stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suikerosammalet
Lajeja > Suomessa esiintyvät suikerosammallajit

Brachythecium albicans – ahosuikerosammal
Brachythecium campestre – hakasuikerosammal
Brachythecium cirrosum – vuorisuikerosammal
Brachythecium erythrorrhizon – ryppysuikerosammal
Brachythecium glareosum – kalkkisuikerosammal
Brachythecium mildeanum – nurmisuikerosammal
Brachythecium rivulare – purosuikerosammal
Brachythecium rutabulum – lehtosuikerosammal
Brachythecium salebrosum – kiiltosuikerosammal
Brachythecium tommasinii – etelänsuikerosammal
Brachythecium turgidum – kultasuikerosammal
Seitsemän aiemmin Brachythecium-sukuun kuulunutta lajia on siirretty metsäsuikerosammalten (Sciuro-hypnum) sukuun. Sopulinsuikerosammal on silmälläpidettävä, muut lajit ovat elinvoimaisia.
Sciuro-hypnum glaciale – tunturisuikerosammal
Sciuro-hypnum latifolium – sopulinsuikerosammal
Sciuro-hypnum oedipodium – metsäsuikerosammal
Sciuro-hypnum plumosum – rantasuikerosammal
Sciuro-hypnum populeum – haapasuikerosammal
Sciuro-hypnum reflexum – koukkusuikerosammal
Sciuro-hypnum starkei – kantosuikerosammal
Lajeja > Muita suikerosammallajeja

Brachythecium austro-salebrosum
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kiiltosuikerosammalet – Brachythecium
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q150310  Wikispecies: Brachythecium  CoL: 3CM9  EoL: 53861  EPPO: 1BRTG  FloraBase: 32242  FNA: 104498  GBIF: 2679851  iNaturalist: 67860  IRMNG: 1446099  ITIS: 16236  NBN: NHMSYS0000309446  NCBI: 53004  NZOR: 63df573a-f1c6-4c69-8bf2-6deea5ed285b  Open Tree of Life: 734786  PLANTS: BRACH10  Tropicos: 35000143  WFO: wfo-4000005273
Sukelluslaivalla maapallon ympäri

| Sukelluslaivalla maapallon ympäri> Vingt mille lieues sous les mers |
| --- | --- |
 Teoksen kuvitettu nimiöaukeama
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jules Verne
Kieli:  ranska
Julkaistu:  1870
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sukelluslaivalla maapallon ympäri (ransk. Vingt mille lieues sous les mers) on Jules Vernen kirjoittama, vuonna 1870 julkaistu ja WSOY:n suomeksi hieman lyhennettynä toimitettu romaani. Karisto on julkaissut kirjan suomeksi yhtenäisenä niteenä nimellä Kapteeni Nemo ja Nautilus sekä kolmen erillisen niteen sarjana nimillä Merten alitse, Kapteeni Nemo ja Nautilus. Minerva Kustannus on julkaissut kirjan (myös hieman lyhennettynä) nimellä Kapteeni Nemo : Merten syvyyksissä.
Kirja kertoo kapteeni Nemosta ja hänen sukelluslaivalleen, Nautilukselle joutuneista professori Aronnaxista, tämän palvelijasta sekä harppuunamies Ned Landista. Kirja poikkeaa useimmista Vernen kirjoista siinä, että sen kertojana on kirjassa esiintyvä hahmo, professori Aronnax. Vain harvat Jules Vernen kirjat on kirjoitettu minäkertojalla.
Romaani Salaperäinen saari päättää tässä kirjassa alkaneen tarinan.
Juoni

Merien tuntija professori Pierre Aronnax pyydetään mukaan, kun Abraham Lincoln -niminen laiva lähtee etsimään meriä kauhun vallassa pitävää hirviötä, jota epäillään sarvivalaaksi. Matkalla ovat mukana myös professorin palvelija, Conseil (Neuvokas) ja valaanpyytäjä Ned Land.
Kun hirviö saadaan kiinni, se kääntyy ahdistajaansa vastaan ja taistelun aikana professori, Ned ja Conseil putoavat laivasta. He pelastautuvat metsästämänsä hirviön päälle, joka osoittautuu sukellusveneeksi, ja heidät vangitaan sen matkustajiksi. Sukellusveneen, Nautiluksen kapteeni Nemo vie vieraansa huimalle matkalle merten syvyyksiin, etelänavalle sekä kävelylle Atlantiksen kadonneella mantereella.
Matkustajat joutuvat myös todistamaan Nautiluksen hurjaa tuhovoimaa, kun kapteeni Nemo ohjaa aluksensa päin sotalaivaa ja upottaa sen. Alkuperäisessä tarinassa sotalaiva oli venäläinen tsaarin laivaston alus, mutta koska kirjan julkaisuajankohtana Ranska ja Venäjä olivat liittolaisia, poliittisista syistä kustantaja pakotti muuttamaan sen englantilaiseksi. Samalla alun alkaen maanpakoon lähteneestä Puolan aatelisesta kapteeni Nemosta tuli sepoykapinan pakolainen, prinssi Dakkar, Bundelkhandin radžan poika ja sulttaani Tippu Sahibin jälkeläinen. Aikakone-lehden ensimmäisessä numerossa Jari Koponen sanoi, että tämä selitys on luultavasti
»surkein pannukakku jonka Verne paistoi: sepoykapinan kaltainen tausta on arvoton Nemon kaltaiselle sankarille»
Lopulta professori Aronnax ja hänen toverinsa onnistuvat pakenemaan Nautilukselta ja palaamaan kotiinsa tietämättä, mitä alukselle ja sen salaperäiselle kapteenille on tapahtunut heidän lähdettyään.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sukelluslaivalla maapallon ympäri James Millerin ja Frederick Paul Walterin käännöksenä (1993) Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Sukelluslaivalla maapallon ympäri[vanhentunut linkki] William Butcherin käännöksenä kommentaareineen kokotekstinä (pdf) (englanniksi)
Sukelluslaivalla maapallon ympäri O. A. Joutsenen käännöksenä (1916) Gutenberg-projektissa (suomeksi)
Kapteeni Nemo pystyttää lippunsa etelänavalle.
Suiriri

| Suiriri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Suiririt Suiriri
Laji::  suiriri
Kaksiosainen nimi
 Suiriri suiriri  (Vieillot, 1818) 
Alalajit
 S. s. affinis  S. s. bahiae  S. s. suiriri 
Katso myös
   Suiriri Wikispeciesissä   Suiriri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suiriri (Suiriri suiriri) on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Taksonomia

Suiririlla katsotaan yleensä olevan kolme alalajia, jotka elävät Bolivian, Brasilian, Paraguayn ja Argentiinan alueella. Alalajit ovat
S. s. affinis, joka elää Cerradon alueen keskiosista Argentiinan eteläosiin
S. s. bahiae, jota tavataan Brasilian koillisosissa Caatinga-alueella
S. s. suiriri, joka elää Gran Chacon lounaisosissa
Aikaisemmin S. s. affinis -alalajin katsottiin olevan oma lajinsa Suiriri affinis, mutta on yhdistetty sittemmin tähän lajiin. Vuonna 2001 erotettiin Cerradosuiriri (Suiriri isleorum) omaksi lajikseen. Se muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti S. s. affinis- alalajia, mutta eroaa laulunsa, nokkansa koon ja pyrstönsä erilaisen kuvioinnin perusteella.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan suiriri on 15–26 cm. Nimialalaji S. s. suiriri on väritykseltään selästään ja päästään harmaa. Siivet ovat sillä mustemmat ja niissä on kaksi harmahtavaa juovaa. Vatsa on väritykseltään likaisen valkoinen. S. s. affinis -alalaji on selästään ruskeampi ja alavatsastaan ja perästään vaalean keltainen ja siipijuovat ovat kellertävät. Nokka on hieman nimialalajin nokkaa pidempi. S. s. bahiae -alalajin selkä on oliivinruskea ja vatsa ja perä ruskeat.
Elinympäristö ja elintavat

Suiririn elinympäristöä ovat monenlaiset puoliavoimet ja avoimet metsä- ja pensaikkomaat. Nimialalaji on muita enemmän metsien laji. Linnun elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 2 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Suiririt liikkuvat yleensä pieninä ryhminä pensaikoissa ja puissa. Ravintonsa ne hankkivat kasvien lehdiltä tai pyydystävät ilmasta.
Sukeltajan lippu

Suomessa käytössä oleva sukeltajan lippu
A-lippu kertoo, että sukeltaja on vedessä
Sukeltajan lippu on viestilippu, jolla varoitetaan muita vesillä kulkijoita, kun sukellus on käynnissä vesistöalueella. Alusta tai kohdetta, joka on merkitty tällä lipulla tulee antaa tilaa ja ohittaa mahdollisuuksien mukaan sammutetuin koneinlähde?. Lippua kantava alus ei voi käyttää konettaan ja sen liikkumiskyky on rajoittunut. Lippu laitetaan näkyvälle paikalle esille, esimerkiksi veneen mastoon, josta se näkyy hyvin. Lipun tulee olla kiinteä 100 × 120 cm levy. Lippu on valaistava pimeän aikana.
A-signaalilippu

Lippu on Suomessa, Saksassa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa ja Keniassa kansainvälisen signaalikirjan mukainen alfa-lippu (A). Väriltään se on sinivalkoinen, ja sen määräkoko on 100 × 120 cm. Sukeltajan lipun tulee olla kiinteälevy ja se on sijoitettava näkyvästi.
Lippu otettiin Suomessa käyttöön uusien meriteiden sääntöjen myötä vuoden 1981 alusta. Sitä ennen se merkitsi signaalistossa "Suoritan nopeuskoeajoa".
Diver Down Flag

Amerikkalainen sukeltajanlippu on kirkkaanpunainen ja siinä on vino, valkoinen raita. Lippu on käytössä myös Italiassa ja Kanadassa.
Amerikassa käytössä oleva sukeltajan lippu
Jyrki Sukula

| Jyrki Sukula |
| --- | --- |
 Sukula vuonna 2020
Henkilötiedot
Syntynyt: 1965
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Kokki
Jyrki Mikko Tapani Sukula (s. 1965) on suomalainen kokki, joka on tullut tunnetuksi television ruoka-aiheisista ohjelmista. Hän on voittanut muun muassa Vuoden Kokki -tittelin ja hänet on palkittu myös Vuoden Viinintekijä -palkinnolla.
Hän on esiintynyt tv-ohjelmissa Kaikilla mausteilla (1996–1999), Kokkisota (1999–2004), Ruokala (2002–2003), Liemessä (2004–2005), Hullu kokki Piemontessa (2008–2009), Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! (2012–2018), Jyrki Sukulan makujen maa (2013–2015), Hotellit kuntoon, Jyrki Sukula! (2014), Sukulan suojatit (2016) sekä Suomalainen menestysresepti (2019 –). Televisio-ohjelmien resepteistä on myös koottu lukuisia kirjoja.
Jyrki Sukula aloitti ravintolauransa 1980-luvun alussa, 15-vuotiaana kesäkokkina Hangon Casinolla. Hän valmistui vuonna 1983 kokiksi ravintolakoulu Perhosta. Hän on opiskellut vuonna 1990 Haaga-Helia instituutissa ravintola-alan esimiestutkinnon. Kun Helsingin legendaarinen Kaivohuone meni konkurssiin, Sukula lähti kumppaneineen pyörittämään ”Kaivoa”. Ravintola Richardin avokeittiöstä hänet keksittiin vuonna 1992 vieraaksi MTV:n Huomenta Suomi aamulähetykseen.
Vuonna 1993 hän osti liikekumppaneittensa kanssa Helsingistä Eerikinkadulta ravintola Helmen, joka toimi 24 vuoden ajan.
Vuonna 2001 hän perusti vaimonsa Riikka Sukulan kanssa Helsinkiin Ludviginkadulle ravintola Vian, joka myytiin vuonna 2007 Demoa Uudenmaankadulla pitäville Teemu Auralle ja Tommi Tuomiselle. Ravintola Via toimi myös Turussa vuosina 2002-2007.
Hän osti vuonna 2003 vaimonsa Riikka Sukulan kanssa Italian Piemontesta viinitilan.
Sukulalla on vuonna 2000 perustettu Kaikilla mausteilla -niminen catering-palvelu ja viinitila Italian Piemontessa. Vuosina 2006–2011 Sukula toimi HK Ruokatalon luovana johtajana, jolloin vuonna 2008 lanseerattiin hänen luomansa Via valmisruokasarja. Kauppoihin ne saatiin jo syyskuussa 2007. Hän on toiminut myös S-ryhmässä ravintolapuolen kehityspäällikkönä.
Vuonna 2007 Sukula esiintyi äänellään Pixarin Rottatouille kokkiaiheisessa elokuvassa ja vuonna 2011 Smurffit-elokuvassa.
Sukula toimii luovana johtajana Savonia-ammattikorkeakoulun vuonna 2014 käynnistetyssä hankkeessa, jonka tavoitteena on kouluruokailun kehittäminen. Hankkeessa kiinnitetään huomiota tarjottavan ruuan laatuun, imagoon sekä ruokailutilojen viihtyisyyteen. Hankkeen pilottikouluna toimii kuopiolainen Pyörön koulu.
Jyrki Sukula on viihdetaiteilija Marja-Leena Sukulan poika. Sukula on sotilasarvoltaan kersantti.
Kirjat

Sukula, Jyrki & Kolbe, Pirkko: Kaiken maailman lammasta.  Helsinki:  SR-Julkaisut, 1996.  ISBN 952-5003-05-1
Riista & kala keittokirja.  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21239-3
Kaikilla mausteilla.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1997.  ISBN 951-20-5124-9
Hyvä fiilis. Vähähiilihydraattinen keittokirja.  Helsinki:  Rasalas, 2005.  ISBN 952-5421-27-9
Hullu kokki Piemontessa.  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-3-14709-9
Suleima

| Suleima, Zuleima |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  epäselvä; pohjautuu ehkä nimeen Suleika, arab. ’viettelijätär’
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suleima on naisen etunimi, josta tunnetaan myös kirjoitusasu Zuleima. Nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Kyseessä saattaa olla muunnos arabialaisesta Suleika-nimestä, joka tarkoittaa ’kaunotarta’ tai ’viettelijätärtä’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suleima on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 450 naisella. Zuleima-nimisiä naisia on tilastoitu noin 40.
Suleimalla ei ole nimipäivää almanakassa, mutta hevosten nimipäiväluettelossa Suleiman nimipäivä on 18. maaliskuuta.
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Suleima (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Sukkinonitriili

| Sukkinonitriili |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  butaanidinitriili
CAS-numero:  110-61-2
PubChem CID:  8062
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H4N2
Moolimassa:  80,1 g/mol
Ulkomuoto:  kiteinen aine
Sulamispiste:  54 °C (327 K)
Kiehumispiste:  265 °C (538 K)
Tiheys:  1,02 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 13 g/100 ml (20 °C)
Sukkinonitriili on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä vahamaista kiteistä ainetta. Sen kemiallinen kaava on C4H4N2 ja rakennekaava on CNCH2CH2CN. Sukkinonitriilista käytetään myös nimityksiä butaanidinitriili, sukkinihappodinitriili, etyleenisyanidi, etyleenidisyanidi ja disyanoetaani.
Sukkinonitriilin moolimassa on 80,1 g/mol, sulamispiste 54 °C, kiehumispiste 265 °C, tiheys 1,02 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 13 g/100 ml, leimahduspiste 132 °C, ja CAS-numero 110-61-2.
Sukkinonitriiliä valmistetaan 1,2-dibromietaanin tai akryylinitriili ja vetysyanidin reaktiolla. Yhdistettä käytetään 1,4-diaminobutaanin valmistuksessa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Aiheesta muualla

Sukkinonitriilin kansainvälinen kemikaalikortti
Sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi

Malli sian sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasin rakenteesta sitoutuneena guonosiinitrifosfaattimolekyyliin
Sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi eli sukkinaattitiokinaasi on entsyymi, joka katalysoi reversiibeliä meripihkahapon muodostumista sukkinyylikoentsyymi-A:sta. Reaktiossa muodostuu myös nukleotiditrifosfaatti. Entsyymi osallistuu eliöissä muun muassa sitruunahappokiertoon. Sukkinyylikoentsyymi-A:n EC-numero on EC 6.2.1.4.
Rakenne

Sukkinyylikoentsyymi-A-syntaasista on kaksi isoentsyymiä. Eläimissä ja monissa muissa eliöissä esiintyvä isoentsyymi, josta tunnettu on erityisesti sian sydämestä eristetty sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi, on rakenteeltaan α-ja β-alayksiköistä koostuva dimeeri. Molekyylimassaltaan entsyymi on 74–82 kDa. Alayksiköistä α-alayksikössä on sukkinyylikoentsyymi-A:n sitoutumiskohta ja β-alayksikössä on nukleotiditrifosfaatin, joka on tyypillisimmin guanosiinitrifosfaatti, sitoutumiskohta. Escherichia coli-bakteerissa esiintyvä sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasin isoentsyymi on rakenteeltaan tetrameeri ja massaltaan 142 kDa. Se käyttää nukleotiditirifosfaattina adenosiinitrifosfaattia.
Toiminta

Sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi katalysoi reversiibeliä reaktiota, jossa sukkinyylikoentsyymi-A:sta, guoanosiini- tai adenosiinidifosfaatista ja fosfaatti-ionista muodostuu palorypälehappoa, koentsyymi-A-molekyyli ja nukleotiditrifosfaatti. Tähän suuntaan reaktio etenee sitruunahappokierrossa ja toiseen suuntaan elimistössä ollessa runsaasti energiaa ja sukkinyylikoentsyymi-A:ta tarvitaan esimerkiksi eräiden aminohappojen ja rasvahappojen biosynteesiin. Aktiivinen sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi on fosforyloitunut proteiini ja nukleofiilinen fosfaatti-ioni reagoi sukkinyylikoentsyymi-A:n sukkinyyliryhmän elektrofiilisen karbonyyliryhmän kanssa muodostaen substituutiotuotteena sukkinyylifosfaattia. Tämän jälkeen entsyymin aktiivisen kohdan histidiiniaminohappo reagoi sukkinyylifosfaatin fosfaattiryhmän kanssa, jolloin fosfaattiryhmä siirtyy histidiinille ja meripihkahappo irtoaa. Viimeisessä vaiheessa histidiini luovuttaa fosfaattiryhmän adenosiinidifosfaatille tai guanosiinidifosfaatille. Reaktio on siis substraattitason fosforylaatio. Entsyymi tarvitsee toimiakseen magnesiumioneja.
Sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasin puutos tai virheellinen toiminta johtaa vaikeaan laktiseen asidoosiin ja elimistön energiantuotannon häiriintymiseen.
Suggestio

Suggestio on erään yksinkertaisen määritelmän mukaan toimintaa, jolla ihmisen aivoihin juurrutetaan jokin ajatus. Hypnoositutkija André Muller Weitzenhofferin määritelmän mukaan suggestio on mikä tahansa viestinnän muoto – verbaalinen tai nonverbaalinen, yksinkertainen tai monimutkainen – jonka tarkoituksena on saada kohdehenkilö kokemaan asioita tai toimimaan tietyllä tavalla, joko tahtonsa mukaisesti tai sen vastaisesti. Kehotuksesta suggestio eroaa siinä, että suggestiota hoitaa egon alitajuinen osa mutta kehotusta käsittelee pääasiassa egon tietoinen osa.
Suggestioita tavataan monella alueella, kuten opetuksessa, mainonnassa, politiikassa, uskonnoissa ja ideologioissa.
Suggestioherkkyys

Suggestioherkkyys on alttiutta reagoida informaatioon ja annettuihin suggestioihin. Suggestioherkkyys on pysyvä persoonallisuuden ominaisuus, joka on herkimmillään noin 10 vuoden iästä murrosikään. Naiset ovat miehiä herkempiä suggestioille. Herkät ihmiset hyötyvät suggestioista eniten.
Suggestioherkkyys > Hypnoosin vaikutus suggestioalttiuteen

Hypnoositilassa oleva ihminen on altteimmillaan vastaanottamaan suggestioita. Hypnotisointi ei kuitenkaan tuo välttämättä mitään lisäarvoa verrattuna pelkkän oman mielikuvituksen käyttöön,vaan voi jopa heikentää suggestioiden vaikutusta. Psykologit Wayne Braffman ja Irving Kirsch havaitsivat tutkimuksessaan, että 54 prosenttia hypnotisoiduista koehenkilöistä ei reagoinut annettuihin suggestioihin yhtään voimakkaammin kuin pelkän mielikuvituksen varassa toimineet. Lisäksi 25 prosenttia hypnotisoiduista reagoi annettuihin suggestioihin heikommin kuin pelkkää mielikuvitustaan käyttäneet.
Lajit

Heterosuggestio
Itsesuggestio
Ideomotoriset suggestiot ovat suggestioita mielikuvan seurauksena tapahtuvasta automaattisesta motorisesta muutoksesta. Oleellista on se, että koehenkilö kokee motorisen muutoksen tapahtuvan ilman tahdonalaista ponnistusta ikään kuin itsestään. Tällainen mielikuva voisi olla vaikka ranteen ympärille sidottu naru, joka nostaa kättä vähitellen ilmaan.
Kirjallisuutta

Kallio, Sakari & Lauerma, Hannu: Hypnoosi ja suggestio lääketieteessä ja psykologiassa.  Helsinki:  Duodecim, 2004.  ISBN 951-656-136-5
Lauerma, Hannu: Usko, toivo ja huijaus: Rohkaisusta johdattelun kautta psykoterroriin.  Helsinki:  Duodecim, 2006.  ISBN 951-656-201-9
Aiheesta muualla

Skepsiksen suggestioartikkeli
Sulkasammalet

| Sulkasammalet |
| --- | --- |
 Sulkasammal tuoreen kangasmetsän pohjalla
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Palmikkosammalet Hypnaceae
Suku::  Sulkasammalet Ptilium  (Sull.) De Not.
Katso myös
   Sulkasammalet Wikispeciesissä   Sulkasammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sulkasammalten (Ptilium) sukuun kuuluu vain yksi laji, sulkasammal.
Jari Sulander

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. elokuuta 1971 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Nastola, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1982–1991: Kuusysi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1995 | Kuusysi | 57 | (5) |
| 1991–1993 | → JoKu (laina) | 33 | (8) |
| 1993 | → Jaro (laina) | 0 | (0) |
| 1996 | LTP | 12 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 102 | (17) |
Maajoukkue
| 1987 | Suomi U15 | 2 | (1) |
| 1988 | Suomi U16 | 8 | (0) |
| 1988–1989 | Suomi U17 | 11 | (2) |
| 1991–1993 | Suomi U21 | 13 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jari Matti Sulander (s. 14. elokuuta 1971 Nastola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Sulander oli FC Kuusysin kasvatti, mutta pelasi ensimmäiset miesten sarjaottelunsa 1. divisioonan Joutsenon Kullervossa kaudella 1991. Hän kävi JoKussa lainalla myös kausilla 1992 ja 1993.
Debyyttinsä Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa Sulander teki 26. huhtikuuta 1992 ottelussa Turun Palloseuraa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi Kuusysissä kausien 1992–1995 aikana 57 liigaottelua, joissa hän teki viisi maalia. Sulanderin debyyttikaudella 1992 joukkue saavutti SM-hopeaa.
Kaudella 1993 Sulander pelasi myös Jarossa, jota hän edusti viidessä ottelussa kauden lopussa pelatussa liigakarsintasarjassa. Kausi 1995 jäi sekä hänen että Kuusysin viimeiseksi liigassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi vielä Lahden Työväen Palloilijoiden joukkueessa Kakkosta.
Juniorivuosiaan Sulander oli useasti Suomen maajoukkueiden mukana. Hän pelasi kaksi ottelua olympiamaajoukkueessa, 11 ottelua nuorten maajoukkueessa ja 21 ottelua poikien maajoukkueissa.
Sukellusvene (yhtye)

Sukellusvene oli lappeenrantalainen yhtye, joka teki yhden albumin Love Recordsille voitettuaan Rockin Suomen-mestaruuden progressiivisen musiikin sarjassa vuonna 1977. Yhtyeen musiikki yhdisteli poppia, jazzia ja funkia.
Yhtyeen jäsen Kari Litmanen oli sen jälkeen säveltäjä, sovittaja, studio- ja tv-muusikko, tuottaja ja kapellimestari.
Kokoonpano

Lassi Talasmo – sopraano- ja alttosaksofonit, klarinetti
T. T. Tuomanen – kitara, bongot
Jukka Mäkinen – kitara
Kari Litmanen – kosketinsoittimet
Pekka Muhli – laulu, basso
Timo Kotineva – rummut
Diskografia

Vesi- ja lintumusiikkia (1979)
Aiheesta muualla

Sukellusvene (yhtye)n esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pikkuplaneettojen nimien ristiriidat

Pikkuplaneettojen nimien ristiriidat syntyvät siitä, että vaikka jokaisella pikkuplaneetalla on erilainen nimi, silti on muutamia pikkuplaneettoja, joiden nimet muistuttavat toisiaan hyvin paljon. Toinen pikkuplaneetta on saanut nimensä roomalaisen ja toinen kreikkalaisen mytologian hahmon mukaan. Roomalaisen ja kreikkalaisen mytologian jumalat ja muut hahmot ovat usein samoja, mutta nimet poikkeavat toisistaan. Lisäksi joidenkin pikkuplaneettojen nimet ovat samoja tai hyvin samantapaisia kuin joillain kuilla tai komeetoilla. Näistä tekijöistä syntyy nimien ristiriitoja.
Taivaankappaleita joilla on sama nimi ja nimen alkuperä > Kuu löydettiin ensin

Jupiter II Europa (löydetty: 1610) – 52 Europa (l. 1858)
Jupiter I Io (l. 1610) – 85 Io (l. 1865)
Saturnus IV Dione (l. 1684) – 106 Dione (l. 1868)
Jupiter IV Kallisto (l. 1610) – 204 Kallisto (l. 1879)
Saturnus V Rhea (l. 1672) – 577 Rhea (l. 1905)
Uranus III Titania (l. 1787) – 593 Titania (l. 1906)
Taivaankappaleita joilla on sama nimi ja nimen alkuperä > Pikkuplaneetta löydettiin ensin

9 Metis (l. 1848) – Jupiter XVI Metis (l. 1979)
38 Leda (l. 1856) – Jupiter XIII Leda (l. 1974)
55 Pandora (l. 1858) – Saturnus XVII Pandora (l. 1980)
74 Galatea (l. 1862) – Neptunus VI Galatea (l. 1989)
113 Amalthea (l. 1871) – Jupiter V Amalthea (l. 1892)
239 Adrastea (l. 1884) – Jupiter XV Adrastea (l. 1979)
666 Desdemona (l. 1908) – Uranus X Desdemona (l. 1986)
1810 Epimetheus (l. 1960) – Saturnus XI Epimetheus (l. 1980)
1809 Prometheus (l. 1960) – Saturnus XVI Prometheus (l. 1980)
2758 Cordelia (l. 1978) – Uranus VI Cordelia (l. 1986)
4450 Pan (l. 1987) – Saturnus XVIII Pan (l. 1990)
10386 Romulus (l. 1996) – (87) Sylvia I Romulus (l. 2001)