stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalojen parvikäyttäytyminen

Kalojen parvikäyttäytyminen tarkoittaa kalojen käyttäytymispiirrettä, jossa vapaasti uivat kalat pyrkivät kasaantumaan tiiviiksi ryppääksi. Tyypillistä parvikäyttäytymisessä on kalojen uiminen yhdensuuntaisesti ja samanaikaisin liikkein. Parvikäyttäytymistä esiintyy yleisesti merialueiden ja vesistöjen ulappa-alueiden kalalajeilla, joista esimerkkeinä voidaan mainita silli (Clupea harengus harengus) ja makrilli (Scomber scombrus) .
Kalaparvi
On esitetty, että parvikäyttäytymisestä olisi kaloille ainakin seuraavanlaista hyötyä:
yksittäisen kalan riski jäädä saaliiksi pienenee parvessa
parvessa uivat kalat huomaavat saaliin yksittäistä kalaa helpommin
petokalan on vaikeampi hahmottaa aaltoilevasta kalaparvesta yksittäistä saalista
joillain petokalalajeilla parveutuminen tehostaa saalistamista
vaeltavilla lajeilla parveutuminen saattaa tehdä vaellusalueille suunnistamisesta tarkempaa
parvessa uiminen saattaa vähentää yksittäiseen kalaan kohdistuvaa veden aiheuttamaa vastusta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalojen parvikäyttäytyminen Wikimedia Commonsissa
Luettelo pikkuplaneetoista: 100001–101000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
100001:stä ja päättyen 101000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Osmo Kalpala

Kalpalan veljekset vuoden 1956 Suurajoissa.
Osmo Yrjö Teuvo Pentti Kalpala, ent. Sarlin (9. heinäkuuta 1925 Helsinki – 12. syyskuuta 2016 Espoo) oli Jyväskylän suurajojen kolminkertainen voittaja 1950-luvulla. Ensimmäisen voiton vuonna 1954 hän ajoi Panhardilla, vuonna 1956 DKW Donaulla ja 1958 Alfa Romeo Giuliettalla. Kartanlukijana toimi hänen veljensä Eino Kalpala. Vuosina 1955 ja 1957 he sijoittuivat toiseksi. Veljekset osallistuivat myös Hankiralliin ja kotimaan rallimenestyksen innoittamina myös vuoden 1959 Monte Carlon ralliin.
Osmo Kalpala toimi Kalpaloiden perheyrityksen Radiotukku Oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Loppuvuodesta 1959 hän siirtyi muiden kiireidensä vuoksi sivuun aktiivisesta kilpailutoiminnasta. Kalpala toimi Suomen Urheiluautoilijoiden Liiton puheenjohtajana vuosina 1963–1967, 1968–1970 ja 1972–1973.
Veljensä Einon tavoin myös Osmo Kalpala kilpaili alppihiihdossa, jossa hän saavutti viisi akateemista Suomen mestaruutta vuosina 1949–1953 ja edusti Suomea Holmenkollenin kisoissa vuosina 1951 ja 1956.
Veljekset olivat vuodesta 1963 kehittämässä Kalpalinnan laskettelukeskusta. Osmo Kalpalan poika Asmo Kalpala toimi vuosina 1987–2012 Tapiola-ryhmän pääjohtajana.
Aiheesta muualla

Osmo Kalpalan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kalliopalmikkosammalet

| Kalliopalmikkosammalet |
| --- | --- |
 Kalliopalmikkosammal (Hypnum cupressiforme)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Bryopsida aitosammalet
Alaluokka::  Bryidae hiirensammalet
Lahko::  Hypnales palmikkosammalet
Heimo::  Hypnaceae palmikkosammalet
Suku::  Kalliopalmikkosammalet Hypnum  Hedw.
Katso myös
   Kalliopalmikkosammalet Wikispeciesissä   Kalliopalmikkosammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalliopalmikkosammalet (Hypnum) on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu 11 Suomessa esiintyvää lajia. Kalliopalmikkosammal on lajeista yleisin ja se esiintyy koko Suomessa. Vuomapalmikkosammal kasvaa vain yhdellä paikalla Kuusamossa ja se on äärimmäisen uhanalainen.
Suomessa esiintyvät kalliopalmikkosammallajit

Hypnum andoi - nipukkapalmikkosammal
Hypnum bambergeri - ruskopalmikkosammal
Hypnum callichroum - vuoripalmikkosammal
Hypnum cupressiforme - kalliopalmikkosammal
Hypnum hamulosum - pohjanpalmikkosammal
Hypnum holmenii - vuomapalmikkosammal
Hypnum imponens - etelänpalmikkosammal
Hypnum pallescens - pikkupalmikkosammal
Hypnum recurvatum - kalkkipalmikkosammal
Hypnum revolutum - tunturipalmikkosammal
Hypnum vaucheri - pahtapalmikkosammal
Aiheesta muualla

ITIS: Hypnum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q141353  Wikispecies: Hypnum  APNI: 120414  CoL: 52LR  EoL: 53812  EPPO: 1HPNG  FloraBase: 32267  FNA: 116204  GBIF: 2673041  iNaturalist: 124458  IRMNG: 1070870  ITIS: 16300  NBN: NHMSYS0000310077  NCBI: 49761  NZOR: ec392677-7b8b-4686-bd3f-623cb04a41ca  Open Tree of Life: 474805  Paleobiology Database: 179859  Paleobiology Database: 179859  PLANTS: HYPNU2  Tropicos: 35000643  WFO: wfo-4000018798
Luettelo Kuopion Palloseurassa pelanneista jalkapalloilijoista

Tämä on luettelo Kuopion Palloseurassa pelanneista jalkapalloilijoista. Esitetyt pelaajat ovat pelanneet vähintään yhdessä seuran virallisessa kilpailuottelussa. Viralliseksi kilpailuksi ja otteluksi lasketaan Suomen Palloliiton tai jalkapallon jonkun kattojärjestön (Veikkausliiga, Pelaajayhdistys, UEFA) järjestämät edustusjoukkueen ottelut. Piirinsarjapelejä (1926 – 1935) ei lueta tässä virallisiksi otteluiksi.
Sisällöstä

Pelaajat on jaettu kolmeen eri taulukkoon siten, että vanhin luettelo on seuran ensimmäiset vuodet alkaen 1923. Seuraava luettelo alkaa KuPS:n ensimmäisestä mestaruussarjakaudesta 1947/48. Uusimmat ottelut on pelattu vuonna 1990 ja sen jälkeen. Pelaajan nimen jälkeen esitetään sarja tai kilpailu ja siinä pelatut ottelut / niissä tehdyt maalit. Kun ei ole tiedossa tietyn kilpailun ottelut/maalit –määriä, esitetään kilpailu ja vuosi, ja lähteeksi ainakin joku pelattu virallinen ottelu, ks. esim. Banzineen kerätty ottelulista. Kausilta 1923 – 1946/47 on löydettävissä erittäin huonosti ottelut/maalit –tietoja ja kyseisessä luettelossa on valittu riittäväksi tiedoksi ”pelannut tiettynä kautena” -tieto. Ulkomaalaispelaajista on esitetty maan lipun lisäksi FIFAn maatunnuslyhenne.
Pelaajia 1923 – 1946/47

Kausien tunnisteina on käytetty SMC = 1923-29, 1940, 1942, 1945 = SM-kilpailut, jotka pelattiin cup-muotoisesti; KuPS ei mukana 1925 (KuPS-pelaajat Savon joukkueessa)  eikä 1942 (KuPS-pelaajat yhdistetyssä joukkueessa), SS = 1930 – 1946/47 = Suomen sarja, myös B- ja Itä-Länsi -sarjoista on käytetty SS-lyhennettä; KuPS ei mukana 1943/44).
KuPSin 60 v -historiikissa esitetään 20-luvun runkopelaajia sekä SS1931- ja SS1939-pelaajia. Kauden SS1946/47 pelaajat ottelusta 15.6.1947 KaPS – KuPS.
Ahonen, Tauno, SS1939
Antikainen, Reino, SS1931, SS1939
Antikainen, Tauno, SS1931
Backman, Lauri, SMC 20-luvulla
Eskelinen, Eino, SS1931
Halonen, Veikko, SMC 20-luvulla
Heikkinen, Aaro, SS1931, SS1939
Heikkinen, Väinö, SS1931
Heiskanen, Pentti, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Henriksson, Patrik, SS1931
Hiltunen, Hannes, SMC 20-luvulla, SS1931
Hiltunen, Kalle, SS1931
Hirvonen, Aarne, SMC 20-luvulla
Kaitokari (aik. Kröger), Onni, SS1931, (ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen luettelo).
Korhonen, Tauno, SS 1939
Koskinen, Kyösti, SS 1945
Laakkonen, Viljo, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Leskinen, Thure (mv), SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Lyytikäinen, Eelis, SMC 20-luvulla, SS1931
Martikainen, Kosti, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Mecklin, Erkki, SS1931
Miettinen, Mikko, SMC 20-luvulla
Miettinen, Reino, SS1939, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Mönkkönen, Armas (mv), SS1939
Niskanen, Pentti, SS1939
Pirinen, Martti, SS1939, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Pirinen, Paavo, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Pirskanen, Veikko (mv), SMC 20-luvulla
Pitkänen, Kauko, SS1939
Poikonen, Hannes, SS1931
Pulkkinen, Yrjö, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Rautkorpi, Ali, SMC 20-luvulla
Rytkönen, Aulis, SS 1945/46 - 46/47 = 28/12, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Savolainen, Lennart, SMC 20-luvulla
Savolainen, Olli, SS1936
Savolainen, Veikko, SS1939
Sivola, Väinö, SMC 20-luvulla
Timonen, Tauno, SS1939
Väänänen, Niilo, SMC 20-luvulla
Väänänen, Urho, SS1946/47, (Ottelut alkaen 1947/48 ks. toinen taulukko).
Widkopp, Tauno (mv), SS1931
Kaljuuden ylistys

| Kaljuuden ylistys> Φαλάκρας ἐγκώμιον.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Synesios Kyreneläinen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  retoriikka
Julkaistu:  n. 402
Suomennos
Suomentaja:  Vesa Vahtikari, Pekka Tuomisto, Laura Lahdensuu ja Arto Kivimäki
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-31-3452-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kaljuuden ylistys (m.kreik. Φαλάκρας ἐγκώμιον, Falakras enkōmion; lat. Calvitii encomium) on Synesios Kyreneläisen kirjoittama retorinen essee, joka on nimensä mukaisesti ylistys kaljuudelle.
Historia

Synesios eli ja kirjoitti 300- ja 400-lukujen taitteessa. Teos Kaljuuden ylistys on julkaistu noin vuonna 402. Teos on Synesioksen vastaus Dion Khrysostomoksen 300 vuotta aiemmin kirjoittamalle teokselle Hiusten ylistys (Komes enkomion), jossa tämä ylisti kaunishiuksisia ja hiuksiinsa kiintyneitä ihmisiä. Synesios kertoo teoksessaan kärsineensä kaljuuntumisesta, mutta vähitellen tottuneensa tilanteeseen. Dionin teoksen lukeminen oli kuitenkin vienyt hänen itsetuntonsa. Sen vuoksi hän kertoi kirjoittaneensa oman teoksensa vastaukseksi Dionille.
Kaljuuden ylistys näyttää kevyemmän puolen Synesioksesta, jolla oli maine sofistina. Teksti on julkaistu suomeksi vuonna 2005 ilmestyneessä valikoimassa Kaljuuden ylistys ja muita ylistyksiä, jonka ovat toimittaneet Vesa Vahtikari, Pekka Tuomisto, Laura Lahdensuu ja Arto Kivimäki.
Kirjallisuutta > Suomennos

Synesios Kyreneläinen: Kaljuuden ylistys. Teoksessa Kaljuuden ylistys ja muita ylistyksiä.  (Suomennos ja selitykset Vesa Vahtikari, Pekka Tuomisto, Laura Lahdensuu ja Arto Kivimäki. Olympos)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3452-0
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Synesii Cyrenaei Calvitii encomium.  (Toimittanut Denis Petau ja Johann Georg Krabinger)  Apud Löflund, 1834.  Teoksen verkkoversio. Sisältää kreikankielisen alkutekstin ja saksankielisen käännöksen.
Aiheesta muualla

Synesius of Cyrene: A Eulogy of Baldness (englanniksi)
Συνέσιος ο Κυρηναίος: Φαλάκρας εγκώμιον[vanhentunut linkki] (muinaiskreikaksi)
Kaljukultasade

| Kaljukultasade |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Kultasateet Laburnum
Laji::  alpinum
Kaksiosainen nimi
 Laburnum alpinum  (Mill.) Bercht. & J.Presl 
Katso myös
   Kaljukultasade Wikispeciesissä   Kaljukultasade Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaljukultasade eli kultasade (Laburnum alpinum) on kultasateiden (Laburnum) sukuun kuuluva laji.
Levinneisyys ja kasvupaikat

Kaljukultasade kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa. Kasvupaikkoja ovat tuoreet, runsasravinteiset, lämpimät ja kiviset paikat harvoissa metsissä ja pensaikoissa. Laji on kalkinsuosija.
Kuvaus

Kaljukultasade kasvaa 3–10 metriä korkeaksi pensaaksi tai pieneksi puuksi. Oksat ovat vihreitä ja yleensä kaljuja, joskus aivan nuoret haararangat ovat karvaisia. Lehdet ovat kolmisormisia. Täysin kehittyneet lehdykät ovat päältä kaljuja, lehtiruodissa voi olla päällä yksittäisiä karvoja. Lehdykän alapuolella karvoja on reunoissa ja keskisuonessa.
Kukinto on 20–35 cm pitkä riippuva terttu. Kukat ovat keltaisia, tuoksuvia ja 14–18 mm leveitä. Kukinta-aika on kesä–heinäkuussa. Hedelmä on 4–5 cm pitkä palko, jonka selkäsaumassa on 1–2 mm leveä siipipalle. Ruskeita siemeniä on yhdestä viiteen kappaletta.
Kaljukultasade risteytyy kultasateiden toisen lajin etelänkultasateen (L. anagyroides) kanssa, risteymälaji tarhakultasade (Laburnum × watereri).
Koristekasvikäyttö

Kaljukultasadetta käytetään koristekasvina sen näyttävän kukinnan vuoksi. Kasvi on kuitenkin myrkyllinen, joten se ei sovellu esimerkiksi lastentarhojen tai lasten leikkipaikkojen läheisyyteen.
Suomessa kaljukultasade kasvaa 3–5 metrin pituiseksi. Se menestyy maan eteläosissa vyöhykkeillä I–II.
Lajikkeita

Laburnum alpinum 'Pendulum' – riippakultasade
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kaljukultasade – Laburnum alpinum
Puutarha.net: Kaljukultasade (Laburnum alpinum)[vanhentunut linkki]
United States Department of Agriculture (USDA): Laburnum alpinum (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Laburnum alpinum:  Wikidata: Q3497019  Wikispecies: Laburnum alpinum  CoL: 3RL8H  EoL: 703959  EPPO: LABAL  EUNIS: 171915  GBIF: 5356343  GRIN: 21288  iNaturalist: 371837  IPNI: 501425-1  IRMNG: 11234076  ITIS: 819802  IUCN: 79919356  MoBotPF: 280633  NBN: NHMSYS0000460055  NCBI: 3852  Observation.org: 119177  Open Tree of Life: 1036592  PfaF: Laburnum alpinum  PFI: 2256  Plant List: ild-8862  PLANTS: LAAL8  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:501425-1  Tropicos: 13052997  uBio: 724513  WFO: wfo-0000213799  Laji.fi: MX.40786 
Cytisus alpinus:  Wikidata: Q39152411  CoL: 33RWZ  Ecocrop: 50039  EUNIS: 169764  GRIN: 12951  IPNI: 489612-1  IRMNG: 10449531  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:489612-1  Tropicos: 13029722  WFO: wfo-0000214691
Kallion

| Kallion> Κάλλιον |
| --- | --- |
 Mórnoksen tekojärveä. Kallionin kaupungin akropolis-kukkula järven (ja kuvan) keskellä.
Sijainti
 Kallion
Koordinaatit:  38°32′55″N, 22°09′35″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kállio, Dorída, Fokis, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aitolia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kallion (m.kreik. Κάλλιον, lat. Callium) eli Kallipolis (m.kreik. Καλλίπολις, lat. Callipolis) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Dorídan kunnan alueella lähellä nykyistä Kállion kylää.
Maantiede

Kallionin kaupunki sijaitsi Aitolian itäosassa Dafnos (nyk. Mórnos) -joen laaksossa. Se oli tiellä, joka johti Thessaliasta ja Sperkheios-joen laaksosta Aitoliaan, sekä tiellä, joka johti Pyrasta eli Oita-vuoren huipulta Korintinlahden rannalle Naupaktokseen. Koraks (nyk. Vardoúsia) -vuori erotti kaupungin alemmasta Aitoliasta. Kallionin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee linnuntietä noin kilometrin lounaaseen nykyisestä Kállion kylästä ja noin 4,5 kilometriä luoteeseen Lidoríkin kylästä keskellä Mórnoksen tekojärveä. Samalla kukkulalla ovat myös keskiaikaisen Veloúchovon linnan rauniot. Alempi kaupunki on nykyisin tekojärven alla.
Historia

Kallionin paikalla on ollut asutusta jo geometrisella kaudella. Kallionin kaupunki perustettiin klassisen kauden loppupuolella 300-luvulla eaa., jolloin siitä tuli kallieslaisten (οἱ Καλλιῆς, hoi Kalliēs, lat. Callienses) heimon keskus. Heimo oli aiemmin osa laajempaa ofionien (Ὀφιονεῖς, Ofioneis) heimoa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Kallieus (Καλλιεύς) ja Kallipolitas (Καλλιπολίτας).
Gallit hyökkäsivät Aitoliaan Kallionin kautta kulkenutta tietä vuonna 279 eaa., tuhosivat kaupungin ja käyttäytyivät kaupunkilaisia kohtaan hyvin julmasti. Tämä puolestaan johti aitolialaisten kostoiskuun. Myöhemmin kaupunki rakennettiin uudelleen, mutta ei juurikaan esiinny antiikin historiassa enää muutoin. Keskiajalla seudun keskus siirtyi läheiseen Lidoríkiin, ja kaupungin akropoliin paikalle rakennettiin Veloúchovon linna, joka tunnetaan myös Lidoríkin linnana ja Kállion linnana.
Kaupungin arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1977–1979 ennen Mórnoksen tekojärven rakentamista, jonka jälkeen kaupungin alemmat osat jäivät tekojärven alle. Kaivauksia johti Pétros Thémelis.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungissa oli suunniteltu asemakaava ja se oli ympäröity muurein, jotka sulkivat sisäänsä noin 25 hehtaarin kokoisen alueen. Akropolis oli suojattu omilla muureillaan. Muurien yhteispituus oli noin kaksi kilometriä, ja niistä on säilynyt huomattavia osia. Muihin löytöihin lukeutuvat muun muassa buleuterion, kreikkalainen teatteri, agora, stoa eli pylväshalli ja kaksi pyhäkköä sekä hautoja. Piirtokirjoituslähteiden perusteella Kallionissa oli kultit ja näin oletettavasti myös pyhäköt ainakin Demeterille ja Korelle eli Persefonelle, Artemiille sekä Eileithyialle. Useisiin kaivettuihin taloihin lukeutuu arkistorakennus, josta on löydetty yli 600 sinettiä.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Ámfissan arkeologisessa museossa sekä Lidoríkin arkeologisessa kokoelmassa. Niihin lukeutuu muun muassa Persefonea esittänyt patsas sekä keramiikkaa, piirtokirjoituksia, mosaiikkeja, rahoja ja koruja.
Kalmoduliini

Malli kalmoduliinin rakenteesta sitoutuneena neljään kalsiumioniin
Kalmoduliini on kaikissa eukaryootteihin kuuluvien eliöiden soluissa esiintyvä proteiini. Kalmoduliini sitoutuu kalsiumioneihin ja toimii soluissa useita entsyymejä aktivoivana proteiinina sekä säätelee useita tärkeitä solujen toimintoja, muun muassa solujenvälistä viestintää ja lihaskudoksen supistumista.
Rakenne

Ihmisen kalmoduliini on 148 aminohaposta koostuva, molekyylimassaltaan noin 17 kDa kokoinen proteiini, joka koostuu neljästä toistuvasta samanlaisesta yksiköstä. Kalmoduliini koostuu pääasiassa polaarisista aminohapoista, jotka muodostavat niin kutsutun EF-käsirakenteen. Polaaristen aminohappojen lisäksi proteiinissa on muutama hydrofobinen aminohappo. EF-käsi on rakenne, joka koostuu kahdesta α-kierteestä, joita yhdistää silmukka. Kaikki alayksiköt kykenevät sitoutumaan yhteen kalsiumioniin, ja kalsiumionin sitoutumiskohta on kierteitä yhdistävässä silmukassa. Kun kalsiumionit sitoutuvat kalmoduliiniin, muuttuu proteiinin konformaatio siten, että hydrofobiset aminohapot tulevat esille. Nämä hydrofobiset aminohapot sitovat kalmoduliinin muiden proteiinien α-kierteisiin. Sitoutumista tapahtuu, kun kalsiumionikonsentraatio soluissa on yli 500 nmol/l.
Toiminta

Kalmoduliinin kalsiumioni-indusoitu konformaation muutos aktivoi useita muita proteiineja, kuten useita tärkeitä entsyymejä. Näitä ovat muun muassa ravinnonhyödyntämistä, ionien solukalvon läpäisevyyttä sekä välittäjäaineiden synteesiä ja vapautumista sääteleviä proteiineja fosforyloivat kalsium-kalmoduliiniriippuvaiset proteiinikinaasit, glykogeenin biosynteesiin ja hajotukseen osallistuvat entsyymit fosforylaasikinaasi ja proteiinifosfataasi 1 ja typpioksidisyntaasit. Lisäksi kalmoduliini säätelee mitoosia ja osallistuu sileän lihaskudoksen supistumiseen aktivoimalla myosiinin kevytketjun kinaasientsyymiä, joka fosforyloi myosiinipeptidin pään, mikä sallii myosiinin sitoutua aktiiniin.
Kalmoduliinin kolmiulotteinen rakenne on niin kutsuttu EF-käsi
Kalsitrioli

| Kalsitrioli |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  32222-06-3
PubChem CID:  5280453
SMILES:  CC(CCCC(C)(C)O)C1CCC2C1(CCCC2=CC=C3CC(CC(C3=C)O)O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C27H44O3
Moolimassa:  416,636 g/mol
Sulamispiste:  113 °C
Kalsitriolin aineenvaihduntatuote on kalsitroiinihappo.
Kalsitrioli eli 1,25-dihydroksikolekalsiferoli on D3-vitamiinin aktiviinen muoto (lyhennetään 1,25-(OH)2D3 tai yksinkertaisesti 1,25(OH)2D). Munuaiset valmistavat kalsitriolia kalsidiolista (C27H44O2). Kalsitrioli metaboloituu munuaisissa kalsitrioli 24-hydroksylaasin entsyymin katalysoimana edelleen vesiliukoiseksi kalsitroikhapoksi (1α-hydroksi-23-karboksi-24,25,26,27-tetranorvitamiini D3) joka poistuu elimistöstä virtsan mukana.
Kalsitriolin kemiallinen kaava on C27H44O3, moolimassa 416,636 g/mol, sulamispiste 113 °C ja CAS-numero 32222-06-3.
Kalsitrioli tehostaa kalsiumin ja fosfaatti-ionien imeytymistä suolistosta. Tämän lisäksi kalsitrioli lisää luusolujen kypsymistä, mobilisoi luuston kalsiumvarastoja ja vähentää parathormonin (PTH) eritystä.
Aiheesta muualla

Osmo Viinamäki: D-vitamiini: Puutteellisesti ymmärretty, turhaan pelätty, 27.8.2008 (Arkistoitu – Internet Archive) pdf
Terveyskirjasto: Kalsitrioli
PubChem: 1,25-dihydroxyvitamin D (englanniksi)
DrugBank: Calcitriol (englanniksi)
Human Metabolome Database: Calcitriol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Calcitriol (englanniksi)
Kalmarinselkä

| Kalmarinselkä Kalmarinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°46′38″N, 25°00′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Mahlunjärven alue (14.62)
Laskujoki:  Kalmujoki Horonalaseen
Järvinumero:  14.623.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,8 m  
Pituus:  5,7 km  
Leveys:  2,5 km  
Rantaviiva:  21,324 km  
Pinta-ala:  7,05409 km²  
Tilavuus:  0,04042094 km³  
Keskisyvyys:  5,73 m  
Suurin syvyys:  22 m  
Valuma-alue:  1 787,84 km²  
Saaria:  15
:  Vuohisaari, Kuolusaari, Selkäsaari
 fiKalmarinselkä 
Kalmarinselkä tai myös Kalmarinjärvi on Keski-Suomessa Saarijärvellä Länsi-Kalmarin kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Kalmarinselkä on 5,7 kilometriä pitkä, 2,5 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 705 hehtaaria eli 7,1 neliökilometriä. Järven rantaviiva on selväpiirteinen ja rannasta työntyy järvelle vain kaksi niemeä, Pirttiniemi järven keskiosassa ja Hietaanniemi sen etelärannasta. Järven pohjoisassa on muuta järveä kapeampi ja se päättyy Pajulahteen. Pirttiniemen länsipuolella sijaitsevat pienet Kivilahti, Kuotulahti sekä Tuhmajoen lahti. Hietaanlahden länsipuolelle jää Hietaanlahti ja itäpuolelle Kalmujoen lahden luusua. Kalmarinselän erottaa itäpuolella Iso-Löytänästä pitkä harjanne, johon kuuluu lähes 220 metrin korkeuteen mpy. yltävä Sikamäki. Myös järven lounaisrannoilla on matalammista mäistä järveen laskeutuvia rinteitä.
Järvellä on 15 saarta, jotka ovat enimmäkseen luotoja. Suurin saari on Vuohisaari, jonka pinta-ala kartasta mitattuna on lähes 2,5 hehtaaria. Vuohisaari sijaitsee Hietaanniemen itäpuolella ja lahdessa on lisäksi Pieni Vuohisaari, Kirrinsaari ja Tummunhiekka. Kilometrin verran pohjoiseen löytyy vielä Kuolusaari eli Ruumissaari ja Selkäsaari, ja Kuotulahdella Lehmisaari ja Palsinsaari. Kuolusaari on 1790-luvun hautasaari . Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven pohja on epätasainen ja lähekkäin voi sijaita yli 10-metrisiä syvyyseroja. Sen tilavuudeksi on määritetty 40,42 miljoonaa kuutiometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,7 metriä. Syvin kohta sijaitsee kauempana järvenselällä Selkäluodon ja Jätävuoren puolivälissä. Siinä on 22 metriä syvää .
Järven rantaviivan pituus on 21,3 kilometriä . Järven luoteis- ja pohjoisrannoille ulottuvat peltomaata rantaan asti. Peltoa on myös Hietaanniemen ympäristössä. Ranta-alueilla on toistakymmentä maatilaa tai kiinteää asutusta. Vapaa-ajan asuntoja on hieman alle 100.
Saarijärven reitin kulttuurimaisema on valtakunnallisesti arvokas maisema-alue. Länsi-Kalmari on Saarijärven reitin maisemaa tyypillisimmillään. Asutus on sijoittunut perinteisesti vesistöjen varsille peltojen yläosiin tai metsän ja viljelymaan rajalle. Maatilat sijaitsevat lähellä rantoja tai niemissä peltojen ympäröiminä. Pihapiirien ja peltojen takana kohoavat yhtenäiset havumetsät. Rantaviljelmien laidoilla on jyhkeitä petäjiä ja rantakoivuja. Laitumet ja pellot ulottuvat rantaviivaan saakka. Reittiä on aiemmin käytetty tukinuittoon ja koskien kohdalla on ollut vesimyllyjä.