stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anal Stench

| Anal Stench> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Krakova, Puola
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Michał "Psycho" Senajko, laulu   Łukasz Zieliński, laulu   Sebastian "Syru" Syroczyński, laulu   Grzegorz "Grysik" Bryła, kitara   Dariusz Styczeń, kitara   Tomasz "Futrzak" Futro, bassokitara   Jakub Chmura, rummut   Wacław Borowiec, kosketinsoitin  
Levy-yhtiö:  Metal Mind Productions, 2003   Empire Records, 2004  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anal Stench on puolalainen Krakovassa vuonna 2001 perustettu death metal -yhtye. Kappaleiden sanat käsittelevät sosiaalisia ongelmia, anti-stalinismia sekä kuolemaa.
Kokoonpano

Michał "Psycho" Senajko – laulu (2001–2003, 2006–)
Zielony – laulu (2003–)
Sebastian "Syru" Syroczyński – laulu (2006–)
Grzegorz "Grysik" Bryła – kitara (2003–)
Yanuary – kitara (2001–)
Tomasz "Futrzak" Futro – bassokitara (2003–)
Cloud – rummut (2003–)
Vac-V – kosketinsoitin (2006–)
Entiset jäsenet
Sauron – laulu (2001–2006)
Alizee666 – rummut (2003)
Waran – kitara (2001–2003)
Ivy – bassokitara (2001–2003)
Pinochio – rummut (2001–2003)
Diskografia

Studioalbumit
Stench Like Six Demons (2003,  Metal Mind Productions)
Red Revolution (2004,  Empire Records)
Demot
Koprofag 997 (2002,  omakustanne)
Aiheesta muualla

Anal Stench Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Amba Aradamin taistelu

Amba Aradamin taistelu oli toisen Italian–Etiopian sodan aikainen taistelu Amba Aradamin vuoren alueella Etiopiassa 10. – 19. helmikuuta 1936. Taistelu päättyi italialaisten voittoon ja etiopialaisten huomattaviin tappioihin.
Tausta

Amba Aradam on tasahuippuinen vuori strategisesti tärkeällä paikalla Mekelen kaupungin koillispuolella pohjoisella Etiopian ylängöllä. Etiopian sotaministeri ras Mulugeta Yeggazu oli keskittänyt noin 35 000–40 000 sotilasta Amba Aradamiin. Etiopialaisilla oli sotilaiden lisäksi 400 konekivääriä, 10 tykkiä ja muutamia ilmatorjuntatykkejä.
Amba Aradamiin hyökkääviä italialaisia komensi Pietro Badoglio. Hyökkäykseen osallistui viisi divisioonaa; kolme italialaisesta 1. armeijakunnasta ja kaksi 3. armeijakunnasta. Italialaisilla oli lisäksi kaksi divisioonaa reservissä. Hyökkäystä edelsi ilmavoimien ja tykistön tulivalmistelut alkaen 4. helmikuuta. Lentokoneita oli noin 170 ja tykkejä 280. Italian ilmavoimat myös valokuvasivat etiopialaisten puolustuslinjat tarkasti, jolloin havaittiin etiopialaisten asemien olevan murrettavissa heidän selustastaan etelässä.
Taistelu

Italialaisten hyökkäys alkoi 10. helmikuuta 1936. Hyökkäys toteutettiin pihtiliikkeenä. Italialaiset etenivät Calaminon tasangon yli Gabatjoen vasemmalle rannalle. Mulugeta tajusi italialaisten liikkeen vasta 12. helmikuuta. Etiopialaiset ryhtyivät hyökkäykseen italialaisten mustapaitojen divisioonaa vastaan, mutta kaksi muuta divisioonaa jatkoivat pihtiliikettä. Dessiessä komentopaikkaansa pitänyt keisari Haile Selassie määräsi ras Kassan tekemään vastahyökkäyksen näitä divisioonia vastaan, mutta jostain syystä viesti ei saapunut ajoissa perille.
Amba Aradam oli saarrettu aamuun 15. helmikuuta mennessä. Etiopialaiset tekivät turhaan useita hyökkäyksiä alas vuoren länsirinnettä. Taistelu oli käytännössä ohi saman päivän iltaan mennessä, mutta virallisesti vasta 19. helmikuuta. Osa etiopialaisista oli päässyt pakenemaan aukosta italian 1. ja 3. armeijakunnan välistä. Ras Mulugeta oli paennut 16. helmikuuta. Poliittisista syistä italialaiset mustapaidat saivat kunnian nostaa Italian lipun Amba Aradamin huipulle.
Seuraukset

Italialaiset jahtasivat pakenevia etiopialaisia 17.–19. helmikuuta. Italian ilmavoimat tekivät iskuja pudottaen 396 tonnia pommeja ja käyttäen 30 000 konekiväärin panosta. Ras Mulugeta sai surmansa oromo-shiftojen iskussa 27. helmikuuta. Etiopialaisten tappiot olivat noin 6 000 kaatunutta ja lähes 12 000 haavoittunutta. Italialaisten tappiot olivat yhteensä 36 upseeria, 621 italialaista sotilasta ja 145 askaria.
Antti Hakala (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 3. helmikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Ulvila, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
1997–2000:  Sepsi-78
2001–2003:  TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2008 |  TPS | 67 | (4) |
| 2007 | →  LoPa (laina) | 1 | (0) |
| 2008 | →  ÅIFK (laina) | 7 | (2) |
| 2009– |  SalPa | 103 | (57) |
| 2009 | →  Haka (laina) | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 180 | (63) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Antti Hakala (s. 3. helmikuuta 1985 Ulvila) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Aiheesta muualla

Hakala Salon Palloilijoiden sivuilla
Hakala Veikkausliigan sivuilla
Anton Hysén

Anton Hysén
Anton Hysén (s. 13. syyskuuta 1990 Liverpool, Britannia) on ruotsalainen mediapersoona.
Hysénin isä Glenn on entinen jalkapalloilija. Myös hänen veljensä Alexander ja velipuolensa Tobias ovat jalkapalloilijoita. Anton Hysén pelaa jalkapalloa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Utsiktenin joukkueessa. Aiemmin hän oli kirjoilla Allsvenskanin Häckenissä.
Hysén on avoimesti homoseksuaali. Hän "tuli kaapista ulos" vuonna 2011.
Hysén osallistui vuonna 2012 TV4:n Let’s Dance -tanssiohjelmaan, parinaan Sigrid Bernson. Heidät äänestettiin ohjelman seitsemännen tuotantokauden voittajiksi.
Antti Toiviainen

Antti Tapani Toiviainen (2. marraskuuta 1947 Porvoo – 28. syyskuuta 2014 Porvoo) oli suomalainen journalisti ja päätoimittaja.
Antti Toiviainen syntyi  maanviljelijä Yrjö Toiviaisen ja emäntä Kirsti Parkkalin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 oli Meri Kristiina Holm. Toiviainen tuli ylioppilaaksi 1967 ja opiskeli Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli Uudenmaan Sanomien toimittajana 1968 ja 1972 ja Uusimaa-lehdessä toimittajana 1971–1972, toimitussihteerinä 1973–1980, uutispäällikkönä 1980–1986, toimituspäällikkönä 1986–1993 ja päätoimittajana vuodesta 1993. Toiviaisella oli myös useita alansa luottamustehtäviä. Päätoimittajan tehtävästä Toiviainen siirtyi takaisin Uusimaa-lehden toimittajaksi 1996, mutta joutui hoitamaan päätoimittajan tehtäviä useaan otteeseen väliaikaisesti myöhemmin ja vielä ollessaan jo osa-aikaeläkkeellä.
Antti Teittinen

| Antti Teittinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. elokuuta 1981
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  futsal
Seura:   Ilves FS
Saavutukset
Voitot:  Suomen mestaruus (5 kertaa)
 Tietolaatikko päivitetty 25. tammikuuta 2015 
Antti Teittinen (s. 15. elokuuta 1981) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:ää. Hän toimii myös seuran valmentajana. Teittinen on edustanut Ilvestä koko uransa.
Suomen futsalmaajoukkueen vakiokalustoon kuuluva Teittinen on pelannut maajoukkueessa kolmanneksi eniten otteluita kautta-aikain (107) ja tehnyt niissä 15 maalia. Hän on 171 senttimetriä pitkä.
Antti Taskinen (valokuvaaja)

Suomen Kuvalehden valokuvaajia 1960-luvun alkupuolella: Jussi Pohjakallio, Antti Taskinen ja Tuovi Nousiainen.
Antti Taskinen (15. marraskuuta 1923 Nilsiä – 4. elokuuta 2012) oli suomalainen valokuvaaja. Hän toimi ammattimaisena valokuvaajana 1950-luvulta lähtien Lehtikuva Oy:lle ja Yhtyneille kuvalehdille. Hänen kuviaan ovat tilanneet muun muassa Uusi Kuvalehti, Seura, Hopeapeili ja Kotiliesi.
Taskisen kuvia on mukana Museoviraston Journalistisessa kuva-arkistossa JOKA:ssa.
Antti Tarvainen (tutkija)

Antti Tarvainen (s. 1987 tai 1988 Oulu) on Suomen Lähi-idän instituutin tutkija. Tiedotusvälineet ovat usein haastatelleet häntä Gazan sodasta 2023-.
Hän on tutkinut Israelin ja Palestiinan startup-maailmaa. Vuonna 2024 hän viimeisteli väitöskirjaansa innovaatiotalouden myyteistä ja politiikasta. Sodan alkaessa hän asui jälleen Länsirannan Ramallahissa.
Tarvaisen mukaan Israelin hallitus on oikeistolainen, avoimen väkivaltainen ja messiaaninen. Gaza on osa kolonialismin historiaa.
Alun perin Tarvainen opiskeli kehitysmaatutkimusta Helsingin yliopistossa. Hän perusti opiskelukaveriensa kanssa ajatushautomon. Demos Helsinki osti sen, jolloin hän päätyi Demos Helsinkiin töihin.
Tarvainen asuu Oulussa. Hänellä on kumppani ja lapsi.
Anjalankosken suuralue

| Anjalankoski> Anjalankosken suuralue |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Anjalankoski korostettuna.
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue nro:  3
Pinta-ala:  752,92 km² 
Väkiluku:  15 000  (2015)
Kaupunginosat:  Myllykoski  Keltakangas  Inkeroinen  Anjala  Ummeljoki  Sippola  Kaipiainen
Tilastoalueet:  Myllykoski  Inkeroinen  Sippola  Kaipiainen  Muhniemi
Taajamat:  Myllykoski  Inkeroinen  Kaipiainen
Naapurialueet:  Valkeala  Elimäki
Anjalankosken suuralue on yksi Kouvolan kaupungin kuudesta suuralueesta. Anjalankosken suuralue käsittää kokonaan entisen Anjalankosken kaupungin alueet. Anjalankosken suuralueella oli 15 000 asukasta vuonna 2015. Anjalankoski on Kouvolan väkiluvultaan kolmanneksi suurin ja pinta-alaltaan toiseksi suurin suuralue.
Suuralueen suurin taajama on Myllykoski, jossa oli 5 883 asukasta 31.12.2017. Muita taajamia on Inkeroinen (4 892 asukasta) ja Kaipiainen (241 asukasta). Myllykoskeen kuuluvat yhteenkasvaneina myös Keltakangas ja Ummeljoki sekä Inkeroisiin Anjalan kirkonkylä.
Kaupunginosat

Myllykoski (31)
Keltakangas (32)
Inkeroinen (33)
Anjala (34)
Ummeljoki (35)
Sippola (36)
Kaipiainen (37)
Tilastoalueet

Myllykoski (31)
Inkeroinen (32)
Sippola (33)
Kaipiainen (34)
Muhniemi (35)
Antero Tanninen

Antero Tanninen (18. maaliskuuta 1899 Lapua – 10. lokakuuta 1985) oli suomalainen Kokkolassa ja Lapualla asunut toimittaja, kirjailija ja rehtori.
Tanninen työskenteli toimittajana sanomalehdissä, pääasiallisesti Keski-Pohjanmaalla, Lallin toimittajana 1923–1924, Keski-Pohjanmaan Vartion toimitussihteerinä vuoteen 1925 ja myöhemmin vastaavana toimittajana sekä Kokkolan päätoimittajana vuodesta 1939.
Tanninen osallistui suojeluskuntatoimintaan ja toimi suojeluskunnan valistusohjaajana Keski-Pohjanmaan piirissä. Hän piti maanpuolustusaiheisia esitelmiä ja kirjoitti artikkeleita sekä historiallisia kertomuksiaan ja tutkimuksiaan lehdille.
Tanninen toimi Lapuan kansalaisopiston rehtorina vuosina 1957–1971.
Tanninen oli vuonna 1962 mukana perustamassa Pohjanmaan Kirjailijat ry:tä. Hän alkoi 1950-luvun lopulla kirjoittaa historiallisia näytelmiä, jotka kansalaisopisto toteutti vuodesta 1959 lähtien. Tanninen jättäytyi pois yhdistyksen toiminnasta 1970-luvun alussa.
Tanninen sai II palkinnon K.J. Gummerus Oy kustannusliikkeen 75-vuotisjuhlavuoden romaanikilpailussa teoksellaan Hentrikka.
Teoksia

Hentrikka : romaani. Gummerus 1947
Anton Huiskes

Anton Huiskes vuonna 1952.
Antonius Albertus Jozef Huiskes (5. maaliskuuta 1928 Wierden, Alankomaat – 9. marraskuuta 2008 Coux-et-Bigaroque, Ranska) oli alankomaalainen pikaluistelija ja pikaluisteluvalmentaja.
Huiskes kuului sodanjälkeiseen hollantilaisluistelijasukupolveen. Ensiesiintyminen kansainvälisillä areenoilla tapahtui St. Moritzin talviolympialaisissa helmikuussa 1948. Sijoitukset silloin olivat välillä 12-27. Hänen parhaat saavutuksensa olivat Oslon vuoden 1952 talviolympialaisten 5 000 metrin neljäs ja 10 000 metrin viides sija. Vuonna 1953 hän luisteli Davosissa uuden 3 000 metrin ME:n 4.40,2, jolla hän paransi 5,5 sekuntia ruotsalaisen Åke Seyffarthin 11 vuotta vanhaa ennätystä, jonka puolestaan norjalainen Knut Johannesen rikkoi 10 vuotta myöhemmin. EM-kisoissa hän kilpaili vielä keväällä 1954 ja kansallisissa mestaruuskisoissa keväällä 1956.
Anton Huiskes vuonna 1966.
Oman uransa jälkeen Huiskes tuli tunnetuksi 1960-luvulla uuden hollantilaissukupolven Ard Schenkin ja Kees Verkerkin valmentajana vuosina 1964-66. Yhteistyö Hollannin liiton kanssa katkesi kuitenkin vuonna 1966, ja Huiskes siirtyi valmentamaan ruotsalaisia Johnny Högliniä ja Örjan Sandleria.
Myöhemmällä iällä hän tuki mm. kehitysvammaisten luisteluharrastusta. Kaikkien näiden toimien ja saavutusten kunniaksi vuonna 1996 perustettiin hänen nimeään kantava Anton Huiskes -säätiö. Vuonna 2005 Hollannin TV:ssä oli lähetys, jossa Huiskesin oppilaat Schenk ja Verkerk antoivat hänen läsnä ollessaan lähetyksessä tunnustusta uuden hollantilaisen pikaluistelukoulukunnan luomisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anton Huiskes Wikimedia Commonsissa
Andrew Adamson

| Andrew Adamson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1966 (ikä 57) Auckland, Uusi-Seelanti
Ammatti:  Ohjaaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Narnian tarinat: Velho ja leijona  Narnian tarinat: Prinssi Kaspian  Shrek, Shrek 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Andrew Adamson (s. 1. joulukuuta 1966 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Shrek (2001) ja Shrek 2 (2004). Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 2005.
Adamson voitti Baftan vuonna 2001 ja oli vuosina 2001 ja 2004 ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi.
Adamson on ohjannut myös C. S. Lewisin Narnia-kirjoihin perustuvat elokuvat Narnian tarinat: Velho ja leijona (2005) ja Narnian tarinat: Prinssi Kaspian (2008).
Hänestä tehtiin vuonna 2006 Uuden-Seelannin Order of Meritin jäsen.
Andreu Fontàs

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andreu Fontàs Prat
Syntymäaika: 14. marraskuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Banyoles, Espanja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: Sporting Kansas City
Junioriseurat
1995–2006: Banyoles
2006–2007: Girona
2007–2008: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2011 | Barcelona B | 72 | (2) |
| 2009–2013 | Barcelona | 8 | (0) |
| 2012–2013 | → Mallorca | 9 | (0) |
| 2013– | Celta | 81 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. tammikuuta 2017.
Andreu Fontàs Prat (s. 14. marraskuuta 1989 Banyoles, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa yhdysvaltalaista Sporting Kansas Cityä. Fontàsin pelipaikka on puolustaja.
Fontàs pelasi debyyttinsä FC Barcelonan edustuksessa Sporting Gijónia vastaan liigakauden avausottelussa 31. elokuuta 2009, kun hänet vaihdettiin Gerard Piquen tilalle 84:llä minuutilla. Kautena 2012-2013 hänet lainattiin RCD Mallorcalle. Mallorcassa Fontas esiintyi yhdeksässä ottelussa. Kesäkuussa 2013 Barcelona ilmoitti myyvänsä Fontasin Celta Vigolle. Myynti hinnaksi kerrottiin miljoona euroa ja sopimuksen kestoksi kolme vuotta.
Andressa Cavalari Machry

Andressa Cavalari Machry
Andressa Cavalari Machry, taiteilijanimeltään Andressinha (s. 1. toukokuuta 1995) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Brasilian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 71 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi 17-vuotiaana.
Andressinha on pelannut kotimaansa lisäksi Yhdysvalloissa Houston Dashin ja Portland Thornsin joukkueissa.
Amadeus I

| Amadeus I |
| --- | --- |
 
Espanjan kuningas
Valtakausi:  16. marraskuuta 1870 – 11. helmikuuta 1873
Edeltäjä:  Isabella II
Seuraaja:  Alfonso XII

Syntynyt:  30. toukokuuta 1845 Torino, Italia
Kuollut:  18. tammikuuta 1890 Torino, Italia
Puoliso:  María Victoria dal Pozzo María Leticia Bonaparte
Lapset:  Emanuele Filiberto Vittorio Emanuele Luigi Amedeo Umberto
Koko nimi:  Amedeo Ferdinando Maria di Savoia
Suku:  Savoiji
Isä:  Viktor Emanuel II
Äiti:  Maria Adelheid
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Amadeus I (Amedeo Ferdinando Maria di Savoia, 30. toukokuuta 1845 Torino, Sardinian kuningaskunta –  18. tammikuuta 1890 Torino, Italia) oli Espanjan kuningas vuosina 1870–1873 sekä Aostan ensimmäinen herttua. Hän kuului Savoijin hallitsijasukuun ja Italian kuningasperheeseen. Hänen vanhempansa olivat yhdistyneen Italian ensimmäinen kuningas Viktor Emanuel II ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Adelheid.
Perhe

Aamdeus I nai vuonna 1867 Cisternan ruhtinatar María Victoria dal Pozzon (1847–1876), jonka kanssa sai kolme lasta:
Emanuele Filiberto, Aostan toinen herttua
Vittorio Emanuele, Torinon kreivi
Luigi, Abruzzin herttua.
Ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Amadeus nai ranskalaisen prinsessa Marie Laetitia Napoleonin (1866–1926), jonka kanssa hän sai yhden pojan.
Elämänvaiheet

Vuotta sen jälkeen kun Espanjan vallankumous (La Gloriosa) oli syrjäyttänyt kuningatar Isabella II:n, Espanjan uusi parlamentti ryhtyi etsimään uutta hallitsijaa ulkomailta. Italian prinssi Amadeus valittiin kuninkaaksi 16. marraskuuta 1870 ja kruunattiin Madridissa 2. tammikuuta 1871.
Kuninkaan valinta sattui samaan ajankohtaan kuin hänen suurimman tukijansa kenraali Joan Primin salamurha. Tätä seurasivat useat ongelmat: Espanjan epävakaa poliittinen tilanne, tasavaltalaisten salaliittot, karlistien kansannousu, Kuuban separatismi, puolueidensisäiset ristiriidat, kapinoivat hallitukset ja salamurhayritykset.
Amadeus saattoi luottaa vain edistyspuolueen tukeen, jonka johtajat pystyivät enemmistön turvin ohjailemaan parlamentin toimintaa. Edistykselliset jakautuivat monarkisteihin ja perustuslaillisiin, joka pahensi epävakaisuutta. Vuonna 1872 puolueidenväliset erimielisyydet leimahtivat, kun karlistit nousivat kapinaan baski- ja katalaanialueilla, ja pian tasavaltalaisten kansannousuja alkoi ilmetä kaupungeissa ympäri maata. Asevoimien tykistöjoukot menivät lakkoon, ja hallitus kehotti kuningasta rankaisemaan niitä.
Nähdessään mahdollisuuden joutua hallitsemaan ilman kansan tukea, Amadeus antoi määräyksen rangaista tykistöä ja sen jälkeen luopui välittömästi kruunusta 11. helmikuuta 1873. Kello kymmenen samana iltana Espanja julistettiin tasavallaksi ja Amadeus esiintyi parlamentin edessä julistaen espanjalaisten olevan mahdottomia hallita.
Amadeus jätti Espanjan ja palasi Italiaan, jossa otti Aostan herttuan arvonimen. Hän eli lopun elämäänsä Torinossa, jossa hän kuoli 18. tammikuuta 1890.
Espanjan ensimmäinen tasavalta kesti lopulta vain alle kaksi vuotta, ja joulukuussa 1874 Isabella II:n poika Alfonso XII julistettiin kuninkaaksi.
Viisikymmentä vuotta Amadeuksen kuoleman jälkeen hänen pojanpojastaan tuli Tomislav II, itsenäisen Kroatian valtion ensimmäinen ja ainoa kuningas. Valtionhoitajana toimi kuitenkin Ante Pavelić, eikä kuninkaalla ollut käytännössä mitään valtaa ja hän luopui kruunusta 29 kuukautta nimittämisensä jälkeen.
Anton Krasovski

Anton Krasovski
Anton Vjatšeslavovitš Krasovski (ven. Антон Вячеславович Красовский; s. 18. heinäkuuta 1975 Podolsk, Venäjä) on venäläinen televisiojohtaja. Hänet erotettiin tehtävästään sen jälkeen kun hänen raakaan väkivaltaan yllyttävät kommenttinsa alkoivat levitä sosiaalisessa mediassa. Hän puhui huvittuneena ukrainalaisten isoäitien raiskaamisesta, joka hänen mukaansa oli venäläisten sotilaiden tehtävä. Neuvostoliiton aikana Moskovan valtaa vastustaneet ukrainalaiset lapset olisi Krasovskin mukaan kuulunut hukuttaa ja Karpaateilla asuvat ukrainalaiset polttaa mökkeihinsä eikä ukrainalaisia pitäisi hänen mielestään olla ollenkaan olemassa.
Krasovkin näkemyksiä on muun muassa yhdysvaltalainen toimittaja Julia Davis luonnehtinut kansanmurhamaisiksi. RT-kanavan johtaja Margarita Simonjan hyllytti Krasovskin, mikä on poikkeuksellista ja hämmästyttänyt, kun venäläisessä mediassa on Venäjän hyökättyä Ukrainaan keväällä 2022 käytetty runsaasti vastaavanlaisia väkivallalla hekumoivaa puhetta. Krasovski oli RT-kanavan venäjänkielisten lähetysten johtaja.
Krasovski joutui sairaalaan joulukuussa 2023. Kyiv Postin lainaaman tiedustelulähteen mukaan hän olisi joutunut myrkytyksen uhriksi.
Andrei Tsumak

Andrei Tsumak (s. 1959 Pietari, Venäjä) on venäläissyntyinen suomalainen näyttelijä-ohjaaja. Hän on  käynyt Pietarin teatteriakatemian vuosina 1978–1983. Tsumak muutti Suomeen vuonna 1987. Hän toimi näyttelijä-ohjaajana Savonlinnan kaupunginteatterissa vuosina 1987–1993, minkä jälkeen hän on ohjannut muun muassa Jyväskylän ja Lahden kaupunginteattereissa, Tampereen ylioppilasteatterissa ja Rovaniemen Teatterissa. Tsumak työskentelee kouluisäntänä Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa.
Tsumak on näytellyt useissa suomalaisissa elokuvissa, kuten Rukajärven tie (1999), Rentun ruusu (2001), Umur (2002) ja Napapiirin sankarit (2010) ja ollut mukana myös televisiosarjoissa Ratamo, Aktivistit, Mogadishu Avenue , Kotikatu ja Sipoon herttua
Filmografia

Helsingin herra – vastaava mestari
Rukajärven tie (1999) – venäläinen Korolissa
Maamiehen päiväkirja (2001)
Rentun Ruusu (2001) – venäläinen tullimies
Umur (2002) – venäläinen sotilas
Mosku – lajinsa viimeinen (2003) – Rupipään sakkia
Luonto ja terveys (2006)
Tali-Ihantala 1944 (2007) – venäläinen ääni
Helppo elämä (2009) – Sergei
Napapiirin sankarit (2010) – Sergei
Hella W (2011) – Vasili Terentjev
Tappajan näköinen mies (2016) – Krasnyj
Aiheesta muualla

Andrei Tsumak Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anton Karsten

Anton Amandus Karsten (26. heinäkuuta 1862 Siipyy – 13. kesäkuuta 1915 Turku) oli suomalainen historian ja ruotsin kielen opettaja, rehtori ja journalisti.
Anton Karsten kasvoi Ahvenanmaan saaristossa, jossa hänen isänsä oli Föglön kirkkoherrana. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassisesta lyseosta vuonna 1882, suoritti kandidaatintutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1886 ja työskenteli ruotsin kielen opettajana Oulun suomalaisessa lyseossa vuodesta 1888. Karsten suoritti lisensiaatintutkinnon ja puolusti väitöskirjaansa Kökarsmålet, ljud- och formlära vuonna 1891. Vuonna 1897 hän siirtyi ruotsin opettajaksi Turun suomalaiseen klassiseen lyseoon ja vuonna 1904 hänestä tuli Turun ruotsalaisen reaalilyseon historian ja ruotsin lehtori. Vuodesta 1912 lähtien Karsten toimi myös koulun rehtorina.
Karsten osallistui innolla yhteiskunnallisiin rientoihin ja oli kiinnostunut varsinkin työväenkysymyksestä ja sosialismista. Hän toimitti Uleåborgsbladetia vuosina 1891–1897, kuului Åbo Underrättelserin toimitukseen vuosina 1898–1906 ja perusti vuonna 1907 lyhytikäiseksi jääneen Politiken-lehden. Karstenin yhteiskunnallinen radikalismi ei saanut laajempaa kannatusta ja myöhemmin hän keskittyi kouluasioihin.
Anton Kontra

Anton Kontra (29. maaliskuuta 1932 – 8. toukokuuta 2020) oli unkarilaissyntyinen viulisti.
Kontra opiskeli Ede Zathureczkyn johdolla Budapestissa. Hän voitti palkinnot Bach-kilpailussa Leipzigissa ja Wieniawski-kilpailussa Varsovassa. Hän työskenteli Tanskassa solistina, Kontra-kvartetin johtajana ja Kööpenhaminan filharmonikkojen konserttimestarina sen uudelleen perustamisesta (1965) lähtien. Hän toimi konserttimestarina lisäksi Malmön sinfoniaorkesterissa. Hänen levyttämiinsä teoksiin kuuluu Per Nørgårdin konsertto Helle Nacht.
Gyldendal-kustantamolta ilmestyi vuonna 2011 Kontraa käsittelevä kirja Anton Kontra – historien om en kunstner, jonka kirjoittivat sellisti, professori Morten Zeuthen, musiikkitoimittaja ja -kirjailija Valdemar Lønsted sekä muusikko Peter Fabricius.
Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys

Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys AMKE ry on ammatillisen koulutuksen järjestäjien edunvalvonta- ja palveluorganisaatio. AMKE osallistuu ammatillisen koulutuksen kehittämiseen OKM:n, OPH:n ja TEM:n työryhmissä. AMKEn tärkein tehtävä on ammatillisen koulutuksen työelämälähtöinen kehittäminen yhdessä yhdistyksen jäsenistön kanssa. AMKEn tavoitteena on vahvistaa koulutuksen järjestäjien roolia ja asemaa yhteiskunnassa. Tavoitteena on, että koulutuksen järjestäjällä on riittävät toimintaedellytykset vastata työelämän tarpeisiin ja yhteiskunnallisiin koulutustavoitteisiin siten, että myös yksilön näkökulma huomioidaan.
AMKEn tapahtumat ja koulutukset järjestää Ammattiosaamisen kehittämisyhtiö AMKE Oy, jonka yhdistys omistaa.