stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viru-Nigulan kunta

| Viru-Nigulan kunta (Viru-Nigula vald) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Viru-Nigula sijaitsee Pohjois-Virossa.
 Koordinaatit: 59°28′N, 26°41′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Länsi-Virumaa
Aserin, Kundan ja Viru-Nigulan yhdistyminen:  21.10.2017
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta  (vir. vald)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  312,24 km²
Väkiluku (1.1.2018):  5 981
 – Väestötiheys:  19 as./km²
 
 viru-nigula.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viru-Nigulan kunta sijaitsee Suomenlahden rannalla Pohjois-Virossa Länsi-Virumaan maakunnassa Tallinnan ja Narvan puolessavälissä.
Sijainti

Kunta rajoittuu pohjoisessa Suomenlahteen, idässä Lüganuseen, etelässä Vinniin ja Rakvereen sekä lännessä Haljalaan.
Hallinto

Viru-Nigulan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Viru-Nigulan kunta, Kundan kaupunki ja itävirumaalainen Aseri uudeksi Viru-Nigulan kunnaksi. Viru-Nigulassa on 5 981 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Kundan epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Aserin ja Viru-Nigulan pienkauppaloista (alevik) ja 43 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskus on Kundan kaupunki.
Liikenne

Valtatie 1 Tallinnasta Narvaan kulkee Viru-Nigulan kautta. Kundassa on tavarasatama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viru-Nigulan kunta Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kunda Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aseri Wikimedia Commonsissa
Viisi (albumi)

| Viisi Viisi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 31. maaliskuuta 2010
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Miikka Huttunen
 Tyylilaji: pop, a capella
 Kesto: 45.04
 Levy-yhtiö: Sony Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 30.
Viiden muut julkaisut
|   | Viisi 2010 | Joulun lauluja 2010 |
Viisi on suomalaisen lauluyhtye Viiden esikoisalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2010. Albumin on tuottanut Miikka Huttunen. Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt yhtyeen jäsen Virpi Eroma. Sanoituksia sille ovat tehneet muun muassa Heimo Hatakka, Inka Nousiainen ja Mariska. Albumilta julkaistiin 25. tammikuuta 2010 singlenä kappale ”Tiesin jo silloin”. Myöhemmin samana vuonna ”Hillittyy ja hallittuu” julkaistiin myös singlenä.
Albumi nousi kahdeksi viikoksi Suomen viralliselle albumilistalle, parhaimmillaan 30. sijalle.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Maaliskuun musiikkia | Virpi Eroma, Heimo Hatakka | 3.25 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Tiesin jo silloin | Virpi Eroma, Inka Nousiainen | 3.19 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Vieraalla maalla | Virpi Eroma, Katja Hollmén | 3.13 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hiljaisuus | Virpi Eroma, Martti Vuorinen | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Minä sinua rakastan | Virpi Eroma, Anna-Mari Kaskinen | 3.52 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Hyvin menee | Virpi Eroma, Mariska | 3.16 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Aikaisintaan sunnuntaina | Virpi Eroma, Heimo Hatakka | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Talven yli | Virpi Eroma, Katja Hollmén | 4.00 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Juhlien jälkeen | Virpi Eroma, Katja Hollmén | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Suljettu osasto | Virpi Eroma, Heimo Hatakka | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Hillittyy ja hallittuu | Virpi Eroma, Mariska | 3.15 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Viisi | Virpi Eroma, Mariska | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Kaatosateessa | Virpi Eroma, Heimo Hatakka | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
Vinko Soldo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 15. helmikuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Zagreb, Kroatia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: NK Slaven Belupo
Junioriseurat
2007–2009: Dubrava
2009–2016: Dinamo Zagreb
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2017 | Dinamo Zagreb II | 31 | (2) |
| 2016–2017 | Dinamo Zagreb | 5 | (0) |
| 2017 | → Lokomotiva (laina) | 5 | (0) |
| 2017-2018 | → Cibalia (laina) | 15 | (0) |
| 2018-2019 | → Rudeš (laina) | 5 | (0) |
| 2019 | → KuPS (laina) | 21 | (0) |
| 2020- | → Slaven Belupo (laina) | 16 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 98 | (2) |
Maajoukkue
| 2012 | Kroatia U14 | 2 | (0) |
| 2005 | Kroatia U15 | 7 | (0) |
| 2013–2014 | Kroatia U16 | 5 | (0) |
| 2014-2015 | Kroatia U17 | 19 | (1) |
| 2015 | Kroatia U18 | 6 | (1) |
| 2016–2018 | Kroatia U19 | 12 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. joulukuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. lokakuuta 2019.
Vinko Soldo (s. 15. helmikuuta 1998 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija. Suomessa hän on edustanut Veikkausliigassa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Saavutukset

Suomen mestaruus: 2019 KuPS:n riveissä
Vera Cruz (elokuva)

| Vera Cruz |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Robert Aldrich
Käsikirjoittaja:  Roland Gibbee   James R. Webb   Borden Chase  (tarina) 
Tuottaja:  James Hill   Harold Hecht  (apulaistuottaja)    Burt Lancaster  (apulaistuottaja) 
Säveltäjä:  Hugo Friedhofer
Kuvaaja:  Ernest Laszlo
Leikkaaja:  Alan Crosland Jr.
Erikoistehosteet:  Russell Shearman
Pääosat:  Gary Cooper   Burt Lancaster   Denise Darcel   Cesar Romero
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat    Meksiko
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat:    1954-12-2525. joulukuuta 1954      Suomi:    1956-1-2727. tammikuuta 1956  
Kesto:  94 min (1 h 34 min)
Alkuperäiskieli:  englanti   espanja
Budjetti:  1 600 000 $
Tuotto:  11 000 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vera Cruz on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-meksikolainen seikkailullinen lännenelokuva, jonka on ohjannut Robert Aldrich. Elokuvaa pidetään yhtenä ensimmäisistä spagetti/italowestern-elokuvista. Elokuvan pääosissa nähdään Gary Cooper, Burt Lancaster, Denise Darcel ja Cesar Romero. Elokuvassa nähdään myös mm. Sergio Leonen italowesternissä Huuliharppukostaja esiintynyt näyttelijä Charles Bronson.
Elokuva kuvattiin Meksikossa. Elokuva on julkaistu DVD:llä ja Blu-rayna, mutta ei kertaakaan suomenkielisillä tekstityksillä. Elokuva on esitetty televisiossa viisi kertaa vuosina 1971, 1993, 2008, 2019 ja 2020.
Juoni tiivistettynä

Elokuva kertoo kahdesta seikkailijasta (Cooper ja Lancaster), jotka myyvät palveluksiaan Meksikon vallankumouksen eri osapuolille.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gary Cooper  | … |  Benjamin Trane   |
|  Burt Lancaster  | … |  Joe Erin   |
|  Denise Darcel  | … |  kreivitär Maria Duvarre   |
|  Cesar Romero  | … |  markiisi Henri de Labordere   |
|  Sarita (Sara) Montiel  | … |  Nina   |
|  George Macready  | … |  keisari Maximilian   |
|  Jack Elam  | … |  Tex   |
|  Ernest Borgnine  | … |  Donnegan   |
|  James McCallion  | … |  Little-Bit   |
|  Morris Ankrum  | … |  kenraali Ramírez   |
|  James Say  | … |  Abilene   |
|  Henry Brandon  | … |  kapteeni Danette   |
|  Archie Savage  | … |  Ballard   |
|  Charles Buchinsky (Charles Bronson)  | … |  Pittsburgh   |
|  Charles Horvath  | … |  Reno   |
|  Jack Lambert  | … |  Charlie   |
|  Juan Garcia  | … |  Pedro   |
|  Ketty Clavijo  | … |  tanssija yökerhossa   |
Käännös suomeksi
Mario Matt

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mario Matt |  Mario Matt |  Mario Matt |  |
Maa:   Itävalta
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | St. Anton 2001 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Åre 2007 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Åre 2007 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | St. Anton 2001 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Schladming 2013 | pujottelu |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Megève 1998 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | Pra Loup 1999 | alppiyhdistetty |  |
Mario Matt (s. 9. huhtikuuta 1979 Zams, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Matt voitti pujottelun olympiakultaa vuonna 2014 ja on lisäksi voittanut maailmanmestaruuden samassa lajissa kahdesti; vuosina 2001 ja 2007. Vuoden 2007 kisoissa hän oli lisäksi voittamassa joukkuekilpailun mestaruutta Itävallan joukkueessa. Alppiyhdistetyn hopeaa hän sai vuoden 2001 maailmanmestaruuskisoista ja pujottelun pronssia 2013.
Matt pysyi huipulla poikkeuksellisen kauan ja on kaikkien aikojen toiseksi vanhin (vuoden 2018 voittajan André Myhrerin jälkeen) pujottelun olympiavoittaja. Ensimmäinen maailmancupin osakilpailuvoitto tuli vuonna 2000 ja viimeisin vuoden 2013 joulukuussa, jolloin hänestä tuli kaikkien aikojen vanhin pujottelun maailmancuposakilpailun voittanut kilpailija. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on yhteensä viisitoista kappaletta ja kärkikolmikkoon hän sijoittui 42 kertaa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan viides kaudella 2006–2007. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2000–2001 ja toiseksi kaudella 2006–2007.
Vapaa-ajallaan Matt harrastaa mm. vaellusta ja jalkapalloa. Hän on myös innokas hevosmies. Mario Mattin Andreas-veli on freestylehiihtäjä ja Michael-veli on alppihiihtäjä.
Kilpaura > Maailmancupin osakilpailuvoitot (15)

| Aika | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 3. tammikuuta 2000 |  Kitzbühel | Pujottelu |
| 9. maaliskuuta 2000 |  Schladming | Pujottelu |
| 19. joulukuuta 2000 |  Madonna di Campiglio | Pujottelu |
| 26. marraskuuta 2001 |  Aspen | Pujottelu |
| 13. maaliskuuta 2005 |  Lenzerheide | Pujottelu |
| 14. tammikuuta 2007 |  Wengen | Superalppiyhdistetty |
| 25. helmikuuta 2007 |  Garmisch-Partenkirchen | Pujottelu |
| 4. maaliskuuta 2007 |  Kranjska Gora | Pujottelu |
| 6. tammikuuta 2008 |  Adelboden | Pujottelu |
| 22. tammikuuta 2008 |  Schladming | Pujottelu |
| 17. helmikuuta 2008 |  Zagreb | Pujottelu |
| 14. maaliskuuta 2009 |  Åre | Pujottelu |
| 27. helmikuuta 2011 |  Bansko | Pujottelu |
| 6. maaliskuuta 2011 |  Kranjska Gora | Pujottelu |
| 15. joulukuuta 2013 |  Val d’Isère | Pujottelu |
Aiheesta muualla

Matt ski-db:n sivuilla
Vrouw Marian viimeinen matka

| Vrouw Marian viimeinen matka |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juha Flinkman Petri Puromies
Kuvittaja:  kuvaliite, us. kuvaajia
Kansitaiteilija:  Anna-Mari Tehnunen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Paasilinna
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  139 s.
ISBN:  978-952-299-033-4.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vrouw Marian viimeinen matka on Suomen rannikolla vuonna 1771 uponneesta snaupriki Vrouw Mariasta kertova teos. Teoksen ovat kirjoittaneet Juha Flinkman ja Petri Puromies, jotka ovat myös kuvittaneet sen yhdessä Karri Flinkmanin kanssa. Teoksen on julkaissut vuonna 2014 Paasilinna.
Tekijöistä Juha Flinkman on meribiologi ja työskentelee Suomen ympäristökeskuksessa kehittämispäällikkönä. Hän on Suomen johtavia tutkimussukeltajia ja sukelluskouluttajia. Petri Puromies on Helsingin Sanomissa kuvatoimittajana. Puromies on tutkimussukeltaja ja oli myös Vrouw Maria -tutkimusprojektin kuvaaja.
Teos jakautuu kahteen pääosaan, jotka vuorostaan jakautuvat alaosiin:
Viimeinen purjehdus
Ensimmäinen osuus:Amsterdam–Juutirauma
Toinen osuus:Juutinrauma–haaksirikko
Hylyn etsiminen ja pelastusyritykset
Vrouw Maria löydetään
Museoviraston tutkimusprojektit, hylyn ja sen ympäristön tutkimukset
Valmiina sukeltamaan!
Tutkimukset ja dokumentointi jatkuvat
Vrouw Marian tulevaisuus
37-sivuisessa kuvaliitteessä on laivaa esittäviä piirroskuvia ja valokuvia sukeltajien työstä.
Alkusanoissa kirjan tekijät sanovat, että heillä on kirjaa tehdessään ollut tavoite koota kaikki olemassa oleva tieto yleistajuiseksi kokonaisuudeksi ja elävöittää kokonaisuutta kuvaamalla Vrouw Marian viimeistä purjehdusta. Lisäksi he halusivat kiinnittää lukijoiden huomion siihen, että poikkeuksellisten ominaisuuksiensa vuoksi Itämeri säilöö vanhoja laivoja paremmin kuin maailman muut meret. Varsinaista uutta tietoa Vrouw Mariasta kirja ei tuo.
Kirjoittajat toteavat Vrouw Marian tulevaisuutta pohtiessaan, että kiinnostus sen nostoon ei ole loppunut, mutta sanovat, että hylky säilyy hyvin siellä missä se on, kun siihen ei kajota. Nostaminen ja konservointi ovat ongelmia, ja he ottavat vertauskohdaksi Wasa-laivan, jonka puuaines on alkanut hajota.
Vähä Räkkälammi

| Vähä Räkkälammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°46′18″N, 23°50′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Laskujoki:  ei ole 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,9 m 
 fiVähä Räkkälammi 
Vähä Räkkälammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Kaukolannummen alueella sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen.
Maantiede

Soikean muotoinen lampi on halkaisijaltaan 100 metriä. Lampeen ei laske tulo-ojia eikä siitä lahde laskuoja. Se saa vetensä Kaukolannummen harjujen pohjavedestä tai niiden lähteistä. Lammen ranta on pääosin nummen harjumaiseman kangasmetsää, joka kuitenkin supan pohjalla soistunut. Samassa supassa on myös Iso Räkkälammi, jonka vedenpinta on 30 senttimetriä alempana. Lammen rannat ovat rakentamattomia, mutta sinne kulkee metsätie Kaukolan kylästä.
Historia

Senaatin kartastossa vuodelta 1884 lammen nimi on kirjoitettu "Rääkkälampi". Samassa kartastossa Saaren kartanoon vievä tie kulkee samaa uraa kuin nykyinenkin yhdystie 2823.
Luonnonhistoria

Viime jääkauden jälkeen noin 10 000 vuotta sitten, kun mannerjäätikkö suli ja sen reuna vetäytyi kohti luodetta, purki jäätikön alta virtaava jäätikköjoki nykyiseen Kaukolaan vetensä. Veden virtauksen mukana kulkeutui paljon kiveä ja hiekkaa, jota läjittyi purkaustunneliin ja kasautui purkausaukon eteen. Nämä kivi- ja hiekkajäänteet muodostavat Kaukolannummen harjut, joka osa Lopelta Humppilaan jatkuvaa harjujaksoa. Suurin harju on Kaukolanharju, jonka pitkä yhtenäinen selänne kiemurtelee nummen reunaa.
Kaukolanharju muodostaa Pyhäjärven ja Kuivajärven väliin rikkonaiseen kannaksen, jossa veden täyttämät harjujen välit ja supat muodostavat mosaiikkimaisen vyöhykkeen. Harjun rakenteita kulkee myös järven vedenpinnan alla ja osa niistä ovat peittyneet myös savien alle. Alue on nykyään osa Saaren kansanpuistoa, jossa voi vapaasti retkeillä ja tutustua luonnonkohteisiin ja alueen historiaan.
Alueen 11−13 lampea ovat syntyneet, kun jäätikköjoen suuaukon reunan jääseinämästä irtosi jäävuorenkappaleita, jotka hautautuivat hiekan joukkoon. Myöhemmin, kun mannerjään reuna oli vetäytynyt riittävän kauaksi, hiekan alla olleet jäävuoret sulivat ja hiekkaan jäi sille paikalle syvä ja jyrkkäreunainen painauma. Näitä painaumia kutsutaan harjusupiksi tai vain supiksi.
Marion Bartoli

| Marion Bartoli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. lokakuuta 1984 
Kansalaisuus:   Ranska
Tennispelaaja
Pituus:  170 cm
Paino:  63 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2000–2013
Palkintorahat:  11 055 114 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  7. (30.1.2012)
Turnausvoittoja:  8
Voitot/tappiot:  490–299
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  puolivälierät (2009)
Ranskan avoimet:  välierät (2011)
Wimbledon:  voitto (2013)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2012)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  15. (5.6.2004)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  117–82
Aiheesta muualla
www.marionbartoli.com
ITF
WTA
Marion Bartoli (s. 2. lokakuuta 1984 Le Puy-en-Velay, Auvergne, Ranska) on ranskalainen tennispelaaja. Hän voitti urallaan kahdeksan WTA-tason kaksinpeliturnausta, joista merkittävimpänä 2013 Wimbledonin mestaruus. Uransa korkeimman listasijoituksen, seitsemännen sijan, hän saavutti 30. tammikuuta 2012.
Tennisura

Tammikuussa 2006 Bartoli voitti ensimmäisen senioriturnauksensa, ASB Classicin Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa, kaatamalla loppuottelussa Vera Zvonarjovan 6–2, 6–2. Lokakuussa hän hoiti toisen turnausvoiton tililleen Japanin avoimissa voittamalla Aiko Nakamuran 2–6, 6–2, 6–2. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun WTA-turnauksen loppuottelussa pelasi kaksi sekä kämmeneltä että rystyltä kahden käden otteella pelaavaa pelaajaa. Voitto nosti Bartolin ensimmäistä kertaa kahdenkymmenen parhaan joukkoon rankingissa. Kauden viimeisessä turnauksessa Bell Challengessa Québecissä Bartoli nollasi finaalissa Olga Putškovan 6–0, 6–0 ja nosti sijoituksensa seitsemänneksitoista.
Tennisura > Vuodet 2007–2008

Vaisuhkon kauden alun jälkeen Bartoli alkoi löytää kuntoaan massakenttäkaudella, vaikkei massa ole ollut hänen suosikkialustansa. Hän nousi ECM Prague Openin loppuotteluun toukokuussa, mutta hävisi Akiko Morigamille. Lonkkavamma oli vaivannut häntä jo Prahan turnauksen viimeisillä kierroksilla ja se pakotti hänet jättämään Rooman turnauksen väliin. Tämän jälkeen hän kuitenkin nousi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen neljännelle kierrokselle Roland Garrosissa.
Wimbledonissa Bartoli murtautui parrasvaloihin nousemalla loppuotteluun, jossa hävisi epävarman esityksen jälkeen kolminkertaiselle mestarille Venus Williamsille 4–6, 1–6. Hänen isänsä ja valmentajansa puhkesi kyyneliin Bartolin kiittäessä häntä lopun lyhyessä haastattelussa. Bartolin huomattavin voitto turnauksen alkukierroksilla tuli neljännellä kierroksella, jolla hän kukisti kolmanneksi sijoitetun Jelena Jankovićin hävittyään ensimmäisen erän. Hän toisti tempun Michaëlla Krajicekia vastaan puolivälierissä, voittaen 3–6, 6–3, 6–2. Välierissä Bartoli hävisi ensimmäisen erän ykkössijoitettua Justine Heniniä vastaan 1–6, mutta voitti kaksi seuraavaa 7–5, 6–1 ja otti uransa suurimman voiton. US Openissa Bartoli pudotti kolmannella kierroksella Lucie Šafářován, mutta taipui seuraavassa ottelussa Serena Williamsille 3–6, 4–6. Kauden päättäneeseen WTA:n mestaruusturnaukseen hän pääsi mukaan kesken kaiken Serena Williamsin loukkaantumisen myötä. Hän hävisi Justine Heninille suoraan 0–6, 0–6, mutta voitti Jelena Jankovićin, joka joutui luovuttamaan ottelun tilanteessa 6–1, 1–0. Vuoden päätteeksi Bartoli oli maailmanlistalla sijalla kymmenen.
Vuonna 2008 Bartoli selviytyi WTA-turnauksen loppuotteluun vain kerran: heinäkuussa hän hävisi Stanfordissa Aleksandra Wozniakille eräluvuin 5–7, 3–6. Grand Slam -turnauksissa hän selviytyi parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa. Kauden päättyessä hän oli pudonnut maailmanlistalla takaisin sijalle 17.
Tennisura > Vuodet 2009–2010

Tammikuussa 2009 Bartoli hävisi Brisbanen turnauksen loppuottelussa Viktoryja Azarenkalle eräluvuin 3–6, 1–6. Aiempina vuosinaan Australian avoimessa turnauksessa Bartoli oli parhaimmillaan selviytynyt toiselle kierrokselle vuosina 2004–2007. Vuoden 2009 turnauksessa hän voitti kolmella ensimmäisellä kierroksella heikommin sijoitetut vastustajansa sekä neljännellä kierroksella ykköseksi sijoitetun Jelena Jankovićin eräluvuin 6–1, 6–4. Puolivälierissä hän hävisi Vera Zvonarjovalle lukemin 3–6, 0–6. Maaliskuussa hän voitti Monterreyn turnauksen loppuottelussa Li Nan lukemin 6–4, 6–3. Ranskan avoimissa Bartoli hävisi toisella kierroksella Tathiana Garbinille. Wimbledonissa Bartoli hävisi kolmannella kierroksella Francesca Schiavonelle. Heinä-elokuussa hän saavutti uransa viidennen WTA-turnausvoiton kukistamalla Stanfordin turnauksen loppuottelussa Venus Williamsin luvuin 6–2, 5–7, 6–4. Yhdysvaltain avoimissa Bartoli hävisi toisella kierroksella Kim Clijstersille. Marraskuussa Bartoli pääsi Balin turnauksen loppuotteluun, jossa hävisi Aravane Rezaïlle. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 11.
Vuoden 2010 Australian avoimissa Bartoli hävisi kolmannella kierroksella Zheng Jielle. Ranskan avoimissa hän hävisi kolmannella kierroksella Shahar Pe'erille ja Wimbledonissa neljännellä kierroksella Tsvetana Pironkovalle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Virginie Razzanolle. Kauden aikana hän saavutti kolme välieräpaikkaa ja neljä puolivälieräpaikkaa. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 16.
Tennisura > Vuodet 2011–2012

Kauden 2011 avanneessa Brisbanen turnauksessa Bartoli eteni välieriin. Australian avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Vesna Doloncille. Dohassa hän eteni välieriin ja Indian Wellsissä loppuotteluun, jossa tappio Caroline Wozniackille. Toukokuussa hän saavutti kauden toisen loppuottelupaikkansa Strasbourgissa, jossa hän hävisi Andrea Petkovicille. Ranskan avoimissa hän hävisi välierissä Francesca Schiavonelle. Sen jälkeen hän eteni loppuotteluun Eastbournessa, jossa päihitti Petra Kvitován. Wimbledonissa hän hävisi puolivälierissä Sabine Lisickille. Stanfordissä hän eteni jälleen loppuotteluun. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Christina McHalelle. Lokakuussa hän voitti Osakan WTA-turnauksen loppuottelussa Samantha Stosurin. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla yhdeksän.
Kauden 2012 avanneessa Sydneyn turnauksessa Bartoli eteni puolivälieriin. Australian avoimissa hän hävisi kolmannella kierroksella Zheng Jielle. Pariisin turnauksessa hän hävisi loppuottelussa Angelique Kerberille. Dohassa sekä Miamissa hän eteni välieriin. Ranskan avoimissa Bartoli hävisi toisella kierroksella Petra Martićille. Sen jälkeen hän eteni välieriin Eastbournessa. Wimbledonissa hän hävisi toisella kierroksella Mirjana Lučić-Baronille. Carlsbadissa hän eteni loppuotteluun, jossa hävisi Dominika Cibulkoválle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi puolivälierissä Marija Šarapovalle. Syys-lokakuussa hän pääsi välieriin Pekingin turnauksessa. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 11.
Tennisura > Vuosi 2013 ja uran lopetus

Australian avoimissa Bartoli hävisi kolmannella kierroksella Jekaterina Makarovalle. Ranskan avoimissa hän hävisi kolmannella kierroksella Francesca Schiavonelle. Wimbledonissa Bartoli saavutti uransa ensimmäisen Grand Slam -mestaruuden voitettuaan kaksinpelin loppuottelussa Sabine Lisickin. Yhtäkään erää turnauksessa hävinnyt Bartoli ei kohdannut turnauksessa ainuttakaan top 10 -pelaajaa.
Elokuussa Bartoli ilmoitti lopettavansa uransa pudottuaan Cincinnatin WTA-turnauksessa toisella kierroksella.
Pelitapa

Marion Bartoli tunnetaan epätavallisesta ja intensiivisestä pelityylistään. Hän käyttää molempia käsiä sekä kämmeneltä että rystyltä. Hän pelaa aggressiivisesti ja lyö kovaa. Kahden käden tyylin hänelle opetti hänen isänsä, joka oli innostunut nähtyään Monica Selesin pelaavan. Bartoli viihtyy takarajan tuntumassa, jopa hieman sen sisäpuolella, ja lyö palloa jo aikaisin sen nousuvaiheessa, avaten kenttää molemmille puolille suuntautuvilla jyrkillä sivalluksilla. Hänen pelityyliään onkin verrattu juuri Selesiin. Bartolin syöttö on lisäksi omintakeinen siinä, että hän käyttää rannettaan saadakseen syöttöön nopeutta.
Grand Slam -loppuottelut > Voitetut

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Wimbledon |  Sabine Lisicki | 6–1, 6–4 |
Grand Slam -loppuottelut > Hävityt

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Wimbledon |  Venus Williams | 4–6, 1–6 |
WTA-turnausvoitot (11) > Kaksinpelit (8)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Pvm | Turnaus | Kenttä | Vastustaja | Tulos |
| 1. | 7. tammikuuta 2006 |  ASB Classic, Auckland, Uusi-Seelanti | Kova |  Vera Zvonarjova | 6–2, 6–2 |
| 2. | 8. lokakuuta 2006 |  Japan Open Tennis Championships, Tokio | Kova |  Aiko Nakamura | 2–6, 6–2, 6–2 |
| 3. | 5. marraskuuta 2006 |  Bell Challenge, Quebec City, Kanada | Kova |  Olga Poutchkova | 6–0, 6–0 |
| 4. | 8. maaliskuuta 2009 |  Monterrey, Meksiko | Kova |  Li Na | 6–4, 6–3 |
| 5. | 2. elokuuta 2009 |  Stanford, Yhdysvallat | Kova |  Venus Williams | 6–2, 5–7, 6–4 |
| 6. | 18. kesäkuuta 2011 |  Eastbourne, Englanti | Ruoho |  Petra Kvitová | 6–1, 4–6, 7–5 |
| 7. | 16. lokakuuta 2011 |  Osaka, Japani | Kova |  Samantha Stosur | 6–3, 6–1 |
| 8. | 6. heinäkuuta 2013 |  Wimbledon, Lontoo, Englanti | Ruoho |  Sabine Lisicki | 6–1, 6–4 |