stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brahin
Sijainti ja Tšernobyl

Brahin on Valko-Venäjän eteläisin hallintopiiri. Se rajoittuu idässä Lojeun piiriin ja Dnepriin, jonka vastarannalla on Ukrainan Tšernihivin alue. Lounaassa hallintopiirin rajan takana on Ukrainan Kiovan alue ja pian rajan takaa löytyvät aikanaan saasteiden takia hylätyt Pripjatin ja Tšernobylin kaupungit. Brahinin hallintopiirin itäpuolella sijaitsee H'oinikin piiri.
Valko-Venäjän Homelin alueen Brahinin hallintopiiri sijaitsee lähimmillään alle 15 kilometrin päässä Tšernobylin ydinvoimalasta. Erityisesti piirin lounaisosat saastuivat huomattavasti vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin seurauksena. Piirin lounaisosa kuuluu yhä radioaktiivisuudeltaan voimakkaimmin säteileviin Valko-Venäjän alueisiin. Vuonna 2011 eli vielä 25 vuotta onnettomuuden jälkeenkin kymmenet alueen kylät ovat asutuskiellossa ja kuuluvat radioaktiivisuutensa takia perustettuun Polesian säteily-ekologiseen rauhoitusalueeseen. Tämä rauhoitusalue alkaa heti Brahinin taajaman lounaispuolelta.
Liikenneyhteydet

Liikenneyhteyksistä tärkein on kantatie P35, joka saapuu Mazyrin suunnalta lännestä H’oinikin kautta Brahiniin. Tämä maantie jatkaa Dneprin rannalla sijaitsevaan Kamaryniin (Komarin) ja edelleen Ukrainan rajalle (51°22′51.20″N, 30°36′18.48″E). Kamarynin läheltä kulkee myös länsi-itäsuuntainen rautatien osuus, joka on pikemmin osa Ukrainan pohjoista rataverkkoa kuin osa Valko-Venäjän rautateitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brahinin piiri Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus keskustaajamasta (englanniksi) (BYcity.org)
Брагин - Lyhyesti taajamasta ja keskustan kartta (venäjäksi) (dorogiby.info)
Keskustan kartta (venäjäksi) (BYcity.org)
WikiMapia karttalinkki kaupunkimaiseen taajamaan, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaista topografikarttaa alueesta (venäjäksi)
Brahinin piirin sijainti Valko-Venäjäällä.
Kaukokulkeumana levinneen cesium-137:n aiheuttama aktiivisuus Tšernobylin voimalan ympäristössä. Brahinin alue sijaitsee Hoinikista ja Tšernobylistä itään, ja näkyy kartassa länsiosiltaan osittain punaisena eli suljettuna alueena.
Kemal Atatürk

| Mustafa Kemal Atatürk |
| --- | --- |

Turkin 1. presidentti
 29. lokakuuta 1923 – 10. marraskuuta 1938  
Pääministeri:  İsmet İnönü  Fethi Okyar Celal Bayar
Seuraaja:  İsmet İnönü
Henkilötiedot
Syntynyt: 1881 Thessaloniki
Kuollut: 10. marraskuuta 1938 (56–57 vuotta) Istanbul
Ammatti:  sotilas
Puoliso:  Latife Uşaklıgil (1923–25)
Tiedot
Puolue:  Tasavaltalainen kansanpuolue
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  sotamarsalkka
Mustafa Kemal Atatürk (1881 – 10. marraskuuta 1938) oli Osmanien valtakunnan kenraali ja turkkilainen valtiomies, Turkin tasavallan perustaja ja ensimmäinen presidentti.
Nuoruus

Mustafa syntyi Osmanien valtakuntaan tuolloin kuuluneessa Selânikissa, nykyisessä Thessalonikissa Kreikassa. Hänen synnyinpaikallaan sijaitsee nykyisin Turkin konsulaatti ja museo. Tavan mukaisesti hän sai syntymässään vain nimen Mustafa. Mustafan isä Ali Rıza Efendi oli tullivirkamies, joka kuoli pojan ollessa kuusivuotias, ja äiti Zübeyde Hanım. Hänen perheensä oli keskiluokkaisia, turkinkielisiä muslimeja. Jotkut kirjoittajat uskovat hänen isänsä Ali Rızan olleen albanialaista alkuperää; Muiden mukaan Ali Rızan esi-isät olivat turkkilaisia ja alkujaan kotoisin Söken piirikunnasta Anatolian Aydınin maakunnassa. Hänen äitinsä Zübeyden uskotaan olleen turkkilaista alkuperää ja Yörükin sukukunnasta. Mustafan on joskus väitetty olleen dönme-juutalainen. Virallisesti tämä on kiistetty ja väitettä käyttivät etenkin Mustafan poliitiset vastustajat.
Mustafa opiskeli Selânikissa, jossa hänen matematiikanopettajansa antoi hänelle nimen Kemal (täydellisyys) hänen menestyksensä ansiosta. Mustafa Kemal liittyi sotilasakatemiaan Monastirissa (nykyinen Bitola Pohjois-Makedoniassa) 1895. Hän valmistui luutnantiksi 1904 ja sijoitettiin Damaskokseen. Hän liittyi pian salaiseen uudistusmieliseen järjestöön nimeltä Vatan (isänmaa). Vuonna 1907 hänet siirrettiin Selânikiin, jossa hän liittyi nuorturkkilaisina tunnettuun nationalistiseen uudistuspuolueeseen.
Vuonna 1908 Osmanien valtakunnan nöyryyttävä asema Makedoniassa johti nuorturkkilaisten kapinaan, ja pelätessään armeijan marssivan Konstantinopoliin sulttaani Abdul Hamid II antautui 23. heinäkuuta. Vuonna 1875 kumottu perustuslaki nostettiin jälleen voimaan, ja ilmiannot ja sensuuri lopetettiin. Parlamentti avattiin uudelleen 10. joulukuuta. Seuraavana vuonna 13. huhtikuuta sotilaiden ja muslimien kapina johti vastavallankumoukseen ja hallituksen kaatumiseen. Selânikin joukot nostivat hallituksen takaisin valtaan, ja komitea päätti syrjäyttää sulttaanin ja nostaa hänen veljensä valtaistuimelle Mehmet V:nä. Syrjäytetty sulttaani asetettiin arestiin Selânikiin.
Mustafa Kemal jatkoi uraansa sotilaana ja lähetettiin Libyan maakuntaan puolustamaan sitä Italian hyökkäystä vastaan. Toisen Balkanin sodan aikana Kemal oli saarrettuna Libyassa eikä voinut osallistua sotaan. Kun Turkki oli häviämässä sodan, nuorturkkilainen puolue otti vallan hallitukselta ja asetti sisäministeriksi eli suurvisiiriksi Talat paššan (Mehmed Talat), sotaministeriksi Enver paššan (Ismael Enver) ja laivastoministeriksi Cemal paššan (Ahmed Cemal). Hallinto oli eräänlainen triumviraatti, jota ohjasi puolueen keskuskomitea.
Heinäkuussa 1913 Kemal pääsi palaamaan Konstantinopoliin, ja määrättiin Gallipolin alueen puolustuksen komentajaksi Traakian rannikolle. Vuonna 1914 hänet siirrettiin syrjään pääkaupungin politiikasta sotilasattasea 88:ksi Sofiaan.
Turkin presidenttinä

Turkin tasavalta perustettiin 29. lokakuuta 1923, ja Kemalista tuli sen ensimmäinen presidentti. Tasavalta oli periaatteessa demokraattinen, mutta Kemal hallitsi sitä diktatorisesti. Yritykset monipuoluejärjestelmän luomiseksi lopetettiin alkuunsa, ja islamistien kapinat nitistettiin. Kemal ihaili joitain Neuvostoliiton ja fasistisen Italian piirteitä, mutta yksityisomistus säilytettiin, eikä poliittisia vastustajia kohdannut yleensä maakuntiin karkotusta rankempi kohtalo.lähde?
Kreikan kanssa tehdyn sopimuksen perusteella valtiot suorittivat 1923 väestönvaihdon, jossa noin 1,1 miljoonaa ortodoksia muutti Turkista Kreikkaan ja noin 400 000 muslimia Kreikasta Turkkiin. Koska väestönsiirto perustui uskontoon eikä äidinkieleen, monet Kreikkaan siirtyneistä olivat äidinkielenään turkkia puhuvia. Lausannen väestönvaihtosopimus ei koskenut Pohjois-Kreikan Traakiaa eikä Istanbulia tai sen lähisaaria. Tästä syystä Turkissa elää edelleen noin 5 000 henkilön kreikkalainen vähemmistö.
Yksityiselämä

Mustafa Kemal oli naimisissa vain lyhyesti. Hän kannatti naisten vapauttamista ja näytti esimerkkiä avioitumalla länsimaissa koulunsa käyneen Latife Uşşakin kanssa 29. tammikuuta 1923. He erosivat 5. elokuuta 1925. Kemal adoptoi 13 lasta, 12 tyttöä ja yhden pojan. Kemal oli omistautunut sotilasuralleen ja taisteluiden puuttuessa hän turhautui.
Henkilökultti

Atatürkin vaikutus näkyy vieläkin julkisissa julisteissa ja kaikissa Turkin seteleissä. Istanbulin lentoasema on nimeltään Atatürkin kansainvälinen lentoasema ja Kultaisen sarven yli kulkeva silta on nimetty hänen mukaansa. Armeija on väittänyt suojelevansa kemalistista perintöä ja ideologiaa ottaessaan vallan 1960 ja 1980 tai kun se on pakottanut istuvan hallituksen luopumaan vallasta vuosina 1971 ja 1997.
Kemalin muistoksi rakennettiin vuonna 1941 Anıtkabirin mausoleumi Ankaraan. Mausoleumissa on lukuisia Kemalin henkilökohtaisia esineitä virka-autosta parranajovälineisiin. Turkin jokaisessa yliopistossa on hänen muistoaan kunnioittava muistonurkkaus ja jokaisessa kaupungissa on hänen mukaansa nimetty katu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kemal Atatürk Wikimedia Commonsissa
Artikkeleita:
Koko kansa koulun penkille. Suomen Kuvalehti 26.04.1930, no. 17, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Turkin vahva mies 10 vuotta presidenttinä 29.10.1933. Hakkapeliitta 24.10.1933, no. 43, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Lemmikki Talas : Kamal Atatyrk. Suomalainen käy "suuren turkkilaisen" maatilalla, Suomen Kuvalehti, 17.08.1935, nro 33, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Uuden Turkin luoja – Kemal Atatyrk. Kuva 9.11.1938, no. 23, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Diktaattori sulttaanien vallan perijänä. Hakkapeliitta 22.11.1938, no. 47, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Atatürkin viimeinen paraati. Hakkapeliitta 20.12.1938, no. 51–52, s. 46, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Sureva Turkki. Kuva 1.3.1939, no. 5, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Turkin presidentit
Kemal Atatürk (1923–1938) | İsmet İnönü (1938–1950) | Celal Bayar (1950–1960) | Cemal Gürsel (1960–1966) | Cevdet Sunay (1966–1973) | Fahri Korutürk (1973–1980) | Kenan Evren (1980–1989) | Turgut Özal (1989–1993) | Süleyman Demirel (1993–2000) | Ahmet Necdet Sezer (2000–2007) | Abdullah Gül (2007–2014) | Recep Tayyip Erdoğan (2014–)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2  3 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Mustafa Kemal vuonna 1918.
Atatürk vuonna 1925.
Atatürkin patsas Istanbulissa katsoo Bosporin yli.
Atatürkin mausoleumi Ankarassa.
Bonnie Bramlett

Bonnie Bramlett vuonna 2004.
Bonnie Bramlett (o.s. Bonnie Lynn O’Farrell, s. 8. marraskuuta 1944 Altona, Illinois) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän tuli alun perin tunnetuksi rocklauluduosta Delaney & Bonnie, jonka hän muodosti silloisen aviomiehensä Delaney Bramlettin kanssa. Duon Friends-taustayhtyeessä vieraili ajan huippumuusikoita, kuten Eric Clapton, George Harrison ja Jimi Hendrix.
Elämä ja ura

Bonnie Bramlett on kotoisin Illinois’n osavaltiosta. Siellä hän lauloi jo 14–15-vuotiaana taustoja muun muassa Albert Kingille sekä Ike & Tina Turnerille, joiden Ikettes-lauluryhmässä hän esiintyi muutaman kerran ensimmäisenä valkoihoisena, iholtaan tummaksi värjättynä.  Bonnie muutti Los Angelesiin 1967 ja tapasi pian Delaney Bramlettin.
Sekä avioliitto että musiikillinen yhteistyö Delaney Bramlettin kanssa päättyivät 1972, ja Bonnie Bramlett lähti soolouralle. Hänen esikoisalbumillaan Sweet Bonnie Bramlett (1973) soittaa taustoja skotlantilainen Average White Band. Bramlett esiintyi 1970-luvulla muun muassa Stephen Stillsin kanssa ja tuli 1980-luvulla tunnetuksi gospellaulajana. Vuonna 1988 hän meni naimisiin muusikko-näyttelijä Danny Sheridanin kanssa, joka tuotti hänen levyjään.
Bonnie Bramlett on ollut mukana kirjoittamassa monia 1970-luvun hittikappaleita, kuten Leon Russellin kanssa yhdessä tehty ”Superstar”, jonka ovat levyttäneet muun muassa Rita Coolidge ja The Carpenters, sekä Eric Claptonin kanssa syntynyt, tämän ensimmäiselle sooloalbumille päätynyt ”Let It Rain”.
Delaney ja Bonnie Bramlettin tytär on laulaja Bekka Bramlett (s. 1968), joka oli 1990-luvun puolivälissä lyhyesti Fleetwood Mac -yhtyeen jäsenenä. Kaikki kolme nähdään sivuosissa vuoden 1971 elokuvassa Nasta laudassa. Bonnie Bramlett näytteli sivuhahmoa Bonnie Watkins vuosien 1988–1997 televisiosarjassa Roseanne, nimellä Bonnie Sheridan. Bonnie Bramlett nähdään myös baarimestarin roolissa vuoden 1991 elokuvassa The Doors.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bonnie Bramlett Wikimedia Commonsissa
Bonnie Bramlett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bonnie Bramlett
Käännös suomeksi
James Bowen

James Bowen ja Bob
James Anthony Bowen (15. maaliskuuta 1979, Surrey) on brittiläinen, Lontoossa asuva kirjailija ja katusoittaja. Bowen on yhteistyössä Garry Jenkinsin kanssa kirjoittanut teoksen Katukatti Bob ja sille jatko-osia, kuten Bobin maailman.
Elämäkerta > Asunnottomaksi

Bowen eli vaikean lapsuuden ja nuoruuden, johon sisältyi useita vastoinkäymisiä. Hänen vanhepansa erosivat, ja äitinsä kanssa hän muutti Australiaan, jossa he muuttivat usein paikkakunnalta toiselle, mikä vaikeutti Bowenin ystävystymistä muiden lasten kanssa. Yksinäinen Bowen joutui koulukiusatuksi, ja hän ajautui päihdekokeiluihin. Hän myös kärsi pitkään diagnosoimattomista mielenterveysongelmista.
Bowen muutti myöhemmällä iällään Lontooseen tavoitteena pop- ja rockmuusikon ura. Hän ihaili useita rockmuusikoita, kuten grungeyhtye Nirvanan edesmennyttä keulakuvaa Kurt Cobainia. Pian Bowen ryhtyi käyttämään heroiinia ja joutui asunnottomaksi, mutta hän pääsi myöhemmin huumevieroitukseen ja tukiasuntoon. Bowen ansaitsi elantoaan katusoittamalla Lontoon keskustassa.
Elämäkerta > Bowen ja Bob

Vuonna 2007 Bowenin elämä muuttui, kun hän löysi tukiasuntonsa lähetä huonokuntoisen oranssiraidallisen kollikissan. Bowen hoivasi kissan kuntoon mutta yritti päästä siitä eroon, sillä hän uskoi että kissan paikka oli kadulla. Karkotusyrityksistä huolimatta kissa palasi aina Bowenin luo, ja alkoi jopa seurata Bowenia pitkiäkin matkoja katusoittopaikalle. Vaikka Bowen tunsi että hänen oma elämänsä oli veitsenterällä eikä hänellä riitä voimia kissan hoivaamiseen, hän koki kissanhoidon mielekkäänä tekemisenä. Kissa sai nimen Bob, sillä sen ajoittaiset riehumiskohtaukset toivat Bowenin mieleen televisiosarja Twin Peaksin samannimisen hahmon.
Bowen mikrosirutti Bobin omiin nimiinsä mutta on myöhemmin todennut, että hän ei omista Bobia vaan he kaksi "ovat löytäneet toisensa". Bowen mietti useasti Bobin menneisyyttä, josta hän ei koskaan saanut selvyyttä. Hän uskoi vakaasti Bobin olevan kotoisin kadulta ja joutuneen jonkin eläimen hyökkäyksen kohteeksi ennen päätymistään Bowenin asunnon lähelle. Bobin läsnäolo myös auttoi Bowenia vierottautumaan heroiinivieroituslääkkeeksi käyttämästään metadonista, jonka vakavat vieroitusoireet kestivät useita päiviä.
Bowenin joutuessa lopettamaan katusoiton kiellon takia, hän alkoi menestyksekkäästi myymään The Big Issue -lehteä Bob mukanaan. Bowenin hartioilla tai vieressä istuva kissa herätti useissa ihmisissä myönteistä huomiota, joka johti usein kauppojentekoon. Tietämättään Bowen ja Bob päätyivät turistien valokuviin ja YouTube-videoille. Internetjulkisuutta seurasi useita kirjoja Bowenin ja Bobin elämästä ja myöhemmin elokuva "A Street Cat Named Bob", joka sai myös jatko-osan.
Bowen vaurastui Bobin ansiosta niin paljon, että hän kykeni ostamaan itselleen asunnon. Sittemmin Bowen on katusoittamisen ohella työskennellyt muun muassa vähävaraisten ja kodittomien hyväksi erilaisissa hyväntekeväisyysjärjestöissä.
Bob kuoli 13. kesäkuuta 2020 jäätyään tuntemattomaksi jääneen kuljettajan auton alle. Bobin oletetaan olleen kuollessaan noin 14–15-vuotias. Bobin muistoksi Islington Greeniin pystytettiin kissapatsas..
Elämäkerta > Myöhemmät vaiheet

Bobin kuoltua on Bowenin elämä ajautunut uudelleen alamäkeen. Vuonna 2022 hän käytti uudelleen heroiinia, mutta pyristeli siitä irti ennen uutta vuotta 2023. Sen jälkeen hän on ollut vaarassa menettää asuntonsa ja joutua uudelleen kodittomaksi. Hän on iloittanut, että hänellä ei ole varaa ylläpitää hyvinä aikona hankkimaansa taloa eikä myöskään varaa vuokrata uutta. Hän vetosi yleisöön saadakseen avustuksia, muuten hän joutuu kissoineen kadulle.
Suomennetut teokset

Katukatti Bob: kissa joka muutti elämäni (A street cat named Bob); suomentanut Kimmo Paukku. Helsinki: WSOY 2014 ISBN 978-951-0-40462-1
Bobin maailma (The world according to Bob); suomentanut Kimmo Paukku. Helsinki: WSOY 2015 ISBN 978-951-0-40913-8
Bobin joulu (A gift from Bob); suomentanut Kimmo Paukku. Helsinki: WSOY 2016 ISBN 978-951-0-41746-1
Bobin pieni viisauskirja (The little book of Bob); suomentanut Kimmo Paukku. Helsinki: WSOY 2019 ISBN 978-951-0-43927-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Bowen Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
FC Honka (naiset)

| Mitalit> Kansallinen liiga  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | 2006, 2007, 2008, 2017 |  |
|  Hopeaa | 2009, 2019 |  |
|  Pronssia | 2011, 2013, 2016 |  |
Naisten Suomen Cup 
|  Kultaa | 2009, 2014, 2015 |  |
|  Hopeaa | 2016 |  |
Liigacup 
|  Kultaa | 2007, 2008 |  |
|  Hopeaa | 2012 |  |
FC Honka on espoolainen jalkapalloseura, jonka naisten edustusjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kansallisessa Liigassa.
Honka pelaa kotiottelunsa Tapiolan urheilupuistossa. Seuran organisaatioon kuuluu myös naisten kakkosjoukkue sekä useita juniorijoukkueita sekä aikuisten harrastejoukkueita. Hongan B-tytöt pelaavat SM-sarjassa.
Historia

Seura perustettiin alun perin vuonna 1957 yleisseurana nimellä Tapion Honka. Vuonna 1975 lajit erkanivat emoseurasta omiksi seuroikseen, ja jalkapallotoiminta erkani emoseurasta. Jalkapalloseuran nimeksi tuli FC Honka. Sen virallinen perustamispäivämäärä on 17. marraskuuta 1975. Naisten joukkue perustettiin seuraan vuonna 1976.
Historia > Kotimaiset sarjat

Honka pelasi ensimmäistä kertaa silloisessa naisten SM-sarjassa kaudella 2003 ja säilytti paikkansa karsintojen kautta. Vuonna 2006 naiset pelasivat neljännen kauden SM-sarjassa ja voittivat ensimmäisen mestaruutensa. Mestaruus varmistui 8. lokakuuta 2006 SC Raisiota vastaan pelatussa ottelussa, jonka Honka voitti 1–0. Honka uusi mestaruutensa kaudella 2007 pelaten mestaruuden ratkaisseessa ottelussa HJK:n kanssa 3–3, mikä riitti mestaruuteen. Honka uusi mestaruutensa jo kolmannen kerran peräkkäin kaudella 2008 peräti 13 pisteen erolla toiseksi yltäneeseen HJK:hon.
Vuonna 2017 joukkue pääsi juhlimaan Naisten Liigan mestaruutta yhdeksän vuoden tauon jälkeen, kun se voitti Suomen mestaruuden yläloppusarjan viimeisessä pelissä, vain pisteen erolla PK-35 Vantaaseen. Ottelu pelattiin ISS-stadionilla ja päättyi 0–1 Hongan hyväksi. Joukkue on ollut sarjassa hopealla vuonna 2009 ja pronssilla vuosina 2011, 2013 ja 2016. Kaudella 2018 joukkueen sijoitus Naisten Liigassa oli neljäs, kun se hävisi pronssimitalin ratkaisseen ottelun Ahvenanmaalla Åland Unitedia vastaan 2–0. Kaudella 2021 FC Honka sijiottui kuudenneksi Kansallisessa liigassa.
Honka on voittanut naisten Liigacupin vuosina 2007 ja 2008. Suomen Cupin Honka voitti vuosina 2009, 2014 ja 2015 sekä pelasi loppuottelussa häviävänä osapuolena vuonna 2016.
Historia > Kansainväliset ottelut

Vuonna 2007 Honka osallistui UEFA-cupiin. Färsaarilla pelatulla ensimmäisellä kierroksella Honka jäi toiseksi, hävittyään lohkon voittajalle, islantilaiselle Valurille lisäaikamaalilla 1–2. Honka osallistui myös vuonna 2008 UEFA-cupiin.
Vuonna 2018 Honka pelasi jälleen kansainvälisiä pelejä selvittyään Liettuassa pelatusta karsintaturnauksesta jatkoon ja Naisten Mestarien Liigaan. Karsintaturnauksessa joukkue pelasi kolme peliä: Gintra (LT) - FC Honka 1–1, FC Honka - NSA Sofia (BG) 5–0 ja EBS Skála (FRO) - FC Honka 0–7, varmistivat joukkueen pääsyn karsintasarjan parhaana lohkokakkosena jatkoon. Karsintalohkoja oli yhteensä 10. Jatkoon pääsi lohkovoittajien lisäksi kaksi parasta kakkosta. Pudotuspeleissä Hongan vastustajaksi arvottiin FC Zürich Frauen ja otteluparin kotiottelu pelattiin Telia 5G Arenalla 12.9.2018. Ottelu päättyi melko tasaisen kamppailun jälkeen vastustajalle 0–1. Vierasottelu pelattiin Zürichissä 27.9., jonka FC Zürich voitti maalein 5–1.
Saavutukset

SM-kulta: 2006, 2007, 2008, 2017
SM-hopea: 2009, 2019
SM-pronssi: 2011, 2013. 2016
Suomen Cupin mestaruus: 2009, 2014, 2015
Liigacupin mestaruus: 2007, 2008
Joukkue kaudella 2024

Tilanne 27.12.2023
Aiheesta muualla

FC Hongan sivusto
FC Honka Naiset
FC Honka Naisten Liigan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
FC Honka Euroopan jalkapalloliiton sivustolla (englanniksi)
| n k Naisten jalkapallon Suomen-mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1971: HJK  1972: HJK  1973: HJK  1974: HJK  1975: HJK  1976: Into  1977: Into  1978: TPS  1979: HJK  1980: HJK  1981: HJK  1982: Valtti  1983: Valtti  1984: HJK  1985: KNF  1986: HJK  1987: HJK  1988: HJK  1989: PP-Futis  1990: Helsinki United  1991: HJK  1992: HJK  1993: KontU  1994: MPS  1995: HJK  1996: HJK  1997: HJK  1998: HJK  1999: HJK  2000: HJK  2001: HJK  2002: FC United  2003: MPS  2004: FC United  2005: HJK  2006: FC Honka  2007: FC Honka  2008: FC Honka  2009: Åland United  2010: PK-35 Vantaa  2011: PK-35 Vantaa  2012: PK-35 Vantaa  2013: Åland United  2014: PK-35 Vantaa  2015: PK-35 Vantaa  2016: PK-35 Vantaa  2017: FC Honka  2018: PK-35 Vantaa  2019: HJK  2020: Åland United  2021: KuPS  2022: KuPS  2023: KuPS 
| n k Kansallinen liiga |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: HJK
Joukkueet (2025):  HJK  HPS  JyPK  KuPS  PK-35  PK-35 Vantaa  VIFK  Åland United
Brachycereus nesioticus

| Brachycereus nesioticus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Suku::  Brachycereus
Laji::  nesioticus
Kaksiosainen nimi
 Brachycereus nesioticus  (B.L.Rob.) Backeb. 
Synonyymit
 Cereus nesioticus 
Katso myös
   Brachycereus nesioticus Wikispeciesissä   Brachycereus nesioticus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Brachycereus nesioticus on kaktuslaji, joka ainoa laji suvussaan. Se on Galápagossaarten endeeminen kasvilaji. Se on verraten pienikokoinen ja kasvaa lähes paljailla laavakentillä, joilla ei monikaan kasvi tule toimeen. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikankielisestä lyhyttä tarkoittavasta sanasta brakhys.
Sukulaisuussuhteet

DNA-tutkimusten mukaan lajin läheisin sukulainen on Jasminocereus thouarsii, joka sekin on endeeminen Galápagossaarilla. Yhdessä nämä suvut ovat läheisiä suvulle Armatocereus, joka esiintyy Ecuadorin ja Perun rannikoilla.
Tuntomerkit

Brachycereus-kaktus on monivartinen ja muodostaa tiheitä kasvustoja, joiden korkeus on 40–60 cm ja leveys jopa kaksi metriä. Varret ovat vaihtelevissa määrin pystykasvuisia, liereitä ja tiheäpiikkisiä. Läpimitta on 3–5 cm. Matalia varren pitkittäisharjuja on 16–22. Yhdessä ryhmässä (areolissa) on noin 40 piikkiä, jotka ovat erikokoisia, kellertäviä ja vanhemmiten tummuvia, jopa viiden sentin mittaisia.
Päivällä avautuvat kukat ovat kapean suppilomaisia, kermanvalkoisia, 6–11 cm pitkiä ja 2–5,5 cm leveitä. Kukkaperässä on paljon piikkisiä areoleja ja pieniä suomuja. Hedelmä on tumma, kypsänä mehevä, 1,5–3,5 cm pitkä, keltaisten piikkien peittämä ja siinä on jäljellä kuihtuneet terälehdet. Siemen on ruskeanmusta, pyöreä tai hieman soikea, 1–1,5 mm:n pituinen.
Ekologia

Brachycerus nesioticus kasvaa Galapagossaarista Bartolomén, Fernandinan, Genovesan, Isabelan, Pintan ja San Salvadorin saarilla. Sen kasvupaikat ovat hyvin kuivia laava-alustoja merenpinnan tasossa. Ecuadorin hallitus on kieltänyt kasvin keräämisen saariston muodostamasta kansallispuistosta. Niinpä kasvi on lähes tuntematon viljelyssä.