stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toinen sortokausi
Suomalaisten suhtautuminen sortotoimenpiteisiin

Suomalaiset olivat tottuneet elämään Venäjän vallan alaisuudessa, luottaen Suomen autonomisen aseman ja erityisesti perustuslakien ja Suomen oikeusjärjestelmän luomaan turvallisuuteen. Sen vuoksi venäläisten aloittama projekti valtakunnan yhtenäistämiseksi, erityisesti siihen liittyneet toimenpiteet Suomen autonomisen aseman kumoamiseksi, herättivät levottomuutta ja pelkoa. Venäjän hallitsijat olivat pitäneet Suomen kansalle antamansa hallitsijanvakuuden Suomen autonomisen aseman kunnioittamisesta, melko hyvin vuoteen 1890 asti. Suomalaiset ymmärsivät nämä lupaukset pyhinä ja sitovina.
Suomalaiset olivat hyvin selvillä siitä, mitä oli tapahtunut Puolassa ja mitä oli tapahtunut Itämerenmaakunnissa ja Ukrainassa. He tiesivät että näissä maissa oli kansallinen kieli pyritty korvaamaan venäjän kielellä, joka toteutettiin melko onnistuneesti Itämerenmaakunnissa. Samaten he tiesivät että muun muassa hallintovirkamiehet ja tuomarit oli korvattu venäläisillä.
Puolan kapina vuonna 1863 alkoi Venäjän valtakunnan sotaministerin järjestämästä uudesta asevelvollisuuslaista, jonka perusteella vuosia tästä rasituksesta vapaana ollut Puolan maa, määrättiin antamaan väkeä Venäjän keisarilliseen armeijaan. Kutsuntojen tarkoituksena oli kerätä mahdollinen tyytymätön aines, kuten irtain väki ja kaupunkien levoton nuoriso armeijaan muokattavaksi. Venäläiset lehdet kirjoittivat syytöksiä Puolan erityisasemaa vastaan. Tämä kapina kukistettiin ja useat syylliset surmattiin. Sen jälkeen aloitettiin hyökkäykset Nikolai Miljutinin ja ruhtinas Vladimir Tšerkasskin johdolla kaikkea kansallista vastaan.
Suomen lehtien kirjoituksissa oli toisella sortokaudella jyrkkääkin arvostelua venäläistä sortopolitiikkaa vastaan. Ensimmäisen sortokauden aikana harjoitettu tiukempi lehdistösensuuri ja lehtien lakkauttaminen oli pitänyt arvostelun maltillisempana.
Suomalaisten suhtautuminen sortotoimenpiteisiin > Passiivinen vastarinta

Perustuslaillinen puolue oli passiivisen vastarinnan kannalla. Heidän näkemyksensä mukaan, ei saanut millään tavalla myötävaikuttaa mihinkään vahvemman puolelta tapahtumaan laittomaan tai väkivaltaiseen tekoon. Eikä totella, eikä noudateta, eikä edistetä näitä väkivallan määräyksiä ja vaikeutetaan niiden toteuttamista kaikilla luvallisilla keinoilla, eikä milloinkaan tunnusteta toimeenpantua väkivaltajärjestelmää lailliseksi.
Passiivisen vastarinnan johtomiehen, Theodor Homén ohjeiden mukaisesti vuoden 1900 laittoman lain vuoksi, joka antoi venäläisille oikeuden harjoittaa kulkukauppaa Suomessa, näille venäläisille kulkukauppiaille ei saanut antaa ruokaa eikä asuntoa eikä ostaa heidän tuotteitaan. Samaten tuli boikotoida muitakin venäläisiä kauppiaita paitsi niitä, jotka olivat tulleet Suomen kansalaisiksi.
Suomalaista puolueesta eronneet muodostivat Perustuslaillisten suomenmielisen puolueen Otto Donnerin ja K. F. Ignatiuksen johdolla. Puoluetta nimitettiin myös nimellä nuorsuomalaisten puolue. Nuorsuomalainen puolue oli passiivisen vastarinnan puolella ja heidän julkaisunsa oli Päivälehti. Lehden päätoimittajana oli Eero Erkko. Lehteen kirjoittivat Juhani Aho, sekä Arvid Järnefelt, Kasimir Leino ja Santeri Ingman (Ivalo).
Nuorsuomalainen puolueen tunnetuimpia edustajia oli P. E. Svinhufvud, joka v, 1908 valtiopäivien avajaisissa ilmaisi Suomen kansan huolestumisen sen johdosta, että Venäjän taholta oli esitetty vaatimuksia Suomen valtiollisen järjestelmän muuttamiseksi. Opettaja Mauno Rosendal oli keskeisiä ihmisiä aktiivisen vastarinnan järjestämisessä, osallistuen suuren adressin toteuttamiseen ja nimien keräämiseen.
Perustuslailliset esittivät Suomalaista puoluetta vastaan sen moitteen, että hallituspuolueen politiikka antaa venäläisille perusteen väittää Suomalaisten hyväksyvän Helmikuun manifestin ja sen luomat olosuhteet.
Ruotsalainen kansanpuolue perustettiin 1906, puolueen johtajana toimi tohtori Axell Lille. Puolue asettui myös vastarinnan kannalle. Puolueen tunnetuin jäsen Leo Mechelin, vaikutti Suomen perustuslaillista autonomista asemaa puolustavilla kirjoillaan passiivisen ja aktiivisen vastarinnan menestymiseen. Leo Mechelin nimitettiin senaatin talousosaston varapuheenjohtajaksi 1.12.1905, mutta joutui jättämään senaatin valtiollisten syiden vuoksi 1908. Axell Lillen poliittisena tavoitteena oli Suomen irtautuminen Venäjästä ja itsenäistymisen. Axell Lille puhui 9.4.1902 Uusmaalaisen osakunnan vuosijuhlassa, vaatien Suomen irtautumista Venäjästä.
Maalaisliitto perustettiin 1906, sen johtajina oli Hannes Gebhard ja Santeri Alkio. Puolueen julkaisuna toimi vuonna 1906 perustettu Ilkka. Maalaisliitto oli perustuslaillisella kannalla.
Suomalaisten suhtautuminen sortotoimenpiteisiin > Aktiivinen vastarinta

Aktiivisen vastarinnan kannattajat, eivät pitäneet passiivista vastarintaa riittävänä Suomen kansan oikeuksien puolustamisessa. Arvid Mörnen kirjoittama artikkeli, joka ilmestyi 15. lokakuuta 1903 maanalaisessa "Veckans Nyheter"-lehdessä, kuvaa aktivistien pyrkimyksiä kertoen, että tavoitteena on Suomen itsenäisyys, taistelukeinoina tarvittaessa avoimen väkivallan käyttö. Vastarinnan tulee olla näkyvää ja herättää vihollisessa pelkoa.
Eräs tunnetuimpia aktiivisen vastarinnan kannattajia oli Konni Zilliacus joka perusti vuonna 1904 Suomen Aktiivisen Vastustuspuolueen. Puolue ei voinut esiintyä laillistettuna eikä julkisena puolueena. Puolue julkaisi useita tiedonantoja ja lentolehtisiä. Puolue alkoi julkaisemaan omaa Ruotsissa painettua ja maahan salakuljetettua lehteään "Vapaus" sekä ruotsinkielisenä "Frihet" toukokuussa 15 päivä vuonna 1905.
Puolue oli valmis käyttämään aseellista vastarintaa vapauttaakseen Suomen. Aktiivisen vastustuspuolueen johtajana Suomessa oli Johannes Gummerus. Puolue auttoi myös Venäjän vallankumouksellisia. Joulukuussa 1905 puolueen hallitus neuvotteli Kagaalin kanssa kansan aseistamisesta ja sen johdosta perustettiin Voima-liitto. Seuraavana vuonna 1906 kaksi puolueen asiamiestä lähti ulkomaille aseita ostamaan. Seuraavana keväänä moottorikuurnetti Peter toi 2 500 Vetterli-kivääriä ja 1 125 000 panosta. Lasti purettiin Närpiössä ja lähettiin ympäri Suomea.
Konni Zilliacus ja muut Suomen perustuslakia kannattavat ja sortokauden laittomuuksia vastustavat kansalaiset levittivät runsaasti Ruotsissa painettuja, maahan salakuljetettuja lentolehtisiä. Tunnetuimpia niistä olivat Vapaa Sana, Fria Ord.
Aktiivisen vastarinnan kannattajat hankkivat aseita Suomen aseistamiseksi. Vuonna 1905 Sveitsistä ostettiin 15 500 Vetterli-merkkistä kivääriä, 2 500 sotilasrevolveria, ammuksia ja räjähteitä sekä kaksi konekivääriä. Aseet lastattiin SS John Grafton nimiseen laivaan, joka ajoi karille ja upposi 8. syyskuuta 1905.
Taiteilijoiden vastarinta

Eetu Iston teos Hyökkäys oli laajalle levinnyt ja tunnetuimpia ensimmäisen ja toisen sortokauden aikaisista venäläistämistoimien symboleista. Teoksesta valmistettiin painotyönä seinätauluja ja ainakin kuusi painosta postikortteja, joista yksi venäläisin tekstein.
Santarmit ja poliisit takavarikoivat kotietsintöjä suorittaessaan Hyökkäys taulut.
Hyökkäys oli vuonna 1899 näytteillä salaisessa paikassa Helsingissä Kaivonpuistossa sijanneessa rantahuvilassa. Tuolloin maalauksesta teetettiin joitakin satoja jäljennöksiä Tilgmannilla. Venäläiset santarmit olivat saaneet tietoonsa, että maalaus oli näytteillä ja he olivat saapumassa takavarikoimaan sitä. Saatuaan tiedon tästä,Eetu Isto kietaisi maalauksen rullalle ja poistui ikkunasta maalauksen ja sen jäljennöksien kanssa. Isto pakeni maasta Ruotsiin ja sieltä Saksaan, jossa otettiin 10 000 kappaletta valopainojäljennöstä, jotka salakuljetettiin Tukholman kautta Suomeen.
Iston maalauksesta valmistetut postikortit levisivät varsinkin ensimmäisen sortokauden jälkeen postinkin kautta, kunnes ne jälleen kiellettiin toisen sortokauden alkaessa.
14.8.1900 alkaen, kun suomalaiset postimerkit kiellettiin ulkomaisessa kirjeenvaihdoissa, postikorteissa käytettiin toisinaan mustaa vaakunamerkkiä, eli surumerkkiä, oikean postimerkin paikalla, venäläisen postimerkin jouduttua sen viereen tai kortin väärälle puolelle. Surumerkit kiellettiin 15.8.1900, mutta siitä huolimatta niitä jonkin verran käytettiin.
Suomalaisten postimerkkien käyttö kiellettiin 14.1.1901 alkaen myös kotimaan kirjeenvaihdossa, sen vuoksi lakkautettujen postimerkkien muistoksi painettiin muistokortteja, joissa oli kuvia lakkautetuista postimerkeistä. Muistokortteja valmistettiin myös lakkautettujen lehtien muistoksi.
Sortokauden talous ja kulttuuri > Talouden kehitys sortokaudella

Sortokausien aikana talous ja teollisuus kehittyivät voimakkaasti, minkä aiheutti Krimin sodasta lähtien vilkastunut ulkomaankauppa. Runsas puutavarateollisuus nosti viennin arvon noin kymmenkertaiseksi 1800-luvun lopulla. Suuri merkitys oli selluteollisuuden kehityksellä, sekä erityisesti 1880-luvulla perustetuilla Valkeakosken ja Nokian sulfiittiselluloosatehtailla.
Parhain metsäkaupan aika alkoi 1870-luvun alussa ja toi vaurautta maaseudulle, metsien myynnin kautta sekä metsäalan työpaikkojen kautta. Osa saaduista tuloista käytettiin parempilaatuisten vaatteiden ja maanviljelystyövälineiden ostamiseen, sanomalehtien tilaamiseen, lasten kouluttamiseen, talojen maalauttamiseen, talolliset laittoivat tulojaan pahanpäivän varalta myös pankkeihin. Tätä aikaisemmin monet köyhimmät eivät omistaneet edes nahkajalkineita, vaan kulkivat virsuissa, tikkatöppösissä ja kurpposissa, lasten joutuessa kulkemaan paljain jaloin talvipakkasellakin. Tänä aikana metallien käyttö talonpoikaisperheissä kasvoi huomattavasti, saunojen uunin hahlat ja ovien saranat tehtiin raudasta sekä alettiin käyttämään tehdasvalmisteisia nauloja ja ruuveja. Kupariastioiden käyttö yleistyi. Polkupyörät eli itsestään kulkevat rattaat saapuivat kaduille.
Vanhat pärelamput korvattiin monin paikoin öljylampuilla, kitupiikeillä, shandoriinilampuilla ja naurisöljylampuilla.selvennä
1880-luvun alussa kutomo ja metalliteollisuus voimistui huomattavasti. Erittäin ripeä teollisuuden nousukausi alkoi 1890-luvulla. Ensimmäisinä vuosina kansainvälisten rahamarkkinoiden ns. Baringin pula, vaikutti puutavarahintojen laskemista. Vuoden 1891–1892 kadot vaikeuttivat tilannetta. Vuoden 1885 ja 1913 välisellä ajalla taloudellinen nousukausi vaurastutti Suomea. Venäjän ja Japanin sota toi metalliteollisuudelle kukoistuksen ajan vuosille 1904–1907, mutta sitten Venäjän valtakunnan neuvosto päätti vuonna 1907, että suomalaiset tehtaat on pidettävä armeijan tilauksia tehtäessä ulkomaalaisten veroisina.
Kaupan kehittymiseen vaikuttivat sortokaudella muun muassa kulkuneuvojen ja raha- ja luottoliikkeen nopea kehitys.
Maatilojen määrä kasvoi runsaasti sortovuosien aikana. Vuosien 1910–1913 aikana perustettiin yli 5 000 tilaa vuodessa. Maatalous koneellistui, metsänmyynnillä saaduilla varoilla hankittiin niittokoneita, hevosharavia, puimakoneita ja kylvökoneita. Karjankasvatusta lisättiin ja voin merkitys vientituotteena kasvoi.
Sortokausien aikana rakennettiin useita tehtaita. Erityisen vilkas tehtaiden perustamisen aikakausi alkoi 1890-luvulla. Tuolloin rakennettiin paperitehtaita ja suuria kutomoteollisuustehtaita. Konepajateollisuus edistyi voimakkaasti.
Ensimmäinen maailmansota pysäytti talouden nousukauden. Vienti Saksaan tyrehtyi miltei kokonaan ja merien saarto vaikeutti vientiä. Vuodesta 1915 Suomen teollisuutta ruvettiin mobilisoimaan sotatarvikkeiden tuottamiseen, Venäjä teki runsaita tilauksia. Metalli, kutomo ja nahkateollisuus hyötyivät siitä, mutta puuteollisuus oli jatkuvasti lamassa. Sotatilaukset loppuivat vuonna 1917.
Sortokauden talous ja kulttuuri > Osmo Jussilan näkemys toisesta sortokaudesta

Osmo Jussilan poikkeavan tulkinnan mukaan toinen sortokausi oli Venäjän epätoivoinen yritys palauttaa Japanin-sodan jälkeen menettämänsä asema imperiumina.
Jussilan mukaan vuoden 1914 lainsäädäntöohjelman tarkoituksena oli turvata keskusvallan voima riippumatta siitä, käsiteltäisiinkö jokin lakiehdotus yleisvaltakunnallisena vai vain Suomea koskevana lakina. Jussila lainaa samalla Viljo Rasilaa, jonka mukaan tämän lainsäädäntöohjelman tarkoitus ei ollut lopettaa Suomen autonomista hallintojärjestelmää, vaan alistaa se tiukemmin Venäjän oman hallituksen valvontaan.
Muiden maiden suhtautuminen sortotoimenpiteisiin

Suomen tapahtumat herättivät huomiota laajalti Euroopassa. Suomesta karkotetut ja omasta tahdostaan maasta pois muuttaneet, pitivät Suomen kysymystä esillä erityisesti varsinkin Ruotsissa. Kagaali asetti Herman Gummeruksen 1915 asiamieheksi Tukholmaan, ja hänen tehtäviinsä kuului jääkärien kauttakulun huolehtiminen ja Ruotsin lehdistön informointi. Ruotsalaisten keskuudessa oli paljon huolta Suomen tilanteen kehittymisestä. Suomen ystävänä tunnettu Sven Palme kirjoitti kesäkuussa 1915 muistioonsa: "Suomen oikeusaseman säilyminen on Ruotsin intressi niin kulttuurillisesti ja ennen kaikkea poliittisesti. Jos Suomi muuttuisi venäläiseksi provinssiksi se olisi suora vaara Skandinavian maille, menetetty etuvartio.". Sven Palmen 1904 Dagen lehdessä julkaistun kirjoituksen mukaan, Venäjän Suomeen kohdistama sorto oli Ruotsin-Venäjän suhteiden haittatekijä. Ruotsalainen lehti Aftonbladet julkaisi toistuvasti Suomea puolustavia kirjoituksia. Sven Palmen oli keskeisessä osassa kansainvälisen adressin Pro Finlandia valmisteluissa, muodostaen adressikomitean. Hän hoiti adressiin liittyvän kirjeenvaihdon.
1890-luvun alkuvuosista lähtien Ruotsin konservatiivisissa piireissä ymmärrettiin, että Venäjän tavoitteena oli Suomen autonomian poistaminen. Konservatiivisten keskuudessa Venäjän sortotoimia pidettiin myös valmistelevana osana Venäjän laajentumispolitiikassa, pyrkimyksessä päästä Atlantin rannikolle. Ruotsin liberaalilehdistö ja sosiaalidemokraatit näkivät Venäjän toimien tarkoituksena valmistautumisen puolustukseen Saksan uhkan varalta.
Toisen sortokauden aikana Suomen tapahtumat eivät herättäneet muiden maiden lehdistöissä niin suurta kiinnostusta kuin ensimmäisen sortokauden aikana. Suomalaisten aktivistien toiminta Suomen asian esillä pitämiseksi, oli toisella sortokaudella vähäisempää. Merkittävin Suomen asian puolesta esitetty tukitoimenpide, oli vuonna 1910 Lontoossa pidetyssä kansainvälisen oikeuden tutkijoiden konferenssissa esitetty julkilausuma Suomen autonomisen aseman puolesta. Sosialistisen internationaalin konferenssissa Kööpenhaminassa 1910 ranskalaiset sosialistit tukivat Suomen asiaa. Konferenssi antoi lausunnon, jossa tuomittiin tsaari-vallan loukkaukset Suomen autonomiaa kohtaan ja Suomen kansan sortaminen.
Venäläisten suhtautuminen sortotoimenpiteisiin > Venäläistämisen menetelmät

Käytännössä venäläistäminen tapahtui määräämällä rajamaakuntien koulujen opetuskieleksi venäjä sekä käännyttämällä ihmisiä ortodoksiseen uskoon. Samaten pyrittiin asettamaan kansan luokat ja eri kansallisuudet keskinäiseen vihanpitoon.
Suomessa venäläistäminen näkyi myös siinä, että tärkeimpiin virkoihin alettiin nimittää venäläisiä tai venäläismielisiä ihmisiä. Tärkeimpiin virkoihin haettaessa venäjän kieltä osaavat olivat etuoikeutettuja. Venäjän kielen opetusta kouluissa lisättiin.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto – Suuri lähetystö sortovaltaa vastaan
Suuren lähetystön jäsenet 13.–20.3.1899 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ere Kolu: Aktivisti. Salaista sotaa Venäjän varjossa. Tammi 2005. Työläisaktivistin omaelämäkerta. Tamperelaisen Teatteri Telakan näytelmän Aktivisti ensi-ilta 9.10.2007 pohjautuu kirjaan ja Ere Kolun (oik. Kustaa Liukonen) jälkeenjääneisiin muistiinpanoihin. http://www.hs.fi/kulttuuri/artikkeli/Teatteri+Telakan+hyvin+rytmitetty+Aktivisti+vaikuttaa+hypnoottisesti/1135231029843 (Arkistoitu – Internet Archive)
Eräs ryssien "sankariteko" 30 vuotta sitten, Hakkapeliitta, 4.7.1939, nro 27, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nikolai II 1898
Venäläinen valtiomies Pavel Miljukov.
Johan Richard Danielson-Kalmari n. 1899
Konni Zilliacus
Pommiräjähdys Siltasaarenkatu kahdessa vuonna 1906
Kasarmikadun pommi-isku 1906.
Eetu Iston teos Hyökkäys vuodelta 1899 muodostui jo aikalaisten silmissä venäläistämistoimien symboliksi.
Akseli Gallen-Kallelan suunnittelema surumerkki.
Ignatius Acheampong

| Ignatius Acheampong> Ghanan valtionpäämies |
| --- | --- |
 13. tammikuuta 1972 – 5. heinäkuuta 1978  
Edeltäjä:  Edward Akufo-Addo
Seuraaja:  Fred Akuffo
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1931
Kuollut: 16. kesäkuuta 1979 (ikä 47)
Tiedot
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Ghana
Palvelusvuodet:  1951–1978
Sotilasarvo:  kenraali
Ignatius Acheampong (23. marraskuuta 1931 Kumasi – 16. kesäkuuta 1979 Accra) oli ghanalainen sotilas, joka toimi maansa valtionpäämiehenä vuosina 1972–1978.
Acheampong opiskeli ensin kauppatiedettä, mutta lähti vuonna 1951 sotilaskoulutukseen Englannin Aldershotiin. Palattuaan Ghanaan hän eteni sotilasurallaan lopulta jalkaväkiprikaatin komentajaksi. Vuonna 1972 ghanalaiset olivat tyytymättömiä, kun pääministeri Busia oli devalvoinut valuuttaa 44 %. Acheampong käytti tilannetta hyväkseen ja järjesti vallankaappauksen. Valtaan nousi sotilasjuntta, jota kutsuttiin nimellä Supreme Military Council (SMC). Acheampong oli sen puheenjohtaja. Vuonna 1978 muut SMC:n jäsenet syrjäyttivät hänet. Seuraavana vuonna maassa tapahtui nuorten upseerien vallankaappaus, jonka yhteydessä  Acheampong teloitettiin.
Woodland

| Woodland |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Heikki T. & Mika R.
Julkaistu:  2009
Lajityyppi:  MMORPG
Pelimuoto:  Yksinpeli
Alusta:  WWW-selaimet
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Woodland on selainpohjainen roolipeli, jossa tavoitteena on kehittää omaa pelihamoaan taistellen ja tekemällä kaikenmuotoisia töitä, apupojasta ammattilaiseen. Pelistä löytyy myös tehtäviä, joista kokemusta sekä palkitsevia korvauksia.
Pelin alussa sinun on hieman hankittava kokemusta kiven tai puunhakkuun osalta. Myymällä hankkimasi tarvikkeet, ansaitset hieman rahaa, jolla voit ostaa hahmollesi tontin. Tontille rakennetaan päärakennus, jonka koko määrää paljonko hahmosi tavaroita voit sinne säilyttää. Halutessasi voit rakennuttaa tontillesi Navetan, Kanalan, Pellon, Puutarhan, Laitumen, Tallin sekä Kaivon. Eli voit sen jälkeen ostaa tontillesi karjaa ja kasvattamaan kasveja joita myymällä voit taas ansaita rahaa ja kokemusta.
Kun sinulla on tarpeeksi tarvikkeita ja haluat lähteä tutkimaan uusia paikkoja voit rakentaa satamassa itsellesi laivan. Laivalla voit sotia merirosvoja vastaan tai ryöstää kauppalaivoja. Voit matkustaa laivalla omistamattomalle saarelle ja aloittaa sieltä oman kaupungin rakentamisen "tyhjältä pöydältä".
Pelaaminen

Pelaamiseen tarvitset vain selaimen. Alussa pelaajalle kerrotaan hieman selvitymiseen liittyvistä asioista, ja neuvotaan miten hankkia materiaaleja sekä varusteita.
Pelissä on pienimuotoisia tehtäviä joita voi aloittaa omien kykyjen mukaan. Jotkin tehtävät avaavat uusia taitoja tai ominaisuuksia.
Pelaaminen > Sosiaalisuus

Pelissä tapaat monia ihmisiä joiden kanssa voit lähettää viestejä, myydä tontteja, vaihtaa esineitä tai vaikka lähettää rahaa. Riitatilanteissa voitte ottaa yhteen metsiensiimeksissä jolloin katsotaan kumpi on kumpi.
Aiheesta muualla

Woodland (Arkistoitu – Internet Archive)
Woodlandin oma opas pelaajille[vanhentunut linkki]
Woodlandin tilastot (Arkistoitu – Internet Archive)
Perhelääkäri

| Perhelääkäri> Médico de familia |
| --- | --- |
Tyyli:  draama, komedia
Kestoaika:  60 minuuttia
Luoja(t):  useita ohjaajia ja käsikirjoittajia
Pääosissa:  Emilio Aragón Lydia Bosch Luisa Martín Antonio Molero Isabel Aboy Aarón Guerrero
Alkuperämaa:   Espanja
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:  Telecinco
Esitetty:  1995 – 1999
Jaksoja:  119
Aiheesta muualla
IMDb 
Perhelääkäri (esp. Médico de familia) on espanjalainen draamasarja, joka kertoo leskeksi jääneestä perhelääkäristä Ignacio "Nacho" Martínista (Emilio Aragón). Hänellä on kolme lasta Anita, Chechu ja María, ja samassa talossa asuvat myös Nachon sisarenpoika Alberto, Nachon isä Manolo sekä kotiapulainen Juani. Sarjan edetessä Nacho solmii avioliiton Alician (Lydia Bosch) kanssa, joka sattuu olemaan hänen edellisen vaimonsa sisar. Lisäksi henkilögalleriaan kuuluvat myös Juanin mies Poli (myös Serranon perhe-sarjassa näyttelevä Antonio Molero), Manolon ystävä Matías, Alician äiti Consuelo sekä lukusuisa hahmoja Nachon työpaikalta Ballesolin terveysasemalta. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Espanjassa 12. syyskuuta 1995, ja sarjaa kuvattiin viisi vuotta. Jaksoja kertyi yhteensä 119.
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1 ja Yle Teema.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Emilio Aragón   | … |   Nacho Martín   |
|   Lydia Bosch   | … |   Alicia Soller Moreno   |
|   Pedro Peña   | … |   Sr. Manolo Martín   |
|   Luisa Martín   | … |   Juani Ureña   |
|   Isabel Aboy   | … |   María Martín Soller   |
|   Aarón Guerrero   | … |   Jesús "Chechu" Martín Soller   |
|   Marieta Bielsa   | … |   Anita Martín Soller   |
|   Lola Baldrich   | … |   Gertru Yunquera   |
|   Antonio Molero   | … |   Poli Moyano   |
|   Jorge Roelas   | … |   Marcial   |
|   Ana Duato   | … |   Irene Aceval   |
|   Luis Barbero   | … |   Matías Poyo   |
|   Francis Lorenzo   | … |   Julio Suárez   |
|   Antonio Valero   | … |   Alfonso Martín   |
|   Iván Santos   | … |   Alberto Fernández Martín   |
|   Paula Ballesteros   | … |   Ruth   |
|   Gemma Cuervo   | … |   Consuelo Moreno   |
|   Jósé Ángel Egido   | … |   Borja Pradera   |
|   Jóse Conde   | … |   Óscar   |
|   Antonio Castro   | … |   Luis   |
|   Mónica Aragón   | … |   Marta Sena   |
|   Paloma Catalán   | … |   Eva   |
|   Alberto Domínguez-Sol   | … |   Ernesto   |
|   Jordi Rebellón   | … |   Ángel   |
|   Estefanía Falcón   | … |   Luisa   |
|   Jorge Jerónimo   | … |   Paco   |
|   Mariola Fuentes   | … |   Raquel   |
Aiheesta muualla

Perhelääkäri YLE:n sivustolla
Perhelääkäri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Franziska Preuß

| Franziska Preuß |
| --- | --- |
 Franziska Preuß vuonna 2024
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1994 (ikä 31) Wasserburg am Inn, Saksa
Uran tiedot
Pituus:  173 cm
Seura:  SC Haag
Laji:  ampumahiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2013–
Paras sijoitus:  1.
Voitot:  3
Palkintokorokkeella:  25
 Tietolaatikko päivitetty 13. maaliskuuta 2025 
| Mitalit> Maa:  Saksa.Naisten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Saksa.Naisten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Saksa.Naisten ampumahiihto. Olympialaiset  | Maa:  Saksa> Naisten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2022 | viesti |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Kontiolahti 2015 | viesti |  |
|  Kultaa | Lenzerheide 2025 | takaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Kontiolahti 2015 | yhteislähtö |  |
|  Hopeaa | Oslo 2016 | sekaviesti |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2020 | viesti |  |
|  Hopeaa | Anterselva 2020 | sekapariviesti |  |
|  Hopeaa | Pokljuka 2021 | viesti |  |
|  Hopeaa | Lenzerheide 2025 | pikakilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2016 | viesti |  |
|  Pronssia | Lenzerheide 2025 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Lenzerheide 2025 | parisekaviesti |  |
Franziska Preuß (s. 11. maaliskuuta 1994 Wasserburg am Inn) on saksalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SC Haagia.