stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tukholman keskustan rautatieasema

Liukuportaat asemalle Hotelli Continentalin rakennuksessa vuonna 2016.
Tukholman keskusta eli Tukholman keskustan rautatieasema (ruots. Stockholm City) on Tukholman paikallisjunaliikenteen käytössä oleva maanalainen rautatieasema. Se on rakennettu osana Keskustarata-hanketta, ja se sijaitsee T-Centralenin metroaseman alapuolella Tukholman ydinkeskustassa. Asema on rakennettu Norrströmintunneliin, joka on kalliotunneli Riddarholmenin ja Kungsgatanin alueen välillä. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 2008, ja se otetaan liikennekäyttöön 10. heinäkuuta 2017.
Asema koostuu kahdesta laiturihallista, joilla kummallakin on kaksi raidetta. Laiturihallien yläpuolella on kaksi erillistä välitasannetta: pohjoinen ja eteläinen, joista jälkimmäinen on kaksitasoinen ja jaetaan vielä keski- ja etelävälitasanteeseen. Lippuhalleja on kolme: Sergelin torilla, Vasagatanin ja Bryggargatanin alla ja keskusrautatieaseman alla. Suorimmat kulkureitit paikallisjuna-asemalle ovat Vasagatanin ja keskusrautatieaseman lippuhalleista; Sergelin torilta yhteys kulkee sinisen metrolinjan laiturihallin kautta.
Kuvia

Aseman liukuportaat
Liukuportaat eteläisen välitasanteen ja keskusrautatieaseman lippuhallin välillä
Sisäänkäynti vihreän ja punaisen linjan metrolaiturilta
Hissit metron sinisen linjan laiturilta
Aseman sisäänkäynti Vasagatanilla
Aseman nimikyltti laituriovien päällä
Neuvontapiste keskivälitasanteella
Kulkuyhteys metron ja keskivälitasanteen välillä
Liukuportaat laiturihalliin
Lippuportit pohjoisessa lippuhallissa
Hanke

Asema korvaa paikallisjunaliikenteen osalta Tukholman keskusrautatieaseman kahdella kahden raideparillisen asemalaiturilla, joilta on uloskäynti Hotelli Continentalin kautta Centralplanille ja toinen keskusrautatieasemalla. Noin 255 metrin pituiset laiturit sijaitsevat seitsemän kerrosta katutason alapuolella 40−44 metrin syvyydessä, noin 12 metriä metron sinisen linjan aseman alapuolella. Asemalla on yhteensä kilometrin pituiset lasiset laituriseinät ja -ovet, 44 liukuporrasta, 17 hissiä ja lukuisia portaita.
Rakennustyöt edellyttivät suoraan aseman yläpuolella olevan metron sinisen linjan liikenteen keskeyttämisen Raatihuoneen ja Kungsträdgårdenin välillä kolmesti vuosina 2009, 2011 ja 2012. Jokainen liikennekatkos kesti noin kolme kuukautta. Rakennustöiden yhteydessä sinisen linjan raiteita laskettiin hieman alemmas, jolloin laiturikorkeus nousi ja metrojunien esteettömyyttä voitiin parantaa. Katkosten aikana myös peruskorjattiin asemalaitureita, mukaan lukien niillä sijaitsevat Per Olov Ultvedtin seinämaalaukset.
Aseman, tunnelien ja sisäänkäyntien urakoitsija oli NCC, ja urakan toimeksianto oli 1 600 miljoonaa kruunua.
Hanke > Kuvia rakennusajalta

Rakennustöiden aikaisia kuvia asemalta kuvattuna lehdistötilaisuudessa 19. lokakuuta 2012.
Näkymä sinisen linjan laiturilta asemahalliin
Läntinen asemahalli rakenteilla
Norrströmintunneli etelään räjäytystöiden ollessa vielä käynnissä
Hissikuilu Hotelli Continentalin kohdalla
Aseman nimi

Aseman nimestä keskusteltiin laajalti suunnittelu- ja rakennusvaiheen aikana. Ruotsin liikennevirasto käytti alusta asti nimeä Stockholm City, jota myös Storstockholms Lokaltrafik käyttää asemasta. Esimerkiksi kaupungin kulttuurijohto ja kaupunkikuvatoimikunta kannattivat aseman nimeksi Klaraa tai Stockholm Klaraa, sillä asema sijaitsee Klaran kaupunginosan ja kirkon välittömässä läheisyydessä. Myös nimeä T-Centralen ehdotettiin, sillä metron ja paikallisjunien asemat ovat kytköksissä toisiinsa ja niillä on yhteiset sisäänkäynnit, mutta kulkumuodot haluttiin pitää selvästi toisistaan erillään ja ehdotus hylättiin.
Aiheesta muualla

Kolmiulotteinen kartta T-Centralenin ja Tukholman keskustan rautatieaseman kokonaisuudesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Tímea Babos

| Tímea Babos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1993 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Unkari
Tennispelaaja
Pituus:  179 cm
Paino:  68 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2011–
Palkintorahat:  8 778 759 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  25. (19.9.2016)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  425–335
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2016, 2018, 2019)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2016)
Wimbledon:  2. kierros (2012, 2015, 2016)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2016)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1. (16.7.2018)
Turnausvoittoja:  19
Voitot/tappiot:  439–211
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  voitto (2018)
Ranskan avoimet:  puolivälierät (2018)
Wimbledon:  loppuottelu (2014, 2016)
Yhdysvaltain avoimet:  loppuottelu (2018)
Aiheesta muualla
babostimea.hu
ITF
WTA
Tímea Babos (s. 10. toukokuuta 1993 Sopron) on unkarilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 25 syyskuussa 2016 ja nelinpelissä ykkösenä heinäkuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta kaksinpelissä ja 19 WTA-turnausta nelinpelissä. Vuonna 2018 hän voitti nelinpelissä Kristina Mladenovicin kanssa Australian avoimen mestaruuden
Tennisura > Junioriura

Vuonna 2009 Babos pääsi loppuotteluun Ranskan avointen tyttöjen nelinpelissä Heather Watsonin kanssa. He kuitenkin hävisivät loppuottelun Elena Bogdanille ja Noppawan Lertcheewakarnille. Heinäkuussa Babos pelasi tenniksen Euroopan-mestaruuskilpailujen nelinpelin loppuottelussa Zsofia Susanyin kanssa. He hävisivät ranskalaisparille. Vuonna 2010 Babos pelasi Australian avointen tyttöjen nelinpeliä Gabriela Dabrowskin kanssa. He hävisivät loppuottelussa Jana Čepeloválle ja Chantal Škamloválle. Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelissä Babos pelasi Sloane Stephensin kanssa voittaen turnauksen loppuottelussa Lara Arruabarrena-Vecinon ja María-Teresa Torró-Florin. Babos ja Stephens voittivat myös Wimbledonin ja Yhdysvaltain avoimet. Jälkimmäisessä he saivat luovutusvoiton.
Tennisura > Ammattilaisura

Babos teki debyyttinsä ITF-turnauksissa huhtikuussa 2009. Hän voitti kauden aikana kaksi pelaamistaan viidestä kaksinpelin loppuottelusta. Babos pelasi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen pääsarjassa Budapestissa heinäkuussa 2010. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella Timea Bacsinszkylle luvuin 4–6, 2–6. Kauden aikana hän voitti kolme ITF-turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä. Vuonna 2011 Babos voitti neljä ITF-turnausta sekä kaksinpelissä että nelinpelissä. Hän pääsi toiselle kierrokselle Budapestin WTA-turnauksessa voitettuaan Anna Remondinan. Toisella kierroksella hän hävisi ykköseksi sijoitetulle Roberta Vincille kolmessa erässä luvuin 6–4, 5–7, 2–6. Helmikuussa 2012 Babos pääsi välieriin Bogotán WTA-turnauksessa, jossa hän hävisi Aleksandra Panovalle. Seuraavalla viikolla hän saavutti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa, kun hän päihitti Monterreyn loppuottelussa Alexandra Cadanțun.
Aiheesta muualla

Tímea Babosin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tímea Babos Wikimedia Commonsissa
Tímea Babos WTA:n sivuilla
Tímea Babos ITF:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ukonilma (A.W. Finch)

| Ukonilma |
| --- | --- |

Nimi:  Ukonilma
Tekijä:  Alfred  William Finch
Valmistumisvuosi:  1918
Taiteenlaji:  Maisemamaalaus
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  30,50  cm
Leveys:  40,50  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Ukonilma on taiteilija Alfred William Finchin öljyvärityö kankaalle vuodelta 1918. Kooltaan maalaus on 30,5×40,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Ukonilma-maalauksessa näkyy A.W. Finchille tyypillinen tapa hillityn harkittuihin väririnnastuksiin. Toinen hyvä esimerkki tästä on Finchin Richmond, jokimaisema- maalaus vuodelta 1924. Myös se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Ukonilma.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Richmond, jokimaisema.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaakanävertäjä

| Vaakanävertäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Kärsäkäsmäiset Curculionoidea
Heimo::  Kärsäkkäät Curculionidae
Alaheimo::  Kaarnakuoriaiset Scolytinae
Tribus::  Tomicini
Suku::  Ytimennävertäjät Tomicus
Laji::  minor
Kaksiosainen nimi
 Tomicus minor  (Hartig, 1834) 
Synonyymit
 Blastophagus minor 
Katso myös
   Vaakanävertäjä Wikispeciesissä   Vaakanävertäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaakanävertäjä (Tomicus minor) on kovakuoriaisten lahkoon ja ytimennävertäjien sukuun kuuluva laji. Aikuinen vaakanävertäjä on pituudeltaan 3,2-5,2 mm ja sen peitinsiivet ovat väriltään punaruskeat. Se ja samaan sukuun kuuluvan pystynävertäjä (Tomicus piniperda) ovat Suomen pahimpia mäntyjen hyönteistuholaisia aiheuttaen kasvutappioita katkomalla mäntyjen latvakasvaimia. Molemmat ytimennävertäjälajit muistuttavat ulkoisesti toisiaan, mutta vaakanävertäjän erottaa pystynävertäjästä siitä, että peitinsiipien takaosan sukas- ja nystyrivit ovat täydelliset siipien kärkeen asti. Aikuinen vaakanävertäjä käyttää ravinnokseen vuosikasvainten ydinosaa. Puiden latvat harsuuntuvat ja voivat kokonaan kuivua tuhojen jatkuessa pitkään. Vaakanävertäjä levittää myös sinistäjäsientä, joka laskee puuaineksen arvoa. Vaakanävertäjät parveilevat huhti-toukokuussa, kun lämpötila on noussut +12 Celsius-asteeseen. Laji elää yleensä makaavien puunrunkojen kuten tuulenkaatojen, metsään jääneiden latvuksien ja rankojen alapinnoilla, missä puun kosteus on sopiva. Vaakanävertäjät talvehtivat karikkeessa.
Suomessa vaakanävertäjä on luokiteltu vakiintuneeksi ja yleiseksi sekä elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiasaa Euroopassa.
Vaakanävertäjän luontaisia saalistajia ovat ainakin pitkähukka (Corticeus longulus), norkovilistäjiin (Placusa) kuuluva Placusa depressa, lattakaarniainen (Rhizophagus depressus) ja isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius).
Aiheesta muualla

iNaturalist: Vaakanävertäjä (Tomicus minor)
UniProt: Taxonomy - Tomicus minor (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Tomicus minor (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Tomicus minor (englanniksi)
Plantwise: Lesser pine shoot beetle, Tomicus minor  (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Tomicus minor, the Lesser pine shoot beetle (englanniksi)
Vedenpaisumus (kirja)

| Vedenpaisumus> La Belle Sauvage |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Philip Pullman
Kieli:  englanti
Genre:  fantasiakirjallisuus nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  19. lokakuuta 2017
Suomennos
Suomentaja:  Helene Bützow
Kansitaiteilija:  Chris Wormell
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  25. huhtikuuta 2018
ISBN:  978-951-1-32100-2
Sarja: Lyran kirjat
Seuraava:  Ruusunmetsästäjät
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vedenpaisumus (engl. La Belle Sauvage) on englantilaiskirjailija Philip Pullmanin romaani ja Lyran kirjat -fantasiatrilogian ensimmäinen osa. Alkuperäinen teos julkaistiin vuonna 2017 ja seuraavana vuonna Otava julkaisi siitä Helene Bützowin suomennoksen. Sarjan toinen osa on vuonna 2019 julkaistu Ruusunmetsästäjät.
Lyran kirjat sijoittuu samaan maailmaan kuin Pullmanin 17 vuotta aiemmin päättynyt trilogia, Universumien tomu, ja kulkee ajallisesti edeltävän sarjan rinnalla. Sen ensimmäinen osa tapahtuu ennen Universumien tomun alkua ja selittää, kuinka sarjan päähenkilö Lyra Belacqua alun perin päätyy kuvitteelliseen Jordan Collegeen. Vedenpaisumuksen päähenkilö on tavallinen 11-vuotias Malcolm Polstead, joka tulvan jälkeen ajautuu ystävineen suojelemaan Lyra-vauvaa. Lyran ja Malcolmin lisäksi kirjassa esiintyvät muun muassa lordi Asriel ja Marisa Coulter. Tärkeässä osassa on myös Malcolmin kanootti, jonka mukaan englanninkielinen alkuteos on nimetty.
Un

Un tarkoittaa seuraavia:
Transaero Airlines, IATA-koodi UN, lentoyhtiö
Un, kaupunki Intiassa
UN, eteläkorealainen yhtye
Yhdistyneet kansakunnat, UN, englannin sanoista United Nations, maailmanlaajuinen hallitusten välinen yhteistyöjärjestö.
Henkilöt

Un on seuraavan henkilön nimi:
Ko Un (s. 1933), eteläkorealainen runoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Un”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valkealan kirkko

| Valkealan kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Valkeala, Kouvola
Koordinaatit:  60°56′18.7″N, 026°47′46.4″E
Seurakunta:  Kouvolan seurakuntayhtymän Valkealan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1927
Suunnittelija:  Armas Lindgren ja Bertel Liljeqvist
Materiaali:  tiili
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valkealan kirkko on kirkko Kouvolassa entisen Valkealan kunnan kirkonkylässä. Kirkon ovat suunnitelleet Armas Lindgren ja Bertel Liljeqvist ja se vihittiin käyttöön 1927. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Valkealan seurakunnan tiloihin.
Valkealan nykyinen kirkko on järjestyksessään neljäs. Kaikki kirkot ovat sijainneet samalla kirkkomaalla. Valkealan ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1631 ja toinen kirkko vuonna 1674. Kolmas kirkko vihittiin käyttöön 1798 ja se paloi marraskuussa 1920.
Valkealan kirkko on rapattu tornillinen tiilikirkko, joka edustaa pitkäkirkkotyyliä. Sisätiloissa on Antti Salmenlinnan koristemaalauksia Raamatun aiheista ja kuoripalkissa Gunnar Finnen tekemä kalvaarioryhmä. Krusifiksi on sijoitettu kirkkosalin ja kuorin väliin. Alttaritaulu on A. G. Thitzin maalaama "Ristiltä otto" vuodelta 1819. Alttaritaulu oli maalattu jo Valkealan edelliseen kirkkoon, mutta oli poistettu sieltä rumana ja pahennusta herättävänä, ja säästyi sen vuoksi edellisen kirkon tulipalolta. Urut ovat 33-äänikertaiset Kangasalan urkutehtaan valmistamat vuodelta 1977.
Valkealan kirkon kahdeksankulmainen puinen kellotapuli on vuodelta 1782. Kellotapuli sijaitsee kirkon lähellä, mutta kelloja soitetaan kuitenkin kirkon tornista. Tapulin on suunnitellut Juhana Salonen, joka oli myös Valkealan edellisen kirkon suunnittelija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valkealan kirkko Wikimedia Commonsissa
Kouvolan seurakuntayhtymä: Valkealan kirkko
Valkealan kirkko Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Uttar Pradesh

| Uttar Pradesh> Intian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Intia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lucknow
 – suurin kaupunki:  Kanpur
Pinta-ala:  240 928 km² (4.)
Väkiluku:  199 581 477 (2 011) (1.)
Kielet:  hindi, urdu
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  IN-UP
Uttar Pradesh (hindiksi उत्तर प्रदेश, urduksi ‏اتر پردیش‎) on osavaltio Intiassa. Osavaltion pinta-ala on 238 566 km² ja asukasluku oli vuonna 2011 melkein kaksisataa miljoonaa. Uttar Pradesh on Intian suurin osavaltio asukasluvultaan ja pinta-alaltaan neljänneksi suurin. Uttar Pradesh on väkiluvultaan maailman suurin valtion sisäinen hallinnollinen yksikkö. Vuonna 2000 se jakautui kahteen osaan, jolloin sen luoteisosan vuoristoalueesta muodostettiin Uttarakhandin osavaltio.
Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Lucknow, mutta vuonna 2011 suurin asutuskeskus oli Kanpur 2,92 miljoonalla asukkaalla, kun Lucknowin kaupunkiseudulla asui 2,90 miljoonaa asukasta. Hindi ja urdu ovat Uttar Pradeshin viralliset kielet. Uttar Pradeshin pääministeri on Mayawati.
Maantiede

Suurin osa Uttar Pradeshista sijaitsee Gangesin tulvatasangolla, mutta osavaltion eteläosa on kumpuilevampaa maastoa. Tasanko koostuu Himalajalta tulleista alluviaalisista maalajeista ja on hedelmällistä ja tasaista.
Uttar Pradeshin ilmasto on lämmin ympäri vuoden. Vuoden sademäärästä 90 prosenttia saadaan kesäkuusta syyskuuhun ulottuvan sadekauden aikana.
Tasankoalueella on ollut alkujaan varsin monipuolinen luonto, mutta alkuperäisluonto on hävinnyt lähes kokonaan ihmisasutuksen tieltä. Luonnontilaista metsää löytyy tasangolta vain pieninä laikkuina, mutta samanlaista metsää on enemmän kukkuloilla, jotka nykyisin kuuluvat Uttarakhandin osavaltioon.  Kosteaa trooppista lehtimetsää kasvaa siellä missä vuosittainen sademäärä on 100–150 mm. Niissä kasvaa puiden lisäksi bambua, köynnöksiä ja liaaneita. Kuivaa trooppista lehtimetsää kasvaa kaikissa tasangon osissa, etenkin sen keskiosassa. Valo pääsee siellä kenttäkerrokseen asti, joten puiden välissä kasvaa ruohokasveja ja varpuja. Osavaltion vähäsateisessa lounaisosassa, missä sademäärä jää 50–70 millimetriin vuodessa, kasvaa piikkisiä metsiä ja pensaikkoja. Niiden lajeihin kuuluvat akasiat ja tyräkit. Sadekaudella niiden väliin nousee myös ruohovartisia kasveja.
Talous

Uttar Pradeshin tärkein elinkeino on maatalous. Viljelykasveihin kuuluvat riisi, vehnä ja sokeriruoko.
Tärkeimpiä kaivannaisvaroja ovat pii, kalkkikivi ja kivihiili. Mirzapurin lähellä ovat suuret hiilikaivosalueet. Hiiltä poltetaan lämpövoimaloissa, sähköä saadaan myös vesivoimasta ja Bulandshahrin ydinvoimalasta. Sähkökatkot ovat silti hyvin yleisiä.
Väestö

Uttar Pradesh on kaupungistunut hitaammin kuin muut Intian osat, ja tulotaso on siellä osavaltioista kolmanneksi alhaisin. Naisten eliniänodote on 55 vuotta, ja alle viisivuotiaina kuolee 141 lasta tuhannesta. Vuoden 1991 tilastoissa vain neljännes seitsemän vuotta täyttäneistä naisista osasi lukea, maaseudulla paikoin alle viidennes.
Vuonna 2011 lukutaitoisia naisia oli jo 59 % ja miehiä 79 %.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uttar Pradesh Wikimedia Commonsissa
Intian osavaltiot ja territoriot
Osavaltiot: Andhra Pradesh | Arunachal Pradesh | Assam | Bihar | Chhattisgarh | Goa | Gujarat | Haryana | Himachal Pradesh | Jammu ja Kashmir | Jharkhand | Karnataka | Kerala | Länsi-Bengali | Madhya Pradesh | Maharashtra | Manipur | Meghalaya | Mizoram | Nagaland | Odisha | Punjab | Rajasthan | Sikkim | Tamil Nadu | Telangana | Tripura | Uttarakhand | Uttar Pradesh
Liittovaltion alueet: Andamaanit ja Nikobaarit | Chandigarh | Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu | Lakshadweep | Puducherry
Pääkaupunkialue: Delhi
Näkymä Gangesilta Varanasissa.
Uwu

Uwu tai UWU voi tarkoittaa:
Uwu-kieli, tunnetaan myös nimellä Ayere-kieli
Uva Wellassan yliopisto Sri Lankassa
UwU on hymiö; katso hymiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Uwu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uxbridge

Uxbridge voi tarkoittaa seuraavia:
Uxbridge, kaupunginosa Lontoon länsilaidalla
Uxbridge, kaupunki Massachusettsissa, Yhdysvalloissa
Uxbridge, kaupunki Ontariossa, Kanadassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Uxbridge”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veli Helenius

Veli Arthur Helenius (5. lokakuuta 1910 Helsinki – 16. marraskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan lainopin kandidaatti. Hän oli Länsi-Saksan pääkonsuli ja kaupallisen edustuston päällikkö Kölnissä vuodesta 1958, suurlähettiläs New Delhissä, Intiassa, Jakartassa, Indonesiassa  ja Bangkokissa, Thaimaassa vuosina 1961–1964, ulkoministeriön hallinnollisen osaston päällikkö 1964–1967, suurlähettiläs Pekingissä, Kiinassa ja Hanoissa, Vietnamissa vuosina  1967–1974 ja Kööpenhaminassa, Tanskassa 1974–1977.
Vamia

Vamian toimipiste Hietalahdessa.
Vamia on Vaasan kaupungin monialainen ammatillisen koulutuksen organisaatio, jossa opiskelee vuosittain noin 5000 opiskelijaa. Oppilaitos tarjoaa ammatillista koulutusta nuorille, aikuisille sekä työ- ja yrityselämälle – kolmella kielellä.
Vamian koulutustarjonnassa on yli 60 perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoa. Opiskelun tavoitteena voi myös olla tutkinnon osan tai osien suorittaminen.
Vamia aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2017, kun Vaasan ammattiopisto, Vaasan aikuiskoulutuskeskus ja Vaasan rannikkoseudun oppisopimustoimisto yhdistyivät.
Aiheesta muualla

Vamian kotisivut
Vamia Facebookissa
Veli Arvonen

Veli Taavi Arvonen (30. lokakuuta 1908 Turku – 25. tammikuuta 1994 Turku) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Rakennustoimisto Arvonen Oy:n toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1934–1969. Koulutukseltaan hän oli rakennusmestari.
Arvosen ensimmäinen työnantaja hänen valmistuttuaan Turun teknillisen koulun huoneenrakennuksen ja tie- ja vesirakennuksen opintosuunnilta vuonna 1930 oli Turun sataman satamarakennuskonttori, jossa hän oli rakennusmestarina. Vuonna 1934 Arvonen perusti yhdessä rakennusmestari Vilho Lambert Heinosen kanssa oman yrityksen. Heinosen kanssa yhteistyö jatkui vuoteen 1942, jolloin Heinonen perusti Emil Hartelan kanssa Urakoitsijat Oy -rakennusliikkeen. Toiminta-aikanaan Rakennustoimisto Arvonen oli Suomen suurimpia ja arvostetuimpia ja sen keulakuva Arvonen sai teollisuusneuvoksen arvon vuonna 1948 ja vuorineuvoksen arvon vuonna 1957. Yritystoiminnan ohella Arvonen oli Turun Rakennusmestariyhdistyksen johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja, Suomen Rakennustyönantajaliiton ja Suomen Rakennusteollisuusliiton hallitusten jäsen, jälkimmäisessä urakoitsijavaliokunnan pitkäaikainen puheenjohtaja ja lopulta koko liiton hallituksen puheenjohtaja. Hän toimi myös Keramian johtokunnan ja Finnairin hallintoneuvoston puheenjohtajana ja kuului Urho Kekkosen ystäväpiiriin. Arvonen oli myös Turun kauppakorkeakoulun hallituksen puheenjohtaja vuosina 1957–1975.
Rakennustoimisto Arvonen Oy:n toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1969. Syynä oli pääosin ulkomaiset valuuttalainat, joiden arvot nousivat huomattavasti Suomen markan devalvoinnin myötä. Konkurssin myötä Arvonen jätti suuren osan julkisista luottamustoimistaan.
Arvonen osti vuonna 1952 Harjattulan kartanon Turun Kakskerrasta. Nykyisin kartano on Paasikivi-opiston (kokous- ja majoituspalveluja myy Harjattulan kartano Oy) käytössä.
Vedenneitojen lähteillä

| Vedenneitojen lähteillä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Suvi Niinisalo
Kieli:  suomi
Genre:  kuvataide
Kustantaja:  Atena
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  205
ISBN:  951-796-441-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vedenneitojen lähteillä on Suvi Niinisalon vuonna 2006 ilmestynyt kirja merenneidoista ja muista vedenolennoista eurooppalaisissa tarustoissa ja kuvataiteen historiassa. Teoksen julkaisi Atena-kustannus, kuten Niinisalon edellisenkin kirjan Keijukaisten lähteillä.
Aiheesta muualla

Marja-Terttu Kivirinta: Pienen merenneidon jäljillä. Helsingin sanomat 24.12.2006.
Veli Rautoja

Veli Uljas Rautoja (19. maaliskuuta 1928 Pori – 3. lokakuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Rautojan vanhemmat olivat tukkukauppias Erkki Kustaa Rautoja ja Wera Aleksandra Grönberg ja puoliso vuodesta 1951 Vuokko Anneli Pohjolainen. Rautoja valmistui sähkötekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1954. Hän oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen palveluksessa vuodesta 1955, ensin suunnitteluinsinöörinä ja viimeksi työpäällikkönä,  kunnes siirtyi Lappeenrannan kaupungin sähkölaitoksen johtajaksi 1961–1969. Espoon Sähkön toimitusjohtajaksi Rautoja tuli 1969 ja toimi tehtävässä aina vuoteen 1993 asti. Rautoja paitsi kehitti yhtiötä vahvasti, myös osallistui laajasti alansa yhteistyöhön muun muassa Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä, Ekonossa ja Lämpölaitosyhdistyksessä, mutta myös esimerkiksi Suomen Kaupunkiliitossa. Vuonna 1983 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Rautoja oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.