stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kadri Simson

| Kadri Simson |
| --- | --- |
 Simson vuonna 2024.
EU:n energiasta vastaava komissaari
 Von der Leyenin komissio 1.12.2019-  
Edeltäjä:  Miguel Arias Cañete
Viron talous- ja rakenneministeri
 Ratasin I hallitus 23.11.2016–29.4.2019  
Edeltäjä:  Kristen Michal
Seuraaja:  Taavi Aas
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1977 (ikä 47) Tartto
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Kadri Simson (os. Must) (s. 22. tammikuuta 1977 Tartto) on virolainen poliitikko, joka on toiminut 1. joulukuuta 2019 lähtien Euroopan unionin energiakomissaarina von der Leyenin komissiossa. Hän edustaa Euroopan tasolla ALDEa ja Virossa keskustapuoluetta.
Simson toimi aiemmin Riigikogun jäsenenä vuosina 2007–2016 ja Viron talous- ja infrastruktuuriministerinä 23.11.2016–29.4.2019. Viron keskustapuolueen puoluesihteerinä hän toimi vuosina 2003–2007 ja varapuheenjohtajana 2007–2015 ja jälleen 2016.
Simsonin isä oli pitkäaikainen kansanedustaja, historioitsija ja professori Aadu Must. Äiti on tietohallinnon korkeampi virkamies, tohtori Ülle Must. Kadri Must avioitui toimittaja Priit Simsonin kanssa vuonna 2008.
Simson on opiskellut historiaa Tarton yliopistossa ja politiikan tutkimusta University College Londonissa. Hänen isänsä Aadu Must on myös toiminut politiikassa.
Vielä vuonna 2010 keskustapuolueen varapuheenjohtajana toiminut Simson puolusti puheenjohtaja Edgar Savisaarta, kun tätä syytettiin Venäjältä pyydetystä vaalirahasta.
Savisaaren tukijana tunnettu Simson haastoi tämän puheenjohtajavaalissa marraskuussa 2015, mikä jakoi puolueen häntä tukeviin uudistusmielisiin ja Savisaarta tukeviin vanhoillisiin, mutta Simson hävisi vaalin niukasti. Vaalikampanja Simsonia vastaan oli mustamaalaava, ja vaalin ratkettua lehdet arvelivat Savisaaren ryhtyvän rangaistustoimiin Simsonia vastaan. Savisaar ei enää nimittänyt Simsonia varapuheenjohtajaksi, vaikka tämä oli johtanut puoluetta Savisaaren maaliskuisesta sairastumisesta asti.
Puheenjohtajavaalissa Simson sai 47 % äänistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kadri Simson Wikimedia Commonsissa
Esittely Riigikogun sivuilla (englanniksi)
Kadri Simsonin blogi (viroksi)
Kadonnut kirje

| Kadonnut kirje> Пропала грамота |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Borys Ivtšenko
Käsikirjoittaja:  Ivan Dratš
Kuvaaja:  Vitali Zimovets
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Dovzhenko Film Studios
Ensi-ilta:  1972
Kesto:  79 minuuttia
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kadonnut kirje (ukr. Пропала грамота, Propala hramota) on Borys Ivtšenkon ohjaama neuvostoliittolainen pitkä elokuva. Sen ensi-ilta oli vuonna 1972.
Aiheesta muualla

Пропала грамота  (1972) Кіноріум. (ukrainaksi)
Kadonnut maailma – Jurassic Park (sarjakuva)

| Kadonnut Maailma – Jurassic Park> The Lost World: Jurassic Park.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  David Koepp, Michael Crichton, Don McGregor
Genre:  sarjakuva
Julkaistu:  1997
Suomennos
Suomentaja:  Riina Jutila
Kustantaja:  Semic
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  pehmeäkantinen
Sivumäärä:  68

Edeltävä:  Jurassic Park (No. 2 1993)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kadonnut maailma – Jurassic Park on kolmas Suomessa julkaistu Jurassic Park -sarjakuva. Tarina perustuu Kadonnut maailma – Jurassic Park -elokuvaan, joka julkaistiin vuonna 1997. Alun perin lehti julkaistiin neljässä eri osassa, mutta Suomessa tarina on julkaistu yksissä kansissa.
Juoni

Neljä vuotta on kulunut Jurassic Parkin onnettomuudesta. Kansainvälisen yrityksen InGenin johtokunta on vienyt John Hammondilta yhtiön hallinnan, ja nyt sen omistaa tämän veljenpoika Peter Ludlow. Hammond kutsuu Ian Malcolmin luokseen ja kertoo, että varsinaisen puistosaaren, Isla Nublarin, lisäksi on toinenkin saari, Isla Sorna, eli Alue B. Siellä suurin osa hirmuliskoista luotiin ja kasvatettiin, ja vietiin sitten Isla Nublarille, joka toimi varsinaisena näyttämönä yleisölle. Onnettomuuden jälkeen pyörremyrsky tuhosi Alue B:n laitokset ja aidat, joten dinosaurukset elävät nyt täysin vapaina ja muodostavat täydellisen ekologisen systeemin. Nyt saaren rauhaa uhkaa Ludlowin lähettämä retkikunta, jonka aikomuksena on vangita dinosauruksia ja tuoda ne mantereelle uuteen dinosauruspuistoon San Diegoon. Hammond pyytää Malcolmia ja kolmea muuta henkilöä lähtemään saarelle dokumentoimaan dinosauruksia omassa elinympäristössään vaikuttaakseen yleiseen mielipiteeseen pitää saari koskemattomana. Malcolm kieltäytyy mutta lähtee pikimmiten kuultuaan, että Hammond on jo lähettänyt tämän tyttöystävän Sarah Hardingin saarelle. 
Löydettyään tyttöystävänsä saarelta, Malcom auttaa häntä vapauttamaan retkikunnan vangitsemia dinosauruksia.Tämän jälkeen sekä kuvausryhmää, että aseistautunut retkikunta joutuvat dinosaurusten(pääasiassa Velociraptorien ja Tyrannosaurusten)hyökkäyksen kohteeksi. Lopulta selviytyjät pääsevät pakenemaan saarelta. Eräs retkikunnan jäsen on onnistunut nukuttamaan täysikasvuisen tyrannosauruksen ja sen poikasen. Kummatkin lähetetään San Diegoon esittelyä varten. Kaikki ei kuitenkaan suju niin kuin olisi pitänyt, tyrannosaurus herää kesken laivamatkan ja tappaa kaikki laivalla. Pian tyrannosaurus juoksee vapaana San Diegossa.
Kadonnut maailma (vuoden 1925 elokuva)

| Kadonnut maailma> The Lost World |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Harry Hoyt
Käsikirjoittaja:  Marion Fairfax
Perustuu:  Kadonnut maailma
Tuottaja:  Jamie White Earl Hudson
Säveltäjä:  Rudolf Friml
Kuvaaja:  Arthur Edeson
Leikkaaja:  George McGuire
Pääosat:  Bessie Love Lewis Stone Wallace Beery Lloyd Hughes Alma Bennett
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  First National Pictures
Levittäjä:  First National
Ensi-ilta:  2. helmikuuta 1925
Kesto:  106 min (alkuperäinen)
Alkuperäiskieli:  mykkä, välitekstit englanniksi
Budjetti:  700 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kadonnut maailma (engl. The Lost World) on Arthur Conan Doylen samannimiseen romaaniin perustuva seikkailuelokuva vuodelta 1925. Elokuvassa ryhmä ihmisiä lähtee Amazonin sademetsään etsimään kadonnutta ylänköä, jossa elää dinosauruksia. Elokuva valittiin National Film Registry -arkistoon vuonna 1998.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bessie Love  | … |  Paula White   |
|  Lewis Stone  | … |  John Roxton   |
|  Lloyd Hughes  | … |  Edward Malone    |
|  Wallace Beery  | … |  professori Challenger   |
|  Arthur Hoyt  | … |  professori Summerlee    |
|  Alma Bennett  | … |  Gladys Hungerford   |
|  Virginia Browne Faire  | … |  Marquette    |
|  Bull Montana  | … |  Gomez    |
|  Francis Finch-Smiles  | … |  Austin    |
|  Jules Cowes   | … |  Zambo   |
|  Margerette McWade  | … |  rouva Challenger   |
|  George Bunny  | … |  Colin McArdle   |
Kohtaus elokuvasta.
Kaisa Astikainen

Kaisa ”Kaika” Astikainen (s. 1982 Punkaharju) on itäsuomalaislähtöinen tuottaja ja elokuvantekijä, joka on työskennellyt suomalaisissa elokuvissa ja tv-draamasarjoissa vuodesta 2006. Astikainen kirjoitti yhdessä Anne Puolanteen kanssa oppaan EKOSETTI – opas ekologisesti kestävämpään audiovisuaaliseen tuotantoon. Astikainen on valmistunut elokuvatuotannon maisteriksi elokuvataiteen laitokselta Aalto-yliopistosta vuonna 2016 lopputyöllä ”Vihreä elokuvanteko – ideologia, edelläkävijät ja käytännöt”. Hän aloittanut tohtoriopintonsa samassa opinahjossa ja samalla aiheella syyskuussa 2019.
Vuonna 2016 valmistui Astikaisen käsikirjoittama, ohjaama ja tuottama elokuva Toivola, joka voitti muun muassa Tampereen elokuvajuhlien opiskelijapalkinnon ja elokuvan laatutuen. Toivola palkittiin myös muun muassa Hanoin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla vuonna 2016 lyhytelokuvan tuomaristopalkinnolla. ”Lyhytdokumenttielokuva kertoo pienen itäsuomalaisen maitotilan viimeisestä vuodesta. Se on elokuva karjaonnesta, arjen rikkaudesta ja luopumisen haikeudesta.”
Astikainen on työskennellyt kestävyyskoordinaattorina elokuvatuotantoyhtiö Bufolla 2018−2019.
Vapaa-ajallaan Astikainen harrastaa maata pitkin matkailua, vegaaniruokien kokkailua sekä metsissä samoilua synnyinseudullaan Punkaharjulla.
Jättiläispäästäiset

| Jättiläispäästäiset |
| --- | --- |
 Puertoriconjättipäästäinen (Nesophontes edithae)
Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Soricomorpha
Heimo::  †Jättiläispäästäiset Nesophontidae  Anthony, 1916
Suku::  †Nesophontes  Anthony, 1916
Katso myös
   Jättiläispäästäiset Wikispeciesissä   Jättiläispäästäiset Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jättiläispäästäiset (Nesophontidae) on sukupuuttoon kuollut nisäkäsheimo lahkossa Soricomorpha. Heimon ainoa suku on Nesophontes. Ne olivat kotoperäisiä Karibianmeren saarilla. Jättiläispäästäiset tunnetaan vain subfossiilisista jäänteistä, joita on löydetty luolista 1900-luvulta asti. Nimi ”Nesophontes” tarkoittaa saaren murhaajaa, viitaten niiden hyönteissyöjätapoihin.
Jättiläispäästäisten uskotaan kuolleen sukupuuttoon ensimmäisten seudulle saapuneiden eurooppalaisten mukana tulleiden mustarottien seurauksena noin 1500 j.a.a. Eräs fyogeneettinen tutkimus vuodelta 2016, pohjautuen noin 750 vuotta vanhalta yksilöltä saatuun DNA:han, osoitti että jättipäästäisten lähimmät elävät sukulaiset ovat almikit, vaikkakin näiden kahden ryhmän kehityslinjat erkanivat toisistaan yli 40 miljoonaa vuotta sitten.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus heimon uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on jättipäästäiset.
Lajit

Lajien määrä vaihtelee lähteestä riippuen 6–12 välillä.
Nesophontes edithae
Nesophontes hypomicrus
Nesophontes longirostris
Nesophontes major
Nesophontes micrus
Nesophontes paramicrus
Nesophontes submicrus
Nesophontes superstes
Nesophontes zamicrus
Kadotuksen kuilu

| Kadotuksen kuilu |
| --- | --- |

Kirjailija:  Robert E. Howard
Genre:  fantasia, kauhu, historiallinen
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Selkälä
Kansitaiteilija:  Hannu Lipponen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1993
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  308
ISBN:  951-0-18945-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kadotuksen kuilu on suomenkielinen kokoelma amerikkalaisen kioskikirjailija Robert E. Howardin fantasia- ja kauhunovelleja. Markku Sadelehdon toimittama kokoelma ilmestyi vuonna 1993 WSOY:n Fan-sarjassa.
Teos sisältää kymmenen novellia sekä Sadelehdon esipuheen. Mukana on Kullista, Conanista ja Solomon Kanesta kertovia, miekka ja magia -henkisiä tarinoita. ”Pimeyden kansa” ja ”Kadotettujen laakso” ovat itsenäisiä, todelliseen maailmaan sijoittuvia kauhutarinoita. Clontarfin taistelusta kertova ”Harmaan jumalan tuho” sekä Wienin piiritystä kuvaava ”Korppikotkan varjo” ovat tyyliltään realistisempia historiallisia seikkailukertomuksia.
Sisältö

”Pimeyden kansa” (People of the Dark, 1932)
”Pako Atlantiksesta” (Exile of Atlantis, 1967)
”Hiljaisuuden kallo” (The Skull of Silence, 1967)
”Valtakunnan miekat” (Swords of the Purple Kingdom, 1967)
”Käärme paratiisissa” (The Vale of Lost Women, 1967)
”Harmaan jumalan tuho” (The Grey God Passes, 1962)
”Korppikotkan varjo” (The Shadow of the Vulture, 1934)
”Pääkallokuu” (The Moon of Skulls, 1930)
”Askeleita hautaholvissa” (The Footfalls Within, 1931)
”Kadotettujen laakso” (The Valley of the Lost, 1966)
Vastaanotto

Ulkomaisia fantasiakirjailijoita -hakuteoksessa (2003) Jukka Halme kirjoittaa Kadotuksen kuilun olevan ”melko epätasainen, mutta silti hyvin kiinnostava leikkaus Howardin eri henkilöhahmoista.”
Jääpallon naisten SM-sarja 2020–2021

| Naisten SM-sarja 2020–2021 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  5
Ajankohta:  6.1.2021 – 7.3.2021
Mestari:   Wiipurin Sudet
Toinen sija:   Botnia-69
Kolmas sija:   Kampparit
Ottelut:  16
Maalit:  159 (9,94 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Susanna Simola, Sudet (39)
  ← 2020 :  2022 → 
Jääpallon naisten Suomen-mestaruus kaudella 2020–2021 ratkaistiin viiden joukkueen kaksinkertaisen runkosarjan jälkeen neljän parhaan joukkueen kesken pelattavilla pudotuspeleillä. Suomen-mestaruudesta pelattiin 29. kertaa. Naisten SM-sarjan järjestää Suomen Jääpalloliitto.
Wiipurin Sudet voitti kahdeksannen perättäisen Suomen-mestaruuden.
Lähtökohdat

Sarja laajeni viiden joukkueen sarjaksi Botnian liityttyä mukaan.
Kauden aloitus viivästyi kuukaudella koronavirustilanteen vuoksi.
Joukkueet

Kauden 2020-2021 Bandyliigaseurat kartalla.
| Joukkue | Kotikaupunki | Kotikenttä | Perustettu | Päävalmentaja | Sijoitus 2019–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Botnia-69 | Helsinki | Oulunkylän tekojäärata | 1969 |  Antti Hietala | ei osallistunut |
| HIFK | Helsinki | Brahenkenttä | 1897 |  | 3. |
| Kampparit | Mikkeli | Hänninhauta | 1972 |  Topi Rytkönen | 2. |
| Vastus | Kemi | Hepolan kenttä | 1930 |  | 4. |
| Wiipurin Sudet | Lappeenranta | Kisapuiston tekojäärata | 1950 |  Jukka Rautio / Olli Tiippana | 1. |
Runkosarja

Kaksinkertainen runkosarja alkoi 6.1. ja päättyi 21.2.
HIFK ilmoitti tammikuussa luopuvansa sarjasta vallitsevan korona-virustilanteen vuoksi.
|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Wiipurin Sudet  | 6 |  6  |  0  |   0  |  84  |   6  | +78 | 12 |
| Botnia-69, Helsinki  | 6 |  3  |  0  |   3  |  35  |   45  | -10 | 6 |
| Mikkelin Kampparit  | 6 |  3  |  0  |   3  |   31  |   34  | -3 | 6 |
| Veitsiluodon Vastus  | 6 |   0  |  0  |  6  |   9  |   74  | -65 | 0 |
Suomen mestarit

Wiipurin Susien joukkue 2020–2021: Tytti Segerman (mv), Minttu Kankaanpää (mv), Mona Vainikka (mv), Ella Raijas, Tuuli Torvinen, Ida Buure, Siiri Väyrynen, Noora Ellonen, Joanna-Juulia Nykänen, Fei Ikonen, Aino Hannikainen, Susanna Simola, Kaisla Mielonen, Sara Oravuo, Sofia Segerman, Iida Heija, Sofia Arponen, Anna Tiippana, Kukka-Maaria Vesilehto, Emilia Hannikainen, Petra Verhelä valmentaja: Jukka Rautio huoltajat: Juha Granqvist, Arno Pitkänen, Jouni Simola joukkueenjohtaja: Juha Lappi
Palkitut

Pelaajien valinnat
Liigan paras pelaaja
Susanna Simola
All Stars -kentällinen
Maalivahti: Tytti Segerman, Sudet
Puolustajat: Noora Ellonen, Sudet; Tytti Saukkonen, Kampparit ja Petra Verhelä, Sudet
Sivutuet: Katja Ahonen, Kampparit ja Joanna Nykänen, Sudet
Keskikenttä: Anna Tiippana, Sudet; Suvi Kortelainen, Vastus ja Taru Kortelainen, Botnia
Hyökkääjät: Susanna Simola, Sudet ja Miisa Klemola, Botnia
Paras erotuomari: Veli-Matti Salmi
Runkosarjan pistepörssin voittaja
Susanna Simola, Sudet
Runkosarjan paras maalintekijä
Susanna Simola, Sudet
Liiton valinnat
Liigan paras pelaaja
Susanna Simola, Sudet
Kadonneiden sanojen metsästys

Kadonneiden sanojen metsästys on vuonna 2000 julkaistu opetus/seikkailupeli. Peli julkaistiin Windows 95 ja Windows 3.1 koneille. Peli on tarkoitettu englanninkielen opetukseen 9-14 -vuotiaille. Pelissä on tarkoitus auttaa sinistä taikaolentoa löytämään kadonneet englanninkieliset sanat osoita ja klikkaa -tyylillä.[lähde? ]
Pelin intro

"3000 vuotta sitten lähetettiin maahan taikamuna. Sen sisällä oli sininen olento, jonka tehtävänä oli tuoda rauha maahan. Muna joutui pahaksi onneksi vääriin käsiin. Ilkeä kuningas Bondo, joka hallitsi muinaista kuningaskuntaa sai sen haltuunsa. Hän esti sotilaidensa avulla sinistä olentoa kuoriutumasta munasta ja käytti siihen piilotettuja taikavoimia maailman tuhoamiseen ja valloittamiseen. Kuningas Bondo rakennutti perhossaarelle temppelin, jonne hän halusi ruumiinsa haudattavan kuolemansa jälkeen. Ennen kuolemaansa hän vielä vannoi palaavansa saattamaan tehtävänsä päätökseen. Käsillä on nyt aika, jolloin kuningas Bondon on määrä palata. Sininen olento on juuri kuoriutumaisillaan munasta pelastaakseen maailman kuningas Bondon tihutöiltä. Eräänä myrskyisenä yönä, kellarista kantautuu omituista ääntä...".[lähde? ]
Kaakkolammi (Juupajoki)

| Kaakkolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Juupajoki
Koordinaatit:  61°50′10″N, 24°18′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Kuivajärvenojan
Järvinumero:  35.754.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  167,6 m  
Rantaviiva:  0,572 km  
Pinta-ala:  1,919 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaakkolammi 
Kaakkolammi  on Pirkanmaalla Juupajoella Hyytiälän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Kuivajärvenojan itäpuolisella ylängöllä pienten mäkien välisessä painaumassa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Ranntojen lähellä kasvaa vesikasvillisuutta ja vedessä kelluu turvemättäitä. Sen pohjoisrannassa on yksi vapaa-ajan asunto, johon tulee tie Hyytiälän kylätieltä haarautuvalta metsätieltä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,6 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja kaakosta päin ja sen laskuoja lähtee lounaisrannasta ja yhtyy laaksossa Kuivajärvenojaan.
Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa oli lampeen johdettu lyhyt metsäoja, mutta metsätiet tehtiin myöhemmin. Ne näkyvät vuoden 1977 kartoissa ja seuraavassa vuoden 1986 kartassa on painettu varaus vapaa-ajan asunnolle.
Jääpallon pohjoismaisen sarjan kausi 1938–1939

| Pohjoismainen sarja 1938–1939 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  8
Mestari:   IF Göta
Toinen sija:   Västerås SK
Kolmas sija:   Örebro SK
Ottelut:  16
Maalit:  76 (4,75 per ottelu)
Suurin kotivoitto:  Västerås 7–3 HJK  HJK 4–0 Örebro  Västerås 5–1 HIFK
Suurin vierasvoitto:  Sudet 1–5Göta
Jääpallon pohjoismaisen sarjan kausi 1938–1939 oli vuonna 1938 perustetun Pohjoismaisen sarjan ainoa sarjakausi. Pohjoismaiseen sarjaan osallistui Suomesta neljä ja Ruotsista neljä parasta jääpallojoukkuetta, jotka kaikki pelasivat neljä ottelua toisen maan joukkueita vastaan. Pohjoismaisen sarjan kausi oli kaksitalvinen. Pohjoismaiden sarjaa sanktioivat Suomen Palloliitto ja Ruotsin jääpalloliitto, mutta käytännön järjestelyistä vastasi osallistuvien seurojen asettama toimikunta.
Pohjoismaisen sarjan voitti karlstadilainen IF Göta.
Historia

Pohjoismainen sarja perustettiin ruotsalaisen jääpallovaikuttaja Erik "Pampen" Borgströmin aloitteesta, minkä johdosta sarjaa kutsuttiin myös Pampen Borgströmin sarjaksi. Talvisodan alkamisen vuoksi sarjan pelaamista ei jatkettu seuraavana talvena.
Joukkueet

| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
 AIK: Solna
 IF Göta: Karlstad
 IFK Helsingfors: Helsinki
 Helsingin Jalkapalloklubi: Helsinki
 Västerås SK: Västerås
 Viipurin Palloseura: Viipuri
 Sudet: Viipuri
 Örebro SK: Örebro
Sarjataulukko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  IF Göta  | 4 |  3  |  1  |  0  |  10  |  2  | +8 | 7 |
|  Västerås SK  | 4 |  3  |  1  |  0  |  16  |  7  | +9 | 7 |
|  Örebro SK  | 4 |  3  |  0  |  1  |  12  |  9  | +3 | 6 |
|  AIK  | 4 |  2  |  0  |  2  |  11  |  9  | +2 | 4 |
|  IFK Helsingfors  | 4 |  2  |  0  |  2  |  8  |  13  | -5 | 4 |
|  Helsingin Jalkapalloklubi | 4 |  1  |  1  |  2  |  9  |  10  | -1 | 3 |
|  Viipurin Palloseura | 4 |  0  |  1  |  3  |  7  |  15  | -8 | 1 |
|  Viipurin Sudet | 4 |  0  |  0  |  4  |  3  |  11  | -8 | 0 |
Lähde: Suomen Palloliiton toimintakertomukset 1938 ja 1939
Ottelut > Vuoden 1938 ottelut

| Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- |
| HIFK | 4–3 (3–2) | AIK |
| Sudet | 1–2 (1–1) | AIK |
| Göta | 0–0 | HJK |
| Västerås | 7–3 (4–2) | HJK |
| HIFK | 1–4 (0–1) | Göta |
| Sudet | 1–5 (1–2) | Göta |
| AIK | 5–2 (3–2) | ViPS |
| Örebro | 4–2 (2–1) | ViPS |
Lähde: Suomen Palloliiton toimintakertomus 1938
Ottelut > Vuoden 1939 ottelut

| Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- |
| AIK | 1–2 | HIFK |
| HJK | 4–0 | Örebro |
| ViPS | 2–5 | Örebro |
| Västerås | 5–1 | HIFK |
| ViPS | 1–1 | Västerås |
| Örebro | 3–1 | Sudet |
| HJK | 2–3 | Västerås |
| Göta | 1–0 | Sudet |
Lähde: Suomen Palloliiton toimintakertomus 1939
Kaisa Collin

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 16. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: ,  Suomi
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seura
Seura: Eskilstuna United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
|  | Gnistan |  |  |
| 2014–2016 | HJK | 48 | (36) |
| 2017–2018 | PK-35 | 41 | (27) |
| 2019–2021 | Eskilstuna United | 48 | (5) |
| 2021–2022 | AIK | 27 | (3) |
| 2023– | Eskilstuna United | 8 | (1) |
Maajoukkue
| 2017– |  Suomi | 32 | (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. joulukuuta 2023.
Kaisa Collin (s. 16. huhtikuuta 1997) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa ruotsalaisseura Eskilstuna Unitedia, jossa hän pelasi aiemmin kausilla 2019–2021. Elokuusta 2021 kauden 2022 loppuun hän edusti Ruotsissa AIK:ta. Suomessa hän on edustanut Gnistania, Helsingin Jalkapalloklubia ja PK-35 Vantaata. Hän oli vuoden 2017 SM-liigakauden paras maalintekijä 20 maalilla. Hän voitti PK-35 Vantaan joukkueessa liigamestaruuden kaudella 2018.
Collin pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa 7. huhtikuuta 2017 Puolaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 32 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista ensimmäisen syyskuussa 2017 Portugalia vastaan, toisen marraskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Israelia vastaan, kolmannen maaliskuussa 2020 Kypros Cupin ottelussa Tšekkiä vastaan, neljännen samassa turnauksessa Slovakiaa vastaan, viidennen helmikuussa 2021 EM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan ja kuudennen helmikuussa 2023 Kypros Cupin ottelussa Unkaria vastaan.
Kailas

Kailas
Kailasvuoren pohjoispuoli
| --- | --- |
Tyyppi:  pyhä vuori, kiipeämätön vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Tiibet,  Kiina Kiinan kansantasavalta
Vuoristo:  Trans-Himalaja
Korkeus merenpinnasta:  6 638 m
Prominenssi:  1 319 m
Ensimmäinen nousu huipulle:  ei kiivetty
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kailasvuori (sanskritiksi: कैलाश पर्वत, Kailāśa parvata; tiibetiksi: གངས་རིན་པོ་ཆེ, Gangs Rin-po-che, ’lumien jalokivi’; kiinaksi: 冈仁波齐峰, Gāngrénbōqí fēng) on 6 714 metriä korkea vuori Länsi-Tiibetissä, Manasarowar- ja Rakshastaljärvien pohjoispuolella. Vuorelta saavat alkunsa jotkin Aasian pisimmistä joista, muun muassa Indus, Sutlej ja Brahmaputra. Kailas on neljän eri uskonnon – hindulaisuuden, buddhalaisuuden, jainalaisuuden ja bönin – pyhä vuori.
Vuori on suosittu matkailu- ja pyhiinvaelluskohde. Pyhiinvaeltajat uskovat, että kiertämällä vuoren kerran ympäri voi vapautua kaikista synneistä.
Kailasvuori etelästä kuvattuna.