stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eddie Powers Memorial Trophy
Palkinnon voittajat

1945–46: Tod Sloan, Toronto St. Michael's Majors
1946–47: Fleming Mackell, Toronto St. Michael's Majors
1947–48: George Armstrong, Stratford Kroehlers
1948–49: Bert Giesebrecht, Windsor Spitfires
1949–50: Earl Reibel, Windsor Spitfires
1950–51: Lou Jankowski, Oshawa Generals
1951–52: Ken Laufman, Guelph Biltmore Mad Hatters
1952–53: Jim McBurney, Galt Black Hawks
1953–54: Brian Cullen, St. Catharines Tee Pees
1954–55: Hank Ciesla, St. Catharines Tee Pees
1955–56: Stan Baliuk, Kitchener Canucks
1956–57: Bill Sweeney, Guelph Biltmore Mad Hatters
1957–58: John McKenzie, St. Catharines Tee Pees
1958–59: Stan Mikita, St. Catharines Tee Pees
1959–60: Chico Maki, St. Catharines Tee Pees
1960–61: Rod Gilbert, Guelph Biltmore Mad Hatters
1961–62: Andre Boudrias, Montreal Junior Canadiens
1962–63: Wayne Maxner, Niagara Falls Flyers
1963–64: Andre Boudrias, Montreal Junior Canadiens
1964–65: Ken Hodge, St. Catharines Black Hawks
1965–66: André Lacroix, Peterborough Petes
1966–67: Derek Sanderson, Niagara Falls Flyers
1967–68: Tom Webster, Niagara Falls Flyers
1968–69: Réjean Houle, Montreal Junior Canadiens
1969–70: Marcel Dionne, St. Catharines Black Hawks
1970–71: Marcel Dionne, St. Catharines Black Hawks
1971–72: Dave Gardner & Billy Harris, Toronto Marlboros
1972–73: Blake Dunlop, Ottawa 67's
1973–74: Jack Valiquette, Sault Ste. Marie Greyhounds & Rick Adduono, St. Catharines Black Hawks
1974–75: Bruce Boudreau, Toronto Marlboros
1975–76: Mike Kaszycki, Sault Ste. Marie Greyhounds
1976–77: Dwight Foster, Kitchener Rangers
1977–78: Bobby Smith, Ottawa 67's
1978–79: Mike Foligno, Sudbury Wolves
1979–80: Jim Fox, Ottawa 67's
1980–81: John Goodwin, Sault Ste. Marie Greyhounds
1981–82: Dave Simpson, London Knights
1982–83: Doug Gilmour, Cornwall Royals
1983–84: Tim Salmon, Kingston Canadians
1984–85: Dave MacLean, Belleville Bulls
1985–86: Ray Sheppard, Cornwall Royals
1986–87: Scott McCrory, Oshawa Generals
1987–88: Andrew Cassels, Ottawa 67's
1988–89: Bryan Fogarty, Niagara Falls Thunder
1989–90: Keith Primeau, Niagara Falls Thunder
1990–91: Eric Lindros, Oshawa Generals
1991–92: Todd Simon, Niagara Falls Thunder
1992–93: Andrew Brunette, Owen Sound Platers
1993–94: Jason Allison, London Knights
1994–95: Marc Savard, Oshawa Generals
1995–96: Aaron Brand, Sarnia Sting
1996–97: Marc Savard, Oshawa Generals
1997–98: Peter Sarno, Windsor Spitfires
1998–99: Peter Sarno, Sarnia Sting
1999–00: Sheldon Keefe, Barrie Colts
2000–01: Kyle Wellwood, Belleville Bulls
2001–02: Nathan Robinson, Belleville Bulls
2002–03: Corey Locke, Ottawa 67's
2003–04: Corey Locke, Ottawa 67's
2004–05: Corey Perry, London Knights
2005–06: Rob Schremp, London Knights
2006–07: Patrick Kane, London Knights
2007–08: Justin Azevedo, Kitchener Rangers
2008–09: John Tavares, London Knights
Eddie Mora Bermúdez

Eddie Mora Bermúdez (s. 23. helmikuuta 1965 San José) on costaricalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksista, joita on esitetty Costa Rican lisäksi Kanadassa, Meksikossa, Alankomaissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Ura

Mora Bermúdez opiskeli sävellystä William Porrasin johdolla Costa Rican kansallisessa yliopistossa vuosina 1980–81. Myöhemmin hän täydensi siellä opintojaan myös Benjamín Gutiérrezin ja Luis Diego Herran johdolla. Viulunsoiton opintonsa Mora Bermúdez suoritti Moskovan Tšaikovski-valtionkonservatoriossa vuosina 1983–92 opettajinaan Maja Glizarova ja Olga Voitova; lisäksi hän sai yksityistä sävellysopetusta venäläiseltä Juri Vorontsovilta.
Mora Bermúdez on viulistina esittänyt ensisijaisesti omaa musiikkiaan, mutta hänen ohjelmistoonsa kuuluu myös muiden säveltämää costaricalaista musiikkia. Vuonna 1994 hän aloitti esiintymisen viulu–piano-duossa Mora/Duarte. Vuonna 1995 hän oli mukana perustamassa Camerata Latinoamericana -jousiorkesteria. Vuonna 2003 hänestä tuli Heredian sinfoniaorkesterin taiteellinen johtaja. Costa Rican yliopiston (San Pedro, Montes de Oca) professorina Mora Bermúdez on opettanut vuodesta 1992 kamarimusiikkia, sävellystä ja viulunsoittoa. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut siellä mukana järjestämässä vuosittaista nykymusiikkiseminaaria.
Palkinnot

Mora Bermúdezille on myönnetty seuraavat palkinnot:
Kansallinen Aquileo J. Echeverría -palkinto (Costa Rican kulttuuriministeriöltä), neljä kertaa:
1997, teoksesta Escenas infantiles (huilulle, oboelle, klarinetille ja fagotille)
1998, teoksista Bagatelas (neljälle fagotille) ja Kantaatti (Federico García Lorcan teksteihin)
2001, teoksesta Miniaturas (viululle ja pianolle)
2003, teoksesta Amighetti (konsertto pianolle, lyömäsoittimille ja jousiorkesterille)
Costa Rican säveltäjä- ja musiikkikirjailijaliiton palkinto, vuonna 2001 teoksesta Suite Ausencia (latino- ja puhallinkokoonpanoista muodostuvalle kamariyhtyeelle)
Sävellyksen Áncora-palkinto, 2007
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Donoúsa (kunnallisyksikkö)

| Donoúsa Δονούσα |
| --- | --- |
 Donoúsan kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Donoúsa
 Koordinaatit: 37°06′N, 25°48′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Náxos
Kunta:  Náxos ja Pienet Kykladit
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  670202
Väkiluku (2011):  167
 – Kylä­yhdys­kunta:  167
 – Kylä:  141
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  843 00
Suuntanumero(t):  22850
Rekisterikilpi:  EM
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Donoúsa (kreik. Δονούσα; myös Donoússa) on Kreikan kylä sekä samanniminen Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Δονούσης, Dimotikí Enótita Donoúsis) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Náxoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 167 ja varsinaisen Donoúsan kylän väkiluku 141 (vuonna 2011).
Donoúsa kylä sijaitsee Donoúsan saaren lounaisrannikolla. Se on saaren pääsatama. Donoúsan kunnallisyksikkö käsittää koko saaren. Sen lisäksi siihen kuuluvat pienemmät saaret Agía Paraskeví (Prasíni), Ágios Nikólaos (Machaíres), Skylonísi ja Strongylí (Strongyló). Saaret kuuluvat Pienten Kykladien saariryhmään ja sijaitsevat Náxoksen saaren itäpuolella.
Donoúsa oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnaksi yhdessä Drymalían, Irakleián, Koufonísian, Náxoksen ja Schoinoúsan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Donoúsan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylistä tai muista asutuksista:
| Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- |
Agía Paraskeví (saari): 0
Charavgí: 2
Donoúsa: 141
Kalotarítissa: 2
Ágios Nikólaos (saari): 0 
Mersíni: 22
Skylonísi (saari): 0
Strongylí (saari): 0
Yhteensä: 167
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donoúsa Wikimedia Commonsissa
Da’Vine Joy Randolph

| Da’Vine Joy Randolph |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1986 (ikä 38) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Palkinnot
 Bafta (2024)   Golden Globe (2024)   SAG-palkinto (2024) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Da’Vine Joy Randolph (s. 21. toukokuuta 1986 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka aloitti uransa 2010-luvun alussa teatterista ja on siirtynyt sitten myös elokuviin ja televisioon. Hän oli 2012 Tony-ehdokkaana heti ensimmäisestä Broadway-roolistaan. Randolphin elokuvia ovat muun muassa Dolemite Is My Name ja The Holdovers, josta hän on voittanut Golden Globen, Baftan, SAG-palkinnon ja Oscar-palkinnon.
Opiskelu

Randolph aloitti korkeakouluopintonsa Temple-yliopistossa. Hän opiskeli klassista laulua ja haaveili ooperalaulajan urasta. Randolph sai ensimmäisenä opiskeluvuonna pääosan Aida-oopperan yliopistotuotannosta. Hän hakeutui näyttelijäntyön opettajan luo roolia varten, mutta hänet erotettiin tämän jälkeen oopperalinjalta, koska tämän epäilytiin haluavan salaa näyttelijäksi. Randolph vaihtoi tämän jäljeen suuntautumisalaa musikaaliteatteriin. Alemman korkeakoulututkinnon jälkeen Randolph jatkoi Yalen yliopiston draamakouluun, mistä hän valmistui 2011 maisteriksi.
Ura

Randolph sai marraskuussa 2011 roolin Broadwayllä elokuvan Ghost – näkymätön rakkaus musikaalisovituksesta. Roolia ei oltu vielä julkistettu, kun hänet kutsuttiin Lontooseen näyttelemään sama osa Sharon D. Clarken loukkaannuttua. Ghostin ensi-ilta Broadwaylla oli huhtikuussa 2012. Randolph oli osastaan ehdolla parhaasta naissivuosasta musikaalissa.
Randolphin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2013 elokuvasta Mother of George. Samana vuonna hän debytoi myös televisiossa, Good Wife -sarjan jaksossa. Randolph on sen jälkeen tehnyt muun muassa elokuvat Firman pikkujoulut (2016), Dolemite Is My Name (2019) ja The Lost City (2022) sekä ääninäytellyt elokuvissa Trolls: Maailmankiertue (2020) ja Saapasjalkakissa: Viimeinen toivomus (2022).
Randolph sai nimeä teatterimaailman ulkopuolella elokuvasta Dolemite Is My Name, jossa hän varasti monia kohtauksia, vaikka hänen vastanäyttelijöinään olivat muun muassa Eddie Murphy ja Wesley Snipes. Hän on saanut sen jälkeen huomattavia rooleja televisiosarjoista High Fidelity ja Only Murders in the Building.
Randolph näytteli vuoden 2023 elokuvassa The Holdovers sisäoppilaitoksen kokkia Mary Lambia, joka joutuu viettämään joulun happaman opettajan ja kapinallisen oppilaan kanssa. Marylle joulu on ensimmäinen, jonka hän on ilman Vietnamin sodassa kuollutta poikaansa. Randolph sai elokuvasta valtavasti tunnustusta, ja hän voitti muun muassa Golden Globen, Baftan, SAG-palkinnon ja Oscar-palkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Da’Vine Joy Randolph Wikimedia Commonsissa
Da’Vine Joy Randolph Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Randolph Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Elämäkertaromaani

Elämäkertaromaani eli biofiktio on yleensä tunnetun julkisuuden henkilön elämänvaiheista kertova romaani, jossa kohdehenkilöstä käytettävissä olevaa faktatietoa yhdistetään fiktiiviseen ainekseen. Elämäkertaromaaneja kirjoitetaan etenkin kirjailijoista, taiteilijoista ja poliitikoista. Elämäkertaromaanissa käsitellään kohteen uraa yleensä pitkältä ajalta, mutta joskus romaani painottuu kohteen identiteetin ja tulevaisuuden näkymien kannalta ratkaisevaan ajanjaksoon. Moni elämäkertaromaani lähtee autofiktiivisen romaanin tapaan liikkeelle taiteilijan elämän loppupäästä ja hakee hänen uralleen merkitystä takautuvasti huippukohtien kautta.
Elämäkertaromaanissa keskeistä on antaa lukijalle päähenkilön elämään kiinnostava näkökulma, ja näin kirjoittaja voi tehdä rohkeitakin tulkintoja. Tarinaa ei siten ole tarkoitus lukea totena.
Esimerkki biofiktiosta on Rosa Liksomin Everstinna (2017), joka hyödyntää Annikki Kariniemen henkilöhahmoa ja leimaa tämän todellisuuden vastaisesti natsiksi, mitä Outi Hytönen esseessään paheksuu. Lukijalle voi siten Hytösen mukaan jäädä biofiktion kohdehenkilöstä ehkä alitajuinen virheellinen kuva.
Finlandia-palkinnolla palkittuja suomenkielisiä elämäkertaromaaneja ovat Hannu Mäkelän Mestari (1995, kertoo Eino Leinosta) ja Helena Sinervon Runoilijan talossa (2004, kertoo Eeva-Liisa Mannerista).
E. T. the Extra-Terrestrial (Atari 2600)

| E>  T. the Extra-Terrestrial |
| --- | --- |

 E. T. levitoimassa pois yhdestä pelin monista kaivoista. Pohjalla oleva objekti on puhelin.
Kehittäjä:  Atari, Inc.
Julkaisija:  Atari, Inc.
Suunnittelija:  Howard Scott Warshaw
Julkaistu:  1982
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Atari 2600
Jakelumuoto:  Pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
E. T. the Extra-Terrestrial on vuonna 1982 julkaistu samannimiseen elokuvaan perustuva peli. Se julkaistiin Atari 2600 -konsolille. Peliä pidetään yhtenä kaikkien aikojen huonoimmista videopeleistä sekä yhtenä pääsyyllisenä Atarin nousevien videopelimarkkinoiden yllättävään romahtamiseen vuonna 1983. Syynä oli se, että markkinat oli kyllästetty heikkolaatuisilla ja nopeasti tuotetuilla peleillä. Pelin kehittäneelle Howard Scott Warshawille annettiin vain viisi viikkoa aikaa pelin kehittämiseen.
Pitkään uskottiin, että vuoden 1983 videopelilaman myötä miljoonia myymättömiä E. T. -pelimoduuleja olisi haudattu Alamogordoon, New Mexicoon. Vuonna 2014 Microsoft ja Fuel entertainment löysivät suuren määrän maan alle haudattuja pelejä Alamogordosta. Paikalle on tiettävästi haudattu E. T.- ja muita pelejä yli 700 000 kappaletta.
Aiheesta muualla

E.T. The Extra-Terrestrial MobyGamesissa (englanniksi)
Ei kieltoja

| Ei kieltoja> The House of Yes |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Waters
Käsikirjoittaja:  Mark Waters
Tuottaja:  Robert Berger
Säveltäjä:  Rolfe Kent
Kuvaaja:  Michael Spiller
Leikkaaja:  Pamela Martin
Lavastaja:  Debra Echard
Pääosat:   Parker Posey  Josh Hamilton  Tori Spelling 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Bandeira Entertainment
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ei kieltoja (The House of Yes) on Mark Watersin ohjaama draamakomedia vuodelta 1997. Elokuvassa näyttelevät Parker Posey, Josh Hamilton ja Tori Spelling.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Parker Posey  | … |  ”Jackie-O” Pascal   |
|  Josh Hamilton  | … |  Marty Pascal   |
|  Tori Spelling  | … |  Lesly   |
|  Freddie Prinze Jr.  | … |  Anthony Pascal   |
|  Geneviève Bujold  | … |  Mrs. Pascal   |
|  Rachael Leigh Cook  | … |  Nuori ”Jackie-O”   |
Aiheesta muualla

Ei kieltoja Elonet.
Ei kieltoja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ei kieltoja AllMoviessa. (englanniksi)
Eat Your Salad

|  Eat Your Salad |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Citi Zēni
Levy-yhtiö:  TCLV Records
Kesto:  3:02
Julkaistu:  13. tammikuuta 2022
Säveltäjä(t):  Roberts Memmēns
Sanoittaja(t):  Roberts Memmēns Jānis Pētersons Dagnis Roziņš Jānis Jačmenkins
Euroviisutiedot
Vuosi:  2022
Maa:  Latvia
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  14.
Pisteet semifinaalissa:  55
Aikajärjestys
 ◄ ”The Moon Is Rising” (2021) 
Eat Your Salad on latvialaisen yhtyeen Citi Zēnin kappale. He edustivat Latviaa Euroviisuissa 2022 Italian Torinossa.
Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui neljänneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Emil Westman

| Emil Westman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Moottoriurheilija
GT4 European Series Northern Cup - Silver Cup
Esikoiskausi:  2017
Nykyinen talli:  RYS Team Holinger
Kilpailuja:  10
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Aikaisemmat sarjat
2016:  Porsche GT3 Cup Finland
Mestaruudet
2016:  Porsche GT3 Cup Challenge
Emil Westman (s. 25. syyskuuta 1996 Kokkola) on suomalainen toisen polven kilpa-autoilija. Hänen isänsä on kansallisella tasolla rata-autoilua harrastanut John K. Westman.
Emil Westman aloitti uransa V1600 luokassa Honda Civicilla kaudella 2013. Lopullinen sarjasijoitus debyytti-kaudella oli 7s. Seuraavalle kaudelle Honda vaihtui Alfa Romeoon ja kauden päätteeksi Westman palkittiin sarjan pronssimitalilla. Westman voitti kauden aikana kaksi kilpailulähtöä ja oli viidesti podiumilla.
Kauden 2015 päätteeksi Westman kruunattiin V1600 luokan mestariksi. Mestaruuskaudella ajetuista 12 lähdöstä Westman voitti kolme ja oli yhdeksän kertaa podiumilla. Seuraavalle kaudelle Westman siirtyi ajamaan Relaa Racingin ylläpitämää Porsche GT3 kilpa-autoa. Kauden aikana Westman voitti kolme lähtöä ja oli podiumilla kahdeksan kertaa. Tämä riitti sarjan mestaruuteen. Kauden päätteeksi Westman kävi vielä Saksassa ajamassa kaksi ADAC TCR German Touring Car sarjan kilpailua.
Kaudella 2017 Westman kilpaili GT4 European Series Northern Cup - Silver Cupissa ajokkinaan RYS Team Holingerin ajattama KTM X-Bow GT4. Westman ajoi kahdestatoista kilpailusta kymmenen ja keräsi niissä 21. sijalle oikeuttavat 30 pistettä. Kaikkiaan sarjapisteille ajoi 34 kuljettajaa.
Aiheesta muualla

http://www.gt3cup.fi/sarja/kuljettajat/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Epilän Nahkatehdas

| Oy Epilän Nahkatehdas Ab |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1916
Lakkautettu:  1965
Kotipaikka:  Epilänharju, Tampere
Toimiala:  nahkan valmistus
Tuotteet:  kiiltonahka
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Epilän Nahkatehtaan työntekijöitä työssään 1930-luvulla.
Oy Epilän Nahkatehdas Ab oli vuonna 1916 Ab Krominahkatehdas Oy -nimisenä perustettu kiiltonahkaa valmistanut yritys, jonka tehdas sijaitsi Tampereella Epilänharjun kaupunginosassa.
Epilän Nahkatehtaan konttorirakennuksen on suunnittellut rakennuspiirtäjä E. A. Liuha, ja se valmistui vuonna 1951. Rakennus on tyypillinen 1950-luvun punatiilinen kerrostalo, jossa on kaksi kellarikerrosta.
Tehtaan omisti vuodesta 1925 kauppaneuvos Hugo Sandbacka. Nahkatehtaan toiminta päättyi 1965.
Emil Welti

Emil Welti
Friedrich Emil Welti (23. huhtikuuta 1825 Zurzach, Aargau – 24. helmikuuta 1899 Bern) oli sveitsiläinen poliitikko, asianajaja ja tuomari. Hän kuului Sveitsin liittoneuvostoon vuosina 1866−1891 ja toimi kuudesti liittopresidenttinä vuosina 1869, 1872, 1876, 1880, 1884 ja 1891.
Linkit

Weltin profiili liittoneuvoston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sveitsin liittopresidentit
Furrer | Druey | Munzinger | Furrer | Naeff | Frey-Herosé | Furrer | Stämpfli | Fornerod | Furrer | Stämpfli | Frey-Herosé | Knüsel | Stämpfli | Fornerod | Dubs | Schenk | Knüsel | Fornerod | Dubs | Welti | Dubs | Schenk | Welti | Cérésole | Schenk | Scherer | Welti | Heer | Schenk | Hammer | Welti | Anderwert | Droz | Welti | Bavier | Ruchonnet | Welti | Schenk | Deucher | Droz | Hertenstein | Hammer | Ruchonnet | Welti | Hauser | Schenk | Frey | Zemp | Lachenal | Deucher | Ruffy Müller | Hauser | Brenner | Zemp | Deucher | Comtesse | Ruchet | Forrer | Müller | Brenner | Deucher | Comtesse | Ruchet | Forrer | Müller | Hoffmann | Motta | Decoppet | Schultess | Calonder | Ador | Motta | Schultess | Haab | Scheuer | Chuard | Musy | Häberlin | Motta | Schultess | Haab | Musy | Häberlin | Motta | Schultess | Pilet-Golaz | Minger | Meyer | Motta | Baumann | Etter | Pilet-Golaz | Wetter | Etter | E. Celio | Stampfli | von Steiger | Kobelt | Etter | E. Celio | Nobs | Petitpierre | von Steiger | Kobelt | Etter | Rubattel | Petitpierre | Feldmann | Streuli | Holenstein | Chaudet | Petitpierre | Wahlen | Chaudet | Spühler | von Moos | Tschudi | Schaffner | Bonvin | Spühler | von Moos | Tschudi | Gnägi | N. Celio | Bonvin | Brugger | Graber | Gnägi | Furgler | Ritschard | Hürlimann | Chevallaz | Furgler | Honegger | Aubert | Schlumpf | Furgler | Egli | Aubert | Stich | Delamuraz | Koller  | Cotti | Felber | Ogi | Stich | Villiger | Delamuraz | Koller | Cotti | Dreifuss | Ogi | Leuenberger | Villiger | Couchepin | Deiss | Schmid | Leuenberger | Calmy-Rey | Couchepin | Merz | Leuthard | Calmy-Rey | Widmer-Schlumpf | Maurer | Burkhalter | Sommaruga |  Schneider-Ammann | Leuthard | Berset | Maurer | Sommaruga
Emily Penttilä

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten golf.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten golf.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten golf.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten golf. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Slovenia 2014 | joukkuepeli |  |
Emily Penttilä (s. 5. tammikuuta 1993 Örebro, Ruotsi) on suomalainen golfaaja.
Amatöörinä pelaava Penttilä pelasi kesällä 2014 major-turnaus Yhdysvaltain avoimissa. Karsinnassa toiseksi sijoittunut Penttilä selviytyi US Openin pääsarjaan sen historian toisena suomalaisnaisena Minea Blomqvist-Kakon jälkeen. Ensimmäisellä kierroksella Penttilä teki 14 lyöntiä yli par-tuloksen, ja toisella kierroksella hän löi 12 yli parin. Tämän jälkeen sijalla 151 ollut Penttilä karsiutui jatkokierroksilta.
Heinäkuussa 2014 Penttilä kuului Suomen naisjoukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa Ranskalle häviten EM-hopeaa. Finaalipaikka oli Suomelle historian ensimmäinen.
Menestys major-kilpailuissa

| Kilpailu | 2014 |
| --- | --- |
Yhdysvaltain avoimet: CUT
DNP = ei pelannut, CUT = ei selviytynyt kilpailun viimeisille kierroksille, "T" jaettu sijoitus. Voitot merkitty vihreällä taustalla ja sijoitukset 10 parhaan joukkoon keltaisella taustalla.
Emily Perkins

Emily Perkins vuonna 2012.
Emily Jean Perkins (s. 4. toukokuuta 1977) on kanadalainen näyttelijä. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa 12-vuotiaana elokuvassa Small Sacrifices.
Filmografia

1989 - Small Sacrifices
1989 - Little Golden Bookland
1990 - Anything To Survive
1990 - Se
1993 - Miracle On I-880
1993 - Woman On The Ledge
1994 - Moment Of Truth: Broken Pledges
1996 - In Cold Blood – Jääkylmä murha (In Cold Blood)
1998 - Past Perfect
2000 - Ginger Snaps
2001 - Prozac Nation
2001 - Christy: A New Beginning
2001 - Christy: Return To Cutter Gap
2002 - Insomnia
2004 - Ginger Snaps 2: Unleashed
2004 - Ginger Snaps Back: The Beginning
2006 - She’s the Man
2007 - Blood, A Butcher's Tale
2008 - Tuhkimotarina 2 (Another Cinderella Story)
2009 - Supernatural (5. tuotantokausi)
2011 - Supernatural (7. tuotantokausi)
Emily Ratajkowski

| Emily Ratajkowski |
| --- | --- |
 Ratajkowski vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1991 (ikä 33) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  malli ja näyttelijä
Puoliso:  Sebastian Bear-McClard (vih. 2018)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
Emily O’Hara Ratajkowski (s. 7. kesäkuuta 1991 Lontoo, Englanti) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2013 esiinnyttyään Robin Thicken kappaleen ”Blurred Lines” musiikkivideolla.
Ratajkowskin mallinura on edennyt mainostöistä art house erotiikkaan ja korkeatasoiseen muotiin. Hän esiintyi treats!-erotiikkalehden vuoden 2012 maaliskuun numerossa, mikä johti hänen esiintymiseensä kappaleiden ”Blurred Lines” ja Maroon 5:n ”Love Somebody” musiikkivideoilla. Hän esiintyi Sports Illustratedin vuosittaisessa uimapukunumerossa vuosina 2014 ja 2015.
Ratajkowski näytteli lapsena San Diegossa ennen sivurooliaan televisiosarjassa iCarly. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuoden 2014 elokuvassa Gone Girl näytellen Ben Affleckin hahmon rakastajatarta. Vuonna 2015 Ratajkowski näytteli muun muassa elokuvissa Entourage ja We Are Your Friends.
Ratajkowski avioitui taiteilija-näyttelijä-tuottaja Sebastian Bear-McClardin kanssa vuonna 2018. Heille syntyi lapsi maaliskuussa 2021.
Aiheesta muualla

Emily Ratajkowski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Emily Ratajkowski
Käännös suomeksi
Ennätys

Ennätys tarkoittaa lajissaan äärimmäistä, usein erityisesti tavoiteltua tulosta tai muuta, mitattavissa tai muutoin vertailtavissa olevaa arvoa. Ennätyksiä voidaan saavuttaa eri urheilulajeissa, mutta myös muunlaisessa toiminnassa (kuten tuotantoennätys) tai niitä voidaan rekisteröidä tapahtuvista ilmiöistä (kuten lämpöennätys). Suomen kielen sana ennätys liittyy ehtimistä tarkoittavaan verbiin ennättää ja tarkoittaa tulosta tai saavutusta.
Ennätys liittyy joko havaittuun tämänhetkiseen ääriarvoon tai ennalta asetetun tavoitteen saavuttamiseen tai ohittamiseen. Ennätyksellä on usein myös joko paikallinen (esimerkiksi Suomen ennätys, lyhenne SE) tai ajallinen (kuten kuluvan vuoden ennätystulos, kesän lämpöennätys) rajaus. Laajin yleensä käytetty rajaus on maailmanennätys (lyhenne ME), joka on tietenkin laajin mahdollinen vain maapallolle rajoittuvissa ilmiöissä. Esimerkiksi "planeettojen koon maailmanennätyksestä" puhuminen ei olisi mielekästä.
Ennätyksen käsitettä on laajentanut Guinnessin ennätysten kirja, jossa julkaistaan tiettyjen periaatteiden mukaan saavutettuja äärimmäisiä tuloksia mitä erilaisimmissa "lajeissa".