stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Canon Rock
Coverit

Canon Rockista on tehty alkuperäisen sovituksen lisäksi useita cover-versioita, joista tunnetuimpia ovat videopalvelu YouTuben käyttäjien MattRachin ja guitar90:n (Lim Jeong-Hyun, alias Funtwo) kanaville ladatut versiot. Julkaisunsa jälkeen Canon Rockista tuli varsinainen ilmiö YouTubessa, jonne siitä on julkaistu lukematon määrä videoita.
Video Funtwon versiosta on kerännyt YouTubessa jo yli 80 miljoonaa katsojaa ollen näin yksi YouTuben katsotuimmista videoista.
Aiheesta muualla

New York Times-lehden artikkeli Canon Rockista
MattRachin uusin videoitu versio Canon Rockista
JerryC:n alkuperäinen versio
Diolkos

| Diolkos> Δίολκος |
| --- | --- |
 Diolkoksen länsipään jäännöksiä.
Sijainti:  Kórinthos, Korinthia, Peloponnesos, Kreikka
Koordinaatit:  37°57′00″N, 22°57′41″E
Rakennustyyppi:  laivojen vetotie
Valmistumisvuosi:  500-luku eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Diolkos (m.kreik. Δίολκος) oli antiikin ajalla rakennettu kivetty tie, jota pitkin rahti ja kevyemmät alukset pystyttiin kuljettamaan Korintin kannaksen halki. Sen arkeologinen kohde sijaitsee lähellä nykyistä Kórinthoksen kaupunkia Kreikassa.
Historia

Diolkos rakennettiin 500-luvulla eaa. mahdollisesti Korintin tyranni Periandroksen aikana. Sen tehtävänä oli mahdollistaa ainakin kevyemmille aluksille ja sotalaivoille nopea yhteys Saroninlahden ja Korintinlahden välillä. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä siitä, missä määrin tietä todella käytettiin tavallisten laivojen siirtämiseen: Perinteisen tulkinnan mukaan tietä olisi käytetty jatkuvasti kaikkien kaupunkivaltioiden kauppalaivojen ja niiden rahdin kuljettamiseen, ja sillä olisi näin ollut suuri merkitys Korintin taloudelle. Joidenkin tutkijoiden mukaan tie olisi ollut antiikin aikana kuitenkin lähinnä Korintin ja sen liittolaisten käytössä.
Nimi Diolkos tulee sanoista dia- (διά, ”läpi”) ja holkos (ὁλκός, ”laivojen vetolaite”). Nimitys tunnetaan Strabonilta, joka käytti sitä Korintin kannaksen kapeimmasta kohdasta, sekä Strabonia lainanneelta grammaatikko Hesykhiokselta. Kumpikaan ei käytä sitä nykyisessä merkityksessä kuvaamaan varsinaista tietä; käyttö tässä tarkoituksessa on nykyaikaista alkuperää.
Tien länsipää uusittiin 300-luvulla eaa. Osa Diolkoksesta tuhoutui keisari Neron aloittamissa kanavan rakennustöissä vuonna 67 jaa. Diolkos oli kuitenkin käytössä 800-luvulle saakka, tosin loppuaikoinaan mahdollisesti lähinnä sotilaskäytössä. Korintin kannaksen halkaiseva Korintin kanava valmistui vasta vuonna 1893. Diolkoksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1956–1959 Nikólaos Verdelíksen johdolla.
Rakennelma

Diolkoksen pituus oli noin seitsemän kilometriä ja leveys noin 3,4–6,0 metriä. Se oli rakennettu kannaksen poikki loivimpaan mahdolliseen kohtaan. Tie oli kivetty suorakulmaisin kalkkikivilohkarein ja sen keskellä kulki kaksi uraa noin 1,5 metrin etäisyydellä toisistaan. Uria pitkin vedettiin todennäköisesti jonkinlaista pyörillä varustettua laivojen vetolaitetta. Laivojen lasti on todennäköisesti purettu laivojen keventämiseksi ja kuljetettu erikseen tavallista tietä pitkin. Ainakin tien länsipäässä on ollut kivetty satamalaituri.
Tietä on kaivettu esiin noin 255 metrin matkalta sen länsipäässä Peloponnesoksen puolella eli nykyisen kanavan eteläpuolella, jossa myös Diolkoksen varsinainen arkeologinen kohde sijaitsee, sekä noin 204 metrin matkalta kanavan pohjoispuolella. Diolkoksen reitti kulki todennäköisesti suurimmaksi osaksi kanavan linjauksen pohjoispuolella. Tien arvellaan tehneen mutkan lähellä länsipäätään suunnilleen samassa kohdassa, jossa kanavan linjaus risteää tien reitin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diolkos Wikimedia Commonsissa
Diolkoksen länsipään kiveystä.
Diolkoksen länsipää.
Bziniczka

| Bziniczka |
| --- | --- |
 Bziniczka lähellä Kolonowskien kaupunkia
Alkulähde:  lähellä Gwoździanya
Laskupaikka:  Mała Panew
Maat:  Puola
Pituus:  19,73 km
Alkulähteen korkeus:  270 m
Bziniczka on noin 20 kilometrin mittainen joki Puolassa Opolen ja Sleesian voivodikunnissa. Se on Mała Panewin oikeanpuoleinen sivujoki. Joki alkaa Sleesian voivodikunnassa Pawonkówin kunnassa lähellä Gwoździanyn kylää. Se virtaa Dobrodzieńin kunnan halki Bzinica Staran kylän kohdalta. Joki laskee Mała Panewiin Opolen voivodikunnassa Kolonowskien kunnan alueella.
Kartassa vaalealla Olesnon piirikunta
Dirac

Dirac voi viitata muun muassa seuraaviin:
Henkilöitä

Paul Dirac (1902–1984), brittiläinen teoreettinen fyysikko, yksi kvanttimekaniikan kehittäjistä, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Gabriel Andrew Dirac (1925–1984), brittiläinen matemaatikko, Paul Diracin poikapuoli
Fysiikan ja matematiikan käsitteitä

Diracin deltafunktio
Diracin kuva
Diracin matriisit
Diracin meri
Diracin mitta
Diracin vakio
Diracin yhtälö
Fermin–Diracin statistiikka
Muita merkityksiä

Dirac, kunta Charenten departmentissa, Ranskassa
Dirac, koodekki
5997 Dirac, asteroidi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dirac”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Canon de 100 mm modèle 1968

| Canon de 100 mm modèle 1968 |
| --- | --- |
Aseen tyyppi:  laivatykki
Alkuperämaa:   Ranska
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  Modèle 1968: 1971– Modèle 1968 CADAM: 1986– Modèle 1968-II: 1996–
Valtion käytössä:   Ranska
Valmistushistoria
Eri versiot:  Canon de 100 mm modèle 1968 CADAM Canon de 100 mm modèle 1968-II eli Canon de 100 mm modèle 1968 TR
Tekniset tiedot
Piipun pituus:  5 500 mm
Tulinopeus:  Modèle 1968: 60 ls/min Modèle 1968 CADAM: 78 ls/min Modèle 1968: 78–80 ls/min
Lähtönopeus:  855 m/s (keskimäärin)
Tehokas kantama:  12 000 m
Maksimikantama:  17 260 m
Ampumakulmat:  korotuskulma: −5…+80° sivusuunta: −150…+150°
Canon de 100 mm modèle 1968 on Ranskan laivaston käytössä oleva 100 millimetrin ja 55 pituuskaliiperin laivatykki. Se on kevennetty versio edeltäneestä vuoden 1953 mallista mahdollistaen täysin automaattisen tulitoiminnan. Tykin kehittyneempiin versioihin on lisätty laskentatietokone.
Tykin torni poikkeaa edeltäneestä mallista yhdestä valvontakuvusta tornin vasemmassa reunassa.
Versiot

Modèle 1968 CADAM (ransk. CADence AMéliorée) eli kehittynyt tulitoiminta on 1980-luvulla toteutettu kehityshanke. Modernisointien yhteydessä osa vanhemmistakin aluksista on varustettu tällä aseella.
Modèle 1968-II tai Modèle 100 TR (ransk. Technologie Rénovée) oli 1990-luvun kehityshanke, jossa pyrittiin parantamaan tykin toimintavarmuutta ja käytettävyyttä. Tykkitorni valmistettiin komposiittimateriaalista tutkaheijastuksen pienentämiseksi. Malli on helposti erotettavissa edeltäjistään kulmikkaammasta muodostaan ja etuseinän portaiden puuttumisesta sekä valvontakuvun puuttumisesta.
Käyttö

Ranskan laivastossa asetta on asennettu ainakin seuraaviin aluksiin:
La Fayette -luokan fregatit
Cassard-luokka
Floréal-luokan fregatit
D'Estienne d'Orves -luokan korvetit
Georges Leygues -luokka
Tourville-luokka
David Goodwin

| David Goodwin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. helmikuuta 1992 (ikä 32) Saint Louis, MO, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  64
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  SaiPa (SML) Mora IK (Allsv.) Cracovia Kraków (Puola) Belfast Giants (EIHL)
David Goodwin (s. 27. helmikuuta 1992 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Muuta

Goodwin on tehnyt vuosia myös hyväntekeväisyystyötä Väli-Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa. Hän on asunut sekä El Salvadorissa, Nicaraguassa että Kuubassa. Goodwin teki Väli-Amerikassa pääasiassa rakennustöitä ja hän opetti Kuubassa englantia paikallisille yliopisto-opiskelijoille. Kesällä 2017 Goodwin veti Pandoo Nation -nimisen hankkeen alaisuudessa kiekkoleiriä Filippiinien pääkaupungissa Manilassa.
Goodwinin isoveljet Paul ja Sam ovat entisiä yliopistokiekkoilijoita, joista jälkimmäisenä mainittu on myöhemmin valmentanut mm. Singaporen maajoukkuetta.
Castle Crashers

| Castle Crashers |
| --- | --- |

Kehittäjä:  The Behemoth
Julkaisija:  The Behemoth
Jakelija:  Steam, Microsoft Store ja PlayStation Store
Suunnittelija:  Dan Paladin Tom Fulp
Julkaistu:  Xbox 360 27. elokuuta 2008 PlayStation 3NA 31. elokuuta 2010 EU 3. marraskuuta 2010 JP 25. marraskuuta 2010
Lajityyppi:  beat ’em up
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 16
Alusta:  Mac OS X, PlayStation 3, Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Castle Crashers on The Behemothin kehittämä ja julkaisema beat ’em up -videopeli. Peli on julkaistu vuonna 2008 Xbox 360:lle ja kaksi vuotta myöhemmin PlayStation 3:lle.
Aiheesta muualla

Castle Crashers MobyGamesissa (englanniksi)
Choi Soon-sil

| Choi Soon-sil |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1956 (ikä 68)  Soul, Etelä-Korea
Vanhemmat:  Choi Tae-min (isä)
Puoliso:  Chung Yoon-hoi (1995–2014)
Lapset:  1
Muut tiedot
Järjestö:  Yongsae-gyo
Choi Soon-sil (s. 23. kesäkuuta 1956; koreaksi 최순실, hanja 崔順實) on eteläkorealainen hengellinen saarnaaja, joka tunnetaan parhaiten yhteyksistään Park Geun-hyehen, josta tuli maan ensimmäinen viralta pantu presidentti vuonna 2017.
Tausta ja yksityiselämä

Choi syntyi Soulissa Mapon kaupunginosassa vuonna 1956. Hänen isänsä oli saarnaaja Choi Tae-min, joka oli aluksi buddhalainen munkki, mutta kääntyi sittemmin katolilaisuuteen. Tämän jälkeen isä Choi perusti Yongsae-gyo -nimisen kultin (suomeksi suurin piirtein Ikuisen elämän kirkko).. Kultti on sekoitus buddhalaisuutta, katolilaisuutta ja korealaista šamanismia. Kun Parkin äiti, Yuk Young-soo, salamurhattiin vuonna 1974, Choi Tae-min lähestyi tätä kirjeitse ja väitti puhuneensa Yukille unessaan ja alkoi tämän hengelliseksi mentoriksi.
Choi oli naimissa Chung Yoon-hoin kanssa. Pari asui yhdessä Daebaekissa samassa asunnossa yhdessä Parkin kanssa 1990-luvun lopussa, kun Park oli ehdokkaana parlamenttivaaleissa.
Choilla ja Chung olivat naimisissa vuosina 1995–2014. Parilla on yksi tytär: hevosurheilija Chung Yoo-ra..
Ura ja rikostuomiot

Isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1994 Choi jatkoi isänsä työtä ja alkoi toimia Parkin mentorina.
Etelä-Korean suurin sanomalehti, Chosun Ilbo, paljasti kesällä 2016, että Parkin hallinto oli painostanut eteläkorealaisia yrityksiä lahjoittamaan rahaa hyväntekeväisyysjärjestöille, jotka paljastuivat Choin hallinnoimiksi. Yhteensä yritysten kerrotaan maksaneen yli 70 miljoonaa dollaria.. Choi pidätettiin marraskuussa 2016. Hänen uskotaan pyrkineen tuhoamaan todistusaineistoa ennen tätä.. Hänen kerrottiin päässeen käsiksi salattuihin dokumentteihin ja kanavoineen hyväntekeväisyyteen tarkoitettuja rahoja itselleen.
Helmikuussa 2018 Choi tuomittiin 20 vuodeksi vankilaan osallisuudestaan lahjusskandaalissa. Tämän lisäksi hänet tuomittiin 18 miljardin wonin sakkoihin..
Dag Hammarskjöld

| Dag Hammarskjöld |
| --- | --- |

Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri
 10. huhtikuuta 1953 – 18. syyskuuta 1961.  
Edeltäjä:  Trygve Lie
Seuraaja:  U Thant
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1905 Jönköping, Ruotsi
Kuollut: 18. syyskuuta 1961 (56 vuotta) Ndola, Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio
Ammatti:  taloustieteilijä
Tiedot
Kunnianosoitukset:   Nobelin rauhanpalkinto (1961)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.daghammarskjold.se
Dag Hammarskjöldin syntymäkoti Jönköpingissä
Dag Hjalmar Agne Carl Hammarskjöld ( kuuntele ääntämys (ohje), 29. heinäkuuta 1905 Jönköping – 18. syyskuuta 1961) oli ruotsalainen diplomaatti, joka toimi Yhdistyneiden kansakuntien toisena pääsihteerinä huhtikuusta 1953 syyskuussa 1961 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Nuoruus

Dag Hammarskjöld syntyi Jönköpingissä mutta asui lapsuutensa pääasiassa Uppsalassa. Hänen isänsä Hjalmar Hammarskjöld oli Ruotsin pääministeri 1914–1917.
Hammarskjöld opiskeli humanistisia tieteitä, taloustiedettä ja oikeustiedettä Uppsalan yliopistossa.
Vuosina 1930–1934 Hammarskjöld oli hallituksen työttömyyslautakunnan sihteeri. Hän teki väitöskirjansa Konjunkturspridningen ja väitteli tohtoriksi Tukholman yliopistosta vuonna 1933. Vuonna 1936 Hammarskjöld meni töihin Sveriges Riksbankiin ja toimi sen pääjohtajana vuosina 1941–1948. Vuonna 1945 hänet nimitettiin hallituksen talousasioiden neuvonantajaksi koordinoimaan suunnitelmia sodanjälkeisen ajan taloudellisten ongelmien voittamiseksi.
Vuonna 1947 Hammarskjöld nimitettiin Ruotsin ulkoministeriöön, ja vuonna 1949 hänestä tuli valtiosihteeri. Hän oli yksi Ruotsin edustajista Pariisin konferenssissa, jossa perustettiin Marshall-apu. Vuonna 1948 hän osallistui Pariisissa kokoukseen, jossa perustettiin OECD. Vuonna 1950 hän johti Ruotsin Uniscanin delegaatiota. Vuonna 1951 hänestä tuli hallituksen salkuton ministeri ja ulkoministerin varamies. Vaikka hän toimi sosiaalidemokraattisessa hallituksessa, hän ei virallisesti liittynyt mihinkään poliittiseen puolueeseen.
Hammarskjöld toimi Ruotsin delegaation varapuheenjohtajana YK:n yleiskokouksessa Pariisissa 1951–1952 ja delegaation puheenjohtajana New Yorkin yleiskokouksessa 1952–1953.
Hammarskjöld valittiin Ruotsin akatemiaan isältään vapautuneelle paikalle 20. tammikuuta 1954.
YK:n pääsihteeriksi

Trygve Lien erotessa pääsihteerin virasta vuonna 1953 Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto päätti suositella pääsihteeriksi Hammarskjöldiä. Se tuli hänelle yllätyksenä. Kymmenen maata yhdestätoista kannatti häntä. Yleiskokous valitsi hänet huhtikuussa 1953 virkaan 57 äänellä 59:stä. Hänet valittiin uudelleen vuonna 1957.
Hammarskjöldin mielestä pääsihteerin tuli tehdä päätöksiä hätätapauksissa ilman YK:n turvallisuusneuvoston tai yleiskokouksen suostumusta. Hammarskjöld toimi virassaan useiden konfliktien sovittelijana. Hän yritti neuvotella ratkaisua Israelin ja arabivaltioiden välillä. Vuonna 1956 hän matkusti Kiinaan neuvottelemaan 15 Korean sodan aikana vangitun amerikkalaisen lentäjän vapauttamisesta. Samana vuonna hän perusti UNEF:n eli YK:n rauhanturvajoukot. Hän oli mukana selvittämässä Suezin kriisiä 1957.
Hammarskjöld vieraili Suomessa heinäkuun alussa 1956 ja tapasi presidentti Urho Kekkosen.[lähde? ]
Belgian Kongo (nykyinen Kongon demokraattinen tasavalta) itsenäistyi 30. kesäkuuta 1960, ja maahan valittiin sosialistinen pääministeri Patrice Lumumba. 11. heinäkuuta maan itäinen osa Katanga, jossa on paljon luonnonrikkauksia, julistautui itsenäiseksi pääministeri Moise Tšomben johtamana. Eri puolilla maata syntyi kapinoita ja alueellisia itsenäistymisliikkeitä (Kongon kriisi). Hammarskjöld teki neljä matkaa Kongoon johtamaan Lumumban ja Tšomben välisiä neuvotteluja. Hänen ehdotuksensa rauhanturvajoukkojen lähettämisestä maahan kaatui Neuvostoliiton vastustukseen. Neuvostoliitto vaati Hammarskjöldin eroa ja halusi, että YK:n pääsihteereiksi valittaisiin kolmen miehen troikka, yksi sosialistisista maista, yksi kapitalistisista maista ja yksi juuri itsenäistyneistä kolmannen maailman maista, ja näillä olisi veto-oikeus. Hammarskjöld ei kuitenkaan eronnut. Hammarskjöld ei suostunut Lumumban ehdotukseen Katangan liittämisestä Kongoon, ja Lumumba pyysi apua Neuvostoliitosta.
Kuolema

Hammarskjöld oli syyskuussa 1961 yksityislentokoneella matkalla Kongoon selvittämään Moise Tšomben ja YK:n joukkojen välisiä taisteluita. Tarkoituksena oli saada tulitauko Katangan kapinallisten ja YK:n rauhanturvaajien välille. Matkalla Élisabethvilleen syyskuun 17. ja 18. päivien välisenä yönä lentokone putosi ja tuhoutui lähellä Ndolaa Pohjois-Rhodesiassa nykyisen Sambian alueella. Hammarskjöld ja muut 15 koneessa ollutta kuolivat.
Useat maat pyrkivät turmatutkimusten alussa suuntaamaan huomion koneen kapteeniin, joka olisi tehnyt virheen.
Etelä-Afrikan Totuuskomission puheenjohtaja arkkipiispa Desmond Tutu kertoi 1998, että vähän aiemmin paljastuneet kirjeet yhdistävät MI5:n, CIA:n ja Etelä-Afrikan turvallisuuspalvelun lento-onnettomuuteen. Yhden kirjeen mukaan Hammarskjöldin lentokoneen renkaiden väliin oli piilotettu pommi, joka laukesi koneen alkaessa laskeutua. Tutun mukaan kirjeen aitous on kiistanalainen. Britannian ulkoministeriön mukaan kirjeet ovat voineet olla Neuvostoliitosta peräisin olevaa harhautusta.
Hammarskjöldin syntymästä oli 29. heinäkuuta 2005 kulunut sata vuotta. Norjan armeijan komentajaa kenraalimajuri Bjørn Eggea haastateltiin Aftenposteniin edesmenneen pääsihteerin kuolemaan liittyvistä tapahtumista. Egge oli ensimmäinen YK:n virkamies, joka näki Hammarskjöldin ruumiin, ja hän sanoi, että otsassa oli reikä. Reikä retusoitiin pois Hammarskjöldin ruumiista otetuista valokuvista. Eggen mukaan vaikuttaa siltä, että Hammarskjöld selvisi lento-onnettomuudesta ja yritti lähteä loukkaantuneena hylyltä. Egge ei suoraan väittänyt kyseessä olevan ampumahaava.
Kuolema > Alasampumisen mahdollisuus

Ruotsalainen Afrikassa työskennellyt avustustyöntekijä Göran Björkdahl raportoi tutkimuksiensa tuloksena vuonna 2011, että alkuperäisissä virallisissa tutkimuksissa kuulematta jääneet turmapaikan asukkaat olivat nähneet Hammarskjöldin konetta ammutun toisesta, pienemmästä lentokoneesta. Lehden mukaan brittiviranomaiset olivat myös peitelleet todellisia tapahtumia. Tansanian korkeimman oikeuden entisen puhemiehen Mohamed Chande Othmanin johtama YK:n tutkimusryhmä esitti vuonna 2017 mahdollisuuden, että Hammarskjöldin koneen olisi pudottanut Katangan ilmavoimissa palvellut "Beukels"-niminen belgialainen palkkasoturi, joka olisi varoituslaukauksellaan saanut koneen siiven katkeamaan. Othmanin tutkimusryhmä ei kyennyt varmuudella vahvistamaan "Beukelsin" henkilöllisyyttä. Katanga oli helmikuussa 1961 vastaanottanut Ranskalta kolme Fouga Magister -suihkuhävittäjää, joita oli käytetty säännöllisesti yöhyökkäyksissä jo ennen Hammarskjöldin kuolemaa.
Tammikuussa 2019 Sundancen elokuvajuhlilla esitetyssä dokumenttielokuvassa Cold Case Hammarskjöld esitetään tietoja, joiden mukaan koneen ampui alas belgialainen palkkasoturi Jan van Risseghem. Hän oli entinen Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentäjä, ja tapahtuma-aikaan hän lensi Katangan kapinallisten palveluksessa. Hänet oli tunnistanut toinen lentäjä, mutta hänellä oli todisteena lentokoneen lokitiedot, joiden mukaan hän oli turman aikana toisaalla. Lokitietoja on kuitenkin pitänyt väärennettynä dokumentissa esiintyvä Roger Bracco, joka oli Katangassa samaan aikaan kuin van Risseghem. Van Risseghemin ystävä Pierre Coppens sanoo dokumentissa, että van Risseghem myös tunnusti vuonna 1965 ampuneensa koneen alas ja kuvaili tarkasti tekonsa. Viranomaiset tai tiedotusvälineet eivät ole haastatelleet van Risseghemiä asiasta suoraan.
Lokakuussa 2019 julkaistujen tietojen mukaan YK on saanut haltuunsa valokuvia, joissa näkyy koneen rungossa luodinreikiä.
Tunnustukset

Hammarskjöldille myönnettiin postuumisti Nobelin rauhanpalkinto 1961.
Hammarskjöldin kuva on Ruotsin vuonna 2015 liikkeelle lasketussa 1 000 kruunun setelissä. Helsingin Taka-Töölössä Olympiastadionin lähellä on vuonna 1962 Hammarskjöldin mukaan nimetty Hammarskjöldintie.
Kirjallinen tuotanto

Hammarskjöldin ainoa kirja Vägmärken ilmestyi vuonna 1963 (suomeksi Kiinnekohtia, Otava 1964). Kirja on kokoelma hänen päiväkirjamerkintöjään. Se alkaa vuodesta 1925, jolloin hän oli 20-vuotias, ja päättyy vuoteen 1960. Kirjassa Hammarskjöld osoittautuu kristilliseksi mystikoksi ja kuvailee diplomaattisia toimiaan ikään kuin henkistä matkaa. Kirjasta tuli suosittu Yhdysvalloissa etenkin opiskelijoiden keskuudessa.
Kirjallisuutta

Hans Landberg,: På väg... Dag Hammarskjöld som svensk ämbetsman.  Stockholm:  Atlantis, 2012.  ISBN 978-91-7353-573-1.
Anders Lundahl, Dag Hammarskjöld – En vilja bortom stigarna, Nya Doxa 2006
Sven Stolpe: Dag Hammarskjöld, yksinäinen ihminen. Suomentanut Aila Meriluoto. Porvoo: WSOY, 1964.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dag Hammarskjöld Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Dag Hammarskjöld Wikisitaateissa
Site ONU Dag Hammarskjöld (englanniksi)
Dag Hammarskjöld Library (englanniksi)
18 September 1961 UN Secretary-General Dag Hammarskjöld is killed (englanniksi) (Archive.org)
Nya uppgifter: Legoknekt erkände att han dödat Dag Hammarskjöld, SVT 14.1.2018 (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Trygve Lie | Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri 1953–1961 | Seuraaja: U Thant |
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
Dag Hammarskjöld YK:n päämajan edessä New Yorkissa.
Dag Hammarskjöldin hauta Uppsalassa.
Dag Hammarskjöldin muistolaatta Yhdistyneiden kansakuntien päämajassa New Yorkissa.
Cecil Beaton

Cecil Beaton Kiinassa toisen maailmansodan aikana.
Cecil Walter Hardy Beaton (14. tammikuuta 1904 Lontoo – 18. tammikuuta 1980 Broadchalke, Salisbury) oli brittiläinen valokuvaaja, elokuvalavastaja ja puvustaja. Hänen tunnetuimpia valokuviaan ovat kuuluisuuksien muotokuvat, joita on kymmenistä henkilöistä, kuten Marlene Dietrichistä, Salvador Dalísta, Mick Jaggerista, Joan Crawfordista, Katharine Hepburnista, Jacqueline Kennedystä ja Marlon Brandosta.
1920-luvulla Beaton alkoi kuvata Vanity Fairille ja Voguelle. Hän toimi valokuvaajana toisessa maailmansodassa ja hänen kuviaan sodasta julkaistiin teoksessa Winged Squadrons (1942). Sodan jälkeen Beaton siirtyi työskentelemään elokuvien parissa. Hän sai puvustuksen Oscar-palkinnon elokuvasta Gigi (1958) ja puvustuksen sekä lavastuksen Oscarin elokuvasta My Fair Lady (1964).
Beaton aateloitiin vuonna 1972.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cecil Beaton Wikimedia Commonsissa