stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kernaalanjärvi
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hiidenjoen alueeseen. Tämän sisällä se kuuluu Hiidenjoen suualueeseen. Se on Vanajaveden reitin yläjuoksun keskusjärvi, johon laskevat vedet Lammin, Lopen, Rengon, läntisen Hämeenlinnan ja osaksi jopa Hattulan ja Kalvolan alueilta. Järveen laskevat suuremmat joet ovat Viralanjärvestä lähtevä Räikälänjoki, joka laskee järven pohjoispäähän, Haapajärvestä lähtevä Tuulensuunjoki eli Hyvikkälänjoki, joka tulee järven luoteispäähän ja Alasjärvestä tuleva ja Tervakosken läpi virtaava Tervajoki, joka laskee järven lounaispäähän. Välijoki eli Puujoki, joka saa alkunsa Ansionjärvestä, laskee Hiidenjoen ja järven kaakkoiskulmaan jäävään Vettenjakamoon, joka muodostaa erillisen lahden. Useiden pelto-ojien lisäksi Tuulensuunjoen suiston rannoilla ja kaakkois- ja itärannoilla on tiheästi ojitettuja soita. Salpausselän pohjoispuolisen alueen vedet kokoava Kernaalanjärvi laskee Hiidenjokea myöten Vanajaveteen ja siitä edelleen pohjoiseen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kärnala järvi”. Sen rannassa sijaitsi Hakoisten kartano, jonka karttanimi oli ”Haga gård”. Järven rannat ovat olleet nykyistä ylempänä. Nykyäänkin järven vedenpinta on samalla korkeudella kuin Vanajaveden vedenpinta, minne Hiidenjoki laskee. Kaikki ne alueet, jotka ovat tänään peltoa, olivat tuolloin peltoa ja niittyjä. Kun Vanajaveden pintaa on edellisillä vuosisadoilla alennettu, on se vaikuttanut myös Kernaalanjärven vedenpintaan.
Hakoistenlinna ja sen itäpuolella sijaitseva Hakoisten kartano jäävät laajan muinaismuistoalueen sisälle. Se ulottuu rantaveteen asti Räikälänjoen ja Tuulensuunjoen välisellä alueella. Myös järven pohjoisrannan rautakautinen asutus on hyvin tiedossa.
Vuoden 1962 peruskartassa kutsuttiin tulojokea Heinäjoen nimellä, mutta 1979 kartassa se oli Tuulensuunjoki. Kernaalanjärvestä pyydettiin 1866 Suomen viimeinen sisävesistä saatu monni.
Kernaalanjärvi on kuuluisa Tervakosken paperitehtaan entisistä PCB-päästöistä ja vahvasta kuhakannastaan. Vuonna 2001 järvestä pyydettiin 10,885 kg:n painoinen kuha verkolla.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Vanajanreitti.fi: Vanajanreitin kalapaikkaopas (Arkistoitu – Internet Archive), 2012
(35.8)
Kristin Bengtsson

Gärd Kristin ("Kicki") Bengtsson (s. 12. tammikuuta 1970 Tukholma) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueessa 157 maaottelua. Bengtsson on ollut mukana kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 1995, 1999 ja 2003. Hän teki yhden maalin vuoden 1999 kisoissa Australiaa vastaan. Bengtsson on ollut myös kolmissa olympiakisoissa, vuosina 1996, 2000 ja 2004, sekä viisissä Euroopan-mestaruuskilpailussa, vuosina 1993, 1995, 1997, 2001 ja 2005.
Seurat

Djurgården/Älvsjö (2004–2008)
Kopparbergs/Landvetter IF (2003)
Malmö FF
Carolina Courage, Yhdysvallat
San Diego Spirit, Yhdysvallat
Athene Moss, Norja
Suzuyo Shimitzu, Japani
Landvetter IF
Öxabäcks IF
Hammarby IF
IFK Viksjö
Viksjö IK
Käännös suomeksi
Krasnohradin piiri

| Krasnohradin piiri Красноградський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Harkovan alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 49.36949°N, 35.44905°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Harkovan alue
Perustettu:  1923; laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Krasnohrad (20 013 as., 2021)
Pinta-ala  ():  4 334,2 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  105 948
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Krasnohradin piiri (ukr. Красноградський район, Krasnohradskyi raion) on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Harkovan alueella. Piiri rajoittuu pohjoisessa Bohoduh’ivin ja Harkovan piireihin, idässä Lozovan ja Tšuhujivin piireihin, etelässä Dnipropetrovskin alueeseen ja lännessä Pultavan alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Krasnohradin kaupunki (20 013 as., 2021).
Krasnohradin piiri ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Krasnohradin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Harkovan piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin alkujaan vuonna 1923 perustettua Krasnohradin piiriä laajennettiin alueliitoksin ja uudeksi pinta-alaksi tuli 4 334,2 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Krasnohradin piirin väkiluvuksi 105 948 (1.1.2021). Piiri on väestöltään maaseutuvaltainen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 36,7 prosenttia piirin asukkaista (38 833 as.), eli Krasnohradin kaupungin ja neljän kaupunkityyppisen taajaman (Zatšepylivka 3 386 as., Kehytšivka 5 771 as., Sah’novštšyna 7 010  as., ja Slobožanske 2 653 as.) väestö.
Ennen vuoden 2020 alueuudistusta, Krasnohradin piiri kattoi huomattavasti suppeamman pinta-alan (kartta) ja piirissä asui vähemmän väkeä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krasnohradin piiri Wikimedia Commonsissa
Kristinusko Niuessa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Niuessa. Kristinusko on Niuen suurin uskonto. Suurin osa väestöstä, 61,7 prosenttia, kuului vuonna 2017 Niuen kongregationalistiseen kirkkoon, Ekalesia Niueen. Muita merkittäviä kristillisiä kirkkoja ovat roomalaiskatolinen kirkko sekä adventistit. Kongregationalistinen kirkko syntyi Niuelle Lontoon lähetysseuran lähetyssaarnaajien työn seurauksena. Niuella toimii ekumeeninen kirkkojen neuvosto, johon kuuluvat katolinen kirkko, Ekalesia Niue sekä joitain pienempiä kirkkoja.
Kouluvirkakunnan eläkekassa

Kouluvirkakunnan eläkekassa oli aiemmin Suomessa eläkelaitos, josta maksettiin opettajien ja muiden opetustehtävissä olleiden henkilöiden leskien ja turvattomien lasten eläkkeet.
Toiminta > Kassan osakkaat

Kouluvirkakunnan eläkekassan osakkaita olivat kaikki valtion oppikoulujen, kuuromykkäin- ja sokeainkoulujen sekä Perttulan kasvatuslaitoksen ja Ahvenanmaan maakunnan oppikoulujen vakinaiset, ylimääräiset tai koepalveluksessa olleet mies- ja naispuoliset opettajat. Näiden lisäksi kassan osakkaita olivat oppilaitoksiin perustettujen, vuosirahasääntöön otettujen vahtimestarin-, talonmiehen- ja lämmittäjäntoimien vakinaiset haltijat.
Kassan osakkaat oli ryhmitelty 12 eläkeluokkaan, joissa eläkkeet vaihtelivat 10 800 markasta 1 700 markkaan. Sekä lesken että turvattomien lasten eläkkeen suuruus vaihteli myös sen mukaan, milloin ja millaisilla ehdoilla kassan jäsen oli otettu eläkekassan osakkaaksi.
Toiminta > Eläkkeen maksaminen ja hakeminen

Kuolinpesän eläkkeestä, jonka puolesta ei ollut suoritettu yhteensä kymmentä vuosimaksua, pidätettiin 25 % siihen saakka kunnes koko vuosimaksujen määrä oli suoritettu.
Eläkettä haettiin lähettämällä hakemus kassan johtokunnalle, joka sijaitsi Turussa. Hakemukseen oli liitettävä ohjesäännön määräämät todistukset, joita olivat asianomaisen oppilaitoksen johtajan antama todistus siitä, missä virassa vainaja oli viimeksi ollut, papintodistus, lääkärintodistus tarvittaessa sekä selvitys siitä, oliko kuolinpesä nauttinut armovuosia tai niiden korvauksena lahjapalkkioita.
Timo Viherkenttä

Timo Viherkenttä (s. 7. tammikuuta 1958 Kouvola) on suomalainen oikeustieteen tohtori. Hän on Aalto-yliopiston Senior Fellow ja Helsingin yliopiston dosentti.
Vuosina 2020 - 2022 Viherkenttä toimi Aalto-yliopistossa työelämäprofessorina. Vuonna 2015 Viherkenttä oli lyhyen aikaa valtiovarainministeriön alivaltiosihteeri, mutta kesäkuun 2015 alusta hänet nimitettiin viisivuotiskaudelle Valtion Eläkerahaston toimitusjohtajaksi.
Viherkenttä oli korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos vuodesta 2010 vuoteen 2015.  Sitä ennen hän oli Kuntien Eläkevakuutuksen Kevan varatoimitusjohtajana 2002 -2010.  Hän on toiminut lisäksi Helsingin yliopistossa finanssioikeuden professorina 1990-luvulla ja sen jälkeen valtiovarainministeriön lainsäädäntö- ja finanssineuvoksena vuoteen 1998 sekä budjettipäällikkönä 1998-2002.
Viherkenttä on toiminut useissa luottamustehtävissä talouselämän, kulttuurin ja tieteen aloilla. Hän oli Suomen Kansallisteatterin Oy:n hallituksen jäsen 2002 - 2014 ja   Suomen Kulttuurirahaston hallituksen jäsen 2005 - 2012 sekä puheenjohtaja 2012 - 2014. Kansallisgallerian hallituksessa hän on toiminut puheenjohtajana (2014 - 2015), varapuheenjohtajana ja jäsenenä. Suomen Rooman-instituutin Säätiön valtuuskunnan puheenjohtaja hän on ollut 2019 - 2024. VIherkenttä nimitettiin Taideyliopiston hallitukseen keväällä 2024.
Viherkenttä on ollut Georgian eläkerahaston Investment Boardin jäsen vuodesta 2019 ja Työeläkevakuutusyhtiö Elon hallituksen jäsen vuodesta 2020.
Timo Viherkenttä on Antero Viherkentän poika.
Kirsi Kainulainen

| Kirsi Kainulainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. marraskuuta 1985 (ikä 38) Iisalmi
Kansalaisuus:   Suomi
Kirsi Kainulainen (s. 23. marraskuuta 1985 Iisalmi) on suomalainen ratamoottoripyöräilijä. Kainulainen on ajanut soolona sekä jäällä että radalla ja vuosina 2015–2017 sivuvaunuluokassa Pekka Päivärinnan matkustajana eli ”purkkiorjana”.
Sivuvaunuluokka

Kainulainen teki vuonna 2015 historiaa voittamalla MM-pronssia ensimmäisenä naisena ratamoottoripyöräilyssä sivuvaunuluokassa Pekka Päivärinnan kanssa.
Kaudella 2016 hän teki niin ikään historiaa voittamalla ensimmäisenä naisena MM-osakilpailun moottoripyöräilyssä miesten kanssa samassa sarjassa Unkarin osakilpailun sivuvaunuluokassa sekä voittamalla kauden 2016 ratamoottoripyöräilyn sivuvaunuluokan maailmanmestaruuden Pekka Päivärinnan kanssa.
Soololuokat

Soololuokissa Kainulainen on ajanut radalla SM-, PM- ja EM-tasolla luokissa 125 cc ja 600 cc. Hän on menestynyt myös jääradalla kansallisella tasolla sekä soololla eri luokissa että sivuvaunuluokassa Päivärinnan kanssa.
Vuonna 2018 Kainulainen teki sopimuksen Hollantilaisen kilpatallin kanssa ja ajoi Ow-cup sarjaa Euroopassa.
2019 kaudella hän palasi oman Motorsline Kainulainen tiiminsä väreihin ja ajoi kansainvälistä Alpe Adrian sarjaa Euroopassa.
Kilpailumenestys

2006: SM-pronssi Roadracing 125 cc
2007: PM-pronssi Roadracing 125 cc
2014: Jääradan sivuvaunuluokan SM-hopea.
2015: Ratamoottoripyöräilyn sivuvaunuluokan MM-pronssi
2016: Jääradan sivuvaunuluokan SM-hopea.
2016: Ratamoottoripyöräilyn sivuvaunuluokan MM-kulta.
2017: Ratamoottoripyöräilyn sivuvaunuluokan MM-hopea.
2018 : Paluu ratamoottoripyöräilyn soolo uralle (OW-cup)
2019: Ratamoottoripyöräilyn Kansainvälinen Alpe Adrian sarja. 600cc STK luokan 7 sija loppupisteissä.
2020: Jääradalla ensimmäinen nainen joka on ollut palkintopallilla (3 sija.) B 450cc luokassa.
Aiheesta muualla

Päivärinta Racing: Tiimi
Kunnanrajakyltit

Kunnanrajakyltit ovat kuntien rajoilla sijaitsevia liikennemerkkejä, jotka kertovat Kunnanrajan sijainnin.
Suomessa kyltit ovat aiemmin olleet vanerisia, mutta myöhemmin on siirrytty metalliin.
Kuntaliitoksien yhteydessä on huomattu, että kylttejä on varastettu, ennen kuin ne on korvattu virallisesti. Tämä on kiellettyä, sillä kunta omistaa kyltit.
Toyota bB

| Toyota bB |
| --- | --- |
 2.sukupolven Toyota bB
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Valmistaja:  Toyota
Konserni:  Toyota
Valmistusvuodet:  2000–2016
Iskutilavuus:  1,3–1,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Toyota bB on Toyotan vuodesta 2000  valmistama Mini MPV (mini multi-purpose vehicle), joka on suunnattu pääasiassa Japanin markkinoille.
Ensimmäisen sukupolven Toyota bB
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota bB Wikimedia Commonsissa
Kunnanvaltuuston puheenjohtaja

Kunnanvaltuuston puheenjohtaja, itseänsä kaupungiksi kutsuvissa kunnissa kaupunginvaltuuston puheenjohtaja, on valtuuston keskuudestaan itselleen valitsema luottamushenkilö pääsääntöisesti koko valtuustokaudeksi. Hän johtaa puhetta valtuuston kokouksissa ja kutsuu koolle valtuuston kokoukset. Vaikka kunnanhallituksen puheenjohtajalla on enemmän ns. poliittista valtaa kunnassa tehtävien muodossa, toimii valtuuston puheenjohtaja korkeimpana poliittisena luottamushenkilönä kunnassa. Tehtävään sisältyy myös paljon edustuksellisia tehtäviä.
Kunnanvaltuuston puheenjohtajaa ei voi erottaa. [lähde? ]
Kulunvalvonta

Esimerkki oveen kohdistuvasta kulunvalvonnasta.
Kulunvalvonta eli kulunseuranta on tietyllä alueella tai tietyssä rakennuksessa liikkuviin henkilöihin kohdistuvaa, vartioinnilla tai teknisillä laitteilla toteutettua valvontaa. Tietotekniikan liiton ATK-sanakirjan mukaan kulunvalvonnalla tarkoitetaan oviin ja kulkuväyliin kohdistuvaa valvontaa ja tarkkailua. Valvonnan yleinen syy on asiattomien henkilöiden kulun estäminen. Kulunvalvonnalla voidaan lisätä valvottavan alueen turvallisuutta ja ehkäistä ilkivaltaa. Sen osana voidaan käyttää kulunvalvontajärjestelmiä, joihin on liitetty esimerkiksi RFID-lukijoita ja valvontakameroita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen A-studio marssi vahtimestarien ohi virastoihin ja yhtiöihin – palkittiin vuoden turvallisuusteosta Yle, 2018
Toyotan tuotantojärjestelmä

Toyotan tuotantojärjestelmä (engl. Toyota Production System eli TPS) on yhdistelmä ajatusmalleja, teemoja ja tekniikoita, jotka muodostavat yhdessä tuotannon sosio-teknisen järjestelmän. Taiichi Ohno, Shigeo Shingo ja Eiji Toyoda kehittivät sen vuosina 1948–1975. Toyotan järjestelmä levisi nopeasti muihin yrityksiin Japanissa ja pian myös länsimaihin. TPS on Lean-ajattelun esikuva.
Periaatteet

Toyotan tuotantojärjestelmässä laadunvalvonta on ulotettu jokaiselle tuotannon tasolle. Pyrkimyksenä on parantaa jatkuvasti prosessia ja poistaa kaikki hukkatyö. Työntekijöille annetaan tarkkaan määritellyt vastuualueet joka tuotannon vaiheessa ja kannustetaan jokaista parantamaan kokonaisuutta.
Tuotantojärjestelmän keskeisiä käsitteitä ovat Jidoka ja Just-in-Time. Jidoka tarkoittaa "Ihmisavusteista automaatiota". Tuotantolaitteet on suunniteltu osoittamaan parannuksen tarpeessa olevat alueet, ja tuotanto keskeytetään heti kun ihminen tai kone havaitsee virheen. Ongelmat ratkaistaan välittömästi ja ratkaisusta otetaan oppia läpi organisaation. Näin laatu säilyy tuotannon jokaisessa vaiheessa.
Just-in-Time (juuri oikeaan aikaan) pyrkii karsimaan ylimääräisen työn ja vähentämään hukkamateriaalin syntymisen.Toyotan tuotantojärjestelmä pyrkii täyttämään asiakkaiden vaatimukset tehokkaasti sopeuttamalla tuotannon senhetkiseen kysyntään. TPS alkaa asiakkaan tilauksesta ja kulminoituu valmiin tuotteen täsmälliseen toimitukseen. Se edellyttää hienosäädettyä tuotantoprosessia, jossa jokaisessa vaiheessa on käsillä vain tarvittava määrä osia. Tätä kutsutaan ”Just-in-Time” eli JIT-tuotannoksi.
JIT-konseptilla on monia etuja. Suuria varastoja ei tarvitse ylläpitää ja asiakkaiden tarpeisiin voidaan reagoida nopeasti. Se luo tuotantoon ”imua” joka vastaa markkinoiden vaatimuksia.
Kusarigama

jingama eli japanilainen sirppi
Kusarigama
Kaksi kusarigamaa esillä museossa
Kusarigama (kirjaimellisesti "ketjusirppi" jap. 鎖鎌) on perinteinen joskin harvinainen japanilainen ase. Kusarigama koostuu sirpistä (kama), johon on yhdistetty pitkällä metalliketjulla (kusari) pieni metallinen paino.
Vaikka kusarigama on kehitetty talonpoikien käyttämästä työkalusta, eivät talonpojat kuitenkaan käyttäneet kyseistä asetta. Kusarigama soveltui taisteluihin keihäillä tai miekoilla varustautuneita vihollisia vastaan. Asetta käytettiin enimmäkseen siten, että ketjun päässä ollut metallipaino singottiin vihollista tai hänen asettaan kohti, jolloin ketju tai paino saattoi sotkeutua esimerkiksi miekkaan tai vammauttaa käsiä tai jalkoja. Tämän jälkeen voitiin hyökätä kohti vihollista ja iskeä lähietäisyydeltä sirppiosalla. Muita tekniikoita ovat myös vastustajan sitominen ketjulla tai sirpin heittäminen.
Kusarigamasta on käytössä erilaisia variaatioita. Isshin-ryū kusarigamajutsu käyttää suoraa kaksiteräistä sirppiosaa, jossa on mukana rystykaari käden suojaksi. Suiō-ryūn kusarigama muistuttaa Isshin-ryun käyttämää, mutta siihen ei kuulu kädensuojusta. Okinawalainen kusarigama on lyhyempiteräinen ja kaareva. Myös ketjun pituus ja kiinnitys vaihtelevat eri koulukunnissa.
Nykyaikana kusarigaman käyttöä harjoitellaan muiden muassa seuraavissa koulukunnissa: Araki-ryū, Isshin-ryū, Kashima-Shinryū, Kiraku-ryū, Nitō Shinkage-ryū, Suiō-ryū, Takenouchi-ryū, Tendō-ryū, ja Toda-ha Buko-ryū. Suomessa harjoitellaan Isshin-ryūta jōdōn yhteydessä.
Timo Vesaluoma

Timo Vesaluoma (s. 19. marraskuuta 1982 Sievi) on suomalainen pesäpalloilija, jonka seura Superpesiksessä on Pattijoen Urheilijat. Pattijoen Urheilijoissa hän oli voittamassa seuran toistaiseksi ainoaa pesäpalloilun SM-kultaa kaudella 2008. Vesaluoma on edustanut Superpesiksessä myös Oulun Lippoa. Vesaluoman ulkopelipaikka on kolmoskoppari. Ammatiltaan Vesaluoma on insinööri.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2008
2 SM-pronssia: 2011, 2012
Kirsi Ranto

| Kirsi Ranto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. elokuuta 1978 (ikä 46)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Deepthi 
Laulukielet:  suomi, englanti
Tyylilajit:  pop, iskelmä, rock
Soittimet:  laulu, piano, viulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kirsi Marianne Ranto (s. 17. elokuuta 1978 Jalasjärvi) on suomalainen laulaja-lauluntekijä.
elämä ja ura

Ranto aloitti yksityiset pianotunnit 8-vuotiaana, ja viulutunnit 10-vuotiaana. Hän soitti viulua Jalasjärven sinfoniaorkesterissa ja lauloi Jalasjärven Nuorisokuorossa. Ranto luotsasi 15-vuotiaana myös 10 hengen tyttöyhtyettä soittaen itse harmoonia. Ryhmä esitti eteläpohjalaisia kansanlauluja, ja kävi esiintymässä mm. Italiassa. Samaan aikaan Ranto toimi kosketinsoittajana paikallisessa rockbändissä. Vuonna 1994 hän pääsi opiskelemaan Kaustisen musiikkilukioon, jossa pääaineeksi vaihtui laulu. Hän opiskeli kevyttä ja klassista laulua sekä Kaustisella että Keski-Pohjanmaan konservatioriossa Kokkolassa, ja myöhemmin Helsingissä Sibelius-Akatemian laulupedagogi Ritva Eerolan johdolla. Kaustisella Ranto lauloi myös Jarmo Kotajan johtamassa Kaustisen Viihdeorkesterissa, joka vieraili esiintymismatkalla mm. Saksassa.
Kirsi Ranto teki ensimmäisen virallisen keikkansa 1994 etelä-pohjalaisen Tanssiyhtye Vartin riveissä. Hän toimi kosketinsoittaja-laulajana yhtyessä aina vuoteen 1998 saakka, kunnes hänestä kruunattiin Tangokuningatar 19-vuotiaana Seinäjoen Tangomarkkinoilla.
Ranto on myös säveltäjä, sanoittaja ja tuottaja. Häneltä on ilmestynyt kaiken kaikkiaan kuusi levyä, joista Kotimatka (2007) ja Läikytät mua (2010) ovat Rannon omaa käsialaa. Rannon omia sävellyksiä leimaa melodisuus, mahtipontisuus ja herkkyys[lähde? ]. Rannon tuottajapartnerina toimii pitkän linjan jazzmuusikko ja tuottaja Ape Anttila. Jouluna 2011 Rannolta ilmestyi joululevy Ja niin joulu tulla saa, joka sisältää perinteisten joululaulujen lisäksi kaksi Rannon omaa sävellystä.
Kirsi Ranto koki vuonna 2004 loppuunpalamisen, mikä vaikutti merkittävästi hänen elämäänsä ja musiikintekoonsa. Ranto toimi vuonna 2005 Auran Aaltojen juontajana. Vietettyään puolisen vuotta sapattia hän palasi  esiintymisareenoille. Tavattuaan henkisen opettajansa Äiti Amman vuonna 2008 Ranto on matkustanut Intiaan tasaisin väliajoin. Nykyisin Ranto esiintyy ja levyttää taiteilijanimellä Deepthi.
Vuonna 2013 Rannolla diagnosoitiin parantumaton spasmodinen dysfonia, joka lääkärin arvion mukaan saattaisi lopettaa Rannon laulajanuran. Ranto kertoi kuitenkin myöhemmin vuonna 2015 parantuneensa sairaudesta "löydettyään sisäisen rauhan".
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Kirsi Ranto (1999)  Kesytön (2001)  03 (2003)  Kotimatka (2007)  Läikytät mua (syksy, 2010)  Ja niin joulu tulla saa (marraskuu 2011) Studioalbumit Deepthi-nimellä Valoa (09.02.2019) Kokoelma-albumit Soitellaan – kaikki parhaat (2005) :  Singlet ”En sua mielestäni saa” (2004)  ”Siivet” (2007)  Vierelläin oot vieläkin” (2007)  Rotunainen” (kesäkuu 2010)  Rakkauden pakotie” (kesäkuu 2010)  Anna mun tulla kotiin” (kesäkuu 2010)  Juuri nyt on kaikki hyvin” (kesäkuu 2010)
Aiheesta muualla

Kirsi Rannon sivusto
Kirsi Rannon esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kirsi Ranto Myspacessa (englanniksi)
Kirsi Ranto ohjelmatoimisto Kaiku Entertainmentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuningattaret
| --- | --- |
1980-luku:   1987: Arja Sipola  1988: Kirsi Rissanen  1989: Arja Koriseva 
1990-luku:   1990: Jaana Lammi  1991: Kaija Pohjola  1992: Eija Kantola  1993: Merja Raski  1994: Tiina Räsänen  1995: Marita Taavitsainen  1996: Saija Varjus  1997: Niina Päivänurmi  1998: Kirsi Ranto  1999: Taina Kokkonen 
2000-luku:   2000: Mira Kunnasluoto  2001: Mira Sunnari  2002: Johanna Pakonen  2003: Saija Tuupanen  2004: Johanna Debreczeni  2005: Kati Fors  2006: Elina Vettenranta  2007: Jenna Bågeberg  2008: Hanna Talikainen 
2010-luku:   2011: Mervi Koponen  2013: Heidi Pakarinen  2014: Maria Tyyster  2015: Susanna Heikki  2016: Erika Vikman  2017: Aino Niemi  2018: Saana Sassali  2019: Pirita Niemenmaa 
2020-luku:   2022: Heta Halonen  2023: Charlotta Saari  2024: Miia Laitinen
Koulutusvienti

Koulutusvienti (education export) tai koulutusosaamisen vienti on ulkomaankauppaa, jossa tuotteina ovat erilaiset opetus- ja koulutuspalvelut. Koulutusviennissä vienti viittaa siihen, että liiketoiminnan asiakkaat, jotka voivat olla yksityishenkilöitä, yksityisten tai julkisten sektoreiden edustajia tai järjestöjä, ovat ulkomailla, mutta itse koulutuksen ei tarvitse tapahtua Suomen ulkopuolella, sillä koulutusviennin yksi muoto on myös tilaus- tai muun koulutuksen järjestäminen Suomessa ulkomaalaisen maksajan tai asiakkaan laskuun. Kansantalouden kannalta koulutusmaksujen lisäksi tuloja ovat myös ulkomaalaisten kulutusmenot Suomessa. opetus- ja kulttuuriministeriön mukaan koulutusvienti-käsite pitää ymmärtää laajana kaikkeen koulutuksen viemiseen liittyvänä yleisterminä.
Koulutusvienti on maailmalla kasvava toimiala, jossa suurimpia toimijoita ovat Yhdysvallat, Iso-Britannia, Uusi-Seelanti sekä Australia.
Taustaa

Koulutusviennin taustalla olevia ilmiöitä ovat globalisaatio, vapaakaupan laajeneminen koulutuspalvelusektoriin (ks. GATS) ja korkeakoulujen kiihtyvä kansainvälistyminen sekä globaalin opiskelijaliikkuvuuden kasvaminen. Vuonna 2025 maailmassa on noin 100 miljoonaa opiskelijaa, jotka liikkuvat globaalisti ja ylittävät erilaisia koulutuksen rajoja.  Suomalainen koulutusvienti on syntynyt yleisen kansainvälisen kehityksen kautta sekä kilpailukykyvaltio-käsitteen hengessä 2000-luvun lopun finanssikriisin jälkeisessä Suomessa, jolloin talouskasvulle oli löydettävä uusia mahdollisuuksia. Kansallisena erityispiirteenä voidaan todeta peruskoulun menestys PISA-tutkimusohjelmassa, ja sen seurauksena syntynyt laaja kansainvälinen kiinnostus suomalaista koulutusjärjestelmää, erityisesti peruskoulua kohtaan. Koulutusviennin kansalliseen käynnistämiseen löytyi laajaa kannatusta opetus- ja kulttuuriministeriöstä, työ- ja elinkeinoministeriöstä sekä ulkoasiainministeriöstä. Koulutusviennin käynnistämisessä ovat olleet mukana myös valtiolliset instituutiot (esimerkiksi TEKES), korkeakoulut, yritykset sekä elinkeinoelämän vaikuttajat.