stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marian nimen kirkko
Sijainti

Marian nimen kirkko on osa Novi Sadin keskusaukiota ympäröivää arkkitehtonista kokonaisuutta. Se sijaitsee aukion koillisnurkassa ja sen pääsisäänkäynti on vastapäätä kaupungintaloa. Kirkon takapuolella on Katolicka Porta -aukio. Kirkko on avoinna joka päivä, sinne mahtuu noin 400 kävijää ja kaikille on sinne vapaa pääsy.
Historia

Vuonna 1100 Marian nimen kirkon nykyisellä paikalla silloisessa Petrovaradinin itävaltalais-unkarilaisessa etuvartiolinnoituksessa oli kirkko, jonka ympärillä oli hautausmaa. Pyhättö yhdessä Petrovaradinin koko asutuksen kanssa tuhoutui tataarien hyökkäyksen aikana 1200-luvulla. Tuhoutunut kaupunki rakennettiin uudelleen ja sinne nousi pian uusi kirkkorakennus messujen järjestämistä varten. Tonavan läheisyyden vuoksi sitä kutsuttiin nimellä Vašaroš Varad. Turkkilaiset tuhosivat sen vuonna 1526.
Karlowitzin rauhan ja suuren Turkin sodan päättymisen jälkeen vuonna 1699 osmanien valta vähensi otettaan alueella ja vuonna 1719 paikalle rakennettiin uusi kirkko, jonka ympärillä oli hautausmaa. Tätä Novi Sadin 1700-luvun alkupuolen ensimmäistä katolista kirkkoa pidettiin vaatimattomana ja väliaikaisena rakennuksena, ja joidenkin mukaan se purettiin tai se tuhoutui vuonna 1742. Sen jälkeen kun turkkilaiset anastivat Belgradin vuonna 1739, monet varakkaat katolilaiset muuttivat Novi Sadiin ja heidän kukoistavan liiketoimintansa ansiosta heidän mielensä mukaisen uuden kirkon rakentaminen samaan paikkaan kävi nopeasti. Katolinen arkkipiispa Gabor Patačić vihki uuden kirkon vuonna 1742.
Unkarin vallankumouksen aikaisissa pommituksissa 12. kesäkuuta 1849 kirkko kärsi voimakkaasti, se sytytettiin tuleen ja kellotapuli tuhoutui kokonaan. Myöhemmin seuranneessa uudelleenrakennuksessa alkuperäistä kellotapulia ei koskaan palautettu. Novi Sadin katoliset olivat tyytymättömiä kirkkonsa rekonstroituun ulkomuotoon, joten he tekivät kaupungin kokouksessa aloitteen kuninkaallisen vapaakaupungin arvolle sopivan basilikan rakentamiseksi. Vuonna 1891 päätettiin purkaa entinen kirkko ja rakentaa samalle paikalle täysin uusi kirkko. Suunnitelman teki arkkitehti György Molnár jo vuonna 1892, eikä hän pyytänyt mitään aineellista korvausta työstään. Samana vuonna vanha kirkko purettiin ja rakennus- ja muuraustyöt suoritettiin mestarien Stefan Gusekin ja Karl Lehrerin toimesta ja Molnárin valvonnassa marraskuuhun 1893 mennessä. Vuoden 1894 lokakuussa kellotornin huipulle pystytettiin kultainen risti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marian nimen kirkko Wikimedia Commonsissa
Turakainen

Turakainen on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Adolf Turakainen (1932–1996),  toimittaja, urheiluselostaja ja yleisurheilija
Eetu Turakainen (s. 1998), seiväshyppääjä
Elsa Turakainen (1904–1992), näyttelijä
Paavo Turakainen (s. 1942), matemaatikko, professori
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Miinaajakärpäset

| Miinaajakärpäset |
| --- | --- |
 Napomyza lateralis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Osaluokka::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Heimo::  Miinaajakärpäset Agromyzidae  Fallén, 1823
Katso myös
   Miinaajakärpäset Wikispeciesissä   Miinaajakärpäset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miinaajakärpäset (Agromyzidae) on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu 31 sukua ja noin 2 500 lajia. Suomessa luonnonvaraisena esiintyy reilut 200 miinaajakärpäslajia, joista joillakin on merkitystä tuholaisena avomaalla ja kasvihuoneissa. Kasvihuoneissa miinaajakärpäsistä tuhoja aiheuttavat esimerkiksi krysanteemimiinaajakärpänen (Chromatomyia syngenesiae) ja tomaattimiinaaja (Liriomyza bryoniae). Miinaajakärpäset aiheuttavat vahinkoa ainakin vihanneksille, erityisesti tomaatille ja salaatille kuten myös sellerille, kurkulle ja kiinankaalilla, sekä koristekasveista erityisesti krysanteemilla ja gerberalla.
Miinajakärpästen heimoon kuuluvat lajit ovat noin 2–3 millimetrin mittaisia, ja useimpien lajien siipiväli on noin 1 millimetri. Miinaajakärpäset ovat ulkonäöltään pääasiassa mustia paitsi, että keski- ja takaruumiissa on keltaisia kuvioita. Miinaajakärpästen siivet ovat lasinkirkkaat ja ovat lepoasennossa takaruumiin päällä. Pituudeltaan siivet ovat noin kaksi kertaa takaruumiin pituiset. Miinaajakärpästen elämänkierron vaiheita ovat muna, kolme toukkavaihetta, kotelo ja aikuinen kärpänen.
Suomessa torjuttaviksi miinaajakärpäsiin kuuluviksi vieraslajeiksi on luokiteltu floridankärpänen (Liriomyza trifolii) ja krysanteeminsuonimiinajakärpänen (Liriomyza huidobrensis).
Miinaajakärpästen biologiseen torjuntaan voidaan käyttää ainakin seuraavia lajeja: kevätmiinaajavainokaista (Dacnusa sibirica), kesämiinaajavainokaista (Diglyphus isaea) ja isosukkulaa (Steinernema feltiae).
Heimoon kuuluvia alaheimoja ja sukuja

Agromyzinae
Agromyza
Hexomyza
Melanagromyza
Ophiomyia
Tropicomyia
Phytomyzinae
Amauromyza
Aulagromyza
Calycomyza
Cerodontha
Chromatomyia
Galiomyza
Liriomyza
Metopomyza
Napomyza
Nemorimyza
Phytobia
Phytoliriomyza
Phytomyza
Pseudonapomyza
Selachops
Xeniomyza
Aiheesta muualla

Laji.fi: Agromyzidae
Ötökkätieto: Miinaajakärpäset (Agromyzidae)
ITIS: Agromyzidae (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Agromyzidae (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Family Agromyzidae - Leaf Miner Flies (englanniksi)
Tijana Bogićević

| Tijana Bogićević |
| --- | --- |
 Tijana vuoden 2017 Euroviisuissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1981 (ikä 42) Novi Sad, Serbia
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  2001–
Tyylilajit:  pop, R&B
Soittimet:  laulu
Aiheesta muualla
tijanabogicevic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tijana Bogićević (serb. Тијана Богићевић; s. 1. marraskuuta 1981 Novi Sad, Serbian ST) on serbialainen laulaja. Hän edusti Serbiaa vuoden 2017 Euroviisuissa, Kiovassa kappaleella "In Too Deep". 2. toukokuuta hän julkaisi kappalen serbiankielinen versio, "Tvoja". 11. toukokuuta hän sijoittui semifinaalissa sijalle 11. eikä päässyt finaaliin.
Aiemmin Bogićević toimi taustalaulajana Ninan esityksessä vuonna 2011. Hän osallistui myös euroviisukarsintoihin Beovizijassa 2009 kappaleella "Pazi šta radiš", mutta ei edennyt semifinaalista eteenpäin. Bogićević sai ensimmäistä kertaa suurta huomiota Serbiassa julkaistuaan singlensä "Čudon" vuonna 2013. Seuraavana vuonna hän julkaisi dueton "Još jednomin" Aleksa Jelićin kanssa.
Nykyisin Bogićević asuu Bostonissa, Yhdysvalloissa. Maaliskuussa 2015 hän suoritti siviilivihkimisen yhdysvaltalaisen Mark Robertsonin kanssa, ja kesäkuussa 2016 he menivät naimisiin kirkkohäissä Sremski Karlovcissä.
Diskografia

Singlet
"Pazi šta radiš" (2009)
"Tražim" (2010)
"Čudo" (2013)
"Još jednom" (Aleksa Jelićin kanssa, 2014)
"Tijanina" (2015)
Tohnisen Äijä

Tohnisen Äijä tai Tohnin äijä on legendan mukaan ollut iso voimamies. Hän on kantanut Isonkyrön vanhan kirkon rakentamiseen ison kiven Lapuan Simpsiöltä.
Tohnisen Äijä -arvonimi

Töysässä valitaan vuosittain Tohnisen Äijä -arvonimellä, kuntaa tunnetuksi tekevä henkilö.
Seuraavat henkilöt on valittu Tohnisen äijäksi:
Eino Kukkola (1986)
M. K. Paavola (1987)
Urho Haavisto (1988)
Matti Keskinen (1989)
Anelma Myllymäki (1990)
Heikki Ritavuori (1991)
Pentti Hautala (1992)
Irja Hiironniemi (1993)
Jalo Hiipakka (1994)
Tuure Rajaniemi (1995)
Klaus Lavila (1996)
Eino Kuokkanen (1997)
Risto Lehtinen (1998)
Erkki Vannesluoma (1999)
Irma Kuitti (2000)
Ritva Sorila (2001)
Vesa Keskinen (2002)
Arto Lamminmäki (2003)
Arvo J. Uusimäki (2004)
Kauko Välimäki (2005)
Seppo Harju (2006)
Markku Järvenpää (2007)
Terho Riiho (2008)
Jussi Suni (2009)
Helli Loukasmäki (2010)
Reijo Nieminen (2011)
Tapani Rinne (2012)
Harri Mäkelä (2013)
Ari Hakola (2014)
Tarja Ylimäki (2015)
Timo Ala-Kanto (2016)
Aila Mursula (2017)
Heikki Nikkola (2018)
Tauno Lavila (2019)
Anni Tikkamäki (2020)
Erkki Vainionpää (2021)
Jari-Matti Latvala (2022)
Aiheesta muualla

Tohnin äijästä Tohnin Kyläseuran sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tony Hale

| Tony Hale |
| --- | --- |
 Hale vuonna 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1970 (ikä 54) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–2018
Merkittävät roolit:  Sukuvika Rouva varapresidentti
Palkinnot
 Parhaan miessivuosan Primetime Emmy komediasarjassa 2013 Rouva varapresidentti 
Aiheesta muualla
IMDb 
Anthony ”Tony” Russell Hale (s. 30. syyskuuta 1970 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa Sukuvika ja Rouva varapresidentti, josta hänet palkittiin parhaan miessivuosan Emmyllä vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Tony Hale Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Misofonia

Misofonia (tunnetaan myös lyhenteellä SSSS, selective sound sensitivity syndrome eli 4S) on sairaus, jossa ihminen on neurofysiologisesti herkistynyt jokapäiväisille äänille, jotka ovat valtaosalle muista ihmisistä yhdentekeviä. Tavallisesti ne liittyvät muun muassa syömiseen ja hengittämiseen ja aiheuttavat kuulijassaan hallitsematonta raivoa. Kyseessä ei ole hyperakusia, jossa henkilö kokee sietämättömänä kaikki ympäristön äänet, vaan inhoa valikoiduille voimakkuudeltaan matalille äänille, jotka ovat luonteeltaan toistuvia. Tila on tunnistettu sairaudeksi mm. englanninkielisissä maissa, mutta sitä ei löydy toistaiseksi ICD-10-järjestelmästä, minkä takia suomalaiset lääkärit eivät laajalti tunne tilaa.
Syyt

Misofonia on neurofysiologinen tila, jossa aivot ovat herkistyneet joillekin jokapäiväisille äänille ja saavat ihmisen niin sanottuun taistele tai pakene -tilaan. Äänet, jotka voivat saada misofoniasta kärsivän herkistymään, ovat usein matalia ja toistuvia, kuten syömisen äänet maiskutus, hörppiminen ja rouskutus tai toisen ihmisen hengitysäänet.
Misofoniaa alettiin käyttää omana terminään vasta 2000-luvulla, kun Jastreboffit (2001) erottivat oireet hyperakusiasta.
Syitä misofonian puhkeamiselle ei tiedetä, mutta vuonna 2017 Newcastlen yliopistossa julkaistun tutkimuksen perusteella potilaiden aivojen otsalohkoissa näkyi muutoksia. Potilailla oli yliaktiivisuutta etummaisessa aivosaaressa, jonka tehtäviin kuuluu fyysisten aistiärsykkeiden yhdistäminen tunteisiin.
Taudinmerkit ja oireet

Misofonian oirekuvasto ei ole yhtenäinen, ja siitä kärsivät saavat eriasteisia epämiellyttävyyden tunteita. Tilan laukaisevat usein äänet, mutta ne voivat olla myös näköaistimuksia.
Misofonian oireita ja merkkejä ei ole vielä virallisesti määritelty, ja monet oirekuvaukset perustuvat anekdootteihin tai pienimuotoisiin tutkimuksiin. Keskeisin oire on kuitenkin vastenmielisyys tiettyjä ääniä ja näköaistimuksia kohtaan. Yleisimpiä ääniä, jotka aiheuttavat inhoa, ovat esimerkiksi viheltäminen, naputus, pureskelu, niiskutus, hengittäminen, sireeni, haukkuminen, huutaminen, kynän naputtelu ja kellon tikitys. Näköhavainnoista yleisiä ovat esimerkiksi tavaroiden tai jalkojen jatkuva heiluttelu, sormen liikkeet ja pureskelu.
Misofoniasta kärsivä voi olla normaalia ahdistuneempi, jos hän tuntee ikään kuin jatkuvasti vain odottavansa seuraavaa epämiellyttävää ääntä. Misofonian oireet yhdistyvät usein läheisiin ihmisiin, joten sitä sairastava saattaa vetäytyä ihmissuhteista. Misofoniapotilaiden on joissakin tapauksissa havaittu kärsivän muita useammin migreenistä ja uneliaisuudesta.
Hoito

Misofoniaa on tutkittu vielä niin vähän, ettei sillä ole hyväksyttyjä hoitomuotoja. Misofoniasta kärsivät ihmiset ovat saaneet apua muun muassa kognitiivisesta käyttäytymisterapiasta, hypnoterapiasta ja tinnituksen hoitoon käytettävästä TRT-terapiasta sekä muistojen rekonsolidaatiotekniikoista.
Misofoniapotilas voi myös helpottaa oireita omilla toimillaan. Sekä stressi että väsymys saattavat lisätä ääniyliherkkyyttä, joten jo omia elintapojaan muuttamalla voi saada aikaan huomattavaa helpotusta. Arkitilanteessa voi yrittää peittää inhoa aiheuttavia ääniä taustaäänien, kuten radion, avulla.
Aiheesta muualla

Tiedote misofoniasta
Misophonia UK
Owen Parachute
Raivostuttaako ruoan maiskutus? Et ole hullu, sinulla voi olla misofonia Yle 4.8.2015.
Tiikerihait

| Tiikerihait |
| --- | --- |
 Valkoevähai (Triaenodon obesus)
 Varhaisliitukausi–Nykyaika (Holoseeni) Valangin-vaihe–Holoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Luomihaikalat Carcharhiniformes
Heimo::  Tiikerihait Carcharhinidae  Jordan & Evermann, 1896
Suvut
 Katso teksti 
Katso myös
   Tiikerihait Wikispeciesissä   Tiikerihait Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiikerihait, aikaisemmalta nimeltään ihmishait (Carcharhinidae) on luomihaikalojen lahkoon kuuluva heimo. Se on yksi suurimmista haiheimoista, ja sisältää 59 lajia.
Suurin tiikerihailaji on tiikerihai, joka kasvaa jopa 7,5-metriseksi; pienin laji on Rhizoprionodon taylori, joka kasvaa noin 70 senttimetriä pitkäksi. Tiikerihait ovat ulkomuodoltaan tyypillisiä haita. Kaikilla lajeilla on viisi kidusrakoa, kaksi selkäevää ja yksi peräevä. Pyrstön kahdesta puoliskosta ylimmäinen on paljon suurempi. Tiikerihait elävät pääasiassa trooppisissa ja lauhkeissa merissä, mutta joitakin lajeja tavataan myös suolattomissa vesissä.
Kuten kaikki muutkin hait, tiikerihait ovat lihansyöjiä ja käyttävät ravinnokseen kalaa ja muita eläimiä. Jotkut suurimmista tiikerihailajeista saattavat olla ihmiselle vaarallisia, ja ne aiheuttavat suurimman osan ihmisiin kohdistuvista haihyökkäyksistä. Tiikerihait ovat joko ovovivipaarisia tai vivipaarisia, ja poikaset syntyvät kuoriuduttuaan ja kehityttyään naaraan kohdussa. Aiemmin uskottiin, että tiikerihait ilmestyivät vasta paleogeenikaudella, jolloin heimo olisi ollut nuorin nykyisistä hairyhmistä. Kuitenkin vuonna 2014 kuvattiin fossiilinen tiikerihaisuku Archaeogaleus, joka on peräisin varhaisliitukaudelta.
Luokittelu

Tiikerhaita on 59 lajia, jotka luokitellaan 12 sukuun:
Suku Täplähait (Carcharhinus )
Mustakuonohai (Carcharhinus acronotus)
Hopeaevähai (Carcharhinus albimarginatus)
Isokuonohai (Carcharhinus altimus)
Carcharhinus amblyrhynchoides
Harmaariuttahai (Carcharhinus amblyrhynchos)
Savuhai (Carcharhinus amboinensis)
Carcharhinus borneensis
Carcharhinus brachyurus
Carcharhinus brevipinna
Carcharhinus cautus
Carcharhinus cerdale
Carcharhinus coatesi
Carcharhinus dussumieri
Haukkahai (Carcharhinus falciformis)
Carcharhinus fitzroyensis
Carcharhinus galapagensis
Carcharhinus hemiodon
Carcharhinus humani
Carcharhinus isodon
Carcharhinus leiodon
Härkähai (Carcharhinus leucas)
Mustapilkkahai (Carcharhinus limbatus)
Valkopilkkahai (Carcharhinus longimanus)
Carcharhinus macloti
Carcharhinus macrops
Mustaevähai (Carcharhinus melanopterus)
Sumuhai (Carcharhinus obscurus)
Riuttahai (Carcharhinus perezi)
Ruskohai (Carcharhinus plumbeus)
Carcharhinus porosus
Carcharhinus sealei
Carcharhinus signatus
Pilkkapyrstöhai (Carcharhinus sorrah)
Australianmustapilkkahai (Carcharhinus tilstoni)
Carcharhinus tjutjot
Suku Glyphis
Glyphis fowlerae
Gangesinhai (Glyphis gangeticus)
Glyphis garricki
Glyphis glyphis
Glyphis siamensis
Suku Lamiopsis
Lamiopsis temminckii
Lamiopsis tephrodes
Suku Nasolamia
Nasolamia velox
Suku Negaprion
Negaprion acutidens
Sitruunahai (Negaprion brevirostris)
Suku Prionace
Sinihai (Prionace glauca)
Suku Isogomphodon
Isogomphodon oxyrhynchus
Suku Loxodon
Loxodon macrorhinus
Suku Rhizoprionodon
Maitohai (Rhizoprionodon acutus)
Rhizoprionodon lalandii
Rhizoprionodon longurio
Rhizoprionodon oligolinx
Nokkahai (Rhizoprionodon porosus)
Rhizoprionodon taylori
Atlantinnokkahai (Rhizoprionodon terraenovae)
Suku Triaenodon
Valkoevähai (Triaenodon obesus)
Suku Galeocerdo
Tiikerihai (Galeocerdo cuvier)
Suku Scoliodon
Lapahai (Scoliodon laticaudus)
Scoliodon macrorhynchos
Tomáš Slavík

Tomáš Slavík (s. 29. huhtikuuta 1981 Jilemnice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen yhdistetyn hiihtäjä.
Slavík on osallistunut MM-kilpailuihin vuosina 2003, 2005, 2007, 2009 ja 2011. Parhaat arvokisasijoituksensa hän saavutti Oslsosa 2011 oltuaan suurmäen Gundersen-kilpailussa seitsemäs ja normaalimäen kilpailussa yhdestoista. Hän on ottanut osaa myös Torinon 2006 ja Vancouverin 2010 olympialaisiin ollen parhaimmillaan 20:s Vancouverin normaalimäen Gundersen-kilpailussa.
Maailmancupissa Slavík on kilpaillut kaudesta 2003–2004 lähtien. Hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan viides Oslon sprinttikilpailussa maaliskuussa 2007. Hän uusi sijoituksen Klingenthalin normaalikilpailussa helmikuussa 2009. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan kolmas Klingenthalissa helmikuussa 2012.
Slavík edustaa Dukla Liberec -seuraa.
Aiheesta muualla

Tomáš Slavíkin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (tšekiksi)
Tsutomu Hata

| Tsutomu Hata |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 28. huhtikuuta 1994 – 30. kesäkuuta 1994  
Monarkki:  Akihito
Edeltäjä:  Morihiro Hosokawa
Seuraaja:  Tomiichi Murayama
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1935 Tokio, Japani
Kuollut: 28. elokuuta 2017 (82 vuotta) Tokio, Japani
Tiedot
Puolue:  Japanin liberaalidemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Tsutomu Hata (jap. 羽田 孜, Hata Tsutomu; 24. elokuuta 1935 Tokio – 28. elokuuta 2017) oli japanilainen poliitikko. Hän toimi Japanin 80. pääministerinä alle kahden kuukauden ajan vuonna 1994.
Hata syntyi Tokiossa kansanedustajana toimineen varakkaan maanomistajan perheeseen. Hän valmistui Seijō-yliopistosta ja työskenteli sen jälkeen Odakyū-bussiyhtiölle vuoteen 1969. Vuonna 1969 hänet valittiin Japanin alahuoneeseen Naganon prefektuurista liberaalidemokraattisen puolueen jäsenenä. Hän nousi 1980-luvulla merkittävään asemaan Tanakan–Takeshitan ryhmässä[lähde? ] ja toimi vuosina 1991–1992 talousministerinä Kiichi Miyazawan hallituksessa.
Hata jätti LDP:n vuonna 1993 perustaakseen Shinseitō-puolueen yhdessä pitkäaikaisen LDP-liittolaisen, Ichirō Ozawan kanssa. Ozawasta tuli osa Morihiro Hosokawan LDP:n vastaista koalitiohallitusta myöhemmin samana vuonna. Hata toimi Hosokawan hallituksen ulkoministerinä. 8. huhtikuuta 1994 Hosokawa erosi ja Hatasta tuli pääministeri. Japanin sosialistinen puolue kuitenkin jätti koalition, joka menetti enemmistönsä parlamentissa. 25. kesäkuuta Hata erosi mieluummin kuin osallistui luottamusänestykseen, joten Tomiichi Murayama nousi pääministeriksi.
Kun Shinseitō yhdistyi Shinshintōhon vuonna 1996, Hata haastoi Ozawan puheenjohtajuuskisassa. Hävittyään Ozawalle hän liittyi yhdessä 12 muun parlamentin jäsenen kanssa Taiyōtō-puolueeseen. Siitä tuli tammikuussa 1998 osa Minseitō-puoluetta, joka vuorostaan liitettiin Japanin demokraattiseen puolueeseen huhtikuussa 1998. Hata pysyi DPJ:ssä, jossa hän toimi puheenjohtaja Ozawan ylimpänä neuvonantajana.[lähde? ]
Tony Hancock

|  |
| --- | --- |
 Tony Hancockin pronssista ja lasista tehty patsas Birminghamissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1924 Birmingham, Iso-Britannia
Kuollut: 25. kesäkuuta 1968 Australia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anthony "Tony" John Hancock (12. toukokuuta 1924 Birmingham – 25. kesäkuuta 1968 Australia) oli brittiläinen näyttelijä ja koomikko.
Muissa sarjoissa aikaisemmin esiintynyt Hancock tuli tähdeksi oman radiosarjansa Hancock's Half-Hour (1954–1959) ansiosta, jonka televisioversiota BBC esitti 1956–1960. Hän esiintyi myös ITV:llä The Tony Hancock Show'ssa 1956–1957.
Tony Hancock teki itsemurhan alkoholilla ja pillereillä 25. kesäkuuta 1968 ollessaan Australiassa tekemässä uutta televisiosarjaa.
Aiheesta muualla

The Museum of Broadcast Communications: Hancock's Half Hour (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Meksiko talviolympialaisissa 2018

Meksiko osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti neljä urheilijaa, jotka kilpailivat kolmessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi maastohiihtäjä Germán Madrazo ja päättäjäisissä alppihiihtäjä Rodolfo Dickson.
Joukkue > Alppihiihto

Meksiko sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Rodolfo Dickson
Sarah Schleper
Joukkue > Freestylehiihto

Robert Franco
Joukkue > Maastohiihto

Meksiko sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Germán Madrazo
Tokasikajuttu

| Tokasikajuttu |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Jukka Kärkkäinen  J-P Passi 
Käsikirjoittaja:   Jukka Kärkkäinen  J-P Passi 
Tuottaja:   Sami Jahnukainen 
Kuvaaja:  J-P Passi
Leikkaaja:   Otto Heikola  Riitta Poikselkä 
Pääosat:   Pertti Kurikan Nimipäivät  Niila Suoranta  Jutta Tahvanainen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi  Ruotsi  Norja  Tanska 
Tuotantoyhtiö:  Mouka Filmi
Ensi-ilta:   2017-10-1313. lokakuuta 2017 (Suomi)  
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  5 151
Edeltäjä:  Kovasikajuttu
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tokasikajuttu on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut kansainvälisenä yhteistuotantona valmistettu dokumenttielokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Jukka Kärkkäinen ja J-P Passi. Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeestä kertova elokuva on itsenäinen jatko-osa saman tekijätiimin kulttimaineeseen nousseelle vuoden 2012 elokuvalle Kovasikajuttu. Elokuva esitettiin Yle TV1:n Dokumenttiprojektissa huhtikuussa 2018.
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Aamulehti Kari Salminen: 
Episodi Jussi Huhtala: 
Film-O-Holic.com Pauliina Savola: 
Helsingin Sanomat Leena Virtanen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl: 
Iltalehti Juho Rissanen: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
Muropaketti Aki Lehti:
Aiheesta muualla

Tokasikajuttu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tokasikajuttu Elonet.
Yle Areena: Tokasikajuttu
Tom Jones (kilpa-autoilija)

Tom Jones (26. huhtikuuta 1943 Dallas, Texas – 29. toukokuuta 2015 Eastlake, Ohio) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja.
Formula 1

Jones osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1967, Kanadan GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui, eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän osoitti harjoituksissa jo hyvää vauhtia, kunnes kärsi sähköviasta aika-ajoissa saaden huonon kierroksen.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967 | Tom Jones (yksityinen Cooper) | Cooper T82 | Climax V8 | RSA | MON | NED | BEL | FRA | GBR | GER | CAN DNQ | ITA | USA | MEX | NC | 0 |
Muuta

Jones johti hitsaus- ja metalliyritystä Clevelandissa. Hän kuoli Eastlakessa Ohiossa vuonna 2015.
Torkki

Torkki on suomenkielinen sukunimi. Torkki-nimisiä henkilöitä:
Jari Torkki (s. 1965), suomalainen entinen jääkiekkoilija
Jenni Torkki (s. 2000), suomalainen salibandyn pelaaja
Juhana Torkki (s. 1977), suomalainen puhetaidon kouluttaja
Sami Torkki (s. 1978), suomalainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Meksiko kesäolympialaisissa 2000

Meksiko osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin 2000 78 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa kuusi mitalia, joista yksi oli kultainen, kaksi hopeista ja kolme pronssisia.
Mitalistit > Kultaa

Soraya Jiménez – painonnosto, naisten 53–58 kg
Mitalistit > Hopeaa

Noé Hernández – yleisurheilu, miesten 20 km kävely
Fernando Platas – uimahypyt, miesten 3 metrin ponnahduslauta
Mitalistit > Pronssia

Joel Sánchez – yleisurheilu, miesten 50 km kävely
Cristián Bejarano – nyrkkeily, kevytsarja (60 kg)
Víctor Estrada – taekwondo, miesten keskisarja (68–80 kg)