stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Škoda Octavia (2004)
Škoda Octavia (2004–2013)

Toisen sukupolven Octavia esiteltiin vuonna 2004. Auto ei muuttunut ulkonäöltään merkittävästi, mutta se perustui täysin uudelle pohjalevylle, jolle rakennettiin myös esimerkiksi Volkswagen Golf V. Ulkomittojen kasvu oli maltillista, mutta sisätilat kasvoivat etenkin takajalkatilojen osalta merkittävästi. Tavaratila oli käytännöllinen ja lukeutui luokan suurimpiin.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä Octavia sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Perusmalli oli Classic, johon kuului muun muassa neljä turvatyynyä, luistonesto, kauko-ohjattava keskuslukitus, sähköikkunat edessä, ulkolämpömittari, manuaali-ilmastointi ja radio/CD-soitin.
Ambientessa oli lisäksi turvaverhot (yht. kuusi turvatyynyä), aktiiviset pääntuet, ajotietokone, vakionopeudensäädin ja lukuvalot edessä.
Eleganceen kuului xenon-ajovalot, kevytmetallivanteet, automaatti-ilmastointi, sumuvalot, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, sähköikkunat takana, keskikyynärnojat, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin ja suksiluukku.
Vuonna 2006 esiteltiin nelivetoinen, hieman maasturimaisempi Octavia Scout, joka oli aina farmarikorinen. Maavaraa oli korotettu ja puskureissa oli mustat suojalistat.
Octavia sai vuoden 2009 alussa hieman aiemmin markkinoille tulleen Superbin kaltaisen keulailmeen. Myös sisätiloja paranneltiin esimerkiksi laadukkaammilla materiaaleilla. Turboahdettu 1,4 TSI korvasi aiemmat 1,6- ja 2,0-litraiset vapaasti hengittävät bensiinimoottorit. Kaikkien moottorien yhteyteen tuli Octaviassa ensi kertaa saataville DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Škoda Octavia (2004) Wikimedia Commonsissa
Škoda Octavia Combi
Škoda Octavia Scout
Škoda Octavia RS Combi
Toisen sukupolven facelift-malli.
Facelift-mallin Škoda Octavia RS Combi
Pieni Levälampi

| Pieni Levälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°46′02″N, 27°27′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  suo-oja Isoon Levälampeen 
Järvinumero:  14.725.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,9 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,547 km  
Pinta-ala:  1,759 ha  
Suurin syvyys:  9 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Pieni Levälampi tai Pieni-Levälampi on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Kurkimäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 220 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Keihäsjoen valuma-alueeseen (14.725) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 150,9 metriä mpy.
Palma de Mallorca

| Palma de Mallorca |
| --- | --- |
 Näkymä Palma de Mallorcan satamaan ja keskustaan.
 lippu:  vaakuna

 Palma de Mallorca
 Koordinaatit: 39°34′10″N, 02°39′00″E 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Baleaarit
Maakunta:  Baleaarit
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  José Hila (Baleaarien sosialistien puolue)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  209 km²
Korkeus:  13 m
Väkiluku (2015):  400 578
 – Väestötiheys:  1 900 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07001–07014
Suuntanumero(t):  971
 
 Ajuntament de Palma 
 Lähteet: http://www.ine.es/jaxiT3/Datos.htm?t=2860 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Palma de Mallorca (vuodesta 2008 vuoteen 2011 Palma) on kunta ja kaupunki Mallorcan saarella Espanjan Baleaareilla. Se sijaitsee saaren eteläosassa, Palmanlahden rannikolla. Palma de Mallorca on Baleaarien itsehallintoalueen pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 400 000 (2015) ja koko kaupunkialueen 462 000. Lähes puolet Mallorcan väestöstä asuu Palmassa.
Lokakuun alussa vuonna 2008 liite ”de Mallorca” jätettiin pois Palman kaupungin ja kunnan virallisesta nimestä ja se poistettiin Espanjan kuntarekisteristä, kun vuodesta 1998 odottanut hakemus pantiin täytäntöön. Vanhaan nimeen palattiin kuitenkin 16. marraskuuta 2011 kaupunginvaltuuston päätöksellä ja virallinen nimi on jälleen Palma de Mallorca.
Saari ja kaupunki ovat joutuneet vallatuksi monesti historian saatossa. Kukoistuksensa huipulla kaupunki oli ollessaan Mallorcan kuningaskunnan pääkaupunki 1200- ja 1300-luvuilla. Suuri osa kaupungin historiallisista rakennuksista on tältä aikakaudelta ja edustavat luonteenomaista goottilaista tyyliä, kuten La Seun katedraali (rakennettu vuosien 1230 ja 1600 välisenä aikana) ja maurilais-espanjalaistyylinen Palau de l'Almudaina. Nykyaikaisempaa ”valtausta” edustavat saaren massaturismi sekä ulkomaalaiset, erityisesti saksalaiset ja englantilaiset uudisasukkaat, jotka ovat pääosin asettuneet Palma de Mallorcaan ja sen lähiympäristöön.
Myös Cabreran saaristo lasketaan kuuluvaksi kuntaan suhteellisen etäisestä sijainnistaan huolimatta.
Kuvia

La Seu, Palman katedraali (1306–1601)
Palau de l'Almudaina (1300-luvun alku)
Banys Àrabs, kylpylä (900–luku)
La Llotja, Palman kauppapörssi (1400-luku)
Plaça Major
Parc de la Mar
Basílica de Sant Francesc, sisäpiha (1200-luvun loppu)
Castell de Bellver (1300–1310)
Castell de Bellver
Can Forteza Rey (1909) edustaa katalonialaista jugendia, modernisme.
Can Corbella
Fundaciò Joan Miró, Joan Miró -museo
Museu es Baluard sijaitsee 1400-luvun San Peren linnassa.
Avinguda Jaume III
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palma de Mallorca Wikimedia Commonsissa
Michelle Obama

| Michelle Obama |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2013).
Yhdysvaltain ensimmäinen nainen
 20. tammikuuta 2009 – 20. tammikuuta 2017  
Edeltäjä:  Laura Bush
Seuraaja:  Melania Trump
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1964 (ikä 60) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Puoliso:  Barack Obama
Tiedot
Puolue:  demokraatti
Uskonto:  protestantti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.obama.org
Michelle LaVaughn Robinson Obama (s. 17. tammikuuta 1964 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen kirjailija ja maan 44. presidentin Barack Obaman aviopuoliso.
Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena Michelle Obama puolusti tyttöjen ja naisten koulutusta. Hän istutti Valkoisen talon edustalle vuonna 2009 puutarhan, josta hän kirjoitti myöhemmin teoksen American Grown: The Story of the White House Kitchen Garden and Gardens Across America. Vuonna 2018 julkaistiin hänen omaelämäkertansa Minun tarinani, josta tuli 15 päivässä Yhdysvaltain vuoden myydyin kirja. Teoksessaan Valo meissä kaikissa (2022) hän kertoo parisuhteestaan Barackin kanssa sekä taipumuksestaan pelkoon ja ahdistukseen.
Tausta > Perhe

Michelle LaVaughn Robinson syntyi 17. tammikuuta 1964 perheen toisena lapsena veljensä Craigin (s. 1962) jälkeen. Hänen isänsä oli Fraser Robinson III, joka oli siirtynyt juuri ennen Michellen syntymää työskentelemään kaupungin vesilaitokselle. Äiti Marian Shieldsin perhehistoriasta tiedetään hyvin vähän, mutta hän varttui yhdeksän sisaruksen kanssa Chicagossa. Hän suoritti kirjekurssin sihteerin opinnoista. Michelle peri toisen etunimensä isänpuolisen isoisän vaimolta, LaVaughn Johansonilta.
Perhe oli melko köyhä, mutta sen varat riittivät tavalliseen elämiseen. Isän palkka lähes kaksinkertaistui viidessä vuodessa, kun hänet ylennettiin ensin työnjohtajaksi ja myöhemmin lämmitysvastaavaksi. Perhe oli urheilullinen. Isä oli menestyvä nyrkkeilijä ja uimari, äiti osallistui juoksukilpailuihin ja lapset olivat lahjakkaita koripalloilijoita. Isä alkoi kärsiä MS-taudin oireista, ja hän kuoli vuonna 1991 sairaalassa munuaisleikkauksesta syntyneisiin komplikaatioihin.
Tausta > Lapsuus ja nuoruus

Robinsonit asuivat vuoteen 1965 vuokra-asunnossa Chicagossa. Isän aiempaa parempien tienestien myötä perhe muutti asumaan parempana pidettyyn kortteliin South Shoreen, joka oli tuolloin pääosin valkoisten asuttamaa aluetta. Viisi vuotta myöhemmin mustien osuus oli niin suuri, että piirihallinnon johtoon valittiin afroamerikkalainen.
Michelle Robinson kävi koulua kahdeksannelle luokalle asti kahden korttelin päässä sijainnessa Bryn Mawr Elementrary Schoolissa. Myöhemmin Craig siirtyi opiskelemaan kolmen kilometrin päässä sijainneeseen katoliseen Mount Carmen High Schooliin ja Michelle keskustassa sijainneeseen Whitney M. Young Magnet High Schooliin. Molemmat kouluista olivat epätavallisia afroamerikkalaiselle työläisperheelle. Michelle kulki pitkän 19 kilometrin pituisen koulumatkansa bussilla ja kaupunkijunalla. Hän opiskeli koulussa ranskaa ja matkusti Pariisiin toiseksi viimeisenä tai viimeisenä kouluvuotenaan. Hän oli high school -vuosinaan lahjakas urheilija ja pääsi Yhdysvaltain valtakunnalliselle lahjakkaiden oppilaiden listalle.
Opiskelu ja Barackin tapaaminen

Michelle aloitti vuonna 1981 opintonsa Princetonin yliopistossa, jossa hänen veljensä Craig oli opiskellut jo kahden vuoden ajan. Michelle pääsi kouluun keskimääräistä korkeampien arvosanojensa ansiosta. Yliopisto ei ollut kovinkaan myönteinen afroamerikkalaisille. Hän teki opintojen ohella töitä yliopiston henkilökunnan lasten päiväkodissa ja valmistui vuonna 1985. Michellen lopputyö oli nimeltään ”Princeton-Educated Blacks and the Black Community” (suom. Princetonissa opiskelleet mustat ja mustien yhteisö), jossa hän tutki Princetonissa opiskelevien mustien asennoitumista heidän ja valkoisten kanssakäyntiin.
Michelle jatkoi opintojaan Harvardin yliopistoossa, missä hän opiskeli oikeustiedettä ja mistä hän valmistui 1988. Hän sai töitä Chicagossa sijainneelta asianajotoimisto Sidley Austinilta, jossa oli ollut kesätöissä vuotta aiemmin. Michelle Robinson ja Barack Obama tapasivat kesällä 1989. Barack oli kesätyöharjoittelussa asianajotoimistossa, ja Michelle oli hänen ohjaajansa. Michelle työskenteli yrityksessä kolme vuotta, vuoteen 1991 asti.
Michelle ja Barack avioituvat 3. lokakuuta 1992, ja he tekivät häämatkan Kaliforniaan. Obamat asuivat muutamia kuukausia Michellen äidin Marianin luona, mutta ostivat vuonna 1993 omakotitalon Michiganjärven läheltä. He asuivat talossa 12 vuotta, kunnes ostivat huvilan muutaman korttelin päästä.
Barackin uran nousu

Barack Obama toimi 1996–2004 Illinoisin osavaltion senaattorina, ja vuonna 2005 hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin. Michelle Obama toimi vuonna 1996 Chicagon yliopiston opiskelijapalveluiden järjestänä. Hän osallistui vuonna 1997 kodittomien lehden Journal of Ordinary Thought perustamiseen.
Michelle Obama oli näkyvästi esillä miehensä kampanjassa tämän pyrkiessä presidentiksi vuonna 2008, ja hän otti virkavapaata Chicagon yliopistosta. Hänen osallistumisellaan miehensä vaalikampanjaan oli suotuisa vaikutus, ja Barack Obama valittiin presidentiksi 4. marraskuuta 2008. Michelle Obama sai osakseen paljon rasistisia ja seksistisiä hyökkäyksiä ensimmäisen vaalikampanjan aikana, ja häntä nimitettiin ”vihaiseksi mustaksi naiseksi”. Yhdysvaltalaislehti Forbes valitsi Michelle Obaman vuonna 2010 maailman vaikutusvaltaisemmaksi naiseksi.
Obama kampanjoi ahkerasti miehensä puolesta myös seuraavissa presidentinvaaleissa republikaanien Mitt Romneytä vastaan. Hänellä oli maassa jo hyvin vakiintunut julkisuuskuva.
Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena

Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena Obama keskittyi sotilasperheiden tukemiseen, työssäkäyvien naisten elämän tasapainottamiseen uran ja perheen välillä sekä kansalliseen palvelukseen kannustamiseen. Hän työskenteli miehensä kanssa vapaaehtoisina kodittomien turvakodeissa Washingtonin alueella. Obama oli esillä myös julkisissa kouluissa puhuen koulutuksen ja vapaaehtoistyön merkityksestä.
Obama puhui Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena terveydestä ja hyvinvoinnista. Hän julkaisi vuonna 2012 lasten kunto-ohjelman osana Let’s Move! -kampanjaa. Hän teki yhteistyötä monien urheilujärjestöjen kanssa nuorten urheilutoiminnan edistämiseksi. Terveellistä syömistä edistääkseen hän perusti vuonna 2009 vihannespuutarhan Valkoisen talon eteläiselle nurmikolle. Joka vuosi paikalliset koululaiset auttoivat häntä puutarhan sadon keräämisessä ja uuden istuttamisessa. Puutarhan satoa tarjoiltiin Valkoisessa talossa ja lahjoitettiin muun muassa ruokapankeille. Hän kertoi projektista myöhemmin vuonna 2012 julkaistussa kirjassaan  American Grown: The Story of the White House Kitchen Garden and Gardens Across America. Hän sai näiden lisäksi huomiota myös muotitajustaan. Barackin toisen kauden aikana Obama puolusti maailmanlaajuisesti tyttöjen ja naisen koulutusta.
Obamat valitsivat presidenttikauden aikana Valkoiseen taloon useita moderneja taideteoksia muun muassa Robert Rauschenbergilta ja Roy Lichtensteiniltä. Obama oli mukana paljastamassa Valkoisen talon ensimmäisen mustan naisen Alma Thomasin maalausta Resurrectio.
Myöhempi julkisuus

Obama piti 13. tammikuuta 2017 Valkoisessa talossa viimeisen puheensa Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena. Hänen mukaansa Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena oleminen oli ollut hänelle elämänsä suurin kunnia.
Barackin toimikauden päätyttyä Obama piti suhteellisen matalaa profiilia julkisuudessa. Hän julkaisi vuonna 2018 omaelämäkerran Minun tarinani, josta tuli nopeasti todella suosittu ja yksi historian myydyimmistä muistelmista. Kirjasta tuli 15 päivässä Yhdysvaltojen vuoden 2018 myydyin kirja, ja se nousi bestselleriksi lisäksi muun muassa Britanniassa, Ranskassa, Saksassa, Australiassa, Etelä-Koreassa ja Etelä-Afrikassa. Obaman kirjakiertue loppuunmyytiin muutamassa tunnissa. Kiertueen kalleimmat liput maksoivat 2 500 dollaria ja halvimmat vajaa 30 dollaria. Kirjan kiertueen pohjalta tehtiin tehtiin myös Netflixiin samanniminen dokumentti (2010). Samana vuonna hän isännöi The Michelle Obama -podcastia, joka oli saatavilla Spotifyssa. Podcastia alkoi tuottamaan Obamoiden oma tuotantoyhtiö Higher Ground. Huhtikuussa 2022 Obaman kerrottiin julkaisevan toisen kirjansa The Light We Carry saman vuoden marraskuussa. Hän kertoo kirjassaan muun muassa parisuhteestaan Barackin kanssa ja taipumuksestaan pelkoon sekä ahdistukseen. Valo meissä kaikissa käännettiin heti julkaisun yhteydessä 23 kielelle.
Obama valittiin vuonna 2023 BBC 100 Women -listalle tyttöjen koulutukseen keskittyneen Girls Opportunity Alliancen perustajana. Hän on voittanut kirjojensa äänikirjaversioista kaksi Grammy-palkintoa.
Obamaa on spekuloitu usein mahdollisena presidenttikandidaattina, muttei ole omien sanojensa mukaan kiinnostunut presidenttiydestä. Erityisesti vuoden 2024 presidentinvaalien aikoihin Obamaa on kuvailtu hyvänä ehdokkaana iäkkään Joe Bidenin tilalle.
Poliittisia näkemyksiä

Obama on poliittiselta kannaltaan demokraatti. Obama kannatti presidentinvaalissa 2016 demokraattien ehdokasta Hillary Clintonia. Hän ylisti Clintonia demokraattien puoluekokouksessa ja kritsoi Trumpia monta kertaa mainitsematta tätä kuitenkaan nimeltä. Hän kiitti Clintonia, sillä tämä osoitti myös Obaman tyttärille naisen olevan mahdollinen presidenttiehdokas.
Perhe

Obama kertoi ABC-televisiokanavan haastattelussa saaneensa keskenmenon, ja Obamat päättivät turvautua lapsettomuushoitoihin ennen tyttärien syntymää.
Obamoiden ensimmäinen tytär Malia syntyi 4. heinäkuuta 1998, Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä. Toinen tytär Sasha syntyi 7. kesäkuuta 2001. Obamat asuvat kolmessa kodissa, jotka sijaitsevat Chicagossa, Washingtonissa sekä Massachusettsin osavaltioon kuuluvalla Martha’s Vineyardin saarella.
Teokset

American Grown.  New York:  Crown, 2012.  ISBN 978-030-795-602-6
Minun tarinani.  Suomentanut Ilkka Rekiaro. Helsinki:  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-32122-4
Valo meissä kaikissa : löydä vahvuutesi epävarmoina aikoina.  (The Light We Carry: Overcoming in Uncertain Times)  Suomentanut Ilkka Rekiaro. Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-46398-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michelle Obama Wikimedia Commonsissa
White House: First Lady Michelle Obama (Arkistoitu – Internet Archive)
Zeleny, Jeff: Q&A with Michelle Obama, Chicago Tribune, 24.12.2005
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef 
Obama puhumassa New Mexicon yliopistolla vuonna 2008.
Obama tapaamassa kuningatar Elisabeth II:sta huhtikuussa 2009.
Michelle Obama puolisonsa Barackin ja Intian edellisen pääministerin Manmohan Singhin ja hänen puolisonsa Gursharan Kaurin kanssa vuonna 2009.
Obama puolisoineen tapaamassa Suomen silloista presidenttiä Sauli Niinistöä ja hänen puolisoaan Jenni Haukiota Valkoisella talolla vuonna 2016.
Obamoiden perhe vuonna 2011.
Ylä-Sleesian suurkaupunkialue

Ylä-Sleesian suurkaupunkialueen kunnat
Ylä-Sleesian suurkaupunkialue (puol. Górnośląski Związek Metropolitalny) on 14 kaupungin muodostama suurkaupunkialue ja konurbaatio Sleesian voivodikunnassa Puolassa. Suurkaupunkialueen pinta-ala 1 304 km² ja väkiluku noin 2,1 miljoonaa asukasta, mikä tekee siitä Puolan suurimman väestökeskittymän. Alue on merkittävä teollisuuskeskittymä. Vuosina 2006 ja 2007 on ollut suunnitelmia alueen kaupunkien yhdistämiseksi yhdeksi Sleesian kaupungiksi.
Kaupungit

| Kaupunki | Väkiluku | Pinta-ala |
| --- | --- | --- |
| Katowice | 334 200 | 164,6 km² |
| Sosnowiec | 236 300 | 91,3 km² |
| Gliwice | 199 100 | 134,2 km² |
| Bytom | 198 200 | 69,4 km² |
| Zabrze | 195 400 | 80,5 km² |
| Ruda Śląska | 149 000 | 77,7 km² |
| Tychy | 130 700 | 82,6 km² |
| Dąbrowa Górnicza | 129 800 | 188,0 km² |
| Chorzów | 119 400 | 33,5 km² |
| Jaworzno | 96 000 | 152,2 km² |
| Mysłowice | 78 300 | 66,0 km² |
| Siemianowice Śląskie | 75 700 | 25,5 km² |
| Piekary Śląskie | 64 600 | 39.6 km² |
| Świętochłowice | 55 500 | 13.2 km² |
Aiheesta muualla

GZM Site
Euroregiony (Arkistoitu – Internet Archive)
Safavidit

Safavidit olivat Persiaa hallinnut dynastia vuosina 1501–1736. Nimi viittaa sen taustalla olleeseen uskonnolliseen suufilaiseen liikkeeseen ja sen perustajaan. Hän oli 1300-luvulla elänyt kurditaustainen šeikki Safi al-Din (1253–1334) luoteisessa Iranissa. Al-Din saarnasi sunnalaista, kansanomaista islamia ja vastusti aikansa kaoottista mongolien sotilasvaltaa. Hänen poikansa, Sadr al-Din (1334–1391), muutti safalaisuuden poliittiseksi liikkeeksi ja julistautui Profeetan perilliseksi. Safalaisuus menestyi muita samanlaisia uskonnollisia oppositioliikkeitä paremmin. 1400-luvulla se käytti hyväkseen Luoteis-Iranissa ja Itäisessä Anatoliassa esiintynyttä poliittista hajaannusta ja siirtyi saarnaamisesta sotilaalliseen toimintaan. Safalaiset hankkivat kannattajia suufilaisen veljeskuntansa lisäksi myös riistetyistä maanviljelijöistä ja paimentolaisista sekä alemman tason heimopäälliköistä. Rekryytit kantoivat punaista päähinettä (qisilbash), mistä he saivat nimensä. Safavidien jihad kohdistui ensin Georgian kristittyihin, mutta kääntyi sitten vääräuskoisiksi julistettuja muslimihallitsijoita vastaan. Safavidit loivat koko Iranin kattaneen imperiumin. Siinä uskonnon ja paimentolaisheimojen voimat yhdistettiin uudenlaisella tavalla keskushallinnon tueksi.
Vuonna 1501 Isma'il I (1487–1524) valloitti Tabrizin kaupungin ja julisti itsensä sen jälkeen šaahiksi. Kaksitoistašiialaisuudesta tuli hänen vaikutuksestaan Persian valtionuskonto myös tuleviksi vuosisadoiksi. Isma'ilin valtakaudella muodostuivat Iranille myös suurin piirtein sen nykyiset rajat. Niiden länsipuolelle jäi Osmanien valtakunta ja itäpuolelle Keski-Aasian muslimikulttuurit.
Voimakkaimmillaan valtakunta oli šaahi Abbas I:n valtakaudella. Sittemmin safavidien vaikutusvalta alkoi heiketä paikallisten mahtimiesten vallan kasvaessa. Lopulta paštujen sotaretki Persiaan johti Nadir Šahin valtaannousuun ja safavidien kauden päättymiseen.
Historia

Persiaa vuosina 1037–1194 hallinneen seldžukkidynastian jälkeen maa oli kokenut mongolien hyökkäykset. Heitä olivat il-kaanit (1256–1353) ja sen jälkeen timuridit (1370–1507). Paljon turkkilaisia ja mongoleja asettui Lounais-Iraniin ja itäiseen Anatoliaan ja 1300-luvulla myös itäiseen Iraniin, Siitä pitäen neljännes iranilaisista on ollut taustaltaan turkkilaisia. Väestönmuutos vaikutti myös talouteen, missä maanviljelys väistyi lisääntyvän karjanhoidon alta. Il-kaanit suosivat kuitenkin myös maanviljelyä, minkä jälkeen talous jakaantui sedentaariseen viljelyyn ja liikkuvaan paimentolaisuuteen.
Safavidien suufilaisveljeskunnan perustaja oli Šaikh Safa al-Din al-Ardabili, joka eli vuosina 1252–1334 Persian Azerbaidžanissa. Hänen seuraajiaan kutsuttiin safalaisiksi. Safalaisuus alkoi radikalisoitua 1400-luvulla, jolloin se alkoi muuttua sunnalaisuudesta šiialaiseksi. Kannatusta liikkeellä oli etenkin Luoteis-Persiassa ja Itä-Anatoliassa asuneiden turkmeenipaimentolaisten keskuudessa. Safalaisuuden kannattajat alettiin tuntea myös punapäinä (qisilbash) heidän käyttämiensä punaisten päähineiden mukaan. Liikkeen militarisoiduttua sen jäsenet alkoivat ottaa osaa etenkin Luoteis-Persian alueen valtakamppailuihin ja monet sen tuolloisista vaikuttajista saivat surmansa esimerkiksi Ak Koyunlu - ja Šervanšah-dynastioita vastaan käydyissä taisteluissa. Surmansa saaneisiin kuului myös liikkeen tuolloinen johtaja Sultan 'Ali (1489–1494), jonka jälkeen johtoon nousi Isma'il.
Historia > Isma'il (1487–1524)

Isma'ilista tuli safavidien dynastian perustaja. Hän johti vuonna 1499 joukon kizilbaš-sotureita Gilanista ensin Šervanšah-dynastian pääkaupunkia Bakua vastaan ja myöhemmin myös Ak Kojunlu -ruhtinaita vastaan. Vallattuaan Tabrizin vuonna 1501 Isma'il kruunautti itsensä šaahiksi. Kymmenen vuoden kuluessa hän oli vallannut koko Iranin.
Nomadisten mongoli-invaasioiden jäljiltä maatalous ja kaupunkien talous oli kärsinyt, maatalousväestö vähentynyt ja poliittinen rakenne pirstoutunut. Talonpoikaisryhmät ja kaupunkien porvaristo kapinoi kizilbasheja ja paikallista valtaa pitäviä  uymaq-ruhtinaita vastaan. Isma'il ja hänen seuraajansa Tahmasp I pyrkivät kontrolloimaan armeijaansa ottamalla siihen myös orjasotilaita ja sotureita eri heimoista.
Isma'il I pyrki lujittamaan asemiaan myös uskonnon avulla. Sunnalaisuuden sijaan tarkoitukseen soveltui paremmin šiialainen oppi imaameista. Isma'il julisti olevansa kätketty imaami, Alin reinkarnaatio, Jeesuksen henki ja jumalallinen ilmestys, joka oli seitsemännen imaamin jälkeläinen. Hän oli näin sekä Messias että šaahi ja vaati itselleen ylintä uskonnollista valtaa. Ja'fari-lakikoulukuntaan kuuluvia šiialaisia uskonoppineita hankittiin ulkomailta, ja šiialaisia tekstejä  käännettiin arabiasta persiaksi. Muita islamin suuntauksia vainottiin, ja Tahmaspin aikana kiellettiin myös viinin juonti, tanssi, laulu ja muut suufilaisten harjoittamat tavat. Myös suufilaiset pyhimyshaudat tuhottiin. Suufilaisuus ei silti kadonnut Iranista. Hierarkkisesti järjestetty uskonnollinen eliitti sai etuoikeuksia, ja siitä tuli osa maata omistavaa aristokratiaa. Šiialaisuudesta tuli kansallisen identiteetin tärkeä osa, joka erotti persialaiset muista, kuten turkkilaisista, uzbekeista ja paštuista.
Isma'il löi idässä uzbekit vuonna 1510 käydyssä Mervin taistelussa, mutta  menetti alueita lännessä kärsittyään tappion osmaneille Čalderanin taistelussa vuonna 1514. Isma'il kuoli vuonna 1524.
Historia > Tahmasp I (1524–1576)

Isma'ilin seuraajaksi nousi vain kymmenvuotias Tahmasp I. Kizilbašien eri ryhmittymät kamppailivat vaikutusvallasta ja uzbekit tekivät uusia hyökkäyksiä Persiaan. Čalderanin taistelun jälkeen musketteja ja kenttätykistöä hankkinut Persian armeija ajoi heidät kuitenkin Amudarjan taakse. Tahmasp I kuoli vuonna 1576. Häntä seurasivat hallitsijana Tahmasp I:n pojat  Ismail II (1578–1577) ja Mohammad Khodabanda (1578–1587).