stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Östersunds IK

| Östersunds IK |
| --- | --- |
Perustettu:  1965
Kaupunki:   Östersund
Kotiareena:  Östersund Arena
– kapasiteetti:  2 700
Sarjataso:  HockeyAllsvenskan
Värit:          
Toimitusjohtaja:   Tommy Wahlund
Päävalmentaja:   Mikael Holmqvist
Kapteeni:   Karl Johansson
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Östersunds IK on ruotsalainen jääkiekkoseura Östersundin kaupungista Jämtlandin läänistä. Joukkue pelaa tällä hetkellä Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Östersunds IK perustettiin vuonna 1965 ja se pelaa kotiottelunsa Östersund Arenassa.
Joukkue kaudella 2024-2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Carl Lidö | L | Laina | Tukholma, Ruotsi |  |
| 21 |  | Andreas Ljunggren | L | 2025 |  |  |
| 35 |  | Daniel Rosengren | L | 2025 | Tukholma, Ruotsi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 |  | Jakob Norén | L | Laina | Själevad, Ruotsi |  |
| 25 |  | Anton Berglund | L | 2025 | Strömsund, Ruotsi |  |
| 43 |  | Noel Edfeldt | L | 2025 | Ånge, Ruotsi |  |
| 51 |  | Alexander Anderberg (A) | R | 2026 | Karlstad, Ruotsi |  |
| 52 |  | Fredric Jansson | L | 2026 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 56 |  | Anton Öhman | R | 2025 | Uumaja, Ruotsi |  |
| 57 |  | Karl Johansson (C) | L | 2025 | Östersund, Ruotsi |  |
| 65 |  | Oliver Fatul | L | Laina | Bratislava, Slovakia |  |
| 72 |  | Joel Olkkonen | R | 2025 | Hyvinkää, Suomi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 10 |  | Johan Mörnsjö | L | H | 2025 | Grums, Ruotsi |
| 12 |  | Emil Molin | L | HK / VLH | 2026 | Gävle, Ruotsi |
| 13 |  | Isac Hamberg | L | H | 2025 | Vallentuna, Ruotsi |
| 18 |  | Theo Jacobsson | L | KH | Laina | Örnsköldsvik, Ruotsi |
| 19 |  | Isak Garfvé | R | KH / VLH | 2025 | Mora, Ruotsi |
| 20 |  | Henrik Marklund | L | LH | 2025 | Skellefteå, Ruotsi |
| 22 |  | Carl Skärström | R | OLH / KH | 2025 | Nyköping, Ruotsi |
| 23 |  | Erik Rainersson | R | OLH | 2025 | Uumaja, Ruotsi |
| 24 |  | Casper Larsson | L | KH / VLH | 2025 | Åmål, Ruotsi |
| 28 |  | Sebastian Fakt | L | H | 2025 | Falun, Ruotsi |
| 29 |  | Albin Eriksson | R | LH | 2025 | Bollnäs, Ruotsi |
| 50 |  | Erik Thorwalls | L | KH / OLH | 2025 | Jönköping, Ruotsi |
| 55 |  | Linus Videll (A) | L | H | 2026 | Tukholma, Ruotsi |
| 63 |  | Daniel Öhrn (A) | L | KH / VLH | 2025 | Sundsvall, Ruotsi |
| 91 |  | Lucas Pettersson | L | KH | Laina | Örnsköldsvik, Ruotsi |
Joukkue kaudella 2024-2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Mikael Holmqvist
Apuvalmentaja: Kjell-Ivar Lundholm
Apuvalmentaja: Markus Molin
Maalivahtivalmentaja: Niclas Morén
Huoltopäällikkö: Håkan Lysén
Toimitusjohtaja: Tommy Wahlund
Urheilutoimenjohtaja: Per Tagesson
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (ruotsiksi)
HockeyAllsvenskan
AIK IF
Almtuna IS
BIK Karlskoga
Djurgårdens IF Hockey
IK Oskarshamn
IF Björklöven
Kalmar HC
Mora IK
Nybro Vikings IF
Södertälje SK
Tingsryds AIF
Vimmerby HC
Västerås IK
Östersunds IK
Ukrainan 3. rynnäkköprikaati

| Ukrainan 3>  rynnäköprikaati 3-тя окрема штурмова бригада |
| --- | --- |

Toiminnassa:  tammikuu 2023 - nykyhetki
Valtio:   Ukraina
Rooli:  Mekanisoitu jalkaväki
Osa joukkoa:  Ukrainan maavoimat
Koko:  n. 8000 sotilasta
Tukikohta:  Kiova, Ukraina
Värit:  Oranssi, musta
Sodat ja taistelut:  Venäjän-Ukrainan sota Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022 Itä-Ukrainan sota Bah’mutin taistelu  Avdijivkan taistelu  Ukrainan vastahyökkäys 2023
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Andri Biletskyi
Tunnettuja komentajia:  Andri Biletskyi Dmytro Kuh’artšuk
Ukrainan 3. erillinen rynnäkköprikaati (ukr. 3-тя окрема штурмова бригада, Tretja okrema šturmova bryhada) on vuonna 2022 perustettu Ukrainan maavoimien prikaati.
Prikaati perustettiin yhdistämällä Azovin SSO-yksiköt (erikoisjoukot), jotka olivat entisten Azov-pataljoonan veteraanien perustamia. Prikaatin komentaja on Andri Biletskyi, Azovin pataljoonan perustaja ja entinen komentaja sekä Ukrainan entinen kansanedustaja.
Rakenne

1. rynnäkköpataljoona
2. rynnäkköpataljoona
1. mekanisoitu pataljoona
2. mekanisoitu pataljoona
1. kivääripataljoona
2. kivääripataljoona
panssarivaunupataljoona
kenttätykistörykmentti
lennokkipataljoona
erillinen tarkka-ampujaryhmä "GAR"
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Wisconsin Lutheran College

| Wisconsin Lutheran College |
| --- | --- |

Perustettu:  1973
Tyyppi:  yksityinen, Wisconsinin evankelis-luterilaisen synodin yhteydessä
Sijainti:  Milwaukee, Wisconsin  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.wlc.edu/
Wisconsin Lutheran College (lyh. WLC) on Yhdysvaltain Wisconsinissa sijaitseva yksityinen korkeakoulu. Wisconsin Lutheran College on perustettu vuonna 1973, ja se sijaitsee Milwaukeen kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii luterilaisen Wisconsinin evankelis-luterilaisen synodin työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Concordia-yliopisto (Wisconsin)

| Concordia-yliopisto Wisconsin> Concordia University Wisconsin |
| --- | --- |

Perustettu:  1881
Tyyppi:  yksityinen, Missouri-synodin yhteydessä
Sijainti:  Mequon, Wisconsin  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.cuw.edu/
Concordia-yliopisto (engl. Concordia University Wisconsin, lyh. CUW) on Yhdysvaltain Wisconsinissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Concordia-yliopisto on perustettu vuonna 1881, ja se sijaitsee Mequonin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii luterilaisen Missouri-synodin työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Denílson (jalkapalloilija, 1977)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Denílson de Oliveira Araújo
Syntymäaika: 24. elokuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Diadema, São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
: São Paulo FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–1998 1998–2005 Kevät 2000 2005–2006 2006–2007  2007   2008 2009 |  São Paulo FC  Real Betis  Flamengo (laina)  Bordeaux  Al-Nasr  FC Dallas  Palmeiras  Xi Măng Hải Phòng | 112 (6)  186 (13)  11 (3)  31 (3)  15 (3)  8 (1)  30 (3) 1 (1) |
Maajoukkue
| 1996–2003 |  Brasilia | 61 (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Denílson de Oliveira Araújo kutsumanimeltään Denílson (s. 24. elokuuta 1977, Diadema, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 Etelä-Korean ja Japanin MM-kisoissa. Denílson on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on tunnettu uskomattomista tempuistaan, erittäin hyvästä tekniikasta ja pallonhallintataidoistaan. Yksi hänen tunnetuimpia ja yleisiä harhautuksia ovat paikalla olevan pallon nopea yliastuminen, tätä temppua kutsutaan "Denílsoniksi". Denílsonilla on kuitenkin tapana pitää palloa liian pitkään. Denílson on myös esiintynyt lukuisissa Niken mainoksissa.
Nuoruus

Kuten useimmat nuoret Brasiliassa, Denílson pelasi jalkapalloa kadulla erittäin paljon. Oliveiran perhe oli kuitenkin taloudellisesti köyhä, joten Denílson piti myös nuorena huolta perheestään ja meni töihin leipomoon. Kuitenkin hänen rakkautensa jalkapalloa kohtaan oli niin suuri, ettei hän voinut jättää pelaamatta. Hän siirtyi pelaamaan jalkapalloa São Paulossa olevaan San Bernardon juniorijoukkueeseen. Denílsonin ollessa 15-vuotias, San Bernardo osallistui turnaukseen, jossa he pelasivat Corinthiansia, São Paulo Futebol Clubea ja Palmeirasia vastaan. Denílson teki kaksi maalia São Pauloa vastaan, jonka seurauksena São Paulon valmentaja Telê Santana otti yhteyttä Denílsoniin ja vuotta myöhemmin Denílson siirtyi São Paulon akatemiaan, jossa hän pelasi 19-vuotiaaseen saakka. Denílson esiintyi myös maajoukkueensa paidassa vuonna 1995 nuorten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa.
Seurataso

Denílson aloitti uransa kaudella 1995–1996 São Paulo Futebol Clubessa. Vuonna 1998 hänestä tuli maailman kallein pelaaja, kun hän siirtyi silloisella ennätyssiirtosummalla (32 miljoonaa euroa) Espanjan Primera Divisiónin Real Betisiin. Siirtoaikoihin Denílson oli aikansa lupaavimpia jalkapalloilijoita.  Kaudella 1999–2000 Real Betis putosi yllättäen Segunda Divisióniin, jonka jälkeen Real Betis lainasi Denílsonin kaudella 2000–2001 CR Flamengoon. Flamengossa Denílson pelasi 11 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Real Betisistä Denílson siirtyi vuonna 2005 Ranskaan FC Girondins de Bordeaux'een.  Siirron tapahtuessa Denílson ei enää mahtunut Betiksen kokoonpanoon. Hänen uransa espanjalaisjoukkuessa oli pieni pettymys sekä hänelle itselleen että faneille. Denílson pelasi Betiksessä uransa pisimmän aikajakson (1998–2005, kahdeksan vuotta), jossa hän pelasi 186 ottelua ja teki 13 maalia. Siirtosummaa ei kerrottu julkisuuteen. Ranskassa Denílson sai kauden toisella puoliskolla erittäin hyvän pelivireen ja sekä syötti että teki maaleja joukkueelle ja oli tärkeä pelaaja keskikentällä. Tilastot Ranskassa hänelle olivat 35 ottelua ja kolme maalia. Bordeaux ei pystynyt täyttämään Denílsonin palkkavaatimuksia jatkosopimusneuvotteluissa joten hän lähti yhden Ranskan kauden jälkeen, vaikka olisi päässyt Bordeaux'ssa osallistumaan Mestareiden liigaan kaudella 2006–2007.
Bordeauxin jälkeen Denílsonin nimi yhdistettiin moniin eri seuroihin, kuten englantilainen Tottenham Hotspur, skotlantilainen Celtic FC ja turkkilainen Manisaspor. Lopulta Denílson siirtyi saudi-arabialaiseen Al-Nasrin joukkueeseen. Saudi-Arabiassa hän pelasi vain 15 ottelua tehden niissä kolme maalia. Al-Nasrissa Denílson teki samantapaisen maalin kuin São Paulossa, kuljettaen pallon yksin puolesta kentästä harhauttamalla monta vastustajaa ja päättäen soolohyökkäyksen maaliin.
Syksyllä 2007 Denílson siirtyi Yhdysvaltain MLS-liigan FC Dallasiin. Kuitenkin FC Dallasissa syntyi vain yksi maali (rangaistuspotku) seitsemässä ottelussa, eikä yhtään maalisyöttöä. Dallasin maalivahdin Darío Salan mukaan Denílsonilla oli vaikeuksia sopeutua/mahtua joukkueeseen. Lopulta Denílson siirtyi Brasilian pääsarjaan Palmeirasiin yhden vuoden esityksiin perustuvalla sopimuksella. Palmeirasissa Denílsonia valmensi entinen Brasilian maajoukkueen valmentaja Vanderlei Luxemburgo, jonka avulla Denílson yritti päästä jälleen huippuvireeseen. Palmeiras vapautti Denílsonin sopimuksestaan joulukuussa. Tammikuun 6. päivä syntyi huhuja joiden mukaan 31-vuotias Denílson olisi siirtymässä Englannin valioliiga -seura Bolton Wanderersiin.
Kesäkuun 2009 alussa 31-vuotias Denílson ilmoitti tehneensä sopimuksen vietnamilaisen joukkueen Xi Măng Hải Phòngin kanssa. Sopimus oli syntynyt "intohimosta lajiin". Intohimo katosi Denílsonilta yhteen puoliaikaan ja maaliin, kun Vietnamin jalkapalloliitto ilmoitti Denílsonin jättäneen seuransa pian menneen pelin jälkeen. Denílson ansaitsi Hải Phòngissa pelaamisestaan 12 000 dollarin ottelupalkkion sekä maalistaan 5 000 dollarin bonuksen.
Maajoukkue

Denílson debytoi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1996 Kamerunia vastaan, ollessaan 19-vuotias. Denílson auttoi Brasiliaa voittamaan vuonna 1997 FIFA Confederations Cup, jossa hänet palkittiin turnauksen parhaana pelaajana. Hän oli Brasilian joukkueessa vuoden 1998 (hopea) ja vuoden 2002 MM-kisoissa (maailmanmestaruus). Brasilia voitti 2002 MM-finaalin 2–0 Ronaldon kahdella maalilla, Denílson otettiin vaihdosta kentälle 90 minuutin kohdalla. Denílson ei ole mahtunut maajoukkueeseen enää Carlos Alberto Parreiran tultua Brasilian päävalmentajaksi vuonna 2003.Nykyään päävalmentajana on entinen maajoukkuepelaaja Dunga. Denílson pelasi 61 maaottelussa ja teki niissä yhdeksän maalia. Kun Denílson valitsi maajoukkuepaitansa numeroksi 20, häneltä kysyttiin miksi, vastasi Denílson: "Olen kaksi kertaa yhtä hyvä kuin 10." (Tosin hänen numeronsa on vaihdellut monta kertaa, hän on pelannut myös numeroilla 10, 18 ja 17.)
Saavutukset

São Paulo:
Copa Conmebol: 1994
Campeonato Paulista: 1998
Maajoukkue:
Copa América: 1997
FIFA Confederations Cup: 1997
Maailmanmestari: 2002
FIFA Confederations Cupin paras pelaaja : 1997
Real Betis:
Ramón de Carranza Trophy: 1999 ja 2001
Copa del Rey: 2005
Palmeiras:
São Paulo aluemestaruus 2008
Elis Erlandsson

Elis Erlandsson
Elis Alfred Erlandsson (23. huhtikuuta 1884 Tukholma, Ruotsi – 15. tammikuuta 1965) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.
Erlandsson tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui teologian kandidaatiksi Uppsalassa 1912. Hän toimi pappina Nyköpingin Alla Helgona -seurakunnassa vuosina 1914–1952. Rovastin arvonimen hän sai 1948.
Hän teki vuonna 1922 opintomatkan Englantiin, jossa sai vaikutteita kirkollisesta elämästä ja anglikaanisesta teologiasta. Hän käänsi kotiin palattuaan Charles Coren antologian God in Christ tarkoituksenaan tehdä englantilaista korkeakirkollisuutta tunnetuksi Ruotsissa. Hän oli perustamassa 1916 Sankt Sigfrids Brödraskap -seuraa. Hän otti osaa keskusteluihin Ruotsin kirkon virsikirjan uudistamisesta 1920-luvulla ja hänen kirjoittamiaan virsiä julkaistiin Samuel Gabrielssonin julkaisemassa Unga Psalmer -kokoelmassa 1919.
Erlandsson oli merkittävä henkilö Nyköpingin kulttuurielämässä ja hän kirjoitti runoja koko elämänsä ajan. Hän julkaisi useita runokokoelmia, kuten Lustgården (1909), Poesis sacra (1918), Adoratio (1937), Befriaren (1939), Altaret (1954), Liknelser (1955), Glädjen (1956), Lyssna, lyda (1957), Vindar vågor (1959), Solvända (1961), Förseglade brev (1962) ja Hemkomsten (1966).
Kaksi Erlandssonin kirjoittamaa virttä on julkaistu Ruotsin kirkon virsikirjassa:
Virsi 392 "Det heliga bröd på altarbordet vilar" (1935, julkaistu Gunnar Rosendalin rukouskirjassa Den bedjande kyrkan 1939), suomenkielisessä virsikirjassa se on virsi "On armon leipä tuotu alttarille", suom. Anna-Mari Kaskinen 1997, säv. Lars Edlund 1965.
Virsi 548 "När inför din dom jag stod" (ilmestyi postuumisti runokokoelmassa HemkoL
North Park -yliopisto

| North Park -yliopisto> North Park University |
| --- | --- |

Motto:  Preparing Students for Lives of Significance and Service
Perustettu:  1891
Sijainti:  Chicago, Illinois  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.northpark.edu/
North Park -yliopisto (engl. North Park University, lyh. NPU) on Yhdysvaltain Illinoisissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1891, ja se sijaitsee Chicagon kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii Evangelical Covenant Church -kirkkokunnan työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
EC Kitzbühel

| EC Kitzbühel |
| --- | --- |

Perustettu:  1925
Kaupunki:   Kitzbühel, Itävalta
Kotiareena:  Sportpark
– kapasiteetti:  1 800
Sarjataso:  AlpsHL
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Wilfried Wetzl
Päävalmentaja:   Marco Pewal
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
EC Kitzbühel on itävaltalainen jääkiekkojoukkue Kitzbühel kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1925 ja se pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Jakob Sprachmann | L | 2025 |  |  |
|   |  | Luca Egger | L | 2025 | Villach, Itävalta |  |
|   |  | Alexander Schmidt | L | 2025 | Villach, Itävalta |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Nepomuk Bodner | L | 2025 | Kitzbühel, Itävalta |  |
|   |  | Patrick Bruckner | R | 2025 |  |  |
|   |  | Moritz Matzka | L | 2025 | Wien, Itävalta |  |
|   |  | Matteo Mitrovic | L | 2025 | Graz, Itävalta |  |
|   |  | Laurin Müller | R | 2025 | Linz, Itävalta |  |
|   |  | Matic Podlipnik | L | 2025 | Jesenice, Slovenia |  |
|   |  | Jonas Repo | L | 2025 | Kitzbühel, Itävalta |  |
|   |  | Loke Södergren | L | 2025 |  |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Sebastian Labori Christiansen | L | H | 2025 | Halden, Norja |
|   |  | Anthony DeLuca | L | H | 2025 | Rosemère, Québec, Kanada |
|   |  | Jakob Engelhart | L | H | Laina | Graz, Itävalta |
|   |  | Jannik Fröwis | L | KH | 2025 | Dornbirn, Itävalta |
|   |  | Henrik Hochfilzer | L | VLH | 2025 | St. Johann in Tirol, Itävalta |
|   |  | Niklas Ketonen | L | H | 2025 | Pori, Suomi |
|   |  | Jakob Lippitsch | L | H | 2025 | Klagenfurt, Itävalta |
|   |  | Niclas Maurer | L | OLH | 2024 |  |
|   |  | Alexander Maxa | L | KH | 2025 | Wien, Itävalta |
|   |  | Jayson Ren | R | H | 2025 | Delémont, Sveitsi |
|   |  | Rafael Rotter | R | OLH | 2025 | Wien, Itävalta |
|   |  | Paul Schmid | L | H | 2025 | Linz, Itävalta |
|   |  | Chris Schutz | R | H | 2025 | Fort Worth, Texas, Yhdysvallat |
|   |  | Lukas Waschnig | L | H | 2025 | Klagenfurt, Itävalta |
|   |  | Paolo Wieltschnig | L | H | Laina |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Marco Pewal
Apuvalmentaja: Rafael Rotter
Toimitusjohtaja: Wilfried Wetzl
Aiheesta muualla

Joukkueen viralliset kotisivut
Elina Lahelma

Elina Anneli Lahelma o.s. Karvonen (s. 19. lokakuuta 1946 Helsinki) on suomalainen kansvatustieteen professori emerita.
Lahelma syntyi lääkäri Viljo Jaakko Karvosen ja maisteri Pirkko Marja Angervon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1975 on professori Eero Lahelma. Elina Lahelma tuli ylioppilaaksi Töölön yhteislyseosta 1965 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi 1971. Kasvatustieteen tohtoriksi hän väitteli siellä 1992 tutkimuksella Sukupuolten eriytyminen peruskoulun opetussuunnitelmassa.
Lahelma oli suunnittelija ja ylitarkastaja kouluhallituksessa 1972–1984 ja toimikunnan pääsihteeri opetusministeriőssä 1985–1988. Helsingin yliopiston tutkija, assistentti ja lehtori hän oli 1989–1997, Suomen Akatemian tutkija 1998–2003 ja sitten Helsingin yliopiston professori, kasvatustieteen professoriksi nimitettynä vuodesta 2007. Kasvatustieteen, erityisesti kasvatussosiologian, dosentti hän on vuodesta 1994. Lahelma oli myös vieraileva tutkija Surreyn yliopistossa 1992–1993. Hän sai Minna Canth -tunnustuksen 2015 ja Lapin yliopiston kunniatohtori hänestä tuli 2019.
Lahelma

Lahelma on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aleksi Lahelma (1913–1982), juristi ja järjestöjohtaja
Eero Lahelma (s. 1947), kansanterveystieteen professori emeritus, Aleksi Lahelman poika
Elina Lahelma (o.s. Karvonen, s. 1946), kasvatustieteen professori emerita, Eero Lahelman puoliso
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sikuri (Ikaalinen)

| Sikuri |
| --- | --- |
Kaupunki:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°43′58″N, 023°08′13″E
Postinumero(t):  39500
Sikuri on kylä Ikaalisten kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Sikurin etäisyys Ikaalisten kirkolta on noin kuusi kilometriä Tampereen suuntaan. Sikurin naapurikylät ovat Sarkkila ja Kolkko sekä etelässä Hämeenkyrön Urjaisten kylään.
Vuoden 1540 maakirjassa Sikurin kylässä mainitaan neljä taloa: Vähätalo, Joukahainen, Sikuri eli Sikurila sekä Isotalo. Näistä kaksi häviää 1600-luvulle tultaessa. Kylän nimi saattaa juontaa juurensa Sigfrid-nimisestä isännästä. Isotaloa asui sen niminen isäntä vuosina 1540–1543.
1800-luvulle tultaessa Vähätalo on säilynyt jakamattomana ja Isotalo on jaettu kahtia. Isotalon nimen saanut puolikas tunnetaan myöhemmin nimellä Keskitalo eli Keskinen ja Alanentalo muuttuu myöhemmin jälleen Isotaloksi.
Kovelahden Isotalon ensimmäinen tunnettu isäntä vuonna 1564 oli nimeltään Simon Sikuri.
Carlo Maria Martini

Carlo Maria Martini maaliskuussa 2010.
Carlo Maria Martini SJ (15. helmikuuta 1927 – 31. elokuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolisen kirkon pappi. Hän toimi Milanon arkkipiispana vuosina 1980–2002 ja oli kardinaali vuodesta 1983.
Martini syntyi Torinossa ja sai pappisvihkimyksensä 13. heinäkuuta 1952. Hän opiskeli teologiaa sekä filosofiaa ja teki akateemisen uran ennen nousemistaan arkkipiispaksi. Vuoden 2005 konklaavissa hän osallistui uuden paavin valintaan Vatikaanissa.
Martini suhtautui vapaamielisemmin moniin roomalaiskatolisen kirkon perinteisesti vastustamiin asioihin. Hän kyseenalaisti useita kirkon virallisia kantoja; hän muun muassa tuki kondomin käyttöä aidsin leviämisen estämisessä.
Martini menetti äänioikeutensa konklaaveissa helmikuussa 2007 täyttäessään 80 vuotta. Hän sairasti Parkinsonin tautia.
Kirjallisuutta

Eco, Umberto & Martini, Carlo Maria: Mihin uskot jos et usko?.  ((In cosa crede chi non crede?, 1996.) Suomentanut Lea Peuronpuro)  Turku:  Kirja-Aurora, 2002.  ISBN 951-29-2298-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Missio Helsinki

| Missio Helsinki |
| --- | --- |
 Billy Graham mainostaulussa Kirkkokadun varrella Nurmeksessa elokuussa 1987
Päivämäärä:  25. – 30. elokuuta 1987
Tapahtumapaikka:  Helsingin olympiastadion
Paikkakunta:  Helsinki, Suomi
Kävijöitä:  183 000
Missio Helsinki oli evankelioimistapahtuma, joka pidettiin Helsingin Olympiastadionilla elokuun lopussa vuonna 1987. Pääpuhujana oli yhdysvaltalainen evankelista Billy Graham, ja mukana oli myös Kalevi Lehtinen, joka järjesti Missio Helsingin jälkeen omia evankeliomiskokouksiaan eli Missioitaan mm. Leningradissa ja Suomessa eri paikkakunnilla.
Olympiastadionin tilaisuuksiin osallistui kuuden päivän aikana noin 180 000 henkeä. Tapahtuma oli yhteiskristillinen, ja sitä olivat järjestämässä niin Suomen evankelisluterilainen kirkko kuin vapaat suunnatkin.
Tapahtuma > Järjestelyt

Missio Helsingin järjestämistä edelsi perusteellinen suunnittelu ja valmistelu. Järjestävän yhteisön pääsihteerinä oli pastori Juhani Peltonen, puheenjohtajana silloinen Yhdyspankin pääjohtaja Ahti Hirvonen ja neuvottelukunnan puheenjohtajana piispa Samuel Lehtonen. Billy Grahamin saaminen tapahtuman pääpuhujaksi edellytti kutsun esittämistä Grahamin säätiölle, ja myöntävän vastauksen saamiseksi kutsujapohjan oli oltava mahdollisimman laaja. Graham edellytti, ettei hänen vierailunsa jakaisi kristillistä yhteisöä. Kun Suomen keskeiset kristilliset suuntaukset oli saatu kutsun taakse, alettiin kerätä mukaan yksittäisiä seurakuntia.
Tapahtuma > Sielunhoito

Noin 12 500 henkilöä osallistui eri puolilla maata järjestettyihin koulutustilaisuuksiin, ja heidän tehtävänään oli muun muassa avustaminen sielunhoidossa Missio Helsingin aikana. Keskeinen osa Grahamin baptismiin pohjautuvaa julistusta oli julkisesti osoitettu henkilökohtainen uskonratkaisu, eikä hän niinkään korostanut karismaattisten uskonkokemusten merkitystä.
Yhteenveto

Missio Helsinki on suurin Helsingin Olympiastadionilla koskaan järjestetty ei-urheilullinen tapahtuma, eikä yksikään toinen uskonnollinen tapahtuma ole saavuttanut Suomessa niin suurta medianäkyvyyttä kuin Grahamin siellä kuutena peräkkäisenä päivänä pitämä uskonnollisten kokousten sarja. Graham oli tätä ennen käynyt Suomessa vuonna 1954, jolloin hänen puhetilaisuuteensa Helsingin olympiastadionilla oli osallistunut noin 28 000 kuulijaa. Missio Helsingin pääsihteeri Juhani Peltonen on 30 vuotta tapahtuman jälkeen arvioinut, ettei vastaavanlaisen uskonnollisen massatapahtuman järjestämiselle Suomessa ole enää 2000-luvulla edellytyksiä uskonnollisen kentän moninaistumisen ja uskonnottomuuden lisääntymisen vuoksi.