stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. John Lennon ja Paul McCartney, ellei toisin mainita.
A-puoli:
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band – 2.02 (Päävokaalit: Lennon & McCartney)
With a Little Help from My Friends – 2.44 (Päävokaalit: Ringo Starr)
Lucy in the Sky with Diamonds – 3.28 (Päävokaalit: Lennon)
Getting Better – 2.47 (Päävokaalit: McCartney)
Fixing a Hole – 2.36 (Päävokaalit: McCartney)
She’s Leaving Home – 3.35 (Päävokaalit: Lennon & McCartney)
Being for the Benefit of Mr. Kite! – 2.37 (Päävokaalit: Lennon)
B-puoli:
Within You Without You – 5.05 (Päävokaalit: George Harrison, säv. Harrison)
When I’m Sixty-Four – 2.37 (Päävokaalit: McCartney)
Lovely Rita – 2.42 (Päävokaalit: McCartney)
Good Morning Good Morning – 2.41 (Päävokaalit: Lennon)
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band (Reprise) – 1.18 (Päävokaalit: Lennon, McCartney, Harrison & Starr)
A Day in the Life – 5.33 (Päävokaalit: Lennon & McCartney)
Grammy-tunnustukset > Voitot

| Vuosi | Voittaja | Kategoria |
| --- | --- | --- |
| 1967 | Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band | Grammy Award for Album of the Year (Vuoden albumi) |
| 1967 | Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band | Grammy Award for Best Album Cover, Graphic Arts (Paras albuminkansi) |
| 1967 | Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band | Grammy Award for Best Engineered Album, Non-Classical (Paras suunniteltu albumi, ei-klassinen) |
| 1967 | Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band | Grammy Award for Best Pop Vocal Album (Parhaat popvokaalit) |
Grammy-tunnustukset > Ehdokkuudet

| Vuosi | Ehdokas | Kategoria |
| --- | --- | --- |
| 1967 | Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band | Grammy Award for Best Performance by a Vocal Group (Paras lauluyhtyeen esitys) |
| 1967 | Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band | Grammy Award for Best Pop Performance by a Duo or Group with Vocal (Paras popesitys lauluduolta tai -yhtyeeltä) |
| 1967 | ”A Day in the Life” | Grammy Award for Best Instrumental Arrangement Accompanying Vocalist(s) (Paras instrumentaalinen sovitus jossa laulaja/laulajia) |
Kokoonpano > The Beatles

John Lennon – laulu, soolo-, rytmi- ja akustinen kitara, Hammond-urut, ääni- ja nauhaefektit, tamburiini, marakassit, taputukset, huuliharppu, kazoo, pianosointu
Paul McCartney – laulu, soolo- rytmi ja akustinen kitara, bassokitara, Hammond-urut, piano, ääni- ja nauhaefektit, kazoo, taputukset
George Harrison – soolo-, rytmi- ja akustinen kitara, bassokitara, laulu, tambura, huuliharppu, sitar, kazoo, taputukset, marakassit
Ringo Starr – rummut, perkussiot, congat, marakassit, laulu, huuliharppu, kazoo, pianosointu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot ja levyn tekijät

Neil Aspinall – tambura ja huuliharppu
Geoff Emerick – äänitys ja miksaus, ääni- ja nauhaefektit
Mal Evans – lasku, herätyskello, huuliharppu, pianosointu
Matthew Deyell – tamburiini
George Martin – tuottaja ja miksaus; ääni - ja nauhaefektit; cembalo; harmoni; Lowry-urut ja kellopeli; Hammond-urut, piano, harmonisointu
Kokoonpano > Sessiomuusikot

neljä käyrätorvea (”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band”) (sovitus ja kapellimestarointi McCartney ja Martin)
jousisektio ja harppu (”She’s Leaving Home”) (sovitus Mike Leander, kapellimestarointi Martin)
harmoni, sitar, dilruba, kahdeksan viulua ja neljä selloa (”Within You Without You”) (sovitus ja kapellimestarointi Harrison ja Martin)
kolme klarinettia (”When I’m Sixty-Four”) (sovitus ja kapellimestarointi McCartney ja Martin)
kuusi saksofonia (”Good Morning, Good Morning”) (sovitus ja kapellimestarointi Martin ja Lennon)
neljänkymmenen jäsenen orkesteri, jossa jouset, vasket, puupuhaltimet ja lyömäsoittimet (”A Day in the Life”) (sovitus Martin, Lennon ja McCartney, kapellimestarointi Martin ja McCartney)
Abbey Roadin studio 2, jossa albumia äänitettiin. Kuva vuodelta 2008.
Signhild

| Signhild, Signild |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  Signhild: 23. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Vastineita eri kielissä:  Sieghild, Sieghilde, Signil, Signilla 
Nimen alkuperä:  pohjoismainen nimi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Signhild on pohjoismainen naisen etunimi, joka sisältää muinaisskandinaaviset sanat sig ’voitto’ ja hild ’taistelu’. Signhild ja sen rinnakkaismuoto Signild ovat mahdollisesti muunnelmia Signe-nimen hellittelymuodosta Signelill (’pikku Signe’).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 270 Signhild-nimistä ja noin 30 Signild-nimistä naista.
Nimipäivät

Nimi Signild oli mukana suomenruotsalaisessa almanakassa vuosina 1929–1972. Nimipäivä oli 25. helmikuuta. Vuonna 1973 Signildin korvasi almanakassa muoto Signhild. Myös Signhildin nimipäivä oli alun perin 25. helmikuuta, mutta vuodesta 1995 alkaen se on ollut 23. elokuuta.
Signhildillä on nimipäivä myös Ruotsin almanakassa (23. elokuuta).
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Signhild (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Sidamot

Sidamojen uudenvuodenjuhla Awasassa.
Sidamot ovat kuušilaista sidamon kieltä puhuva kansa Etiopian lounaisosassa. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan heitä oli 2 952 000 henkeä.
Sidamot asuvat etupäässä Eteläisten kansojen alueella. Heidän asuinalueensa liitettiin Etiopian keisarikuntaan 1800-luvun lopussa. Suurin osa kansasta on maaseutuväestöä, joskin kaupunkilaisten määrä on lisääntymässä.
Sidamojen elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat tefheinä, durra, vehnä, etiopianbanaani, vihannekset ja kahvi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Perinteiseen yhteiskuntaan kuuluvat suku- ja ikäryhmät ja käsityöläiskastit. Osa kansasta on muslimeja ja osa kristittyjä, eräät harjoittavat perinteistä uskontoa.
Valdain ylänkö

Valdain ylänkö
Valdain ylänkömaalta.
Valdain ylänkö eli Valdai (ven. Валда́йская возвы́шенность, Valdaiskaja vozvyšennost, Валда́й, Valdai) on Keski-Venäjän tasangon luoteisosassa sijaitseva ylänkö. Se sijaitsee Pietarin ja Moskovan puolivälissä Leningradin, Novgorodin, Pihkovan, Smolenskin ja Tverin alueilla. Tämä metsäinen alue on harvaan asuttua seutua, joka on luontomatkailijoiden keskuudessa kuuluisa lukuisista järvistään.
Maantietoa > Asutus

Valdain ylängön tunnettuja kaupunkeja ovat esimerkiksi historiansa takia Ostaškov ja Valdai.lähde?
Maantietoa > Muodostumat

Sen katsotaan olevan laajemman Keski-Venäjän ylängön pohjoinen muodostuma. Kun Keski-Venäjän ylänkö on pohjois-etelä-suuntainen, on Valdain ylänkö koillis-lounas-suuntainen. Se on noin 600 kilometriä pitkä ja se alkaa Ilmajärven alangon itäpuolelta ja jatkuu Äänisjärven ja Rybinskin tekojärven väliselle alueelle. Kallioperän kukkulat ja jääkauden aikana muodostuneet harjut ja päätemoreenit rytmittävät osaltaan maisemaa. Ylängön korkeudet vaihtelevat 150–250 metrin välillä (myös 180–300 metriä mpy. ). Korkein mäki, joka sijaitsee Vyšni Volotšokin lähellä, yltää 343 metrin korkeuteen (myös 346 metriä mpy.). Valdain ylängön alueita ovat esimerkiksi Tihvinän selänne, Megorskin ylänkö (Мегорская гряда) ja Vepsän ylänkö.
Keski-Venäjän ylänkö kaartaa pohjoisosissaan kohti koillista ja siinä on luoteen suunnassa varsin selvä ja jyrkähkö reuna. Ilmajärven, Laatokan ja Äänisen suunnilla ylänköalue on selvärajainen. Sen sijaan Keski-Venäjän suuntaan ei esiinny samanlaista reunaa, vaan ylänköalue madaltuu vaiheittain. Ylängöllä mäet seuraavat toisiaan ja niitä erottavat toisistaan jokilaaksot, joihin ei pääse kertymään vettä järviksi.
Maantietoa > Luonto

Valdain ylänkö sijaitsi viime jääkauden huippuvaiheessa Fennoskandian mannerjäätikön reuna-alueella. Alueen toiminnallinen tekijä oli jäätikön reuna, joka välillä ensin eteni ja sitten perääntyi sulaen. Jäätikön reunasta työntyi ylängön päälle ja etenkin sen laaksoihin jäätikkövirtoja, jotka jättivät jälkeensä pääte- ja reunamoreeneja. Maan pinnalle jäi toistuvista sulamisista savikoita ja moreenikerrostumia. Alue on karstimaata, jossa esiintyy luolia ja doliineja. Kallioperä muodostuu hiekkakivestä ja dolomiitista. Maakerrostumat ovat savea, moreenia ja vanhempia maakerroksia, jotka ovat kalkkiperäisen kallion rapautuma-ainesta. Mäkiseen ja kumpareiseen maastoon kertyi vettä järviksi, jotka toimivat soistumisen käynnistäjinä. Syntyneet suot ovat vedenjakaja-alueille tyypillisinä alkaneet kasvamaan ja alueella onkin laajoja suoalueita.
Länsi-Venäjän sademäärät ylittävät 700 millimetriä, mutta Valdain korkeus kasvattaa sademääriä noin 100 millimetriä lisää. Valdailla sataa vuosittain noin 700–900 millimetriä. Ylänköalue sijaitsee boreaalisen ja hemiboreaalisen kasvillisuusvyöhykkeen vaihettumisalueella. Alueella esiintyy havupuumetsiä ja sekametsiä rinnakkain. Sekametsien valtapuut ovat koivu, haapa, tammi, mänty ja kuusi. Boreaalisten metsien valtapuita ovat koivu, mänty ja kuusi.
Alueella sijaitsee vuonna 1990 perustettu Valdain kansallispuisto, jolla turvataan metsäisen järvialueen säilyminen luontomatkailijoiden käytössä.
Maantietoa > Vesistöt

Valdain ylänköalueen rinteitä virtaavat alas joet, jotka osallistuvat sivujokina kaukaisten valtavirtojen valuma-alueiden muodostumiseen. Pohjoiseen virtaa pieniä jokia, jotka kuuluvat kaikki Ääniseen ja Laatokkaan laskevina Nevan vesistöalueeseen. Näitä jokia ovat esimerkiksi Olhavanjoki ja sen valuma-alueella sijaitsevan Ilmajärveen laskevat joet Lovat, Pola ja Msta sekä Säsjoki ja Syväri. Neva laskee Suomenlahdella Itämereen. Idässä virtaavalla Volgalla on yläjuoksulla (Ylä-Volga) Valdailta vetensä saavia sivujokia esimerkiksi Tvertsa, Medveditsa, Mologa, Suda ja Šeksna. Volga laskee Kaspianmereen, mutta Dnepr laskee puolestaan Mustaanmereen. Dnper, jonka pääuoma alkaa Valdailta, sijaitsee ylänköalueen eteläpuolella. Ylängön kaakkoissuuntaan virtaavat esimerkiksi Meža (Межа), Toropa (Торопа) ja Velesa (Велеса), jotka yhtyvät Itämereen laskevaksi Väinäjoeksi. Ylä-Volgaan liittyviä järviä ovat Peno (Пено), Vselug (Вселуг), Volgo (Волго) ja Seliger (Селигер).
Historiaa

Monien kielentutkijoiden mukaan nimitys Valdai perustuu itämerensuomalaiseen sanaan valta. Valdain ylängöllä Okovin metsä oli varhaisella keskiajalla koko Kiovan Venäjän maantieteellinen keskipiste. Vielä keskiajalla Valdain alueen poikki kuljettiin hyvien kauppayhteyksien takia. Ylängöllä oli hyviä vetotaipaleita, joita pitkin veneitä siirrettiin vetämällä. Vyšni Volotšokiin rakennettiin vuonna 1708 kanava, joka oli Venäjän ensimmäinen.
Seudulla on asunut Käkisalmen läänistä 1600-luvulla Venäjälle siirtynyt karjalaisryhmä Valdain karjalaiset, joka venäläistyi 1900-luvun aikana.
Siisna

| Siisna Шижня, Šižnja |
| --- | --- |

 Siisna
 Koordinaatit: 64°29′26″N, 34°46′2″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Belomorskin piiri
Kunta:  Belomorsk
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2013):  83
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siisna (ven. Ши́жня, Šižnja) on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Belomorskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Uikujoen samannimisen haaran varrella viisi kilometriä Belomorskin keskustasta etelään. Kylässä on 83 asukasta (vuonna 2013).
Solovetskin luostarille kuulunut Siisnan pomorilaiskylä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Sen asukkaat harjoittivat kalastusta, metsästystä ja laivanrakennusta. Luostarin rakennuttaman ensimmäisen kirkon tilalle pystettiin 1730-luvulla uusi Pyhän Nikolaoksen kirkko. Siisnan seurakuntaan kuului myös Uiunsaaren kylä. Hallinnollisesti siisnalaiset kuuluivat kyläkuntana Sorokan volostiin. Kylässä oli 1870-luvun alussa avattu koulu. Vuonna 1905 Siisnassa oli 137 taloa ja 740 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Siisnan kyläneuvosto, johon kuului myös karjalaisten asuttama Salnavolokin eli Saliniemen kylä. Vuonna 1926 kyläneuvostossa oli lähes 1 000 asukasta, joista viidesosa oli karjalaisia. 1930-luvulla rakennettiin Siisnajoen uomaa pitkin kulkeva Vienanmeren–Itämeren kanava.
Shōgi

| Shōgi |
| --- | --- |
 Kannettava shogi-lauta
Pelaajia:  kaksi
Ikäsuositus:  mikä vain
Pelin kesto:  muutamasta minuutista useisiin tunteihin
Monimutkaisuus:  monimutkainen
Strategisuus:  korkea
Satunnaisuus:  ei lainkaan
 BoardGameGeek 
Shōgi (jap. 将棋, しょうぎ, "kenraalipeli") on shakkia muistuttava lautapeli, joka on kehittynyt Japanissa.
Historia

Shogin alkuperä on tuntematon, mutta pelin on arveltu kehittyneen kiinalaisesta xiangqi-pelistä Nara-kaudella vuosina 710–794. Shogista tuli suosittua japanin yläluokan parissa Heian-kaudella 794–1185. Aluksi peliä pelattiin erikokoisilla laudoilla. Shogin nykymuoto on kehittynyt 9×9-laudalla pelatusta ”pienestä shogista” erotuksena suuremmilla laudoilla pelatuista muunnelmista. Pelin säännöt vakiintuivat Edo-kauden 1600–1868 alussa.
Tavoite

Shogissa kaksi pelaajaa pelaa toisiaan vastaan. Pelin tavoite on tehdä vastustajan kuninkaasta matti uhkaamalla sitä niin, että uhkausta ei voi torjua. Matin tekijä voittaa pelin.
Peli päättyy tasan, kun sama asema esiintyy neljännen kerran niin, että seuraavat kolme ehtoa toistuvat:
kaikki nappulat ovat samoissa ruuduissa
käsinappulat ovat samat
siirtovuoro on sama.
Lauta ja nappulat

Shogia pelataan ruudukkolaudalla, jolla on 9×9 samanväristä ruutua.
Kummallakin pelaajalla on alkuasemassa 20 nappulaa. Nappulat ovat litteitä laattoja, joiden kärki asetetaan aina osoittamaan vastapelaajaa kohti. Nappuloissa on japaninkielisiä kirjoitusmerkkejä, jotka osoittavat niiden arvon.
Shōgin nappulat ja niiden suomenkieliset lyhenteet:
Kuningas (1 kpl, lyhenne K)
Kultakenraali (2 kpl, lyhenne G)
Hopeakenraali (2 kpl, lyhenne H)
Ratsu (2 kpl, lyhenne R)
Peitsi (2 kpl, lyhenne P)
Lähetti (1 kpl L)
Torni (1 kpl, lyhenne T)
Sotilas (9 kpl, lyhenne S)
| Nimi | Kuva | Kanji | Rōmaji | Siirtyminen | Lyhenteet | Lyhenteet | Lyhenteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuningas  (korkeamman pelaajan tai hallitsevan mestarin) |  | 王將 | ōshō | yksi ruutu mihin tahansa suuntaan | K | 王 | ō |
| Kuningas  (alemman pelaajan tai haastajan) |  | 玉將 | gyokushō | yksi ruutu mihin tahansa suuntaan | K | 玉 | gyoku |
| Torni |  | 飛車 | hisha | haluttu matka pysty- tai vaakasuoraan | T | 飛 | hi |
| Korotettu torni ("Lohikäärme") |  | 龍王 | ryūō | kuin ennen korotusta, mutta myös viereiseen ruutuun | +T | 龍 tai 竜 | ryū |
| Lähetti |  | 角行 | kakugyō | haluttu matka vinottain | L | 角 | kaku |
| Korotettu lähetti ("Hevonen") |  | 龍馬 | ryūma or ryume | kuin ennen korotusta, mutta myös viereiseen ruutuun | +L | 馬 | uma |
| Kultakenraali  ("Kulta") |  | 金將 | kinshō | yksi ruutu mihin tahansa suuntaan, paitsi vinottain taakse | G | 金 | kin |
| Hopeakenraali  ("Hopea") |  | 銀將 | ginshō | yksi ruutu mihin tahansa suuntaan, paitsi suoraan sivuille tai suoraan taakse | H | 銀 | gin |
| Korotettu hopea |  | 成銀 | narigin | kuin kultakenraali | +H | (全) | — |
| Ratsu |  | 桂馬 | keima | kaksi ruutua eteen, yksi sivulle | R | 桂 | kei |
| Korotettu ratsu |  | 成桂 | narikei | kuin kultakenraali | +R | (圭 tai 今) | — |
| Peitsi |  | 香車 | kyōsha | haluttu matka suoraan eteenpäin | P | 香 | kyō |
| Korotettu peitsi |  | 成香 | narikyō | kuin kultakenraali | +P | (杏 tai 仝) | — |
| Sotilas |  | 歩兵 | fuhyō | yksi ruutu suoraan eteenpäin | S | 歩 | fu |
| Korotettu sotilas  |  | と金 | tokin | kuin kultakenraali | +S | と (tai 个) | to |
↑  Kanji 竜 on yksinkertaistettu muoto 龍 kanjista.
Pelin kulku > Aloitusasema

Kumpikin pelaaja asettaa nappulansa alla olevalla tavalla osoittamaan vastustajaa.
Pelaajaa lähin rivi:
Kuningas keskelle
Kultakenraalit kuninkaan molemmille puolille
Hopeakenraalit kultakenraaleiden viereen
Ratsut hopeakenraaleiden viereen
Peitset kulmiin, ratsujen viereen
Pelaajaa toiseksi lähin rivi:
Lähetti vasemman ratsun eteen
Torni oikean ratsun eteen
Kolmanteen riviin pelaajasta katsottuna laitetaan 9 sotilasta
Pelin kulku > Siirrot

Aloitussiirron tekijää kutsutaan suomeksi mustaksi, toista pelaajaa valkoiseksi. Pelaajat siirtävät vuorotellen. Siirto voi olla joko oman nappulan siirto toiseen ruutuun, tai lyödyn nappulan pudotus tyhjään ruutuun.
Pelin kulku > Lyönnit

Pelaaja lyö vastustajansa nappulan siirtämällä oman nappulansa sen ruutuun.
Pelin kulku > Korotukset

Pelaaja voi korottaa nappulansa siirtämällä sen korotusalueelle, joka on merkitty vastapuolen päätyyn. Korotettu nappula saa uusia siirtymismahdollisuuksia. Kun nappula korotetaan, se käännetään ylösalaisin. Korottamattomien nappuloiden teksti on musta, korotettujen punainen.
Pelin kulku > Pudotukset

Pelaaja voi halutessaan palauttaa jonkin lyömänsä nappulan laudalle omana korottamattomana nappulanaan pudottamalla se johonkin tyhjään ruutuun kärki vastustajaa kohti. Pudotusnappulan sijoituksessa on joitain rajoituksia.
Strategia ja taktiikka

Shogin strategiat muistuttavat shakin strategioita. Shogin taktiikkaan lisäkerros tulee pudotussäännöstä, joka samalla tekee pelistä shakkia taktisemman. Shogin loppupelissä nappuloita on runsaammin kuin shakissa. Peliin kuuluu usein se, että kumpikin pelaaja hyökkää ja puolustaa samanaikaisesti eri puolilla lautaa.
Nappuloiden suhteellisista pistearvoista ei ole yhtenäistä käsitystä. Erään arvion mukaan ne ovat sotilas (1), peitsi (3), ratsu (4), hopea (5), kulta (6), lähetti (8) ja torni (10). Lisäksi korotettu sotilas, peitsi, ratsu ja hopea ovat 6 sotilaan arvoisia, lähetti 10:n ja torni 12:n.
Shogin puolustuksessa keskeistä on linnoitusten rakentaminen. Shogissa tunnetaan useita nimettyjä peruslinnoituksia. Avausvaiheessa pelaajat voivat sotilasrivistönsä takana rakennella puolustusasemia. Etenkin kuningas siirretään usein turvaan alarivin keskeltä. Myös useita hyökkäysstrategioita on tunnistettu, ja moni niistä perustuu nappuloiden pudottamiseen.
Aiheesat muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shōgi Wikimedia Commonsissa
Shoginappulat laudalla.
Perinteinen shōgi-pöytä ja shōgi-nappulat. Pöydän tällä puolella olevat nappulat ovat samoin päin kuin peli aloitettaessa ja pöydän toisella puolella olevat nappulat on esitetty ylösalaisin eli niin sanotuissa korotetuissa muodoissaan.
Shintō-ryū kenjutsu

Shintō-ryū kenjutsu, tai Kasumi Shintō-ryū kenjutsu (jap. 霞神道流剣術, Kasumi Shintō-ryū kenjutsu), on japanilainen miekankäyttöä harjoittava koulukunta (ryū). Nykyisin Shintō-ryū kenjutsua harjoitellaan Shintō Musō-ryūn, sekä siitä muodostetun ZNKR jōdōn osana. Shintō-ryū on muovaantunut vuosien varrella nimenomaan jōta käyttävien kaartien miekkaharjoittelua tukemaan.
Shintō-ryū kenjutsu-harjoittelu muodostuu kahdeksasta pitkän miekan ja neljästä lyhyen miekan katasta. Koulukunnan denshossa (harjoitustodistuksessa) ne tunnetaan yksinkertaisesti ”kahdeksana pitkän miekan tekniikkana” ja ”neljänä lyhyen miekan tekniikkana”, mutta yleensä tätä kokonaisuutta kutsutaan Shintō-ryū kenjutsuksi.
Lajin alkuperä on ollut toistaiseksi tuntematon mutta Tsunemori Kaminodan viime aikaisten tutkimusten perusteella sen juuret ulottuisivat 1500-luvulle Tsukahara Bokudeniin ja sen koko nimi olisi Kasumi Shintō-ryū. Tälle ei kuitenkaan ole saatu tieteellistä vahvistusta. Kaminoda-sensein johtaman Nihon jodokai-ryhmän jäsenet kuitenkin käyttävät siitä tätä nimeä.
Shinto-ryu Kenjutsun 12 kataa

Shidachi käyttää pitkää miekkaa (daitō) pitkää miekkaa vastaan, jos ei toisin mainita.
| Katan numero | Katan nimi japaniksi | Katasta erityistä |
| --- | --- | --- |
|  1 | Aisui Migi |  |
|  2 | Aisui Hidari | Molemmat lyövät hidari hasso no kamae -valmiusasennosta |
|  3 | Juu |  |
|  4 | Chibarai |  |
|  5 | Sarin |  |
|  6 | Ukenagashi |  |
|  7 | Nitoai | Uchidachi käyttää hyökätessään sekä pitkää miekkaa daitō että lyhyttä miekkaa shōtō. |
|  8 | Surikomi |  |
Shidachi käyttää lyhyttä miekkaa (shōtō).
| Katan numero | Katan nimi japaniksi | Katasta erityistä |
| --- | --- | --- |
| 9 | Inchu |  |
| 10 | Ukekaeshi |  |
| 11 | Miukedome |  |
| 12 | Tsukidashi |  |
Siikakankaan lentokenttä

Siikakankaan lentokentän muistomerkki.
Siikakankaan lentokenttä oli Pirkanmaalla Ruoveden Siikakankaalla sijainnut lentokenttä. Kangasmaastoon kantatie 66:n länsipuolelle raivattua kenttää, jossa ei ollut lentokenttärakennuksia, käytettiin 1930-luvulla varalaskupaikkana. Kenttäalueen käyttö alkoi vuonna 1935. 1940-luvun alussa kenttäalueelle rakennettiin kolme 21×37 metrin kokoista kylmää lentokonehallia sekä asuinparakkeja. Kentän laskualue oli ympyrän muotoinen, ja sen halkaisija oli tasan 1 000 metriä.
Toisen maailmansodan aikana kenttä oli Suomen ilmavoimien käytössä. Ilmavoimien yksiköistä kenttää käyttivät välirauhan aikana Lentolaivue 32 ja jatkosodan alussa lentolaivueet 42 ja 44. Myöhemmin jatkosodan aikana Ilmasotakoulu käytti kenttää koulutuskenttänä. Sotien jälkeen kenttä palveli siviilikäytössä, 1950-luvun alkupuolella kentällä järjestettiin muun muassa useita purjelentoleirejä.
Kentästä kaavailtiin 1950-luvun lopulla ilmavoimien suihkuhävittäjien tukikohtaa, suunnitelmissa esitettiin muun muassa Hämeen ja Satakunnan lennostojen osien sijoittamista kentälle.
Alueelle paljastettiin 23. toukokuuta 2014 lentokenttätoiminnan ja Ilmailuvarikko 2:n (osa myöhempää Lentovarikkoa) sijoituspaikan muistoksi muistomerkki.
Nykykäyttö

Nykyisin kenttäalue on puolustusvoimien käytössä varastoalueena. Alueella on vuodesta 2014 ollut myös Sotamuseon varasto. Kentän sijainti ja koko näkyy nykyään vielä ilmakuvissa sen muodostaman metsäkuvion ansiosta.
Aiheesta muualla

Tampereen ilmailuyhdistys: 1950-luku (Arkistoitu versio)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Siikakankaan lentokenttä (Q11893380)ohje |
| --- | --- |
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Ruovesi
koordinaatit: 61°50′38″N 24°11′56″E﻿ / ﻿61.8439°N 24.1989°E﻿ / 61.8439; 24.1989
Asterix valloittaa Rooman

| Asterix valloittaa Rooman> Les Douze travaux d'Astérix |
| --- | --- |

Ohjaaja:  René Goscinny  Albert Uderzo Pierre Watrin
Käsikirjoittaja:  René Goscinny   Albert Uderzo   Pierre Tchernia
Tuottaja:  Georges Dargaud
Säveltäjä:  Gérard Calvi
Leikkaaja:  Isabelle García de Herreros Michèle Neny
Tuotantosuunnittelija:  Henri Gruel
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Tuotantoyhtiö:  Studios Idéfix Dargaud Média
Levittäjä:  Mediatoon Distribution
Ensi-ilta:  1976
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Asterix valloittaa Rooman (Les Douze travaux d’Astérix) on ranskalainen animaatioelokuva vuodelta 1976. Useimmista muista Asterix-elokuvista poiketen se ei perustu mihinkään sarjakuva-albumiin vaan alkuperäiskäsikirjoitukseen. Asterix-sarjan luojat René Goscinny ja Albert Uderzo ohjasivat elokuvan Pierre Watrinin kanssa ja käsikirjoittivat sen yhdessä Pierre Tchernian kanssa.
Elokuva sisältää Asterixin ja Obelixin 12 urotyötä, jotka parodioivat Herakleen urotöitä. Elokuvasta tehtiin myös kuvakirja, jonka kuvitti Marcel Uderzo.
Juoni

Epäonnistuttuaan toistuvasti voittamattomien gallialaisten kylän valtaamisessa roomalaiset alkavat uskoa etteivät nämä ole tavallisia ihmisiä vaan jumalia. Julius Caesar päättää lähteä Galliaan ja keskustelee kyläpäällikkö Aladobixin kanssa. Caesar ehdottaa, että jos gallialaiset selviävät kahdestatoista urotyöstä, niin kyläläiset saavat olla rauhassa, mutta yhdenkin haasteen epäonnistuminen edellyttää luovuttamista ja alistumista Rooman kansalaiseksi. Aladobix suostuu tähän ja Caesar palkkaa Caius Pupusin tarkkailemaan kokeiden suorittamista. Asterix valitaan tehtävään älykkyytensä ja Obelix voimiensa takia. He suorittavat kaikki urotyöt.
Juoni > Asterixin ja Obelixin urotyöt

Juoksukilpailu Merinos marathonlaista vastaan
Keihäänheitto Kermes persialaista vastaan
Painiottelu Sylindric germaania vastaan
Hyvänmielensaari
Hypnoosin vastustaminen
Ateriointi Mannekenpixin ravintolassa
Pedon luola
Hulluuden talo
Rotkon ylitys näkymätöntä köyttä pitkin
Vuoren huipulle kiipeäminen ja Kunnianarvoisimman arvoitus
Yöpyminen kadotettujen kentällä
Rooman sirkus