stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2019 – naisten kaksinpeli
Kaavio > Kaavion alaosa > Lohko 7

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros |   |   | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros |   |   | 3. kierros | 3. kierros | 3. kierros | 3. kierros | 3. kierros |   |   | 4. kierros | 4. kierros | 4. kierros | 4. kierros | 4. kierros |

| 8 |   S Williams | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   M Šarapova | 1 | 1 |  |   |   | 8 |   S Williams | 5 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| WC |   C McNally | 6 | 6 |  |   |   | WC |   C McNally | 7 | 3 | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   T Bacsinszky | 4 | 1 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 8 |   S Williams | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |
| Q |   E Rybakina | 4 | 4 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   K Muchová | 3 | 2 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   K Muchová | 6 | 6 |  |   |   |  |   K Muchová | 6 | 4 | 77 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| Q |   J Čepelová | 4 | 7 | 3 |   |   | 29 |   S-w Hsieh | 1 | 6 | 62 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| 29 |   S-w Hsieh | 6 | 5 | 6 |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 8 |   S Williams | 6 | 6 |  |
| 22 |   P Martić | 6 | 4 | 6 |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 22 |   P Martić | 3 | 4 |  |
|   |   T Zidanšek | 4 | 6 | 1 |   |   | 22 |   P Martić | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| Q |   A Bogdan | 6 | 6 |  |   |   | Q |   A Bogdan | 2 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| Q |   H Dart | 3 | 1 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 22 |   P Martić | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   I Jorović | 0 | 1 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 12 |   A Sevastova | 4 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   I Świątek | 6 | 6 |  |   |   |  |   I Świątek | 6 | 1 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   E Bouchard | 3 | 3 |  |   |   | 12 |   A Sevastova | 3 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 12 |   A Sevastova | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Kaavio > Kaavion alaosa > Lohko 8

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros |   |   | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros |   |   | 3. kierros | 3. kierros | 3. kierros | 3. kierros | 3. kierros |   |   | 4. kierros | 4. kierros | 4. kierros | 4. kierros | 4. kierros |

| 14 |   A Kerber | 5 | 6 | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   K Mladenovic | 7 | 0 | 6 |   |   |  |   K Mladenovic | 4 | 77 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   F Ferro | 6 | 6 |  |   |   |  |   F Ferro | 6 | 63 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   D Gavrilova | 3 | 4 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   F Ferro | 61 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   V Kužmová | 4 | 4 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 18 |   Q Wang | 77 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   A Van Uytvanck | 6 | 6 |  |   |   |  |   A Van Uytvanck | 5 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| Q |   C Dolehide | 4 | 4 |  |   |   | 18 |   Q Wang | 7 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| 18 |   Q Wang | 6 | 6 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 18 |   Q Wang | 6 | 6 |  |
| 30 |   M Sákkari | 6 | 6 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 2 |   A Barty | 2 | 4 |  |
|   |   C Giorgi | 1 | 0 |  |   |   | 30 |   M Sákkari | 65 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| Q |   S Peng | 6 | 77 |  |   |   | Q |   S Peng | 77 | 4 | 2 |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
| LL |   V Lepchenko | 2 | 65 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 30 |   M Sákkari | 5 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   L Davis | 7 | 6 |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 2 |   A Barty | 7 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |
| Q |   J Larsson | 5 | 2 |  |   |   |  |   L Davis | 2 | 62 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   Z Dïas | 6 | 3 | 2 |   |   | 2 |   A Barty | 6 | 77 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2 |   A Barty | 1 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Agostino Depretis

| Agostino Depretis |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 25. maaliskuuta 1876–24. maaliskuuta 1878  
Monarkki:  Viktor Emanuel II Umberto I
Edeltäjä:  Marco Minghetti
Seuraaja:  Benedetto Cairoli
 18. joulukuuta 1878–14. heinäkuuta 1879  
Monarkki:  Umberto I
Edeltäjä:  Benedetto Cairoli
Seuraaja:  Benedetto Cairoli
 29. toukokuuta 1881–29. heinäkuuta 1887  
Monarkki:  Umberto I
Edeltäjä:  Benedetto Cairoli
Seuraaja:  Francesco Crispi
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1813 Stradella, Italian kuningaskunta
Kuollut: 29. heinäkuuta 1887 (74 vuotta) Stradella, Italian kuningaskunta
Tiedot
Puolue:  Historiallinen Vasemmisto
Agostino Depretis (13. tammikuuta 1813 Mezzana Corti, Stradella – 29. heinäkuuta 1887 Stradella) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä 1876–1878, 1878–1879 ja 1881–1887. Hänen valtakautensa suhteellinen poliittinen vakaus perustui niin sanottuun transformismoon eli joustavaan hallitusyhteistyöhön, jossa kabinetin ministerit ja puolueet vaihtelivat pääministerin säilyessä samana.
Elämäkerta

Depretis valmistui lakimieheksi vuonna 1834 Paviasta ja viljeli sen jälkeen muutaman vuoden ajan sukutilaansa sekä toimi asianajajana kotiseudullaan Stradellassa. Hän ryhtyi Italian yhdistymisliikkeen ja Giuseppe Mazzinin kannattajaksi, ja vallankumousvuonna 1848 hänet valittiin Sardinian kuningaskunnan vastaperustettuun parlamenttiin. Hän ei kuitenkaan osallistunut Mazzinin vuonna 1853 masinoimaan epäonniseen kansannousuyritykseen Milanossa. Depretis kuului parlamentin vasemmisto-oppositioon, ja vastusti Sardinian pääministeriksi tullutta Camillo Cavouria. Hän perusti Il Diritto -nimisen sanomalehden vasemmiston äänenkannattajaksi. Vuonna 1859 Depretis nimitettiin vastikään Sardiniaan liitetyn Brescian kuvernööriksi. Seuraavana vuonna hänet lähetettiin Sisiliaan, jonka Giuseppe Garibaldin vapaaehtoisjoukot olivat juuri vallanneet, tarkoituksenaan varmistaa Sisilian liittäminen yhdistyvään Italiaan.
Italian yhdistymisen jälkeen Depretis toimi 1862–1863 yleisten töiden ministerinä Urbano Rattazzin hallituksessa ja 1866–1867 meriministerinä sekä keväällä 1867 valtiovarainministerinä Bettino Ricasolin hallituksessa. Rattazzin kuoltua Depretis julistettiin 1873 maan yhtyneen vasemmiston johtajaksi ja 18. maaliskuuta 1876 hänet nimitettiin Italian ensimmäisen varsinaisen vasemmistohallituksen pää- ja valtiovarainministeriksi. Vaikka hän joutui välillä väistymään pääministerin tehtävistä, hän oli tästä alkaen käytännössä maan politiikan johtava hahmo kuolemaansa asti. Depretisin ensimmäinen hallitus joutui eroamaan maaliskuussa 1878, mutta hän palasi pääministeriksi saman vuoden joulukuussa. Hän joutui eroamaan uudelleen heinäkuussa 1879, ja toimi sen jälkeen Benedetto Cairolin hallituksen sisäministerinä.
Italian hajanainen puoluekenttä teki toimivan enemmistöhallituksen kokoamisen lähes mahdottomaksi, joten Depretis vastasi tähän niin sanotulla transformismolla. Puoluerajoista piittaamatta hän poimi hallitukseensa ministereitä oikealta ja vasemmalta, ja muutti hallituspohjaa aina tarpeen mukaan varmistaakseen oman vallassa pysymisensä. Toukokuussa 1881 hän kokosi kolmannen hallituksensa, joka pysyi vallassa hänen kuusi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Sinä aikana hän kokosi hallituksen uudelleen neljästi, ja otti siihen mukaan konservatiiveja. Depretisin kolmas hallitus toteutti 1882 äänioikeuden laajennuksen, jonka seurauksena äänioikeutettujen osuus kasvoi kahdesta seitsemään prosenttiin väestöstä. Samana vuonna Italia liittyi kolmiliittoon Saksan ja Itävalta-Unkarin kanssa. Depretisin kaudella Italia ryhtyi myös rakentamaan siirtomaavaltaa Afrikassa miehittämällä Massawan. Siirtomaiden valtaus tosin koki ikävän takaiskun, kun etiopialaiset surmasivat 500 italialaista Dogalin taistelussa tammikuussa 1887. Depretisin kuollessa Italian valtiontalous oli päässyt kurjalle tolalle. Hänen kehittämänsä transformismo-käytäntö hallitsi Italian politiikkaa pitkälle 1900-luvulle. Ajan kuluessa se alettiin yhä enemmän yhdistämään poliitikkojen korruptioon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agostino Depretis Wikimedia Commonsissa
Johann Weyer

| Johann Weyer |
| --- | --- |
 Kuva 60-vuotiaasta Johann Weyeristä teoksesta De Lamiis Liber.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1515 Grave, Brabantin herttuakunta, Burgundin piiri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut: 1588 (72–73 vuotta) Tecklenburg, Ala-Reinin-Westfalenin piiri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Ammatti:  lääkäri
Johann Weyer (myös kirjoitusasussa Jan Wier, Johannes Wier) (1515 Grave, Brabantin herttuakunta, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 1588 Tecklenburg, Ala-Reinin-Westfalenin piiri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) oli alankomaalais-saksalainen lääkäri, okkultisti ja demonologi. Hän oli ensimmäisiä noitavainojen vastustajia. Weyerin mukaan noidat olivat mieleltään sairaita vaarattomia vanhoja naisia, eikä heitä tullut kiduttaa tai rangaista.
Weyer oli varhainen mielenterveydestä kiinnostunut lääkäri, ja vaikutti teoksillaan psykiatrian tieteenalan syntyyn.
Elämä

Weyer syntyi kauppiaan poikana Brabantin herttuakunnassa nykypäivän Alankomaissa. Hän aloitti teini-ikäisenä opinnot okkultisti Heinrich Cornelius Agrippan ohjauksessa ja sitten opiskeli lääketiedettä Pariisin ja Orléansin yliopistoissa. Vuonna 1550 hänet nimitettiin Jülich-Kleven herttuan Vilhelmin henkilääkäriksi. Hän kuoli Tecklenburgissa nykypäivän Saksassa 73-vuotiaana vuonna 1588. Hänet haudattiin paikallisen kirkon pihalle, mutta hänen hautapaikkansa sijainti ei enää ole tiedossa.
Teoria noidista

Weyerin mukaan suurin osa noitatunnustuksista oli ikääntyneiden ja mielenterveydeltään epävakaiden naisten melankolisia harhaluuloja. Hänen päätelmänsä julkaistiin vuonna 1563 teoksessa De praestigiis daemonum ('Demonien petoksista') ja uudelleen vuonna 1577 tiivistettynä versiona De lamiis ('Noidista'). Hän käytti lääketieteellisiä, oikeudellisia ja teologisia perusteluja osoittaakseen, että paholainen sai ikääntyneet, mielisairaat ja kuvitelmiin taipuvaiset uskomaan tehneensä paholaisen kanssa sopimuksen ja saaneensa tältä ihmeellisiä voimia.
Weyerin mukaan noidat olivat onnettomia ja vaarattomia paholaisen valheiden uhreja, eikä heitä pitäisi kiduttaa eikä rangaista. Hänen mukaansa kiduttamalla saatiin vääriä tunnustuksia. Weyer ei kiistänyt demonien kanssa tehtyjen sopimusten todellisuutta vaan väitti, että ne olivat pätemättömiä noitien osalta, aivan kuten lapsen ja aikuisen väliset sopimuksetkin. Toisaalta Weyerin mukaan magian harjoittajien (magi infames) ja paholaisen väliset sopimukset olivat päteviä, koska nämä pyrkivät tietoisesti saamaan paholaiselta menestystä.
Weyer julkaisi teoksen De praestigiis daemonum liiteosana okkultistisen teoksen Pseudomonarchia Daemonum ('Demonien näennäismonarkia') tai Liber officiorum spirituum ('Kirja henkien viroista'). Se sisältää luettelon demoniruhtinaista ja -kuninkaista sekä selvityksen niiden loitsimiseen parhaiten soveltuvista kellonajoista ja rituaaleista.
Vastaanotto

Weyer ei uskonut katolisen kirkon riitteihin paholaisen torjumiseksi vaan suositteli helpotuksen hakemista rukouksesta ja kristillisen vakaumuksen vahvistamisesta. Tämä viittaisi Weyerin kannattaneen protestantismia ja uskonpuhdistusta. Katolinen kirkko asetti Weyerin teoksen viipymättä kiellettyjen kirjojen luetteloon.
Sigmund Freudin mukaan Weyerin kirja kuului kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän julkaistun kirjan joukkoon.
Janette Broman

Janette Broman (s. 1981) on Miss Suomi vuodelta 2002, sittemmin hän on toiminut mallina.
Broman osallistui vuoden 2002 Miss Universum -kilpailuun, mutta ei sijoittunut kymmenen finalistin joukkoon.
Aila Lavaste

Aila Mirjam Kaarina Lavaste, o.s. Huttunen, (s. 24. huhtikuuta 1950 Tampere) on suomalainen ohjaaja ja dramaturgi, joka toimi työurallaan myös näyttelijänä ja teatterin johtajana.
Henkilöhistoria ja ammattiura

Lavaste syntyi diplomi-insinööri Veikko Huttusen ja rautatievirkailija Kirsti Louhon perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1970–1985 oli teatteriohjaaja Kimmo Lavaste ja toinen vuodesta 1987 on järjestäjä Timo Ailio. Lavaste tuli ylioppilaaksi 1969 ja opiskeli Tampereen yliopistossa 1969–1973 ja Teatterikorkeakoulussa 1975–1979, teatteritutkinnon hän suoritti 1987. Lavaste oli Turun kaupunginteatterin vs. dramaturgi 1980–1981, Kokkolan kaupunginteatterin näyttelijä 1981–1982, Imatran teatterin ohjaaja-dramaturgi 1983–1984, Salon teatterin johtaja ja ohjaaja 1985–1987, Tampereen yliopiston näyttelijätyön assistentti 1987–1991 ja Vaasan kaupunginteatterin dramaturgi 1991–1995. Hän toimi Kajaanin kaupunginteatterin johtajana 1995–2000 ja Jyväskylän kaupunginteatterin johtajana 2001–2007, vapaa ohjaaja ja dramaturgi hän on ollut vuodesta 2007. Lavaste on opettanut useilla teatterialan kursseilla vuodesta 1978 lähtien. Hän on ollut mukana muun muassa valtion näyttämötaidetoimikunnassa, Suomen Teatteriohjaajien Liiton hallituksessa sekä Tampereen Teatterikesän johtoryhmässä. Lavaste sai Silmänkääntäjä-palkinnon 2004 ja Jyväskylän kaupungin Kiitos kulttuurista -tunnustuksen 2006. Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha hänelle myönnettiin 2009 ja taiteilijaeläke 2016. Vuonna 2018 Lavaste sai Pro Finlandia -mitalin.
Teoksia

Harrastajateatteri ja teksti (1985)
Teatteri on tässä: Jyväskylän kaupunginteatteri 1961–2001, Hannele Ruotsalon kanssa (2001)
Vieraassa takissa (2015)
Iō (1945)

| Iō / 伊王 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  25. marraskuuta 1944
Laskettu vesille:  12. helmikuuta 1945
Palveluskäyttöön:  24. maaliskuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  5. lokakuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  940 t (standardi) 1 004 t (kuormattu)
Pituus:  77,5 m (vesiraja) 78,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,06 m
Koneteho:  4 200 bhp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  noin 150
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tykkiä 6 × 25 mm tyyppi 96 120 × syvyyspommia
Iō (jap. 伊王) oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, jossa köli laskettiin 25. marraskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 24. maaliskuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se aloitti kotiutettavien joukkojen kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Aluksen romutus saatiin päätökseen 2. heinäkuuta 1948.
Jennifer Mathieu

Jennifer Mathieu on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoittaa nuorille aikuisille suunnattuja romaaneja. Mathieu asuu perheineen Texasissa ja työskentelee opettajana. Osa hänen teoksistaan sijoittuu yhdysvaltalaiseen high school -ympäristöön. Esikoisteos The Truth About Alice julkaistiin vuonna 2014, ja se palkittiin CBC:n Children's Choice Book Awardsissa Teen Debut Author -palkinnolla.
Mathieun teoksista on suomennettu tähän mennessä vasta yksi: Näpit irti! (engl. Moxie). Kirjan pohjalta on tehty samanniminen elokuva vuonna 2021.
Teokset

The Truth About Alice (2014)
Devoted (2015)
Afterward (2016)
Moxie (2017), suom. Näpit irti! (2018)
The Liars of Mariposa Island (2019)
Bad Girls Never Say Die (2021)
Down Came the Rain (julkaistaan 9/2023)
Aira Ruishalme

Aira Ruishalme, freelance toimittaja ja TV käsikirjoittaja. Kuva noin 1960-70 luvun paikkeilta.
Aira Liisa Ruishalme (o.s. Värilä, 26. kesäkuuta 1918 Kouvola − 30. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja televisiosarjojen käsikirjoittaja. Ruishalme toimi Suomen talvisodan ja jatkosodan aikana lääkintälottana. Sodan jälkeen hän siirtyi toimittajan uralle ja työskenteli Savon Sanomissa 1944–1947 ja Etelä-Saimaassa 1947–1948. 1950-luvulla hän oli toimittajana Kansan Kuvalehdessä ja toimitussihteerinä Suomen Punaisen Ristin lehdessä. Valtaosan työurastaan hän työskenteli kuitenkin vapaana toimittajana.
kirjoitti laajasti kulttuurista, yhteiskunnasta ja tieteestä aikakauslehtiin, kuten Viuhkaan, Suomen Kuvalehteen, Käytännön Lääkäriin ja Suomen Lääkäriseura Duodecimin Terveydenhuoltolehteen. Ruishalme oli mukana tuomassa Suomen MTV:lle ohjelmamuotoa dramatisoitu dokumenttielokuva, jota hän kutsui nimellä ”fakta kertaa fiktio”. Hän sai työstään tunnustuksena valtiolta taiteilijaeläkkeen sekä vuonna 1982, itsenäisyypäivänä 6. joulukuuta, Suomen Leijonan Ritarikunnan Ansioristin Otavamedian luovuttamana.
Aira Ruishalme toimi käsikirjoittajana seuraavissa sarjoissa:
Potilas X (1972)
Virtanen vastaan Järvinen (1973)
Olemisen kovat lait (1974)
Sirkka ja Sakari (1975–1976)
Sosiaalityöntekijä Virtanen (1976)
Teollisuustyöntekijä Virtanen (1977)
Oman onnensa seppä (1978)
Tasavallan ihmisiä (1983)
Aiheesta muualla

Aira Ruishalme SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
Aira Ruishalme Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Janet Sawbridge

Janet Ann Sawbridge (1947 Birmingham – 5. maaliskuuta 2021) oli brittiläinen jäätanssija, myöhemmin valmentaja ja vaikuttaja. Hän oli alun perin Gladys Hoggin oppilas Birminghamin luistelukoulussa, myöhemmin Queens Ice Clubissa. Janet Sawbridge saavutti urallaan lukuisia Britannian mestaruuksia ja jäätanssissa jopa maailmanmestaruuspronssia vuosina 1964 ja 1968 joskin eri parien kanssa. Euroopanmestaruuskisoista hänellä on jopa hopeaa. Myöhemmin Sawbridge toimi menestyksellisesti valmentajana.
Erityisesti Janet Sawbridge muistetaan pitkästä urastaan jäätanssissa, jossa hän saavutti kansainvälistä menestystä 12 vuoden ajan. Hänen parinaan 1962–1965 oli David Higginbottom, 1965–1969 Jon Lane sekä 1970–1974 Peter Dalby. Hänen MM-pronssinsa tulivat siis Higgsin ja Lanen kanssa.
Valmentajana Sawbridgen suurimpia saavutuksiaan on Jayne Torvill – Christopher Dean -parin luotsaaminen maailmanmestaruuteen. Hän johdatti parin myös olympiakultaan Sarajevossa 1984, mutta sen jälkeen pari vaihtoi valmentajaa.
J. Alfred Tanner

J. Alfred Tanner
Johan Alfred ”Affu” Tanner (16. maaliskuuta 1884 Artjärvi – 27. toukokuuta 1927 Rautalampi) oli suomalainen kuplettilaulaja ja sanoittaja. Hänen humoristisiin kuplettiesityksiinsä kuuluivat eri ammattikuntia ja poliittisia tapahtumia parodioivat esiintymisasut sekä eleet. Tanner käytti nimestään muotoja J. Alfred Tanner ja J. Alfr. Tanner.
Muistomerkki

Vuonna 1978 artjärveläiset pystyttivät J. Alfred Tannerin muistoksi hänen lapsuudenkotinsa läheisyyteen pienen kivisen muistomerkin muistolaattoineen. Kuusikossa Kulmalan maatilalla olevan muistomerkin oikealla puolella on vieraskirja.
Muistokivessä on teksti:
KUPLETTIMESTARI
J. ALFRED TANNERIN
LAPSUUDEN KOTITANHUA
x 16.3.1884
+ 27.5.1927
MUISTOKIVEN PYSTYTTIVÄT
16.7.1978 ARTJÄRVELÄISET
Levytykset

Ajankohta ilmaisee äänityssession ajankohdan. Tiedot perustuvat Suomen Äänitearkiston tietokantaan.
Levytykset > 15.9.1911 (Helsinki)

Eikö juu
Haloska ja ne toiset muijat
Hymni keväälle
Kerran mä rakastuin
Kodistansa karannut
Kulkurin heila ja hevonen
Liisa ja Lasse
Meripoika
Miten Aunuksessa kaikki on niin vot-vot-vot
Muistiinpanoja vosikan renkinä ollessani
Talkoovalssi
Useammalla eri tavalla että rakastaa
Levytykset > 26.9.1912 (Helsinki)

Ei muun mutta sen tähden
Kekkerit Mäkelän kanatarhassa
Kesäleski
Kiperä polkka
Kulkijaksi luotu
Kävi vaikka kuinka
Reissu Helsingissä
Rekryytti
Silloin kun minä urheilin
Viuliulei
Levytykset > 28.9.1912 (Helsinki)

Jouluvalssi
Muistoja olympialaisista kisoista 1912 1 ja 2
Nokipojan laulu
Nokipojan serenaadi armaallensa
Poliisina ollessani
Puhkurin ( auton ) kuskina
Tytöt ja pojat samasta kylästä
Levytykset > 28.1.1913 (Helsinki)

Aika poika
Kummallinen juttu
Mun eukkoni on maalla
Posetiivari
Römperin tanssit
Surullinen laulu
Levytykset > 16.1.1914 (Tukholma)

Hauska poika
Helsingin heppu
Helsinkiläisen elämä
Juomaveikkojen laulu
Kaksi ystävystä
Meripojan kotiinpaluu
Nykyinen Helsinki
Paimenpoika
Pikkuinen poika
Ystäväni Tanner ja ma
Levytykset > 9.6.1924 (Camden, New Jersey, Yhdysvallat)

Jannen hanuripolkka
Kymmenen pientä neekeripoikaa
Nujulan talkoopolkka
Oi sä hellä Helsinkimme
Tuhatjärvien lumien maa
Viimeinen lautta
Viulu: John Witzmann, piano Wm. E. Stein
Levytykset > 13.7.1926 (Berliini)

Siirtolaisen meno
Siirtolaisen paluu
Levytykset > 14.7.1926 (Berliini)

Kalle Aaltonen
Neuvoja sunnuntaiurheilijoille
Puhelimessa 1 ja 2
Se on ylösotettu
Tattari
Levytykset > 15.7.1926 (Berliini)

Kantarella ja Jimmy
Kulkurin valssi
Kymmenen pientä neekeripoikaa (uudelleen)
Mamman lellipoika
Naissotilas ent. Suomen Pelastusarmeijassa
Nujulan kaupungin historia
Nujulan talkoopolkka (uudelleen)
Orpopojan valssi
Pilanlaskija
Levytykset > 16.7.1926 (Berliini)

Eduskunnasta tammikuulla 1918 1 ja 2
Aiheesta muualla

J. Alfred Tanner Pomus.netin tietokannassa
J. Alfred Tannerin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto: Kupletin kuningas J. Alfred Tanner
Yle Areena: Tannerin levytykset vuodelta 1911
Yle Areena: Tannerin levytyksiä vuodelta 1912
Tuosta listasta puuttuva "Joululaulu" löytyy täältä ja täältä
Yle Areena: Tannerin levytykset vuodelta 1913
Yle Areena: Tannerin levytykset vuodelta 1914
Yle Areena: Tannerin levytykset vuodelta 1924
Yle Areena: Tannerin levytykset vuodelta 1926
J. Alfred Tannerin muistomerkki vuonna 2020.
Alalampi (Pieksämäki)

| Alalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°10′57″N, 26°52′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskupuro:  Sähärinpuro Kyyveteen 
Järvinumero:  14.932.1.068
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,8 m  
Pituus:  590 m  
Leveys:  490 m  
Rantaviiva:  1,734 km  
Pinta-ala:  17,781 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAlalampi 
Alalampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Halkokummun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 590 metriä pitkä, 490 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 17,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 119,8 metriä mpy.