stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nicky Cruz

Cruzista kertovien kirjojen puolankielisiä versioita.
Nicky Cruz (s. 6. joulukuuta 1938 San Juan, Puerto Rico) on yhdysvaltalainen kirjailija ja pastori. Hän toimi nuoruudessaan Mau-Mau-nimisen jengin pelättynä johtajana New Yorkissa. Hän kääntyi kristityksi ja on sen jälkeen kirjoittanut muun muassa kirjan elämästään Juokse poika juokse. Cruz tuli uskoon saarnaaja David Wilkersonin myötävaikutuksella, mistä kertoo Wilkersonin kirja Risti ja linkkuveitsi. Cruzin muita teoksia ovat muun muassa kirjat Sydän tulessa ja Pyhä tuli.
Cruzin elämäntarina vaikutti moniin nuoriin ja tuhansia ihmisiä ympäri maailmaa kerääntyi kuuntelemaan hänen kertomuksiaan ja puheitaan. Hän toimi kahdessa kristillisessä järjestössä, jotka pyrkivät auttamaan huumeongelmaisia nuoria.
Nicky Cruz on kertonut vanhempiensa hankkineen tuloja noituudella ja ottamalla yhteyksiä kuolleisiin. Cruz ja hänen äitinsä olivat huonoissa suhteissa. Kerran äiti hakkasi hänet tajuttomaksi. Aamulla Cruz heräsi tajuttomuudestaan verilätäkössä. 15-vuotiaana Cruzin vanhemmat lähettivät hänet kotoa New Yorkiin veljensä Frankin luokse asumaan, mistä hän karkasi kaksi kuukautta myöhemmin. 16-vuotiaana Cruz nousi Mau-mau-nimisen jengin johtajaksi (jengin nimi juontuu afrikkalaiseen sotilaalliseen vapautusjärjestöön Mau Mau). Jengissä ollessaan hän joutui vaikeuksiin niin poliisien kuin muidenkin jengien kanssa ja joutui katsomaan kuolemaa silmiin, kun eräs toinen jengi Piispat surmasi hänen ystävänsä Mannien. Loppuvaiheessa hän tuli uskoon David Wilkersonin ansiosta. Cruz kävi raamattukoulun, minkä jälkeen hän aloitti työnsä. Raamattukoulusta Cruz myös löysi vaimonsa Glorian.
Cruz on jatkanut puhujamatkoja ulkomaille vielä yli 70 vuoden iässä. Suomessa Cruz on käynyt viimeksi kesällä 2017.
Kirjat

Omat teokset
Juokse poika juokse (eng. Run, Baby, Run), Ristin Voitto, (vuosina 1970-2007, 24. painos suomeksi 98 500 kpl), ISBN 9789516063426
Juoksu jatkuu
Yksinäisenä, mutta ei yksin (eng. Lonely But Never Alone), 1981, suom. Päivi Lankinen, ISBN 9516057047
Jumalan kolmet kasvot
David Wilkersonin viimeinen varoitus (eng. David Wilkerson: A Final Warning), Dove Christian Books, 1990, ISBN 978-0926557215
Sydän tulessa: mitä voikaan tapahtua kun Pyhä Henki sytyttää (eng. Soul Obsession: When God's Primary Pursuit Becomes Your Life's Driving Passion), Kuva ja Sana, 2005, ISBN 9789515851499
Pyhä tuli (eng. One Holy Fire), Kuva ja Sana, 2003, ISBN 9789515851123
Omat teokset, joista ei tiedossa suomennoksia
Where Were You When I Was Hurting?, Vital Issues Pr, 1986, ISBN 978-0910311410 (englanniksi)
The Magnificent Three, 1985, ISBN 978-0950873022 (englanniksi)
Satan on the Loose, Signet, 1974, ISBN 978-0451061379 (englanniksi)
Armageddon by Morning, New Leaf Press, 1992, ISBN 978-0892212248 (englanniksi)
Code Blue: Urgent Care for the American Youth Emergency, Vine Books, 1995, ISBN 978-0892839049 (englanniksi)
Devil on the Run, New Leaf Pr, 1991, ISBN 978-0892212002 (englanniksi)
The corruptors, F. H. Revell Co, 1974, ISBN 978-0800706845 (englanniksi)
Destined to Win, New Leaf Press, 1991, ISBN 978-0892211951 (englanniksi)
How to Fight Back: The Christian Street Warrior's Guide to Turning the Other Cheek, New Leaf Press, 1991, ISBN 978-0892212019 (englanniksi)
Blood in, Blood Out, toinen tekijä: Art Blajos, Monarch Books, 1996, ISBN 978-1854243287 (englanniksi)
Code Blue: Urgent Care for the American Youth Emergency, Vine Books, 1995, ISBN 978-0892839049 (englanniksi)
Cruzista kertovat teokset
Ten Boys Who Changed the World, Irene Howat, CF4kids, 2003, ISBN 9781857925791 (englanniksi)
Risti ja linkkuveitsi (eng. The Cross and the Switchblade), David Wilkerson, Elizabeth Sherrill, John Sherrill, Ristin Voitto ja Aikamedia, 1965-2004, ISBN 951-606-645-3
The Cross Is Still Mightier Than the Switchblade (esipuhe: Pat Boone), Don Wilkerson, 1996, Treasure House, ISBN 9781560432647 (englanniksi)
The Gangster Who Cried: The Story of Nicky Cruz, R.J. Owen, Religious and Moral Education Press, 2000, ISBN 978-1851751945 (englanniksi)
Aiheesta muualla

Nicky Cruzin kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Joseph Conrad

| Joseph Conrad |
| --- | --- |
 Joseph Conrad vuonna 1904.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Józef Teodor Nałęcz Konrad Korzeniowski
Syntynyt: 3. joulukuuta 1857 Berdytšiv, Kiovan kuvernementti,Venäjän keisarikunta
Kuollut: 3. elokuuta 1924 (66 vuotta) Bishopsbourne, Kent, Englanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: puola
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Pimeyden sydän
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Joseph Conrad, alun perin Józef Teodor Nałęcz Konrad Korzeniowski (3. joulukuuta 1857 – 3. elokuuta 1924) oli puolalais-englantilainen kirjailija. Hän loi romaaneillaan uusia ulottuvuuksia seikkailukertomuksen lajityyppiin.
Elämäkerta

Józef Teodor Nałęcz Konrad Korzeniowski syntyi 1857 Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Berdytšivissä, Berditševin kihlakunnassa Kiovan kuvernementissa (nyk. Žytomyrin alue Ukrainassa). Hänen isänsä oli maaton puolalainen aristokraatti, runoilija ja kääntäjä Apollo Korzeniowski. Venäläiset vangitsivat hänen isänsä vuonna 1861 syytettynä vallankumoussuunnitelmista ja karkottivat tämän Pohjois-Venäjälle Vologdaan, jonne perhe häntä seurasi. Vuonna 1865 perheen sallittiin muuttaa Ukrainan Tšernihiviin, mutta pian muuton jälkeen Józefin äiti kuoli tuberkuloosiin. Isä kuoli vuonna 1869 Krakovassa, jolloin Józef muutti enonsa luokse. Eno päästi Józefin lähtemään Marseilleen, jossa tämä ryhtyi 16-vuotiaana merimieheksi. Józefin nuoruusvuodet olivat täynnä seikkailuja, ja hän sekaantui muun muassa aseiden salakuljetukseen Espanjaan.
Epäonnistuneen itsemurhayrityksen jälkeen Korzeniowski pestautui 1878 englantilaislaivaan. Vuonna 1886 hänellä oli komennossaan oma laiva ja hän oli saanut Britannian kansalaisuuden. Tässä vaiheessa hän muutti nimensä Joseph Conradiksi. Seuraavat kahdeksan vuotta hän purjehti eri puolella maailmaa kartuttaen kokemuksia, jotka vaikuttivat voimakkaasti hänen myöhempään kirjalliseen tuotantoonsa. Vuonna 1893 hän jätti merimieselämän, jonka aikana hän oli täysin englantilaistunut.
Conrad asettui 36-vuotiaana vuonna 1894 asumaan Englantiin. Hän meni naimisiin, sai kaksi lasta ja matkusteli edelleen satunnaisesti. Enimmän aikaa hän kuitenkin kirjoitti, ja 1895 ilmestyi ensimmäinen teos, Almayer’s Folly. Conrad jatkoi kirjoittamista elämänsä loppuun asti, ja hänen viimeinen romaaninsa, The Nature of Crime, ilmestyi 1924. Joseph Conrad kuoli vuonna 1924 sydänkohtaukseen.
Conrad on saanut vaikutteita Arthur Schopenhauerilta, mutta hänen deterministinen maailmankuvansa muotoutui kokemuksista merellä luonnon armoilla:
»Ihmiskunnan tragedia ei ole se, että olemme luonnon uhreja, vaan se että olemme tietoisia siitä. Tämän maapallon elinoloissa eläinkuntaan kuulumisesta ei ole haittaa – mutta tragedia syntyy heti, kun ihminen tiedostaa orjuutensa, kivun, vihan, taistelun.»
Teokset (valikoima)

Almayer’s Folly (1895; suom. Tuulentupia )
An Outcast of the Islands (1896)
The Nigger of the ’Narcissus’ (1897, suom. ”Narkissoksen” neekeri)
Lord Jim (1900, suom. Lordi Jim)
The Inheritors (1901), Ford Madox Fordin kanssa
Heart of Darkness (1902, suom. Pimeyden sydän)
Youth, A Narrative; and Two Other Stories (1902, suom. osittain Nuoruus ja muita kertomuksia ja Liekaköyden pää)
Typhoon and Other Stories (1903)
Romance (1903), Ford Madox Fordin kanssa
Nostromo (1904, suom. Nostromo, myös nimellä Hopealaiva)
The Secret Agent (1907, suom. Anarkistit)
Under Western Eyes (1911)
A Personal Record (1912)
Chance (1913)
Victory (1915)
The Shadow Line (1917, suom. Varjolinja)
The Arrow of Gold (1919)
The Rescue (1920)
The Nature of a Crime (1923), Ford Madox Fordin kanssa
The Rover (1923)
Suomennokset

Voimaihminen. Vaiheita Chilen vapautussodasta. Suomentanut V. Hämeen-Anttila. Hämeenlinna: Karisto, 1913.
Tuulentupia. Suomentanut Olli Kivilinna. Jyväskylä: Gummerus, 1919.
”Narkissoksen” neekeri. Meriromaani.  (The Nigger of the ’Narcissus’, 1897.)  Suomentanut Jussi Tervaskanto. Helsinki:  WSOY, 1933.
Lordi Jim.  (Lord Jim, 1900.)  Suomentanut O. Kostiainen. Helsinki:  WSOY, 2., tark. p. 1967 (1. painos 1930).
Pimeyden sydän.  (Heart of Darkness, 1902.)  Suomentanut Kristiina Kivivuori. Helsinki:  Otava, 1968.
Liekaköyden pää.  (The End of the Tether, 1902.)  Suomentanut Heikki Salojärvi. Vantaa:  Pequed, 2004.  ISBN 952-99259-0-5
Hopealaiva.  (Nostromo. A Tale of the Seaboard, 1904.)  Suomentanut Heidi Järvenpää. Jyväskylä:  Gummerus, 1959.
Nostromo. Kertomus rannikolta.  (Nostromo. A Tale of the Seaboard, 1904.)  Suomentanut Arvi Tamminen. Helsinki:  Like, 1991.  ISBN 951-8929-66-1
Anarkistit.  (The Secret Agent, 1907.)  Suomentanut Kristiina Kivivuori. Helsingissä:  Otava, 1961.
Nuoruus ja muita kertomuksia.  (Youth, A Narrative ja 4 muuta kertomusta, 1898–1910.)  Suomentanut Heikki Salojärvi. Vantaa:  Pequed, 1999.  ISBN 951-97226-6-1
Varjolinja.  (The Shadow-Line, 1917.)  Suomentanut Heikki Salojärvi. Helsinki:  Basam Books, 2010.  ISBN 978-952-5734-89-8
Hyttitoveri (The secret sharer), suomentanut Arno Katermo, antologiassa: Maailman mestarikertojia: kokoelma tunnettujen kirjailijain edustavimpia tuotteita 1, suom. Arno Katermo, alkusanat: V. Tarkiainen. Mantere 1945
Idiootit, suomentanut Matti Rosvall, antologiassa: Paha vieras 1996
Laguuni, suomentanut O. Juurikoski, antologiassa Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Eino Railo, WSOY 1933 (Levottomuuden tarinoita, Tales of Unrest)
Laguuni, suomentanut Jouko Linturi, antologiassa: Aikamme mestarikertojia, 1963
Nuoruus: suomentanut Meri Utrio, antologiassa Kertomuksia maailman meriltä 1963
Antologiassa: Nuoruus ja muita kertomuksia; valikoinut ja suomentanut Heikki Salojärvi, Vantaa: Pequod 1999 ISBN 951-97226-6-1
”Nuoruus”
”Sivistyksen etuvartio”
”Karain”
”Amy Foster”
”Salainen hyttitoveri” (”The secret sharer”)
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Joseph Conrad on Wikiaineistossa
Sitaatteja aiheesta Joseph Conrad Wikisitaateissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Conrad Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Joseph Conradin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä.
Joseph Conradin teoksia kokoteksteinä ja äänitiedostoina Gutenberg-projektissa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Joseph Conradin muistomerkki Gdyniassa.
Joseph Conradin rintakuva Kielcessä Puolassa.
Curtiss SOC Seagull

Curtiss SOC-1 Seagull kohoamassa korkeuksiin.
Curtiss SOC Seagull (suom. Merilokki) on yhdysvaltalainen meripartiointi- ja tiedustelulentokone.  Kone oli kaksitasoinen potkurikäyttöinen vesilentokone. Tyyppi oli käytössä toisessa maailmansodassa, vaikkakin se oli tyyppinä jo vanhentunut.
Tyypin ensilento oli vuonna 1934, ja se esiteltiin 1935. SOC Seagull vedettiin pois palveluskäytöstä vuonna 1945. Sen merkittävimmät variantit olivat SOC-1, SOC-2 sekä SOC-3. Muitakin alatyyppejä oli olemassa.
Curtiss SOC Seagull operoi ainakin lentotukialus USS Long Islandilta. Kone oli aseistettu kahdella 7,62 mm konekiväärillä. Niistä toinen ampui eteenpäin ja toinen oli takatähystäjän käytössä liikuteltavana taakse ylös. Koneen maksimipommikuorma ripustimissa oli enintään 295 kg.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Curtiss SOC Seagull Wikimedia Commonsissa
Seagull (Arkistoitu – Internet Archive)
http://midway1942.org/planes/usn_soc.shtml
http://www.patriotspoint.org/news_events/curtiss-soc-seagull-1934/
http://www.oocities.org/usstuscaloosa/seaplanes.htm
Kai Curry-Lindahl

Kai Curry-Lindahl
Kai Curry-Lindahl (10. toukokuuta 1917 Tukholma – 5. joulukuuta 1990) oli ruotsalainen eläintieteilijä ja luonnonsuojelija.
Curry-Lindahl opiskeli Lundin yliopistossa ja Uppsalan yliopistossa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi. Vuosina 1945–1953 hän toimi Ruotsin luonnonsuojeluliiton toiminnanjohtajana. Hän oli Skansenin luonnonhistoriallisen osaston johtaja 1953–1974. Hän toimi vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuosina 1974 ja 1983 sekä Guelphin yliopistossa Ontariossa 1974 ja 1978. Tukholman yliopistossa hän luennoi 1966–1969.
Curry-Lindahlin kirjallinen tuotanto käsitti yli 600 tieteellistä artikkelia ja toista sataa kirjaa, joiden aihepiiri liikkui linnuissa ja muissa selkärankaisissa, ekologiassa, kansallispuistoissa ja luonnonvarojen suojelussa. Hän toimitti Acta Vertebraticaa 1957–1969.
Viimeiset 20 vuotta Curry-Lindahl toimi aktiivisesti YK:n alaisissa järjestöissä (FAO, UNESCO ja UNEP) Afrikassa, missä hän toimi konsulttina ja neuvonantajana 35 maassa Nairobin toimistostaan käsin. Samaan aikaan hän toimi myös Ruotsin hallituksen neuvonantajana ympäristöasioissa. Hän oli joko virkailijana tai johtokunnan jäsenenä Kansainvälisessä luonnonsuojeluliitossa (IUCN), Kansainvälisessä lintujensuojeluneuvostossa (ICPB), The Fauna Preservation Societyssa, The International Waterfowl Research Bureaussa, Maailman luonnonsäätiössä (WWF) ynnä muissa järjestöissä.
Kai Curry-Lindahl ja Anne Van der Voordt avioituivat 3. syyskuuta 1947. Heille syntyi kaksi tyttöä, Brigitte ja Edithe, ja poika Robin.
Teoksia

Djuren och människan i svensk natur, Tukholma (1955)
Några djurarters utbredning – djurgeografi, Tukholma (1957)
Våra Fåglar i Norden, neljä osaa (1959–1963)
Skogar och djur, Tukholma (1961)
Maailman luonto – Eurooppa (1967)
Europas natur, Tukholma (1971)
National Parks of the World, yhdessä J.-P. Harroyn kanssa (1972)
Fjällämmel – en artmonografi, Bonnier. Tukholma (1975) ISBN 91-0-039966-3
Hird Migration in Africa: movements between six continents, kaksi osaa (1981)
Låt dem leva. De utrotningshotade djuren världen över, Tukholma (1982)
Våra fiskar, Tukholma (1985)
Däggdjur, groddjur & kräldjur, Tukholma (1988).
Cornea plana congenita

Cornea plana congenita on suomalaiseen tautiperintöön kuuluva silmäsairaus, jossa sarveiskalvo on tavallista litteämpi, mikä aiheuttaa näkökyvyn heikentymistä. Taudin aiheuttavat muutokset keratokaani-proteiinin rakenteessa, ja ne taas johtuvat mutaatioista KERA-geenissä kromosomissa 12. Mutaation seurauksena keratokaanin toiminta muuttuu.  Sairaudella on kaksi muotoa, CNA1 ja CNA2, jotka periytyvät eri tavoin: CNA1 periytyy dominoivasti (vallitsevasti) autosomaalisesti ja CNA2 periytyy resessiivisesti (peittyvästi) autosomaalisesti. Näistä CNA2 on Suomessa yleisemmin esiintyvä tautimuoto.
Oireet

Oireiltaan CNA2 on vakavampi verrattuna CNA1:een. Sarveiskalvon litistyneen muodon vuoksi sen taittovoima on heikentynyt normaaliin verrattuna, minkä vuoksi oireisiin kuuluu vahva kaukonäköisyys. Limbuksen alue eli sarveiskalvon ja kovakalvon välinen raja on laajentunut, ja sarveiskalvo on tavallista sameampi. Sarveiskalvon halkaisija on normaalia suurempi ja kaarevuus normaalia pienempi, ja paksuudeltaan sarveiskalvo on ohuempi. CNA1-muodossa oireet ovat paljon lievempiä: sarveiskalvon taittovoima on heikentynyt vain vähän, ja näön terävyys on normaali, mutta limbuksen alue on normaalia laajempi.
Toteaminen ja hoito

CNA2 voidaan todeta oftalmologisilla testeillä, kuten silmämikroskoopilla. Sairaudesta johtuvaa kaukonäköisyyttä voidaan hoitaa silmälaseilla. CNA-potilaat pystyvät yleensä käymään koulua normaalisti.
Taudin genetiikka ja periytyminen

Tauti johtuu mutaatiosta KERA-geenissä, joka sijaitsee kromosomissa 12, tarkemmin lokuksessa 12q22. Kyseinen geeni koodaa proteiinia nimeltään keratokaani, jolla on tehtäviä esimerkiksi sarveiskalvon läpinäkyvyyden säätelyssä. Suomalaisilla potilailla yleisimmin havaittu mutaatio on pistemutaatio, jossa DNA:n emäs A eli adeniini muuttuu G:ksi eli guaniiniksi geenin kodonissa numero 247. Mutaatiota kutsutaan N247S:ksi, koska aminohappo N eli asparagiini muuttuu aminohapoksi S eli seriiniksi.
Cornea plana congenita periytyy kahdella tavalla, resessiivisesti ja dominoivasti. Resessiivisesti periytyvä muoto CNA2 saa aikaan vakavampia oireita kuin dominoivasti periytyvä muoto. Taudin resessiivinen versio on huomattavasti yleisempi, ja sitä esiintyy enemmän Pohjois-Suomessa kuin muualla maassa. Kaiken kaikkiaan cornea plana congenita on hyvin harvinainen tauti.
Taudin historiaa

Taudin on tiettävästi kuvannut ensimmäisenä saksalainen Rübel vuonna 1912. 1950-luvulta lähtien Henrik Forsius yhteistyökumppaneineen suorittivat laajoja tutkimuksia tautiin liittyen. Forsiuksen kongressiraportti vuodelta 1957 on ensimmäinen aihetta koskeva suomalainen julkaisu.
Kirjallisuutta

Jokela, M., Oja-Leikas, M. & Rova, M.(toim.): Kiehtovat geenit: mihin geenitietoa käytetään? 2017, 1. painos. Helsinki, Duodecim. ISBN 9789516568167
Erikoista suvussamme – suomalainen tautiperintö lyhyesti, Aikakauskirja Duodecim, Lehti 23/1987
Cosmo’s Factory

| Cosmo's Factory Creedence Clearwater Revival |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Wally Heider's Studio, San Francisco, Kalifornia,  1969 – 1970
 Julkaistu: 25. heinäkuuta 1970
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): John Fogerty
 Tyylilaji: rock, rock and roll, blues rock
 Kesto: 42.28
 Levy-yhtiö:  Fantasy Records    Liberty Records
Muut kannet
   takakansi
Listasijoitukset
  1. (18 viikkoa, viikko 32/1970)    1. (12 viikkoa, 5. syyskuuta 1970)    1. (8 viikkoa, 1. elokuuta 1970)    1. (1 viikko, 12. syyskuuta 1970)    1. (1970)    1. (1970)    1. (1970)    2. (1. elokuuta 1970)    4. (1970)
Creedence Clearwater Revivalin muut julkaisut
| Willy and the Poor Boys 1969 | Cosmo’s Factory 1970 | Pendulum 1970 |
Cosmo’s Factory on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Creedence Clearwater Revivalin heinäkuussa 1970 julkaistu studioalbumi ja samalla yhtyeen kaupallisesti menestynein levy. Se nousi listaykköseksi ainakin seitsemässä maassa, mukaan lukien Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Norjassa se piti ykköstilaa hallussaan kahdeksantoista viikkoa. Suomessa albumi oli myyntitilaston kärjessä elokuusta 1970 saman vuoden marraskuuhun, minkä jälkeen yhtyeen seuraava albumi Pendulum syrjäytti sen.
Albumi sisältää singlehitit ”Travelin’ Band”, ”Up Around the Bend”, ”Long as I Can See the Light”, ”Who’ll Stop the Rain”, ”Run Through the Jungle” ja ”Lookin’ out My Back Door”. Myös 11-minuuttinen cover ”I Heard It Through the Grapevine” luetaan yhtyeen klassikoihin.
Eppu Normaalin albumin Akun tehdas nimessä ja kansikuvassa viitataan Cosmo’s Factoryyn. Doug ”Cosmo” Clifford oli CCR:n rumpali, Aku Syrjä vastaavasti Eppu Normaalin rumpali.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut John Fogerty, ellei toisin mainita.
A-puoli
Ramble Tamble – 7.10
Before You Accuse Me – 3.27 (säv. Bo Diddley)
Travelin’ Band – 2.07
Ooby Dooby – 2.07 (säv. Wade L. Moore/Richard A. Penner)
Lookin’ out My Back Door – 2.35
Run Through the Jungle – 3.10
B-puoli
Up Around the Bend – 2.42
My Baby Left Me – 2.19 (säv. Arthur Crudup)
Who’ll Stop the Rain – 2.29
I Heard It Through the Grapevine – 11.07 (säv. Barrett Strong/Norman Whitfield)
Long as I Can See the Light – 3.33
Kappaleet > 40th Anniversary Edition -bonuskappaleet (2008)

Travelin’ Band – 2.15 (Remake Take)
Up Around the Bend – 2.41 (Live in Amsterdam, 9/10/71)
Born on the Bayou – 5.58 (Jam with Booker T. at Fantasy Studios)
Singlet

”Travelin’ Band” / ”Who’ll Stop the Rain” (tammikuu 1970)
”Up Around the Bend” / ”Run Through the Jungle” (huhtikuu 1970)
”Lookin’ out My Back Door” / ”Long as I Can See the Light” (kesäkuu 1970)
Singleissä molemmat puolet A-puolia.
Kokoonpano

John Fogerty – laulu, kitara, huuliharppu, piano, urut, sähköpiano kappaleella "Long As I Can See the Light"
Tom Fogerty – rytmikitara, akustinen kitara, taustalaulu
Stu Cook – basso, taustalaulu
Doug Clifford – rummut
Daevat

Uskomukset ja tavat
Ahura Mazda
Zarathustra
Aša
Enkelit ja demonit
Amesha Spentas
Jazatas
Ahuras
Daevat
Ahriman
Tekstit ja palvontamenot
Avesta
Gathas
Vendidad
Ahuna Vairja
Tulitemppeli
Tarinat ja legendat
Dēnkard
Bundahišn
Arda Viraf
Jamasp Namag
Qissa-i Sanjan
Historia ja kulttuuri
Zurvalaisuus
Kalenteri
Juhlapäivät
Avioliitto
Hiljaisuuden torni
Eskatologia
Katso myös
Zarathustralaiset Iranissa
Parsit
Iranit
Zarathustralaisten syrjintä
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Daevat olivat jumalia tai demoneja muinaisessa Iranissa. Zarathustralaisuuden perustaja Zarathustra piti heitä aluksi merkityksettöminä olentoina, mutta alkoi myöhemmin pitää daevoja langenneina enkeleinä tai demoneina ja siten todellisen uskon vihollisina. Daevat ovat väriltään mustia, ja ne syövät ruumiita ja kiduttavat sieluja helvetissä.
Useimmat daevat olivat miespuolisia, mutta drujeiksi kutsutut olennot olivat naisia. Pahuuden henkilöitymä Angra Mainyun eli Ahrimanin katsottiin olevan daevojen hallitsija. Daevat olivat petollisia pahoja henkiä, ja ne yrittivät kaikin mahdollisin tavoin estää hyvät teot.
Daevat olivat enkelimäisten Amesha Spentas -olentojen eli ”Pyhien kuolemattomien” päävastustajia. Yksi pahoista demoneista odotti Chinvatin sillalla, joka sielujen oli ylitettävä päästäkseen Ahura Mazdan paratiisiin. Jos ilkeä daeva onnistui sieppaaman sielut, hän syöksi ne alhaalla olevaan kuiluun. Toinen demoni pyrki taivuttelemaan hallitsijoita olemaan tyranneja ja kolmas puolestaan yllytti ihmisiä ylpeyteen ja kapinointiin. Jotkut daevoista aiheuttivat vanhuutta ja seniiliyttä, toiset taas raivoa ja tuhovimmaa.
Sankari Rustem taisteli alinomaa daevoja vastaan. Erään tarinan mukaan demoni Arzang sieppasi ja sokeutti kuninkaan. Rustem onnistui lopulta vapauttamaan kuninkaan ja palauttamaan hänen näkökykynsä käyttämällä demonin sydämestä tehtyä lääkettä.
Armenialaisessa mytologiassa daevoja kutsutaan nimellä devit.
Raamattu

Gutenbergin Raamattu vuodelta 1455.
Raamattu on kristinuskon pyhien kirjoitusten kokoelma. Juutalaisten käyttämä heprealainen pyhien kirjoitusten kokoelma Tanak muodostaa pohjan kristinuskon Vanhalle testamentille. Vanhan testamentin lisäksi kristillisessä Raamatussa on uudempien kirjoitusten osa, Uusi testamentti. Testamentti tarkoittaa tässä yhteydessä liittoa. Vanha testamentti kuvaa Jumalan vaikutusta Israelin kansan historiaan. Uudessa testamentissa on keskeistä Jeesuksen sanoma ja vaikutus.
Tanakin vanhimmat osat ovat saaneet kirjallisen muodon aikaisintaan 900-luvulla eaa. Toora eli Tanakin ensimmäinen osa on saanut nykymuotonsa todennäköisesti 500–400-luvuilla eaa. Uuden testamentin tekstit on tuotettu noin 50–120 jaa. Tanak on kirjoitettu alun perin hepreaksi ja paikoin arameaksi, kun taas Uuden testamentin alkukieli on koinee-kreikka. Sana Raamattu tulee kreikan kielen sanasta grámmata, ’kirjoitukset’.
Juutalainen Tanak jaetaan perinteisesti kolmeen osaan: Toora (’opetus’), Nevi’im (’profeetat’) ja Ketuvim (’kirjoitukset’). Alkuperäistä Raamattua yhtenäisenä kirjakokoelmana ei ole olemassa, vaan alussa oli suuri määrä erilaisia tekstejä, jotka ovat kehittyneet itsenäisesti ja jotka myöhemmin kanonisoitiin eli liitettiin osaksi Raamattua. Kristinuskon eri kirkkokuntien välillä Raamatun kirjojen kokoonpano vaihtelee hieman, erityisesti protestanttien, katolilaisten ja ortodoksien välillä. Protestanttisessa Raamatussa on 66 kirjaa. Raamattua tutkiva tieteenhaara on nimeltään eksegetiikka.
Raamattu on maailman levinnein kirja. Se on käännetty kokonaisuudessaan 474 kielelle ja vähintään yksi Raamatun kirja on käännetty 2 527 kielelle. Suomeksi Uuden testamentin julkaisi Mikael Agricola vuonna 1548. Koko Raamattu ilmestyi suomeksi vuonna 1642. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon nykyinen raamatunkäännös otettiin käyttöön vuonna 1992.