stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CDex

| CDex |
| --- | --- |
 CDex 1.77 Windows 10:ssä
Kehittäjä:  Georgy Berdyshev
Kehityshistoria
Vakaa versio:  2.24 (12. elokuuta 2020)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  CD-rippaaja
Alusta:  Windows
Ohjelmointikielet:  C, C++, Python
Lisenssi:  GPL v3
Aiheesta muualla
cdex.mu
CDex on  Windows-käyttöjärjestelmässä toimiva CD-levyjen kopiointiin tarkoitettu tietokoneohjelma eli CD-rippausohjelma.  GPL-lisenssillä julkaistava CDex on avoimeen lähdekoodiin perustuva ilmainen ohjelma. Sille on tehty Linux-klooni nimeltä LCDex.
Ominaisuudet

CDex kykenee lukemaan audio-CD-levyn sisällön (CDDA-formaatti), sekä pakkaamaan ja tallentamaan sen useissa eri tiedostomuodoissa, kuten MP3 (LAME-enkoodattuna), WAV, Vorbis, AAC, VQF, APE ja FLAC.
CDex tukee myös MP3-tiedostojen ID3-kenttien automaattista täydennystä. Kappaleiden tietoja voi hakea freedbin kaltaisista CDDB-tietokannoista.
Ohjelman kielipaketit on ladattavissa erikseen valmistajan verkkosivuilla.
Historia

Vuonna 2000 version 1.30 betavaiheen jälkeen ohjelman kehitys siirtyi SourceForgen projektisivustolle ja siitä tuli samalla täysin ilmainen. Tammikuussa 2016 ohjelmalle etsittiin uusia kehittäjiä Albert L. Faberin lopetettua sen kehittämisen.
Melken kolmen vuoden tauon jälkeen kesäkuussa 2006 CDex:än julkaistiin 1.70 Beta 1 versio uusien kehitäjien toimesta.
Vuonna 2007 julkaistu GPL v3-lisenssi otettiin heti käyttöön CDex-ohjelmassa. Viimeinen nähtävillä oleva lähdekoodi on versiolle 1.70 Beta 2.
CDex-ohjelman SourceForge -projektisivusto on lopetettu kesällä 2015, heti ohjelmaversion 1,79 julkaisun jälkeen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
A guide to using CDex [v0.71, 2010-05-10]. Alexanderino.net. Arkistoitu 11.1.2013. (englanniksi)
Tomas Gustafson

Tomas Gustafson
Tomas Gustafson (s. 28. joulukuuta 1959 Katrineholm, Ruotsi) on ruotsalainen pikaluistelija.
Gustafsonin uran parhaat vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin hän oli maailman kärkikastia. Urallaan Gustafson voitti kaksi nuorten maailmanmestaruutta, neljä olympiamitalia (kolme kultaa) ja neljä mitalia EM-kisoista (kultaa vuosina 1982 ja 1988) sekä yleisluistelun MM-hopeaa.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Gustafson sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän voitti 5 000 metrillä kultaa 0,02 sekunnin erolla Neuvostoliiton Igor Malkoviin ja saavutti 10 000 metrillä hopeaa hävittyään Malkoville 0,05 sekuntia. Calgaryn olympialaisissa 1988 Gustafson voitti kultaa 5 000 metrillä 0,35 sekunnin erolla alankomaalaiseen Leo Visseriin ja 10 000 metrillä maailmanennätysajalla 13.48,20 ja lähes kahdeksan sekunnin erolla Itävallan Michael Hadschieffiin.
Uransa jälkeen hän toiminut Ruotsin olympiakomitean varapuheenjohtajana.
Petri Lehtonen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1987–1992: TuTo
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992 | TuTo | 4 | (0) |
| 1993–2002 | FC Inter | 223 | (8) |
| 2002 | → VG-62 | 1 | (0) |
| 2003 | KooTeePee | 24 | (0) |
| 2004 | RoPS | 25 | (0) |
| 2005 | AC Oulu | 23 | (1) |
| 2006–2008 | FC Boda | 58 | (15) |
| 2009–2012 | MaPS | 76 | (11) |
| 2013 | MaPS/2 | 12 | (3) |
| 2014–2023 | JyTy | 149 | (10) |
| Yhteensä | Yhteensä | 595 | (48) |
Maajoukkue
| 1996 | Suomi U21 | 2 | (0) |
Valmennusura
2007–2008: FC Boda
2009–2012: MaPS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Petri Lehtonen (s. 23. lokakuuta 1975 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja, mutta pystyo pelaamaan myös keskuspuolustajana.
Lehtonen on Turun Toverien kasvatti. Hän teki 16-vuotiaana ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa II divisioonan kaudella 1992, pelaten neljässä ottelussa. Kaudeksi 1993 Lehtonen oli isomman roolin perässä tehnyt sopimuksen sarjatasoa alempana pelanneen FC Interin kanssa, mutta seura osti TuTon sarjapaikan ja Lehtonen jatkoi pelaamista II divisioonassa. Hän nousi heti ensimmäisellä kaudellaan FC Interin pelaavaan kokoonpanoon ja kymmenen kauden ajan oli seuran tärkeimpiä pelaajia, ollen mukana nostamassa sen Veikkausliigaan kahdesti ja vakiinnuttamassa FC Interin paikan pääsarjassa. Vuosina 1993–2002 Lehtonen pelasi seurassa yhteensä 223 sarjaottelua ja teki kahdeksan maalia. Vain hänen veljensä Henri Lehtonen sekä Ari Nyman ovat pelanneet enemmän otteluita FC Interissä.
Lehtosen nuorempi veli Henri pelaa FC Interissä ja on myös toiminut joukkueen kapteenina.
Minttu Heimovirta

| Minttu Heimovirta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  biologi, tietokirjailija ja tiedetoimittaja
Käsikirjoittaja
Alma mater:  Helsingin yliopisto, 2007
Aiheesta muualla
IMDb 
Minttu Heimovirta on suomalainen biologi, eräopas, tietokirjailija ja tiedetoimittaja, joka työskenteli Ylellä tiede- ja luonto-ohjelmien toimittajana 2005-2018. Hän asuu Ylläksellä ja omistaa Pihka Outdoors -vaellusyrityksen.
Heimovirta opiskeli biologian kandidaatiksi Englannissa Anglia Ruskin Universityssä Cambridgessa. Helsingin yliopistossa hän suoritti maisteriopinnot pääaineenaan ekologia ja evoluutiobiologia ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2007. Ennen Ylen toimittajan uraa hän suoritti Cambridgessä Broadcasting in Natural History -kurssin ja päätyi sen innoittama Ylelle töihin.
Ylellä Heimovirta on tehnyt mm. Prisma studio ja Puoli seitsemän-ohjelmia sekä yhdessä dokumenttiohjaaja Markku Sipin kanssa neliosaisen sarjan Elävät puut, jossa käsitellään puiden keskinäisiä viestejä, aisteja ja lisääntymistä. Heimovirran ensimmäinen tietokirja Sutinaa ja suhmurointia (Kirjapaja 2022) käsittelee samaa aihepiiriä. Teoksessaan hän kertoo hauskoina tarinoina Suomen luonnossa esiintyvien eläin- ja kasvilajien elintavoista.
Teokset

Heimovirta, Minttu: Sutinaa ja suhmurointia : Suomen luonnon ihmeellisiä asukkaita.  Helsinki:  Kirjapaja, 2022.  ISBN 978-952-354-487-1
Aiheesta muualla

Profiili: Minttu Heimovirta Yle.fi. Viitattu 12.5.2022.
Minttu Heimovirta Twitter. Viitattu 12.5.2022.
Linkedin
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva
Tommi Eronen

| Tommi Eronen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tommi Johannes Eronen
Syntynyt: 18. syyskuuta 1968 (ikä 56) Kuopio, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1994–
Merkittävät roolit:  Knut (Sauna) Pulu (Bad Luck Love) Oskari Autio (Koukussa) Arto Rahkonen (Presidentti)
Palkinnot
 Parhaan miessivuosan Jussi-palkinto 2001 Bad Luck Love Parhaan miesnäyttelijän Kultainen Venla 2015 Koukussa 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tommi Johannes Eronen (s. 18. syyskuuta 1968 Kuopio) on suomalainen näyttelijä.
Eronen tunnetaan parhaiten elokuvista Sauna (2008) ja Bad Luck Love (2000), josta hän sai vuonna 2001 Jussi-palkinnon parhaasta miessivuosasta. Television puolella hänen tunnetuin roolinsa on Koukussa-sarjan (2015) Oskari Autiona. Hän voitti roolistaan parhaan miesnäyttelijän Kultaisen Venlan.
Eronen oli naimisissa näyttelijä Ria Katajan kanssa ja heillä on kaksi lasta. Pariskunta erosi vuonna 2012.
Filmografia > Elokuvat

Marja, 1994 – Kapanen
Kesäyön unelma, 1994 – Puhku
Yövuoro, 1995 – Aleksi
Rukajärven tie, 1999 – sotamies Simo Karppinen
Bad Luck Love, 2000 – Pulu
Sano Oili vaan, 2000 – Kuronen
Onnenpeli 2001, 2001 – Toni
Haluatko ministeriksi?, 2001
Emmauksen tiellä, 2001 – Retu Perälä
Kahakka, 2001
Jätkien ilta, 2002
Risteys, 2002 – ryöstäjä
Lapsia ja aikuisia, 2004 – Rönkkö
Miehen sydän, 2004 – Pusu
Jadesoturi, 2006 – Kai/Sintai
Sauna, 2008 – Knut
Kolme viisasta miestä, 2008 – Tero
Haarautuvan rakkauden talo, 2009 – Pekka
Vares – Uhkapelimerkki, 2012 – Keronimo
Kalevala – Uusi aika, 2013
Toivon tuolla puolen, 2017 – huligaani bussipysäkillä
Napapiirin sankarit 3, 2017 – Kittilän runkkari 1
Suomen hauskin mies, 2018 – Elo
Aika jonka sain, 2020 – Jaanan isä
Vuosisadan häät, 2021 – Jukka
Filmografia > Televisiosarjat

Napaseutu, 1994 – Palomies
Harjunpää ja heimolaiset - Aleksi, 1995
Putkinotko, 1998
Kylmäverisesti sinun, 2002 – Aake Laitila
Rikospoliisi Maria Kallio, 2003 – Markku Halttunen
Kumman kaa, 2005 – Harri
Tahdon asia, 2005 – Pete Minari
Taivaan tulet, 2007–2013 – Nilkki
Röyhkeä diplomaatti, 2008 – Tulkki
Lopun alku, 2009 – Ilari
Naisia kaupungilla, 2010 – Lasse
Alamaailma-trilogia: Vanki, 2010 – Vartija
Tonttu Toljanteri – Oikean joulun salaisuus, 2010 – Konsulttitonttu/Kalle Konniainen
Alamaailma-trilogia: Kyttä, 2011 – Vartija
Roba, 2012 – Pasonen
Koukussa, 2015–2019 – Oskari Autio
Sorjonen, 2016 – Ilkka Miettinen
Heroes of the Baltic Sea, 2016 – Perämies
Presidentti, 2017 – Arto Rahkonen
Syke, 2021 – Markku Puro
Paras vuosi ikinä, 2021 – Pasi ”Pappa” Paatero
Hautalehto: Kylmä syli, 2021 – Keppi-Kartsa
Pohjolan laki, 2023 – Esa Kataja
Eroja ja sovintoja, 2023 – Johannan deitti
Queen of Fucking Everything, 2025 – Heikki
Aiheesta muualla

Tommi Eronen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tommi Eronen Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Ritva  Elonet
Juha-Matti Jaatinen

Juha-Matti Jaatinen (oikealla) vuonna 2014.
Juha-Matti Jaatinen Alajärven Ankkureiden pelinjohtajana 2024.
Juha-Matti Jaatinen (s. 6. helmikuuta 1984 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija.  Viimeiseksi seuraksi jäi kasvattajaseuransa Alajärven Ankkurit Jaatinen on pelannut Superpesiksessä yhden kauden myös Vimpelin Vedon joukkueessa.
Superpesiksen runkosarjassa Jaatinen on pelannut Vimpelin Vedon ja Alajärven Ankkureiden riveissä kaikkiaan 36 ottelua, joissa on lyönyt kolme ja tuonut 23 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän keräsi pelaamissaan runkosarjan otteluissa 92. Superpesiksen pudotuspeleissä Jaatinen on pelannut viisi ottelua, joissa on tuonut neljä juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen kymmenen kärkilyöntipistettä.
Jaatinen toimii nykyään Alajärven Akkureiden ykköspesisjoukkueen pelinjohtajana.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-hopea: 2013
Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: kesäkuu 2010 (1)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juha-Matti Jaatinen Wikimedia Commonsissa
Alajärven Ankkurit – Miesten Superpesis
- M. Haukkala |
- H. Heikkinen |
- S. Iivarinen |
- V. Keltikangas |
- V. Kleemola |
- E. Koivusalmi |
- S. Mikkolanaho |
- R. Mäkinen |

- A. Orava |
- M. Penninkangas |
- A. Pukkinen |
- J. Riihimäki |
- V. Sillanpää |
- S. Särkinen |
- V. Väliaho |
- N. Yli-Sissala |

PJ I. Ankkuri |
2PJ J-M. Jaatinen |
H N. Luomala |
H H. Orava |
Japanin historia

Paleoliittinen kausi
Jōmon-kausi
Yayoi-kausi
Yamato-kausi
Kofun-kausi
Asuka-kausi
Nara-kausi
Heian-kausi
Kamakura-kausi
Kenmu-restauraatio
Muromachi-kausi
Nanboku-chō-kausi
Sengoku-kausi
Azuchi-Momoyama-kausi
Nanban-kaupan kausi
Edo-kausi
Bakumatsu
Meiji-kausi
Taishō-kausi
Japani I maailmansodassa
Shōwa-kausi
Miehitetty Japani
Heisei-kausi
Reiwa-kausi
Japanin historiaan on vaikuttanut erityisesti maan maantieteellinen sijainti. Saarivaltiona Japani on historiansa aikana onnistunut sulauttamaan ulkopuoliset kulttuurivaikutteet rauhassa osaksi kulttuuriaan. Meri on estänyt mantereelta tulevien valloittajien pääsyn saarille. Japanin sijainti on toisaalta mahdollistanut eristäytymisen ulkomaailmasta: maan historialle luonteenomaisia ovat pitkät eristyneet ajanjaksot ja voimakkaat ulkomaisten vaikutteiden kaudet. Japanin edullinen ilmasto on luonut otolliset olosuhteet suurenkin väestön ylläpitämiselle.
Japanin historia jaetaan yleensä aikakausiin, joiden kesto ja määrä voivat vaihdella ja joilla ei varsinkaan varhaishistoriassa ole välttämättä selkeitä alkamis- ja päättymispäivämääriä. Kaudet voivat myös olla päällekkäisiä, ja niillä on usein lyhyempiä alakausia. Kauden vaihtuminen ei myöskään välttämättä merkitse minkäänlaista äkillistä olosuhteiden muuttumista. Japanissa aikaa on laskettu perinteisesti kiinalaistyyppisin aikakausimerkinnöin (nengō), joiden käyttö alkoi 600-luvulla. Aikaisemmin nengōt vaihtuivat usein, ja niitä onkin useita kymmeniä. Meiji-kaudelta vuodesta 1868 lähtien ne ovat vastanneet keisarien hallituskausia.
Esihistoriallinen Japani > Paleoliittinen kausi

Japanin väestön alkuperä on edelleen jokseenkin epäselvä. Todennäköisimmin Japanin nykyinen väestö on muodostunut osittain Manner-Aasian eri osista ja osittain etelästä mereltä käsin tulleiden muuttoaaltojen seurauksena. Japanin saaret olivat yhteydessä mantereeseen noin 18 000–12 000 vuotta ennen ajanlaskun alkua, jolloin Hokkaidō oli yhteydessä Siperiaan ja Honshū Koreaan. Nykyinen Japaninmeri muodosti näin ollen suuren sisäjärven.
Toisen maailmansodan jälkeen Japanista on löydetty tuhansia paleoliittisia kohteita. Tutkimusten perusteella näyttää ilmeiseltä, että Japanissa on ollut asutusta vähintään 30 000–50 000 vuotta sitten. Kauden väestö eli keräilemällä ja metsästämällä, ja he käyttivät kivityökaluja. Tältä ajanjaksolta on löytynyt ihmisfossiileja kaikilta Japanin pääsaarilta.
Esihistoriallinen Japani > Jōmon-kausi

Mesoliittinen Jōmon-kausi tunnetaan erityisesti keramiikastaan, josta se on saanut nimensä. Kauden keramiikka on mahdollisesti maailman vanhinta, ja keraamisia esineitä alettiin valmistaa noin 12 500 vuotta sitten. Astiat koristeltiin nauhamaisilla kuvioilla. Koristeaiheet vaihtelivat ja monimutkaistuivat ajan myötä. Astioiden lisäksi kaudella valmistettiin myös mahdollisesti hedelmällisyyttä symboloivia veistoksia, erityisesti naisfiguriineja.
Ravinnoksi käytettiin villieläinten lihaa, sekä meren antimia ja hedelmiä. Jōmon-kulttuuri perustui keräilyyn ja metsästykseen, mutta kauden loppuvaiheilla riisinviljely alkoi levitä mantereelta Kyūshūlle. Aikakauden ihmiset koristautuivat luusta tai simpukankuorista valmistetuilla koruilla. Jōmon-kaudella sai luultavasti alkunsa myös japanin kieli. Japanilaisten esi-isät jakoivat maan ainujen kanssa, jotka joutuivat vähitellen vetäytymään pohjoiseen japanilaisten elinpiirin levittäytyessä. Japanin väkiluvun on arvioitu olleen vuoden 2400 eaa. tienoilla noin 265 000, joten maa on jo varhain ollut maailman tiheimmin asutettuja alueita.
Esihistoriallinen Japani > Yayoi-kausi

Kulttuurin suurta edistystä merkinnyt Yayoi-kausi ajoitetaan 300-luvusta eaa. noin vuoteen 250 jaa. Yayoi-kulttuuri on Jōmonin tavoin tunnettu keramiikastaan, joka oli aiempaa vähemmän koristeltua ja valmistettiin kehittyneemmällä tekniikalla. Kulttuuri syntyi Kyūshūlla, ja levisi sieltä muualle Japaniin. Kiinan kulttuuripiirin laajetessa korealaiset muuttajat toivat kauden aikana Japaniin useita uusia teknologioita, kuten kankaan valmistuksen, riisin märkäviljelyn, pronssin ja myöhemmin raudan käsittelyn ja uudenlaisen keramiikan. Niiden vaikutuksesta Japani alkoi siirtyä metsästäjä-keräilijäyhteiskunnasta maanviljelykulttuuriin. Ulkopuolinen vaikutus oli kuitenkin Yayoi-kaudella lähinnä materiaalista eikä henkistä.
Yayoi-kaudella Japanin väkiluvun on arveltu olleen noin 600 000. Väestön kasvaessa alkoi myös muotoutua yhteiskuntaluokkia. Asukkaat asuivat maatalouskylissä, joiden asumukset oli tehty puusta ja kivestä. Myös viljaa varastoitiin rakennuksiin.
Yayoi-kauden Japanista on saatu tietoa ajan kiinalaisista kronikoista. Han-dynastian kronikassa Hòu hànshūssa Japani mainitaan ensimmäisen kerran nimellä Wa. Kronikka kertoo Wan lähettäneen edustuston Kiinaan vuonna 57. Wei-kuningaskunnan aikaiset tekstit Kolmen kuningaskunnan kronikassa kertovat Japanissa 100-luvun lopulla käydystä sisällissodasta, jonka kuningatar Himiko rauhoitti. Hänen kerrotaan hallinneen uskonnollisella auktoriteetillaan yli 30 valtion yhteenliittymää. Kronikka kertoo yksityiskohtaisen reitin Kiinasta Wa-kuningattaren hoviin Yamataissa, joka oli todennäköisesti paikallinen voimakeskus Kyūshūn pohjoisosassa. Yamatain sijainnista ei ole päästy yksimielisyyteen tutkijoiden keskuudessa. Wei-kuningaskunnan kronikan mukaan Japanissa oli suhteellisen kehittynyt luokkayhteiskunta, jossa kansalaiset maksoivat veroja. Osa väestöstä osasi myös luultavimmin lukea ja kirjoittaa, sillä kirjeitä vaihdettiin Wa-valtion ja Kiinan välillä.
Klassinen Japani > Yamato-kausi

Kofun- ja Asuka-kausia nimitetään joskus yhteisesti Yamato-kaudeksi. Kausi on saanut nimensä Japanin keskiosan Yamato-valtiosta, joka sai valtaansa alueen pienemmät hallitsijat mahdollisesti 300-luvun puolivälissä. Korealainen vuonna 414 pystytetty muistomerkki mainitsee Wa-valtiosta vuonna 391 lähetetyn suuren armeijan. Voimannäytteen on oletettu edellyttäneen pitkälle yhdistyneen valtion olemassaoloa. Jotkut ovat liittäneet Yamatoon aiemman Yamatai-valtion, jonka on arveltu tällöin sijainneen Kyūshūn sijaan Keski-Japanissa. Asiasta ei ole kuitenkaan saatu lopullista selvyyttä. Yamaton on esitetty syntyneen joko todennäköisemmin Yayoi-kulttuurin uudesta kehitysvaiheesta tai ulkopuolisen hyökkäyksen seurauksena. Jälkimmäisessä tapauksessa sen hallitsijasuku olisi voinut olla korealaista alkuperää.
Klassinen Japani > Yamato-kausi > Kofun-kausi

Vuosien 300–552 Kofun-kausi on saanut nimensä suurista kofun-hautakummuista, joiden rakentaminen oli aloitettu jo 200-luvulla. Kumpujen viereen asetettiin haniwa-veistoksia. Veistokset saattoivat esittää eläimiä, ihmisiä tai erilaisia rakennuksia. Ihmisveistosten vaatetuksesta, haarniskoista ja aseistuksesta on saatu tietoja ajan elinoloista. Suurten hautojen rakentaminen vaati runsaasti työvoimaa, ja niistä suurimman, keisari Nintokun hautakummun rakentaminen on vaaditun työvoiman puolesta verrattavissa Egyptin pyramidien rakentamiseen. Yamato-hallitsijat hallitsivat merkittäviä työvoimaresursseja, minkä hallintaa auttoi maanviljelytekniikoiden kehittyminen. Niiden avulla Yamato-hovi pystyi laajentamaan valtaansa aikaisempaa suuremmalle alueelle.
Yamato-valtion aikana syntyi pohja maan poliittiselle ja yhteiskunnalliselle järjestelmälle. 300-luvun loppuun mennessä Yamato oli vakiintunut kuningaskunta, joka oli yhteydessä Kiinaan ja Koreaan, erityisesti Baekjeen. Korean niemimaan kautta Kiinan korkeakulttuurin tuotteet saapuivat Japaniin. Ulkomaiset oppineet ja maahanmuuttajat toivat maahan teknologiaa, kiinan kirjoitusjärjestelmän ja kungfutselaisuuden. Valtataistelussa Korean niemimaasta Yamato liittoutuikin 300-luvulla eteläkorealaisen Baekjen kanssa. Kiinnostus Korean aluetta kohtaan syntyi ilmeisesti teknologian ja raaka-aineiden, erityisesti raudan tarpeesta.
Yamaton yhteiskunta jakautui kolmeen pääryhmään. Ujit olivat yläluokkaa, jonka on ajateltu syntyneen alkuperäisistä maatalousyhteisöistä. 400-lukuun mennessä uji-ryhmät sitoutuivat Yamaton hallitsijaan taloudellisesti ja uskonnollisesti, ja hallitsija nimitti päälliköt niistä voimakkaimmille. Bet olivat vuorostaan klaanityyppisiä ammattiyhteisöjä, jotka valmistivat esimerkiksi keramiikkaa, kalastivat tai viljelivät riisiä. Alimpana oli yatsuko-ryhmä, palvelijoina toimineet orjat, jotka käsittivät mahdollisesti noin viisi prosenttia japanilaisista.
500-luvulla Yamaton keskusvaltio alkoi taantua, ja valta siirtyi paikallisille klaaneille, joista erityisesti Soga sai vaikutusvaltaa. Samaan aikaan buddhalaisuus levisi Japaniin Baekjesta. Se merkitsi äärettömän merkittävää vaikutusta Japanin korkeakulttuurin syntymiselle ja uutta kautta maan historiassa.
Klassinen Japani > Yamato-kausi > Asuka-kausi

Buddhalaisuuden saapuminen Japaniin on ajoitettu perinteisesti vuosille 538 tai 552, mutta se oli levinnyt japanilaisten keskuudessa todennäköisesti jo aikaisemmin. Alkanutta aikakautta vuoteen 710 saakka kutsutaan usein Asuka-kaudeksi. Se on saanut nimensä Asukan alueesta nykyisen Naran eteläpuolella, josta Yamato-hovi hallitsi.
Kysymys buddhalaisuudesta aiheutti valtataistelun hovin sisälle. Voitolle pääsi uutta uskontoa kannattanut Soga-klaani, joka näki kiinalaistyyppisen hallinnon ja buddhalaisuuden keinoina vahvistaa omaa valtaansa. Klaani hallitsikin käytännössä Japania vuosina 587–645. Uutta hallintoa ryhdyttiin toteuttamaan 600-luvun vaihteessa valtionhoitaja Shōtoku Taishin johdolla. Ensimmäiset merkittävät uudistukset olivat vuonna 603 käyttöön otettu hovin arvoasteikko ja vuoden 604 seitsemäntoistakohtainen ”perustuslaki”, joka asetti ensimmäistä kertaa ideaalit valtionhallinnolle ja ihmisten välisille suhteille. Ulkopolitiikassa Shōtoku avasi suhteet Kiinan Sui-dynastiaan. Seuraavan kahden vuosisadan aikana Kiinaan lähetettiin lukuisia edustustoja, jotka saattoivat koostua useasta sadasta hengestä ja joilla oli suuri vaikutus kiinalaisen korkeakulttuurin tuomisessa Japaniin. Kiinalaisen kulttuurin omaksuminen ja hallinnon uudistaminen nähtiin myöhemmin myös keinona suojautua vahvistuneelta Tang-dynastialta.
Shōtokun kuoleman jälkeen vuonna 622 hovi joutui jälleen valtataistelun kouriin. Vuoden 645 vallankaappauksessa uudistusmieliset prinssi Naka no Ōe ja Nakatomi no Kamatari hävittivät Soga-klaanin. Heidän aloittamissaan Taika-uudistuksissa ryhdyttiin luomaan keskusvaltiota, jota keisari johti absoluuttisena monarkkina, ja otettiin käyttöön kiinalaistyyppinen aikakausimerkintä. Yksityinen maanomistus lakkautettiin, ja maa jaettiin kaikkien tietyn iän saavuttaneiden kesken vastineeksi keskushallinnolle maksetuista veroista. Käytännössä maauudistus oli kuitenkin lähinnä kosmeettinen, sillä Japani ei ollut valmis vuosisatojen kuluessa kehittyneeseen kiinalaiseen maanjakojärjestelmään. Uudistukset toteutettiin vähitellen vuosisadan loppupuolen aikana. Ne koottiin säädöskokoelmiksi, jotka toimivat perustana ritsuryō-hallintojärjestelmälle. Se oli Kiinasta omaksuttu järjestelmä, joka määritteli selkeän hallintokoneiston ja verotuskäytännön, ja jakoi kansan kahteen pääryhmään, vapaaseen väestöön ja orjiin, joista jälkimmäiset muodostivat kuitenkin alle kymmenesosan väestöstä.