stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasagne

Lasagnen valmistusta.
Lasagne [ˈlɑsɑnje] on italialaislähtöinen uunissa paistettava pastaruoka. Sen valmistukseen käytetään yleensä muun muassa juustoa ja valkokastiketta pastalevyjen välissä kerroksittain. Esikeitetyt lasagnelevyt valmistetaan durumvehnäjauhosta ja vedestä, ja ne ovat ohuita ja suoria. Kastikkeen lisäksi täytteenä voi olla esimerkiksi lihaa, mereneläviä tai kasviksia.
Lasagne on syntynyt Pohjois-Italiassa Emilia-Romagnan maakunnassa luultavasti 1400-luvulla. Sana lasagna on ilmeisesti johdettu kreikkalaisten yöastiaa eli pottaa merkitsevästä sanasta, joka on siirtynyt latinaan muodossa lasanum ja tarkoitti antiikin Roomassa keittoastiaa.
Napolissa on perinteenä syödä laskiaisena ennen paastoaikaa carnival-lasagnea, joka voi sisältää muun muassa lihapullia, makkaraa, ricottajuustoa, mozzarellaa ja kananmunaa.
Liminganlahden luontokeskus

Liminganlahden luontokeskus lokakuussa vuonna 2013.
Luontokeskus lokakuussa vuonna 2008.
Liminganlahden luontokeskus on Limingassa Liminganlahdella sijaitseva luontokeskus, joka avattiin vuonna 1998. Rakennuksen suunnittelivat Maija Niemelä ja Pentti Myllymäki. Rakennuksesta löytyy metsähallituksen maksuton lintuteemainen pysyvä näyttely, ja vaihtuvia näyttelyitä. Hotelli-ravintola Liminganlahti vastaa ravintolatoiminnasta, 30 hengen hotellista ja kokous- ja näyttelytiloista.
Alueella sijaitsee myös huhtikuussa vuonna 2012 valmistunut lintutorni, joka rakennettiin vuonna 1987 valmistuneen ja joulukuussa vuonna 2011 kaatuneen vanhan tornin paikalle. Vuosien 2011–2012 aikana luontokeskus laajennettiin luontomatkailun ja virkistyskäytön keskukseksi sekä osaksi Metsähallituksen valtakunnallista luontokeskusverkostoa. Luontokeskuksen pihassa sijaitsee Limingan kunnan ylläpitämä grillikatos, joka on vapaassa käytössä.
Aiheesta muualla

Liminganlahden luontokeskus
Hotelli-ravintola Liminganlahti
Leninogorsk

| Leninogorsk Лениногорск |
| --- | --- |
 Keskusaukio
 Vaakuna
 fiLeninogorsk 
 54°35′56″N, 52°26′31″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Tatarstan
Perustamisvuosi:  1948
Kaupungiksi:  1955
Väkiluku 2021:  60 993 
 leninogorsk.tatarstan.ru/tat/ 
 Leninogorskin piirin hallintokeskus 
Leninogorsk (ven. ja tat. Лениного́рск) on kaupunki Tatarstanin kaakkoisosassa, 322 km pääkaupungista Kazanista kaakkoon. Leninogorsk on Leninogorskin piirin hallinnollinen keskus.
Leninogorsk perustettiin vuonna 1948 ja kaupunki siitä tuli 1955.
Väestö

Asukasluvun kehitys:
38 600 (1959)
65 592 (2002)
64 127 (2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leninogorsk Wikimedia Commonsissa
Pääkaupunki: Kazan (Qazan)


Agryz (Ägerce) |
Almetjevsk (Älmät) | 
Arsk (Arça) |
Aznakajevo (Aznaqay) |
 Bavly (Bawlı) |
Bolgar (Bolğar) |
Bugulma (Bögelmä) | 
Buinsk (Bua) |
Jelabuga (Alabuğa) | 
Laiševo (Layış) |
Leninogorsk |
Mamadyš (Mamadış) |
Mendelejevsk (Mendeleyev)  |
Menzelinsk (Minzälä) |
 Naberežnyje Tšelny (Yar Çallı) | 
 Nižnekamsk (Tübän Kama) |
Nurlat |
Tetjuši (Täteş) |
 Tšistopol (Çístay) | 
Zainsk (Zäy) |
Zelenodolsk (Yäşel Üzän)
Tatarstanin lippu
Leuciscus

| Leuciscus |
| --- | --- |
 Säyne (Leuciscus idus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Särjet Leuciscidae
Alaheimo::  Särjet Leuciscinae
Suku::  Leuciscus  Cuvier, 1816 
Katso myös
   Leuciscus Wikispeciesissä   Leuciscus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leuciscus on särkien heimoon (Leuciscidae) ja sen Leuciscinae-alaheimoon kuuluva palearktinen karppikalojen suku. Suomen kaloista siihen kuuluvat seipi, säyne ja toutain.
Lajit

Sukuun luetaan 19 lajia:
Leuciscus aspius (Linnaeus, 1758) – Toutain
Leuciscus baicalensis (Dybowski, 1874)
Leuciscus bearnensis (Blanchard, 1866) – Adourinseipi
Leuciscus bergi Kashkarov, 1925
Leuciscus burdigalensis Valenciennes, 1844 – Ranskanseipi
Leuciscus chuanchicus (Kessler, 1876)
Leuciscus danilewskii (Kessler, 1877) – Doninseipi
Leuciscus dzungaricus Paepke & Koch, 1998
Leuciscus gaderanus Günther, 1899
Leuciscus idus (Linnaeus, 1758) – Säyne
Leuciscus latus (Keyserling, 1861)
Leuciscus lehmanni Brandt, 1852
Leuciscus leuciscus (Linnaeus, 1758) – Seipi
Leuciscus lindbergi Zanin & Eremejev, 1934
Leuciscus merzbacheri (Zugmayer, 1912)
Leuciscus oxyrrhis (La Blanchère, 1873) – Nokkaseipi
Leuciscus schmidti (Herzenstein, 1896)
Leuciscus vorax (Heckel, 1843)
Leuciscus waleckii (Dybowski, 1869)
Lahden vanha radioasema

Lahden vanha radioasema oli Yleisradion radioasema Lahdessa vuosina 1928–1935.  Rakennus sijaitsee Radiomäenkatu 43:ssa Lahden Radiomäen mastojen välissä. Keltainen Lahden vanhan radioaseman kiinteistö kuuluu radio- ja televisiosäätiölle, mitä vuokraavat Lahden taidegraafikot, Lahden Radioamastöörikerho, kolme musiikkiyhtyettä ja äänisuunnittelija. Lahden vanhalla radioasemalla kokoontuvat myös kerran kuukaudessa Lahden Radioharrastajat ensimmäisinä lauantaina kello 14.
Lahden vanhin yleisradioasema on kuulunut Lahden Radioharrastajille, ja se sijaitsi Harjukadun ja Rautatienkatun risteyksessä tornikulmaisen talon kolmannessa kerroksessa. Sieltä lähetettiin Lahden ensimmäiset yleisradiolähetykset. Asema siirtyi monien muiden yksityisten radioyhdistysten radioasemien tapaan Yleisradiolle ja yhdistys sai vastikkeeksi kaksi Yleisradion osaketta.
Rakennusvaihe

Vuonna 1927 Yleisradio päätti rakentaa uuden yleisradioaseman Helsingin ulkopuolelle kuuluvuuttaan parantaakseen. Sijoituspaikaksi kaavailtiin joko Lahtea, Tamperetta tai Hämeenlinnaa. Lahti voitti lopulta kilpailun, koska sen sijainti Suomen tiheimmin asuttuihin alueisiin nähden oli otollisin, ja koska kaupunki lupasi Yleisradiolle maksutta tontin Radiomäeltä, silloiselta Hautausmaanmäeltä, jonne oli 1912 perustettu Hollolan kunnasta 1905 itsenäistyneeseen entiseen Lahden kauppalaan kaupungin ensimmäinen hautausmaa.
Ripeästi sujuneiden rakennustöiden jälkeen Lahden pitkäaaltoasema kytkettiin toimintaan 22. huhtikuuta 1928 klo 19:10. Sen lähetyslaitteet olivat teholtaan 25 000 W:n Telefunken-lähettimet.
Saksalaisen urakoitsija Lehmann & Co.:n työnjohdolla pystytettiin yleisradioaseman kaksi radiomastoa. Ne rakennettiin syksyllä 1927 vain 74 päivässä, mitä pidettiin aikanaan huomattavana saavutuksena. Teräsristikkomastot ovat 150 metriä korkeat ja yltävät 300:n metrin korkeuteen merenpinnasta. Nopeasta rakennustahdista huolimatta mastot ovat rakenteeltaan poikkeuksellisen lujat: ne seisovat vapaasti ilman minkäänlaisia tukivaijereita, mutta heiluvat pahimmassakin myrskyssä vain 3 cm –4 cm. Mastojen väliin pingotettiin 12 metrin levyinen ja 250 metriä pitkä kuusilankainen antenni. Mastojen väli on 316 metriä.
Antenninsäätöpaikka Lahden radioaseman aikana

Vuosina 1935–1993 toimineen uuden radioaseman perustamisen jälkeenkin vanha radioasema (1928-1935) toimi osana Lahden radioaseman radiolähetysinfrastruktuuria, koska siellä on pitkien aaltojen lähetysten radiomastojen antenninsäätötila, jossa kondensaattoreilla säädettiin antennien taajuusvirityspistettä, sähkömagneettista pituutta, lämpötilavaihteluiden aiheuttaman antennin fyysisten pituusmuutosten tasapainottamiseksi. Antenninsäätötila on rakennuksen toisessa kerroksessa.
Lahden vanhan radioaseman päärakennus > Suunnittelu

Rakennuksen on suunnitellut yleisten töiden osaston arkkitehti, myöhempi rakennusneuvos, Georg Wigström.
Lahden vanhan radioaseman päärakennus > Rakennus

Rakennuksessa on kellaritaso, katutaso sekä toinen kerros ja ullakkokerros. Kellaritasossa on varauloskäytävän osan muodostaen vanha sähkötekninen paja, jossa tehtiin korjauksiin tarvittavia työkalujakin. Katutasossa on Lahden Radioamatöörikerho ry ja toisessa kerroksessa ruokasali sekä keittiötilat. Museotilana toisessa kerroksessa on 1928 jälkeenkin käytetty antenninsäätötila, jolla säädettiin Lahden pitkien aaltojen lähetysantennien sähköistä pituutta kondensaattoreilla, koska mm. sääolojen vaihtelu aiheutti laajenemista ja supistumista Lahden radiomastojen välillä oleviin lanka-antenneihin muuttaen antennin pituutta, mikä piti korjata sähköisen pituuden muuttamisella kondensaattorein.
Lahden vanhalla radioasemalla on alkuperäisessä kunnossaan korjauspaja, jonne pääsee Lahden Radioamatöörien kerhohuoneen sivuitse.
Lahden vanhan radioaseman päärakennus > Ympäristö > Lahden taidemuseon veistokset

Rakennuksen pihalla on Johannes Iivakon eläinveistoksia. Eläinveistoksia on kummallakin puolella Radiomäenkatua, joka loppuosastaan Lahden kaupunginmuseon radio- ja tv-museo Mastolasta on hiekkatie, kummallakin puolella Radiomäenkatu 43:a. Magma on ruosteisen värinen teräskuutio, jossa on pyöristetyt reunat.
Lahden vanhan radioaseman päärakennus > Rakennusvaihe

Vuonna 1927 Yleisradio päätti rakentaa uuden yleisradioaseman Helsingin ulkopuolelle kuuluvuuttaan parantaakseen. Sijoituspaikaksi kaavailtiin joko Lahtea, Tamperetta tai Hämeenlinnaa. Lahti voitti lopulta kilpailun, koska sen sijainti Suomen tiheimmin asuttuihin alueisiin nähden oli otollisin, ja koska kaupunki lupasi Yleisradiolle maksutta tontin Radiomäeltä, silloiselta Hautausmaanmäeltä, jonne oli 1912 perustettu Hollolan kunnasta 1905 itsenäistyneeseen entiseen Lahden kauppalaan kaupungin ensimmäinen hautausmaa. Tamperetta kannatettiin siksi, että Tampereelle suuraseman sijoittaminen olisi tuottanut Lahtea lukumääräisesti suuremman kuulijakunnan.
Ripeästi sujuneiden rakennustöiden jälkeen Lahden pitkäaaltoasema kytkettiin toimintaan 22. huhtikuuta 1928 klo 19:10. Sen lähetyslaitteet olivat teholtaan 25 000 W:n Telefunken-lähettimet.
Saksalaisen urakoitsija Lehmann & Co:n työnjohdolla pystytettiin yleisradioaseman kaksi radiomastoa. Ne rakennettiin syksyllä 1927 vain 74 päivässä 26. marraskuuta 1927 mennessä, mitä pidettiin aikanaan huomattavana saavutuksena. Teräsristikkomastot ovat 150 metriä korkeat ja yltävät 290:n metrin korkeuteen merenpinnasta. Nopeasta rakennustahdista huolimatta mastot ovat rakenteeltaan poikkeuksellisen lujat: ne seisovat vapaasti ilman minkäänlaisia tukivaijereita, mutta heiluvat pahimmassakin myrskyssä vain 3 cm –4 cm. Mastojen väliin pingotettiin 12 metrin levyinen ja 250 metriä pitkä kuusilankainen antenni. Mastojen väli on 316 metriä.
Lahden vanhan radioaseman päärakennus > Telefunken-lähetin ja tehon lisääminen 40 kW:iin

Alkuvaiheessa vuonna 1928 Yleisradion Lahden suurasema lähetti ohjelmaa 25 kW:n teholla. Lähetinkoneiston oli valmistanut saksalainen Telefunken (Die Telefunken Gesellschaft für drahtlose Telegraphie m.b.H. 1903-1955). Seuraavana vuonna 1929 teho korotettiin 40 kW:iin, mikä teki Lahden yhdeksi Euroopan voimakkaimmista radioasemista.
Neuvostoliitossa Kominternille nimetty radioasema toisessa lähetyspaikassaan Šabolovkan kadulla (улица Шаболовка) Moskovassa oli aloittanut 40 kW:n lähetykset jo 1927 Nižni Novgorodissa sijaitsevan neuvostoliittolaisen radiolaboratorion (Нижегородская радиолаборатория) yleisradiolähettimellä.
Myöhemmin ensimmäisen viisivuotissuunnitelman aikana  Euroopan lähetysteholtaan tehokkaimmaksi radioasemaksi tuli 21. toukokuuta 1929 neuvostoliittolainen radiotsentr-5 (Радиоцентр-5), radiokeskus-5, Yleisliittolaisen ammattiliittojen keskusliiton radioasema (Радиостанция ВЦСПС) 100 kW:n lähetystehollaan.
Radioasemien rakennusohjelmasta seurasi myös se, että Telefunkenin tarjottua 1927 vuoden lopulla Neuvostoliittoon vain 50 kW:n yleisradiolähettimiä ja pyydettyään miljoonien kultasaksanmarkkojen suuruista ennakkomaksua 500 kW:n lähettimen suunnittelusta ja toteuttamisesta, Grigori Ordžonikidze kieltäytyi hankkeesta ja päätti, että lähetin rakennetaan neuvostoliittolaisin voimin Elektrostaliin Moskovan alueelle.
Lahden vanhan radioaseman päärakennus > Kehitystoimintaa

Lahden vanhalla radioasemalla rakennettiin 1930 Tampereen radion Pyynikin näkötornin radioaseman laitteet maaliskuun 1930 alkuun mennessä. Se mahdollisti Tampereen radiolähettämisen siirtymisen Tammerkosken rannalta Pyynikkiin.  Tampereen radioyhdistys hoiti Pyynikin näkötornin radioasemaa vuoden 1930 loppuun, minkä jälkeen posti- ja telehallituksen omistama radiolähetysasema siirtyi Yleisradion hallintaan. Näin muodostui Yleisradion Tampereen radio.
Leuglay

| Leuglay |
| --- | --- |

 vaakuna
 Leuglay
 Koordinaatit: 47°48′54″N, 4°47′34″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Montbard
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,6 km²
Korkeus:  260 – 417 m
Väkiluku (2018):  303 
 – Väestötiheys:  12 as./km²
Kunnan numero:  21346
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leuglay on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ourcejoen varrella, noin 53 kilometriä Montbardin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Martinin kirkko on peräisin 1400-luvulta, jolloin se kuului Temppeliritareille. Kirkko rakennettiin uudelleen vuonna 1554, jonka jälkeen se siirtyi Johanniittain ritarikunnan hallintaan. Joen varrella olevassa vanhassa 1800-luvun maalaistalossa toimii nykyään metsäntutkimuskeskus Maison de la Forêt. Lugnyn kylässä on entinen 1100-1300-luvuilla rakennettu kartusiaaniluostari. Vuonna 1203 vihitty luostarikirkko oli kirkkona 1700-luvun lopun Ranskan suureen vallankumoukseen saakka, jolloin se muutettiin navetaksi. Munkkien asunnot tuhoutuivat 1700-luvulla. Vuonna 1830 luostarin vanhoihin rakennuksiin perustettiin keramiikka- ja laattatehdas.
Saint-Martinin kirkko
Maison de la Forêt
Lugnyn luostari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leuglay Wikimedia Commonsissa
Koronaviruspandemia Kreikassa

| Koronaviruspandemia Kreikassa |
| --- | --- |
 Varmistetut koronavirustapaukset alueyksiköittäin 100 000 asukasta kohti pandemian ensimmäisessä aallossa 24. toukokuuta 2020.   0   0,1–4,9   5,0–9,9   10,0–49,9   50+

Yleistä
Virus:  SARS-CoV-2
Tauti:  COVID-19
Lähtöpaikka:  Wuhan, Hubei, Kiina
Tapaukset
Vahvistetut:  3 406 553
Parantuneet:  3 324 287
Kuolleet:  29 619
Rokotetut:  20 969 724 annosta
 Tiedot päivitetty viimeksi 18.5.2022. 
Vuoden 2020 koronaviruspandemian ensimmäiset varmistetut covid-19-tapaukset Kreikassa todettiin 26. helmikuuta 2020. 18. toukokuuta 2022 mennessä Kreikassa oli todettu yhteensä 3 406 553 koronavirustartuntaa ja 29 619 kuolemaa. Samaan aikaan rokoteannoksia oli annettu 20 969 724, mikä riittää kahteen rokotukseen 97,8 % koko väestöstä.
Kreikassa epidemia-aluetta ovat olleet ennen kaikkea Ateena ja muu Attika, Thessaloniki ja eräät muut seudut Makedoniassa ja muualla Pohjois-Kreikassa sekä Thessalia. Kreikan saarilla tapauksia on ollut vähemmän. Kreikka onnistui hillitsemään viruksen leviämistä hyvin poikkeuksellisen aikaisin aloitetuilla voimakkailla toimenpiteillä, ja epidemian ensimmäinen aalto laantui huhti-toukokuussa 2020. Tapausten määrä kääntyi nousuun jälleen heinäkuussa rajojen avaamisen ja turistikauden alkamisen jälkeen. Epidemian toisen aallon katsottiin alkaneen viimeistään 9. elokuuta. Tapausten määrä nousi voimakkaasti syys-lokakuusta alkaen, ja uusia päiväkohtaisia tartuntaennätyksiä tehtiin viikoittain. Sekä tauti- että kuolemantapausten määrä on ollut toisessa aallossa paljon kevättä suurempi. Tapausten kasvun vuoksi maa oli osittaisessa lockdownissa joulu-toukokuussa 2020–2021, jolla tapausten määrää pidettiin kurissa.
Hoito > Tehohoidon kapasiteetti

Kreikan tehohoitopaikkojen määrä oli epidemian alkaessa maaliskuun 2020 alussa 565, eli vain noin 5,2 paikkaa 100 000 henkeä kohti. Kuun lopussa paikkojen määräksi oli saatu nostettua 910. Marraskuun 2020 lopulla tehohoitopaikkoja oli 1 220, joista koronapotilaille 651 ja muille potilaille 569. Tuolloin 85 % koronapotilaiden tehohoitopaikoista ja 78 % muista tehohoitopaikoista oli varattuna.
Hoito > Rokotukset

Kreikka sai ensimmäiset rokote-erät muiden EU-maiden tavoin 25. joulukuuta 2020. Rokotukset alkoivat 27. joulukuuta. Maassa oli rokotusurakan alkuvaiheessa 400 rokotuskeskusta sekä lisäksi 100 liikkuvaa rokotusasemaa. ​Hallituksen tavoitteena oli alkuvaiheessa saada 70 % väestöstä rokotettua kesään 2021 mennessä, minkä arveltiin tuolloin voivan riittää laumasuojaan.
Tilastoja > Tapauksia yhteensä

Tarkastele tai muokkaa  raaka kuvaajan tietoja.
Tilastoja > Uusia tapauksia

Tarkastele tai muokkaa  raaka kuvaajan tietoja.
Toimenpiteet > Toinen ja kolmas aalto

Toisessa aallossa yhteiskuntaa on suljettu paikallisesti aina tarpeen mukaan, ja rajoitukset ovat muuttuneet usein. Toisen aallon laajemmat toimenpiteet otettiin käyttöön 3. marraskuuta alkaen. Niihin kuuluvat muun muassa pakollinen maskien käyttö ulkona, joukkoliikennevälineissä ja julkisissa sisätiloissa; ulkonaliikkumista koskevat rajoitukset; etätöiden lisääminen niin, että ainakin puolet tähän kykenevistä työntekijöistä olisi etätöissä kerrallaan; sekä vierailukielto sairaaloissa ja hoitolaitoksissa. 7. marraskuuta voimaan tuli lisäksi osittainen ulkonaliikkumiskielto, jossa ulkona liikkuminen on sallittua vain tekstiviestitse pyydettävällä luvalla samalla tavalla kuin keväällä. Sen oli alun perin tarkoitus kestää kolme viikkoa, mutta sitä jatkettiin 14. toukokuuta 2021 asti. Maa on jaettu väreillä merkittyihin alueisiin, joiden mukaan toteutetaan muita rajoituksia muun muassa yleisömääriä koskien. Alun perin alueita oli kaksi, Α (keltainen) ja Β (punainen). Sittemmin alueita on kolme, Α (oranssi), Β (punainen) ja Γ (tummanpunainen).
Taloudelliset vaikutukset

Koronaviruspandemia aiheuttaa suurta vahinkoa Kreikan taloudelle, joka oli juuri ollut vähitellen toipumassa kymmenen vuotta kestäneestä talous- ja velkakriisistä. Pandemian pelätään aiheuttavan suurta vahinkoa erityisesti Kreikan tärkeimmälle elinkeinolle turismille, joka vastaa noin 25 % taloudesta. Vuoden 2020 oli tarkoitus olla turismissa ennätysvuosi. Lähes kaikki kevään matkat peruttiin, ja monet hotellit joutuvat olemaan suljettuna käytännössä koko vuoden. Pahimmillaan arvioitiin, että turismissa voidaan menettää myös seuraava vuosi 2021.
Kreikan turismiministeri Cháris Theocháris otti kuitenkin tavoitteeksi, että ainakin osa vuoden 2020 turismista voidaan pelastaa avaamalla turismia kesä-heinäkuusta 2020 lähtien tietyillä ehdoilla. Turismikausi käynnistyikin kesä-heinäkuussa asteittain. Huhtikuussa 2020 Kreikkaan tuli noin 12 000 turistia, siinä missä maahan saapuu normaalisti samassa kuussa noin 1,28 miljoonaa turistia. Kesäkuussa turisteja saapui noin 440 000, kun normaalivuonna luku on 4,21 miljoonaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta koronaviruspandemia Kreikassa Wikimedia Commonsissa
CoVid19.gov.gr – Τα μέτρα της Κυβέρνησης για την αντιμετώπιση του κορονοϊού. (Kreikan valtion virallinen covid-19-tiedotussivusto.) (kreikaksi)
CoVid19.gov.gr – Ημερήσια Επισκόπηση. (Kreikan covid-19-tapausten live-analytiikka).
Νέος κορωνοϊός Covid-19 – Οδηγίες. Εθνικός Οργανισμός Δημόσιας Υγείας. (Kreikan kansanterveyslaitoksen covid-19-ohjeet.) (kreikaksi)
Pääministeri Kyriákos Mitsotákisin puhe kansalaisille 22. maaliskuuta 2020 koskien rajoitusten tiukentamista.
Kevään 2020 ulkonaliikkumiskielto tyhjensi Kreikan kadut. Ateenan Filellínon-katua 6. huhtikuuta 2020.
Ihmisiä Ateenassa Hadrianuksen kaaren edustalla 12. joulukuuta 2020. Syksystä 2020 lähtien maskipakko koski myös ulkotiloja.
”Pysymme kotona” (Ménoume spíti) -kampanjan tunnus.
Kaikkiin matkapuhelimiin 11. maaliskuuta 2020 lähetetty viesti.
Huomautus pakollisesta suojamaskin käytöstä.
Maskia käyttäviä ihmisiä Ateenan Monastiráki-aukiolla 31. lokakuuta 2020.
Kuznetsov-luokka

| Kuznetsov-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  53 000-55 000 brt (normaali) 66 600 -67 500 brt (max)
Pituus:  270 m (vesiraja) 300 m (max)
Leveys:  38 m (vesiraja) 73 m (max)
Syväys:  11 m
Koneteho:  149 MW
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  1 960 merimiestä ja 626 lennostossa
Toimintamatka:  45 vuorokautta 7 100 km@32 solmua
Aseistus
Meritorjunta:  12 × Suhoi Su-33 tai MiG-29K 24 × Kamov Ka-27 10 × RBU-12000 UDAV-1
Ilmatorjunta:  8 × AK-630 8 × SA-N-11 2 × 30 mm 12 × P-700 Granit 24 × SA-N-9
Kuznetsov-luokka eli projekti 1143.5 oli Neuvostoliiton laivaston kolmen lentotukialuksen muodostama alusluokka, joka oli osittain rakenteilla Neuvostoliiton hajotessa 1991. Alusluokan aluksista ainoastaan yksi jäi Neuvostoliitolle.  Kahdesta rakenteilla olevasta yhden Ukraina myi Kiinalle ja toisen romutti.
Suunnittelu

Kuznetsovin tehtäväprofiilin on määrä olla varsin erilainen kuin esimerkiksi Yhdysvaltain tai Ranskan laivaston lentotukialuksilla. Venäläisen luokittelun mukaan se on "raskas lentokoneristeilijä” (ven. тяжёлый авианесущий крейсер, tjažolyi avianesuštšyi kreiser, ТАВКР), jonka tehtävänä on muun muassa tukea ja suojata muita pinta-aluksia ja strategisia ydinsukellusveneitä. Luokituksen syyksi on arvioitu sitä, että Bosporinsalmesta ei saa kansainvälisten sopimusten mukaan kulkea lentotukialuksilla.
Kuznetsovin lentokonevarustukseen kuuluu vain ilmaherruushävittäjiä. Katapultin puutteesta johtuen alukselta ei voi lähteä kovin raskailla pommikuormilla. Lisäksi aluksella on helikoptereita, joita käytetään pinta-alusten ja sukellusveneiden torjuntaan.
Suunnittelu > Runko ja lentokansi

Perusratkaisut pohjautuvat edeltäneeseen Kiova-luokkaan, mutta on kooltaan suurempi. Lentokannen pinta-ala on 14 700 m², ja lentokoneiden lähdössä käyttämän hyppyrin kulma on 14°. Lähdettyään hyppyristä kone putoaa noin 15 metriä alaspäin, ennen kuin saavuttaa lentonopeuden 8–10 sekunnissa.
Aluksen oikealla laidalla oli kaksi lentokonehissiä.
Aluksessa on 3 857 erillistä tilaa, joihin kuuluu 387 yksityishyttiä, 134 miehistötilaa, 50 suihkua, 6 ruokailutilaa, 120 varastoa, 445 salia ja 6 000 neliömetriä käytäviä.
Suunnittelu > Lentolaivue

Aluksella on normaalisti 12 Suhoi Su-33 -hävittäjää ja viisi Suhoi Su-25 -rynnäkkökonetta, sekä 4 Kamov Ka-27LD32-, 18 Kamov Ka-27PLO- sekä kaksi Kamov Ka-27S-helikopteria. Vaihtoehtoisesti kopterilentue voidaan jättää pois, jolloin alukselle sopii 26 taittuvasiipistä lentokonetta.
Suunnittelu > Aseistus

Toisin kuin useimmilla muilla lentotukialuksilla, jotka tarvitsevat tuekseen suojausosaston, niillä oli vahva omasuoja-aseistus muun muassa 16 SS-N-19-merimaaliohjusta. Klinok-ilmatorjuntaohjuksia (Tor-järjestelmän meriversio) varten aluksella on 24 siiloa, joihin 192 ohjusta. Kaštan-järjestelmä  mahdollistaa puolustautumisen ohjuksia vastaan. Kahdeksan erillistä järjestelmää sisältävät raketinheittimet, 30 mm kaksoistykit ja optisen/tutkaohjauksen. Ohjusten kantama vaihtelee 1,5:stä 8 kilometriin. Tykit voivat ampua 10 000 laukausta minuutissa, kantama 0,5–1,5 km. Lisäksi aluksella on kuusi 30 mm AK630 -tykkiä.
Edelleen aluksella on Udav-1-sukellusveneentorjunta-aseistus, jossa on 60 sukellusveneentorjuntarakettia.
Suunnittelu > Propulsio

Ensimmäisissä länsimaisissa analyyseissä oletettiin, että aluksella voi olla kaasuturbiinien lisäksi ydinreaktorit voimanlähteenä. Tämän kaltainen ratkaisu oli muun muassa Kirov-luokan taisteluristeilijöissä ja esikuntalaiva SSV-33:ssa. Propulsiojärjestelmä koostuu kuitenkin kaasuturbiineista, joten sen toimintamatka jää suurimmalla nopeudella 6 100 kilometriin. Alhaisemmalla nopeudella toimintamatka on noin 13 700 km.