stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Otto Nikolai Rehbinder

Robert Otto Nikolai Rehbinder (20. toukokuuta 1851 Hämeenlinna – 24. kesäkuuta 1913 Narva-Jõesuu, Vironmaan kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.
Rehbinderin vanhemmat olivat eversti, salaneuvos, vapaaherra Otto Carl Rehbinder ja Augusta Juliana Charlotte Henriette von Baranov ja puoliso vuodesta 1871 Nina Alexandrovna Gorjenova. Rehbinder tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1862, mistä hänet siirrettiin H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin 1866. Kamaripaašiksi 1869 ylennetty Rehbinder määrättiin koulusta samana vuonna  valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Hatsinan rykmenttiin ja seuraavana vuonna Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Vuonna 1872 hän erosi sotapalveluksesta aliluutnanttina, toimien 1871–1875 kollegiasessorin arvolla virkamiehenä Venäjän finanssiministeriössä Pietarissa.
Vuonna 1875 Rehbinder palasi vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1876 ja luutnantiksi 1877, rykmentissään hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Rehbinder ylennettiin alikapteeniksi 1882. Hän sai toisen kerran eron Venäjän armeijan sotapalveluksesta ja astui toukokuussa 1883 majurina palvelukseen Bulgarian armeijaan, toimien pataljoonankomentajana Russen linnoituksessa Pohjois-Bulgariassa. Venäjän armeijan palvelukseen hän palasi lokakuussa alikapteenina, määrättynä edelleen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin. Kapteeniksi Rehbinder ylennettiin 1888 ja everstiksi 1893. Vuonna 1898 hänet nimitettiin 164. Zakatalyn jalkaväkirykmentin komentajaksi.
Vuonna 1903 Rehbinder ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin komentajaksi 3. Siperian jalkaväkidivisioonan 2. prikaatiin. Hän komensi prikaatia Venäjän–Japanin sodassa 1904–1905. Sodan jälkeen Rehbinder sai eron prikaatinkomentajan tehtävästä ja tuli palvelukseen Venäjän armeijan pääesikuntaan Pietariin maaliskuussa 1905. Sieltä hänet määrättiin 3. krenatööridivisioonan 1. prikaatin komentajaksi kesäkuussa, mutta eron sotapalveluksesta hän sai jo saman vuoden marraskuussa.
Robert Ouko

Robert Ouko:
John Robert Ouko
Robert Ouko (yleisurheilija)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Robert Ouko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ranskan Somalimaa

Ranskan Somalimaa tai Ranskan Somalirannikko (ransk. Côte française des Somalis, somaliksi Dhulka Soomaaliyeed ee Faransiiska) oli Ranskan siirtomaa Afrikan sarvessa. Se oli aluksi Ranskan siirtomaa vuodesta 1896 vuoteen 1946, jonka jälkeen se oli Ranskan merentakainen alue vuodesta 1946 vuoteen 1967. Alue itsenäistyi vuonna 1977 nimellä Djibouti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Somalimaa Wikimedia Commonsissa
Robert Todd Lincoln

| Robert Todd Lincoln |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 35. sotaministeri
 5. maaliskuuta 1881 – 4. maaliskuuta 1885  
Presidentti:  James Garfield Chester A. Arthur
Edeltäjä:  Alexander Ramsey
Seuraaja:  William Crowninshield Endicott
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1843 Springfield, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 26. heinäkuuta 1926 (82 vuotta) Manchester, Vermont, Yhdysvallat
Vanhemmat:  Abraham Lincoln Mary Todd Lincoln
Puoliso:  Mary Harlan Lincoln
Lapset:  Mamie Lincoln Isham Abraham Lincoln II Jessie Harlan Lincoln
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Robert Todd Lincoln (s. 1. elokuuta 1843 – 26. heinäkuuta 1926) oli yhdysvaltalainen lakimies, poliitikko ja liikemies. Hän toimi muun muassa Yhdysvaltain sotaministerinä James Garfieldin ja Chester Arthurin kabineteissa (1881–1885), Yhdysvaltain Britannian suurlähettiläänä (1889–1893) ja junanvaunuja valmistaneen Pullman Companyn hallituksen puheenjohtajana.
Robert T. Lincoln oli Abraham Lincolnin ja Mary Todd Lincolnin ainoa aikuisikään asti selvinnyt lapsi. Robert hyötyi suuresti isänsä maineesta: esimerkiksi suurin syy Robertin valinnaksi sotaministeriksi oli juuri hänen isänsä.
Käännös suomeksi
Robert Opron

Citroën SM
Robert Opron (22. helmikuuta 1932 Amiens – 29. maaliskuuta 2021 Antony) oli ranskalainen autojen muotoilija, joka loi uransa aikana useita malleja muun muassa Citroënille. Näistä tunnetuimpia ovat Citroën SM, Citroën GS ja Citroën CX. GS oli vuoden auto Euroopassa 1971 ja CX 1975.
Opron suunnitteli myöhemmin Renaultille Renault 9:n ja 11:n, Renault 25:n ja Renault Fuego:n.
Opron kuoli koronaviruksen aiheuttamiin komplikaatioihin 29. maaliskuuta 2021 89 vuoden iässä.
Rijswijk (täsmennyssivu)

Rijswijk tarkoittaa seuraavia asioita:
Rijswijk, kunta Etelä-Hollannin provinssissa Alankomaissa
Rijswijk, asutuskeskus Burenin kunnassa Gelderlandin provinssissa Alankomaissa
Rijswijk, asutuskeskus Woudrichemin kunnassa Pohjois-Brabantin provinssissa Alankomaissa
Rijswijkin rauha (myös Ryswickin rauha), vuonna 1697 solmittu, yhdeksänvuotisen sodan päättänyt rauha
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rijswijk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ranskan Tunisia

Ranskan Tunisia oli Ranskan entinen protektoraatti ja siirtomaa, joka perustettiin Bardonin sopimuksen myötä 12. toukokuuta 1881. Algerian Ranska oli valloittanut jo vuonna 1830.
Ennen Ranskan valtakautta Tunisia oli kuulunut 1500-luvulta lähtien Osmanien valtakuntaan. 1700-luvun alusta lähtien maata hallitsi Husseiniittien dynastia.
Protektoraatti lakkasi olemasta 20. maaliskuuta 1956, kun Tunisian kansallisliike sai neuvoteltua maan itsenäisyydestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Tunisia Wikimedia Commonsissa
Ranskan Guayanan kreoli

| Kriòl gwiyannen |
| --- | --- |
 Kirjoitettua kriòlia
Tiedot
Alue:   Ranskan Guayana
Puhujia:  ~50 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Kreolikielet
Kieliryhmä:  Ranskan kreolit
ISO 639-3:  gcr
 Ohje 
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ranskan Guayanan kreolikieli (omakielinen nimi kriyòl gwiyannen) on ranskaan pohjautuva kreolikieli, jota puhutaan Ranskan Guayanassa. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. haitinkreoli.. Ranskan Guayanan lisäksi kieltä puhutaan myös jonkin verran Pienillä Antilleilla.
Kielellä on noin 50 000 puhujaa. Sitä kirjoitetaan latinalaisella aakkosilla.
Kriòl sai alkunsa, kun ranskalaiset siirtomaaisännät tarvitsivat yhteisen kielen alueen alkuperäisväestön kanssa 1600-luvulla. Nykyään kieli on tunnustettu alueelliseksi kieleksi Ranskan Guayanan alueella. Alueella tavataan useampia kieliä, ja kriòl on noin 4 %:n äidinkieli kun taas ranskan osuus on 37 %..
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i | y |  | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Puoliavoin | ɛ |  | ɔ |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Fonologia > Konsonantit

|  |  | Labiaali | Alveolaari | Postalveolaari | Palataali | Velaari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | Nasaali | m | n |  | ɲ |  |
| Klusiili | Klusiili | p | b | t | d |  |  | k | g |
| Affrikaatta | Affrikaatta |  |  | ʧ | ʤ |  |  |
| Frikatiivi | Frikatiivi | f | v | s | z | ʃ | ʒ |  |  |
| Puolivokaali | Norm. |  | ɹ |  | j |  |
| Puolivokaali | Lateraali |  | l |  |  |  |
Lähde:
Robert Ford

Robert Ford valokuvassa Jesse Jamesin surma-aseen kanssa
Robert Newton Ford (31. tammikuuta 1862 – 8. kesäkuuta 1892) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka tuli tunnetuksi murhattuaan Jesse Jamesin vuonna 1882.
Elämäkerta

Robert Ford syntyi Ray Countissa, Missourissa. Hänen isänsä oli James Thomas Ford ja äiti Mary Bruin. Ford ihaili suuresti maineeseen noussutta rikollista Jesse Jamesia ja tämän pelotonta rikollisen ammattia. Vuonna 1880 Ford viimein pääsi tapaamaan Jamesia.
Marraskuussa vuonna 1881 Jesse James muutti perheineen St. Josephiin, Missouriin. Hän oli aikeissa lopettaa ryövärin uransa, mutta hän halusi tehdä vielä viimeisen suuren keikan, ryöstää Platte Cityn pankin. Jamesin jengi oli kuitenkin pienentynyt huomattavasti ja siksi James kutsui Robert Fordin ja hänen veljensä Charles Fordin täydentämään joukkoaan. Fordin veljekset liittyivät porukkaan mutta heidän tarkoituksenaan ei ollut ryöstää pankkia vaan saada Jesse Jamesista luvattu 10 000 dollarin etsintäkuulutuspalkkio.
3. huhtikuuta 1882 Fordit ja James söivät aamupalaa Jamesin talolla. James huomasi talossaan taulun, joka oli pölyinen. Hän meni puhdistamaan sitä, eikä hänellä ollut asetta. Ford huomasi tilaisuutensa tulleen ja ampui Jamesia takaraivoon.
8. kesäkuuta 1892 Ed O'Kelley ampui Robert Fordin katkaistulla haulikolla. Hänen on kerrottu kävelleen miehen taakse ja sanoneen tälle "Hello, Bob." Kun Robert kääntyi, O'Kelley ampui molemmat piiput.
Fordin tarinasta tehtiin vuonna 2007 elokuva Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta.
Robert Floyd

| Robert Floyd> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1936 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 25. syyskuuta 2001 (65 vuotta) Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Tietojenkäsittelytiede
Robert W. Floyd (8. kesäkuuta 1936 New York – 25. syyskuuta 2001 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän sai Turing-palkinnon vuonna 1978 työstään, johon kuului parseroinnin teoria, ohjelmointikielten semantiikka, automaattinen ohjelmien verifiointi, automaattinen synteesi ja algoritmien analyysi.
Floyd valmistui high schoolista 14 vuotiaana. Hänen ensikosketuksensa tietotekniikkaan oli Armour Research Foundationissa ja hän luki ohjekirjoja uteliaisuuteensa, jolloin hän aloitti ohjelmoijana. Hän työskenteli ohjelmointikielten kääntäjien parissa Computer Associatesilla. Hän työskenteli vuonna 1967 ohjelmien oikeellisuuden todistamisen parissa, ensin vuokaavioilla ja myöhemmin oikeiden ohjelmien kanssa. Hänen julkaisemansa artikkeli Assigning Meanings to Programs (1967) oli merkittävä ja inspiroi Tony Hoaren työtä.
Floydin työstä on sanottu, että ennen häntä ohjelmoijat säätivät ohjelmaansa kunnes ne näyttivät toimivan, mutta Floyd osoitti, että on tapa todistaa ohjelman toimivan hyödyntämällä matematiikkaa. Donald Knuthin mukaan hänen työnsä oli paljastava alalle.
Floyd työskenteli Communications of the ACM -lehden toimituksessa ja kirjoitti Richard Beigelin kanssa teoksen The Language of Machines: An Introduction to Computability and Formal Languages (1994).
Aiheesta muualla

An algorithm for coding efficient arithmetic operations (PDF) (englanniksi)
Ristikon varjossa

| Ristikon varjossa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edvin Laine
Käsikirjoittaja:  Olavi Vesistö
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Marius Raichi
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Edvin Laine Mervi Järventaus Yrjö Tuominen Aku Korhonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1945
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ristikon varjossa on Edvin Laineen ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1945 ja hänen toinen ohjaustyönsä. Hän näyttelee siinä myös pääosaa.
Yhteiskunnallisessa elokuvassa vankilasta siviiliin palaava metallityöläinen Lauri Haapa (Edvin Laine) ei onnistu järjestämään elämäänsä vaan sortuu laitapuolelle. Hänen rakastettunsa on Anna (Mervi Järventaus).
Tuotanto

Elokuvan vankilaosuus kuvattiin kesällä 1944 Sörnäisten ja Katajanokan vankiloissa. Sörnäisissä oli säilössä poliittisia vankeja, kuvausryhmän siellä työskennellessä myös Hella Wuolijoki, joka liikkui pihamaalla kuvauksia tehtäessä.
Vastaanotto

Aikalaisarvioissa Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti) kiitti uutta aluevaltausta, kipeiden yhteiskunnallisten kysymysten ottamista käsittelyyn valkokankaalla: ”Yhteiskunnan kehittyneisyydestä riippuu, miten kohdellaan vapaaksi päässyttä vankia.” Usea kriitikko kiinnitti myönteisesti huomiota kriitikkokollegan Olavi Vesistön käsikirjoitukseen. Esimerkiksi Salama Simonen (Uusi Suomi) totesi: ”Käsikirjoitus on kiinteä ja johdonmukainen, ja vaikka loppuratkaisu – – vaikuttaa hieman yllättävältä, on se kuitenkin psykologisesti perusteltu.” Laine sai kiitosta sekä ohjaajana että näyttelijänä. Heikki Aaltoilan musiikki mainittiin useassa arviossa: ”Parasta on filmin taustamusiikki juonen 'jännitysmomenteissa', joissa Aaltoila väläyttelee omaperäisiä soinnillisia ja soittimellisia keksintöjä”, kirjoitti esimerkiksi Uuden Suomen nimimerkki T. P.
Kriitikko Arto Pajukallio totesi Helsingin Sanomien arviossaan Marius Raichin kuvauksen korostavan synkkyyttä voimakkailla kontrasteilla, erityisillä kuvakulmilla ja symboliikkaa sisältävillä varjokuvilla. Laineen näyttelijäntyö sai Tv-maailman kriitikolta erityistä kiitosta.
Elokuva voitti 1945 kaksi Jussi-palkintoa. Yrjö Tuominen sai roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Jussin ja Olavi Vesistö Jussin parhaasta käsikirjoituksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Edvin Laine  | … |  Lauri Haapa alias Pentti Tahvana   |
|  Mervi Järventaus  | … |  Anna Kauhto   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  Asseri Tantere, "Kuristaja-Asseri"   |
|  Aku Korhonen  | … |  Pekka Kierto   |
|  Jalmari Rinne  | … |  vankilapastori   |
|  Hugo Hytönen  | … |  vanginvartija Ville Kemppinen   |
|  Topo Leistelä  | … |  poliisikomisario   |
|  Matti Lehtelä  | … |  Kalle Rantala   |
|  Leo Sarri  | … |  vankitoveri   |
|  Toppo Elonperä  | … |  Kaaleppi, yövartija   |
|  Rafael Pihlaja  | … |  yleinen syyttäjä   |
|  Oscar Tengström  | … |  oikeuden puheenjohtaja   |
|  Pentti Viljanen  | … |  puolustusasianajaja   |
|  Joel Asikainen  | … |  metallityömies   |
|  Vili Järe  | … |  metallityömies   |
|  Veikko Linna  | … |  vanginvartija Niirinen   |
|  Lyyli Erjakka  | … |  vanginvartija Viirtola   |
|  Kalle Viherpuu  | … |  talonmies Tolppa   |
|  Enni Rekola  | … |  Metallirakenne Oy:n konttorineitonen   |
|  Edvin Ruotsalainen  | … |  metallivalimon työnjohtaja   |
|  Viktor Novero  | … |  tunnistamaton rooli   |
|  Ossi Korhonen  | … |  vanginvartija   |
|  Artturi Laakso  | … |  Multanen   |
|  Pirkko Raitio  | … |  Kaisa   |
|  Arja Niska  | … |  vanki   |
|  Hellä Seteri  | … |  vanki   |
|  Senja Soitso  | … |  vanki   |
|  Hannes Hako  | … |  vankitoveri   |
|  Otto Noro  | … |  vankitoveri   |
|  Rauha Puntti  | … |  vanki / konepajan työntekijä   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  laulava vanki   |
|  Heikki Aaltoila  | … |  harmoninsoittaja   |
|  Irja Kuusla  | … |  tarjoilija   |
|  Olavi Saarinen  | … |  poliisi   |
|  Arvo Kuusla  | … |  humalainen mies   |
|  Uuno Montonen  | … |  johtaja   |
|  Hannes Veivo  | … |  poliisi   |
|  Lauri Kyöstilä  | … |  oikeuden vahtimestari   |
|  Edvin Kajanne  | … |  mies oikeussalissa   |
Retignano

Panoraamanäkymä
Retignano on kylä Italiassa Stazzeman kunnassa Luccan maakunnassa Toscanassa. Sitä asuttivat alun perin apuaaniliguurit jotka olivat pieni, Pohjois-Euroopasta tuleva yhteisö. Retignano päätyi Rooman keisarikunnan hallintaan vuonna 177 eaa., jolloin siitä tuli yksi menestyneimmistä ja kehittyneimmistä roomalaisista yhteisöistä Apuaanialpeilla. Sitä käytettiin lähinnä piilopaikkana mereltä tulevan hyökkäyksen varalta, sillä se oli tunnetusti hyvä paikka tarkkailla mereltä tulevia vihollisia, ja sieltä sai runsaasti puuta, uuttomateriaaleja ja marmoria. Retignano oli vuosisatojen ajan itsenäinen nimityksellä ”pikkukunta”, mutta vuonna 1776 suurherttua Pietro Leopoldo riisti siltä kyseisen nimityksen alistaen sen osaksi Luccaa, jonka maakunta Retignano nykyäänkin on. Retignano palasi menestyksen polulle 1800-luvun puolessavälissä, kiitos marmorilouhosten, joissa louhitaan arvostettua bardiglio fioritoa, jota erityisesti projektin englantilaiset rahoittajat arvostivat.
Maailmansotien välissä kylä koki nopeaa väestönlaskua, jota aiheuttivat muuttaminen suuriin kaupunkeihin ja ulkomaille, erityisesti Pohjois-Amerikkaan ja Argentiinaan. Kadehdittavasta sijainnistaan johtuen saksalaiset hyödynsivät sitäselvennä, kunnes amerikkalaisjoukot uudelleenvalloittivat sen ja sijoittivat sinne yhden päätukikohdistaan Gootti-linjan etenemisvaiheen aikana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
Novapolis

| KPY Novapolis Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1986; 2015
Toimitusjohtaja:  Silja Huhtiniemi
Puheenjohtaja:  Anssi Lehikoinen
Kotipaikka:  Kuopio
Toimiala:  Muiden kiinteistöjen vuokraus ja hallinta
Emoyhtiö:  Osuuskunta KPY
Kotisivu:  www.novapolis.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Microteknia 3, MicroTower (Kuopion korkein rakennus, 65 m) ja Microteknia 2 -rakennukset.
KPY Novapolis Oy eli Novapolis (ent. Technopolis Kuopio ja Kuopion Teknologiakeskus Teknia Oy eli Teknia) on yrityspalveluorganisaatio, joka tarjoaa toimitila- ja asiantuntijapalveluja teknologiayrityksille. Se sijaitsee Kuopion tiedepuistossa Savilahden alueella. Vuonna 2021 teknologiakeskuksessa toimi 200 yritystä ja yhteisöä, joissa oli yhteensä noin 15 000 avaimenhaltijaa.
Teknologiakeskukseen ja koko tiedepuistoon sijoittuvat yritykset ja yhteisöt toimivat erityisesti elintarvike- ja ravitsemusalalla, bioteknologiassa ja lääkekehityksessä (Fimea) sekä hyvinvointi-, terveydenhuolto- ja ympäristöalalla. Näiden lisäksi turvallisuusteknologia (Pelastusopisto, Savonia-amk ja Itä-Suomen yliopisto) ja sensoriteknologia (Honeywell, Savonia ja VTT) ovat kasvussa.
Technopolis Oyj osti helmikuussa 2008 Kuopion Teknologiakeskus Teknian Kuopion kaupungilta. Kaupan kokonaisarvo oli noin 67 miljoonaa euroa. Toiminta järjestettiin uudelleen Technopolis Kuopion ja Technopolis Ventures Kuopion alle. Kaupunki on jatkanut osaamiskeskus-, kansainvälistymis- ja innovaatiohankkeitaan perustamassaan Kuopio Innovation Oy:ssä, jossa Technopolis on mukana neljänneksellä. Osuuskunta KPY osti Technopolis Kuopion vuonna 2019.
Teknologiakeskuksen historia

Kuopion kaupunki perusti Kuopion Teknologiakeskus Teknia Oy:n vuonna 1986. Sen tarkoitus oli tarjota toimitila-, kansainvälistymis- ja liiketoiminnan kehittämispalveluita teknologiayrityksille. Lisäksi se järjesti Kuopion alueen osaamiskeskusohjelmien toimintaa ja tapahtumia, kuten Venture Cupin, ja kuului Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKELiin.
Teknia vietti 20-vuotisjuhliaan 5. lokakuuta 2006. Sen työpaikkojen lukumäärä lisääntyi 2000-luvun alussa teknologiakeskuksista nopeimmin. Teknian yritysten ja yhteisöjen lukumäärä kasvoi alkuperäisestä 18:sta noin 150:een ja työpaikkojen määrä 2 500:aan, kun Honeywell muutti keväällä 2007 valmistuneeseen Innotekniaan. Vuonna 2007 Tekniaan valmistui myös Ark Therapeuticsille geenilääketehdas.
Teknian liikevaihto oli vuonna 2006 5,7 miljoonaa euroa ja käyttökate 2,5 milj. euroa. 31. lokakuuta 2008 Technopolis Kuopio Oy sulautettiin emoyhtiö Technopolis Oyj:hin.
Teknologiakeskuksen historia > Toimitusjohtajat

Teknian toimitusjohtajia olivat vuosina 1987–1989 Jorma Pylkkänen ja vuosina 1989–1999 Veli-Matti Nokso-Koivisto. Viimeisenä toimitusjohtajana toimi vuodesta 1999 vuoteen 2008 Hannu Janhunen. Janhunen toimi myös Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKEL:in puheenjohtajana. Hän oli myös jäsenenä teknologiakeskusten maailmanjärjestön (IASP) hallituksessa 2006–2008.
Teknologiakeskuksen historia > Technopolis-kauppa

Technopolis Oyj osti Kuopion Teknologiakeskus Teknia Oy:n helmikuussa 2008. Technopolis osti 18,1 miljoonalla eurolla Kuopion kaupungin 99,8 % osuuden Teknian koko osakekannasta. Velat mukaan lukien kaupan kokonaisarvo oli noin 67 miljoonaa euroa. Kaupassa omistajaa vaihtanut kokonaisuus pilkottiin siten, että Technopolis Kuopio otti haltuunsa kiinteistöt sekä niihin liittyvän toiminnan ja Technopolis Ventures Kuopio perustettiin vastaamaan yrityskehitys- ja hautomotoiminnasta. Kuopion kaupunki järjesteli osaamiskeskus-, kansainvälistymis- ja innovaatiohankkeensa Kuopio Innovation Oy:n alle, jossa Technopolis on mukana neljänneksellä. Teknian Shanghain toiminnot jäivät kaupungille Kuopio Innovationin tytäryhtiöksi, kunnes ne myytiin joulukuussa 2008 eteenpäin.
Teknologiakeskuksen historia > Menestyjä taantuman keskellä

Tilojen käyttöaste oli Q2/2009 jälkeen käytännössä 100 %, sillä 50 000 neliöstä oli vapaana vain 550, jotka pidetään tietoisesti väliaikaisina tiloina pikaisia tarpeita varten. Technopoliksen toimitusjohtaja Keith Silverangin mukaan Kuopion menestyksekkääksi osoittautunut konsepti levitetään strategiamuutoksen kautta koko konserniin. ICT-painoa vähennetään houkuttelemalla lääke- ja hyvinvointialan yrityksiä. Myös julkisyhteisöjä, esimerkiksi alueellistamishankkeissa siirtyviä laitoksia, havitellaan vuokralaisiksi Kuopion mallin mukaisesti.
Teknologiakeskuksen historia > Rakennusvaiheet

| --- | --- |
 Tietoteknia   1990  Bioteknia 1   1994  Bioteknia 2   1999  Microteknia 1 2000  Microteknia 2 2002  MicroTower*   2004 (*Kuopion korkein toimistorakennus, 15 kerrosta, 65 m):  Microteknia 3 2005  Microteknia 4 2006  Innoteknia 1 / Viestikatu 1-vaihe (Honeywell House) 2007  Microteknia 5 (Enfo-talo) 2009  Viestikatu 2-vaihe Q3/2010
Teknologiakeskuksen historia > Toimitilapalvelut

Teknologiakeskus laajeni 2000-luvulla 15–20 %:n vuosivauhdilla. Innoteknian valmistumisen jälkeen uusien tilojen rakentaminen keskeytyi ensimmäistä kertaa vuosiin, koska rakentamisen suhdanteiden katsottiin olevan epäotolliset, mikä olisi heijastunut uusien tilojen vuokriin. Lokakuussa 2007 tilojen käyttöaste ylitti 97 %. Teknologiakeskuksen vuokrataso on Kuopion korkeimpia, mutta samaa tasoa kuin muualla maan teknologiakeskuksissa. Myynti pohjautuu valmiisiin palvelukokonaisuuksiin. Technopolis Kuopio hoitaa muun muassa yli 200 yrityksen aulapalvelut.
Loppusyksystä 2008 Technopolis ilmoitti uusista rakennusinvestoinneista. Honeywellin toimitilojen (Innoteknia 1) yhteyteen rakennetaan pysäköintitalo sekä lisää toimistotilaa 400 hengelle. Technopolista kaavailtiin myös toteuttajaksi Kuopion lentoaseman läheisyyteen nousevaan yrityspuistoon, jonne Savon Voima ilmoitti rakennuttavan uuden pääkonttorinsa. Tämä rakennusurakka meni lopulta YIT Rakennus Oy:lle. Osuuskunta KPY tulee kiinteistön omistajaksi.
Huhtikuussa 2009 Savon Sanomat kertoi Technopolisin suunnittelevan toista, jopa 16-kerroksista toimistotornia, joka sijoittuisi vastakkaiselle laidalle tiedepuistoa kuin 2004 valmistunut MicroTower. Uusi tornitalo ja sen nelikerroksinen "jalustarakennus" nousisi aiemmin rakennettavaksi julkistettujen Innoteknia 1:n sisartalon ja pysäköintitalon viereen Viestikadulle. Ennen rakentamista tarvitaan kuitenkin kaavamuutos, sillä nykyinen kaava mahdollistaa vain 12 kerrosta ja puolet Technopolisin haluamaa pienemmän pysäköintitalon. Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean on arvioitu mahdollisesti sijoittuvan kyseisiin tiloihin.
Viestikadun 2-vaiheen rakennushanke käynnistyi joulukuussa 2009 ja valmistuu syksyllä 2010. Hankkeen kustannusarvio on noin 9,6 miljoonaa euroa ja bruttoala 13 400 neliömetriä, johon sisältyy 236 paikan autohalli. Tiloihin sijoittuvat muun muassa Kuopion kaupungin ja Kuopion yliopistollisen sairaalan yhteinen tietotekniikan palvelukeskus Istekki sekä rakennusyritys Skanska.
Teknologiakeskuksen historia > Yritykset ja yhteisöt

Teknologiakeskuksessa sijaitsee noin 200 pääosin tieto- ja viestintäteknologian ja hyvinvointiteknologia-alan yritystä ja yhteisöä. Lisäksi siellä on merkittäviä Itä-Suomen yliopiston ja Savonia-ammattikorkeakoulun toimintoja, kuten kauppatieteen-, it-tradenomi- ja insinöörikoulutukset, sekä laboratorioita, kuten mikrosensoriteknologian yhteiskäyttölaboratorio. Toimitiloihin ovat sijoittuneet väliaikaisesti myös Työ- ja elinkeinotoimisto sekä Kuopion hallinto-oikeus, joiden omat tilat ovat remontissa.