stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kipparikvartetti
Historia > Suurimman menestyksen vuodet

Kipparikvartetin vilkkainta aikaa olivat vuodet 1951–1955, jolloin sen johtajana toimi Harry Bergström. Kiertueiden lisäksi kvartetti teki hyväntekeväisyysvierailuja sairaaloihin aina aikataulun salliessa ja esiintyi muun muassa Georg Malmsténin, Tauno Palon ja Viljo Vesterisen 50-vuotisjuhlissa, Miss Universumiksi valitun Armi Kuuselan tervetulojuhlassa 1952 ja Markus-sedän jäähyväisjuhlissa 1956. Yhtyeen ohjelmisto oli monipuolista ja korkeatasoista, ja miehet olivat lavalla myös varsin eläviä esiintyjiä, hauskuuttaen yleisöä muun muassa esittämällä lastenlauluja polvihousuissa ynnä muuta. Yleisön suosion kannustamana yhtye sai oman elokuvansa Kipparikvartetti, joka sai ensi-iltansa vielä vuoden 1952 aikana. Tätä edelsi jo pieni esiintyminen elokuvassa Tervetuloa aamukahville, eli tottako toinenkin puoli.
Kevätkesällä 1952 Kauko Käyhkö joutui Rantasalmen sulttaani -elokuvan kuvausten ajaksi matkustamaan lähes kahdeksi kuukaudeksi ulkomaille. Tänä aikana hänen tilallaan Kipparikvartetin toisena bassona lauloi Pentti Tuominen, ja kvartetin taloudenhoidon Käyhkö uskoi Olavi Virran käsiin.
Kauko Käyhkö on arvioinut Kipparikvartetin suosiota:
”Perussyy lienee ollut se, että kvartetti ilmestyi kuvaan psykologisesti oikealla hetkellä. Revyyteatterit olivat painuneet pimentoihin kovan verotuksen uhreina. Suomen kansa suorastaan janosi jotain sellaista repäisevää ja reilua, mille saisi nauraa joko punastumatta tai välittämättä vetikö ’punaisen viivansa’ oikealle tai vasemmalle. Niinpä juuri Kipparikvartetti tukevine kavereineen oli eräänlainen purkaantuma tuohon viihdekaipuun sumaan. Sen laulu oli voimalaulua, hempeän puolenkaan silti puuttumatta ohjelmasta. Kuitenkin useimmin tuolle hempeälle naurettiin, mutta ei suinkaan karkeasti pilkaten. Ei, nauru jätettiin kuulijan ratkaistavaksi. Hänen vuoronsa oli joko itkeä tai hymytä esityksen jälkeen.”
Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo kirjoittivat Iskelmän kultaisessa kirjassa vuonna 1986:
”Kvartetti tarjosi hyvää, reilua musiikkia kaikenikäisille tavalla, joka on varmasti ollut omiaan kaatamaan musiikinlajien keinotekoisia raja-aitoja. Kipparikvartetin vuosikymmenet olivat myös oppitunti siitä, mitä inhimillinen yhteistyö parhaimmillaan on: että neljä korkean tason ammattilaista yhdessä on vielä enemmän kuin yksinkertainen aritmeettinen summansa. – – – Lopputulos voi olla vain tämä: kvartetin, kuten Beatles-yhtyeen, ydin ja perimmäinen viehätys on neljän luovan ja energisen ihmisen tasavertaisuudessa, tarkoin hiotussa puhaltamisessa yhteen hiileen.”
Historia > Olavi Virran ja Harry Bergströmin lähdöt

Kipparikvartetti korosti kaikissa julkisissa esiintymisissään yhteisyyttä, ja lehtihaastatteluissa korostettiin kvartetissa vallitsevaa veljeyden tunnetta ja erilaisten luonteiden välistä tasapainoa. Tästä syystä Olavi Virran lähdön kvartetista keväällä 1953 ja Harry Bergströmin eron kvartetin johtajan paikalta talvella 1955 vakuutettiin tapahtuneen hyvässä yhteisymmärryksessä. Kummassakin tapauksessa todelliset syyt olivat kuitenkin julkisuuteen kerrottua karummat.
Varsin pian Virran yhtyeen tultua mukaan kiertueille alkoivat orastaa erimielisyydet keikkapalkkioiden jaosta kvartetin ja yhtyeen kesken. Myöhemmin, 1960-luvun lopulla antamissaan lehtihaastatteluissa Virta kertoi Käyhkön alkaneen ”nuuskia” kvartetin raha-asioita. Virta irtisanoutui Kipparikvartetista virallisen ilmoituksen mukaan aikapulan vuoksi maaliskuussa 1953, jolloin hänen tilalleen tuli Eero Väre. Teijo Joutsela kertoi haastattelussa 1970-luvun lopulla melko katkeraan sävyyn: ”Minua harmitti hänen [=Virran] suhtautumisensa rahaan. Se oli kuin jollakin alkuasukasheimolla eli 'mitä tämä on?'”
Olavi Virran yhtyeessä 1950-luvulla soittaneen Pauli Granfeltin mukaan Virran aika Kipparikvartetissa oli lyhyydestään huolimatta ratkaisevan tärkeä hänen myöhemmän uransa kannalta. Ennen vuotta 1952 Virta ei Granfeltin mukaan juuri erottunut muista laulajista. Kipparikvartetissa Virta joutui kilpailemaan häntä koulutetumpien laulajien kanssa, ja kirkasääninen ensimmäinen tenori Auvo Nuotio oli haastanut hänet avaamaan äänensä kunnolla.
Harry Bergström puolestaan oli Käyhkön mukaan suorastaan mustasukkaisen tarkka siitä, että häntä ei jokaisen esiintymisen yhteydessä mainittu ainoastaan Kipparikvartetin johtajana ja säestäjänä, vaan myös sen perustajana, mikä puolestaan alkoi harmittaa kvartetin jäseniä. Tammikuussa 1955 Bergström irtisanoutui täysin Kipparikvartetista.
Historia > George de Godzinsky johtajaksi

Harry Bergströmin tilalle johtajaksi – Kauko Käyhkön mukaan enemmänkin säestäjäksi – tuli George de Godzinsky, jonka myötä ohjelmisto laajeni entuudestaan, sisältäen lauluja klassillisesta taidemusiikista, kansanlauluihin, iskelmiin ja lastenlauluihin. Keskeiseen kansainväliseen ohjelmistoon kuului muun muassa "Ol’ Man River", "Tiritomba", "Sapelitanssi" ja "Die Juliska aus Budapest". Erikoisuuksina mainittakoon de Godzinskyn sovittamana instrumentaaliesityksenä kuultu "Unkarilainen fantasia", jonka kvartetti esitti neljällä viululla. Kappaleen viuluosuudet de Godzinsky kirjoitti kullekin kvartetin jäsenelle yksilöllisesti heidän taitojensa mukaan. Päätoimisesti Radion viihdeorkesterin kapellimestarina työskennelleen de Godzinskyn lisäksi Kipparikvartetille sovittivat ohjelmistoa taidemusiikin alalla Einar Englund ja kevyempää Toivo Kärki.
Bergströmin toimiessa johtajana Kipparikvartetti pysyi tiukasti kotimaassa, mutta de Godzinskyn johdolla kvartetti ryhtyi tekemään esiintymisvierailuja muihin Pohjoismaihin. Kipparikvartetin moneen otteeseen suunnittelema Yhdysvaltain-kiertue jäi kuitenkin toteutumatta kvartetista itsestään riippumattomista syistä.
Ohjelmisto sisälsi kaikkiaan lauluja kahdeksalla eri kielellälähde?. Tunnetuimpia levytyksiä muun muassa "Saimaan valssi", "On lautalla pienoinen kahvila", "Vanhan merirosvon kapakassa" ja  "Pieni ankanpoikanen", joka oli vuoden 1952 myydyin kotimainen levy. Kauko Käyhkön mukaan Kipparikvartettiin tuli de Godzinskyn myötä "jotain aatelista".
"Kipparit" esiintyivät 1959 elokuvassa Suuri sävelparaati, ja seuraavana vuonna omassa TV-ohjelmassaan Kippariklubi. Yhtyeen viimeinen konsertti tehtiin vuonna 1962, jonka jälkeen Kipparit esiintyivät satunnaisesti aina 1980-luvun alkuun saakka, lähinnä yksityistilaisuuksissa. Eero Väreen kuoltua 1972 hänet korvasi Kalevi Vallineva. Viimeiset levytyksensä Kipparikvartetti teki vuonna 1977 kokoonpanolla Auvo Nuotio, Kalevi Vallineva, Teijo Joutsela ja Kauko Käyhkö, ja Pauli Granfeltin orkesterin säestämänä. Kvartetin toiminnan päätti lopullisesti sen johtomiehenä toimineen Kauko Käyhkön kuolema 1983. 2. bassossa ovat väliaikaisesti avustaneet Ami Lovén ja Pentti Tuominen. Viimeinen elossa olleista Kipparikvartetin alkuperäisistä jäsenistä oli Teijo Joutsela, joka kuoli syyskuussa 1999.
Jäsenet

Auvo Nuotio (1. tenori)
Olavi Virta (2. tenori, vuoteen 1953)
Eero Väre (2. tenori, vuodesta 1953)
Teijo Joutsela (1. basso)
Kauko Käyhkö (2. basso)
Levytyksiä

Täältä tullaan (1977)
Sävelkansio (1982)
Unohtumattomat (1993)
20 Suosikkia / Saimaan valssi
Aiheesta muualla

Kipparikvartetti
Kipparikvartetti hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Puistoseitikki

| Puistoseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Phlegmacium
Laji::  balteatocumatile
Kaksiosainen nimi
 Phlegmacium balteatocumatile  (Rob. Henry ex P.D. Orton) Niskanen & Liimat. 
Katso myös
   Puistoseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puistoseitikki (Phlegmacium balteatocumatile, syn. Cortinarius balteatocumatilis) on Cortinariaceae-heimoon kuuluva sienilaji. Puistoseitikki on Suomessa eteläinen, harvinaisehko laji, joka esiintyy puistoissa ja lehti- ja sekametsissä tammen, lehmuksen ja koivun seurassa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Puistoseitikki (Cortinarius balteatocumatilis)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10480785  BioLib: 300863  CoL: YK5Q  EoL: 189184  GBIF: 2529331  iNaturalist: 629234  IndexFungorum: 250945  MycoBank: 250945  NatureServe: 2.1071444  NBN: NBNSYS0000038961  Observation.org: 14176  Open Tree of Life: 1025231  SpeciesFungorum: 250945  Laji.fi: MX.73333
Kiinan talous

| Kiinan talous |
| --- | --- |
 Kuva Shanghain keskustasta.
Valuutta:  Renminbi
Jäsenyydet:  Maailman kauppajärjestö, APEC, G20
Tilastot
BKT:  8 358 mrd. $(2012) 12 406 mrd. $ (ppp) (2012)
- per asukas:  6 076 $ (2012) 8 394,073 $ (ppp) (2011)
- kasvu:  7,8 % (2012)
- toimialoittain:  maatalous 10,1 % teollisuus 46,8 % palvelut 43,1 % (2011)
Inflaatio:  2,5 % (2012)
Köyhyysrajan alle jäävien määrä:  13,4 % (2011)
Gini-kerroin:  47,4 (2012)
Työvoima:  797,6 milj. (2012)lähde?
- toimialoittain:  maatalous 34,8 % teollisuus 29,5 % palvelut 35,7 % (2011)
Työttömyys:  6,4 % (2013)
Ulkomaankauppa ja -investoinnit
Vienti:  2,21 bilj. $ (2013)
Vientituotteet:  sähkö- ja muut koneet (kuten it-laitteet), vaatteet, tekstiilit
Merkittävimmät vientimaat:  Hongkong (17,4 %), Yhdysvallat (16,7 %), Japani (6,8 %), Etelä-Korea (4,1 %) (2013)
Tuonti:  1,772 bilj. $ (2013)
Tuontituotteet:  sähkö- ja muut koneet, öljy ja fossiiliset polttoaineet, ydinvoimalakomponentit, optiset ja lääketieteelliset laitteet, malmit, moottoriajoneuvot, soijapavut
Merkittävimmät tuontimaat:  Etelä-Korea (9,4 %), Japani (8,3 %), Taiwan (8 %), Yhdysvallat (7,8 %), Australia (5 %), Saksa (4,8 %) (2013)
Julkinen talous
Julkinen velka:  38,5 % BKT:sta (2011)
Budjetin tulot:  2,064 bilj. $ (2013)
Budjetin menot:  2,251 bilj. $ (2012)
Alijäämä:  -2,1 % BKT:sta (2013)
Kiinan talous oli vuonna 2009 bruttokansantuotteella mitattuna maailman toiseksi suurin talous. Sen ostovoimakorjattu bruttokansantuote vuonna 2014 oli 18,1 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria, ja se oli ostovoimakorjatulla BKT:lla mitattuna vuonna 2017 maailman suurin talous. Kuitenkin Kiinan ostovoimakorjattu bruttokansantuote vuonna 2014 asukasta kohden oli alhainen, 13 224 Yhdysvaltain dollaria.
Kiinan talous on kasvanut voimakkaasti vuoden 1978 talousuudistusten jälkeen. Kiinan vientitulot ovat maailman suurimmat. Valtava kasvu jatkuu edelleen lähes 7 prosentin vauhtia, joka on aiheuttanut myös lukuisia ongelmia. Kiinasta tuli joulukuussa 2001 Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsen.
Noin 70 prosenttia Kiinan taloudesta koostuu yksityisestä sektorista ja loput 30 prosenttia on julkisella sektorilla.lähde? Yksityisen ja julkisen sektorin raja on hämärä, sillä maassa toimii lukuisia valtion osaksi omistamia yrityksiä.
Kiina on maailman kolmanneksi suurin raakaöljyn ja öljynjalostustuotteiden maahantuoja.
Vuodesta 2009 alkaen Kiina on ollut maailman suurin automarkkina-alue. Monet maailman autovalmistajista, kuten BMW, Volkswagen ja GM, pyrkivät laajentamaan markkinaosuuksiaan siellä kasvattamalla paikallisia tehtaitaan ja yhteisyrityksiään. Vuonna 2004 Kiinassa oli tuhatta asukasta kohti 21 autoa, vuonna 2014 jo 105 autoa. Yhdysvalloissa vastaava luku pysyi koko ajan 820 auton paikkeilla ja oli hienoisessa laskussa.
Kiinan talouskasvu oli vuonna 2019 hitainta sitten vuoden 1990. Kasvun hidastumisen syitä olivat erityisesti kotimaisen kysynnän hiipuminen sekä Yhdysvaltojen ja Kiinan kauppasota. Kiinan bruttokansantuote kasvoi 6,1 prosenttia, mikä on Kiinassa vähän, vaikka se melkein kaikkialla muualla maailmassa olisi ollut erittäin hyvä kasvuprosentti.
Talouspolitiikka

Kiinan valuuttayksikkö on Renminbi ja sen rahayksikkö on juan. Kansainvälinen valuuttarahasto IMF päätti ottaa perusyksikkö juanin osaksi kansainvälistä valuuttakoriaan muiden reservivaluuttojen joukkoon lokakuussa 2016. Se merkitsee IMF:n tunnustusta, että renmimbin rooli kansainvälisessä kaupassa on merkittävä, ja valuutta on aidosti vapaasti vaihdettavaa.
WTO-jäsenyys saatiin vuonna 2001. Vuonna 2007 hyväksyttiin laki, joka takaa lainsuojan yksityiselle omaisuudelle.
Yritykset

Kiinassa toimii noin 150 000 valtion omistamaa yritystä, jotka työllistävät noin puolet maan 750 miljoonasta työntekijästä. Niiden osuus bruttokansantuotteesta oli 18% vuonna 2012. Tämä on suuri pudotus vuoden 1978 noin 80 prosentista.
Pysyäkseen maassa kansainväliset yritykset edellyttävät voittomahdollisuuksien lisäksi tekijänoikeuksia, piraattikopioinnin ehkäisyä ja patenttien ja tavaramerkkien yritysvarkauksien ehkäisyä.
Vuonna 2017 Kiinassa toimi noin 350 suomalaista yritystä tai niiden toimistoa, edustustoa, tytäryhtiötä tai yhteisyritystä. Suurin osa niistä on sijoittunut Pekingin, Shanghain ja Guangdongin alueille sekä Hongkongiin.
Shanghain pörssi (SSE) on markkina-arvolla mitattuna manner-Kiinan suurin ja maailman viidenneksi suurin pörssi. Kiinassa toimivat myös Shenzhenin pörssi ja Hongkongin pörssi. Vuosina 2014 ja 2016 niiden välille avattiin linkit, joiden avulla ulkomaiset sijoittajat pääsevät osallistumaan aiempaa avoimemmin Kiinan osakemarkkinoille Hongkongin pörssin kautta.
Talouden osa-alueet > Maatalous

Kiinan maatalous on ollut tiheästi asutuilla alueilla hyvin tiheässä käytössä jo tuhansia vuosia. Viimeaikainen väkiluvun kasvu on johtanut myös vuoristoalueiden hyödyntämiseen maanviljelyssä. Pengerviljelyksiä on lisätty huomattavasti kastelun avulla. Valtion pinta-alasta vain 10 prosenttia on viljelty.
Kiina on maailman suurin viljan, puuvillan, hedelmien, vihannesten, lihan, siipikarjan, munien ja kalatuotteiden tuottaja. Viinintuotannossa Kiina on yksi suurimmista.
Talouden osa-alueet > Kaivostoiminta ja teollisuus

Maassa on lukuisia kivihiilikaivoksia, joista tärkeimmät tuotantokeskukset ovat Hebei, Shanxi, Jilin ja Anhui. Kiinalla on myös suuria metallikaivoksia, ja se on yksi maailman suurimmista volframin tuottajista. Teollisuus on pääosin vanhaa, fossiilisia polttoaineita käyttävää teollisuutta, jolle maan kivihiili ja öljy ovat elintärkeitä. Maan merkittävimpiä teollisuuden tuotteita ovat rauta, teräs, kivihiili, aseet, koneet ja polttoaineet.
Kiinan osuus maailman teräksentuotannosta oli vuonna 2013 puolet, kun vuonna 2004 se oli neljäsosa. Rautamalmin jalostaminen raakateräkseksi kuluttaa suuren osan kivihiilestä.
Talouden osa-alueet > Palveluala

Palvelualan osuus Kiinan bruttokansantuotteesta on kasvanut tasaisesti, ja ohitti 50 prosenttia vuonna 2015. 
Vuonna 2017 palvelualan tuotto kasvoi nopeammin kuin teollisuuden, 22,8 prosenttia vuodessa.
Ulkomaankauppa

Kiinan ulkomaankaupan arvo nousi vuonna 2013 yli 3 000 miljardiin euroon ohittaen Yhdysvaltain ja nousten maailman suurimmaksi kauppamahdiksi. Maan ulkomaan vienti oli arvoltaan 1 630 miljardia euroa ja tuonti 1 400 miljardia ja tärkeimmät kauppakumppanit Euroopan unioni sekä Yhdysvallat.
Kiinan tärkeimmät vientituotteet ovat raaka-aineet, tekstiilit, öljy, öljytuotteet, kemikaalit ja kevyen teollisuuden tuotteet. Kiinan viennille on kehitysmaiden tavoin vielä tärkeää alkutuotannon tuotteet, eli raaka-aineet. Monet länsimaiset yritykset ovat vieneet tuotantonsa Kiinaan (ns. Kiina-ilmiö), jossa saadaan halvemmalla valmistettua hyödykkeitä, kuten mm. leluja, vaatteita ja elektroniikkaa. Alhainen palkkataso ja verotus ruokkivat Kiina-ilmiötä, ja maa onkin vetänyt puoleensa suuren osan kyseisestä tuotannosta.
Yhdysvallat ja Kiina kävivät keskenään Yhdysvaltain presidentti Donald Tumpin valtakaudella vuodesta 2018 lähtien "kauppasotaa". Ensimmäisen vaiheen sopu ,"välirauha", kauppasodassa saavutettiin tammikuussa 2020, jolloin Kiina sitoutui 200 miljardin dollarin lisäostoihin Yhdysvalloista seuraavan kahden vuoden aikana. Vastatoimena Kiinan myönnytyksille Yhdysvallat luopui tullikorotuksista, joita se oli suunnitellut muun muassa kulutuselektroniikkatuotteille. Suurin osa tulleista jäi kuitenkin voimaan.
Ulkomaankauppa > Afrikka

Vuonna 2014 Kiinan ja Afrikan välisen kaupan arvo oli 220 miljardia Yhdysvaltojen dollaria. Se oli kasvanut 10 vuodessa yli 20-kertaiseksi.
Kiinan tuontituotteita Afrikasta ovat öljy, malmit, kupari, puuvilla, timantit ja puu. Vienti on pääasiassa vaatteita ja tekstiilejä. Vuoden 2005 lopussa Kiinan investoinnit Afrikkaan olivat 650 miljoonaa euroa ulkomaisten 19 miljardin kokonaisinvestoinneista. Vuonna 2006 Kiinan suorat investoinnit Afrikkaan olivat viisi miljardia euroa. Summan odotetaan yhä kasvavan, sillä Kiina on perustanut 3,2 miljardin euron kehitysrahaston helpottamaan investointeja. Vuoteen 2006 mennessä Afrikassa oli 800 kiinalaisyritystä, joista 100 oli keskisuuria tai suuria valtio-omisteisia yhtiöitä. Kiinasta on tullut lyhyessä ajassa Afrikan kolmanneksi suurin kauppakumppani Yhdysvaltojen ja Ranskan jälkeen. Investointien ja kaupan lisäksi on paisunut Kiinan kehitysapu Afrikalle. Länsimaiden tavoin Kiina suunnittelee avun tukemaan omia kauppa- ja investointitavoitteitaan. Kohteita on infrastruktuuri, koulutus, lainojen anteeksianto, tekninen apu ja tullivapaus nyt jo 442 tuotteelle.
Monet afrikkalaiset johtajat ajattelevat, että Kiina tarjoaa vaihtoehtoisen tavan luoda suhteita ulkomaailmaan. Vastikkeeton avustuspolitiikkaa herättää monissa Afrikan maissa suurempaa innostusta, kuin länsihallitusten ehdollinen apu. Kiinaa on arvosteltu Zimbabwen ja Sudanin kaltaisten ihmisoikeuksia polkevien maiden suojelusta, ehtoja asettamattomasta avustuspolitiikasta, kansainvälisten pelisääntöjen loukkauksista, kiinalaisten suuryritysten työterveys- ja työturvallisuuden tasosta ja nälkäpalkasta.
Työvoima

Kiinassa on viisipäiväinen työviikko. Vuosilomia ei juuri ole, mutta usein kiinalaisen uuden vuoden aikaan saa lomaa. Kansainvälisen ammattiyhdistyksen mukaan yritysten aloitteesta lähteneet sopimukset ovat usein yksipuolisia, sitovuus heikko ja seuranta ja auditointi (todentaminen) ongelmallista. Kiinasta puuttuu kansalais- ja ammattiyhdistysoikeudet (2007). Ammatillinen järjestäytyminen on sallittua vain yhteen keskusammattiliittoon All-China Federation of Trade Unions, ACFTU, jossa puoluekomitea nimittää ammattiyhdistyksen edustajat. Työlaki 1995 velvoittaa yrityskohtaisiin työehtosopimuksiin. Pyrkimykset vaihtoehtoisen ammattiliittojen perustamiseen ovat johtaneet pidätyksiin ja vangitsemisiin.
Työntekijöiden on raportoitu vaativan parempia työehtoja eri puolilla Kiinaa lakkojen ja työnseisausten muodossa. Tämä on luonut paineita keskusammattiliitto ACFTU:lle työntekijöiden edunvalvontatyön parantamiseen. Vakavia puutteita on todettu olevan esimerkiksi järjestäytymisen, ylitöiden, työturvallisuuden sekä palkkojen osalta. On esitetty että ostajayritysten pitäisi vaatia tavarantoimittajiltaan parannuksia kiinalaistyöntekijöiden työehtoihin ja ihmisoikeuksiin.
Hongkongissa perustettiin 1980-luvun demokratialiikkeen aikana yhä toimiva Hongkongin ammattiliittojen keskusjärjestö. Asia Monitor Resource Center on mm. Ruotsin ammattiliiton, sosiaalidemokraattien ja kansainvälisen metalliliiton IMF perustama riippumaton kansalaisjärjestö, joka rahoittaa tutkimuksia Aasiassa. China Labour Bulletin on ay-aktiivi Han Dongfan vuonna 1994 perustama vaihtoehtojärjestö, joka kampanjoi itsenäisen ammattiliiton puolesta. Oxfam:lla on työelämäongelmien projekteja ja koulutusta.
Haasteet

Nopea talouskasvu on johtanut Kiinassa valtavaan tuloerojen kasvuun. Maasta löytyy äärimmäistä köyhyyttä, ja rikkaita. Juha Remeksen mukaan vuonna 1997 hyväosaisia arvioitiin olevan Kiinassa noin 50 miljoonaa ja 96 % kansasta jäi kasvavan hyvinvoinnin ulkopuolelle. Luokkaerot voivat aiheuttaa poliittista epävarmuutta. Yli 10 % talouskasvu on myös suuri haaste energiantuotannolle.
Haasteet > Ympäristötuhot

Maan talous on kasvanut luonnon hinnalla, ja monin paikoin saasteet ovat tuhonneet ekosysteemin. Aavikoituminen on Kiinassa tällä hetkellä maailman nopeinta, ja vesipulan on arveltu uhkaavan maata ennemmin tai myöhemmin. Kriitikoiden mukaan Kolmen rotkon pato on vaarantanut joidenkin uhanalaisten lajien elinympäristön.
Haasteet > Byrokratia

Kommunistisen hallinnon keskusjohto on pitänyt kiinni isosta julkisesta sektorista, ja ohjaillut tietyin määrin taloutta. Maata vaivaa byrokratia sekä inflaatio. Myös heikko verotusjärjestelmä ja kehittymätön valtiontalous ovat haaste.
Haasteet > Rakennemuutos

Kiinan valtion työvoima vähentyi 103 miljoonasta 81 miljoonaan työntekijään vuosina 1990-2000. Vapaatalousalueilla työskenteli vuonna 2007 yli 30 miljoonaa ihmistä 150 alueella. Vapaatalousalueilla työehdot ovat heikommat ja viranomaisvalvonta lepsumpaa kuin muualla maassa. Siirtotyövoima luo joustavat työmarkkinat.
Haasteet > Kiinteistöjen arvon romahdus

Kiinassa kiinteistöjen arvo nousi jatkuvasti. Vuonna 2024 kävi ilmeiseksi, että kuluttajakysyntä on heikentynyt, koska kiinteistöjen arvo on laskenut. Siihen on esitetty ratkaisuksi valtion sosiaalimenojen kasvattamista. Sosiaalimenoja kasvattamalla kansalainen voi jatkaa kuluttamista entiseen tapaan vaikka ei koe itseään varakkaaksi.
Kirjallisuutta

Eronen, Eeva: Jättiläisen askeleet: Matka Kiinan talouteen.  Gaudeamus, 2017.  ISBN 9789524954310
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Stora Enso vuokraa 160 000 hehtaaria Kiinassa – maakiistoja
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinan talous Wikimedia Commonsissa
Observatory of Economic Complexity: China (englanniksi)
Maailman kauppajärjestön (WTO:n) jäsenet
Albania
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiirikunnat
Armenia
Argentiina
Australia
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belize
Benin
Bolivia
Botswana
Brasilia
Britannia
Brunei
Burkina Faso
Burundi
Chile
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Euroopan unioni
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Islanti
Israel
Jamaika
Japani
Jordania
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kenia
Keski-Afrikka
Kiina
Kirgisia
Kolumbia
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Kuuba
Kuwait
Lesotho
Liechtenstein
Macao
Madagaskar
Makedonian tasavalta
Malawi
Malediivit
Malesia
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Moldova
Mongolia
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Qatar
Ruanda
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Salomonsaaret
Sambia
Saudi-Arabia
Senegal
Sierra Leone
Singapore
Sri Lanka
Suriname
Swazimaa
Sveitsi
Taiwan
Tansania
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tunisia
Turkki
Uganda
Ukraina
Uruguay
Uusi-Seelanti
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Yhdysvallat
Zimbabwe
| --- | --- |
EU:n jäsenmaat:  Alankomaat  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  Slovakia  Slovenia  Suomi  Tanska  Tšekki  Unkari  Viro 
Kiinan bruttokansantuotteen kehitys vuosina 1952–2012
Kirjovehkat

| Kirjovehkat |
| --- | --- |
 Täpläkirjovehka Dieffenbachia seguine
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Alaheimo::  Aroideae
Suku::  Kirjovehkat Dieffenbachia  Schott
Katso myös
   Kirjovehkat Wikispeciesissä   Kirjovehkat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjovehkat (Dieffenbachia) on vehkakasvien heimoon kuuluva suku. Ne ovat kotoisin Uuden mantereen trooppisilta alueilta. Kasveja lisätään latva-, verso- ja varsipistokkaista. Kasvit viihtyvät normaalissa huoneenlämmössä. Ne eivät ole kovin vaateliaita ilmankosteuden suhteen. Tunnetuin laji on Dieffenbachia maculata.
Ulkonäkö ja koko

Lehdet ovat kirjavan laikukkaita.
Lajeja

brasiliankirjovehka (Dieffenbachia bowmannii)
täpläkirjovehka (Dieffenbachia seguine, syn. D. maculata)
Käyttö

Kirjovehkat ovat suosittuja huonekasveja.