stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erzgebirge

| Erzgebirge |
| --- | --- |
 Järvi Erzgebirgessä.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Tšekki, Saksa  50°24′23.5″N, 12°50′14.44″E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  ii, iii, iv
Tunnusnumero:  1478
Valintahistoria
Valintavuosi:  2019
 Erzgebirge
Erzgebirge (tšek. Krušnohoří, molemmat kirjaimellisesti malmivuoret ) on vuorijono ja vuoristoalue Saksan ja Tšekin rajalla. Vuoristo on ollut maiden välinen raja vuosisatoja. Nykyisin maiden välinen raja kulkee korkeimpien huippujen pohjoispuolella noin 150 km:n matkalla Saksin rajalta Elbelle. Korkeimmat huiput ovat Tšekin puolella Klínovec (saks. Keilberg), 1 244 metriä, ja Saksan puolella Fichtelberg, 1 214,6 metriä.
Vuoristo oli uuden ajan alkuun asti lähes asumatonta ja metsien peittämää. Alueesta tuli keskiajalla Euroopan ja maailman tärkeimpiä kaivosalueita ja hopean lähteitä. Alueella on ollut kaivostoimintaa yli 800 vuoden ajan. Nykyisin vuoristo on myös suosittu talvilomakohde. Erzgebirgen kaivosalue valittiin Unescon maailmanperintölistalle 2019.
Alueen ominaispiirteet

Erzgebirge/Krušnohoří on matala, noin 150 km pitkä ja 80 km leveä vuorijono, jonka huiput ovat noin kilometrin korkuisia. Vuoret ovat gneissiä, fylliittiä ja graniittia. Rajan eteläpuolinen Tšekin alue on profiililtaan selvästi jyrkempi kuin vuoriston pohjoispuoli. Ilmasto on ankara, vuotuinen keskilämpötila on noin 3–5 astetta Celsiusta. Alueelle sataa selvästi ympäröiviä alankoja enemmän. Noin 1100-luvulle saakka alueella kasvoi tiheää metsää.
Alueen luonnossa näkyy ihmisen vaikutus. Lähes luonnontilaisten sekametsien ja purojen keskellä on ihmisen toiminnan seurauksena syntyneitä niittyjä ja rakennettuja kivimuureja. Alueen puusto kaadettiin intensiivisen kaivostoiminnan seurauksena kun tarvittiin polttopuuta ja materiaalia kaivoskäytävien tukemiseen. Koska puuta kuitenkin tarvittiin yhä, alueella ryhdyttiin kasvattamaan nopeasti kasvavaa kuusta, joka syrjäytti muut puulajit. Alueella on ihmisen seurauksena syntyneitä kaivantoja, lampia ja altaita.
Vuorilla kasvaa useita harvinaisia vain paikallisesti esiintyviä kasvilajeja. Siellä on myös Euroopassa harvinaisten lintujen, esimerkiksi metsojen asuinaluetta. Suuri osa vuoristosta molemmilla puolilla rajaa kuuluu luonnonsuojelualueisiin.
Historia ja kaivostoiminta alueella

Erzgebirgen/Krušnohořín alueen kulttuuri, maantiede ja maisema on kaivosteollisuuden muovaamaa. Vuonna 1168 nykyisen Freibergin alueella Saksassa löydettiin hopeaa. Alueella alkoi nimellä ”Bergkgeschrey” tunnettu kaivosryntäys. 1400-ja 1500-luvuilla alue oli Euroopan tärkein hopean lähde. Keskiajalla alueelta louhittiin myös tinaa. 1800- ja 1900-luvuilla alueesta tuli varhainen uraanin lähde. Yli 800 vuoden kaivoshistorian aikana alueelle on perustettu kaupunkeja ja kaivosmiesten leirejä. Kaivostoiminnassa on ollut nousuja ja laskuja. Alue on välillä kukoistanut taas taantuakseen. Alueen historiassa on erotettu kuusi selkeää kaivostoimintaan liittyvää historiallista kautta. Eri puolilla vuoristoa on eri malmien esiintymiä, mikä on vaikuttanut myös siihen, miten eri alueet ovat kehittyneet.
Alueelta on kaivettu myös arsenikkia, lyijyä, kobolttia, nikkeliä, sinkkiä, kalkkia, kaoliinia, savea ja hiiltä. Alueen viimeiset kaivokset, joista louhittiin tinaa ja uraania suljettiin 1990-luvulla. Viime aikoina alueella on kuitenkin kaivettu fluoriittia ja baryyttia. Nykyisin vuoriston alue on yksi Euroopan tiheimmin asutuista ylänköalueista. Alue on kärsinyt korkeasta työttömyydestä sekä Tšekin että Saksan alueella. Alueella on useita laskettelukeskuksia molemmilla puolilla rajaa. Vuoristo on tunnettu myös retkeilykohteena.
Kulttuuri

Vuonna 2019 alue valittiin Unescon maailmanperintökohdelistalle esimerkkinä maisemasta, jota ovat muovanneet ihmisen ja luonnon yhteistoiminta. Maailmanperintökohde koostuu 22 kohteesta, joista 17 on Saksan ja 5 Tšekin alueella.
| Alue | Valtio | Sijainti | Ala (ha) | Suoja-alue (ha) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Dippoldiswalden keskiaikaiset hopeakaivokset | Saksa | 50°53′48″N, 13°40′26″E | 536,871 | - |
| Altenberg-Zinnwaldin kaivosmaisema | Saksa | 50°45′50″N, 13°46′13″E | 269,367 | 1  716.705 |
| Lauensteinin hallintoalue | Saksa | 50°47′07″N, 13°49′23″E | 2,926 | 18,885 |
| Freibergin kaivosmaisema | Saksa | 50°55′05″N, 13°20′40″E | 624,434 | 2  202,532 |
| Hoher Forstin kaivosmaisema | Saksa | 50°37′10″N, 12°34′07″E | 44,799 | 103,604 |
| Schneebergin kaivosmaisema | Saksa | 50°35′44″N, 12°38′39″E | 218,15 | 670,351 |
| Schindlers Werkin sulattamo | Saksa | 50°32′31″N, 12°39′30″E | 2,659 | 2,7 |
| Annabergin-Frohnaun kaivosmaisema | Saksa | 50°34′52″N, 12°59′33″E | 191,994 | 926,131 |
| Pöhlbergin kaivosmaisema | Saksa | 50°34′32″N, 13°02′43″E | 118,94 | - |
| Buchholzin kaivosmaisema | Saksa | 50°33′47″N, 12°59′20″E | 37,346 | - |
| Marienbergin kaivoskaupunki | Saksa | 50°39′02″N, 13°09′47″E | 25,306 | 44,603 |
| Lautan kaivosmaisema | Saksa | 50°39′50″N, 13°08′33″E | 20,592 | - |
| Ehrenfriedersdorfin kaivosmaisema | Saksa | 50°38′35″N, 12°58′35″E | 71,148 | 891,575 |
| Grünthalin hopean ja kuparin liuottamo | Saksa | 50°39′01″N, 13°22′08″E | 12,917 | 25,294 |
| Eibenstockin kaivosmaisema | Saksa | 50°30′45″N, 12°35′57″E | 100,656 | 248,312 |
| Rother Bergin kaivosmaisema | Saksa | 50°31′12″N, 12°47′15″E | 4,519 | 38,556 |
| Uraanikaivos | Saksa | 50°38′00″N, 12°41′08″E | 811.213 | 746,263 |
| Jáchymovin kaivosmaisema | Tšekki | 50°22′16″N, 12°54′47″E | 738,452 | 637,9 |
| Abertamy – Boží Dari – Horní Blatná – kaivosmaisemat | Tšekki | 50°24′23″N, 12°50′14″E | 2,608.279 | 3,011,867 |
| Punainen kuolemantorni | Tšekki | 50°19′44″N, 12°57′12″E | 0,2 | 2,804 |
| Krupkan kaivosmaisema | Tšekki | 50°41′6.″N, 13°51′19″E | 317,565 | 474,299 |
| Mědníkin kaivosmaisema | Tšekki | 50°25′27″N, 13°06′41″E | 7,724 | 1 255.41 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erzgebirge Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ore Mountains – Taulukon muotoilu ja tiedot. Lähdeviitteet on lisätty ja tiedot tarkistettu.
Unescon maailmanperintökohteet Tšekissä
Kladruby nad Labemin hevostila
Erzgebirgen ja Krušnohořín kaivosalue
Kroměřížin linna
Český Krumlovin historiallinen keskusta
Prahan historiallinen keskusta
Telčin historiallinen keskusta
Holašovicen historiallinen kylä
Pyhän kolminaisuuden pylväs
Juutalaiset korttelit ja Pyhän Prokopiuksen basilika Třebíčissä
Kutná Horan historiallinen keskusta ja kirkot
Lednice-Valticen kulttuurimaisema
Litomyšlin linna
Johannes Nepomukilaisen pyhiinvaelluskirkko
Villa Tugendhat
Näkymä vuorille Tšekin puolella, Chomutov, Ústí nad Labem.
Hans Hessen (1470–1539) maalaus noin vuodelta 1522 kuvaa kaivostyöläisten työtä Erzgebirgessä 1500-luvulla. St. Annekirchen kirkossa Annabergissa.
Käännös suomeksi
Emily Donelson

| Emily Donelson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain ensimmäinen nainen virkaatekevä
 4. maaliskuuta 1829 – 26. marraskuuta 1834  
Edeltäjä:  Louisa Adams
Seuraaja:  Sarah Yorke Jackson
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1807  Donelson, Tennessee
Kuollut: 19. joulukuuta 1836 (29 vuotta)  Nashville, Tennessee
Puoliso:  Andrew Jackson Donelson
Emily Donelson (1. kesäkuuta 1807 Donelson, Tennessee – 19. joulukuuta 1836 Nashville, Tennessee) oli Rachel Jacksonin, Yhdysvaltain presidentti Andrew Jacksonin puolison veljentytär, Valkoisen talon emäntä ja de facto Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1829–1834. Hän ei ollut naimisissa presidentin kanssa.
Donelson huolehti Valkoisessa talossa vieraista sekä presidentti Andrew Jacksonin perheenjäsenistä. Hän kuoli 29-vuotiaana tuberkuloosiin.
Disarmonia Mundi

| Disarmonia Mundi> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2000–
Kotipaikka:  Italia
Levy-yhtiö:  Coroner Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Disarmonia Mundi on melodista death metallia soittava yhtye Italiasta. Yhtye on perustettu vuonna 2000.
Historia

Disarmonia Mundin perusti Ettore Rigotti vuonna 2000. Monista jäsenvaihdoksista huolimatta yhtye julkaisi esikoisalbumi Nebularium vuonna 2001 täysin Rigottin itsensä tuottamana. Jäsenongelmista johtuen Nebularium-levyn promootiokeikkoja ei voitu toteuttaa.
Historia > Uudet jäsenet

Yhtyeen jäljellä olleet alkuperäisjäsenet Ettore Rigotti ja Mirco Andreis saivat vahvistusta, kun Claudio Ravinale liittyi yhtyeeseen. Kolmikko alkoi työstää uutta materiaalia yhdessä entisen laulajansa Benny Bianco Chinton, kanssa. Chinto sanoitti ja sävelsi uudet kappaleet, minkä johdosta Disarmonia Mundi kirjoitti sopimuksen Scartlet Recordsin kanssa.selvennä
Disarmonia Mundi etsi kuitenkin edelleen vierailevaa laulajaa, ja Ettore Rigotti otti yhteyttä Soilworkin laulajaan Björn Stridiin. Fragments Of D-Generation -albumin jälkeen he päättivät kuvata ”Red Clouds” -kappaleesta musiikkivideon.
Kun Strid meni takaisin Ruotsiin tekemään Soilworkin albumia Stabbing the Drama, Ettore ja Claudio alkoivat valmistella materiaalia kolmatta albumia varten. Sen sovittiin olevan Björn Stridin viimeinen albumi vierailevana laulajana yhtyeessä, ja Strid lauloikin siksi vain alle puolet albumin kappaleista.
Historia > Mind Tricks

Kun Rigotti ja Ravinale tekivät uutta levyä, Andreis päätti erota bändistä keskittyäkseen muihin asioihin. Ettore ja Claudio tekivät enimmän osan seuraavasta albumista kolmessa viikossa. Mirco kuitenkin kuvasi Mind Tricks -levyn singlekappaleen "Celestial Furnacen" musiikkivideon.
Jäsenet

Ettore Rigotti − kitarat, rummut, laulu, bassokitara, kosketinsoitin
Claudio Ravinale − laulu
Jäsenet > Sessiomuusikot

Björn Strid − laulu
Christian Älvestam − laulu
Jäsenet > Entiset jäsenet

Mirco Andreis − basso
Benny Bianco Chinto − laulu
Simone Palermiti − kitara
Federico Cagliero − kitara
Diskografia > Studioalbumit

Nebularium (2001)
Fragments of D-Generation (2004,  Scarlet Records)
Mind Tricks (2006,  Scarlet Records; uudelleenjulkaistu 2011)
The Isolation Game (2009,  Coroner Records)
Cold Inferno (2015,  Coroner Records)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Nebularium + The Restless Memoirs (2009,  kokoelma, omakustanne)
Diskografia > Split-albumit

Princess Ghibli (2011,  Coroner Records)
Princess Ghibli (2012,  Coroner Records)
Diskografia > Singlet

"Perdition Haze" (2009,  Coroner Records)
Aiheesta muualla

Disarmonia Mundi Discogsissa. (englanniksi)
Disarmonia Mundi Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Ellen Church

| Ellen Church> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. syyskuuta 1904 Cresco, Iowa, Yhdysvallat
Kuollut: 22. elokuuta 1965 (60 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  lentoemäntä, sairaanhoitaja, lentäjä
Puoliso:  Leonard Briggs Marshall (1964–)
Muut tiedot
Tunnustukset:  Air Medal
Ellen Church (22. syyskuuta 1904 Cresco, Iowa, Yhdysvallat – 22. elokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen sairaanhoitaja ja lentäjä ja maailman ensimmäinen lentoemäntä.
Elämä

Church syntyi Crescon kaupungissa Iowassa 22. syyskuuta 1904. Nuorena hän oli katsomassa lentonäytöstä ja päätti, että opettelisi lentämään. Cresco High Schoolista valmistuttuaan hän opiskeli sairaanhoitajaksi ja työskenteli sairaalassa San Fransiscossa. Samalla hän otti lentotunteja. Church tiedusteli Boeing Air Transportin (BAT) Steve Stimpsonilta, palkkaisiko tämä hänet lentäjäksi, mutta sai kielteisen vastauksen. Sen sijaan Stimpson suostui Churchin ajatukseen palkata sairaanhoitajia, jotka voisivat rauhoittaa lentopelkoisia ja auttaa matkapahoinvoinnista kärsiviä. Stimpson arveli lentoemäntien tuovan yhtiölle paljon julkisuutta, ja sai suostuteltua esimiehensä palkkaamaan Churchin päälentoemännäksi. Hänen lisäkseen palkattiin seitsemän muuta sairaanhoitajaa kolmen kuukauden koeajalle.
”Taivastyttöjen”, kuten BAT heitä nimitti, oli oltava sairaanhoitajia, alle 25-vuotiaita, naimattomia, korkeintaan 163-senttisiä ja alle 52-kiloisia. Rajoitukset johtuivat käytännön syistä, sillä pidemmät lentoemännät eivät olisi mahtuneet lentokoneiden mataliin matkustamoihin ja kapeille käytäville, ja koska koneiden kapasiteetti oli rajallinen, emäntien tuli olla mahdollisimman kevyitä. Matkustajien hoitamisen, rauhoittelun ja palvelemisen lisäksi lentoemäntien työnkuvaan kuului matkatavaroiden lastaaminen, penkkien löystyneiden kiinnitysten kiristäminen, tankkaamisessa avustaminen ja koneen työntäminen lentäjien apuna hangaariin. Palkka oli kuitenkin hyvä, 125 dollaria kuukaudessa.
Churchista tuli ensimmäinen lentoemäntä 15. toukokuuta 1930, kun hän lensi Boeing 80A -koneessa Oaklandista Chicagoon. Lento kesti 20 tuntia, välilaskuja tehtiin 13 ja kyydissä oli 14 matkustajaa. Churchin ura lentoemäntänä loppui kuitenkin jo 18 kuukauden jälkeen hänen loukkaannuttuaan auto-onnettomuudessa. Hänen johtamansa lentoemäntäkokeilu oli siitä huolimatta menestys, ja myös muut lentoyhtiöt alkoivat pian palkata lentoemäntiä.
Lentoemännän uransa jälkeen Church suoritti Minnesotan yliopistossa sairaanhoitajan korkeakoulututkinnon. Toisen maailmansodan sytyttyä Church liittyi armeijan lääkintäjoukkoihin lentäjäksi. Hän evakuoi haavoittuneita sotilaita Italiasta ja Afrikasta ja koulutti vuonna 1944 lääkintähenkilöstöä Normandian maihinnousua varten.
Sodan jälkeen Church muutti Terre Hauteen Indianaan, jonka Union Hospitalin päähoitaja hänestä tuli. Hän meni vuonna 1964 naimisiin Terre Hauten First National Bankin johtaja Leonard Briggs Marshalin kanssa. Church kuoli 22. elokuuta 1965 ratsastusonnettomuudessa.
Tunnustukset

Ansioistaan sotilaslentäjänä Church sai Air Medalin, Euroopan–Afrikan–Lähi-idän taistelumitalin seitsemällä pronssisella palvelustähdellä, Amerikan taistelumitalin ja Voitonmitalin. Crescon lentoasema on nimetty hänen mukaansa Ellen Churchin lentoasemaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ellen Church Wikimedia Commonsissa
Douglas MacArthur

| Douglas MacArthur |
| --- | --- |
 MacArthur Manilassa 2. elokuuta 1945.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1880 Little Rock, Arkansas, Yhdysvallat
Kuollut: 5. huhtikuuta 1964 (84 vuotta) Washington DC, Yhdysvallat
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat  Filippiinit
Palvelusvuodet:  1903–1964
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen maailmansota toinen maailmansota Korean sota
Sotilasarvo:  kenraali (Yhdysvaltain armeija) sotamarsalkka (Filippiinien armeija)
 Nimikirjoitus
Douglas MacArthur (26. tammikuuta 1880 Little Rock, Arkansas, Yhdysvallat – 5. huhtikuuta 1964 Washington DC, Yhdysvallat) oli eräs Yhdysvaltojen tunnetuimmista kenraaleista. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa suurimman osan elämäänsä osallistuen kolmeen suursotaan (ensimmäinen maailmansota, toinen maailmansota ja Korean sota) ja saavutti yhtenä harvoista Yhdysvaltojen historiassa viiden tähden kenraalin aseman.
MacArthur oli yksi Yhdysvaltain armeijan palkituimmista sotilaista, joka tuli kuuluisaksi toisen maailmansodan aikana Filippiinien menetyksestä ja takaisin valloittamisesta. Hänen uransa päättyi erottamiseen hänen niskoiteltuaan ylipäällikköä vastaan ja uhattuaan ydinaseella Kiinaa.
Nuoruus

MacArthur syntyi Little Rockissa, Arkansasin osavaltion luoteisosassa. Hänen isänsä oli kenraaliluutnantti Arthur MacArthur Jr., joka vastaanotti kunniamitalin Yhdysvaltain sisällissodan aikana ja jonka isä oli Wisconsinin kuvernööri Arthur MacArthur Sr.. Hänen äitinsä oli virginialainen Mary Pinkney Hardy MacArthur.
Sotilasura > Ensimmäinen maailmansota

MacArthur suoritti West Pointin kadettikoulun, erikoiskurssit ja sotakorkeakoulun suurella menestyksellä ja oli ensimmäisessä maailmansodassa Yhdysvaltojen Ranskan-rintaman maineikkaimpia upseereja. Hän kohosi luutnantiksi vuonna 1903 ja prikaatikenraaliksi 1918.
Sotilasura > Maailmansotien välinen aika

Maailmansotien välillä MacArthur toimi West Pointin kadettikoulun johtajana sekä Yhdysvaltain armeijan esikuntapäällikkönä (1930–1935). Hän toimi Filippiinien armeijan ylipäällikkönä 1935–1937 ja sai Filippiinien sotamarsalkan arvon vuonna 1936. Hän erosi erimielisyyksien takia armeijasta 1937.
Sotilasura > Toinen maailmansota

MacArthur kutsuttiin takaisin armeijan palvelukseen 1941, kun hänet nimitettiin Yhdysvaltain kaukoidän joukkojen komentajaksi. Seuraavana vuonna hänestä tuli Lounais-Tyynenmeren joukkojen komentaja. MacArthur ylennettiin 1944 armeijakenraaliksi ja valittiin vuonna 1945 koko Tyynenmeren joukkojen ylipäälliköksi. Japanin keisarikunnan antautuessa liittoutuneille vuonna 1945 MacArthurista tuli liittoutuneiden miehitysarmeijan ylipäällikkö.
Sotilasura > Korean sota

MacArthur valittiin vuonna 1950 Yhdistyneiden kansakuntien (YK) joukkojen komentajaksi Korean sodassa. Sodan aikana MacArthur siirrettiin sivuun komentajan tehtävistä tottelemattomuudesta Yhdysvaltain presidenttiä Harry S. Trumania kohtaan, mikä sai aikaan kansallisen kiistan. MacArthur kannatti ydinaseen käyttöä Kiinaa vastaan, koska sotaan osallistui miljoona kiinalaista vapaaehtoista Korean demokraattisen kansantasavallan puolella.
MacArthurin erottaminen johtui itse asiassa yksityisestä kirjeestä republikaanien kongressiedustaja Martinille: kirjeessä hän ei suoraan ehdota ydinaseen käyttöä, vain vihjaa siihen. Tarkkaan ottaen kenraali mainitsee kirjeessään:
»Yleensä nämä näkökohdat on ymmärretty hyvin, koska ne noudattavat sovinnaista kaavaa, jonka mukaan voimakeinojen käyttöön vastataan aina kovemman asteisilla voimakeinoilla.»
Tilanteen poliittisen jännityksen vuoksi sekin riitti, kun edustaja vuoti luottamuksellisen kirjeen julkisuuteen. Itse asiassa ydinaseen käyttöä ehdotti juuri tämä edustaja, ja hän vain tukeutui arvostetun kenraalin näennäiseen tukeen.
Sotilasura > Viimeiset ajat

MacArthur kuoli Walter Reedin sotilassairaalassa vuonna 1964.
Arviot MacArthurista

MacArthur muistetaan yhtenä Yhdysvaltojen historian kiistanalaisimmista henkilöistä. Toisaalta hän oli suuresti ihailtu sotilasstrategiansa ja -taktiikkansa erinomaisuudesta, toisaalta häntä on taas kritisoitu toimistaan, kuten Washingtoniin kerääntyneen 20 000 ensimmäisen maailmansodan sotaveteraanin joukon (Bonus Army) hajottamisesta kyynelkaasulla suuren laman aikaan 1932, sodan johdosta Filippiineillä ja Uudessa-Guineassa sekä Trumanin poliittisesta haastamisesta kylmän sodan aikana.
Lisäksi MacArthuria arvosteltiin hänen egoistisesta asenteestaan. Asenne tuli erityisen selkeästi ilmi allekirjoitettaessa Japanin antautumissopimusta taistelulaiva USS Missourin kannella. MacArthur oli vaatinut paikalle kaksi miestä menneisyydestä: Filippiinien Corregidorin linnoituksen viimeisen komentajan kenraali Jonathan M. Wainwrightin ja Singaporen japanilaisille luovuttaneen brittikenraaliluutnantti Arthur Percivalin, jotka molemmat olivat olleet japanilaisten vankeina. Vankikenraalien nälkiintynyt olemus korostui erityisesti tukevan ja ahavoituneen MacArthurin rinnalla. Paikalla olleet ovat lisäksi sanoneet, että nämä kaksi käyttäytyivät luontevan aristokraattisesti, kun MacArthur puolestaan esiintyi teatraalisen voittajamaisin elkein: muiden kenttäpuvuista poiketen MacArthur oli kokovalkoisessa asepuvussa.
Perintö

Pian MacArthurin kuoleman jälkeen japanilaiset antoivat hänelle lempinimen gaijin shōgun (suom. ulkomaalainen sotilasjohtaja).
Los Angelesissa on MacArthurin mukaan nimetty puisto, MacArthur Park.
Yhdysvalloissa on useita MacArthurin mukaan nimettyjä high school -tason oppilaitoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas MacArthur Wikimedia Commonsissa
The MacArthur Memorial (englanniksi)
Prikaatikenraali MacArthur Ranskassa 1918.
Kenraali MacArthur tutkii sillanpääasemaa Filippiinien Leyte-saaren rannalla 1944.
Iso Kalliolampi (Keuruu, Tarhia)

| Iso Kalliolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°17′07″N, 24°45′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Pieneen Kalliolampeen 
Järvinumero:  35.621.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,2 m  
Rantaviiva:  1,437 km  
Pinta-ala:  7,1 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Kalliolampi 
Iso Kalliolampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Keuruun taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Ivica Barbarić

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. helmikuuta 1962 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Metković, Jugoslavia
Kansalaisuus:  Kroatia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 186 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1982-1989 1989-1992 1992-1993 1993-1995 1995-1996 | Velež Mostar Real Burgos Racing de Santander Badajoz Almería |  |
Maajoukkue
| 1988 | Jugoslavia | 1 (0) |
Ivica Barbarić (s. 23. helmikuuta 1962 Metković) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Barbarić debytoi Jugoslavian maajoukkueessa 1988.
Emily Fox

| Mitalit |
| --- | --- | --- |
 Emily Fox syyskuussa 2023.
 Olympialaiset 
|  Kultaa | Pariisi 2024 | Jalkapallo |
Emily Fox (s. 5. heinäkuuta 1998) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa FA WSL-liigassa pelaavaa Arsenalia ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emily Fox Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2024
1 Naeher |
2 Fox |
3 Albert |
4 Girma |
5 Rodman |
6 Krueger |
7 Dunn |
8 Williams |
9 Swanson |
10 Horan |
11 Smith |
12 Davidson |
13 Nighswonger |
14 Sonnett |
15 Shaw |
16 Lavelle |
17 Coffey |
18 Murphy |
20 Bethune |
21 Sams |
Valmentaja Hayes
Evacuate the Dancefloor

| Evacuate the Dancefloor Cascada |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008–2009
 Julkaistu: 6. heinäkuuta 2009
 Tuottaja(t): Manuel Reuter, Yann Peifer
 Tyylilaji: eurodance, electropop, dancepop, R&B
 Kesto: 36.36
 Levy-yhtiö: Zooland Records
Cascadan muut julkaisut
| Perfect Day 2007 | Evacuate the Dancefloor 2009 | Original Me 2011 |
Evacuate the Dancefloor on Cascada-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa ja Suomessa 6. heinäkuuta 2009.
Singlet

Evacuate The Dancefloor
Evacuate The Dancefloor oli albumin ensimmäinen single. Kappale julkaistiin kaupallisesti Irlannissa 15. kesäkuuta 2009, ja 29. kesäkuuta 2009 ympäri maailmaa. Kappaleen julkaisi Cascadan amerikkalainen levy-yhtiö Robbins Entertainment.
Fever
Fever oli albumin toinen single, joka julkaistiin Saksassa 9. lokakuuta 2009. Kappale oli kolmas single Britanniassa, missä Dangerous oli toinen single. Se nousi top-40:een monessa maassa.
Dangerous
Dangerous oli toinen singe Britanniassa ja Irlannissa.
Kappalelista

Yann Peifer ja Manuel Reuter  ovat olleet mukana säveltämässä kaikkia kappaleita, lukuun ottamatta kappaletta 2.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Evacuate the Dancefloor | Allan Eshuijs | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Hold On | Mary S. Applegate, Hague Schmitz, Billy Myer | 2.56 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Everytime I Hear Your Name | James Kinnear, Jonathan Kinnear | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ready or Not | Eshuijs | 3.01 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Fever | Andres Ballinas | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Hold Your Hands Up | Alistair Griffin, Benjamin Francis Leftwich | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Breathless | A. White | 3.10 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Dangerous | Tony Cornelissen | 2.59 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Why You Had To Leave | Kinnear, Kinnear, R. Millender | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | What About Me | Eshuijs | 3.11 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Draw The Line | Cornelissen | 3.57 |  |  |  |  |  |  |