stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nicholas Baptiste
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Baptiste aloitti jääkiekkoilun joukkueessa kahdeksanvuotiaana. Hänen kasvattajaseuransa on Nepean MHA. Baptiste vietti juniorivuotensa pääasiassa kotikaupungissaan Ottawassa. Hän voitti kaudella 2008–2009 Ottawa Senatorsin 14U-joukkueessa tehoilla 17+9=26 HEO U14:n pudotuspelien maalipörssin ja Baptiste jakoi pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Derian Plouffen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Kaudella 2009–2010 Baptiste nousi Senatorsin 15U-joukkueen kapteeniksi. Hän voitti koko HEO U15:n syöttöpörssin 33 syöttöpisteellään. Baptiste voitti myös pudotuspelien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 16+16=32. Hän voitti sarjan mestaruuden. Kaudella 2010–2011 Baptiste toimi Senatorsin 16U-joukkueen kapteenina. Hänet valittiin HEO:n vuoden pelaajaksi.
Sudbury Wolves varasi Baptisten koko OHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana kesällä 2011. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012, jolloin Baptiste pelasi 64 runkosarjaottelua tehopistein 8+19=27 ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2012–2013 hän oli tehoilla 21+27=48 Wolvesin kolmanneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä Baptiste jakoi kolmella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Nathan Pancelin ja Dominik Kubalíkin kanssa. Hän edusti Wolvesia kauden aikana myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi joukkueen voittoon.
Buffalo Sabres varasi Baptisten kolmannella kierroksella 69. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 hän nousi Sudbury Wolvesin varakapteeniksi. Baptiste voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 45+44=89, joilla hän jakoi koko OHL:n maalipörssin neljännen sijan Erie Ottersin Connor Brownin ja Guelph Stormin Robby Fabbrin kanssa. Baptiste jakoi myös pistepörssin 11. sijan London Knightsin Chris Tierneyn sekä Windsor Spitfiresia ja Guelph Stormia edustaneen Kerby Rychelin kanssa. Hän voitti myös Wolvesin sisäisen tehotilaston lukemalla +20. Neljännesvälierissä Baptiste voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 1+4=5 ja sisäisen tehotilaston lukemalla +2. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen. Baptiste edusti Wolvesia myös Junior Club World Cupissa.
Kesäkuun 2014 vaihteessa Baptiste teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän aloitti kauden 2014–2015 kuitenkin Sudbury Wolvesin OHL-joukkueessa, jonka kapteeniksi Baptiste nimettiin. Marraskuussa seura kuitenkin kauppasi hänet Erie Ottersiin vaihdossa hyökkääjä Travis Woodiin, puolustaja Cole Mayoon sekä vuosien 2015 ja 2020 toisen sekä vuosien 2015 ja 2018 kolmannen kierroksen varausvuoroihin. Baptiste eteni joukkueen kanssa aina J. Ross Robertson Cup-finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Oshawa Generals otteluvoitoin 4–1.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Venäjä 2013 | jääkiekko |  |
Baptiste pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013. Hän jakoi tehoilla 3+5=8 Kanadan sisäisen pistepörssin toisen sijan Morgan Klimchukin kanssa edellään Connor McDavid. Finaaliottelussa Yhdysvaltoja vastaan Baptiste sai syöttöpisteen Frédérik Gauthierin tekemään 3–2-voittomaaliin, joka ratkaisi joukkueelle maailmanmestaruuden. Hän sai ottelussa syöttöpisteen myös Laurent Dauphinin tekemään avausmaaliin. Kanadan turnaus päättyi lopulta pronssiin.
Baptiste edusti myös Canada Ontarion joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012, jolloin hän voitti pronssia.
Muuta

Baptisten pikkuveli Isaiah on pelannut jääkiekkoa puolustajana A-junioriksi asti. Veljesten isä Ralph Baptiste on lähtöisin Haitista ja hän muutti kymmenenvuotiaana Kanadaan.
Baptiste on verrannut itseään pelityyliltään Wayne Simmondsiin ja Ryan Kesleriin. Hän harrasti lapsena myös kanadalaista ja eurooppalaista jalkapalloa.
Tilastot

Nicholas Baptiste SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksen riveissä kaudella 2021–2022.
Helsingin pikkukirkkoyhdistys

Helsingin pikkukirkkoyhdistys on vuosina 1924–1956 toiminut yhdistys, jonka tarkoituksena oli huolehtia esikaupunkialueiden sielunhoitotyöstä laajassa seurakunnassa. Se jatkoi 1918 asetetun pikkukirkkokomitean työtä. Pikkukirkkoliike vaikutti Pohjoismaissa, ja se sai alkunsa 1886 Kööpenhaminasta.
Helsingissä Pikkukirkkoyhdistyksen toiminta liittyi Kalliolan setlementtiin. Sen alkuperäinen tarkoitus oli järjestää jumalanpalveluksia ja hartaushetkiä Helsingin ympäristön esikaupungeissa. Toiminta laajeni kesäjuhliksi, pyhäkouluiksi ja kuoroiksi.
Yhdistyksen perusti piispa Jaakko Gummerus. Jäseninä oli muun muassa arkkitehtejä, kuten Ilmari Launis (1881–1955), Elias Paalanen (1884–1967) ja Berndt Blom (1868–1932), joita kiinnosti sen vapaaehtoisuuteen perustuva, uudenlaisia tila- ja rakennusratkaisuja kehittelevä toiminta. Yhdistyksen luottosuunnittelijaksi tuli arkkitehti Albert Nyberg. Yhdistys laaditutti mallipiirustuksia. Aktiivijäseniä olivat myös Eino Sormunen, J. H. Tunkelo, Osmo Tiililä, Lauri Apajalahti, Heikki Valanne ja Ensio Kuula Mika Waltarin tiedetään olleen mukana toiminnassa ainakin sen verran, että hänen runojaan julkaistiin yhdistyksen julkaisemassa Pikkukirkon joululehdessä vuosina 1926 ja 1927.
Liike vaikutti siihen että kirkoista alkoi muodostua kirkollisia monitoimikeskuksia. Monille paikkakunnille perustettiin pikkukirkkoyhdistyksiä tarkoituksena rakentaa oma kirkko ja järjestää omaa toimintaa.. Paikallisten yhdistysten merkitys väheni seurakuntatyön kehittyessä.
Liikkeen johtohenkilöitä

Sigfrid Sirenius, Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen hallituksen jäsen
Toivo Waltari, Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen puheenjohtaja (vuodet?)
Frans Emil Lilja, Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen pääsihteeri 1924–1941
Kaarlo Hurmerinta, Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen johtokunnan puheenjohtaja 1928–1941
Voitto Viro, Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen palveluksessa 1944–1947, pääsihteeri 1945–1947
Martti Pihkala, Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen johtokunnan jäsen 1947
Uriel Kailo, Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen nuorisopastori 1944–1947,
Arvo Merivirta, Viipurin pikkukirkkoyhdistyksen sihteeri 1929–1930
Aiheesta muualla

Pikkukirkkoliike, historiaa, Pieni tietosanakirja osa 3 (Runeberg.org)
Pikkukirkkoliike, historiaa, Tietosanakirja osa 11 (Runeberg.org)
Oppiminen

Oppiminen on tietojen, taitojen ja tapojen omaksumista. Oppiminen voi tapahtua joko opiskelemalla, opettelemalla tai harjoittelemalla, tai kokemuksen, esimerkin tai ympäristön vaikutuksen kautta.
Behavioristisesti käsitettynä oppiminen tarkoittaa käyttäytymisessä havaittavia pysyviä muutoksia, jotka syntyvät pääasiassa olion ja ympäristön vuorovaikutuksessa.
Oppimiskäsityksiä on erilaisia. Oppiminen voidaan nähdä ihmisen kehittymisenä ylipäätään. Tällöin oppiminen ei tarkoita pelkästään pysyviä muutoksia käyttäytymisessä, vaan myös pysyvyyttä tai hetkellisiä muutoksia.
Psykologiassa oppiminen tarkoittaa yleensä ihmisen tai eläimen oppimista, didaktiikassa taas oppimista tarkastellaan nimenomaan opetuksen näkökulmasta. Muilla tieteenaloilla puhutaan oppivista dataohjelmista, oppivista organisaatioista ja oppivista alueista.
Perustasollaan yksilön oppiminen edellyttää muistia ja aistitoimintaa. Oppimista tapahtuu lähes aina kun ihminen vertailee tapahtunutta ja aiottua toimintaa (palaute) tai tapahtunutta ja aiempaa toimintaa (oppiminen kokemuksesta).
Oppimistapoja on hyvin erilaisia, koska eri tilanteisiin soveltuvat erilaiset oppimisen menetelmät, ja koska oppijoissa on yksilöllisiä eroja.
Oppimisen edellytykset

Oppimista syntyy motivaation, tarkkaavaisuuden ja muistin yhteistoiminnasta. Oppimista voi myös tehostaa erilaisilla menetelmillä.
Ihminen oppii tietoja ja taitoja säilömällä niitä pitkäkestoiseen muistiinsa, joka sijaitsee hajautettuna koko aivokuoren alueen hermoverkossa. Aistiärsykkeet ja muut asiat tallettuvat aluksi työmuistiin, jolla on hyvin pieni kapasiteetti. Suurin osa etenkin aistimuistien vastaanottamasta tietomäärästä katoaa välittömästi. Oppimisen yhteydessä työmuistin kapasiteettia voidaan jatkaa muistiinpanojen avulla. Opittaviksi tarkoitetut asiat siirtyvät työmuistista pitkäkestoiseen muistiin kertaamisen tai fyysisen harjoittelun avulla. Pitkäkestoisen muistin kapasiteetti on ääretön, minkä ansiosta oppimista voi tapahtua loputtomasti. Kyky painaa mieleen uusia asioita heikkenee kuitenkin lapsuuden jälkeen.
Oppimisen edellytys on se, että ihmisellä on motivaatiota eli pitkäkestoista kiinnostusta, innostusta, itse asetettuja tavoitteita ja suunnitelmia. Oppimisen motivaatio on sitä, että aivojen palkkiojärjestelmä palkitsee hyvällä mielellä ja mukavalla ololla oppijan, joka huomaa oppineensa ponnistelujensa seurauksena. Kun oppijalle kertyy paljon myönteisiä oppimiskokemuksia, hän on valmis tekemään kovaakin työtä oppimisen ja siitä seuraavan sisäisen palkkion eteen. Oppimismotivaatiota voidaan myös yrittää lisätä ulkopuolelta käsin palkkioiden ja rangaistusten avulla. Ulkoisen motivaation avulla voidaan yrittää kasvattaa oppijan sisäistä motivaatiota, mutta ulkoisella motivaatiolla on myös havaittu olevan kielteinen vaikutus sisäiseen motivaatioon.
Oppimisen tehostamiseksi käytettyjä menetelmiä ovat esimerkiksi oppimisen hajauttaminen eri päiville, taukojen pitäminen, testaaminen ja siihen liittyvä opitun kertaaminen, miksi-kysymysten esittäminen sekä eri aistien käyttö kuten näköaistin käyttäminen miellekarttojen ja muiden kuvien piirtämisessä sekä kuuloaistin käyttäminen lorujen ja laulujen kautta.
Oppimisen tapoja

Oppimisen tapoja ovat muun muassa tottuminen, herkistyminen, ehdollistuminen ja leimautuminen. Tottuminen tarkoittaa olion ärsykkeen seurauksena tuottaman vasteen vähenemistä tilanteessa jossa vasteesta ei seuraa palkintoa tai rangaistusta. Herkistyminen tarkoittaa että asia tuottaa vasteen alkuperäistä pienemmän ärsykkeen vuoksi oppimisen seurauksena. Ehdollistumisessa ehdottomat ja ehdolliset ärsykkeet ja reaktiot opitaan yhdistämään toisiinsa oppimisen seurauksena määrätyillä tavoilla.
Ihmisyksilöillä on erilaisia vahvimpia oppimisen kanavia. Visuaalinen oppija oppii parhaiten näkemällä, auditiivinen oppija kuulemalla, kinesteettinen oppija liikkeen ja tekemisen kautta, ja taktiilinen oppija käsin tekemisen ja koskemisen kautta. Analyyttinen oppija oppii yksityiskohdista kokonaisuuksiin, ja holistinen oppija kokonaisuuksista yksityiskohtiin.
Holistinen strategia kuvaa toimintaa, jossa oppija käsittelee aineistoa kokonaisuutena.lähde?
Reduktionistisen strategian mukaan tietty kokonaisuus on palautettavissa eli redusoitavissa osiinsa. Oppija käsittelee aineistoa osissa ja sitä kautta pyrkii saamaan asiasta kokonaiskuvan.
Meristinen strategia tarkoittaa tekstin perättäisten kappaleiden käsittelyä omina kokonaisuuksinaan.
Atomistinen strategia tarkoittaa, että oppija keskittyy pienehköihin yksityiskohtiin.
Serialisti luo asioille oman järjestyksen ja käsittelee ne jonkin järjestelmän mukaan, jonkinlaisena "sarjana".
Transformaatiostrategia merkitsee tekstin muokkausta uusien tosiasioiden tai ideoiden avulla. Oppija pyrkii menemään asian taakse käyttämällä omaa tietämystään.
Unen vaikutus oppimiseen

Oppimista edeltävä ja seuraava yö vaikuttavat oppimisen onnistumiseen. Riittävän pitkä ja laadukas yöuni ennen oppimista mahdollistaa sellaisen vireystilan ja tunnetilan, jossa oppiminen on mahdollista. Oppimista seuraavan yön aikana aivot konsolidoivat opitun materiaalin eli järjestelevät ja valikoivat sen sekä siirtävät sen pitkäkestoiseen muistiin aivokuorelle aiemmin opitun tiedon joukkoon. Taitojen konsolidaatiota tapahtuu myös lyhyillä päiväunilla. Jos yöunet jäävät huonoiksi, konsolidaatiota siirtyy seuraavalle päivälle ja yölle, mutta osa uudesta opitusta tiedosta silti häviää.
Oppiminen eri ikävaiheissa > Vauvaiässä

Vastasyntyneen aivoihin syntyy jatkuvasti uusia hermosoluja, solut muodostavat yhteyksiä toisiinsa, ja soluja vaeltaa uusille paikoille. Vauvan aivoja muokkaa paljon se ympäristö, jossa hän kasvaa, mukaan lukien sikiöaikainen ympäristö. Esimerkiksi oman äidinkielensä oppimisen vauva aloittaa jo kohdussa.
Vauvan aivojen hermoverkko oppii ohjaamattomasti eli altistusoppimisella. Hänen aivojensa kehitys reagoi kaikkeen siihen, mitä ympäristössä on aistittavissa, niin valveilla kuin unenkin aikana. Hermosolujen yhteyksien muodostumisessa ratkaisevaa on ajoitus, eli niiden hermosolujen välinen yhteys vahvistuu, jotka aktivoituvat samanaikaisesti. Näin aivojen hermoverkko pystyy jatkuvasti organisoimaan rakennettaan ja toimintaansa. Aivoalueiden järjestyminen riippuu geenien, stimulaation ja toiminnan yhteisohjauksesta. Perimä määrää sen, kuinka suuren alueen jokin kehon alue saa aivoista, mutta tämä alustava järjestys muovautuu läpi elämän kehon käytön seurauksena.
Oppiminen eri ikävaiheissa > Leikki-iässä

Leikki-ikäinen lapsi tutkii kaikkea uteliaana, sillä hänen aivojensa palkkiojärjestelmä antaa lapselle tutkimisesta hyvänolon tunteen ja näin edesauttaa oppimista ja aivojen kehitystä. Lapsen aivojen ja lihasten väliset hermoyhteydet vahvistuvat ahkerassa käytössä. Yhteydet aistikanavista aivoihin vahvistuvat kun lapsi tekee, katselee, kuuntelee, haistelee, maistelee ja tunnustelee.
Lapsi oppii altistusoppimisen ohella myös yrityksen ja erehdyksen kautta. Lapsi on hyvin sitkeä ja yrittää kaatumisen jälkeen aina jatkaa kävelyn opettelua, sillä hän nauttii oppimisesta. Hän myös matkii innokkaasti kaikkea mitä näkee. Aivojensa peilisolujärjestelmän avulla lapsi jäsentää maailmaa ympärillään ja oppii katselemalla aikuisten ja muiden lasten tekevän konkreettisia asioita.
Leikki-iässä lapsen kyky oppia vieraiden kielten äänteitä alkaa jo heikentyä. Aivotutkimuksen kannalta paras aloitusikä vieraan kielen opettelulle on noin kolme vuotta, sillä siinä iässä lapsen äännekartta ja koko kielen havaitsemisen järjestelmä ovat vielä erittäin muovautuvaisia. Ennen kolmen vuoden ikää opitut kielet aktivoivat aivoissa eri alueita kuin myöhemmällä iällä opitut kielet, ja tällaisten kielten käyttö on sujuvaa ja vaivatonta. Jos lapsi ei ennen kymmenen vuoden ikää edes kuule mitään muuta kieltä kuin äidinkieltään, hänellä voi olla suuria vaikeuksia oppia myöhemmin lausumaan ja ymmärtämään vierasta kieltä. Erityisen tehokas tapa oppia uusi kieli lapsuusiässä on laulamisen kautta.
Lukemaan oppiminen on lapselle pitkä ja vaativa prosessi, sillä lukeminen ei ole aivoille luonnollista. Lukeminen on oppimisen perustaito, joten sen opettamiseen lapselle käytetään paljon aikaa ja vaivaa. Kirjainsymbolit lapsi voi oppia jo parivuotiaana. Esikoulun aloittava lapsi osaa usein tunnistaa oman nimensä kirjoitettuna ja joskus osaa jo kirjoittaakin sen. Tutkimusten mukaan käsin kirjoittaminen tehostaa kirjainten oppimista näppäimistöllä kirjoittamiseen verrattuna. Lapsi oppii lukemisen salaisuuden usein oivalluksena, joka tuo hänelle paljon iloa. Tämän oivalluksen jälkeenkin sujuvan lukutaidon lapsi saavuttaa vasta harjoittelun ja lukemisen kautta, sillä sujuva lukeminen vaatii aivojen rakenteellista uudelleenjärjestäytymistä.
Oppiminen eri ikävaiheissa > Kouluiässä

Kouluiässä oppiminen muuttaa luonnettaan, sillä lapsen kyky käsitteelliseen ajatteluun kehittyy. Nykyaikana lapset laitetaan kouluun, jossa heille opetetaan heille tarpeellisia asioita. Entisaikoina ja edelleen joissakin kulttuureissa oppiminen on koulun sijaan tapahtunut arkisessa ympäristössä tekemällä. Koulussa oppimisen lisäksi lapsi oppii myös harrastustensa kautta. Oppimisen kannalta hyödyllisiä päiväunia kouluikäiset lapset nukkuvat vielä esimerkiksi Aasian ja Etelä-Euroopan maissa mutta harvemmin esimerkiksi Suomessa. Teknologia, kuten älylaitteet, on noussut nykyaikana entistä merkittävämpään osaan kouluoppimisessa. Älylaitteiden käytöllä on nähty oppimisen kannalta hyötyjen lisäksi myös haittoja, ja joissain maissa, kuten Ranskassa, niiden käyttöä kouluissa on rajoitettu.
Oppiminen eri ikävaiheissa > Vanhuusiässä

Ihmisen oppimiskyky säilyy vanhuusikään, mutta sen luonne muuttuu. Merkityksettömien sanalistojen tai numerosarjojen opettelu vaikeutuu, mutta sellainen oppiminen, joka liittyy aiempaan tietoon, voi säilyä entisellään. Ikääntynyt ihminen voi pystyä opettelemaan nuorta ihmistä paremmin asioita, joiden ymmärtäminen vaatii yhteyden näkemistä aiemmin opittuihin asioihin.
Bloomin taksonomia

Bloomin taksonomia on oppimistavoitteiden luokittelu, joka on luotu Yhdysvalloissa 1950-luvun puolessa välissä koulutuksen teoreettisen tarkastelun viitekehykseksi. Bloomin taksonomiassa oppiminen jaetaan kognitiiviseen, taidolliseen ja tunneperäiseen alueeseen. Lisäksi on kuusi tiedon tasoa jotka ovat mieleenpalauttaminen, ymmärtäminen, soveltaminen, analysoiminen, syntetisoiminen ja arvioiminen.
Oppimisen uudet tuulet

Viimeaikaisessa oppimistutkimuksessaselvennä on korostettu tunteiden ja vaikuttimien vaikutusta oppimiseen, sekä niin sanottua yhteisöllisen oppimista ja yhteistoiminnallista oppimista perinteisen opettajajohtoisen kouluoppimisen rinnalla.
Nykyisessä informaatioyhteiskunnassa opetuksessa ja oppimisessa korostetaan yhä enemmän taitoja tietojen sijaan. Tiedot vanhenevat yhä nopeammin, mutta taidot säilyvät hyödyllisinä pidempään. Tärkeitä opittavia taitoja ovat metakognitio (joka vastaa kakkostason oppimista, yllä), mediakriittisyys, ajanhallinta, tiedonhankintataidot, sosiaaliset taidot sekä väittely- ja perustelutaidot.selvennä Metakognitiiviset taidot auttavat sopeutumaan uusiin oppimisympäristöihin. Digitalisoituvat työn ja opiskelun kulttuurit vaativat samalla panostusta tieto- ja viestintätekniikan hyödyntämiseen opiskelussa ja opetuksessa.
Sulautuva oppiminen engl. Blended learning viittaa oppimisen ympäristöjen sulautumiseen. Termi on vielä uusi ja sen määrittely on muotoutumassa, joten määritelmät vaihtelevat jonkin verran käyttökontekstista riippuen. Yhteistä kaikille on, että sulautuva oppiminen ottaa oppijalähtöisesti huomioon eri paikoissa, eri aikoina, eri välineillä ja eri tavoin tapahtuvan oppimisen ja antaa näin oppijalle ja opettajalle vapauden mitata osaamista ilman kytköstä siihen tapaan, millä osaaminen on hankittu. Opiskelija voi valita itselleen parhaiten sopivat työkalut. Sulautuva oppiminen eroaa oppimisesta monimuoto-opetuksessa siten, että monimuoto-opetuksessa yhdistyy opetuksen menetelmien monimuotoisuus (luokka-, verkko-, luento-, ryhmä-, lähi-, etäopetus), kun taas sulautuva oppiminen kuvaa oppimisen ympäristöjen sulautumista uudeksi kokonaisuudeksi.
Kirjallisuutta

Atjonen, Päivi :Uusikylä, Kari: Didaktiikan perusteet.  (1. painos)  Porvoo: WSOY, 1999.  ISBN 951-0-24347-7
Bateson, Gregory: Steps to an Ecology of Mind.  Paladin, Englanti, 1973.
Churchland, Patricia Smith: Neurofilosofia.  ((Alkuteos: Brain-Wise: Studies in Neurophilosophy, 2002.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki: Terra Cognita, 2004.  ISBN 952-5202-81-X
Hakkarainen, Kai : Lonka, Kirsti : Lipponen, Lasse: Tutkiva oppiminen.  (6. uudistettu painos)  Porvoo: WSOY, 2004.
Itkonen-Isakov, Terhi-Maija: Aiemmin hankitun osaamisen tunnistamisesta sulautuvan oppimisen kontekstissa (Löytöretki aikuisohjauksen maailmaan. Toimittaneet Mervi Lätti ja Päivi Putkuri) Joensuu:Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulu. Arkistoitu 3.12.2013. ISBN 978-951-604-105-9  Viitattu 22.1.2013.
Järvilehto, Timo: Missä sielu sijaitsee?: Psyykkisen toiminnan hermostollinen perusta.  (Prometheus-sarja)  Oulu: Pohjoinen, 1987.  ISBN 951-749-180-8
Järvilehto, Timo: Mikä ihmistä määrää?: Ajatuksia yhteistyöstä, tietoisuudesta ja koulutuksesta.  Oulu: Pohjoinen, 1995.  ISBN 951-749-226-X
Rauste-von Wright, Maijaliisa : von Wright, Johan : Soini, Tiina: Oppiminen ja koulutus.  (9. uud. p.)  Helsinki: WSOY, 2003.  ISBN 951-0-25677-3
Säljö, Roger: Oppimiskäytännöt. Sosiokulttuurinen näkökulma.  (2. uudistettu painos)  Porvoo: WSOY, 2004.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oppiminen ja sen ohjaaminen (Arkistoitu – Internet Archive)
SS-Oberst-Gruppenführer

Oberstgruppenführerin kauluslaatat.
Oberstgruppenführer Sepp Dietrich
Oberstgruppenführer (myös Oberst-Gruppenführer) oli natsi-Saksan SS-joukoissa käytetty sotilasarvo. Sillä ei ole vastaavuutta Suomen puolustusvoimissa, mutta se vastasi lähinnä Wehrmachtin käyttämää arvoa Generaloberst (kenraalieversti). Oberstgruppenführer oli erityisesti SS:n johtajalle myönnetyn arvon Reichsführer-SS jälkeen korkein arvo, jonka saattoi saavuttaa. Arvo oli käytössä 1942–1945.
Arvon saavutti neljä SS-kenraalia:
Kurt Daluege (20. huhtikuuta 1942)
Franz Xaver Schwarz (20. huhtikuuta 1942)
Sepp Dietrich (1. elokuuta 1944)
Paul Hausser (1. elokuuta 1944)
Nokkasinapit

| Nokkasinapit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit
Suku::  Nokkasinapit Coincya  Rouy
Katso myös
   Nokkasinapit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokkasinapit (Coincya) on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kuusi tai seitsemän lajia. Ne ovat läheistä sukua mm. sinapeille. Nokkasinappien esiintymisalueeseen kuuluvat Länsi-Eurooppa, Pohjois-Afrikka ja Lounais-Aasia.
Lajit

Coincya longirostra
lakkanokkasinappi (Coincya monensis )
ranskanlakkanokkasinappi (subsp. cheiranthos)
Coincya richeri
Coincya rupestris
välimerennokkasinappi (Coincya tournefortii, aiemmin välimerenkaali Brassica tournefortii kaalien suvussa)
Coincya transtagana
Coincya wrightii
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Coincya
Suomen Lajitietokeskus: Nokkasinapit – Coincya
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159809  Wikispecies: Coincya  APDB: 189587  CoL: 3S4R  EoL: 61028  EPPO: 1KNCG  FNA: 107604  FoC: 107604  GBIF: 3040581  GRIN: 2783  iNaturalist: 72060  IPNI: 12460-1  IRMNG: 1030430  ITIS: 500210  NBN: NHMSYS0000457410  NCBI: 55964  Open Tree of Life: 974193  PLANTS: COINC  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:12460-1  Tropicos: 40011822  uBio: 4916374  WFO: wfo-4000008871
Schwerinin tuomiokirkko

| Schwerinin Tuomiokirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Schwerin, Saksa
Kirkkokunta:  luterilainen
Tyylisuunta:  goottilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Schwerinin tuomiokirkko (saks. Schweriner Dom St. Marien und St. Johannis tai Schweriner Dom) on tuomiokirkko Schwerinin kaupungissa Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Saksassa. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1270 ja päättyi ensimmäisen kerran vuonna 1416, lopullisesti tuomiokirkko valmistui vuonna 1893. Kirkko on tyylisuunnaltaan goottilainen ja se on yksi kahdesta Pohjois-Saksan evankelis-luterilaisen kirkon maapiispan piispankirkoista Lyypekin tuomiokirkon ohella.
Työnnä kännykkä hanuriin

| Työnnä kännykkä hanuriin Jope Ruonansuu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999, 2001-2002
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2002
 Tuottaja(t): Pertti Haverinen
 Tyylilaji: Huumori
 Kesto: 38.58
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland Oy
Listasijoitukset
  4.
Jope Ruonansuun muut julkaisut
| Naura pois 2002 | Työnnä kännykkä hanuriin 2002 | Finnshits 2003 |
Työnnä kännykkä hanuriin on Jope Ruonansuun 4. marraskuuta 2002 julkaistu albumi. Albumin kappale "Soneranputsausjenkka" on aiemmin julkaistu Ruonansuun albumilla "Neuroopan omistajat" vuonna 1999. Kappale "Markka ja fyrkka" levytettiin vuonna 2001 ja se julkaistiin Edelin kokoelmasinglellä, jossa mukana ovat myös Korsuorkesteri ja Jonna Kantola. Ruonansuu osallistui kappaleella "Markka ja fyrkka" vuoden 2001 Syksyn sävel -kilpailuun, mutta kappale karsiutui loppukilpailusta. Kultalevy myönnettiin vuonna 2002, ja platinalevy 2003. Albumia on myyty yhteensä yli 56 000 kappaletta.