stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sammakkoeläimet
Aiheesta muualla

Sammakkolampi: Sammakkoeläimet (Arkistoitu – Internet Archive)
Herpetomania.fi: Matelijoiden ja sammakkoeläinten nimistötoimikunta, Euroopan sammakkoeläinten ja matelijoiden suomalaiset nimet (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
AmphibiaWeb (englanniksi)
Amphibian Species of the World -tietokanta (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10908  Wikispecies: Amphibia  ADW: Amphibia  AFD: Amphibia  BOLD: 50  CoL: PH  EoL: 1552  EPPO: 1AMPHC  Fauna Europaea: 15454  Fauna Europaea (new): 7fdfa6ba-c82b-48b2-99d6-26c4690d2d32  GBIF: 131  iNaturalist: 20978  IRMNG: 1131  ITIS: 173420  NCBI: 8292  NZOR: 418f70a3-07f9-4af1-8017-ee94f8b1cb23  Open Tree of Life: 544595  Paleobiology Database: 36319  Paleobiology Database: 137280  Plazi: 1EDFDB93-2C02-EC6C-5299-993BA6DB062A  uBio: 4921165  WoRMS: 178701  ZooBank: E25D6069-518D-497E-B81C-38E9A6EF1EC7 
Sammakko vedessä. Sammakkoeläimien iholla on paljon limarauhasia, joiden erittämä lima estää vettä tunkeutumasta iholle.
Sammakon sisäelinten sijaintipaikat.
Eurooppalainen olmi on sokea.
Sukupuuttoon kuolleen Eryops-sammakkoeläimen luuranko.
Rupikonna (Bufo bufo).
Puissa elävä afrikkalaiseen Hyperoliidae -heimoon kuuluva sammakkolaji.
Sammakkoeläimiin kuuluva matosammakko.
Tulisalamanterit elävät nuoruutensa vesistöissä, mutta unohtavat aikuistuttuaan uimataitonsa.
Sammakko kutunsa seassa.
Aksolotli jää yleensä toukkavaiheeseen.
Vuonna 1989 sukupuuttoon kuollut Costa Rican kultakonna.
Oi niitä aikoja

Oi niitä aikoja on alkuaan venäläinen iskelmä. Sen on säveltänyt Boris Fomin ja sanoittanut Konstantin Podrevski. Iskelmän venäjänkielinen nimi on "Dorogoi dlinnoju" (ven. Дорогой длинною).
Englanniksi iskelmän sanoitti ja sovitti Gene Raskin ja sen levytti vuonna 1968 nuori aloitteleva laulajatar Mary Hopkin nimellä "Those were the days". Suomenkieliset sanat iskelmään teki Reino Bäckman. Lähinnä Neuvostoliiton aikaisista tekijänoikeussyistä laulu ilmoitetaan englanninkielisissä lähteissä yleensä tuntemattoman tekijän tekemäksi venäläiseksi kansanlauluksi.
Kappaleesta tuli suuri menestys ja se nousi Suomen levymyyntilistan ykköspaikalle loppuvuodesta 1968.
Kappaleen suomenkieliset levytykset

Päivi Paunu – 26. syyskuuta 1968
Kauko Käyhkö – 10. joulukuuta 1969
Viktor Klimenko – 1969
Marketta Alenius – 1974
Marion Rung – 1978
Matti Salminen – 1978
Juliska Koka – 1983
Marina ja Marino – 1987
Taljanka – 1991
Leningrad Cowboys albumilla We Cum From Brooklyn — 1992
Leningrad Cowboys ja Puna-armeijan kuoro (live) — 1993
Staffordshire

Staffordshire
| --- | --- |
Sijainti:  Länsi-Midlands Englanti Yhdistynyt kuningaskunta
Pääkaupunki:  Stafford 
Pinta-ala:  2 710 km2  (2016) 
Hallinnolliset osat:  Staffordshire (d) Stoke-on-Trentin kaupunki (d) 
Väkiluku:  1 140 000  as.  (2020) 
Asukastiheys:  420  as./km2  (2020)
Lippu:  - 
NUTS:  UKG24 
Verkkosivusto:  www.staffordshire.gov.uk 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Staffordshire on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Länsi-Midlandsin hallintoalueella Keski-Englannissa. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu kahdeksan hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Staffordin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan lisäksi kreivikunnan hallinnosta riippumaton Stoke-on-Trentin yhtenäishallintopiiri. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin 1 140 000 ihmistä.
Staffordshiren etelä- ja pohjoisosassa on korkeahkoja kukkuloita, kreivikunnan keskiosa on tasaisempaa. Koko alueella on hiilikenttiä, etelässä myös rikkaita rautamalmiesiintymiä. Maaperä on savista eikä maanviljely ole ollut kovin kehittynyttä varsinkaan ennen sen koneellistumista. Toisaalta savea käytettiin posliinin valmistamiseen.
Staffordshiren koillisosassa lähellä Altonin kylää sijaitsee suuri huvipuisto Alton Towers.
Alton Towers-huvipuiston sisäänkäynti
Staffordshirenbullterrieri on Staffordshiren kaivosmiesten tappelunäytöksiä varten jalostama laji.
Hallinto

Staffordshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
| Hallinnon taso | Hallinnon taso | Väkiluku (2020) | Lähde | Kartalla |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Stoke-on-Trentin kaupunki * | Stoke-on-Trentin kaupunki * | 257 000 |  | 1 |
| Staffordshiren kreivikunta: | Staffordshiren kreivikunta: | 883 000 |  | 2–9 |
|  | Newcastle-under-Lymen kaupunkipiiri ** | 130 000 |  | 2 |
|  | Staffordshire Moorlandsin hallintopiiri ** | 98 000 |  | 3 |
|  | Staffordin kaupunkipiiri ** | 138 000 |  | 4 |
|  | East Staffordshiren kaupunkipiiri ** | 121 000 |  | 5 |
|  | South Staffordshiren hallintopiiri ** | 112 000 |  | 6 |
|  | Cannock Chasen hallintopiiri ** | 101 000 |  | 7 |
|  | Lichfieldin hallintopiiri ** | 106 000 |  | 8 |
|  | Tamworthin kaupunkipiiri ** | 77 000 |  | 9 |
* Yhtenäishallintopiiri ** Hallintopiiri
Staffordshiren aluehallinto
1. taso: Hallintopiirit
2. taso: Kunnat
Väestö

Vuonna 2020 Staffordshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin 1 140 000 asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
| Asutuskeskus | Hallinnollinen alue | Väkiluku (2020) | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Stoke-on-Trent | Stoke-on-Trent | 278 000 |  |
| Newcastle-under-Lyme | Newcastle-under-Lyme | 80 000 |  |
| Burton upon Trent | East Staffordshire | 79 000 |  |
| Tamworth | Tamworth | 74 000 |  |
| Stafford | Stafford | 71 000 |  |
| Cannock | Cannock Chase | 71 000 |  |
| Lichfield | Lichfield | 35 000 |  |
| Burntwood | Lichfield | 29 000 |  |
| Kidsgrove | Newcastle-under-Lyme | 26 000 |  |
| Rugeley | Cannock Chase | 25 000 |  |
| Leek | Staffordshire Moorlands | 20 000 |  |
| Great Wyrley | South Staffordshire | 18 000 |  |
| Biddulph | Staffordshire Moorlands | 18 000 |  |
| Stone | Stafford | 17 000 |  |
| Wombourne | South Staffordshire | 14 000 |  |
| Uttoxeter | East Staffordshire | 14 000 |  |
| Codsall | South Staffordshire | 12 000 |  |
| Cheadle | Staffordshire Moorlands | 11 000 |  |
Tunnukset > Lippu

Staffordshiren lipussa on suuri, kultainen staffordinsolmu punaisen polviorren päällä kultaisella pohjalla. Staffordinsolmu on vanha kreivikunnan tunnus – jo anglosaksien 600- tai 700-luvulla hautaamaan Staffordshiren aarteeseen kuului esine, joka oli koristeltu solmulla. Lippua ehdotti Staffordshire Heritage Group, ja se otettiin viralliseen käyttöön 28. maaliskuuta 2016.
Tunnukset > Nimikkokukka

Vuonna 2004 Staffordshiren nimikkokukaksi valittiin kanerva Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Deva

| Deva |
| --- | --- |
 Devan keskustaa linnavuorelta nähtynä
 lippu:  vaakuna
 Deva
 Koordinaatit: 45°52′N, 22°54′E 
Valtio:  Romania
Piirikunta:  Hunedoara
Kehittämisalue:  Vest
Historiallinen alue:  Transilvania
Ensimmäinen asiakirjamaininta:  1269
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mircia Munteanu
Väkiluku (2011):  61 123
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.primariadeva.ro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Deva (unk. Déva, saks. Diemrich) on kaupunki Romanian Transilvaniassa Mureșjoen varrella. Kaupungissa on noin 61 000 asukasta (2011), ja se on Hunedoaran piirikunnan pääkaupunki.
Historia

Devan paikalla oli antiikin aikaan linnoitus nimeltään Singidava. Kaupungin nimen uskotaan tulevan daakialaisesta sanasta dava, joka tarkoittaa linnoitusta. Toisen teorian mukaan nimen on antanut roomalaisten legioona Legio II Augusta, joka siirrettiin Devaan Castrum Devasta, nykyisestä Chesteristä.
Kirjallisia todisteita kaupungin olemassaolosta on ensimmäisen kerran vuodelta 1269. Voivodi János Hunyadin johdolla Devasta tuli tärkeä sotilaallinen ja hallinnollinen keskus. Osmanit tuhosivat sen osittain 1550, ja myöhemmin se korjattiin ja linnoitetta laajennettiin. Prinssi Gábor Bethlen muunsi vuonna 1621 Magna Curian palatsin renessanssityyliseksi.
Kaupunki siirtyi Itävalta-Unkarilta Romanialle ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Kuvia

Devan linna
Magna Curia -palatsi, Devan vanhin säilynyt rakennus
Aiheesta muualla

Webcam (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oleksandra Ekster

| Oleksandra Ekster Alexandra Ekster |
| --- | --- |
 Alexandra Ekster
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1882 Białystok, Hrodnan kuvernementti
Kuollut: 17. maaliskuuta 1949 (67 vuotta) Fontenay-aux-Roses, Ranska
Ammatti:  taidemaalari, lavastaja, pukusuunnittelija
Taiteilija
Salanimi:  Exster, Aleksandra Aleksandrovna ja Ekster, Aleksandra Aleksandrovna
Taidesuuntaus:  kubismi, kubo-futurismi, suprematismi, konstruktivismi
Aleksandra Eksterin suunnittelemia teatteripukuja.
Aleksandra Aleksandrovna Ekster ( ukr.  Олександра Екстер, ven. Александра Александровна Экстер, ukr. Олександра Олександрівна Екстер, Oleksandra Oleksandrivna Ekster; 18. tammikuuta 1882 Białystok, nyk. Puola – 17. maaliskuuta 1949 Fontenay-aux-Roses Ranska) oli taidemaalari ja muotoilija. Hän vaikutti elämänsä aikana Kiovassa, Pietarissa, Wienissä ja Pariisissa. Ekster vietti lapsuutensa Kiovassa ja valmistui Kiovan taidekoulusta vuonna 1906.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oleksandra Ekster Wikimedia Commonsissa
Exter Oleksandra UA View (englanniksi) (ukrainaksi)
Alexandra Ekster Association
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 2  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Europeana  Internet Encyclopedia of Ukraine  SNAC  IdRef
Hede (Ruotsi)

| Hede |
| --- | --- |

 Hede
 Koordinaatit: 62°25′02″N, 13°29′37″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Härjedalen
Kunta:  Härjedalen
Väkiluku (2021):  762
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hede on taajama Härjedalenin kunnassa Jämtlandin läänissä Härjedalenin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 762 asukasta vuonna 2021.
Tunnettuja henkilöitä

Ewert Ljusberg (1945–2021), trubaduuri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hede (Ruotsi) Wikimedia Commonsissa
Tikkurilan ortodoksinen kirkko

| Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko |
| --- | --- |
 Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko Vantaan Tikkurilan suuralueen Viertolassa.
Sijainti:  Läntinen Valkoisenlähteentie 48, 01300 Vantaa
Koordinaatit:  60°17′58″N, 025°01′58″E
Seurakunta:  Helsingin ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1997
Materiaali:  kivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tikkurilan ortodoksinen kirkko, tai seurakuntalaisten kesken Tikkurilan kirkko, viralliselta nimeltään Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko on Vantaan Tikkurilan suuralueen Viertolan kaupungiosassa sijaitseva, vuonna 1997 käyttöön otettu ortodoksinen kirkko. 
Rakennus toimii ortodoksisen kirkon Helsingin hiippakunnan, Helsingin ortodoksisen seurakunnan Vantaan alueen pyhäkkönä.
Toimintakeskuksen aika 1986–1997

Helsingin ortodoksinen seurakunta oli vuonna 1986 hankkinut Vantaan Tikkurilasta 240 m²:n omakotitalon. Talon käyttötarkoitus muutettiin, ja rakennus remontoitiin kristilliseksi toimintakeskukseksi kappeleineen (kappeli pyhän Arseni Konevitsalaisen muistolle).. Toimintakeskus oli käytössä kymmenisen vuotta Tikkurilan ortodoksisen kirkon käyttöönottoon saakka.
Uusi kirkko 1997

Vuonna 1990 seurakunta osti kirkkotontin Tikkurilan Valkoisenlähteentien ja Talvikkitien risteyksen vierestä. Kirkon suunnittelemiseksi järjestettiin arkkitehtikilpailu. Kaivatunlaisia suunnitelmia ei kuitenkaan löytynyt, joten uusi kirkko päätettiin toteuttaa alun perin Tapiolan ortodoksiselle kirkolle tehtyjen, rakennusarkkitehti Arvo Sorsan piirustusten pohjalta.
Helsingin hiippakunnan piispa,  metropoliitta Leo vihki uuden ortodoksisen kirkkorakennuksen 7.9.1997 Kristuksen taivaaseen astumisen muistolle. Aiempi toimintakeskus kappeleineen myytiin. Uuden kirkon rakennustyöt valmistuivat lopullisesti kesäkuussa 1998.
Tikkurilan ortodoksisen kirkon ikonostaasin ja seinien koristemaalaukset ovat Juri Mitroshinin ja ikosnostaasin puuveistokset Grigory Likhterin tekemiä. Vuonna 2001 kirkkoon saatiin myös Alexander Wikströmin lasimaalauksia.
Aiheesta muualla

Kirkkosalin 3D-panoraamanäkymiä, (ortodoksi.net)
| n k Vantaan kirkot ja kappelit |
| --- | --- |
Kirkot:  Hakunila  Hämeenkylä  Kivistö  Korso  Länsimäki  Myyrmäki  Pyhän Annan lastenkirkko  Rekola  Tikkurilan kirkko  Tikkurilan ortodoksinen kirkko  Vantaan Pyhän Laurin kirkko 
Kappelit:  Honkanummi  Pyhän Laurin kappeli  Ruskeasanta  Seutula  Vaarala 
Entiset:  Kaivoksela  Tikkurilan vanha kirkko
Sophie (Itävallan arkkiherttuatar)

| Sophie |
| --- | --- |
 Itävallan arkkiherttuatar Baijerin prinsessa
 Arkkiherttuatar Sophie, Joseph Karl Stielerin maalaama muotokuva vuodelta 1830.
Syntynyt:  Sophie Friederike Dorothea Wilhelmine 27. tammikuuta 1805 München, Baijeri
Kuollut:  28. toukokuuta 1872 (67 vuotta) Wien, Itävalta-Unkari
Hautapaikka:  Keisarillinen krypta, Wien
Puoliso:  Frans Kaarle (vih. 1824)
Lapset:  Frans Joosef Maksimilian I Karl Ludvig Maria Anna Ludvig Viktor
Suku:  Wittelsbach
Isä:  Maksimilian I Joosef
Äiti:  Karoliina
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Sophie Friederike Dorothea Wilhelmine (27. tammikuuta 1805 München, Baijeri – 28. toukokuuta 1872 Wien, Itävalta-Unkari) oli Baijerin prinsessa, Itävallan arkkiherttuatar ja Itävallan keisarin Frans Joosefin äiti. Hän oli merkittävä vallankäyttäjä Itävallassa poikansa hallitsijakauden alkuvuosina.
Suku ja avioliitto

Sophien vanhemmat olivat Baijerin kuningas Maksimilian I Joosef ja Badenin prinsessa Karoliina. Sophien kaksoissisko Maria Anna oli Saksin kuningatar. Hänen muita sisaruksiaan olivat Preussin kuningatar Elisabet Ludovika, Saksin kuningatar Amalia Augusta ja Baijerin prinsessa Ludovika. Baijerin kuningas Ludvig I oli Sophien velipuoli.
Sophie naitettiin vuonna 1824 Itävallan arkkiherttua Frans Kaarlelle, joka oli keisari Frans I:n nuorempi poika. Sophien sisarpuoli Karoliina Augusta oli avioitunut sulhasen leskeksi jääneen isän kanssa vuonna 1816. Sophielle ja Frans Kaarlelle syntyi neljä poikaa: tuleva Itävallan keisari Frans Joosef (Franz Joseph), Meksikon keisariksi päätynyt Maksimilian (Ferdinand Maximilian), arkkiherttua Kaarle Ludvig (Karl Ludwig) ja arkkiherttua Ludvig Viktor (Ludwig Viktor). Sophie oli nuoruudessaan läheisissä väleissä Itävallan hovissa eläneen Napoleon II:n kanssa, jonka huhuttiin jopa olleen Sophien pojan Maksimilianin todellinen isä.
Toiminta ja vaikutus Itävallassa

Sophie oli aviomiestään huomattavasti määrätietoisempi ja kunnianhimoisempi. Hän oli vahvan monarkian kannattaja, harras katolilainen ja liberaalien uudistusten sekä vähemmistökansallisuuksien itsehallinnon vastustaja. Frans Kaarlen vähälahjaisen veljen Ferdinand I:n valtakaudella todellinen valta oli kansleri Klemens von Metternichillä, mutta Sophien on sanottu olleen hallitsijaperheen ainoa jäsen, joka uskalsi uhmata Metternichin valtaa. Kun lapseton Ferdinand joutui vuoden 1848 vallankumouksen aikana luopumaan kruunusta, Frans Kaarle luovutti sen edelleen 18-vuotiaalle pojalleen Frans Joosefille. Sophiesta ei näin tullut keisarinnaa, mutta hän pystyi vaikuttamaan kokemattoman poikansa päätöksentekoon kulissien takana. Kun Frans Joosef ryhtyi palauttamaan itsevaltiutta ja kumoamaan vallankumousvuoden uudistuksia, ”salaiseksi keisarinnaksi” kutsutusta Sophiesta tuli Itävallan liberaalien vihan kohde.
Sophie järjesti vuonna 1854 Frans Joosefin puolisoksi oman sisarentyttärensä, Baijerin prinsessa Elisabetin. Sophie ja voimakastahtoinen Elisabet ajautuivat kuitenkin valtataisteluun ja olivat kireissä väleissä. Keisarinna Elisabetin elämää kuvaavassa fiktiossa Sophie on yleensä kuvattu juonittelevana anoppina. Sophie vetäytyi syrjään vallankäytöstä sen jälkeen, kun hänen nuorempi poikansa Maksimilian oli teloitettu Meksikon keisarikunnan romahdettua vuonna 1867.
Kirjallisuutta

Bled, Jean-Paul: Sophie de Habsbourg: L’impératrice de l’ombre.  Paris:  Perrin, 2018.  ISBN 978-2-262-06539-3
Ehrlich, Anna – Bauer, Christa: Erzherzogin Sophie: Die starke Frau am Wiener Hof.  Wien:  Amalthea, 2016.  ISBN 978-3-99050-024-8
Holler, Gerd: Sophie, die heimliche Kaiserin: Mutter Franz Joseph I.  Wien:  Amalthea, 1993.  ISBN 3-85002-345-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sophie (Itävallan arkkiherttuatar) Wikimedia Commonsissa
Sophie, Friederike Erzhgn. von Österreich. Österreichisches Biographisches Lexikon.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  IdRef
Lahden kansainvälinen kirjailijakokous

Lahden kansainvälinen kirjailijakokous on järjestetty Lahden Mukkulan kaupunginosassa vuodesta 1963 alkaen ja Messilässä vuosina 2009–2013, jälleen Mukkulassa vuonna 2015 ja Lahden kansanopistolla vuodesta 2017 alkaen . Liwre (Lahti International Writers' Reunion) on kansainvälinen kirjallisuustapahtuma, johon saapuu vieraiksi nimekkäitä prosaisteja, runoilijoita, kirjallisuuskriitikkoja ja tutkijoita eri puolilta maailmaa. Se on yksi Euroopan suurimmista kirjallisuustapahtumista. Kokouksen järjestää Lahden kansainvälinen kirjailijakokous ry, jonka taustalla vaikuttavat Eino Leinon Seura, Päijät-Hämeen kesäyliopisto ja Lahden kaupunki. Tapahtuman suojelijana vuonna 2015 toimii tasavallan presidentin puoliso, runoilija Jenni Haukio. Ensimmäisen kirjailijakokouksen (1963) suojelijana oli niin ikään valtakunnan ykkösnainen, kirjailija Sylvi Kekkonen.lähde?
Tapahtuman teema vaihtelee kokouksittain. Teemoina ovat viime vuosina olleet muun muassa Mikä on pyhää? (2003) Kirjoittaminen rakkauden tekona (2005) ja Kauneus ja kauheus (2007). Vuoden 2009 Toisin sanoen -otsikon kautta syvennyttiin siihen, kuinka "kirjailija sanoo toisin". Lisäteemana käsiteltiin kirjallisuuden kääntämistä. Vuonna 2011 pohdittiin kirjailijan suhdetta kielen ja kertomisen rajoihin teemalla Kirjailija ja sanoin kuvaamaton. Murtuvat muurit puhututtivat vuorostaan 16.– 18. kesäkuuta 2013. Eri puolilla maailmaa rosoinen ja väkivaltainenkin aika suodattuu kaunokirjallisuuteen. Muureja on niin kirjailijoiden sisällä kuin ulkopuolella. Vuonna 2015 teemana oli Kirjailija tasapainotaiteilijana. Lahden Sibeliustalossa järjestettiin vanhaan tapaan 15.6.2015 kansainvälinen runoilta, joka oli kaikelle kansalle ilmainen. Pääasia kuitenkin oli kirjailijoiden alustusten pohjalta käyty keskustelu Mukkulan puistossa kaikkina kolmena kokouspäivänä.lähde?
Kokous sijoittui pitkään Mukkulan kartanoon ympäristöineen ja ajoittuu juhannuksen alle. Vuonna 2009 Lahden kansainvälinen kirjailijakokous siirtyi pidettäväksi Hollolan Messilän lomakeskuksessa Vesijärven toisella rannalla. Kokous järjestettiin tällöin ensi kertaa muualla kuin Mukkulan kartanohotellin alueella. Kokouksen järjestäjä perusteli paikan vaihtoa kesähotellipalveluiden puuttumisella Mukkulassa. Hollolan Messilän kartanoalue tarjosi tuolloin toiminnallisesti ja taloudellisesti parhaan vaihtoehdon vapaalle ja tiiviille vuorovaikutukselle kirjailijoiden, yleisön ja lehdistön kesken. Kokous palasi Mukkulaan kerran vuonna 2015 mutta vuodesta 2017 alkaen kokous on järjestetty Lahden kansanopistolla keskustassa.
Kokouksien teemat vuosittain

| Kokouksen järjestysnumero | Teema | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| 1. | Kirjailija ja ennakkoluulot | 1963 |
| 2. | Kirjailija ja moraali | 1964 |
| 3. | Kirjoittamisen ongelmia | 1966 |
| 4. | Kirjailijan valta | 1968 |
| 5. | Kirjailija kasautuvien konfliktien maailmassa | 1971 |
| 6. | Miksi runoja ja romaaneja? | 1973 |
| 7. | Kirjallisuus ja kansallinen identiteetti | 1975 |
| 8. | Kirjailijan mahdollisuudet | 1977 |
| 9. | Kirjallisuuden maailmankieli | 1979 |
| 10. | Kirjallisuus ja myytit | 1981 |
| 11. | Tutkiva kynä | 1983 |
| 12. | Onko vakavuus kriisissä? | 1985 |
| 13. | Miten kirjallisuus paljastaa? | 1987 |
| 14. | Kirjallisuus - arvojen karnevaali | 1989 |
| 15. | Kirjallisuus ja muisti | 1991 |
| 16. | Kirjailija vastaan muu maailma | 1993 |
| 17. | Kirjailijan aika | 1995 |
| 18. | Kirjailijan kielet ja naamiot | 1997 |
| 19. | Kirjallisuuden rajat | 1999 |
| 20. | Kirjallisuuden tehtävä on taistella tyhmyyttä vastaan | 2001 |
| 21. | Mikä on pyhää? | 2003 |
| 22. | Kirjoittaminen rakkauden tekona | 2005 |
| 23. | Kauneus ja kauheus | 2007 |
| 24. | Toisin sanoen | 2009 |
| 25. | Kirjailija ja sanoin kuvaamaton | 2011 |
| 26. | Murtuvat muurit | 2013 |
| 27. | Kirjailija tasapainotaiteilijana | 2015 |
| 28. | Samassa maailmassa? | 2017 |
| 29. | Kirjailijan luonto | 2019 |
| 30. | Rivien välissä | 2020 |
Kokouksiin osallistuneita kirjailijoita

| Kirjailija | Kansalaisuus |
| --- | --- |
Kōbō Abe:  Japani
Kathy Acker:  Yhdysvallat
Gennadi Aigi:  Venäjä
Al Alvarez:  Yhdistynyt kuningaskunta
Majgull Axelsson:  Ruotsi
Miguel Asturias:  Guatemala
Bernardo Atxaga:  Espanja
James Baldwin:  Yhdysvallat
Stefano Benni:  Italia
Alexandra Berková:  Tšekki
Malcolm Bradbury:  Yhdistynyt kuningaskunta
Emmanuel Carrère:  Ranska
Gianni Celati:  Italia
J. M. Coetzee:  Etelä-Afrikka
Jonathan Culler:  Yhdysvallat
Sven Delblanc:  Ruotsi
Mohammed Dib:  Algeria

Assia Djebar:  Algeria
J. L. Doctorow:  Yhdysvallat
Per Olov Enquist:  Ruotsi
Hans Magnus Enzensberger:  Saksa
Péter Esterházy:  Unkari
Nuruddin Farah:  Somalia
Anne Garréta:  Ranska
Günter Grass:  Saksa
Michel Houellebecq:  Ranska
Viktor Jerofejev:  Venäjä
Takeshi Kaikō:  Japani
David Lodge:  Yhdistynyt kuningaskunta
Juri Lotman:  Viro
Theodor Kallifatides:  Ruotsi
Jaan Kaplinski:  Viro
Viktor Krivulin:  Venäjä
Jaan Kross:  Viro
Bernard-Henri Lévy:  Ranska
Mario Vargas Llosa:  Peru
Andreï Makine:  Ranska
Jan Myrdal:  Ruotsi
Håkan Nesser:  Ruotsi
Agneta Pleijel:  Ruotsi
Alain Robbe-Grillet:  Ranska
Salman Rushdie:  Yhdistynyt kuningaskunta
Claude Simon:  Ranska