Edvard Tunnustaja
Hallituskausi

Edvardin isä Ethelred II oli hallitsijana kahdesti, vuosina 978–1013 ja 1014–1016. Hän oli järjestyksessä Englannin 15. hallitsija, kun Edvard puolestaan oli 21. Tämä osaltaan kertoo hyvin epävarmoista ja muutoksia täynnä olleesta ajasta Englannin historiassa.
Vuonna 1041 Englannin herrat kutsuivat Edvardin takaisin Englantiin ja nyt halitsemaan yhdessä toisen velipuolensa Hardeknutin kanssa. Jaarli Godwin sai ylimykset kannattamaan Edvardia. Kun Edvardin velipuoli kuoli vuonna 1042, tuli Edvardista yksin Englannin hallisija. Hänet kruunattiin kuninkaaksi Winchesterin tuomiokirkossa pääsiäispäivänä 3. huhtikuuta 1043.
Godwin halusin Edvardista kuninkaan todennäköisesti siksi, että piti tätä heikompana ja helpommin hallittavana kuin Norjasta ja Tanskasta uhkaavia, kruunua tavoittelevia viikinkejä. Edvardin tilanne tuskin helpotti sekään, että hänen oma äitinsä, leskikuningatar Emma, tuki häpeilemättä Norjan Maunua Englannin kuninkaaksi.
Edvardin oli pakko tukeutua Godwinin tukeen säilyäkseen kuninkaana. Hän meni naimisiin Godwinin tyttären Edithin kanssa. Entinen merirosvo Godwin oli näin saanut nostettua sukunsa osaksi kuningashuonetta. Myös Godwinin pojasta Haraldista tehtiin Itä-Anglian jaarli.
Valtakautensa vuosina 1045–1050 Edvard perusti Westminster Abbeyn Thamesjoen varrelle Lontoon Cityn yläpuolelle. Westminsterissä sijaitsee myös pyhäinjäännöslipas, joka sisältää Edvardin maalliset jäännökset. Edvard kannusti aktiivisesti solmimaan suhteita herttua Vilhelmin johtamaan Normandian hoviin. Vuonna 1051 hän nimitti normanni Robert Jumiègeslaisen Canterburyn arkkipiispaksi.
Yleisesti englantilainen historiankirjoitus toteaa Edvard Tunnustajan hallituskauden olleen rauhan ja vaurauden leimaamaa aikakautta. Hänellä oli kuitenkin maan hallinnassa mukanaan kolme vahvaa miestä: Wessexin jaarli Godwin, joka hallitsi anglosaksisen kuningaskunnan perusaluetta Wessexiä; Mercian jaarli Leofric, jonka arvovalta perustui hänen avioliittoonsa Lady Godivan kanssa; sekä pohjoisessa Northumbrian jaarli Siward. Näitä ja muita valtakunnan saksilaisia ja tanskalaisia herroja häiritsi Edvardin myötämielisyys Normandiaa kohtaan.
Edvard joutui suuriin ristiriitoihin Englannin mahtimiesten kanssa. Vuonna 1051 kuningas Edvard koki asemansa niin vahvaksi, että hän uskalsi käydä Godwinin perheen kimppuun. Godwin poikineen karkotettiin Englannista. Päävastustaja Godwin lienee ollut vastuussa Edvardin veljen Alfredin kuolemasta, ja jaarli taisteli maan valta-asemasta aina kuolemaansa, vuoteen 1053 asti. Godwinista oli tullut Edvardin appi tämän naitua jaarlin tyttären Edithin 23. tammikuuta 1045. Godwin lähti maanpakoon vuonna 1051. Englantilaiset ylimykset olivat tyytymättömiä niin sanottujen ulkomaalaisten suosimisesta ja ylimykset alkoivat vihjailla Godwinin paluusta. Hän palasi jo puoli vuotta myöhemmin. Hän oli nyt vahvempi kuin koskaan palatessaan poikineen ja vahvan laivaston tukemana. Sen jälkeen Edvard hallitsi vain nimellisesti. Witan valitsi Godwinin pojan Haraldin kuninkaaksi Edvardin kuoleman jälkeen. Harald oli rikas ja ovela sotapäällikkö, hänellä oli maata ja valtaa. Aikakauden epävakaudesta kertoo sekin, että samaan aikaan Skotlantia hallitsi kuningas Macbeth, josta Shakespeare teki näytelmällään kuolemattoman 500 vuotta myöhemmin.