Christopher McCandless
Viimeiset kuukaudet

McCandless piti päiväkirjaa 189 päivää tarkoituksenaan tehdä pitkä retki Alaskassa. McCandless kulki keväällä vielä lumisen Stampede Trailin läpi löytäen 25 km Healystä länteen olevan tarkoituksella suojaksi hylätyn vanhan linja-auton (63°51′36.13″N, 149°24′50.62″W). Paikka on laakso lähellä Denalin kansallispuistoa Outer Rangen länsipäästä etelään Sushana-joen varrella. Noin 16 km itään on Teklanika- ja Savage-jokien risteys ja lännessä on Toklat-joki.
Stampede Trailia eivät enää käyttäneet talviset moottorikelkkailijat, kun lämpötila oli alkanut nousta päivisin nollan yläpuolelle ja monet joet olivat jo sulia. Toisena retkipäivänään McCandless kahlasi Teklanika-joen yli. 29. huhtikuuta McCandless upposi vähäksi aikaa erään lammikon jäihin. 1. toukokuuta McCandless löysi lepopaikaksi tarkoituksella jätetyn bussin, josta löytyivät kamiina, makuusija, hyönteismyrkkyjä yms. Liikkeelle lähtiessään McCandless näki noin viikon ajan nälkää, minkä jälkeen seuraavien kuuden viikon ajan riistaa riitti hyvin. Toukokuun puolivälissä lumi suli ja yöt olivat lyhyitä sekä valoisia, koska oltiin napapiirin tuntumassa.
McCandless huomasi soisen ja tiheälepikkoisen maaston olevan kesällä liian vaikeakulkuinen, kun routa suli. Matkantekoa hidasti myös ruoaksi tarvittavien saaliseläinten odottelu. Tuolloin McCandless tajusi, että oli älytöntä kulkea 200 km Beringinmeren rantaan asti. Niinpä McCandless päätti palata hylätylle romuna olevalle linja-autolle numero 142, jota tämä oli kutsunut ”loihdituksi bussiksi”.
McCandless päätti jäädä asumaan bussiin. Ravintonsa hän hankki metsästämällä ja keräilemällä kasveja. McCandless onnistui ampumaan villisikoja ja lintuja, ja jopa hirvenkin. McCandless savusti hirven dakotalaisten metsästäjien ohjeiden mukaan, jolloin liha meni pilalle eikä savustamisella ollut vaikutusta. Alaskalaisilla on tapana ilmakuivata saaliseläimen liha, jotta se säilyisi Alaskan oloissa. Tätä McCandless ei kuitenkaan tiennyt.
McCandless koetti 3. heinäkuuta palata takaisin ihmisten ilmoille Stampede Trailia pitkin takaisin valtatietä kohti. Hän huomasi 5. heinäkuuta, että Teklanika-joki oli tulvinut kulkukelvottomaksi. Keväällä joki oli ollut jäässä, mutta heinäkuussa se virtasi vuolaasti jymisten liian syvänä kahlata. Tämän lisäksi jäätiköltä virranneen joen vesi oli yhä jääkylmää. McCandless oli myös huono uimari ja pelkäsi vettä.
Noin kaksi kilometriä ylävirtaan joki koostui pienistä uomista. Joen takana ollut taival olisi ollut helppo kulkea, mutta McCandless palasi uudelleen linja-autolle 8. heinäkuuta. Hänen kartassaan luultavasti näkyi Denalin tie, joka oli noin 16 km:n päässä linja-autosta. 10 km:n säteellä linja-autosta oli eri paikoissa kolme hätäruokavarastoa. Aiemmin huhtikuussa tuntemattomaksi jäänyt henkilö oli murtautunut kaikkiin kolmeen rakennukseen ja tärveli niiden ruokavarat. McCandless ei kuitenkaan edes tiennyt näiden hätävarastojen olemassaolosta, koska hänellä ei ollut kyllin tarkkaa karttaa. Jotkut väittävät, että McCandless olisi itse tuhonnut hätävarastot, koska McCandless vastusti sivistystä ja halusi vapauttaa erämaat. Tämä ei kuitenkaan selitä sitä, miksei McCandless tuhonnut bussia samalla tavoin eikä McCandlessin päiväkirja kerro, että hän olisi liikkunut tai aikonut liikkua etelässä olevien varastojen lähellä, koska oli pyrkinyt linja-autosta pohjoiseen. Paikallinen riistanvartija myös kiisti ajatuksen siitä, että McCandless olisi tahallaan sabotoinut varastoja.
Eräässä vaiheessa McCandless teippasi linja-auton ikkunaan viestin, jossa ilmoitti olevansa pahoin vammautunut ja liian heikko. McCandless kuoli elettyään löytämässään hylätyssä linja-autossa 113 päivää. Kun paikallinen metsästäjä löysi McCandlessin makuupussistaan 6. syyskuuta 1992, hän oli ollut kuolleena pari viikkoa. Hieman ennen metsästäjien osumista paikalle alaskalainen pariskunta huomasi bussista tulevan hajun ja ikkunaan teipatun lapun, muttei uskaltanut käydä bussissa sisällä. Myöhemmin paikalle tuli kolme alaskalaista metsästäjää, joista yksi löysi ruumiin. Paikalle tuli vielä Healystä kotoisin oleva metsästäjä Butch Killian, joka soitti radiopuhelimella paikalle poliisin, joka nouti vainajan helikopterilla pois. Kuolinsyyn tarkka määrittäminen oli mahdotonta, koska ruumis oli niin pahoin mädäntynyt.
Samaan aikaan löytyi myös McCandlessin ”sanomalehti” Kaunis mustikka, johon McCandless oli kirjannut matkansa tapahtumia. 12. elokuuta McCandless oli kirjoittanut sanat ”upeita mustikoita” päiväkirjaansa ja pelkät päivien numerot ja viivat 18. elokuuta asti. Viimeisessä McCandlessin ottamassa valokuvassa hän seisoo sairaalloisen laihan näköisenä toinen käsi kohti kameraa, toinen ylös nostettuna.