stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura

| Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura |
| --- | --- |
Perustettu:  toukokuu 1940
Toimiala:  Suomen ja Neuvostoliiton suhteiden parantaminen
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  noin 35 000–40 000
Puheenjohtaja:  Mauri Ryömä
Jäsenlehti:  Soihtu
 Lakkautus oikeuden päätös 23. joulukuuta 1940, toiminnan lopettaminen 29. tammikuuta 1941 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura (SNS, myöhemmässä kirjallisuudessa myös SNS I) oli talvisodan jälkeen, välirauhan aikana toukokuun loppupuolella 1940 perustettu suomalainen ystävyysseura. Toiminta-ajatuksena oli kirjallisuuden julkaiseminen ja kokouksien, juhlien ja esitelmätilaisuuksien järjestäminen. Seuran yhtenä perustajajäsenenä oli Mauri Ryömä, joka oli myös koko seuran olemassaolon ajan sen puheenjohtajana. Varapuheenjohtajana toimi Lauri Vilenius. Seura ajoi Suomen ja Neuvostoliiton suhteiden parantamista. Jäsenmäärä nousi melkein heti perustamisen jälkeen yli 35 000 jäseneen, ja organisaatio käsitti kaiken kaikkiaan noin 115 paikallisjärjestöä. Osaa sen jäsenistöä pidettiin kommunistien myötäilijöinä, tai he olivat lakkautetun kommunistipuolueen entisiä jäseniä. Seura joutui heti perustamisen jälkeen Suomen ja Neuvostoliiton väliseksi sisä- ja ulkopolitiikan välikappaleeksi, joko tahallaan tai tahtomattaan.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Sensijaan, että hallitus olisi työskennellyt Suomen ja NL:n suhteiden saattamiseksi luottamukselliselle ja ystävälliselle kannalle, se päinvastoin yrittää jarruttaa tällaista kansamme elinetujen mukaista kehitystä...valtiovallan kontrolloiman sanomalehdistön kirjoittelu on edelleen NL:n kohtaan vihamielistä, mutta samaan aikaan pyritään estämään näiden maiden ystävällisiä suhteita kannattavan laajan kansalaismielipiteen julkisuuteen pääsyä ... | ” |
–  SNS:n lähettämä kirje eduskunnan puhemiehelle 26. kesäkuuta 1940.
Aiheesta muualla

Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuraan kuuluneen Sakari Selinin haastattelu Ylellä (40 min) (Arkistoitu – Internet Archive)
SNS:n järjestämä mielenosoitus Hakaniemen torilla Helsingissä kesällä 1940.
Luettelo Haitin pääministereistä

Haitin pääministeri johtaa Haitin hallitusta.
Pääministeri nimittää hallituksen muut ministerit keskusteltuaan presidentin kanssa. Ehdotus ministereiksi ja hallitusohjelma viedään sitten parlamentin luottamusäänestykseen.
Luettelo pääministereistä

| Nimi | alkaen | asti |
| --- | --- | --- |
| Martial Célestin | 9. helmikuuta 1988 | 20. kesäkuuta 1988 |
| René Garcia Préval | 13. helmikuuta 1991 | 11. lokakuuta 1991 |
| Jean-Jacques Honorat | 11. lokakuuta 1991 | 19. kesäkuuta  1992 |
| Marc Louis Bazin | 19. kesäkuuta  1992 | 30. elokuuta 1993 |
| Robert Malval | 30. elokuuta 1993 | 8. marraskuuta 1994 |
| Smarck Michel | 8. marraskuuta 1994 | 7. marraskuuta 1995 |
| Claudette Werleigh | 7. marraskuuta 1995 | 27. helmikuuta 1996 |
| Rosny Smarth | 27. helmikuuta 1996 | 20. lokakuuta 1997 |
| Jacques-Édouard Alexis | 26. maaliskuuta 1999 | 2. maaliskuuta 2001 |
| Jean Marie Chérestal | 2. maaliskuuta 2001 | 15. maaliskuuta 2002 |
| Yvon Neptune | 2. maaliskuuta 2001 | 12. maaliskuuta 2004 |
| Gérard Latortue | 12. maaliskuuta 2004 | 9. kesäkuuta  2006 |
| Jacques-Édouard Alexis | 9. kesäkuuta  2006 | 12. huhtikuuta 2008 |
| Michèle Pierre-Louis | 5. syyskuuta 2008 | 30. lokakuuta 2009 |
| Jean-Max Bellerive | 11. marraskuuta 2009 | 18. lokakuuta 2011 |
| Garry Conille | 18. lokakuuta 2011 | 16. toukokuuta 2012 |
| Laurent Lamothe | 16. toukokuuta 2012 | 20. joulukuuta 2014 |
| Florence Duperval Guillaume (vt.) | 20. joulukuuta 2014 | 16. tammikuuta 2015 |
| Evans Paul | 16. tammikuuta 2015 | 26. helmikuuta 2016 |
| Fritz Jean (vt.) | 26. helmikuuta 2016 | 28. maaliskuuta 2016 |
| Enex Jean-Charles | 28. maaliskuuta 2016 | 21. maaliskuuta 2017 |
| Jack Guy Lafontant | 21. maaliskuuta 2017 | 17. syyskuuta 2018 |
| Jean-Henry Céant | 17. syyskuuta 2018 | 21. maaliskuuta 2019 |
| Jean Michel Lapin vt. | 21. maaliskuuta 2019 | 2020 |
| Joseph Joute | 2020 | 2021 |
Claude Joseph: 2021
| Ariel Henry | 2021 | 2024 |
| Michel Patrick Boisvert (vt.) | 25. helmikuuta 2024 | 3. kesäkuuta 2024 |
| Garry Conille (vt.) | 3. kesäkuuta 2024 | 10. marraskuuta 2024 |
| Alix Didier Fils-Aimé | 10. marraskuuta 2024 | – |
The Greatest Hits (INXS)

| The Greatest Hits INXS |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 31. lokakuuta 1994
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Atlantic, Mercurt Records, Eastwest Records
INXS:n muut julkaisut
| Full Moon Dirty Hearts 1993 | The Greatest Hits 1994 | Elegantly Wasted 1997 |
The Greatest Hits on australialaiselta INXS-rock-yhtyeeltä vuonna 1994 julkaistu kokoelmalevy. Levy sisältää yhtyeen parhaimmat ja tunnetuimmat hitit vuosilta 1980 – 1993 lukuun ottamatta kappaletta "Baby Don't Cry". Lisäksi levyllä on tätä kokoelmaa varten tehty kappale "The Strangest Party (These Are the Times)".
Kappaleet

"Just Keep Walking"
"The Loved One"
"Don't Change"
"Original Sin"
"I Send a Message"
"Burn for You"
"What You Need"
"This Time"
"Kiss the Dirt (Falling Down the Mountain)"
"Listen Like Thieves"
"Need You Tonight"
"Mediate"
"Devil Inside"
"New Sensation"
"Never Tear Us Apart"
"Suicide Blonde"
"Disappear"
"Heaven Sent"
"The Gift"
"The Strangest Party (These Are The Times)"
Jacques Réda

| Jacques Réda |
| --- | --- |
 Jacques Réda 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1929 Lunéville, Ranska
Kuollut: 30. syyskuuta 2024 (95 vuotta)
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jacques Réda (24. tammikuuta 1929 Lunéville, Ranska – 30. syyskuuta 2024) oli ranskalainen kirjailija, jazzkriitikko ja journalisti. Hän oli Jazz Magazinen avustaja ja vuosina 1987–1996 La Nouvelle revue françaisen päätoimittaja.
Réda on kutsuttu urbaanin ympäristön runoilijaksi. Hän kirjoitti runoissaan usein havintoja elämästä sekä urbaanissa että suburbaanissa ympäristössä. Hän tarkkaili erityisti Pariisia. Réda kirjoitti myös proosaa ja julkaisi yli 50 kirjaa.
Réda sai vuonna 1997 merkittävän ranskalaisen kirjallisuuspalkinnon Grand Prix de poésie de l’Académie française.
Suomennettuja runoja

Kirjojen maa (Terre des Livres), suom. Väinö Kirstinä, antologiassa: Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa, toim. Jarkko Laine, Helsinki: Otava 1991 ISBN 951-1-11447-6
Runoja antologiassa Sanat että tietäisimme: kymmenen ranskalaista runoilijaa, toim. Mirja Bolgár, Helsinki: WSOY 1975 ISBN 951-0-06681-8 Runot on suomentanut Väinö Kirstinä. Viereisellä sivulla on alkuteksti.
Etääntyvä maa (La Terre qui s'éloigne). Runo kokoelmasta Amen, 1968
Hautakirjoituksen kirjaimet (Les Lettres de l'Épitaphe). Runo kokoelmasta Récitatif, 1970
Hengen tilanne (Situation de l'Âme). Runo kokoelmasta Récitatif, 1970
Kirjojen maa (Terre des Livres). Runo kokoelmasta Récitatif, 1970
Kulkijan rukous (Prière d'un Passant). Runo kokoelmasta Amen, 1968
Laitakaupunkilaisia (Personnages dans la Banlieue). Runo kokoelmasta Amen, 1968
Pysähtyminen majatalossa (La Halte a l'Auberge). Runo kokoelmasta Amen, 1968
Virgile R:n syntymä (Naissance de Virgile R.). Runo kokoelmasta Amen, 1968
Runoja julkaisussa Tuli & Savu: runouslehti 2004; nro 3; s. 20. Runot on suomentanut Harri Veivo kokoelmasta Retour au calme, 1989.
Jumala Bercyssä
Katujen toivo
Ohikulkija
Paluu rauhaan
Theseus Vaugirardissa
Valo Châtillonissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Réda Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Juhan Talve

Juhan Kristjan Talve (26. marraskuuta 1951 Tukholma – 26. maaliskuuta 2003 Turku) oli virolainen pakolainen, juristi, toimittaja ja kirjailija. Talve levitti länsimaihin tietoa neuvostovallan toiminnasta Virossa. Hän käytti pseudonyymia Sirje Sinilind. Talve toimi pitkään Radio Free Europen toimittajana ja Viron itsenäistyessä hänet valittiin Viron kongressin jäseneksi.
Henkilöhistoria

Juhan Talven isä oli kansatieteilijä Ilmar Talve. Talve opiskeli Turun yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Vuosina 1978–1999 hän oli töissä eläkevakuutusyhtiö Verdandissa (nyk. Veritas).
Poliittinen toiminta

Juhan Talve toimi Virossa asuvien toisinajattelijoiden yhteyshenkilönä ja levitti länsimaihin informaatiota Viron tilanteesta. Suomessa hän oli Kansallisen Kokoomuksen jäsen ja toimi muun muassa Kokoomuksen Varsinais-Suomen piirin pääsihteerinä vuosina 1970–1976.
Viron itsenäistyessä hän tuli valituksi yli 500-henkisen Viron kongressin jäseneksi yhtenä 35 ulkovirolaisesta. Hän oli mukana muun muassa kirjoittamassa Viron tasavallalle perustuslakia. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa Viron kansallista kokoomuspuoluetta "Isänmaa". Myöhemmin, vuosina 1998–1999, hän toimi Viron ulkoministeriössä analyytikkona.
Toiminta toimittajana ja kirjailijana

Juhan Talve julkaisi lukuisia artikkeleja Suomen, Ruotsin ja Viron mediassa, luennoi ja koulutti. Radio Vapaalle Euroopalle hän kirjoitti parinkymmenen vuoden aikaan yli tuhat kommenttia demokratian olemuksesta ja totalitarististen diktatuurien ihmisvihamielisestä luonteesta. Hän oli muun muassa Viron presidentti Toomas Hendrik Ilvesen suuresti arvostama kollega.
Vuonna 1983 ilmestyi Tukholmassa pseudonyymilla 'Sirje Sinilind' hänen teoksensa "Viro ja Venäjä: havaintoja Neuvostoliiton kansallisuuspolitiikasta Virossa 1940–1984", joka käsittelee systemaattisesti neuvostovallan rikollista politiikkaa Viron alueella vuodesta 1940 alkaen. Suomen mediassa teos katkaisi vaikenemisen todellisuudesta miehitetyssä Virossa, kun se esiteltiin avoimen myönteisesti mm. Helsingin Sanomissa ja Yleisradion Ajankohtaisessa kakkosessa. Tämä suomeksi, englanniksi ja unkariksi käännetty teos hermostutti suuresti Viron Neuvostotasavallan johtoa. Teoksen julkaisi Kauko Kareen kustannusyhtiö Alea-Kirja.
Lisäksi hän käänsi muun muassa Joseph Brodskya ja Stig Dagermania viroksi, sekä Jakov Vinkovetskia suomeksi.
Julkaisut

Sirje Sinilind: “Mõningatest rahvuspoliitika aspektidest: visand nõukogude rahvuspoliitika kriitikaks Eestis 1940–1983. Tukholma, Viron kansallissäätiö 1983. 95 sivua.
Sirje Sinilind: "Viro ja Venäjä: havaintoja Neuvostoliiton kansallisuuspolitiikasta Virossa 1940 -1984.” Helsinki, Alea-Kirja, 1984. 222 sivua. ISBN 9519272976. Toinen painos: Helsinki, Alea-Kirja 1985. ISBN 9519272976
Sirje Sinilind: “Estonia in the prison of nations. “ Kääntänyt Elga Eliaser. Stockholm, Estonian information centre 1984.
Juhan Kristjan Talve. “Hääl vabadusest.” Juhan Kristjan Talve tekstid 1983–1997. Toimittanut: Lauri Vahtre, esipuhe: Toomas Hendrik Ilves. Tallinn, Tammerraamat 2008. 327 sivua. ISBN 9789985991848
Sirje Sinilindin nimellä käännetty teos Vinkovetski, Jakov: Kaava. Miten kuulusteluissa ja pidätyksen aikana käyttäydytään, Osuuskunta Turun Kirjakahvila, Turku 1986.(PDF-versio 2013.)
Kirjallisuutta

Harri Raitis: Vapauden haave: toinen romaani Virosta. Jälkisanat: Juhan Talve. Turku, Kirja-Aurora 2000. 277 s. ISBN 9512916665
Seppo Zetterberg. Samaa sukua, eri maata. Viro ja Suomi – historiasta huomiseen. Elinkeinoelämän valtuuskunta. 74 s. 2004.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB
James Riordan

| James Riordan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. lokakuuta 1936
Kuollut: 10. helmikuuta 2012
Kansalaisuus:  britti
Ammatti:  kirjailija, tutkija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Palkinnot
 Nasen Award teoksesta Sweet Clarinet  South Lanarkshire Book Award teoksesta The Match of Death 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
James Riordan (10. lokakuuta 1936 – 10. helmikuuta 2012) oli brittiläinen kirjailija, radioselostaja, jalkapalloilija ja Venäjän-tutkija.
Riordanin akateeminen tutkimus Sport in Soviet Society on ensimmäinen alallaan. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja.
Hän pelasi jalkapalloa Moskovan Spartakissa vuonna 1963.
Teokset (valikoima)

Comrade Jim: The Spy Who Played for Spartak (omaelämäkerta)
Sport in Soviet Society (1977)
Sport under Communism (1981)
Sport in European Cultures (2002)
Teokset (valikoima) > Lastenkirjat

Sweet Clarinet
The Prisoner
When the Guns Fell Silent
Mistress of the Copper Mountain
War Song
The Match of Death
The Gift
The Sniper
An IllustratedTtreasury of Fairy and Folk Tales
Rebel Cargo
The Woman in the Moon and Other Tales of Forgotten Heroines (1985) Dial ISBN 0-8037-0194-2
The Twelve Labours Of Hercules
Teokset (valikoima) > Suomennetut teokset

Maailman kauneimmat balettisadut, kuv. Victor Ambrus ; esipuhe: Rudolf Nurejev ; suom. Marja Helanen-Ahtola. WSOY, 1986 ISBN 951-0-13762-6
Pupu oppii laskemaan, kuvittanut Tim Warnes, suom. Eila Jaatinen. Kustannus-Mäkelä, 1998. ISBN 951-873-810-6
Suomen säädöskokoelma

Suomen säädöskokoelman kansi vuodelta 2011.
Suomen säädöskokoelma on virallinen, nykyisin sähköisesti internetissä ilmestyvä julkaisusarja, jossa julkaistaan tärkeimmät säädökset. Ennen vuotta 2011 säädöskokoelma julkaistiin painettuna. Kun säädös on julkaistu, sen katsotaan tulleen kansalaisten tietoon ja samalla heitä velvoittavaksi. Säädöskokoelman ruotsinkielinen sisarteos on Finlands författningssamling. Oikeuskirjallisuudessa kokoelmasta käytetään lyhennettä SäädK tai SDK, ruotsinkielisessä tekstissä FFS tai FörfS.
Sisältö

Suomen säädöskokoelmassa on julkaistava:
lait
asetukset
eduskunnan työjärjestys, ohjesäännöt ja johtosäännöt
valtion talousarvio ja lisätalousarvio
eduskunnan päätös talousarvioesityksen noudattamisesta väliaikaisena talousarviona
eduskunnan valtion talousarviosta tai lisätalousarviosta erillään tekemät valtiontaloutta koskevat päätökset
ministeriön ilmoitus asetuksesta joka julkaistaan ministeriön määräyskokoelmassa
viranomaisen määräys, jos sen julkaisemisesta laissa niin säädetään
yleistä merkitystä omaava viranomaisen päätös tai tiedonanto, jos ministeriö tai valtioneuvosto niin päättää
Perustuslaissa säädetään että valtioneuvoston on presidentin allekirjoitettua lain viipymättä julkaistava laki Suomen säädöskokoelmassa. Laista tulee käydä ilmi, milloin se tulee voimaan, ellei siitä ilmene, että voimaantulon ajankohdasta säädetään asetuksella. Jos lakia ei ole julkaistu voimaantulopäivänä, se tulee voimaan vasta julkaisemispäivänä. Muutoinkin julkaiseminen on säädösten ja viranomaisten antamien oikeussääntöjen voimaantulon ehdoton edellytys.
Säädöskokoelmaan liittyy myös aakkosellinen asiahakemisto ja ajanluvunmukainen hakemisto. Vuoteen 1995 asti julkaistiin noin kymmenen vuoden välein edellisen kymmenvuotiskauden hakemistojen yhdistelmä. Nykyisin tiedonhaun apuna toimii sähköinen säädöskokoelma Finlex.
Oikeusministeriö toimii Suomen säädöskokoelmasta annetun lain (188/2000) mukaan säädöskokoelman julkaisijana. Lain mukaan säädöskokoelma ja sopimussarja julkaistaan yleisessä tietoverkossa ja pidetään siellä maksutta yleisön saatavilla. Edilex Lakitieto Oy vastaa säädöskokoelman ylläpidosta oikeusministeriön ja Edilex Lakitieto Oy:n välisen sopimuksen perusteella.
Historiaa

Säädösten julkaiseminen Suomen suuriruhtinaskunnassa alkoi vuonna 1808. Ne julkaistiin aluksi ruotsin kielellä; osa säädöksistä julkaistiin myös suomen- ja venäjänkielisinä käännöksinä, ja tämä osoitettiin ruotsinkielisessä säädöksessä huomautuksella: "Dito på Ryska och Finska språken." Joskus julkaistiin ainoastaan venäjänkielinen tai suomenkielinen käännös.
Vuosina 1808–1859 säädökset koottiin jälkikäteen kahdeksi erilliseksi ruotsinkieliseksi julkaisusarjaksi, joiden niteet ilmestyivät muutaman vuoden välein tai vuosittain:
Samling af de till efterlefnad gällande Bref, Förklaringar och Föreskrifter, hvilka af Hans Kejserliga Majestät, äfvensom ifrån Expeditionerne i Dess Senat för Stor-Furstendömet Finland blifvit utfärdade uti Justitiæ-, Economiæ- och Politiæ-ärender
Samling af Placater, Förordningar, Manifester och Påbud, samt andre Allmänna Handlingar, hvilka i Stor-Furstendömet Finland sedan 1808 års början ifrån trycket utkommit.
Suomen asetuskokoelma perustettiin 28. marraskuuta 1859 annetulla julistuksella. Kun Asetuskokoelmaa alettiin julkaista vuonna 1860, säädökset julkistettiin kaikki siitä lähtien paitsi ruotsiksi myös suomeksi ja venäjäksi.
Suomenkielisen säädöskokoelman nimenä on ollut:
1860–1889 Suomen Suuriruhtinanmaan Asetus-Kokous
1890–1917 Suomen Suuriruhtinanmaan Asetus-Kokoelma
1917–1980 Suomen asetuskokoelma (lyh. AsK)
1981– Suomen säädöskokoelma.
Ruotsinkielisen kokoelman nimeksi määrättiin 1859 Storfurstendömet Finlands Författnings-Samling ja venäjänkielisen nimeksi Сборникъ Постановленій Великаго княжества Финляндскаго (Sbornik Postanovleni Velikago knjažestva Finljandskago).
Aluksi kokoelman jokaisella asetuksella ei ollut omaa juoksevaa numeroa, vaan samassa vihossa julkaistiin useita asetuksia. Säädöksen nimenä oli 1860-luvulla usein "Keisarillisen Majesteetin Armollinen Julistus", mutta myös monen muun nimisiä julkaistiin. Nimenä saattoi olla asetus, ilmoitus, järjestys, kaavio, kertomus, kirje, käsky, ohje, plakaatti, päätös, pöytäkirja, selitys, supliikkipäätös, sääntö jne. Ero näiden termien välillä oli usein epäselvä, ja 1900-luvun alussa asetuksiksi kutsuttiin myös useita eduskunnan säätämiä lakeja.
Yleisesti tärkeissä asetuksissa (julistuksissa) oli merkintä "Julkiluettava saarnastuolista". Tällöin ne lähetettiin kuvernöörien (maaherrojen) kautta papeille, jotka lukivat ne kirkossa ääneen kansalle.
Vuonna 1918 Suomen asetuskokoelma ilmestyi sekä Helsingissä että Vaasassa. Helsingissä Suomen kansanvaltuuskunta julkaisi numerot 10–33 ja niin sanottu Vaasan senaatti julkaisi Vaasassa numerot 12–28. Molemmat käyttivät nimeä Suomen Asetuskokoelma, mutta samannumeroisilla asetuksilla oli täysin eri sisältö.
Sopimussarja

Suomen säädöskokoelman sopimussarjassa (lyhenne SopS) julkaistaan Suomea velvoittavat valtiosopimukset, niihin liittyvät asiakirjat ja Suomen niihin tekemät varaumat, selitykset ja ilmoitukset. Samoin julkaistaan sopimusten irtisanomista ja soveltamista koskevat päätökset. Lisäksi sopimussarjassa julkaistaan sopimusten voimaansaattamislait ja -asetukset sekä Suomen kansainvälisiä suhteita koskevat ilmoitukset.
Yleiseltä merkitykseltään vähäisistä sopimuksista voidaan sopimussarjassa julkaista vain ilmoitus, jossa kerrotaan viranomainen, jolta on saatavissa jäljennös valtiosopimuksesta.
Autonomian aikana ulkovaltojen kanssa tehdyt sopimukset julkaistiin muiden asetusten joukossa. Itsenäisen Suomen tekemät sopimukset julkaisi aluksi ulkoministeriö. Vuodesta 1933 lähtien ne on julkaistu Suomen asetuskokoelman sopimussarja-nimisenä erillisosana. Vuoden 1981 alussa kokoelman nimeksi tuli Suomen säädöskokoelman sopimussarja. Sopimuksilla on sopimussarjassa oma, säädöskokoelmasta erillään oleva juokseva numerointi. Sopimussarja on jakautunut kahtia: Vuodesta 1981 on julkaistu "Suomen säädöskokoelman sopimussarja: Ulkovaltain kanssa tehdyt sopimukset" ja vuodesta 1994 "Suomen säädöskokoelman sopimussarja: Euroopan talousalue".
Talousarviosarja

Vuosina 1993–2002 julkaistiin Suomen säädöskokoelman talousarviosarjaa. Siinä julkaistiin valtion talousarvio, lisätalousarviot, asetukset lainanottovaltuuksista sekä muut valtiontalouteen läheisesti liittyvät säädökset. Vuodesta 2003 talousarviot on julkaistu Suomen säädöskokoelmassa. Talousarviosarjassa käytettiin omaa juoksevaa numerointia.
Viittaaminen

Säädöksiin viitataan siten että ensin ilmoitetaan säädöksen nimi, sitten hyväksymispäivämäärä ja säädöskokoelman numero (esimerkiksi Suomen perustuslaki 11.6.1999/731). Jos säädöksen hyväksymisvuosi on eri kuin julkaisuvuosi, niin molemmat vuodet pitää ilmoittaa (Laki Libanonin kanssa tehdyn sijoitusten edistämistä ja keskinäistä suojaamista koskevan sopimuksen eräiden määräysten hyväksymisestä 13.11.1998/8 v. 2000).
Toinen lyhyempi tapa on säädöksen nimen lisäksi ilmoittaa vain säädöskokoelman numero ja säädöskokoelmavuosi, mutta jättää hyväksymispäivämäärä pois (Suomen perustuslaki 731/1999). Huomaa, että numeroiden esittämisjärjestys on eri tavoissa erilainen.
Oikeudellisissa kirjoituksissa säädöksiin viitataan usein käyttämällä vakiintuneita lyhenteitä, joiden selitykset ilmoitetaan lyhenneluettelossa tai käytettäessä lyhennettä ensimmäisen kerran. Säädöksen osat eli lainkohdat yksilöidään ilmoittamalla lyhenne sekä luvun ja pykälän numero. RL 24:1 tarkoittaa rikoslain 24. luvun 1. pykälää.
Määräyskokoelmat

Kullakin ministeriöllä on määräyskokoelma, jossa ministeriö julkaisee ne säädökset, joita ei julkaista Suomen säädöskokoelmassa. Samoin muilla valtion viranomaisilla on oma määräyskokoelmansa viranomaisen antamien määräysten julkaisemista varten. Kokoelmissa voidaan julkaista myös yleisiä ohjeita, päätöksiä ja tiedonantoja.
Aiheesta muualla

Sähköinen säädöskokoelma.
Ensimmäisen sortokauden aikana asetuskokoelman vihot olivat kolmikielisiä, mutta muulloin kukin kieli julkaistiin omana sarjanaan.
Liisa Jaakonsaari

| Liisa Jaakonsaari |
| --- | --- |
 Jaakonsaari helmikuussa 2014
Suomen työministeri
 Lipposen I hallitus 13.4.1995–15.4.1999  
Edeltäjä:  Ilkka Kanerva
Seuraaja:  Sinikka Mönkäre
Euroopan parlamentin jäsen
 14.7.2009–18.4.2019  
Kansanedustaja
 24.3.1979–13.7.2009  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1945 (ikä 79) Oulu
Ammatti:  toimittaja
Arvonimi: ministeri
Puoliso:  Seppo Mauno Ilmari Jaakonsaari
Tiedot
Puolue:  SDP
Aiheesta muualla
www.liisajaakonsaari.fi
Liisa Anneli Jaakonsaari (o.s. Ollakka, s. 2. syyskuuta 1945 Oulu) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko ja entinen kansanedustaja. Hän toimi muun muassa kansanedustajana, työministerinä ja europarlamentaarikkona.
Jaakonsaari toimi kansanedustajana yli 30 vuotta vuosina 1979–2009 ja on eduskunnan pitkäaikaisimpia naiskansanedustajia. Vuosina 1995–1999 hän toimi työministerinä Lipposen ensimmäisessä hallituksessa. Vuosina 1993–1999 Jaakonsaari toimi SDP:n varapuheenjohtajana. Jaakonsaari sai ministerin arvon vuonna 2020.
Jaakonsaari oli Suomen Atlantti-Seuran pitkäaikainen puheenjohtaja 2009–2023.
Ura

Jaakonsaari valmistui ylioppilaaksi vuonna 1966. Ennen nousuaan eduskuntaan hän työskenteli Oulun ylioppilaslehden päätoimittajana vuosina 1970–1972 ja sosiaalidemokraattisen Pohjolan Työ -lehden toimittajana 1974–1979. Hänet valittiin Oulun kaupunginvaltuustoon vuonna 1972 ja hän jatkoi valtuutettuna vuoteen 1995 saakka.
Ura > Kansanedustaja

Kansanedustajana Jaakonsaari toimi yhtäjaksoisesti vuosina 1979–2009. Ensimmäisen kerran Jaakonsaari valittiin eduskuntaan vuonna 1979 Oulun vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa.
Jaakonsaari toimi 1999–2007 ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana. Lisäksi Jaakonsaari toimi Suomen valtuuskunnan puheenjohtajana Arktisen alueen parlamentaarikkokonferenssissa sekä Euro-Välimeri parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja vuosina 2004–2007.
Vuosina 1990–1999 Jaakonsaari oli Sosialidemokraattisten Naisten puheenjohtaja.
Kansanedustajana Jaakonsaari toimi yhtäjaksoisesti heinäkuuhun 2009 saakka kunnes siirtyi Euroopan parlamenttiin. Hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi tuolloin kajaanilainen Raimo Piirainen.