stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Forssa
Kaupunginosat > Entisen Koijärven suuralue

Entisen Koijärven suuralue muodostuu kolmesta eri tilastoalueesta, joita ei kuitenkaan pidetä kaupunginosina.
Kojo (477 as.) käsittää entisen Koijärven keskeiset alueet. Kojoon kuuluu Koijärven kunnan entinen kirkonseutu, joka ei kuitenkaan ole oma taajamansa. Kojolla sijaitsevat Koijärven kirkko ja Koijärven koulu-päiväkoti.
Matku (523 as.) sijaitsee entisen Koijärven länsiosassa. Turun ja Toijalan välinen rautatie kulkee Forssan alueella Matkussa, joka oli aiemmin oma taajamansa. Nykyisin Matkua ei lasketa enää taajamaksi väkiluvun pudottua alle 200 henkeen. Matkun rautatieasema on purettu, eikä paikalla ole enää aikoihin ollut asemaliikennettä.
Suonpää (217 as.) käsittää entisen Koijärven alueen pohjoisosat.
Kylät

Seuraavassa luetellut maarekisterikylät eivät noudata rajoiltaan edellä mainittujen kaupunginosien ja tilastoalueiden rajoja. Kylät on jaoteltu sen mukaan ovatko ne kuuluneet ennen vuoden 1969 kuntaliitosta Forssan kauppalaan vai Koijärven kuntaan. Kylien nimien perässä suluissa olevat numerot ovat Maanmittauslaitoksen ilmoittamia tunnusnumeroita.
Kylät > Forssan kauppalan alue

Forssan kauppalan alueella sijainneita kyliä olivat
Haudankorva (401)
Järvenpää (402)
Kuhala (405)
Kuusto (406)
Linikkala (408)
Lunttila (409)
Talsoila (413)
Vieremä (414)
Kylät > Koijärven kunnan alue

Forssaan liitetyn Koijärven kyliä puolestaan olivat
Kojo (403)
Kokko (404)
Kölli (407)
Matku (410)
Menonen (411)
Raitoo (412)
Kylät > Epäyhtenäisyydet kuntajaon kanssa

Entisen Forssan kauppalan alueeseen kuuluu osia myös Jokioisten (415) ja Kaukjärven kylistä (416), mutta nämä kylät sijaitsevat pääosin naapurikunnissa Jokioisilla ja Tammelassa. Toisaalta Tammelassa sijaitsee osia Haudankorvan, Linikkalan ja Lunttilan kylistä, mutta nämä kylät sijaitsevat kuitenkin pääasiassa Forssan alueella.
Vastaavasti entisen Koijärven kunnan alueeseen kuuluvista kylistä Kojo sijaitsee osin myös Tammelassa ja Matku osittain Urjalassa. Kuntaliitoksessa Kokon kylä liitettiin pääosin Urjalaan ja myös Menosten kylä sijaitsee pääosin Urjalassa.
Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Forssassa oli 17 185 asukasta, joista 15 518 asui taajamassa, 1 511 haja-asutusalueilla ja 156:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Forssan taajama-aste on 91,1 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Forssan keskustaajama. Forssan keskustaajama ulottuu Forssan lisäksi Jokioisten ja Tammelan kuntien alueelle. Yhteensä Forssan keskustaajamassa on 21 236 asukasta ja sen pinta-ala on 37,14 neliökilometriä.
Politiikka

Forssalle on ollut tunnusomaista vasemmistopuolueiden paikkaenemmistö valtuustossa vuoden 1992 vaaleihin saakka. Eduskuntavaaleissa Forssa on ollut historiallisesti vasemmistoenemmistöinen kunta, ja vuosina 1983–2011 pidetyissä eduskuntavaaleissa SDP oli yhtäjaksoisesti suurin puolue vuoden 2007 vaaleihin asti, jolloin se putosi toiselle sijalle. Myös presidentinvaaleissa sosialidemokraattien ehdokas on saanut eniten ääniä.
Nykyisin eduskunnassa on yksi kansanedustaja Forssasta:
Sanni Grahn-Laasonen (kok.), kansanedustajana vuodesta 2011 lähtien, ympäristöministeri 2014–2015, opetus- ja kulttuuriministeri 2015–2017, opetusministeri 2017–2019
Aiemmin heitä on ollut useita.
Forssan kaupunginvaltuustossa on 43 paikkaa. Kaudella 2021–2025 suurin puolue on SDP, jonka hallussa on 13 paikkaa.
Elinkeinoelämä > Työpaikkarakenne

Vuonna 2009 Forssassa oli 8 724 työpaikkaa, jotka jakautuivat elinkeinosektoreittain seuraavasti:
maa- ja metsätalous: 184 (2,1 %)
jalostus: 2 953 (33,8 %)
palvelut: 5 530 (63,4 %)
tuntematon: 57 (0,7 %)
Jalostus on edelleen merkittävä elinkeino, mutta sen osuus työpaikoista on laskenut huomattavasti. Enimmillään jalostuksen osuus työpaikoista on ollut 55,7 % vuonna 1975. Myös työpaikkojen kokonaismäärä Forssassa on laskenut; enimmillään työpaikkoja kaupungissa oli yli 11 000 vuonna 1990. Laman myötä kaupungista katosi vuoteen 1995 mennessä noin 2 000 työpaikkaa. Maataloutta Forssassa harjoitetaan pääasiassa entisen Koijärven kunnan alueella.
Wahrenin 1800-luvulla alkuun saattama tekstiiliteollisuus oli kaupungin merkittävin työnantaja aina 1970-luvulle asti. Tämän jälkeen rakennusteollisuus nousi merkittävimmäksi teollisuudenalaksi Armas Puolimatkan perustaman Rakennusvalmiste Oy:n kasvaneen toiminnan ansiosta. A. Ahlströmin (nykyisin Saint-Gobain Isover Oy) kolmas mineraalivillatehdas käynnistyi Pilvenmäellä virallisesti 13. lokakuuta 1971. Tehtaan koekäyttö alkoi kuukauden verran aiemmin.
Nykypäivän Forssan suurin teollisuudenala on elintarviketuotanto. HK Ruokatalo Oy on keskittänyt merkittävän määrän toimintaansa paikkakunnalle. Lisäksi kaupungissa toimii Atria Yhtymä ostettuaan Liha ja Säilyke Oy:n. Muuallakin Suomessa tunnettu Forssan-tuotemerkki säilyy edelleen markkinoilla. Paikallista elintarviketeollisuutta edustaa lihajalosteyritys Hakala Oy.
Elinkeinoelämä > Suurimpia yrityksiä

Merkittäviä työantajia Forssassa ovat mm.
Forssan kaupunki
HK Scan Oy
Atria Oyj
PunaMusta Media
Parma Oy
Parmarine Oy
Saint-Gobain Isover Oy
Vansco Electronics Oy
Tambest Glass Solutions Oy Ltd
DA-Design Oy
Aste Finland Oy
Forssan seudun Hyvinvointikuntayhtymä (FSHKY)
Elinkeinoelämä > Työllisyystilanne

Forssan on perinteisesti ollut työpaikkaomavarainen. Vuoden 2009 tilaston mukaan työpaikkaomavaraisuus oli 125,5 %. Forssassa käy töissä 3 444 ulkopaikkakuntalaista, joista seutukunnan sisältä tulevia on 2 299 ja muualta tulevia 1 145 henkeä. Työpaikoista 39,5 % on sellaisia, joissa työntekijä ei asu Forssassa. Forssalaisista oli vuoden 2009 tilaston mukaan työssäkäyviä 6 950 henkilöä. Heistä pääosa työskenteli Forssassa ja 1 670 henkilöä muilla paikkakunnilla. Muilla paikkakunnilla työskentelevistä 737 työskenteli muissa seutukunnan kunnissa ja 933 muualla Suomessa. Forssan työllisistä 24,0 % ei siis työskentele asuinkunnassaan.
Vuonna 1990 Forssan työttömyysaste oli vain 5,2 %. Seuraavina vuosina työttömyys nousi jyrkästi ollen korkeimmillaan vuonna 1993. Tuolloin joka neljäs oli vailla työtä. Sen jälkeen työttömyys lähti laskuun, mutta kääntyi jälleen nousuun vuonna 2008. Alimmillaankin Forssan työttömyys oli noin kaksinkertainen 1990-luvun alun lamaa edeltäneeseen tilanteeseen verrattuna. Vuonna 2018 Forssan työttömyysaste oli 12,4 %, joka on Kanta-Hämeen korkein. Työttömyysaste on ollut laskussa vuodesta 2016. Forssan työttömyystilanne on vaikeampi kuin Kanta-Hämeessä tai Hämeenlinnan ja Riihimäen seutukunnissa.
Työ- ja elinkeinoministeriö nimesi Forssan seutukunnan äkillisen rakennemuutoksen alueeksi vuosiksi 2008–2009 yli 500 työntekijää koskeneiden irtisanomisten johdosta. Rakennemuutosalueeksi päätymiseen johtivat seuraavien yritysten irtisanomiset:
Finlayson-Forssa ilmoitti henkilöstövähennyksistä ja sulki kannattamattoman muovitehtaansa 2007. Vuonna 2008 yhtiö ilmoitti konkurssista.
Helkama Forste lakkautti Forssan tuotantolaitoksen vuonna 2008 ja tuotanto siirrettiin Unkariin ja Venäjälle.
Lokakuussa 2008 Novart ilmoitti sulkevansa Forssan keittiökalustetehtaansa ja keskittävänsä tuotannon Nastolaan.
Muita takavuosien irtisanomisia ovat olleet seuraavat:
Vapo Timberin Forssan saha lopetettiin vuonna 2006.
Elintarviketeollisuudessa toimivat HK Ruokatalo ja Atria ovat irtisanoneet työntekijöitään. Atrian 2000-luvulla rakennuttama logistiikkakeskus ja kaupungin kustantama kuljetinsilta jäivät vaille käyttöä.
Finlayson ilmoitti maaliskuussa 2009 Forssan tuotantoyksikön sulkemisesta.
Elokuussa 2012 Fenestra ilmoitti sulkevansa Forssan ikkunatehtaansa.
Koulutus

Forssassa toimii tällä hetkellä kahdeksan peruskoulua. Haudankorvan ala-aste lakkautettiin keväällä 1998. Keskuskoulusta ja Kuhalan koulusta muodostettiin kaikki luokka-asteet sisältävät yhtenäiskoulut kun entisen Haudankorvan ala-asteen oppilaat siirrettiin Kuhalaan ja Linikkalan yläaste yhdistettiin Keskuskouluun. Samalla Kuhalan lukio lakkautettiin ja lukio-opetus keskitettiin Linikkalan lukioon, joka otti nimekseen Forssan Yhteislyseo.
Koulutus > Alakoulut (luokat 1–6)

Alakouluja Forssassa on neljä,. Koijärven koulussa opiskelevat keskustaajaman pohjoispuolen lapset.
Heikan koulu
Koijärven koulu
Talsoilan koulu
Vieremän koulu
Koulutus > Yhtenäiskoulut (luokat 1–9)

Yhtenäiskouluja Forssassa on kaksi: Tässä yhtenäiskoululla tarkoitetaan koulua jossa on kaikki peruskoulun ikäluokat 1–9
Keskuskoulu
Monitoimikeskus Akvarelli (Peruskoulasteet sekä varhaiskasvatusta.)
Koulutus > Ylemmän asteen oppilaitokset

Forssassa toimii Forssan yhteislyseo, joka jatkaa Suomen vanhimman maaseutuoppikoulun perinteitä.
Ammatillisesta koulutuksesta vastaa Lounais-Hämeen koulutuskuntayhtymä. Yhtymässä on yhdistetty nuorisoasteen Forssan ammatti-instituutti (FAI) ja ammaillista aikuiskoulutusta harjoittava Faktia Oy. Sekä nuorisoaste ja aikuiskoulutus toimivat samoissa kiinteistöissä pois lukien Faktian nosturikoulutus. Faktia on Suomen ainoa torni- ja ajoneuvonosturikoulutusta tarjoava oppilaitos.
Ammatillista korkeakoulutusta tarjoaa Hämeen Ammattikorkeakoulun Forssan yksikkö.
Muut palvelut

Forssa kuuluu Kanta-Hämeen pelastuslaitoksen toimialueeseen ja Forssassa on vakinaisen palokunnan miehittämä Forssan paloasema. Samalla asemalla operoi myös Forssan puolivakinainen palokunta. Forssassa on kolme sopimuspalokuntaa, Forssan VPK, Matkun VPK ja Suonpään VPK.
Kulttuuri

Forssan kulttuurikeskus toimii historiallisella kehräämöalueella. Kaupungissa on useita museoita ja teatteri ja siellä järjestetään myös vuosittaisia tapahtumia.
Kulttuuri > Murre

Forssan alueella puhutun kielen perustana on etelähämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Forssan murre kuuluu Tammelan alaryhmään.
Tunnettuja Forssassa syntyneitä tai vaikuttaneita

Esko Aaltonen, professori, kustantaja
Matti Aaltonen, teollisuusneuvos
Kalevi Aho, säveltäjä
Sirkka-Liisa Anttila, kansanedustaja ja ministeri
Kari Aro, jääkiekkoilija ja jalkapalloilija
Sanni Grahn-Laasonen, kansanedustaja ja ministeri
Eino Grönholm, kansanedustaja
Ilkka Joenpalo, kansanedustaja
Juha Jyrkkiö, jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja
Ari ”Arvid” Kettunen, muusikko
Tuukka Kotti, koripalloilija
Markku Kulmala, akateemikko, professori
Juhani Känkänen, kirjailija
Jukka Lanki, hiihtosuunnistuksen MM-mitalisti
Toivo Lindvall, teollisuusneuvos
Minna Lintonen, kansanedustaja
Magnus Mali, tietokirjailija
Mika Mali, muusikko
Turkka Mali, muusikko, sanoittaja
Miia Nuutila, näyttelijä, juontaja
Janica Rauma, kestävyysjuoksija
Eino Raunio, kansanedustaja ja ministeri
Miro Ruokonen, jääkiekkoilija
Satu Rämö, kirjailija
Ida Maria Saarinen, kirjailija
Juuse Saros, jääkiekkomaalivahti
Alpo Suhonen, jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja
Jonna Tervomaa, muusikko
Timo Tervomaa, muusikko ja säveltäjä
Atte Toikka, rap-artisti MDKMSK
Olavi Tuomola, kirjailija
Lauri Uusi-Hakimo, kirjailija
Noa Vali, jääkiekkomaalivahti
OG Ulla-Maija (oik. Tatu Varvikko), rap-artisti
Ritva Vastamäki, kansanedustaja
Ystävyyskaupungit

Forssalla on seitsemän ystävyyskaupunkia. Seuraavassa luettelossa ne on järjestetty ystävyystoiminnan alkamisvuoden mukaan:
Ruotsi: Södertäljen kunta vuodesta 1946
Norja: Sarpsborg vuodesta 1951
Tanska: Struer vuodesta 1951
Venäjä: Serpuhov vuodesta 1964
Ruotsi: Tierpin kunta vuodesta 1969
Unkari: Gödöllő vuodesta 1990
Kanada: Sault Ste. Marie vuodesta 1990
Lakkautetun Koijärven kunnan kummikunta oli Ruotsissa sijainnut Hållnäsin kunta. Koijärvi kuitenkin liitettiin pääosin Forssaan vuonna 1969, ja Hållnäsistä tuli osa Tierpin kuntaa vuonna 1971. Forssan Vieremässä Ystävyydentien varrella on Södertäljen, Sarpsborgin, Struerin, Serpuhovin ja Hållnäsin mukaan nimetyt tiet.
Välimatkoja

Seuraavassa on lueteltu välimatkat Forssasta muihin Lounais-Hämeen kuntiin sekä lähimpiin suuriin kaupunkeihin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lähikunnat  Huittisiin 65 km   Humppilaan 20 km   Jokioisille 10 km   Somerolle 26 km   Tammelaan 10 km   Urjalaan 38 km   Ypäjälle 22 km  |  Lähimmät suuret kaupungit  Helsinkiin 110 km   Hämeenlinnaan 56 km   Poriin 128 km   Tampereelle 87 km   Turkuun 88 km  |  Maakuntien keskuskaupungit  Joensuuhun 456 km   Jyväskylään 235 km   Kajaaniin 545 km   Kokkolaan 398 km   Kouvolaan 190 km   Kuopioon 379 km   Lahteen 127 km   Lappeenrantaan 276 km   Mikkeliin 253 km   Ouluun 563 km   Porvooseen 145 km   Rovaniemelle 770 km   Seinäjoelle 257 km   Vaasaan 319 km  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Forssa Wikimedia Commonsissa
Forssan kaupungin Internet-sivut
Forssan karttapalvelu
Forssan kansallinen kaupunkipuisto (harjoitustyönä tehty esiselvitys)
Forssaa koskevat artikkelit Häme-Wikissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakennusperinto.fi: Forssan teollisuusalue (Arkistoitu – Internet Archive)
Piipun juurella: Forssan, Valkeakosken ja Varkauden museoiden tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
Hämeen liitto: Kuntasuunnittelun tilastokansio (Arkistoitu – Internet Archive) (tilastoja Kanta-Hämeen kunnista)
Kuva Forssan vanhasta vaakunasta Kansallisarkiston digitaaliarkistossa
Tilastokeskus – Forssan avainluvut
Forssan suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustaajaman suuralue: Haudankorva • Järvenpää • Kaikula • Keskusta • Kivimäki • Korkeavaha • Kuhala • Kuusto • Lamminranta • Linikkala • Ojalanmäki • Paavola • Pikku-Muolaa • Pispanmäki • Talsoila • Vieremä
Parkkiaron suuralue: Parkkiaro
Entisen Koijärven suuralue: Kojo • Matku • Suonpää
Huomautus. Keskustaajaman ja Parkkiaron suuralueilla kaupunginosat on samaistettu vastaavien tilastoalueiden kanssa. Entisen Koijärven suuralueella ei ole kaupunginosia, mutta alue on kuitenkin jaettu kolmeen tilastoalueeseen.
Forssan maarekisterikylät
| --- | --- |
Forssan kauppalan alue: Haudankorva* • Järvenpää • Kuhala • Kuusto • Linikkala* • Lunttila* • Talsoila • Vieremä
Koijärven kunnan alue: Kojo* • Kokko* • Kölli • Matku* • Menonen* • Raitoo
Huomautus. Maarekisterikylien ja kuntien rajat eivät noudata täydellisesti toisiaan. Asteriskilla (*) merkityistä kylistä pieni tai pääosa sijaitsee naapurikuntien Tammelan tai Urjalan puolella. Forssaan kuuluu osia myös Jokioisten ja Kaukjärven kylistä, mutta ne on jätetty tässä mainitsematta.
Lounais-Häme
| n k Kanta-Hämeen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Forssa  Hattula  Hausjärvi  Humppila  Hämeenlinna  Janakkala  Jokioinen  Loppi  Riihimäki  Tammela  Ypäjä 
Entiset kunnat:  Hauho  Hämeenlinnan maalaiskunta  Kalvola  Koijärvi  Lammi  Renko  Tuulos  Tyrväntö (osa)  Vanaja 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO) 2  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Forssan vaakuna vuosina 1947–1962.
Forssan tori 30.12.2015
Forssan kirkko.
Forssan helluntaiseurakunnan kirkko S-Marketin vieressä vuonna 2010.
Kalliomäen puutaloaluetta.
Ankkalammin puisto Forssan torin eteläreunalla.
Kehräämön rakennuksia Kuhalankosken rannalla. Nykyisin niissä toimii muun muassa Hämeen ammattikorkeakoulu.
Kalliomäen puutaloaluetta.
Forssan kaupungintalo.
Entisellä kutomoalueella toimii nykyään Citymarket ja palvelualojen yrityksiä.
Forssan yhteislyseo.
Alainen Naulajärvi

| Alainen Naulajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Petäjävesi, Jyväskylä
Koordinaatit:  62°11′52″N, 25°20′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskupuro:  Naulapuro Vihtaojaan 
Järvinumero:  14.284.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,5 m  
Pituus:  430 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,997 km  
Pinta-ala:  2,631 ha  
Saaria:  1 
 fiAlainen Naulajärvi 
Alainen Naulajärvi  tai Iso Naulajärvi  on Keski-Suomessa Petäjävedellä ja Jyväskylässä Ylä-Muuratjärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Patajärven valuma-alueeseen (14.284) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,5 metriä mpy.
Cay Sundström

| Cay Sundström |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.9.1936–25.11.1941 4.11.1944–11.9.1945  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1902 Hamina
Kuollut: 5. maaliskuuta 1959 (56 vuotta) Tukholma
Carl-Johan (Cay) Sundström (1. heinäkuuta 1902 Hamina – 5. maaliskuuta 1959 Tukholma) oli suomalainen vasemmistopoliitikko ja diplomaatti. Kansanedustajana vuodesta 1936 toiminut Sundström edusti aluksi Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta (SDP), mutta hänet erotettiin vuonna 1940 yhtenä niin sanotun kuutosryhmän edustajista ja hän oli poliittisista syistä vangittuna jatkosodan aikana 1941–1944. Sodan jälkeen hän oli perustamassa Suomen Kansan Demokraattista Liittoa (SKDL) ja toimi sen järjestyksessä toisena puheenjohtajana 1944–1946. Sundström oli Suomen lähettiläänä Moskovassa vuosina 1945–1953 ja Pekingissä 1953–1959.
Nuoruus ja poliittisen uran alku

Cay Sundströmin vanhemmat olivat rehtori Johannes Sundström ja Fanny Sofia Adéle Hellman. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1919 Helsingin Nya svenska samskolanista ja aloitti lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Hän vaihtoi myöhemmin pääaineekseen hammaslääketieteen ja valmistui odontologian kandidaatiksi vuonna 1933.
Sundström kannatti jo opiskeluaikanaan avoimesti vasemmistolaista ajatusmaailmaa ja oli vuonna 1925 yksi Akateemisen Sosialistiseuran (ASS) perustajista. Sosiaalidemokraattien vasenta laitaa edustaneen järjestön ideologia ammensi varsinkin itävaltalaisen Max Adlerin austromarxismiksi kutsutusta opista. Sundström esiintyi äänekkäästi SDP:n vuoden 1933 puoluekokouksessa, jossa hän vaati radikaalimpaa puolueohjelmaa ja tuen vetämistä pois porvarilliselta Kivimäen hallitukselta. Samana vuonna hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuuston jäseneksi. Vuosina 1934–1937 Sundström kuului myös kaupunginhallitukseen.
Kansanedustajana ja vankeudessa

Sundström valittiin eduskuntaan vuoden 1936 vaaleissa Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä ja presidentin valitsijamieheksi vuoden 1937 vaaleissa. Vuoden 1939 vaaleista alkaen hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Samoihin aikoihin ASS:läiset alkoivat joutua vasemmistolinjansa vuoksi vaikeuksiin SDP:ssä: Mauri Ryömä erotettiin puolueesta ja Sundströmkin sai varoituksen.
Talvisodan aikana SDP:n eduskuntaryhmässä alkoi hahmottua ”kuutosiksi” kutsuttu oppositioryhmä, johon Sundström kuului yhtenä jäsenenä. Sekä puolue että viranomaiset seurasivat välirauhan aikana ryhmää tarkasti. Viron neuvostohallinnon perustamisen jälkeen Sundström tapasi heinäkuun alussa 1940 kotonaan Helsingissä Viron kommunistisen puolueen johtoon kuuluneet Karl Sären ja Johannes Meeritsin ja ilmaisi suhtautuvansa myönteisesti Virossa tapahtuneeseen kehitykseen. Valtiollinen poliisi (Valpo) urkki tietoonsa keskustelujen sisällön, jota käytettiin myöhemmin oikeudessa Sundströmiä vastaan. Kuutoset erotettiin lopulta SDP:stä syyskuussa 1940. He perustivat helmikuun alussa 1941 oman eduskuntaryhmän (Sosialistinen eduskuntaryhmä), joka jäi kuitenkin lyhytikäiseksi.
Valpo vangitsi kuutoset elokuun 1941 lopulla, ja heitä vastaan nostettiin syytteet valtiopetoksen valmistelusta. Turun hovioikeus totesi helmikuussa 1942 kaikki syyllisiksi ja antoi Sundströmille ankarimman tuomion, kahdeksan vuotta kuritushuonetta. Korkein oikeus alensi tuomion kuuteen vuoteen lokakuussa 1942. Raskauttavimpana pidettiin Sundströmin liioitellusti tulkittua keskustelua Sären ja Meeritsin kanssa. Sodan jälkeen Neuvostoliiton ulkomaantiedustelun asiamies Jelisei Sinitsyn väitti Sundströmin todella olleen välirauhan aikana neuvostoagentti ja käyttäneen salanimeä ”kreivi”.
Sundström vapautui syyskuussa 1944 muiden poliittisten vankien tavoin Moskovan välirauhansopimuksen astuttua voimaan. Pari kuukautta myöhemmin hän sai takaisin paikkansa eduskunnassa. Hän oli keskeisenä henkilönä mukana perustamassa Suomi–Neuvostoliitto-Seuraa, ja hänet valittiin marraskuussa 1944 vastaperustetun SKDL:n puheenjohtajaksi. Sundström uusi paikkansa eduskunnassa kevään 1945 vaaleissa, ja hänet valittiin ensimmäiseksi varapuhemieheksi huhtikuussa. Hän oli samana vuonna lyhyen aikaa myös Vapaan Sanan ja Folktidningenin päätoimittajana.
Viimeiset vuodet lähettiläänä

Syyskuussa 1945 Sundström nimitettiin Suomen lähettilääksi Moskovaan, ja hän joutui jättämään tehtävänsä kotimaassa. Hän oli hyvin neuvostomielinen ja miehitti Moskovan lähetystön alkuun saman hengen mukaisella henkilöstöllä. Suomen ulkoministeriö ei uskaltanut lähettää kaikkein luottamuksellisimpia tietoja epäluotettavana pidetylle Sundströmille, mikä haittasi Moskovan lähetystön toimintaa. Neuvostoliittolaisten arkistojen avauduttua 1990-luvulla paljastui, että Sundström oli todellakin käyttänyt lähettilään asemaansa politikointiin Suomen hallituksen selän takana. Hän yllytti useasti neuvostoliittolaisia sekaantumaan Suomen asioihin sillä varjolla, että Suomessa rikottiin välirauhansopimusta tai että maassa esiintyi ”fasismia”. Pariisin rauhankonferenssissa 1946 ja YYA-sopimusneuvotteluissa 1948 Sundström ja ministeri Yrjö Leino vuotivat kaikki Suomen valtuuskunnan suunnitelmat etukäteen neuvostoliittolaisille. Historiantutkija Jukka Nevakiven mukaan Sundströmin toiminta lähettiläänä oli Suomen hallitusta kohtaan niin epälojaalia, että hänen nimityksensä oli ”lyhyesti sanottuna katastrofi”.
Vaikka Sundströmiin ei luotettu Suomessa, hän sai jatkaa Moskovan lähettiläänä ja hänen tehtäviinsä lisättiin 1949 Suomen edustus Bukarestissa ja 1950 Sofiassa. Varsinkin vuosina 1949–1950 häntä arvosteltiin Suomessa siitä, ettei hän tarpeeksi aktiivisesti pyrkinyt kumoamaan Neuvostoliiton lehdissä esiintyneitä perättömiä tietoja Suomen sisäisistä asioista ja presidentti J. K. Paasikivi oli häneen erittäin tyytymätön. Vuonna 1953 pääministeri Urho Kekkonen järjesti lopulta Sundströmin siirron vähemmän tärkeälle paikalle Pekingin-lähettilääksi. Hän toimi tässä tehtävässä, vuodesta 1954 suurlähettilään nimikkeellä, kuolemaansa asti.
Sundström harrasti kulttuuria ja keräili lähettiläsvuosinaan Neuvostoliitossa ja Kiinassa arvokkaita antiikkiesineitä. Lapsettomana hän testamenttasi omaisuutensa Yleiselle lehtimiesliitolle. Liitto on vuodesta 2000 myöntänyt kahden vuoden välein hänen mukaansa nimettyä Cay Sundström -palkintoa. Myöhemmin palkintoa on kutsuttu vain nimellä Yleisen lehtimiesliiton journalistipalkinto.
Espanjan lippu

| Espanjan lippu |
| --- | --- |
 Rojigualda
Käyttö:  Kansallislippu, Valtion ja sodan ajan merenkulkulippu
Suhde:  2:3
| Espanjan lippu |
| --- | --- |
 Vuodesta 1843 käytössä ollut kauppalippu
Käyttö:  Kansalaislippu, kauppalippu
Suhde:  2:3
Käyttöön:  1843
Suunnittelija:  Kaarle III
Espanjan lippu (esp. Bandera de España) on Espanjan kuningaskunnan kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallishymnin ohella. Se otettiin käyttöön 19. joulukuuta 1981. Lipussa on kolme poikittaista suorakaidetta, punainen, keltainen ja punainen, joista keltainen on kaksi kertaa punaisten levyinen. Vasemmassa reunassa keltaista suorakaidetta on Espanjan vaakuna, mutta lipusta on käytössä myös siviiliversio ilman vaakunaa.
Vanhin vastine Espanjan nykyiselle lipulle voidaan jäljittää vuoteen 1785 ja Bourbon-sukuiseen kuningas Kaarle III:een. Kuningas etsi lippua, joka erottaisi Espanjan kahdesta muusta suuresta Bourbonien hallitsemasta valtakunnasta, Ranskasta ja Molempain Sisiliain kuningaskunnasta. Lipusta järjestettiin suunnittelukilpailu. Kansallislipuksi valitussa lipussa oli viisi keltaista ja punaista raitaa järjestyksessä keltainen-punainen-keltainen-punainen-keltainen ja suhteessa 1:1:2:1:1. Nykyisen lipun esi-isä otettiin aluksi käyttöön vain sotalippuna.
Lipun väritys on pysynyt samana läpi vuosisatojen. Värien alkuperä on hieman kiistanalainen, mutta yleisin teoria on, että ne perustuvat Espanjan muinaisten kuningaskuntien kuten Aragonian ja Kastilian tunnuksissaan käyttämiin väreihin.