stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raed Salah
Elämäkerta

Raed Salah syntyi vuonna 1958 Umm al-Fahmissa Israelissa. Hän on Israelin arabi. Umm al-Fahm oli jäänyt Israelin puolelle rajaa maan itsenäistyessä. Salahin isä ja kaksi veljeä olivat poliiseja.
Salah opiskeli vuosina 1977–1980 islamilaista lakia Hebronin yliopistossa. Myöhemmin hän liittyi Israelin islamilaiseen liikkeeseen. Liike oli Muslimiveljeskunnan israelilainen haara. 1980-luvulla liike noudatti väkivallatonta politiikkaa perustaen esimerkiksi kouluja, moskeijoita ja muita hyväntekeväisyystoimia.
Raed Salah valittiin vuonna 1989 Umm al-Fahmin pormestariksi. Islamilainen pormestari oli uusi ilmiö ennen kommunistien tukialueena tunnetussa kaupungissa. Hamasin kasvun ja Oslon rauhanneuvottelujen myötä islamilainen liike hajaantui sisäisesti. Hän vastusti Palestiinalaishallinnon perustamiseen johtaneita neuvotteluja, kun taas islamilaisen liikkeen perustaja Abdullah Nimr Darwish kannatti neuvotteluja. Israelin viranomaiset ovat sittemmin syyttäneet Salahia Hamasin tukemisesta. Saleh vastusti myös islamilaisen liikkeen osallistumista vaaleihin ja liike jakautui kahtia virallisesti vuonna 1996. Salahin johtama liike tuli tunnetuksi järjestön pohjoisena haarana.
Salah valittiin uudestaan pormestariksi vuosina 1993 ja 1997. Vuonna 2001 hän jättäytyi virastaan keskittyäkseen palestiinalaisten edun ajamiseen. Salah alkoi pitää mielenosoituksia Al-Aqsan moskeijan puolesta, jonka tuhoamisen suunnittelusta hän syytti Israelin valtiota. Salahin johdolla mielenosoittajat perustivat kaksi moskeijaa Temppelivuorelle historiallisiin tiloihin, jotta estettäisiin Israelia perustamasta synagogia vastaaviin tiloihin. Hän kampanjoi myös vuonna 1948 Palestiinasta paenneiden palestiinalaisten paluuoikeuden puolesta ja hänen johtamansa liike tukee myös arabikristittyjä esimerkiksi kunnostamalla kirkkoja. Yhden arvion mukaan noin puolet arabimuslimeista ja kolmannes arabikristityistä Israelissa kannatti Salahin liikettä.
Salah sai matkustuskiellon ulkomaille vuonna 2002 ja vuonna 2003 kahden vuoden vankeustuomion rahan välityksestä Hamasille Gazan kaistalle. Häntä syytettiin myös yhteyksistä Iraniin. Salahin pohjoinen islamilainen liike kiellettiin vuonna 2015. Salahin kannattajat ovat puolestaan syyttäneet Israelia esimerkiksi murhayrityksestä vuonna 2000, jolloin israelilaiset turvallisuusjoukot ampuivat häntä päähän. Heinäkuussa 2020 Salah sai 28-kuukauden vankeustuomion oikeuden katsottua hänen antaneen puheita kahden poliisin Temppelivuorella vuonna 2017 murhanneiden asemiesten puolesta. Hänet vapautettiin joulukuussa 2021.
Utva C-3 Troika

Utva C-3 Troika
Utva C-3 Trojka oli kevyt jugoslavialainen yleisilmailulentokone, joka kehitettiin 1940-luvulla ja oli tuotannossa 1950-luvun puoliväliin. Koneita valmistettiin noin 80 kappaletta.
Kone syntyi valtion rahoittaman yleisilmailukoneen kehitysprojektina. Lentokoneen suunnittelivat Boris Cijan ja Djordje T. Petkovic. Sen ensilento tapahtui vuonna 1946. Konetta valmisti - myöhemmin linja-autotuotannostaan tunnettu - Ikarus-tehdas nimellä  Ikarus 251. Sarjatuotanto tapahtui Utvan kaupungissa. Sarjatuotantokone sai tyyppitunnuksen C-3.
Lentokonen oli alatasoinen, suorasiipinen kone, jossa oli pyrstöteline. Ohjaaja ja kouluttaja istuivat rinnakkain, joka oli tuohon aikaa suhteellisen uutta.
Myöhemmissä versioissa voimalaitteena oli Walter Mikron 4.
Tekniset tiedot

pituus 8,8 m
kärkiväli 10,5 m
korkeus 2,1 m
siipipinta-ala 15,5 neliömetriä
tyhjäpaino 374 kg
lentopaino 602 kg
voimalaite Walter Mikron III, 65 hv
suurin lentonopeus 166 km/h
lentomatka 605 km
lakikorkeus 3900 m
Aiheesta muualla

Taylor, Michael, Jane's Encyclopedia of Aviation, 1989, Studio Editions, London
Simpson, R. W., Airlife's General Aviation. 1995, Airlife Publishing, Shrewsbury ISBN 1-85310-194-X
Utva BC-3 Trojka, Insignia, 1999
Јанић, Чедомир; Петровић, Огњан: Творци ваздухопловства Краљевине Југославије, s. 170 & 230.  Београд:  Музеј науке и технике, 2017.  ISBN 978-86-82977-60-5
Ruotsinköynnöskuusama

| Ruotsinköynnöskuusama |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Ylälahko::  Asteranae
Lahko::  Dipsacales
Heimo::  Kuusamakasvit Caprifoliaceae
Suku::  Kuusamat Lonicera
Laji::  periclymenum
Kaksiosainen nimi
 Lonicera periclymenum  L. 
 Ruotsinköynnöskuusaman levinneisyys
Katso myös
   Ruotsinköynnöskuusama Wikispeciesissä   Ruotsinköynnöskuusama Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruotsinköynnöskuusama (Lonicera periclymenum) on kuusamien sukuun kuuluva kasvilaji. Se on 2–4(6) metriä pitkä köynnös. Varsi on joskus karvainen. Lehdet ovat muodoltaan soikeita. Niiden yläpinta on väriltään harmaanvihreä ja alapinta on siniharmaa. Kukinnossa on kolme kiehkuraa. Kukissa on keltaisen ja valkoisen sävyjä, joskus myös punertavaa sävyä. Marjan väri on punainen. Kasvin pölyttäjinä toimivat kimalaiset ja yöperhoset. Luonnonvaraisena kasvia tavataan Etelä-Skandinavian leveysasteille saakka ja sitä esiintyy metsissä, pensaskasvustoissa ja kallioisilla alueilla. Sitä käytetään myös koristekasvina. Kasvi viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla. Se menestyy parhaiten Etelä-Suomessa, mutta maan läheisyydessä kasvaessaan se menestyy pohjoisempanakin. Kuivia oksia voidaan leikata vuosittain.
Aiheesta muualla

http://puutarha.net/indexfr.aspx?s=/suorakanava/kasvikortti.asp?id=1699 (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161584  Wikispecies: Lonicera periclymenum  APDB: 133347  APNI: 95817  BioLib: 40451  CoL: 6QMQP  EoL: 488725  EPPO: LONPE  EUNIS: 165385  GBIF: 5334277  GRIN: 22620  iNaturalist: 55885  IPA: 14104  IPNI: 149006-1  IRMNG: 10205248  ITIS: 35301  MoBotPF: 372017  NatureServe: 2.154361  NBN: NBNSYS0000004333  NCBI: 213829  NZOR: 571a50b8-a6f9-48db-8eaa-ba57b6f781ba  NZPCN: 3413  Observation.org: 7001  Open Tree of Life: 811893  PFI: 5158  Plant List: kew-2357110  PLANTS: LOPE4  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:149006-1  RHS: 10508  Tropicos: 6000016  VASCAN: 4222  WFO: wfo-0000367818  Laji.fi: MX.41158
Aleksandr Benois

| Aleksandr Benois |
| --- | --- |
 Léon Bakst, Aleksandr Benois, 1898.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1870
Kuollut: 9. helmikuuta 1960 (89 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:   Venäjä
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Mir iskusstva 
 Taiteen maailma 1898–1924
Boris Kustodijev, 
, 1916–1920.
Johtajat
Aleksandr Benois | Sergei Djagilev
Venäläisiä taiteilijoita
Natan Altman | Léon Bakst | Isaak Levitan | Konstantin Korovin | Mihail Nesterov | Valentin Serov | Konstantin Somov | Mihail Vrubel
Suomalaisia taiteilijoita
Albert Edelfelt | Akseli Gallen-Kallela | Eero Järnefelt | Pekka Halonen | Ville Vallgren | Väinö Blomstedt | Magnus Enckell
Muuta
Ballets russes
Aleksandr Benois (ven. Алекса́ндр Никола́евич Бенуа́, Aleksandr Nikolajevitš Benua, myös Alexandre Benois; (3. toukokuuta (J: 21. huhtikuuta) 1870 Pietari,  Venäjän keisarikunta – 9. helmikuuta 1960 Pariisi, Ranska) oli venäläinen taiteilija ja Mir iskusstva -liikkeen johtohahmoja.
Suku ja koulutus

Aleksandr Benois syntyi taiteelliseen intellektuelliperheeseen, johon kuului 1800-luvun ja 1900-luvun alun venäläisen älymystön merkittäviä jäseniä. Hänen äitinsä Camilla Albertovna Cavos (1828–1891), teatteriarkkitehti Alberto Cavosin tytär ja Italiasta Venäjälle vuonna 1798 muuttaneen oopperasäveltäjä Catterino Cavosin pojantytär. Hänen isänsä oli Keisarillisen hovin arkkitehti, ranskalais-saksalaistaustainen Nicolas Benois. Hänen veljiään olivat Albert Benois (1852–1936), akvarellimaisemistaan tunnettu taidemaalari ja Léon Benois (1856–1928), kirkkoarkkitehti. Sisar Maria oli naimisissa säveltäjä Nikolai Tšerepnininin kanssa, jonka kanssa Benois myös teki yhteistyötä. Sisar Jekaterina Lancerayn lapsista kuvanveistäjä Jevgeni Lanceray vanhemman kanssa tuli taiteilijoita: muraalimaalari Jevgeni Lanceray, (Eugene Lansere) ja taidemaalari Zinaida Serebrjakova, veli Nikolai oli arkkitehti.
Aleksandr aloitti opintonsa yksityisessä Karl Mayn koulussa Pietarissa, jossa hänen koulutovereitaan oli Dmitri Filosofov ja Konstantin Somov. Molemmat vaikuttivat myöhemmin Mir iskusstva -ryhmässä. Benois ei suunnitellut uraa taiteen parissa, hän valmistui Pietarin keisarillisen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1894.
Suku ja koulutus > Yksityiselämä

Vuonna 1894 Benois meni naimisiin arvostetun musiikkiperheen tyttären Anna Karlovna Kindin (1869–1952) kanssa. He tapasivat ensimmäisen kerran vuonna 1876, kun Aleksandr opiskeli musiikkia perheenpää Karl Ivanovitš Kindin johdolla. Karl Kind oli tullut Venäjälle 1850-luvulla Nikolai I:n kutsusta Keisarillisen hoviteatterin ensiviulistiksi. Heillä oli poika Nikola (1901–1988), josta tuli näyttämösuunnittelija Milanon La Scalaan.
Taiteellinen ura

Vuonna 1897 Benois maalasi Versailles'ssa sarjan akvarelleja nimeltä Ludvig XIV:n viimeiset promenadit. Pavel Tretjakovin järjestämässä näyttelyssä ne kiinnittivät Sergei Djagilevin ja Léon Bakstin huomion. Yhdessä nämä kolme miestä perustivat Mir iskusstva -ryhmän ja taidelehden. Benois teki Mir iskusstva -lehteä mutta jatkoi myös tieteellisiä ja taiteellisia harrastuksiaan. Hän kirjoitti ja julkaisi useita monografioita 1800-luvun venäläisestä taiteesta ja Tsarskoje Selosta. Vuonna 1903 Benois teki kuvituksen Aleksandr Puškinin runoon Vaskiratsastaja, joka on sittemmin tunnustettu yhdeksi tämän taiteenlajin merkkipaaluista. Vuonna 1904 hän julkaisi kirjan Aakkoset kuvina, joka oli samanaikaisesti lapsille tarkoitettu aapinen sekä taidokas taidekirja.
Hän maalasi tauluja mutta toimi myös taidekriitikkona ja vaikutti suuresti modernin baletin näyttämöllepanoon yhdessä ystävänsä Sergei Djagilevin kanssa. Vuonna 1901 Benois nimitettiin Mariinski-teatterin näyttämötaiteelliseksi johtajaksi. Siitä alkaen hän omistautui lavastus- ja puvustussuunnittelulle. Mariinskissa esiintyi ensimmäistä kertaa myös Djagilevin kokoama balettiseurue (tunnettiin vasta vuodesta 1910 lähtien nimellä Ballets russes), jolle Benois kirjoitti libreton balettiin Le Pavillon d’Armide. Monista hänen seurueelle suunnittelemistaan lavastuksista ja puvustuksista tuli klassikoita: Les Sylphides (1909), Giselle (1910), Petruška (1911), Le Rossignol (1914), Le Mariage de la Belle au Bois Dormant (1922) ja Le Médecin malgré lui (1924).
Aleksandr Benois toimi lyhyen aikaa Ballets russes -seurueen näyttämötaiteellisena johtajana vuonna 1911, josta hän erosi Petruškan lavastuksen yksityiskohdasta Léon Bakstin kanssa seuranneen riidan vuoksi vielä samana vuonna.
Vaikka Benois työskenteli ensisijaisesti Ballets russes -seurueen kanssa, hän teki myös yhteistyötä Moskovan taideteatterin (ven. Московский Художественный академический театр) ja muiden Euroopan merkittävien teattereiden kanssa. Benois valittiin Eremitaašin Vanhojen mestareiden gallerian kuraattoriksi, jossa hän palveli vuosina 1918–1926. Tänä aikana hän hankki museolle veljensä tämän vaimonsa suvulta perimän Leonardo da Vincin tekemän madonna-maalauksen, joka tunnetaan nimellä Benois Madonna. Vuonna 1927 hän lähti Venäjältä ja asettui Pariisiin. Asetuttuaan Ranskaan hän työskenteli pääasiassa lavastussuunnittelijana.
Benois eli viimeiset vuotensa Ranskassa, ja hänet tunnetaan myös ranskalaisella nimellä Alexandre Benois.
Perintö

Benois julkaisi muistelmansa kahdessa osassa vuonna 1955, joissa hän kertoo muun muassa Sergei Djagilevista Pietarin ajoilta asti ja elämästään Ballet russes'n suunnittelijana. Ne julkaistiin Neuvostoliitossa vuonna 1980.
Benois'n mukaan on nimetty balettipalkinto Benois de la Danse.
Kirjallisuutta

Benois, Aleksandr: Мои воспоминания (ven. Muistelmani) (ru). Moskova: Nauka (Tiede), 1980. ISBN 978-5-517-95473-2
Benois, Alexandre: The Origins of the Ballets Russes. An unpublished text of an article written at the request of Boris Kocho, 1944. Teoksessa: Kochno, Boris: Diaghilev and the Ballets Russes. Translated from the French by Adrienne Foulke. Allen Lane the Penguin Press, Great Britain 1970. Ss. 2-21.  ISBN 0 7139 0174 8
Aiheesta muualla

Aleksandr Benois (1870–1960) (Arkistoitu – Internet Archive) Rollins (englanniksi)
Русская живопись: БЕНУА Александр Николаевич Startel. (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Johan Grøttumsbråten

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Johan Grøttumsbråten |  Johan Grøttumsbråten |  Johan Grøttumsbråten |  |
Maa:   Norja
Miesten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sankt Moritz 1928 | 18 km |  |
|  Hopeaa | Chamonix 1924 | 18 km |  |
|  Pronssia | Chamonix 1924 | 50 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberhof 1931 | 18 km |  |
Yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sankt Moritz 1928 | yhdistetty |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1932 | yhdistetty |  |
|  Pronssia | Chamonix 1924 | yhdistetty |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lahti 1926 | yhdistetty |  |
|  Kultaa | Oberhof 1931 | yhdistetty |  |
Johan Grøttumsbråten (12. helmikuuta 1899 – 24. tammikuuta 1983) oli norjalainen maastohiihtäjä ja yhdistetyn hiihtäjä. Kummassakin lajissa hän oli 1920–1930-luvuilla maailman terävimmällä huipulla.
MM-kultaa Grøttumsbråten voitti 1926 Lahdessa yhdistetyssä ja 1931 Oberhofissa sekä yhdistetyssä että 18 kilometrin hiihdossa. Muina vuosina hän ei MM-kilpailuihin osallistunut.
Olympialaisissa Grøttumsbråten voitti 1924 Chamonix'ssa 18 kilometrin hiihdossa hopeaa ja 50 kilometrin hiihdossa sekä yhdistetyn kilpailussa pronssia. Sekä 1928 Sankt Moritzissa että 1932 Lake Placidissa hän voitti yhdistetyssä olympiakultaa. Sankt Moritzissa hän voitti lisäksi 18 kilometrin hiihtokilpailun. Lake Placidissa hän sijoittui 18 kilometrillä kuudenneksi.
Holmenkollenin kisoissa Grøttumsbråten voitti yhdistetyn vuosina 1923, 1926, 1928, 1929 ja 1931. Ainoan Norjan-mestaruutensa hän voitti yhdistetyssä vuonna 1926.
Vuoden 1952 Oslon talviolympialaisissa Johan Grøttumsbråten toimi Suomen joukkueen yhdysmiehenä norjalaisjärjestäjiin. Hänet palkittiin kisojen päätttyessä tästä työstä Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan mitalilla.
Luhtaviirukki

Luhtaviirukki (Bathyphantes approximatus) on riippuhämähäkkien heimoon Linyphiidae kuuluva laji.
Koiraan pituus on 2-3 mm ja naaraan 2-3.5mm. Hämähäkkien pituus mitataan ilman jalkoja. Luhtaviirukki on niin pieni, ettei sitä voi paljain silmin tunnistaa luotettavasti. Lajinmääritys vaatii voimakkaan mikroskoopin käyttöä.
Aiheesta muualla:https://laji.fi/en/taxon/MX.201568?showTree=true
↑  araneae - Bathyphantes approximatus araneae.nmbe.ch. Viitattu 16.2.2025. (englanniksi)
Konsekraatio

Konsekraation jälkeen Kristuksen katsotaan olevan ehtoollisessa läsnä mm. luterilaisen, roomalaiskatolisen, ortodoksisen ja anglikaanisen opin mukaan. Kuvassa tanskalaisia öylättejä.
Konsekraatio tarkoittaa Suomessa kristillisten kirkkojen eukaristiaan eli ehtoollisen viettämiseen keskeisenä kuuluvaa ehtoollisleivän ja ehtoollisviinin siunaamista, joka tapahtuu ehtoollisen asetussanojen lukemisen kautta. Konsekraatio ja varsinkin englannin sana consecrate voi kristillisessä kontekstissa merkitä myös yleisemmin jonkin asian siunaamista, esimerkiksi piispojen virkaan vihkimistä tai uusien kirkkorakennusten vihkimistä. Sana pohjautuu latinan verbiin sacrare, julistaa pyhäksi, johon on liitetty con-etuliite (kanssa, kera).
Ehtoollisen konsekraatio

Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa uhrivirren aikana pappi kattaa ehtoollispöydän valmiiksi. Prefaation eli ylistysrukouksen jälkeen pappi lausuu asetussanat, jotka perustuvat synoptisten evankeliumien kuvaukseen viimeisestä ehtoollisesta. Ne alkavat sanoilla Herramme Jeesus Kristus, sinä yönä, jona hänet kavallettiin... Konsekraation ja ehtoollisen nauttimisen välissä luetaan vielä Isä meidän -rukous ja lauletaan Agnus Dei.
Luterilaisen teologian mukaan konsekraation jälkeen Kristus on läsnä ehtoollisleivässä ja -viinissä ehtoollisen nauttijan henkilökohtaisesta uskosta riippumatta, mutta leipä ja viini ovat yhä myös leipää ja viiniä. Tätä näkemystä kutsutaan konsubstantiaatio-opiksi. Reformoitujen kirkkojen opetuksen mukaan leipä ja viini ovat vain Kristuksen ruumin ja veren vertauksena, ja Kristuksen läsnäolo on riippuvainen henkilökohtaisesta uskosta. Roomalaiskatolinen kirkko noudattaa transsubstantiaatio-oppia, jonka mukaan leipä ja viini menettävät konsekraatiossa luonnollisen olemuksensa, ja ovat sen jälkeen enää ainoastaan Kristuksen ruumis ja veri. Tämä käsitys perustuu Matteuksen evankeliumin viimeisiin sanoihin,  Et ecce ego vobiscum sum omnibus diebus usque ad consummationem saeculi, ”Ja katso, minä olen teidän kanssanne kaikki päivät maailman loppuun asti.”
Sollefteån kunta

| Sollefteån kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västernorrlandin lääni
Maakunta:  Ångermanland
Keskustaajama:  Sollefteå
Kuntakoodi:  2284
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  5 396,48 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  18 814
 – Väestötiheys:  3,5 as./km²
 
 www.solleftea.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sollefteån kunta (ruots. Sollefteå kommun) on Västernorrlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Ångermanlandiin. Kunnan keskustaajama on Sollefteå.
Kunnan maapinta-ala on 5 396,48 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 18 814 henkeä (31.12.2021).
Sollefteån taajama on kauppa- ja teollisuuskeskus sekä liikenteen solmukohta. Kunnan nähtävyyksiä ovat Junselen eläinpuisto ja Halstabackenin talviurheilukeskus.
Vuonna 2007 kunnassa oli 77,32 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 1,4 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Nykyisen kunnan alue koostuu 14 entisestä pitäjästä, jotka vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan korvattiin maalaiskunnilla. Vuonna 1902 osa Sollefteån maalaiskunnasta erotettiin Sollefteån kauppalaksi, ja samalla vuonna 1885 perustettu Sollefteån taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin. Kauppala muutettiin Sollefteån kaupungiksi vuonna 1917. Vuonna 1945 loppuosa maalaiskunnasta liitettiin kaupunkiin.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa alueelle muodostettiin seitsemän "suurkuntaa":
Boteå (Boteå, Styrnäs, Sånga ja Överlännäs)
Helgum (ei muutosta)
Junsele (ei muutosta)
Långsele (Graninge ja Långsele)
Ramsele (Edsele ja Ramsele)
Resele (Ed ja Resele)
Ådals-Lidens (ei muutosta)
Lisäksi Multrån maalaiskunta liitettiin Sollefteån kaupunkiin. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa muodostettiin Sollefteån kunta yhdistämällä kaupunki sekä Helgumin, Långselen, Junselen, Reselen ja Ådals-Lidenin maalaiskunnat. Nykyiset rajansa kunta sai vuonna 1974, jolloin Boteån ja Ramselen kunnat liitettiin vielä siihen (paitsi Styrnäsin alue, joka liittyi Kramforsin kuntaan).
Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Sollefteån kaupungin vaakuna. Myös maalaiskunnilla oli omia vaakunoita.
Boteån maalaiskunta
Helgumin maalaiskunta
Junselen maalaiskunta
Långselen maalaiskunta
Ramselen maalaiskunta
Ådals-Lidenin maalaiskunta
Väestönkehitys

| Sollefteån kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 37 976 | 37 976 |
| 1955 | 1955 |    | 38 686 | 38 686 |
| 1960 | 1960 |    | 34 592 | 34 592 |
| 1965 | 1965 |    | 30 677 | 30 677 |
| 1970 | 1970 |    | 27 495 | 27 495 |
| 1975 | 1975 |    | 26 210 | 26 210 |
| 1980 | 1980 |    | 26 053 | 26 053 |
| 1985 | 1985 |    | 25 401 | 25 401 |
| 1990 | 1990 |    | 24 840 | 24 840 |
| 1995 | 1995 |    | 23 936 | 23 936 |
| 2000 | 2000 |    | 21 978 | 21 978 |
| 2005 | 2005 |    | 20 976 | 20 976 |
| 2010 | 2010 |    | 20 255 | 20 255 |
| 2015 | 2015 |    | 19 783 | 19 783 |
| 2020 | 2020 |    | 18 872 | 18 872 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 2 133 | 10,8 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 311 | 1,6 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 822 | 4,2 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 16 517 | 83,5 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 243 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,2 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,2 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 255 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 164 518 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 54 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 17,8 %
18–64-vuotiaat: 55,8 %
65 vuotta täyttäneet: 26,4 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 5,3 | 6,2 |
|   | jalostus | 14,7 | 16,4 |
|   | palvelut | 78,5 | 76,0 |
|   | tuntematon | 1,5 | 1,5 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 8 268 | 8 637 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 95,7 |  |
Taajamat

Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 62,8 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 7 529 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Sollefteå | 8 562 |
| 2 | Långsele | 1 584 |
| 3 | Ramsele | 968 |
| 4 | Junsele | 895 |
| 5 | Näsåker | 513 |
| 6 | Österforse | 204 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Betåsen
Edsele
Finnfors
Forsmo
Helgum
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Arlum + Stöndar
Björkå
Bäckaskog
Edsele
Forsmo
Graninge bruk
Helgum
Resele och Myre
Råsmon
Undrom
Vallen
Viksmon och Märraviken
Västerrå + Österrå
Åsmon
Ödsgårdsmon
Ön norra + Sand södra
Österås
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Björknäset
Forsmo (del)
Gåsnäs
Nedre Strömnäs
Rådom
Östergraninge