stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ounasvaara
Liikunta- ja urheilupalvelut

Ounasvaara on paikkakuntalaisten suosima virkistyspaikka. Rovaniemen liikuntapaikoista Ounasvaaralla on mm. Ounasvaaran Hiihtokeskus, maastohiihtostadion, hyppyrimäkineen, Lapin Urheiluopisto (Santa Sport) ja sen kylpylä sekä keilahalli, Lappi-areena, Ounasvaaran palloiluhalli, jousiammuntarata sekä laaja ja valaistu latu- ja kuntorataverkosto. Ounasvaaran pohjoisrinteellä sijaitsee Arctic Golf Oy:n golfkenttä ja etelärinteellä Toramon ampumarata. Ounasvaaran metsämaastot ovat suosittuja suunnistusmaastoja.
Rakennushankkeet ja kiistat luonto- ja kulttuuriympäristöstä

Ounasvaaralle on ehdotettu ja toteutettu 1900-luvun lopulta lähtien monenlaisia, alueen luonto- ja kulttuurimaiseman osalta kiistaa herättäneitä rakennushankkeita. Joulumaa Oy ja Rovaniemen kaupunki järjestivät vuonna 1969 Ounasvaaran ja Joulumaan arkkitehtuurikilpailun, jolla haettiin ratkaisuja Ounasvaaran laelle, hotellin viereen rakennettavaa joulu-aiheista teemapuistoa varten. Hanketta arvosteltiin ja se raukesi varojen puutteeseen. 1980-luvun lopulla Tottorakan laskettelurinteen yläosaan kasattiin läjitysmaista kukkula, jotta laskettelurinteet täyttäisivät Kansainvälisen hiihtoliiton kilpailuluokitukset. Kilometrien päähän näkyvä tekomäki muutti vaaran siluetin. Ounasvaaran lakialueen lähelle kaavoitettiin 1990-luvun alussa 50 loma-asunnon kylä, jonka rakentaminen alkoi 1990-luvun lopulla. Vuoden 2006 Ounasvaaran kehittämissuunnitelmassa ehdotettiin selvitettäväksi vaaran läpi louhittavaa, ympäri vuoden toimivaa hiihto- ja elämystunnelia, joka yhdistäisi hiihtostadionin ja Lappi-areenan. Koska ilmaston lämpeneminen lyhentää lumista aikaa, on Tottorakan laskettelurinnettä 2000-luvulta lähtien suunniteltu katettavaksi, jolloin siitä saataisiin maailman suurin lasketteluhalli ympärivuotiseen käyttöön.
2020-luvulla on kiistelty Lapland Hotels -ketjun omistavan matkailuyrityksen ja muiden yksityisten maanomistajien aloitteesta syntyneestä asemakaavahankkeesta, jossa Rovaniemen kaupunki on kaavoittamassa suuren määrän tontteja loma-asunnoille Lapland Hotels -ketjun Sky-hotellin ja Ounasvaaran hiihtomajan viereiselle 10,5 hehtaarin suuruiseelle metsäalueelle. Kolmasosa metsäalueesta on Rovaniemen kaupungin omistamaa virkistysaluetta, jossa on luontopolkuja, hiihtolatuja ja talvikävelyreitti, ja loput alueesta on yksityisessä omistuksessa. Lapland Hotels -ketju ja muut yksityiset maanomistajat haluavat alueelle tontit noin 60 paritalolle, joista kunkin rakennusoikeus olisi 250 kerrosneliömetriä. Hanketta on arvosteltu, koska se muuttaisi luontoympäristön rakennusmaaksi heikentäen samalla Ounasvaaran virkistyskäyttöä. Tutkijoiden mielestä monet paikalliset kokevat, että Rovaniemen kaupunkia suunnitellaan tällä hetkellä liikaa matkailu edellä.
Ounasvaaraa on ehdotettu kansalliseksi kaupunkipuistoksi, ja tavoite sisältyy myös Rovaniemen kaupunkistrategiaan, mutta vaara-alueelle kohdistuneissa kaavoitus- ja rakennushankkeissa on ollut toistuvaa ristiriitaa niiden kriteerien kanssa, jotka ympäristöministeriö on asettanut kansallisten kaupunkipuistojen perustamiselle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ounasvaara Wikimedia Commonsissa
Osnovy geopolitiki

| Geopolitiikan perusteet>  Venäjän geopoliittinen tulevaisuus.Основы геополитики. Геополитическое будущее России |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Aleksandr Dugin
Kieli:  venäjä
Kustantaja:  Arktogeja
Julkaistu:  1997
ISBN:  978-5-8592-8019-3

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Osnovy geopolitiki. Geopolititšeskoje buduštšeje Rossii (ven. Основы геополитики. Геополитическое будущее России; suom. Geopolitiikan perusteet. Venäjän geopoliittinen tulevaisuus) on geopolitiikkaa käsittelevä kirja, jonka on kirjoittanut Aleksandr Dugin vuonna 1997. Kirjan toinen tekijä on yleisesikunta-akatemian kenraali Nikolai Klokotov.
Kirjan on kustantanut Arktogeja, jonka Dugin itse on perustanut 1990-luvun alussa. Kustantamo sai nimensä saksalaisen okkultisti Guido von Listin samannimisestä kustantamosta.
Sisältö

Kirjassa sanotaan, että "[etnisten] venäläisten taisto maailmanherruudesta" ei ole päättynyt ja että Venäjä säilyy "uuden antiporvarillisen, amerikkalaisvastaisen vallankumouksen valmistelualueena". Euraasialainen imperiumi tullaan rakentamaan "yhteisen vihollisen perusteille: atlantismin hylkäämiselle, Yhdysvaltojen strategiselle valvonnalle ja liberaaleista arvoista kieltäytymiselle".
Dugin uskoo mannerten väliseen, Amerikan (Dugin mukaan "atlantistien") ja Venäjän johtaman Euroopan (Duginin mukaan "euraasianistien"), väliseen suureen sotaan[lähde? ]. Sotilaallisilla operaatioilla on sodassa vain vähäinen osuus. Kirjan tekijä uskoo hienovaraiseen valtioiden vastaiseen toimintaan, epävakauttamiseen ja Venäjän erikoisosastojen disinformaatioon. Operaatioita tulisi avustaa kovalla ja lujatahtoisella Venäjän kaasu-, öljy- ja muiden luonnonvarojen hyödyntämisellä osana maiden painostamista.
Kirjassa mainitaan merkittävimmäksi tulevaisuudentavoitteeksi koko Euroopan suomettaminen.
Sisältö > Euroopassa

Suomi tulisi liittää Venäjään. Etelä-Suomi tulisi yhdistää Karjalan tasavaltaan ja Pohjois-Suomi lahjoittaa Murmanskin aluehallinnolle.
Saksalle tulisi tarjota tosiasiallinen poliittinen hallinta useimmissa Keski- ja Itä-Euroopan protestanttisissa ja katolisissa maissa. Kaliningradin alue voitaisiin palauttaa Saksalle. Kirjassa käytetään termiä "Moskova-Berliini-akseli".
Ranskaa tulisi kannustaa Saksan kanssa saksalais-ranskalaiseen blokkiin. Molemmat maat ovat perinteiltään "vakaumuksellisesti anti-atlanttisia".
Britannia tulisi erottaa Euroopasta.
Viro tulisi liittää Saksan vaikutuspiiriin.
Latvialle ja Liettualle tulisi myöntää "erikoisasema" Euraasia-Venäjä-kentässä.
Puolalle tulisi myöntää "erikoisasema" Euraasia-kentässä.
Romania, Pohjois-Makedonia, "Serbien Bosnia" ja Kreikka, eli "ortodoksista kollektivistista itää", tullaan yhdistämään "Moskovan kolmanteen Roomaan" ja hylätään "rationaalinen individualistinen länsi".
Ukraina tulisi liittää Venäjään, koska "Ukraina itsenäisenä valtiona ja tiettyine alueellisine tavoitteineen muodostaa suuren riskin koko Euraasialle, ja ilman ratkaisua Ukrainan ongelmaan on turhaa puhua mantereen politiikasta". Ukrainan ei tulisi sallia pysyä itsenäisenä, paitsi jos siitä tulisi eristäytynyt saareke, mitä olisi mahdotonta sallia.
Lähde:
Sisältö > Yhdysvalloissa

Venäjän tulisi käyttää sen erikoisjoukkoja Yhdysvaltojen rajojen sisällä epävakauden ja separatismin kiihdyttämiseksi. Esimerkiksi provosoida "afroamerikkalaisia rasisteja". Venäjän tulisi "tuoda geopoliittista epäjärjestystä Amerikan sisäiseen toimintaan, vahvistaa kaikenlaista separatismia ja etnisiä, sosiaalisia ja rodullisia konflikteja, tukea aktiivisesti kaikkea valtionvastaista liikehdintää – ääriliikkeitä, rasistisia ja lahkolaisia ryhmiä – aiheuttamaan epävakautta Yhdysvaltain sisäisiin prosesseihin. Olisi myös järkevää tukea amerikkalaisen politiikan eristäytymistaipumusta".
Kirja tähdentää, että Venäjän tulee levittää amerikanvastaisuutta kaikkialla. "Kaiken pääsyntipukki on juuri Yhdysvallat".
Lähde:
Sisältö > Aasia

Kiina, joka aiheuttaa uhkaa Venäjälle, täytyy mahdollisimman suurilta osin hajottaa. Dugin esittää, että Venäjän tulee tehdä Tiibet–Xinjiang–Mongolia–Mantšuria -alueesta turvallisuusvyöhyke. Venäjän tulisi tarjota apua Kiinalle "eteläisellä suunnalla – Indokiinassa (paitsi Vietnamissa), Filippiineillä, Indonesiassa, Australiassa" geopoliittisena kompensaationa.
Venäjän tulisi manipuloida Japanin politiikkaa tarjoamalla Kuriilien saaria Japanille ja provosoida amerikanvastaisuutta.
Mongolia tulisi liittää Euraasia-Venäjään.
Lähde:
Sisältö > Etelä- ja Keski-Amerikka

Euraasialainen projekti voitaisiin laajentaa Etelä- ja Keski-Amerikkaan.
Merkitys

Kirjalla on ollut suuri vaikutus Venäjän armeijan, poliisin ja kansallismieliseen ulkopoliittiseen eliittiin ja sitä käytetään oppikirjana Venäjän armeijan yleisesikunta-akatemiassa.
Kirjan, jonka katsotaan olevan Duginin magnum opus, avulla Duginista on myös noussut pimennosta yhdeksi Venäjän merkittävimmäksi poliittiseksi filosofiksi. Häntä on kutsuttu "Putinin aivoiksi". Marraskuussa 2000, vain puoli vuotta valtaannousunsa jälkeen, Putin sanoi julkisesti, että "Venäjä on aina katsonut olevansa euraasialainen maa."
Kirjan tavoitteista löytyy yhtymäkohtia Venäjän vuonna 2022 aloittamaan hyökkäykseen Ukrainaa vastaan. Esimerkiksi Mustanmeren pohjoisrannikon hallinta on ensiarvoisen tärkeää Venäjän geopoliittisille tavoitteille. Dugin itse puolusteli sotaa sillä, että ilman Ukrainan valloitusta ja liittämistä osaksi Venäjää Venäjästä ei voi tulla imperiumia.
Osuuskauppa

Osuuskauppa (ok.) on vähittäiskauppaa harjoittava osuuskuntamuotoinen yritys. Kaupan jäseneksi liittyneet asiakkaat ovat samalla kaupan omistajia ("asiakasomistajia").
Suomessa toimii nykyisin yksi osuuskaupparyhmä, S-ryhmä. Sen kanssa kilpaili aiemmin niin sanottu edistysmielinen osuustoiminta. Suomessa on myös joitain S-ryhmään kuulumattomia osuuskauppoja.
Osuuskaupan jäsenyys

Osuuskauppa on osuuskunta, jonka omistajia ovat osuuskunnan jäsenet. Osuuskaupan tarkoituksena on tarjota palveluja ja etuja jäsenilleen. Myös liiketoiminnan tuotto käytetään pääosin jäsenten hyväksi, palvelujen ja tarjonnan kehittämiseksi.
Ryhtyessään osuuskaupan jäseneksi uusi jäsen sijoittaa kauppaan sen säännöissä määrätyn maksun (kts. osuusmaksu). Kaupasta jäsen saa tyypillisesti jäsenetuja kuten asiakashyvitystä (bonusta) tai osuuden voitosta (kts. voitonjako ja asiakashyvitys). Jos jäsen eroaa osuuskaupasta, hän saa maksamansa maksun takaisin kaupan säännöissä määrätyllä tavalla.
Osuuskaupassa asiointi ei yleensä edellytä osuuskaupan jäsenyyttä.
Osuuskauppojen historiaa

Osuuskaupat saivat alkunsa yksityiskaupan epäkohdista. Itse omistamansa osuuskaupan avulla kuluttajat pyrkivät hankkimaan hyviä tavaroita mahdollisimman halvalla hinnalla. Useimmissa maissa osuuskaupat ovat olleet suurimmaksi osaksi kaupunkilaisten ja kaupunkityöväestön perustamia. Suomessa kuitenkin maanviljelijöiden osuus oli alusta alkaen huomattava.
Osuuskauppojen historiaa > Kahtiajako

Osuuskauppaliike jakautui kansainvälisesti aiemmin kahteen suuntaan, kooperatistiseen (kooperatiivi = osuuskunta) ja sosialistiseen suuntaan. Kooperatistinen suunta pyrki kuluttajien vapauttamiseen ottamalla taloudellisen vallan pääomalta ja antamalla sen kuluttajien käsiin. Sosialistinen suunta katsoi, ettei osuuskauppaliike ollut itsenäinen yhteiskunnallinen liike vaan osa työväenliikettä. Sosialistisen suunnan mukaan osuuskauppaliikkeen tehtävä oli hankkia työväenliikkeelle kannattajia ja varoja.
Suomessa suuntaukset tunnettiin SOK:n edustamana puolueettomana suuntana ja toinen suuntaus edistysmielisenä suuntana. Puolueettomalle suunnalle oli 1950-luvulla leimaa-antavaa maanviljelijöiden jäsenenemmistö ja kulutustavarakaupan ohella maataloustavaroiden ja -tuotteiden kauppa. Edistysmielinen suunta oli pääasiassa työväestön johtamaa kulutusosuustoimintaa.
Suomessa 2000-luvulla perustettuja osuuskauppoja

Suomeen on 2000-luvulla perustettu joitain itsenäisiä, S-ryhmän ulkopuolisia osuuskauppoja.
Uudet osuuskaupat ovat paikoin korvanneet lakkautetun kyläkaupan. Lopettaneen kyläkaupan tilalle tulleita osuuskauppoja on perustettu ainakin Kokkolaan kuuluvaan Ullavan kirkonkylään, Tammelan Letkun kylään ja Juvan Koikkalaan. Osuuskauppojen yhteyteen voitu järjestää muutakin toimintaa kuten kahvila, apteekin sivutoimipiste, videovuokraamo ja vanhusten ruokapalvelu.
Osuuskauppoja on perustettu myös viljelijöiden aloitteesta. Tällöin tavoitteena on voinut olla riittävän tuottajahinnan takaaminen viljelijöille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osuuskauppa Wikimedia Commonsissa
Nopankylän Osuuskaupan ensimmäinen myymälä.
Finlaysonin Osuuskaupan myymälä Tampereella
Kouvolan ympäristön osuusliikkeen varasto junaradan varressa 1950
Arthur af Forselles

Arthur Edvard af Forselles (11. helmikuuta 1864 Lammi – 27. heinäkuuta 1953 Kannus) oli suomalainen lääkäri, professori ja poliitikko.
Af Forsellesin vanhemmat olivat ylijohtaja, todellinen valtioneuvos Jakob Henrik Alexander af Forselles ja Emelie Sofie Jacquette Waenerberg ja puoliso vuodesta 1892 Emma Adèle Kolster (k. 1923). Tultuaan ylioppilaaksi af Forselles valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1891. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1894. Af Forselles oli kirurgisen sairaalan apulaislääkärinä 1892–1895 ja dosenttina vuodesta 1896. Hän toimi Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin ylimääräisenä professorina 1907–1929. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1905–1906. Eduskuntaan  hänet valittiin kolmivuotiskaudeksi vuoden 1919 vaaleissa RKP:n edustajana. Af Forselles oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1899–1913 ja 1915–1918.
Af Forselles oli Suomen Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsenenä 1913–1917 ja sen jälkeen Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsenenä ja puheenjohtajana. Af Forselles oli myöskin Vakuutusosakeyhtiö Auton hallituksen puheenjohtaja, Suomen Pankin valtuuskunnan jäsen 1923–1929 ja Automobiiliklubin puheenjohtaja vuodesta 1920 lähtien.
Arthur af Forsellesin sisko oli kuvanveistäjä Sigrid af Forselles.
Arthur Janov

Arthur Janov (21. elokuuta 1924 Los Angeles, Kalifornia – 1. lokakuuta 2017 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen psykologi ja psykoterapeutti. Hän kehitti niin kutsutun primaaliterapian ja julkaisi kirjan The Primal Scream (1970).
John Lennon oli yksi Janovin asiakkaista, ja hänen terapiakokemuksiinsa perustuu albumi John Lennon/Plastic Ono Band.
Janov syntyi Los Angelesissa ja valmistui Kalifornian yliopistosta Los Angelesista sekä Claremont Graduate Schoolista. Hän tarjosi yksityistä psykoterapiaa vuodesta 1952, mutta idea hänen uudesta terapiamuodostaan alkoi kehittyä vasta 1960-luvulla.
Julkaisuja

The Primal Scream (1970)
The Anatomy of Mental Illness (1971)
The Primal Revolution: Toward a Real World (1972)
The Feeling Child (1973)
Primal Man: The New Consciousness (1976)
Prisoners of Pain (1980)
Imprints: The Lifelong Effects of the Birth Experience (1984)
New Primal Scream: Primal Therapy 20 Years On (1992)
Why You Get Sick and How You Get Well: The Healing Power of Feelings (1996)
The Biology of Love (2000)
Grand Delusions – Psychotherapies Without Feeling (2005)
Primal Healing: Access the Incredible Power of Feelings to Improve Your Health (2006)
The Janov Solution: Lifting Depression Through Primal Therapy (2007)
Andrejeva Zemlja

Itä-Siperian kartta vuodelta 1825. Oikeassa yläkulmassa mainitaan Stepan Andrejevin matka ja hänen havaitsemansa maa "vuodelta 1762".
Andrejeva Zemlja oli saari, joka mahdollisesti sijaitsi Itä-Siperian merellä noin 580 kilometriä Medvežeisaarista koilliseen. Suureksi kuvailtu saari mainitaan Stepan Andrejevin tutkimusretkikunnan selvityksessä vuonna 1764, mutta sittemmät saarta etsineet eivät ole pystyneet paikallistamaan sitä. Myöhemmin esitetyn teorian mukaan saari on mahdollisesti vajonnut mereen ikiroudan sulamisen takia.
Historia

Andrejeva Zemlja sijaitsi oletettavasti noin 580 kilometriä Medvežeisaarista koilliseen. Medvežeisaaret mainitsi historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran Mihailo Nasedkin vuonna 1702 ja Afanasijem Šestakov-nimisen jakuutti-kasakan tekemään karttaan vuodelta 1726 niiden pohjoispuolelle piirrettiin suuri maa-alue.
22. huhtikuuta 1763 Medvežeisaarille saapui Stepan Andrejevin johtama tutkimuskunta. Andrejev palasi 5. toukokuuta kierreltyään saarilla ja teki matkastaan selvityksen. Selvityksessään Andrejev mainitsee epämääräisesti nähneensä jotakin Medvežeisaarilta käsin. Hän palasi toisen tutkimusretkikunnan johdossa 10. huhtikuuta 1764 ja 16. huhtikuuta hän lähti koirareellä Tšetyrëhstolbovojin saarelta koilliseen. Noin 580 kilometrin matkan jälkeen 22. huhtikuuta havaittiin suuri, noin 100 kilometrin levyisen saari. Saarta lähestyttäessä havaittiin myös tuoreiksi arvioituja reen jälkiä. Yhden tutkimuskunnan jäsenen sairastuttua tutkimusretkikunta kääntyi takaisin nousematta saarelle 8. toukokuuta. Andrejev esitti selvityksen matkasta ja päiväkirjansa Ohotskin ja Kamtšatkan alueiden komentajalle eversti Fedor Plenisnerille. Selvitystä ja päiväkirjaa toisesta matkasta ei julkaistu.
Andrejeva Zemljan eli Andrejevinmaan olemassaolosta syntyi Andrejevin retkien perusteella legenda. Saarta yritettiin löytää sittemmin usempaan otteeseen. I. Leontjev, I. Lysov ja A. Puškarjov tekivät oman tutkimusmatkansa vuosina 1769–1771, mutta he eivät nähneet Andrejeva Zemljaa. M. M. Hedenströmin matkan esti suuri aukko merijäässä noin 170 kilometrin matkan jälkeen. Ferdinand von Wrangel purjehti alueella vuonna 1820 ja mainitsi tšuktšien kertoneen maasta Mys Šelagskijsta pohjoiseen. Wrangel purjehti Medvežeisaarista noin 150 kilometriä pohjoiseen ja 270 kilometriä kaakkoon. Wrangelkaan ei havainnut maata ja kyseenalaisti Andrejevin havainnot. Tutkimusmatkat eivät olleet edenneet yhtä pitkälle, kuin Andrejev toisella matkallaan, koska Wrangel ja muut suunnistivat Andrejevin ensimmäisen tutkimusmatkan tietojen perusteella.
Andrejeva Zemljaa yritettiin löytää vielä Neuvostoliiton aikana. Useat tieteilijät tekivät epäonnistuneita yrityksiä löytää saari. Lopulta syntyi teoria, jonka mukaan Andrejeva Zemlja oli ollut tosiaan olemassa, mutta se oli sittemmin vajonnut mereen ikirouden sulaessa. Esimerkiksi jotkin Uuden-Siperian saariston saaret Laptevinmerellä ovat vajonneet tai kadonneet samaan tapaan.
Artystone

Artystone (muinaispersiaksi Irtašduna, syntyi noin 535 eaa., kuoli vuoden 506 eaa. jälkeen) oli Persian kuninkaan Kyyros Suuren tytär ja Dareios I:n vaimo. Dareios otti myös aviopuolisoikseen Artystonen siskon Atossan. Herodotoksen mukaan Artystone oli Dareioksen suosikkivaimo, ja hän teetti tästä kultaisen patsaan.
Artystone ja Dareios saivat ainakin kolme lasta:
Arsames, johti arabeja ja nubialaisia velipuolensa Kserkses I:n sotaretken aikana.
Gobryas, johti kappadokialaisia saman sotaretken aikana.
Artozostre, naimisissa Mardonioksen kanssa.
Aiheesta muualla

Artystone - Livius.org
Artvin

| Artvin |
| --- | --- |
 Artvinin moskeija ja puisto
 Artvin
 Koordinaatit: 41°11′00″N, 41°49′05″E 
Valtio:  Turkki
Alue:  Itäinen Mustameri
Maakunta:  Artvin
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mehmet Kocatepe
Väkiluku (2014):  25 525
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.artvin.bel.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artvin (georg. ართვინი, Artvini) on kaupunki ja piirikunta Turkin koillisosassa Çoruhjoen varrella lähellä Georgian rajaa. Se on Artvinin maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on arviolta 25 525 (vuonna 2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artvin Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (turkiksi)
Ashley

Ashley on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aiden Ashley (s. 1990), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Anne Louise Ashley-Greenstreet (s. 1835), englantilainen kirjailija
Brent Ashley (s. 1984), yhdysvaltalainen basisti
Elizabeth Ashley (s. 1939), yhdysvaltalainen näyttelijä
Ian Ashley (s. 1947), brittiläinen Formula 1 -kuljettaja
John Ashley (1930–2008), kanadalainen jääkiekkoerotuomari
Karan Ashley (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä
Robert Ashley (1930–2014), yhdysvaltalainen säveltäjä
Simone Ashley, oik. Simone Ashwini Pillai (s. 1995), brittiläinen näyttelijä
Tom Ashley (s. 1984), uusiseelantilainen kilpapurjehtija
Uriah Ashley (1944–2020), panamalainen roomalaiskatolinen piispa
William Ashley (1860–1927), englantilainen taloushistorioitsija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ortodoksinen kalenteri

Ortodoksinen kalenteri perustuu ortodoksisen kirkon vanhaan perinteeseen. Ortodoksinen nimipäiväkalenteri poikkeaa Suomessa yleisessä käytössä olevasta nimipäiväkalenterista.
Ortodoksinen kalenteri

Kirkkovuoden jokaiselle päivälle, niin sanottuja suuria liikkumattomia juhlia lukuun ottamatta, on ortodoksisessa kalenterissa nimetty kyseisen päivän pyhä tai useampi pyhä. Kyseisenä päivänä muistellaan tätä tai näitä pyhiä ihmisiä kirkon kanonisoimina hurskaina kilvoittelijoina ja esimerkkeinä muille ihmisille.
Ortodoksinen nimipäivä

Ortodoksisessa perinteessä ei tavallisesti juhlita tavallista länsimaista, protestanttisen perinteen mukaista nimipäivää ja kyseistä henkilöä. Nimipäivänä muistelun kohteena on elävän henkilön sijasta hänen nimeensä liittyvä taivaallinen esirukoilija ja hänen muistonsa. Nimipäivä on vain sinä päivänä, jolloin muistellaan omaa taivaallista suojelijaa, vaikka samalla pyhällä saman (etu)nimisillä pyhillä olisi muitakin muistelupäiviäselvennä. Ortodoksillakin on siis vain yksi ”nimipäivä” vuodessa.
Kirjallisuutta

Kasanko, A. (toim.): Nimi ja usko: Ortodoksinen ristimänimiopas.  (2. painos (1. painos 1952))  Joensuu:  Ortodoksinen veljestö, 1982.  ISBN 951-95470-6-1.
Aiheesta muualla

Ortodoksinen kalenteri ja nimi. Ortodoksi.net.
Nimi ja siihen liittyvä pyhä. Ortodoksi.net.
Paavonlampi (Mäntyharju)

| Paavonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°16′39″N, 26°55′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Kivikkojaan 
Järvinumero:  14.984.1.061
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,2 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,631 km  
Pinta-ala:  1,68 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaavonlampi 
Paavonlampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Kinnin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 320 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,2 metriä mpy.
Paavolanlampi (Mäntyharju)

| Paavolanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°17′56″N, 26°57′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Sääsjärveen 
Järvinumero:  14.984.1.059
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,4 m  
Pituus:  520 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  1,2 km  
Pinta-ala:  5,132 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaavolanlampi 
Paavolanlampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Kinnin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 520 metriä pitkä, 220 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 115,4 metriä mpy.