stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sisäilmasairaudet
Sairauksia, oireita ja sairastumismekanismeja

Mikrobikasvustoille altistuminen saattaa aiheuttaa infektioita, mykoosia, nenä- ja sivuonteloiden tulehdusta, IgE-välitteisiä allergioita, astmaa ja muita yliherkkyyksiä, keuhkotulehduksia, immuunisuppressiota, immunomodulaatiota, autoimmuunisairauksia, mitokondrioiden toimintahäiriöitä, syöpiä, munuaissairauksia, DNA-addukteja sekä mutaatioita mitokondrioiden DNA:ssa.
Kosteusvaurion seurauksena syntyneen mikrobikasvuston aiheuttama selvästi yleisin oire on uupumus tai heikotus. Mikrobien itiöille ja aineenvaihduntatuotteille altistuminen aiheuttaa usein myös neurokognitiivisia oreita, lihas- ja nivelkipuja, päänsärkyä, unettomuutta, heikotusta ja pyörrytystä, ahdistuneisuuta, masentuneisuutta, ärtyisyys, ruoansulatuskanavan ongelmat, vapina, tasapainohäiriöt, sydämentykytys, verisuonitulehduksia, angioödeemaa ja keskushermoston toimintahäiriötä.
Aivoihin päätyneet virukset saattavat aiheuttaa kognitiivisia oireita, koska aivosolut pyrkivät estämään viruksen leviämisen sammuttamalla itsensä. Jos solut pysyvät sammuneina liian kauan, ne kuolevat ravinnon puutteeseen.
Sairastumiseen vaikuttavia mekanismeja on yleensä paljon ja ne vaikuttavat myös toisiinsa. Altistumisen yhteydessä tapahtuu usein inflammaatioreaktio, jolla on merkittävä rooli kosteusvaurioperäisten sairauksien ilmenemisessä. Merkittävä mekanismi kosteusvaurioperäisissä terveysongelmissa on hapetusstressi.
Monet mikrobit tuottavat lisäksi molekyylejä, jotka aiheuttavat sähkövuotoa ja oikosulkuja solun sähköiseen viestintään ja energianhankintaan. Esimerkiksi leusiinista, proliinista, seriinistä, aspartaatista, glutamaatistia ja tyrosiinista koostuvat rasvaliukoiset amylosiini-molekyylit tuottavat solujen lipidikalvoihin kationiselektiivisiä ionikanavia, jotka läpäisevät kaliumia, natriumia ja kalsiumia suhteessa 26, 15 ja 3,5. Tämä johtaa siihen, että kaliumia vuotaa soluista ulos korvautuen veriplasmasta saapuvalla natriumilla, mikä tuhoaa mitokondrioiden ja solukalvojen sähköisen tasapainon. Myös valinomysiinin myrkyllisyys johtuu sen kyvystä kuljettaa kaliumia 
solukalvojen läpi, mikä luhistaa solujen kaliumtasapainon.
Sisäilmasta sairastuneiden hoito ja oikeusturva

Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan infektiosairauksien klinikan ylilääkärinä työskennelleen Professori Ville Valtosen mukaan terveydenhuoltohenkilöstö tuntee homesairaudet ja niihin liittyvät yliherkkyydet huonosti, minkä vuoksi tuhansille potilaille annetaan väärä masennusdiagnoosi. Valtonen kritisoi vuonna 2017 Kansaneläkelaitosta, suomalaisia vakuutusyhtiöitä ja Työterveyslaitosta siitä, että ne rikkovat lakia, kun eivät myönnä homesairaille heille kuuluvia lakisääteisiä etuuksia..
Lääkäriseuran Duodecimin Käypä hoito -työryhmä otti vuonna 2016 sellaisen kannan, ettei työpaikan sisäilmaan liittyviä oireita pidä katsoa perusteeksi myöntää potilaalle sairauslomaa, ammatillista kuntoutusta, kuntoutustukea eikä työkyvyttömyyseläkettä. Tämä on aiheuttanut kiistaa lääkäreiden keskuudessa, ja lääkäriseura Duodecimia on arvosteltu myös siitä, että se nimesi työryhmään useita vakuutusyhtiöiden laskuun työskenteleviä lääkäreitä. Työryhmään ei kutsuttu myöskään sisäilmatutkimukseen perehtynyttä ympäristölääketieteen professoria Tuula Putusta.
Neurokognitiiviset oireet

Kosteusvaurioaltistuksen yksi haittaavimmista seurauksista ovat neurokognitiiviset oireet. Epidemiologisissa tutkimuksissa on havaittu, että homevaurioista kärsivien talojen asukkailla esiintyy neuropsykologisia ongelmia. Puolalaisessa neurokognitiohäiriöitä käsittelevässä tutkimuksessa mitattiin älykkyysosamääriä lapsilta, jotka olivat altistuneet sisätilojen homeille vähintään kaksi vuotta. Tutkimuksen tulos oli, että altistuneilla lapsilla ÄO oli 10 pistettä alhaisempi keskimääräiseen verrattuna. Tulos on samansuuntainen muiden tutkimusten kanssa, jotka ovat osoittaneet kognitiivisen suorituskyvyn laskua altistuneilla. Voimakkaasti altistuneilla henkilöillä voi esiintyä klassisten neurologisten häiriöiden piirteitä. Näihin kuuluvat kipuoireyhtymä, liikehäiriöt, houretilat, dementia sekä tasapaino- ja koordinaatiohäiriöt. Sisätilahomeille altistuneiden potilaiden poikkeavuuksia on tutkittu seurantatutkimuksissa standardoiduilla neurokognitiivisilla testeillä, kvantitatiivisilla EEG-tutkimuksilla ja SPECT-skannauksilla.
Eläinkokeissa on todettu, että homemyrkky oktenoli häiritsee geenejä, joita tarvitaan dopamiinin normaaliin toimintaan. Myös neurotoksiset mykotoksiinit voivat selittää neurokognitiivisia häiriöitä. Tällaisia ovat esimerkiksi okratoksiini A, T2-toksiini, makrosykliset trikotekeenit ja fumonisiini. Ainakin satratoksiini H voi aiheuttaa hermosolujen vaurioita niissä pitoisuuksissa, joita on löydetty kosteusvauriotaloista. Uskotaan, että jatkuva tulehdusaktivaatio ja apoptoottiset reitit gliasoluilla ja hermoston kudoskantasoluilla voivat lisätä hermokudosten vaurioitumista ja johtaa hermojärjestelmän solujen tuhoutumiseen reaktiomekanismeilla, jotka saa aikaan trikotekeenien läsnäolo.
Allergiat, autoimmuunivasteet ja ei-allergiset hengitystiesairaudet

Hengitystiesairaudet on vahvasti yhdistetty kosteusvaurioympäristöihin. Esimerkkejä ovat krooninen rinosinusiitti, allerginen nuha, poskiontelotulehdukset, astma, silmän sidekalvontulehdus, allerginen bronkopulmonaarinen aspergilloosi (ABPA), allerginen alveoliitti ja sarkoidoosi. On arvioitu, että 21 % astmatapauksista USA:ssa on yhdistettävissä kosteusvaurioaltistukseen. Lisäksi altistuminen homeenhajulle kotona lisäsi eräässä tutkimuksessa lasten astmariskin 2,4-kertaiseksi. Eräässä aikuisille suunnatussa astmatutkimuksessa havaittiin, että henkilöt, joille kehittyi työperäinen astma, olivat merkittävästi todennäköisemmin altistuneet homeelle työssään. Kuitenkin vain 33,1 % ammattitautipotilaista oli atooppisia millekään ympäristön antigeenille ja vain 20 % oli herkistynyt homeallergeeneille. Nämä viittasivat siihen, että tyypin I allergia ei ole ainut mekanismi hengitystieoireilussa. Samansuuntaisia tuloksia on saatu myös muissa tutkimuksissa.
Monikemikaaliyliherkkyys

Monikemikaaliyliherkkyydellä (MCS) tarkoitetaan elimistön tilaa, jossa tavanomaiset pitoisuudet kemikaaleja aiheuttavat voimakastakin oireilua. Tilan kehittyminen on usein nähtävissä voimakkaan kosteusvaurioaltistuksen jälkeen, mutta voi joskus kehittyä myös ilman selvää homesairauttakin.
Suomessa monikemikaaliyliherkkyydelle ei ole tautiluokitusta, mutta määritelmä sisältyy ympäristöyliherkkyyden diagnoosiin R68.81 eli jat­ku­va tai poik­keuk­sel­li­nen herk­kyys ym­pä­ris­tön ta­va­no­mai­sil­le te­ki­jöil­le. Termistö  ei  ole  vakiintunutta,  joten kirjallisuudessa monikemikaaliyliherkkyyteen voidaan viitata termeillä  hajusteyliherkkyys, kemikaaliyliherkkyys,  kemikaaliherkkyys, tuoksuherkkyys tai tuoksuyliherkkyys. Tällä hetkellä ei ole olemassa mitään laboratoriokoetta, mikä suurella varmuudella vahvistaisi tai vastaavasti poissulkisi monikemikaaliyliherkkyyden. Kyseessä on siis kliininen diagnoosi, minkä perustana on se, että lääkäri uskoo potilaan kertomusta. Monikemikaaliyliherkkyyden perusteella ei myönnetä sairauslomaa eikä työkyvyttömyyseläkettä, vaikka sairaus voi viedä työkyvyn.
Italialainen tutkimusryhmä julkaisi 2010 tutkimuksen, jossa MCS-tilaan pääteltiin liittyvän elimistön muuttunut redox- ja sytokiiniprofiili. Tämä voi merkitä aineenvaihdunnan ja antioksidanttientsyymien toiminnan estymistä MCS-potilailla. Aineenvaihdunnan parametrit viittasivat kiihtyneeseen rasvahappojen hapettumiseen, lisääntyneeseen typpioksidin tuotantoon sekä glutationipitoisuuksien alenemaan yhdessä lisääntyneiden plasman sytokiinien kanssa.
MCS:n ymmärtämistä on viime aikoina lisännyt metabolomiikan tieteenhaara, jossa tutkitaan pieniä molekyylipitoisuuksia biologisista kudos- ja nestenäytteistä. Tutkimuksessa mitattiin koehenkilöiden (9 tapausta, 9 verrokkia) elimistöstä 183 ainetta, joiden pitoisuudet ovat normaalisti hyvin pieniä, eikä niitä mitata normaaleissa tutkimuksissa. Verrokkeihin nähden MCS-potilailla oli merkittävästi suuremmat heksaanihapon ja pelargonihapon määrät sekä merkittävästi alemmat pitoisuudet asetyylikarnitiinissa. Nämä saattavat osoittautua merkittäviksi biomarkkereiksi tulevaisuudessa.
Kuntoutus

Kuntoutukseksi suositellaan kosteusvauriomikrobien välttämistä, hivenaineita ja mahdollisimman paljon ulkoilmassa oleskelua.
Aiheesta muualla

Kari Reijula: Kosteusvaurioihin liittyy oireilua ja sairauksia Työterveiset 4/2002, s. 6-8. Työterveyslaitos. Arkistoitu 30.12.2006. Viitattu 28.4.2009.
Yli-Pirilä Terhi: Amoebae in Moisture-Damaged Buildings (Amebat kosteusvaurioituneissa rakennuksissa) (Väitöstiedote) Kuopion yliopisto.
Astmapiippu
Jefferson Davisin piirikunta (Mississippi)

Jefferson Davisin piirikunta (engl. Jefferson Davis County) on Yhdysvaltojen Mississippin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 128 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Prentissin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1906 ja sai nimensä Konfederaation presidentti Jefferson Davisiltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jefferson Davisin piirikunta (Mississippi) Wikimedia Commonsissa
John Ellis McTaggart

John McTaggart Ellis McTaggart (3. syyskuuta 1866 Lontoo – 18. tammikuuta 1925 Lontoo) oli brittiläinen idealistinen metafyysikko. Hän oli 1900-luvun alun Englannin johtava Hegel-tutkija ja yksi merkittävimpiä brittiläisiä idealisteja. McTaggart kävi koulua Bristolin Clifton Collegessa ja opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa, jossa hän pysyi opettajana lähes koko elämänsä. Hän oli Bertrand Russellin ja G. E. Mooren opettaja ja ystävä.
Teoksia

The Unreality of Time (1908)
Nature of Existence (I osa 1921, II osa 1927)
Aiheesta muualla

McDaniel, Kris: John M. E. McTaggart The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
McTaggart, J. M. E.: The Unreality of Time Mind: A Quarterly Review of Psychology and Philosophy 17 (1908): 456-473.
Some Nights

| Some Nights Fun>  |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2011
 Julkaistu: 21. helmikuuta 2012
 Tuottaja(t): Jeff Bhasker, Emile Haynie, Jake One
 Tyylilaji: indie pop, alternative rock
 Kesto: 45.55
 Levy-yhtiö: Fueled by Ramen
Listasijoitukset
  50.
Fun. -yhtyeen muut julkaisut
| Aim and Ignite 2009 | Some Nights 2012 | Before Shane Went to Bangkok: Live in the USA 2013 |
Some Nights on yhdysvaltalaisen Fun-yhtyeen 21. helmikuuta 2012 julkaistu toinen studioalbumi. Euroopassa albumi julkaistiin toukokuussa 2012.
Julkaisu

7. marraskuuta 2011 yhtye ilmoitti heidän tulevan albumin olevan nimeltään Some Nights. Albumin ensimmäistä singleä, ”We Are Young” (mukana Janelle Monáe), on sittemmin käytetty useissa medioissa, mukaan lukien televisiosarjat Glee, Gossip Girl ja 90210.
13. helmikuuta 2012 yhtye julkaisi Some Nights -albumin streamin verkossa. Albumi julkaistiin 21. helmikuuta 2012 Fueled by Ramen -levy-yhtiön kautta.
7. maaliskuuta 2012 ”We Are Young” saavutti Billboard Hot 100 -listan ykkössijan. Yhtyeestä tuli ensimmäinen monijäseninen rock-yhtye, joka debytoi Billboard Hot 100-listan ykkössijalla vuoden 2001 ja 2002 vaihteen Nickelbackin ja ”How You Remind Me” -singlen. 11. huhtikuuta 2012 Billboard ilmoitti ”We Are Young” -kappaleen tehneen myös digitaalisen myynnin historiaa.
Albumin nimeä kantava toinen single, ”Some Nights”, julkaistiin kesäkuussa 2012. Kolmantena singlenä julkaistiin kappale ”Carry On” marraskuussa. Helmikuussa 2013 albumilta julkaistiin neljäs single, nimeltään ”Why Am I the One”.
Helmikuussa 2013 kappale ”We Are Young” palkittiin vuoden 2012 parhaana kappaleena Grammy-gaalassa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Nate Ruess, Andrew Dost, Jack Antonoff ja Jeff Bhasker.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Some Nights (Intro)  | 2.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Some Nights | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | We Are Young (mukana Janelle Monáe)  | 4.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Carry On | 4.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | It Gets Better | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Why Am I the One | 4.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | All Alone | 3.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | All Alright (Ruess/Dost/Antonoff/Bhasker/Jake One/Emile Haynie)  | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | One Foot (Ruess/Dost/Antonoff/Haynie)  | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Stars | 6.53 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 40.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| Bonus-kappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Out on the Town (Ruess/Dost/Antonoff/Haynie)  | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Carry On (akustinen; iTunesin ennakkotilauksen bonus-kappale)  | 4.08 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Deluxe Edition

Out on the Town – 4.21
We Are Young – 4.32 (feat. Janelle Monáe, akustinen)
Carry On – 4.08 (akustinen)
Why Am I the One – 4.22 (akustinen)
We Are Young (mukana Janelle Monáe) (Alvin Risk Remix) (4:09 – {{{2}}}.{{{3}}} (feat. Janelle Monáe)
Arvostelut

Metacritic: 60/100
Entertainment Weekly: B–
Rolling Stone:
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
Alankomaiden albumilista: 29
Australian albumilista: 2
Belgian albumilista (Flanderi): 32
Belgian albumilista (Vallonia): 52
Britannian albumilista: 4
Espanjan albumilista: 69
Irlannin albumilista: 8
Italian albumilista: 25
Itävallan albumilista: 11
Japanin albumilista: 12
Kanadan albumilista: 5
Meksikon albumilista: 87
Norjan albumilista: 4
Portugalin albumilista: 27
Ranskan albumilista: 37
Ruotsin albumilista: 36
Saksan albumilista: 30
Suomen virallinen lista: 50
Sveitsin albumilista: 16
Tanskan albumilista: 22
Uuden-Seelannin albumilista: 3
Yhdysvaltain Billboard 200: 3
Yhdysvaltain Alternative Albums: 1
Jekaterina Genijeva

| Jekaterina Genijeva> Екатерина Гениева |
| --- | --- |
 Jekaterina Genijeva
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1946 Moskova, Venäjä
Kuollut: 9. heinäkuuta 2015 Israel
Kansalaisuus:   Venäjä
Ammatti:  kirjastonhoitaja, kirjailija
Puoliso:  Juri Belenki
Lapset:  1
Muut tiedot
Tunnustukset:  OBE
Jekaterina Jurjevna Genijeva (ven. Екатери́на Ю́рьевна Ге́ниева; 1. huhtikuuta 1946 Moskova – 9. heinäkuuta 2015 Israel) oli venäläinen kirjastonhoitaja. Hän toimi vuosina 1995–2004 Open Society Instituten johtajana ja vuosina 1993–2015 Margarita Rudominon mukaan nimetyn Margarita Rudomino All-Russia State Library for Foreign Literaturen johtajana. Genijeva pääsi Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi vuonna 2007.
Genijeva oli naimisissa insinööri Juri Belenkin kanssa ja heillä oli yksi tytär, Darja.
Jekaterina Kalintšuk

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | hyppy |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | yhteisvoimistelu |  |
Jekаterinа Illаrionovnа Kаlintšuk (o.s. Djomina, ven. Екатерина Илларионовна Калинчук (Дёмина)), 2. joulukuuta 1922 Žitovo, Venäjän SFNT – 13. heinäkuuta 1997 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Kаlintšuk voitti Helsingin kesäolympialaisissa 1952 kultaa hypystä ja joukkuekilpailusta sekä hopeaa yhteisvoimistelusta. Joukkuekilpailussa hänen tuloksiaan ei laskettu mukaan joukkueen yhteistulokseen.
Some Kind of Monster

| Some Kind of Monster Metallica |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 11. kesäkuuta 2003 Kalifornia, Yhdysvallat
 Julkaistu: 13. kesäkuuta 2004
 Tuottaja(t): Bob Rock, Metallica
 Tyylilaji: heavy metal, thrash metal
 Kesto: 45.47
 Levy-yhtiö: Elektra Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 5.
Metallica muut julkaisut
| St. Anger 2003 | Some Kind of Monster 2004 | Death Magnetic 2008 |
Some Kind of Monster on  yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican EP, joka julkaistiin vuonna 2004 yhdessä dokumenttielokuva Metallica: Some Kind of Monsterin kanssa. EP:stä julkaistiin myös erikoisversio, joka sisälsi t-paidan.
Nimiraita on Metallican studioalbumilta St. Anger.
Kappaleet

Some Kind of Monster – 8.27 (Hammett, Hetfield, Rock, Ulrich)
The Four Horsemen – 5.29 (live – Hetfield, Mustaine, Ulrich)
Damage Inc. – 4.57 (live – Burton, Hammett, Hetfield, Ulrich)
Leper Messiah – 6.23 (live – Hetfield, Ulrich)
Motorbreath – 3.11 (live – Hetfield)
Ride the Lightning – 7.29 (live – Burton, Hetfield, Mustaine, Ulrich)
Hit The Lights – 4.06 (live – Hetfield, Ulrich)
Some Kind of Monster – 4.16 (edit – Hammett, Hetfield, Rock, Ulrich)
Kokoonpano

Kirk Hammett – kitara
James Hetfield – laulu, kitara
Robert Trujillo – basso
Lars Ulrich – rummut
Bob Rock – basso (kappale ”Some Kind of Monster”)
Kokoonpano > Tuotanto

Bob Rock – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, uudelleenmiksaus
Mike Gillies – äänittäjä, miksaaja, Mike Gillies, avustaja
Ted Jensen – masteroija
George Marino – masteroija
Vlado Meller – masteroija
Randy Staub – uudelleenmiksaus
Eric Helmkamp – avustaja
Kathleen Philpott – kannen suunnittelu
Matt Mahurin – piirrokset
Listasijoitukset

Albumit
| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2004 | The Billboard 200 | 37 |
| 2004 | Kanadan albumilista | 8 |
| 2004 | Soundtrack-albumit | 4 |
| 2004 | Singlelista | 5 |
Aiheesta muualla

Some Kind of Monster Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Some Kind of Monster Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jouni Ojala

Jouni Ojala (s. 1968 Ilmajoki) on suomalainen pesäpallotuomari.
Ojala pelasi lapsena Seinäjoen Maila-Jussien pesäpallokoulussa D-poikiin saakka, mutta innostui toimitsija- ja tuomaritehtävistä isänsä esimerkistä. Hän pääsi pääsarjatason otteluiden kirjuriksi jo 14-vuotiaana ja siirtyi myöhemmin tuomarin tehtäviin. A-tason tuomari hänestä tuli 1992, ja hän tuomitsi pääsarjassa vuoteen 2018 saakka, eli 27 kautta. Otteluita A-tasolla hänelle kertyi kaikkiaan 464. Viimeisen kerran Ojala tuomitsi pääsarjassa 8. kesäkuuta 2019, kun Imatran Pallo-Veikot ja Hyvinkään Tahko pelasivat Tallinnassa.
Ojala on tuominnut 13 Superpesiksen finaalia: seitsemän naisten ja kuusi miesten loppuottelua. Miesten Itä–Länsi-otteluissa hän on ollut pelituomarina kahdesti. Naisten arvo-ottelun Ojala on tuominnut kerran. Ojala valittiin vuoden tuomariksi 1995.
Koulutukseltaan Ojala on liikennetekniikan diplomi-insinööri ja siviilityönään hän on toiminut opetustehtävissä vuodesta 1995. Hän opettaa Aalto-yliopistossa liikennetekniikkaa ja maankäytön suunnittelua. Hänellä on vaimo ja yksi lapsi.
Jarome Iginla

| Jarome Iginla |
| --- | --- |
 Iginla Calgary Flamesin peliasussa vuonna 2008. Hän pelasi seurassa vuosina 1996–2013, ja oli joukkueensa pitkäaikainen kapteeni.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1977 (ikä 47) Edmonton, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Iggy
Pelipaikka:  Oikea laitahyökkääjä
Maila:  Oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  95 kg
Pelinumero:  24 (1996) 12 (1996–2017) 88 (2017)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2017
Seurat:  WHL  Kamloops Blazers  NHL Calgary Flames   Pittsburgh Penguins   Boston Bruins   Colorado Avalanche   Los Angeles Kings
NHL-varaus:  11. varaus, 1995 Dallas Stars
Hockey Hall of Fame
 2020 
Jarome Arthur-Leigh Adekunle Tig Junior Elvis Iginla (s. 1. heinäkuuta 1977 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan yli 1 500 NHL-ottelua edustaen Calgary Flamesia, Pittsburgh Penguinsia, Boston Bruinsia, Colorado Avalanchea ja Los Angeles Kingsiä. Iginla oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Juniorina Iginla voitti kaksi Memorial Cup -mestaruutta pelatessaan Kamloops Blazersissa, ja vuonna 1996 hänet nimettiin juniorisarja WHL:n vuoden pelaajaksi. NHL-seura Dallas Stars varasi Iginlan NHL:ään numerolla 11 vuoden 1995 varaustilaisuudessa, mutta kauppasi hänet Calgary Flamesiin ennen kuin hän oli ehtinyt pelata yhtäkään ottelua NHL:ssä. Iginla oli kaudella 2001–2002 NHL:n paras maalintekijä ja tehokkain pelaaja, ja hän myös voitti muiden pelaajien äänestyksen johdosta Lester B. Pearson Awardin liigan arvokkaimpana pelaajana. Kaudella 2003–2004 Iginla oli NHL:n paras maalintekijä sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä, joissa hän johdatti Calgary Flamesin Stanley Cup -finaaliin joukkueensa kapteenina.
Kuudesti NHL:n tähdistöottelussa urallaan pelannut Iginla on Calgary Flamesin seurahistorian kaikkien aikojen ykkönen maalien, tehopisteiden ja pelattujen otteluiden määrässä. Syöttöjen määrässä hänen edellään on puolustaja Al MacInnis. Iginla ylitti urallaan 50 maalin rajan NHL:n runkosarjassa kahdesti, ja hän on yksi seitsemästä pelaajasta, joka on onnistunut ylittämään 30 maalin rajan 11 perättäisellä kaudella. Hän on yksi 20:sta yli 600 maalia ja yksi 34:sta yli 1 300 tehopistettä NHL:n runkosarjassa saavuttaneista pelaajista. Iginla on voittanut myös Mark Messier Leadership Awardin kaudella 2008–2009, ja saanut tunnustusta sekä Calgary Flamesilta että koko NHL:ltä hyväntekeväisyydestään; pelatessaan Calgary Flamesissa Iginla lahjoitti jokaisesta tekemästään maalista 2 000 dollaria seudun lasten urheilutoiminnan hyväksi.
Kansainvälisellä tasolla Iginla edusti Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta lukuisissa eri arvokisoissa. Hän on voittanut nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1996 ja aikuisten maailmanmestaruuden vuonna 1997. Lisäksi hän on voittanut kultamitalin jääkiekon maailmancupista 2004. Talviolympialaisissa Iginla pelasi urallaan kolmesti saavuttaen kaksi kultamitalia vuosina 2002 ja 2010.
Varhainen elämä

Iginla syntyi ja varttui Edmontonissa, Albertassa. Hänen perheensä on monikulttuurinen: hänen isänsä Elvis Iginla oli nigerialainen asianajaja, joka oli muuttanut nimensä Adekunlesta Elvikseksi saapuessaan Kanadaan, ja hänen äitinsä Susan oli kotoisin Oregonista ja työskenteli hierojana ja musiikinopettajana. Hänen sukunimensä Iginla tarkoittaa joruban kielellä ”suurta puuta”. Elvis ja Susan Iginla erosivat vuosi Jaromen syntymän jälkeen, ja hän varttuikin lapsuutensa ja nuoruutensa äitinsä ja tämän isovanhempien kanssa.
Jääkiekon lisäksi Iginla pelasi nuoruudessaan baseballia, muun muassa Kanadan juniorimaajoukkueen siepparina. Hän on kertonut jääkiekkoilijan uransa olevan pitkälti hänen isoisänsä ansiota, sillä hänen äitinsä työskentelyn ja isän opintojen vuoksi jääkiekon pelaaminen ei olisi ollut mahdollista ilman isoisän tukea. Nuoruudessaan Iginla ihaili muita tummaihoisia jääkiekkoilijoita, kuten Edmonton Oilersin maalivahti Grant Fuhria. Juniorijääkiekkoilijana Iginla pelasikin kaksi ensimmäistä vuottaan maalivahtina, kunnes hänen pelipaikakseen vaihtui oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi juniorivuotensa St. Albert Midget Raidersissa, ja oli 15-vuotiaana ikäluokkansa tehokkain pelaaja viimeisteltyään 87 tehopistettä kaudella 1992–1993.