stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Espanjan Grand Prix 2018
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Osioiden ajat> 1. osio | Osioiden ajat> 2. osio | Osioiden ajat> 3. osio | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1.17,633 | 1.17,166 | 1.16,173 | 1 |
| 2 | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 1.17,674 | 1.17,111 | 1.16,213 | 2 |
| 3 | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 1.17,031 | 1.16,802 | 1.16,305 | 3 |
| 4 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 1.17,483 | 1.17,071 | 1.16,612 | 4 |
| 5 | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 1.17,411 | 1.17,266 | 1.16,816 | 5 |
| 6 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 1.17,623 | 1.17,638 | 1.16,818 | 6 |
| 7 | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 1.18,169 | 1.17,618 | 1.17,676 | 7 |
| 8 | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Renault | 1.18,276 | 1.18,100 | 1.17,721 | 8 |
| 9 | 55 |  Carlos Sainz | Renault | 1.18,480 | 1.17,803 | 1.17,790 | 9 |
| 10 | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 1.18,305 | 1.17,699 | 1.17,835 | 10 |
| 11 | 2 |  Stoffel Vandoorne | McLaren-Renault | 1.18,885 | 1.18,323 |  | 11 |
| 12 | 10 |  Pierre Gasly | Scuderia Toro Rosso-Honda | 1.18,550 | 1.18,463 |  | 12 |
| 13 | 31 |  Esteban Ocon | Force India-Mercedes | 1.18,813 | 1.18,696 |  | 13 |
| 14 | 16 |  Charles Leclerc | Sauber-Ferrari | 1.18,661 | 1.18,910 |  | 14 |
| 15 | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 1.18,740 | 1.19,098 |  | 15 |
| 16 | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 1.18,923 |  |  | 16 |
| 17 | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 1.19,493 |  |  | 17 |
| 18 | 35 |  Sergei Sirotkin | Williams-Mercedes | 1.19,695 |  |  | 19 |
| 19 | 18 |  Lance Stroll | Williams-Mercedes | 1.20,225 |  |  | 18 |
| 20 | 28 |  Brendon Hartley | Scuderia Toro Rosso-Honda | Ei aikaa |  |  | 20 |
107 % aika 1.22,423
Lähde:
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 66 | 1:35.29,972 | 1 | 25 |
| 2. | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 66 | +20,593 | 2 | 18 |
| 3. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 66 | +26,873 | 5 | 15 |
| 4. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 66 | +27,584 | 3 | 12 |
| 5. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 66 | +50,058 | 6 | 10 |
| 6. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 65 | +1 kierros | 7 | 8 |
| 7. | 55 |  Carlos Sainz | Renault | 65 | +1 kierros | 9 | 6 |
| 8. | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Renault | 65 | +1 kierros | 8 | 4 |
| 9. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 64 | +2 kierrosta | 15 | 2 |
| 10. | 16 |  Charles Leclerc | Sauber-Ferrari | 64 | +2 kierrosta | 14 | 1 |
| 11. | 18 |  Lance Stroll | Williams-Mercedes | 64 | +2 kierrosta | 18 |  |
| 12. | 28 |  Brendon Hartley | Scuderia Toro Rosso-Honda | 64 | +2 kierrosta | 20 |  |
| 13. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 64 | +2 kierrosta | 17 |  |
| 14. | 35 |  Sergei Sirotkin | Williams-Mercedes | 63 | +3 kierrosta | 19 |  |
| Kesk. | 2 |  Stoffel Vandoorne | McLaren-Renault | 45 | Vaihdelaatikko | 11 |  |
| Kesk. | 31 |  Esteban Ocon | Force India-Mercedes | 38 | Öljyvuoto | 13 |  |
| Kesk. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 25 | Turbo | 4 |  |
| Kesk. | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 0 | Kolari (Grosjean) | 16 |  |
| Kesk. | 10 |  Pierre Gasly | Scuderia Toro Rosso-Honda | 0 | Kolari (Grosjean) | 12 |  |
| Kesk. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 0 | Ulosajo | 10 |  |
Lähde:
Muuta

Red Bullin 150:s palkintokorokesija.
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Konferenssiliiga

| UEFA Europa Conference League Konferenssiliiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Konferenssiliigan kausi 2023–2024 

Laji:  jalkapallo
Perustettu:  2021
Joukkueita:  40 (päävaiheessa yhteensä) 32 (lohkovaiheessa) 176 (yhteensä)
Hallitseva mestari:   Olympiakos
Eniten mestaruuksia:   Roma   West Ham United    Olympiakos (1)
Sivusto:  UEFA Europa Conference League
Konferenssiliiga (engl. UEFA Europa Conference League) on Euroopan jalkapalloliitto UEFAn järjestämä jalkapallokilpailu. Se on eurooppalaisten seurajoukkueiden kolmannen tason kilpailu Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan jälkeen.
Kilpailu pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 2021–2022. Pääasiassa kilpailuun osallistuvat UEFAn maarankingissa alempana olevien maiden edustajat.
Pelisysteemi > Karsinnat

Konferenssiliigan karsintoihin maat saavat paikkoja UEFAn maarankingin mukaan seuraavasti:
Sarjat sijoilla 1–5: 1 paikka
Sarjat sijoilla 6–15: 2 paikkaa
Sarjat sijoilla 16–51: 3 paikkaa
Sarjat sijoilla 52–54: 2 paikkaa
Sarjat sijoilla 55: 1 paikka
Karsinnoissa pelataan neljä karsintakierrosta. Sarjan sijoitus maarankingissa määrää mille karsintakierroksella joukkueet tulevat mukaan. Varsinaisten karsijoiden lisäksi karsintoihin tulee mukaan häviäjiä Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan karsintakierroksilta. Lisäksi 10 häviäjää Eurooppa-liigan playoff-kierrokselta pääsee suoraan lohkovaiheeseen.
Pelisysteemi > Lohkovaihe ja pudotuspelit

Konferenssiliigan lohkovaihe pelataan samaan tapaan kuin Mestarien liigassa. Lohkovaiheeseen osallistuu 32 joukkuetta, jotka jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon. Lohkovoittajat etenevät suoraan 16 parhaan joukkoon. Toiseksi sijoittuneet pelaavat ylimääräisen kierroksen Eurooppa-liigan lohkovaiheen kolmanneksi sijoittuneita vastaan paikasta 16 parhaan joukkoon. Kilpailun voittaja saa paikan seuraavan kauden Eurooppa-liigaan.
Mestarit

| Kausi | Voittaja | Tulos | 2>  sija | Stadion |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021–2022 | Roma | 1–0 | Feyenoord | Arena Kombëtare, Tirana, Albania |
| 2022–2023 | West Ham United | 2–1 | Fiorentina | Fortuna Arena, Praha, Tšekki |
| 2023-2024 | Olympiakos | 1-0 | Fiorentina | OPAP Arena, Ateena, Kreikka |
Mestarit > Seuroittain:

| Joukkue | Mestaruudet |
| --- | --- |
 AS Roma: 1
 West Ham United: 1
 Olympiakos: 1
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Konferenssiliigan tulospalvelu
| n k UEFA:n kilpailut |
| --- | --- |
Maajoukkueet:  Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut U21  U19  U17  Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut U19  U17  Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 
Seurat:  Mestarien liiga  Eurooppa-liiga  Konferenssiliiga  Super Cup  Youth League  Naisten mestarien liiga  Futsal Cup
Luettelo vuonna 1987 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1987 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Heinäkuu

1. heinäkuuta – Jerry Livingston (synt. Gerald Levinson), yhdysvaltalainen lauluntekijä (s. 1909)
2. heinäkuuta – Karl Linnas, virolainen sotilas ja keskitysleirin johtaja (s. 1919)
6. heinäkuuta – Elli Stenberg, suomalainen poliitikko ja kansanedustaja (SKDL) (s. 1903)
7. heinäkuuta – Toivo Kauppinen, suomalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja (s. 1907)
7. heinäkuuta – Veikko Lapinleimu, suomalainen diplomi-insinööri, kirjailija ja Lapinleimu Oy:n perustaja (s. 1907)
7. tai 9. heinäkuuta – Ulas Samtšuk, ukrainalainen toimittaja ja kirjailija (s. 1905)
7. heinäkuuta – Hannelore Schroth, saksalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä (s. 1922)
9. heinäkuuta – Helmi Lehosti, suomalainen näyttelijä (s. 1898)
10. heinäkuuta – Elsa Linnos, suomalainen taidemaalari (s. 1897)
10. heinäkuuta – Klaus Salmi, suomalainen pasunisti, laulaja ja lauluntekijä (s. 1908)
11. heinäkuuta – Ville Mattila, suomalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti (s. 1903)
12. heinäkuuta – Marguerite Renoir, ranskalainen elokuvaleikkaaja (s. 1906)
12. heinäkuuta – Andrei Snežnevski, neuvostoliittolainen psykiatri ja sosialistisen työn sankari (s. 1904)
15. heinäkuuta – Lee Gaines, yhdysvaltalainen jazzlaulaja, sanoittaja ja Delta Rhythm Boys -yhtyeen perustajajäsen (s. 1914)
16. heinäkuuta tai 16. syyskuuta – Nils Björklöf, suomalainen kilpameloja ja olympiamitalisti (s. 1921)
17. heinäkuuta – Yūjirō Ishihara, japanilainen näyttelijä ja laulaja (s. 1934)
17. heinäkuuta – Howard McGhee, yhdysvaltalainen jazztrumpetisti (s. 1918)
17. heinäkuuta – Kristjan Palusalu (synt. Christian Trossmann), virolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, vapaapainija, kaksinkertainen olympiavoittaja, Euroopan mestari, painivalmentaja, painituomari ja sotilas (s. 1908)
19. heinäkuuta – Olavi Keitele, suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja Suomen Merimies-Unionin puheenjohtaja 1968–1976 (s. 1926)
20. heinäkuuta – Voitto Salmela, suomalainen ITE-taiteilija (s. 1900)
20. heinäkuuta – Börje Strandvall, suomalainen pikajuoksija (s. 1909)
22. heinäkuuta – Eero Corell, suomalainen juristi, varatuomari,  Vaasan hovioikeuden presidentti 1957–1970 ja Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtaja 1953–1981 (s. 1900)
25. heinäkuuta – Werner Hamel, saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti (s. 1911)
26. heinäkuuta – Henk Badings, alankomaalainen säveltäjä (s. 1907)
27. heinäkuuta – George Gulack, latvialais-yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja (s. 1905)
30. heinäkuuta – Maurits Ylismäki, suomalainen rakennusmestari, rakennusalan yrittäjä, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos (s. 1905)
Tuntematon päivämäärä

Beaver Aitto-oja, suomalainen rumpali (s. 1950)
Oscar Casanovas, argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja (s. 1914)
Axel Hamborn, ruotsalainen taidemaalari ja graafikko (s. 1892)
Erkka Kare (oik. Pertti Erik Paakkanen), suomalainen kirjailija (s. 1915)
Ted Moore, eteläafrikkalaissyntyinen englantilainen elokuvaaja (s. 1914)
Olli Peltonen, suomalainen taidemaalari (s. 1915)
Hellä Raila (oik. Hellä Ruth Silfvast), suomalainen kirjailija ja opettaja (s. 1902)
Ben Sherman (synt. Arthur Benjamin Sugarman), brittiläinen muotisuunnittelija (s. 1925)
Stepan Spandarjan, neuvostoliittolainen koripalloilija ja koripallovalmentaja (s. 1906)
Ford Sierra

| Ford Sierra |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa  Etelä-Afrikka  Belgia  Iso-Britannia
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1982–1993
Muut nimet:  Ford Merkur
Korimalli:  3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Ford Cortina Ford Taunus
Seuraaja:  Ford Mondeo
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Escort RS Cosworth Ford P100 Ford Scorpio
Tekniset tiedot
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti 4-vaihteinen automaatti
Mitat
Pituus:  453,1 cm
Akseliväli:  260,9 cm
Leveys:  172,7 cm
Korkeus:  136,7 cm
Ford Sierra on Fordin vuosina 1982–1993 valmistama ylemmän keskiluokan henkilöauto, joka korvasi Taunuksen ja Cortinan. Sierraa myytiin nimellä Merkur XR4TI myös Yhdysvalloissa, jossa sen menestys oli heikko. Sierrasta oli myös P100-niminen lava-autoversio.
Ford Sierra (1982–1993)

Sierra oli Uwe Bahnsenin piirtämä, mutta auton alkuperäinen suunnittelija oli Patrick le Quément. Sierran muotoilu oli pyöreä ja aikaansa edellä. Se ei kuitenkaan miellyttänyt kaikkia Taunuksen omistajia. Odotuksista poikkeava piirre oli takaveto. Tekniikka otettiin lähestulkoon suoraan Taunuksesta. Moottorivaihtoehdot olivat 1,3-, 1,6-, 1,8-, 2,0-litraiset OHC-bensiinimoottorit (Myöhemmin myös 2.0 DOHC) sekä 2,3-litrainen, myöhemmin myös 1,8-litrainen dieselmoottori.
Sierroja valmistettiin Englannissa, Belgiassa ja Saksassa. Alkuperäinen korimalli oli viisiovinen viistoperä. Pian tulivat myös kolmiovinen viistoperä ja viisiovinen farmari. Urheilulliseksi malliksi Ford esitteli XR4i:n, jossa oli 2,8-litrainen bensiinimoottori, joka tuotti tehoa 150 hevosvoimaa. Vuodesta 1983 Sierraan sai myös Peugeot’n 2,3-litraisen dieselmoottorin.
Vuoden 1984 lopussa Sierraan esiteltiin 1,8-litrainen OHC-moottori. Seuraavana vuonna tuli monia urheilumalleja; XR muuttui nelivetoiseksi XR4×4-malliksi. Edullisin urheilumalli oli 115-hevosvoimainen 2,0iS. Sen sijaan tehokkain urheilumalli oli RS Cosworth, jonka turboahdettu 16-venttiilinen välijäähdytetty moottori antoi 204 hevosvoimaa. RS Cosworthia valmistettiin vuosien 1985–1986 ajan. RS Cosworthin johdannainen oli RS 500, jota valmistettiin vuonna 1987 ainoastaan 500 kappaletta.
Hieman myöhemmin 1,6-litrainen moottori vaihtui uudempaan ja taloudellisempaan CVH-moottoriin. Sierran perusvaihteisto oli yhä nelivaihteinen, vaikka pienemmän kokoluokan Escortissa oli ollut jo pitkään viisi vaihdetta.
Vuonna 1987 Sierran ulkomuotoa muutettiin hillitymmäksi ja mallistoon tuli myös neliovinen porrasperäinen malli. Sierran myyntiluvut lähtivät nousuun, ja se olikin Euroopan myydyin automalli luokassaan. Vuonna 1988 myös Cosworth-malli muuttui porrasperäiseksi. Vuonna 1990 Sierra Cosworthista esiteltiin nelivetoinen versio, jota valmistettiin vuoteen 1992 asti. Ulkonäöltään nelivetoinen malli poikkesi edeltäjästään vain vähän: uutta olivat ilmanottoaukot konepellissä sekä 4×4-tunnukset molemmin puolin auton kyljissä. Teho nousi 204 hevosvoimasta 220 hevosvoimaan. Takavetoista Sierra Cosworthia valmistettiin vielä vuoteen 1991 saakka.
Vuonna 1989 tuli uusi 2,0-litrainen DOHC-moottori. Venttiilien määrä pysyi kuitenkin samana (8 venttiiliä). Uuden moottorin yhteydessä tuli myös uusi viisiportainen MT75-vaihteisto. Sierraa uudistettiin vielä kerran vuodenvaihteessa 1989–1990. Dieselmoottoriksi tuli Fordin oma 1,8-litrainen endura-de turboahdettu versio. Samoihin aikoihin Sierraa sai myös katalysaattorillisena 2,9i V6 (145 hv) -moottorilla varustettuna, sekä neli- että takavetoisena.
Sierra oli mukava, hiljainen ja tilava auto. Myös ajo-ominaisuudet olivat vanhaa Taunusta paremmat. Sierrassa oli takanakin erillisripustettu akseli jäykän taka-akselin sijasta. Talviominaisuudet olivat kuitenkin heikohkot. Tekninen laatu oli alkuvaiheessa melko vaihtelevaa ja moottorit vanhanaikaisia. Varustelukin oli saksalaiseen tapaan niukka, lukuun ottamatta kalliimpia Ghia-malleja. Sierran valmistus päättyi vuonna 1993, jolloin alkoi uusi aikakausi etuvetoisen Ford Mondeon myötä.
Moottoriurheilussa

Sierran versioita ja etenkin Ford Sierra RS Cosworth -mallia on käytetty autourheilussa muun muassa World Touring Car Championship (WTCC) -sarjassa ja rallissa.
Sierra RS Cosworthilla voitettiin yksi rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu Korsikan ralli 1988, jossa kuljettajana oli Didier Auriol.
A-ryhmän homologaatiosääntöjen mukaan kuluttajaversiota oli valmistettava 5 000 kappaletta, jotta kilpaversiolla voi osallistua kilpailuihin. Autoon asennettiin turboahdettu nelisylinterinen kaksilitrainen moottori, jonka kehitti Cosworth. Aiemmin Cosworth kehitti moottorit Fordin Formula 1 -projektiin, sekä muihin kilpa- ja ralliautoihin 1960- ja 1970-luvuilla.
RS Cosworthia varten Cosworth kehitti uuden kannen Fordin moottorilohkoon, joka teki siitä huomattavasti tehokkaamman. Cosworthin kansi oli alumiinia ja sovitettiin T88 Pinton valurautalohkoon. Pinton moottorissa oli yksi kannen yläpuolinen nokka-akseli ja Cosworthin koneessa kaksi akselia ja 16 venttiiliä. Lisäksi moottoriin asennettiin Garrett AiResearch T3 -turboahdin ja välijäähdytin. Tieversiossa moottori tuotti 201 hevosvoimaa kun taas kilpaversio tuotti noin 375 hevosvoimaa tehoa. Cosworthin moottoriin liitettiin Borg-Warnerin viisivaihteinen vaihdelaatikko. Jousituksen rakenne säilyi samankaltaisena, mutta sitä muokattiin eri jousituksella, eri iskunvaimentimilla ja eri kallituksenvakaajilla.
RS Cosworthia käytettiin ratakilpailuissa menestyksekkäästi, mutta takavetoisena se ei ollut vahvoilla nelivetoisia kilpailijoita vastaan. Kilpamalleihin sallitiin muutoksia mikäli valmistettiin 500 kappaletta evoluutiomallia tiekäyttöön, jonka myötä Ford valmisti Sierra RS500 Cosworth -mallin, jossa koria muutettiin ja auton tehoa lisättiin. Tieversiossa teho kasvoi 224 hevosvoimaan ja siinä oli mukana osia, jotka eivät olleet toiminnalisia kuin vain kilpaversiossa: moottorissa oli mukana toinen polttoaineen ruiskutus, joka oli käytössä kilpaversioissa ja eri moottorikartoituksen myötä teho kasvoi 485 hevosvoimaan. RS500-mallit muutettiin tavallisesta RS Cosworthista Tickford-yrityksessä. RS500 menestyi useissa vakioautosarjoissa ja kilpaluissa kuten DTM-sarjassa vuonna 1988, Span 24 tunnin ajoissa vuonna 1989 ja Bathurst 1000:ssa vuosina 1988 ja 1989.
Autosta tehtiin myös nelivetoinen Sapphire-versio, jossa suurin osa moottorin osista vaihdettiin. Sapphire-versiolla saavutettiin rallissa kolme palkintopallisijoitusta vuonna 1990 ja kaksi vuonna 1991.
Ford Sierra RS Cosworth
Farmarikorinen Ford Sierra.
Facelift-mallin Ford Sierra.
Angry Birds -elokuva 2

| Angry Birds -elokuva 2> Angry Birds Movie 2 |
| --- | --- |
 alkuperäinen mainosjuliste
Ohjaaja:  Thurop Van Orman
Käsikirjoittaja:  Peter Ackerman
Perustuu:  Rovio Entertainmentin videopeliin Angry Birds
Tuottaja:  John Cohen
Säveltäjä:  Heitor Pereira
Leikkaaja:  Kent Beyda
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures  Rovio Animation 
Levittäjä:  Sony Pictures
Ensi-ilta:   2019-8-99. elokuuta 2019 (Suomi)  2019-8-1414. elokuuta 2019 (Yhdysvallat)  
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  59 000 000 euroa
Tuotto:  147,5 miljoonaa dollaria
Katsojat:  165 445 (Suomessa)
Edeltäjä:  Angry Birds -elokuva
Seuraaja:  Angry Birds -elokuva 3
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Angry Birds -elokuva 2 (engl. The Angry Birds Movie 2) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut suomalais-yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu elokuva, jonka on ohjannut Thurop Van Orman. Elokuvan on käsikirjoittanut Peter Ackerman ja sen tuotti John Cohen. Se on jatko-osa vuoden 2016 Angry Birds -elokuvalle ja perustuu sen tavoin suomalaisen peliyhtiö Rovion samannimiseen videopelisarjaan. Tuotantoyhtiö on Columbia Pictures ja levittäjä Sony Pictures. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jason Sudeikis, Josh Gad, Leslie Jones, Bill Hader, Rachel Bloom, Awkwafina, Danny McBride, Sterling K. Brown ja Peter Dinklage.
Näyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Jason Sudeikis | Riku Nieminen | Red |
| Danny McBride | Joonas Saartamo | Pommi |
| Peter Dinklage | Tommi Korpela | Mahti Kotka |
| Bill Hader | Ville Myllyrinne | Leonard |
| Maya Rudolph | Pirjo Heikkilä | Matilda |
| Josh Gad | Antti Lang | Sakke |
| Leslie Jones | Leea Klemola | Zeta |
| Rachel Bloom | Heljä Heikkinen | Silver |
| ? | Hannes Suominen | Keijo |
| ? | Christoffer Strandberg | Kalle |
| Pete Davidson | Mikko Penttilä | Jere |
| Beck Bennett | Kalle Lamberg | Alex |
| Dove Cameron | Veronica Verho | Ella |
| Nicki Minaj | Emmalotta Kanth | Pinkki |
| Anthony Padilla | Sami Kuronen | Henkka |
| ? | Kristiina Wheeler | Tepi |
| Awkwafina | Mimosa Willamo | Oona |
| Sterling K. Brown | Tero Koponen | Kari |
| ? | Elton Hämäläinen | Sam-Sam |
| ? | Inari Pentikäinen | Sofi |
| ? | Alissa Kovalainen | Viivi |
| David Dobrik |  | Axel |
| ? | Kalle Lindroth | ? (rooli paljastetaan myöhemmin) |

| Peter Kanerva, Roope Nieminen, Helmi-Leena Nummela, Markus Niemi, Katja Sirkiä, Lumi Halmari, Neve Sirkiä, Pinja Rautio, Lucas Timperi, Gabriel Timperi, Verna Kossila ja Pasi Ruohonen | Peter Kanerva, Roope Nieminen, Helmi-Leena Nummela, Markus Niemi, Katja Sirkiä, Lumi Halmari, Neve Sirkiä, Pinja Rautio, Lucas Timperi, Gabriel Timperi, Verna Kossila ja Pasi Ruohonen | Muissa rooleissa |
Suomenkielisen version on ohjannut Antti L. J. Pääkkönen.
Ensi-ilta

Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. elokuuta 2019. Suomessa elokuva tuli teattereihin noin viikkoa aiemmin, 9. elokuuta.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Anton Vanha-Majamaa: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Aiheesta muualla

Angry Birds -elokuva 2 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suomeksi puhuttu traileri
Ystäväpiiri

| Ystäväpiiri> Vincent, François, Paul et les autres |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Claude Sautet
Käsikirjoittaja:  Jean-Loup Dabadie Claude Sautet
Tuottaja:  Raymond Danon
Säveltäjä:  Philippe Sarde
Kuvaaja:  Jean Boffety
Leikkaaja:  Jacqueline Thiédot
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Italia
Kesto:  113 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ystäväpiiri (Vincent, François, Paul et les autres) on Claude Sautet’n ohjaama ranskalainen draamakomedia vuodelta 1974. Claude Néronin romaaniin pohjautuvan miestarinan päärooleja näyttelevät Yves Montand, Michel Piccoli, Serge Reggiani ja Gérard Depardieu sekä heidän naisiaan Stéphane Audran, Antonella Lualdi ja Marie Dubois.
Juoni

Kouluaikoina ystävystyneet miehet ovat kukin menestyneet mutta joutuneet keski-iän kriisiin. Turhautunut ja kutsumuksensa menettänyt lääkäri (Piccoli) työskentelee enää vain rahan takia, kirjailijalla (Reggiani) on tyhjän paperin kammo. Joukkoon kuuluvat myös konkurssin uhkaama ja sydänsairas tehtailija (Montand) ja tämän alainen, nuori nyrkkeilijä (Depardieu) jota miehet yrittävät auttaa uran alkuun.
Vastaanotto

Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa huhtikuussa 1975 ja keräsi 2 793 teatterikatsojaa, millä se sijoittui vuoden 244 ensi-iltaelokuvan joukossa tilalle 200. Se on esitetty Yleisradion ohjelmistossa maaliskuussa 1980, tammikuussa 1988 ja lokakuussa 1995. Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti Ystäväpiiriä tärkeänä elokuvana keski-iästä ja vanhenemisesta. Hänestä se kertoo vivahteikkaasti ja sattuvasti varakkaiden ihmisten, etenkin miesten, elämästä ja olemassaolosta yhdistäen asioita koko yhteiskuntaa kommentoiviksi. ”Vaivihkaa Claude Sautet johdattaa miehensä peruskysymyksen äärelle: onko ystävyys sittenkin vain pinnallinen rutini, löytyykö enää auttajaa, jos joku piirin jäsenistä joutuu todelliseen hätään?” Saman lehden Helena Ylänen piti Ystäväpiiriä Sautet’n muistokirjoituksessa tämän parhaana työnä, jossa ohjaajalle tyypillinen kevyt tragedia toteutuu täydellisesti ja käydään läpi laaja kirjo ajan ihmisten tuntoja ja kohtaloita.
Espanjan Grand Prix 1999

|  Espanjan Grand Prix 1999  |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1999. 

Päivämäärä:  30. toukokuuta 1999
Sijainti:  Circuit de Catalunya, Barcelona, Katalonia, Espanja
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  4,727 km
Kilpailun pituus:  65 kierrosta, 307,255 km
Sää:   pilvinen, kuuma, kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Paaluaika:  1.22,088
Palkintokoroke
Voittaja:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Toinen:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.24,982 (kierroksella 29)
Espanjan Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta 1999 Circuit de Catalunyan radalla Barcelonassa, Espanjassa. Kilpailun voitti McLaren-tallin kuljettaja Mika Häkkinen ja toiseksi sijoittui hänen tallikaverinsa David Coulthard. Voitto oli Häkkiselle kauden toinen.
Aika-ajot

Aika-ajot ajettiin kilpailua edeltäneenä päivänä lauantaina 29. toukokuuta 1999.
Nopeinta vauhtia piti jälleen Mika Häkkinen, joka näin saavutti paalupaikan samoin kuin edellisellä kaudella sekä tämän kauden neljässä aiemmassa kilpailussa. Paalupaikka oli Häkkisen uran 15.