stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hanna Lehtimäki
Ura tutkijana

Lehtimäki nimitettiin Johtamisen professoriksi Itä-Suomen yliopistoon Kauppatieteiden laitokselle Kuopion kampukselle vuonna 2012. Hän on aiemmin toiminut monissa eri tutkimus- ja opetustehtävissä Tampereen yliopistossa vuosina 1992–2012. Hän on edistänyt tutkimuksen yhteiskunnallista vaikuttavuutta työskennellessään yrittäjänä ja suomalaisen teknologia ja innovatiorahoittajan, Tekesin, Uudistuva liiketoiminta ja johtaminen ohjelman koordinaattorina vuosina 2001–2011. Hän on ollut vierailevana tutkijana Toronton yliopistossa Kanadassa (1993–1996) ja Fulbright Senior Scholar stipendiaattina George Mason Universityssä (2014) Yhdysvalloissa.
Lehtimäki on julkaissut vertaisarvioituja tieteellisiä julkaisuja kansainvälisesti vuodesta 1998 lähtien ja hänellä on ollut johtotehtäviä useissa monitieteisissä tutkimusprojekteissa.
Lehtimäki on palkittu työstään laadullisen tutkimuksen parissa. Vuonna 2022 Hanna Lehtimäen, Ari Jokisen ja Jatta Pitkäsen tutkimus Project-as-practice: Change in City Organization palkittiin parhaana toimintatutkimuksena johtamisen ja organisoinnin suurimmassa kansainvälisessä Academy of Management konferenssissa.
Tutkimustyön ohella Lehtimäki on toiminut akateemisissa ja yhteiskunnan luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa kansainvälisen tiedeyhteisön, Strategic Management Societyn Strategia käytäntöinä ryhmän johtotehtävissä vuosina 2012–2014. Hän oli LähiTapiola Pirkanmaan hallituksen jäsen vuosina 2013–2022 ja Varalan Urheiluopiston hallituksen jäsen 2011–2019.
Vuonna 2020 hänet nimitettiin Itä-Suomen yliopiston strategisen tutkimusalueen Kestävä resurssiyhteiskunta varajohtajaksi. Vuonna 2023 hän perusti Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskuksen Itä-Suomen yliopiston Kauppatieteiden laitokselle. Lehtimäen johtama kansainvälinen tutkimuskeskus tuo yhteen kiertotalous- ja kestävyyssiirtymätutkijoita eri tieteenaloilta.
HMS Obdurate (G39)

| HMS Obdurate |
| --- | --- |
 HMS Obdurate

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Denny and Brothers, Dumbarton
Kölinlasku:  25. huhtikuuta 1940
Laskettu vesille:  19. helmikuuta 1942
Palveluskäyttöön:  3. syyskuuta 1942
Loppuvaihe:  romutettu 1964
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 560 t (standardi)
Pituus:  105 m
Leveys:  11 m
Syväys:  4,11 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  37 solmua
Miehistöä:  175
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4" (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina HA Mk III -asennuksina 1 x neliputkinen QF 2 naulan Mk VII 6 x yksiputkista Oerlikon 20 mm 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä ja 2 x kiskoa, joissa yhteensä 70 syvyyspommia
HMS Obdurate (viirinumero G39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa (engl. 1st Emergency Flotilla) William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 19. helmikuuta 1942 ja valmistui vielä samana vuonna 3. syyskuuta miinalaivaksi varustettuna.
Palvelus

Euroopan sotatoimien päätyttyä alus oli Portsmouthissa torpedokoulutusaluksena, kunnes se siirrettiin helmikuussa 1948 reserviin. Alus makasi ankkurissa Harwichissa lukuun ottamatta huoltoja Cammell Lairdin telakalla 1949 ja 1952. Alus palasi palvelukseen 21. heinäkuuta 1953 Liverpoolissa liitettynä Chathamin paikallislaivueeseen. Alus palautettiin reserviin 1957 ja sijoitettiin poistolistalle.
Alusta käytettiin räjäytysten koealuksena Rosythissa huhtikuusta 1959 alkaen 30. marraskuuta 1964 saakka, jolloin se myytiin BISCOlle. Alus saapui vielä samana päivänä T. E. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Havaijin yliopisto, Länsi-O‘ahun kampus

| Havaijin yliopisto, Länsi-O‘ahun kampus |
| --- | --- |

 engl. University of Hawaiʻi – West Oʻahu 
Perustettu:  1976
Kansleri:  Maenette Benham
Opiskelijoita:  3 168 (2020)
Sijainti:   Kapolei, Havaiji  Yhdysvallat
Sivusto:  https://westoahu.hawaii.edu
Havaijin yliopisto, Länsi-O‘ahun kampus (engl. University of Hawaiʻi – West Oʻahu) on Havaijin yliopistojärjestelmän alainen yliopisto, joka sijaitsee O‘ahun saaren länsiosissa, joka puolestaan kuuluu Honolulun piirikuntaan. Yliopisto aloitti toimintansa vuonna 1976 nimellä West O‘ahu College ja se on Havaijin yliopistojärjestelmän yliopistoista nuorin. Nykyisen nimensä yliopisto sai vuonna 1989. Vuonna 2012 yliopisto muutti nykyisiin vastavalmistuneisiin tiloihinsa Kapolein alueelle.
Vuonna 2020 yliopistossa oli 3 168 tutkinto-ohjelmaopiskelijaa. Yliopiston tilat sijaitsevat taajama-alueella. Yliopisto perii lukukausimaksuja sen perusteella, onko opiskelija Havaijilta (7 584 dollaria) vai osavaltion ulkopuolelta (20 544 dollaria).
Vuodesta 2017 lähtien yliopiston kanslerina on toiminut Maenette Benham.
Yliopisto koostuu 12 tiedekunnasta:
Soveltavien tieteiden tiedekunta
Yrityshallinnon tiedekunta
Luovan median tiedekunta
Kyberturvallisuuden tiedekunta
Kasvatustieteellinen tiedekunta
Humanistinen tiedekunta
Luonnontieteellinen tiedekunta
Julkishallinnon tiedekunta
Yhteiskuntatieteiden tiedekunta
Hiidensalmen silta

Hiidensalmen silta on Lohjan kaupungissa sijaitseva tiesilta, joka sijaitsee Hiidensalmen ja Roution kaupunginosien rajalla.
Historia

1840-luvulta aina vuoteen 1882 Hiidensalmi ylitettiin lautalla. Lautturi oleskeli salmen Roution puoleisessa mökissä, joka on edelleen olemassa.
Vuonna 1882 salmen yli rakennettiin ensimmäinen puusilta. Uusi silta tuli tarpeeseen, ja kivisilta valmistui vuonna 1925. Rakentamisen aikana sen vierestä kulki väliaikainen ponttoonisilta.
Kolmas ja nykyinen silta valmistui vuonna 1967.
Vuosina 1926–1997 Lohjan kunnan ja kauppalan, myöhemmin kaupungin raja kulki sillan keskeltä.
Siltojen rakentamisesta on muistomerkki sillan kaupungin puoleisella osalla.
Hiidensalmen saha

Hiidensalmen sahan jäänteet joulukuussa 2023.
Hiidensalmen saha (ruots. Hiidensalmi sågverk) on Lohjalla, Uudellamaalla sijainnut entinen saha. Nykyisin alueella sijaitsee Hiidensalmen asuinalue, joka rakennettiin Lohjan asuntomessuja varten vuonna 2021.
Historia

Läntisen Uudenmaan metsänomistajat perustivat vuonna 1926 Lohjanvesistön Metsä Oy:n, joka rakennutti Hiidensalmen itärannalle höyryvoimalla toimineen sahan. Sahan toiminta käynnistyi vuonna 1928. Hiidensalmen sahan alkuperäisistä rakennuksista on yhä jäljellä isännöitsijän talo, sekä konttorirakennus Kokkokallio Hiidensalmen sillan lähellä. Sahan työntekijöiden määrä vaihteli 100 työntekijän molemmilla puolin. Tukit uitettiin sahalle vesistöjen varrelta jopa Lopelta ja Tammelasta asti. Sahalle johti oma rautatien sivuraide, jota käyttäen suuri osa tuotetusta puutavarasta kuljetettiin Hangon satamaan. Hangosta tavara laivattiin ulkomaille, pääasiassa Englantiin.
Valmistuessaan Hiidensalmen saha oli suurin Lohjanvesistön alueen sahoista ja valtakunnallisesti keskisuuri. Vuosituotantokapasiteetti oli jopa 35 000 kuutiometriä. Vuosien mittaan sahaa kehitettiin ja yksi kehitystoimenpiteistä oli uuden kuorimalaitoksen käynnistäminen lokakuussa 1950. Kone kuori pyörivässä rummussa 400 kuusitukkia tunnissa. Kuorintakone oli asennettu Lohjanjärveen noin 40 metriä rantaviivasta tehdyn betonijalustan päälle, sillä paikalle uitetut tukit nostettiin kuorittavaksi suoraan vedestä. Ranta-alue oli matala ja se täyttyi nopeasti puun kuoriaineksella siten, että rantaviiva siirtyi vähitellen kuorimon viereen. Kuorintalaitos poistui käytöstä 1960-luvulla, kun tukkeja alettiin kuoria lohjalaisen Valon Koneen kehittämällä maalla toimivalla kuorimakoneella. Vanha kuorimakone purettiin ja siitä jäi jäljelle vain betonialusta, joka on nykyisin ainoa jäljellä oleva jäänne itse sahalaitoksesta.
Hiidensalmen saha päätti toimintansa vuoden 1967 alussa. Riihimäkeläinen Paloheimo-yhtymä oli edellisenä vuonna ostanut Lohjanvesistön Metsä Oy:n osake-enemmistön. Paloheimo-yhtymä irtisanoi sahan työntekijät ja poisti kilpailijan markkinoilta.
HMS Näcken (Näk)

| HMS Näcken |
| --- | --- |
 HMS Näcken

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kockums, Malmö
Kölinlasku:  1976
Laskettu vesille:  17. huhtikuuta 1978
Palveluskäyttöön:  25. huhtikuuta 1980
Poistui palveluskäytöstä:  helmikuu 2001
Loppuvaihe:  vuokrattuna Tanskalle 2001-2005
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 218 t (pinnalla) 1 351 t (sukelluksissa)
Pituus:  57,5 m
Leveys:  5,7 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  1-akselinen, MTU 16V 652 -dieselmoottori 2 100 bhp Jeumont-Schneider-sähkömoottori 1 150 kW
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 25 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  19, joista viisi upseeria
Aseistus
Aseistus:  6 x 53 cm torpedoputkea 2 x 40 cm torpedoputkea
HMS Näcken (runkonumero Näk) oli Ruotsin laivaston Näcken-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Kockumsilta Karlskronavarvetilta, missä köli laskettiin vuonna 1976. Alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1978 ja liitettiin laivastoon 25. huhtikuuta 1980.
Palvelus

Alusta pidennettiin 1988 noin kahdeksalla metrillä, jotta siihen saatiin asennettua kaksi United Stirling Type V4-275 -suljetunkierronjärjestelmää. Ilmasta riippumaton voimanlähde mahdollisti yhtäjaksoisen sukellusajan pidentämisen kahteen viikkoon.
Alus poistettiin palveluksesta helmikuussa 2001. Se vuokrattiin vielä samana vuonna Tanskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä KDM Kronborg. Alus palautettiin 2005, jonka jälkeen se on ollut maalialuksena Karlskronassa.
Havaijin yliopisto, Mānoan kampus

| Havaijin yliopisto, Mānoan kampus |
| --- | --- |

 engl. University of Hawaiʻi at Mānoa 
Perustettu:  1907
Tyyppi:  julkinen
Kansleri:  David Lassner
Opiskelijoita:  13 203 (2020)
Sijainti:   Honolulu, Havaiji  Yhdysvallat
Sivusto:  https://manoa.hawaii.edu
Havaijin yliopisto, Mānoan kampus on Havaijin yliopistojärjestelmään kuuluva julkinen yliopisto Honolulussa Havaijilla. Vuodesta 2014 lähtien yliopiston kanslerina on toiminut David Lassner.
Yliopisto perustettiin vuonna 1907 paikallishallituksen osoittamille maille maatalouden ja mekaniikan opistona. Opetus alkoi seuraavana vuonna viiden opiskelijan ja viiden korkeakouluun valmentaviin opintoihin osallistuvan oppilaan voimin. 1920- ja 1930-luvuilla yliopistoon lisättiin uusia tiedekuntia, ja kokonaisuus kasvoi Mānoan laaksossa. Nykyisen nimensä yliopisto sai vuonna 1972, kun se yhdistettiin muiden paikallisten julkisten yliopistojen kanssa Havaijin yliopistojärjestelmäksi.
Vuonna 2020 yliopistossa opiskeli 13 203 tutkinto-ohjelmaiopiskelijaa. Lukukausimaksua yliopisto perii osavaltion asukkailta 12 186 dollari ja ulkopuolisilta 34 218 dollaria. Erilaisia opiskelijajärjestöjä on hieman yli 200. Opiskelijat toimittavat Ka Leo O Hawaiʻi -nimistä lehteä.
Yliopisto jakautuu kahdeksaan tiedekuntaan (engl. college) ja seitsemään kouluun:
Humanistinen ja kielitieteellinen tiedekunta
Luonnontieteellinen tiedekunta
Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta
Kasvatustieteellinen tiedekunta
Teknillinen tiedekunta
Trooppisen maatalouden ja ihmisresurssien tiedekunta
Joustavan opiskelun tiedekunta
Shidlerin kauppatieteellinen tiedekunta
Havaijilaisen tiedon Hawaiʻinuiākea-koulu
John A. Burnsin lääketieteellinen koulu
Arkkitehtuurikoulu
Nancy Atmospera-Walchin hoitajakoulu
Meri- ja maatieteellisen teknologian koulu
Thompsonin sosiaalityön ja kansanterveyden koulu
Willian S. Richardsonin lakikoulu
Hajuheinä

| Hajuheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Hajuheinät Cinna
Laji::  latifolia
Kaksiosainen nimi
 Cinna latifolia  (Trevir. ex Göpp.) Griseb. 
Katso myös
   Hajuheinä Wikispeciesissä   Hajuheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hajuheinä eli taigahajuheinä (Cinna latifolia) on monivuotinen lehdoissa tavattava heinäkasvi. Suomessa laji on rauhoitettu ja uhanalaisuudeltaan silmälläpidettävä (NT). Hajuheinä kuuluu Euroopan neuvoston uhanalaisten kasvien luetteloon.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen hajuheinä kasvaa lähes metrin korkuiseksi. Se on lyhytrönsyinen ja kalju. Lehden tupet ovat avoimia. Karheat lehdet ovat pitkäkärkisiä, kapeatyvisiä, 10–22 senttimetriä pitkiä ja 1–1,5 cm leveitä. Röyhy on 12–20 cm pitkä ja sen haarat ovat siirottavia tai nuokkuvia. Tähkylät ovat 3 mm pitkiä, yksikukkaisia ja teräväselkäisiä. Kaleet ovat tähkylän pituisia ja tasasoukkia. Ulkohelve on vihreä ja siinä on hyvin lyhyt, kaleiden peittoon jäävä vihne. Hajuheinä kukkii heinäkuussa. Nimensä kasvi on saanut siitä, että sen kuivat versot tuoksuvat kumariinilta.
Levinneisyys

Euroopassa hajuheinää kasvaa harvinaisena Norjassa, Ruotsissa, Baltian maissa ja Venäjällä, josta levinneisyysalue jatkuu katkonaisena Kaukasukselle ja Siperiaan aina Japaniin saakka. Yleisempi laji on Pohjois-Amerikassa, jossa sitä tavataan Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjois-ja keskiosissa. Suomessa hajuheinää tavataan etenkin Hämeestä, Keski-Suomesta ja Savosta, muualta maasta on vain hajanaisia havaintoja. Kasvupaikkoja tunnetaan Suomesta alle 150. Hajuheinä lienee levinnyt Suomeen myöhäisjääkaudella.
Elinympäristö

Hajuheinää tavataan useimmiten paikoissa, joissa vallitsee viileä ja tasaisen kostea pienilmasto. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa puronvarsilehdot, louhikot ja kivikkoiset lehdot.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Hajuheinän (Cinna latifolia) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hajuheinä (Cinna latifolia)
Homobaari

Ravintola Stonewall New Yorkissa.
Homobaarilla tarkoitetaan baaria tai yökerhoa, jonka asiakaskunta koostuu lähinnä seksuaalivähemmistöistä.
Suomen ensimmäinen homobaari, Gay Gambrini, perustettiin Helsingissä vuonna 1984. Itseään avoimesti homobaareina mainostavat ravintolat yleistyivät Suomessa 1990-luvulla. Nykyisiä Suomessa olevia homobaareja ovat muun muassa Mixei ja DTM.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Homobaari Wikimedia Commonsissa
Ranneliike.net: Suomen homobaarit / Gay bars in Finland
Harry Klinefelter

Harry Klinefelter Junior (20. maaliskuuta 1912 – 20. helmikuuta 1990)tarvitaan parempi lähde oli yhdysvaltalainen endokrinologi. Hänen mukaansa on nimetty Klinefelterin oireyhtymä. Hän kuvaili sen vuonna 1942 ja esitteli samana vuonna yhdeksän miestä, jolla oli suurentuneet rintarauhaset, pienet kivekset ja laboratoriotutkimuksissa siittiötuotannon häiriöön sopivat löydökset, mutta hän ei tuolloin vielä ymmärtänyt, mikä näiden yhdeksän miehen sukupuoliseen poikkeavuuteen oli syynä. Vasta noin kymmenen vuotta myöhemmin huomattiin, että oireet aiheutti ylimääräinen X-kromosomi. Näiden miesten sukupuolikromosomisto ei ollut XY, kuten sukupuolikromosomistoltaan normaaleilla miehillä, vaan XXY.
Klinefelter syntyi Baltimoressa 20. maaliskuuta 1912. Hän opiskeli Charlottesvillessä Virginian yliopistossa ja sittemmin Johns Hopkins Medical Schoolissa, josta hän valmistui 1937. Sen jälkeen hän harjoitteli sisätautilääketiedettä Johns Hopkins hospitalissa. Vuodet 1941–1942 hän työskenteli Harvardissa Massachusetts General Hospitalissa mutta palasi 1943 Johns Hopkins Medical Schooliin.
1943–1946 Harry Klinefelter oli armeijan palveluksessa. Tämän jälkeen hän palasi synnyinkaupunkiinsa Baltimoreen. Vuonna 1966 hänet nimitettiin lääketieteen professoriksi. Endokrinologia ohella häntä kiinnostivat erityisesti reumatologia ja alkoholismi.
HMS Arbutus (M86)

| HMS Arbutus |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company, Blyth
Kölinlasku:  30. marraskuuta 1939
Laskettu vesille:  5. kesäkuuta 1940
Palveluskäyttöön:  12. lokakuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  Saksan laivaston sukellusveneen U-136 upottama 5. helmikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  87
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × DP 3"/L50 -tykki 2 × kaksiputkista 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × syvyyspomminheitintä Mk II, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Arbutus (viirinumerot M86 ja K86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Blythistä Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company Limitediltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1940 ja valmistui 12. lokakuuta.
Palvelus

Arbutus ja HMS Camellia upottivat 7. maaliskuuta 1941 Islannin kaakkoispuolella (60°15′N, 14°00′W) Saksan laivaston sukellusveneen U-70:n. Alus pelasti merestä 5. huhtikuuta 40 merimiestä brittiläiseltä kauppa-alus Athenicilta, jonka sukellusvene U-76 oli upottanut torpedoimalla. Alus pelasti 12. kesäkuuta HMS Pimpernelin kanssa 19 miehistänjäsentä sukellusvene U-552:n torpedoimalta brittiläiseltä rahtilaivalta Chinese Princeltä.
Alus upposi 5. helmikuuta 1942 Pohjois-Atlantilla noin 295 merimailia Irlannin rannikon Erris Headista länteen Saksan laivaston sukellusveneen U-136 torpedoimana.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
Hugh Lloyd-Williams 10. elokuuta 1940 – maaliskuu 1941
Arthur Lionel Waldegrave Warren maaliskuu 1941 – 5. helmikuuta 1942
Harry Krogerus

Harry Verner Krogerus (9. helmikuuta 1917 Helsinki – 1. maaliskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen hyönteistutkija ja Helsingin hyönteistieteellisen yhdistyksen pitkäaikainen puheenjohtaja ja myöhemmin kunniajäsen. Yhdistys on perustamisestaan lähtien kaksikielinen.
Krogerus suoritti filosofian tohtorin tutkinnon 1949. Hän toimi yliopettajana 1953–1974 Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa (Svenska normallyceum) ja rehtorina Töölön ruotsinkielisessä koulussa (svenska samskolan), jossa hän opetti vuodesta 1945 lähtien. Hän julkaisi useita tieteellisiä julkaisuja hyönteistieteen alalta, joissa hän pääasiassa keskittyi perhostutkimukseen.
Krogerus edisti aktiivisesti luonnontieteellisten tutkimusten julkaisua kansankielellä, mm. oppikirjojen kirjoittajana ja monivuotisena asiantuntijana Naturväktarna-radio-ohjelmassa. Hän sai professorin arvon 1978.
Käännös suomeksi
Harry Keough

Harry Joseph Keough (15. marraskuuta 1927 Saint Louis – 7. helmikuuta 2012 Saint Louis) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Keough pelasi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa muun muassa maailmanmestaruuskilpailuissa 1950, jossa Yhdysvallat sijoittui kymmenenneksi, ja kesäolympialaisissa Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Helsingissä Yhdysvallat sijoittui 17:nneksi, ja Melbournessa joukkue oli viides. Kummassakin olympiaturnauksessa Keough pelasi yhdessä ottelussa.
Keough työskenteli peliuransa jälkeen valmentajana Florissant Valley Community Collegessa ja Saint Louisin yliopistossa. Hänet kelpuutettiin National Soccer Hall of Fameen vuonna 1976.
Keoughin kuolinhetkellä maailmanmestaruuskilpailuissa 1950 kilpailleesta Yhdysvaltain maajoukkueesta olivat elossa Walter Bahr, Frank Borghi ja John Souza. Joukkue tuli tunnetuksi 1–0-voitostaan Englannin maajoukkuetta vastaan.
Harry Kalas

| Harry Kalas |
| --- | --- |
 Harry Kalas vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1936 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 13. huhtikuuta 2009 (73 vuotta) Washington DC
Ammatti:  urheiluselostaja
Siviilisääty:  naimisissa
Harry Kalas (26. maaliskuuta 1936 Chicago, Illinois – 13. huhtikuuta 2009 Washington DC) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja. Hän tuli tunnetuksi erityisesti MLB-seura Philadelphia Philliesien otteluiden selostajana. Baseball-selostajana Kalas ehti toimia 44 vuoden ajan, joista 39 vuotta hän selosti Philliesin otteluita.
Kalas kuoli sairauskohtaukseen 73 vuoden ikäisenä valmistautuessaan otteluselostukseen. Hänet nimettiin postuumisti Radio Hall of Fameen vuonna 2009. Baseball Hall of Fameen hänet oli nimetty vuonna 2002.
Heinrich Knirr

Heinrich Knirr
Heinrich Knirr: Hitlerin muotokuva
Heinrich Knirr (2. syyskuuta 1862 Pantschowa – 26. toukokuuta 1944 Staudach) oli saksalainen taidemaalari.
Knirr opiskeli Wienin kuvataideakatemiassa ja Münchenin taideakatemiassa. Hän perusti vuonna 1888 taidekoulun, jonka tunnetuimpiin oppilaisiin kuului Paul Klee. Myös Emil Orlík opiskeli Knirrin johdolla. Knirr opetti lisäksi Münchenin taideakatemiassa vuosina 1898–1910. Hän kuului Münchener Secession - ja Wiener Secession -taiteilijaseuroihin.
Knirr maalasi Adolf Hitlerin muotokuvan, joka oli esillä ensimmäisessä Suuressa saksalaisessa taidenäyttelyssä vuonna 1937. Teos otettiin toisen maailmansodan jälkeen Imperial War Museumiin.
Heinrich Kuhl

Heinrich Kuhl
Heinrich Kuhl (17. syyskuuta 1797 Hanau − 14. syyskuuta 1821 Buizentorg (Bogor) oli saksalainen eläintieteilijä.
Vuonna 1817 Kuhl pääsi Coenraad Jacob Temminckin assistentiksi Leidenin museoon. 1817 Kuhl julkaisi tutkielman lepakoista ja 1819 hän julkaisi papukaijoista teoksen Conspectus psittacorum. Hän julkaisi myös ensimmäisen tutkielman keijuista ja luettelon kaikista lintumaalauksista Louis-Jean-Marie Daubentonin teoksessa Planches Enluminees.
1820 hän matkusti Jaavalle ystävänsä Johan Coenraad von Hasseltin (1797–1823) kanssa tutkimaan saaren eläimistöä. He lähettivät Leidenin museolle 200 luurankoa, 200 nisäkkään nahkaa 65:stä lajista,  2000 linnun nahkaa, 1400 kalaa, 300 matelijaa ja sammakkoeläintä, sekä suuren joukon hyönteisiä ja nilviäisiä.
Kuhl kuoli maksatulehdukseen Buizentorgissa oltuaan Jaavalla vajaan vuoden. Von Hasselt jatkoi hänen työtään, mutta hänkin kuoli jo parin vuoden kuluttua.
Kuhl nimesi linnuista ainakin etelänkeijun.
Hengellinen vaimollisuus

Hengellinen vaimollisuus (engl. spiritual wifery tai spiritual wifeism) on yhdysvaltalaisen saarnaajan Jacob Cochranen jo vuonna 1818 käyttöön ottama termi, joka viittaa uskonnollisesti motivoituun "vapaaseen rakkauteen". Hengellisessä vaimollisuudessa uskonnollisen yhteisön jäsenet harjoittavat keskenään vapaata seksuaalisuutta, jossa parinmuodostus on joko vapaata tai hengellisten johtajien määräämää. Seksuaaliset suhteet eivät kuitenkaan ole pysyviä, vaan yleensä satunnaisia tai lyhytaikaisia.
Historian kuluessa useat uskonnolliset yhteisöt ovat harjoittaneet tämäntyyppistä seksuaalielämän muotoa. Tietysti vaihtelua yhteisöjen välillä on ollut esimerkiksi siinä, ovatko seksuaalisuhteet olleet sallittuja vain aikuisten kesken vai myös aikuisten ja lasten välillä ja siinä, ovatko sallitut suhteet olleet heteroseksuaalisia vai onko myös homoseksuaaliset suhteet sallittu.
Termiä on käytetty myös myöhempien aikojen pyhien liikkeen harjoittamaan moniavioisuuteen. Joseph Smith opetti tätä periaatetta harvoille ja valituille seuraajilleen. Myöhemmin kun huhut moniavioisuudesta alkoi kiertää, Smith julkisesti kielsi harjoittavansa moniavioisuutta. Jossain vaiheessa termi "hengellinen vaimollisuus" erityi tarkoittamaan sellaista moniavioisuutta, joka ei ollut Jumalan hyväksymä, vaikka alun perin termejä "moniavioisuus, hengellinen vaimollisuus, hengellinen avioliitto ja pluraali avioliitto" käytettiin samassa merkityksessä. John C. Bennettin kiertäessä kylillä rekrytoimassa vaimoja ja opettaessaan "hengellistä vaimollisuutta", Smith itse kertoi yksityisesti harjoittavansa "pluraaliavioliittoa", joka erosi moniavioisuudesta siinä, että oli Jumalan antama käsky.
Nykyään esimerkiksi uskonnollinen yhteisö Kansainvälinen perhe harjoittaa "hengellisen vaimollisuuden" tapaista vapaata rakkautta, vaikka termiä ei liikkeessä käytetäkään.