stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bridey Murphyn tapaus
Osalliset > Morey Bernstein (noin 1920 – 1999)

Morey Bernstein syntyi vuoden 1920 tienoilla ja vaikutti suurimman osan elämäänsä Pueblon alueella. Hän opiskeli Pennsylvanian yliopiston Wharton Schoolissa ja valmistui hyvin arvosanoin 1941. Hän työskenteli sukunsa perheyrityksessä nimeltä Bernstein Brothers. Sen oli perustanut hänen venäläistaustainen isoisänsä vuonna 1890. Yritys oli alun perin kaatopaikka, mutta se oli vähitellen laajentanut toimintaansa ja valmisti raskaita työkoneita. Bernstein osoittautui taitavaksi ja kekseliääksi liikemieheksi. Hän patentoi keksimänsä elementtiaidan ja myi halpoja traktoreita, joihin oli asentanut armeijan ylijäämävarastosta ostamansa Jeepin moottorit. Bernsteinin johdolla jo entuudestaan menestyksekäs yritys kasvoi maanlaajuiseksi postimyyntiliikkeeksi. Kun Bridey Murphyn tapaus vuonna 1952 alkoi, kuului Bernstein nuoresta iästään huolimatta pankin ja kolmen eri yhtiön johtokuntaan.
Bernsteinin tuttavat pitivät häntä vakavana luonteena. Hän ei kuitenkaan ollut aidosti kiinnostunut perheyrityksestään vaan piti sitä taakkana. Hän kiinnostui hypnoosista 1940-luvun alussa, jolloin hänen ystävänsä viihdytti tuttavapiiriään hypnoosiesityksellä. Näkemästään vaikuttuneena Bernsteinista tuli innokas amatöörihypnotisoija, joka alkoi ahmia aiheesta kertovia kirjoja. Hänen ensimmäinen koehenkilönsä oli hänen vaimonsa Hazel, joka vajosikin hypnoosiin helposti. Bernstein alkoi käyttää hypnoosia kivun lievittämiseen, tupakoinnin lopettamiseen ja erilaisten sairauksien hoitoon. Kiinnostusta todennäköisesti lisäsi se, että koulutoverit olivat pahoinpidelleet hänet lapsena, ja hänellä oli tapauksen johdosta kroonisia kipuja. Pettymyksekseen hän kuitenkin havaitsi, ettei häntä ollut mahdollista hypnotisoida.
Bernstein oli ollut aiemmin ateisti, mutta uuden harrastuksensa myötä hän innostui paranormaaleista ilmiöistä. Hän alkoi tehdä kokeiluja ikäregression saralla ja kiinnostui menneistä elämistä. Hän piti kokeilujaan tieteellisinä, mutta ei juurikaan tarkistanut Tighen hypnoosissa esittämien väitteiden todenperäisyyttä.
Vaikka Bridey Murphyn tapaus teki Bernsteinista kuuluisan, hän luopui sen myötä hypnoosin harjoittamisesta. Vuonna 1970 hän myi yrityksensä ja vaurastui arvopaperikaupalla. Hänestä tuli eräs Pueblon merkittävimmistä hyväntekeväisyysaktivisteista, joka lahjoitti miljoonien dollarien edestä omaisuutta paikalliselle yliopistolle ja paikalliselle taidekeskukselle. Vanhemmiten Bernsteinin terveysongelmat pahenivat, eikä hän enää kyennyt poistumaan kotoaan. Hän erakoitui ja suhtautui vihamielisesti niihin, jotka epäilivät Bridey Murphyn aitoutta. Bernsteinin mukaan kaikki vastaväitteet oli osoitettu vääriksi ja Bridey Murphyn elämäntarina piti paikkansa ”100 % tarkkuudella”. Jälleensyntymää käsitelleitä taideteoksia ja viihdetapahtumia hän syytti elämäntyönsä luvattomasta plagioimisesta. Bernsteinin aloittamat oikeusjutut päättyivät kuitenkin hänen tappioonsa.
Bernstein kuoli sydänkohtaukseen 2. huhtikuuta 1999. Hän oli kuollessaan 79-vuotias ja edelleen vakuuttunut Bridey Murphyn todellisuudesta.
Populaarikulttuurissa

The Search for Bridey Murphy.  Yhdysvallat,  1956.  Bernsteinin kirjan elokuvasovitus, ohjaus Noel Langley, pääosissa Teresa Wright ja Louis Hayward.
Fran Allison and the Jack Halloran Singers julkaisi vuonna 1956 singlen ”The Ballad of Bridey Murphy”.
Vuoteen 1957 mennessä Yhdysvalloissa oli julkaistu singlet ”Do You Believe in Reincarnation?”, ”The Love of Bridey Murphy” ja ”Bridey Murphy Rock and Roll”.
Broadway-musikaali On a Clear Day You Can See Forever (1970) käsittelee jälleensyntymää. Bernstein syytti sitä Bridey Murphyn tapauksen luvattomaksi teatterisovitukseksi.
Bridey Murphy -niminen yhtye julkaisi vuonna 1974 singlen ”The Time Has Come” / ”Be Your Mother’s Son”. Yhtyeessä soittivat Cowsillin veljekset Bill, Paul, Barry ja John sekä Waddy Wachtel. Singlen tuotti Waddy Wachtel ja julkaisi Capitol Records.
Francis Ford Coppolan elokuvassa Peggy Sue meni naimisiin (1986) päähenkilön isoisä muistelee lukeneensa kirjaa, jossa coloradolaisnainen väitti eläneensä Irlannissa 150 vuotta aiemmin.
Kirjallisuutta

Bernstein, Morey: The Search for Bridey Murphy.  Garden City, New York:  Doubleday, 1956.  Archive.org (viitattu 28.6.2021).
Bernstein, Morey: Bridey Murphyn jäljillä.  ((The Search for Bridey Murphy, 1956.) Suomentanut Eero Ahmavaara)  Porvoo:  WSOY, 1956.
The Search For Bridey Murphy: Experiment No. 1. Morey Bernstein, Research Recorings, 1956. – Hypnotisoidun ”Ruth Simmonsin” eli Virginia Tighen puheita sisältävä äänilevy.
Aiheesta muualla

To Tell the Truth Search for Bridey Murphy Apr 4, 1966 (Virginia Tighen televisioesiintyminen vuodelta 1966) (englanniksi)
”Syvässä hypnoosissa koehenkilö kykenee palauttamaan mieleensä kauan sitten unohdetun menneisyyden tapahtumia.” Morey Bernstein ja Virginia Tighe vuonna 1956 julkaistun vinyylilevyn mukana tulleessa kuvassa.
Paramount Picturesin tuottaman ja Noel Langleyn ohjaaman The Search for Bridey Murphy -elokuvan juliste vuodelta 1956. Päärooleissa nähtiin Teresa Wright ja Louis Hayward.
Morey Bernstein.
Tuntematon sotilas (vuoden 1985 elokuva)

| Tuntematon sotilas |
| --- | --- |
 1. DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Rauni Mollberg
Käsikirjoittaja:  Rauni Mollberg Väinö Linna Veikko Aaltonen
Perustuu:  Väinö Linnan romaaniin Tuntematon sotilas
Tuottaja:  Rauni Mollberg
Säveltäjä:  Heikki Valpola
Kuvaaja:  Esa Vuorinen
Leikkaaja:  Olli Soinio
Lavastaja:  Ensio Suominen
Erikoistehosteet:  Timo Etelälahti
Pääosat:  Risto Tuorila Paavo Liski Pirkka-Pekka Petelius Mika Mäkelä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Arctic-Filmi
Ensi-ilta:  6. joulukuuta 1985
Kesto:  199 minuuttia (elokuvateatteriversio) 228 minuuttia (TV-versio)
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  14 000 000 markkaa
Katsojat:  590 902
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuntematon sotilas on vuonna 1985 valmistunut suomalainen sotaelokuva. Elokuvan on ohjannut Rauni Mollberg Väinö Linnan Tuntematon sotilas -romaanin pohjalta.
Mollbergin elokuva on toinen Linnan romaanista tehdyistä kolmesta elokuvasovituksesta. Ensimmäisen (1955) ohjasi Edvin Laine, kolmannen (2017) Aku Louhimies.
Mollbergin Tuntematon sotilas oli vuonna 1985 ensi-iltansa saaneista kotimaisista elokuvista toiseksi katsotuin 590 271 katsojallaan. Vuonna 2018 elokuva oli kaikkien aikojen 21. katsotuin kotimainen elokuva. Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa: Rauni Mollberg ohjauksesta sekä Risto Tuorila Koskelan ja Paavo Liski Rokan roolisuorituksesta.
Tuotanto > Hanke ja käsikirjoitus

Mollbergin Tuntematon sotilas oli herättänyt jo etukäteen suurta kiinnostusta, ja elokuvasta keskusteltiin vilkkaasti jo pitkään ennen sen valmistumista. Klassikkokirjan uudelle filmatisoinnille tuntui olevan patoutunut tarve, ja uuden aikakauden elokuvana siitä haluttiin tietoisesti erilainen kuin Edvin Laineen versiosta. Rauni Mollbergin valttikorttina oli, että hän tunsi Väinö Linnan hyvin ja henkilökohtaisesti. Tampereen seudulla asuneet Mollberg ja Linna pitivät keskenään tiivistä yhteyttä, ja Tuntemattoman sotilaan uusi filmatisointi oli ollut Mollbergin ajatuksissa jo 1960-luvulta lähtien. Mollberg ei ollut ainoa Tuntemattomasta sotilaasta kiinnostunut ohjaaja: Matti Kassila ja Jörn Donner kehittelivät samoihin aikoihin kumpikin tahollaan omia hankkeitaan, mutta nämä eivät koskaan edenneet toteutusvaiheeseen.
Linnan romaanissa ja Laineen elokuvassa oli mukana runsaasti huumoria, kun taas Mollbergin versiosta se puuttui miltei täysin; Mollberg halusi korostaa sodan julmuutta ja mielettömyyttä.  Keskeinen rooli oli käsikirjoittaja Veikko Aaltosella, joka toi elokuvaan nuoren miehen näkökulmaa.  Linna itse oli käsikirjoittamisessa mukana neuvonantajana, ja lisäsi mukaan vänrikki Koskelan lapsuusmuistoja. Linnan mukaan Mollberg otti oikealla tavalla riskejä elokuvanteossaan.
Tuotanto > Näyttelijöiden valinta

Mollberg valitsi elokuvaansa myös nuoria, tuntemattomiakin näyttelijöitä, joista monet olivat amatöörejä. Tarkoituksena tällä oli tuoda esiin sotilaiden nuoruutta, mikä poikkesi Edvin Laineen ohjaamasta Linnan romaanin ensimmäisestä elokuvasovituksesta. Kun Laine oli käyttänyt Kansallisteatterin noin kolmikymmenvuotiaita ammattinäyttelijöitä, Mollberg piti ensijaisimpana sopivuutta kuhunkin rooliin, ei niinkään ammattilaisuutta. Paavo Liski (Rokka) ja Risto Tuorila (Koskela) olivat jo entuudestaan arvostettuja teatterinäyttelijöitä, Pirkka-Pekka Petelius (Hietanen) oli tullut suurelle yleisölle tutuksi muun muassa television Velipuolikuu- ja Mutapainin ystävät -ohjelmista, ja Kari Väänänen (Lammio) oli päässyt Aki ja Mika Kaurismäen luottonäyttelijäksi.
Näyttelijöiden etsimisen kerrotaan saaneen valtavat mittasuhteet: Mollberg ajoi satoja tuhansia kilometrejä pitkin Suomea löytääkseen sopivat esiintyjät kuhunkin rooliin. Lopulta sopivien näyttelijöiden ja kuvauspaikkojen etsintä kesti kaksi vuotta. Tätä kautta valittuihin kuuluivat Hannu Kivioja, Pertti Koivula ja Mika Mäkelä. Yksi valituista, Pertti Koivula piti Mollbergin valintoja osuvina: riitti kun kukin oli vain oma itsensä. Suurempia vaikeuksia oli Koivulan mukaan näyttelijäkokemusta omanneilla. Kiviojan Mollberg löysi Teatterikorkeakoulun pääsykokeista, Koivulan harrastajateatteriyhteyksien kautta ja Mäkelän Teivon raviradalta Tampereelta, josta hän kutsui tämän koekuvauksiin. Mäkelä kertoo, ettei hänellä tuolloin juuri ollut näyttelijäkokemusta.  Jälkeenpäin Mollbergin ratkaisua käyttää todella nuoria näyttelijöitä, toisin kuin Laine omassa sovituksessaan, on pidetty aikaa kestäneenä ja onnistuneena. Elokuvan amatöörinäyttelijöistä Koivula ja Kivioja päätyivätkin sittemmin näyttelijänuralle.
Kun näyttelijät oli valittu, näitä valmistettiin rooleihinsa kielikylvyillä: varsinaissuomalaista henkilöhahmoa esittämään valittu Pirkka-Pekka Petelius lähetettiin maatöihin Varsinais-Suomeen, pohjoiskarjalaisen hahmon rooliin valittu Mäkelä Pohjois-Karjalaan ja Tampereelta kotoisin olevan hahmon rooliin valittu Pertti Koivula Tampereelle.
Mollbergin elokuva nosti siinä mukana olleita näyttelijöitä tunnetuiksi, osan jopa suursuosikeiksi. Pertti Koivula hylkäsi haaveet opettajan urasta, Hannu Kivioja pyrki ja pääsi Teatterikorkeakouluun dramaturgilinjan sijasta näyttelijälinjalle, juuri näyttelijäksi valmistunut Pauli Poranen (Lehto) sai omalle uralleen oivallisen aloituksen, ja Hietasen rooli paljasti koomikkona tunnetusta Pirkka-Pekka Peteliuksesta myös toisenlaisen puolen. Kaikki eri yhteyksissä haastatellut Tuntemattoman sotilaan näyttelijät ovat korostaneet Mollbergin psykologisia taitoja amatöörinäyttelijöiden ohjaajana. Toisaalta elokuvan keskeisissä rooleissa olleet Mika Mäkelä, Pekka Ketonen (Kariluoto), Tero Niva (Vanhala) ja Ossi-Ensio Korvuo (Määttä) eivät jatkaneet uraansa näyttelijöinä.
Tuotanto > Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset alkoivat Lammilla Evon maastossa maaliskuussa 1984. Elokuva kuvattiin käsivarakameralla. ”Levottomaksi” ja ”kaaottiseksi” kuvailtu käsivarakuvaus on kerronnallinen elementti, jolla haettiin dokumentaarista tehoa.
Tuntemattoman sotilaan näyttelijät ovat muistelleet Rauni Mollbergia erittäin vaativana ohjaajana, joka ei päästänyt amatöörejäkään helpolla. Elokuvan valmistumisen jälkeen useat näyttelijät kertoivat, että Mollberg oli karsinut näyttelijöiden pyrkimyksiä hahmojen suurieleisempään tulkintaan. Mollbergin mukaan tuhansia ihmisiä työllistävä miljoonabudjetin elokuvatuotanto tarvitsee ”kuria ja järjestystä”. Rokkaa näytelleen Paavo Liskin mukaan syöksyvenekohtaus kuvattiin parikymmentä kertaa uusiksi, ja myös perääntymisvaiheen joenylityskohtaus oli äärimmäisen rankka.
Musiikkia ei käytetty missään kohdassa tehosteena: sitä kuuluu ainoastaan, jos se liittyy suoraan käsikirjoitukseen pohjautuviin konkreettisiin tapahtumiin, kuten Äänislinnan valtausparaatissa soittokunnan soittamana ja kun Vanhala soittaa gramofonissa levyjä. Äänislinnan valtausta on pidetty elokuvan näyttävimpänä kohtauksena.
Laine toteutti elokuvansa ilman puolustusvoimien apua, mutta hänellä oli käytettävissään sodanaikaista kuvamateriaalia. Mollberg taas sai useisiin elokuvansa kohtauksiin – joista kukin oli kuvattava erikseen – käyttöönsä miehistöä ja kalustoa puolustusvoimilta, mutta värielokuvaan ei voitu sisällyttää vanhaa mustavalkoista reportaasikuvaa. Elokuvan tekoon osallistui näyttelijöiden lisäksi yli 5 000 avustajaa. Väinö Linna seurasi itse tarkoin Mollbergin elokuvan kuvauksia siitä huolimatta, että hän sai niiden aikana aivoinfarktin ja menetti puhekykynsä; hän oli läsnä Tampereen-ensi-illassa, mikä oli yksi hänen viimeisistä esiintymisistään julkisuudessa.
Mollberg ei esitellyt roolihahmoja juuri lainkaan, ja katsojat joutuivat välillä arvailemaan, kuka Linnan romaanin hahmo kulloinkin oli kyseessä. Elokuvatutkija Antti Alasen mukaan Mollberg oletti valtaosan katsojista ennestään joko lukeneen romaanin tai nähneen Laineen elokuvan. Mollberg marssitti valkokankaalle myös joukon Laineen elokuvasta puuttuneita romaanin henkilöhahmoja, esimerkiksi everstiluutnantti Karjulan, sotamies Viirilän ja lotta Raili Kotilaisen, jota Laine oli aikoinaan pitänyt liian rienaavana. Viirilän teloitusta on pidetty erittäin pasifistisena ja osana Mollbergin elokuvan ja Linnan kirjan sanoman keskiötä. Toisaalta Mollberg jätti omasta elokuvastaan pois muun muassa romaanin loppusivuilla esiintyneen sotamies Asumaniemen.
Vuoden 1985 Tuntematon sotilas maksoi vuoden 1955 elokuvaan verrattuna yli 20-kertaisesti: Laineen elokuvan tuotantokustannukset olivat vuoden 1985 rahanarvon mukaan noin 650 000 markkaa, Mollbergin elokuvan yli 14 miljoonaa markkaa. Valmistuessaan se oli kaikkien aikojen kallein suomalainen elokuva.
Vastaanotto > Palkintoja

Elokuvalle myönnettiin vuonna 1986 kolme Jussi-palkintoa: Rauni Mollbergille ohjauksesta, Paavo Liskille ja Risto Tuorilalle miespääosista. Jussi-kunniakirjan saivat elokuvan järjestäjänä toimimisesta Veikko Aaltonen, joka oli ollut myös apulaisohjaajana ja yhtenä käsikirjoittajista sekä Hannu Kivioja sivuosastaan.
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 12.12.1987 | TV2 | 570 000 |
| 6.12.1997 | TV2 | 309 000 |
| 9.6.2001 | YLE TV2 |  |
| 7.12.2007 | YLE TV2 |  |
| 6.12.2012 | YLE Teema |  |
| 5.12.2017 | Yle Teema & Fem (Kino Suomi) |  |
| 15.12.2020 | Yle Teema & Fem (Kino Suomi) |  |
| 4.12.2023 | Yle TV2 |  |
Kirjallisuutta

Jokinen, Kimmo – Linko, Maaria: Uusi tuntematon: Rauni Mollbergin ohjaaman Tuntematon sotilas -elokuvan ensi-illan aikainen vastaanotto.  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, Nykykulttuurin tutkimusyksikkö, 1987.  ISBN 951-679-667-2.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 16.12.2020).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mollberg ja Linna yhteistyössä. Ylen Elävä arkisto.
Mollbergin Tuntematon oli pasifistinen. Ylen Elävä arkisto.
Tapahtui 1985: Uusi tuntematon. Ylen Elävä arkisto.
Näyttelijä Risto Tuorila (vänrikki Koskela) taistelukuvauksissa Niinisalon varuskunnan harjoitusalueella Kankaanpäässä.
Ohjaaja Rauni Mollberg elokuvan ensimmäisen taistelun kuvauksissa Niinisalossa 6. kesäkuuta 1984.
Kirjailija Väinö Linna ja ohjaaja Rauni Mollberg kuvaustauolla kesäkuussa 1984.
Bt-toksiinit

Bt-toksiinit ovat bakteerimyrkkyjä, joita valmistaa Bacillus thuringiensis -bakteeri (Bt). Bt-toksiinit ovat myrkyllisiä hyönteisille, minkä takia Bt-geenisiirroilla on voitu valmistaa hyönteisresistenttejä kasveja. Yksi esimerkki näistä on maissikoisaa kestävä maissilajike.  Bt-toksiinien toksiset ominaisuudet tunnettiin jo 1960-luvulla.
Bt:n myrkkyjä ovat δ-endotoksiinit kuten cry1Ab. Ne ovat myrkyllisiä kovakuoriaisille, kaksisiipisille ja perhosille. Bt-myrkky on kiteinen proteiini, joka hyönteisen elimistössä hajoaa ja imeytyy, niin että elimistöön päätyy pienempiä, liukoisempia kiteitä, jotka vahingoittavat epiteeliä ja aiheuttavat tulehdusta, nälkiintymisen ja kuoleman hyönteiselle.
Calvin Harrison

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|       Hylätty | Sydney 2000 | 4 × 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|       Hylätty | Pariisi 2003 | 4 × 400 m |  |
Calvin Harrison (s. 20. tammikuuta 1974 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Harrison oli Sydneyn olympialaisissa 2000 yhdessä kaksosveljensä Alvin Harrisonin kanssa mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa olympiakultaa. Hän kuitenkin menetti mitalinsa kun joukkueessa juossut Antonio Pettigrew myöhemmin tunnusti käyttäneensä dopingia uransa aikana ja viestijoukkueen suoritus hylättiin. Pariisin MM-kisoissa 2003 Harrison juoksi alun perin 400 metrillä kuudenneksi ja oli voittamassa MM-kultaa pitkässä viestissä, mutta hän kärähti dopingista ja hänet hylättiin. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyi 25. heinäkuuta 2006.
Henkilökohtaiset ennätykset

200 metrin juoksu: 20,96 (2002)
400 metrin juoksu: 44,64 (2000)
Carl-Gustav Carlstedt

Carl-Gustav Wilhelm Carlstedt (14. maaliskuuta 1920 Turku – 24. maaliskuuta 1984) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Carlstedtin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Harald Arvid Carlstedt ja Thyra Maria Bremer ja puoliso vuodesta 1942 Lillan Oksanen. Carlstedt tuli ylioppilaaksi Svenska klassiska lyceum i Åbosta ja valmistui Åbo Akademista ekonomiksi 1942 ja kauppatieteiden maisteriksi 1956. Hän oli Oy K. E. Blomberg Ab:n prokuristi 1945–1948 ja toimitusjohtaja 1948–1955, Lounais-Suomen Sähkö Oy:n isännöitsijä, vuodesta 1960 kaupallinen johtaja, 1955–1966 ja toimitusjohtaja vuodesta 1966. Carlstedt toimi myös liiketaloustieteen tuntiopettaja ja Åbo Akademissa 1952–1974 ja Kosken Sähkö Oy:n toimitusjohtajana 1968–1976. Hänellä oli useita luottamustehtäviä, kuten Voimalaitosten Työnantajaliiton hallituksen jäsenyys ja liiton varapuheenjohtajuus vuodesta 1967 ja Suomen Sähkölaitosyhdistyksen valtuuskunnan jäsenyys. Sotilasarvoltaan Carlstedt oli reservin alikersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.
Naisten Liiga -kausi 2010

| Naisten Liigan kausi 2010 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Mestari:  PK-35 Vantaa
Alempi sarjataso:  Ykkönen
  ← 2009 :  2011 → 
Naisten Liiga on korkein naisten jalkapallon sarjataso Suomessa. Kaudella 2010 sarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti PK-35 Vantaa, mikä oli seuran historian ensimmäinen mestaruus.
Sarjauudistuksen myötä liigasta putosi suoraan kaksi viimeistä joukkuetta, jotka olivat Tikkurilan Palloseura ja FC Sport. Kolmanneksi viimeinen Tampereen Ilves karsi sarjapaikasta Ykkösen voittajan Jyväskylän Pallokerhon kanssa. Tampereen Ilves säilytti liigapaikkansa. Kausi 2011 pelattiin kymmenellä joukkueella.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti Åland United ja sarjanousijat olivat PK-35 Vantaa ja FC Sport.
Sarjataulukko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | PK-35, Vantaa | 22 | 18 | 2 | 2 | 44–8 | 56 |
| 2. | HJK, Helsinki | 22 | 16 | 6 | 0 | 67–17 | 54 |
| 3. | Åland United, Maarianhamina | 22 | 13 | 2 | 7 | 34–22 | 41 |
| 4. | FC Honka, Espoo | 22 | 11 | 1 | 10 | 50–44 | 34 |
| 5. | FC United, Pietarsaari | 22 | 10 | 1 | 11 | 35–35 | 31 |
| 6. | NiceFutis, Pori | 22 | 9 | 3 | 10 | 44–38 | 30 |
| 7. | TPS, Turku | 22 | 8 | 3 | 11 | 25–36 | 27 |
| 8. | KPV, Kokkola | 22 | 7 | 4 | 11 | 26–38 | 25 |
| 9. | KMF Kuopio, Kuopio | 22 | 7 | 2 | 13 | 21–35 | 23 |
| 10. | Ilves, Tampere | 22 | 7 | 2 | 13 | 28–47 | 23 |
| 11. | FC Sport, Vaasa | 22 | 7 | 1 | 14 | 22–47 | 22 |
| 12. | TiPS, Vantaa | 22 | 5 | 1 | 16 | 27–55 | 16 |
Joukkueet

| Joukkue | Kaupunki | Kotikenttä | Perustettu | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| HJK | Helsinki | Töölön pallokenttä | 1907 |  Jutta Rautiainen |
| FC Honka | Espoo | Tapiolan urheilupuisto | 1975 |  Marko Saloranta |
| Ilves | Tampere | Ratinan stadion, Tammelan stadion | 1931 |  Jussi Laihanen |
| KMF | Kuopio | Kuopion keskuskenttä | 1987 |  Pertti Nissinen |
| KPV | Kokkola | Kokkolan keskuskenttä | 1930 |  Kai Sorvisto |
| NiceFutis | Pori | Porin stadion | 1989 |  Jouni Joensuu |
| PK-35 Vantaa | Vantaa | ISS Stadion | 1935 |  Timo Lounio |
| FC Sport | Vaasa | Hietalahden jalkapallostadion | 1939 |  Marjo Ikola |
| TiPS | Vantaa | Tikkurilan urheilupuisto | 1958 |  Mitri Pakkanen |
| TPS | Turku | Turun yläkenttä | 1922 |  Jouni Alen |
| FC United | Pietarsaari | Pietarsaaren keskuskenttä | 1993 |  Keijo Paananen |
| Åland United | Maarianhamina | Bengtsböle Idrottspark | 2004 |  Marianne Miettinen |
Parhaat maalintekijät

Anna Auvinen, NiceF - 18
Heidi Kivelä, Ilves - 15
Taru Laihanen, HJK - 12
Theresa Gomina, FC United - 11
Kiia Laine, NiceF - 11
Sini Vehviläinen, Honka - 11
Iida Muinonen, Honka - 10
Tiina Saario, HJK - 10
Liigakarsinta

Jyväskylän Pallokerho – Tampereen Ilves 1–1
Tampereen Ilves – Jyväskylän Pallokerho 1–0
Tampereen Ilves säilytti liigapaikkansa yhteismaalein 2–1.
Ottelu Nice Futis–HJK 6. elokuuta Porin stadionilla.
Catanduanes

Catanduanesin sijainti
Catanduanes on Filippiinien Bicolin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Virac. Se koostuu Catanduanesin ja Panayn saarista, Palumbanesin saariryhmästä sekä niitä ympäröivistä pienistä saarista. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 246 300.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Catanduanes Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Catanian maakunta

Catanian maakunta (ital. Provincia di Catania, sisiliaksi Pruvincia di Catania) oli Sisilian saarella sijaitseva Italian maakunta. Vuoden 2017 alusta alkaen maakunnan korvasi Catanian metropolikaupunki.
Maakunta rajoittui idässä Joonianmereen, pohjoisessa Messinan maakuntaan, lännessä Ennan ja Caltanissettan maakuntiin sekä etelässä Syrakusan ja Ragusan maakuntiin.
Catanian maakunnan pinta-ala oli 3 553 km² ja asukasluku noin 1,1 miljoonaa. Maakunta muodostui 58 kunnasta, pääkaupunki oli Catania. Muita yli 30 000 asukkaan kaupunkeja olivat Acireale, Paternò, Misterbianco, Caltagirone ja Adrano.