stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuole

Vuole (ven. Вуо́лы, Vuoly) on pitäjä (volosti), kylä (Vuolen pitäjän kirkonkylä) ja entinen seurakunta Pohjois-Inkerissä Venäjällä. Vuole oli yksi niistä raja-alueen paikkakunnista, jotka tuhottiin käytännöllisesti katsoen kokonaan 1930-luvun vainoissa. Kylät jyrättiin maan tasalle, asukkaat karkotettiin ympäri Neuvostoliittoa ja myöhemmin lähes kaikki miespuoliset (myös osa naisista) vangittiin ja toimitettiin joukkohautoihin 1937-1938. Suuri osa teloituksista säästyneistä menehtyi myöhemmin NKVDn keskitysleireillälähde? (mm. Tšeljabinsk), joita muodostettiin Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon 1941. Hyökkäyksen seurauksena epäluotettavaksi katsottu väestö siirrettiin muun muassa "Saksan työarmeijan" leireille. Käytännössä leirit olivat keskitysleirejä joissa vangit kuolivat pakkotyössä sairauksiin ja ravinnon puutteeseen
Vuole asiakirjoissa ja kartoissa

Neuvostovalta muutti useaan kertaan aluejakoa Pohjois-Inkerissä.
Vuole mainitaan seuraavien piirien ja hallintoalueiden alueella lähteestä riippuen.
Kuivaisten (Kuivaisin) piiri / Куйвозовский финский национальный район 1.8.1927 - 22.2.1939
Nimi muutettiin Toksovan piiriksi / 1936. Toksovan piiri lakkautettiin 22. helmikuuta 1939 ja sen alue liitettiin Parkalan piriin.  Nykyisin entisen piirin alue kuuluu kokonaisuudessaan Leningradin alueen Seuloskoin piiriin.
Parkalan piiri, Pargolovo /  Па́рголово
Seuloskoin piiri / Все́воложский 1936 -
Useiden muutosten ja 1930-luvun väestönsiirtojen seurauksena monien asukkaiden syntymä- ja asuinpaikaksi on merkitty milloin mikäkin piiri tai hallintoalue. Paikasta toiseen siirretty väestö oli usein epätietoisia minkä piirin alueelle kuuluvat.
Kirkollisissa lähteissä Vuolen ihmisiä löytyy Vuolen seurakunnan kirkonkirjojen lisäksi myös naapuriseurakuntien (Miikkulainen, Lempaala, Toksova) ja Pietarin Pyhän Marian seurakuntien kironkirjoista.
Suomalaisissa kirkonkirjoissa vuolelaisia löytyy muun muassa Metsäpirtistä ja muista rajapitäjistä (-1939), Inkerin pakolaisseurakunnasta sekä niistä seurakunnista joihin ihmisiä on merkitty Suomeen muuton jälkeen.
Vuolen kyliä

Koivukylä / Койвукюля
Korkkinen (Karhunkylä) / Коркина
Kyyrähaka / Кюрехага
Lopotti / Сергиевка, Слобода
Matoksi / Матокса
Meslikka / Меслика, Меслики
Perämäki / Перемяки
Putkela / Путкелово
Reppoi / Реппо
Suojala / Соелово, Соелово, Сослово, Соело
Pieni-Suojala / Малое Соелово
Suuri-Suojala / Большое Соелово
Sohvola  / Софолово
Uusikylä / Rokoskoi, Рагозинка
Vuole /  Вуоле, Вуолы
Vuolejärvi /  Волоярви
Asukasluku kirkonkirjojen mukaan (inkerinsuomalaiset)

1928   2000
1936    0 (Vuolelta karkotettiin viimeiset inkerinsuomalaiset toukokuussa 1936)
Vuolen seurakunta (luterilainen)

Perustamisvuosi noin 1611
Kirkon valmistumisvuosi 1730
Kirkko suljettiin 1931
Kirkko muutettiin kommunistien klubiksi talvella 1932 - 1933
Seurakunnanhoitajat
Paulinius Henrik (pastori) 1709–1722†
Vaslin Samuel (kirkkoherra 1722–1741
Avenarius Georg (kirkkoherra) 1741–1787†
Hendelius Henrik (adj) 1759
Landan Peter (adj) 1770–1772
Avenarius Alexander (adj-kirkkoherra) 1779–1816
Avenarius (adjj, adj, adj, kirkkoherra) 1806–1826 (1837†)
Avenarius Peter-Gustav (adj) 1816
Lassenius Johan-Emanuel (apulaispastori) 1826–1831
Mercelius Johan (apulaispastori, kirkkoherra) 1831–1849†
Avelarius Peter-Gustav (kirkkoherra) 1850–1854†
Peronius Wilhelm-Victor (tf kh. , kirkkoherra 1849–1894†
Peronius Wilhelm-Theodor (adj, kirkkoherra) 1890–1919
Relander Felix 1921 (piispa)
Bister Pekka 1922–1924
Virronen Isac 1925–1927
Kuortti Aatami 1927 – 12/1929 (vangittu)
Musakka Johan 05/1930-15.02.1931 (vangittu).
1891–1927 Kokka Pietari (Pekka) (suntio)
Vuolen historian surullisimpia tapahtumia

Stalinin vainoissa teloitettuja Vuolen ihmisiä 1930-1938
Tsheljabinskin keskitysleirillä menehtyneitä Vuolen ihmisiä 1941-1944
Pakkotyöleireille tuomittuja Vuolen ihmisiä  Pakkotyöleireiltä palasi ani harva, työ oli erittäin raskasta ja ravinto sekä muut olot erittäin puutteelliset. Käytännössä pitkä pakkotyötuomio merkitsi lähes varmaa menehtymistä.
Uhrien selvittelytyö on vielä kesken. 1930-luvulla Suomen vastainen raja tyhjennettiin Suomesta muuttaneista inkeriläisistä 22 km:n etäisyydeltä Suomesta. Vuole kuului tähän alueeseen yhdessä Miikkulaisen, Lempaalan ja Valkeasaaren  kanssa. Tämän alueen suomensukuisen väestön kohtalo oli erittäin kova. Heidät luokiteltiin epäluottavaksi viholliskansaksi (suomalaisiksi), joka pyrittiin tuhoamaan mahdollisimman perusteellisesti. Vain ani harva Vuolen asukas selvisi hengissä. Suurin osa teloitetuista on haudattu Levashovon alueen joukkohautoihin, joihin on tämänhetkisten tietojen mukaan haudattu 45 000 - 46 000 teloitettua uhria. On esitetty myös arvioita, että Levashovon uhrien lukumäärä kaikkiaan voisi olla jopa lähes 100 000 ihmistä. Suurimmat joukkohaudat ovat yli 18 metriä syviä. Uhrien täsmällinen lukumäärä tuskin selvinnee koskaan.
Vuolella sijainneita kolhooseja

| Kolhoosin nimi | Kylä |
| --- | --- |
Raivaaja: Lehtoinkylä
Turpeenpuskija: Lehtoinkylä/Kyyrähaka
Yhteistyö: Matoksi
Punaranta: Kaavani
Puna-Raja: Suuri-Suojala
Ponnistus: Putkela
Puna-Työ: Korkkinen
Tie Sosialismiin: Korkkinen
Vappu: Katumaa
Yhteiskylväjä: Meslikka
Vuoleen kylä (kirkonkylä)

Vuoleen kirkonkylä sijaitsi Kuivaisin ja Matoksin välisen maantien varrella Sirkkajärven ohi Katumaahan johtavan tien risteyksessä. Nykyisen Seuloskoin piirin Kuivaisin kuntaan kuuluvan Vuoleen kylän paikka on entisen kirkonkylän luoteispuolella. Sen kautta kulkee A120-maantie. Tien toisella puolella on pieni Pusajärvi.
Vuonna 2010 kylässä oli vain kaksi vakituista asukasta. Sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee osittain kaatopaikkana käytetty hiekkalouhos. Kylä kuuluu kaatopaikan suoja-alueeseen, minkä vuoksi sen asukkaat on tarkoitus siirtää muualle.
Vuolella puhuttu kieli (inkeriläismurre)

Inkeriin muodostui ajan kuluessa inkerin suomalaismurteet, jotka ovat lähellä Suomen kaakkoismurteita. Niistä käytetään usein yksinkertaista nimitystä inkerinsuomi, ja puhujat viittaavat niihin myös inkerin kielenä. Vaikka kylissä oltiinkin suomenkielisessä ympäristössä, myös venäjänkielisiin oli luonnollisesti yhteyksiä, ja venäjästä omaksuttiin lainasanoja. Lainasanat, kuten rovatti (sänky), vunukka (lapsenlapsi) ja potuska (tyyny), tulivat suomalaistuneina osaksi suomenkielistä puheenpartta. Suomen kirjakieltä käytettiin julkisen elämän kielenä kirkoissa ja kouluissa, ja myös kirjakielestä tuli vaikutteita puhuttuun kieleen.
Petroskoissa asuneet tutkijat ryhtyivät keräämään Vuolen murretta 1950-60-luvuilla ja sen pohjalta koottiin yhdessä Toksovan murteen kanssa Pohjois-Inkerin murteen sanakirja.
Aiheesta muualla

Karjalankannas
Toinen kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Kolmas kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuole 2 (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoly
Kuivosi (Arkistoitu – Internet Archive)
Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat
Inkere
Jaama
Järvisaari
Haapakangas
Hatsina
Hevaa
Hietamäki
Kaprio
Kattila
Keltto
Kolppana
Koprina
Kupanitsa
Lahti
Lempaala
Liissilä
Markkova
Miikkulainen
Moloskovitsa
Narvusi-Kosemkina
Novasolkka
Pyhä Maria (Pietari)
Pähkinälinna
Ropsu
Rääpyvä
Saari
Serepetta
Siestarjoki
Skuoritsa
Soikkola
Spankkova
Toksova
Tuutari
Tyrö
Valkeasaari
Venjoki
Viron Inkeri
Vuole
Macintosh

Macintosh, McIntosh tai Mackintosh voi tarkoittaa seuraavia:
Apple Macintosh, Applen tietokonesarja
Macintosh 128K, sarjan ensimmäinen malli
McIntosh, omenalajike
McIntoshin piirikunta (Pohjois-Dakota)
McIntoshin piirikunta (Georgia)
Mackintosh, sadetakki 19. vuosisadalta
Macintosh Retail Group, alankomaalainen vähittäiskauppaketju
McIntosh Laboratories, audiolaitteiden valmistaja
Mount Mackintosh, vuori etelämantereella
Sukunimenä > Macintosh

Charles Macintosh (1766–1843), skotlantilainen keksijä ja kemisti
Henry Macintosh (1892–1918), skotlantilainen yleisurheilija
Sukunimenä > Mackintosh

Cameron Mackintosh (s. 1946), brittiläinen teatterituottaja
Charles Rennie Mackintosh (1868–1928), skotlantilainen arkkitehti ja muotoilija
Dave Mackintosh (s. 1997), englantilainen rumpali, DragonForce -yhtyeen jäsen
Gregor Mackintosh (s. 1970), englantilainen kitaristi, Paradise Lost -yhtyeen jäsen
Margaret Macdonald Mackintosh (1865–1933), brittiläinen akvarellimaalari ja muotoilija
Steven Mackintosh (s. 1967), englantilainen näyttelijä
Sukunimenä > McIntosh

Aaron McIntosh (s. 1972), uusiseelantilainen purjelautailija
Diana McIntosh (1932–2022), kanadalainen pianisti, säveltäjä ja performanssitaiteilija
Kinn Hamilton McIntosh, Catherine Aird (1930–2024), englantilainen rikoskirjailija
Pollyanna McIntosh (s. 1979), skotlantilainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja
Summer McIntosh (s. 2006), kanadalainen perhos- ja sekauinnin maailmanmestari
Winston Hubert McIntosh (1944–1987), jamaikalainen reggaemuusikko.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Macintosh”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veikkausliigan vuoden maalivahti

| Vuoden liigamaalivahti |
| --- | --- |
Palkitaan:  Myönnetään Veikkausliigan parhaalle maalivahdille.
Palkinnon antaja:  Veikkausliigan asiantuntijaryhmä
Maa:  Suomi
Ensimmäinen palkinto:  1999
Useimmin palkittu:  Mikko Kavén (4)
Virallinen internet-sivu
Vuoden liigamaalivahti on Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan parhaalle maalivahdille vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu kaudesta 1999 lähtien. Palkinnosta vastaa liigan kokoama asiantuntijaryhmä.
Palkitut

| Kausi | Pelaaja | Kansalaisuus | Joukkue | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Laaksonen, PasiPasi Laaksonen |  Suomi | Jokerit |  |
| 2000 | Rovio, JyrkiJyrki Rovio |  Suomi | Jazz |  |
| 2001 | Kavén, MikkoMikko Kavén |  Suomi | TamU |  |
| 2002 | Vilnrotter, AndrásAndrás Vilnrotter |  Unkari | HJK |  |
| 2003 | Vilnrotter, AndrásAndrás Vilnrotter |  Unkari | HJK |  |
| 2004 | Kavén, MikkoMikko Kavén |  Suomi | TamU |  |
| 2005 | Kavén, MikkoMikko Kavén |  Suomi | TamU |  |
| 2006 | Kavén, MikkoMikko Kavén |  Suomi | TamU |  |
| 2007 | Lehtovaara, JukkaJukka Lehtovaara |  Suomi | TPS |  |
| 2008 | Bantamoi, PatrickPatrick Bantamoi |  Sierra Leone | Inter |  |
| 2009 | Lehtovaara, JukkaJukka Lehtovaara |  Suomi | TPS |  |
| 2010 | Lehtovaara, JukkaJukka Lehtovaara |  Suomi | TPS |  |
| 2011 | Wallén, VilleVille Wallén |  Suomi | HJK |  |
| 2012 | Moisander, HenrikHenrik Moisander |  Suomi | TPS |  |
| 2013 | Sillanpää, HenriHenri Sillanpää |  Suomi | VPS |  |
| 2014 | Moisander, HenrikHenrik Moisander |  Suomi | FC Lahti |  |
| 2015 | Aksalu, MihkelMihkel Aksalu |  Viro | SJK |  |
| 2016 | Viitala, WalterWalter Viitala |  Suomi | IFK Mariehamn |  |
| 2017 | Vasjutin, AleksandrAleksandr Vasjutin |  Venäjä | FC Lahti |  |
| 2018 | Reguero, AntonioAntonio Reguero |  Espanja | RoPS |  |
| 2019 | Hilander, MikaMika Hilander |  Suomi | Ilves |  |
| 2020 | Murray, TimothyTimothy Murray |  Yhdysvallat | Honka |  |
| 2021 | Kreidl, JohannesJohannes Kreidl |  Itävalta | KuPS |  |
| 2022 | Hazard, ConorConor Hazard |  Pohjois-Irlanti | HJK |  |
| 2023 | Kreidl, JohannesJohannes Kreidl |  Itävalta | KuPS |  |
| 2024 | Kreidl, JohannesJohannes Kreidl |  Itävalta | KuPS |  |
Riippilänjärvi

| Riippilänjärvi |
| --- | --- |
 Näkymä Riippilänjärvelle Hoikan opiston rannasta.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°25′36″N, 23°00′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuloveden alue‎ (35.13)
Laskuoja:  Koskenoja 
Järvinumero:  35.131.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  69,9 m 
Rantaviiva:  7,407 km 
Pinta-ala:  0,70036 km² 
 fiRiippilänjärvi 
Riippilänjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Karkussa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa  Rautaveden aluetta.
Maantiede

Järven pinta-ala on 70,0 hehtaaria ja sen pituus on 2,1 kilometriä ja leveys 700 metriä. Linnais ja Järventaustansaari jakavat järven kahteen osaan. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 800 metriä pitkä Koskenoja, joka laskee Rautaveteen Äijärinlahdessa.
Järven rantaviiva on 7,4 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi peltoa tai golfkenttää. Järvi on keskellä Palvialan taajamaa ja asutusta on myös järven rannoilla.
Järven lounaisrannalla sijaitsee Lakeside Golf, kaakkoisrannalla Karkun harmaakivikirkko. Kaakkoisrantaa sivuaa kirkon luona Tampereen ja Porin välinen rautatie. Järven mukaan on nimetty lähistölle Riippiläntie ja Riippilänpolku. Riippiläntie on vanhan Turun ja Tampereen välisen valtatie 9:n osa.
Historia

Ensimmäinen hakemus saada laskea järvi on vuodelta 1820. Vuonna 1852 tilanomistaja F.W.Caloander ja kumppanit hakivat lupaa kuivauttaa Riippilanjärven ja saivat siihen luvan vuonna 1857. Järvelle tehtiin vain pieni pinnanalennus vuonna 1868. Samoilla asioilla oli Eino Stark ja kumppanit, kun he vuonna 1922 hakivat lupaa laskea järveä ja saivat siihen luvan 1930.
Kalen Kannu

Kalen Kannu on Suomen jääkiekkoliiton puheenjohtajan Kalervo Kummolan lahjoittama erikoispalkinto, joka jaetaan vuosittain Jääkiekon SM-liigan palkintogaalassa merkittävistä kiekkoteoista. Palkinnon jakamiselle ei ole määriteltyjä sääntöjä vaan Kummolan mukaan palkinto jaetaan aina jostain erityis- tai erikoishommasta.
Voittajat

1998–1999 Jouko Lukkarila
1999–2000 Timo Tuomi
2000–2001 Timo Jutila
2001–2002 Kari Lehtonen
2002–2003 Esa Pirnes
2003–2004 Tampereen Ilveksen C-juniorijoukkue
2004–2005 Heikki Seppälä
2005–2006 Mika Toivola
2006–2007 Kajaanin Hokki
2007–2008 Eero Lehti
2008–2009 Toni Rajala
2009–2010 Sami Vatanen
2010–2011 Jukka Jalonen
2011–2012 palkintoa ei jaettu
2012–2013 Karri Kivi
2013–2014 Erkka Westerlund
2014–2015 Veini Vehviläinen
2015–2016 Jussi Ahokas
2016–2017 Juha Junno
2017–2018 JYP
2018–2019 Jukka Jalonen
2019–2020 Jussi Ahokas
2020–2021 Raimo Helminen
2021–2022 Juuso Hietanen
2022–2023 Petri Kontiola
2023–2024 Marko Jantunen
IS-tähtikisa (jalkapallo)

IS-tähtikisa on Ilta-Sanomien ylläpitämä kilpailu, jossa Suomen jalkapallon pääsarjan kunkin ottelun kolmelle parhaalle pelaajalle annetaan 1–3 tähteä. Kentän paras saa kolme tähteä, toiseksi paras kaksi ja kolmanneksi parhaaksi katsottu yhden tähden. Kauden lopussa eniten tähtiä saanut on voittaja. Tähdet myöntää raati, jossa on aina lehden edustaja sekä pari muuta julkisuutta tai jalkapalloperhettä edustavaa raatilaista.
Valeri Popovitš on voittanut kisan ennätykselliset viisi kertaa.
Tähtikisan voittajat

1983  Mika Lipponen, TPS
1984  Heikki Suhonen, TPS
1985  Jukka Ikäläinen, KePS
1986  Ismo Lius, Kuusysi
1987  Jarmo Alatensiö, PPT
1988  Ismo Lius, Kuusysi
1989  Jari Litmanen, Reipas
1990  Jari Litmanen, Reipas
1991  Jari Litmanen, HJK
1992  Vasili Karatajev, RoPS
1993  Piracaia, Jazz
1994  Alexei Eremenko Senior, Jaro
1995  Valeri Popovitš, Haka
1996  Luiz Antonio, Jazz
1997  Alexei Eremenko Senior, Jaro
1998  Zeddy Saileti, RoPS
1999  Valeri Popovitš, Haka
2000  Shefki Kuqi, Jokerit
2001  Antti Pohja, TamU
2002  Jari Niemi, TamU
2003  Valeri Popovitš, Haka
2004  Fredrik Svanbäck, Jaro
2005  Valeri Popovitš, Haka
2006  Farid Ghazi, HJK
2007  Valeri Popovitš, Haka
2008  Mikko Hyyrynen, Jaro
Veikkausliigan vuoden puolustaja

| Vuoden liigapuolustaja |
| --- | --- |
Palkitaan:  Myönnetään Veikkausliigan parhaalle puolustajalle.
Palkinnon antaja:  Veikkausliigan asiantuntijaryhmä
Maa:  Suomi
Ensimmäinen palkinto:  1999
Virallinen internet-sivu
Vuoden liigapuolustaja on Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan parhaalle puolustajalle vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu kaudesta 1999 lähtien. Palkinnosta vastaa liigan kokoama asiantuntijaryhmä.
Palkitut

| Kausi | Pelaaja | Kansalaisuus | Joukkue | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Tihinen, HannuHannu Tihinen |  Suomi | HJK |  |
| 2000 | Salli, JanneJanne Salli |  Suomi | Haka |  |
| 2001 | Nuorela, JussiJussi Nuorela |  Suomi | MyPa |  |
| 2002 | Penttilä, TeroTero Penttilä |  Suomi | HJK |  |
| 2003 | Nylund, VilleVille Nylund |  Suomi | HJK |  |
| 2004 | Kangaskorpi, JuusoJuuso Kangaskorpi |  Suomi | Haka |  |
| 2005 | Corpache, DiegoDiego Corpache |  Argentiina | Inter |  |
| 2006 | Okkonen, JarkkoJarkko Okkonen |  Suomi | Haka |  |
| 2007 | Hooiveld, JosJos Hooiveld |  Alankomaat | Inter |  |
| 2008 | Hooiveld, JosJos Hooiveld |  Alankomaat | Inter |  |
| 2009 | Hakanpää, RamiRami Hakanpää |  Suomi | Honka |  |
| 2010 | Ojala, JuhaniJuhani Ojala |  Suomi | HJK |  |
| 2011 | Lindström, MathiasMathias Lindström |  Suomi | HJK |  |
| 2012 | Hurme, JarkkoJarkko Hurme |  Suomi | TPS |  |
| 2013 | Baah, GideonGideon Baah |  Ghana | Honka |  |
| 2014 | Gogoua, CedricCedric Gogoua |  Norsunluurannikko | SJK |  |
| 2015 | Obilor, Faith FridayFaith Friday Obilor |  Nigeria | RoPS |  |
| 2016 | Lyyski, JaniJani Lyyski |  Suomi | IFK Mariehamn |  |
| 2017 | Pirinen, JuhaJuha Pirinen |  Suomi | HJK |  |
| 2018 | Obilor, Faith FridayFaith Friday Obilor |  Nigeria | HJK |  |
| 2019 | Murillo, Luis CarlosLuis Carlos Murillo |  Kolumbia | KuPS |  |
| 2020 | O’Shaughnessy, DanielDaniel O’Shaughnessy |  Suomi | HJK |  |
| 2021 | O’Shaughnessy, DanielDaniel O’Shaughnessy |  Suomi | HJK |  |
| 2022 | Ricardo, PaoloPaolo Ricardo |  Brasilia | KuPS |  |
| 2023 | Ollila, TuomasTuomas Ollila |  Suomi | HJK |  |
| 2024 | Pikkarainen, JuhaniJuhani Pikkarainen |  Suomi | Ilves |  |
Vuoden naispelaaja (jalkapallo)

Vuoden naispelaaja on Suomen Palloliiton jakama tunnustus vuoden ansioituneimmalle kotimaiselle naisjalkapalloilijalle.
Vuoden naispelaajat

| --- | --- |
 1976 Merja Sjöman  1977 Soile Malm  1978 Åsa Wennström  1979 Kirsi Koskela  1980 Merja Sjöman  1981 Tarja Konttila  1982 Anna-Maria Lehtonen  1983 Hanna-Mari Sarlin  1984 Tuula Sundman  1985 Marianne Sulen  1986 Hanna-Mari Sarlin  1987 Anu Toikka  1988 Tiina Lehtola  1989 Soile Ojala  1990 Marja Aaltonen  1991 Susanna Kuosmanen  1992 Pauliina Auveri  1993 Anne Mäkinen  1994 Johanna Lindell  1995 Marianne Lindholm  1996 Hanna Ekström  1997 Kaisa Mustonen  1998 Hanna Ekström  1999 Laura Kalmari  2000 Sani Ylitalo:  2001 Sanna Valkonen  2002 Sanna Valkonen  2003 Laura Kalmari  2004 Anne Mäkinen  2005 Satu Kunnas  2006 Laura Österberg Kalmari  2007 Tiina Salmén  2008 Linda Sällström  2009 Laura Österberg Kalmari  2010 Laura Österberg Kalmari  2011 Linda Sällström  2012 Maija Saari  2013 Tinja-Riikka Korpela  2014 Tinja-Riikka Korpela  2015 Tinja-Riikka Korpela  2016 Tinja-Riikka Korpela  2017 Natalia Kuikka  2018 Anna Westerlund  2019 Linda Sällström  2020 Natalia Kuikka  2021 Natalia Kuikka  2022 Natalia Kuikka  2023 Natalia Kuikka
Soidensalonlampi

| Soidensalonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°52′40″N, 26°01′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rautaveden alue (14.83)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.838.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,6 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,983 km  
Pinta-ala:  3,197 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSoidensalonlampi 
Soidensalonlampi on Keski-Suomessa Joutsassa  Vartiamäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 380 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,2 hehtaaria. Se sijaitsee Haapasuon länsilaidalla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja se on suomaata lukuun ottamatta järven länsirantoja.
Leivonmäen kansallispuisto

Lammen rannat kuuluvat Metsähallituksen hallinnoimaan Leivonmäen kansallispuistoon. Lammen länsipuolella kulkee viitoitettuja kävelyreittejä. Itse lampi sijaitsee alueella, jossa liikkuminen on rajoitettua kevään ja kesän lintujen pesimäkauden ajan.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Rautaveden alueella (14.83), jonka Kostamonjoen valuma-alueeseen (14.838) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,6 metriä mpy.
Metro

Linjakartta Madridin metrosta, joka kuuluu maailman kymmenen suurimman metroverkoston joukkoon.
Metro on julkisen liikenteen ja kaupunkiraideliikenteen muoto, jossa perinteisen määritelmän mukaan sähköjunat kulkevat muusta rautatieverkosta erillään. Saman määritelmän mukaan metrorata paitsi on erotettu muusta rautatieverkosta ja siinä ei ole tasoristeyksiä, kulkee myös merkittävältä osaltaan tunnelissa maan alla. Määritelmä ei ole kuitenkaan yksiselitteinen: eri puolilla maailmaa metroiksi nimitetyt järjestelmät voivat poiketa toisistaan merkittävästikin, ja toisaalta tekninen kehitys on kaventanut erottelua metro-, paikallisjuna- ja raitioliikennejärjestelmien välillä. Siten nykyisin metro voidaan määritellä myös raideliikennejärjestelmän rataverkon osaksi, jolla ei ole tasoristeyksiä ja joka on pääsääntöisesti rakennettu eritasoiseksi maanalaiseksi radaksi tai ilmaradaksi.
Metrojärjestelmät on yleensä toteutettu rautatiestandardin mukaan: radalla liikennöidään erillisistä moottorivaunuyksiköistä kokoonpannuilla junilla, joiden kulun liikenteenohjaus määrää ja turvaa asetinlaite- ja opastinjärjestelmällä. Kuljettajan tehtävänä on ajaa junaa liikenteenohjauksen antamien määräysten mukaan. Tässä suhteessa metroliikenne lukeutuu yhdessä paikallisjunaliikenteen kanssa raskaaseen raideliikenteeseen erotukseksi kevyestä raideliikenteestä eli raitioliikenteestä, jossa kuljettaja vastaa yksin vaunujen ajamisesta. Toisaalta esimerkiksi Portugalissa Porton metroa ja Yhdysvalloissa San Franciscon raitioteitä nimitetään metroksi, vaikka nämä järjestelmät ovat teknisesti kaupunkiliikenteen joukossa liikennöitäviä raitioteitä. Automatisoitua metroa kutsutaan automaattiradaksi.
Metro tarjoaa julkisen liikenteen muodoista korkeimman matkustajakapasiteetin vieden vähiten tilaa. Metro on kallis rakentaa mutta edullinen liikennöidä. Suuresta kuljetuskapasiteetista johtuen metroradan rakentaminen edellyttää asemiensa ympäristöön tiivistä rakentamista toimiakseen taloudellisesti kannattavasti. Tiheällä vuorovälillä liikennöinti on yleinen ominaisuus metroliikenteessä.
Nimitys metro on peräisin vuonna 1900 avatusta Pariisin metrosta, jonka ranskankielinen nimi chemin de fer métropolitain (’suurkaupungin rautatie’) lyheni muotoon métro. Metro-sanassa itsessään ei ole mitään maanalaisuuteen viittaavaa.
Historia > Tekniset edellytykset > Lähtökohta

Metro liikennevälineenä on 1800-luvun jälkipuolella tapahtuneen pitkäkestoisen kehityksen tulos. Ensimmäisissä suunnitelmissa tavoitteena oli kahden kaukojunaliikenteen pääteaseman yhdistäminen. Tällaisia suunnitelmia oli jo vuonna 1844 Wienissä,lähde? ja vastaavat suunnitelmat toteutettiin ensi kerran Lontoossa vuonna 1863.
Historia > Tekniset edellytykset > Sähkön läpimurto

Lontoon tunneliosuutta liikennöitiin höyryjunilla, mikä ei kuitenkaan ollut hyvä ratkaisu eikä sitä siksi haluttu jäljitellä muualla. Tärkeä läpimurto maanalaisen kaupunkiliikenteen kehityksessä oli sähkömoottorien käyttöönotto raideliikenteessä. Berliiniläinen yrittäjä Werner von Siemens teki sähköjunien saralla tärkeää pioneerityötä. Berliinin elinkeinonäyttelyssä vuonna 1879 Siemens esitteli sähköveturin, ja vuonna 1881 hän avasi Lichterfelden kaupunginosaan maailman ensimmäisen sähköistetyn raitiotien. Kuitenkin byrokratia ja epäilijät estivät vuosikymmenten ajan häntä rakentamasta Berliiniin sähköistettyä raideverkostoa. Sähköistetty liikenne alkoi ensimmäisenä Lontoossa vuonna 1890, ja niin oli täytetty tärkeimmät edellytykset uuden liikennevälineen menestykselle.