stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sirkkeli

Kiinteään asennukseen tarkoitettu pöytäsirkkeli.
Yksinkertainen jiirisirkkeli.
Pyörösaha eli sirkkeli on materiaalien työstössä käytettävä leikkaamiseen tarkoitettu laite. Pyörösahoja on useita eri malleja erilaisiin käyttötarkoituksiin sekä erilaisille materiaaleille. Kaikkien toimintaperiaate on kuitenkin sama: kappale leikataan pyörivän terän avulla. Useimmat sirkkelit toimivat joko verkkovirralla tai akulla.
Sirkkeleitä valmistetaan useiden materiaalien työstöön. Puun lisäksi näitä ovat muun muassa metallit, kivet, keraamiset laatat ja muovit. Pyörösahoja ovat myös säteissahat, jotka toimivat liukumekanismin avulla, jota voidaan säätää. Niillä voidaan katkaista puutavaraa ja metallia suorasti tai kulmittain.
Lähes kaikki sirkkelit on varustettu jollakin teräsuojalla, joka peittää valtaosan terästä. Sirkkeli on puusepän tärkeimpiä työkoneita.
Pöytäsirkkeli

Pöytäsirkkelissä on työstöpöytä, jonka keskellä on kiinteä terä. Useimmissa pöytäsirkkeleissä terän korkeutta pöytäpinnasta sekä sen kulmaa pöydän pinnan suhteen voidaan säätää. Pöytäsirkkelissä leikattava kappale työnnetään vapaasti tai ohjurin avulla terän läpi. Katkaisusirkkeleissä työstettävä kappale asetetaan työstöpöydälle, minkä jälkeen saranoituun moottoriin kiinnitetty terä painetaan alas.
Jiirisaha

Jiirisirkkeleissä on edellä mainitun lisäksi leikkauskulman säätö vähintäänkin yhteen, mutta useimmiten kahteen suuntaan. Viimeksi mainitun tyypillisimpiä käyttökohteita ovat erilaiset listojen leikkuut. Joissain katkaisu- ja jiirisirkkelimalleissa on saranoinnin lisäksi myös liukutangot (liukujiirisaha), mahdollistaen leveämpien kappaleiden katkaisun. Jiirisirkkelissä on pyörivä terä. Pöytä- ja jiirisirkkelin yhdistelmää kutsutaan kääntöpöytäsirkkeliksi.
Käsisirkkeli

Käsisirkkeliä käytetään yleensä, kun halutaan leikata levymäisiä esineitä. Käsisirkkelin runkoon on rakennettu säädettävä ohjuri, jonka avulla terä saadaan liikkumaan leikattavan levyn reunan suuntaisena. Ohjaus voi tapahtua myös ohutta, yleensä alumiinista ohjainkiskoa pitkin.
Klapisirkkeli

Klapisirkkeli on polttopuiden tekemiseen tarkoitettu sirkkeli, jossa voi rankojen katkaisun lisäksi olla halkaisuruuvi tai muu mekanismi klapien halkaisuun. Klapisirkkeli toimii sähkömoottorilla tai traktorin voiman ulosotolla, joko hihnalla tai nivelakselin välityksellä.
Halkaisusirkkelit

Tavallisen sirkkelin lisäksi puuteollisuudessa käytetään myös halkaisusirkkeliä, jossa voi olla yksi tai useampia teriä. Nimensä mukaisesti halkaisusirkkeli halkaisee automaattisesti pitkät puukappaleet. Kenttäsirkkelillä sahataan ulkosalla tukeista lautaa ja pattinkia.
Terä

Sirkkelin terä on kiekkomainen ja pyörivä. Terän hampaiden muoto ja koko vaihtelee sahattavan materiaalin kovuuden, suuruuden ja kehänopeuden mukaan. Terän hampaat haritetaan terän paksuutta leveämmälle, jotta se liikkuu sahatussa urassa vapaasti.
Perinteinen omavalmisteinen klapisirkkeli ilman turvavarusteita.
Sirkkelin terä.
Suolistokaasu

Lehmä tuottaa satoja litroja suolistokaasuja vuorokaudessa.
Suolistokaasu on pääasiassa hajuttomista kaasuista koostuvaa kaasua, jota syntyy luonnollisesti ihmisen tai muun eläimen elimistössä. Suolistossa, etenkin paksusuolessa on runsaasti bakteereja, ulosteen massasta noin puolet onkin bakteereja. Bakteerit muodostavat kaasumaisia aineenvaihduntatuotteita, joista syntyy suolistokaasua. Suolistokaasu sisältää vetyä, hiilivetyjä sekä rikkivetyä, joka antaa suolistokaasulle sen ominaisen hajun. Märehtijöillä syntyy myös metaania. Suurin osa suolistokaasusta imeytyy suolesta verenkiertoon, josta se siirtyy keuhkojen kautta uloshengitysilmaan.
Stepan Aleksandrovski

| Stepan Fjodorovitš Aleksandrovski |
| --- | --- |
 Stepan Fjodorivitš Aleksandrovski, Omakuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1842
Kuollut: 14. helmikuuta 1906 (63 vuotta)
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, akvarellisti
Stepan Fjodorovitš Aleksandrovski (25. joulukuuta 1842 – 14. helmikuuta 1906) oli venäläinen taidemaalari ja akvarellisti.
Stepnohirsk

| Stepnohirsk (Степногірськ) |
| --- | --- |
 Näkymä pellon yli kohti Stepnohirskiä (2019).
 Stepnohirsk
 Koordinaatit: 47.5868°N, 35.3626°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
Piiri:  Vasylivkan piiri
Perustettu:  1921
Kaupunkityyppinen taajama:  1987–2024
Väkiluku (2022):  4 294
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stepnohirsk (ukr. Степногірськ); vuoteen 1987 saakka Suh’oivanivske (kylä; ukr. Сухоіванівське) on kylä ja entinen kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Zaporižžjan alueen Vasylivkan piirissä. Kylä sijaitsee Dnepriin padotun  Kah’ovkan tekojärven itäpuolella, maanteitse 42 kilometriä aluekeskus Zaporižžjan keskustasta etelään. Rautatieasema (Plavni) sijaitsee 3 kilometriä kylän länsipuolella, Kah’ovkan tekoaltaan rannalla Prymorsken kylässä. Eurooppatie E 105 kulkee kylän länsipuolelta.
Tammikuun keskilämpötila on −4,5 ja heinäkuun +22,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 415 millimetriä.
Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–), Stepnohirskin kaupunkityyppisen taajaman väkiluvuksi arvioitiin 4 294 (1.1.2022). Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 6 083 asukasta. Sittemmin sotarintaman läheisyyden vuoksi monet asukkaista ovat siirtyneet evakkoon turvallisemmille seuduille.
Historia

Kylä on perustettu vuonna 1921. Kaupunkityyppisen taajaman asema Stepnohirskillä oli vuosina 1987-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista, ja Stepnohirsk muuttui kyläksi. Muutoksessa kaupunkityyppisistä taajamista tuli väkiluvun, taajamarakenteen ja harkinnan mukaan joko kaupunkeja (ukr. місто, misto; tämä edellytti aseman hakemista ja parlamentin päätöstä), taajamia (ukr. селище, selyštše) tai kyliä (ukr. село, selo). Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen jälkeen ja ennen sitä Stepnohirsk on ollut osa Vasylivkan piiriä.
Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssodan alussa (2022–) Venäjän asevoimat miehittivät Zaporižžjan alueen eteläosat. Ukrainan asevoimat pysäytti hyökkäyksen, ja asemasodaksi muuttuneen sodan rintamalinja asetautui pitkäksi aikaa verraten lähelle Stepnohirskin kylän eteläpuolelle.[lähde? ] Maahantunkeutuja on iskenyt toistuvasti Stepnohirskiin erityisesti tykistöasein (tykein, kranaatin- ja raketinheittimin), mutta myös muita asetyyppejä on käytetty. Iskuissa on tuhoutunut rakennuksia, kuollut ja loukkaantunut siviilejä. Esimerkkejä, jotka kuvaavat vain pientä osaa sotilaallisista iskuista:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stepnohirsk Wikimedia Commonsissa
Sojuz T-4

Sojuz T-4 oli kolmas ja viimeinen Neuvostoliiton Sojuz T -lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 12. maaliskuuta 1981 ja paluu noin 75 vuorokautta myöhemmin, 26. toukokuuta 1981. Lennon radiokutsu oli Fotoni (Фотон).
Miehistö

Vladimir Kovaljonok
Viktor Savinyh
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sojuz T-3 | Sojuz | Seuraaja: Sojuz T-5 |
Støttlikollen

Støttlikollen
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  490 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Støttlikollen on vuorenhuippu Moskenesin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 490 metriä.
Suojavaatetus

Suojavarustus har­joi­tuk­ses­sa jos­sa har­joi­tel­laan toi­mia suu- ja sork­ka­tau­din va­ral­ta.
ABC-suojapuku (ABC = ydin- (), biologinen () ja kemiallinen () suojaus).
Suojavaatetus on vaatetusta, joka suojaa kemialliselta, mekaaniselta tai fysikaaliselta vaaralta tai haitalta. Suojavaatetus voi suojata esimerkiksi kuumuudelta, tulelta, kemikaaleilta, kylmältä tai sateelta. Sen tarkoitus voi olla myös lisätä näkyvyyttä.
Suojavaatestandardeja julkaisee Suomessa SFS. Euroopassa myytävien suojavaatteiden tulee olla EN-standardien mukaan hyväksyttyjä. Vain vähäiseltä vaaralta suojaavan suojavaatteen valmistaja tai maahantuoja voi itse CE-merkitä. Luokan II ja III mukaiset suojavaatteet pitää olla tyyppitarkastettu, jotta valmistaja tai maahantuoja saa myydä niitä tyyppitarkastettuna ja hyväksyttyinä henkilönsuojaimina. Suojavaatetuksesta pitää löytyä kiinteä merkintä, jossa on CE-merkintä ja vaatimusstandardin numero sekä sen tunnuskuva.
Suojavaatteiden standardit kuuluvat SFS-ICS-ryhmään 13.340.10. Suomen Standardisoimisliitto SFS ry:n SFS-käsikirja 166:een on koottu tiivistelmiä suojavaatteiden standardeista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suojavaatetus Wikimedia Commonsissa
Henkilönsuojaimet Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes). Viitattu 3.8.2020.
Usein kysyttyä henkilönsuojaimista Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes). Viitattu 3.8.2020.
Suojavaatetus Työterveyslaitos. Viitattu 28.2.2024.
Suojainasiantuntija® Työterveyslaitos. Viitattu 28.2.2024.
Suojele minua!

| Suojele minua! |
| --- | --- |
Kestoaika:  50 minuuttia
Pääosissa:  Minna Joenniemi Tuomas Toivonen Samuli Putro Jarkko Martikainen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle Teema
Esitetty:  21. tammikuuta 2011 – 18. joulukuuta 2011
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  10 + 1
Tuotanto
Tuottaja(t):  Marja Mäki-Reinikka   Jouko Salokorpi
Ohjaaja(t):  Niina Mäkeläinen   Sari Möttönen
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Palkinnot
Voitetut:  KOURA 2011
Aiheesta muualla
IMDb 
Suojele minua! oli vuonna 2011 Yle Teema:lla esitetty kymmenosainen televisiosarja, jonka tarkoituksena oli kiinnittää huomiota Suomessa sijaitseviin rakennusperintökohteisiin, jotka eivät vielä olleet rakennussuojelun piirissä ja joita uhkasi purkaminen tai rappeutuminen. Ne valittiin katsojien tekemien ehdotusten joukosta, joita tuli kaikkiaan noin 600. Sarjaan pääsi mukaan kahden vuoden aikana yhteensä 30 kohdetta eri puolilta Suomea. Lisäksi ohjelman toisen kauden päätteeksi esitettiin seurantajakso, jossa kerrottiin niiden nykytilasta.
Suojele minua! -ohjelmasarjan toimittajina olivat kulttuuritoimittaja Minna Joenniemi ja arkkitehti Tuomas Toivonen sekä muusikot Samuli Putro ja Jarkko Martikainen, jotka esittivät myös rakennuksista tekemiään lauluja. Ohjelma sai vuoden 2011 KOURA-palkintojen kunniamaininnan parhaan kulttuuriohjelman sarjassa sekä samana vuonna Yhdyskuntasuunnittelun seuran tunnustuspalkinnon esimerkillisestä työstä suomalaisen yhdyskuntasuunnittelun hyväksi.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Kohteet | Paikkakunta | Ensiesitys |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | SOK:n  konttori- ja varastorakennus | Oulu | 21. tammikuuta 2011 |
| 1. | Rauman maauimala | Rauma | 21. tammikuuta 2011 |
| 1. | Martinniemen saha | Haukipudas | 21. tammikuuta 2011 |
| 2. | Bio Huvimylly | Raahe | 28. tammikuuta 2011 |
| 2. | Porin lyhytaaltoasema | Pori | 28. tammikuuta 2011 |
| 2. | Kivinokan kesämaja-alue | Helsinki | 28. tammikuuta 2011 |
| 3. | Lahnajärven taukopaikka | Suomusjärvi, Salo | 4. helmikuuta 2011 |
| 3. | Dynamo-klubi | Turku | 4. helmikuuta 2011 |
| 3. | Kalervo Palsan ateljee | Kittilä | 4. helmikuuta 2011 |
| 4. | Ravintola Jokela | Joensuu | 11. helmikuuta 2011 |
| 4. | Tervajoen painikämppä | Tervajoki, Vähäkyrö | 11. helmikuuta 2011 |
| 4. | Riihimäen linja-autoasema | Riihimäki | 11. helmikuuta 2011 |
| 5. | Linnansilta | Kajaani | 18. helmikuuta 2011 |
| 5. | Kyyjärven kyläkauppa | Kyyjärvi | 18. helmikuuta 2011 |
| 5. | Mytäjäisten varikkoalue | Lahti | 18. helmikuuta 2011 |
Soikot

| Soikot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Commelinales
Heimo::  Vesihyasinttikasvit Pontederiaceae
Suku::  Soikot Pontederia  L. (1753)
Tyyppilaji
 Pontederia cordata L. 
Katso myös
   Soikot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soikot (Pontederia) on kasvisuku vesihyasinttikasvien heimossa ja sen tyyppisuku. Soikkoihin kuuluu 27 lajia vesikasveja, joita esiintyy laajasti eri puolilla maailmaa. Sukuun yhdistetään mahdollisesti vesihyasintit (Eichhornia) ja Monochoria. Ilman näitä sukuja lajeja on vain muutama.
Soikkolajeja

ankkurivesihyasintti (Pontederia azurea tai Eichhornia azurea)
herttasoikko (Pontederia cordata)
kellusvesihyasintti eli vesihyasintti (Pontederia crassipes, myös yleisesti Eichhornia crassipes)
vehkasoikko (Pontederia korsakowii tai Monochoria korsakowii)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Soikot (Pontederia)
Suomen Lajitietokeskus: Soikot – Pontederia
Sojuz TM-1

Sojuz TM-1 oli Neuvostoliiton ensimmäinen Sojuz TM -sarjan miehitetty avaruusalus, joka kuitenkin koelennolla oli miehittämätön. Se laukaistiin Baikonurista 21. toukokuuta 1986. Se telakoitui Mir-avaruusaseman kanssa. Alus laskeutui maahan 30. toukokuuta 1986.
Aiheesta muualla

NSSDC: Sojuz TM-1 (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sojuz T-15 | Sojuz | Seuraaja: Sojuz TM-2 |
Sue Myrick

| Sue Myrick |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Pohjois-Carolinan 9. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 1995 – 3. tammikuuta 2013  
Edeltäjä:  Alex McMillan
Seuraaja:  Robert Pittenger
Charlotten pormestari
 1987–1991  
Edeltäjä:  Harvey Gantt
Seuraaja:  Richard Vinroot
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1941 (ikä 83) Tiffin, Ohio
Puoliso:  Ed Myrick
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Suellen ”Sue” Myrick (o.s. Wilkins, s. 1. elokuuta 1941 Tiffin, Ohio) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 1995–2013 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Pohjois-Carolinasta.
Ura

Myrick toimi ennen poliittista uraansa muun muassa itse perustamansa Myrick Advertising and Public Relations -yrityksen toimitusjohtajana Charlottessa, Pohjois-Carolinassa. Vuonna 1983 hänet valittiin Charlotten kaupunginvaltuustoon, jonka jäsen hän oli vuoteen 1985, ja vuonna 1987 ensimmäisenä naisena Charlotten pormestariksi. Hän voitti tuolloin istuvan pormestarin, demokraatti Harvey Ganttin. Gantt oli kaupungin ensimmäinen afroamerikkalainen pormestari.
Myrick toimi Charlotten pormestarina kaksi kaksivuotiskautta, vuoteen 1991. Vuonna 1992 hän pyrki Yhdysvaltain senaattiin Pohjois-Carolinasta, mutta jäi republikaanien esivaaleissa toiseksi Lauch Fairclothin jälkeen. Vuonna 1994 hän pyrki onnistuneesti Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen perinteisesti konservatiivisesta Pohjois-Carolinan yhdeksännestä vaalipiiristä. Hän voitti ensin republikaanien esivaaleissa Pohjois-Carolinan edustajainhuoneen vähemmistöjohtajan David Balmerin ja myöhemmin varsinaisissa vaaleissa demokraatti Rory Blaken. Myrick sai tuolloin 65 prosenttia annetuista äänistä ja kaikissa myöhemmissä vaaleissaankin vähintään 63 prosenttia.
Myrick toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä yhdeksän kaksivuotiskautta, tammikuusta 1995 tammikuuhun 2013. Hän ei ollut ehdolla kymmenennelle kaudelle vuoden 2012 vaaleissa. Myrick oli edustajainhuonevuosinaan yhteensä kuuden eri valiokunnan jäsen, budjettivaliokunnan, energia- ja kauppavaliokunnan, pienyritysvaliokunnan, sääntövaliokunnan, tiedevaliokunnan ja tiedusteluvaliokunnan. Hän toimi myös yhden tiedusteluvaliokunnan alivaliokunnan (Subcommittee on Terrorism, Human intelligence, Analysis and Counterintelligence) puheenjohtajana.
Myöhemmin Myrick on muun muassa toiminut Footwear Distributors and Retailers of America -järjestön ja The Inspiration Networks -televisioyhtiön lobbarina.
Yksityiselämä

Sue Myrick on ollut kahdesti naimisissa, ensin Jim Forestin ja vuodesta 1977 Ed Myrickin kanssa. Hänellä on kaksi poikaa ensimmäisestä liitostaan. Toinen pojista, Dan Forest, valittiin vuonna 2012 Pohjois-Carolinan varakuvernööriksi.
Sleesian sodat

Sleesian sodat olivat kolme sotaa, jotka Itävalta ja Preussi kävivät Sleesian alueen omistuksesta vuosina 1740-1763. Ensimmäinen Sleesian sota (1740-1742) ja toinen Sleesian sota (1744-1745) olivat osa Itävallan perimyssotaa (1740–1748). Kolmas Sleesian sota (1756-1763) tunnetaan paremmin seitsenvuotisena sotana. Sotien tuloksena Preussi sai haltuunsa Sleesian.
Ensimmäinen Sleesian sota

Ensimmäinen sota sai alkunsa keisari Kaarle VI:n kuoltua, jolloin Preussin kuningas Fredrik Suuri vaati Sleesiaa itselleen. Vaatimuksensa tueksi hän vetosi yli kaksisataa vuotta vanhaan Schwiebusin sopimukseen (1537), jonka mukaan Briegin, Liegnitzin ja Wohlaun ruhtinaskuntien olisi pitänyt siirtyä Brandenburgin haltuun, kun puolalaisen 
Piastin kuningassuvun Sleesian haara oli sammunut vuonna 1675. Lisäksi hän syytti itävaltalaisia protestanttien sorrosta. Ensimmäisessä sodassa Preussi miehitti ja valloitti Sleesian. Sota päättyi Breslaun rauhaan 11. kesäkuuta 1742. Aluemuutokset vahvistettiin 28. heinäkuuta Berliinin rauhassa, jossa Iso-Britannia toimi välittäjänä. Preussi sai Ala- ja Ylä-Sleesian sekä Glatzin kreivikunnan, Itävallalle jäi vain muutama kaupunki (Jägerndorf, Troppau).
Toinen Sleesian sota

Toinen Sleesian sota seurasi, kun perimyssodan liittosuhteissa tapahtui muutoksia ja Preussi päätyi yhteen Ranskan kanssa. Elokuussa 1744 Fredrik II Suuri hyökkäsi Böömiin ja valloitti Prahan 16. syyskuuta. Tätä seurasi Itävallan vastahyökkäys ja preussilaisten vetäytyminen takaisin Sleesiaan. Seuraavan vuoden aikana Preussi oli voittoisa Hohenfriedbergin ja Soorin taisteluissa. Preussin voiton varmisti lopulta Kesselsdorfin taistelu 15. joulukuuta. Joulupäivänä 1745 Itävalta tunnusti Preussin herruuden Sleesiassa (Dresdenin rauha). Vastapalveluksena Fredrikin oli tunnustettava Frans I:n keisariksi.
Seitsenvuotinen sota

Itävallan keisarinna Maria Teresia halusi saada Sleesian takaisin ja kokosi tähän Preussin vastaisen liittouman. Hyökkääjä oli kuitenkin jälleen Preussi, joka siirtomaasodan puhjettua Ison-Britannian ja Ranskan välillä 15. toukokuuta 1756 katsoi parhaaksi ottaa aloitteen käsiinsä. Preussi hyökkäsi Saksiin 29. elokuuta. Seitsemän vuoden taistelujen jälkeen Itävalta ja Preussi solmivat Hubertusburgin rauhan 15. helmikuuta 1763. Sotaa edeltäneet rajat jäivät lähes ennalleen.
Carl Röchling, Preussin jalkaväen hyökkäys Hohenfriedbergissä 4. kesäkuuta 1745.
Sojuz T-9

Sojuz T-9 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Avaruusalus laukaistiin Baikonurista 27. kesäkuuta 1983 ja se palasi maahan 23. marraskuuta 1983. Alus kuljetti 3 500 kilogrammaa tarvikkeita avaruusasemalle. Miehistön ollessa asemalla sen ikkunaan tuli 27. heinäkuuta 4 millimetriä syvä kolo, kun siihen osui joko meteoroidi tai avaruusromua.
Miehistö

Avaruuteen laukaistiin:
Vladimir Ljahov, päällikkö
Aleksandr Aleksandrov
Sevendust

| Sevendust |
| --- | --- |
 Sevendust Nova Rockissa vuonna 2009
Tiedot
Toiminnassa:  1994–
Tyylilaji:  alternative metal, hard rock, nu metal
Kotipaikka:   Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  John Connolly, kitara, laulu   Vincent Hornsby, basso   Clint Lowery, kitara, laulu (1997–2004, 2008–)  Morgan Rose, rummut, laulu   Lajon Witherspoon, laulu  
Entiset jäsenet:  Sonny Mayo, kitara (2004–2008) 
Levy-yhtiö:  TVT, 1997–2004   Winedark, 2005–2006   Roadrunner, 2005–2006   Asylum, 2006–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sevendust on Atlantassa vuonna 1994 perustettu alternative metal -yhtye. Alun perin yhtyeen nimi oli Crawlspace, mutta tällä nimellä se ehti julkaista vain yhden kappaleen, kunnes selvisi, että nimi oli jo käytössä eräällä toisella yhtyeellä. Kyseisen kappaleen nimi on ”My Ruin”, ja se on mukana Mortal Kombat -elokuvan soundtrackilla Mortal Kombat: More Kombat. Yhtyeellä oli pitkään vaikeuksia uuden nimen keksimisessä, mutta jäsenet päätyivät lopulta Sevendustiin, joka oli johdettu Sevindust-nimisestä hyönteismyrkystä. Sevendust on tehnyt showpainija Chris Jerichon entisen tunnusmusiikin.
Jäsenet

John Connolly – kitara, laulu
Vincent Hornsby – basso
Clint Lowery – kitara, laulu (1997–2004, 2008–)
Morgan Rose – rummut, laulu
Lajon Witherspoon – laulu
Jäsenet > Entiset jäsenet

Sonny Mayo – kitara (2004–2008)
Diskografia > Studioalbumit

Sevendust (1997)
Home (1999)
Animosity (2001)
Seasons (2003)
Next (2005)
Alpha (2007)
Chapter VII: Hope & Sorrow (2008)
Cold Day Memory (2010)
Black Out the Sun (2013)
Time Travelers & Bonfires(2014)
Kill the Flaw (2015)
All I See Is War (2018)
Blood & Stone (2020)
Truth Killer (2023)
Diskografia > Livealbumit

Southside Double-Wide: Acoustic Live (2004)
Diskografia > Kokoelmat

Best Of (Chapter One 1997–2004) (2005)
Retrospective 2 (2007)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Skyforger

| Skyforger |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  Folk metal
Kotipaikka:  Riika, Latvia
Laulukieli:  Latvia, Englanti (jotkin kappaleet)
Jäsenet:  Pēteris Kvetkovskis, Laulu, kitara   Edgars Grabovskis , Basso   Edgars Krūmiņš, rummut   Kaspars Bārbals, Folk instrumentit   Rihards Skudrîtis, kitara  
Levy-yhtiö:  Folter  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skyforger on latvialainen black/folk metal -yhtye.
Yhtye sai alkunsa vuonna 1991 perustetusta Grindmaster Death -nimisestä yhtyeestä Yhtye soitti death metalia ja julkaisi demojen lisäksi yhden albumin Stronger Than Love vuonna 1994.
Yhtyeen jäsenten kiinnostus Latvian pakanoiden historiasta kasvoi ja yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa Semigall's Warchant uudella nimellä Skyforger vuonna 1997. Nimen ja levyn lyriikoiden vaikutteina olivat latvialaisten pakanaheimojen taistelut ristiretkeläisiä vastaan. Levyn musiikki on saanut vaikutteita 1990-luvun alun skandinaavisesta black metallista, minkä myötä tyylisuunta vaihtui death metalista black metalliksi kansanmusiikkivaikuttein.
Skyforgerin sanoitukset pohjautuvat pääosin Latvian historiaan ja paikallisiin legendoihin. Yhtyeen tarinat kertovat latvialaisista heimoista, taruista sekä muinaisista että moderneista taisteluista. Musiikissa viljellyt folk-vaikutteet ovat tehneet yhtyeen tunnetuksi myös black metal-piirien ulkopuolella: Pelkästään kansanmusiikkia sisältävä akustinen levytys Zobena Dziesma/Sword Song julkaistiin Latvian kansallishistoriallisen seuran rahoittamana.
Vuoden 2002 lopulla Skyforger teki levytyssopimuksen saksalaisen Folter Records kanssa ja julkaisi albumin Pērkoņkalve (Thunderforge). Samana vuonna tehty Zobena Dziesma (Sword Song), sisältää akustisesti soitettua latvialaista kansanmusiikkia. Seuraava vuonna 2010 julkaistu konseptialbumi Kurbads kertoo latvialaisen legendan sankarista Kurbadksesta. Vuonna 2015 yhtye julkaisi kuudennen albuminsa Senprūsija.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Pēteris Kvetkovskis – laulu, kitara, Latvian folk instrumentit
Edgars Grabovskis – basso, taustalaulu, Latvian folk instrumentit
Edgars Krūmiņš – rummut
Kaspars Bārbals – latvialaiset kansansoittimet mm. latvialainen kantele, taustalaulu
Rihards Skudrītis – kitara
Jäsenet > Entiset jäsenet

Mārtiņš Pētersons – kitara (1995)
Viesturs Grīnbergs – kitara (1995 - 1996)
Konstantīns Švedovs – laulu (1995 - 1996)
Linda Bēce – huilu (1995 - 1997)
Imants Vovers – rummut (1995 - 1998)
Ģirts "Motors" Kļaviņš – kitara (2004 - 2006)
Diskografia

Semigalls' Warchant (demo, 1997)
Kauja pie Saules (The Battle of Saule 1998)
Latviešu strēlnieki (Latvian Riflemen 2000)
Pērkoņkalve (Thunderforge 2003)
Zobena Dziesma (Sword Song 2003)
Semigalls' Warchant/Asinslauks (kokoelma 2005)
Kurbads (2010)
Senprūsija (2015)
Aiheesta muualla

Skyforgerin virallinen kotisivu
Skyforgerin virallinen MySpace sivu
Rihards Skudrîtis ja Pēteris Kvetkovskis
Sollebrunn

| Sollebrunn |
| --- | --- |
 Sollebrunnin kestikievari
 Sollebrunn
 Koordinaatit: 58°7′16″N, 12°31′50″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Alingsåsin kunta
Väkiluku (2021):  1 523
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sollebrunn on taajama Alingsåsin kunnassa Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 523 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sollebrunn Wikimedia Commonsissa