Taru sormusten herrasta -romaanin ruotsinnokset
Ensimmäinen käännös > Ensimmäisen käännöksen vastaanotto

Julkaisuajankohtana moni kehui Ohlmarksin käännöstyötä. Eniten kiitoksia satoi Aftonbladetin kriitikko Sven Stolpelta, joka kehui Ohlmarksin tehneen Tolkienin teoksesta ”aidosti ruotsalaisen, sisältäen mahtavia ja monimutkaisia ruotsin sanoja sekä kääntäen runot runoiksi, niin että jokainen sivu vaikuttaa nerokkaan ruotsalaisrunoilijan tekemältä”. Dagens Nyheterille kirjoittamassaan kirja-arviossa Staffan Björk nostaa esille joitakin huomautuksen aiheita mutta päätyy kuitenkin lopulta arvottamaan Ohlmarksin kokonaistyön hyvin korkealle.
Sydsvenska Dagbladetin arviossa (2004) Andreas Brunner esittää myös varovaisia kehuja Ohlmarksin käännökselle: ”Tolkien halusi luoda tekstiin vanhanaikaisuuden tunteen karsimalla kieltä. Ohlmarks sen sijaan toimi päinvastoin, lisäämällä adjektiiveja ja täydentämällä dialogia. Tuloksena on kerrassaan lumoava kirja, mutta samalla myös täysin toinen kirja kuin minkä Tolkien kirjoitti.” Paljon myöhemmin Ohlmarksin käännös on kerännyt voimakasta kritiikkiä. Vuonna 2004 Malte Persson kirjoitti Göteborgs-Posteniin ensimmäisen käännöksen olevan täynnä ”väärinymmärryksiä, harhakäsityksiä, epäjohdonmukaisuuksia ja mielivaltaisia lisäyksiä”, mikä hänen mukaansa johtuu siitä, että Ohlmarksin englannin kielen taito ei ollut erityisen hyvä tai tämä ei ottanut käännöstyötä tosissaan.
Leif Jacobsen on tutkinut Ohlmarksin käännöstä ja esittää paljon kritiikkiä kirjoittaen: ”Ei ole epäilystäkään, etteikö käännös ole puutteellinen ja monilta osin epäonnistunut.” Jacobsenin mukaan Ohlmarks aliarvioi lukijansa ja suuntaa tekstin erittäin nuorelle lukijakunnalle. Tästä syystä Ohlmarks on kauttaaltaan koristellut tekstiä ja lisännyt informaatiota, jota alkutekstistä ei löydy. Jacobsen mainitsee muun muassa esimerkin, jossa ”kuusia ateriaa päivässä” on käännetty ”kuudeksi erinomaisesti valmistetuksi ateriaksi päivässä”. Alta löytyvässä taulukossa havainnollistetaan alkuperäisen tekstin, Ohlmarksin käännöksen ja Erik Anderssonin käännöksen välisiä eroja. Taulukkoon on myös lisätty Kersti Juvan ja Eila Pennasen suomentamat kohdat.
| Alkuperäinen | Åke Ohlmarksin käännös | Erik Anderssonin käännös | Kersti Juvan käännös |
| --- | --- | --- | --- |
| Night slowly passed. The sun rose. The hobbits rose rather later. Luvussa A long expected journey | Natten svann långsamt mot gryning. Solen gick upp, men hoberna steg ju i allmänhet upp lite senare än så dags. Sagan om Ringen, s. 57 | Natten förflöt sakta. Solen gick upp. Hobitarna steg upp något senare. Ringens brödrarskap, s. 55 | Yö valkeni hitaasti. Aurinko nousi. Hobitit nousivat hieman tavallista myöhemmin. Sormuksen ritarit, s. 45 |
Ohlmarks on ollut huolimaton käännöksensä kanssa, sillä jotkin nimet on käännetty epäjohdonmukaisesti. Prologissa mainitaan Briin majatalon Den dansande ponnyn (Tanssiva poni) kuuluvan Byttessonin perheelle, mutta kun majatalo nousee myöhemmin tarinassa esille, on omistajan nimeksi vaihtunut Barliman Smörblomma ja majatalon nimeksi Den stegrande ponnyn (Nouseva poni). Kersti Juvan ja Eila Pennasen suomennoksessa majatalo kulkee nimellä Pomppiva poni.
Myös John-Henri Holmberg on esittänyt kritiikkiä Ohlmarksin käännöstä vastaan ja kirjoittaa teoksessaan Fantasy, fantasylitteraturens historia, motiv och författare:
Ohlmarks kirjoitti teoksessaan Tolkiens arv (Tolkienin perintö) pyrkineensä ennen kaikkea tekemään oman tulkintansa Tolkienin teoksesta eikä pelkästään kääntämään teosta.
Ohlmarksin käännös noudattaa vanhoja perinteitä, joiden mukaan käännösideaalina oli tulkita alkuteksti tyylille, joka oli kääntäjälle itselleen ja tämän ajalle luonteva. Ohlmarksin muille käännöstöille, kuten Dante- ja Shakespeare-käännöksille, on ominaista myös se, että hän käänsi ”hyvin vapaasti”.
Postuumisti julkaistun The Silmarillion -teoksen (Silmarillion, suom. Kersti Juva ja Panu Pekkanen) käänsi Roland Adlerberth. Åke Ohlmarksin mukaan kyseessä oli Christopher Tolkienin päätös. Taustalla oli väärinymmärrys, joka oli syntynyt Ohlmarksin vieraillessa Christopher Tolkienin luona Oxfordin lähistöllä uutenavuotena 1974. Helmikuussa 1977 Christopher Tolkien kirjoitti kustantamo AWE-Gebersille kirjeen, jossa hän ilmoitti, ettei Ohlmarks saisi kääntää Silmarillionia.