stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Evektor-Aerotechnik
Historiaa

Sen ensimmäinen tuote oli yksipaikkainen gyrokopteri A-70. Yhtiön toiminta perustui 1990-luvulle asti yleisilmailukoneiden huoltoon. Vuonna 1972 yhtiö toi markkinoille moottoripurjelentokone L-13 Vivatin, joita vietiin noin 200 kappaletta. Vuonna 1996 yhtiö toi ensimmäisen ultralight- eli kevytilmailukoneen, kokometallisen P-220 UL Koalan. Koneita myytiin noin 40 kappaletta, joista valtaosa toimitettiin tehtaalta koottuina. Vuonna 1997 se toi markkinoille  EV-97 Eurostar-kevytilmailukoneen.
Vuonna 1999 Aerotechnik fuusioitui autotehdas Evektoriin, jolla on tehdas Kunovicessä. Yhtiö palkkasi 1990-luvun lopulla koulutettua työvoimaa suuremmalta mutta talousongelmien vaivaamalta LET-lentokonetehtaalta, joka sekin on Kunovicessä. Yhtiö suunnitteli kaksimoottorisen kuljetuskoneen Wolfsberg Raven 257 belgialaiselle Wolfsberg-yhtiölle.
Yhtiön päätuote on edelleen kevytilmailun koneet - Eurostar, SportStar, EV-97 Harmony. Vuonna 2001 yhtiö alkoi kehittää yleisilmailun FAR-23 mukaista VUT 100 Cobra-konetta. Tällä hetkellä yritys kehittelee 9-14 paikkaista Evektor EV-55 Outback matkustajalentokonetta.
Pirkkalassa heinäkuussa 2019 pudonneen koneen Evektor-Aerotechnik EV-97 Eurostar onnettomuustutkinnassa on todettu ominaisuus, joka aiheuttaa onnettomuusuhan. Onnettomuustutkintakeskus on antanut turvallisuussuosituksen tarvittavista muutostyötoimenpiteistä. Ohjaaja voi epähuomiossa painaa viereisiä sivuperäsinpolkimia.
Koneet

Aerotechnik A-70
Aerotechnik L-13
Evektor SportStar/EuroStar
Evektor VUT100 Cobra
Evektor EV-55 Outback
Evektor EPOS
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Evektor-Aerotechnik Wikimedia Commonsissa
Yrityksen web-sivusto (englanniksi)
Kansainvälisen Jääkiekkoliiton mestaruuskilpailut 1912

| Championnat LIHG 1912 |
| --- | --- |
Joukkueet:  5
Isäntämaa:   Belgia
Kaupungit:  Bryssel
Ajankohta:  20. maaliskuuta -   24. maaliskuuta 1912
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Saksa
–  Hopeaa:   Oxford Canadians
–  Pronssia:   Belgia
Maalintekijä:   Franz Lange (21)
Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF (tuolloin LIHG) järjesti liiton mestaruusturnauksen jääkiekossa 1912. Turnaukseen osallistui neljä eurooppalaista maajoukkuetta ja Kanadan edustajana Oxford Canadians.
Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Saksa | 4 | 4 | 0 | 0 | 31-15 | 8 |  | 9-8 | 8-4 | 3-0 | 11-3 |
|  Kanada | 4 | 2 | 1 | 1 | 37-18 | 5 | - |  | 5-5 | 17-1 | 7-3 |
|  Belgia | 4 | 2 | 1 | 1 | 20-17 | 5 | - | - |  | 5-3 | 6-1 |
|  Ranska | 4 | 1 | 0 | 3 | 12-26 | 2 | - | - | - |  | 8-1 |
|  Sveitsi | 4 | 0 | 0 | 4 | 8-32 | 0 | - | - | - | - |  |
Kaljaasi Valborg

| Valborg |
| --- | --- |
 Kaljaasi Valborg Helsingin Valkosaaren edustalla.
Tyyppi:  kaksimastoinen kaljaasi
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Helsinki
IMO-numero:  –
Tunnuskirjaimet:  OFNR
Omistaja:  Valborg Oy
Rakennustelakka:  Gunnar Lindström, Porvoon maalaiskunta
Vesillelasku:  1948
Tekniset tiedot
Pituus:  30,0 m
Leveys:  7,2 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  270 hp kW
Nopeus:  7,0 kn
Kaljaasi Valborg on Porvoon maalaiskunnassa vuonna 1948 rakennettu puurakenteinen purjealus. Se oli yksi Porvoon seudulla 1940- luvulla rakennetuista 41 puurunkoisesta rahtipurjealuksesta, jotka oli varustettu apukoneella. Alun perin alus oli kaksimastoinen hiekkajaala, jonka käyttötarkoitus oli hiekan rahtaaminen.  Sotien jälkeen rannikon rahtiliikenne hoidettiin juuri Valborgin kaltaisilla aluksilla, kun suuri osa maan rahti- ja kauppalaivastosta oli luovutettu sotakorvauksina Neuvostoliittoon. Samanlaisia aluksia on jäljellä enää muutama. Valborg hyväksyttiin toisena aluksena Museoviraston perinnelaivarekisteriin vuonna 1994.
1970-luvulla Valborgin ura rahtilaivana loppui ja vuonna 1977 Pääkaupunkiseudun Meripartiolaiset ry otti aluksen käyttöönsä. Valborg oli Pääkaupunkiseudun Partiolaisten koulupurjelaivana ja sillä järjestettiin muun muassa partioleirejä, leirikouluja ja myös rippileirejä. Viimeisin perinnepurjelaivan omistaja on Valborg Oy ja sen kotisatama on Halkolaituri Helsingin Pohjoisrannassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaljaasi Valborg pääsi vesille
C6/2004M Kaljaasi VALBORG, karilleajo Porvoon saaristossa 4.8.2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaljaasi Valborg saa uuden rungon
Valborg PartioWikissä
Itäuusmaalaiset hiekkajaalat
Kaarina-lehti

| Kaarina-lehti |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Sanomalehti
Julkaisija:  Peimarin kustannus Oy
Levikki:  39 882 (2011)
Päätoimittaja:  Taina Tukia
Kotimaa:   Suomi
Kieli:  Suomi
Kaarina-lehti on Kaarinassa Varsinais-Suomessa ilmestyvä tilattava paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin ja leviää Kaarinan alueelle. Lehteä julkaisee Peimarin kustannus Oy ja sen levikki 5. huhtikuuta 2011 oli 39 882 kpl. Lehden nykyinen päätoimittaja on Taina Tukia.
Aiheesta muualla

Etusivu Kaarina-lehti. Viitattu 20.7.2018.
Salon Seudun Sanomat osti Kunnallislehden ja Kaarina-lehden Yle - Uutiset.  28.12.2009. Viitattu 20.7.2018.
Kansan ääni (2002)

| Kansan ääni |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  STP, EUVKr, SFT & Kommunistien liitto
ISSN:  ISSN 2243-4046
Perustettu:  2002
Päätoimittaja:  Tommi Lievemaa
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kuusi kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kansan ääni
Kansan ääni on Suomen työväenpuolueen, Kommunistien liiton, EU:n vastaisen kansanrintaman (EUVKr) ja Sodan ja fasisminvastaisen työn (SFT) julkaisema, kuudesti vuodessa ilmestyvä sanomalehti. Lehden kannessa sen ilmoitetaan olevan ”mielipidelehti työn, toimeentulon, rauhan ja kansanvallan puolesta”.
Kansan ääni perustettiin vuonna 2002 kommunistisen työväenpuolueen hajottua kysymykseen liittoutumisesta. KTP:n Helsingin piirijärjestö kannatti osallistumista uuteen Muutosvoimat Suomi -puolueeseen, mutta puolueen enemmistö vastusti tätä ja erotti linjan kannattajat sekä kyseisen piirijärjestön. Erotetut aloittivat pian yhteistoiminnan, ja perustettiin uusi lehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi vappuna. Kansan äänen ensimmäiseksi päätoimittajaksi valittiin KTP:n Työkansan sanomia 1997–2002 päätoimittanut ja erotetuksi tullut Reijo Katajaranta.
Suomen työväenpuolue liittyi Kansan äänen julkaisijajärjestöihin numerosta 1/08 alkaen.
Päätoimittajat

Reijo Katajaranta 2002–2009
Antti Siika-aho 2010–2013
Tommi Lievemaa 2013→
Kaarilantiainen

| Kaarilantiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Scarabaeiformia
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Aphodiinae
Tribus::  Lantiaiset Aphodiini
Suku::  Acrossus
Laji::  rufipes
Kaksiosainen nimi
 Acrossus rufipes  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Aphodius rufipes 
Katso myös
   Kaarilantiainen Wikispeciesissä   Kaarilantiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaarilantiainen (Acrossus rufipes) on lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Ulkonäöltään kaarilantiainen on kiiltävän ruskeanmusta tai tummanruskea. Peitinsiivet ovat pitkänomaiset. Aikuisena kaarilantiainen on kooltaan 9–13 mm. Lajin tunnistaminen on vaikeaa, sillä myös muita kaarilantiaista muistuttavia lajeja on olemassa. Laji esiintyy avoimilla paikoilla, mutta sitä voi tavata myös metsässä. Kaarilantiainen on ravintonsa suhteen kaikkiruokainen, sillä se syö kasvijätteitä, raatoja ja eläinten ulosteita. Aikuiset kaarilantiaiset liikkuvat keväästä myöhään syksyyn tullen herkästi valoon. Kaarilantiainen on Suomessa elinvoimainen laji esiintyen Lappia myöten.
Kaarilantiainen on hyödyllinen laji, sillä sen toukat ja aikuiset muuttavat kasvi- ja eläinjätettä mullaksi.
Aiheesta muualla

Ötökkätieto: Kaarilantiainen (Aphodius rufipes)
ITIS: Acrossus rufipes (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Aphodius rufipes - Night-flying Dung Beetle (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Aphodius rufipes (englanniksi)
Kansanapu

Kansanavun mainosauto Tampereella 1947.
Kansanapu oli Suomen Huolto ry:n vuonna 1942 perustettu keräyselin. Toiminnanjohtaja vuosina 1941–1945 oli Severi Saarinen.
Kansanavun suurkeräykset toteutettiin 1942–1949. Keräyksien yhteydessä tehtiin kymmenittäin erilaisia julisteita. Julistesarjan suunnittelusta vastasi pääasiassa SEK-mainostoimiston suunnitteluryhmä, johon kuuluivat Jorma Suhonen, Holger Erkelenz, Aarno Knuus. Valtion tiedoituslaitoksen palveluksessa sota-aikana toiminut Per Henrik Taucher voitti vuonna 1946 Kansanavun järjestämän julistekilpailun. Julisteessa pieni apea poika nimilappu kaulassa vetoaa yleisöön keräysvarojen saamiseksi.
Julisteiden lisäksi Kansanapu julkaisi kirjeensulkijamerkkejä ja postimerkkejä. Keräysvaroilla tuettiin rintamamiesten, siirtoväen ja sotaleskien perheitä ja avustettiin sotainvalideja ja sotaorpoja. Keruukampanjan tarkoituksiin kehitettiin vetoavia lauseita, kuten "Hyvä antaa vähästänsä", "Riittäähän tarvitseville sinultakin" ja "Avaa sydämesi".
Kansanavun merkki vuodelta 1943
Kansanavun merkki vuodelta 1943
Kansanavun merkki vuodelta 1944
Kansanapu järjesti vuonna 1947 maalaus- ja piirustuskilpailun, johon saivat osallistua kaikki kansa- ja oppikoulut. Se liittyi samana vuonna järjestettyyn suurkeräykseen.
Kansanapu-keräyksen jatkajaksi perustettiin vuonna 1949 Yhteisvastuukeräys.
Aiheesta muualla

Kansanapu Elonet., lyhyt dokumenttielokuva vuodelta 1946
Pohjola (Kalevala)

Jo näkyvi Pohjan portit, paistavi pahat veräjät, kivikummut kuumottavi...
Pohjola (viroksi Põhjala) on itämerensuomalaisissa mytologioissa ja kalevalaisessa runoudessa esiintyvä paikka tai maa, joka sijaitsee pohjoisessa. Yleensä Pohjola on pahan tai vihollisen roolissa. Pohjolaa hallitsee Pohjan akka tai Pohjolan emäntä, eräältä nimeltään Louhi.
Kalevalaisen taruston Pohjolaan on ilmeisesti kasautunut käsityksiä Pohjois-Suomesta ja Lapista. Toisaalta Lappi erottuu Kalevalassa eri paikaksi kuin Pohjola. Pohjolalla on myös täysin myyttinen yhteytensä, jossa se on käsitetty pahan alkulähteeksi, ikikylmäksi paikaksi jossain kaukana pohjoisessa. Pohjolasta ovat monissa käsityksissä peräisin taudit ja pakkanen.
Pohjolassa oli kalevalaisen runouden mukaan Pohjan-Akan lisäksi muiden muassa Pohjolan isäntä, Pohjan poikia, kuvankauniita Pohjolan tyttäriä. Siellä oli myös vihamielisiä noitia ja loitsijoita ja erilaisia hirviöitä. Pohjolaa lähestyvä näki jo kaukaa kuumottavat eli hohtavat kivikummut ja Pohjolan portit, "pahat veräjät". Pohjolaan matkaavan edessä saattoi olla esteitä ja vartijoita, kuten aita tai muuri, joka ylettyi alhaalla maaemään ja ylhäällä yläisiin taivosiin, tulinen railo, jolle ei näkynyt loppua, tai jättiläiskäärme.
Kivikumpujen kuumotusta ja paistavia Pohjolan portteja on arveltu muun muassa pohjanpaloksi eli pohjoistaivaalla näkyviksi revontulikaariksi. Pohjolassa oli myös suuri kartano, jossa juotiin, juhlittiin ja tapeltiin kuten skandinaavien Valhallassa ikään. Kartano kuvataan mittasuhteiltaan suunnattomaksi. Pohjola kykeni varustamaan sotapursia, jotka kantoivat suuria sotajoukkoja.
Pohjola on inspiroinut jälkimaailmaa. Pohjola-vakuutusyhtiön entisen pääkonttorin julkisivussa erilaiset olennot ympäröivät jykevää Pohjolan porttia.
Suomen kansalliseepoksessa Kalevalassa Pohjolasta ryöstettiin Sampo. Laajemmin kalevalaisessa runoudessa Pohjolan ja Sammon yhteydestä on löydettävissä myös toisenlaisia tulkintoja. Eräässä niistä Pohjola sijaitsi Pohjantähden alla, ja Sampo oli Maailmanpylväs,  joka kannatteli itsensä ympäri pyörivää taivaankantta. Siitä Sammon toisintonimi Kirjokansi, sekä jauhava toiminta. Maailmanpylvään huippuna oli Pohjantähti. Sammon juuret, jotka Kalevalassa pitivät Sampoa kiinni kivisessä mäessä ja Louhen hallinnassa, pitivat ehkä alun perin maailmanpylvään tukevasti pystyssä. Sampo tarkoittaa erään tulkinnan mukaan sammasta eli pylvästä.
Pohjolassa käydään myös kosimassa Pohjolan tyttäriä. Kalevalassa Pohjolan kosioretkille lähtevät Seppo Ilmarinen, seikkailija Lemminkäinen ja tietäjä Väinämöinen. Pohjan Akka vaatii kosijoilta ihmetekoja, mm. Sammon takomisen, kyisen pellon kyntämisen (pellon, jossa on kyykäärmeitä), Hiiden vauhkon hevosen valjastamisen, suomuhauin pyydystämisen, Hiiden hirven kiinnihiihtämisen, ja Tuonelan joutsenen ampumisen. Lopulta, kun kosija saa neidon, häitä, suuria juominkeja ja syöminkejä, vietetään Pohjolan suuressa tuvassa.
Pohjantähti ja pohjanpalo on kuvattu Utsjoen vaakunaan
Pitești

| Pitești |
| --- | --- |

 vaakuna
 Pitești
 Koordinaatit: 44°51′38″N, 24°52′04″E 
Valtio:  Romania
Piirikunta:  Argeș
Ensimmäinen asiakirjamaininta:  1386
Hallinto:  
 – Pormestari:  Tudor Pendiuc
Väkiluku (2011):  155 383
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.primariapitesti.ro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pitești on kaupunki Romaniassa. Se sijaitsee Argeșjoella ja on Argeșin piirikunnan pääkaupunki.
Nykyisen Piteștin alueella oli asutusta paleoliittisella kaudella. Varhaisin säilynyt kirjallinen maininta kaupungista on vuodelta 1386.
Kaupungin asukasluku on 155 383 (2011) ja siellä on yliopisto.
Piteștiläisiä henkilöitä

Ion Antonescu
Ion Brătianu
Armand Călinescu
Nicolae Dică
Ruxandra Dragomir
Leonard Miron
Adrian Mutu
Mircea Parligras
Robert Visoiu
Ystävyyskaupungit

Beit Jala (Palestiina)
Borlänge (Ruotsi)
Bydgoszcz (Puola)
Caserta (Italia)
Chongqing (Kiina)
Gjumri (Armenia)
Kragujevac (Serbia)
Muntinlupa (Filippiinit)
Náfplio (Kreikka)
Ourém (Portugali)
Springfield (Ohio, Yhdysvallat)
Tynaarlo (Alankomaat)
Lähde:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto (romaniaksi), (englanniksi)
Pohjola-palkinto Hyvälle Seuralle

Pohjola-palkinto Hyvälle Seuralle on vuosittain jaettava tunnustuspalkinto moniarvoiselle ja laadukkaalle urheiluseuratyölle. Pohjola haluaa yhdessä SLU:n, SLU-alueiden ja lajiliittojen kanssa nostaa Suomen Urheilugaalassa esiin ruohonjuuritason toimintaa, jossa on mukana yli miljoona suomalaista.
Aiheesta muualla

Pohjola
Peltoluoho

| Peltoluoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Luohot Apera
Laji::  spica-venti
Kaksiosainen nimi
 Apera spica-venti  (L.) P.Beauv. 
Katso myös
   Peltoluoho Wikispeciesissä   Peltoluoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peltoluoho eli luoho (Apera spica-venti) on yksivuotinen suurehko heinälaji. Se on aiemmin ollut Suomessa ruispeltojen rikkakasvi.
Ulkonäkö

Peltoluoho kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat 3–7 millimetriä leveät, karheat ja pitkäsuippuiset. Kukinto on 10–25 senttimetriä pitkä kartiomainen röyhy, jossa on runsaasti tähkylöitä. Tähkylät ovat 2–3 millimetriä pitkiä ja yksikukkaisia. Peltoluoho muistuttaa isorölliä (Agrostis gigantea).
Peltoluoho Suomessa

Suomessa peltoluohoa on tavattu koko maassa Pohjois-Lappiin asti, mutta heinä on huomattavasti harvinaistunut. Se on muinaistulokas Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle asti.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Peltoluohon (Apera spica-venti) levinneisyys Suomessa.
ITIS: Apera spica-venti (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Apera spica-venti (englanniksi)
Kang

Kang tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä

Kang Chae-rim (s. 1998), eteläkorealainen jalkapalloilija
Kang Chae-young (s. 1996), eteläkorealainen jousiampuja, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Kang Chol-Hwan (s. 1967/1968), pohjoiskorealainen pakolainen ja kirjailija
Kang Dae Sung (s. 1989), eteläkorealainen laulaja
Kang Ga-ae (s. 1990), eteläkorealainen jalkapallomaalivahti
Kang Hee-gun (s. 1978), "Garie", eteläkorealainen rap-artisti
Kang Joon-Ho (s. 1928), eteläkorealainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti
Kang Kek Ieu (1942–2020), "Duch", Punaisten khmerien johtajiin kuulunut kambodžalainen poliitikko
Kang Kyung-wha (s. 1955), eteläkorealainen poliitikko, Etelä-Korean ulkoministeri vuodesta 2017
Kang Ling (s. 1997), kiinalainen moottoriurheilija
Kang Seul-gi (s. 1994), eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä
Kang Sheng, alk. Zhang Zongke (1898–1975), kiinalainen kommunistipoliitikko
Kang Sok-ju (1939–2016), pohjoiskorealainen diplomaatti ja poliitikko
Kang Youwei (1858–1927), kiinalainen oppinut ja uudistuspoliitikko
Kang Yu-mi (s. 1991), eteläkorealainen jalkapalloilija
Danielle Kang (s. 1992), yhdysvaltalainen golfpelaaja
Denis Kang (s. 1977), kanadalainen vapaaottelija
Han Kang (s. 1970), eteläkorealainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Judy Kang (s. 1979), kanadalainen viulisti
Seulki Kang (s. 1987), keskiafrikkalainen taekwondoin
Song Kang (s. 1994), eteläkorealainen näyttelijä
Sung Kang (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tim Kang (s. 1973), yhdysvaltalainen näyttelijä
Henkilöitä > Kuvitteellisia henkilöitä

Kang Valloittaja, rikollinen ja aikamatkustaja Marvel-kustantamon sarjakuvissa
Kang ja Kodos, piirroshahmot amerikkalaisessa sarjassa "Simpsonit"
Liu Kang, Mortal Kombat -videopelisarjan hahmo
Muita merkityksiä

Kang, kiinalainen tähtikuvio
Gyachung Kang, vuori Himalajalla
Kang Rinpoche, Kailas, vuori Länsi-Tiibetissä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kang”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (401–425)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Aku Ankan taskukirja -luettelot
|  1–25 |  26–50 |  51–75 |  76–100 |
|  101–125 |  126–150 |  151–175 |  176–200 |
|  201–225 |  226–250 |  251–275 |  276–300 |
|  301–325 |  326–350 |  351–375 |  376–400 |
|  401–425 |  426–450 |  451–475 |  476–500 |
|  501–525 |  526–550 |  |  |
|  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 26–54 |  Teemanumerot 26–54 |
|  Erikoisnumerot |  Erikoisnumerot | Taskarin parhaat | Taskarin parhaat |
| Taskarin sankarit | Taskarin sankarit | Taskarin tähtihetket | Taskarin tähtihetket |
|  Mini-taskarit |  Mini-taskarit |  In English |  In English |
Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 401–425.
2015

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kansi | Numero | Ilmestynyt | Sivuja | Tunniste | Inducks |
|  Kannen piirtäjä Alessio Coppola. | 422: Sankarparvi | 2015 | 512 | ISBN 978-951-32-4026-4 | Inducks |
 Kannen piirtäjä Alessio Coppola.:  Talvipäivän tarina  Yksinäinen ratsastaja  Kykloopin silmä  Pitkäsäärisaari  Lätynlokaajavuori  Päivä pankkiirina  Tyylikkäästi tyylitön  Elävien dublonien yö  Jäävuoren arvoitus  Vain muutaman marakassin tähden  Kaivossolan seriffi  Tee-se-itse-ravintola  Kaupunkiviljelijät  Puolihimmeä maalikeikka  Markkinoiden mestarit  Yllätysvarkaiden arvoitus  Lanttiarkkitehtuuria  Nestemäinen kaivos
 Kannen piirtäjä Alessio Coppola.: Tuplapaksu, ei muita painoksia

|  Kannen piirtäjä Carlo Limido. | 423: Viekasten kivi | 2015 | 256 | ISBN 978-951-32-4027-1 | Inducks |
 Kannen piirtäjä Carlo Limido.:  Antiikin voimat  Yksi meistä  Touho Ankka ja kilpahevonen  Pahanilmanlintu  Arkandian mustat lampaat  Päivän erikoinen  Taikaviitta ja Kaitaviitta vastaan Tohtori Pahamieli  Noita naapurissa  Virta päälle  Rubljankan ruhtinatar
 Kannen piirtäjä Carlo Limido.: Ei muita painoksia

|  Kannen piirtäjä Andrea Freccero. | 424: Taustavoima | 2015 | 256 | ISBN 978-951-32-4028-8 | Inducks |
 Kannen piirtäjä Andrea Freccero.:  Mahdoton tehtävä  Kaupungin valot  Luonnon helmassa  Teräsankat  Hiskin bosoni  Yksinkertaista!  Valheiden verkossa  Karhuvaarin rikosapatia  Kivikova kirjakiristys  Mustan kissan saari  Suku säkkipilliä myöten
 Kannen piirtäjä Andrea Freccero.: Ei muita painoksia

|  Kannen piirtäjä Alessandro Perina. | 425: Kisaturisti | 2015 | 400 | ISBN 978-951-32-4029-5 | Inducks |
 Kannen piirtäjä Alessandro Perina.:  Kaappaus kaukalossa  Viattomat vorolaiset  Viitatar iskee jälleen  Hallitsematon hyperonni  Herätys  Puhuvat pakkaukset  Valheiden verkko  Uuvuttava urakka  Ahneet automaatit  Kurittomat kuvanjahtaajat  Täydellinen konekopio  Kadonneen klinkkerin metsästys  Aarre aavikolla  Takaperoista toimintaa  Pankkiherran paratiisisaari  Supersankarit sairaslomalla
 Kannen piirtäjä Alessandro Perina.: Ei muita painoksia
Pitkä-Piena

Vehmaan kirkko.
Pitkä-Piena (myös Pitkä Piena tai Pitkäpiena) on suomalaisessa kansanperinteessä esiintyvä hahmo, joka tunnetaan erityisesti Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa. Vastaava tarina tunnetaan myös muualla Pohjoismaissa sekä Virossa ja Pohjois-Saksassa. Suomessa se liitetään yleensä Vehmaan kirkkoon. Pitkä-Piena on kolme morsiantaan surmannut nuorukainen, joka kuoltuaan ei pysy haudassaan, vaan ilmestyi Vehmaan kirkolle. Kirkon eteläpuolisen eteisen seinässä on pitkä ja kapea komero, jossa Pitkä-Pienan kerrottiin seisseen anteeksiantoa kerjäämässä.
Vehmaan pitäjän Hollarista kotoisin ollut nuorukainen sai kolme tyttöä rakastumaan itseensä, jotka hän myöhemmin poltti elävältä lukitsemalla heidät morsiussaunaan ja sytyttämällä rakennuksen. Pyhäinpäivänä nuorukainen löytettiin kotoaan mystisensti kuolleena ja haudattiin. Kuitenkin jo seuraavana päivänä lukkari tapasi hänet seisomasta käärinliinoissaan kirkon porstuasta. Sama toistui vuosikausia vaikka nuorukainen haudattiin kerta toisensa jälkeen uudestaan. Lopulta kuivunut ruumis sai paikallisista nimen Pitkä-Piena, koska se muistutti pienaa. Vuosiea myöhemmin seurakunnan uusi kirkkoherra pyysi jouluiltana Pitkä-Pienan nähdäkseen. Piika suostui maksua vastaan hakemaan ruumiin pappilaan, jossa jouluvieraat pällistelivät sitä aikansa. Piian viedessä Pienaa takaisiin hautausmaalle heräsi tämä henkiin ja käski piikaa menemään kirkkoon, jossa hän tapaisi kolme morsianta. Piena kehotti piikaa pyytämään heiltä anteeksiantoa, johon nämä suostuivat vasta kolmannella kerralla. Tämän jälkeen Piena palasi lopullisesti hautaansa. Tarinan joissakin toisinnoissa puhutaan myös papin manauksesta. Eräässä versiossa taas Pitkä-Piena poltaa jouluna elävältä rakastettunsa Rannan-Pirkon ja tämän kaksi sisarta.
Katolisena aikana tarinaa kerrottiin myös kirkossa varoittavana esimerkkinä. Se on julkaistu muun muassa vuonna 1856 ilmestyneessä kirjasessa Kirkonwäki ja Pitkä Piena. Tarinasta on olemassa myös Zachris Topeliuksen versio.
Kirjallisuutta

Kirkonwäki ja Pitkä Piena : kaksi wanhanaikaista tarua.  Turku:  Frenckellin kirjapaino, 1856.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Tre finska legender : Då Reso kyrka byggdes ; Pitkä piena ; Kirkonväki.  Stockholm:  P. A. Huldberg, 1895.
Philip Widmer

Philip Widmer
Philip Widmer (s. 18. lokakuuta 1983 Banff, Alberta) on kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti Canmore Nordic Ski Clubia.
Widmer kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Vernonissa joulukuussa 2005 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 26:nneksi. Parhaimmillaan hän sijoittui maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 13:nneksi Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2008. Parisprintissä hän sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi.
Widmer osallistui kolmiin MM-kilpailuihin parhaana sijoituksenaan 30:s sija vapaan hiihtotavan sprintistä Liberecin MM-kilpailuista 2009. Widmer ilmoitti uransa lopettamisesta maaliskuussa 2014.
Aiheesta muualla

Philip Widmerin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)