stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ystävättäreni poikaystävä

| Ystävättäreni poikaystävä> L'Ami de mon amie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Éric Rohmer
Käsikirjoittaja:  Éric Rohmer
Tuottaja:  Margaret Ménégoz
Säveltäjä:  Jean-Louis Valéro
Kuvaaja:  Bernard Lutic
Leikkaaja:  María Luisa García
Lavastaja:  Sophie Mantigneux
Pääosat:  Emmanuelle Chaulet  Sophie Renoir Anne-Laure Meury Eric Viellard François-Eric Gendron
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Les Films du Losange
Levittäjä:  Orion Classics Netflix
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ystävättäreni poikaystävä (L'Ami de mon amie) on Éric Rohmerin ohjaama elokuva vuodelta 1987. Se on viimeinen elokuva Rohmerin kuusiosaisessa sarjassa Comédies et proverbes.
Kuten sarjan muutkin elokuvat, tämä on arkea kuvaava keskusteluelokuva. Samanikäiset nuoret aikuiset, kaksi tyttöä ja kaksi poikaa, ajautuvat tilanteeseen, jossa ystävyys on vaakalaudalla, kun ilmassa on parienvaihtoa. Rohmerin tapaan ympäristö kuvastaa henkilöitä. Tapahtumapaikkana on Pariisin nykyaikainen, luonnonläheinen esikaupunki, johon historiaton pienoismaailma asettuu.
Elokuva oli vuonna 1988 César-ehdokkaana parhaan käsikirjoituksen ja Sophie Renoir lupaavan näyttelijän sarjassa.
Juoni

Blanche on vastikään asettunut Pariisin lähelle muodikkaaseen Cergy-Pontoisen esikaupunkiin. Hänellä on uusi asunto, uusi työpaikka, jossa hän työskentelee itsenäisesti. Hän tutustuu uima-altaalla Léaan ja pian myös tämän tuttavaan Alexandreen, jota hän lähestyy kömpelösti. Elokuva seuraa parinvaihtoa kuvaavaa juonta, jossa Blanche ja Léa vaihtavat poikaystäviä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emmanuelle Chaulet  | … |  Blanche   |
|  Sophie Renoir  | … |  Lea   |
|  Anne-Laure Meury  | … |  Adrienne   |
|  Eric Viellard  | … |  Fabien   |
|  François-Eric Gendron  | … |  Alexandre   |
Eugene (Oregon)

| Eugene |
| --- | --- |
 Kuvakollaasi Eugenesta
 Eugenen sijainti Lanen piirikunnassa ja Oregonissa.
 Eugene
 Koordinaatit: 44°3′N, 123°5′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Oregon
Piirikunta:  Lanen piirikunta
Perustettu:  1846
Kaupunki:  1862
Väkiluku (2020):  174 753
 – Metropolialue:  351 715
 
 www.eugene-or.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eugene on kaupunki Oregonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on Lanen piirikunnan keskus ja Portlandin jälkeen osavaltion suurin kaupunki. Eugenen asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 174 753 ja sen suuremmalla metropolialueella oli vuoden 2010 väestönlaskennan 351 715 asukasta. Kaupunki on perustettu vuonna 1846 ja alueen talouden merkittävin tekijä on ollut metsäteollisuus.
Maantiede

Eugene sijaitsee Oregonin osavaltion länsiosassa Willamettejoen varrella. Heti Eugenesta itään sijaitsee Springfieldin kaupunki, joka on osa Eugenen metropolialuetta. Matkaa Portlandin kaupunkiin pohjoisessa on noin 160 kilometriä. Maantieteellisesti kaupunki on Tyynen valtameren ja Kaskadien vuoriston väliin jäävän alueen puolivälissä.
Talvisin Eugenen seudun säähän vaikuttavat lämpimät tuulet lounaasta. Kesällä ilmastoa puolestaan jäähdyttävät tuulet luoteesta. Suurin osa vuosittaisesta sadannasta ajoittuu loka- ja toukokuun väliselle ajalle.
Historia

Ennen eurooppalaistaustaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Eugenen aluetta asuttivat kalapuya-intiaanit. Paikalliset alkuperäisasukkaat tunsivat läheisen vuoren nimellä  Ya-po-ah ja vuonna 1846 Eugene F. Skinner perusti paikalle siirtokunnan, joka kaavoitettiin vuonna 1852. Kaupungin kehitystä sen alkuperäisellä paikalla vaikeuttivat sateet, joiden mukaan paikka sai lempinimen Skinner’s Mudhole. Kaupunkia siirrettiin korkeampaan maastoon ja vuonna 1853 perustajansa mukaan nimetystä kaupungista tuli Lanen piirikunnan keskus. Vielä samana vuonna Eugeneen perustettiin alueen ensimmäinen postitoimisto ja vuonna 1876 perustettiin Oregonin yliopisto. Hallinnollisesti Eugenesta tehtiin kaupunki vuonna 1862.
Eugenesta liikennöitiin Portlandiin höyrylaivoilla aina vuoteen 1871 saakka, jolloin kaupunkiin vedettiin Oregon & California Railroad -rautatie. Metsäteollisuudesta muodostui merkittävä tulonlähde ja kaupunkiin perustettiin esimerkiksi sahoja ja laatikkotehtaita. Yhdysvaltain sisällissodan lopussa kaupungin asukasluku oli 1 200. Kaupungin asukasluku kasvoi etenkin 1900-luvulla. Vuonna 1967 sen asukasluku oli 51 000 ja vuonna 1980 jo 275 000. Sittemmin kasvu hidastui metsäteollisuuden vaikeuksien myötä.
Talous

Metsäteollisuus kuuluu edelleen Eugenen merkittävimpiin talouden aloihin. Eugene ja sen lähialue on kuulunut Yhdysvaltojen suurimpiin havupuu- ja vanerintuotantoalueisiin. Metsäteollisuuden ohella suuri merkitys on lähialueen maataloudella ja kaupungin oppilaitoksilla. Talouden suurempien osa-alueiden lisäksi Eugenessa on esimerkiksi elintarviketeollisuutta ja muuta kevyttä teollisuutta. Eugene on myös Etelä-Oregonin vähittäis- ja tukkukaupan keskus. Oregonin yliopiston kampusalueen kahvilat, kirjakaupat ja taidenäyttelyt ovat houkutelleet matkailijoita.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Eugenessa aikavälillä 2012–2016 olivat 44 859 USD ja henkilöä kohden 27 167 USD. 23,1 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Eugenen asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 174 753. Kaupungin suuremmalla metropolialueella oli vuonna 2010 yhteensä 351 715 asukasta. Eugenen kaupungin asukkaista 82,2 % oli taustaltaan valkoisia, 1,4 % mustia tai afroamerikkalaisia, 0,7 % intiaaneja, 10,4 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 4,4 % aasialaisia. 11,0 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,4 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus

Eugenessa sijaitsevia oppilaitoksia ovat esimerkiksi vuonna 1872 perustettu Oregonin yliopisto, vuonna 1895 perustettu Northwest Christian College ja vuonna 1965 perustettu Lane Community College.
Kulttuuri

Eugene on Willamettenlaakson kulttuurikeskus, ja kaupungissa toimii muun muassa Eugene Symphony, Eugenen balletti, Eugenen ooppera ja Very Little Theatre, joka on Yhdysvaltain vanhimpia yhteisöteattereita. Oregonin Bach-festivaalia on järjestetty Eugenessa vuodesta 1970. Kaupungin kulttuurirakennuksia ovat esittävien taiteiden Hult-keskus, Cuthbert Amphitheater ja The Shedd Institute. Oregonin yliopiston kampuksen ympäristössä on tunnettu boheemialue, jossa on kirjakauppoja, kahviloita ja taidegallerioita.
Eugenessa on kaksi sanomalehteä, The Register-Guard ja Eugene Weekly. Kaupungissa toimi vuonna 2022 myös kuusi televisioasemaa ja yli kymmenen radioasemaa.
Urheilu

Eugenea kutsutaan usein Yhdysvaltain yleisurheilukaupungiksi. Tittelin juuret ulottuvat 1960-luvulle, jolloin alkoi Oregonin yliopiston yleisurheilujoukkueen kultainen kausi valmentaja Bill Bowerman alaisuudessa. Bowerman valmensi yliopistossa 24 vuotta, ja tuona aikana Oreganon yliopisto oli kymmenen parhaan joukossa Yhdysvalloissa 16 kertaa. Bowermanin valmentamia juoksijoita olivat muun muassa Steve Prefontaine, Kenny Moore, Bill Dellinger ja Phil Knight, joka oli myös perustamassa Nikea.
Oregonin yliopiston kampusalueella on yleisurheilustadion Hayward Field, joka peruskorjattiin vuonna 2020. Sen katsomossa on 12 650 istumapaikkaa ja mahdollisuus laajentaa lähes 25 000 katsojalle. Stadioniolla järjestettiin vuoden 2022 yleisurheilun MM-kilpailut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eugene (Oregon) Wikimedia Commonsissa
Eugene Skinnerin mökki.
Oregonin yliopiston Johnson Hall.
Narrilaiva

| Narrilaiva> Ship of Fools |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Kramer
Käsikirjoittaja:   Stanley Kramer  Abby Mann 
Perustuu:  Katherine Anne Porterin romaaniin
Tuottaja:  Stanley Kramer
Säveltäjä:  Ernest Gold
Kuvaaja:  Ernest Laszlo
Leikkaaja:  Robert C. Jones
Tuotantosuunnittelija:  Robert Clatworthy
Lavastaja:  Joseph Kish
Erikoistehosteet:   John Burke  Farciot Edouart  Albert J. Whitlock 
Pääosat:   Vivien Leigh  Simone Signoret  José Ferrer  Lee Marvin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1965
Kesto:  149 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Narrilaiva (Ship of Fools) on Stanley Kramerin ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1965. Se perustuu Katherine Anne Porterin samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta käsikirjoituksen ovat laatineet Kramer ja Abby Mann.
Juoni

1930-luvun alussa saksalainen matkustajalaiva on matkalla Meksikon Veracruzista Atlantin yli ensin Espanjaan ja sitten Saksan Bremerhaveniin. Elokuvassa seurataan matkustajien keskinäisiä suhteita: Vivien Leigh on rikas ja kyyninen leski, José Ferrer suosiotaan kasvattavan natsipuolueen poliitikko, Simone Signoret Teneriffalle karkotettu kapinallinen kreivitär ja Oskar Werner laivan lääkäri.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vivien Leigh  | … |  Mary Treadwell    |
|  José Ferrer  | … |  Siegfried Rieber    |
|  Lee Marvin  | … |  Bill Tenny   |
|  Simone Signoret  | … |  La Condesa    |
|  Oskar Werner  | … |  tohtori Wilhelm ”Willi” Schumann    |
|  Elizabeth Ashley  | … |  Jenny Brown    |
|  George Segal  | … |  David Scott   |
|  José Greco  | … |  Pepe    |
|  Michael Dunn  | … |  Carl Glocken    |
|  Charles Korvin  | … |  kapteeni Thiele    |
|  Heinz Rühmann  | … |  Julius Lowenthal    |
|  Lilia Skala  | … |  rouva Hutten    |
|  Barbara Luna  | … |  Amparo    |
|  Christiane Schmidtmer  | … |  Lizzi Spokenkieker    |
|  Alf Kjellin  | … |  Freytag    |
|  Werner Klemperer  | … |  luutnantti Huebner   |
|  John Wengraf  | … |  Graf   |
|  Olga Fabian  | … |  Frau Schmitt   |
|  Gila Golan  | … |  Elsa   |
|  Oscar Beregi  | … |  Lutz   |
|  Stanley Adams  | … |  Hutten   |
|  Karen Verne  | … |  rouva Lutz   |
|  Charles de Vries  | … |  Johann   |
|  Lydia Torea  | … |  Pastora   |
|  Henry Calvin  | … |  lihava mies   |
Vastaanotto

Narrilaiva voitti parhaan mustavalkokuvauksen ja parhaan mustavalkolavastuksen Oscarit. Se oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi sekä Oscar- että Golden Globe -gaalassa. Myös Signoret ja Werner olivat sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkaina.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi luonnehti Narrilaivaa tuoreeltaan esimerkilliseksi loistavien näyttelijöiden elokuvaksi terävine dialogeineen.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Narrilaivan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Arabiemiraattien dirhami

Arabiemiraattien dirhami (ISO 4217: AED) on Yhdistyneiden arabiemiraattien valuutta. Se otettiin käyttöön vuonna 1973 korvatakseen Qatarin rialin. Yksi dirhami (درهم‎) jaetaan sataan filsiin (فلس).v
Etelä-Korean liikenne

Etelä-Korean liikenteen järjestelyihin kuuluvat laajat rautatie- ja valtatieverkostot, sekä lukuisat bussi-, laiva- ja lentoyhteydet. Etelä-Korea otti Maglev-junat kaupallisen liikenteen käyttöön kolmantena valtiona maailmassa.
Historia

Etelä-Korean nykyaikaisen liikenneinfrastruktuurin rakentaminen alkoi vuosia 1962-66 koskeneen ensimmäisen valtiollisen viisivuotissuunnitelman myötä. Suunnitelmaan kuuluivat 275 rautatiekilometrin ja useiden pienten moottoritieosuuksien rakennushankkeet. Soulin ja Busanin suurkaupungit yhdistävä Gyeongbu Expressway valmistui 7.7.1970.
1970-luvulla uusien liikennejärjestelmien rakentaminen kiihtyi. Kolmannen viisivuotissuunnitelman (1972-76) ohjelmaan kuului useita lentoasema- ja satamahankkeita. 1970-luvulla valtatieverkosto laajeni 487 kilometrillä, ja Soulin metro valmistui. Suuria satamarakennushankkeita käynnistettiin Pohangissa, Ulsanissa, Masanissa, Incheonissa ja Busanissa.
1980-luvulla rautatieverkkoa sähköistettiin, ja verkosto tiheni useiden lisäratojen myötä. Junien ajonopeuksia nostettiin päälinjoilla. Vaikka rautateitä käytettiin ensisijaisesti rahtiliikenteeseen, myös matkustajaliikenne kasvoi. Vuonna 1988 tieverkoston kokonaispituus oli 51 000 kilometriä. Moottoritieverkostoa laajennettiin yhdistämään useampia suuria kaupunkeja, ja sen laajuus oli 1 539 kilometriä tietä 1980-luvun lopulla.
Rautatiet

Etelä-Korean suurin rautatieliikenneyhtiö on Korail. Rautateiden verkostoa hallinnoi Korean rataverkkoviranomainen (kor. 한국철도시설공단, Hanguk Cheoldo Siseol Gongdan).
Etelä-Korean ensimmäinen suurnopeusjunapalvelu Korea Train Express aloitti toimintansa huhtikuussa 2004. Muita kaupunkienvälisiä matkoja tarjoavat Korailin palvelut Saemaeul-ho ja Mugunghwa-ho. Lähiliikenteen junapalveluita tarjoaa Korailin Tonggeun, jonka junat pysähtyvät kaikilla asemilla.
Rautatiet > Metrot

Etelä-Korean kuudella suurimmalla kaupungilla – Soulilla, Busanilla, Daegulla, Gwangjulla, Daejeonilla ja Incheonilla – on kullakin oma metrojärjestelmänsä. Soulin metrojärjestelmä on maan vanhin, sen ensimmäinen linja avattiin vuonna 1974.
Raitiovaunut

Ensimmäinen raitiovaunulinja Soulissa aloitti toimintansa joulukuussa 1898. Se liikennöi Seodaemunin ja Cheongnyangnin välillä. Verkkoa laajennettiin ensin kattamaan koko keskustan alue eli Jung-gun ja Jongno-gun hallintoalueet. Sittemmin myös ympäröivät lähiöalueet saivat raitiovainulinjat.
Raitiovaunuverkoston laajuus saavutti huippunsa vuonna 1941. Vuonna 1968 verkostoa alettiin supistaa yksityisautoilun ja metron suosion vähentäessä raitioliikenteen käyttäjämääriä. Soulin metron Linja 1 ja Linja 2 kulkevat vanhoja raitiovaunureittejä pitkin Jongnossa ja Euljirossa.
Linja-autot > Alueelliset linja-autopalvelut

Lähes kaikissa Etelä-Korean kaupungeissa on tarjolla alueellista linja-autoliikennettä. Alueelliset reitit ovat luokiteltu gosok-busseihin (kor. 고속버스, nopea pikalinja-auto) ja sioe-busseihin (kor. 시외버스, kaupunkien välinen esikaupunkilinja-auto). Gosok-bussit toimivat pidemmillä matkoilla, ja pysähtyvät hyvin harvoin matkan aikana. Shioe-bussit toimivat tyypillisesti lyhyillä etäisyyksillä, ovat siten hitaampia, ja tekevät enemmän välipysähdyksiä.
Linja-autot > Paikalliset linja-autopalvelut

Kaupungeissa ja kylissä toimii kahdenlaisia linja-autoja: jwaseok (kor. 좌석) ja dosihyeong (kor. 도시형) tai ipseok (kor. 입석). Molemmat ajavat usein samoja reittejä, ja tekevät suunnilleen saman verran pysähdyksiä. Jwaseok-bussit ovat hinnaltaan kalliimpia, ja niitä pidetään matkustusmukavuudeltaan parempina, kun taas doshihyeong-bussit ovat halvempia, ja niissä on vähemmän istumapaikkoja. Monissa pienissä kaupungeissa ei ole jwaseok-busseja. Niiden linja-autoja kutsutaan virallisesti nimellä nongeochon (kor. 농어촌, maaseutulinja). Joillakin kaupungeilla on omat luokittelunsa linja-autopalveluille.
Linja-autot > Muut palvelut

Ympäri maata toimii suurnopeusbusseja, joilla on mahdollista matkustaa Incheonin kansainväliselle lentoasemalle.
1990-luvun lopulla monilla tavarataloilla oli omia pieniä ilmaisbussilinjoja, joilla pääsi tavarataloihin ostoksille. Hallitus asetti vuonna 2001 asetuksen, joka kielsi tavaratalojen omat bussilinjat. Nykyään useimmilla seurakunnilla, päiväkodeilla ja yksityisillä kouluilla on omat bussit, joilla haetaan seurakuntalaisia, päiväkotilapsia tai oppilaita.
Tiet

Lähes kaikki moottoritiet Etelä-Koreassa ovat maksullisia. Suurin osa moottoriteistä on valtionyritys Korea Expressway Corporationin (KEC) rakentamia ja huoltamia.
Moottoritieverkosto kattaa suurimman osan maata. Tietulleja kerätään sähköisen maksujärjestelmän avulla. KEC järjestää moottoriteiden varsille myös palveluita, kuten huoltoasemia ja ruokailupaikkoja.
Etelä-Koreassa on myös monia yksityisomisteisia tulliteitä, kuten Nonsan-Cheonan -moottoritie, Daegu-Busan -moottoritie, Incheonin kansainvälisen lentoaseman moottoritie, Soul-Chuncheon -moottoritie ja Soulin kehätie.
Etelä-Korean tieverkon kokonaispituus oli 86 989 kilometriä vuonna 1998. Tästä 1 996 km oli moottoriteitä ja 12 447 km valtateitä. Vuoteen 2009 mennessä moottoriteiden yhteenlaskettu pituus oli noin 3 000 kilometriä.
| Yhteensä (2014) | Moottoritiet | Kansalliset tiet | Päällystetyt | Päällystämättömät |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 105 672 km | 4 138 km | 13 708 km | 89 701 km | 8 218 km |
Vesiliikenne

Etelä-Koreasta ei ole toimivia maayhteyksiä muualle Aasiaan, ja valtiolla maailman suurimpiin lukeutuva laivanrakennusteollisuus. Maassa on myös erittäin laajat lauttayhteydet. Etelä-Koreassa toimii myös yksi suurimmista kauppalaivastoista, joka käy kauppaa lähinnä Kiinan, Japanin ja Lähi-idän valtioiden kanssa. Useimmat rahtilaivojen omistajat ovat suuria monialayrityksiä, kun taas matkustajalauttayrittäjät ovat usein pienyrityksiä.
Etelä-Koreassa on 1 609 kilometriä purjehduskelpoisia sisävesiväyliä, niiden käyttö on sallittua vain pienaluksille.
Vesiliikenne > Lautat

Etelä- ja itärannikon lukuisille pienille saarille on lauttayhteydet. Lisäksi lauttaliikennettä on myös suuriin, kaukana rannikosta sijaitseviin Jejun ja Ulleungin saariin. Suuria lauttaterminaaleja on muun muassa Incheonissa, Mokpossa, Pohangissa ja Busanissa.
Vesiliikenne > Satamat

Etelä-Koreassa on useita suuria satamia. Satamakaupunkeja ovat Jinhae, Incheon, Gunsan, Masan, Mokpo, Pohang, Busan, Donghae, Ulsan, Yeosu ja Jeju.
Lentoliikenne

Etelä-Korean hallinto perusti Korean Air -lentoyhtiön vuonna 1962 korvaamaan aiempaa kansallista lentoyhtiötä. Se on ollut yksityisessä omistuksessa jo vuodesta 1969 lähtien. Korean Air oli Etelä-Korean ainoa lentoyhtiö vuoteen 1988 asti. Vuonna 2008 sillä oli 2,164 miljoonaa matkustajaa, joista 1,249 miljoonan matkat olivat kansainvälisiä.
Toinen lentoyhtiö, Asiana Airlines, perustettiin vuonna 1988. Se lensi alun perin kotimaassa Soulin, Busanin ja Jejun välillä, sekä ulkomaille Japaniin, Singaporeen, Thaimaan Bangkokiin ja Yhdysvaltain Los Angelesiin. Vuonna 2006 Asiana Airlinesilla oli liikennettä jo kahteentoista kotimaan kaupunkiin ja 66 ulkomaan kaupunkiin 20 eri valtiossa, sekä rahtiliikennettä 24 kaupunkiin 17 valtiossa.
Yhteenlaskettuna Etelä-Korean lentoyhtiöt lentävät 297 reittiä kansainvälisesti. Pienemmät lentoyhtiöt kuten Air Busan, Jin Air, Eastar Jet ja Jeju Air, tarjoavat kotimaan lentoja sekä Japanin ja Kaakkois-Aasian reittilentoja halvemmalla hinnalla.
Lentoliikenne > Lentoasemat

Etelä-Korean suurin lentoasema, Incheonin kansainvälinen lentoasema, valmistui vuonna 2001. Lentoasema ehti valmistua ennen vuoden 2002 FIFA World Cupia. Vuoteen 2007 mennessä Incheonin lentoasema palveli 30 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Airports Council International on valinnut sen maailman parhaaksi lentoasemaksi useita kertoja.
Soulissa on myös Gimpon kansainvälinen lentoasema. Kansainvälisessä lentoliikenteessä käytetään Incheonin kansainvälistä lentoasemaa, kun taas kotimaan lennot Souliin liikennöivät pääasiassa Gimpon lentoasemalta. Muita suuria lentoasemia on Busanissa ja Jejussa. Etelä-Koreassa oli vuonna 1999 yhteensä 103 lentokenttää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Korea Expressway Corporation (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelä-Korean maantiekartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Korean Air
Asiana Airlines
Incheonin kansainvälinen lentoasema
Gimpon kansainvälinen lentoasema
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Transport in South Korea
KTX-juna.
Kaupunkienvälinen linja-auto moottoritiellä.
Paikallinen linja-auto Soulissa.
Limusiinibussi Incheonin kansainvälisellä lentoasemalla.
Etelä-Korean moottoritieverkostoa.
Moottoritie Souliin päin Incheonin kansainväliseltä lentoasemalta.
Busanin kansainvälinen lauttaterminaali.
Käännös suomeksi
Lotta ystäväni (elokuva)

| Lotta ystäväni> Charlotte’s Web |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gary Winick
Käsikirjoittaja:  Susannah Grant Karey Kirkpatrick
Tuottaja:  Jordan Kerner
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Seamus McGarvey
Leikkaaja:  Sabrina Plisco
Pääosat:   Dakota Fanning  Julia Roberts  Steve Buscemi 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walden Media Nickelodeon Movies
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lotta ystäväni (Charlotte’s Web) on yhdysvaltalainen lastenelokuva vuodelta 2006. Elokuva perustuu kirjaan Lotta ystäväni. Elokuvan on ohjannut Gary Winick. Elokuvan pääosissa ovat Dakota Fanning, Julia Roberts ja Steve Buscemi.
Ääninäyttelijät > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julia Roberts  | … |  Lotta    |
|  Dakota Fanning  | … |  Veera    |
|  Dominic Scott Kay  | … |  Vilppu    |
|  Steve Buscemi  | … |  Tepponen    |
|  John Cleese  | … |  Samuel    |
|  Oprah Winfrey  | … |  Assi    |
|  Kathy Bates  | … |  Riitta    |
|  Reba McEntire  | … |  Reetta    |
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Petra Karjalainen  | … |  Lotta    |
|  Annituuli Kasurinen  | … |  Veera    |
|  Tuomas Vapaavuori  | … |  Vilppu   |
|  Juha Varis  | … |  Tepponen    |
|  Markku Huhtamo  | … |  Samuel    |
|  Riitta Havukainen  | … |  Assi    |
|  Eija Vilpas  | … |  Riitta    |
|  Titta Jokinen  | … |  Reetta    |
|  Tommi Korpela  | … |  Pultti    |
|  Ilkka Heiskanen  | … |  Lärvi    |
Aiheesta muualla

Lotta ystäväni (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Claës Gripenberg (majuri)

Ratsumestari Claës Gripenberg lomalla jatkosodan aikana syksyllä 1941 (ennen ylenystään majuriksi).
Claës Göran Gripenberg (16. tammikuuta 1911 Helsinki – 20. joulukuuta 1976 Lindingö, Ruotsi) oli suomenruotsalainen upseeri vuoteen 1946 ja sen jälkeen ruotsalainen kääntäjä.
Claës Gripenbergin vanhemmat olivat Suomen Punaisen Ristin pääsihteeri Frans Mikael Gripenberg ja marsalkka Mannerheimin sisarpuoli Olga Sofia Marguérite "Kissie" Mannerheim (1884–1958). Hänen setänsä oli diplomaatina mm. ensimmäisenä YK-lähettiläänä toiminut G. A. Gripenberg. Claës Gripenberg palveli upseerina ennen sotia ja toimi Jatkosodan aikana JR 47:n pataljoonankomentajana; myöhemmin sen muututtua virolaiseksi ensimmäisenä virolaispataljoonan komentajana. Sodan jälkeen hän siirtyi Ruotsiin, jossa toimi loppuelämänsä kielenkääntäjänä.
Helsinkiläisten komentajana niin talvi- kuin jatkosodassa

Claës Gripenberg valmistui ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä vuonna 1928 ja kävi sen jälkeen kadettikouluun, josta hän valmistui vuonna 1931 ja suoritti sen jälkeen ratsuväkikoulutuksen. Vuosina 1931-39 hän palveli Uudenmaan rakuunarykmentissä. Ratsastuksessa hän edusti Suomea 1930-luvulla myös kansainvälisissä ratsastuskilpailuissa.
Talvisodassa luutnantti Gripenberg palveli Kevyt osasto 4:ssa, joka taisteli Länsi-Kannaksella. Jatkosotaan ratsumestariksi ylennetty Gripenberg osallistui JR 47:n eli Vallilan rykmentin III pataljoonan (III/JR 47) komentajana taistellen Nuijamaalta aina vanhalle rajalle eli Rajajoelle asti, jonka Vallilan rykmentti saavutti syyskuun alussa 1941. Sen jälkeen suomalaisjoukot ml. Gripenbergin rykmentti asettuivat rintamaan vanhan rajan tuntumaan. Vuoden 1941 lopulla rykmentin kokoonpanoa supistettiin niin, että siitä oli jäljellä enää III eli Gripenbergin pataljoona.