Suomen Tehtäväniekat
Historiaa > Tehtäväšakin alkuvaiheita Suomessa

Ensimmäiset suomalaiset laatijat – Otto Hjelt, Lars ja Harald Wasastjerna sekä Johannes Öhquist – alkoivat organisoida tehtäväšakillista toimintaa Helsingin Shakkiklubissa (HSK), joka oli perustettu 1886. Varsinaisena tehtäväšakin isänä Suomessa voidaan pitää professori Johannes Öhquistiä. Hän toimitti šakkipalstaa Hufvudstadsbladetissa 1888. Palstalla julkaistiin myös šakkitehtäviä. Se kuitenkin kuihtui pian. Sen jälkeen Öhquist toimitti palstaa 1889 vähän aikaa Helsingfors Dagblad –nimisessä sanomalehdessä, mutta lehti lakkasi pian ilmestymästä. Seuraavaksi Öhquistilla oli šakkipalsta Nya Pressen -lehdessä 1889–1890. Palstalla julkaistiin noin 40 tehtävää, joiden joukossa oli kotimaisia ensipainoksia. Nya Pressenin palstalla julkaistuja tehtäviä ratkaisi jo yli 50 lukijaa, mikä oli merkki tehtäväšakkitoiminnan vahvistumisesta. Siitä huolimatta palstan julkaiseminen lakkasi tammikuussa 1890.
HSK katsoi ajan olevan kypsä šakkilehden toimittamiselle. Siksi klubi alkoi julkaista Tidskrift för Schack – nimistä aikakauslehteä, jonka toimittajana oli Öhquist. Lehdessä julkaistiin runsaasti aikakauden tunnettujen laatijoiden, kuten Aleksandr Galitzkyn (1863–1921), Jiri Chocholouksen (1856–1930), Konrad Erlingerin (1856–1944), Johann Behtingin (1856–1946), Maximilian Feiglin (1871–1942) ja Jesper Jespersenin (1848–1914) tehtäviä, joita Öhquistin onnistui saada käsiinsä ulkomaisten yhteyksiensä kautta. Lehti ei kuitenkaan osoittautunut taloudellisesti kannattavaksi ja sitä ilmestyi vain vuoden 1890 aikana kymmenen numeroa.
HSK järjesti ensimmäisen tehtävänlaadintakilpailun kaksi- ja kolmisiirtoisille mattitehtäville 1890. Tuomareina siinä toimivat HSK:n puheenjohtaja Hjelt, ruotsalainen kirjakauppias Robert Sahlberg sekä tanskalainen laatija Jesper Jespersen. Kisaan ottivat Harald ja Lars Wasastjernan sekä Öhquistin lisäksi osaa Nils Wasastjerna sekä Viktor Sokolovitsh.
Johannes Öhquistin ansiot tehtäväšakillisen toiminnan käynnistämisessä ovat kiistattomat. Häntä voidaankin pitää ”Suomen tehtäväšakin isänä”. Hänen työnsä hedelminä alkoi vähitellen nousta uusia laatijoita. 1900-luvun alussa uransa aloittivat tunnettu tehtäväniekka Edvard af Hällström (1878–1957) ja paremmin pelaajina tunnetut Anatol Tschepurnoff ja John L. W. Lillja. Porvoossa vaikuttanut E. A. Ekholm oli ensimmäinen tehtäväteoreetikko Suomessa. Hän julkaisi vuonna 1926 Suomen Shakissa 15-sivuisen tutkielman nimellä ”Till emendationen av det indiska problemet”. Artikkeli käsittelee niin sanotun intialaisen tehtävän teoriaa.
1900-luvun alussa toiminta oli vielä hajanaista. Järjestäytyneemmäksi se muodostui vasta 1920-luvulla. Tuolloin alettiin järjestää laadintakilpailuja. Ensimmäisenä laadintakilpailun järjestivät 1924 Turun Shakkiklubi varsinaissuomalaisille laatijoille ja Uusi Suomi 3-siirtoisille tehtäville.  Sen jälkeen kilpailujen määrä kasvoi nopeasti. Helsingin Shakkiklubi juhlisti 40-vuotista historiaansa 1926 järjestämällä kisan 3-siirtoisille mattitehtäville.
Suomen Shakki perustettiin 1924. Lehti on ilmestynyt siitä lähtien pienin katkoksin (1924–1936, 1943–1960 ja vuodesta 1966).  Siinä oli tehtäväpalsta alusta alkaen aina 2000-luvulle asti. Historiansa aikana lehden tehtäväpalsta on ollut tärkeä julkaisukanava suomalaisille tehtäväniekoille, joiden tehtäviä on julkaistu palstalla. Suomen Shakin ohella Työväen Shakkiliitolla (TShL) oli oma lehti Työväen Shakki vuosina 1934–1938. Sen päätoimittajana toimi aluksi 1934–1936 tehtäväniekka Visa Kivi. Työväen Shakissa julkaistiin myös useita tehtäviä. Myös muita kokeiluja šakkilehtien toimittamiseksi on ollut. Åbo Underrättelsers Schacktidning ilmestyi 1932 peräti 24 kertaa. Sitä kuitenkin julkaistiin vain vuoden ajan.
Kun tehtävien julkaisutoiminta lehdissä oli vakiintunut, laatijat alkoivat suunnitella ensimmäisten tehtäväkokoelmien julkaisemista kirjana. Ensimmäinen tehtäväšakkia käsitellyt kirja oli Aleksis Rautasen kirjoittama 30 shakkiprobleemaa, joka julkaistiin 1929 suomeksi ja esperantoksi. Johannes Öhquist julkaisi 1932  teoksen Schachprobleme, joka sisältää 127 hänen laatimaansa tehtävää. Öhquistin teoksessa ei tosin ole tehtävissä minkäänlaisia lähdemerkintöjä, eikä tehtävien ratkaisuja ole lainkaan analysoitu.