stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grönlanti
Talous

Grönlannin elinkeinot jaetaan viiteen pääryhmään: kalastus ja metsästys, mineraalivarat, turismi sekä palveluelinkeinot. Grönlanti on valtaosin riippuvainen kalastuksesta, jonka tärkein saalis ovat katkaravut. Myös hylkeenpyynnillä ja sen ympärillä toimivalla turkisteollisuudella on merkittävä työllistävä vaikutus. Nykyisin noin kolmannes saaren budjetista tulee tukena Tanskalta.
Grönlannin elinkeinoja ovat muun muassa kalastus, metsästys ja kaivostoiminta. Työpaikoista kaksi kolmasosaa sijoittuu julkiselle sektorille, mutta käytännössä Grönlannin talous perustuu kalastukseen ja siihen liittyvään teollisuuteen. Pohjoisessa ja idässä kalastuksen ja metsästyksen osuus on suurempi kuin etelässä.
Kalastus tuottaa 80 prosenttia vientituloista, ja tärkeimmät tuotteet ovat pohjankatkarapu ja grönlanninpallas. Vuosittain Grönlannin vesiltä kalastetaan 200 000 tonnia kalaa, josta 25 prosenttia on ulkomaalaisten kalastamaa. Turskanjalostustoiminta on romahtanut siitä, mitä se on parhaimmillaan ollut, ja myös turskamäärät ovat vähentyneet. Maanviljelyä harjoitetaan jonkin verran esimerkiksi Grönlannin eteläkärjessä. Valtaosa viljelijöistä tuo yli puolet rehustaan Euroopasta.
Matkailun merkitys on kasvanut, mutta se ei ole vielä kovin suuri syrjäisen sijainnin ja hankalien liikenneyhteyksien sekä kalleuden takia. Palveluelinkeinojen puolella julkisella sektorilla on suuri merkitys.lähde?
Tulevaisuudessa Grönlannin toivotaan saavan tuloja öljynporauksesta ja erityisesti jään alta paljastuvista mineraalivaroista. Maniitsoqiin on myös suunnitteilla suuri alumiinisulatto.
Tärkeimmät luonnonvarat ovat hiili, sinkki, lyijy, rautamalmi, kulta, platina, molybdeeni, kala, hylkeet ja valaat. Viennistä 72 prosenttia on kalaa ja kalatuotteita, 10 prosenttia metalleja.
Energiatalous perustuu tuontiöljyyn, joka vuonna 2018 kattoi 83% energiankulutuksesta. Hiili ja muut kattoivat prosentin ja loppu 16% oli uusiutuvia, lähinnä vesivoimaa. Buksefjordin vesivoimala valmistui 1993. Se toimittaa sähköä ja kaukolämpöä pääkaupunki Nuukiin. Neljä muuta voimalaa valmistui 2000-luvulla.
Talous > Liikenne

Tärkein lentokenttä on Kangerlussuaqin lentoasema länsirannikolla Kangerlussuaqissa, josta on kansainvälisiä lentoja Kööpenhaminaan. Kangerlussuaq on myös Grönlannin sisäisten lentojen keskus. Air Greenland aloitti 2007 sesonkireitin Yhdysvaltoihin Baltimoreen. Kesällä 2007 Air Iceland lensi Keflavíkin ja Nuukin väliä kolmesti viikossa. Lisäksi etelästä Narsarsuaqista lennetään säännöllisesti Kööpenhaminaan ja itärannikolta Kusulukista Reykjavíkiin. Arctic Umiaq Line ajaa säännöllistä laivaliikennettä etelästä Narsarsuaqista pohjoiseen Ilulissatiin huhtikuusta joulukuuhun. Grönlannin kaupunkien välillä ei ole teitä eikä rautateitä.
Väestö

Grönlannin arvioitu väkiluku heinäkuussa 2011 oli 57 670. Vuonna 2009 Grönlannin asukkaista oli 89 prosenttia inuitteja ja 11 prosenttia tanskalaisia. Grönlannin asutuskeskukset ovat pieniä: esimerkiksi Qassimiutin asutuskeskuksessa asuu 33 ihmistä. Vuonna 2011 naisten arvioitu eliniänodote oli 73,7 vuotta, miesten 68,3 vuotta. 1950-luvun jälkeen kuolleisuus infektiotauteihin on pienentynyt, mutta pitkäaikaissairaudet, väkivaltaiset kuolemat ja itsemurhat ovat lisääntyneet.
Väestö > Kielet

Grönlannin ainoa virallinen kieli on eskimo-aleuttilaisiin kieliin kuuluva grönlannin kieli. Lisäksi maassa puhutaan tanskaa ja englantia. Englanti on pakollinen kieli kouluissa, mutta pätevistä opettajista on ollut pulaa. Kun Grönlannin autonomiaa laajennettiin entisestään vuonna 2009, tanska menetti virallisen kielen asemansa.
Vuonna 2018 hallitus alkoi suunnitella englannin nostamista ensimmäiseksi vieraaksi kieleksi kouluissa tanskan sijaan, mikä aiheutti huolta tanskankielisten asukkaiden keskuudessa.
Väestö > Uskonto

Kristinusko saapui Grönlantiin noin vuoden 1000 tienoilla viikinkien mukana. Nykyisin suurin uskonnollinen ryhmä on luterilaisuus, joka muodostaan Tanskan kansankirkossa oman hiippakuntansa, jossa on kolme rovastikuntaa. Grönlannin hiippakunnan nykyinen piispa on Paneeraq Siegstad Munk.
Nuukissa toimii myös katolinen seurakunta, joka kuuluu Kööpenhaminan katoliseen hiippakuntaan.
Muita uskonnollisia ryhmiä ovat Jehovan todistajat ja bahait. Myös paikallista šamanismia harjoittaa pieni joukko.
Kulttuuri

Tärkeä osa Grönlannin kulttuuria on aina ollut oma kieli. Vuonna 2009 voimaan tulleen Grönlannin itsehallintolain (Lov om Grønlands Selvstyre, 20 §) mukaan ainoa virallinen kieli on grönlanti. Aikaisemmin toinen virallinen kieli oli tanska.
Perinteiseen grönlantilaiseen ruokavalioon kuuluu paljon kalaa ja perunaa, vihanneksia sekä säilykkeitä. Eräissä inuittiyhteisöissä syödään paljon hylkeen- ja jääkarhunlihaa.
Inuittien perinteisen musiikin ydin on rummutuksen ja laulun yhdistäminen. Modernissa musiikissa yhdistyvät inuittien ja tanskalaisten perinteet sekä vaikutteet Kanadasta ja Pohjois-Venäjältä. Sisimiutissa toimii levy-yhtiö ULO, joka julkaisee eri tyylilajeja edustavaa grönlantilaista musiikkia.
Grönlannilla on oma yleisradioyhtiö Kalaallit Nunaata Radioa (KNR), jolla on lähetyksiä yhdellä televisio- ja yhdellä radiokanavalla. Joillakin paikkakunnilla on myös paikallistelevisioita, kuten Nuuk TV. Saarella ilmestyy myös kaksi lehteä, Sermitsiaq ja Atuagagdliutit/Grønlandsposten.
Merkitys

Grönlannilla on suurvalloille strategista merkitystä, ja saarella on myös runsaasti hyödyntämättömiä luonnonvaroja. Yhdysvalloilla on Grönlannin Thulessa lentotukikohta, jossa sijaitsevilla tutkilla maa voi havaita ohjusiskut pohjoisnavan yli. Yhdysvallat on myös ollut monta kertaa halukas ostamaan saaren. 2000-luvulla myös Kiina on pyrkinyt lisäämään Grönlannissa vaikutusvaltaansa esimerkiksi havittelemalla sieltä entistä Yhdysvaltain sotilastukikohtaa ja uuden lentokentän rakennussopimusta.
Urheilu

Jalkapallo on Grönlannissa suosittu urheilulaji. Pääkaupunki Nuukissa on stadion, jossa FIFAan kuulumaton saaren maajoukkue pelaa ottelunsa. Maan toinen täysimittainen jalkapallokenttä valmistui 2009 Qaqartoqiin.
Grönlannin käsipallomaajoukkue on osallistunut maailmanmestaruuskilpailuihin kolmesti. Vuonna 2007 joukkue sijoittui 24 osallistujan joukossa sijalle 22.lähde?
Grönlannilla on myös ollut tapana osallistua joka toinen vuosi järjestettäviin saarelaiskisoihin.
Kirjallisuutta

Itkonen, Tiina: Avannaa. Photographs of Greenlandic Landscapes.  Heidelberg:  Kehrer, 2014.  ISBN 978-3-86828-512-3  (englanniksi)
Seututie 950

Seututie 950 on Kuusamosta, Kantojoen kylän tuntumasta Käylän, Oulangan, Hautajärven ja Kallungin kautta Sallaan johtava seututie. Tien pituus on 79 kilometriä, ja se on kokonaan päällystetty. Tie on osa Runon ja Rajan tietä ja kulkee Oulangan kansallispuiston sekä Sallatuntureiden ohitse.
Tien muuttamista kantatieksi on esitetty Pohjois-Pohjanmaan ja Itä-Lapin maakuntakaavoissa.
Tuulivoima

Tuulivoimaloita Tanskassa.
Tuulipuisto Belgian Estinnesissä.
Estinnesin tuulipuisto
Tuulivoima tai tuulisähkö on tuulen liike-energian muuntamista sähköksi, yleensä tuuliturbiinien pyörivien lapojen välityksellä. Tuuli syntyy ilmakehässä auringon säteilyn lämmittäessä ilmaa eri alueilla epätasaisesti synnyttäen niillä lämpötila- ja paine-eroja. Lähinnä paine-erot pyrkivät tasoittumaan ja aiheuttavat ilmakehässä horisontaalisia ja vertikaalisia virtauksia. Maan- ja merenpinnan lähellä horisontaalinen virtaus koetaan tuulena, jota voidaan hyödyntää tuulivoimana. Tuulivoima on siten uusiutuvaa energiaa, joka muodostuu Auringon säteilystä.
Maailman tuulienergiajärjestön (WWEA) mukaan tuulivoiman maailmanlaajuinen kapasiteetti oli vuoden 2018 (2017) lopussa 598,9 (546,4) GW. Maailman tuulienergianeuvosto (GWEC) raportoi joitakin gigawatteja alempia lukuja (591,5 ja 540,4 GW). Kapasiteettina mitaten johtavan tuulivoimamaan Kiinan voimalakapasiteetti ylitti jo 210 GW. Vuonna 2018 (2017) tuotantokapasiteetti lisääntyi maailmanlaajuisesti noin 50 GW (52 GW). Vuonna 2017 tuulivoimalla tuotettiin noin 4,4 prosenttia maailman sähköntuotannosta. Euroopan yhteisön alueelle asennetut tuulivoimalat tuottivat vuonna 2017 yhteensä 336 TWh sähköä, joka vastaa noin 11,6 prosenttia EU:n sähkönkulutuksesta.
Merituulivoimaloiden eli offshore-tuulivoimaloiden koot ovat kasvaneet, mikä parantaa merituulivoiman kilpailukykyä suhteessa perinteisempään maalle rakennettuun tuulivoimaan. On esitetty arvioita, että vuoden 2025 jälkeen merituulivoimalat tuottavat edullisempaa sähköä kuin maalle rakennetut tuulivoimalat.
Historia

Tuulen hyödyntäminen rattaan pyörittämisessä vaatii huomattavasti monimutkaisempaa tekniikkaa, kuin esimerkiksi vesivoiman hyödyntäminen. Tuulen avulla on purjehdittu vuosituhansien ajan, mutta tuulimyllyjä ei arvelujen mukaan tunnettu antiikin Kreikassa tai roomalaisten tekniikassa. Ensimmäinen tunnettu kirjallinen viittaus tuulimyllyyn on vuodelta 644.
Ensimmäiset tuulimyllyt kehittyivät ilmeisesti itsenäisesti samoihin aikoihin sekä Persiassa että Euroopassa. Persialaiset tuulimyllyt olivat kaksikerroksisia: Myllynkivet olivat ylemmässä kerroksessa, ja alemmassa kerroksessa oli pystysuora akseli, johon oli kiinnitetty vaakasuoraan tasaisin välimatkoin "käsiä". Tämä vaakasuora roottori tai turbiini pyöritti pystysuoralla akselilla toista ylemmän kerroksen myllykivistä. Ensimmäiset eurooppalaiset tuulimyllyt olivat erilaisia kuin persialaiset, koska niissä myllyn siivet pyörivät pystysuorassa vaakasuoran akselin varassa.
Euroopassa tuulimyllyt yleistyivät 1100-luvulta lähtien. Hollantilaiseksi tuulimyllyksi kutsuttu tuulimylly kehitettiin 1500-luvulla. Aiemmissa tuulimyllyissä koko rakennusta käännettiin tuulen suuntaan, mutta uudessa versiossa vain myllyn yläosa seurasi tuulen suuntaan. 1800-luvulla Amerikassa kehitetty Halladay-pyörä oli pienisiipinen tuuliratas, joka toimi tehokkaammin pienillä tuulen nopeuksilla. Kevyessä tuulirattaassa oli myös tuuliviiri, joka ohjasi rattaan aina tuulen suuntaan.
Tuulimyllyjä käytettiin viljan jauhatukseen, vedennostoon ja kasteluun ja pienteollisuuden voimanlähteenä ennen höyrykoneen yleistymistä. Ensimmäinen sähköä tuottavan tuulivoimalan rakensi Charles F. Brush Clevelandissa, Ohiossa vuonna 1888.  Kyseessä oli myös ensimmäinen tuulivoimala, joka sisälsi vaihteiston (suhdeluku 50:1), jonka avulla generaattorin nopeus nostettiin 500 kierrokseen minuutissa. Voimalan teho oli 12 kW ja sähköä varastoitiin akkuihin.
Vuonna 1891 tanskalainen Poul La Cour aloitti tuulivoiman aerodynamiikan tutkimisen Tanskan valtionrahoituksen turvin. Vuonna 1897 valmistui Askovin voimalaitoksen tuulimylly. Tuulimyllyn energia käytettiin vedyn ja hapen tuottamiseen vedestä. Voimala tuotti parhaimmillaan 1 000 litraa vetyä tunnissa. Tuulitunnelikokeiden perusteella la Cour päätyi suurella nopeudella pyörivään malliin, jossa on vähän lapoja. Tämä malli on ollut pohjana myös uusimpien tuulimyllyjen suunnittelussa.
Euroopassa tuulivoimaloiden kehittely jatkui toisen maailmansodan jälkeen, kun fossiilisten polttoaineiden hinnat nousivat. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa 25 kW:n tuulivoimaloiden käyttö oli levinnyt kaikkialle Tanskaan. Tanskassa toimi jo 1960-luvulla 200 kW:n tehoinen tuulivoimala. Suomen ensimmäinen sähköverkkoon kytketty tuulivoimala otettiin käyttöön 1986.
Tekniikka

Tuuliturbiini on turbiini, jolla tuulen eli virtaavan ilman liike-energiaa muutetaan turbiinin akselin pyörimisenergiaksi eli mekaaniseksi energiaksi. Akseli pyörittää edelleen sähköä tuottavaa generaattoria. Roottorin pyörimisliike sovitetaan vaihteiston avulla generaattorille sopivaksi. Mikäli energia käytetään suoraan esim. jauhinkivien pyöritykseen käytetään nimitystä tuulimylly. Usein tuuliturbiinista puhuttaessa tarkoitetaan koko tuulivoimalaitosta, johon turbiinin lisäksi kuuluu mm. generaattori, vaihteisto, masto ja perustukset.
Yleisimmän tuuliturbiinimallin rakenne on aksiaalinen eli siinä ilma virtaa akselin suuntaisesti. Myös radiaalisia tuuliturbiineja valmistetaan, mutta ne soveltuvat lähinnä pienille tehoille, korkeintaan noin 25 kW. Kaupallisena esimerkkinä tällaisista erikoisvoimaloista on suomalainen Windside..
Tuulivoimalan koko mitoitetaan alueen tuulisuuden mukaan. Suuri voimala ei tuota sähköä pienellä tuulen nopeuksilla, mutta tuulen nopeuden kaksinkertaistuessa tuulivoimalan sähköntuotto nelinkertaistuu. Pientuulivoimala tuottaa sähköä jo alhaisilla tuulen nopeuksilla ja voimaloiden avulla voidaan täydentää aurinkopaneelien ja dieselgeneraattorin energiantuotantoa.
Vuonna 2018 suurimmat tuuliturbiinit ovat 12 MW (GE Haliade-X), 9,5 MW (MHI Vestas V164) ja 8,0 MW (Siemens Gamesa SG 8.0-167 DD).
Tuulivoimateknologia

Tuulivoimateknologia on monitieteinen kokonaisuus, jossa keskeisiä osaamisaloja ovat muun muassa sähkömekaaninen energianmuunto, turbiinitekniikka, tuulivoimaloiden konstruktiotekniikka, tuulivoiman integroiminen sähköverkkoihin sekä tuuli- ja ympäristöolosuhteiden tutkimus.
Tuulivoiman käyttö > Tuulivoima Euroopassa

Vuoden 2015 lopussa 28 EU-maassa oli tuulivoimakapasiteettia yhteensä 141,6 GW, eniten Saksassa (44,9 GW). Ylivoimainen enemmistö voimalakapasiteetista on maalla (131 GW) ja alle 10 % merellä (11 GW).
Vuonna 2015 EU:ssa asennettiin 12 800 MW tuulivoimaa.. Eurooppaan vuonna 2015 rakennetusta uudesta tuotantokapasiteetista tuulivoiman osuus oli 44 % (12,8 GW), aurinkovoiman 29 % (8,5 GW), kivihiilipohjaista oli 16 % (4,7 GW), maakaasuun nojasi 6,4 % (1,6 GW). Kunkin muun tuotantotavan määrä oli alle 1,5 % uudesta käyttöönotetusta tuotantokapasiteetista. Käytöstä poistettiin eniten vanhoja hiilivoimaloita (−8 GW), kaasuvoimaloita (−4,3 GW), polttoöljyvoimaloita (−3,3 GW) ja ydinvoimaloita (−1,8 GW).
Vuonna 2015 Euroopan unionin asennetusta energiatuotantokapasiteetista 21,1 % pohjautui maakaasuun (192,0 GW), 17,5 % kivihiileen (159,2 GW), 15,6 % tuulivoimaan (141,6 GW), 15,5 % vesivoimaan (141,1 GW), 13,2 prosenttia ydinvoimaan (120,2 GW), 10,5 % aurinkovoimaan (95,4 GW), 3,7 % polttoöljyyn (33,7 GW) ja 1,3 % biomassaan (12,1 GW).
Pelkkä tuotantokapasiteetti ei kerro suoraan, kuinka paljon sähköä voimaloilla voidaan tuottaa, sillä esimerkiksi tuuli- ja aurinkovoimalat eivät ympäristöstään riippuvina tuotantotapoina toimi täydellä teholla kuin osan aikaa.
Tuulivoiman käyttö > Tuulivoima Suomessa

Vuoden 2017 (2016) lopussa Suomen 700 (552) tuulivoimalan yhteenlaskettu nimelliskapasiteetti oli 2 044 MW (1 533 MW). Ne tuottivat noin 5,6 (3,6) prosenttia Suomessa samana vuonna kulutetusta sähköstä., kun vielä syksyllä 2011 luku oli 0,3 prosenttia.
VTT:n vuonna 2007 julkaiseman tutkimuksen mukaan tuulivoimalla voitaisiin tuottaa vuoteen 2020 mennessä jopa 10 % Suomen sähköntarpeesta.
Vuonna 2013 laaditussa Suomen ilmasto- ja energiastrategiassa tavoitteena oli, että tuulivoimalla tuotetaan yhdeksän terawattituntia vuodessa vuoteen 2025 mennessä, jolloin kapasiteetin tulisi olla noin 3 000 MW. Sittemmin vuonna 2016 päivitetty ilmasto- ja energiastrategia linjaa Suomen politiikkatoimet vuoteen 2030 asti, eikä sisällä enää tavoitetta tuulivoiman osuudelle, vaan ylätavoitteen uusiutuvan energian 50 prosentin osuudeksi energian loppukulutuksesta.
Suomeen valmistui vuonna 2010 maailman ensimmäinen raskaisiin ja dynaamisiin jääolosuhteisiin rakennettu merituulivoimala, Pori Offshore Pilot, joka on toiminut pilottina Tahkoluodon merituulipuiston rakentamiselle sekä laajemminkin merituulivoiman kehittämiselle Suomessa. Suomen Hyötytuuli -yhtiön omistamassa voimalassa on mm. etsitty ja testattu erilaisia ratkaisuja voimalan huoltokäynteihin eri olosuhteissa.
Tuotanto-olosuhteet

Tuulivoiman kaupallisessa käytössä paikallisten tuuliolosuhteiden tuntemus on tärkeää. Tuulioloilla tarkoitetaan mm. keskinopeutta, ajallista vaihtelua, tuulennopeuksien esiintymistodennäköisyyttä ja turbulenttisuutta. Tuulivoimatuotantoa rajoittavia tekijöitä ovat esimerkiksi laitteiden huurtuminen ja kylmyys.
Tuulivoimalaitoksen tuotanto riippuu voimakkaasti sijoituskohteensa tuulioloista, sillä tuulen energia on suoraan verrannollinen ilmavirtauksen nopeuden kolmanteen potenssiin. Näin ollen 7,5 m/s tuuli tuottaa yli kolminkertaisesti energiaa verrattuna 5 m/s virtaukseen.
Talous

Tuulivoiman osuus maailman uusiutuvan energian investoinneista oli vuonna 2017 toiseksi suurin, eli noin 38 %. Maailmanlaajuisesti vuonna 2017 tuulivoimaan investoitiin 107,2 miljardia dollaria.
Tuulisähkön hinta on laskenut tekniikan kehittyessä ja tuotantomäärien kasvaessa. Hinta laski 80 % 1980-luvulta 2000-luvun alkuun.
Laskevien rakennuskustannustensa ansiosta tuulivoima on monissa maissa halvinta sähköntuotantoa rakentaa vuonna 2018.
Talous > Tuulivoiman kustannukset ja kustannusrakenne

Tuulivoiman kustannukset koostuvat karkeasti investointikustannuksista sekä käyttö- ja ylläpitokustannuksista. Käyttökustannusten muuttuvat kustannukset ovat tuulivoimalla pienet verrattuna esimerkiksi fossiilisiin energiantuotantomuotoihin, sillä tuulivoimalla polttoainekustannuksia ei ole lainkaan. Tuulivoiman käyttö- ja ylläpitokustannukset eivät juurikaan riipu tuotetun sähköenergian määrästä, vaan ovat vuosittain lähestulkoon samansuuruisia tuotannosta riippumatta. Vuotuiset käyttökustannukset ovat tyypillisesti noin 2-3 % investointikustannuksista, ja muodostuvat pääosin huolto-, korjaus-, vakuutus- ja hallinnointikustannuksista. Tuulivoimaloiden käyttökustannukset kasvavat laitteiston ikääntyessä.
Tuulivoimahankkeiden investointikustannukset riippuvat itse tuuliturbiinien hinnasta, sekä tarvittavasta infrastruktuurista kuten tiestöstä, sähköverkkoliitynnästä ja voimaloiden perustuksista. Investointikustannukset laskevat suhteessa tuulisähkön tuotantoon tuulivoimahankkeen kasvaessa, sillä rakennusvaiheessa voidaan saavuttaa skaalaetuja. Suomessa maatuulivoiman investointikustannukset ovat vuonna 2018 arviolta noin 1 500 €/kW, kun taas merituulivoimalla 1 800 ja 2 250 €/kW:n välillä. Investointikustannus 2012–2015 syöttötariffin piiriin hyväksytyillä suomalaisilla voimaloilla oli keskimäärin 1 560–1 680 €/kW. Kansainvälisen uusiutuvan energian organisaation IRENAn raportin mukaan alhaisimmat toteutuneet tuulivoiman investointikustannukset vuonna 2016 olivat Kiinassa ja Intiassa, joissa maatuulivoima-asennusten keskimääräiset kustannukset olivat 1 245 $/kW ja 1 121 $/kW.
Tuulivoimalla tuotetun sähkön hinta riippuu kunkin hankkeen teknisistä ja taloudellisista reunaehdoista kuten tuuliolosuhteista, hankkeen rahoitustavasta ja investointien takaisinmaksuaikataulusta.
Merituulivoimaloiden koot ovat kasvaneet, mikä parantaa merituulivoiman kilpailukykyä suhteessa perinteisempään maalle rakennettuun tuulivoimaan. Vuoden 2025 jälkeen merituulivoimalat tuottavat edullisempaa sähköä kuin maalle rakennetut tuulivoimalat.
Tuulivoimalan käyttö- ja ylläpitokulujen arvioidaan tyypillisesti olevan 1,2–1,5 snt/kWh maalla. Keskimäärin Euroopassa tuulivoimalla tuotetun energian kustannukset ovat olleet vuonna 2009 noin 7  snt/kWh, ja tuotantokustannukset ovat vaihdelleet vähäntuulisilla alueilla 7–10  snt/kWh. Keskimääräinen tuotantokustannus 2015 mennessä Suomen syöttötariffijärjestelmään hyväksytyillä tuulivoimaloilla oli vuosina 2012-2015 noin 6-7 snt/kWh. Halvimman tuulivoimalan tuotantokustannus tuolla aikavälillä oli noin 4,5 snt/kWh.
Lappeenrannan Teknillisen Yliopiston syksyllä 2017 julkaiseman sähköntuotannon hintavertailun mukaan tuulivoima on ensimmäistä kertaa edullisin sähkön tuotantotapa Suomessa. Tutkimuksessa alin maatuulivoimalla tuotetun sähkön omakustannushinta ottamatta huomioon vaihtelevan tuotannon mahdollisia lisäkustannuksia systeemitasolla oli 4,14 snt/kWh.
Norjalainen teollisuusyritys Norsk Hydro on solminut 29 vuoden sähkön ostosopimuksen tuulipuiston sähköntuotannosta vuonna 2018. Tämä on pisin siihenastinen ostosopimus maailmassa.
Talous > Tuulivoiman kustannukset ja kustannusrakenne > Ulkoiskustannukset

Euroopan komission teettämän selvityksen mukaan tuulivoiman ulkoiskustannukset, eli yhteiskunnalle ja ympäristölle aiheutetut ylimääräiset kustannukset, ovat eri energiamuodoista halvimmat, 0,05–0,25 snt/kWh.
Tuuliturbiinit ja varsinkin laajat tuulipuistot aiheuttavat toimintavaikeuksia tutkajärjestelmille, sotilaalliselle tutkailmavalvonnalle ja säätutkille. Siksi tutkajärjestelmiä on parannettava tuulipuistojen vaikutusalueella, mistä aiheutuu suuria kustannuksia. Aiheuttaja maksaa periaatteen vuoksi, mikä lisää tuulivoiman investointikuluja. Asiaa helpotetaan tuulipuistojen ja tutka-asemien paremmalla keskinäisellä sijoittelulla, jota voidaan mallintaa tietokoneella.
Talous > Tuotot > Verotulot

Konsulttiyhtiö FCG:n Eero Laesterä ja Tuomas Hanhela arvioivat yhden tuuliturbiinin tuottavan kunnalle kiinteistöverotuloja keskimäärin 35 000 euroa vuodessa, ja isompi turbiini voi tuottaa 45 000 euroa vuodessa. Siten Suomen pienimmissä kunnissa muutama kymmenen tuuliturbiinia riittäisi tuottamaan niin paljon kiinteistöverotuloja, että kunta voisi halutessaan laskea tuloveronsa nollaan.
Suomessa vuoteen 2018 mennessä rakennettu tuulivoima kerryttää elinkaarensa aikana verotuloja noin 3,4 miljardia euroa.
Talous > Tuotot > Vuokratulot

Maaseudun Tulevaisuuden keräämien tietojen mukaan yhden tuuliturbiinin alueen maanvuokra voi olla 20 000–30 000 euroa vuodessa (2021). Vuoden 2021 jälkeen ala on kuumentunut ja hyvistä rakennuspaikoista käydään kovempaa kilpailua.
Tuulivoimapuistoille johtavien sähkölinjojen maankäytön korvaukset ovat vaatimattomampia. Tyypillisesti maapohjan lunastuksesta maksetaan vain kertakorvaus, jonka määrä voi olla muutamia satoja euroja hehtaarilta.
Talous > Hiilidioksidipäästöjen vähentäminen

Tuulivoimalla yritetään vähentää hiilidioksidipäästöjä. Vuonna 2005 julkaistun saksalaisen tutkimuksen mukaan hiilidioksiditonnin vähentäminen korvaamalla fossiilisia polttoaineita tuulivoimalla maksaa 41–77 euroa. Yksi MWh sähköä hiilellä tuotettuna aiheuttaa noin yhden tonnin hiilidioksidipäästöt. Tuulivoimatuottajan E.onin julkaiseman tutkimuksen mukaan tuulivoima voi huonosti korvata perinteistä voimantuotantoa. Vuoden 2004 Saksan tuulivoimakapasiteetilla pystyttiin korvaamaan 8 % kapasiteetistaan. Prosenttiosuus laskee, kun kapasiteetti nousee. Vuoteen 2020 ennustettu 48 GW:n tuulivoimakapasiteetti pystyisi korvaamaan 2 GW hiili- tai ydinvoimaa (4 %).
Talous > Käyttöiän loppu

Tuulivoimalan käyttöiästä on esitetty erilaisia näkemyksiä. Tuulivoimateollisuuden vallitseva yleinen käsitys käyttöiästä on vakiintunut 20–30 vuoteen. Kaupallista tuulivoimalainvestointia tehtäessä lähdetään yleensä siitä, että laitoksen tulee pystyä maksamaan investointi takaisin 20 vuodessa.
Teollisissa tuulivoimaloissa vasta harvat turbiinit ovat saavuttaneet 20 vuoden iän, ja nekin ovat olleet tyypillisesti pienempiä kuin nykyisin rakennettavat laitteet. Tanskassa yli 15-vuotiaita tuuliturbiineja oli vuonna 2013 yhteensä 1 664 kappaletta, joista 131 oli 23-vuotiaita. Vuoteen 2013 mennessä Tanskassa purettujen tuuliturbiinien keski-ikä oli noin 17 vuotta.
Helmikuuhun 2021 mennessä Suomessa on purettu 24 tuulivoimalaa .
Talous > Käyttöiän loppu > Purkukustannukset

Joidenkin arvioiden mukaan purkukustannukset ovat kymmenen prosenttia voimalan rakentamiskustannuksista. Suomen Tuulivoimayhdistyksen mukaan esimerkiksi 10 tuulivoimalan puistossa yhden voimalan purkukustannus on tapauksesta riippuen noin 60 000–120 000 euroa.
Talous > Käyttöiän loppu > Vastuu

Suomessa joissakin tuulipuistoissa purkamista varten on sovittu vakuudesta, mutta useissa tapauksissa riittäviä vakuuksia ei ole.  Jos tuulivoimalayrityksen toiminta päättyisi konkurssiin ja voimala olisi purettava eikä konkurssipesä kykenisi hoitamaan tätä, silloin kiinteistön omistajan olisi maksettava purkaminen. Jos kiinteistön omistajakaan ei suoriudu tehtävästä, silloin vastuu kaatuu kunnalle.