stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Lundmark
Elämä ja ura

Lundmark valmistui tietotekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1988. Hän aloitti Nokiassa vuonna 1990 työskennellen eri johtotehtävissä vuoteen 2000 asti, minkä jälkeen hän toimi Startupfactoryn toimitusjohtajana 2000–2002 ja Hackmanin toimitusjohtajana 2002–2004. Vuonna 2004 Lundmark siirtyi Konecranesille, jota hän johti vuoteen 2015 asti, jolloin hän siirtyi toimitusjohtajaksi Fortumiin. Lundmarkin toimitusjohtajakaudella Fortum osti Suomen ja Ruotsin sähköverkkojen myynnistä saamillaan rahoilla enemmistön saksalaisesta Uniper-yhtiöstä.
2. maaliskuuta 2020 Nokian hallitus ilmoitti Lundmarkin nimityksestä Nokian uudeksi toimitusjohtajaksi. Lundmarkin oli määrä jättää Fortum 31. elokuuta 2020 ja siirtyä Nokian palvelukseen 1. syyskuuta 2020 Rajeev Surin seuraajaksi. Nimityksen yhteydessä Nokian julkaisemassa tiedotteessa Lundmarkia kuvailtiin toimitusjohtajaksi, joka oli Fortumissa tuonut merkittävää lisäarvoa sijoittajille uudistamalla menestyksekkäästi yrityksen strategian ja nostanut sen samalla vahvaksi toimijaksi muuttuvalla globaalilla energiasektorilla. Kesäkuussa 2020 Lundmarkin ilmoitettiin siirtyvän Nokian johtoon 1. elokuuta samana vuonna, eli kuukautta suunniteltua aiemmin. Ilmoitus julkaistiin Fortumin nimitettyä yhtiön talousjohtaja Markus Rauramon toimitusjohtajaksi 1. heinäkuuta alkaen.
Luottamustoimet

Lundmark toimii useissa suomalaisissa teollisuudenalan hallituksissa, kuten Climate Leadership Councilin ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitos Etlan / Elinkeinoelämän valtuuskunta EVAn hallituksissa. Lundmark toimii myös komissaarina YK:n laajakaistakomissiossa. Hän toimi Teknologiateollisuus ry:n puheenjohtajana 2011–2012 ja Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) hallituksen puheenjohtajana 2019–2020. Lundmark oli Marimekon hallituksen puheenjohtaja 2008–2015. Lundmark on puhunut paljon Euroopan kilpailukyvystä ja kasvavien teknogiayritysten puutteesta.
Yksityiselämä

Lundmark on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pekka Lundmark Wikimedia Commonsissa
Pekka Lundmark - President and Chief Executive Officer (CEO) Nokia.com.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Rajeev Suri | Nokian toimitusjohtaja 2020– | Seuraaja: – |
Vasarainen (Jyväskylä)

| Vasarainen |
| --- | --- |
 Vasaraisen pohjoispäätä.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°20′08″N, 25°31′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskujoki:  Kolujärvenjoki Kolujärveen 
Järvinumero:  14.286.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  182,8 m  
Pituus:  2,3 km  
Leveys:  760 m  
Rantaviiva:  8,263 km  
Pinta-ala:  50,962 ha  
Tilavuus:  0,00097023 km³ 
Keskisyvyys:  1,9 m  
Suurin syvyys:  7,02 m  
Saaria:  1 
 fiVasarainen 
Vasarainen on Keski-Suomessa Jyväskylässä Vertaalan ja Nyrölän kylien lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 51 hehtaaria, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, Kyyhkysensaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 970 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys on 7,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 8,3 kilometriä. Vasarainen on muodoltaan kapea ja useiden niemekkeiden rikkoma pohjois-eteläsuuntainen järvi. Järven rannoilla on vapaa-ajan asuntojen keskittymiä, joille tulee tiet etelästä yhdystieltä 16683 ja pohjoisesta tieltä 16691.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vesankajärven valuma-alueeseen (14.286) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 182,8 metriä mpy. Järven pohjoispäähän laskee kaksi ojaa: Iso-Mustan (36 ha) laskujoki Myllyjoki sekä Pieni-Vasaraisen (20 ha) lyhyt laskuoja. Järven oma laskujoki, Kolujärvenjoki, alkaa sen eteläisimmästä kohdasta ja laskee Uhkulammen kautta Kolujärveen (11 ha). Pudotusta joella on noin 8,9 metriä.
Historiaa

Sekä Vasaraisen että Koveroisen pintaa on laskettu 1860-luvulla noin neljän metrin verran, jotta näiden rannoille syntyisi enemmän saraa ja kortetta kasvavaa niittyä. Vasaraisen lasku toteutettiin syventämällä Kolujärvenjokea.
Lauristinin johtama Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvosto

Johannes Lauristinin kansankomissaarien neuvosto oli 25. elokuuta 1940 – 28. elokuuta 1941 Virossa toiminut ensimmäinen Neuvostoliiton osatasavaltana toimineen Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvosto eli Neuvosto-Viron hallitus. Saksalaiset valloittivat elokuun lopulla 1941 Tallinnan osana hyökkäystä Neuvostoliittoon. Pääosa hallituksen jäsenistä pakeni muualle Neuvostoliittoon. Kansankomissaarien puheenjohtaja Johannes Lauristin kuoli paetessaan Tallinnasta.
Neuvostoliiton muiden osatasavaltojen mallin mukaan toimeenpanovaltaa käytti kansankomissaarien neuvosto, johon kuului puheenjohtaja Lauristinin lisäksi kaksi varapuheenjohtajaa, valtion suunnittelukomitean päällikkö, ja kolmetoista kansankomissaaria eli ministeriä. Kansankomissariaatit oli jaettu kahteen ryhmään :
niihin, jotka olivat vastuussa sekä Neuvosto-Viron Tallinnassa olevalle hallitukselle että Moskovassa olevalle yleisliittolaiselle hallitukselle. Näitä olivat kevyt teollisuus, raha-asiat, maatalous, kauppa, sisäiset asiat, oikeus, terveys ja valtion valvonta sekä
niihin, jotka olivat vastuussa vain Neuvosto-Viron hallitukselle. Näitä olivat paikallinen teollisuus, opetus, työvoima, kunnallistalous ja sosiaaliturva.
Lauristinin johtamat kansankomissaarit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Tehtävä | Ministeri | Tehtävissä |
| Kansankomissaarien puheenjohtaja (pääministeri) | Johannes Lauristin | 25.8.1940 – 28.8.1941 |
| Kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) | Neeme Ruus | 25.8.1940 – 1941 |
| Kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) | Eduard Päll | 25.8.1940 – 1941 |
| Suunnittelukomitean pj., kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) | Oskar Sepre | 25.08.1940 – 1941 |
| Opetusasiain kansankomissaari, kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) | Nigol Andresen | 25.08.1940 – 1941 |
| Kevyen teollisuuden kansankomissaari | Arnold Veimer | 25.08.1940 – 1941 |
| Paikallisen teollisuuden kansankomissaari | Johannes Sauer | 25.08.1940 – 1941 |
| Raha-asioiden kansankomissaari | Paul Keerdo | 25.08.1940 – 1941 |
| Maatalouden kansankomissaari | Georg Abels | 25.08.1940 – 1941 |
| Kaupan kansankomissaari | Hendrik Allik | 21.6.1940–25.8.1940 |
| Sisäasiain kansankomissaari | Boris Kumm   Andrei Murro | 25.8.1940–1941   26.3.1941 – 6.8.1941 |
| Kansallisen turvallisuuden kansankomissaari | Boris Kumm | 1941 |
| Oikeusasiain kansankomissaari | Aleksander Jõeäär | 25.08.1940 – 1941 |
| Terveydenhoidon kansankomissaari | Viktor Hion | 25.08.1940 – 1941 |
| Valtion valvonnan kansankomissaari | Orest Kärm | 25.08.1940 – 6.4.1941 |
| Sosiaaliasiain kansankomissaari | Lembit Lock | 25.08.1940 – 25.8.1940 |
| Työvoima-asiain kansankomissaari | Maksim Unt | 25.8.1940 - 28.5.1941 |
| Tarkastusasiain kansankomissaari | Aribadi Uibo | 25.08.1940 – 3.6.1941 |
Pussilantaipaleen kanava

Pussilantaipaleen kanava.
Pussilantaipaleen kanava on Varkaudessa sijaitseva avokanava, joka rakennettiin vuosina 1969–1970. Kanava on osa Saimaan syväväylää.
Kanavan mitat ovat:
pituus 700 metriä.
leveys 12,6 metriä
syväys 4,35 metriä
mastonkorkeus 24,5 metriä
Aiheesta muualla

Tietoa kanavasta
Kymijoen alue

| Kymijoen alue  (1>  jakovaihe: 14.1) |
| --- | --- |
 Topografinen kartta Kymijoen vesistöalueesta.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso, Etelä-Karjala, Uusimaa, Päijät-Häme, Etelä-Savo
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
1. jakovaihe:  Kymijoen alue (14.1)
Vesistöjako:  Kymijoen alaosan alue (14.11), Pyhäjärven alue (14.12), Konniveden alue (14.13), Ruotsalaisen alue (14.14), Teutjoen valuma-alue (14.15), Arrajoen valuma-alue (14.16), Rievelin valuma-alue (14.17), Harjunjoen−Lappalanjärven a (14.18), Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskujoki:  Kymijoki
Vesistön pääreitti:  Kymijoen alue ←Suur-Päijänteen alue ←Leppäveden–Kynsiveden alue ←Viitasaaren reitin valuma-alue
Laskupaikka:  Kotka, Pyhtää, Ruotsinpyhtää
Koordinaatit:  60°29′49″N, 26°40′01″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  37 158,74 km²  
Järvisyys:  13,4 % 
Jakovaiheen alue:  4 866,14 km²  
Pääuoma:  yli 530 km  
Keskiylivirtaama:  378 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  279 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  126 m³/s (MNQ) 
 fiKymijoen suistossa on kaksi pääsuuhaaraa 
Kalkkisten kanava erottaa Asikkalanselän ja Ruotsalaisen.
Kymijoen alue (vesistöaluetunnus 14.1) on Kymijoen vesistössä (14) sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, joka muodostuu mereen laskevasta Kymijoesta, Kymijoen lähialueiden sekä Valkealan reitin vesistöistä.
Yleistä > Vesistöalueen sijainti

Kymijoen alueen pinta-ala on 4 866 neliökilometriä ja sen järvisyys on 13,4 %, mikä tekee noin 13 % koko vesistöalueesta. Se on Kymijoen vesistön alin vesistöalue ja sen laskujoki Kymijoki laskee Suomenlahteen. Kymijoen alue sijaitsee alajuoksulla pääosin Kymenlaaksossa mutta hieman myös Uudellamaalla, itäosat ylettyvät myös Etelä-Karjalan puolelle, luoteisosat sijaitsevat pohjoisessa Etelä-Savossa ja lännessä Päijät-Hämeessä.
Kymijoen vesistöalueen sisällä Kymijoen alueen pohjoispuolella levittäytyy suurena Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9) ja lännessä Suur-Päijänteen alue (14.2). Muualla sitä ympäröivät muuta vesistöalueet. Idässä sillä on lyhyt yhteinen vedenjakaja Vuoksen vesistön (04) kanssa. Kouvolan kaakkoispuolella Kymijoen alueen ja meren välissä sijaitsee lyhyiden jokien vesistöjä, jotka ovat lännestä itään Summanjoen vesistö (13), Vehkajoen vesistö (12), Virojoen vesistö (11), Urpalanjoen vesistö (09) ja Vilajoen vesistö (08). Kouvolan lounaispuolella sijaitsevat puolestaan Taasianjoen vesistö (15), Koskenkylänjoen vesistö (16) ja Porvoonjoen vesistö (18). Erikoisuutena voidaan lopuksi mainita, että Kymijoella on kaksi suuhaaraa, joiden väliin jää pienien jokien valuma-alueita, jotka laskevat suoraan mereen. Niitä ovat esimerkiksi Svartbäckenin valuma-alue (81.022) ja Siltakylänjoen valuma-alue (81.020).
Yleistä > Pääuoma

Kymijoen vesistön pääuoma noudattaa alajuoksulta lukien seuraavaa vesistöreittiä: Kymijoki on vesistöalueen laskujoki, joka kuuluu Kymijoen alueeseen (14.1). Siihen laskee Päijänne, joka sijaitsee Suur-Päijänteen alueella (14.2), ja Päijänteeseen laskee Vaajakoskella Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) vedet. Yläjuoksulla pääuoman eri vesistöt kuuluvat Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4), jossa pääuoma alkaa Salamajärven lounaispuolella sijaitsevasta Hepolammesta.
Kymijoen alue sijaitsee Kymijoen vesistön alajuoksulla sen alimmaisena vesistöalueena. Sen kautta virtaa samalla myös vesistöalueen pääuoman alajuoksu, joka täällä muodostuu yksinomaan Kymijoesta. Kymijoella tarkoitetaan  Kalkkistenkoskesta alkavaa, usean eri järven kautta virtaavaa, suurta jokea, joka laskee Suomenlahteen Kotkassa ja Pyhtäällä useaa suuhaaraa myöten. Kymijoen yläjuoksulla sijaitsevat järvet Ruotsalainen (79 km²), Konnivesi (50 km²) ja Pyhäjärvi (62 km²). Ruotsalaisen ja Kalkkistenkosken välissä on järvimäinen osa, jota kutsutaan Kymijoeksi. Ruotsalaisen ja Konniveden välissä virtaan lyhyt Jyrängönvirta ja Konniveden ja Pyhäjärven välissä on Vuolenkoskelta alkava kapea ja 20 kilometriä pitkä virtamainen virtavesiosuus, jossa siinäkin on järvimäisiä vesialtaita. Pyhäjärvestä alkaa taas Kouvolan läpi virtaava jokimaisen Kymijoen alajuoksun osuus, joka laskee mereen.
Yleistä > Vesistöalueen jako

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä. Pääuomaan kuuluvat vesistöalueiden linkit on lihavoitu. Kaavioon on lisätty myös merkinnät, mihin vesistöalueeseen yläpuoliset Mäntyharjun reitin valuma-alue ja Suur-Päijänteen alue laskee vetensä :
Kymijoen alaosan alue (14.11) → Suomenlahti
Teutjoen valuma-alue (14.15)
Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Arrajoen valuma-alue (14.16)
Pyhäjärven alue (14.12) ← Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9)
Konniveden alue (14.13)
Ruotsalaisen alue (14.14) ← Suur-Päijänteen alue (14.2)
Rievelin valuma-alue (14.17)
Vesistöalueen rakenne > Suomen päävesistö

Kymijoen vesistö on Suomen päävesistöalue (vesistöaluetunnus 14), jonka valuma-alueen pinta-ala on 37 158,74 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,34 %. Kymijoen alue muodostaa noin 13 % vesistöalueesta.
Huomioita

↑  Kymijoen vesistön pääuoman pituudelle ei ole kirjallisuuslähteitä. Sen määrittäminen kartasta mittaamalla on hankalaa, jos jokien mutkittelu on voimakasta. Suuri osa pääuomasta on laajoja järvenselkiä, jossa matkan mittaaminen on helppoa. Mittaamisen eri vaiheet on selostettu artikkelin Kymijoen vesistön kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys. Saatu arvo on minimiarvo ja kun vesistöviranomaisten arvio julkaistaan, tämä määrittely voidaan poistaa!
1 2  Kymijoen pääuoman määrittämistä on käsitelty Kymijoen vesistön artikkelissa kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys.
Rax Rinnekangas

| Rax Rinnekangas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Reijo Rinnekangas
Syntynyt: 1954 Rovaniemi
Ammatti:  elokuvaohjaaja käsikirjoittaja elokuvaaja elokuvatuottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Rax Rinnekangas, oikealta nimeltään Reijo Rinnekangas, (s. 1954 Rovaniemi) on suomalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja, joka on aiemmin toiminut myös valokuvaajana. Hän on kirjoittanut romaaneja ja esseistiikkaa sekä käsikirjoittanut ja ohjannut lähes 20 dokumenttia sekä useita pitkiä elokuvia. Viimeiset 20 vuotta hän on toiminut aktiivisesti ulkomailla, muun muassa useissa Euroopan maissa ja Meksikossa. Valokuvaajana hän on pitänyt yli 60 yksityisnäyttelyä museoissa ja gallerioissa Suomessa ja ulkomailla.
Rinnekangas on naimisissa kustantaja, kääntäjä Arja Rinnekankaan kanssa. Heillä on kolme tytärtä.
Ura ja elämä

Rax Rinnekangas aloitti kirjailijana oikealla nimellään Reijo Rinnekangas. Hänen esikoisteoksensa Lähtö ilmestyi Otavan novellikilpailun tuloksena vuonna 1978.
Vuonna 1991 ilmestyi romaani Kuu karkaa, joka oli yksi Valtion kirjallisuuspalkinnolla (myöh. Kirjallisuuden valtionpalkinto) palkituista teoksista vuonna 1992. Romaani julkaistiin ranskaksi, saksaksi, espanjaksi vuosina 2011–2012. Ranskassa ja Saksassa teos sai huomattavan kritiikkimenestyksen ja kulttimaineen kuvauksellaan nuorten sisarusten välisestä rakkaudesta. Kadonnut juutalaispoika -romaanin (2008) käännös sai Ranskassa huomiota juutalaistematiikallaan vuonna 2013.
Rinnekangas toimi valokuvataiteilijana vuoteen 2011 asti. Vuosina 1987–2000 Rinnekangas valokuvasi eurooppalaisten kulttuurien raja-alueiden lisäksi Venäjällä sekä Puolan ja Saksan keskitysleireillä. Häneltä on julkaistu yli kymmenen kuvateosta, joiden aiheita ovat muiden muassa eurooppalaisuus, baskit, venäläinen valo, holokausti ja taiteilijoiden suhde taiteeseensa. Rinnekangas sai valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1989.
Yksityisnäyttelyitä Rinnekangas on pitänyt muun muassa Espanjan nykytaiteen museossa Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofiassa Madridissa sekä Sachsenhausenin keskitysleirimuseossa, Memorial and Museum Sachsenhausenissa, Oranienburgissa, Berliinin ulkopuolella. Näyttelyitä jatkettiin mainituissa museoissa kesällä 2003 useita kertoja niiden kestäessä lopulta useita kuukausia. Näyttelyt näki noin puolitoista miljoonaa katsojaa. Rinnekankaan yli 60 yksityisnäyttelyä käsittänyt näyttelytoiminta ulottui lukuisiin maihin vuoteen 2011 saakka, jolloin hän lopetti valokuvaajana. Espanjalainen El Desvelo Ediciones -kustantamo julkaisi Rinnekankaan valokuvaajanuraa käsittelevän teoksen Fabricando ladrillos de luz para la casa de Ícaro vuonna 2011.
Vuonna 1985 Rinnekangas muutti ensimmäisen kerran Espanjan baskialueelle, jossa hän on vaikuttanut säännöllisesti siitä alkaen. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Valikoitu filmografia

Sielun Linna, 2004 (dokumentti)
Lallin arvoitus, 2004 (dokumentti)
Zahara & Urga, 2005 (dokumentti)
Ikaros – langennut Eurooppa, 2011 (dokumentti)
Matka Edeniin, 2011
Veden peili, 2012
Luciferin viimeinen elämä, 2013
Theon talo, 2015
Ympyrät & kivet, 2016 (dokumentti)
Maailman viimeinen kirjakauppa, 2017
Once Upon a Time in Sad Hill, 2019
Lapinlahti – Tyttären äiti, 2021
The Last Wish, 2023
Jukebox, 2025
Rinnekangas on käsikirjoittanut, kuvannut ja ohjannut Yle TV1:ssä toukokuussa 2010 esitetyn dokumentin Suomalainen ajatus. Dokumentissa Martti Ahtisaari, Jari Ehrnrooth, Seija Kulkki, Sirkka-Liisa Kivelä ja Terho Pursiainen pohtivat ihmisen, ihmiskunnan ja ihmisyyden mahdollisuuksia.
Vuonna 2007 Rinnekangas sai Montrealissa FIFAn kansainvälisillä taide-elokuvafestivaaleilla juryn erikoispalkinnon. Lisäksi Rinnekankaan elokuvat ovat saaneet mm. saksalaisen Etnofest-festivaalin tuomariston palkinnon ja yleisöpalkinnon sekä espanjalaisen Alex North-musiikkipalkinnon ja Inguinity-palkinnon Socially Relevant Film Festivaalilla New Yorkissa.
Rinnekankaan arkkitehtuurielokuvien sarja Maailman viisi mestaritaloa sai ensiesityksensä Suomen Rakennustaiteen museossa vuonna 2011. Sarjan pääosassa ovat 1900-luvun merkittävien arkkitehtien yksityistalot. Rinnekangas on käsikirjoittanut, kuvannut ja ohjannut sarjan. Elokuvia on esitetty merkittävissä museoissa kautta maailman ja espanjalainen arkkitehtuurisäätiö Fundacíon Arquia on tehnyt jokaisesta elokuvasta kirjan. Viisi elokuvaa ovat:
Melnikovin talo (2007), joka kertoo Konstantin Melnikovin utooppisesta talosta Moskovassa.
Villa Mairea (2009), joka kertoo Alvar Aallon Harry ja Maire Gullichsenin edustusasunnoksi suunnittelemasta Villa Mairea -nimisestä talosta.
Koshino-talo (2009), jonka on suunnitellut japanilainen arkkitehti Tadao Andō.
Le Cabanon (2010), jonka on suunnitellut sveitsiläinen arkkitehti Le Corbusier.
Luis Barragánin kotistudio (2010), joka oli arkkitehti Barragánin koti Meksikossa.
Teoksia nimellä Reijo Rinnekangas

Lähtö (novelleja). Otava, 1978
Tuhkasydän (romaani). WSOY, 1979
Ihmisen ääni (nuori elämyskirja aikuisille). WSOY, 1981
Kukko tunkiolla (ajan kuvia). WSOY, 1982
Matka vuorimaahan, Pohjoinen. 1987
Baskit. Weilin + Göös, 1988
Euroopan omistaja (esseitä). Pohjoinen, 1988
Sinua, sinua ja sinua rakastan: epilogeja petetyille ja pettäjille. Pohjoinen, 1989
Maanläheiset. Pohjoinen, 1990
Pohjoista valoa. Pohjoinen, 1990
Kuu karkaa. Pohjoinen, 1991
Eurooppalainen yö = European nights. Pohjoinen, 1992
Myöhästynyt juhla. Pohjoinen, 1993
Teoksia nimellä Rax Rinnekangas

Photographies. Pohjoinen 1994.
Hiljaisuus Biskajanlahdella. Pohjoinen, 1996.
Maantiekiitäjä taiteen labyrinteissa, eli, Tuntemattoman taidesoturin seikkailut maalla, merellä, ilmassa ja maassa.  Helsingissä:  Otava, 1996.  ISBN 951-1-14353-0
Noitakuningatar Volgan mutkassa = The witch queen of the bend in the Volga. Pohjoinen, 1997.
Spiritus Europæus. Lurra Editions, 2000.
Auschwitz: the colours of remembrance = Auschwitz: los colores del recuerdo = Auschwitz: les couleurs du souvenir = Auschwitz: muiston värit. Lurra Editions, 2001.
Muisti on valon toinen kieli = Memory is the other language of light. Lurra Editions 2002.
Finlandia. Lurra Editions, 2003.
Terrori: kertomus. Lurra Editions, 2004.
Zerkalo = Russian mirror = Espejo ruso = Mirroir russe = Russischer Spiegel = Rysk spegel = Venäläinen peili. Lurra Editions, 2004.
Muodonmuutos: yksinpuhelu Rainer Maria Rilkelle. Lurra Editions, 2006.
Esa Riippa: grafiikkaa 1997–2007 = grafik 1997–2007 = graphics 1997–2007. Lauttasaari Press, cop. 2007.
Európia. Lurra Editions, 2007.
Pitämisen ja ei-pitämisen kirja. Lurra Editions, 2007.
Taide taiteilijoissa: kuvataiteilijat Euroopan reunoilla ja vanhassa keskiössä = Art in artists: visual artists from the fringes and old centres of Europe. Didrichsenin taidemuseon julkaisuja ; 23, Didrichsen, 2007.
Kadonnut juutalaispoika. Lurra Editions, 2008.
Nocturama – Sebaldia lukiessa. Lurra Editions, 2013.
Käyttämättömät tunteet. Lurra Editions, 2014.
Kuu karkaa, Lurra Editions, (uusi painos), 2014.
Kadonnut kieli. Lurra Editions, 2015.
Neljä talvista matkaa. Helsinki: Lurra Editions, 2016.
Á l'ombre des sentiments inexprimés, Lurra Editions, 2017
Leo Trotskin ajastin, Lurra Editions, 2017
Mestarin viimeinen toivomus, Lurra Editions, 2019
Leo Trotsky's stopwatch, Lurra Editions, 2020
Isadora ja Albert - vuosisadan kohtaaminen, Lurra Editions, 2020
EGO - Minä ja Patti Smith ja te kaikki muut, Lurra Editions, 2021
Muodonmuutos - yksinpuhelu Rainer Maria Rilkelle (laajennettu laitos) Lurra Editions, 2021
Baabel - kirjojen juurella, Lurra Editions, 2022
Narkomania - kirjailija, media, Nobel, Lurra Editions 2022
Talvipuutarha, Lurra Editions, 2023
Mehiläiskerääjä, Lurra Editions, 2024
Inarin aika, Lurra Editions, 2024
Aiheesta muualla

Rax Rinnekangas Elonetissä.
Taiteilijaesittely kustantajan sivulla: http://www.lurraeditions.fi/rax_rinnekangas/
Rinnekankaan tuotantoyhtiö Oy Bad Taste Ltd: https://www.btlimited.fi/
| n k Rax Rinnekangas |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Matka Edeniin (2011)  Veden peili (2012)  Luciferin viimeinen elämä (2013)  Theon talo (2015)  Once Upon a Time in Sad Hill (2019)  Lapinlahti – Tyttären äiti (2021) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Toisen Jumalan Lapset (2000)  Ajattomasta maailmasta – Elvi Maarnin taide (2001)  Auschwitz 2000 (2001)  Emma (2001)  Agonin maa (2003)  Mestari K ja hänen koulunsa (2003)  Sielun linna (2004)  Lallin arvoitus (2004)  Zahara & Urga (2005)  Koulun suru (2006)  Villa Mairea (2006)  Melnikovin talo (2007)  Värin sielu – Rafael Wardin taide (2008)  Suomalainen ajatus (2009)  Tadao Ando / Koshino House (2009)  Viisi mestaritaloa: Le Cabanon (2010)  Casa Estudio por Luis Barragán (2011)  Holokaustin värit – matka tuhatvuotiseen valtakuntaan (2011)  Ikaros – langennut Eurooppa (2011)  Åken takki (2013)  Ympyrät & kivet (2016)  Maailman viimeinen kirjakauppa (2017) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Luis Buñuel – Jumalan narri (2002)  Yevgenin rakkaus (2002)  Suomettaren Poika (2007) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Photographers' Identities 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Koveroinen (Jyväskylä)

| Koveroinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°17′46″N, 25°32′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Tulouomat:  Suolijoki Suolijärvestä, Turvakkojoki Kinnaslammesta
Laskuoja:  oja Vesankajärveen 
Järvinumero:  14.286.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  650 m  
Rantaviiva:  5,038 km  
Pinta-ala:  15,211 ha  
Tilavuus:  0,0002614 km³ 
Keskisyvyys:  1,72 m  
Suurin syvyys:  5,5 m  
Saaria:  6 
 fiKoveroinen 
Koveroinen on Keski-Suomessa Jyväskylässä Vesangan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,2 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se on muodoltaan hyvin sokkeloinen ja sen rannat ovat paikoin soistuneita. Kaakkoispäässä kapean salmen takana on järven pienempi allas, Pieni-Koveroinen. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta, joista neljä sijaitsee pääaltaassa ja kaksi Pieni-Koveroisessa. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 261 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys on 5,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä. Loma-asuntoja on järven itä- ja etelärannoilla, joille tulee tiet Vesangan ja Nyrölän väliseltä seututieltä 16683.