stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rafael van der Vaart
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rafael van der Vaartin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Rafael van der Vaart KNVB:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Rafael van der Vaart Football Database -sivustolla
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Arnold Bruggink | Alankomaiden vuoden nuori pelaaja 2001 | Seuraaja: Robin van Persie |
Alankomaiden kokoonpano
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 van der Sar |
2 Jaliens |
3 Boulahrouz |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 Landzaat |
7 Kuyt |
8 Cocu |
9 van Nistelrooy |
10 van der Vaart |
11 Robben |
12 Kromkamp |
13 Ooijer |
14 Heitinga |
15 de Cler |
16 Maduro |
17 van Persie |
18 van Bommel |
19 Vennegoor of Hesselink |
20 Sneijder |
21 Babel |
22 Timmer |
23 Stekelenburg |
Valmentaja van Basten
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 van der Sar |
2 Ooijer |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 de Zeeuw |
7 van Persie |
8 Engelaar |
9 van Nistelrooy |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Melchiot |
13 Timmer |
14 Bouma |
15 de Cler |
16 Stekelenburg |
17 de Jong |
18 Kuyt |
19 Huntelaar |
20 Afellay |
21 Boulahrouz |
22 Vennegoor of Hesselink |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Basten
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stekelenburg |
2 van der Wiel |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 van Bommel |
7 Kuyt |
8 de Jong |
9 van Persie |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Boulahrouz |
13 Ooijer |
14 de Zeeuw |
15 Braafheid |
16 Vorm |
17 Elia |
18 Schaars |
19 Babel |
20 Afellay |
21 Huntelaar |
22 Boschker |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Marwijk
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Stekelenburg |
2 van der Wiel |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 Bouma |
6 van Bommel |
7 Kuyt |
8 N. de Jong |
9 Huntelaar |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Vorm |
13 Vlaar |
14 Schaars |
15 Willems |
16 van Persie |
17 Strootman |
18 L. de Jong |
19 Narsingh |
20 Afellay |
21 Boulahrouz |
22 Krul |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Marwijk
Van der Vaart Real Madridin paidassa.
Van der Vaart Tottenhamissa vuonna 2011
Ikeya–Zhang

| Ikeya–Zhang |
| --- | --- |
 Ikeya-Zhang huhtikuussa 2002
Löytäminen
Löytäjä:  Kaoru Ikeya ja Zhang Daqing
Löytöpäivä:  1. helmikuuta 2002
Muut nimet:  153P/2002 C1
Fyysiset ominaisuudet
Absoluuttinen magnitudi:  4,0
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,9900806570176692
Inklinaatio:  28,1209574068563 astetta
Keskianomalia:  0,134886581151805 aste
Kiertoaika:  133 498,3987766448 vuorokautta
Periapsis:  0,5070700896059622 au
Apoapsis:  101,7315742458496 au
Radan isoakselin puolikas:  51,1193221677278 au
Aiheesta muualla
JPL Small-Body Database
Nimillä C2002/C1 ja 153P/Ikeya–Zhang on komeetta, joka löydettiin helmikuussa 2002.
Kaoru Ikeya ja Daqing Zhang löysivät itsenäisesti vuoden 2002 komeetan, jota pidetään samana kuin puolalaisen astronomin Johannes Heveliuksen vuonna 1661 havaitsemaa komeettaa. Komeetan jakso on 366,5 vuotta, ja seuraavan kerran sen odotetaan saapuvan Auringon lähettyville vuonna 2362.
Komeetta näkyi parhaiten maaseudulla sekä valokuvissa. Edellisestä paljain silmin havaittavasta komeetasta Suomen taivaalla oli kulunut viisi vuotta (Hale-Bopp).
Komeettojen kiertoratojen vertailu. Ikeya–Zhang oikealla.
Historiallis-vertaileva kielitiede

Morfologia · Syntaksi
Ortografia · Fonetiikka
Fonologia
Stilistiikka · Pragmatiikka
Dialektologia · Leksikologia
Historiallis-vertaileva kielitiede
Semantiikka
Kielifilosofia
Kielihistoria
Neurolingvistiikka
Psykolingvistiikka
Sosiolingvistiikka
Kieliteknologia
Käännöstiede
Diskurssianalyysi
Historiallis-vertaileva kielitiede eli komparatiivinen kielentutkimus (engl. historical-comparative linguistics, saks. historisch-vergleichende Sprachwissenschaft) on historiallisen kielitieteen alue, joka tutkii kielisukulaisuutta käyttäen hyväksi historiallis-vertailevaa metodia. Se on kielitieteen vanhimpia ja laajimmin käytettyjä tutkimusmenetelmiä, ja sitä käytetään kaikkien kielikuntien tutkimuksessa. Sen avulla voidaan tutkia kielten välisiä historiallisia sukulaisuussuhteita ja lainakontakteja sekä kielten äänne- ja muotojärjestelmän ja sanaston historiaa. Kielisukulaisuuden formaali todistaminen tapahtuu laatimalla vertailtavat kielet kattava, monikielinen eli polylektaalinen vertaileva kielioppi. Historiallis-vertailevaa kielitiedettä täydentää historiallinen kielitiede, joka kielijärjestelmän historian lisäksi tutkii myös kieliyhteisöjen historiaa. Kielijärjestelmien historian tutkimusta kutsutaan myös diakroniseksi kielitieteeksi.
Tutkimuskohteet

Historiallis-vertaileva kielitiede tutkii kielen historiaa kielisukulaisuushypoteesin pohjalta ja pyrkii
määrittelemään, mitkä kielet polveutuvat samasta kantakielestä ja näin ryhmittelemään maailman kieliä kielikuntiin
rekonstruoimaan eli mallintamaan kantakieliä ja kuvaamaan samaan kielikuntaan kuuluvien kantakielten suhteita esimerkiksi kielellisen sukupuumallin avulla
kuvaamaan kielissä tapahtuneita äänteenmuutoksia ja selvittämään niiden järjestystä, eli tekemään äännehistoriallista tutkimusta
kuvaamaan kielten ja kielikuntien historiallisia kontakteja
selvittämään sanojen alkuperää, äänteenmuutoksia ja merkityskehitystä
esittämään yleisiä teorioita kielen historiallisesta kehityksestä (historiallinen kielitypologia)
Tutkimusalan historia

Historiallis-vertailevan kielitiede alkoi kehittyä 1700-luvun lopulla kun huomattavia sanaston ja taivutuspäätteiden yhteyksiä havaittiin eri uralilaisten kielten ja indoeurooppalaisten kielten välillä. Alan varhaisia pioneereja olivat János Sajnovics ja William Jones.
Historiallis-vertaileva mentelmä kehittyi todelliseksi tieteeksi kuitenkin vasta 1800-luvun jälkipuoliskolla Saksassa. Kehitystä edesauttoivat erityisesti saksalaiset niin sanotut nuorgrammaatikot, muun muassa Karl Brugmann, Hermann Osthoff ja Hermann Paul.
1900-luvulla historiallis-vertailevaa metodia on menestyksellisesti sovellettu kymmenien kielikuntien tutkimiseen. Kielitypologian kehitys on tarkentanut sen esittämiä mallinnuksia.
Tutkimusmenetelmät

Historiallis-vertailevan kielitieteen perusmenetelmät ovat monista tarkennuksista huolimatta pysyneet oleellisesti samoina 1800-luvun loppupuolelta alkaen. Näistä tärkeimmät ovat vertaileva menetelmä ja sisäinen mallinnus.
Tutkimusmenetelmät > Vertaileva menetelmä

Vertaileva menetelmä perustuu kahden tai usean kielen sanaston ja muoto-opin ja vähäisemmässä määrin myös kielellisten rakenteiden vertailuun ja kielten historiaa koskevien johtopäätösten tekemiseen näiden pohjalta. Esimerkiksi muutaman uralilaisen kielen kättä merkitsevät sanat ovat seuraavat:
suomi käsi
pohjoissaame giehta
ersämordva ked'
niittymari kid
Kaikissa muissa kielissä kuin suomessa ja sen edeltäjissä s:ää vastaavassa asemassa esiintyy t tai d. Tämän pohjalta voidaan päätellä, että suomessa varhaisempi t on muuttunut s-äänteeksi. Vertailevan metodin perusteella voidaan näin esittää, että sanan käsi varhaisempi muoto on ollut *käti (rekonstruoidut muodot merkitään tavallisesti asteriskilla, *).
Tutkimusmenetelmät > Sisäinen rekonstruktio

Sisäinen rekonstruktio perustuu yhden kielen äännevaihtelun pohjalta rekonstruoimiseen. Esimerkiksi suomen käsi sana taipuu seuraavalla tavalla:
käsi : käden : kättä : käteen
Koska s esiintyy ainoastaan nominatiivissa, jossa se on i:n edellä, päätellään sisärekonstruktion perusteella, että t on muuttunut suomen kielen edeltäjässä s:ksi ainoastaan i:n edellä. Historiallis-vertaileva metodi voi näin esittää äännelain, jonka mukaan suomen edeltäjässä kantasuomessa on tapahtunut äänteenmuutos *ti > si.
On huomattava, että historiallis-vertaileva metodi ei vertaile niinkään yksittäisiä äänteitä, kuin toisiaan vastaavia äännejonoja. Esimerkiksi suomen kielen t-äänteen kehitys voidaan kuvata kahden säännön avulla:
1. i:n edellä t > s
2. muualla t säilynyt
Historiallis-vertaileva metodi perustuu siis äänteistössä kielen sisällä ja kielten välillä havaittavaan vaihteluun ja sen pohjalta suoritettavaan deduktiiviseen päättelyyn. Käytännössä on havaittu, että niissä tapauksissa, joissa kielen historia on historiallisesti tunnettu, esimerkiksi vanhojen tekstien perusteella, historiallis-vertailevan metodin avulla tehdyt rekonstruktiot ovat melko yhtä pitäviä dokumentoidun kielen historian kanssa.
Historiallis-vertailevaa metodia on mahdollista soveltaa myös eri kielikuntien välisessä lainasanojen tutkimuksessa.
Historiallis-vertailevan kielitieteen tulokset ja sovellukset

Historiallis-vertailevan kielitieteen keskeisiin tutkimustuloksiin kuuluu eri kielten välisen kielisukulaisuuden määrittely. Suurin osa historiallis-vertailevaa metodia käyttävistä kielitieteilijöistä uskoo, että useimmat maailman kielisukulaisuudet on jo todistettu, eikä ainakaan suuria uusia kielikuntia enää löydy.
Historiallis-vertailevan kielitieteen avulla on myös rekonstruoitu lukuisia kantakieliä. Kantakieliä toistensa kanssa edelleen vertaillen ja sisärekonstruktiota hyväksikäyttäen voidaan päästä vielä suurempaan historialliseen aikaulottuvuuteen, joskin rekonstruktioiden epävarmuus ja abstraktisuus samalla kasvaa. Esimerkiksi suomi yhdessä lähisukukielineen palautuu kantasuomeen. Vastaavasti saamelaiskielet palautuvat kantasaameen. Kantasuomea, kantasaamea ja eräitä muita uralilaisen kielikunnan niin sanottuja välikantakieliä, kuten  kantasamojedia, kantapermiä ja kantamordvaa vertailemalla on esitetty suomalais-ugrilaisen kantakielen ja kantauralin rekonstruktioita. Koska näiden kaukaisten kantakielten rekonstruktiot eivät perustu nykykielten vaan jo itsessään rekonstruoitujen välikantakielten pohjalta rekonstruoimiseen, ovat ne melko abstrakteja.
Eri kantakielten rekonstruktioitavuus on kuitenkin hyvin eri tasoista. Esimerkiksi indoeurooppalainen kantakieli on paljon yksityiskohtaisemmin rekonstruoitavissa kuin kantaurali. Tavallisesti historiallisesti lähempänä olevia kantakieliä koskeva rekonstruktioihin perustuva tieto on yksityiskohtaisempaa ja luotettavampaa kuin kaukaisempia kantakieliä koskeva.
Kielellisten rakenteiden (esimerkiksi lauseopin) rekonstruointi historiallis-vertailevan metodin avulla ei tavallisesti ole yhtä helppoa kuin kielenaineksen, eli sanojen ja äänteiden. Tämä johtuu siitä, että historiallis-vertailevaa metodia sovelletaan nimenomaan kielen fonologiseen ainekseen.
Historiallis-vertailevaa metodia on menestyksellisesti käytetty lähes kaikkiin kielikuntiin kuuluvien kielten tutkimuksessa. Pisimmälle sitä on voitu soveltaa indoeurooppalaisten kielten tutkimuksessa. Myös muun muassa uralilaisia kieliä, turkkilaiskieliä, austronesialaisia kieliä ja bantukieliä on tutkittu sen avulla jo pitkään.
Historiallinen kielitiede kuuluu keskeisiin esihistoriaa tutkiviin tieteisiin. Paleolingvistiikaksi kutsuttu tutkimusala, joka rekonstruoitujen kantakielten avulla pyrkii rekonstruoimaan kantakielen puhujien kulttuuria on yhdessä arkeologian kanssa mahdollistanut monien kantakielten puhuma-alueiden ajoituksen ja paikannuksen.
Kirjallisuutta

Raimo Anttila: Historical and comparative linguistics. Amsterdam 1988.
Lyle Campbell: Historical linguistics. An introduction. Edinburgh 1998 (uusintapainos 2004).
Anthony Fox: Linguistic reconstruction. Oxford 1995.
Erkki Itkonen: Kieli ja sen tutkimus. WSOY. Porvoo. 1966.
Paavo Ravila: Johdatus kielihistoriaan. Tietolipas 3. SKS. Helsinki 1946. (uusintapainokset 1961, 1966, 1975)
Ikelä

Ikelä on kylä Halikossa. Kylä sijaitsee Ikeläntien varrella peltojen ympäröimänä. Kylän pohjoisosa on metsäistä Pitkämäkeä. Ikelän länsilaidassa virtaa Purilanjoki.
Ikelän alue on Halikon vanhimpia maanviljelysseutuja. Varhaiskeskiajalla Halikon asutus oli keskittynyt Purilan- ja Halikonjokilaaksoihin, missä myös Ikelä sijaitsee. Kylässä oli kuitenkin vain kolme suurta kantatilaa aina 1900-luvun alkuun saakka, jolloin talojen maita lohkottiin. Torppia ja mäkitupia sen sijaan oli kylässä useita. Halikon kiertokoulunopettaja Hagman asui Ikelässä 1880-luvulla. Nykyisin Ikeläntien varrelle on ilmestynyt myös omakotiasutusta, sillä kylä sijaitsee aivan 110-tien läheisyydessä.
Igor Dmitrijev

Igor Dmitrijev (19. lokakuuta 1941 – 21. joulukuuta 1997) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1974. Peliuransa lisäksi Dmitrijev valmensi muun muassa Neuvostoliiton miesten jääkiekkomaajoukkueen kakkosvalmentajana Viktor Tihonovin kanssa.
Huoltoasema

Orlenin huoltoasema Berliinissä
Ennen hinnat muutettiin pylväisiin käsin. Esso Sörnäisten rantatien varrella vuonna 2006.
Huoltoasema eli huoltamo on liike, joka myy moottoriajoneuvoihin polttoainetta ja muita tarvikkeita. Huoltoasema voi myös tarjota ajoneuvojen huoltoa ja muita oheispalveluja sekä myydä liikenteeseen liittymättömiä tuotteita, kuten elintarvikkeita. Huoltoasemaa, joissa ei ole näitä palveluita kutsutaan kylmäasemaksi.
Sähköautojen yleistymisen ennustetaan vaikuttavan huoltoasemapalveluiden kysyntään, sillä sähköauton voi ladata kotona tai työpäivän aikana. Tämä vähentää tarvetta pysähtyä huoltoasemalla. Sähköautojen kasvava käyttösäde myös vaikuttaa huoltoasemilla tarjottavien sähköautojen latauspisteiden kysyntään. Esimerkiksi vuonna 2017 Tesla Model S 100D -sähköautomallilla kyettiin ajamaan 1 078 kilometriä yhdellä latauksella.
Huoltoasemien jako

Kylmäasema on automaattiasema ilman henkilökuntaa. Se toimii ainoastaan polttoaineiden jakelupisteenä ja rahastus hoidetaan automaatilla. Tämän asematyypin alalaji on raskaalle liikenteelle tarkoitettu dieselpiste, josta saa vain korteilla maksettua dieselpolttoainetta ja moottoripolttoöljyä.
Huoltoasemalla on henkilökuntaa, joka joillakin asemilla voi myös tankata auton. Asemalla on myös varaosamyyntiä sekä mahdollisesti pesulinjasto ja/tai pienimuotoista korjaamotoimintaa.
Nykyajan täyden palvelun asemalla voi myös ruokailla tai tehdä elintarvikeostoksia. Tällaisella asemalla saattaa olla jopa useita pikaruokaketjujen myymälöitä.
Liikenneasema on liikennepolttoaineiden myyntiä harjoittava vähittäismyyntipiste, josta ei voi saada ajoneuvoonsa huoltopalveluita niin kuin huoltoasemalta.
Moduulijakeluasema on maanalainen, moduuleina toteutettava polttoaineen jakeluaseman rakennusmalli, jonka kehitti ja patentoi Savon Konehitsaus (nykyisin U-Cont Oy). Moduulijakeluasemalla on saavutettu  mahdollisimman lyhyt valmistusaika ja pienet valmistuskustannukset. Näihin tavoitteisiin on päästy suunnittelemalla eri osat mahdollisimman pitkälle siten, että samat komponentit käyvät hyvin eri tuotteisiin ja ovat mahdollisimman helposti ja nopeasti valmistettavissa ja asennettavissa. Moduulirakentamisen nopeus on todistettu epävirallisella maailmanennätyksellä, kun Helsingin Konalaan rakennettiin kahden saarekkeen moduulijakeluasema alle kolmessa vuorokaudessa liitos-  ja maanrakennustöineen. Moduulijakeluaseman turvallisuus on testattu käytännössä täysmittaisella testiasemalla Kuopion Pelastusopistolla. Kyseisellä asemalla on pidetty koulutuksia ja testauksia täysimittaisilla henkilöautopaloilla sekä muilla vaativilla polttokokeilla. Ensimmäiset moduulijakeluasemat olivat maanpäällisiä. Niiden rakentaminen yleistyi 1980-luvulla. Maanpäälliset moduulijakeluasemat olivat yleisiä Neuvostoliitossa, mutta heikon paloturvallisuuden vuoksi ne eivät yleistyneet muualla Euroopassa. Maanalainen moduulijakeluasema kehitettiin vuonna 1993 Suomessa, ja hieman myöhemmin USA:n Floridassa. Nykyään maanalaisen moduulijakeluaseman valmistus on levinnyt ympäri maailman.
Veneasema on huoltoasema, josta saa ostettua suoraan vesikulkuneuvoihin polttoainetta. Suomessa on noin 40 vain kesäkauden aikana toimivaa veneasemaa. Veneasemia on sekä  automaattiasemia että myymälällä varustettuja.
Huoltamoiden historiaa Yhdysvalloissa

Huoltamoliiketoiminta kehittyi 1900-luvun alkuvuosikymmeninä nopeimmin Yhdysvalloissa mantereen vahvan yksityisautoilukulttuurin myötä. Huoltamoista sekä muista tien varsille sijoittuneista liikeyrityksistä – pikaruokaravintoloista, motelleista ja ostoskeskuksista – on tullut olennainen piirre Pohjois-Amerikan maiden maisemassa. Varhaisimmat autoilijat ostivat polttoaineensa rautakaupasta omaan kanisteriinsa, ja ensimmäiset 1900-luvulla syntyneet huoltamot olivat katoksia tai kojuja joiden edessä oli käsipumpulla varustettu bensiinisäiliö. Jo 1910-luvulla öljy-yhtiöt alkoivat panostaa huoltamoihin ja rakentaa pääteiden varsiin omannäköisiään huoltamorakennuksia näkyvine yhtiötunnuksineen. Pelkistä bensiinimyymälöistä huoltamoiden tehtävä laajeni auton korjaukseen ja huoltoon sekä yhä pidempiä matkoja ajavien autoilijoiden taukotarpeisiin. Huoltamoiden yhteyteen alkoi ilmestyä muitakin matkailupalveluita, kuten motelleja ja ravintoloita.
1920-luvulla eri yhtiöiden yksittäiset huoltamot saattoivat muistuttaa kreikkalaista temppeliä, sveitsiläistä hiihtomajaa tai kiinalaista pagodia. 1930- ja 1940-luvuilla moderni ajattelu alkoi suosia keskenään yhdenmukaisia, jo kaukaa tietyn yhtiön huoltamoksi tunnistettavia rakennuksia, joiden tyylinä oli koneromanttinen art deco tai pelkistetty modernistinen arkkitehtuuri. Niiden suunnittelussa käytettiin ajan huippunimiä kuten Norman Bel Geddes, Raymond Loewy ja Walter Dorwin Teague, joka loi Texacon asemille erityisen toimivan ulkoasun. 1950-luvulla huoltamoarkkitehtuurista tuli yhä  pelkistetympää, kun huoltamoketjujen mainonta siirtyi yhä enemmän televisioon eikä huoltamorakennusten seiniä tarvinnut enää peittää kirjavilla ulkomainoksilla.
1960-luvulla tankkauksessa siirryttiin nopeasti itsepalveluun, ja huoltamoiden yhteyteen alkoi ilmestyä myöhään auki olevia elintarvikemyymälöitä (engl. convenience stores). Valtateiden varsien huoltamoista tuli yhä suurempia, ja monet niistä erikoistuivat palvelemaan rekkaliikennettä ja sen kuljettajia ympäri vuorokauden (engl. truck stops).
Huoltoasemat Suomessa

Huoltoasemat Suomessa ovat enää vain pääasiassa liikennepolttoaineita jakelevia liikenneasemia, joilta voi ostaa jotain tarvikkeita, mutta joilla ei varsinaista autojen tai muiden moottoriajoneuvojen huoltoja enää suoriteta. Poikkeuksena ovat jotkin yrittäjäpohjaiset asemat, joilla on huoltopalveluita ja jotka mainostavat jopa määräaikaishuoltoja.
Huoltoasemien määrä Suomessa on vähentynyt. Ympäristönormit tekevät investoinnit kalliiksi vähän bensiiniä myyville asemille, joten vanhat vähän myyvät asemat kannattaa sulkea ennemmin kuin muuttaa ne uusia normeja vastaaviksi. Raju hintakilpailu polttoainemyynnissä on ajanut palveluasemat hankkimaan katteensa muiden tuotteiden, kuten oluen myynnistä. Tätä auttoivat Suomen liikeaikasäädökset, jotka antoivat huoltoasemille vapaammat aukiolot kuin muille elintarvikeliikkeille.
Vielä vuonna 1989 kaikki silloiset 1 937 huoltoasemaa olivat perinteisiä miehitettyjä asemia. Ensimmäiset automaattiasemat otettiin käyttöön 1990. Huoltoasemien määrä oli huipussaan vuonna 2008, jolloin Suomessa oli yli 2 000 nykyisen kaltaista huoltoasemaa. Tämän jälkeen huoltoasemien määrä on voimakkaasti laskenut vuoden 2016 lopussa Suomessa oli huolto- ja jakeluasemia enää 792 ja kylmäasemia 1065.
Huoltoasemat Suomessa > Myynti

Suomessa bensiininmyynti saavutti huippunsa vuonna 1992 ja dieselöljyn myynti on ollut jatkuvasti kasvusuuntainen. Uusien autojen polttoaineenkulutuksen aleneminen on viime vuosina vähentänyt moottoribensiinin kysyntää. Vuosina 2020-2021 koronatilanne on lisäksi vähentänyt tieliikenteen energiankulutusta, sillä koronan takia ajosuoritteet ovat vähentyneet.
| Bensiini | Dieselöljy | Vuosi |
| --- | --- | --- |
|  | 506 000 000 | 1960 |
|  | 1 036 000 000 | 1973 |
|  | 1 564 000 000 | 1985 |
| 2 654 000 000 |  | 1992 |
|  | 2 072 000 000 | 1999 |
| 2 380 000 000 |  | 2000 |
| 2 481 000 000 | 2 607 000 000 | 2007 |
| 2 092 130 000 | 2 842 750 000 |  2012 |
| 1 900 000 000 | 3 100 000 000 |  2017 |
Huoltoasemat Suomessa > Polttoaineiden hankintakanavat

Suuri osa Suomen huoltoasemista hankkii bensiininsä Nesteeltä, joka käyttää valtaosin venäläistä raakaöljyä fossiilisten tuotteidensa  raaka-aineena. St1:n ja ABC:n polttoaineet hankkii North European Oil Trade Oy, jonka St1 ja SOK omistavat yhdessä. Neot hankkii bensiininsä Nesteen sijasta pääasiassa Ruotsin suurimmalta öljynjalostajalta Preemiltä. Aiemmin polttoaineet on hankittu norjalaiselta Statoililta peräisin ja Nesteen jalostamoilta. St1:n omistaman Shell-ketjun V-Power-erikoisbensiini on öljy-yhtiö Shellin valmistamaa. Teboil hankkii dieselpolttoaineen Venäjältä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta huoltoasema Wikimedia Commonsissa
Suomen huoltoasemakuvasto
Ajokkia juotetaan, Suomen Kuvalehti, 12.08.1939, nro 32, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Huoltoasemat Suomessa
| asemaketju | (tuotemerkin) omistaja |
| --- | --- |
ABC | ABC Deli: S-ryhmä
Gulf: Hinduja Group → Gulf Oil Corporation → Us-Parts Finn-Am
Neste | Neste Express: Neste
Ritoil: Risto Rämä → Ritoil
Seo: Suomalainen Energiaosuuskunta (SEO, Seo)
St1 | Shell | Shell Express: St1 Nordic → St1
Teboil | Teboil Express: Lukoil → Teboil
Hotakanlampi (Parkano)

| Hotakanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°03′33″N, 23°01′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Parkanonjärven alue (35.53)
Laskujoki:  oja Vehkapurunlampeen 
Järvinumero:  35.533.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  151,4 m 
Rantaviiva:  0,427 km 
Pinta-ala:  0,01029 km² 
 fiHotakanlampi 
Hotakanlampi  on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Hotakanlampi on osa Riuttasjärven-Linnanjärven aluetta.
Maantietoa

Lampi on 200 metriä pitkä, 80 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Se sijaitsee Hotakannevalla, joka on tiheästi ojitettu. Lampeen on kaivettu viisi suo-ojaa. Lammen vedet virtaavat nevan pohjoisosaan, josta ne kulkeutuvat Vehkapurolle Vehkapurunlampeen, ja josta ne virtaavat Riuttasjärveen. Rantaviivan pituus on 400 metriä. Rannat ovat suota, joille ei johda teitä tai joille ei ole rakennettu mitään.
Richard Brixel

Brixelin tekemä veistos Ronnie Petersonista.
Richard Brixel (12. joulukuuta 1943 Tukholma, Ruotsi – 3. heinäkuuta 2019) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Brixel opiskeli Tukholman yliopistossa vuosina 1963–1968 ja Ruotsin kuninkaallinen taideakatemiassa 1967–1973.
Iiro Rantala New Trio

| Iiro Rantala New Trio> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2006–2010
Tyylilaji:  Jazz, jazz-rock, hip hop, funk
Kotipaikka:   Suomi
Jäsenet:  Iiro Rantala, piano   Marzi Nyman, kitara   Felix Zenger, beatbox  
Levy-yhtiö:  Rockadillo Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iiro Rantala New Trio oli Iiro Rantalan vuonna 2006 perustama trio, joka julkaisi Elmo -esikoisalbuminsa helmikuussa 2008.
Iiro Rantala sai idean yhtyeen perustamiselle, kun Iirottelua-ohjelmassa vieraana ollut Paleface kehotti Iiroa kokeilemaan joskus soittamista beatboxaajan kanssa. Tuolloin Iiro ei vielä tiennyt mitä beatboxaus oli. Hän sai kuitenkin pari puhelinnumeroa ja otti yhteyttä Felix Zengeriin. Yhtyeeseen liittyi vielä kitaristi Marzi Nyman, ja trio oli valmis.
Rantala ilmoitti heinäkuussa 2010 yhtyeen lopettavan. Rantala ilmoitti lopettamisen syyksi sen, että hän haluaa pitää taukoa jazztrion johtamisesta, mitä hän oli tehnyt 22 vuotta. Ennen Iiro Rantala New Trioa hän johti Trio Töykeitä.
Diskografia

Elmo (2008)
Riksspelman

Hopeinen Zorn-merkki. Sen voi saavuttaa soittamalla raadin edessä kansanmusiikkia tarpeeksi hyvin. Merkin suunnitteli Anders Zorn.
Riksspelman on Svenska Folkdansringen -yhdistyksen myöntämä kunnianimi muusikolle, joka on saavuttanut vähintään hopeisen Zorn-merkin. Ansiomerkkiä on jaettu vuodesta 1933. Sen suunnitteli Anders Zorn vuonna 1910 muistolahjaksi samana vuonna järjestämilleen kansanmusiikkijuhlille osallistuneille.