stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heaven (Aviciin kappale)

| ”Heaven” Avicii ft>  Chris Martin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Tim
 Äänitetty : Toukokuu 2014
 Julkaistu: 6. kesäkuuta 2019
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Tim Bergling
 Tyylilaji: EDM, house
 Kesto: 04.37
 Levy-yhtiö: Universal Music Group
Aviciin muut singlet
| ”Tough Love” 2019 | ”Heaven” 2019 | ”Fades Away (Tribute Concert Version)” 2019 |
Heaven on ruotsalaisen DJ-tuottaja Aviciin kappale, jolla vierailee brittiläisartisti Chris Martin Coldplaystä. Sen julkaisi Universal Music Group Aviciin kolmannen, Tim -studioalbumin kolmantena singlenä 6. kesäkuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Tim sekä Martin joista ensimmäinen myös tuotti sen. Kappaleelle on toteutettu myös Levan Tsikurishvilin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin 24. kesäkuuta 2019. Video kuvattiin Madagaskarissa, jossa videon ohjaaja oli viettänyt 19 päivää Aviciin kanssa hänen viimeisen esiintymisensä jälkeen vuonna 2016. "Heaven" oli Aviciin kaikkien aikojen kolmas ja hänen kuoleman jälkeen julkaistuista kappaleistaan toinen joka saavutti Billboardin Dance/Mix Show Airplay-listan. Kappaleesta muodostui kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistoille 30 eri valtiossa joista kolmessatoista se pääsi kymmenen parhaan joukkoon.
Harry Bertoia

Harry Bertoian siluetti.
Bertoian Diamond-tuoli (1952).
Arieto ”Harry” Bertoia (10. maaliskuuta 1915 San Lorenzo, Friuli, Italia – 6. marraskuuta 1978 Barto, Pennsylvania) oli italialais-amerikkalainen muotoilija, kuvanveistäjä ja äänitaiteilija, joka tunnetaan erityisesti 1950-luvun alussa suunnittelemistaan teräsverkkotuoleista, koruistaan ja suurista liikkuvista seinäkoristeistaan.
Elämä ja ura

Harry Bertoia matkusti 15-vuotiaana synnyinmaastaan Italiasta Yhdysvaltain Detroitiin tapaamaan isoaveljeään, päätti jäädä maahan ja aloitti opinnot teknillispainotteisessa high schoolissa. 1930-luvun lopulla hän opiskeli detroitilaisessa taidekoulussa sekä stipendiaattina Eliel Saarisen johtamassa Cranbrookin taideakatemiassa, jossa tutustui muiden muassa Walter Gropiukseen sekä Ray ja Charles Eamesiin.
Vuonna 1950 Bertoia muutti Pennsylvaniaan työskentelemään yhdessä Hans ja Florence Knollin kanssa. Pian syntyi viiden metallilangasta hitsatun sisustusesineen kokoelma, josta kuuluisimmaksi tuli Diamond-nojatuoli.
Elämä ja ura > Ääniveistokset

1950-luvun puoliväliin mennessä Bertoia oli ansainnut niin paljon Knollin valmistamilla kalusteillaan, että saattoi keskittyä kuvanveistoon chicagolaisen Graham Foundationin jäsenenä. Hän otti veistoksiinsa mukaan äänen, jonka lähteinä hän käytti metallilevyjä. Hän jopa konsertoi ja levytti ääniveistostensa soittajana teemalla Sonambient.
Bertoia kuoli keuhkosyöpään 63-vuotiaana 1978.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harry Bertoia Wikimedia Commonsissa
Bertoian virallinen sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Harry Bertoia
Bertoian "Textured Screen", joka paljastettiin Dallasin kirjastossa 1954.
Käännös suomeksi
Heaven (D-Mollin kappale)

|  Heaven |
| --- | --- |
 D-Moll esittämässä kappaletta ensimmäisen semifinaalin kenraaliharjoituksessa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  D-Moll
Kesto:  02:58
Tyylilaji:  pop, R&B
Julkaistu:  2. helmikuuta 2019
Säveltäjä(t):  Dejan Božović
Sanoittaja(t):  Adis Eminić
Euroviisutiedot
Vuosi:  2019
Maa:  Montenegro
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  16.
Pisteet semifinaalissa:  46
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Inje” (2018) 
 ”Breathe” (2022) ► 
Heaven on montenegrolaisen yhtyeen D-Mollin esittämä kappale, jolla se edusti Montenegroa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksitoista ja karsiutui finaalista.
Helmi Vuorelma

Helmi Siviä Vuorelma (o.s. Kummila, s. 14. maaliskuuta 1886, Pennala, Orimattila, Venäjä – 7. lokakuuta 1948, Lahti, Suomi) oli suomalainen kutoja, kutomon perustaja ja kudonnanopettaja. Hänen vanhempansa Karoliina ja Kalle (Karl) Kummila olivat maanviljelijöitä. Helmi Kummila valmistui kudonnan opettajaksi Fredrika Wetterhoffin kotiteollisuusopistosta vuonna 1909 ja perusti kotikutomon samana vuonna. Vuorelma aloitti kansallispukujen tuotannon 1910-luvulla, jolloin asu ei ollut vielä tunnettu eikä suosittu, mutta suosio nousi ajan myötä, ja tuotanto oli huipussaan vuonna 1939. Enimmillään Vuorelman palveluksessa työskenteli lähes 300 henkilöä.
Vuorelman pitkäaikainen toimipaikka oli Lahdessa Vesijärvenkatu 13:ssa, joka tunnetaan vielä nykyisinkin nimellä Vuorelman kulma. Vuonna 2010 Helmi Vuorelma Oy muutti Kärkölään Järvelän kutomoon. Lokakuussa 2014 yhtiö hakeutui konkurssiin. Kari Kuronen osti konkurssipesältä kansallispukujen ja ryijyjen valmistuksen ja jatkaa perustettavan yhtiön nimissä toimintaa Kärkölässä.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut
Yle: Vuorelman tarina on osa suomalaisen naisen tarinaa
Gianluca Pagliuca

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gianluca Pagliuca
Syntymäaika: 18. joulukuuta 1966 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Bologna, Italia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 190 senttimetriä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
1984–1986: Bologna FC
Seurat
| Vuodet | Seura | Ottelut (Maalit) | Ottelut (Maalit) |
| 1986–1994 1994–1999 1999–2006 2006–2007 | UC Sampdoria Inter Bologna FC Ascoli Calcio | 198 (0) 165 (0) 248 (0) 23 (0) | 198 (0) 165 (0) 248 (0) 23 (0) |
Maajoukkue
| 1991–1998 |  Italia | 39 (0) | 39 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gianluca Pagliuca (s. 18. joulukuuta 1966 Bologna) on italialainen jalkapallomaalivahti.
Ura

Hän aloitti uransa vuonna 1984 Bologna FC -seurassa Serie B:ssä, mutta ei pelannut yhtään ottelua sen aikana vaan vietti suurimman osan ajastaan vielä joukkueen junioriseurassa.
Ura > Sampdoria

Vuonna 1986 Pagliuca siirtyi Sampdoriaan jossa hän teki Serie A -debyyttinsä toukokuussa vuonna 1988 Pisaa vastaan.
Pagliuca pelasi Sampdoriassa aina kauteen 1993–1994, voittaen Italian mestaruuden, Cupvoittajien cupin, Italian supercupin sekä kolme Italian cupia. Vuonna 1992 Pagliuca oli Sampdorian kanssa pelaamassa Euroopan cupin finaalia Wembley Stadiumilla FC Barcelonaa vastaan, jolle he lopulta hävisivät jatkoajalla 1–0.
Ura > Inter

Lopulta vuonna 1994 Internazionale osti Pagliucan viiden vuoden sopimuksella milanolaisseuraan, jossa menestystä ei tullut lukuun ottamatta UEFA Cupin voittoa vuonna 1998. Hän lukeutui kuitenkin tuolloin Serie A:n parhaimpiin maalivahteihin ja vuonna 1998 Pagliuca oli IFFHS laatiman listan mukaan vuoden 1998 maailman viidenneksi paras maalivahti. Tuolloin taakse jäivät muun muassa David Seaman, Angelo Peruzzi ja Oliver Kahn.
Ura > Bologna

Kauden 1998–1999 jälkeen Pagliuca joutui vaihtamaan seuraa Internazionalen uuden päävalmentajan Marcello Lippin korvattua hänet Peruzzilla ja Pagliuca palasi takaisin Bologna FC:hen.
Ura > Ascoli

Bolognan pudottua Serie B:hen kaudeksi 2005–2006 se ei kyennyt nousemaan Serie A:han, jolloin Pagliuca siirtyi kesäkuussa Serie A:han Ascoliin yhden vuoden sopimuksella. Sopimuksen päätyttyä Pagliuca jäi ilman seuraa, mutta on kävi neuvotteluja muun muassa Livornon kanssa. Tammikuussa 2008 hän ilmaisi halukkuuttaan vielä jatkaa uraansa mieluiten kuitenkin kotimaassaan. Hän ei kuitenkaan saanut solmittua mieluista sopimusta ja päätti pelaajauransa. Samaisessa haastattelussa Pagliuca ilmoitti olevansa kiinnostunut valmentamisesta.
17. syyskuuta 2006 Pagliuca pelasi 571. pelinsä Italian pääsarjassa ja nousi näin Dino Zoffin ohitse eniten Serie A:ssa pelejä pelanneeksi maalivahdiksi.
Maajoukkue

Pagliuca pääsi Italian jalkapallomaajoukkueeseen varamaalivahdiksi vuoden 1990 Italian MM-kisoihin hyvien Serie A otteidensa ansiosta. Ensimmäinen maaottelu hänelle kuitenkin kirjattiin kesäkuussa vuonna 1991, kun Italia pelasi Neuvostoliittoa vastaan.
Maajoukkue > MM-kilpailut 1994

Ensimmäiset MM-kisansa Pagliuca pelasi vuonna 1994 menestyksekkäästi pääsemällä aina finaaliin asti Brasiliaa vastaan, jolle Italia lopulta hävisi rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Samoissa kisoissa hän teki historiaa saamalla ensimmäisenä maalivahtina punaisen kortin MM-kisoissa ottelussa Norjaa vastaan.
Maajoukkue > MM-kilpailut 1998

Pagliuca pelasi viimeiset maajoukkuepelinsä Ranskan MM-kisoissa vuonna 1998 korvattuaan ykkösmaalivahti Angelo Peruzzin, joka loukkaantui juuri ennen kisoja. Yhteensä hän pelasi 39 maaottelua.
Saavutukset

UEFA Cup: 1998
MM-hopea: 1994
Euroopan cup hopea: 1992
Scudetto: 1991
Italian supercup: 1991
Cup-voittajien cup: 1990
MM-pronssi: 1990
Italian cup: 1988, 1989, 1994
Tilastot

| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Voitot | Cup> Ottelut | Cup> Voitot | Eurocup> Ottelut | Eurocup> Voitot | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Voitot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| UC Sampdoria | 1987–1988 | 2 | 1 | - | - | - | - | 2 | 1 |
| UC Sampdoria | 1988–1989 | 33 | 13 | - | - | 9 |  ? | 42 | 13 |
| UC Sampdoria | 1989–1990 | 34 | 16 | - | - | 9 |  ? | 43 | 16 |
| UC Sampdoria | 1990–1991 | 32 | 20 | - | - | 6 |  ? | 38 | 20 |
| UC Sampdoria | 1991–1992 | 34 | 11 | - | - | 11 | 3 | 45 | 14 |
| UC Sampdoria | 1992–1993 | 29 | 11 | - | - | - | - | 29 | 11 |
| UC Sampdoria | 1993–1994 | 34 | 18 | - | - | - | - | 34 | 18 |
| UC Sampdoria | Yhteensä | 198 | 90 | - | - | 35 | 3 | 233 | 93 |
| Inter | 1994–1995 | 34 | 14 | - | - | 2 | 1 | 36 | 15 |
| Inter | 1995–1996 | 34 | 15 | - | - | 2 | 0 | 36 | 15 |
| Inter | 1996–1997 | 34 | 15 | 2 | 1 | 12 | 7 | 48 | 23 |
| Inter | 1997–1998 | 34 | 21 | 1 | 0 | 11 | 8 | 46 | 30 |
| Inter | 1998–1999 | 29 | 11 | - | - | 10 | 4 | 39 | 15 |
| Inter | Yhteensä | 165 | 76 | 3 | 1 | 37 | 20 | 205 | 97 |
| Bologna | 1999–2000 | 32 | 9 | - | - | 5 | 2 | 37 | 11 |
| Bologna | 2000–2001 | 34 | 11 | - | - | - | - | 34 | 11 |
| Bologna | 2001–2002 | 34 | 15 | - | - | - | - | 34 | 15 |
| Bologna | 2002–2003 | 34 | 10 | - | - | - | - | 34 | 10 |
| Bologna | 2003–2004 | 34 | 10 | - | - | - | - | 34 | 10 |
| Bologna | 2004–2005 | 38 | 9 | - | - | - | - | 38 | 9 |
| Bologna | 2005–2006 | 42 | 16 | - | - | - | - | 42 | 16 |
| Bologna | Yhteensä | 206 | 64 | - | - | 5 | 2 | 211 | 66 |
| Ascoli | 2006–2007 | 23 | 2 | 2 | 1 | - | - | 25 | 3 |
| Ascoli | Yhteensä | 23 | 2 | 2 | 1 | - | - | 25 | 3 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 592 | 232 | 83 |  ? | 77 | 25 | 752 | 259 |
Aiheesta muualla

Viva Pagliuca (Arkistoitu – Internet Archive)
Solo Calcio (Arkistoitu – Internet Archive)
Eurosport
Gianluca Pagliuca Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Zenga |
2 Baresi |
3 Bergomi |
4 de Agostini |
5 Ferrara |
6 Ferri |
7 Maldini |
8 Vierchowod |
9 Ancelotti |
10 Berti |
11 De Napoli |
12 Tacconi |
13 Giannini |
14 Marocchi |
15 Baggio |
16 Carnevale |
17 Donadoni |
18 Mancini |
19 Schillaci |
20 Serena |
21 Vialli |
22 Pagliuca |
Valmentaja Vicini
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Pagliuca |
2 Apolloni |
3 Benarrivo |
4 Costacurta |
5 Maldini |
6 Baresi |
7 Minotti |
8 Mussi |
9 Tassotti |
10 R. Baggio |
11 Albertini |
12 Marchegiani |
13 D. Baggio |
14 Berti |
15 Conte |
16 Donadoni |
17 Evani |
18 Casiraghi |
19 Massaro |
20 Signori |
21 Zola |
22 Bucci |
Valmentaja Sacchi
Italian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
1 Pagliuca |
3 Nesta |
4 Cannavaro |
5 Galante |
6 Fresi |
7 Ametrano |
8 Crippa |
9 Branca |
10 Brambilla |
11 Delvecchio |
12 Buffon |
13 Pistone |
14 Tommasi |
15 Pecchia |
16 Morfeo |
17 Lucarelli |
18 Bernardini |
19 Sartor |
Valmentaja Maldini
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Toldo |
2 Bergomi |
3 P. Maldini |
4 Cannavaro |
5 Costacurta |
6 Nesta |
7 Pessotto |
8 Torricelli |
9 Albertini |
10 Del Piero |
11 D. Baggio |
12 Pagliuca |
13 Cois |
14 Di Biagio |
15 Di Livio |
16 Di Matteo |
17 Moriero |
18 R. Baggio |
19 Inzaghi |
20 Chiesa |
21 Vieri |
22 Buffon |
Valmentaja C. Maldini
Harri Haanpää

Harri Haanpää Helsingin kirjamessuilla 2013.
Harri Haanpää (s. 3. syyskuuta 1951 Pori) on WSOY:n entinen kotimaisen kaunokirjallisuuden kustannuspäällikkö, joka oli keskeinen henkilö yhtiön kotimaisen kirjallisuuden julkaisussa. Haanpää on ollut monien tunnetuimpien kirjailijoiden, kuten Rosa Liksom, Jari Tervo ja Sofi Oksanen, luottohenkilö ja -kustannustoimittaja. WSOY:n vuoden 2010 kriisin aikana, jolloin yhtiöstä lähti useita kirjailijoita muihin taloihin, hänet siirrettiin kustannuspäällikön tehtävästä kustantajaksi, ja hänen tilalleen tuli Yleisradiosta Harri Virtanen. Toukokuussa 2011 julkistettiin tieto, että hän oli siinä yhteydessä sopinut jäävänsä eläkkeelle syyskuussa 2011.
Eläkkeelle siirryttyään Haanpää on jatkanut kirjojen toimittamista freelancerina WSOY:lle. Joulukuusta 2011 hän aloitti Liken kustannuspäällikkönä. Samassa yhteydessä Likeen siirtyivät myös Sofi Oksanen ja Riikka Ala-Harja.
Teokset

Kalenteri 84: uuden kirjallisuuden vuosikirja; toim. Harri Haanpää, Jukka Petäjä, Eeropekka Rislakki. Weilin + Göös, 1983.
Kalenteri 86: uuden kirjallisuuden vuosikirja; toim. Harri Haanpää, Katariina Kaila. Weilin + Göös, 1986.
Remu pienellä näyttämöllä; valokuvat: Ben Kaila; tekstit: Remu Aaltonen & Harri Haanpää. Musta taide, 1994
Ben Kaila, Kysymys vähästä; tekstit: Carl-Gustaf Lilius, Harri Haanpää. Pohjoinen, 1996
Ganes: valokuvia Hurriganesista; kuvat: Ben Kaila, Henrik Schütt, Risto Vuorimies, tekstit: Harri Haanpää. Johnny Kniga, 2006
Juhani Peltonen, Lähes täydellisiä käsityksiä kaikesta; toimittanut Harri Haanpää. WSOY, 2007
Ben Kaila, Valokuvia; essee: Harri Haanpää; Musta taide, 2008
Helmi Viljanen

Helmi Maria Viljanen (6. elokuuta 1890 Sotkamo – 5. marraskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Teoksia

Pimeän yli. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1960
Aamujen sateessa. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1961
Vuosien vieras. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1961
Jäljet hiekassa. Tekijä, Helsinki 1964
Hanna Knjazeva-Minenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hanna Knjazeva-Minenko |  Hanna Knjazeva-Minenko |  Hanna Knjazeva-Minenko |  |
Maa:   Israel
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Peking 2015 | kolmiloikka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 2016 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | München 2022 | kolmiloikka |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Praha 2015 | kolmiloikka |  |
Hanna Viktorivna Knjazeva-Minenko (ukr. Ганна Вікторівна Князева-Міненко, hepr. ‏חנה ויקטוריבנה קנייזבה-מיננקו‎; o.s. Knjazeva, s. 25. syyskuuta 1989 Perejaslav-H'melnytskyi, Kiovan alue) on ukrainalaissyntyinen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä, joka on edustanut Israelia 11. toukokuuta 2013 lähtien.
Knjazeva-Minenko sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Lignanossa 2005 kolmiloikassa toiseksi tuloksella 12,86. Hän sai Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 samassa lajissa hopeaa tuloksella 13,85 ja karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui kolmiloikassa neljänneksi. Hän oli Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 kolmiloikassa viides ja karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Shenzenin universiadeissa hän oli samana vuonna kolmiloikassa neljäs. Hän karsiutui 2012 Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa kolmiloikan loppukilpailusta. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 14,56.
Knjazeva-Minenko oli kuudes Moskovan MM-kilpailuissa 2013 tuloksella 14,33. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän saavutti pronssia Israelin ennätystuloksella 14,49. Hän sai Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hopeaa maansa ennätystuloksella 14,78. Hän sijoittui toiseksi myös Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuulituloksella 14.59. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli viides kauden parhaallaan 14,68 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 neljäs tuloksella 14,42. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 14,37. Hän karsiutui loppukilpailusta Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän oli neljästoista. Hän karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Hän saavutti pronssia Münchenin EM-kilpailuissa 2022 tuloksella 14,45.
Knjazeva-Minenko on voittanut kolmiloikan Ukrainan-mestaruuden 2012 sekä Israelin-mestaruuden 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2021 ja 2022. Hän paransi lajin Israelin ennätystä viidesti kesällä 2013 päätyen tulokseen 14,58 Saint-Denis'ssä 6. heinäkuuta 2013. Kesällä 2015 hän paransi ennätystä kahdesti. Pituushypyn Israelin-mestaruuden hän voitti 2014 maan ennätystuloksella 652 sekä 2018 ja 2019.
Ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituushyppy | 652 | Tel Aviv | 17. heinäkuuta 2014 |
| Kolmiloikka | 14,78 | Peking | 24. elokuuta 2015 |
Ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituushyppy | 626 | Kiova | 13. tammikuuta 2012 |
| Kolmiloikka | 14,49 | Praha | 8. maaliskuuta 2015 |
Muuta

Knjazeva-Minenko on naimisissa entisen kymmenottelijan Anatoli Minenkon kanssa.
Heaven (Innan kappale)

| ”Heaven” Inna |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 10. kesäkuuta 2016
 Tuottaja(t): Sebastian Barac, Marcel Botezan
 Tyylilaji: dance-pop, tropical house
 Kesto: 03.26
 Levy-yhtiö: Roton
Innan muut singlet
| ”Rendez Vous” 2016 | ”Heaven” 2016 | ”Gimme Gimme” 2017 |
Heaven on romanialaislaulaja Innan kappale. Sen julkaisi Roton digitaalisesti ladattavana singlenä 10. kesäkuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Andreas Schuller, Leroy Clampitt, Sebastian Barac, Marcel Botezan, Laila Samulesen, Trey Campbell ja Theea Eliza Miculescu. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Barac ja Botezan. "Heaven" on dance-pop ja tropical house-kappale, joka sai singlejulkaisunsa jälkeen musiikkikriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton, jotka ylistivät kappaletta korvamadoksi Lähi-idän vaikutteilla. Vaikka kriitikot huomioivat kappaleen olevan laulettu Englanniksi, Ranskaksi ja Espanjaksi, laulaja itse sanoi kertosäkeen olevan kuitenkin laulettu kielellä jonka hän keksi levy-yhtiönsä kanssa. Vuonna 2017 "Heaven" oli ehdokkaana kolmessa eri kategoriassa Radio România Actualități Awardsissa.
Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 7. kesäkuuta 2016, sen jälkeen kun videon teaseri oli julkaistu 3. kesäkuuta 2016. Videon kuvauksesta vastasi John Perez ja se kuvattiin Shangri-Lassa, Mauritiuksessa huhtikuussa 2016. Videolla nähdään Inna merenrannalla sijaitsevassa lomakeskuksessa hänen rakkauskumppaninsa kanssa, jota näyttelee mauritialaisnäyttelijä Olivier Phineas Boissard. Mainostaakseen singleä Inna esiintyi Mauritiuksessa ja lauloi Heavenin riisuttuina versioina romanilaisilla radiokanavilla. Kappale oli kaupallinen menestys Itä-Euroopassa, päästyään singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Bulgariassa, Romaniassa ja Puolassa.
Käännös suomeksi
Hefaistoksen temppeli

| Hefaistoksen temppeli> Ἡφαιστεῖον |
| --- | --- |
 Hefaistoksen temppeli.
Sijainti:  Agora, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′32″N, 23°43′17″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 420 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
Julkisivumateriaali:  valkoinen marmori
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hefaistoksen temppeli eli Hefaisteion (m.kreik. Ἡφαιστεῖον, Hēfaisteīon) on antiikin aikainen kreikkalainen temppeli, joka sijaitsee Ateenassa antiikin aikaisen Agoran luoteislaidalla. Se on omistettu Hefaistokselle ja Athenelle. Aiemmin temppelin luultiin olleen Theseukselle omistettu Theseuksen temppeli, ja siksi se tunnettiin nimellä Theseuksen temppeli eli Theseion (m.kreik. Θησεῖον, kreik. Θησείο, Thiseío). Hefaistoksen temppeli on Ateenan ja koko Kreikan parhaiten säilynyt antiikin aikainen temppeli.
Historia

Temppelin rakentaminen on alkanut noin vuonna 460 eaa. ja se on valmistunut noin vuonna 420 eaa. Arkeologinen tutkimus on osoittanut, ettei paikalla ollut aiempaa temppeliä lukuun ottamatta pientä pyhäkköä, jonka persialaiset tuhosivat vallattuaan Ateenan vuonna 480 eaa. 1800-luvulla tutkijat olettivat temppelin Theseuksen temppeliksi eli Ateenan myyttisen kuninkaan Theseuksen viimeiseksi lepopaikaksi sen jälkeen, kun Kimon toi tämän ruumiin takaisin Skýrokselta vuonna 475 eaa. Oletus kumoutui, kun temppelistä ja sen lähialueelta tehdyt arkeologiset löydökset kytkivät sen selkeästi tulen- ja sepäntaitojen jumalaan Hefaistokseen.
Hefaistoksen ohella temppeli oli omistettu Athenelle, joka oli käsityötaitojen jumalatar. Sepäntaidot ja käsityötaidot liittyivät Agoralla harjoitettuun toimintaan. Aiemmin rakennusta ehdotettiin myös Eukleian eli Artemiin temppeliksi.
Nykyisin temppeli on Kreikan parhaiten säilynyt antiikin aikainen temppeli ja seisoo paikallaan lähes sellaisena kuin se alun perin rakennettiin. Syynä säilymiseen on se, että temppeli toimi ortodoksisena kirkkona (Ágios Geórgios Akámas) 600-luvulta aina vuoteen 1834 saakka. 1800-luvun alussa kirkko toimi ei-ortodoksisten protestanttien ja filhelleenien hautapaikkana. Vuonna 1833 Kreikan kuningas Otto I otettiin vastaan temppelillä. Vuonna 1834 Otto määräsi rakennuksen muutettavaksi museoksi. Temppeli toimi museona vuoteen 1934, jolloin se muutettiin arkeologiseksi kohteeksi ja palautettiin antiikin aikaiseen asuunsa.
Temppeli on antanut nimen ympäröivälle Thiseíon kaupunginosalle.
Rakennus

Temppeli edustaa doorilaista tyyliä. Se on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista ja se oli Ateenan ensimmäinen marmoritemppeli. Temppeli on rakennettu itä-länsisuunnassa ja sen kummassakin päädyssä on 6 pylvästä ja pidemmällä sivulla 13 pylvästä. Temppelin pituus on noin 38,2 metriä ja leveys noin 13,7 metriä. Sen pylväiden korkeus on noin 5,7 metriä ja pylväiden välinen etäisyys noin 2,4–2,6 metriä. Pylväiden halkaisija niiden alaosassa on noin yksi metri.
Temppelin koristelu esittää lukuisia kreikkalaisen mytologian aiheita, kuten Herakleen urotöitä, kentaurien taistelua, Theseuksen taistelua pallantideja eli Pallaksen viittäkymmentä lasta vastaan sekä Troijan tuhoa. Koristeluja on tarkoituksellisesti rikottu sinä aikana, kun temppeli toimi kirkkona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hefaistoksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Näkymä temppelin päädystä.
Temppelin koristeluja.
Hidilyn Diaz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hidilyn Diaz |  Hidilyn Diaz |  Hidilyn Diaz |  |
Maa:  Filippiinit
Naisten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 55 kg |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | 53 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Houston 2015 | 53 kg |  |
|  Pronssia | Anaheim 2017 | 53 kg |  |
|  Pronssia | Pattaya 2019 | 55 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Jakarta-Palembang 2018 | 53 kg |  |
Hidilyn Diaz (s. 20. helmikuuta 1991) on filippiiniläinen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Diaz saavutti Tokion olympialaisissa 2021 kultaa alle 55-kiloisissa yhteistuloksella 224 kg. Se on Filippiinien historian ensimmäinen olympiakulta.
Hidetsugu Yagi

| Hidetsugu Yagi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1886 Osaka, Osakan prefektuuri, Japani
Kuollut: 19. tammikuuta 1976 (89 vuotta)
Kansalaisuus:  Japanilainen
Ammatti:  Sähköinsinööri
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Yagi-antenni
Hidetsugu Yagi (jap. 八木 秀次, Yagi Hidetsugu, 28. tammikuuta 1886 – 19. tammikuuta 1976) oli japanilainen sähköinsinööri. Hänet tunnetaan parhaiten Yagi-antennista eli Yagi-Uda-antennista, jonka hän kehitti yhdessä Shintarō Udan kanssa Tōhokun yliopistossa.