stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Glas 04 -sarja
Mitat

| --- | --- |
Pituus: 3835 mm
Leveys: 1500 mm
Korkeus: 1350 mm
Akseliväli: 2100 mm
Raideleveys (edessä / takana): 1230/1200 mm
Tyhjäpaino: 770 kg
Veteraanipäivä (Ruotsi)

Veteraanipäivän viettoa 2013.
Veteraanipäivä (ruots. Veterandagen) on Ruotsissa 29. toukokuuta vietettävä virallinen liputuspäivä. Ruotsissa päivää vietetään Kansainvälisenä Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaajien päivänä rauhanturvaoperaation United Nations Truce Supervision Organizationin (UNTSO) perustamisen muistoksi. Alkujaan päivää vietettiin 24. lokakuuta, joka on YK:n päivä. Päivä sai Ruotsissa virallisen aseman vuonna 2011.
Veli Kustaa Simelius

Veli Kustaa (V. K.) Simelius (7. lokakuuta 1877 Haukipudas – 12. tammikuuta 1934 Oulu) oli suomalainen pankinjohtaja ja kokoomuksen kansanedustaja.
Simeliuksen vanhemmat olivat kruununnimismies Jaakko Simelius ja Matilda Amanda Slottsberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1896 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1900 ja oikeustutkinnon 1905. Simelius sai varatuomarin arvon 1909.
Simelius toimi Suomen senaatin talousosaston ylimääräisenä kopistina 1900–1902 ja kouluhallituksessa apulaiskamreerina 1902–1907 ja kamreerina 1907–1910. Hän oli Pohjoismaiden Osakepankin Kouvolan konttorin esimiehenä 1910, Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen konttorin toisena johtajana 1910–1916, Pohjoismaiden Osakepankin Oulun konttorin johtajaan 1916–1919 sekä Pohjolan Osakepankin toimitusjohtajana 1919–1934. Simelius oli myös Ranskan konsulina Oulussa ja hän toimi lisäksi eduskunnan suuren valiokunnan sihteerinä 1907–1909.
Simelius oli kansanedustajana 1922–1924 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Simelius oli presidentin valitsijamiehenä vuosien Suomen presidentinvaali 1925 ja Suomen presidentinvaali 1931 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Oulun rahatoimikamarin jäsenenä.
Veli Kustaa Simelius oli naimisissa vuodesta 1902 Elsa Irene Haapasen (k. 1934) kanssa.
HMAS Swan (D61)

| HMAS Swan |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cockatoo Docks and Engineering Company
Kölinlasku:  22. tammikuuta 1913
Laskettu vesille:  11. joulukuuta 1915
Palveluskäyttöön:  16. elokuuta 1916
Poistui palveluskäytöstä:  15. toukokuuta 1928
Tekniset tiedot
Uppouma:  750 t
Pituus:  76,43 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,4 m
Syväys:  2,69 m
Koneteho:  10 000 shp
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  65
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4″ Mk VIII -tykkiä 3 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä P Mk I -asennuksina 1 × .303″ Maxim-konekivääri 2 × .303″ Lewis-pikakivääri 3 × 18″ (450 mm) torpedoputkea
HMAS Swan oli Australian laivaston vuonna 1916 palvelukseenotettu River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Cockatoo Docks and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 22. tammikuuta 1913. Alus laskettiin vesille 11. joulukuuta 1915 kumminaan Sir William Rooke Creswellin puoliso ja otettiin palvelukseen kuusi päivää ennen valmistumista 16. elokuuta 1916.
Palvelus

Alus liitettiin sisaraluksensa HMAS Torrensin kanssa aluksi brittiläisiin Kauko-Idän valvontajoukkoihin, jossa ne partioivat syyskuusta 1916 alkaen Kaakkois-Aasian alueella. Alus siirrettiin kesäkuussa Singaporessa telakalle, minkä jälkeen se kohtasi 7. heinäkuuta viisi sisaralustaan Kookossaarilla. Alukset lähtivät Diego Garcian kautta Välimerelle.
Alus oli sijoitettuna Brindisiin torjumassa Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneitä. Alus osallistui 2. lokakuuta 1918 toiseen Durazzon taisteluun tukemalla hyökkäystä tykkitulella. Swan ja HMAS Warrego noutivat Port Saidista joukkojenkuljetussaattueen saattaen sen Salonikaan.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus liitettiin liittoutuneiden laivasto-osastoon, jonka tehtävänä oli ottaa valvontaansa bolševikkien vastainen laivasto-osasto Sevastopolissa. Alus lähti joulukuussa Ranskan laivaston hävittäjän Bisonin kanssa raportoidakseen Itä-Ukrainan tilanteesta, mutta alusten päästyä määränpäähänsä bolševikkien eteneminen alueelle keskeytti tehtävän. Swan siirtyi Gibraltarille, mistä se sisaraluksineen sekä risteilijä HMAS Melbourne lähtivät 3. tammikuuta 1919 Australiaan.
Alus oli Australian aluevesillä kesäkuuhun 1920, jolloin se siirrettiin reserviin. Vuonna 1925 alus palautettiin palvelukseen ja lähetettiin Tasmaniaan, missä se oli pari seuraavaa vuotta vuorotellen reservissä ja palveluksessa.
Alus poistettiin 15. toukokuuta 1928 Sydneyssä palveluksesta ja se myytiin Cockatoo Islandin telakalle romutettavaksi vuonna 1930. Alus ja sen sisaralus HMAS Parramatta riisuttiin varusteista ja niiden hylyt myytiin Uuden Etelä-Walesin vankeinhoitolaitokselle (engl. New South Wales Penal Department). Hylyt hinattiin Cowan Creekiin, missä niitä käytettiin vankien Hawkesbury-joen vartta seuraavan tienrakennustyömaan majoitustiloina. Julkinen vastustus vankien käyttämisestä tietöissä lakkautti työmaan. Hylyt myytiin vuonna 1933 kahdellatoista punnalla kappale George Rhodesille, joka aikoi käyttää niitä kalastajien majoittamiseen. Hallitus ei kuitenkaan antanut lupaa ja hylyt myytiin parille kalastajalle, jotka käyttivät niitä proomuina.
Hylyt hinattiin 2. helmikuuta 1934 romutettaviksi Sydneyyn. Matkalla aalto katkaisi hinaustouvin, jolloin sadeveden täyttämä Swan kaatui Tumbledownissa lähellä Croppy Pointia ja Wobbly Beachia.
HMAS Stuart (FFH 153)

| HMAS Stuart |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Tenix Defence Systems, Williamstown
Kölinlasku:  25. heinäkuuta 1998
Laskettu vesille:  17. huhtikuuta 1999
Palveluskäyttöön:  17. elokuuta 2002
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 600 t (max)
Pituus:  118 m
Leveys:  14,8 m
Syväys:  4,35 m
Koneteho:  1 × GE LM2500 -kaasuturbiinimoottori, 30 000 hv 2 × MTU 12V 1163 -dieselmoottoria, 8 840 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  177
Aseistus
Aseistus:  1 × 5″/54 Mk 45 Mod 2 -tykki 2 × Boeing Harpoon 1 × Mk41 Mod 5 VLS -laukaisualusta Sea Sparrow- ja ESSR-ohjuksille 2 × kolmiputkista 324 mm Mk 32 Mod 5 -torpedoputkea 1 × S-70B-2 Seahawk
HMAS Stuart (viirinumero FFH 153) on Australian laivaston Anzac-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Tenix Defence Systemsiltä Williamstownista, missä köli laskettiin 25. heinäkuuta 1998. Se laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1999 ja otettiin palvelukseen 17. elokuuta 2002.
Palvelus

Palvelukseen oton jälkeen on osallistunut Australian rajojen valvontaan sekä osallistunut muun muassa 2004 Lähi-idässä kansainvälisten joukkojen osana terrorismin vastaiseen operaatioon.
Godfred

Godfred vuonna 1670 tehdyssä kuparikaiverruksessa.
Godfred (k. 810 Friisia) oli Tanskan kuningas noin 800–810. Hänen valta-alueeseensa on ehkä kuulunut koko Tanska, mutta pääasiassa hän hallitsi  Etelä-Jyllantia, jossa oli tärkeä frankkien kauppareitin tukikohta Hedeby. Frankkien kauppareitti kulki sieltä Itämeren ja Venäjän suurten jokien kautta Lähi-itään. Godfred tuki frankkeja vastustaneita sakseja, ja  hänen ansiostaan frankkien eteneminen pohjoiseen estyi.
Godfred tuhosi vuonna 804 sorbien Rericin satamakaupungin kostaakseen sorbien liiton frankkien kuninkaan Kaarle Suuren kanssa. Satamatoiminta siirtyi Rericistä Hedebyhyn, josta tuli merkittävä keskus. Godfred kävi sotaa Kaarle Suurta ja tämän poikaa Ludvig Hurskasta vastaan, mutta solmi vuonna 825 Aachenin rauhan Ludvig Hurskaan kanssa.
Godfred kunnosti ja laajensi Danevirkeä, puolustuksellista maavallia, jonka rakentaminen oli aloitettu noin vuonna 650. Godfred sai surmansa sotiessaan Friisiassa. Mahdollisesti surmaaja oli yksi hänen omista miehistään. Seuraava kuningas oli Godfredin poika Horik I, joka oli vuodesta 813 ollut hänen kanssahallitsijansa.
Giuseppe Lipparini

| Giuseppe Lipparini |
| --- | --- |
 Giuseppe Lipparini
Henkilötiedot
Syntynyt: 1877
Kuollut: 1951 (73–74 vuotta)
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Calandrino ja Peppino il Superuomo 
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Giuseppe Lipparini (1877 Bologna, Italia – 1951 Bologna, Italia) oli italialainen kirjailija, nuoren Italian huomattavimpia kaunokirjailijoita ja kriitikkoja. Hän julkaisi Firenzessä aikakauskirjaa Il marzocco.
Lipparini on kirjoittanut niin runoja, romaaneja kuin näytelmiäkin. Hänen tuotteistaan merkittäviä ovat runokokoelma Lo specchio delle rose (1898), romaani L’ombrosa (1900), runot Idilli (1901), Storia dell’ arte (1902), Nuove poesie (1903), Urbino (1904), romaani Il signore del tempo (1905). Cercando la grazia (1906), Poemi ed elegie (1907), Storia d’arte (1907). La nostra lingua (1909), L’arte di dire (1909), Satanello, avventure di un buon diavolo (1909), novellikokoelma Il filo d’Arianna (1910), näytelmät Per la felicità (1901) ja La donna di cuori (1904) sekä yhdessä Lucio d’Ambran kanssa kirjoitettu näytelmä Goffredo Mameli (1904) ja historiallinen huvinäytelmä Il Bernini (1904), molemmat runomittaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giuseppe Lipparini Wikimedia Commonsissa
Grafiikanpaja Himmelblau

| Grafiikanpaja Himmelblau |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Himmelblau – taivas kattona
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1989
Toimitusjohtaja:  Pertti Ketonen
Kotipaikka:  Tampere
Toimiala:  taidegrafiikka
Kotisivu:  himmelblau.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grafiikanpaja Himmelblau on Tampereen Finlaysonin tehdaskiinteistössä toimiva taidegrafiikan vedostuspaja, joka on erikoistunut metalligrafiikan tekemiseen.
Paja perustettiin vuonna 1989. Se kustantaa taidegrafiikkaa yhteistyössä taiteilijoiden ja gallerioiden kanssa. Siellä vedostetaan, esitellään ja myydään taiteilijoiden tuotantoa. Himmelblau järjestää myös näyttelyitä eri puolille Suomea. Paja on tehnyt yhteistyötä yli 60 suomalaisen ja pohjoismaisen taiteilijan kanssa.
Himmelblau teki aikoinaan yhteistyötä taidekeskus Retretin kanssa. Retretin päädyttyä konkurssiin vuonna 2012 Himmelblaun piti keksiä uusi näyttelyareena. Tähän tarkoitukseen se lanseerasi vuonna 2015 Finlayson Art Arean, joka on vuosittainen kesä-elokuussa järjestettävä kuvataidetapahtuma.
Grafiikanpaja Himmelblau sisäänkäynti.
Himmelblaun Koskigalleriassa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä, ja siellä on esillä myös myyntikokoelma.
Aiheesta muualla

Himmelblaun kotisivut
VirtualTampere: Virtuaalivierailu Himmelblauhun
Valuaatio

Olkoon K kunta ja G täysin järjestetty Abelin ryhmä. K:n valuaatio, jonka arvot kuuluvat G:hen, on kuvaus  v:K\setminus \{0\}\to G siten, että kaikilla  x,y\in G,x,y\neq 0 on voimassa
v(xy)=v(x)+v(y)
v(x+y)\geq \min(v(x),v(y)).
Jos  v on valuaatio, on joukko  R=\{x\in K|v(x)\geq 0\}\cup \{0\}  K:n alirengas, jota kutsutaan  v:n valuaatiorenkaaksi. Jos  R on valuaatiorengas, jonka tekijäkunta on  K, sanotaan, että  R on  K:n valuaatio. Valuaatiorenkaan eivät ole yleensä Noetherin renkaita.
Kirjallisuutta

Kahanpää, Lauri & Smith, Karen E. & Kekäläinen, Pekka: Johdattelua algebralliseen geometriaan.  (595)  Helsinki:  Otatieto, 2000.  ISBN 951-672-291-1.
Aiheesta muualla

Robin Hartshorne, Algebraic Geometry, Springer-Verlag
Valtétsi

| Valtétsi Βαλτέτσι |
| --- | --- |
 Valtétsin kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Valtétsi
 Koordinaatit: 37°28′33″N, 22°17′2″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Arkadia
Kunta:  Trípoli
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  400102
Väkiluku (2011):  917
 – Kylä­yhdys­kunta:  75
 – Kylä:  75
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  TP
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valtétsi (kreik. Βαλτέτσι) on Kreikan kylä sekä samanniminen Trípolin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Βαλτετσίου, Dimotikí Enótita Valtetsíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 917 ja varsinaisen Valtétsin kylän väkiluku 75 (vuonna 2011).
Valtétsin kylä sijaitsee linnuntietä noin yhdeksän kilometriä länsilounaaseen Trípolin kaupungista. Valtétsin kunnallisyksikkö käsittää Trípolin kunnan lounaisosan. Valtétsi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Trípolin kuntaan yhdessä Fálanthoksen, Korýthion, Levídin, Mantíneian, Skirítidan ja Tegéan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Valtétsin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Agriakóna | Agriakóna | 39 |
| Ampeláki | Ampeláki | 33 |
| Ampeláki | Lianós | 22 |
| Arachamítes | Arachamítes | 50 |
| Aséa | Aséa | 85 |
| Aséa | Káto Aséa | 47 |
| Athínaio | Athínaio | 82 |
| Athínaio | Marmariá | 13 |
| Dáfni | Dáfni | 48 |
| Dáfni | Maniátis | 31 |
| Dórizas | Dórizas | 79 |
| Kaltezés | Kaltezés | 62 |
| Kaltezés | Kouvélia | 19 |
| Kaltezés | Kaltezésin Pyhän Nikolaoksen luostari (Moní Agíou Nikoláou Kaltezón) | 4 |
| Kerastáris | Kerastáris | 39 |
| Mánaris | Mánaris | 48 |
| Mavrogiánnis | Mavrogiánnis | 12 |
| Palaiochoúni | Palaiochoúni | 24 |
| Páparis | Páparis | 105 |
| Valtétsi | Valtétsi | 75 |
Yhteensä: 917
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtétsi Wikimedia Commonsissa
Viitaniemi

Katunäkymä Viitaniemessä.
Viitaniemi on Nisulan kaupunginosaan kuuluva pienalue Jyväskylässä.
Viitaniemen asuinalue koostuu vuosina 1959–1964 rakennetuista kerros- ja rivitaloista 35 hehtaarin alueella sekä alueen puistoista. Alueen rakennutti Asuntosäätiö arkkitehti Jorma Järven vuonna 1958 laatiman asemakaavan pohjalta. Se on rakennushistoriallisesti merkittävä, aikakautensa puutarhakaupunki-ideologiaa edustava alue. Vuonna 2007 alueelle laadittiin säilyttävä suojelukaava.
Viitaniemen alue kuuluu Museoviraston ylläpitämälle valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen listalle. Viitaniemessä on myös laajoja hoidettuja viheralueita kaupunkilaisten virkistyskäytössä. Viitaniemessä on Alvar Aallon suunnittelema 13-kerroksinen Viitatorni, joka oli pitkään Jyväskylän korkein rakennus. Viitatorni, kuten muutkin alueen kerrostalot, on väriltään valkoinen.
Viitaniemessä sijaitsevat Viitaniemen koulu, Jyväskylän ammattiopiston Viitaniemen kampus, Viitaniemen liikuntapuisto eli Nisulan monttu, Stavangerin puisto, Viitaniemen uimaranta ja Viitaniemen liikennepuisto.
Kuvia

Viitaniemeä Tuomiojärven rannan suunnasta
Alvar Aallon suunnittelema 1957–1962 rakennettu Viitatorni
Viitaniemen puistoa
Gradian Viitaniemen kampus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viitaniemi Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän kaupunginosat suuralueittain
| --- | --- |
01 Kantakaupunki:  1. Keskusta (Kirkkopuisto) · 2. Harju · 3. Puistola (Aren aukio; Tourujoki) · 4. Lutakko · 5. Mattilanpelto · 6. Mäki-Matti (Hippos; Rautpohja)  · 9. Kukkumäki · 11. Nisula (Viitaniemi) · 12. Taulumäki · 14. Tourula (Kangas) · 29. Mannila
02 Kypärämäki-Kortepohja:  7. Kypärämäki (Köhniö) · 8. Savela · 17. Kortepohja (Haukkala; Kortesuo; Laajavuori; Ylioppilaskylä)
03 Lohikoski-Seppälänkangas:  13. Lohikoski  (Holsti; Kyyhkysenmäki; Lahjaharju; Paloniemi) · 19. Seppälänkangas  (Heinälampi) · 48. Tyyppälä · 64. Ankeriasjärvi
04 Huhtasuo:  15. Kangasvuori (Pupuhuhta; Rasinrinne; Seppälä) · 20. Huhtasuo (Huhtakeskus; Kangaslampi; Sulku)
05 Kuokkala:  22. Ristonmaa · 23. Kuokkala (Ainolanranta; Kekkola; Pohjanlampi; Tikka) · 24. Kuokkalanpelto · 25. Ristikivi · 26. Nenäinniemi · 27. Hämeenlahti (Samulinniemi)
06 Keltinmäki-Myllyjärvi:  18. Keltinmäki (Keltinkeskus; Mustalampi; Myllyjärvi; Mäyrämäki; Ylä-Myllyjärvi) · 35. Taka-Keljo · 36. Hanhiperä · 37. Valkeamäki
07 Keljo:  10. Keljo (Keljonkeskus; Tarhamäki; Valkola) · 21. Keljonkangas (Sarvivuori) · 28. Sääksvuori · 30. Etelä-Keljo
08 Halssila:  16. Halssila  (Aittorinne; Kivistö; Tuohimutka)
09 Säynätsalo:  31. Säynätsalo · 32. Lehtisaari · 33. Muuratsalo (Haikka) · 34. Kinkovuori
10 Tikkakoski-Nyrölä:  58. Nyrölä · 60. Kuikka · 61. Tikka-Mannila · 62. Tikkakoski · 63. Kuukanpää
11 Palokka-Puuppola:  41. Palokka · 42. Mannisenmäki · 43. Rippalanmäki · 44. Haukkamäki · 45. Kirri · 46. Heikkilä · 47. Pappilanvuori · 49. Hiekkapohja · 50. Matinmäki · 51. Jylhänperä · 52. Puuppola · 53. Saarenmaa · 57. Vertaala
12 Vaajakoski-Jyskä:  65. Sulunperä · 66. Jyskä · 67. Väinölä · 68. Haapaniemi · 69. Vaajakoski (Wessmanninmäki) · 70. Kaunisharju · 71. Tölskä · 72. Kanavuori · 73. Hupeli (Kairahta) · 74. Laajaranta  (Vuoritsalo) · 75. Oravasaari · 76. Pohjola · 77. Pitkäjärvi · 78. Leppälahti · 79. Mehtovuori
13 Kuohu-Vesanka:  38. Ruoke · 54. Vesanka (Perälä) · 55. Kuohu · 56. Varsalanperä
14 Korpilahti:  80. Kirkonmäki · 81. Ikolanmäki · 82. Iloniemi · 83. Kemppaisenmäki · 84. Kotamäki · 85. Tähtiniemi · 86. Korpiaho-Heinosniemi · 87. Tikkala (Moksi; Sarvenperä; Tikkala) · 88. Hirvimäki-Puolakka (Saakoski) · 89. Vespuoli (Oittila; Putkilahti)
Veli Koljonen

Veli Koljonen (s. 1951) on muoniolainen taiteilija. Koljonen kuvaa Lapin luontoa, kasveja ja eläimiä. Koljonen hankki nuorena oppia maalaamiseen Saksassa. Hänet tunnetaan värikkäänä taiteilijapersoonana. Maalauksen lisäksi hän ilmaisee itseään musiikin avulla, laulaen ja soittaen uruilla. Koljonen on myös erämies ja hän löytää aiheita eräreissuilta. Hänellä on itse rakentamansa kelolinna yli sadan oman maalauksensa galleriana ja ateljeekotina Muonion Särkijärven kylässä.
Veli Koljosen isä oli tunnettu kirjailija, valokuvaaja ja lauluntekijä Vilho Koljonen.
Aiheesta muualla

Veli Koljonen - Lapin taidetta
Veli Koljosen Galleria (Arkistoitu – Internet Archive)
Viitanen

Viitanen voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimenä

Viitanen, järvi Pieksämäellä
Ylä-Viitanen, järvi Kouvolassa
Sukunimenä

Anna-Maija Viitanen (s. 1947), kääntäjä
Arvo Wiitanen (1902–1961), eversti ja sotilasasiamies
Arvo Viitanen (1924–1999), maastohiihtäjä
Eero Viitanen (1898–1976), kirjailija
Eeva Viitanen (s. 1982), Ikaalisten kunnanjohtaja
Elina Kottonen, o.s. Viitanen (s. 1984), radiotoimittaja ja juontaja
Esa Viitanen  (s. 1969), jalkapallomaalivahti
Frans Viitanen (1864–1932), näytelmäkirjailija
Frans Oskar Viitanen (1881–1942), toimittaja ja kirjailija
Harri Viitanen (s. 1954), säveltäjä, urkuri
Helinä Viitanen (1923–2013), näyttelijä
Henna Viitanen, Virtain kaupunginjohtaja
Iku Viitanen, entinen urheiluselostaja, laulaja, basisti, säveltäjä
Jani Viitanen, musiikkialan moniammattilainen
Johanna Viitanen (s. 1975), tietokirjailija, toimittaja, kustannustoimittaja
Jouni Viitanen (s. 1982), aerobikkaaja
Jussi Viitanen (s. 1977), salibandymaalivahti
Kaarlo Viitanen (1900–1963), jääkärikapteeni
Lauri Viitanen (1898–1941), jääkäriluutnantti
Martti Viitanen (1913–1980), maaherra, sisäasiainministeri
Matti Viitanen (1897–1974), jääkäri
Mauno Viitanen, taiteilijanimi Mauno Sartoviita (1928–1988), taidemaalari ja kirjailija
Mikko Viitanen (s. 1982), jääkiekkoilija
Paavo V. Viitanen (1892–1918), toimittaja ja joukkomurhan uhri
Pia Viitanen (s. 1967), poliitikko ja ministeri
Peter Viitanen (s. 1980), ruotsalainen näyttelijä
Piia Viitanen, folk-laulaja ja lauluntekijä
Pirjo Viitanen (s. 1944), tanssija, tanssinopettaja, koreografi
Risto Viitanen (s. 1966), YouTube-videoiden tekijä ja yrittäjä
Samuli Viitanen (s. 1993), judoka
Sirkka Viitanen (1922–2018), liikunnanohjaaja ja kansantanssiopettaja
Tatiana Viitanen, venäläinen rikollinen
Tero Viitanen (s. 1971), lentopalloilija
Urho Viitanen (1891–1953), jääkärivääpeli
Usko Viitanen (1928–2005), oopperalaulaja
Vihtori Viitanen (1863–1918), kansanedustaja
Vilma Viitanen (s. 2001), nyrkkeilijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viitanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Giuseppe Martucci

Giuseppe Martucci.
Giuseppe Martucci (6. tammikuuta 1856 Capua, Italia – 1. kesäkuuta 1909 Napoli) oli italialainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti ja opettaja.
Kapellimestarina Martucci oli erikoistunut Richard Wagnerin teoksiin. Hän johti Italian ensimmäisen esityksen oopperasta Tristan ja Isolde.
Martucci sävelsi muun muassa kaksi sinfoniaa, oratorion Samuel, kaksi pianokonserttoa, sonaatteja, lauluja ja kamarimusiikkia. Toisin kuin useat muut tuon ajan italialaiset säveltäjät, Martucci ei säveltänyt ainuttakaan oopperaa. Martucci sai vaikutteita Johannes Brahmsilta ja Robert Schumannilta.
Elämäkerta

Martucci syntyi Capuassa ja oppi musiikin perusteet isältään, joka soitti trumpettia. Hän soitti pianoa varhain ja opiskeli Napolin konservatoriossa 11 vuoden ikäisestä. Paolo Serraolta hän oppi sävellyksen perusteita.
Martuccin oppilaisiin kuului muun muassa Ottorino Respighi.
Aiheesta muualla

Giuseppe Martucci International Music Score Library Project (englanniksi)
Godfrey Bloom

Godfrey Bloom
Godfrey Bloom (s. 22. marraskuuta 1949 Lontoo) on brittiläinen Itsenäisyyspuolueen poliitikko. Hän kuului vuosina 2004–2014 Euroopan parlamenttiin, jossa hän on Itsenäisyys/demokratia -ryhmän jäsen ja myöhemmin sitoutumaton.
Veli Kavlak

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Veli Kavlak
Syntymäaika: 3. marraskuuta 1988 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Wien, Itävalta
Pelipaikka: hyökkääjä keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 cm 
Junioriseurat
: Slovan HAC
2003–2004: Rapid Wien
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2011 | Rapid Wien | 146 | (13) |
| 2011–2018 | Beşiktaş | 115 | (6) |
| Yhteensä | Yhteensä | 259 | (19) |
Maajoukkue
| 2003 | Itävalta U16 | 2 | (0) |
| 2003–2004 | Itävalta U17 | 18 | (7) |
| 2005–2006 | Itävalta U19 | 16 | (2) |
| 2006–2007 | Itävalta U20 | 7 | (0) |
| 2007–2010 | Itävalta U21 | 18 | (1) |
| 2007–2014 | Itävalta | 31 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. heinäkuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. heinäkuuta 2016.
Veli Kavlak (s. 3. marraskuuta 1988 Wien, Itävalta) on turkkilaistaustainen itävaltalainen jalkapalloilija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veli Kavlak Wikimedia Commonsissa
Ville Pohjonen

Ville Sakari Pohjonen (s. 5. maaliskuuta 1959 Paimio) on suomalainen päätoimittaja.
Ville Pohjonen syntyi maalari Tenho Pohjosen ja Senni Pohjosen perheeseen. Hänen puolisonsa on Heli Törmänen. Pohjonen tuli ylioppilaaksi 1978. Kunnallislehden toimittaja hän oli 1980–1983, toimitussihteeri 1983–1985 ja päätoimittaja 1985–1991. Kaarina-lehdessä hän työskenteli päätoimittajana 1986–1994 ja toimitusjohtajana 1990–1990 ja sitten Loimaan Lehden päätoimittajana 1995–2000. Kouvolan Sanomien päätoimittajaksi hän siirtyi vuonna 2000. Takaisin Varsinais-Suomeen Pohjonen muutti vuonna 2011, kun hänestä tuli Salon Seudun Sanomien pätoimittaja. Pohjonen toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä 2006–2009 ja neuvoston ensimmäisenä varapuheenjohtajana 2008–2009.
Godfrey Chibanga

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 16. helmikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka:  Sambia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| –2009 2009–2011 |  Afrisports FC  RoPS |  ? (?) 44 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. huhtikuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty ?.
Godfrey Chibanga (s. 16. helmikuuta 1989, Sambia) on sambialainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa.
Chibanga teki RoPS:n kanssa sopimuksen keväällä 2009 kun Zeddy Saileti oli huomannut Chibangan kyvyt aikaisemmin talvella Sambiassa.
Chibanga ja kahdeksan muuta pelaajaa sai potkut Rovaniemen Palloseurasta keväällä 2011 vedonlyöntiskandaalin vuoksi.
Uudenkaupungin Sanomat

| Uudenkaupungin Sanomat |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  TS-Yhtymä
ISSN:  ISSN 0356-1860 ja 2243-1942
Levikki:  7 397 (LT 2009)
Perustettu:  1890
Päätoimittaja:  Teija Uitto
Kotikunta:  Uusikaupunki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  ti, to, la
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
uudenkaupunginsanomat.fi
Uudenkaupungin Sanomat on Uudessakaupungissa kolme kertaa viikossa ilmestyvä sanomalehti. Se on Suomen vanhimpia sanomalehtiä.