stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julianna Borsos
Aiheesta muualla

Heikki Arppi: Pian viisi vuotta naimisissa olleet Kyösti Kakkonen ja Julianna Borsos ensimmäisessä ja ehkä myös viimeisessä yhteishaastattelussaan – "Rakkautta ja rahaa ei saa sotkea" – Karjalainen 13.5.2020.
Prizren

| Prizren Prizreni |
| --- | --- |

 Prizren
 Koordinaatit: 42°13′N, 20°44′E 
Valtio:   Kosovo
Piiri:  Prizren
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  623,29 km²
Korkeus:  450+ m
Väkiluku (2020):  191 988
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 kk.rks-gov.net/prizren 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prizren on kaupunki Kosovon eteläosassa, lähellä Albanian ja Makedonian rajaa. Vuonna 2011 kaupungissa asui 177 781 asukasta, mikä teki siitä pääkaupunki Pristinan jälkeen Kosovon suurimman kaupungin. Kaupungin asukkaiden enemmistö on albaaneja, mutta joukossa on myös bosniakkeja, turkkilaisia ja romaneita.
Historia

Prizreniä pidetään roomalaisen Therandan kaupungin seuraajana, mutta vanhimmat arkeologiset löydöt kaupunkiasutuksesta alueella ovat peräisin Bysantin valtakunnan ajoilta. Historiallisissa lähteissä Prizren mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1019 ortodoksisena piispanistuimena. Serbia valtasi ilmeisesti kaupungin Bysantion vastaisten sotien aikana vuosina 1169-90. Bysantti valloitti sen takaisin menettäen sen kuitenkin toiselle Bulgarian valtakunnalle vuonna 1204. Serbit valtasivat kaupungin jälleen 1200-luvun puolivälissä Bulgarian romahtaessa. Serbit hallitsivat kaupunkia seuraavat kaksi vuosisataa ja rakennuttivat useita tärkeitä rakennuksia. Vuonna 1307 kuningas Milutin jälleenrakensi ja laajensi Bysnatin aikaista eli nykyistä Bogorodica Ljeviškan kirkkoa. Stefan Dušan teki Prizrenistä Serbian pääkaupungin. Serbian keskiajalla kaupungissa asui arviolta 2 000-2 5000 asukasta, joka oli tuona aikana suhteellisen paljon. Osmanien valtakunta valloitti kaupungin Đurađ Brankovićin vastaisen sodan aikana vuonna 1455.
Osmanien vallattua kaupungin sinne muutti huomattava joukko turkkilaisia siirtolaisia, mutta muuten kaupunki ei kasvanut juurikaan 1500- ja 1600-lukujen aikana. Paikalliset kääntyivät kuitenkin ajan kuluessa enenevissä määrin islamin uskoon. Vuonna 1530 muslimit muodostivat noin 30 % kaupungin asukkaista ja vuonna 1643 jo 80 %. Vuosina 1606 ja 1614 kaupungissa vierailleet katolilaiset piispat Mario Bizzi ja Pietro Masarechi kuvailivat kaupungin koostuvat 8 600 talosta ja Masarechi mainitsi paikallisten puhuvat albaniaa. Prizren kärsi huomattavia tuhoja itävaltalaiskenraali Piccolominin joukkojen vallatessa sen talvella vuonna 1689-90 suuren Turkin sodan aikana. Itävaltalaisten sittemmin vetäytyessä pohjoiseen heitä seurasi suuri osa Kosovon serbiväestöstä ja sama toistui Itävallan–Turkin sodan aikana vuonna 1737. Vuonna 1843 eyaletien uudistusten yhteydessä Prizrenistä tuli oman alueensa hallinnollinen pääkaupunki Skopjen sijaan ja tämä johti kaupungin kasvuun. Johann Georg von Hahn kuvaili Prizreniä vuonna 1865 "Albanian suurimmaksi kaupungiksi". Vuosina 1878–1881 Prizrenin liiga oli albanialainen liike, joka pyrki turhaan pitämään neljä albanialaista eyaletia koossa ja estämään niiden liitokset Serbiaan ja Kreikkaan.
Serbian armeija valloitti Prizrenin lokakuussa 1912 ensimmäisen Balkanin sodan aikana. Kaupungin muslimiväestöön kohdistettiin julmuuksia, joissa kuoli aikalaislehtitietojen mukaan jopa 12 000 henkilöä. Serbit myös tuhosivat useita Osmanien valtakunnan aikaisia rakennuksia. Kaupungin toipuminen kesti pitkään ja vuonna 1961 kaupungissa oli edelleen vain 28 056 asukasta. Toisen maailmansodan päätyttyä useita kaupungin historiallisia kohteita kuitenkin korjattiin ja jälleenrakennettiin. Maaliskuun 2004 jälkeen Prizrenissä ei enää ole ollut serbiväestöä. Heidät evakuoitiin, kun albaaniväestö kolmen päivän ajan poltti serbien omaisuutta, taloja ja kirkkoja. Tämä oli osa laajempia mellakoita. Rangaistusiskujen aallon käynnisti huhu, jonka mukaan serbit olisivat syypäitä kolme pojan hukkumisesta Ibarjokeen Zubin Potokin kunnassa, Pohjois-Kosovossa.
Väestö

Vuonna 2011 Prizrenissä oli yhteensä 177 781 asukasta. Vuoden 2016 arvion mukaan asukkaita on yhteensä 189 058. Asukkaiden enemmistö oli vuonna 2011 etniseltä taustaltaan albaaneja (145 718). Huomattavia vähemmistöjä olivat bosnialaiset (16 896), turkkilaiset (9 091), romanit (2 899), aškalit (1 350), goranit (655) ja serbit (237). Serbien ja romanien määrä ennen Kosovon sotaa vuonna 1999 oli suurempi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prizren Wikimedia Commonsissa
Kosovo
Decani
Dragaš
Gjakovë
Ðeneral Jankovic
Glogovac
Gjilan
Gracanica
Istok
Junik
Kacanik
Klina
Klokot-Vrbovac
Kosovo Polje
Kosovska Kamenica
Kosovska Mitrovica
Leposavic
Lipljan
Mališevo
Mamusha
Novo Brdo
Obilic
Rahoveci
Parteš
Peja
Podujeva
Pristina
Prizren
Ranilug
Skënderaj
Štimlje
Štrpce
Suva Reka
Uroševac
Vitina
Vucitrn
Zubin Potok
Zvecan
Bogorodica Ljeviška kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon muiden Kosovon keskiaikaisten monumenttien ohella.
Ernst-Wolfgang Böckenförde

Ernst-Wolfgang Böckenförde vuonna 1989.
Ernst-Wolfgang Böckernförde (19. syyskuuta 1930 – 24. helmikuuta 2019) oli saksalainen oikeustieteilijä ja Saksan perustuslakituomioistuimen tuomari.
Böckenförde arvosteli Saksan perustuslakituomioistuimen omaksumaa oppia perusoikeuksista periaatenormeina, jotka lyövät lukkoon koko oikeusjärjestyksen perustavia arvoratkaisuja ja joiden vaikutus ulottuu kaikille oikeudenaloille. Tähän käsitykseen perusoikeuksista perunormeina perustuvat myös, perustuslakituomioistuimen niin ikään omaksumat, oppi perusoikeuksien horisontaalivaikutuksesta (saks. Drittwirkung) yksityisten välisiin suhteisiin ja oppi julkisen vallan perusoikeuksia koskevasta suojaamisvelvollisuudesta (saks. Schutzpflicht). Näiden kolmen opin vaikutuksesta niin lainsäätämisestä kuin perustuslakituomioistuimen lainkäytöstä on Böckenförden mukaan tullut yhä enemmissä määrin vain perusoikeuksien konkretisointia. Tämä johtaa yhtäältä lainsäätäjän aseman heikkenemiseen, sillä demokraattisissa prosesseissa tehtyjen poliittisten päätösten sijaan lainsäädäntö perustuu ennalta määrättyihin perusoikeusnormeihin, ja toisaalta perustuslakituomioistuimen aseman vahvistumiseen, sillä perusoikeuksien konkretisoinnin edellyttämälle perusoikeuksien keskinäiselle punninnalle ei ole voitu osoittaa objektiivisesti kontrolloitavia kriteerejä ja perusoikeuksien horisontaalivaikutus mahdollistaa valittamisen perustuslakituomioistuimeen monenlaisissa tapauksissa. Böckenförden mukaan tämä kehitys voidaan pysäyttää vain palaamalla alkuperäiseen liberalistiseen perusoikeuskäsitykseen, jonka mukaan perusoikeudet ovat julkiseen valtaan kohdistuvia vapausoikeuksia.
Böckenförden on katsottu saaneen vaikutteita Carl Schmittilta.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1995.
Flüelapass

| Flüelapass |
| --- | --- |
 Solan yläosan maasto on karua.
Korkeus:  2 384 m
Sijainti:  Graubünden, Sveitsi
Vuoristo:  Albulan Alpit
Koordinaatit:  46°44′55″N, 9°56′56″E
 Flüelapass
Flüelapass (saksaa) on sola Albulan Alpeilla Itä-Sveitsissä. Solan korkein kohta on 2 384 metrin korkeudessa meren pinnasta. Sola sijaitsee Graubündenin kantonissa, Zernezin ja Davosin kuntien raja-alueella. Sola yhdistää Landwasserjokeen laskevan Flüelan ja Tonavan sivujoen Innin sivujoen Susascan laaksot.
Solatie Davosista Suschiin rakennettiin vuosina 1866–67. Tien käyttö väheni Vereinan rautatietunnelin käyttöönoton myötä vuonna 1999, ja solatie on suljettu talvisin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flüelapass Wikimedia Commonsissa
Telenești

| Telenești |
| --- | --- |

 Telenești
 Koordinaatit: 47.502°N, 28.364°E 
Valtio:   Moldova
Piiri:  Teleneștin piiri
Historiallinen maininta:  1437
Väkiluku (2014):  8 100 
Suuntanumero(t):  +373 258
 
 www.telenesti.md 
 Teleneștin piirin sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Telenești (ukr. Теленешти, Telenešty, ven. Теленешты, Telenešty) on pikkukaupunki ja Teleneștin piirin keskus Keski-Moldovassa. Teleneștistä on 93 kilometriä pääkaupunki Chișinăuhun. Kaupunkiin ei ole rautatieyhteyttä. Lähin asema on Călărași, joka sijaitsee noin 30 kilometriä etelään.
Teleneștissä on Moldovan tilastokeskuksen arvion mukaan noin 8 100 ja koko piirissä 73 100 asukasta (2014). Vuonna 2004 asukkaita kirjattiin 6 855 (piirissä 70 126 ).
Vojvodina

| Vojvodina Аутономна Покрајина Војводина (serbiaksi)  Autonomna Pokrajina Vojvodina (kroatiaksi)  Vajdaság Autonóm Tartomány (unkariksi)  Autonómna Pokrajina Vojvodina (slovakiksi)  Provincia Autonomă Voivodina (romaniaksi)  Автономна Покраїна Войводина Malline:Rue  |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Serbia
Piirikuntia:  7
Kuntia:  46
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Novi Sad
 – Vojvodinan hallituksen presidentti:  Igor Mirović
 – Vojvodinan edustajakokouksen puheenjohtaja:  István Pásztor
Pinta-ala:  21 614 km²
Väkiluku (2015):  1 891 701
 – väestötiheys:  87,5 as./km²
Kielet:  serbia, unkari, slovakki, romania, kroatia ja ruteeni
Vojvodina (serb. Аутономна Покрајина Војводина, Autonomna Pokrajina Vojvodina, unk. Vajdaság Autonóm Tartomány, slovakiksi Autonómna pokrajina Vojvodina, rom. Provincia Autonomă Voivodina, kroatiaksi Autonomna Pokrajina Vojvodina ja ruteeniksi Автономна Покраїна Войводина) on Serbian itsehallinnollinen provinssi maan pohjoisosassa.
Vojvodina on Serbian mukaan toinen sen itsehallinnollisista maakunnista. Vojvodinan pääkaupunki on Novi Sad ja toiseksi suurin kaupunki Subotica.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Vojvodinassa oli 1,931 miljoonaa asukasta, vuoden 2015 väkiluvuksi arvioitiin 1 891 701. Alueella asuu yli 25 eri etnistä ryhmää.lähde? Vojvodinalla on kuusi virallista kieltä: serbia, unkari, slovakki, romania, kroatia ja ruteeni.
Historia

Vojvodina on serbiankielinen nimi Pohjois-Serbian alueelle, joka ennen ensimmäistä maailmansotaa kuului Itävalta-Unkarille.
Serbian presidentin Slobodan Miloševićin hallitessa Vojvodina ja Kosovo menettivät suurimman osan itsehallinnostaan 1990. Jugoslavian sodan aikana monet Kroatiasta ja Bosnia ja Hertsegovinasta paenneet serbipakolaiset muuttivat Vojvodinaan.lähde?
Miloševićin väistyessä vuonna 2000 Vojvodinan vähemmistöt kannattivat Belgradin uutta demokraattista hallitusta ja vuonna 2002 provinssin autonomia palautettiin.lähde?
Maantiede

Vojvodina sijaitsee Serbian pohjoisosassa Pannonian tasangolla. Se rajautuu etelässä muuhun Serbian valtioon ja idässä Romaniaan, pohjoisessa Unkariin, lännessä Kroatiaan ja lounaassa Bosnia ja Hertsegovinaan.
Osat

Vojvodina on jaettu seitsemään piirikuntaan (serb. okrug) jotka puolestaan on jaettu 46 kuntaan. Piirikunnat ovat:
Länsi-Bačka
Pohjois-Bačka
Etelä-Bačka
Pohjois-Banat
Keski-Banat
Etelä-Banat
Srem
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vojvodina Wikimedia Commonsissa
Stéphane Sessègnon

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 1. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Allahé, Benin
Pelipaikka: Keskikenttä
Pituus: 172 cm
Junioriseurat
2000–2002:  Requins de l'Atlantique
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2004 2004–2006 2006–2008 2008–2011 2011–2013 2013–2016 2016–2018 2018–2020 2022 2022–2023 |  Requins  Créteil  Le Mans  PSG  Sunderland  West Bromwich  Montpellier  Gençlerbirliği  Göçmenköy  Sirens | 2 (0) 68 (10) 61 (6) 77 (9) 87 (17) 79 (8) 43 (3) 76 (10) 0 (0) 19 (0) |
Maajoukkue
| 2004–2023 |  Benin | 88 (24) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. helmikuuta 2025.
Stéphane Sessègnon (s. 1. kesäkuuta 1984 Allahé, Beninin kansantasavalta) on beniniläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi vuonna 2023 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi Ranskassa, Englannissa, Turkissa ja Maltalla.
Seurajoukkueura

Sessègnon siirtyi vuonna 2004 Beninistä Ranskaan. Hän edusti Ligue 2:ssa kaksi kautta Créteiliä sekä Ligue 1:ssä kaksi kautta Le Mansia ja 2,5 kautta Paris Saint-Germainia. Hän pelasi noina vuosina Ligue 1:ssä 138 ottelua ja teki niissä 15 maalia. Hän voitti Ranskan cupin vuonna 2010. Tammikuussa 2011 hän siirtyi englantilaisseura Sunderlandiin, jossa hän pelasi 87 valioliigaottelua ja teki niissä 17 maalia. Syyskuussa 2013 hän siirtyi myöskin Valioliigassa pelaavaan West Bromwich Albioniin. Siellä hän pelasi kolmen kauden aikana 79 valioliigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.
Kausina 2016–2018 Sessègnon edusti ranskalaista Montpellieriä. Hän pelasi siellä 43 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä kolme maalia. Tammikuussa 2018 hän siirtyi turkkilaisseura Gençlerbirliğiin. Hän pelasi Turkin Superliigassa 46 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Kolmesta kaudesta keskimmäinen kului toisella sarjatasolla 1. Ligissä. Sessègnon päätti pelaajauransa Maltalla Sirensin joukkueessa.
Maajoukkueura

Sessègnon pelasi Beninin A-maajoukkueessa 88 ottelua vuosina 2004–2023 ja teki niissä 24 maalia. Hän on eniten A-maaotteluita pelannut beniniläinen ja on myös tehnyt eniten maaleja Beninin A-maajoukkueessa. Hän on edustanut Beniniä kolmissa arvokisoissa: vuosien 2008, 2010 ja 2019 Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Vuoden 2019 turnauksessa hän oli joukkueen kapteeni.
Stéphane Sessègnon West Bromwich Albionin pelaajana joulukuussa 2013.
Kieli (anatomia)

Ihmisen kieli
Makusilmu, joka sisältää makureseptorisoluja.
Kieli (lat. lingua, glossa) on suuontelon pohjassa sijaitseva erisuuntiin risteävistä poikkijuovaisista lihaksista muodostunut elin, joka auttaa pureskelemista ruoan esikäsittelyssä. Kieli on kehon nopein tahdonalainen lihaskimppu, ja samalla se on tärkein artikulaatioelin.  Lisäksi sillä on koirilla tärkeä tehtävä lämmönsäätelyssä. Koiran läähättäessä kielen runsas verisuonisto on laajentuneena ja lämpöä poistuu ympäröivään ilmaan. Kielen pinnassa on makuaistimuksia välittäviä soluja eli makureseptorisoluja, jotka sijaitsevat makusilmuissa. Makusilmuja on kielen limakalvon lisäksi muuallakin suuontelossa sekä nielussa. Kielen takaosan makureseptorisolut aistivat parhaiten karvaan, reunaosat happaman ja suolaisen sekä etuosa makean maun. Kielen etuosan makuhermona toimii muiden toimintojensa ohella kasvohermo (seitsemäs aivohermo). Kielen takaosan makuhermona toimii puolestaan kieli-kitahermo (yhdeksäs aivohermo).
Kieli on myös tärkeä elin puheen muodostamisessa sekä nielemisessä. Puhuttaessa kieli muodostaa kapeikkoja ääniväylälle, siis kieli lähestyy suun kattoa tai nielun takaseinämää, mikä aikaansaa erilaisia äänteitä. Äänteiden muodostumiseen vaikuttaa kapeikon leveys ja kielen etisyys, eli onko kieli suun etu- vai takaosassa.
Kielen alle laitettava lääkeaine imeytyy verenkiertoon suoraan limakalvon läpi nopeammin kuin nieltävä ruoansulatuskanavasta. Lääkkeenantotapaa kutsutaan sublinguaaliseksi.
Kielen rakenne

Kielessä erotetaan kolme osaa: kärkiosa, runko-osa ja tyviosa. Kielen runko-osa on kiinnittyneenä limakalvon poimun eli kielijänteen (lat. frenulum linguae) välityksellä suuontelon pohjaan. Koiralla kielen dorsaalipinnalla voidaan erottaa keskellä uurre, joka jakaa kielen kahteen puoliskoon. Myös kielen sisälle jatkuu uurteen kohdalla väliseinä. Kieli muodostuu kielen sisäisistä lihaksista ja kieltä kallon rakenteisiin liittävistä lihaksista. Hevosella on lihasten lisäksi kielen dorsaalipuolella rustoa (lat. cartilago dorsi linguae), joka vahvistaa kielen rakennetta. Kieltä liittävät lihakset ovat yhdistyneet alaleukaluuhun, ohimoluuhun sekä kieliluuhun. Kielen lihaksia hermottaa kielen liikehermo, joka on kahdestoista aivohermo. Kielen pintaa verhoaa keratinisoitunut kerrostunut levyepiteeli, jonka pinnassa on erilaisia kielinystyjä. Makusilmuja, jotka aistivat makua, on lehti-, sieni- ja vallinystyissä.
Kieleen liittyvät sairaudet

Kieleen voi tulla suusyöpä kielikarsinooman muodossa esimerkiksi tupakoinnin sekä runsaan alkoholin käytön seurauksena.  Kielessä voi myös esiintyä leukoplakioita, jotka saattavat edeltää syövän kehittymistä.
Mansikkakieli on tavanomainen oire tulirokossa.
Kieleen ilmaantuvaa tulehdusta nimitetään glossiitiksi.
Kireiltä vaikuttavia kielijänteitä operoidaan lääkärikunnan mukaan liiaksi "varmuuden vuoksi" ja jopa vauvaiässä.
Nauraminen

Naurava nainen.
Nauraminen eli nauru on huvittuneisuuden, ilon ja joskus muiden tunteiden ilmaisemista. Nauraessa ihminen tavallisesti avaa suunsa hymyyn, hänen pallealihaksensa supistelee ja silmänsä kaventuvat, ja hän päästelee rytmikkäitä ääniä, kuten "ha-ha" tai "hoh-hoh". Voimakas nauraminen voi joskus laukaista kyyneleiden eritystä ja jopa lihaskipua.
Nauraminen on ihmiselle tyypillistä, kun hän kuulee, näkee tai tuntee jotain hänestä hauskaa tai huvittavaa. Nauru voi olla myös reaktio fyysiseen kosketukseen, kuten kutittamiseen. Myös ilokaasun eli typpioksiduulin hengittäminen ja jotkut päihteet voivat aiheuttaa nauramista. Jopa šokki saattaa aiheuttaa tahatonta naurua, vaikka šokin aiheuttajassa ei olisikaan mitään huvittavaa.
Nauraminen, varsinkin suurissa väenjoukoissa kuten yleisöissä on hyvin usein tarttuvaa: yhden henkilön nauraminen usein saa toisetkin nauramaan.
Huumoria ja nauramista sekä niiden psykologisia ja fysiologisia seurauksia ihmisessä tutkiva tieteenala on nimeltään gelotologia.
Tarkoitus

Nauraminen on osa ihmisten välistä vuorovaikutusta, ja sen on arveltu kehittyneen alun perin sosiaalisen kanssakäymisen tarpeisiin. Nauramista käytetään osoituksena ryhmään kuulumisesta – se ilmaisee hyväksyntää ja positiivisia tunteita. Psykologi Sigmund Freudin mukaan nauru on yksinkertaisesti vain tukahdutetun aineksen vapautumista – vitsi vapauttaa tämän tukahdutetun materiaalin, mikä aiheuttaa naurun. Filosofi Henri Bergsonin mukaan ihmiset nauravat ihmisille, jotka taantuvat automaattiseen käyttäytymiseen. Tällöin nauru on ryhmän tapa patistaa kyseinen yksilö ryhdistäytymään, sillä joustamattomasti käyttäytyvä ryhmän jäsen vaarantaa koko ryhmän. Erään yleisen teorian mukaan ihminen nauraa tilanteissa, jolloin hän näkee itsensä ylempiarvoisena johonkuhun toiseen nähden. Tällöin nauru on ryhmän tapa osoittaa alempiarvoiselle tämän paikka.
Vaikutukset

Ihmisen nauraessa hänen stressihormonitasonsa laskevat, immuunijärjestelmänsä aktivoituu, mielialansa kohoaa ja kivun kokemisensa vähenee. Myös verenkierto ja sydämen syketaajuus kasvavat.
Nauraminen vapauttaa ihmisaivoissa mielihyvähormoneja endorfiineja. Tämän arvellaan tukevan ihmisten sosiaalisten suhteiden muodostumista, vahvistumista ja ylläpitämistä.
Naurun uskotaan olevan terveellistä, joten naurattamista on käytetty perinteisenä parannuskeinona.
Historiassa tunnetaan ainakin yhdeksän tapausta, jolloin ihminen on kuollut nauruun. Kuolinsyy on usein sydänkohtaus.
Eläimillä

Monet eläimet tuottavat lajitovereidensa kanssa painiessaan ääniä, joiden avulla ne viestittävät toisilleen esimerkiksi, että kamppailu on leikillistä. Näiden naurun kaltaisten äänten avulla eläimet voivat aloittaa leikin, pidentää sitä, tai säädellä monimutkaisia ja riskialttiita leikkejä. Tämä ääntely voi olla hyvin hiljaista, jotta muut eläimet eivät kuulisi sitä. Esimerkiksi kissaeläinten nauru on hiljaista sihinää. Rottien nauru on ultraääntä; ne nauravat 50 kHz taajuudella, kun niitä kutitetaan. Sen sijaan esimerkiksi oravasaimirin, koiran ja savanninorsun nauru on selvästi kuuluvaa. Erityisesti joidenkin apinalajien leikkiessään tuottama ääntely muistuttaa ihmisten naurua. Ihmisen nauru on kuitenkin monimutkaisempaa: ihminen voi nauraa kaikissa mahdollisissa tilanteissa ja tunnetiloissa ja käyttää naurua monenlaisiin tarkoituksiin, kuten ryhmien muodostamiseen ja ryhmiin kuulumisesta viestittämiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta nauru Wikimedia Commonsissa
Itsetuhoisuus

Elisabetta Sirani, Porcia ferendo la coscia, 1664.
Itsetuhoisuus on pyrkimystä ja käyttäytymistä itsensä vahingoittamiseksi tai tarkoituksellisen henkeä uhkaavan riskin ottaminen. Itsetuhoisuuden ja siihen liittyvien ilmiöiden käsitteistä ei ole kansainvälistä yksimielisyyttä. Itsetuhoisuuteen kuuluvat itsensä vahingoittaminen ilman itsemurhatarkoitusta, itsemurha-ajatukset ja itsemurhayritykset.
Itsetuhoisuutta esiintyy usein erilaisten mielenterveysongelmien, esimerkiksi masennuksen, ahdistuneisuushäiriöiden, kaksisuuntaisen mielialahäiriön ja psykoosisairauksien, yhteydessä. Psykoosisairauksissa itsetuhoisuus liittyy usein psykooseihin, joissa esimerkiksi potilas saattaa kuulla ääniä, jotka kehottavat häntä vahingoittamaan itseään. Usein muissa tapauksissa itsetuhoisuus liittyy hankalaan tilanteeseen, johon henkilö saattaa hakea ratkaisua/mielihyvää itseään vahingoittamalla. Itsetuhoisuus saattaa olla myös avunhuuto, jolla henkilö yrittää saada huomiota ja täten apua ongelmaansa. On kuitenkin näyttöä siitä, että itsetuhoisuudella, joka on oire psyykkisistä vaikeuksista, ei välttämättä ole selkeää kommunikatiivista merkitystä.
Itsetuhoisuuden muotoja ovat muun muassa:
Itsensä viiltely tai muu vahingoittaminen esimerkiksi käsivarsiin, sääriin tai kaulaan
Itsensä polttaminen esimerkiksi tupakantumpilla tai sytyttimellä
Lääkkeiden tai päihteiden väärinkäyttö muussa kuin päihtymistarkoituksessa
Tahallinen varomattomuus liikenteessä
Itsensä pahoinpitely
Omien hiusten repiminen
Itsetuhoisuuteen liittyvät ilmiöt yleistyvät selvästi nuoruusiässä, ja itsetuhokäyttäyminen on yleisintä 15–19-vuotiailla. Noin kolmasosa itseään vahingoittaneista uusii tekonsa vuoden sisällä, jollei heitä auteta. Selvästi itsetuhoinen henkilö tulisikin ohjata psykiatriseen hoitoyksikköön.
Itsensä vahingoittaminen on haastavaa käytöstä ja viestii stressistä.
Käsitteitä

Itsetuhoisuudelle ei ole kansainvälisesti sovittua yhtenäistä termistöä.
Käsitteitä > Tahallinen itsensä vahingoittaminen ja itsensä vahingoittaminen ilman itsemurhatarkoitusta

Tahallinen itsensä vahingoittaminen (engl. deliberate self-harm, lyh. DSH) ja itsensä vahingoittaminen ilman itsemurhatarkoitusta (engl. nonsuicidal self-injury, lyh. NSSI) ovat keskeisiä itsetuhoisuuteen liittyviä termejä. Itsensä vahingoittaminen on mikä tahansa itseen kohdistettu toimi, josta seuraa suoraa ja tarkoituksellista vahinkoa omalle keholle riippumatta siitä, vahingoitetaanko itseä itsemurhatarkoituksessa vai ilman kuoleman toivetta. Itsensä vahingoittaminen ilman itsemurhatarkoitusta nimenomaisesti sulkee itsemurhatarkoituksen pois. Termiä self-harm käytetään yleisemmin Euroopassa ja Australiassa, kun taas NSSI:tä käytetään yleensä Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Käsitteitä > Kansainvälisen itsemurhien ehkäisyn yhdistyksen suositus

Kansainvälinen itsemurhien ehkäisyn yhdistys julkaisi 2021 suosituksen itsetuhokäyttäytymistä koskeviksi englanninkielisiksi käsitteiksi ja määritelmiksi. Käsitteet ja määritelmät suomeksi Duodecimin mukaan:
Itsemurha: Kuolemaan johtava teko, johon liittyy tieto siitä, että se voi johtaa kuolemaan. Kuoleman pyrkimys voi olla epäselvä tai tulkinnanvarainen.
Itsemurhayritys: Teko, jolla henkilö vahingoittaa itseään ja johon liittyy kuolemanpyrkimys, mutta joka ei johda kuolemaan.
Itsensä vahingoittaminen: Teko, jolla henkilö vahingoittaa itseään ja johon liittyy vaihtelevia pyrkimyksiä, mukaan lukien kuolemanpyrkimys, mutta joka ei johda kuolemaan.
Itsemurha-ajatus: Itsemurhan ajatteleminen, johon liittyy tai ei liity kuolemanpyrkimys tai toive itse aiheutetusta kuolemasta tai itsemurhapyrkimyksen ilmaiseminen ryhtymättä tekoon.
Kuoleman toive: Kuoleman toivominen ilman ajatusta, että aiheuttaisi sen itse.
Itsemurhasuunnitelma: Henkilö on päättänyt, miten ja milloin hän tekee itsemurhan mutta ei ole tehnyt valmisteluja.
Itsemurhan valmistelu: Henkilö valmistelee itsemurhaa (esimerkiksi hankkii lääkkeitä, ostaa aseen, kiinnittää köyden, käy sillalla), mutta ei aloita tekoa eikä vahingoita itseään.
Keskeytynyt itsemurhayritys: Henkilö aloittaa itsetuhoisen teon (esimerkiksi seisoo korkean sillan kaiteella tai kiinnittää köyden kaulaansa), mutta lopettaa teon itse ennen kuin aiheuttaa vahinkoa itselleen.
Keskeytetty itsemurhayritys: Henkilö aloittaa itsetuhoisen teon (esimerkiksi seisoo korkean sillan kaiteella tai kiinnittää köyden kaulaansa), mutta joku toinen henkilö keskeyttää teon ennen kuin henkilö on aiheuttanut vahinkoa itselleen.