stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Samoksen kuros
Historia

Kuros on ollut sijoitettuna Samoksen Heraioniin johtaneen tien varteen monien muiden vastaavien veistosten ohella. Sen arvellaan olevan samoslaisten kuvanveistäjien tekemä. Kuroksen vasemmassa reidessä olevan piirtokirjoituksen mukaan sen omisti temppelille Iskhes, Rhesiksen poika:
»ΙΣΧΗΣ ΑΝΕΘΗΚΕΝ Ο ΡΗΣΙΟΣ
Iskhēs anethēken ho Rhēsios
Iskhes, Rhesiksen poika, pystytti [tämän].»
Kuros muistuttaa paljon monia muita samoslaisia kuros-veistoksia. Sen koko kertoo toisaalta sen pystyttäjän ja koko saaren vauraudesta kyseiseen aikaan, ja toisaalta samoslaisten kuvanveistäjien kyvyistä. Saarella oli veistoksen tekoaikaan paljon yhteyksiä Egyptiin, ja veistoksessa on monia yhtymäkohtia egyptiläiseen taiteeseen.
Kuroksen vartalon pääosa löydettiin Heraionin alueelta vuonna 1980. Pää löytyi vuonna 1984/1985. Veistos on ollut esillä museossa vuodesta 2007.
Veistos

Veistos esittää kuroksille tyypilliseen tapaan alastonta nuorta miestä. Nuorukainen on kuvattu frontaaliasennossa vasen jalka hiemen eteen astuneena. Kädet ovat sivuilla erossa vartalosta ja nyrkissä. Hiukset ovat hartiapituiset. Kuroksen pituus on noin 4,75 metriä ja jalustan kanssa noin 5,5 metriä, ja se on yksi koko Kreikan pisimpiä kuroksia. Veistos on tehty marmorista. Se on ollut maalattu, ja maalauksesta on jäljellä vähäisiä jäänteitä.
Säilynyt veistos on koottu useista eri aikoihin löytyneistä osista ja kunnostettu. Siitä puuttuvat jalkojen alaosat sekä osa päästä.
Veistos sivulta.
Veistos toiselta sivulta.
Veistos takaa.
Veistos takaa.
Veistoksen reidessä oleva piirtokirjoitus.
Kirjallisuutta

Kyrieleis, Helmut: Der Grosse Kuros von Samos.  (Samos, nide 10. Avustajat Hermann J. Kienast ja Günter Neumann)  Bonn:  Rudolf Habelt, 1996.  ISBN 3774927715
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samoksen kuros Wikimedia Commonsissa
SAR (tutka)

SAR-kuva Kirtlandin lentotukikohdan golfkentän klubitalosta.
SAR-tutka-nimitys tulee engl. sanoista synthetic-aperture radar, synteettisen apertuurin tutka eli suuren laskennallisen läpimitan tutka. Liikkuvan tutkan antennin koko on tehtävän mittauksen kannalta paljon suurempi kuin tutkan fyysinen antenni, ts. tutkan apertuuri on synteettinen. Tyypillisesti synteettisen tutkan antennin "koko" vastaa satoja metrejä luonnossa.
Tutkan antenni luodaan virtuaalisesti lentokoneen (tai esim. lennokin) tai satelliitin liikkeellä. Erilliset kaiut tallennetaan muistiin ja käsitellään  yhdessä aivan kuin ne olisi mitattu suuresta antennista. Tällöin tästä synteettisestä antennista voi tulla hyvin suuren vahvistuksen omaava ja tarkka.
SAR-periaate.
Synteettinen antenni muodostuu siitä, että lentokone tai alusta, jossa tutka on, liikkuu ja pulssitutka lähettää koko ajan lyhyitä pulsseja. Jokainen pulssi edustaa antennielementtiä ja pulssien lukumäärä antennin pituutta. Syntyy näennäinen monen antennielementin ryhmä.
Tarkkuus syntyy siitä, että voidaan käyttää hyvin lyhyttä pulssin pituutta (toinen x/y-elementti on pulssin pituus) ilman, että pulssin vastaavasti pieni energia haittaa tutkan etäisyysulottuvuutta, koska pulssit integroidaan muistista "päällekkäin" ja ne kasvavat voimakkuudeltaan. Vaikutus muistuttaa suuren aukon (aperture) vaikutusta valokuvauksessa. (Tästä johtuu SAR-tutkan nimi.) Tarkkuuteen vaikuttaa myös keilan leveys (toinen x/y-elementti on keilan leveys). Hyvin kapea keila saadaan näennäisesti suurella antennilla. Lopputuloksena saadaan tarkkuudeltaan ja resoluutioltaan lähes valokuvamaisia kuvia.
SAR vaatii nykyisessä muodossaan hyvin suurta laskentakapasiteettia erillisten kaikujen yhdistämiseen eli synteettisen antennin muodostamiseen. Muistin määrä ja laskentakapasiteetti määräävät synteettisen antennin näennäisen pituuden ja siksi myös koko järjestelmän resoluution.
SLAR- ja SAR-tutkat kehitettiin toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvalloissa tiedustelun tarkoituksiin. Sittemmin SAR-tutka on otettu käyttöön mm. ympäristön ja metsien kaukokartoituksessa esim. helikoptereissa ja satelliiteissa. Satelliiteissa SAR-tutkia on maapallon kaukokartoituksen lisäksi käytetty myös planeettaluotaimissa, kuten Venusta tutkineessa Magellanissa.
Tiedustelukäyttö

SAR-tutkia on ensin käytetty tiedustelulentokoneissa, kuten Lockheed SR-71, jossa tutka katsoi lentosuuntaansa nähden sivuun (SLAR-tutka; engl. side-looking airborne radar, suomeksi sivukulmatutka). SLAR-tutkan keila on korkea pystysuunnassa ja kapea koneen lentosuunnassa. SLAR-tutkassa suuri antenni on kuitenkin fyysinen, eli koneen sivun osan pituinen. Tällainen SLAR-tutka ei yksinään pysty samaan tarkkuuteen kuin varsinainen SAR-tutka.
SAR-tutkat ovat muutos nykyaikaisessa sodankäynnissä, koska tutka näkee yleisesti yöllä, pilvien läpi ja huonossa säässä (sade) ja suhteellisen tarkasti. Tämä paljastaa mm. vihollisen yöllä tai huonon lentosään aikana tekemät joukkojen siirrot. Merkittävä SAR-tutkasovellutus on yhdysvaltalainen JSTARS-kone.
Satelliittikaukokartoitus

Koska pilvipeite on este avaruudesta tehtäville kaukohavainnoille, SAR-tutka on tullut suosituksi satelliittien kuvauslaitteeksi. Sen ongelma on 600–900 km:n kiertoradalta kuvattaessa heikko resoluutio.
SAR-tutkat satelliiteissa otti ensin käyttöön Yhdysvallat. ESAlla SAR-tutkia on ollut 1980-luvulla kehitetystä ERS-1-satelliitista lähtien. 2000-luvulla SAR-tutka on käytössä osassa kiinalaisista Yaogan-satelliiteista, Saksan TerraSAR-X- ja SAR-Lupe-satelliiteissa, Italian COSMO-Skymed-satelliiteissa jne. Länsimaiset satelliitit ovat yleensä "kaksikäyttöisiä" eli myös sotilaalliseen käyttöön tarkoitettuja, ja länsimaat epäilevät mm. Kiinan toimivan samoin. EU:n kehittelemässä GMES Sentinel 1 -satelliittiperheessä on aikanaan SAR-tutka.
Suomalaisen satelliittiyrityksen kehittämä Iceye X1 -tutkasatelliitti käyttää SAR-tutkaa.
Kirjallisuutta

J. C. Curlander, R. N. McDonough: Synthetic Aperture Radar: Systems and Signal Processing.  New York:  Wiley, 1991.  ISBN 978-0-471-85770-9  (englanniksi)
W. G. Carrara, R. S. Goodman, R. M. Majewski: Spotlight Synthetic Aperture Radar: Signal Processing Algorithms.  Boston:  Artech House, 1995.  ISBN 0-89006-728-7  (englanniksi)
C. V. Jakowatz, D. E. Wahl, P. H. Eichel, D. C. Ghiglia, P. A. Thompson: Spotlight-Mode Synthetic Aperture Radar: A Signal Processing Approach.  Springer, 1996.  ISBN 978-1-4612-8573-1  (englanniksi)
M. Soumekh: Synthetic Aperture Radar Signal Processing with MATLAB Algorithms.  New York:  Wiley, 1999.  ISBN 0-471-29706-2  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
SAR-tutkien kehittäjän (Sandian kansallinen laboratorio) sivut (englanniksi)
SLAR-tutkan toiminnasta (englanniksi)
Tutkatekniikkaa (ml. SAR ja SLAR) (englanniksi)
Julkaisu SAR-tutkan liikekompensaatiomenetelmistä (suomeksi)
Euthydikoksen kore

| Euthydikoksen kore |
| --- | --- |
 Euthydikoksen kore uudessa Akropolis-museossa.
Nimi:  Euthydikoksen kore
Valmistumisvuosi:  noin 490–480 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Teostyyppi:  kore
Materiaali:  paroslainen marmori
Sijainti:  Akropolis-museo, Ateena, Kreikka
Euthydikoksen kore (Akropolis Kore 686) on antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 490–480 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon.
Euthydikoksen kore vanhassa Akropolis-museossa.
Veistos esittää nuorta neitoa, joka on pukeutunut khitoniin ja sen päällä olevaan himationiin. Se on ollut Akropoliin muiden kore-veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Veistoksen jalustan mukaan sen omisti Athenelle Euthydikos Thaliarkhoksen poika. Monista muista kore-veistoksista poiketen Euthydikoksen koren kasvoilla ei ole hymyä, ja se edustaa tältä osin jo varhaisen klassisen kauden kuvanveiston niin kutsuttua ankaraa tyylikautta. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen jalusta Pentelikon-vuoren marmorista.
Kore löydettiin Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä kahdessa osassa: yläosa löydettiin Parthenonin itäpuolelta vuonna 1882 ja alaosa jalusta mukaan lukien Erekhtheionin läheltä vuonna 1886 tai 1887.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euthydikoksen kore Wikimedia Commonsissa
Kleobis ja Biton -kurokset

| Kleobis ja Biton -kurokset |
| --- | --- |
 Kleobis ja Biton -kurokset.
Nimi:  Kleobis ja Biton -kurokset
Toinen nimi:  Dioskuurit
Tekijä:  Polymedes Argoslainen
Valmistumisvuosi:  n. 610–580 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Teostyyppi:  kuros
Materiaali:  marmori
Korkeus:  2,16–2,18 m
Sijainti:  Delfoin arkeologinen museo, Delfoí, Fokis, Keski-Kreikka, Kreikka
Kleobis ja Biton -kurokset ovat kaksi antiikin kreikkalaista kuros-veistosta, joiden tulkitaan esittävän joko Kleobista ja Bitonia tai Dioskuureja. Ne on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 610–580 eaa. Nykyisin veistokset ovat esillä Delfoin arkeologisessa museossa.
Historia

Kleobiksen ja Bitonin nimellä tunnetut veistokset ovat tunnetuimpia kurosveistoksia. Veistosparin on toisen veistoksen jalustassa olevan piirtokirjoituksen mukaan tehnyt Polymedes Argoslainen. Veistokset ja osa toisen veistoksen jalustasta löydettiin Delfoin arkeologiselta alueelta Ateenalaisten aarrekammion läheltä vuosina 1893 ja 1894. Toinen jalusta löydettiin vuonna 1907 uudelleenkäytettynä roomalaisaikaisen kylpylärakennuksen seinästä.
Veistosten on perinteisesti tulkittu esittävän argoslaisia veljeksiä Kleobista ja Bitonia, joiden tarinan kertoo Herodotos. Nämä tunnettiin voimakkuudestaan, ja he kuolivat nuorina argoslaisten kunnioittamina. Siksi argoslaiset pystyttivät näille patsaat Delfoihin. Koska piirtokirjoitus mainitsee argoslaisen Polymedeen, kyseessä olevia veistoksia on arveltu samoiksi, jotka Herodotos oli nähnyt. Nykyisin veistokset on kuitenkin tulkittu myös Dioskuureiksi eli Kastoriksi ja Polydeukeeksi, joita myös kunnioitettiin Argoksessa.
Veistokset

Tutkimuksessa veistoksiin viitataan kirjaimilla A (museossa oikeanpuoleinen veistos, esine 467) ja B (vasemmanpuoleinen, esine 1524). Veistokset on tehty marmorista, joka on mahdollisesti paroslaista marmoria. Veistoksen A korkeus on 2,16 metriä ja jalustalla 2,35 metriä, ja veistoksen B korkeus 2,18 metriä, toisin sanoen ne ovat luonnollista kokoa suurempia.
Kurokset eli nuorukaiset ovat alastomia saappaita lukuun ottamatta. Jalkineet saattavat viitata siihen, että henkilöt kulkivat pitkiä matkoja, mikä sopii sekä Kleobiksen ja Bitonin että Dioskuurien myyttiin. Kurokset ovat hyvin lihaksikkaita, mikä sekin sopii kumpaankin myyttiin, ja näillä on leveät hartiat. Kasvot ovat leveät ja kolmiomaiset, ja silmät ja korvat suuret. Pitkät hiukset on laitettu taidokkaasti ja sidottu nauhoilla. Kädet ovat sivuilla ja nyrkissä. Veistoksissa on vielä monia niin kutsutun daidalisen kuvanveiston piirteitä.
Veistos A on säilynyt nykyaikaan hyvin ja lähes kokonaisena, ja siitä puuttuvat ainoastaan jalkaterät. Veistoksesta B puuttuu enemmän osasia, kuten oikea käsi ja osa vasemmasta kädestä, sekä osa jaloista ja jalustasta, jotka on kunnostettu. Kummankin veistoksen pinta on hyvin kulunut.
Patsaan A jalustassa on jäänteitä piirtokirjoituksesta, jonka on joskus tulkittu mainitsevan Bitonin nimen, mutta tulkinta on hyvin kyseenalainen:
»...ΤΟΝ Τ...Τ...ΡΑ...
...ton t...t...ra...
[Bi]ton.... (???)»
Patsaan B jalustassa on kuvanveistäjän nimen mainitseva piirtokirjoitus, jonka toisen rivin lukutavasta ei ole yksimielisyyttä:
»[ΠΟΛΥ]ΜΕΔΕΣ ΕΠΟΙΗΣΕ ΑΡΓΕΙΟΣ
...[ΑΓΑΓΟΝΤΟΙΔΥΙΟΙ]....
[Poly]medes epoiēse Argeios
...[agagontoidyioi]....
[Poly]medes Argoslainen teki minut.
(???)»
Lisäksi jalustoista on luettu erilaisia muita kirjaimia, joissa jotkut tutkijat ovat nähneet sanan ΑΝΑΚΕΣ, Anakes, mikä oli Dioskuurien nimitys Argoksessa. Myös tämä tulkinta on kiistanalainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kleobis ja Biton -kurokset Wikimedia Commonsissa
Yksityiskohta kasvoista.
Yksityiskohta hiuksista.
Tarhapäivä

| Tarhapäivä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Tiina Lymi
Käsikirjoittaja:  Anna Viitala Tiina Lymi co-writer  Perustuu Eve Hietamiehen romaaniin Tarhapäivä.
Tuottaja:  Jukka Helle Markus Selin
Säveltäjä:  Juri Seppä
Kuvaaja:  Konsta Sohlberg
Leikkaaja:  Joona Louhivuori
Tuotantosuunnittelija:  Sattva-Hanna Toiviainen
Pukusuunnittelija:  Tiina Kaukanen
Lavastaja:  Sattva-Hanna Toiviainen
Pääosat:  Petteri Summanen Marja Salo Marjaana Maijala Olavi von Bagh Ellen Herler
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:  15. marraskuuta 2019
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1,600 000 €
Edeltäjä:  Yösyöttö
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarhapäivä on Tiina Lymin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2019. Elokuva perustuu Eve Hietamiehen kirjaan Tarhapäivä (2012).
Elokuva kertoo lapsiperheen arjesta, jossa 6-vuotiaan Paavo-poikansa (Olavi von Bagh) yksinhuoltajana toimiva Antti Pasanen (Petteri Summanen) saa hoitoonsa myös ystävänsä Ennin (Marja Salo) samanikäisen lapsen Tertun (Ellen Herler) Ennin jouduttua pitkäksi aikaa sairaalaan liikenneonnettomuuden vuoksi.
Samanikäiset tyttö ja poika eivät ole lainkaan samankaltaisia: poikaa esimerkiksi kiinnostavat dinosaurukset ja tyttöä Hello Kitty. Lisäksi tytön pitkän tukan laittaminen erilaisille leteille on täysin uutta. Yksinhuoltajaisän oma sosiaalinen elämä ja kumppanin etsintä on rajoitettua arkisessa tarhaan-töihin-tarhasta-kauppaan-kotiin-karusellissa.
Apua ei saa elämänsä kanssa kamppailevalta mielenterveysongelmaiselta ex-vaimolta (Ria Kataja), mutta kylläkin työkaverilta (Kimmo Taavila), naapurilta (Marjaana Maijala) ja omalta isältä (Juha Muje).
Elokuva oli Juha Mujeen viimeinen, sillä hän kuoli kolme kuukautta sen valmistumisen jälkeen.
Elokuva on jatko-osa vuonna 2017 ilmestyneelle elokuvalle Yösyöttö.
BFGoodrich

| BFGoodrich |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Perustettu:  1870
Perustaja:  Benjamin Goodrich
Kotipaikka:   Akron, Ohio
Tuotteet:  auton renkaat, pyyhkijänsulat
Kotisivu:  https://www.bfgoodrichtires.com/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
BFGoodrich on yhdysvaltalainen rengasvalmistaja. Yritys oli aluksi osa Goodrich Corporation -konglomeraattia, kunnes ranskalainen Michelin hankki sen vuonna 1990 Uniroyalin kanssa (tuolloin The Uniroyal Goodrich Tire Company).
Tuotteet

BFGoodrichin tuotevalikoimaan kuuluvat mm. urheilu- ja kilpa-autojen, henkilöautojen, pakettiautojen  sekä raskaan kaluston renkaat. Lisäksi merkki tarjoaa pyyhkijänsulkia erityisesti maastoajoon.
Aiheesta muualla

BFGoodrichin Suomen nettisivut
Men Going Their Own Way

Men Going Their Own Way ('Omia teitään kulkevat miehet') eli MGTOW on yhdysvaltalainen elämäntapa ja lähinnä verkossa toimiva miesasialiike, jossa miehet haluavat kulkea omaa tietään elämässä. MGTOW koostuu heteromiehistä. MGTOW on antifeministinen liike, jossa sukupuolten tasa-arvo nähdään valheena ja propagandana.
MGTOW-liikkeessä miesten nähdään olevan uhreja suhteissa naisten kanssa. Elämäntapaa viettävät pyrkivät vastustamaan suuntausta jossa miehen tulisi olla sekä todella rikas että hyvännäköinen kelvatakseen naisille. Liikkeessä mies luopuu näistä epärealistisiksi koetuista odotuksista ja ryhtyy elämään pelkästään itselleen.
Liikkeessä miehet pyrkivät katkaisemaan välit vastakkaiseen sukupuoleen ja heidän mielestään feminismi on raunioittanut yhteiskunnan. Liikkeessä miehet näkevät naiset uhkana, sillä naisten oletetaan vievän heiltä rahat ja vaativan elatusta lapsille, jotka eivät välttämättä ole heidän. MGTOW on miesten separatistinen liike, jossa heteromiehet rajoittavat kanssakäymisestä naisten kanssa, eivät solmi avioliittoa eivätkä hanki lapsia. MGTOW:n kannattajat sanovat sen olevan suora reaktio feminismiin, josta on pelkkää haittaa sukupuolirooleille..
MGTOW on levinnyt myös Australiaan. MGTOW:sta on alkanut muodostua myös Teens Going Their Own Way (TGTOW) -liike, johon kuuluu 15-vuotiaita poikia.
Homoseksuaalisuus ei ole hyväksyttyä MGTOW-yhteisössä.
Shawn Bates

| Shawn Bates |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1975 (ikä 49) Melrose, MA, USA
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  right
Pituus:  180 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  vapaa pelaaja
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–
Aik. seurat:  Providence Bruins (AHL),   Boston Bruins (NHL),   New York Islanders (NHL),   HIFK (SM-liiga),   Klagenfurter AC (EBEL),   Manchester Monarchs (AHL)
NHL-varaus:  103. varaus, 1993 Boston Bruins
Shawn William Bates (s. 3. huhtikuuta 1975 Melrose, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut urallaan NHL:ssä 10 kauden ajan Boston Bruinsissa ja New York Islandersissa sekä Euroopassa Suomessa ja Itävallassa.
Ura > NHL

Boston Bruins varasi Batesin NHL:ään vuoden 1993 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. NHL-varauksensa jälkeen Bates pelasi jääkiekkoa Bostonin yliopistossa vuosina 1993–1997. Bostonin joukkue voitti vuonna 1995 NCAA:n mestaruuden, ja Bates valittiin lopputurnauksen tähdistökentälliseen.
Kaudella 1997–1998 Bates pelasi NHL:ssä 13 ottelua Boston Bruinsissa ja teki niissä kaksi maalia. Suurin osa kaudesta meni farmijoukkue Providence Bruinsissa, jossa kertyi 50 ottelussa 15 maalia ja 19 syöttöä. Seuraava kausi meni puoliksi farmissa ja puoliksi NHL:ssä. Farmissa otteluita kertyi 37 ja pisteitä 46. NHL:n puolella otteluita kasautui 33 ja pisteitä 9. Kaudella 1999–2000 Bates pelasi koko kauden Boston Bruinsissa. Bates pelasi yhteensä 44 runkosarjaottelussa ja teki niissä 5 maalia ja 7 syöttöä. Seuraavalla kaudella kertyi 45 ottelua ja 5 pistettä.
Vuonna 2001 Shawn Bates teki kahden sopimuksen vapaana agenttina New York Islandersiin. Ensimmäisellä kaudellaan Islandersissa Bates pelasi 71 ottelua, joissa kertyi 17 maalia ja 35 syöttöä. Kauden 2002–2003 saldona oli 74 ottelua, 13 maalia ja 29 syöttöä, kun taas seuraavana kautena otteluita kertyi 69 ja pisteitä 32 (9 maalia ja 23 syöttöä).
Työsulkukaudella 2004–2005 Bates ei pelannut lainkaan, mutta kaudella 2005–2006 hän jatkoi Islandersissa ja pelasi 66 ottelua, joissa pisteitä kasaantui 34. Kausi 2006–2007 oli kuitenkin harvapelisempi ja otteluita kertyi 48. Tuolla kaudella ja sen jälkeen Shawn Bates kärsi loukkaantumisista, joiden takia häneltä jäi pelaamatta kausi 2007–2008 lähes kokonaan. Bates pelasi NY Islandersissa vain kaksi ottelua lonkkavaivojen takia. Kesällä 2008 Islanders osti Batesin sopimuksen ulos.
Ura > Euroopan kautta farmisarjoihin

Vuonna 2008 Batesin ura ammattilaisena vaikutti olevan jo ohitse, kunnes hän pääsi koeajalle HIFK:n SM-liigajoukkueeseen. Hän aloitti SM-liigassa loistavasti ja teki kymmenen pistettä ensimmäisessä neljässä ottelussaan. Bates pelasi lopulta HIFK:ssa 20 peliä, kunnes HIFK purki hänen sopimuksensa helmikuussa 2009. Bates ei pystynyt jälleen pelaamaan loppukaudesta lonkkavaivojen takia.
HIFK:n jälkeen Bates kävi vielä syksyllä 2009 Colorado Avalanchen harjoitusleirillä, muttei saanut sopimusta. Hän palasi seuraavaksi Eurooppaan ja siirtyi pelaamaan Itävallan pääsarjaan Klagenfurter AC:hen. Klagenfurtissa Bates pelasi vain kuusi ottelua. Joulukuussa hän teki sopimuksen AHL:ssa pelaavan Manchester Monarchsin kanssa. Bates pystyi pelaamaan Manchesterissa vain kymmenen ottelua alavartalovamman takia, ja joukkue vapautti hänet sopimuksestaan maaliskuussa 2010.
Aiheesta muualla

Shawn Bates The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
The Sonics

| The Sonics |
| --- | --- |
 Sonics vuonna 2014
Tiedot
Toiminnassa:  1960–1968, 2007−
Tyylilaji:  rock, garage rock, frat rock
Kotipaikka:  Tacoma, Washington, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Gerry Roslie, urut, piano, laulu   Andy Parypa, basso   Larry Parypa, kitara, laulu   Rob Lind, saksofoni, laulu   Bob "Boom Boom"  Bennett, rummut  
Levy-yhtiö:  Etiquette Records   Norton Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Sonics on yhdysvaltalainen garage rock -yhtye, joka vaikutti 1960-luvulla Tacomassa, Washingtonin osavaltiossa. Yhdysvaltain luoteisosassa sijaitsevan syrjäisen alueen musiikkitarjontaa leimasivat valkoiset rockyhtyeet, kuten The Wailers, Paul Revere and the Raiders ja The Kingsmen, joista viimeksi mainittu nousi kansainväliseen suosioon versioimalla kappaleen "Louie Louie" vuonna 1963. Nämä yhtyeet olivat myös The Sonicsin innoittajia, mutta yhtye tarttui musiikkiin edeltäjiään rajummin. Selkein innoittaja yhtyeelle oli rock and roll -laulaja Little Richard, jonka useita kappaleita oli myös yhtyeen ohjelmistossa. Primitiivisen ja kovaäänisen musiikkinsa ansiosta The Sonics on nimetty usein myös maailman ensimmäiseksi punkyhtyeeksi.
Historia

The Sonics sai alkunsa vuonna 1960 Tacomassa, mutta yhtyeen klassinen kokoonpano löysi muotonsa vasta 1963. Siihen kuuluivat perustajajäsen, kitaristi Larry Parypa, hänen veljensä, basisti Andy Parypa sekä vuonna 1963 joukkoon liittyneet kosketinsoittaja-laulaja Gerry Roslie, saksofonisti-laulaja Rob Lind ja rumpali Bob "Boom Boom" Bennett.
Yhtye keräsi nopeasti kannatusta keikoillaan, ja vuoden 1965 alussa se pääsi äänittämään ensimmäisen albuminsa Here are the Sonics. Levyn kappaleesta "The Witch" tuli suuri paikallinen hitti, mutta muualla yhtye ei onnistunut läpimurrossa.
Toisen albuminsa Boom yhtye levytti seuraavana vuonna, ja kolmas levy Introducing the Sonics ilmestyi vuonna 1967. Klassisen kokoonpanon viimeiseksi singleksi jäi "Anyway the Wind Blows". Paikallinen muusikko Jim Brady osti tämän jälkeen oikeudet yhtyeen nimeen ja jatkoi levyttämistä 1970-luvun alkupuolelle.
Alkuperäinen The Sonics palasi yhteen vuonna 1972 soittaen yhden konsertin Seattlessa. Konsertti on julkaistu albumilla Live Fanz Only. Laulusolisti Gerry Roslie kokosi yhtyeen uudestaan ilman muita alkuperäisjäseniä vuonna 1979 levyttäen kritisoidun Cinderella-albumin.
The Sonicsia houkuteltiin pitkään palaamaan keikoille, mutta yhtye kieltäytyi tarjouksista usean vuoden ajan. Viimein vuonna 2007 yhtye päätti esiintyä New Yorkin Cavestomp-festivaaleilla 2. ja 4. marraskuuta. Yhtyeen alkuperäisjäsenistä olivat mukana Gerry Roslie, Larry Parypa ja Rob Lind. Comeback-keikoilla soitti rumpuja Ricky Lynn Johnson (The Wailers) ja bassoa Don Wilhelm (The Daily Flash).
Yhtyeen klassinen kokoonpano

Gerry Roslie — urut, piano, laulu
Andy Parypa — basso
Larry Parypa — kitara, laulu
Rob Lind — saksofoni, laulu
Bob "Boom Boom" Bennett — rummut
Diskografia > Albumit

Here Are the Sonics (Etiquette Records, 1965)
Boom (Etiquette, 1966)
Introducing the Sonics (Jerden, 1967)
Sinderella (Bomp, 1980)
This is the Sonics (Revox, 2015)
Diskografia > Muut albumit

MERRY CHRISTMAS (Etiquette, 1965; joululevy jolla The Sonicsin lisäksi The Wailers ja The Galaxies)
EXPLOSIVES (Buckshot, 1973; kokoelma)
ORIGINAL NORTWEST PUNK (First American, 1977; kokoelma)
THE SONICS (SRT, 1977; kokoelma)
SINDERELLA (Bomb, 1979; Gerry Roslie taustabändinään The Intruders)
UNRELEASED (First American, 1981; kokoelma)
FIRE AND ICE (First American, 1983; kokoelma)
FULL FORCE (Etiquette, 1985; kokoelma)
LIVE FANZ ONLY (Etiquette 1986; live 1972)
PSYCHO (Bam Caruso, 1988; kokoelma)
MAINTAINING MY COOL (Jerden, 1991; kokoelma)
HERE ARE THE ULTIMATE SONICS (Etiquette, 1991; kokoelma)
PSYCHO-SONIC (Big Beat, 1993; kokoelma)
FIRE AND ICE II - THE LOST TAPES (Jerden, 1996; kokoelma vuodesta 1967 eteenpäin)
SAVAGE YOUNG SONICS (Norton, 200?; demoäänityksiä vuosilta 1961–1964)
THE JERDEN YEARS 1966–1969 (Munster, 2004; kokoelma)