stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arto Paasilinna
Teokset > Romaanit

36 romaania:
Operaatio Finlandia.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1972.
Paratiisisaaren vangit.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1974.  ISBN 978-951-3-50932-3
Jäniksen vuosi.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1975.  ISBN 978-951-3-51252-1
Onnellinen mies.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1976.  ISBN 978-951-3-51478-5
Isoisää etsimässä.  WSOY, 1977.  ISBN 978-951-0-08349-9
Sotahevonen.  WSOY, 1979.  ISBN 978-951-0-09365-8
Herranen aika.  WSOY, 1980.  ISBN 978-951-0-09973-5
Ulvova mylläri.  WSOY, 1981.  ISBN 978-951-0-10678-5
Kultainen nousukas.  WSOY, 1982.  ISBN 978-951-0-11334-9
Hirtettyjen kettujen metsä.  Helsinki:  WSOY, 1983.  ISBN 978-951-6-43205-5
Ukkosenjumalan poika.  Helsinki:  WSOY, 1984.  ISBN 978-951-0-12458-1
Parasjalkainen laivanvarustaja.  WSOY, 1985.  ISBN 978-951-0-13067-4
Vapahtaja Surunen.  WSOY, 1986.  ISBN 978-951-0-13795-6
Koikkalainen kaukaa.  WSOY, 1987.  ISBN 978-951-0-14574-6
Suloinen myrkynkeittäjä.  WSOY, 1988.  ISBN 978-951-0-15232-4
Auta armias.  WSOY, 1989.  ISBN 978-951-0-15849-4
Hurmaava joukkoitsemurha.  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 978-951-0-16513-3
Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä.  WSOY, 1991.  ISBN 978-951-0-17160-8
Maailman paras kylä.  Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-18151-5
Aatami ja Eeva.  WSOY, 1993.  ISBN 978-951-0-18832-3
Volomari Volotisen ensimmäinen vaimo ja muuta vanhaa tavaraa.  WSOY, 1994.  ISBN 978-951-0-19645-8
Rovasti Huuskosen petomainen miespalvelija.  WSOY, 1995.  ISBN 978-951-0-20487-0
Lentävä kirvesmies.  WSOY, 1996.  ISBN 978-951-0-21169-4
Tuomiopäivän aurinko nousee.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 978-951-0-21995-9
Hirttämättömien lurjusten yrttitarha.  WSOY, 1998.  ISBN 978-951-0-22936-1
Hirnuva maailmanloppu.  WSOY, 1999.  ISBN 978-951-0-23861-5
Ihmiskunnan loppulaukka.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 978-951-0-24276-6
Kymmenen riivinrautaa.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 978-951-0-26201-6
Liikemies Liljeroosin ilmalaivat.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 978-951-0-28224-3
Tohelo suojelusenkeli.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 978-951-0-29678-3
Suomalainen kärsäkirja.  WSOY:  WSOY, 2005.  ISBN 978-951-0-30804-2
Kylmät hermot, kuuma veri.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 978-951-0-32048-8
Rietas rukousmylly.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32571-1
Neitosten karkuretki.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34332-6
Elävänä omissa hautajaisissa.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35664-7
Laki vaatii vainajia.  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-44213-5
Teokset > Muut teokset

Karhunkaataja Ikä-Alpi.  Helsinki:  Tammi, 1964.
Kansallinen vieraskirja. Graffiitti eli vessakirjoituksia.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1971.
Eurooppalaiset kasvot.  WSOY, 1980.  ISBN 978-951-0-09847-9
Seitsemän saunahullua suomalaista.  Helsinki:  Business Books, 1984.  ISBN 978-951-9-43403-2
Lukkarinen, Hannu & Paasilinna, Arto: Kymmenen tuhatta vuotta.  Helsinki:  Business Books, 1986.  ISBN 978-951-9-43425-4
Hankien tarinoita.  Helsinki:  Tietosanoma, 1998.  ISBN 978-951-8-85145-8
Leino, Eino: Lentojätkä.  (Elämäkertateos)  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 978-951-1-16602-3
Lukkarinen, Hannu & Paasilinna, Arto: Ronkoteus (sarjakuva).  (Sarjakuvateos romaanista Lentävä kirvesmies)  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 978-951-0-25900-9
Yhdeksän unelmaa.  (Muistelmateos)  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 978-951-0-27288-6
Sadan vuoden savotta.  (Sallinen, Raimo)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 978-951-0-28225-0
Lukkarinen, Hannu & Paasilinna, Arto: Karvainen kamaripalvelija.  (Sarjakuvateos romaanista Rovasti Huuskosen petomainen miespalvelija)  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 978-951-0-31636-8
Kuusilaakson tarinoita.  (Kuvitus Sallinen, Raimo)  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 978-951-0-31454-8
Paasilinna, Arto & Spåre, Harri: Arto Paasilinnan taivaallinen herkkukirja.  Edico Oy, 2006.  ISBN 978-951-9-75429-1
Suomalaisten kulkupelit.  (Kuvitus Raimo Sallinen)  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-32403-5
Teokset > Kootut teokset

Vaellustarinat.  (Sisältää romaanit Jäniksen vuosi, Isoisää etsimässä, Hirtettyjen kettujen metsä)  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-17932-1
Sotajutut.  (Sisältää romaanit Operaatio Finlandia, Sotahevonen, Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä)  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-17933-8
Uskonnollinen trilogia.  (Sisältää romaanit Herranen aika, Ukkosenjumalan poika, Auta armias)  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-17934-5
Yksinäiset taistelijat.  (Sisältää romaanit Onnellinen mies, Vapahtaja Surunen, Suloinen myrkynkeittäjä)  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-17935-2
Piruparat.  (Sisältää romaanit Ulvova mylläri, Kultainen nousukas, Hurmaava joukkoitsemurha)  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-17936-9
Meri- ja avaruusmatkailijat.  (Sisältää romaanit Paratiisisaaren vangit, Parasjalkainen laivanvarustaja, Koikkalainen kaukaa)  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-17937-6
Teokset > Elokuvat

Listassa ovat elokuvat ja tv-sarjat, jotka pohjautuvat Arto Paasilinnan romaaneihin. Lisäksi itse kirjailijasta on tehty dokumentteja, jotka eivät ole tässä listassa.
Jäniksen vuosi (1977, Risto Jarva)
Onnellinen mies (1979, Hannu Kahakorpi, tv-elokuva)
Natalia (1979, Matti Kassila)
Ulvova mylläri (1982, Jaakko Pakkasvirta)
Hirtettyjen kettujen metsä (1986, Jouko Suikkari, tv-elokuva)
Suloinen myrkynkeittäjä (1995, tv-sarja, Ere Kokkonen)
Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä (1996, Ere Kokkonen)
Hurmaava joukkoitsemurha (2000, Ere Kokkonen)
Kymmenen riivinrautaa (2002, Ere Kokkonen)
Le lièvre de Vatanen (2006, Marc Rivière)
Neitosten karkuretki (2012, Hannu Peltomaa)
Teokset > Kuunnelmat

Isoisää etsimässä : 5-osainen kuunnelma, ohjaus: Arto Paasilinna ja Rauni Ranta (1978)
Juttukaveri : kuunnelma, ohjaus: Tuija Rovamo (1980)
Hirtettyjen kettujen metsä : 6-osainen kuunnelma, ohjaus: Rauni Ranta (1985)
Radioteatteri esitti vuonna 2012 Arto Paasilinnan 70-vuotissyntymäpäivän kunniaksi kuunnelmasovitukset teoksista Onnellinen mies ja Operaatio Finlandia.
Palkinnot

Jussi-palkinto 1978, käsikirjoitus A. P., Kullervo Kukkasjärvi, Risto Jarva (Jäniksen vuosi)
Kirjaviisas-veistos vuonna 1988
Air Inter -kirjallisuuspalkinto vuonna 1989 (Jäniksen vuosi)
Pro Finlandia -mitali vuonna 1993 kirjasta Jäniksen vuosi
Giuseppe Acerbi -kirjallisuuspalkinto vuonna 1994 (Jäniksen vuosi)
Koivu ja tähti -henkilö vuonna 1999
Pro Tapiola -palkinto vuonna 2002
Yksityiselämä

Paasilinna oli vuodesta 1972 naimisissa Terttu Annikki Paasilinnan (o.s. Kasper) kanssa. Hänellä on kaksi poikaa aiemmasta avioliitosta (1963–1967) Hilkka Onerva Nousun kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arto Paasilinna Wikimedia Commonsissa
Vähäsarja, Kaisa-Liisa: Veijarifilosofi Arto Paasilinna Yle Elävä arkisto.  12.09.2007. Viitattu 17.10.2018.
Lindfors, Jukka: Vieraana kirjailija Arto Paasilinna yle.fi.  23.10.2009. Viitattu 17.10.2018.
Aunila, Seija & Himberg, Petra: Arto Paasilinna tuntee tyylinsä Yle Elävä arkisto.  11.01.2010. Viitattu 17.10.2018.
Lindfors, Jukka: Tervo ja Paasilinna baarissa Yle Elävä arkisto.  8.9.2006. Viitattu 17.10.2018.
A-studio: Passikuvassa kirjailija Arto Paasilinna Yle Areena.  7.6.2017. Viitattu 17.10.2018.
Onnellinen mies Yle Areena.  8.6.2017. Viitattu 17.10.2018.
Ziemann, Marcus: Onnellinen mies täyttää 70 vuotta Yle Uutiset.  20.4.2012. Viitattu 17.10.2018.
Hiltunen, Jari Olavi: Skriver våra moderna prosaister in sig i litteraturhistorien?! På spaning efter blivande klassiker Kiiltomato.  5.12.2008. Viitattu 17.10.2018.
Arto Paasilinna. Ylen Ammatti: Kirjailija -dokumenttisarjan henkilökuva vuodelta 2004. 53 min
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  IdRef
Giuseppe Perego

Giuseppe Perego (1. kesäkuuta 1915, Arcore – 7. joulukuuta 1996, Arcore) oli italialainen sarjakuvapiirtäjä. Suomessa Perego on tunnettu lähinnä Aku Ankan taskukirjojen kehystarinoiden piirtäjänä. Perego aloitti Disneyllä 1952.
Aiheesta muualla

Esittely Comic creator -sivustolla
Kuva
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Jonne Järvelä

| Jonne Järvelä |
| --- | --- |
 Jonne Järvelä Metalmania-festivaalilla Katowicessa, Puolassa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1974 (ikä 50)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti, saame, suomi
Tyylilajit:  folk metal 
Soittimet:  kitara, mandoliini, kampiliira, djembe
Yhtyeet:  Shaman, Shamaani Duo Korpiklaani, Angelin tytöt, Jonne
Levy-yhtiöt:  Natural Born Records, Napalm Records, Nuclear Blast
Aiheesta muualla
www.korpiklaani.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jonne Järvelä (s. 3. kesäkuuta 1974) on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin laulaja-kitaristi. Hän on ollut myös saamelaisyhtye Shamaani Duon jäsen.
Sooloura

Jonne julkaisi sooloalbumin nimeltä "Jonne" 5. syyskuuta 2014 Playground Music Finland -levy-yhtiön kautta. Levyllä ei kuulla Korpiklaanista tuttua folk metallia, vaan puhtaampaa folk-ilmaisua ilman hevimetallivaikutteita. Toinen soololevy Kallohonka julkaistiin vuonna 2017.
Lauluntekijänä

Jonne on toiminut enimmäkseen säveltäjänä ja omien sanoitusten lisäksi Jonne on tehnyt yhteistyötä Tuomas Keskimäen kanssa.
Soolotuotanto

Jonne (2014)
Kallohonka (2017)
Vierailevat esiintymiset ja muu työtä

Finntroll - Jaktens tid (2001) - joiku, laulu (taustalaulu)
Niiles-Jouni Aikio - s/t (2002) - akustinen kitara, basso, syntetisaattori, djembe
Tundra - "Jade" (2006) - laulu "Talisman"
Skiltron - "Beheading the Liars" (2008) - laulu "Praying is Nothing"
Dalriada - Ígéret (2011) - laulu "Leszek a hold"
Arkona - Stenka Na Stenku (2011) - musiikki
"Тролль Гнёт Ель" (Troll Bends Fir) - "Братья во хмелю" (Brothers in Hops) (2011) - laulu "Хумппа по соседству" (Humppa Next Door)
Varg - "Guten Tag" (2012) -  "A Thousand Eyes"
Skiltron - " Into the Battleground " (2013) - laulu "The Rabbit Who Wanted to Be a Wolf"
Mägo de Oz - Celtic Land (2013) - laulu "Celtic Land"
Metsatöll - "Karjajuht" (2014) - laulu "Lööme mesti"
Hiidenhauta - Noitia on minun sukuni (2014) laulu "Hiiden virsi"
Celtibeerian - "Keltorevolution" (2014) - laulu "This Simple Life"
Oceanwake - Nadir (2014) - yhteistuottaja, äänittäjä, miksaaja
Moottörin Jyrinä - "Peikot" (2015) - laulu
Moonsorrow - Jumalten aika (2016) - laulu
Тролль Гнёт Ель (Troll Bends Fir) - Карялали / Karjalali (2016) - laulu "Медведь Йонне / Jonne Bear"
SkeleToon - "Ticking Clock" (2017) - laulu "Drowning Sleep"
Eläkeläiset - "Humppa of Finland" (2017) - triangeli
Oceanwake - Earthen (2017) - yhteistuottaja, miksaus
Profane Omen - "Ooka" (2018) - laulu "War Boy"
Oceanwake - « Lights Flashing In Mute Scenery » (2019) - yhteistuottaja, miksaus
Nytt Land - Cult (2020) - laulu "Sortunut Ääni"
Fleret - V Podroušeném Stav (2020) - musiikki
Waltari - 3rd Decade - Anniversary Edition (2021) - laulu "In the Cradle 2021"
Månegarm - Ynglingaättens öde (2022) - laulu "Stridsgalten"
Trollfest - Flamingo Overlord (2022) - laulu "All Drinks on Me"
Powerwolf - Missa Cantorem II (2022) - laulu "Varcolac"
Powerwolf - Communio Lupatum II (Interludium) (2023) - laulu "Sudenmorsian (Where The Wild Wolves Have Gone) (Korpiklaani)"
Varg - Ewige Wacht (CD2: Guests) (2023) - laulu "Siegreiches Heer" (Korpiklaani)
Rietas - Routajuuret (2024) - (Nauhoitus, miksaus, masterointi)
Aiheesta muualla

Jonne Järvelä Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Metallimuusikon uran perustana joiku ja saamen kieli – aloitti uransa Levillä joikaajana Yle Uutiset. Viitattu 29.7.2021.
Korpiklaani
| --- | --- |
Studioalbumit:   Idja  Shamániac  Spirit of the Forest  Voice of Wilderness  Tales Along This Road  Tervaskanto  Korven kuningas  Karkelo  Ukon Wacka  Manala  Noita  Kulkija  Jylhä  Rankarumpu 
Singlet:   "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Ukon Wacka"  "Metsälle"  "Rauta"  "Lempo"  "Leväluhta"  "Interrogativa Cantilena"  "Krystallomantia"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Musiikkivideot:   "Wooden Pints"  "Hunting Song"  "Kädet siipinä"  "Beer Beer"  "Happy Little Boozer"  "Tervaskanto"  "Metsämies"  "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Muuta:  Diskografia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Siipiprofiili

Siiven kärjessä olevan wingletin siipiprofiili, PSU 90-125WL
Siipiprofiili on kaasumaisessa tai nestemäisessä väliaineessa liikuvan nostovoimaa tuottavan virtaviivaisen rakenteen, esimerkiksi siiven tai potkurin, poikkileikkauksen muoto.
Siipiprofiilin osat. Termit: angle of attack=kohtauskulma eli vapaan virtauksen (relative wind) ja siipiprofiilin jänteen välinen kulma; chord=siipiprofiilin jänne; leading egde=etureuna; trailing edge=jättöreuna; upper camber=siiven yläpinnan kaarevuus; lower camber=siiven alapinnan kaarevuus. Kaarevuuksien summa on siipiprofiilin paksuus.
Eri siipiprofiileilla on erilaiset ominaisuudet kuten optimaalinen virtausnopeusalue, sakkauskohtauskulma, maksimaalisen nosteen suuruun. Siipiprofiilin muoto valitaan lentokoneen käytön (purjelentokone, suihkukone, ylisooninen lento jne.) ja osin sen toimintaympäristön (purjelento puhtaalla koneella, lannoituslennot, ylisooninen lento) mukaan.
Virtaava väliaine (aerodynamiikassa ilma, hydrodynamiikassa vesi) määrittää väliaineen tiheyden, viskositeetin, lämpötilan, paineen(lentokorkeus).
Siipiprofiili tuottaa pääosan nostovoimasta yläpinnan alipaineen ja virtauksen alastaitteen. Alapinnan vaikutus on alle kolmasosa syntyvästä nostovoimasta. Tämä selittää, miksi lentämisen alkuaikoina lentokoneen siivessä oli toisinaan viritetty kangas vain siiven yläpintaan. Siipiprofiilia hyödynnetään lentokoneiden lisäksi muun muassa purjelentokoneissa, liitovarjoissa ja tuuliturbiineissa.
Siipiprofiilille olennaisia parametreja
pyöreä etureuna, jonka alueelle syntyy patopiste, jossa virtaus pysähtyy
yleensä terävä jättöreuna
jänteen pituus
profiilin paksuus ja etenkin profiilin paksuimman kohdan sijainti profiilin etureunasta taaksepäin mitaten vaikuttavat profiilin nostovoimaan, vastukseen, nokka-alas-momenttiin ja sakkaukseen eli virtauksen irtoamiseen suurilla kohtauskulmilla. Paksuusjakauma määrittelee profiilin ominaisuudet, esim. sen onko profiili perinteinen vai 1950-luvulla kehitetty laminaariprofiili. Eri profiilimuodot tunnetaan niiden kehittäjien mukaan mm. NACA-, Göttingen- ja TsAGI (ЦАГИ)-profiileina.
yleensä profiilin ja siiven yläpinta on kaarevampi kuin alapinta. Myös symmetrinen profiili käy mm. ohjainpintoihin- kuten sivuperäsin ja korkeusperäsin - ja taitolentokoneen siipiin.  Siipiprofiilin suurempi kaarevuus kasvattaa siiven momenttia mutta myös maksiminostovoimaa.
siiven pinnan tulee olla sileä, mutta virtauksen irtoamisen estämiseksi etureunan alavirrassa voidaan pintaan tehdä tahallisesti karheutta, joka muuttaa laminaarin virtauksen turbulentiksi. Laminaariprofiileissa on erityisen tärkeätä pitää siiven etureuna puhtaana, koska laminaari rajakerros ei kestä likaa jne. siiven pinnalla.
Siipiprofiilin tuottama nostovoima on verrannollinen virtauksen kohtauskulmaan siiven jänteen suhteen siihen asti, kun virtaus irtoaa sakkauskohtaukulmalla (tyypillisesti 15 astetta).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siipiprofiili Wikimedia Commonsissa
Desktopaero (Arkistoitu – Internet Archive)
UIUC siipiprofiilin geometrian tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
Airfoil & Hydrofoil Reference Application (Arkistoitu – Internet Archive)
Joukowskin profiili
FoilSim, NASAn profiilisimulaattoriohjelmisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Irrotational plane flows
X-Foil, alisoonisen lennon profiilien laskentaohjelma (Arkistoitu – Internet Archive)
NACA-profiilit (Arkistoitu – Internet Archive)
NACA-4-sarjan profiilien suunnitteluohjelmisto
Luettelo lukuisten lentokoneiden siipiprofiileista (Arkistoitu – Internet Archive)
Ginga Densetsu Noah

| Ginga Densetsu Noah |
| --- | --- |

銀牙伝説ノア   (Hopeahammaslegenda Nooa)
Genre: toiminta, draama, seikkailu 
Manga
Tekijä: Yoshihiro Takahashi
Julkaisija:  Nihon Bungeisha  Punainen jättiläinen
Sarjajulkaisulehti: Shūkan Manga Goraku
Ensimmäinen painatus: 24. toukokuuta 2019 – 2022
Kirjojen lukumäärä:  18  11 
Ginga Densetsu Noah (jap. 銀牙伝説ノア, Ginga Densetsu Noa) on Yoshihiro Takahashin tekemä mangasarja ja jatko-osa Ginga: The Last Wars -mangasarjalle. Manga alkoi 24. toukokuuta 2019 ja se ilmestyi viikoittain Shūkan Manga Goraku -sarjakuvalehdessä. Sarja päättyi vuonna 2022.
Sarja alkoi ilmestyä suomeksi huhtikuussa 2021, ja uusi pokkari ilmestyy joka toinen kuukausi.
Tarina

Tarina alkaa puoli vuotta The Last Wars -mangan tapahtumien jälkeen. Orion on lähtenyt kertomaan veljensä kuolemasta äidilleen, Koyukille, mutta se on uupunut kesken matkan eikä ole kyennyt viemään viestiä perille. Ōussa muut soturit alkavat olla huolissaan hänestä ja lähtevät etsimään Orionia.
Kyōshirō ja Sasuke kohtaavat etsintäretkellään koiranpennun, joka käyttäytyy epäilyttävästi. Asiaa selvitettyään kaksikko saa tietää, että pennun laumaa kiristää massiivisen kokoinen tanskandoggi Crow. Soturit voittavat koiran melko helposti ja saavat tietää sen kuuluvan Aka-arin joukkoihin (suom. punainen muurahainen). Ōun joukot kohtaavat pian varsinaiset johtajat: tiibetinmastiffiveljekset Wangwang, Shuō ja Beniō. Koirat ovat kannibaaleja ja niiden joukot ovat vastuussa Reikan ja Hiron sekä Jeromen ja Lydian pentujen kuolemista.
Orion on tällä välin kohdannut vanhan koiran nimeltä Noah. Noah paljastuu pian entiseksi Ōun soturiksi, Hyenaksi, jonka kaikki luulivat kuolleen. Hyena selvisi koskeen putoamisesta kipuamalla puunrungon päälle. Ohi kulkenut mies pelasti Hyenan ja antoi sille nimen Noah, koska se näytti pelastuneen tulvasta arkin avulla. Hyena kuitenkin menetti muistinsa eikä tämän vuoksi palannut Ōuun. Noah’n muisti kuitenkin palaa, kun se lähes kuolee taistelussa Shuōa vastaan. Samalla Noah näkee enteen vaarasta, joka voi aiheuttaa suurta tuhoa koirille, jos ne eivät toimi nopeasti.
Orion lähtee viemään Noah’n viestiä ja kohtaa muut koirat, kun ne taistelevat Aka-arin johtajien kanssa. Orion saapuu perille juuri, kun Noah'n ennustus alkaa käydä toteen. Meteoriitti iskeytyy maahan ja ajaa koirat kaaokseen. Ōun joukot onnistuvat kuitenkin pakenemaan, ja ne piiloutuvat kaivokseen, jossa Saheiji, Yukimuran ottoisä, asuu. Koirat kertovat kaivoksessa toisilleen tarinoita menneiltä ajoilta: sodasta Akakabutoa vastaan, Kurojakista ja monista muista taisteluista samalla, kun luonnonkatastrofit raivoavat ulkona. Meteoriitteja on ollut useita: ne ovat aiheuttaneet tsunamin, tulivuorenpurkauksen ja lisäksi yksi meteoriiteista on radioaktiivinen.
Aiheesta muualla

Gingapedia
Kaksoissola (Arkistoitu – Internet Archive)
Gingamanga Wiki
Gingasite.net (englanniksi)
Eeva Renvall

Eeva Helmi Elina Renvall (ent. Rauhala, o.s. Waris; 17. kesäkuuta 1917 Helsinki – 11. syyskuuta 2011 Turku) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.
Renvall opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa tekstiilitaiteen osastolla, josta hän valmistui 1943. Hän oli 1960–1970-luvulla suomalaisen tekstiilitaiteen uudistajia. Hän oli alkujaan haaveillut lääkärinurasta isänsä esimerkin mukaan, mutta vanhemmat suuntasivat hänet naiselle mielestään paremmin sopivaan ammattiin, koska hän voi työskennellä kotona. Hänen äitinsä oli koristetaiteilija Katri Warén-Waris (o.s. Cannelin). Hän aloitti äitinsä assistenttina mutta perusti 1950-luvulla oman kutomon Kauniaisiin. 1960-luvulla hän sai perheeltä enemmän aikaa keskittyä uraan, joka sitten lähtikin nousuun. Hänen töitään oli 1969 esillä MoMA:ssa näyttelyssä Wall Hangings, jossa oli edustettuna kansainvälisiä kuuluisuuksia, kuten Magdalena Abakanowicz, Anni Albers ja Sheila Hicks.
Hänen teoksiaan on lähes sata julkisissa ja museoiden kokoelmissa. Retrospektiivinen näyttely järjestettiin 1998, ja aktiivinen ura jatkui siihen asti.
Eeva Renvallin puoliso oli Helsingin yliopiston professori, kansleri Pentti Renvall vuodesta 1954.
Gillette (Wyoming)

| Gillette |
| --- | --- |
 Gilletten kaupunkia.
 lippu

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Wyoming
Piirikunta:  Campbell
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  60,01 km²
 – Josta vettä:  0,10 km² 
Väkiluku (2020):  33 403
 – Väestötiheys:  560 as./km²
Lempinimi::  Energy Capital of the Nation
 
 https://www.gillettewy.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gillette on kaupunki Yhdysvalloissa Wyomingin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 33 403 vuonna 2020. Gillette on väkiluvultaan Wyomingin osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki. Kaupunki toimii Campbellin piirikunnan hallintokeskuksena. Gillette perustettiin vuonna 1891.
Gilletten talous on riippuvainen hiilestä, öljystä ja kaasusta, joita tuotetaan Gillettessä ja Campbellin piirikunnassa paljon. Campbellin piirikunta tuottaa noin 80 % Wyomingin osavaltion hiilestä. Kaupungin lempinimi onkin "Energy Capital of the Nation".
Väestö

Vuonna 2020 Gilletten 33 403 asukkaasta valkoisia oli 85,3 %, alkuperäisasukkaita 1,5 %, aasialaisia 0,9 % ja alkuperäisasukkaita 0,6 %. Asukkaista 4,8 % kuului johonkin muuhun rotuun, ja 6,8 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. 10,3 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja. Asukkaista 6,7 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gillette (Wyoming) Wikimedia Commonsissa
Wyomingin osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Albany  Big Horn  Campbell  Carbon  Converse  Crook  Fremont  Goshen  Hot Springs  Johnson  Laramie  Lincoln  Natrona  Niobrara  Park  Platte  Sheridan  Sublette  Sweetwater  Teton  Uinta  Washakie  Weston 
Kaupungit:   Buffalo  Casper  Cheyenne (pääkaupunki)  Cody  Douglas  Evanston  Gillette  Green River  Kemmerer  Lander  Laramie  Newcastle  Powell  Rawlins  Riverton  Rock Springs  Sheridan  Torrington  Worland 
Kunnat (town):   Afton  Albin  Alpine  Baggs  Bar Nunn  Basin  Big Piney  Burlington  Burns  Byron  Chugwater  Clearmont  Cokeville  Cowley  Dayton  Diamondville  Dixon  Dubois  East Thermopolis  Edgerton  Elk Mountain  Encampment  Evansville  Fort Laramie  Frannie  Glendo  Glenrock  Granger  Greybull  Guernsey  Hanna  Hartville  Hudson  Hulett  Jackson  Kaycee  Kirby  La Barge  La Grange  Lingle  Lost Springs  Lovell  Lusk  Lyman  Manderson  Manville  Marbleton  Medicine Bow  Meeteetse  Midwest  Mills  Moorcroft  Mountain View  Opal  Pavillion  Pine Bluffs  Pinedale  Pine Haven  Ranchester  Riverside  Rock River  Rolling Hills  Saratoga  Shoshoni  Sinclair  Star Valley Ranch  Sundance  Superior  Ten Sleep  Upton  Thayne  Van Tassell  Wamsutter  Whatland  Wright  Yoder
Lauri Multanen

Lauri Aleksanteri Multanen (11. syyskuuta 1891 Sippola – 11. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen juristi.
Multasen vanhemmat olivat opettaja Samuli Multanen ja Fanny Sofia Porthán ja puoliso 1919–1925 Meri Augusta von Weissenberg, hovioikeudenneuvos Arthur von Weissenbergin ja taiteilija Ester Kumlinin tytär. Multanen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1911 ja suoritti oikeustutkinnon 1917, varatuomarin arvon hän sai 1920.
Multanen oli  Viipurin hovioikeuden, sittemmin Itä-Suomen hovioikeus, ylimääräinen virkamies 1921–1925, kanslisti 1925–1928, notaari 1928–1931, viskaali 1931–1933, asessori 1933–1944 ja hovioikeudenneuvos 1944–1948. Korkeimman oikeuden oikeusneuvos hän oli 1948–1951. Multanen toimi myös Viipurin lääninhallituksen esittelijänä 1924–1936, sotatuomarina 1940 sekä 1941–1944 ja sotaylioikeuden väliaikaisena IV osaston puheenjohtajana 1947–1948.