stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2017
Tulokset > Naiset, alle 19 > 3x6 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailija | Sakot + varat | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  RUS | Jekaterina Sannikova Anastasija Gorejeva Kristina Jegorova | 1+7 | 59.43,2 |
| 2 |  NOR | Marthe Krakstad Johansen Marit Ishol Skogan Mari Wetterhus | 0+4 | + 18,3 |
| 3 |  ITA | Samuela Comola Irene Lardschneider Martina Vigna | 1+4 | + 1.04,8 |
| 4 |  FIN | Jenni Keränen Maija Keränen Heidi Nikkinen | 1+5 | + 1.40,7 |
| 5 |  UKR | Ljubov Kypiatšenkova Oksana Kovalenko Hrystyna Dmytrenko | 0+5 | + 2.13,3 |
| 6 |  SLO | Tais Vozelj Nina Zadravec Nika Vindisar | 5+9 | + 3.41,2 |
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Mitalitaulukko

| Sija | Maa |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjä | 5 | 4 | 2 | 11 |
| 2 |  Norja | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 3 |  Italia | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 4 |  Ranska | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 5 |  Kanada | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 6 |  Saksa | 0 | 2 | 4 | 6 |
| 7 |  Itävalta | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 8 |  Ukraina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 |  Valko-Venäjä | 0 | 0 | 2 | 1 |
| 10 |  Kazakstan | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  |  Ruotsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Curtis Hamilton

| Curtis Hamilton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. joulukuuta 1991 (ikä 33) Tacoma, WA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Kanada  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hami
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  96 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Oklahoma City Barons (AHL) Edmonton Oilers (NHL) HC Sparta Praha (ČEL) SaiPa (SML) TPS (SML) Tappara (SML) Graz 99ers (EBEL) Belfast Giants (EIHL) Manchester Storm (EIHL)
NHL-varaus:  48. varaus, 2010 Edmonton Oilers
Curtis Hamilton (s. 4. joulukuuta 1991 Tacoma, Washington, Yhdysvallat) on kanadalais-yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2011 | jääkiekko |  |
Hamilton pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti hopeaa ja oli neljällä osumallaan Kanadan toiseksi paras maalintekijä Brayden Schennin jälkeen. Hamilton pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.
Hamilton edusti myös Kanadan A-maajoukkuetta Spengler Cupissa vuosina 2014 ja 2017, joista jälkimmäinen turnaus päättyi joukkueen voittoon. Hän pelasi myös Deutschland Cupissa vuonna 2016.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Erik K. Piri on luonnehtinut Hamiltonia monipuoliseksi kahden suunnan hyökkääjäksi, joka osaa myös ärsyttää vastustajia. Hockey's Future -sivuston mukaan Hamilton vastaa pelityyliltään voimahyökkääjää.
Muuta

Hamiltonin isä Bruce on WHL-joukkue Kelowna Rocketsin presidentti, toimitusjohtaja ja pääomistaja. Hänellä oli St. Louis Bluesin NHL-varaus vuodelta 1977, mutta Bruce Hamilton pelasi ammattilaisurallaan lopulta vain IHL-tasolla.
Elinkautinen vankeus

Elinkautinen vankeus on vankeusrangaistuksen muoto, joka teoriassa kestää tuomitun kuolemaan saakka. Sen tarkka määritelmä vaihtelee eri lainsäädännöissä. Monissa maissa elinkautiselle vankeudelle on säädetty enimmäiskesto, ja tuomitulla on mahdollisuus saada armahdus, usein tietyn vähimmäisajan jälkeen.
Paikoissa, joissa kuolemanrangaistus on käytössä, pidetään usein elinkautista vankeutta sitä hieman lievempänä rangaistusvaihtoehtonalähde?. Suomessa ja monissa muissa maissa, joissa kuolemanrangaistusta ei ole käytössä, elinkautinen vankeus on ankarin laissa määrätty rangaistus.
Human Rights Watchin ja Amnesty Internationalin mukaan vain Israelissa, Etelä-Afrikassa, Tansaniassa ja Yhdysvalloissa on alaikäisiä elinkautisvankeja, joilla ei ole mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen vapauteen. Yhdysvalloissa oli lokakuussa 2005 enemmän alaikäisiä elinkautisvankeja kuin missään muualla: 9 700, joista 2 200 ilman mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen vapauteen.lähde?
Suomessa > Vankeuden kesto

Suomessa vankeutta voidaan tuomita joko elinkaudeksi tai määräajaksi. Elinkautiselle vankeudelle ei ole määritelty laissa enimmäis- eikä vähimmäiskestoa.
Keskimäärin elinkautinen vankeus kestää Suomessa 14 vuotta ja neljä kuukautta (tilanne huhtikuussa 2014). Joitakin poikkeuksia on. Esimerkiksi Pasi Räty istui vanhuksen murhasta 22 vuotta (vuodet 1990–2012). Myös kolmoismurhaajat Mika Muranen ja Juha Valjakkala istuivat kaksi vuosikymmentä: Muranen vuodet 1994–2014 ja Valjakkala vuodet 1988–2008. Kolmoismurhaaja Vilho Huovinen puolestaan vietti vankilassa 25 vuotta.
Rikoksentekijän ollessa alle 18-vuotias rikosta suorittaessa, rangaistuksen, joka muuten voitaisiin tuomita elinkautisena, tulee olla vähintään kaksi ja enintään kaksitoista vuotta vankeutta.
Syyteoikeus rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on elinkausi vankeutta, ei vanhene koskaan.
Suomen rikoslain perusteella murhasta tulee aina määrätä täysi-ikäiselle elinkautinen vankeus, ellei rikosta ole tehty täyttä ymmärrystä vailla. Myös seuraavista rikoksista voidaan määrätä elinkautinen vankeus:
hyökkäysrikos
joukkotuhonta
rikos ihmisyyttä vastaan
sotarikos
terroristisessa tarkoituksessa tehty tappo tai murha
törkeä maanpetos
törkeä rikos ihmisyyttä vastaan
törkeä sotarikos
törkeä vakoilu
törkeä valtiopetos
Suomessa > Armahdus ja ehdonalainen

Lokakuussa 2006 tuli voimaan nykyinen laki elinkautisvankien armahtamisesta ja ehdonalaisesta vapaudesta. Presidentin armahdusoikeus säilyi, mutta nykyään kaikkien 12 vuotta istuneiden elinkautisvankien vankeuden jatkaminen tulee Helsingin hovioikeuden käsiteltäväksi. Alle 21-vuotiaana tuomittujen tapaukset otetaan käsittelyyn 10 vuoden istumisen jälkeen. Päätös ehdonalaiseen vapauteen päästämisestä tehdään Rikosseuraamusviraston arvion pohjalta. Arviointi koskee tuomioon johtanutta rikosta ja sen jälkeisiä rikoksia, vangin vaarallisuutta ja hänen vankilassa esittämiään uhkauksia sekä vangin käytöstä. Arviota tehtäessä otetaan rikosseuraamusesimiehen (ent. ylivartijan) ja vankilanjohtajan lausunnot, jotka puolestaan pohjautuvat muiden vankilatyöntekijöiden näkemyksiin.
Vuosina 2007–2010 Hovioikeus käsitteli 54 tapausta, joista on hyväksytty 21. Tuomion saaneista 2/3:lla on alkoholiriippuvuus, samoin 2/3:lla on persoonallisuushäiriö. Jos päätös on kielteinen, voi ehdonalaisprosessiin anoa uudelleen vuoden kuluttua. Ehdonalaiseen päästetyn elinkautisvangin jäännösrangaistuksen pituus on kolme vuotta. Viime aikoina tuomioiden keskipituus on ollut kasvussa.lähde?
Elinkautistuomiota saattaa joutua istumaan kuolemaan asti: tällainen oli muun muassa Väinö Kilpiäinen, joka istui vuodesta 1953 kuolemaansa 1973 asti.
Suomessa > Vankien määrä

Elinkautisvankien määrä on kasvanut Suomessa rajusti 2000-luvulla. Vuonna 2000 elinkautisvankeja oli 59 ja useina 1990-luvun vuosina jopa alle 30. Vuoden 2012 lopussa elinkautisvankeja oli 200, joista kymmenen oli naisia. Keskimääräinen rangaistuksen pituus oli 17 vuotta. Vuonna 2014 keskimääräinen pituus taas oli 14 vuotta. Huhtikuussa 2014 uutisoitiin, että elinkautista vankeusrangaistusta kärsi 211 vankia. Määrän kasvun syynä on pidetty muutosta mielentilatutkimuksessa; yhä useampi murhasta tuomittu katsotaan syyntakeiseksi eli täydessä ymmärryksessä olevaksi.
Muissa Euroopan maissa

Belgia: Elinkautinen on käytännössä 30 vuotta vankeutta. Kun kolmannes siitä on suoritettu, vanki voi anoa armahdusta.
Englanti ja Wales: Elinkautisen pituutta ei ole määritelty. Murhasta voidaan tuomita elinkautinen, joka käytännössä kestää vähintään viisitoista vuotta. Lisäksi on mahdollista, että elinkautiseen määrätään elinikäinen minimiaika (engl. whole life tariff), mikä tarkoittaa, että tuomittu istuu loppuelämänsä vankilassa.
Espanja: Pisin mahdollinen tuomio on 30 vuotta. Poikkeuksena ovat terrorismirikokset, joista voi saada kuolemaan saakka kestävän elinkautistuomion.
Italia: Tuomitulla on kymmenen vuoden vankeuden jälkeen mahdollisuus työskennellä päivisin vankilan ulkopuolella. 26 vuoden kuluttua voi saada täydellisen armahduksen. Erityisen vaarallisina pidetyt rikolliset saattavat joutua istumaan jopa yli 50 vuotta. Vuonna 2007 sadat vangit pyysivät presidentti Giorgio Napolitanoa muuttamaan elinkautiset vankeusrangaistuksensa kuolemantuomioiksi. He kuvailivat presidentille lähetetyssä kirjeessä pitkää vankeustuomiota "kuolemaa julmemmaksi rangaistukseksi".
Itävalta: On mahdollista saada armahdus viidentoista vuoden vankeuden jälkeen, jos katsotaan, että vanki ei todennäköisesti syyllisty enää uusiin rikoksiin. Alle 21-vuotiaat rikoksentekijät eivät voi saada elinkautista.
Kreikka: Elinkautinen kestää enintään 25 vuotta, ja armahdusta voi anoa 16 vuoden vankeuden jälkeen.
Norja: Elinkautista ei ole Norjan laissa. Pisin mahdollinen tuomio on 21 vuotta vankeutta. Usein tuomittu joutuu istumaan siitä vain kaksi kolmasosaa ja vain harva joutuu viettämään vankeudessa yli neljätoista vuotta. Enintään 21 vuoden vankeusrangaistuksen lisäksi yhteiskunnalle vaarallinen vanki voidaan tuomita jatkettuun vankeusrangaistukseen (norj. forvaring). Jatkettu vankeusrangaistus kestää kerrallaan enintään viisi vuotta ja sitä voidaan hakea uudelleen niin monta kertaa kun se on tarpeen.
Puola: 25 vuoden jälkeen on mahdollista saada armahdus.
Ruotsi: Kymmenen vuoden jälkeen hallitus voi muuttaa tuomion määräaikaiseksi. Käytännössä on harvinaista, että hallitus armahtaisi näin aikaisin. Jotkut elinkautisvangit ovat joutuneet kärsimään tuomiotaan yli 20 vuotta ilman, että heitä olisi armahdettu.
Saksa: Tuomittu voi saada armahduksen, kun vähintään viisitoista vuotta rangaistuksesta on suoritettu. Kuitenkin joihinkin elinkautistuomioihin voidaan liittää lausuma ”erityisen korkeasta syyntakeisuudesta”, minkä johdosta rangaistus voi kestää huomattavastiselvennä pidempäänkin kuin 15 vuotta.
Tanska: Elinkautinen on tavallisesti enintään 12–16 vuotta vankeutta, mutta erittäin vakaviin rikoksiin syyllistyneet voivat saada pidemmänkin tuomion. Pisimpään elinkautista on istunut neljä poliisia ampunut Palle Sørensen, joka oli vankilassa runsaat 32 vuotta.
Venäjä: Venäjällä elinkautinen vankeusrangaistus kestää aina vähintään 25 vuotta.
Viro: Elinkautinen voi tarkoittaa loppuelämää vankilassa, ellei presidentti armahda. Viron uuden itsenäisyyden aikainen ensimmäinen elinkautisvangin armahdus tapahtui 2008.
Pohjois-Amerikka

Kanada: Elinkautisesta voi hakea ehdonalaiseen rangaistukseen, kun 25 vuotta on istuttu.
Meksiko: Meksikossa ei ole elinkautista vankeusrangaistusta. Pisin mahdollinen tuomio on 60 vuotta vankeutta, josta joutuu suorittamaan korkeintaan 40 vuotta.
Yhdysvallat: Tarkka määritelmä vaihtelee osavaltioittain toisinaan hyvinkin paljon. Elinkautisesta voi hakea ehdonalaiseen joissakin rikoksissa osavaltiosta riippuen jonkun tietyn määräajan jälkeen. Sen sijaan myös monissa osavaltioissa voi saada henkirikoksesta tai muista vakavista rikoksista elinkautisen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen (engl. life imprisonment without the possibility of parole), joka tarkoittaa sitä, että vanki on vankilassa kuolemaansa asti.
Muu maailma

Australia: Elinkautisesta voi anoa ehdonalaiseen vapauteen pääsyä tietyn ajan jälkeen, jonka oikeus määrää tapauskohtaisesti. On hyvin harvinaista, että vanki määrätään loppuelämäkseen vankilaan ilman ehdonalaisen mahdollisuutta. Tällaisia tapauksia ovat esimerkiksi Martin Bryant ja Ivan Milat.
Brasilia: Enimmillään 30 vuotta.
Uusi-Seelanti: Elinkautisvangin minimivankeus ilman armahdusmahdollisuutta on tuomioistuimen määräämä aika ja vähintään kymmenen, joissain poikkeustapauksissa seitsemäntoista vuotta. Pisimmän määräajan eli 30 vuotta on saanut William Dwane Bell vuonna 2003.
Intia: Armahduksen voi saada vähintään 25 vankeusvuoden jälkeen.
Japani: Armahdus on mahdollista saada kymmenen vuoden vankeuden jälkeen.
José de San Martín

| José de San Martín |
| --- | --- |
 Jose de San Martinin dagerrotypia vuodelta 1848.
Perun valtionpäämies
 28. heinäkuuta 1821 – 20. syyskuuta 1822  
Seuraaja:  Francisco Xavier de Luna Pizarro
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1778 Yapeyú, La Platan varakuningaskunta
Kuollut: 17. elokuuta 1850 (ikä 72) Boulogne-sur-Mer, Ranska
Tiedot
Uskonto:  roomalaiskatolinen
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Espanja Argentiina Chile, Peru
Sotilasarvo:  kenraali puolustusvoimien ylipäällikkö
Taistelut ja sodat:  Toisen liittokunnan sota (1798–1802) Appelsiinien sota (1801) Napoleonin sodat Etelä-Amerikan itsenäistymissodat
José Francisco de San Martín Matorras (25. helmikuuta 1778 – 17. elokuuta 1850) oli argentiinalainen kenraali ja valtiomies, joka osallistui vallankumouksiin ja vapaussotiin Espanjan valtaa vastaan Argentiinassa (vuonna 1812), Chilessä (1818) ja Perussa (1821). Hän oli Simón Bolívarin ohella tärkeimpiä Etelä-Amerikan itsenäisyystaistelijoita ja sai lisänimen “Etelän vapauttaja”. Argentiinassa San Martínia pidetään maan vapauttajana (Libertador). Hänen hautapaikkansa San Martínin mausoleumi sijaitsee Buenos Airesin katedraalissa.
Lapsuus, nuoruus ja liittyminen kapinaan

José de San Martín syntyi espanjalaisille vanhemmille Yapeyússa, missä hänen isänsä oli kuvernöörinä. Perhe palasi Espanjaan, missä poika kävi koulunsa ja teki sotilasuran Espanjan armeijassa kohoten ratsuväen everstiluutnantiksi. Hän sai sotakokemusta Espanjan armeijan riveissä toisen liittokunnan sodassa Ranskaa, osmaneja ja Britanniaa vastaan. Vuonna 1811 hän erosi palveluksesta ja palasi Lontoon kautta Buenos Airesiin. Hän käänsi miekkansa Espanjaa vastaan ja liittyi Buenos Airesin kapinahallituksen riveihin.
Vapauttaja ja maanpakolainen

Argentiinan itsenäistymistaisteluihin San Martín osallistui vuodesta 1812 alkaen. Hän sai johdettavakseen Granaderos a caballo -nimisen rykmentin. Hän kehitti rykmenttiään ja teki siitä ammattimaisesti toimivan. Vuonna 1814 San Martín ylennettiin kenraaliksi ja hän sai johdettavakseen Ylä-Perun armeijan. Joukkojen oli määrä valloittaa Ylä-Peru (myöhempi Bolivia). San Martín piti suunnitelmaa kuitenkin toivottomana ja erosi. Vielä samana vuonna hän sai sotilaskuvernöörinä johdettavakseen Pohjois-Argentiinan Mendozan kaupunkia ympäröivän Cuyón maakunnan. Tällöin hän alkoi valmistautua Perun valtaamiseen hyökkäämällä sinne Chilen kautta. Perun valtaaminen oli tärkeää, koska siellä olivat Espanjan armeijan päävoimat. Tätä varten San Martín värväsi ja koulutti armeijan.
Hyökkäys alkoi alkuvuonna 1817, kun 5 000 miestä marssitettiin huolellisen suunnitelman mukaisesti Andien yli Chileen. Operaatiota on verrattu Hannibalin ja Napoleonin sotaretkiin. Espanjalaisista saatiin voitot Chacobucossa ja Maypússa. Siten San Martín oli voittanut Chilelle vapauden Espanjan alaisuudesta. Kun Chilen itsenäisyys oli varmistettu, San Martín hankki englantilaisilta rahaa, osti Yhdysvalloilta sotalaivoja ja nimitti amiraali Cochranen niiden päälliköksi. Hän lähti 4 500 miehen armeijalla elokuussa 1820 Valparaison satamasta kohti Perua. Eteneminen tehtiin varovasti mutta voitokkaasti. San Martín valloitti Liman, julisti Perun itsenäiseksi heinäkuussa 1821 ja asetti samalla itsensä maan diktaattoriksi. Tämä merkitsi Espanjan vallan murtumista Etelä-Amerikassa. San Martín karkotti maasta suuren osan espanjalaisista, kielsi intiaaniväestön epäinhimillisen kohtelun ja pyrki kieltämään orjuuden.
Samaan aikaan eteläisen Amerikan toisella laidalla Simón Bolívar oli vapauttanut Venezuelan, Kolumbian ja Ecuadorin Espanjan vallasta. Vallankumousarmeijoiden oli pakko aloittaa yhteistoiminta, ja niiden johtajat tapasivat salaa Ecuadorin Guayaquilissa vuonna 1822. San Martínin sanotaan tarjoutuneen Bolívarin kakkosmieheksi. Tarjousta ei hyväksytty. San Martín pettyi myös Argentiinan hallinnon järjestämiseen, sillä maa oli hajoamassa viiteen riippumattomaan alueeseen, joissa kussakin vallan kaappasi kenraali. Niinpä hän lähti vuonna 1824 vapaaehtoiseen maanpakoon ja asettui asumaan Ranskaan. Vasta 1880-luvulla Argentiina ryhtyi vapaussankarinsa kunnian palauttamiseen. Siitä alkaen hänen arvostuksensa on pysynyt korkeana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta José de San Martín Wikimedia Commonsissa
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Denia

| Dénia |
| --- | --- |
 Denia
 lippu:  vaakuna
 Dénia
 Koordinaatit: 38°50′25″N, 0°06′31″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Valencia
Maakunta:  Alicante
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  66,18 km²
Korkeus:  12 m
Väkiluku (1.1.2017):  41 568
 – Väestötiheys:  628,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  03700
 
 www.denia.es/va/index.aspx 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Denia (virallisesti Dénia) on kaupunki Valencian itsehallintoalueella Espanjan itärannikolla. Suotuisasta ilmastostaan ja aurinkorannoistaan tunnettu Denia on kehittynyt huomattavaksi turistikeskukseksi. Kesäisin kaupungin väkiluku moninkertaistuu jopa 200 000:een.
Maantiede ja ilmasto

Denia sijaitsee Alicanten maakunnan koillisosassa. Se on Costa Blanca -rannikkovyöhykkeen pohjoisin kaupunki. Deniassa on noin 20 kilometriä hiekkarantaa, rantavyöhykkeitä on kaksi: Les Marines ja Les Rotes. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee luonnonpuisto Parque natural del Macizo del Montgó, jonka pinta-ala on noin 2 000 hehtaaria. Montgón korkein kohta on 753 mpy. Luonnonpuiston flora käsittää noin 650 lajia ja fauna noin 150 selkärankaisten lajia.
Deniassa vallitsee välimerenilmasto. Vuotuinen keskilämpötila on 18 °C. Talvet ovat lyhyitä ja leutoja, kesät pitkiä ja lämpimiä. Kylmimmän kuukauden eli tammikuun keskilämpötila on 11,3 °C. Lämpimimmän kuukauden eli elokuun keskilämpötila puolestaan on 26,8 °C. Vuotuisia aurinkotunteja on 3 000.
Historia > Antiikki

Nykyisen Denian alueelta on löydetty merkkejä muinaisesta iberien asutuksesta (Diniu). Myös kreikkalaisten siirtokunta Hemeroskopeion on saattanut sijaita Denian alueella. Ajanlaskun alkua edeltäneellä vuosisadalla roomalainen Sertorius perusti alueelle laivastotukikohdan, josta nykyinen Denia sai alkunsa. Roomalaisella kaudella paikkakunta alettiin tuntea nimellä Dianion tai latinaksi Dianium, mihin nykyinen nimi perustuu. Roomalainen Dianium oli niin sanottu municipium.
Historia > Myöhempi historia

Keisarikunnan sorruttua Denia kuului 500- ja 600-luvuilla Visigoottien valtakuntaan. Maurien valtakausi alkoi 700-luvulla; Denian kulttuuri- ja talouselämä alkoivat kukoistaa ja 1000-luvulla se oli Daniyya-nimisen taifan keskus. Daniyyan taifa ulottui syvälle sisämaahan ja käsitti myös Baleaarien saariston. Taifa menetti itsenäisyytensä vuonna 1076, jolloin sen otti haltuunsa Ahmad al-Muqtadir. Vuonna 1091 alueen valtasivat almoravidit.
Rannan tuntumassa sijaitseva linnake Castillo de Denia periytyy maurien aikakaudelta.
Kristityt takaisinvaltasivat Denian vuonna 1244 Jaakko I:n johdolla. Tuolloin muslimit jättivät kaupungin, joka lähes autioitui. Kristityt tekivät sittemmin Deniasta kreivikunnan ja siitä tuli osa Aragonian kruunua ja Valencian kuningaskuntaa. Denian markiisi Francisco Gómez de Sandoval y Rojas (1553 Tordesillas – 17. toukokuuta 1625 Valladolid) nimitti Denian virallisesti kaupungiksi.
Espanjan perimyssodan (1701–1714) ja Pyreneiden niemimaan sodan (1808–1814) seurauksena Denian painoarvo jälleen väheni. 1800-luvun kuluessa talouselämä elpyi rusinoiden ansiosta ja väestö lisääntyi voimakkaasti: vuosina 1860–1900 väkiluku kasvoi 6 500:sta yli 12 000:een. Rusinoiden tuotanto kriisiytyi 1900-luvun alussa, minkä seurauksena siirryttiin sitrushedelmien viljelyyn. Deniassa on ollut myös leikkikalujen teollista valmistusta. 1900-luvun jälkipuoliskolla matkailun merkitys korostui, alkutuotanto ja jalostus puolestaan menettivät painoarvoaan.
Liikenne

Tieliikenteen keskeiset väylät ovat maantie N-332 ja moottoriväylä AP-7 E-15 (Autopista del Mediterráneo). Deniassa sijaitsee TRAM Metropolitano de Alicante -raitiotieverkon pohjoinen pääteasema. Deniasta on laivayhteys Ibizaan, Palma de Mallorcalle ja Formenteraan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Denia Wikimedia Commonsissa
Denia.net
Portal de noticias y actualidad en Denia (Denian uutissivusto)
Predicción por Municipios. Dénia (Alacant/Alicante) (paikallinen sääennuste)
Denia, Alicante, Spain — Sunrise, Sunset and Daylength (auringonnousu, -lasku ja päivän pituus)
Castillo de Denia (Castell de Dénia), Denian linnake satamasta nähtynä.
Katunäkymä.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – naisten trap

| Ammunta kesäolympialaisissa 2008 > Kivääri |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri |   | Miehet |   | Naiset |
| 50 m pienoiskiväärin makuu |  | Miehet |  |  |
| 50 m pienoiskiväärin asentokilpailu |  | Miehet |  | Naiset |
Pistooli
| 10 m ilmapistooli |  | Miehet |  | Naiset |
| 25 m olympiapistooli |  | Miehet |  |  |
| 25 m urheilupistooli |  |  |  | Naiset |
| 50 m pistooli |  | Miehet |  |  |
Haulikko
| Skeet |  | Miehet |  | Naiset |
| Trap |  | Miehet |  | Naiset |
| Kaksoistrap |  | Miehet |  |  |
Naisten trap vuoden 2008 kesäolympialaisissa ammuttiin 11. elokuuta Beijing Shooting Range Clay Target Fieldillä. Kilpailun voitti Suomen Satu Mäkelä-Nummela tuloksella 91 (70+21).
| --- | --- |
Kultaa:  Satu Mäkelä-Nummela Suomi (FIN)
Hopeaa:  Zuzana Štefečeková Slovakia (SVK)
Pronssia:  Corey Cogdell Yhdysvallat (USA)
Aikataulu

Ajat suluissa Suomen aikaa (EEST)
| Päivä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| Maanantai, 11. elokuuta, 2008 | 9:00-13:00   (4:00-8:00) | Peruskilpailu |
| Maanantai, 11. elokuuta, 2008 | 15:00-15:45   (10:00-10:45) | Finaali |
Ennätykset

Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
Peruskilpailu:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maailmanennätys | 74 |  Viktorija Tšuiko  Chen Li  Zuzana Štefečeková  Giulia Iannotti | Nicosia, Kypros Qingyuan, Kiina Qingyuan, Kiina Maribor, Slovenia | 13. kesäkuuta 1998 4. huhtikuuta 2006 4. huhtikuuta 2006 28. kesäkuuta 2007 |
| Olympiaennätys | 71 |  Daina Gudzinevičiūtė | Sydney, Australia | 18. syyskuuta 2000 |
Finaali:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Maailmanennätys | 96 (74+22) |  Zuzana Štefečeková | Qingyuan, Kiina | 4. huhtikuuta 2006 |  |  |  |
Olympiaennätys: ISSF:n säännöt muuttuivat 1.1.2005