stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luiyi De Lucas

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Luiyi Ramón de Lucas Pérez
Syntymäaika: 31. elokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Galván, Dominikaaninen tasavalta
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 191 cm
Seura
Seura: AEL Limassol
Pelinumero: 30
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2015 | Guadalajara B | 28 | (2) |
| 2015–2016 | Azuqueca | 26 | (0) |
| 2016 | Marchamalo | 11 | (0) |
| 2016–2017 | Azuqueca | 5 | (0) |
| 2017–2018 | La Roda | 20 | (1) |
| 2018–2019 | Caudal | 16 | (2) |
| 2019–2020 | Lealtad | 20 | (0) |
| 2020 | Izarra | 6 | (0) |
| 2020–2022 | Haka | 64 | (5) |
| 2023 | Livingston | 25 | (1) |
| 2024– | AEL Limassol | 7 | (0) |
Maajoukkue
| 2018– | Dominikaaninen tasavalta | 14 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. helmikuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. marraskuuta 2023.
Luiyi de Lucas (s. 31. elokuuta 1994) on dominikaanilainen jalkapalloilija, joka edustaa Kyproksen jalkapalloliigassa pelaavaa AEL Limassolia.
Liuskasaari

Maisemakuva Liuskasaaresta. Kuvassa keskellä on FÅA:n romutetun rahtilaivan M/S Asynjan ankkuri.
Liuskasaarelta näkymä Merisatamalle. HSS:n kerhorakennus etu-alalla.
Liuskasaari (ruots. Skifferholmen) on pieni saari Helsingissä Ullanlinnan kaupunginosassa Merisataman edustalla. Saaren pohjoispuolella sijaitsee pienempi Liuskaluoto, länsipuolella sijaitsee Sirpalesaari ja itäpuolella Uunisaari. Liuskasaari on osa näiden ja kauempana idässä olevien Harakan ja Särkän muodostamaa saariryhmää.
Saaren nimenä on vanhoissa asiakirjoissa ja kartoissa Schifferbergs holmen (1770-luvulla), Skifferholmarne (1800-luvun alkupuolella) ja 1890-luvulta lähtien Skifferholmen. Myös muotoa Bergholmen on käytetty. Suomenkielinen käännösnimi Liuskasaari on tullut käyttöön 1900-luvun alussa.
Saaren palveluja

Liuskasaarella on sijainnut jo yli sadan vuoden ajan Helsingfors Segelsällskap -pursiseuran (HSS) oma, noin 300 veneen satama sekä vierassatama. HSS:n vuonna 1947 rakennetussa arkkitehti Runar Finnilän suunnittelemassa kerhorakennuksessa sijaitsee paviljonkimainen Royal Ravintoloiden ylläpitämä Ravintola Boat House. Ravintosalin koristeena on Michael Schilkinin ja Björn Landströmin lasi-, keramiikka- ja seinämaalauksia.
Liuskaluodolla on lisäksi polttoainemyymälä, jonka yhteydessä toimii terassi-ravintola Skiffer. HSS:n vierasvenesatamassa on lisäksi sauna, septitankin tyhjennyspiste ja pyykinpesu- sekä -kuivaustilat. Viereisellä Uunisaarella on myös ravintola ja lisäksi uimaranta, leikkipuisto ja tilaussaunoja. Uunisaari ja Liuskasaari ovat yhteydessä toisiinsa aallonmurtajan kautta. Liuskasaareen on veneyhteys toukokuun alusta lokakuun loppuun Merisatamanrannasta.
Olympialaiset 1952

Vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa Liuskasaaren edustan merialue toimi yksikköluokan eli finnjollien purjehduskilpailun näyttämönä. Purjehdusreitillä oli pituutta yhteensä 5,4 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liuskasaari Wikimedia Commonsissa
Kesäolympialaisten 1952 suorituspaikat
Helsingin olympiastadion 
 Harmaja | Helsingin uimastadion | Helsingin Velodromi | Huopalahden ampumarata | Laakson ratsastusstadion | Liuskasaari | Malmin ampumarata 
 Soutustadion | Messuhalli | Ruskeasuon ratsastushalli | Soutustadion | Talin laukkarata | Tennispalatsi | Töölön pallokenttä | Westendin tennishalli, Espoo 
 Ahveniston maauimala, Hämeenlinna | Kaurialan kenttä, Hämeenlinna | Kotkan urheilukeskus | Kupittaan jalkapallostadion, Turku | Lahden kisapuisto | Ratinan stadion, Tampere
Luettelo transneptunisista kohteista

Tämä on luettelo transneptunisista kohteista. Transneptuninen kohde on Aurinkoa keskimäärin Neptunuksen radan ulkopuolella kiertävä pikkuplaneetta
| Nimi | Löytäjä | Halkaisija (km) | Luokka | Keskietäisyys (AU) | Eksentrisyys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15760 Albion | David Jewitt, Jane Luu | 160 | cubewano | 43,7 | 0,07 |
| (15788) 1993 SB | I. P. Williams, A. Fitzsimmons, D. O'Ceallaigh | 117 | plutino | 39,1 | 0,32 |
| (15789) 1993 SC | I. P. Williams, A. Fitzsimmons, D. O'Ceallaigh | 398 | Plutino | 39,4 | 0,19 |
| (15807) 1994 GV9 | D. C. Jewitt, J. Chen | 147 | cubewano | 43,9 | 0,06 |
15810 Arawn: 
(15820) 1994 TB: 
(15874) 1996 TL66: 
| (15875) 1996 TP66 |  | 154 | plutino | 39,4 | 0,33 |
| (19255) 1994 VK8 |  | 42,87 | cubewano |  |  |
| (19308) 1996 TO66 |  | 200 |  | 43,16 |  |
| 19521 Chaos |  | 745 |  | 45,82 |  |
20000 Varuna: 
| (20161) 1996 TR66 |  |  | twotino |  |  |
| (24835) 1995 SM55 |  |  | cubewano |  |  |
(24952) 1997 QJ4: 
38083 Rhadamanthus: 
| 38628 Huya |  |  | plutino |  |  |
| 50000 Quaoar |  |  | cubewano |  |  |
| 90377 Sedna | M. E. Brown, C. Trujillo, D. L. Rabinowitz | 995 | hajanainen kiekko | 483 | 0,84 |
| 90482 Orcus | M. E. Brown, C. Trujillo, D. L. Rabinowitz | 910 | plutino |  |  |
| 134340 Pluto | C. W. Tombaugh | 2377 | plutino | 39,8 | 0,25 |
| 136108 Haumea | Ortiz et al. / Brown et al. | 1595 | Haumea-ryhmä | 43,3 | 0,19 |
| 136199 Eris | M. E. Brown, C. A. Trujillo, D. L. Rabinowitz | 2326 | Hajanainen kiekko | 67,7 | 0,44 |
| 136472 Makemake | M. E. Brown, C. A. Trujillo, D. L. Rabinowitz | 1430 | cubewano | 45,7 | 0,16 |
| 486958 Arrokoth | M. W. Buie, Hubble-avaruusteleskooppi | 25 | cubewano | 44,5 | 0,04 |
| 2001 QF298 | M. W. Buie | 408 | plutino | 39,3 | 0,11 |
| 2010 EK139 | A. Udalski, S. S. Sheppard, M. Kubiak, C. Trujillo | 470 |  | 70,6 | 0,54 |
| 2011 GM27 |  | 423 | cubewano |  |  |
| 2014 UM33 |  | 509 | cubewano | 42,8 | 0,16 |
| 2004 VN112 | CTIO |  | hajanainen kiekko | 315 | 0,85 |
| 2003 HB57 |  |  | hajanainen kiekko |  |  |
| 2015 SO20 |  |  | hajanainen kiekko |  |  |
Luiz Demétrio Valentini

Luiz Demétrio Valentini
Luiz Demétrio Valentini (s. 31. tammikuuta 1940 São Valentim) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. helmikuuta 1965 ja nimitettiin Jalesin hiippakunnan piispaksi 8. kesäkuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Cláudio Colling, jota avustivat João Aloysio Hoffmann ja José Ivo Lorscheiter.
Luiz Bueno

| Luiz Bueno |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Brasilia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1973
Talli(t):  Surtees
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Brasilian GP 1973
Viimeinen kilpailu:  Brasilian GP 1973
Luiz Pereira Bueno (16. tammikuuta 1937 São Paulo, Brasilia – 8. helmikuuta 2011) oli brasilialainen autourheilija. Hän osallistui yhteen Formula 1 -sarjan MM-kilpailuun kaudella 1973. Lisäksi hän osallistui useaan MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun.
Surtees-tallin autolla Bueno ajoi viimeisellä sijalla maaliin Brasilian GP:ssa 1973 jääden kilpailun voittaneelle maanmiehelleen Emerson Fittipaldille yli neljä kierrosta.
M/S Wilson Star

| M/S Wilson Star |
| --- | --- |

Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Malta
IMO-numero:  8805597
MMSI-numero:  256735000
Tunnuskirjaimet:  SKQJ
Aiemmat nimet:  1989–2003: Mini Star 2003– Wilson Star
Omistaja:  Ab Westco
Aiemmat omistajat:  1989–1999 Minicarriers Ab 1999– Ab Westco
Rakennustelakka:  J.J. Sietas, Hampuri, Saksa
Rakennusnumero:  1024
Luovutettu:  1989
Tekniset tiedot
Pituus:  107,45 m
Leveys:  17 m
Syväys:  5,78 m
Bruttovetoisuus:  5 627 brt
Koneisto:  1 × Wärtsilä-Vasa 8 R 32 diesel
Koneteho:  2 690 kW
Nopeus:  28,34 km/h
Nopeus:  15,3 kn
Lähteet:  
M/S Wilson Star (IMO 8805597) on ruotsalaisen Ab Westcon omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1989 J. J. Sietasin telakalla Hampurissa Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 4 017 tonnia. Wilson Star on rekisteröity Maltan lipun alle.
Käyttöhistoria

Vuonna 1989 alus luovutettiin ahvenanmaalaisen Godby Shipping -ryhmään kuuluvan Minicarriers Ab:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Tuolloin laivan nimi oli Mini Star. Tämän jälkeen Transfennica vuokrasi aluksen.
8. helmikuuta 1999 aluksen omistaja allekirjoitti sopimuksen Mini Starin myynnistä. Uuden omistajan, ruotsalaisen Ab Westcon omistukseen alus päätyi 16. kesäkuuta. Syy myyntiin oli merenkulun kiristyvä kilpailu. Myynti päätti myös Transfennican rahtaussopimuksen.
Maaliskuussa 2003 alus sai nykyisen Wilson Star -nimensä.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Mini Star (ruotsiksi)
M/S Westgard

| M/S Westgard |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kuivarahtialus
Lippuvaltio:  Alankomaat
Kotipaikka:  Rotterdam
IMO-numero:  9196187
MMSI-numero:  246457000
Tunnuskirjaimet:  PDBQ
Aiemmat nimet:  2000–2006: Sabinia 2006– Westgard
Omistaja:  Bore
Rakennustelakka:  Scheepswerf Peters B.V., Kampen, Alankomaat
Rakennusnumero:  464
Luovutettu:  2000
Tekniset tiedot
Pituus:  89,25 m
Leveys:  13,3 m
Syväys:  5,66 m
Bruttovetoisuus (GT):  2 868
Koneisto:  1 × Mak, 6M25 + 1 × Bow thruster
Koneteho:  1 800 + 250 kW
Nopeus:  23,15 km/h
Nopeus:  12,5 kn
Lastikapasiteetti:  5 808 m³ esimerkiksi viljaa, 5 500 m³ puutavaraa
Lastikapasiteetti:  208 TEU
Lähteet:  
M/S Westgard (IMO 9196187) on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva kuivarahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Scheepswerf Petersin telakalla Kampenissa, Alankomaissa. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 208 ja puutavarakapasiteetti 5 500 m³. Kuollutta painoa Westgardilla on 3 790 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy kulkemaan useimmissa jääolosuhteissa yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Rotterdam.
Westgardin sisaraluksia ovat M/S Ostgard, M/S Sydgard ja M/S Nordgard.
Käyttöhistoria

Alus valmistui vuonna 2000 alankomaalaiselta Scheepswerf Petersin telakalta. 16. helmikuuta 2006 alus sai nykyisen Westgard -nimensä. Aikaisempi nimi oli Sabinia.
Aiheesta muualla

Bore: M/V Westgard (englanniksi)
Kuvia Westgardista[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Boren alukset
Auto Baltic
Auto Bank
Auto Bay
Belgard
Borden
Bravaden
Estraden
Fingard
Klenoden
Najaden
Nedgard
Nordgard
Norking
Norqueen
Norsky
Norstream
Ostgard
Seagard
Swegard
Sydgard
Trenden
Westgard
Luopioisten luja

| Luopioisten luja Tykopaatti |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. joulukuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): MDMA Numminen, Tykopaatti, Tapani Kansalainen, Veikko 6Mäki
 Tyylilaji: Hip hop, huumorimusiikki, gangsta rap
 Levy-yhtiö: Joku Roti
Tykopaatin muut julkaisut
| Juomaripoika 2007 | Luopioisten luja 2008 | Bäk in bisnes 2014 |
Luopioisten luja on rap-artisti Tykopaatin toinen studioalbumi. Albumin julkaisi 3. joulukuuta 2008 Joku Roti Records. "Vaimomatskuu"-kappale on ladattavissa maksutta Redrum-187 -sivustolla.
Kappaleet

Mä toistan itteeni – 4.53 (mukana Idän Ihme aka Kalle Kinos & Hannibal)
Runkatut lakanat – 5.18
Luotan meikän miljoonaan – 3.45
Lasse Holm vs. Timo Täyspuntillinen – 1.40
Vaimomatskuu – 3.31 (mukana Soppa)
Bisset blossit – 3.50 (mukana Stepa)
Asioita joita joskus tein – 2.49
Säteilen – 3.58
Tuolla puolen – 4.32
Kännissä – 3.48
Hillitty, harkittu, huoliteltu – 5.01 (mukana Jodarok)
Eläkkeellä – 2.46 (mukana MC Särre)
Kyräilijät – 3.59 (mukana Kauhukoira & Hannibal)
Limonaadii 2009 – 3.42
Muistoissa – 5.07
"Säteilen"-kappale sisältää samplen Jean Michel Jarren kappaleesta "Oxygene Part IV".
Biitit

MDMA Numminen: 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14 ja 15
Tapani Kansalainen & Tykopaatti: 6
Veikko 6Mäki: 12
Arvostelut

Redrum-187:
Tuoreet Platat:
Aiheesta muualla

"Vaimomatskuu" ladattavana Redrum-187 -sivustolla
Lola Dueñas

Lola Dueñas
Lola Dueñas (s. 6. lokakuuta 1971) on espanjalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Meri sisälläni (2004) Volver – paluu (2006), ja Matkarakastajat (2013).
Dueñas kuului vuoden 2006 Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon saajiin. Hän on voittanut myös Goya-palkinnon.
Aiheesta muualla

Lola Dueñas Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Liuskanokkasorsa

| Liuskanokkasorsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Malacorhynchus
Laji::  membranaceus
Kaksiosainen nimi
 Malacorhynchus membranaceus  (Latham, 1801) 
Katso myös
   Liuskanokkasorsa Wikispeciesissä   Liuskanokkasorsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liuskanokkasorsa (Malacorhynchus membranaceus) on australialainen sorsalintu.
Tuntomerkit

Liuskanokkasorsa on 36–45 cm pitkä, ja se painaa keskimäärin 375 grammaa. Sillä on hyvin suuri ja kulmikaskärkinen nokka. Sillä on valkoinen, heikosti juovikas pää, ruskea silmälaikku ja vaaleanpunainen täplä korvan takana. Yläpuoli on ruskea, alapuoli on valkoinen ja siinä on ruskeita raitoja.
Levinneisyys

Liuskanokkasorsaa tavataan Australiassa. Sen populaatio on hyvin suuri, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lisääntyminen

Liuskanokkasorsa voi pesiä mihin aikaan vuodesta hyvänsä. Se on yksiavioinen ja muodostaa mahdollisesti elinikäisen parisiteen. Naaras munii 5–8 munaa, joita se hautoo 26 vuorokautta. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten hoitoon.
Luettelo Juudan kuningaskunnan kuninkaista

Tämä on luetteloa Juudan kuningaskunnan kuninkaista.
Nimistä

Kuninkaiden ajoitukset on merkitty Raamatun mukaan kuninkaiden hallintokausien mukaisesti; heprealaiset nimet ovat suluissa. Heprealaisissa nimissä epiteettinä on patronyymi (ben XXX) ja kuninkaan titteli (Melekh Yehudah), ellei toisin mainita. Epiteetin puuttuminen merkitsee, että seuraava hallitsija on isänsä legitiimi poika.
Kuninkaat > Yhtenäisvaltakunnan aika

Saul (Shaul ben Qysh, Melekh Yisroel)
Ishbaal eli Iisboset (Ishbaal ben Shaul, Melekh Yisroel, myöhempi muoto Ish'boseth)
Daavid (David ben Yishau, Melekh Yisroel)
Salomo (Shlomo ben David, Melekh Yisroel), Daavidin ja hänen suosikkivaimonsa Batseban poika
Rehabeam (Rehav'am ben Shlomo, Melekh Yisroel)
Rehabeamin aikana yhtenäisvaltakunta hajosi, ja pohjoisvaltakunnan (Israelin kuningaskunta) kuninkaaksi nousi Jerobeam I.
Kuninkaat > Juuda

Raamatun mukaan Daavidin kuningashuone hallitsi Juudaa koko sen olemassaolon ajan. Rehabeamin hallintokausi Juudassa alkoi yhtenäisvaltakunnan murtumisesta; hän siis oli kuninkaana kaiken kaikkiaan 922–915 eaa.
Rehabeam (Rehav'am ben Shlomo, Melekh Yehudah); hänen aikakaudellaan faarao Siisak (joko Shosenq I tai Ramses II) valloitti Jerusalemin
Abijam (Aviyam); hänen aikakaudelleen on ensimmäisen kerran ajoitettu assyrialaislähteissä "Daavidin suku".
Asa (Asa)
Josafat (Yehoshafat); hänen aikakaudellaan Israelia hallitsi Ahab, joka on ensimmäinen varmasti historiallinen Israelin kuningas
Jooram (Yehoram)
Ahasja (Ahazyahu), ensimmäinen assyrialaislähteissä nimeltä mainittu Juudan kuningas
Atalja (Atalyah bat Omri, Malkat Yehudah), Jooramin leski, kuningataräiti
Jooas (Yehoash ben Ahazyahu)
Amasja (Amatzyah)
Asarja eli Ussia (Uziyah), ensimmäinen Juudan kuningas, josta on olemassa primäärilähde
Jootam (Yotam)
Ahas (Ahaz)
Hiskia (Hizqiyah)
Manasse (Menasheh)
Aamon (Amon)
Joosia (Yo'shiyahu), valloitti entisen Israelin alueen ja liitti sen Juudaan. Hänen aikanaan kuningaskunta oli laajimmillaan.
Jooahas (Yeho'ahaz)
Joojakim (Yehoyaqim ben Yo'shiahu), edellisen veli
Joojakin tai Jekonja (Yehoyakhin, Yekonyahu)
Sidkia tai Zedekia (Tzidqiyahu ben Yo'shiahu), edellisen setä ja Joojakimin sekä Jooahaksen veli
Mansikkakieli

Mansikkakieli
Mansikkakieli on kirkkaan punainen, pinnaltaan mansikkamainen kieli, jossa on turvonneita näppyjä. Kyseessä on tavanomainen tulirokon oire, joka kehittyy suunnilleen neljässä päivässä sairastumisesta. Mansikkakieli voi myös kuulua Kawasakin taudin suuoireisiin.
Luettelo lento-onnettomuuteen joutuneista urheilujoukkueista

Tämä on luettelo lento-onnettomuuteen joutuneista urheilujoukkueista kronologisessa järjestyksessä.
Vanishing Lessons

| Vanishing Lessons Tourniquet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1994
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Jim Faraci
 Tyylilaji: hard rock, groove metal, thrash metal
 Kesto: 48.49
 Levy-yhtiö: Intense Records (1994)  Pathogenic Records (2004)
Tourniquetin muut julkaisut
| Pathogenic Ocular Dissonance 1993 | Vanishing Lessons 1994 | Crawl to China 1997 |
Vanishing Lessons on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Tourniquetin 4. studioalbumi vuodelta 1994. Tällä albumilla yhtyeen nykyinen laulaja Luke Easter esiintyi ensimmäisen kerran, ja kitaristi Eric Mendez erosi yhtyeestä. Tyyli muuttui enemmän kevyemmäksi ja rennommaksi hard rockiksi ja groove metaliksi. Tourniquet ei jatkanut yhteistyötä Metal Blade Recordsin kanssa, ja albumin tuotti Jim Faraci Bill Metoyerin sijasta. Vanishing Lessonsin julkaisi Intense Records, ja vuonna 2004 yhtye julkaisi omakustanteisesti albumista uuden painoksen digitaalisesti uudelleenmasteroituna sekä lisäkappaleiden kera.
Äänitys

Albumi äänitettiin 1994 Rumbo Recorders -studiossa, Canoga Parkissa, Kaliforniassa. Albumin tuotti Jim Faraci, avustajanaan Michael "Jaxx" Steinbrach. Vieraileva muusikko M. Russo soitti kitaraosuuksia 4. kappaleelle, ja Lavant Coppic laulaa taustoja "Drowning Machine"-kappaleella. Albumin julkaisi Intense Records.
Balladi "Twilight" osoittautui listasuosikiksi valtavirran radiokanavilla, ja kappaleesta "Bearing Gruesome Cargo" kuvattiin musiikkivideo. Se julkaistiin myöhemmin vhs-videolla Pushin' Broom. "K517" on instrumentaalikappale, jolla rumpali Ted Kirkpatrick esittää rumpusoolon sovitettuna yhden suosikkisäveltäjänsä, Domenico Scarlattin sonaattiin, joka sävelletty cembalolle. Albumin kannessa on Vaudeville-juliste, joka mainostaa kahlekuningas Harry Houdinin esitystä 1930-luvulla. Kansilehdessä Kirkpatrick kertoo, että "vesikidutuskammiota pitelevä hirviö ilmentää vertauskuvallisesti sitä, miten käy jos ihmiset antavat 'maailman' hallita itseään - kuin laivan ilman peräsintä." Tätä käsitellään kappaleessa "Drowning Machine".
Vastaanotto

Albumi jakoi mielipiteitä yhtyeen ihailijoiden joukossa mutta sai tunnustusta HM-lehden lukijoilta, jotka valitsivat 1994 lehden äänestyksessä rumpali Ted Kirkpatrickin "Vuoden suosikkisanoittajaksi" ja Vanishing Lessonsin "Vuoden albumiksi". 1. helmikuuta 1995 brittiläisen Cross Rhythms -lehden Matt Anderson antoi albumille täydet 10 pistettä ja kirjoitti: "Uutiset tyylimuutoksesta saivat minut epäluuloiseksi. Kuinka yhtye, jolla on melkein ainutlaatuisin soundi mitä metalliyhtyeellä voi olla, voisi muuttua ja pitää ainutlaatuisuutensa? Voi minua vähäuskoista. Kolmen ensimmäisen albumin speed metal -vaikutteet ovat poissa kuten myös Ritterin ulvonta... Kappaleiden teknisyys on silti edelleen hämmästyttävää. "Twilight" on 1960-1970-lukujen tyylinen rock 'n' roll -kappale. Raskaiden kitaroiden ja vaikuttavien laulumelodioiden ainekset tekevät tästä mainion metalliaterian."
The Metal Observerin Jordan Jason kirjoitti 10. lokakuuta 2005 julkaistussa arviossaan Vanishing Lessonsin uudelleenjulkaisusta, että "Tällä albumilla Tourniquet vaihtoi täysin soundinsa, imagonsa and ihailijakuntansa... albumi ei ole kestänyt ikääntymistä yhtä hyvin kuin yhtyeen varhaiset thrash-remut, eikä se kestä vertailua edeltäjiinsä. Suurin osa Vanishing Lessonsista ei juuri jää mieleen ja unohtuu helposti. Sitä vastoin 'Drowning Machine', 'Acidhead' ja loistava 'K517' ovat merkittävän laadukkaita monesta syystä. Esimerkiksi 'K517:lla' Kirkpatrick (rummut, ainakin miljoona muuta juttua) tekee yhteistyötä klassisen säveltäjän kanssa tuottamalla tarkkoja fillejä ja mustekalamaisia rytmejä. ...tätä ei voi vähääkään kutsua yhtyeen mestariteokseksi, mutta se ei kuitenkaan ole samanlainen kauhistus kuin Crawl To China.
Kappaleluettelo

"Bearing Gruesome Cargo" – 4:35
"Pecking Order" – 5:52
"Drowning Machine" – 4:46
"Pushin' Broom" – 5:36
"Vanishing Lessons" – 4:21
"My Promise" – 4:31
"Acid Head" – 4:24
"K517" – 2:12
"Twilight" – 4:03
"Your Take" – 3:21
"Sola Christus" – 5:01
Kappaleluettelo > 2004 painoksen lisäkappaleet

"HHS2 (Handel Harpsichord Suite #2)" (1:28)
"Acidhead" (Live 2000) (4:57)
"Pecking Order" (Live 2002) (5:47)
"Vanishing Lessons" (Live 2002) (4:26)
"Drowning Machine" (Demo 1994) (4:27)
"Twilight" (Demo 1994) (3:57)
Muusikot

Luke Easter - laulu
Gary Lenaire - kitara
Victor Macias - basso
Ted Kirkpatrick - rummut
Muusikot > 2000 ja 2002 konserttitaltioinnit

Ted Kirkpatrick - rummut
Luke Easter - laulu
Aaron Guerra - kitara, laulu
Steve Andino - basso
Aiheesta muualla

Vanishing Lessons (1994) at Tourniquet.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanishing Lessons (2004) at Tourniquet.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanishing Lessons Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Vanishing Lessons Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Veikko Puskala

Veikko Puskala (kesk.) vastaanottamassa Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen varapuheenjohtajaa Wilhelm Melliesiä (oik.).
Veikko Nikolai Puskala (9. maaliskuuta 1911 Kalajoki – 6. lokakuuta 1989 Kokkola) oli suomalainen antikommunistinen tiedustelija ja toimitusjohtaja, joka toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen järjestösihteerinä 1946–1955. Hän loi puolueelle tiedusteluorganisaation kommunistien toiminnan vakoiluun. Tämä niin sanottu Puskalan toimisto eli Puskalan putiikki alkoi sittemmin elää omaa elämäänsä.
1950-luvun lopulta 1970-luvulle Puskala oli alan itsenäinen yrittäjä, ja hän keräsi ja toimitti tietoa Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) toiminnasta monelle eri taholle. Yhdysvallat tuki Puskalan toimintaa ainakin 1950-luvulla. Tiedustelutoiminnassa hän käytti salanimeä Bror Eriksson.
Lapsuus ja nuoruus

Veikko Puskala syntyi talollinen, kalastaja ja maallikkosaarnaaja Erkki Puskalan ja hänen toisen vaimonsa Ida Johanna Nikodemuksentyttären 
(o.s. Isoniemelä) kuopuksena, isänsä ollessa jo 75-vuotias. Erkki Puskalan korkea ikä ja hänen joutumisensa Kalajoella vaikuttaneiden lestadiolaisen herätysliikkeen suuntausten ristiriitojen kohteeksi johtivat siihen, että Puskalat menettivät kotitalonsa ja Veikosta tuli
huutolainen, joka joutui kokemaan huutolaispojan halveksitun aseman ja myös siirtymään kasvatusperheestä toiseen. Kasvatusperheissä Veikko
koki niin hyvää kuin huonoakin kohtelua ja oli taustansa vuoksi koulukiusattu. Käytyään rippikoulun tavallista nuorempana Veikko muutti 1926 Helsinkiin, 
minne hänen äitinsä oli aiemmin asettunut.
Ura

Puskalan ammattiyhdistysuran voi katsoa alkaneen ensimmäisessä pitempiaikaisessa työpaikassa Katajanokan telakalla, missä hän työskenteli levysepän apulaisena.
Levyseppä Valve ohjasi niittipoikansa liittymään ammattiosastoon 15. lokakuuta 1927. Saman tien työväkeä silmällä pitävä Etsivä Keskuspoliisi kirjasi hänet kortistoonsa kommunistina. Ensimmäisenä luottamustehtävänään Puskala toimi Helsingin teollisuusneuvosto I:n Katajanokan työhuonekunnan huvitoimikunnan sihteerinä. Levysepän apulaisen tehtävät jätettyään Puskala toimi viilarina sekä kouluttautui hitsaajaksi ja myöhemmin seospäällystäjäksi eli galvanoijaksi.
Vuonna 1935 Puskala valittiin ammattiyhdistysjakautumisen yhteydessä syntyneen pienpeltiseppien ammattiosaston puheenjohtajaksi. Järjestöura jatkui myöhemmin Metalliliitossa ja sosiaalidemokraateissa.