stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saber Ben Frej

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 3. heinäkuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Karkar, Tunisia
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2003 2003–2008 2008–2010 2010–2011 |  ES Zarzis  Étoile Sahel  Le Mans UC  Hammam-Sousse |  53 (15) 17 (0) 11 (1) |
Maajoukkue
| 2004–2008 |  Tunisia | 14 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Saber Ben Frej (arab. صابر بن فرج‎, s. 3. heinäkuuta 1979 Karkar, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitapuolustaja. Joulukuusta 2011 lähtien Ben Frej on työskennellyt Étoile Sahelin urheiluneuvonantajana.
Ura

Ben Frejin ura alkoi ES Zarzisin paidassa vuonna 2002, josta hän siirtyi yhden kauden jälkeen ES Saheliin vuonna 2003. Joukkueen riveissä Ben Frej voitti ensimmäisen mestaruutensa kaudella 2004–2005, joukkueen juhliessa Tunisian cupia. Sittemmin hän saavutti suurta menestystä vuosina 2005–2007 voittaen joukkueen kanssa muun muassa Tunisian liigamestaruuden, Tunisian liigacupin ja Afrikan Mestarien liigan. Samoina aikoina Ben Frej onnistui myös maalinteossa useasti puolustavasta roolista huolimatta. Kaudella 2006–2007 hän teki viisi maalia 20 ottelussa ja seuraavalla kaudella peräti yhdeksän maalia 13 ottelussa, jolloin Ben Frej siirtyi kesken kauden Ranskaan Le Mansiin tammikuussa 2008.
Ura ranskalaisseurassa alkoi kohtuullisesti pelaten ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 11 ottelua, mutta hän kärsi samalla loukkaantumisista. Kaudella 2009-2010 Ben Frej jäi tyysti ilman peliaikaa riitaannuttuaan molempien valmentajiensa kanssa ja hänet vapautettiin Le Mansista tammikuussa 2010.
Kesäkuussa 2010 Ben Frej siirtyi kotimaahansa Hammam-Sousseen. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden, jonka jälkeen päätti uransa.
Ura > Maajoukkueura

Ben Frej pelasi maajoukkueessa vuosina 2004-2008 yhteensä 14 ottelua ja teki ensimmäisen maalinsa 11. lokakuuta 2008 MM-karsintaottelussa Seychellejä vastaan. Hän edusti maataan yksissä arvokisoissa  vuoden 2008 Afrikan-kisoissa.
Saavutukset

Afrikan Mestarien liiga: 2007
Tunisian-mestaruus: 2007
Afrikan Confederation Cup: 2006
Tunisian liigacup: 2005
Tilastot

| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurocup> Ottelut | Eurocup> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ES Sahel | 2003–2005 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| ES Sahel | 2005–2006 | 20 | 1 | - | - | 8 | 2 | 28 | 3 |
| ES Sahel | 2006–2007 | 20 | 5 | - | - | 12 | 2 | 32 | 7 |
| ES Sahel | 2007–2008 | 13 | 9 | - | - | 3 | 1 | 16 | 10 |
| ES Sahel | Yhteensä | 53 | 15 | - | - | 23 | 5 | 76 | 20 |
| Le Mans UC | 2008 | 5 | 0 | 0 | 0 | - | - | 5 | 0 |
| Le Mans UC | 2008–2009 | 11 | 0 | 1 | 0 | - | - | 12 | 0 |
| Le Mans UC | 2009–2010 | 1 | 0 | - | - | - | - | 1 | 0 |
| Le Mans UC | Yhteensä | 17 | 0 | 1 | 0 | - | - | 18 | 0 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 70 | 15 | 1 | 0 | 23 | 5 | 94 | 20 |
Aiheesta muualla

Transfermarkt[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Weltfussball (saksaksi)
National Football Teams (englanniksi)
Footballdatabase (englanniksi)
Saber Ben Frej LFP:ssä (ranskaksi)
Saber Ben Frej Eurosportissa (englanniksi)
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kasraoui |
2 Ghezal |
3 Haggui |
4 al-Abdi |
5 El Bekri |
6 Felhi |
7 Ben Saada |
8 Nafti |
9 Chikhaoui |
10 Zaïem |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Ben Frej |
14 Zouaghi |
15 Jaïdi |
16 Mathlouthi |
17 Jemâa |
18 Mikari |
19 Meriah |
20 Ben Dhifallah |
21 Traoui |
22 Nefzi |
23 Chermiti |
Valmentaja Lemerre
Saksin maapäivät

Saksin maapäivät kokoontuu tässä rakennuksessa
Maapäivien nykyinen koostumus puolueittain
Vuoden 2019 maapäivävaalien yhden edustajan vaalipiirien voittajat puolueittain.
Saksin maapäivät (saks. Sächsischer Landtag) on Saksan osavaltion Saksin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Se kokoontuu Dresdenissä. Vuoden 2019 maapäivävaaleissa sinne valittiin 119 edustajaa.
Historia

Nykyaikainen kaksikamarinen perustuslakiin perustuva kansanedustuslaitos otettiin käyttöön silloisessa Saksin kuningaskunnan syyskuussa 1831. Vuonna 1871 Saksi liittyi omana osavaltionaan osaksi Saksan keisarikuntaa. Maapäivien vaaleissa 5. maaliskuuta 1933 Kansansosialistit voittivat 45% paikoista. Nämä olivat viimeiset vapaat vaalit Saksissa vuoteen 1990 asti. Saksin maapäivät lakkautettiin 1934 natsien toimesta ja perustettiin uudelleen vuonna 1946 Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle. Ne lakkautettiin taas 1952 Itä-Saksan toimesta, kun maassa lakkautettiin kaikki osavaltiot. Maapäivät perustettiin uudestaan Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen.
Vaalijärjestelmä

Maapäivävaalit suoritetaan viiden vuoden välein suhteellisella sekavaalitavalla. Edustujia maapäiville saadakseen on puolueen voitettava vähintään kaksi yhden edustajan vaalipiireistä tai saavutettava vähintään 5% koko osavaltion puoluelistaäänistä. Maapäivillä on vähintään 120 edustajaa. Maapäivien edustajista 60 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitapaa käyttäen. Loput paikoista täytetään puoluelistoilta. Puolueet voivat kuitenkin saada ns. ylijäämäpaikkoja (saks. Überhangmandat) jos he voittavat enemmän edustajia vaalipiireistä kuin heidän puolueensa olisi oikeutettu saamaan puoluelistaäänien perusteella. Tällöin syntyy myös muille puolueille jaettavia tasaamispaikkoja (saks.  Ausgleichsmandat), joita jaetaan jotta maapäivien edustuksen suhteellisuus säilyisi. Tämän takia maapäivien edustajamäärä voi olla suurempi kuin 120 edustajaa.
Vuoden 2019 maapäivävaaleissa edustajamäärä jäi poikkeuksellisesti yhtä edustajaa pienemmäksi minimimäärästä eli 120:sta. Tämä johtui siitä että vaalien suuren voittajan AfD: n olisi pitänyt saada 39 paikkaa maapäivillä, mutta koska osa AFD:llä ei ollut ehdokkaita täyttämään lopullista paikkaa, jäi viimeinen paikka täyttämättä ja maapäivillä on vain 119 paikkaa, eli yksi vähemmän kuin tavallinen minimimäärä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maapäivien viralliset sivut (saksaksi)
Saksan osavaltioparlamentit
Ala-Saksin maapäivät
Baden-Württembergin maapäivät
Baijerin maapäivät
Berliinin edustajainhuone
Brandenburgin maapäivät
Bremische Bürgerschaft
Hamburgische Bürgerschaft
Hessenin maapäivät
Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät
Nordrhein-Westfalenin maapäivät
Rheinland-Pfalzin maapäivät
Saarlandin maapäivät
Saksin maapäivät
Saksi-Anhaltin maapäivät
Schleswig-Holsteinin maapäivät
Thüringenin maapäivät
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Landtag of the Free State of Saxony
Käännös suomeksi
Saapasjalkakissa (Shrek)

| Saapasjalkakissa |
| --- | --- |
 Saapasjalkakissa
Näyttelijä(t):  Englanniksi: Antonio Banderas (elokuvat ja spin-offit) Eric Bauza (Saapasjalkakissan seikkailut) André Sogliuzzo (videopelit) Frank Welker (maukumisäänet) Suomeksi: Heikki Sankari (elokuvat) Markus Bäckman (Saapasjalkakissan seikkailut)
Ensi- esiintyminen:  Shrek 2 (2004)
Henkilötiedot
Suhteet
Vanhemmat:  Imelda (adoptioäiti)
Puoliso(t):  Kitty Pehmotassu
Tutut:  Shrek Aasi Prinsessa Fiona Tyyris Tyllerö (lapsuudenystävä)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saapasjalkakissa on hahmo Shrek-elokuvasarjassa ja sen spin-offissa Saapasjalkakissa sekä sen jatko-osassa.
Esiintymiset > Shrek > Varsinainen elokuvasarja > Shrek 2

Elokuvassa Shrek 2 prinsessa Fionan isä kuningas Harold palkkaa Saapasjalkakissan tappamaan Shrekin, jotta Fiona voisi mennä naimisiin prinssi Uljaan kanssa. Tappaminen epäonnistuu, ja hänestä, Shrekistä ja vastahakoisesta Aasista tulee kumppaneita.
Esiintymiset > Shrek > Varsinainen elokuvasarja > Shrek kolmas

Elokuvassa Shrek kolmas kuningas Haroldin kuoltua ja Shrekin epäonnistuttua olemaan hyvä kuningas, Shrek lähtee Aasin ja Saapasjalkakissan kanssa etsimään uutta kuningasta, Fionan serkkua, Arthuria.
Esiintymiset > Shrek > Varsinainen elokuvasarja > Shrek ja ikuinen onni

Elokuvassa Shrek ja ikuinen onni Tittelintuure huijaa nykyiseen elämäänsä kyllästyneen Shrekin allekirjoittamaan sopimus, jolla perutaan Shrekin Fionan pelastus. Tässä todellisuudessa Saapasjalkakissa on Fionan lihava lemmikki.
Esiintymiset > Saapasjalkakissa

Elokuvassa Saapasjalkakissa Saapasjalkakissa on lainsuojaton, joka yrittää palauttaa kunniansa etsimällä taikapapuja, joilla saisi tehtyä pavunvarren, joilla pääsisi taivaaseen, jossa jossain on kultamunia muniva kultainenhanhi.. Elokuvassa selviää, että Saapasjalkakissa ja Tyyris Tyllerö olivat orpokodissa lapsuudenystäviä, jotka tekivät rikoksia. Kuitenkin eräänä päivänä Saapasjalkakissa halusi lopettaa rikosten teon. Kuitenkin Tyyris Tyllerö huijaa hänet mukaan pankkiryöstöön, jonka pakomatkalla itsensä petetyksi tuntenut Saapasjalkakissa hylkää selällään makaavan Tyyris Tyllerön, joka ei pääse ylös, jolloin tämä saadaan kiinni. Tyyris Tyllerö tuntee itsensä petetyksi, ja alkaa suunnittelemaan kostoa.
Esiintymiset > Saapasjalkakissa > Saapasjalkakissa 2

Elokuvassa Saapasjalkakissa: Viimeinen toivomus Legendaarinen lainsuojaton saapasjalkakissa kuolee jäätyään suuren kirkonkellon alle. Herättyyään kuolleesta, saapasjalkakissa tajuaa olevansa viimeisessä, yhdeksännessä elämässään ja lähtee etsimään legendaarista toivomus tähteä, joka voi toteuttaa löytäjälleen yhden toiveen. Matka vaikeutuu, kun saapasjalka saa kantoihinsa itse kuoleman joka tahtoo saapasjalan kiittämättömälle elämälle lopun. Eikä siinä vielä kaikki, kun entinen vastustajansa ja kumppaninsa Kitty Pehmotassu, Kultakutri & Kolmekarhua ja julma Jaakko perso haluaa myös toivomus tähden toiveen.
Jane Wymark

Jane Wymark (s.31. lokakuuta 1952, Lontoo, Englanti, UK) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten tv-sarjoista: Midsomerin murhat, jossa hänen roolihenkilönään on Joyce Barnaby, Lovejoy, Maigret ja Inside the Line.
Hän on näyttelijä Patrick Wymarkin tytär.
Aiheesta muualla

Jane Wymark Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saksi (osavaltio)

| Saksin vapaavaltio Freistaat Sachsen Swobodny stat Sakska |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Saksa
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Dresden
 – suurin kaupunki:  Leipzig
 – Pääministeri:  Michael Kretschmer (CDU)
Pinta-ala:  18 415,66 km²
Väkiluku (31.12.2016):  4 081 783
 
www.sachsen.de
Saksin vapaavaltio (saks. Freistaat Sachsen, yläsorbiksi Sakska) on Saksan liittotasavallan osavaltio maan kaakkoiskulmassa. Sen pinta-ala on 18 400 neliökilometriä ja siellä asuu 4,1 miljoonaa ihmistä.
Saksin naapurit ovat myötäpäivään idästä alkaen Puola, Tšekki, Baijeri, Thüringen, Saksi-Anhalt ja Brandenburg. Osavaltion pääkaupunki on Dresden. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Leipzig ja Chemnitz.
Saksin läpi virtaa kaakosta luoteeseen Elbe-joki. Toinen tärkeä joki on Mulde. Neiße-joki virtaa Puolan rajalla. Maa nousee pohjoisesta etelään päin, mikä huipentuu Erzgebirgen vuoristoon Tšekin rajalla. Erzgebirge jatkuu Baijerista Elbelle.
Saksin vapaavaltio on vanha ruhtinaskunta ja kuningaskunta, joka kuitenkin Itä-Saksan kaudella vuonna 1952 lakkautettiin ja jaettiin kolmeen piirikuntaan (bezirke): Leipzig, Dresden ja Karl-Marx-Stadt. Lisäksi itäosa eli Hoyerswerdan alue oli liitettynä Cottbusin piirikuntaan. Saksin osavaltio perustettiin uudelleen 1990 Saksojen yhdistyessä, ja se käsittää suunnilleen entisen Saksin kuningaskunnan alueen. Idässä osa alueesta on kuulunut historialliseen Lausitzin alueeseen. Näitä alueita kutsutaan nykyään nimellä Ylä-Lausitz (Oberlausitz). Alueilla asuu sorbia puhuva vähemmistö, ja ne ovat osin kaksikielisiä.
Saksin väkiluku on ollut laskussa vuodesta 1989 lähtien, kun väestöä oli muuttanut rikkaampaan Länsi-Saksaan.
Osavaltio on jaettu kolmeen hallintopiiriin (Direktionsbezirk): Chemnitz, Dresden ja Leipzig. Ne on edelleen jaettu kymmeneen piirikuntaan ja kolmeen piireihin kuulumattomaan kaupunkiin.
Saksin osavaltion piirittömät kaupungit

Chemnitz
Dresden
Leipzig
Saksin osavaltion piirikunnat

Bautzen
Erzgebirgskreis
Görlitz
Leipzig
Meißen
Mittelsachsen
Nordsachsen
Sächsische Schweiz-Osterzgebirge
Vogtlandkreis
Zwickau
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksin vapaavaltio Wikimedia Commonsissa
Saksin piirikunnat ja piirittömät kaupungit.
J. W. Runebergin palkinto

J. W. Runebergin palkinto (ruots. J. W. Runebergs pris, myös Runebergspriset) on suomalainen lääketieteellinen huomionosoitus, joka on jaettu vuodesta 1960 lähtien. Palkinto jaetaan nykyisin joka toinen vuosi. Palkinnon perustana on rahasto, jonka J. W. Runeberg lahjoitti vuonna 1902. Palkinto käsittää mitalin ja rahasumman (2010-luvulla 25 000 €). Palkinnon myöntää Finska Läkaresällskapet.
Palkinnon saajia

Kari Kivirikko (1995)
Kai Simons (1997)
Hans Åkerblom (1999)
Ralf Pettersson (2001)
Mart Saarma (2003)
Ulf-Håkan Stenman (2005)
Leif Andersson (2007)
Krister Höckerstedt (2009)
Carl G. Gahmberg (2010)
Outi Hovatta (2013)
Jorma Keski-Oja (2015)
Klaus Hedman (2017)
Leif Groop (2019)
Johan Eriksson (2021)
Mikael Knip (2023)
Sahan tasavallan lippu

Sahan tasavallan lippu
Sahan tasavallan lippu on yksi Venäjään kuuluvan Sahan tasavallan virallisista tunnuksista. Se otettiin käyttöön 14. lokakuuta 1992, jolloin Sahan parlamentti hyväksyi lain Sahan tasavallan lipusta.
Mitat

Lippu koostuu neljästä vaakasuorasta kentästä, jotka ovat ylhäältäpäin lueteltuina vaaleansininen, valkoinen, punainen ja vihreä. Sininen kenttä on levein 3/4 leveydestä, vihreä kenttä on 1/8 leveydestä ja punainen ja valkoinen molemmat 1/16 leveydestä. Sinisen kentän keskellä on lisäksi valkoinen ympyrän, jonka halkaisija on 2/5 lipun leveydestä. Lipun leveyden suhde pituuteen on 1:2.
Värien merkitys

Valkoinen ympyrä kuvaa pohjoista aurinkoa. Sininen kenttä kuvaa taivasta, valkoinen lunta ja vihreä taigaa. Punainen väri puolestaan kuvaa kansan rohkeutta ja uskollisuutta.
Aiemmat liput

Ennen nykyistä lippua on Sahalla ollut käytössä kuusi muuta lippua. Venäjän keisarikunnan romahdettua, myös jakuutit pyrkivät itsenäistymään. Vuosina 1918–1923 jakuutit käyttivät lippua, jossa oli kolme vaakaraitaa. Lippu oli sama kuin Saksan keisarikunnalla eli raitojen värit olivat alhaalta ylöspäin punainen, valkoinen ja musta.
Neuvostoliitto perusti Jakutian ASNT:n jo vuonna 1921, mutta sillä kesti pitkään saada koko alue hallintaansa. Jakutian ASNT:llä oli käytössä kaikkiaan viisi eri lippua. Ensimmäinen Jakutian ASNT:n lippu otettiin käyttöön vuonna 1926. Lippu oli väriltään punainen ja sen tangon puoleisessa yläkulmassa oli ylhäältä alaspäin kirjainlyhenteinä Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta, Jakutian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, ensin venäjäksi ja sitten jakuutiksi.
Vuonna 1937 lippua muutettiin sen verran, että jakuutinkielinen teksti tuli ennen venäjänkielistä tekstiä ja sanat Saha ja Jakutia kirjoitettiin auki, kun niistä oli aiemmassa lipussa ollut vain etukirjaimet.
Vuonna 1957 lipun tangon puoleiseen reunaan lisättiin vaaleansininen pystyviiva ja vasempaan yläkulmaan tuli Venäjän SNT:n lyhenteen tilalle Neuvostoliiton lipusta tutut sirppi ja vasara sekä tähti. Jakutian ASNT:n nimi säilyi paikallaan, mutta se sijoitettiin yhdelle riville, siten että ensin tuli jakuutinkielinen nimi, sitten venäjänkielinen nimi ja lopuksi autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan lyhenne, joka oli molemmilla kielillä sama.
Vuonna 1978 lippua muutettiin siten, että jakuutinkielinen nimi ja venäjänkielinen nimi kirjoitettiin jälleen allekkain, venäjänkielinen alempana. ASNT:n lyhenne sijoitettiin näiden viereen siten, että sen korkeus vastasi sen vasemmalla puolella olevia jakuutin ja venäjänkieliä tekstejä.
Viimeinen Jakutian ASNT:n lippu otettiin käyttöön vuonna 1982. Tällöin venäjänkielinen teksti siirrettiin ylemmäksi ja ASNT:n lyhenne kirjoitettiin molempien kielisten nimien perään.
Aiheesta muualla

Maailman liput – Sahan lippu (englanniksi)
Maailman liput - Jakutian ASNT:n liput (englanniksi)
Vuosina 1918-1923 käytössä ollut lippu.
Jakuuttien ASNT:n vuosina 1954-1978 käytössä ollut lippu.
Jakuuttien ASNT:n vuosina 1978-1982 käytössä ollut lippu.
Jakuuttien ASNT:n vuosina 1982-1991 käytössä ollut lippu.
Isokostukset

| Isokostukset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Zingiberales
Heimo::  Kostuskasvit Costaceae
Suku::  Isokostukset Costus  L.
Tyyppilaji
 Costus arabicus L. (1753)  
Katso myös
   Isokostukset Wikispeciesissä   Isokostukset Commonsissa 
  Tieteelliset nimet: 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isokostukset eli kostukset (Costus) on kasvisuku, joka kuuluu heimoon kostuskasvit. Suvussa on 99 lajia, joita esiintyy tropiikissa Amerikassa, Afrikassa ja itäisessä Aasiassa.
Lajeja

rohtokostus (Costus afer)
tulikostus (Costus cuspidatus)
valkokostus (Costus dubius)
mahlakostus (Costus guanaiensis)
gaboninkostus (Costus tappenbeckianus)
Tulikostus on huonekasvina kasvatettu laji.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Costus
Suomen Lajitietokeskus: Isokostukset – Costus
Janne Vainio

| Janne Vainio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1966
Kuollut: 25. huhtikuuta 2021 (55 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  filosofi
Janne Mikael Vainio (9. maaliskuuta 1966 – 25. huhtikuuta 2021) oli suomalainen filosofian maisteri ja filosofian jatko-opiskelija. Hän toimi Vapaa ajattelija -lehden päätoimittajana ja Vapaa-ajattelijain liiton järjestösihteerinä.
Tiedon ja etiikan välisissä suhteissa Vainio korosti Humen giljotiinin keskeistä merkitystä avoimen yhteiskunnan edellyttämän järkiperäisen keskustelun perustana. Hän kehitti eräitä filosofisia uudissanoja, kuten uskontofilosofisen tiedonto-käsitteen.
Aiheesta muualla

Janne Vainion kirjoituksia.
Vainio, Janne: Tarvitaanko vapautuksen buddhologiaa? Toimenpide 1998.
Jean-Baptiste Ama

Jean-Baptiste Ama (20. elokuuta 1926 – 29. helmikuuta 2004) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. kesäkuuta 1955 ja nimitettiin Yaoundén arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Accian titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Jean Zoa, jota avustivat Paul Etoga ja Simon Tonyé.
22. heinäkuuta 1983 Ama sai nimityksen Sangméliman ja 20. toukokuuta 1991 Ebolowa-Kribin hiippakunnan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. maaliskuuta 2002.
Isänmaan tähden

Isänmaan tähden on kirjailija Jalmari Finnen vuonna 1926 ilmestynyt isänmaallinen näytelmä. Hän tosin kirjoitti näytelmän jo 1920-luvun alkupuolella. Julkaisuaikaan Finne toimi Viipurin teatterin johtajana.
Isänmaan tähden käsittelee vakoilua ja pohtii hyvän ja pahan teemoja, oikeudenmukaisuutta, kunniaa ja laillisuutta. Näytelmän päähenkilö on suoraselkäinen ja ehdottoman rehellinen majuri Urho Talola, ja tämän esikuvana toimi hänen hyvä ystävänsä, sen aikainen kapteeni (myöh. jalkaväenkenraali) Kustaa Tapola. Finne arvosti ystäväänsä suuresti ja piti häntä sitkeänä ja temperamenttisena ihmisenä. Näytelmän tuomarin henkilökuvan Finne puolestaan rakensi itseään koskevien pohdintojen mukaan.
Finne oli käsialatutkijana joutunut avustamaan useissa vakoilu- ja maanpetosasioissa. Postuumina julkaistussa elämäkerrassaan Ihmeellinen seikkailu hän kertoo näytelmän syntyneen ”sielullisen hädän pakosta”, sillä hänelle oli välttämätöntä purkaa katkeruutensa yhteiskunnallista välinpitämättömyyttä kohtaan vapautuakseen ahdistuksestaan.
Näytelmä esitettiin ainakin vuonna 1930 Tampereella ja Helsingissä Ruotsalaisessa teatterissa. Silloin sitä pidettiin jopa paljon ajankohtaisempana kuin alkuperäiseen ilmestymisaikaansa vuonna 1926, kuten käy ilmi Finnen Tapolalle vuonna 1933 lähettämästä kirjeestä.
Näytelmän loppukohtaus

Elämäkerrassaan Finne mainitsee, että näytelmällä oli kiire valmistua, sillä näyttelijöiden osia valmisteltiin jo kirjoitusprosessin aikana. Hänen kertomansa mukaan loppukohtauksen kirjoituksen aikana Tapola oli paikan päällä. Tapola suuttui ja haukkui koko juonen, koska hän piti Finnen suunnittelemaa loppua epäsotilaallisena. Finne otti tilanteen huumorilla ja totesi, että koska näytelmän päähenkilötkin perustuivat heihin, voisi loppukohtaus yhtä hyvin olla sama kuin heidän juuri käymänsä keskustelu. Lopun dialogista tulikin lopulta naseva siksi, koska se oli käydyn keskustelun lyhennelmä. Samasta syystä  myös majuri on kuvattu kohtauksessa olevan ehdottoman oikeassa.
»Tuomari: Unohdatte millainen valtakirja minulla on. Olen lähetetty tänne juuri tätä asiaa tutkimaan. Jos annan selityksen, että hän on esimerkiksi itse surmannut itsensä, niin se riittää. Sen täytyy riittää.
Majuri: Mutta sehän ei olisi totta.

Tuomari: Ei, mutta se olisi keino, jonka kautta te tulisitte pelastetuksi. Ei valtio voi asettaa vakoojaa saman lain suojaan kuin se asettaa muut.

Majuri: Lain täytyy olla samanlainen kaikille.

Tuomari: Vakooja on jo itse asettanut itsensä lain ulkopuolelle. Jättäkää asia minun huostaani, minä järjestän sen.
Majuri: Sitä en voi sallia. Minä en voi olla tässä asiassa oma tuomarini. Minulla ei ole oikeutta järjestää tätä asiaa teidän kanssanne. Upseerina on minun velvollisuuteni ilmoittaa divisioonan komentajalle, mitä asunnossani on tapahtunut ja että odotan täällä hänen määräyksiään.» 
(Näytelmän loppukohtauksen keskustelu)
Saksilainen palatsi

Saksilainen palatsi, kuvattuna Saksilaisaukiolta.  Palatsin edessä  Thorvaldsenin veistämä   Stanislaus II  Poniatowskiin ratsastajapatsas.
Saksilaisen palatsin jäännökset, joiden yhteydessä on Puolan tuntemattoman sotilaan hauta.
Saksilainen palatsi (puol. pałac Saski w Warszawie) oli Puolan pääkaupungissa  Varsovassa sijainnut palatsi. Palatsin paikalla oli aluksi vuonna 1666 rakennut Jan Andrzej Morsztynin palatsi. Saksilaiseksi palatsiksi sitä alkoi laajennuuttaa Puolan ja Saksin kuningas August Väkevä. Se valmistui hänen poikansa, August III:n hallintokaudella. Saksalaiset sotilaat hävittivät palatsin tarkoituksellisesti Varsovan kansannousun kukistamisen yhteydessä vuonna 1944.  Palatsista on jäljellä vain hyvin vähäisiä jäänteitä. Niiden yhteydessä on Puolan tuntematemattoman sotilaan hauta.
Historiaa

Saksilaisten kuninkaiden valtakauden jälkeen palatsissa toimi vuodet 1804- 1816 lyseo, jossa Frédéric Chopinin isä toimi opettajana.Perheellä oli asunto palatsin ensimmäisessä kerroksessa. Puolan kapinan yhteydessä vuonna 1830 se kärsi merkittäviä vaurioita. Sitä korjattiin vuodet 1838- 1842 ja siihen tehtiin myös merkittäviä muutoksia.
Puola itsenäistyi vuonna 1918 ja palatsiin muutti uuden valtion armeijan pääesikunta. Siellä purettiin Puna-armeijan radiokoodit auki, ja tämä auttoi puolalaiset voittoon vuonna 1920 käydyssä Varsovan taistelussa. Vuonna 1925 sen pylväikköön sijoitettiin Puolan tuntemattoman sotilaan hauta. Toinen merkittävä koodinpurku palatsissa tehtiin, kun puolalaiset matemaatikot selvittivät vuonna 1932 saksalaisen Enigma- salakirjoituskoodin.
Varsovan kansannousun loppuvaiheessa, joulukuussa vuonna 1944  palatsi räjäytettiin, samoin kuin sen vieressä sijainnut Brühlin palatsi sekä  Poniatowskin ratsastajapatsas.
Palatsin jälleenrakentamisesta puhuttiin jo heti sodan jälkeen. Puolan kommunistihallinto torjui suunnitelmat rahaoitusongelmiin vedoten. Syyt saattoivat olla myös ideologiset, sillä palatsin katsotiin muistuttavan liikaa sotien välisestä Puolan tasavallasta.