stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kondensaattori
Kondensaattorityypit > Muovieristeiset kondensaattorit

Muovikalvokondensaattori on kulutuselektroniikassa yleisin kondensaattori, joka valetaan epoksiin ja niitä valmistetaan radiaali- sekä aksiaalirakenteisina. Suosio johtuu suuresta C * U -tulosta tilavuusyksikköön nähden, pienistä häviöistä, suuresta pulssinsietokyvystä ja kohtalaisesta lämpötilavakaudesta.
Polyesterikondensaattorit (KT, KS) ovat hyvin tavallisia, koska ne ovat halpoja, mutta ominaisuuksiltaan aika heikkoja. Eristeenä käytetään polyesterikalvoa ja levyinä metallifolioliuskoja, jotka ovat yleensä alumiinia. KT-lyhenne tulee saksan sanoista 'Kunststoff, Teraftalat'.
Metalloitu Polyesterikondensaattorit (MKT, MKS) ovat hyvin pitkälti samanlaisia kuin polyesterikondensaattorit, mutta niissä ei ole erillistä metallikalvoa, vaan muovikalvonpintaan on höyrystetty ohut metallikalvo toiselle puolelle. Nämä kondensaattorit ovat sikäli hyviä, että ne voivat itse korjaantua läpilyönnistä, koska metallikalvo höyrystyy ja läpilyöntikohta poistuu, koska metallit eivät kosketa toisiaan. Lisäksi MKT:t ovat pienempiä kuin KT:t, mutta eivät kestä suuria taajuuksia.
Polykarbonaattikondensaattorit ovat ominaisuuksiltaan hieman parempia kuin polyesterikondensaattorit. Niitä voidaan käyttää esimerkiksi kytkentäkondensaattoreina.
Polystyreenikondensaattorit soveltuvat melkoisen vaativiin käyttötarkoituksiin, kuten aikavakiopiireihin ja suurtaajuuskäyttöön.
Harvemmin käytettyjä muovieristeisiä kondensaattoreita ovat polypropyleeni- ja polytetrafuorieteenikondensaattorit.
Kondensaattorityypit > Keraamiset kondensaattorit

Keraamisia kondensaattoreita käytetään pääasiassa suurtaajuuskytkennöissä ja pienikokoisissa laitteissa. Yleisesti saatavana on keraamisia kondensaattoreita kapasitanssiltaan 1 pF – 1 μF ja jännitekestoisuudeltaan 16 – 15 000 volttia. Keraamisen kondensaattorin hallitseva ominaisuus voi olla pieni toleranssi, pienet häviöt, hyvä stabiilisuus tai pieni koko. Kaikkia ei kuitenkaan saa samassa paketissa.
Keraamiset kondensaattorit murtuvat helposti, joten niitä on käsiteltävä varovasti. Pienikin murtuma saattaa johtaa siihen, että kondensaattorin sisäosat altistuvat ilman kosteudelle ja kondensaattori tuhoutuu ajan kuluessa.
Keraamiset kondensaattorit jaetaan usein eri luokkiin tai ryhmiin suhteellisen permittiivisyyden mukaan. Suurempi permittiivisyys tarkoittaa suurempaa häviökerrointa, mutta samalla se mahdollistaa kondensaattorin koon pienentämisen todella pieneksi.
Kondensaattorityypit > Elektrolyyttikondensaattorit

Elektrolyyttikondensaattorissa kondensaattorilevyjen välisenä eristeenä toimii metallioksidikerros, joka syntyy, kun sopivasta metallista (tantaali tai alumiini) valmistetut kondensaattorin levyt upotetaan elektrolyyttinesteeseen ja niiden välille tuodaan tasajännite. Paksuuteensa nähden oksidikerros kestää erittäin suuren jännitteen. Siten on mahdollista saada suuri kapasitanssi todella pieneen tilaan. Mikäli elektrolyyttikondensaattori kytketään napaisuudeltaan väärin päin tai vaihtojännitteeseen, se saattaa tuhoutua, koska oksidikerrosta ei muodostu kunnolla ja levyt menevät oikosulkuun.
Alumiinielektrolyyttikondensaattorit tarjoavat suuren kapasitanssin pienessä koossa. Niitä käytetään pääasiassa jännitelähteissä suotokondensaattoreina, mutta ne soveltuvat myös muihin tarkoituksiin, missä tarvitaan kapasitanssiltaan millifaradeista mikrofaradeihin suuruisia kondensaattoreita. Tämän kondensaattorityypin stabiilius on kuitenkin heikko, joten tarkkuutta vaativiin sovelluksiin ne eivät käy. Myöskään suurtaajuuskytkentöihin elektrolyyttikondensaattorit eivät käy suurten häviöiden vuoksi. Ne usein ikääntyvät laitteen muita komponentteja nopeammin ja pakkasen kestävyys on heikohko.
Alumiinielektrolyyttikondensaattorin levyt ovat ohuet alumiinifoliot, joiden väliin on laitettu glykolipohjaisella elektrolyytillä kostutettu paperi. Nämä kerrokset on pyöritetty rullaksi ja suljettu elektrolyytillä täytettyyn koteloon. Kun kondensaattori kytketään tasajännitteeseen, anodin eli positiivisen levyn pintaan muodostuu eristävä alumiinioksidikalvo (Al2O3). Tämän kerroksen paksuus riippuu osittain jännitteestä, joten kapasitanssin toleranssikin on suuri. Katodina toimii elektrolyyttineste, joka on sähköisessä yhteydessä toiseen alumiinifolioon. Kapasitanssia voidaan valmistusvaiheessa kasvattaa karhentamalla anodilevyn pintaa.
Pitkään käyttämättömänä ollut alumiinielektrolyyttikondensaattori saattaa menettää oksidikerroksensa, jolloin se on korjattava syöttämällä kondensaattorille tasajännitettä muutaman kilo-ohmin vastuksen läpi. Mikäli vastusta ei käytetä, virta voi kasvaa ennen oksidikerroksen muodostumista niin suureksi, että kondensaattori tuhoutuu samalla tavalla kuin väärin päin tai vaihtojännitteeseen kytketty alumiinielektrolyyttikondensaattori.
Tantaalikondensaattorin toimintaperiaate on likimain sama, eli anodina toimivan tantaalipalan pintaan tehdään elektrolyyttisesti tantaalipentoksidikalvo (Ta2O5), joka siis toimii eristeenä. Sen päälle muodostetaan katodi hopeoidusta grafiittikerroksesta.
Käyttämättömänä olleen tantaalikondensaattorin oksidikerros ei vaadi korjausta.
Kondensaattorityypit > Säädettävät kondensaattorit

Säädettäviä kondensaattoreita käytetään oskillaattoreiden ja resonanssipiirien värähtelytaajuuden säätämiseen. Säädettävät kondensaattorit jaetaan kahteen ryhmään: jatkuvasäätöisiin säätökondensaattoreihin ja työkalusäätöisiin trimmerikondensaattoreihin. Rakenteeltaan kaikki säädettävät kondensaattorit ovat lähes samanlaisia, eli koostuvat kahdesta levypakasta, joista kiinteä on nimeltään staattori ja liikkuva on roottori. Kapasitanssi määräytyy sen mukaan, kuinka paljon levyt ovat toistensa kanssa limittäin. Eristeenä säädettävissä kondensaattoreissa käytetään ilmaa, kiillettä tai muovia. Niitä käytetään yleensä suurtaajuuspiireissä.
Kondensaattorityypit > Muut kondensaattorityypit

Edellä mainittujen kondensaattorityyppien lisäksi on olemassa mm. paperi-, metallipaperi-, kiille-, lasi- ja kuivia alumiinielektrolyyttikondensaattoreita. 1970-luvulle saakka käytettiin suurissa kondensaattoreissa eristeaineena yleisesti polykloorattuja bifenyylejä (PCB), joista kuitenkin on luovuttu niiden myrkyllisyyden ja ympäristöhaittojen vuoksi. Tyhjiökondensaattori käyttää eristeenä suurtyhjiötä.
Nykyään on olemassa myös ns. superkondensaattoreita. Superkondensaattorin kapasitanssi voi olla tuhansia faradeita, mutta jännitekesto on hyvin alhainen.
Kondensaattorien käyttö

Kondensaattoreita käytetään mm. seuraaviin tarkoituksiin:
Kondensaattorien käyttö > Energian varastointi

Kondensaattori voi varastoida sähköistä energiaa kun se irrotetaan sähköisestä piiristä, jolloin sitä voidaan käyttää lyhytaikaisena paristona. Kondensaattoreita käytetään yleisesti sähkölaitteissa ylläpitovirtalähteenä paristoja vaihdettaessa. (Tämä estää tiedon katoamista lyhytkestoisessa muistissa.)
Kondensaattori muuttaa varautuneiden hiukkasten sisältämän kineettisen energian sähköenergiaksi ja varastoi sen.
Tavanomaiset kondensaattorit varaavat ominaisenergiaa alle 360 J/kg, kun taas perinteisen alkalipariston ominaisenergia on 590 kJ/kg. Kompromissina näiden kahden välillä toimivat superkondensaattorit, jotka varaavat ja purkavat energiaa paljon nopeammin kuin paristot ja kestävät useampia latauskertoja kuin uudelleenladattavat akut. Ne ovat kuitenkin varaukseen nähden kymmenen kertaa isompia kuin tavanomaiset akut. Toisaalta, on pystytty osoittamaan, että kondensaattorin diaelektriselle kalvolle muodostunut varaus voi olla yhtä suuri tai jopa suurempi kuin kondensaattorin levyillä oleva varaus.
Autojen äänentoistojärjestelmissä suuria kondensaattoreita käytetään varaamaan energiaa vahvistimen käyttöön.
Kondensaattorien käyttö > Digitaalinen muisti

1930-luvulla John Atanasoff sovelsi kondensaattorien kykyä varastoida energiaa rakentaakseen dynaamisia digitaalisia muistipiirejä ensimmäisiin binaaritietokoneisiin.
Kondensaattorien käyttö > Pulssiteho

Suuria, varta vasten rakennettuja, pieni-induktiivisia ja korkeajännitteisiä kondensaattoreita käytetään suurien virtapulssien tekemiseen. Käyttökohteita ovat mm. sähkömagneettinen muotoilu, Marxin generaattorit, pulssilaserit, tutkat ja hiukkaskiihdyttimet.
Kondensaattorien käyttö > Lyhytaikaiset sähkövarastot

Varastokondensaattoreita käytetään virtalähteissä, jossa ne toimivat tasasuuntaajien lähdön tasoittajina. Niitä voidaan myös käyttää varauspumppupiireissä energiavarastoina, kun tuotetaan korkeampia jännitteitä kuin syöttöjännitteet.
Kondensaattorit ovat yleensä rinnakkain muiden sähköpiirien kanssa, sillä ne tasoittavat virran muutoksia joita tapahtuu virtalähteellä. Äänentoistolaitteet esimerkiksi käyttävät kondensaattoreita käyttöjännitteen häiriöiden suodattamiseen ennen kuin se pääsee signaalipiirille.
Kondensaattorien käyttö > Loistehon kompensointi

Kondensaattoreita käytetään virran jakelussa loistehon kompensointiin. Tällaiset kondensaattorit tulevat yleensä kolmena kondensaattorina, jotka on kytketty kolmivaihekuormaksi. Kondensaattoreiden tarkoitus on vastustaa indusoitumista, jota aiheutuu sähkömoottoreista ja siirtolinjoista, ja saada niin kuorma näyttämään suurimmaksi osakseen resistiiviselta.
Kondensaattorien käyttö > Sähkömoottorit

Kondensaattoreita käytetään moottorin käynnistiminä, sillä esimerkiksi häkkikäämitetyissä roottorimoottoreissa moottorin oma kondensaattori ei kykene aloittamaan roottorin pyörimisliikettä mutta pystyy ylläpitämään sitä. Tarvitaan siis toinen starttauskondensaattori.
Kondensaattorien käyttö > Ottomoottorit

Ottomoottorin sytytysjärjestelmässä katkojan kärkien rinnalla.
Kondensaattorien käyttö > Muistipiirit

DRAM-muistipiireissä käytetään kondensaattoreita bittien tilan varastointiin tietokoneen päälläolon ajaksi jatkuvasti virkistettynä. Flash-muistipiireissä tallennetaan tieto vuosiksi muistialkioiden kapasitanssien varauksina.
Kondensaattorien käyttö > Anturit

Kondensaattorit ovat yleensä fyysiseltä rakenteeltaan muuttumattomia. Kuitenkin useat tekijät voivat muuttaa kondensaattorin rakennetta ja nämä muutokset aiheuttavat vaihteluita kondensaattorin kapasitanssiin. Näistä kapasitanssin vaihteluista voidaan havaita mikä kondensaattorin rakenteessa on muuttunut.
Esimerkiksi mikrofonin toiminta perustuu kondensaattorin levyjen etäisyyden muutoksiin ääniaaltojen vaikutuksesta.
Kondensaattorien käyttö > Resonanssipiirit

Resonanssipiirissä on rinnan- tai sarjaankytkettyinä kela ja kondensaattori, joiden reaktanssit tai suskeptanssit kumoavat toisensa resonanssitaajuudella.
Kondensaattorien käyttö > Valontuottaminen

Valoa emittoiva kondensaattori on valmistettu dielektrisestä aineesta, joka käyttää fosforenssia valon tuottamiseksi. Jos yksi johtavista levyistä valmistetaan läpinäkyvällä materiaalilla, valo on näkyvissä. Valoa emittoivia kondensaattoreita käytetään elektroluminoivien paneelien rakentamiseen sovelluksiin, kuten kannettavan tietokoneen taustavaloon. Tällöin koko paneeli on kondensaattori, jota käytetään valon generoimiseksi.
Vaarat ja turvallisuus

Kondensaattorin vaarallisuus riippuu sen varastoiman energian määrästä. Jännitteen suuruus ja kuorimateriaali ovat tälle toissijaisia, sillä näistä riippuu ainoastaan sähköiskun todennäköisyys eikä mahdollisen iskun aiheuttama vahinko.
Piirissä olevat kondensaattorit voivat pysyä latautuneina pitkään vaikka piirin virtalähde olisi siitä poistettu; tämä varaus voi aiheuttaa vaarallisia tai mahdollisesti tappaviakin sähköiskuja ja vahingoittaa kondensaattoriin kytkettyjä laitteita. Esimerkiksi kertakäyttökameran salamavaloa pyörittävällä 1,5 voltin AA-paristolla on kondensaattori, joka voi sisältää jopa 15 joulea energiaa ja latautua yli 300 volttiin.
Elektroniikkalaitteita huollettaessa laitteiden kondensaattorit useimmiten tyhjennetään varauksesta vaaratilanteiden välttämiseksi. Kondensaattoreilla voi myös olla sisäänrakennettuja purkautumisvastuksia pienentääkseen niihin latautuneen energiamäärän turvalliseksi syötön katketessa. Suurjännitekondensaattoreita säilytetään oikosuljettuina vaarallisten latausten syntymisen välttämiseksi.
Jotkut vanhat suuret öljyllä täytetyt paperi- tai muovifilmikapasitaattorit sisältävät polykloorattuja bifenyylejä. Polyklooratut bifenyylit voivat valua pohjavesiin, jos kondensaattorit joutuvat kaatopaikalle.
Kondensaattorit voivat pettää, kun ne joutuvat luokitustensa ulkopuolisten virtojen tai jännitteiden vaikutusten alaisiksi tai vanhetessaan. Dielektriset häiriöt tai metallien kosketushäiriöt voivat synnyttää valokaaria, jotka höyrystävät kondensaattorin dielektrisen nesteen aiheuttaen kuoren pullistumista, halkeamia tai jopa kondensaattorin räjähdyksen. Kondensaattorit, joita käytetään radiosovelluksissa tai pitkäkestoisissa suurjännitesovelluksissa, voivat ylikuumeta. Suurjännitetyhjiökondensaattorit voivat synnyttää heikkoja röntgensäteitä jopa normaalilla toiminnallaan. Vaaroja voidaan vähentää kunnollisella suunnittelulla, käyttämällä tarkoitukseen sopivaa kondensaattorityyppiä, kunnollisia sulakkeita ja liitoksia sekä suorittamalla ennalta ehkäiseviä huoltoja.
Kirjallisuutta

Wiio, Osmo A.; Somerikko, Unto V.: Nuorten radiokirja.  Tekniikan maailma, 1963.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kondensaattori Wikimedia Commonsissa
Kondensaattorin periaatekuva
Kondensaattorin sijaiskytkentä
Vesianalogiassa kondensaattori on muovikalvo, joka on suljettu putken sisälle. Animaatiossa näkyy kuinka kalvo venyy ja kutistuu veden virtauksen takia, mikä kuvaa kondensaattorin varautumista ja purkautumista.
Kondensaattoreiden rinnankytkentä
Kondensaattoreiden sarjaankytkentä
Keraaminen kondensaattori
10,000 mikrofaradin kondensaattori vahvistimen virtalähteessä
Korkeajännitekondensaattorivarasto jota käytetään loistehon kompensoimiseen sähkön jakelussa.
Parannettu kalenteri

Parannettu kalenteri on gregoriaanisen kalenterin muunnos, joka eroaa tavallisesta gregoriaanisesta kalenterista siinä, että pääsiäinen määrätään todellisen kevät­päivän­tasauksen ja todellisen täydenkuun mukaan. Parannettu kalenteri keksittiin Saksassa 1600-luvulla, koska protestanttiset maat eivät voineet ottaa käyttöön gregoriaanista kalenteria sellaisenaan, mutta sen edut juliaaniseen verraten olivat selvät.
Ruotsi

Ruotsi, johon tuolloin myös Suomi kuului, siirtyi parannettuun kalenteriin vuonna 1753 jättämällä helmikuun lopusta 11 päivää pois. Monet uskoivat silloin menettäneensä 11 päivää elämästään. Kun Suomi liitettiin Venäjään, se ei siirtynyt takaisin juliaaniseen kalenteriin, jota Venäjällä vielä käytettiin, vaan autonomisena suuri­ruhtinas­kuntana sai pitää paitsi Ruotsin vallan aikaiset lait, myös parannetun kalenterin.
Kun Ruotsi siirtyi gregoriaaniseen kalenteriin vuosina 1823 ja 1844 annetuilla kuninkaallisilla julistuksilla, Suomi jäi maailman ainoaksi maaksi, jossa vielä käytettiin parannettua kalenteria.
Suomi

Koska parannettu kalenteri eroaa gregoriaanisesta vain pääsiäissäännön perusteella, autonomisessa Suomessa elettiin yleensä samassa tahdissa gregoriaanista kalenteria käyttävien maiden kanssa, mutta vuosina 1818, 1825, 1829 ja 1845 parannetun kalenterin pääsiäinen oli eri viikonlopulla kuin gregoriaanisen. Vuonna 1818 parannetun kalenterin määräämää pääsiäistä vietti Suomen lisäksi vielä Ruotsikin, ja vuosina 1825 ja 1829 parannetun kalenterin pääsiäinen oli sattumalta sama kuin juliaanisen kalenterin mukainen, mutta vuonna 1845 Suomi juhli ypöyksin pääsiäistä 30. maaliskuuta. (Gregoriaanisen kalenterin käyttäjät 23. maaliskuuta ja juliaanisen 27. huhtikuuta 1845).
Tapaus – oma pääsiäinen yhdellä autonomisella suuriruhtinaskunnalla – herätti jopa kansainvälistä huomiota. Seuraavan kerran samoin olisi sattunut vuonna 1869 (4. huhtikuuta, gregoriaanisen kalenterin mukaan 28. maaliskuuta), mutta vuoden 1869 alussa Suomi siirtyi gregoriaaniseen kalenteriin.
1920-luvun kosmetiikka

Näyttelijä Evelyn Brent 1920-luvulla.
1920-luvun kosmetiikkamuodille tyypillisiä olivat näkyvästi punatut huulet, kajaalilla reunustetut silmät ja valkeiksi puuteroidut posket.
Konteksti

1920-luvun voimakas ehostus oli vastareaktio ensimmäistä maailmansotaa edeltäneen aikakauden feminiiniselle ja häveliäälle Gibson Girlin roolimallille. Kansainvälinen kauneuskulttuuri muotoutui 1920-luvulla, ja yhteiskunta keskittyi yhä enenevässä määrin uudistusten ja muutoksen ympärille. Teatteri, elokuvat, kirjallisuus ja taide heijastelivat aikakautensa muotisuuntauksia.
Naiset kokivat myös tarpeen käyttää enemmän ehostusta. Sotaa edeltäneellä aikakaudella suhtautuminen seksuaalisuuteen oli ollut hyvin pidättyväistä, ja nyt sodan jälkeisellä aikakaudella haluttiin korostaa enemmän sukupuolista puoleensavetävyyttä vastakohtana menneelle ajanjaksolle. Lisäksi naiset alkoivat siirtyä työelämään ja heitä alkoi ilmaantua enemmän myös kauneudenhoitoalalle. Monet aikakauslehdet, kuten ranskalainen Beauty Industry, kehottivat naisia käyttämään meikkiä, jotta he kykenisivät kilpailemaan miesten kanssa työelämässä.
Tuotteet > Huulipuna

Huulipunasta tuli laajalti suosittu Maurice Levyn keksittyä metallisen huulipunansäilytyskotelon vuonna 1915. Huulipunaa oli saatavilla puikkoina sekä voidemaisessa että nestemäisessä muodossa. Pitkäkestoiset ja pysyvät värit olivat suosituimpia. ”Luonnollinen” huulikiilto keksittiin myös tuolloin. Sen punainen väri saatiin bromohaposta. Myös maustettuja huulipunia käytettiin; kirsikka oli suosituin maku.
Helena Rubinstein kehitti tuotemerkin nimeltä "Cupidon jousi", jota mainostettiin "itsestään muotoutuvana huulipunana, joka tekee huulistasi täydellisen Cupidon jousen." Peilillä varustetun huulipunakotelon keksiminen 1920-luvulla auttoi käyttäjiään huulipunan lisäämisessä.
Tuotteet > Poskipuna

1920-luvulla aikaisemmat sotkuiset eliksiiripunat korvattiin voidemaisilla, puuterimaisilla ja nestemäisillä poskipunilla. Pitkäkestoiset poskipunat olivat pitkäkestoisten huulipunien tavoin kaikkein suosituimpia.
Aiheesta muualla

Mode de Paris (Arkistoitu – Internet Archive) Pariisin uusinta muotia vuodelta 1926 kuvaava lyhytfilmi (4 min 49 s)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cosmetics in the 1920s
Merkinnän syy: Kai 1920-luvulla käytettiin kaikkia muitakin kosmetiikka tuotteita kuten ripsiväri, puuteri jne.
Käännös suomeksi
Esztergom

| Esztergom |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Esztergom
 Koordinaatit: 47°47′08″N, 18°44′25″E 
Valtio:   Unkari
Alue:  Közép-Dunántúl
Lääni:  Komárom-Esztergom
Seutukunta:  Esztergom
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100,35 km²
Väkiluku (2017):  n. 27 979 (arvio)
 – Väestötiheys:  308,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.esztergom.hu/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Esztergom [ˈɛstɛrgom], (saks. Gran, slovakiksi Ostrihom, kroatiaksi Ostrogon, lat. Strigonium) on kaupunki Pohjois-Unkarissa Komárom-Esztergomin läänissä Unkarissa, 40 km Budapestistä luoteeseen.
Kaupunki sijaitsee Tonavan mutkassa, joka muodostaa Esztergomin kohdalla valtionrajan Slovakian kanssa. Joen toisella puolella sijaitsee sisarkaupunki Štúrovo (unk. Párkány). Esztergomissa oli vuonna 2017 arviolta noin 27 979 asukasta ja kaupungin pinta-ala on 100,35 neliökilometriä.
Nykyään Štúrovo ja Esztergom ovat käytännössä kasvaneet yhteen. Esztergom sijaitsee Pilis- ja Börzsöny-vuoristojen välissä, länteen Visegrád-vuoristosta. Se erottaa toisistaan Unkarin pienen tasangon (Kis-Alföld) ja Unkarin ison alangon (Nagy-Alföld).
Tonava ympäröi kaupunkia puolikaaren muotoisena ja jakautuu kahteen osaan, Tonavaan ja Pikku-Tonavaan, joiden väliin jää saari. Vanhakaupunki sijaitsee vuorella, jota lännessä rajoittaa joki, idässä taas vuori, joten asutus on sijoittunut pohjois-etelä -suuntaisesti. Vuoria tai kukkuloita on kaupungissa useita. Alueella on runsaasti järviä, ja lähistöllä Tonavaan virtaa runsaasti jokia ja puroja.
Historia > Esihistoria

Esztergom on eräs Unkarin vanhimmista kaupungeista. Viimeisimpien arkeologisten kaivausten tulokset paljastavat, että Várhegy (Linnamäki) ja sen lähialueet ovat olleet asuttuja jääkauden lopulla 20 000 vuotta sitten.
Ensimmäiset tunnetut asukkaat olivat kelttejä. Rooman vallan aikaan kaupungin paikalla oli linnoitettu siirtokunta Salvio Mansio ja paikkakunnalle rakennettu torni muodosti osan Rooman valtakunnan rajaa turvaavaa muuria eli limesiä. Keisari Marcus Aurelius oleskeli jonkin aikaa Salvio Mansiossa ja kirjoitti siellä filosofista teostaan, joka on suomennettu nimellä Itsetutkiskeluja (Ta eis heauton, noin vuosina 170–180).
Kansainvaellusten jälkeen noin vuonna 500 Esztergomiin asettui asumaan slaaveja, jotka antoivat paikalle nimen Strěgom, joka on peräisin valvomista tarkoittavasta sanasta, sillä paikka ”valvoi” tärkeää Tonavan ylikulkupaikkaa. Nimen eri muodot viittaavat paikan merkitykseen viljamarkkinoina.
Historia > Uusi aika

Mohácsin taistelun häviön aiheuttama osmanivalloitus vuonna 1526 toi taantuman myös aiemmin kukoistaneeseen Esztergomiin. Taistelussa kaatui Esztergomin arkkipiispa László Szalkai. Vuosina 1526–1543, jolloin Unkarissa hallitsi kaksi kilpailevaa kuningasta, Esztergomia piiritettiin kuusi kertaa. Toisinaan se oli Ferdinand I:n tai János Szápolyain joukot, toisinaan osmanit hyökkäsivät. Lopulta vuonna 1530 Ferdinand I miehitti linnan. Hän asetti linnaan ulkomaalaisia palkkasotureita ja lähetti tuomiokapitulin ja piispakunnan Nagyszombatiin eli Trnavaan ja Pozsonyiin eli Bratislavaan. Tämän ansiosta osa aarteista, arkistosta ja kirjastosta on säilynyt.
Vuonna 1543 sulttaani Suleiman Suuri hyökkäsi armeijoineen linnan kimppuun ja valtasi sen. Linna pysyi sen jälkeen Osmanien valtakunnan alaisuudessa vuoteen 1683 asti.
Historia > Osmanien valtakunnan aika

Vuosina 1543–1683 Esztergom oli osa osmanien valtakuntaa, jolloin arkkipiispakunnan keskuspaikkana toimi Trnava. Vuonna 1605 osmanit valtasivat takaisin linnan ja koko alueen hallintaansa ja säilyttivät valtansa vuoteen 1683 asti. Vaikka osmanit pääasiassa rakensivat linnaa ja linnoituksia, he rakensivat myös uusia rakennuksia, kuten moskeijoita, minareetteja ja hammam-kylpylöitä. Linnasta tuli osmanien valtakunnan ikoninen viimeinen linna, turkiksi "Estergon Kalesi", jota kuvasi matkakertomuksessaan turkkilainen tutkimusmatkailija Evliya Çelebi.
Esztergomista (turkiksi Estergon) tuli useita maakuntia hallitsevan osmanien sancakin keskus ja merkittävä linna Osmanien valtakunnan luoteisrajalla, joka oli tärkein kohtaamispaikka ylängön kaivoskaupunkeihin sekä Wieniin ja Budaan kohdistuvien hyökkäysten estämiseksi. Vuonna 1594, epäonnistuneen mutta tuhoisan Vízivárosin piirityksen aikana taistelussa kaatui Unkarin ensimmäinen merkittävä runoilija Bálint Balassa.