | 1965–1982 |  |  |  |
| 4. | Ville Peltonen | H | 261 | 1993–2012 |  |  |  |
| 5. | Petteri Nummelin | P | 253 | 1993–2014 |  |  |  |
| 6. | Pekka Marjamäki | P | 251 | 1966–1979 |  |  |  |
| 7. | Timo Jutila | P | 246 | 1983–1997 |  |  |  |
| 8. | Jorma Valtonen | M | 232 | 1969–1984 |  |  |  |
| 9. | Arto Ruotanen | P | 229 | 1983–1992 |  |  |  |
| 10. | Juhani Tamminen | H | 227 | 1969–1983 |  |  |  |
| 11. | Timo Nummelin | P | 225 | 1971–1982 |  |  |  |
| 12. | Seppo Lindström | P | 214 | 1967–1977 |  |  |  |
| 13. | Jukka Tammi | M | 213 | 1984–1998 |  |  |  |
| 14. | Mika Nieminen | H | 208 | 1986–2000 |  |  |  |
| 15. | Marko Kiprusoff | P | 205 | 1992–2007 |  |  |  |
| 15. | Janne Ojanen | H | 205 | 1986–2002 |  |  |  |
| 17. | Matti Keinonen | H | 196 | 1961–1973 |  |  |  |
| 18. | Jorma Peltonen | H | 188 | 1963–1975 |  |  |  |
| 18. | Urpo Ylönen | M | 188 | 1962–1978 |  |  |  |
| 20. | Niko Kapanen | H | 187 | 1996–2012 |  |  |  |
Sijoitukset > Olympialaisissa

1952 – 7.
1960 – 7.
1964 – 6.
1968 – 5.
1972 – 5.
1976 – 4.
1980 – 4. (joukkue)
1984 – 6. (joukkue)
1988 – hopeaa (joukkue)
1992 – 7. (joukkue)
1994 – pronssia (joukkue)
1998 – pronssia (joukkue)
2002 – 6. (joukkue)
2006 – hopeaa (joukkue)
2010 – pronssia (joukkue)
2014 – pronssia (joukkue)
2018 – 6. (joukkue)
2022 – kultaa (joukkue)
2026 – (joukkue)
Sijoitukset > Kanada- ja maailmancupissa

1976 – 6. (joukkue)
1981 – 6. (joukkue)
1987 – 6. (joukkue)
1991 – 3. (joukkue)
1996 – 5. (joukkue)
2004 – 2. (joukkue)
2016 – 8. (joukkue)
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailuissa

1939 – 14.
1949 – 7.
1951 – 7.
1954 – 6.
1955 – 9.
1957 – 4.
1958 – 6.
1959 – 6.
1961 – 7.
1962 – 4.
1963 – 5.
1965 – 7.
1966 – 7.
1967 – 6.
1969 – 5.
1970 – 4.
1971 – 4.
1972 – 4.
1973 – 4.
1974 – 4.
1975 – 4.
1976 – 5.
1977 – 5.
1978 – 7.
1979 – 5.
1981 – 6.
1982 – 5.
1983 – 7.
1985 – 5.
1986 – 4.
1987 – 5.
1989 – 5.
1990 – 6.
1991 – 5.
1992 – hopeaa (joukkue)
1993 – 7. (joukkue)
1994 – hopeaa (joukkue)
1995 – kultaa (joukkue)
1996 – 5. (joukkue)
1997 – 5. (joukkue)
1998 – hopeaa (joukkue)
1999 – hopeaa (joukkue)
2000 – pronssia (joukkue)
2001 – hopeaa (joukkue)
2002 – 4. (joukkue)
2003 – 5. (joukkue)
2004 – 6. (joukkue)
2005 – 7. (joukkue)
2006 – pronssia (joukkue)
2007 – hopeaa (joukkue)
2008 – pronssia (joukkue)
2009 – 5. (joukkue)
2010 – 6. (joukkue)
2011 – kultaa (joukkue)
2012 – 4. (joukkue)
2013 – 4. (joukkue)
2014 – hopeaa (joukkue)
2015 – 6. (joukkue)
2016 – hopeaa (joukkue)
2017 – 4. (joukkue)
2018 – 5. (joukkue)
2019 – kultaa (joukkue)
2021 – hopeaa (joukkue)
2022 – kultaa (joukkue)
2023 – 7. (joukkue)
2024 – 8. (joukkue)
2025 – (joukkue)
*Vuodet jolloin Suomi on ollut kisaisäntä on lihavoitu.
Sijoitukset > Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuosina 1910–1991.
1939 – 12.
1949 – 5.
1951 – 5.
1952 – 5.
1954 – 5.
1955 – 7.
1957 – 4.
1958 – 4.
1959 – 4.
1960 – 5.
1961 – 5.
1962 – hopeaa
1963 – 4.
1964 – 4.
1965 – 5.
1966 – 5.
1967 – 4.
1968 – 4.
1969 – 4.
1970 – 4.
1971 – 4.
1973 – 4.
1974 – 4.
1975 – 4.
1976 – 6.
1977 – 4.
1978 – 6.
1979 – 4.
1981 – 4.
1982 – 4.
1983 – 6.
1985 – pronssia
1986 – pronssia
1987 – pronssia
1989 – 4.
1990 – 4.lähde?
1991 – pronssia
Sijoitukset > Euro Hockey Tourissa

1996–1997 – kultaa
1997–1998 – pronssia
1998–1999 – hopeaa
1999–2000 – kultaa
2000–2001 – kultaa
2001–2002 – kultaa
2002–2003 – kultaa
2003–2004 – kultaa
2004–2005 – pronssia
2005–2006 – pronssia
2006–2007 – 4.
2007–2008 – hopeaa
2008–2009 – hopeaa
2009–2010 – kultaa
2010–2011 – pronssia
2011–2012 – hopeaa
2012–2013 – pronssia
2013–2014 – kultaa
2014–2015 – hopeaa
2015–2016 – hopeaa
2016–2017 – pronssia
2017–2018 – kultaa
2018–2019 – hopeaa
2019−2020 − pronssia
Sijoitukset > Maailmanranking

2003 – 4.
2004 – 5.
2005 – 5.
2006 – 4.
2007 – 3.
2008 – 4.
2009 – 4.
2010, helmikuu – 4.
2010, toukokuu – 4.
2011 – 2.
2012 – 2.
2013 – 2.
2014, helmikuu – 2.
2014, toukokuu – 2.
2015 – 4.
2016 – 3.
2017 – 4.
2018, helmikuu – 4.
2018, toukokuu – 5.
2019 – 3.
2020 – 3.
2021 – 2.
2022, helmikuu – 1.
2022, toukokuu – 1.
2023 – 2.
2024 – 3.
Päävalmentajat

Erkki Saarinen 1939–1941
Risto Lindroos 1945–1946
Henry Kvist 1946–1949
Risto Lindroos 1950–1954
Aarne Honkavaara 1954–1959
Joe Wirkkunen 1959–1960
Derek Holmes 1960–1961
Joe Wirkkunen 1961–1966
Gustav Bubník 1966–1969
Seppo Liitsola 1969–1972
Len Lunde 1972–1973
Kalevi Numminen 1973–1974
Seppo Liitsola 1974–1976
Lasse Heikkilä 1976–1977
Kalevi Numminen 1977–1982
Alpo Suhonen 1982–1986
Rauno Korpi 1986–1987
Pentti Matikainen 1987–1993
Curt Lindström 1993–1997
Hannu Aravirta 1998–2003
Raimo Summanen 2003–2004
Erkka Westerlund 2004–2007
Doug Shedden 2007–2008
Jukka Jalonen 2008–2013
Erkka Westerlund 2013–2014
Kari Jalonen 2014–2016
Lauri Marjamäki 2016–2018
Jukka Jalonen 2018–2024
Antti Pennanen 2024–2026
Kapteenit arvokisoissa

Risto Tiitola MM-kisat 1939
Keijo Kuusela MM-kisat 1949, 1951
Aarne Honkavaara olympialaiset 1952
Matti Rintakoski MM-kisat 1954–1955
Yrjö Hakala MM-kisat 1957–1959, olympialaiset 1960
Erkki Koiso MM-kisat 1961
Teppo Rastio MM-kisat 1962
Esko Luostarinen MM-kisat 1963
Raimo Kilpiö olympialaiset 1964, MM-kisat 1965
Lalli Partinen MM-kisat 1966
Matti Reunamäki MM-kisat 1967, olympialaiset 1968
Juhani Wahlsten MM-kisat 1969
Lasse Oksanen MM-kisat 1970–1972, 1976, olympialaiset 1972
Veli-Pekka Ketola MM-kisat 1973–1974, Kanada-cup 1976, 1981
Seppo Lindström MM-kisat 1975, olympialaiset 1976
Pertti Koivulahti MM-kisat 1977
Seppo Repo MM-kisat 1978
Juhani Tamminen MM-kisat 1979, 1981–1982
Tapio Levo olympialaiset 1980
Pekka Rautakallio MM-kisat 1983
Anssi Melametsä olympialaiset 1984, MM-kisat 1985
Kari Makkonen MM-kisat 1986
Pekka Järvelä MM-kisat 1987
Jari Kurri Kanada-cup 1987, 1991, maailmancup 1996
Timo Blomqvist olympialaiset 1988, MM-kisat 1989
Arto Ruotanen MM-kisat 1990
Hannu Virta MM-kisat 1991
Pekka Tuomisto olympialaiset 1992, MM-kisat 1992
Timo Jutila MM-kisat 1993–1997, olympialaiset 1994
Saku Koivu olympialaiset 1998, 2006, 2010, MM-kisat 1999, 2003, maailmancup 2004
Ville Peltonen MM-kisat 1998, 2005–2008
Raimo Helminen MM-kisat 2000, 2002
Petteri Nummelin MM-kisat 2001
Teemu Selänne olympialaiset 2002, 2014
Olli Jokinen MM-kisat 2004, 2014
Sami Kapanen MM-kisat 2009–2010
Mikko Koivu MM-kisat 2011–2012, 2016, maailmancup 2016
Lasse Kukkonen MM-kisat 2013, 2017, olympialaiset 2018
Jussi Jokinen MM-kisat 2015
Mikael Granlund MM-kisat 2018, 2024
Marko Anttila MM-kisat 2019, 2021, 2023
Valtteri Filppula olympialaiset 2022, MM-kisat 2022
Kirjallisuutta

Timo Forss & Petteri Granström: Leijonavisa (Like).
Meri Nenonen

| Meri Nenonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1973 (ikä 51–52) Helsinki
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Kylmäverisesti sinun   Neiti Julie
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Meri Nenonen (s. 1973 Helsinki) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Nenonen on koulutukseltaan teatteri­taiteen maisteri. Hän on tullut tunnetuksi rooleistaan teattereissa ja elo­kuvissa sekä muun muassa televisio­sarjasta Kylmäverisesti sinun, jossa hän näytteli Mira Katajaa. Yhtenä tärkeimmistä rooli­töistään Nenonen pitää Teatteri Jurkassa vuonna 2003 esittämäänsä klassikko­roolia neiti Julieta saman­nimisessä näytelmässä. Nenonen sai keväällä 2005 parhaan näyttelijän palkinnon Sarajevon kansain­välisillä teatteri­festivaaleilla.
Yksityiselämä

Nenonen oli naimisissa näyttelijä Juha Kukkosen kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Perhe asui pitkään Suomenlinnassa.
C. W. Ceram

| Kurt Willy Marek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1915 Berliini, Saksa
Kuollut: 12. huhtikuuta 1972 (57 vuotta) Hampuri, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Salanimi: C. W. Ceram
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Pääteokset:  Muinaisaarteita etsimässä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
C. W. Ceram, oik. Kurt Willy Marek, (20. tammikuuta 1915 Berliini, Saksa – 12. huhtikuuta 1972 Hampuri, Länsi-Saksa) oli saksalainen toimittaja ja kirjailija, joka on kirjoittanut suosittuja arkeologiaa käsitteleviä teoksia.
Marek asui vuodesta 1954 Yhdysvalloissa. Hän otti toisen maailmansodan jälkeen salanimen saadakseen etäisyyttä sodanaikaiseen työhönsä Saksan propagandan palveluksessa. Hänen nimeään kantaa tietokirjapalkinto Ceram-Preis, jonka myöntää Rheinisches Landesmuseum Bonn.
Ceramin tunnetuin teos Muinaisaarteita etsimässä (Götter, Gräber und Gelehrte) ilmestyi 1949, ja siinä hän kertoo arkeologian kehityksestä. Teoksesta tuli uudentyyppisen populaarin tietokirjan esikuva. Se on ilmestynyt lähes 30 kielellä yli viitenä miljoonana kappaleena. Ceramin sota-aikaisia teoksiaan ovat Wir hielten Narvik (1941) ja Rote Spiegel – überall am Feind. Von den Kanonieren des Reichsmarschalls (1943).
Marek vastasi anonyymin kirjoittajan teoksen Nainen Berliinissä alkuperäisestä julkaisusta Yhdysvalloissa 1959, ja esimerkiksi suomenkielisessä laitoksissa on hänen saatesanansa. Kirjan alkuperäinen kirjoittaja pysyi salassa Marekin eläessä, mutta teoksen ilmestyessä Saksassa 2003 tunnettu saksalainen kustannustoimittaja Jens Biskya paljasti nimen, Marta Hillers, joka oli saksalainen toimittaja. Nimen paljastaminen herätti Saksassa kohun. Saksankielisen laitoksen julkaissut Hans Magnus Enzensberger syytti paljastajaa "häpeämättömäksi".
Ceramin poika Max Marek on taidemaalari.
Suomennetut teokset

Muinaisaarteita etsimässä: arkeologian romaani, alkuteos: Götter, Gräber und Gelehrte, ruotsalaisten asiantuntijoiden tarkistamasta laitoksesta suom. Lauri Hirvensalo. WSOY, 1951
Ensimmäinen amerikkalainen: intiaanien arvoitus, alkuteos: Der erste Amerikaner, suom. Raija Mattila. Kirjayhtymä, 1973 ISBN 951-26-0313-6
Esipuhe teoksessa Nainen Berliinissä: autenttinen päiväkirja Berliinistä 20.4.–22 6.1945 (Eine Frau in Berlin, suom. Mirja Rutanen, Jyväskylä: Gummerus 1960
Lanttien kolmonen

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Lanttien kolmonen
Lanttien kolmonen on tarot-pakan pienen arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakan kortin kuvassa kolme hahmoa tarkastelevat yhdessä kirkon rakenteita. Yksi pitää käsissään suunnitelmaa, toisella on kädessään jokin työkalu, kolmas katselee uteliaana vierestä.