stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malakka
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Malakan arkkitehtuurin on saanut vaikutteita sekä Euroopasta että Aasiasta. Portugalilaiset, hollantilaiset ja englantilaiset ovat jättäneet kaikki jälkensä Malakan kaupunkikuvaan. Tyypillisen kadun varressa on kapeita, yleensä kaksikerroksisia, kauppa- tai asuinrakennuksia sekä eri uskontojen rakennelmia.
Merkittäviä nähtävyyksiä Malakassa ovat mm. portugalilaisten rakentaman A Famosan linnoituksen jäänteet. Hollantilaisten vallattua kaupungin linnoituksesta jäi jäljelle vain portti. Stadthuys oli hollantilaisten rakennuttama kuvernöörinrakennus. Nykyään se toimii museona.
Malakassa on monia historiallisia kirkkorakennuksia. Pyhän Paavalin kirkko oli portugalilaisten katolisten rakennuttama, mutta myöhemmin se muutettiin hollantilaisten ylimysten hautapaikaksi. Francisco Xavier haudattiin kirkkoon väliaikaisesti, kunnes hänen ruumiinsa siirrettiin myöhemmin Goaan, Intiaan. Pyhän Pietarin kirkko rakennettiin 1710 ja Pyhän Francisco Xavierin kirkko 1849. Kampung Klingin moskeija, 1600-luvulta, on Malesian vanhimpia. Bukit China on suurimpia kiinalaisia hautausmaita Kiinan ulkopuolella. Se rakennettiin Malakan sulttaanikunnan huippuvuosina, kun Kiina lahjoitti sulttaanille prinsessa Hang Li Pon. Chen Hoon Teng rakennettiin 1645, ja se on Malesian vanhin buddhalainen temppeli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin kotisivut (englanniksi) (malaijiksi)
A Famosan linnoituksesta jäljelle jäänyt portti.
Dutch Square; kirkko ja oikealla stadthyus.
Lupaus (korttipeli)

Lupaus on korttipeli, jossa pelaajia pitää olla vähintään kolme ja aikaa voi mennä tuntikin. Pelissä käytetään normaalia 52 kortin pakkaa ilman jokereita. Ensimmäisessä jaossa kukin pelaaja saa 13 korttia, toisessa 12, kolmannessa 11; yhdellä vähentäen kunnes kukin saa vain yhden kortin. Tämän jälkeen voidaan lähteä ylöspäin kasvattamaan jaettavaa korttimäärää yhdestä 13:een korttia kullekin; toisaalta voidaan myös aloittaa esimerkiksi kymmenellä kortilla, jotta peliin mahtuisi useampia pelaajia tai jotta peliaika lyhenisi. Ässät ovat arvoltaan korkeimpia ja kakkoset pienimpiä.
Peliohjeet

1. Tarkoitus on osata sanoa, kuinka monta tikkiä ottaa
2. Etumies aloittaa tarjoamisen, minkä jälkeen tarjouksia annetaan myötäpäivään pöydän ympäri. Viimeisenä tarjoava ei saa tarjota niin, että tikkien lukumäärä olisi sama kuin käsikorttien määrä. Jos on jaettu 8 korttia ja etumies on tarjonnut 2, seuraava pelaaja 3 ja kolmas 2, viimeinen pelaaja saa tarjota minkä muun luvun hyvänsä paitsi 1. Tämän takia jokaisessa jaossa taistellaan tikeistä (lupauksia enemmän kuin käsikortteja = kireitä) tai niitä vältellään (lupauksia vähemmän kuin käsikortteja = löysiä). Myös nollan saa luvata.
3. Kun tarjoukset on tehty ja merkitty muistiin, pelin aloittaa korkeimman tarjouksen tehnyt pelaaja. Jos kahdella pelaajalla on yhtä suuri tarjous, aloittaa pelaaja, joka teki tarjouksen ensin.
4. Maata on tunnustettava. Jos ei voi, saa pelata haluamansa kortin.
5. Kun tehdään tarjouksia yhden kortin jaossa, tarjoukset tehdään ns. pimeässä: pelaajat eivät itse näe omia korttejaan. Kaikki nostavat korttinsa esille ja näyttävät sen muille. Etumies aloittaa, ja muut tarjoavat kukin vuorollaan. Tämän säännön voi toisaalta jättää myös ottamatta huomioon (jolloin viimeisen lupaajan on yleensä vaikein luvata voittamiensa tikkien määrää kohdassa 2 mainitun tarjoussäännön vuoksi).
6. Pelin voittaa pelaaja, jolla on eniten pisteitä, kun kaikki jaot on pelattu
Pisteet

Peliä varten piirretään pistetaulukko, johon merkitään, kuinka monta tikkiä kukin on tarjonnut ja kunkin tulos. Pelaajille, jotka onnistuvat tarjouksissaan, merkitään ykkönen tarjouksen eteen. Pelaaja, joka on ottanut liian vähän tai liian monta tikkiä, ei saa pisteitä. Se tarkoittaa, että kahden tikin tarjouksesta saa 12 pistettä, jos onnistuu tarjouksessaan. Pienimpien lasten mielestä on ilmeisen hauskaa kutsua häviäjää ”tuhruiksi”. Yleensä sanotaan myös, että kierroksen hävinnyt pelaaja (tai pelaajat) menevät porvooseen. Pistetaulukkoon tuhrut merkitään sottaamalla yli tarjoukset, jotka eivät toteutuneet.
Pelivihjeitä

Lupauksen pelaamiseen täytyy varata jonkin verran aikaa, mutta jakojen lukumäärällä voi myös säädellä peliaikaa ja, jos aikaa on vähän voi pelin aloittaa viidestä kortista. Jos kädessä on monia korkeita kortteja, kannattaa yrittää voittaa tarjouskierros, sillä voittaja saa aloittaa pelin. Pelaajan täytyy ottaa niin monta tikkiä kuin on tarjonnut ja odottaa sitten vuoronsa loppumista. Pelissä tarjotaan useammin liian vähän tikkejä kuin niitä olisi. Ja tikkejä voi myös päätyä ottamaan keskikorteilla. Siksi kannattavinta on joko tarjota 0, ja sen jälkeen keskittyä päättäväisesti jo pelattujen korttien alittamiseen, tai varmistaa itsensä tarjoamalla 1, jotta itsellä olisi hiukan varmuusvaraa melko heikoillakin korteilla. Lupauksessa on ratkaisevaa, mitä kortteja pelaa toisten tikkeihin ja mitä kortteja säilyttää kädessään viimeisiä tikkejä varten.
Pelivihjeitä > Esimerkki

Pelaaja on jakajasta seuraava, eli ”etumies”, jolloin hän saa aloittaa tarjoamisen ja samalla myös pyytää ensimmäisenä (aloittaa pelin lyömällä kortin). Kortteja jaetaan viisi. Pelaaja saa ristikurkon, -akan ja -jätkän. Tällöin hänen kannattaa luvata kolme, mutta on myös se vaara, että joku lyö ristiässän ja näin ollen ei saa tikkiä. Tämän vuoksi kannattaa katsoa montako korttia on ulkona pelistä (eli kuinka suuri mahdollisuus on, että jollan on ristiässä). Tässä tapauksessa, kun on kolme pelaajaa eli yhteensä viisitoista korttia on pelissä, on hyvin suuri todennäköisyys, että ristiässä on pois pelistä.
Pelaajan tarjottua 3 hän aloittaa lyömällä jonkun kolmesta ”syömähampaastaan”, eli korteista jolle on tarjonnut. Oletettavasti hän saa tikit. Seuraavana hän lyö seuraavan kuvan jne, kunnes on saanut kolme tikkiä. Sen jälkeen kannattaa lyödä todella pieni kortti. Mutta on erittäin tärkeää seurata myös, kuinka moni pelaaja on päässyt ”maihin”, eli on lyönyt ristiä. Tällöin kun ristiä on pelattu kierroksella paljon, kannattaa lyödä jotan muuta maata, sillä lyömällä esimerkiksi ristikakkosen voi saada tikin, jos kenelläkään muulla ei ole ristiä. Mikäli kellään ei ole ollut ristiä kolmen ensimmäisen tikin aikana, pelaajan ei todellakaan kannata lyödä ristiä enempää.
Pelivihjeitä > Toinen esimerkki

Kierroksella jaetaan viisi korttia. Pelaaja saa kolme pientä ristiä, herttakolmosen ja ristiakan. Tällöin kun akalla on ”jalkoja”, ei akalle välttämättä kannata luvata, koska jonkun pyytäessä ristiä sinulla on mahdollisuus lyödä alle pienemmillä, mutta on myös riski että et saa tikkiä akalla, sillä joku voi lyödä suuremman. Kädessä ei myöskään ole kuin kahta maata, eli voi olla, että ristiä ja herttaa ei pyydetä, jolloin pääsee eroon epävarmasta akasta. Tällöin kannattaa siis tarjota nolla.
Pelivihjeitä > Kolmas esimerkki

Kierroksella jaetaan viisi korttia. Pelaaja saa ristikakkosen, ruutukolmosen, herttavitosen, herttanelosen ja pata-akan. Tällöin akalla ei ole ”jalkoja”, jolloin jonkun pyytäessä pataa, sinun on lyötävä akka, jolloin voit saada tikin. Tällöin ei kannata luvata nollaa. Yhtä enempää ei kuitenkaan kannata luvata, joten on luvattava akalle. Hyvällä todennäköisyydellä kierroksella pyydetään jossain vaiheessa pataa, jolloin voit saada tikin akalla.
Pelin muunnelmia

Pelissä voidaan sopia, että siinä käytetään valttia. Valtti voidaan valita joko kunkin jaon aluksi nostamalla, tai antaa tarjouskierroksen voittaneen pelaajan valita. Jälkimmäinen vaihtoehto tekee tarjoustaistelusta entistä jännittävämmän.
Valtti voidaan myös määritellä omaksi pelityypikseen, jolloin tarjouskierroksen voittanut valitsee kierroksen pelityypiksi joko tavallisen kierroksen tai valttikierroksen. Peliä voidaan edelleen muokata strategisemmaksi ottamalla mukaan kolmas pelityyppi, misääri, jolloin pienin kortti voittaa, ja mahdolliset pelityypit ovat siis
Korkein
Valtti
Misääri
Nämä kolme vaihtoehtoa antavat peliin uuden ulottuvuuden, eikä vähiten siksi, että tarjouskierroksen voittanut pelaaja saattaa muuttaa aluksi harkitsemaansa pelityyppiä muiden tarjouksien mukaan. Näin eri pelityypit myös kannustavat lupaamaan enemmän.
Eräs muunnelma pelistä toimii annettujen peliohjeiden mukaisesti, mutta kohta 2 on erilainen: Jakajan rooli kiertää myötäpäivään, ja kaikkien pelaajien lupaukset paljastetaan samaan aikaan (esimerkiksi lähtölaskennan tai lyhyen yhteisen lorun päätteeksi). Lupausten määrä saa näin olla sama kuin kierroksen korttien lukumäärä, joskin tämä ei ole käytännössä yleistä, sillä kaikki pelaajat joutuvat tekemään lupauksensa tietämättä muiden pelaajien lupauksesta. Tämä muunnelma lisää pelin arvaamattomuutta ja korostaa pelaajien arviointikykyä muiden pelaajien pelityyleistä.
Maria del Mar Bonet

Maria del Mar Bonet vuonna 2005.
Maria del Mar Bonet i Verdaguer (s. 27. huhtikuuta 1947 Palma de Mallorca, Baleaarit, Espanja) on katalaaniksi laulava espanjalainen laulaja. Hän nauttii suosiota kotimaansa lisäksi etenkin Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Diskografia

Maria del Mar Bonet (Maria del Mar Bonet) 1969
Maria del Mar Bonet (Maria del Mar Bonet) 1971
Maria del Mar Bonet (Maria del Mar Bonet) 1974
A l'Olympia (Maria del Mar Bonet) 1975
Cançons de festa (Maria del Mar Bonet) 1976
Alenar (Maria del Mar Bonet) 1977
Saba de terrer (Maria del Mar Bonet) 1979
Quico-Maria del Mar (Maria del Mar Bonet + Francesc Pi de la Serra) 1979
Sempre (Maria del Mar Bonet) 1981
L'àguila negra (Maria del Mar Bonet) 1981
Jardí tancat (Maria del Mar Bonet) 1981
Breviari d'amor (Maria del Mar Bonet) 1982
Cançons de la nostra mediterrània (Maria del Mar Bonet + Al Tall) 1982
Anells d'aigua (Maria del Mar Bonet) 1985
Gavines i dragons (Maria del Mar Bonet) 1987
Ben a prop (Maria del Mar Bonet + Manel Camp) 1989
Bon viatge faci la cadernera (Maria del Mar Bonet) 1990
Coreografies (Maria del Mar Bonet) 1990
El·las (Maria del Mar Bonet) 1993
Salmaia (Maria del Mar Bonet) 1995
Primeres cançons (Maria del Mar Bonet) 1997
El cor del temps (Maria del Mar Bonet) 1997
Cavall de foc (Maria del Mar Bonet) 1999
Raixa (Maria del Mar Bonet) 2001
Cants d'Abelone (Maria del Mar Bonet + Rafael Subirachs) 2001
Collita pròpia (Maria del Mar Bonet) 2003
Amic, amat (Maria del Mar Bonet) 2004
Terra Secreta (Maria del Mar Bonet) 2007
Bellver (Maria del Mar Bonet) 2010
Blaus de l'ànima, més de 20 anys ben a prop (Maria del Mar Bonet + Manel Camp) 2011
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Marne (departementti)

Marne on Ranskan departementti numero 51. Se on saanut nimensä Marne-joen mukaan. Departementti sijaitsee Pohjois-Ranskassa Champagne-Ardennen hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 8 162 neliökilometriä ja siellä on 565 840 asukasta (vuonna 2006). Marnen pääkaupunki on Châlons-en-Champagne, mutta Reims on Marnen suurin kaupunki. Marne on jaettu edelleen viiteen arrondissementtiin, 44 kantoniin ja 619 kuntaan.
Marnen departementti syntyi Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Marne muodostettiin osasta Champagnen provinssia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marne Wikimedia Commonsissa
Marnen departementin kotisivut (ranskaksi)
Òscar Sonejee

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Òscar Sonejee Masand
Syntymäaika: 26. maaliskuuta 1976
Syntymäpaikka: Andorra
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: FC Andorra
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2001   2001–2002   2002– | FC Andorra   UE Sant Julià   FC Andorra |  |
Maajoukkue
| 1997– | Andorra  | 95 (4) |
Òscar Sonejee Masand (s. 26. maaliskuuta 1976) on andorralainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Sonejee on edustanut urallaan kahta seuraa: FC Andorraa ja UE Sant Juliàta. Kaudelle 2001–2002 hän siirtyi Sant Juliàn riveihin, mutta palasi heti takaisin FC Andorraan.
Sonejee on Andorran maajoukkueen kaikkien aikojen eniten otteluita pelannut pelaaja, ja hän on tehnyt joukkueessa myös yhden maalin.
M/S Finnhawk

| M/S Finnhawk |
| --- | --- |
 Finnhawk Sompasaaressa Helsingissä.
Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Suomi
IMO-numero:  9207895
MMSI-numero:  230007000
Tunnuskirjaimet:  OJNL
Aiemmat nimet:  2000– Finnhawk
Omistaja:  Finnlines
Aiemmat omistajat:  2001–2008: Nordic Forest Terminals Ltd. 2008– Finnlines
Rakennustelakka:  Jinling Shipyard, Nanjing, Kiina
Rakennusnumero:  704
Vesillelasku:  20. kesäkuuta 2000
Luovutettu:  18. tammikuuta 2001
Tekniset tiedot
Pituus:  162,56 m
Leveys:  20,6 m
Syväys:  6,6 m
Bruttovetoisuus (GT):  11 530
Koneisto:  1 × MAN-B&W 12V48/60 diesel
Koneteho:  12 600 kW
Nopeus:  37,04 km/h
Nopeus:  20 kn
Hyttejä:  12
Lastikapasiteetti:  1 891 m
Lähteet:  
M/S Finnhawk (IMO 9207895) on suomalaisen Finnlinesin omistama ja operoima ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Jinlingin telakalla Nanjingissa, Kiinassa. Kuollutta painoa Finnhawkilla on 8 700 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki.
Finnhawkin sisaraluksia ovat M/S Finnkraft, M/S Finnmaster ja M/S Finnreel.
Käyttöhistoria

20. kesäkuuta 2000 alus laskettiin vesille. 18. tammikuuta 2001 alus luovutettiin Nordic Forest Terminals Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Samana päivänä alus vuokrattiin Finncarriers Oy:lle.
Helmikuussa 2001 Finnhawk aloitti liikennöinnin reitillä Hanko–Helsinki–Travemünde.
Lokakuussa 2006 DFDS Tor Line vuokrasi aluksen kahdeksi kuukaudeksi. 
Vuokra-ajan päätyttyä alus siirtyi Helsingin ja Århusin väliseen liikenteeseen. 28. helmikuuta 2008 Finnlines ilmoitti ostavansa aluksen. 
Myöhemmin keväällä alus siirtyi Suomen lipun alle ja kotisatamaksi tuli Helsinki.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Finnhawk (ruotsiksi)
Finnhawkista Finnlinesin sivuilla[vanhentunut linkki]
Kuvia aluksesta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Finnlines
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  M/S Europalink • M/S Finnbreeze • M/S Finnclipper • M/S Finneco I • M/S Finneco II • M/S Finneco III • M/S Finnfellow • M/S Finnhawk • M/S Finnkraft • M/S Finnlady • M/S Finnmaid • M/S Finnmaster • M/S Finnmerchant • M/S Finnmill • M/S Finnpartner • M/S Finnpulp • M/S Finnsea • M/S Finnsirius • M/S Finnsky • M/S Finnstar • M/S Finnsun • M/S Finntide • M/S Finntrader • M/S Finnwave • M/S Finnswan
Entiset alukset:  M/S Translubeca • M/S Agi • M/S Mago • M/S Princesa Marissa • M/S Claudia • M/S Mermaid II • M/S Fellow • M/S Sancak • M/S Palm Beach Princess • M/S Golden Princess • M/S Wasa Queen • GTS Finnjet • M/S Bravaden • M/S Eurocargo Africa • M/S MN Eider • M/S Merchant • M/S Seaterns • M/S Etel • M/S Borden • M/S Baltijsk • M/S Kaduna • M/S Envoy • M/S Tor Botnia • M/S Baltic Eager • M/S Polaris • M/S Tor Finlandia • M/S Antares • M/S Birka Transporter • M/S Finnhansa • M/S Global Carrier • M/S Global Freighter • M/S Runner • M/S Vasaland
Tilatut alukset:  M/S Finncanopus
Lynyrd Skynyrd 1991

| Lynyrd Skynyrd 1991 Lynyrd Skynyrd |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. kesäkuuta 1991
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Tom Dowd
 Tyylilaji: southern rock
 Kesto: 51.24
 Levy-yhtiö: Atlantic
Listasijoitukset
  Billboard 200: 64.
Lynyrd Skynyrdin muut julkaisut
| Street Survivors 1977 | Lynyrd Skynyrd 1991 1991 | The Last Rebel 1993 |
Lynyrd Skynyrd 1991 on Lynyrd Skynyrdin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1991. Albumi oli yhtyeen uuden kokoonpanon ensimmäinen.
Kappaleet

Smokestack Lightning – 4.27
Keeping the Faith – 5.16
Southern Women – 4.17
Pure & Simple – 3.07
I’ve Seen Enough – 4.20
Good Thing – 5.28
Money Man – 3.44
Backstreet Crawler – 5.31
It’s a Killer – 3.53
Mama (Afraid to Say Goodbye) – 6.43
End of the Road – 4.32
Kokoonpano

Johnny Van Zant – laulu
Gary Rossington – kitara
Ed King – kitara
Randall Hall – kitara
Leon Wilkeson – bassokitara
Billy Powell – kosketinsoitin, piano
Artimus Pyle – rummut, lyömäsoittimet
Kurt Custer – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Dale Krantz-Rossington – taustalaulu
Stephanie Bolton – taustalaulu
Susan Marshall – taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Tom Dowd – tuottaja
Kevin Elson – äänittäjä, miksaaja, overdub
Carol Friedman – valokuvat
John Hampton – äänittäjä
Bob Ludwig – masteroija
Jeff Powell – avustava äänittäjä
Joe Reagoso – uudelleenjulkaisun tuottaja, remasteroija
Randy Tuten – grafiikka, design
Arvostelut

Allmusic:
Rolling Stone:
Aiheesta muualla

Lynyrd Skynyrd 1991 discogs.com -sivustolla
Zoot Sims

Zoot Sims vuonna 1976
John Haley «Zoot» Sims (29. lokakuuta 1925 Inglewood, Kalifornia, Yhdysvallat – 23. maaliskuuta 1985 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, joka tunnettiin aikanaan eräänä maailman parhaista alallaan.
John Haley Sims kasvoi vaudeville-kiertueilta elantonsa saaneessa Simsin perheessä. Hänen veljensä Ray Sims tuli tunnetuksi pasunistina. Sims liittyi Benny Goodmanin orkesteriin 1940-luvulla ja soitti myös Artie Shawin ja Stan Kentonin kanssa, ennen kuin hän liittyi Yhdysvaltain armeijaan (1944-46). Asepalveluksen jälkeen hän tuli tunnetuksi yhtenä Woody Hermanin yhtyeen "neljästä veljeksestä" yhdessä Stan Getzin, Herb Stewardin ja Serge Chaloffin kanssa.
Sims levytti yli 50 sooloalbumia. Hän myös säesti Joe Turneria ja Jimmy Rushingia sekä levytti yhdessä lukuisten big bandien, kuten Count Basien kanssa.
Ælle

Sussexin kuningas Ælla kuvattuna John Speedin kartassa The theatre of the empire of Great Britaine vuodelta 1611.
Ælle (myös Aelle, Aella tai Aelli) oli anglosaksinen hallitsija, jonka katsotaan perustaneen eteläsaksien kuningaskunnan eli Sussexin kuningaskunnan. Ællen kerrotaan rantautuneen Englantiin lähellä Selsey Billiä nykyisessä Länsi-Sussexissa vuonna 477. Hän alkoi heti sotia brittejä vastaan, ja vuonna 491 Ælle ja hänen poikansa Cissa teurastivat kokonaisen brittien varuskunnan roomalaisten perustamassa Anderidan linnoituksessa.
Ællen myöhemmistä vaiheista ei ole tarkempaa tietoa, mutta 700-luvun historioitsija Beda kirjoitti, että Ælle oli ensimmäinen kuningas, joka tunnustettiin kaikkien Humberjoen eteläpuolisten Englannin kansojen kuninkaaksi. Myös Anglosaksien kronikka kutsuu Ællea ensimmäiseksi bretwaldaksi eli Britannian hallitsijaksi.
Mary Boylen katoamistapaus

Mary Boyle (s. 14. kesäkuuta 1970 Sparkhill, Birmingham, Englanti) oli brittiläissyntyinen tyttö, joka katosi isovanhempiensa asunnon ulkopuolella Ballyshannonissa irlantilaisessa Donegalin kreivikunnassa 18. maaliskuuta 1977. Boylen katoamistapaus johti Irlannin pitkäaikaisimpaan lapsen katoamistutkintaan, ja kadonnutta on tapausten samankaltaisuuksien johdosta luonnehdittu "Irlannin Madeleine McCanniksi".
Tausta, katoaminen ja etsinnät

Boyle oli 2-vuotias muuttaessaan perheineen Irlantiin, jossa isä työskenteli kalastajana. Hänellä oli kaksossisko ja veli. Boyle oli 6-vuotiaana kadotessaan lomailemassa perheensä kanssa isovanhempien maatilalla. Hän meni päivällisen valmistamisen aikana isovanhempiensa talosta ulos leikkimään sisarustensa ja kahden serkkunsa kanssa. Boylen setä ylitti soisen maaston palauttaakseen naapuritalosta lainaamansa tikapuut. Tyttö lähti seuraamaan setäänsä, joka kehotti tätä kääntymään takaisin noin kello 15:45 iltapäivällä, minkä jälkeen tytöstä ei ole tehty havaintoja. Katoaminen huomattiin kymmenessä minuutissa. Setä kertoi tapahtumista palattuaan tytön isovanhempien asuntoon. Perhe etsi tyttöä itsenäisesti ennen poliisin hälyttämistä paikalle kaksi tuntia myöhemmin.
Boylen perheenjäsenet, poliisit ja sotilaat tekivät etsintöjä syrjäisellä Donegalin kreivikunnan alueella kuukausien ajan ennen perheen kotiinpaluuta ilman tyttöä. Aluksi tytön pelättiin uponneen suohon. Tutkinta kuitenkin kattoi ympäristön järvet, joet, suot ja laajat metsäalueet.
Myöhemmät vaiheet ja teoriat

Boylen 1940-luvulla syntynyt äiti on esiintynyt julkisuudessa katoamistapauksen tiimoilta yhä 2000-luvulla. Boylen isä kuoli kalastusonnettomuudessa Donegalin rannikolla vuonna 2005.
Tyttöjä 1980-luvulla kaapannut ja murhannut Robert Black työskenteli rekkakuskina ja vietti 1970-luvun lopussa aikaa myös Donegalin kreivikunnassa. Hänen osuudestaan Boylen katoamiseen on esitetty spekulaatioita. Poliisi kuitenkin sulki Blackin osuuden ulos sillä perusteella, ettei hän ollut tekohetkellä paikalla.
Gemma O'Doherty teki Boylen katoamisesta vuonna 2016 dokumentiksi nimitetyn Youtube-julkaisun Mary Boyle: The Untold Story. O'Dohertya on kuvailtu äärioikeistolaiseksi aktivistiksi ja salaliittoteoreetikoksi. Hän väitti Boylen katoamisen poliisitutkintaa vahingoitetun poliittisella väliintulolla. O'Doherty ystävystyi Boylen kaksossisko Ann Dohertyn kanssa ja järjesti tälle vuonna 2016 tapaamisen Fianna Fáil -puolueen poliitikko Micheál Martinin kanssa. Tapaamiseen osallistuivat myös Martinin puoluetoveri Jim O'Callaghan, Gemma O'Doherty itse ja Ann Dohertyn ystävä, laulaja Margo. Tapaamisessa poliitikoille esiteltiin "todisteita" katoamistapauksen poliittisesta peittelystä ja viranomaisten suojelusta oletetulle seksuaalimurhaajalle. Heiltä vaadittiin tukea uusille tutkimuksille. Europarlamentaarikko Lynn Boylan väitti Irlannin valtion pettäneen Mary Boylen.
O'Dohertyn videojulkaisussa eläkkeelle jääneet poliisit väittävät poliitikon vaatineen pääepäiltyyn kohdistuneen tutkinnan lopettamista. Kaksossisko Ann Doherty väitti vuonna 2016 tietävänsä murhaajan, joka oli hänen mukaansa tuolloin yhä elossa. Kaksossiskojen äiti kritisoi tuolloin tyttärensä julkista toimintaa.
18. tammikuuta 2023 Mary Boylen tiettävästi viimeisenä nähnyt setä kuoli. Tässä yhteydessä Ann Doherty arveli aiemmista väitteistään poiketen, että vastaus katoamisen syyhyn voisi olla perheen sisällä.
Zoran Primorac

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Zoran Primorac vuonna 2016. |  Zoran Primorac vuonna 2016. |  Zoran Primorac vuonna 2016. |  |
Maa:   Jugoslavia /  Kroatia
Miesten pöytätennis
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | nelinpeli |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tianjin 1995 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Chiba 1991 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | New Delhi 1987 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Eindhoven 1999 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Göteborg 1993 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | New Delhi 1987 | joukkuepeli |  |
Zoran Primorac (s. 10. toukokuuta 1969) on kroatialainen pöytätenniksen pelaaja. Soulin kesäolympialaisista 1988 hän saavutti nelinpelistä olympiahopeaa parinaan Ilija Lupulesku. Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 Primorac toimi Kroatian lipunkantajana.
Ñeengatú

| Ñeengatú |
| --- | --- |

Oma nimi:  Ñe'engatú
Muu nimi:  Nykytupi
Tiedot
Alue:  Brasilia, Kolumbia, Venezuela
Puhujia:  19 060
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielenhuolto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  tupi-kielet
Kieliryhmä:  tupi-guaranilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  yrl
 Ohje 
Ñeengatú on tupi-guaranilaisiin kieliin kuuluva kieli. Sitä puhuu 19 060 ihmistä, joista 10 600 asuu Brasiliassa. Ñeengatú on pidgin-kieli ja lingua franca, joka pohjautuu Atlantin rannikolla Rio de Janeirosta Amazoniin asti puhuttuun tupinambá-kieleen.
Kielen kehittivät 1700-luvulla alueen jesuiitat, jotka nimesivät kielen ie’engatuksi eli hyväksi kieleksi. 1800-luvulla kieltä puhui ennätysmäärä ihmisiä, ja se oli Brasiliassa maan hallitseva kieli, jota puhuivat intiaanien ja lähetyssaarnaajien lisäksi myös siirtomaan asukkaat ja afrikkalaiset orjat. Kaksi tapahtumaa 1700-luvulla vaikutti suuresti kielen puhujamäärän vähenemiseen: vuonna 1758 Pombalin markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo nimitti portugalin Brasilian viralliseksi kieleksi, ja vuonna 1759 jesuiitat karkotettiin Brasiliasta.
Vuonna 2003 ñeengatú nimitettiin São Gabriel da Cachoeiran toiseksi viralliseksi kieleksi portugalin lisäksi. Kielellä ei ole tunnettuja murteita.