stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ksar el-Kebirin taistelu
Sotaretki

Kaksikymmentäneljävuotiaan Sebastianin armeija saapui Tangeriin 13. heinäkuuta. Siellä armeijaan liittyi sotilaita  kaupungin varuskunnasta. Tangerista joukot etenivät Asilahin kaupunkiin, jonka al-Mutawakkilille uskollinen kuvernööri oli luovuttanut portugalilaisille. Kastilian kuningas oli houkutellut Sebastiania valtaamaan al-Arishin kaupungin, joka uhkasi espanjalaisten merireittejä Kanariansaarille. Kaupunkiin pääsi Asilahista joko maitse tai meritse. Sebastian valitsi  maareitin ehkä siksi, että al-Arish tunnettiin laivoille vaarallisista matalikoista, ja sillä oli voimakas meripuolustus. Maareitti vaati Loukkosjoen ylittämistä Ksar-el-Kebirin pohjoispuolella ennen kuin reitti kääntyisi uudestaan rannikolle. Portugalilaiset uskoivat Abd al-Malikin olevan satojen kilometrien päässä Marrakechissa, mutta tämä olikin koonnut armeijansa ja lähtenyt portugalilaisia vastaan. Muslimiarmeija oli portugalilaisia heikommin varustettu, mutta kaksi kertaa suurempi. Siihen kuului 50 000 miestä jalka- ja ratsuväkeä.
Armeijat kohtasivat Loukkosjoen ja sen sivujoen välisessä maastossa. Muslimiarmeija pakotti portugalilaiset vetäytymään Laracheen rannikolla, mutta armeijan ylittäessä tulvivaa jokea monet hukkuivat tai antautuivat. Sekä Sebastian että al-Mutawakkil hukkuivat. ʿAbd al-Malik, joka oli koko ajan ollut vakavasti sairas, kuoli seuraavana aamuna.
Seuraukset

ʿAbd al-Malikin seuraajaksi nousi hänen veljensä Ahmad al-Mansur ("voittoisa"). Tämä rikastui portugalilaisista sotavangeista saamillaan lunnailla. Portugalissa kuninkaan kuolema ilman perillistä johti maan joutumiseen Espanjan kontrolliin seuraavien 60 vuoden ajaksi.
Portugalin tappio merkitsi loppua haaveille Pohjois-Afrikan valloituksista. Joukkojen mukana Marokossa ollut Jerónimo de Mendonça kirjoitti  teoksen, jossa hän syytti kuningasta viivyttelystä Marokossa, mikä oli antanut ʿAbd al-Malikille aikaa koota armeijansa. Tästä tuli vallitseva  käsitys, joka on myöhemmin kyseenalaistettu. Portugalilaisten virheiden ohella on alettu painottaa myös marokkolaisten parempaa johtoa ja taitavaa hakapyssyjen käyttöä ratsailla. Portugalilaisten aikaisemmat voitot Marokossa olivat johtuneet tuliaseidensa käytöstä, mutta Ksar el-Kebirin taisteluun mennessä he olivat menettäneet etulyöntiasemaansa, kun marokkolaiset olivat kyenneet nykyaikaistamaan armeijaansa.
Sebastian I.
Taistelupaikan sijainti
Kenneth Richmond

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | yli 87 kg |  |
Kenneth Alan "Ken" Richmond (10. heinäkuuta 1926 Kensington – 3. elokuuta 2006 Christchurch) oli brittiläinen vapaapainija, kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
Yli 87 kilogramman painoluokassa kilpaillut Richmond saavutti vapaapainissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Yhteensä Richmond kilpaili neljissä kesäolympialaisissa: Lontoossa 1948 hän oli kreikkalais-roomalaisen painin 87-kiloisten sarjassa viides, Helsingissä vapaapainin pronssilla, Melbournessa 1956 vapaapainissa neljäs ja Roomassa 1960 vapaapainissa yhdeksäs. Kansainyhteisön kisoista Richmond voitti vapaapainissa kultaa vuonna 1954 ja pronssia vuonna 1950.
Richmond kuoli sydäninfarktiin 3. elokuuta 2006 Christchurchissä Englannin etelärannikolla. Hän oli kuollessaan 80-vuotias.
Kutomakone

Teollisuudessa käytettävä kutomakone.
Kutomakoneita Plevnassa Tampereella.
Kutomakone on laite, jolla valmistetaan kudottuja kankaita ja tekstiilituotteita. Kutomakonetta käytetään kankaiden teollisessa valmistuksessa. Kutomakone on kehitetty vipukangaspuista. Käytännössä kangaspuiden eri toimintoja alettiin osa kerrallaan automatisoida alkaen sukkulasta. Tyypillinen kutomakonemalli 1800-luvulla oli varsikoneselvennä.
Historiaa

Ennen kutomakoneen keksimistä kutomateollisuutta oli tehty yleensä käsityönä. Teollisen vallankumouksen aikana tämä teollisuuden muoto siirtyi kodeista tehtaisiin. Ensin käytettiin koneissa hyväksi vesivoimaa, sitten höyryvoimaa.
Maalaispappi, Edmund Cartwright keksi mekaaniset kangaspuut. Tämä keksintö syrjäytti käsityön koneteollisuuden tieltä.
Cartwrightin keksintöä paransivat muun muassa skotlantilainen William Horrocks ja yhdysvaltalainen Francis Cabot Lowell. Koneet olivat yleisessä käytössä vuonna 1820.
Kuningas Hidas

| Kuningas Hidas |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Kasuko Otsuka, 2000.
Ohjaaja:  Saara Saarela
Käsikirjoittaja:  Iiro Küttner
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  60 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuningas Hidas on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Saara Saarelan ohjaama elokuva. Se on Iiro Küttnerin käsikirjoittama musta komedia maalarista, joka alkaa uskoa tärpätin tuhonneen hänen kykynsä tuntea. Tunnin mittainen elokuva oli Saarelan lopputyö Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kai Lehtinen  | … |  Taisto, rakennusmaalari   |
|  Tanjalotta Räikkä  | … |  Anne, Taiston vaimo   |
|  Ilkka Heiskanen  | … |  Kari   |
Aiheesta muualla

Karila, Minna: Kuningas Hidas MTV3 Uutiset.
Kenneth Pinyan

Kenneth Pinyan (22. kesäkuuta 1960  – 2. heinäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen zoofiili, joka kuoli sisäisiin vammoihin, jotka hän sai harrastettuaan anaaliseksiä hevosen kanssa. Hän oli videoinut edellisen sukupuoliyhdynnän ja jakoi videoita epävirallisesti nimellä Mr. Hands. Videoita kuvasi Pinyanin ystävä ja niitä oli tarkoitus jakaa muille zoofiileille.
Korthalsingriffoni

| Korthalsingriffoni |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Alankomaat    Ranska
Määrä:  Suomessa rekisteröity 133
Rodun syntyaika:  1860-70 -luvut
Alkuperäinen käyttö:  metsästys, seisova lintukoira
Nykyinen käyttö:  seisova lintukoira
Elinikä:  10–12 vuotta 
Muita nimityksiä:  griffon à poil dur Korthals, Wire-haired Pointing Griffon, Französischer rauhhaariger Vorstehhund, grifón de muestra de pelo duro, prantsuse karmikarvaline linnukoer
FCI-luokitus:  ryhmä 7 Seisovat lintukoirat alaryhmä 1.3 Mannermaiset griffon-tyyppiset #107
Ulkonäkö
Paino:  23–27 kg 
Säkäkorkeus:  50–60 cm 
Väritys:  teräksenharmaa ruskein merkein, kastanjanruskea
Korthalsingriffoni (ransk. griffon à poil dur Korthals) on alun perin alankomaalainen koirarotu. FCI luokittelee rodun ranskalaiseksi johtuen siitä, että rodun luoja Edward K. Korthals työskenteli Ranskassa. Sitä käytetään seisovana lintukoirana ja se kuuluukin FCI:n roturyhmään 7 eli kanakoiriin. Vuonna 2018 se oli Ranskassa 6. suosituin paikallinen rotu - listauksessa se on 7. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.
Luonne ja käyttäytyminen

Metsästyksessä rotua voidaan käyttää joko jäljestämiseen tai noutamiseen. Se soveltuu myös vesistöistä noutamiseen.
Alkuperä

Korthals perusti Ipenwoud-kennelin alun perin saksalaiseen Biebeshein am Rhenin kaupunkiin, jossa hän kasvatti nykyisen korthalsingriffonin kantamuotoa 20 vuoden ajan. Tämän vuoksi jotkut pitävät sitä saksalaisena rotuna. Toiset taas painottavat alkuperämaan määrittämisessä Korthalsin kansalaisuutta (alankomaalainen) tai maata, jossa rotu alun perin tunnustettiin (Ranska).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korthalsingriffoni Wikimedia Commonsissa
Kilpapurjehduksen harjoitusradat

Kilpapurjehduksen harjoitusradat  merkitään joko harjoitusten yhteydessä niille osoitetuille vesialueille tai harjoitusradat on merkitty paikalle sesongiksi kerrallaan. Harjoittelualueilla pyritään varmistamaan kilpapurjehtijoille turvalliset harjoitusmahdollisuudet väyläalueiden ulkopuolella.
Kiinteästi merkityt harjoitusradat

Suomessa on ainakin kolme kiinteästi väylien ulkopuolelle merkittyä kilpapurjehdusrataa: Oulussa, Säynätsalossa ja Tampereella. Sesongin ajaksi paikalle merkitty harjoittelurata koostuu yhdeksästä merkistä, joista kahdeksan on kehällä ja yksi keskellä. Ympyränmuotoisen rata-alueen halkaisija on noin 1 mpk ja puolikkaan harjoitteluradan pituus on noin 0,5 mpk. Tällaisella radalla voidaan harjoitella itsenäisesti tai ryhmässä ilman valmentajaa vasta- ja myötätuuliosuuksia ja merkinkiertoa lähes kaikissa tuuliolosuhteissa. Kuvan esimerkki on Oulun harjoitteluradasta.
Kiinteästi merkityt harjoitusradat > Oulun harjoittelurata

Oulun harjoitteluradalle saatiin ensimmäisen kerran lupa vesialueen haltijalta Oulun kaupungilta vuonna 2007. Rata merkittiin ensimmäisen kerran kaudelle 2008 epävirallisin itse valmistetuin merkein, joita ei voi sekoittaa virallisiin väylämerkkeihin. Halkaisijaltaan yhden meripeninkulman suuruinen rata-alue sijaitsee turvallisesti väylien ulkopuolella ja alueella veden syvyys on yli kahdeksan metriä. Harjoittelurata on tarkoitettu kaikille oululaisille kilpapurjehtijoille, ja sen kunnosta ja toiminnasta vastaa Oulun Merenkävijät. Radan merkitsemiseksi Oulun Merenkävijät saivat Oulun kaupungin liikuntaviraston hankeavustuksen. Epävirallisin merkein merkittyä rataa ei ole merkitty merikarttoihin.
Kiinteästi merkityt harjoitusradat > Säynätsalon harjoittelurata

Sijaitsee Säynätsalon itäpuolella ja harjoittelurata on merkitty erikoismerkein viralliseen Merenkulkulaitoksen karttaan. Harjoitteluradan on rakentanut Säynätsalon Juurikkasaaressa toimiva Jyväskylän Veneseura. Jyväskylän Veneseura on itse valmistanut virallisesti karttoihin merkityn harjoitteluradan erikoismerkit.
Kiinteästi merkityt harjoitusradat > Tampereen harjoittelurata

Rata-alue sijaitsee Särkänniemen luoteispuolella ja on merkitty yhdeksällä erikoismerkillä karttoihin. Radan halkaisija on noin yksi mpk. Rata-alueella veden syvyys on yli kuusi metriä.
Kilpapurjehdus- ja harjoittelualueet

Helsingin edustalla on osoitettu useita vesialueita väylien ulkopuolelta ratapurjehdukselle. Kulloisenkin harjoituksen- tai kilpailunjärjestäjä merkitsee radan tapahtuman ajaksi.
Kilpapurjehdus- ja harjoittelualueet > KoPun kilpapurjehdusradat

Koivusaaren Purjehdusseura (KoPu) on järjestänyt monen vuoden ajan joka tiistai LYS-harjoituskilpailut kuudella eri radalla Lauttasaaren edustalla. Radat muodostuvat kierrettävistä saarista ja virallisista merimerkeistä. Ratojen pituudet vaihtelevat 4,5 - 9,5 mpk.n välillä.
Aiheesta muualla

PDF-dokumentti KoPun purjehdusradoista
Säynätsalon radan paikka Karttapaikan sivuilla
Tampereen radan paikka Karttapaikan sivuilla
Korteslampi (Alavus)

| Korteslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Alavus
Koordinaatit:  62°25′06″N, 23°35′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Patasalmen lasku-uomaan 
Järvinumero:  35.425.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,3 m  
Rantaviiva:  0,498 km  
Pinta-ala:  1,249 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKorteslampi 
Korteslampi  on Etelä-Pohjanmaalla Alavudella Sulkavan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,3 metriä mpy.
Kutojaleski

| Kutojaleski |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lesket Viduidae
Suku::  Anomalospiza
Laji::  imberbis
Kaksiosainen nimi
 Anomalospiza imberbis  (Cabanis, 1868) 
Katso myös
   Kutojaleski Wikispeciesissä   Kutojaleski Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kutojaleski (Anomalospiza imberbis) eli aiemmalta nimeltään loiskutoja on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kutojaleskeä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kiinan ilmailu

Kiinan ilmailuala on yksi maailman suurimmista ja nopeiten kasvavista. Vuonna 1980 Kiinan ilmailuala oli matkustajakilometreillä mitattuna vasta maailman 33. suurin, mutta on sittemmin noussut Yhdysvaltain jälkeen toiseksi suurimmaksi. Vuosina 2007–2017 lentomatkustajien määrä Kiinassa kasvoi yli 140 prosentilla 229 miljoonasta yli 551 miljoonaan, ja vuonna 2017 Kiinan ilmailun osuus koko ilmailualan kasvusta oli yli neljännes.
Vuodesta 1949 lähtien Kiinan ilmailualaa hallitsi siviili-ilmailuhallinto CAAC, joka toimi myös lentoyhtiönä monopoliasemassa, kunnes sen lentotoiminnot jaettiin vuosina 1987–1991 kuudeksi lentoyhtiöksi ja irrotettiin valtion viranomaisten alaisuudesta. Alan vapautumista seurasi lentoyhtiöiden määrän nopea kasvu, joka aiheutti ongelmia lentoturvallisuuden ja tuottavuuden suhteen. Alaa vakautettiin 2000-luvun alkuvuosina rajoittamalla pienten lentoyhtiöiden toimintaa, jolloin monet niistä yhdistyivät suurempiin yhtiöihin. Maan ensimmäinen kokonaan yksityisomisteinen lentoyhtiö ja ensimmäinen halpalentoyhtiö aloittivat toimintansa vuonna 2005.
Kiinassa oli vuoden 2018 lopulla 60 lentoyhtiötä, 410 yleisilmailuyhtiötä ja 232 kaupallisessa käytössä olevaa lentoasemaa. Lentokoneita oli kaupallisessa käytössä 3 549 ja sotilaskäytössä 3 036.
Lentoasemat

Kiinan siviili-ilmailuhallinnon mukaan Manner-Kiinassa oli vuonna 2019 kaikkiaan 238 liikennekäytössä olevaa lentoasemaa. Niiden kautta kulki vuonna 2019 yhteensä yli 1,35 miljardia matkustajaa, mikä oli 6,9 prosenttia enemmän kuin vuonna 2018. Rahtia ja postia lentoasemien kautta kulki samana vuonna yli 17 miljoonaa tonnia, 2,1 prosenttia enemmän kuin edellisvuonna.
Kiinan lentoasemista 39:ää käytti vuoden 2019 aikana yli kymmenen miljoonaa matkustajaa. Pekingin kansainvälinen lentoasema on matkustajamäärältään maailman toiseksi suurin ja Shanghai Pudongin kansainvälinen lentoasema kuljetetun rahdin määrällä mitattuna kolmanneksi suurin.
Sotilasilmailu

Kiinan Kansan vapautusarmeijan käytössä oli vuonna 2018 yli 3 000 lentokonetta, mikä vastaa kuutta prosenttia kaikista sotilaskäytössä olevista lentokoneista ja on maailman kolmanneksi suurin sotilaskonelaivasto Yhdysvaltain ja Venäjän jälkeen. Ilmavoimien lisäksi maavoimilla on käytössään muutama kuljetuskone ja suuri määrä taistelu- ja koulutushelikoptereita. Myös laivastolla on omat ilmavoimansa, jolla on yli 200 hävittäjää sekä joitakin kymmeniä kuljetuskoneita, helikoptereita ja koulukoneita.
Kansan vapautusarmeijalla on käytössään Aasian laajin ja kehittynein infrastruktuuri sotilasilmailulle. Ilmavoimilla ja laivaston ilmavoimilla on yhteensä yli 200 lentotukikohtaa, joista osa on kokonaan sotilaskäytössä olevilla lentoasemilla ja osa sotilas- ja siviilikäytön kesken jaetuilla lentoasemilla. Suuri osa tukikohdista on peräisin kylmän sodan ajoilta, jolloin lentotukikohtia sijoitettiin pääosin Mongolian rajalta rannikkoa pitkin Vietnamin rajalle ulottuvalle vyöhykkeelle suojaksi Yhdysvaltain liittolaisten sekä Neuvostoliiton muodostamaa uhkaa vastaan. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen toiminnan painopiste on siirtynyt, ja vapautusarmeija on keskittynyt rakentamaan jaetussa siviili- ja sotilaskäytössä olevia lentoasemia Tiibetiin, lähemmäs Intian rajaa. Lisäksi lentotukikohtia on rakennettu Myanmariin sotilasavun nimissä.
Lentokoneteollisuus

Lentokoneiden ja lentokonekomponenttien valmistaminen on Kiinassa kasvava ala. Vuonna 2010 alan kokonaismyynnin arvo oli 16 miljardia dollaria, ja keskimääräinen vuotuinen kasvu vuosina 2005–2010 oli 18,6 prosenttia. Samalla aikavälillä viennin osuus myynnistä oli kuitenkin vain 17,3 prosenttia, ja suuri osa kasvusta tuleekin viennin sijaan Kiinan sisämarkkinoilta. Lentokoneteollisuus työllisti Kiinassa lähes 255 000 ihmistä vuonna 2010.
Kotimaisten yhtiöiden lisäksi myös ulkomaalaisilla lentokonevalmistajilla on toimintaa Kiinassa. Airbus avasi A320-sarjan kokoonpanolinjan Tianjiniin vuonna 2008, ja Kiinassa on valmistettu vuoden 2018 loppuun mennessä lähes 400 A320-sarjan konetta. Tianjiniin avattiin lisäksi vuonna 2017 A330-koneiden viimeistely- ja toimituskeskus, josta valmistuu yksi A330 kuukausittain. Airbus aikoo käyttää Tianjinin keskusta myös A330neo-koneiden viimeistelyyn vuodesta 2020 eteenpäin. Boeing avasi 737-koneiden viimeistelykeskuksen Zhoushaniin joulukuussa 2018.
Lentokoneteollisuus > Historia > Varhaiset vuodet

Ensimmäiset yritykset lentokoneiden valmistamiseksi Kiinassa tehtiin jo Qing-dynastian lopulla vuonna 1910, kun Nanyuaniin suunniteltiin lentokonetehdasta. Kiinan tasavallan varhaisina vuosina Fuzhoussa harkittiin vesitasojen valmistamista. Kumpikaan näistä suunnitelmista ei kuitenkaan johtanut mihinkään. Lentokoneteollisuuden kehittymistä rajoittivat raaka-aineiden ja osaavien työntekijöiden puute sekä lentokoneiden valmistukseen tarvittavien materiaalien maahantuontirajoitukset.
Ensimmäisen Kiinassa valmistetun lentokoneen ensilento tapahtui brittiläisen Flight-lehden mukaan vuonna 1923. Schoettler I -koneen suunnitteli ja rakensi tosin Saksasta Kiinaan muuttanut insinööri F. L. Schoettler, ja koneen moottori, mittarit ja pyörät oli tuotu Euroopasta. Ensimmäiseksi kiinalaiseksi lentokoneeksi on väitetty myös Sun Yat-senin vaimon mukaan ”Rosamondeksi” nimettyä kaksitasoa. Koneesta on olemassa vuonna 1923 otettu valokuva, johon käsin kirjoitetun tekstin mukaan se teki ensilentonsa heinäkuussa 1923. Ensimmäisiä kiinalaisia vesitasoja rakennettiin 1930-luvulla. Osana Kiinan ja Italian välistä yhteistyötä Nanchangiin avattiin vuonna 1935 lentokonetehdas, Sino-Italian National Aircraft Works. Diplomaattisuhteiden katkettua vuonna 1937 Italia veti kansalaisensa pois Kiinasta, ja tehtaalle jäivät vain sen 300 kiinalaista työntekijää. Tehdas nimettiin kotikaupunkinsa mukaan Nanchangiksi. Joulukuuhun 1948 mennessä tehdas oli suunnitellut ja kokeillut useita konetyyppejä. Lentokoneiden sarjatuotanto Kiinassa ei kuitenkaan kunnolla käynnistynyt vielä Kiinan tasavallan aikana.
Lentokoneteollisuus > Historia > Kansantasavallan aika

Vuonna 1949 tapahtuneen Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen kommunistinen puolue nosti kotimaisen lentokoneteollisuuden luomisen tärkeäksi tavoitteeksi. Kehitystä ohjaamaan perustettiin 17. huhtikuuta 1951 Shenyangiin raskaan teollisuuden ministeriön alaisuudessa toiminut ilmailuteollisuusosasto. Suunnitelmana oli aloittaa lentokoneteollisuuden kehittäminen ensin vain korjaamalla lentokoneita ja siirtymällä sitten lisenssivalmistukseen, lisenssillä valmistettujen konetyyppien jatkokehittämiseen ja lopulta kokonaan uusien koneiden suunnitteluun. Tuotanto keskittyi aluksi kokonaan sotilaskoneisiin.
Ensimmäinen kommunistisessa Kiinassa tuotettu lentokone oli lisenssillä valmistettu Jak-18-koulukone, joka sai nimen Nanchang CJ-5. Valtionhallinto hyväksyi sen tuotantoon vuonna 1954. Sitä seurasivat vuonna 1956 Kiinan ensimmäinen suihkuhävittäjä, MiG-17:n pohjalta suunniteltu Shenyang J-5, ja ensimmäinen Kiinassa suunniteltu kone, suihkukäyttöinen koulukone Shenyang JJ-1, vuonna 1958.
Tuotannon alkuvuosina Kiinassa valmistetut lentokoneet olivat pääosin kopioita ulkomaisista koneista. Monet koneet kopioitiin käyttäen takaisinmallinnusta, mutta erityisesti matkustajalentokoneita valmistettiin lisenssituotantona. Ensimmäinen Kiinassa sarjatuotantoon päässyt matkustajalentokone oli Xi’an Y-7, joka pohjautui neuvostoliittolaiseen An-24-koneeseen. Sen valmistamiseen oli aluksi hankittu lisenssi, mutta Kiinan ja Neuvostoliiton välirikon myötä lisenssi peruttiin. Y-7 olikin käytännössä luvaton kopio. Lisäksi kulttuurivallankumouksen aiheuttama epävakaus viivytti Y-7:n kehitystyötä 18 vuodella. Alkuperäinen lisenssi hankittiin vuonna 1966, mutta Y-7 otettiin käyttöön vasta 1980-luvun puolivälissä.
Kiinalaisten sotilaskoneiden suunnittelussa on myöhempinäkin aikoina hyödynnetty venäläistä ja yhdysvaltalaista teknologiaa, jota on hankittu muun muassa ostamalla kesken jääneitä projekteja sekä valmistuslisenssejä ja jopa varastamalla piirroksia. Esimerkiksi Shenyang J-15 -hävittäjä on luvaton kopio venäläisestä Suhoi Su-33 -koneesta. Kopiointi tehtiin takaisinmallintamalla Ukrainasta ostettu Su-33:n prototyyppi.
Lentokoneteollisuus > Historia > Suihkumatkustajakoneet

Suihkumoottorikäyttöisten matkustajakoneiden tuottamista Kiinassa suunniteltiin ensimmäisen kerran 1970-luvulla, kun Shanghain lentokonetehdas kehitti Boeing 707-320C:hen pohjautuneen Shanghai Y-10:n. Se teki ensilentonsa vuonna 1980, mutta projekti hyllytettiin jo vuonna 1984, kun vain kolme konetta oli ehditty rakentaa. Koneen teknologia todettiin vanhentuneeksi, eikä siitä saatu tarpeeksi taloudellista. Vuonna 1985 Shanghai-yhtiö aloitti yhteistyön McDonnell Douglasin kanssa. Osapuolet tekivät sopimuksen 40 MD-82-koneen valmistamisesta Shanghaissa. McDonnell Douglas valmisti ensin koneet tehtaallaan Kaliforniassa, purki ne ja toimitti Shanghaihin, jossa ne koottiin uudelleen. Ensimmäinen Kiinassa koottu MD-82 teki ensilentonsa vuonna 1987. Myös MD-90-koneen valmistamista Kiinassa suunniteltiin, mutta McDonnell Douglasin yhdistyttyä Boeingiin vuonna 1997 Boeing ja Shanghai eivät päässeet yhteisymmärrykseen hinnoittelusta.
Ensimmäinen Kiinassa suunniteltu ja valmistettu suihkukone oli ACAC-konsortion ARJ21, jonka kehitystyö alkoi vuonna 2002. Osin MD-82:een pohjautuva kone oli tärkeä tavoite Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitean kymmenennessä viisivuotissuunnitelmassa. ARJ21 lensi ensilentonsa marraskuussa 2008. ACAC liitettiin vuonna 2009 toiseen konsortioon, Comaciin. Sen alaisuudessa ARJ21 siirtyi sarjatuotantoon. Ensimmäinen kone toimitettiin Chengdu Airlinesille marraskuussa 2015 ja otettiin liikennekäyttöön puoli vuotta myöhemmin. Tavoitteena on valmistaa 850 konetta vuoteen 2030 mennessä.
Comac alkoi kehittää vuonna 2015 uutta C919-konetta, josta aiotaan kilpailijaa Airbus A320 -sarjalle ja Boeing 737:lle. Se teki ensilentonsa toukokuussa 2017. Toimitusten suunnitellaan alkavan vuoden 2019 aikana ja varsinaisen sarjatuotannon vuonna 2021. Comac on myös mukana kiinalais-venäläisessä projektissa, jonka tarkoituksena on tuottaa laajarunkoinen CR929-lentokone. Sen prototyyppi esiteltiin vuonna 2016, ja toimitusten suunnitellaan alkavan vuonna 2025.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinan ilmailu Wikimedia Commonsissa
Kartta Kiinan siviili-ilmailukäytössä olevista lentoasemista.
Ensimmäiseksi Kiinassa rakennetuksi lentokoneeksi väitetty ”Rosamonde” vuonna 1923.
Shenyang J-5 oli ensimmäinen Kiinassa valmistettu suihkukone.
Ensimmäinen Comac ARJ21 vuonna 2010.
Kotisaari (yritys)

| Kotisaari Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1907 (Maanviljelijäin Maitokeskus Oy)
Lakkautettu:  1988 (Ingman-fuusio)
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  maitotuotteet, jäätelö, leipomotuotteet
Liikevaihto:  350 milj. mk(1983)
Henkilöstö:  yli 800 (1983)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kotisaari Oy – Hemholmen Ab oli suomalainen elintarviketeollisuuden yritys, joka tunnettiin maito- ja leipätuotteistaan. Se aloitti toimintansa vuonna 1907 nimellä Maanviljelijäin Maitokeskus Oy. Noin kolmannes liikevaihdosta tuli 1980-luvulla leipomotoiminnasta, ja suurimmillaan Kotisaarella oli 150 omaa myymälää pääasiassa Helsingissä. Jäätelöitä yritys valmisti vuodesta 1936. Kotisaaren osaketta vaihdettiin Helsingin pörssin meklarilistalla vuosina 1981–1988. Vuonna 1988 Kotisaari ja Ingman yhdistyivät Kotisaari-Ingmaniksi, joka on nykyisin Arla Oy.