stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun yliopisto
Tiedekunnat

Turun yliopisto koostuu seuraavista kahdeksasta tiedekunnasta (suluissa perustamisvuosi):
Humanistinen tiedekunta (1920)
Kasvatustieteiden tiedekunta (1974)
Lääketieteellinen tiedekunta (1943)
Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta (1920)
Oikeustieteellinen tiedekunta (1960)
Teknillinen tiedekunta (2021)
Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta (1967)
Turun kauppakorkeakoulu (1950, osaksi uutta Turun yliopistoa 2010)
Erilliset laitokset

Tiedekuntiin kuuluvien laitosten lisäksi Turun yliopistoon kuuluu neljä erillistä laitosta:
Kieli- ja viestintäopintojen keskus
PET-keskus
Suomen ESO-keskus
Turun biotiedekeskus
Tutkimus

Turun yliopisto määrittelee itsensä kansainväliseksi, monitieteiseksi tutkimusyliopistoksi, jonka tutkimuksen temaattiset kokonaisuudet ovat:
Luonnon monimuotoisuus ja kestävyys
Tulevaisuuden teknologiat ja digitaalinen maailma
Kulttuurinen muisti ja yhteiskunnan muutos
Lapset, nuoret ja oppiminen
Terveys, diagnostiikka ja lääkekehitys
Meri ja merenkulku
Tutkimusyliopistoksi suuntautuminen näkyy muun muassa yliopiston kustannusten kohdistumisessa eri kulualueille: yliopiston kokonaiskustannuksista lähes puolet kohdentuu tutkimukseen ja tieteelliseen jatkokoulutukseen.
Vuonna 2023 yliopisto tuotti yhteensä 3 905 tieteellistä julkaisua.
Tutkimus > Huippuyksiköt

Turun yliopisto on johtanut muutamia Suomen Akatemian tutkimuksen huippuyksikköitä. Näitä ovat olleet muun muassa:
Primaarituottajien molekyylibiologian huippuyksikkö (vuosina 2014–2019, johtajana professori Eva-Mari Aro)
Verenkierto- ja aineenvaihduntasairauksien tutkimuksen huippuyksikkö (vuosina 2014–2019, professori Juhani Knuuti)
Verenkierto- ja aineenvaihduntasairauksien molekyylikuvantamisen huippuyksikkö (vuosina 2008–2013, professori Juhani Knuuti)
Integroitu fotosynteesi- ja metabolitutkimus (vuosina 2008–2013, professori Eva-Mari Aro)
Julkisen valinnan huippuyksikkö/PCRC – the Public Choice Research Centre (vuosina 2008–2013, johtajana professori Hannu Salonen)
Evoluutiogenetiikan ja -fysiologian huippuyksikkö (vuosina 2006–2011, professori Mikko Nikinmaa)
Miehen lisääntymisterveys (vuosina 2002–2007, johtajana professori Ilpo Huhtaniemi)
Soluliikenne (vuosina 2000–2005, akatemiaprofessori Sirpa Jalkanen)
Lisäksi yliopisto on mukana bio- ja nanopolymeerien tutkimusryhmässä, genomitiedon hyödyntämisen huippuyksikössä, globaalin hallinnon tutkimuksen huippuyksikössä ja kasvin signaloinnin tutkimuksen huippuyksikössä.
Turun yliopiston kirjasto

Turun yliopiston kirjasto on osa Turun yliopistoa ja sijaitsee muiden yliopiston päärakennusten lomassa Yliopistonmäellä Turussa. Kirjasto on yksi Suomen merkittävimmistä tieteellisistä kirjastoista, ja sen kokoelmat sisältävät laajan kirjon eri tieteen- ja taiteenalojen julkaisuja. Kirjaston painettuun aineistoon kuuluu muun muassa vapaakappaleoikeuden nojalla saatavat Suomessa julkaistavat painotuotteet.
Hallinto > Hallitus

Yliopiston hallituksen puheenjohtaja on Vantaan kaupunginjohtaja Ritva Viljanen. Hallitukseen kuuluu yliopiston ulkopuolisia jäseniä, yliopiston professoreita sekä opiskelijaedustajia.
Hallinto > Rehtorit

Rehtori johtaa yliopiston toimintaa sekä käsittelee ja ratkaisee yliopiston yleistä hallintoa koskevat asiat. Rehtori toimii rehtorinviraston päällikkönä.
Turun yliopiston rehtorina ovat toimineet:
| Rehtori | Vuodet |
| --- | --- |
Artturi H. Virkkunen: (1922–1924)
V. A. Koskenniemi: (1924–1932)
J. G. Granö: (1932–1934)
Einar W. Juva: (1934–1945)
Harry Waris: (1945–1948)
T. E. Olin: (1948–1954)
Osmo Järvi: (1954–1960)
Tauno Nurmela: (1960–1970)
Kaarlo Hartiala: (1970–1975)
Osmo Ikola: (1975–1981)
Arje Scheinin: (1981–1987)
Arne Rousi: (1987–1993)
Keijo Paunio: (1994–1997)
Keijo Virtanen: (1997–2012)
Kalervo Väänänen: (2012–2019)
Jukka Kola: (2019–2024)
Marjo Kaartinen: (2024-)
Hallinto > Kanslerit

Turun yliopiston hallitus lakkautti kanslerin tehtävän lukuvuoden 2013 alusta alkaen ja toimenkuvaan kuuluneet tehtävät siirtyivät rehtorille. Kanslerin tehtävänä oli edistää tieteitä ja vahvistaa yliopiston johtosäännöt ja vastaavat yleiset määräykset, jotka yliopiston hallitus hyväksyi.
Turun yliopiston kanslerina ovat toimineet:
J. R. Danielson-Kalmari (1921–1926)
Emil Setälä (1926–1935)
Gustaf Komppa (1935–1945)
J. G. Granö (1945–1955)
T. E. Olin (1955–1965)
Rolf Nevanlinna (1965–1970)
Tauno Nurmela (1970–1975)
Kaarlo Hartiala (1975–1984)
Olavi Granö (1984–1994)
Jaakko Nousiainen (1994–1997)
Keijo Paunio (1997–2000)
Leena Kartio (2000–2003)
Eero Vuorio (2003–2009)
Pekka Puska (2010–2013)
Yhteistyö muiden korkeakoulujen kanssa

Lisäksi Turun yliopistolla on lukuisia yhteistyöhankkeita Åbo Akademin kanssa. Näitä yhteistyöhankkeita ovat muiden muassa:
Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus
Turun biotekniikan keskus
Erilaisia tuloksia laatu- ja tehokkuusselvityksissä

Turun yliopisto on sijoittunut lukuisissa kansainvälisissä yliopistojen vertailuissa suomalaisyliopistojen parhaimmistoon. Vuonna 2006 yliopisto sijoittui kiinalaisen Shanghain Jiao Tong -yliopiston viidensadan parhaan tutkimusyliopiston listalla toiseksi parhaana suomalaisyliopistona jaetulle sijalle 201. Eurooppalaisista yliopistoista Turun yliopisto arvioitiin sijalle 79. Brittiläisen The Times Higher Education Supplement -lehden maailmanlaajuisella listalla Turun yliopisto sijoittui samana vuonna sijalle 317., ja vuonna 2007 sijalle 237.
Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen lokakuussa 2007 julkistaman selvityksen mukaan Turun yliopisto on Jyväskylän yliopiston jälkeen Suomen toiseksi tehokkain yliopisto. VATT:n selvitystä on kuitenkin arvosteltu, ja vastineena sille on esitetty tuottavuusvertailu, jossa Helsingin yliopisto ja Teknillinen korkeakoulu todettiin maan tehokkaimmiksi.
Kampusalue

Turun yliopiston laitokset sijaitsevat Turun yliopiston, Åbo Akademin ja Turun kauppakorkeakoulun yhteisellä kampusalueella Turun ensimmäisessä kaupunginosassa. Kampuksen yhteydessä sijaitsevat myös muun muassa Turun yliopistollinen keskussairaala, ylioppilastalot ja ylioppilaskylä.
Yliopisto siirtyi kampusalueen keskellä sijaitsevalle Yliopistonmäelle 1950-luvulla. Yliopiston päärakennuksen, pääkirjaston ja luonnontieteiden talon käsittäneen kokonaisuuden suunnitteli arkkitehti Aarne Ervi. Ervin suunnittelemat rakennukset edustavat tyylisuunnaltaan modernismia. Rakennusten lisäksi Ervin suunnittelemaan kokonaisuuteen kuuluu Wäinö Aaltosen Genius ohjaa nuoruutta -suihkukaivoveistos. 1960- ja 1970-luvuilla valmistuivat mäellä sijainneet Aarne Ehojoen suunnittelemat humanistisen tiedekunnan käyttämät rakennukset Fennicum ja Juslenia, joista jälkimmäinen oli nimetty professori ja piispa Daniel Jusleniuksen mukaan. Uudehkojen rakennusten lisäksi Yliopistonmäellä on myös vanhempia taloja, kuten Rosetta, jossa sijaitsivat useiden kielten kääntämisen ja tulkkauksen oppiaineiden tilat vuoden 2023 alkuun saakka.
Turun yliopiston 1960- ja 1970-luvuilla rakennetut rakennukset ovat kärsineet vakavista sisäilmaongelmista. Vuonna 1969 valmistuneesta Fennicumin käytöstä luovuttiin kokonaan vuonna 2016 homeen vuoksi. Vuonna 1975 valmistunut Juslenia purettiin sisäilmaongelmien vuoksi vuodenvaihteessa 2018–2019.
Yliopistonmäellä sijaitsevien rakennusten rakentamisen jälkeen kampusta on jatkuvasti laajennettu mäen ympärille, muun muassa puolustus­voimien aiemmin käyttämälle Turun vanhalle kasarmialueelle. Siellä sijaitsevat muun muassa yliopiston humanistisen tiedekunnan rakennus Arcanum, oikeustieteellisen tiedekunnan rakennus Calonia, kasvatustieteellisen tiedekunnan Educarium ja yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan Publicum. Kasarmialueen vanhoissa rakennuksissa toimi yliopiston humanistisen tiedekunnan laitoksia. Esimerkiksi humanistiseen tiedekuntaan kuuluva historian laitos siirtyi vuonna 2006 aiemmin Turun sotilaspiirin esikuntana toimineeseen, vuonna 1834 valmistuneeseen Pehr Johan Gylichin suunnittelemaan empiretyyliseen rakennukseen Sirkkalan kasarmialueelle. Oppiaineet muuttivat kuitenkin pois Sirkkalasta kesällä 2020.
Eräitä uusimmista yliopiston uudisrakennuksista ovat edellä mainitut Educarium ja Publicum sekä vuonna 2006 valmistunut ICT-talo, jossa sijaitsevat muun muassa informaatioteknologian laitoksen tilat. Yliopiston käyttämät tilat ovat laajuudeltaan yhteensä noin 190 000 neliömetriä.
Alumnitoiminta

Turun yliopiston alumnitoiminnan tavoite on säilyttää yhteys yliopiston ja sen kasvattien välillä. Turun yliopiston alumneja ovat kaikki Turun yliopistossa tai Turun kauppakorkeakoulussa tutkinnon suorittaneet, opiskelleet ja työskennelleet. Turun yliopiston kasvatit ovat asiantuntijoita ja vaikuttajia monenlaisissa yhteiskunnan rooleissa. Alumnit osallistuvat yliopiston kehittämiseen sekä tukevat opiskelijoita esimerkiksi toimimalla mentoreina.
Yliopistossa toimii useita alakohtaisia alumnijärjestöjä. Vanhin alakohtainen alumnijärjestö on vuonna 1994 perustettu lääketieteellisen tiedekunnan yhdistys Alumni Medicinae Aboenses. Myös esimerkiksi oikeustieteen alumnien alumniyhdistys Senilex tekee aktiivista yhteistyötä tiedekunnan kanssa. Turun yliopisto on vuodesta 2004 lähtien nimennyt Vuoden alumneja.
Vuoden alumnin tunnustuksen ovat saaneet:
2004 presidentti, FT Mauno Koivisto
2005 Kelan pääjohtaja HLT, VTM Liisa Hyssälä
2006 Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs, VTM Jarmo Viinanen
2007 runoilija, FM Heli Laaksonen
2008 professori, LT Jorma Rantanen
2009 Euroopan unionin tilannekeskuksen johtaja, varatuomari Ilkka Salmi
2010 Raisio Oyj:n toimitusjohtaja KTM, PsM Matti Rihko
2011 Varsinais-Suomen maakuntajohtaja, VTM Juho Savo
2012 Turun Sanomien päätoimittaja, FM Riitta Monto
2013 kongressipäällikkö, FM Sari Ruusumo
2014 toimitusjohtaja, LKT Risto Lammintausta
2015 alivaltiosihteeri, KTM, VM Matti Anttonen
2016 sisäministeri, VTM Petteri Orpo
2017 kansanedustaja, VTM Krista Kiuru
2018 toimitusjohtaja, VTM Aleksi Randell
2019 päätoimittaja, VTT Ville Pernaa
2020 tasavallan presidentti, OTK Sauli Niinistö
2021 lääkintöneuvos, LT Sakari Alhopuro
Lasten yliopisto

Turun yliopisto aloitti ensimmäisenä Suomessa Lasten yliopiston huhtikuussa 2008 pidetyllä 7–10-vuotiaille suunnatulla neljän tiedeluennon sarjalla. Lasten yliopisto järjestää keväisin tiedeluentoja, lukuvuosien aikana tiedekerhoja ja kesäisin tiedeleirejä. Tilauksesta yliopisto järjestää myös tiedesynttäreitä.
Kirjallisuutta

Soikkanen, Timo: Wenäjän varjo. Turun Suomalaisen Yliopiston juurilla. Kirja-Aurora, 2012.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Turun yliopiston kotisivut
Ylen Elävä arkisto – Turku kutsuu isänmaan toivoja
Turun yliopiston kampuskartta (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Turun yliopisto |
| --- | --- |
Rehtorit:  Virkkunen (1922–1924)  Koskenniemi (1924–1932)  Granö (1932–1934)  Juva (1934–1945)  Waris (1945–1948)  Olin (1948–1954)  Järvi (1954–1960)  Nurmela (1960–1970)  Hartiala (1970–1975)  Ikola (1975–1981)  Scheinin (1981–1987)  Rousi (1987–1993)  Paunio (1994–1997)  Virtanen (1997–2012)  Väänänen (2012–2019)  Kola (2019–) 
Tiedekunnat:  Humanistinen tiedekunta  Kasvatustieteiden tiedekunta  Lääketieteellinen tiedekunta  Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta  Oikeustieteellinen tiedekunta  Teknillinen tiedekunta  Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta 
Kampukset:  Funktionaalisten elintarvikkeiden kehittämiskeskus  Kielikeskus  Kirjasto  Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus  PET-keskus  Tuorlan observatorio  Turun biotekniikan keskus  Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (TUCS)  Täydennyskoulutuskeskus  Ympäristöntutkimuskeskus 
| n k Suomen yliopistot |
| --- | --- |
Yliopistot:  Aalto  Hanken  Helsinki  Itä-Suomi  Jyväskylä  Lappi  Lappeenranta-Lahti  MPKK  Oulu  Taideyliopisto  Tampere  Turku  Vaasa  Åbo Akademi 
Yliopistokeskukset:  Kajaani  Kokkola  Lahti  Mikkeli  Pori  Seinäjoki 
Entiset:  Eläinlääketieteellinen korkeakoulu  Helsingin kauppakorkeakoulu  Joensuu  Kuopio  Kuvataideakatemia  Sibelius-Akatemia  Svenska social- och kommunalhögskolan  Taideteollinen korkeakoulu  Tampere (1925-2018)  Tampereen teknillinen yliopisto  Teatterikorkeakoulu  Teknillinen korkeakoulu  Turun kauppakorkeakoulu 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Portugali  Vatikaani 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Turun Suomalaisen Yliopiston professorit vuonna 1922. Kuvassa vasemmalla yliopiston ensimmäinen rehtori Artturi H. Virkkunen.
Turun yliopiston ensimmäinen rehtori, A. H. Virkkunen.
Turun yliopiston ensimmäinen kansleri, J. R. Danielson-Kalmari
Arcanum (edessä), Calonia (vasemmalla), Educarium (takana vasemmalla) ja Publicum (takana oikealla) ovat eräitä Turun yliopiston uusimmista rakennuksista.
Vuonna 2006 valmistunut ICT-talo.
Yliopistonmäen kampus.
Syksyllä 2018 purettu Mikro.
Eurovision laulukilpailu 1976

| Eurovision laulukilpailu 1976 |
| --- | --- |
 Kilpailun logo
Päivämäärät
Päivämäärä(t):  3. huhtikuuta
Isäntä
Tapahtumapaikka:  Congresgebouw, Haag, Alankomaat
Juontaja(t):  Corry Brokken
Isäntämaan toimittaja:  NOS
Osallistujat
Osallistujien määrä:  18
Palaavat maat:   Itävalta  Kreikka
Vetäytyvät maat:   Malta  Ruotsi  Turkki
Äänestys- järjestelmä:  Jokaisen maan 10-henkinen tuomaristo jakoi pisteet 1-8, 10 ja  12
Äänestys
Voittaja:  Yhdistynyt kuningaskunta ”Save Your Kisses For Me”
Nolla pistettä saaneet:  –
Osallistujakartta

   Maat, jotka osallistuivat vuonna 1976   Maat, jotka eivät osallistuneet vuonna 1976  
Eurovision laulukilpailu · Teemasivu
 ◄ 1975  1977 ► 
Brotherhood of Man esittämässä voittokappalettaan.
Eurovision laulukilpailu 1976 järjestettiin 3. huhtikuuta 1976 Alankomaissa Haagin Congresgebouwissa. Tämä oli kolmas kerta, kun Euroviisut järjestettiin Alankomaissa, mutta Haag oli kilpailupaikkana ensimmäistä kertaa.
Illan emäntänä toimi Corry Brokken, joka voitti vuoden 1957 euroviisut. Laulukilpailun voitti Yhdistyneen kuningaskunnan edustaja, nelihenkinen yhtye Brotherhood of Man kappaleella ”Save your kisses for me”. Suomea kilpailussa edusti Fredi & ystävät laulullaan ”Pump pump”.
Yleistä laulukilpailusta

Show’n tuottaja Fred Oster houkutteli illan emännäksi vuoden 1957 voittajasävelmän esittäjän Corry Brokkenin, joka oli jo vetäytynyt show-bisneksestä.
Lavalle oli sijoitettu liikuteltavia elementtejä, jotka saatiin siirrettyä lukuisiin eri asentoihin ja erilaisin valaistuksin, jolloin jokaiselle esiintyjälle saatiin rakennettua yksilöllinen estradi. Kuitenkin lavajärjestelyt muistuttivat vuoden 1970 lavaa, jossa taustaelementit ja valot muutettiin joka kappaletta varten.
Voittaja ja muita esiintyjiä > Yhdistynyt kuningaskunta

Yhdistynyt kuningaskunta voitti kilpailun kolmannen kerran. Yhdistynyttä kuningaskuntaa edusti Brotherhood of Man kappaleella ”Save Your Kisses for Me”. Yhtyeessä oli kaksi miestä ja kaksi naista. Pääsolisteina olivat Lee Sheridan ja Martin Lee, heidän tukenaan olivat Sandra Stevens ja Nicky Stevens.
Voittaja ja muita esiintyjiä > Suomi

Suomesta lähetettiin Haagiin kilpailemaan Fredi ja ystävät kappaleella ”Pump pump”. Suomen joukkue oli ajan hermolla, sillä The Bump (suom. pumppi) oli maailmanlaajuinen tanssivillitys vuosina 1975 ja 1976.lähde?
Voittaja ja muita esiintyjiä > Saksan liittotasavalta

Saksan liittotasavallan karsinnat oli voittanut Tony Marshall kappaleella ”Der Star”. Hänet kuitenkin diskattiin, ja Haagiin valittiin karsinnoissa toiseksi tullut sävelmä, Les Humphries Singersin ”Sing Sang Song”.
Les Humphries Singers oli 13-henkinen lauluyhtye. Eurovisio-sääntöjen mukaan lavalla ei saanut olla kuin korkeintaan kuusi henkilöä. Niinpä vain kuusi yhtyeen jäsentä pääsi edustamaan Saksan liittotasavaltaa Haagin viisuestradille.
Voittaja ja muita esiintyjiä > Turkki ja Kreikka

Turkki jättäytyi pois heti edellisvuotisen debyyttinsä jälkeen, koska turkkilaiset eivät halunneet esiintyä samalla lavalla välivuoden jälkeen kuvioihin palaavien kreikkalaisten kanssa. Kisat näytettiin kyllä Turkin televisiossa, mutta Kreikan kappaleen kohdalla esitettiin vain mainoksia.
Kreikkalaiset protestoivat Turkin Kyproksen miehitystä kappaleellaan ”Panaghia mou, panaghia mou”, mikä tarkoittaa suomeksi kotomaani, kotimaani.
Voittaja ja muita esiintyjiä > Norja

Yhdeksäntenä laulukilpailussa esiintyi Norjan Anne-Karine Strøm. Norja jäi viimeiselle sijalle, kuten vuonna 1974.
Kisan viralliselta valvojalta Clifford Brownilta jäi huomaamatta, että Ranska ei antanut lainkaan 4 pistettään. Se huomattiin kun kamerat sammutettiin, mutta television katsojille ei selvinnyt, että ne oli ollut tarkoitus antaa Jugoslavialle.lähde? Näin Jugoslavian pisteet nousivat kymmeneen ja se pyyhkäisi Norjan ohi tulostaululla.
Kappaleet

| Järj>  | Maa | Esiintyjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Iso-Britannia | Brotherhood of Man | "Save Your Kisses for Me" | 1. | 164 |
| 2 |  Sveitsi | Peter, Sue & Marc | "Djambo, Djambo" | 4. | 91 |
| 3 |  Saksan liittotasavalta | Les Humphries Singers | "Sing Sang Song" | 15. | 12 |
| 4 |  Israel | Chocolate, Menta, Mastik | "Emor Shalom" | 6. | 77 |
| 5 |  Luxemburg | Jürgen Marcus | "Chansons pour ceux qui s'aiment" | 14. | 17 |
| 6 |  Belgia | Pierre Rapsat | "Judy et cie" | 8. | 68 |
| 7 |  Irlanti | Red Hurley | "When" | 10. | 54 |
| 8 |  Alankomaat | Sandra Reemer | "The Party's Over" | 9. | 56 |
| 9 |  Norja | Anne-Karine Strøm | "Mata Hari" | 18. | 7 |
| 10 |  Kreikka | Mariza Koch | "Panagia mou, Panagia mou" | 13. | 20 |
| 11 |  Suomi | Fredi & Ystävät | "Pump pump" | 11. | 44 |
| 12 |  Espanja | Braulio | "Sobran las palabras" | 16. | 11 |
| 13 |  Italia | Al Bano & Romina Power | "We'll Live It All Again" | 7. | 69 |
| 14 |  Itävalta | Waterloo & Robinson | "My Little World" | 5. | 80 |
| 15 |  Portugali | Carlos do Carmo | "Uma flor de verde pinho" | 12. | 24 |
| 16 |  Monaco | Mary Christy | "Toi, la musique et moi" | 3. | 93 |
| 17 |  Ranska | Catherine Ferry | "Un, deux, trois" | 2. | 147 |
| 18 |  Jugoslavia | Ambasadori | "Ne mogu skriti svoju bol" | 17. | 10 |
Kappaleet > Kapellimestarit

Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Ylikapellimestari Jan Steulen johti avaus- ja väliaikanumeron, muttei yhtäkään kilpailukappaletta.
Iso-Britannia – Alyn Ainsworth
Sveitsi – Mario Robbiani
Saksa – Les Humphries
Israel  – Matti Caspi
Luxemburg  – Jo Plée
Belgia  – Michel Bernholc
Irlanti – Noel Kelehan
Alankomaat  – Harry van Hoof
Norja  – Frode Thingnæs
Kreikka - Michalis Rozakis
Suomi  – Ossi Runne
Espanja – Juan Barcons
Italia  – Maurizio Fabrizio
Itävalta – Erich Kleinschuster
Portugali  – Thilo Krasmann
Monaco  – Raymond Donnez
Ranska  – Tony Rallo
Jugoslavia – Esad Arnautalić
Pistetaulukko

| Maat>  | Maat>  | Maat> Pisteet | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  | Maat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pisteet | 1. Iso-Britannia | 164 | -- | 12 | 8 | 12 | 8 | 12 | 3 | 10 | 12 | 12 | 10 | 12 | 4 | 10 | 12 | 10 | 7 | 10 |  |
| Pisteet | 2. Ranska | 147 | 8 | 10 | 12 | 5 | 10 | 10 | 7 | 12 | 8 | 5 | 3 | 10 | 6 | 12 | 5 | 12 | -- | 12 |  |
| Pisteet | 3. Monaco | 93 | 5 | 5 | 7 | 7 | 12 | 8 | 8 | 8 | 5 | 0 | 2 | 7 | 7 | 5 | 3 | -- | 0 | 4 |  |
| Pisteet | 4. Sveitsi | 91 | 12 | -- | 5 | 4 | 1 | 7 | 1 | 6 | 10 | 2 | 7 | 4 | 0 | 8 | 7 | 4 | 6 | 7 |  |
| Pisteet | 5. Itävalta | 81 | 4 | 3 | 10 | 10 | 5 | 3 | 10 | 7 | 3 | 6 | 5 | 8 | 0 | -- | 0 | 5 | 0 | 2 |  |
| Pisteet | 6. Israel | 77 | 6 | 7 | 3 | -- | 7 | 5 | 4 | 2 | 7 | 0 | 8 | 1 | 10 | 6 | 2 | 1 | 0 | 8 |  |
| Pisteet | 7. Italia | 68 | 1 | 8 | 0 | 2 | 0 | 0 | 12 | 0 | 2 | 10 | 6 | 0 | -- | 1 | 10 | 0 | 10 | 6 |  |
| Pisteet | 8. Belgia | 68 | 7 | 6 | 0 | 1 | 0 | -- | 0 | 4 | 6 | 0 | 12 | 0 | 8 | 3 | 8 | 8 | 5 | 0 |  |
| Pisteet | 9. Alankomaat | 56 | 0 | 4 | 4 | 8 | 4 | 4 | 2 | -- | 1 | 7 | 0 | 3 | 2 | 4 | 6 | 2 | 0 | 5 |  |
| Pisteet | 10. Irlanti | 54 | 10 | 0 | 1 | 3 | 3 | 0 | -- | 0 | 0 | 8 | 0 | 5 | 12 | 2 | 0 | 6 | 3 | 1 |  |
| Pisteet | 11. Suomi | 44 | 2 | 0 | 6 | 6 | 0 | 0 | 5 | 1 | 4 | 0 | -- | 6 | 0 | 7 | 0 | 7 | 0 | 0 |  |
| Pisteet | 12. Portugali | 24 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 1 | 0 | 1 | 0 | -- | 0 | 12 | 0 |  |
| Pisteet | 13. Kreikka | 20 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | -- | 4 | 0 | 5 | 0 | 1 | 0 | 8 | 0 |  |
| Pisteet | 14. Luxemburg | 17 | 0 | 0 | 0 | 0 | -- | 6 | 6 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |
| Pisteet | 15. Saksan liittotasavalta | 12 | 0 | 2 | -- | 0 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 3 |  |
| Pisteet | 16. Espanja | 11 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | -- | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 0 |  |
| Pisteet | 17. Jugoslavia | 10 | 0 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | -- |  |
| Pisteet | 18. Norja | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | -- | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 |  |
Aiheesta muualla

Eurovision laulukilpailu 1976 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eurovision laulukilpailu
Maat
| --- | --- |
Aktiiviset:  Alankomaat · Albania · Armenia · Australia · Azerbaidžan · Belgia · Espanja · Georgia · Irlanti · Islanti · Israel · Italia · Itävalta · Kreikka · Kroatia · Kypros · Latvia · Liettua · Luxemburg · Malta · Moldova · Montenegro · Norja · Portugali · Puola · Ranska · Ruotsi · Saksa · San Marino · Serbia · Slovenia · Suomi · Sveitsi · Tanska · Tšekki · Ukraina · Viro · Yhdistynyt kuningaskunta
Epäaktiiviset:  Andorra · Bosnia ja Hertsegovina · Bulgaria · Marokko · Monaco · Pohjois-Makedonia · Romania · Slovakia · Turkki · Unkari · Valko-Venäjä · Venäjä
Entiset:  Jugoslavia · Serbia ja Montenegro
Epäonnistuneet yritykset:  Kazakstan · Kosovo · Libanon  · Liechtenstein · Neuvostoliitto · Qatar · Tunisia
Kilpailut vuosittain
| --- | --- |
1950-luku:  1956 · 1957 · 1958 · 1959
1960-luku:  1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969
1970-luku:  1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979
1980-luku:  1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989
1990-luku:  1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999
2000-luku:  2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
2010-luku:  2010 · 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019
2020-luku:  2020 · 2021 · 2022 · 2023 · 2024 · 2025
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Isäntäkaupungit
| --- | --- |
1950–:  Lugano · Frankfurt · Hilversum · Cannes
1960–:  Lontoo · Cannes · Luxemburg · Lontoo · Kööpenhamina · Napoli · Luxemburg · Wien · Lontoo · Madrid
1970–:  Amsterdam · Dublin · Edinburgh · Luxemburg · Brighton · Tukholma · Haag · Lontoo · Pariisi · Jerusalem
1980–:  Haag · Dublin · Harrogate · München · Luxemburg · Göteborg · Bergen · Bryssel · Dublin · Lausanne
1990–:  Zagreb · Rooma · Malmö · Millstreet · Dublin · Dublin · Oslo · Dublin · Birmingham · Jerusalem
2000–:  Tukholma · Kööpenhamina · Tallinna · Riika · Istanbul · Kiova · Ateena · Helsinki ·  Belgrad · Moskova
2010–:  Oslo · Düsseldorf · Baku · Malmö · Kööpenhamina · Wien · Tukholma · Kiova · Lissabon · Tel Aviv
2020–:  Rotterdam · Rotterdam · Torino · Liverpool · Malmö · Basel
Yliviivattu kaupunki tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Mono (jalkine)

Moderni mono ja sen kiinnitys siteellä maastohiihtosukseen.
Laskettelumono
Mono eli hiihtokenkä on erikoisjalkine, jota käytetään hiihdossa. Mono kiinnitetään sukseen siteellä. Erilaisissa hiihtotavoissa käytetään erilaisia monoja ja kiinnitystapoja. Esimerkiksi maastohiihdossa mono kiinnitetään siteeseen vain kärjestään, jolloin nilkan ja kantapään liike on vapaampi, kun taas alppihiihdossa mono on paljon tukevampi ja myös kantapää on siteessä kiinni.