stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huoltovarmuuskeskus
Omistukset > Öljynkuljetus

Neste luopui varustamotoiminnasta ja myi vuoden 2013 aikana kahdeksan alusta – viisi säiliöalusta ja kolme hinaajaa – Huoltovarmuuskeskuksen ja työeläkeyhtiö Ilmarisen puoliksi omistamalle laivayhtiölle, joka vuokraa alukset Nesteelle nykyiseen käyttöön. Omistajayhtiö toimii vain omistajana, ei liikennöijänä, josta huolehtii erillinen perustettava hoitovarustamo. Huoltovarmuudesta vastaaminen on aiemmin ollut Nesteen tehtävä, mutta kansainvälisillä markkinoilla toimivalle yritykselle tehtävä sopi huonosti. Omistusvaihdoksen jälkeen miehistö pysyy suomalaisena ja laivat Suomen lipun alla. Alusten määrä on riittävä huoltovarmuuden säilyttämiseksi.
Omistukset > Muut omistukset

Huoltovarmuuskeskus omistaa kantaverkkoyhtiö Fingridin ja kaasuyhtiö Gasumin kautta sähkö- ja kaasuhuollon infrastruktuuria.
Organisaatio ja johto

Huoltovarmuuskeskuksen toimintaa johtaa sen hallitus.
Huoltovarmuuskeskuksen yhteydessä toimii huoltovarmuusneuvosto sekä sektoreita ja pooleja.
Huoltovarmuuskeskus koostuu viidestä osastosta, jotka ovat perustuotanto, energiahuolto, hallinto, infrastruktuuri sekä suunnittelu ja analyysi. Vuonna 2020 Huoltovarmuuskeskuksessa työskenteli 54 henkilöä, ja henkilöstön keski-ikä oli 48 vuotta. Lähes 80 prosentilla työntekijöistä on ylempi korkeakoulututkinto.
Aiheesta muualla

Huoltovarmuuskeskuksen verkkosivut
Finlex, 18.12.1992/1390, Laki huoltovarmuuden turvaamisesta
Finlex, 25.6.2008/455, Valtioneuvoston asetus Huoltovarmuuskeskuksesta
Finlex, 18.12.1992/1391, Asetus Huoltovarmuuskeskuksesta (kumottu)
Finlex, 21.8.2008/539, Valtioneuvoston päätös huoltovarmuuden tavoitteista
Anderson, Christina ja Libell, Henrik Pryser: Finland, ‘Prepper Nation of the Nordics,’ Isn’t Worried About Masks The New York Times. 5.4.2020. (englanniksi)
Sisilisko

| Sisilisko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Liskot Sauria
Heimo::  Sisiliskot Lacertidae
Suku::  Zootoca
Laji::  vivipara
Kaksiosainen nimi
 Zootoca vivipara  (Jacquin, 1787) 
 Sisiliskon levinneisyys Euraasiassa.
Katso myös
   Sisilisko Wikispeciesissä   Sisilisko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sisilisko (Zootoca vivipara, aiemmin Lacerta vivipara) on Euraasiassa tavattava maailman pohjoisin matelijalaji. Sisiliskot ovat Suomessa rauhoitettuja, ja siksi niitä ei saa ottaa lemmikiksi esimerkiksi terraarioon. Sisiliskot voivat elää jopa kymmenvuotiaiksi.
Suomen kielen sana lisko tulee sanasta sisilisko.
Sisilisko on sukunsa Zootoca ainoa laji.
Ulkonäkö

Sisilisko on pienehkö lisko, jonka ruumiin pituus jää yleensä alle seitsemän senttimetrin. Häntä on yleensä noin puolitoista kertaa ruumiin pituinen, ja suurimmat Suomessa tavatut sisiliskot ovat olleet 16-senttisiä. Eläimellä on pyöreä pää ja lieriömäinen ruumis sekä melko paksut häntä ja niska. Jalat ovat pienehköt, ja niissä on terävät kynnet.
Sisiliskon selkäpuolen väritys vaihtelee huomattavasti. Tavallisin pohjaväri on ruskea, mutta myös harmaata, lähes täysin mustaa ja oliivinvihreää muotoa esiintyy. Naarailla on usein tummia juovia keskiselässä ja kyljissä, mutta toisinaan on myös vaaleampia juovia tai tummia tai vaaleita täpliä. Koirailla ei ole selkäjuovaa, vaan niille tyypillisiä ovat selän vaaleakeskustaiset rengastäplät. Koiraiden ja naaraiden kuvioinnin erottaa toisistaan, jos katsoo niiden vatsaa. Koirailla se on oranssi tai punainen, naarailla taas pelkästään keltainen tai vaalea. Kummallakin sukupuolella voi olla vatsassa mustia pilkkuja. Nuoret yksilöt ovat tasaisen tummia.
Sisilisko muistuttaa ulkonäöltään hietasisiliskoa (Lacerta agilis), jota tavataan Suomea lähinnä Etelä- ja Keski-Ruotsissa sekä Laatokan Karjalassa lähellä Suomen rajaa. Lajista on yksittäisiä havaintoja myös Varsinais-Suomen rannikolta.
Levinneisyys

Sisiliskoa esiintyy Euraasiassa. Esiintymisalueensa eteläosissa sitä esiintyy vuoristossa, ja Etelä-Euroopassa sen elinalue rajoittuu Espanjan ja Italian pohjoisosiin. Toisaalta hyvin pohjoisessa Suomessa se on harvinainen.
Elintavat

Sisilisko elää melko kosteissa ympäristöissä, esimerkiksi niityillä, peltojen ja teiden varsilla, metsien reunoilla, nummimailla, soilla ja kallioilla.
Sisilisko on päiväaktiivinen ja vaihtolämpöisenä se suosii aurinkoisia kohtia. Sisilisko on taitava kiipeilijä ja se pystyy kiipeämään myös pystysuorilla pinnoilla. Sisilisko osaa myös uida sujuvasti. Vaaratilanteissa sisilisko pakenee maaonkaloihin, ja hätätilanteessa se kykenee irrottamaan häntänsä harhauttaakseen ahdistelijaansa. Häntä kasvaa ajan kuluessa takaisin, joten sisiliskot eivät jää hännättömiksi. Monien muiden liskojen tapaan ne kuitenkin keräävät vararavintoa häntäänsä, joten hännän irtoaminen loppukesästä voi haitata liskon talvehtimista.
Elintavat > Talvehtiminen ja lisääntyminen

Sisilisko talvehtii horrostamalla juurenalusonkaloissa, kiviraunioissa tai syvällä maan alla, mutta ne voivat talvehtia myös tukin tai ison kiven alla. Sisilisko kestää kolossaan muutaman asteen pakkasta jopa viikon ajan, ja se voi selvitä vaikka osa sen ruumiinnesteistä jäätyisi.
Keväällä ensimmäisenä aurinkoon lämmittelemään nousevat koiraat ja nuoret yksilöt, yleensä huhtikuussa, ja naaraat muutama viikko koiraiden jälkeen. Paritteluaika alkaa siitä noin viikon kuluttua, ja se jatkuu kesäkuulle. Paritteluaikana koiraat puolustavat reviiriään muilta koirailta, ja ne saattavat jopa purra toisiaan, vaikka muina aikoina ne eivät paljoa piittaa toisistaan. Naaraat tulevat koiraiden luo feromonien houkuttelemina. Molemmat sukupuolet voivat paritella useiden yksilöiden kanssa. Naaras saattaa vahingoittua paritteluissa ja jopa kuolla.
Sekä tiineyden kesto että poikasten määrä vaihtelevat alueittain. Suomessa sisiliskon tiineys kestää 45–70 vuorokautta, ja munia kehittyy yleensä viidestä kuuteen, joista yksi tai kaksi ei ole elinkelpoisia. Suomessa sisiliskonaaras synnyttää joka vuosi.
Sisilisko poikkeaa monista muista liskoista siten, että se kykenee synnyttämään eläviä poikasia munien sijasta. Poikaset syntyvät kalvon peittäminä ja kuoriutuvat heti synnytyksen jälkeen. Sisiliskon tieteellinen nimi Zootoca vivipara (latinan sanoista vivos ’elävä’ ja pario ’synnyttää’) viittaakin liskon erikoisuuteen synnyttää eläviä poikasia. Jotkin eteläiset populaatiot kuitenkin munivat, ja joskus samalla alueella voi asua molempia tyyppejä, jotka myös lisääntyvät keskenään.
Suomessa poikaset syntyvät heinä–elokuussa. Syntyessään poikaset ovat noin 3–4 cm pitkiä, ja vuoden ikäisinä ne ovat 10–11 cm. Poikaset jäävät heti omilleen. Sukukypsyyden sisilisko saavuttaa neljäntenä kesänään.
Elintavat > Ravinto ja saalistajat

Ravinnokseen sisilisko käyttää hyönteisiä, hämähäkkejä sekä toukkia. Myös aamukasteen kastemadot käyvät sisiliskolle. Sisilisko voi myös hanakasti käydä isonkin perhosen kimppuun, sillä juuri saaliseläimen nopeat liikkeet aktivoivat sisiliskon saalistushalun.
Saaliin napattuaan sisilisko usein ravistelee sitä suussaan voimakkaasti, minkä jälkeen se pureskellen nielee lamaantuneen saaliin.
Sisiliskoja saalistavat etenkin nuoret kyyt, Ahvenanmaalla elävä kangaskäärme sekä useat linnut ja pienet nisäkkäät.
Nimen historia

Sana sisilisko on uralilaista perua: se ei ole alkujaan yhdyssana, vaan se on johdettu sanasta sisal. Johdoksen varhaisin muoto on luultavasti ollut sisalikko. Suomen kielessä sen kirjasi ensimmäisenä Mikael Agricola vuonna 1551 muodossa siseliskot. Vuoden 1872 teoksessaan Fauna Fennica – Suomen eläimistö, nuorisolle luonnontutkija Aukusti Juhana Mela erotti sanan loppuosan tarkoittamaan kaikkia liskoja, ja sisiliskon hän jätti tarkoittamaan yhtä liskolajia.
Sisilisko.
Jeju Airin lento 2216

| Jeju Airin lento 2216 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone vuonna 2022.
Yhteenveto
Päivämäärä:  29. joulukuuta 2024
Onnettomuustyyppi:  suistui kiitotieltä laskeutuessa ilman telineitä
Tapahtumapaikka:  Muanin kansainvälinen lentoasema, Etelä-Jeolla, Etelä-Korea
Lähtöpaikka:  Suvarnabhumin kansainvälinen lentoasema, Samut Prakan, Thaimaa
Määränpää:  Muanin kansainvälinen lentoasema, Etelä-Jeolla, Etelä-Korea
Kuolleita:  179
Loukkaantuneita:  2
Eloonjääneitä:  2
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 737-8AS
Lentoyhtiö:  Jeju Air
Rekisteritunnus:  HL8088
Matkustajia:  175
Miehistöä:  6
Onnettomuuspaikka
Jeju Airin lento 2216 oli Jeju Airin kansainvälinen reittilento Bangkokista Etelä-Jeollaan. Lennolla 29. joulukuuta 2024 käytetty Boeing 737-8AS syöksyi kiitotien päässä olevaan betonirakennelmaan. Koneella oli yritetty laskeutua kiitotielle ilman laskutelineitä, mutta se meni kiitotiestä yli. Turmassa kuoli 179 koneessa olleesta 181 henkilöstä. Turma on ensimmäinen kuolemaan johtanut onnettomuus vuonna 2005 perustetun Jeju Airin historiassa.
Toistaiseksi tuntemattomasta syystä koneella oli yritetty laskeutua ilman laskutelineitä, laskeutumislaippoja ja etureunan solakoita. Kone laskeutui suurella nopeudella ja törmäsi lentokenttäalueella olevaan betonivahvisteiseen rakennelmaan. Sama koneyksilö oli ilmoittanut hätätilasta myös lennolla kaksi päivää ennen turmaa teknisten ongelmien vuoksi.
Aiheesta muualla

Video törmäyksestä betonirakennelmaan Youtube
Láidná

Láidná on saamelainen naisen etunimi, joka vastaa nimeä Laina.
Professori Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Láidnán nimipäivä on 8. helmikuuta.
Aiheesta muualla

Nimipalvelu: Tilastotietoa etunimestä Láidná (Digi- ja väestötietovirasto)
Huiskunauhukset

| Huiskunauhukset |
| --- | --- |
 Liuskahuiskunauhus (Sinacalia tangutica).
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Suku::  Huiskunauhukset Sinacalia  H.Rob. & Brettell
Katso myös
   Huiskunauhukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huiskunauhukset (Sinacalia) on asterikasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu kolme lajia, joita esiintyy Kiinassa. Lajit on alun perin sijoitettu kantavillakoihin (Senecio) tai helonauhuksiin eli nauhuksiin (Ligularia) ja suku on kuvattu vasta 1970-luvulla. Huiskunauhukset ovat ruohoja, joilla on vankka mukulamainen juurakko. Läheisimmistä sukulaisista helonauhuksista erottava tuntomerkki on lehtikannan tupettomuus.
Liuskahuiskunauhusta eli huiskunauhusta (Sinacalia tangutica) viljellään perennana. Laji on Kiinan ulkopuolella levinnyt vakiintuneeksi viljelykarkulaiseksi ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Britanniassa, Suomessa laji on satunnaisesti levinnyt luontoon. Muut lajit ovat Sinacalia davidii ja Sinacalia macrocephala.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Huiskunauhukset – Sinacalia
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q7521651  Wikispecies: Sinacalia  CoL: 7H5M  EoL: 6275998  EPPO: 1SNLG  FNA: 130392  FoC: 130392  GBIF: 3115124  GRIN: 11174  iNaturalist: 336387  IPNI: 11028-1  IRMNG: 1355708  NBN: NHMSYS0000463609  NCBI: 217504  Open Tree of Life: 1010097  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:11028-1  Tropicos: 40000476  WFO: wfo-4000035416  WoRMS: 1076282
Cyprianus (nimi)

| Cyprianus |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Sipri 
Vastineita eri kielissä:  Cyprian, Kyprianos, Kyprianus, Zyprian, Zyprianus 
Nimen alkuperä:  lat. ’mies Kyprokselta’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cyprianus on latinalainen miehen etunimi, jonka merkitys on ’mies Kyprokselta’. Katolisella kirkolla on useita tämännimisiä pyhimyksiä.
Cyprianus-nimi oli mukana Suomen almanakassa vuosina 1708–1928, lukuun ottamatta joitain katkoksia. Almanakassa nimestä on käytetty myös kirjoitusasua Kyprianus (vuosina 1890–1896). Cyprianuksen nimipäivä oli yleensä 26. syyskuuta, mutta vuonna 1742 se oli vasta 27. syyskuuta. Joinain vuosina nimipäivä oli 8. elokuuta.
Tunnettuja Cyprianuksia

Cyprianus (n. 200–258), kirkkoisä, marttyyri ja pyhimys
Aiheesta muualla

Nimipalvelu: Tilastotietoa etunimestä Cyprianus (Digi- ja väestötietovirasto)
Rombinen triakontaedri

Rombinen triakontaedri
Rombisen triakontaedrin tahko. Sen lävistäjien pituuksien suhde on kultainen leikkaus.
Tämä animaatio osoittaa, miten kuutio voidaan muuntaa rombiseksi triakontaedriksi jakamalla sen neliömäiset sivut neljään neliöön ja yhdistämällä kärkien keskipisteet uusiksi neljäkkään muotoisiksi tahkoiksi.
Rombinen triakontaedri, jota toisinaan sanotaan lyhyesti triakontaedriksi, on geometriassa kupera monitahokas, jonka tahkoina on 30 neljäkästä. Sillä on 60 särmää ja kahdenlaisia kärkiä yhteensä 32. Se kuuluu Catalanin kappaleiksi ja on ikosidodekaedrin duaalikappale. Se on myös zonoedri.
Rombisen triakontaedrin jokaisen tahkon pidemmän ja lyhemmän lävistäjän suhde on tarkalleen kultainen leikkaus, φ, minkä vuoksi tahkojen terävät kulmat ovat suuruudeltaan 2 tan−1(⁠1/φ⁠) = tan−1(2), eli suunnilleen 63.43°. Tällaista neljäkästä sanotaan kultaiseksi neljäkkääksi.
Koska rombinen triakontaedri on Arkhimedeen kappaleen duaalikappale, se on tahkotransitiivinen. Tämä merkitsee, että jos kappaleesta valitaan mitkä tahansa kaksi tahkoa A tai B, on olemassa sellainen kappaleen yhtenevyyskuvaus, jossa kuva vie avaruudessa saman alueen kuin alkuperäinen kappale ja jossa tahko A kuvautuu tahkolle B.
Rombinen triakontaedri on myös särmätransitiivinen.  Erilaisia särmätransitiivisia monitahokkaita on vain yhdeksän; muut ovat viisi Platonin kappaletta sekä kuboktaedri, ikosidodekaedri ja rombidodekaedri.
Rombisella triakontaedrilla on 12 sellaista kärkeä, joissa kohtaa toisensa viisi tahkoa. Lopuissa 20 kärjessä kohtaa toisensa kolme tahkoa kussakin.
Rombinen triakontaedri on myös siitä erikoinen, että osa sen kärjistä voidaan yhdistää toisiinsa kappaleen avaruuslävistäjillä niin, että saadaan neljä Platonin kappaleista. Tällä tavoin se sisältää neljä tetraedria, viisi kuutiota, yhden ikosaedrin ja yhden dodekaedrin. Sen tahkojen keskipisteistä voidaan muodostaa viisi oktaedria.
Kappale voidaan muodostaa typistetystä oktaedrista jakamalla sen kuusikulmaiset sivut kolmeksi neljäkkääksi:
Topologinen rombinen triakontaedri typistetyssä oktaedrissa
Mittasuhteet

Jos rombisen triakontaedrin särmän pituus on a, sen tahkojen yhteenlaskettu pinta-ala (S), tilavuus (V), sisään piirretyn pallon säde (ri) sekä sellaisen pallon säde, joka kulkee jokaisen särmän keskipisteen kautta (rm), ovat:
missä φ on kultaisen leikkauksen suhdeluku.
Kappaleen sisään piirretty pallo sivuaa sen jokaista tahkoa sen keskipisteessä. Rombisen ikosaedrin tahkojen lyhyet lävistäjät muodostavat säännöllisen dodekaedrin, pitkät särmät säännöllisen ikosaedrin.
Jako osiin

Rombinen triakontaedri voidaan jakaa 20 kultaiseen romboedriin, joista 10 on terävä- ja 10 tylppäkulmaisia.
| 10 |
| --- | --- |
 Teräväkulmainen kultainen romboedri:  Tylppäkulmainen kultainen romboedri
Ortogonaaliset projektiot

Rombisella triakontaedrillä on neljänlaisia symmetristä ortogonaalista projektiota, joista kahdella on keskuksena kappaleen kärjet, yhdellä särmän keskipiste ja yhdellä tahkon keskipiste.  Projektioon "10" sisältyvät "paksu" ja "ohut" neljäkäs, joiden kopioilla taso voidaan täyttää niin, että muodostuu Penrosen laatoiksi nimitetty epäjaksollinen tessellaatio.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Projektiivinen symmetria | [2] | [2] | [6] | [10] |
Kuva: 
Duaalin kuva:
Ortogonaaliset projektiot > Stellaatiot

Rombisella triakontaedrilla on kaikkiaan 358 833 097 stellaatiota, joista kuitenkin vain 227 on täysin tuettuja (engl. fully supported). Stellaatiossa tahkon alapuoli saattaa ulkopuolelta katsottuna näyttää roikkuvalta ulokkeelta. Täysin tuetussa stellaatioissa tällaisia ulokkeita ei ole, vaan jokainen jokainen tahko on joltakin puolelta katsottuna kokonaisuudessaan nähtävissä.
Triakontaedri ja muut monitahokkaat

| Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> Symmetria: [5,3], (*532) | Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> Symmetria: [5,3], (*532) | Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> Symmetria: [5,3], (*532) | Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> Symmetria: [5,3], (*532) | Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> Symmetria: [5,3], (*532) | Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> Symmetria: [5,3], (*532) | Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> Symmetria: [5,3], (*532) | Uniformiset ikosaedriset monitahokkaat> [5,3]+, (532) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |


| {5,3} | t{5,3} | r{5,3} | t{3,5} | {3,5} | rr{5,3} | tr{5,3} | sr{5,3} |
Uniformisten monitahokkaiden duaalit

| V5.5.5 | V3.10.10 | V3.5.3.5 | V5.6.6 | V3.3.3.3.3 | V3.4.5.4 | V4.6.10 | V3.3.3.3.5 |
Tämä monitahokas kuuluu rombisten monitahokkaiden ja laatoitusten sarjaan, jolla on Coxeterin ryhmän [n,3] mukainen symmetria. Kuutiota voidaan pitää rombisena heksaedrina, jonka neljäkkäät ovat samalla myös suorakulmioita.
| Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.*n32.*n32 | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.Sfäärinen.*332 | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.Sfäärinen.*432 | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.Sfäärinen.*532 | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.Euklidinen.*632 | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.Hyperbolinen.*732 | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.Hyperbolinen.*832... | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.Hyperbolinen.*∞32 | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.. | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.. | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.. | Duaalisten kvasireguaaristen laatoitusten symmetriamuunnokset:  V(3> n)2.. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Laatoitus: 
| Konfig. | V(3.3)2 | V(3.4)2 | V(3.5)2 | V(3.6)2 | V(3.7)2 | V(3.8)2 | V(3.∞)2 |  |  |  |  |
}}
Rombinen triakontaedri pallopinnalla
Rokbinen triakontaedri, jonka sisään on piirretty tetraedri (punainen) ja kuutio (sininen).
(Tästä klikkaamalla saa näkyviin pyörivän mallin)
Rombinen triakontaedri, jonka sisään on piirretty dodekaedri (sininen) ja ikosaedri (violetti).
(Tästä klikkaamalla saa näkyviin pyörivän mallin)
Täysin katkaistu rombinen triakontaedri
Triakontaedri ja muut monitahokkaat > 6-kuutio

Rombinen triakontaedri muodostaa 32-kärkisen kuperan peitteen yhdelle 6-kuution kolmiulotteisista projektioista.
| --- | --- |
 Kolmiulotteisen kantavektorit [u,v,w] ovat: u = (1, φ, 0, -1, φ, 0) v = (φ, 0, 1, φ, 0, -1) w = (0, 1, φ, 0, -1, φ):  Sisällä olevat särmät poissa näkyvistä  Rombisen triakontaedrin 32 kärjestä 20 muodostaa säännöllisen dodekaedrin, loput 12 ikosaedrin.
Käyttö

.
Tanskalainen muotoilija Holger Strøm on käyttänyt rombista triakontaedria pohjana muotoillessaan koottavan IQ-light -nimisen lampun. Lyhenne IQ tulee sanoista Interlocking quadrilaterals, toisiinsa tarttuneet nelikulmiot.
Puuseppä Jane Kostick rakentaa rombisen triakontaedrin muotoisia laatikoita. Niiden rakenne perustuu vähemmän ilmeiseen yhteyteen rombisen triakontaedrin ja kuution välillä.
Roger von Oechin "Ball of Whacks" on rombisen triakontaedrin muotoinen.
Joissakin roolipeleissä käytetään rombisen triakontaedrin muotoista 30-sivuista d30-noppaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rhombic Triacontahedron polyhedra.org. Arkistoitu 1.7.2007. Viitattu 23.9.2019.
Stellations of rhombic triacontahedron john Cranmer, Peter W. Messer.
Rhombic Triacontahedron (Rombisen triakontaedrin muotoisen origamin valmistusohje) instructables.com.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rhombic triacontahedron
Rombinen hekskontaedri
Muotoilultaan rombiseen triakontaedriin perustuva IQ-light -lamppu
Rombisen triakontaedrin muotoinen d30-noppa
Käännös suomeksi
Aleksanteri I (Jugoslavia)

| Aleksanteri I |
| --- | --- |
 
Jugoslavian kuningas
Valtakausi:  16. elokuuta 1921 – 9. lokakuuta 1934
Edeltäjä:  Pietari I
Seuraaja:  Pietari II

Syntynyt:  Alexandr 16. joulukuuta 1888 Cetinje, Montenegron ruhtinaskunta
Kuollut:  9. lokakuuta 1934 (45 vuotta) Marseille, Ranska
Puoliso:  Marie von Hohenzollern-Sigmaringen
Lapset:  Pietari II Tomislav  Andreas
Suku:  Karađorđević
Isä:  Pietari I
Äiti:  Montenegron Zorka
Uskonto:  ortodoksi
Nimikirjoitus:  
Aleksanteri I (serb. Краљ Александар Карађорђевић); (16. joulukuuta 1888 Cetinje, Montenegron ruhtinaskunta – 9. lokakuuta 1934 Marseille, Ranska) oli Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (vuodesta 1929 Jugoslavian) kuningas vuosina 1921–1934 ja Karađorđevićien dynastian päämies.
Suku ja koulutus

Hänen isänsä oli kuningas Pietari I  ja äitinsä Montenegron prinsessa Ljubica (1864–1890), joka naimisissa tunnettiin nimellä Zorka. Hänellä oli neljä sisarusta, joista vanhin sisar Elena (1884–1962) avioitui venäläisen ruhtinas Ioann Konstantinovitš Romanovin kanssa. Alexandr menetti äitinsä alle kaksivuotiaana.
Aleksanteri vietti lapsuutensa Montenegrossa, hänet oli koulutettu Genevessä. Hän kävi sotilaskoulua Pietarissa ja sittemmin Belgradissa. Aleksanteri ei ollut perheen esikoinen, vaan vuodesta 1903 kruununperijä oli ollut hänen vanhempi veljensä prinssi Georgi, Đorđe Karađorđević (1887–1972), joka julistettiin kyvyttömäksi hallitsemaan maata. Syynä olivat poliittiset tapahtumat etenkin serbien keskuudessa. Kahden skandaalin seurauksena prinssi Đorđe pakotettiin luovuttamaan perimys veljelleen. Hän oli hyökännut ranskalaisen opinto-ohjaajansa kimppuun sekä murhannut kamaripalvelijansa potkimalla vuonna 1909. Đorđe palveli menestyksekkäästi armeijassa, kunnes hänet suljettiin mielisairaalaan vuonna 1925. Hän vapautui Titon kommunistihallinnon aikana vuonna 1945.
Aleksanteri kävi Suomessa toukokuussa 1907 opiskellessaan Pietarissa aatelisnuorukaisia hovivirkoihin valmistavassa paašikoulussa. Matka kesti vain pari päivää ja kohteena oli Imatra ja Vallinkoski. Aleksanterin mukana oli paašikoulun opettaja, eversti Dimitrov ja heidän oppaanaan Suomessa oli viipurilainen liikemies Vilho Sobolev-Suurla.
Ensimmäisen Balkanin sodan (1912–1913) aikana Aleksanteri oli ensimmäisen armeijan komentaja. Hän voitti Kumanovon ja Bitolan taistelut ja toisen Balkanin sodan aikana vuonna 1913 Bregalnicassa.
Aleksanteri toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa. Kuuluisassa Kolubaran taistelussa vuonna 1914 Serbia voitti Itävalta-Unkarin armeijan ylivoimaisesti. 24. kesäkuuta 1914 hänestä tuli valtionhoitaja isänsä huonontuneen terveydentilan vuoksi.
Vuonna 1915 Serbian armeija hävisi monia taisteluita keskusvaltoja vastaan ja Aleksanterin piti vetäytyä Albanian kautta Korfun saarelle jossa suunniteltiin uusi strategia. Kun armeija oli saanut uusia aseita ja sen joukot olivat kunnossa ne palasivat takaisin sotimaan ja Thessalonikin rintamalla armeija löi vihollisensa vuonna 1918.
Avioliitto ja perilliset

Aleksanteri avioitui 8. heinäkuuta 1922 Romanian prinsessa Marie von Hohenzollern-Sigmaringenin (1900–1961) kanssa, joka oli Romanian kuningas Ferdinand I:n ja Edinburghin prinsessa Marie Alexandra Victorian tytär.
Heille syntyi kolme lasta:
• Pietari II (1923–1970), avioitui Kreikan ja Tanskan prinsessa Alexandran kanssa
• Tomislav Kađorđević (1928–2000), avioitui (1) Badenin prinsessa Margaritan (1932–2013) kanssa, avioero 1981; (2) Linda Mary Bonneyn (1949–2013) kanssa
• Andrej Karađorđević (1929–1990), avioitui (1) Hessenin prinsessa Christina Margarethen kanssa, avioero 1961; (2) Leiningenin prinsessa Kira Melitan (1930–2005) kanssa; (3) Milica Andjelkovicin (1926–2020) kanssa