stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – miesten 1 000 metrin kanadalaisyksikkö
Tulokset > Loppukilpailu A

| # | Meloja | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Sebastian Brendel |  Saksa | 3:56.926 |
| 2 Hopeaa | Isaquias Queiroz |  Brasilia | 3:58.529 |
| 3 Pronssia | Ilia Shtokalov |  Venäjä | 4:00.963 |
| 4. | Pavlo Altukhov |  Ukraina | 4:01.587 |
| 5. | Martin Fuksa |  Tšekki | 4:03.322 |
| 6. | Gerasim Kochnev |  Uzbekistan | 4:04.205 |
| 7. | Carlo Tacchini |  Italia | 4:15.368 |
| DSQ (doping) | Serghei Tarnovschi |  Moldova | DSQ (4:00.852) |
Tulokset > Loppukilpailu B

| # | Meloja | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Tomasz Kaczor |  Puola | 3:59.350 |
| 2. | Adrien Bart |  Ranska | 4:00.911 |
| 3. | Vincent Farkas |  Slovakia | 4:04.013 |
| 4. | Mark Oldershaw |  Kanada | 4:06.972 |
| 5. | Dagnis Iljins |  Latvia | 4:10.084 |
| 6. | Angel Kodinov |  Bulgaria | 4:10.102 |
| 7. | Martin Marinov |  Australia | 4:15.524 |
|  | Henrik Vasbányai |  Unkari | DSQ |
Larry Mullen Jr.

| Larry Mullen Jr>  |
| --- | --- |
 Larry Mullen Jr. esiintymässä U2:n Innocence + Experience Tour -kiertueella vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Laurence Joseph Mullen Jr.
Syntynyt: 31. lokakuuta 1961 (ikä 62) Artane, Dublin, Irlanti
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Puoliso:  Ann Acheson
Lapset:  Aaron Elvis, Ava ja Ezra Mullen
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1976–
Tyylilajit:  rock, post-punk
Soittimet:  rummut, lyömäsoittimet, syntetisaattori, laulu
Yhtyeet:  U2, Passengers, Automatic Baby
Levy-yhtiöt:  Island Records, Interscope Records, Mercury Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lawrence Joseph ”Larry” Mullen Jr. (s. 31. lokakuuta 1961 Artane, Dublin, Irlanti) on irlantilainen muusikko, lauluntekijä ja näyttelijä. Mullen tunnetaan parhaiten irlantilaisen U2-yhtyeen rumpalina ja perustajajäsenenä. Mullenin soittotyylin kehittymiseen on vaikuttanut mittavasti hänen taustansa soittokunnan rumpalina. Hänen tunnetuimpia rumpuosuuksiaan U2:n kappaleista ovat muun muassa ”Sunday Bloody Sunday”, ”Pride (In the Name of Love)”, ”Where the Streets Have No Name”, ”Zoo Station”, ”Mysterious Ways” ja ”City of Blinding Lights”.
U2:n ohella Mullen on vaikuttanut myös erilaisissa musiikillisissa sivuprojekteissa. Vuonna 1993 hän muodosti U2:n Adam Claytonin sekä R.E.M.:in Michael Stipen ja Mike Millsin kanssa kokoonpanon Automatic Baby, ja vuonna 1996 hän levytti yhdessä Claytonin kanssa tunnusmusiikin elokuvaan Vaarallinen tehtävä. Hän on myös näytellyt elokuvissa Man on the Train (2011) ja Tuhat kertaa hyvää yötä (2013).
U2:n jäsenenä Mullen on voittanut urallaan muun muassa 22 Grammy-palkintoa ja Parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon. Vuonna 2016 Rolling Stone sijoitti Mullenin 96. sijalle sadan kaikkien aikojen parhaiden rumpaleiden listallaan.
Varhainen elämä

Laurence Joseph Mullen Jr. syntyi 31. lokakuuta 1961 Artanessa, Dublinissa. Mullen oli perheensä toinen lapsi ja ainoa poika: hänen lisäkseen perheeseen lukeutuivat isosisko Cecilia sekä nuorempi sisko Mary, joka menehtyi vuonna 1973. Hänen vanhempansa olivat virkamiehenä työskennellyt isä Laurence Joseph Mullen Sr. ja äiti Maureen Mullen (o.s. Gaffney). Maureen Mullen menehtyi auto-onnettomuudessa vuonna 1978. Mullenin perhe asui Artanessa osoitteessa 60 Rosemount Avenue.
Kahdeksanvuotiaana Mullen kävi musiikkikoulussa, jossa hän opetteli pianonsoittoa. Hän ei kuitenkaan ollut innostunut musiikinteorian tai pianon skaalojen opiskelemisesta, ja lopetti pianonsoiton ollessaan yhdeksänvuotias. Hän on sittemmin soittanut kosketinsoittimia U2:n Vertigo Tour -kiertueella kappaleessa ”Yahweh”. Tällöin Mullen aloitti rumpujensoiton irlantilaisen rumpali Joe Bonnien, ja myöhemmin myös tämän tytär Monican, opetuksessa. Ensimmäisen oman rumpusettinsä Mullen sai vuonna 1973, kun hänen siskonsa Cecilia osti hänelle 17 puntaa maksaneen rumpusetin. Mullen lopetti rumpujensoiton opettelun Monica Bonnien alaisuudessa, ja hän onkin suurimmaksi osaksi itseoppinut rumpali.
Mullen soitti nuorena isänsä ehdotuksesta myös Artane Boys Band -soittokunnan rumpalina. Mullenin tausta soittokunnan rumpalina on vaikuttanut merkittävästi hänen soittotyylinsä kehittymiseen, mikä on havaittavissa esimerkiksi U2:n kappaleen ”Sunday Bloody Sunday” rytmikkäässä ja sotilasvaikutteisissa rumpuosuuksissa. Mullen lopetti soittokunnassa soittamisen sen jälkeen, kun muu soittokunta pyysi häntä leikkaamaan olkapäille ulottuneet hiuksensa. Soittokunnan ohella Mullen soitti myös postialan työntekijöiden liiton yhtyeessä, josta hän oli saanut paikan isänsä avustuksella.
U2:n perustaminen

Mullen opiskeli Mount Temple Comprehensive Schoolissa ja isänsä ehdotuksesta vei koulunsa ilmoitustaululle vuoden 1976 syksyllä ilmoituksen, jossa kerrottiin ”rumpalin etsivän muusikoita yhtyeen perustamiseksi”. Ilmoitukseen vastasivat muun muassa Paul Hewson, veljekset David ja Dik Evans, Adam Clayton sekä Mullenin ystävät Ivan McCormick ja Peter Martin. He kokoontuivat ensimmäisen kerran yhteen 25. syyskuuta 1976 Mullenin kodin keittiössä Rosemount Avenuella, ja yhtyeen nimi oli alun perin The Larry Mullen Band.
Perustetun kokoonpanon nimi vaihtui pian muotoon Feedback. McCormick ja Martin jättivät yhtyeen jo varhaisessa vaiheessa, minkä jälkeen nimi vaihtui muotoon The Hype. Myös Dik Evans erosi yhtyeestä, ja hänen viimeistä esiintymistään edeltäneenä aikana nimi vaihtui muotoon U2. U2:n muodostivat nyt rumpali Mullen, basisti Adam Clayton, kitaristi David ”The Edge” Evans ja laulaja Paul ”Bono” Hewson.
Musiikillinen työ U2:n ulkopuolella

Urallaan Mullen on tehnyt musiikillista yhteistyötä muun muassa Nanci Griffithin, Daniel Lanoisin, Emmylou Harrisin, Robbie Robertsonin, Paul Bradyn ja B.B. Kingin kanssa. Hän myös sävelsi ja tuotti Irlannin jalkapallomaajoukkueen kannustuslaulun ”Put ’Em Under Pressure” vuoden 1990 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Kappaletta soitetaan yhä aktiivisesti Irlannin kotiotteluiden yhteydessä.
Yhdessä U2:n basisti Adam Claytonin kanssa Mullen levytti vuonna 1996 tunnusmusiikin elokuvaan Vaarallinen tehtävä. Kappale nousi niin Britannian singlelistan kuin Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -singlelistan seitsemänneksi, ja se oli myös ehdokas Grammy-palkinnon saajaksi kategoriassa Best Pop Instrumental Performance. Vuonna 1993 Mullen ja Clayton muodostivat R.E.M.-yhtyeen Michael Stipen ja Mike Millsin kanssa kokoonpanon Automatic Baby, joka esitti oman versionsa U2:n kappaleesta ”One” Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonin virkaanastujaisissa. Kokoonpanon nimi Automatic Baby on viittaus R.E.M.:in vuoden 1992 albumiin Automatic for the People ja U2:n vuoden 1991 albumiin Achtung Baby.
Ura näyttelijänä

Mullen teki ensiesiintymisensä näyttelijänä Phil Joanoun ohjaamassa elokuvassa Entropy, jossa hän esiintyi omana itsenään. Vuonna 2011 hän näytteli ja oli mukana myös tuottajan roolissa elokuvassa Man on the Train, joka on uusintaversio ranskalaisesta L’Homme du Train -elokuvasta. Vuonna 2013 Mullenilla oli rooli elokuvassa Tuhat kertaa hyvää yötä, joka palkittiin muun muassa Montrealin elokuvajuhlilla vuoden 2013 syyskuussa.
Yksityiselämä

Mullen tapasi pitkäaikaisen elämänkumppaninsa Ann Achesonin opiskellessaan ensimmäistä vuottaan Mount Temple Comprehensive Schoolissa, ja hänellä on Achesonin kanssa kolme lasta: poika Aaron Elvis (syntynyt 4. lokakuuta 1995), tytär Ava (syntynyt 23. joulukuuta 1998) ja poika Ezra (syntynyt helmikuussa 2001). Mullen on tavanomaisesti pitänyt perhe-elämänsä yksityisenä, ja hän on puhunut haastatteluissa yksityiselämäänsä liittyvistä asioista vain harvoin. Hän on irlantilaisen näyttelijä Conor Mullenin serkku.
Vapaa-ajallaan Mullen on tunnettu innokkaana Harley Davidson -moottoripyöräharrastajana: esimerkiksi U2:n Zoo TV Tour -kiertueella Mullen matkusti moottoripyörällä yli 16 000 kilometriä konserttien välipäivinä. Mullen on tunnettu myös suurena Elvis Presley -fanina ja Irlannin jalkapallomaajoukkueen innokkaana kannattajana.
Berenguer de Palou II

Berenguer de Palou II oli toinen samanniminen Barcelonan piispa, ensimmäinen oli hänen setänsä. Hän liittyi pappissäätyyn setänsä ollessa piispana, ja nousi itse piispaksi vuonna 1212. Hän oli Aragonin kuninkaiden aktiivinen tukija, ja osallistui ristiretkiin ja valloituksiin näiden joukoissa. Hän kuoli vuonna 1241 ja hänet haudattiin Barcelonan katedraaliin.
Vuonna 1228 Berenguer osallistui aktiivisesti Mallorcan valtaukseen ja haavoittui taistelussa saraseeneja vastaan. Kymmenen vuotta myöhemmin hän osallistui Valencian valloitukseen 60 ritarinsa kanssa. Näistä valloitusretkistä hänet palkittiin merkittävällä maaomaisuudella.
Berenguer salli sekä dominikaaniveljien (1219) että fransiskaanien (1232) aloittaa toimintansa Barcelonassa. Hänet valittiin arkkipiispaksi vuonna 1233, mutta paavi kumosi valinnan.
Bernard and the Genie

| Bernard and the Genie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Weiland
Käsikirjoittaja:  Richard Curtis
Tuottaja:  Jacinta Peel
Säveltäjä:  Howard Goodall
Kuvaaja:  Roger Pratt
Leikkaaja:  Ian Weil
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Warner Bros. Imagine Entertainment
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  70 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Bernard and the Genie on vuonna 1991 valmistunut televisioelokuva, joka perustuu Tuhannen ja yhden yön tarinoihin. Elokuvan pääosia esittävät Lenny Henry, John Gabriel, Alan Cumming, Rowan Atkinson, Denis Lill, Angela Clarke ja Marcia Ashton. Elokuvassa ilkeä velho vangitsee hengen lamppuun, jonka eräs taidekauppias löytää 2 000 vuotta myöhemmin. Henki lupaa toteuttaa miehen toiveet, minkä seurauksena hän joutuu ongelmiin. Elokuvan on ohjannut Paul Weiland.
Aiheesta muualla

Bernard and the Genie Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Black City

| ”Black City” Mustasch |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ratsafari
 Julkaistu: syyskuussa 2003
 Formaatti: CDS, 7" vinyyli
 Tyylilaji: stoner rock
 Kesto: 02.35
 Levy-yhtiö: EMI
Mustaschin muut singlet
| ”Down in Black” 2002 | ”Black City” 2003 | ”6:36” 2004 |
Black City on Mustaschin Ratsafari-albumilta julkaistu single, joka on julkaistu vuonna 2003. Nimikkobiisin lisäksi levy sisältää pidennetyn version kappaleesta "The Deadringer".
Kappaleet

Black City – 2.35
The Deadringer – 5.02 (Pidennetty versio)
Aiheesta muualla

Albumi Black City Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mustasch
| --- | --- |
Studioalbumit:   Above All  Ratsafari  Powerhouse  Latest Version of the Truth  Mustasch  Sounds Like Hell, Looks Like Heaven  Thank You for the Demon  Testosterone  Silent Killer  Killing It for Life  A final warning - Chapter one 
EP:t:   The True Sound of the New West  Parasite! 
Kokoelmat:   Lowlife Highlights  Singles A’s & B’s  The New Sound of the True Best 
Singlet:   ”I Hunt Alone”  ”Down in Black”  ”Black City”  ”6:36”  ”Dogwash”  ”I’m Alright”  ”Double Nature”  ”Bring Me Everyone”  ”Spreading the Worst”  ”Mine”  ”The Challenger”  ”California Love”  ”Feared and Hated”  ”Alle Männer”  ”Be Like a Man”  ”Midnight Runner”  ”Änglahund”  ”Hound From Hell”  ”Lawbreaker”  ”Fire”  ”Winners”  ”Blood in Blood out”  ”What is Wrong”  ”Where Angels fear to tread”  ”Before a Grave”  ”You are killing me”  ”Contagious”
Michael Brecker

Michael Brecker (2001)
Michael Brecker (29. maaliskuuta 1949 – 13. tammikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti. Hän voitti säveltäjänä ja esittäjänä yhteensä 11 Grammya.
Brecker syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, ja hänen isänsä soitti pianoa. Hän opiskeli klarinetinsoittoa, mutta siirtyi alttosaksofoniin ja valitsi sittemmin pääsoittimekseen tenorisaksofonin.
Brecker muutti New Yorkiin vuonna 1970. Hän levytti mm. Columbia Recordsille yhtyeessä Dreams. Hänen yhteistyökumppaneihinsa lukeutuivat James Taylor, Paul Simon, Art Garfunkel, Steely Dan, Donald Fagen, Pat Metheny, Dire Straits, Jaco Pastorius, John Lennon, Charles Mingus, Chick Corea, Horace Silver, Parliament, James Brown ja Joni Mitchell. Hän myös soitti Frank Zappan livelevyllä Zappa in New York.
Breckerin ensimmäinen sooloalbumi julkaistiin vuonna 1987. Hänellä todettiin vuonna 2005 myelodyspastinen oireyhtymä, joka aiheutti hänen kuolemisensa leukemiaan tammikuussa 2007. Kampanjasta huolimatta hänelle ei ollut löydetty sopivaa luuytimen luovuttajaa. Breckerin hautajaiset pidettiin 15. tammikuuta. Hän oli esiintynyt Suomessa yli kymmenen kertaa, ja hänet nähtiin maassa viimeisen kerran vuoden 2002 Pori Jazzeilla.
Diskografia > Yhtyeen johtajana

Michael Brecker	(1987)
Don't Try This At Home (1988)
Now You See It ... (Now You Don't) (1990)
Tales From The Hudson (1996)
Two Blocks From The Edge (1998)
Time Is Of The Essence (1999)
Nearness of You (2001)
Pilgrimage (2007), julkaistu postuumisti
Diskografia > Brecker Brothersien kanssa

The Brecker Brothers (1975)
Back To Back (1976)
Don't Stop The Music (1977)
Heavy Metal Be-Bop (1978)
Detente (1980)
Straphangin' (1981)
Return Of The Brecker Brothers (1992)
Out Of The Loop (1994)
Collection Vol.1 (kokoelma) (1990)
Collection Vol.2 (kokoelma) (1990)
Diskografia > Steps Aheadin kanssa

(kolmen ensimmäisen levyn aikaan yhtye käytti nimeä Steps)
Smokin' In The Pit (1981)
Step By Step (1981)
Paradox (1982)
Steps Ahead (1983)
Modern Times (1984)
Magnetic (1986)
Live in Tokyo (1986)
Diskografia > Tärkeimpiä levyjä sessiomuusikkona

Aerosmith - Get Your Wings
James Brown - Get on the Good Foot
Chick Corea - Three Quartets
Dire Straits - Brothers in Arms
Donald Fagen - The Nightfly
Aretha Franklin - Aretha
Art Garfunkel - Scissors Cut
Elton John - Blue Moves
John Lennon - Mind Games
The Manhattan Transfer - The Manhattan Transfer
Joni Mitchell - Shadows & Light
Yoko Ono - Seasons of Glass
Parliament - Clones of Dr. Funkenstein
Parliament - Mothership Connection
Jaco Pastorius - Jaco Pastorius
Jaco Pastorius - Word of Mouth
Lou Reed - Berlin
Lou Reed - New Sensations
Paul Simon - Still Crazy After All These Years
Frank Sinatra - L.A is my Lady
Bruce Springsteen - Born to Run
Mike Stern - Time in Place
Rod Stewart - It Had to Be You
James Taylor - In the Pocket
James Taylor - Walking Man
McCoy Tyner - Infinity
Kenny Wheeler - Double, Double You
Tony Williams - The Joy of Flying
Frank Zappa - Lather
Frank Zappa - Zappa In New York
Aiheesta muualla

Live recordings
Mikronesia kesäolympialaisissa 2016

Mikronesia osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti viisi urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi nyrkkeilijä Jennifer Chieng.
Joukkue > Nyrkkeily

Jennifer Chieng – naisten kevytsarja
Joukkue > Uinti

Dionisio Augustine – miesten 50 m vapaauinti
Debra Daniel – naisten 100 m vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Kitson Kapiriel – miesten 100 m
Larissa Henry – naisten 100 m
Aspera Hiems Symfonia

| Aspera Hiems Symfonia Arcturus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinä–elokuussa 1995
 Julkaistu: 1995
 Tuottaja(t): Arcturus
 Tyylilaji: sinfoninen black metal avantgardemetalli
 Kesto: 41.27
 Levy-yhtiö: Ancient Lore Creations Century Media
Arcturuksen muut julkaisut
| Constellation 1993 | Aspera Hiems Symfonia 1995 | La Masquerade Infernale 1997 |
Aspera Hiems Symfonia oli norjalaisen Arcturus-yhtyeen esikoisalbumi. Se äänitettiin heinä-elokuussa 1995 ja julkaistiin 3. kesäkuuta 1996. Albumin kahdeksasta kappaleesta neljä on uudelleen äänitettyjä versioita vuonna 1993 julkaistun Constellation-EP:n kappaleista ja loput uusia lauluja.
Aspera Hiems Symfonia julkaistiin Ancient Lore Creations - ja Century Black -levymerkeillä.
Kappaleet

To Thou Who Dwellest in the Night – 6.46
Wintry Grey – 4.34
Whence & Wither Goest the Wind – 5.15
Raudt og svart – 5.49
The Bodkin & the Quietus (...To Reach the Stars) – 4.36
Du Nordavind – 4.00
Fall of Man – 6.06
Naar kulda tar (Frostnettenes prolog) – 4.21
Kokoonpano

Garm - laulu
Knut Magne Valle - kitara
Carl August Tidemann - kitara
Skoll - basso
Steinar Sverd Johnsen - kosketinsoittimet
Hellhammer - rummut
Aiheesta muualla

Aspera Hiems Symfonia Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Aspera Hiems Symfonia Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
BenQ

BenQ:n logo
BenQ:n valmistama kannettava tietokone (Joybook 8100)
BenQ (lyhenne sanoista: Bringing Enjoyment and Quality to life) on taiwanilainen elektroniikka-alan yritys, joka on keskittynyt videoprojektorien, näyttölaitteiden, LED-valaisinten ja digitaalikameroiden valmistukseen. Aiemmin yrityksen tuotevalikoimaan kuuluivat tietokoneet, matkapuhelimet ja muu viihde-elektroniikka. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Taoyuanissa, Taiwanissa.
Yritys perustettiin vuonna 1984 ja se tunnettiin aluksi nimellä Continental Systems Inc., tämän jälkeen nimellä Acer CM ja joulukuusta 2001 eteenpäin nimellä BenQ.
Lokakuussa 2005 BenQ hankki omistukseensa saksalaisen Siemensin matkapuhelintuotannon, mikä teki siitä maailman kuudenneksi suurimman matkapuhelimien valmistajan. Matkapuhelimia valmistavan yksikön nimeksi tuli BenQ Mobile ja puhelimien tuotemerkiksi BenQ-Siemens.
BenQ Mobile ajautui konkurssiin syyskuussa 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BenQ Wikimedia Commonsissa
Yhtiön kotisivut
Berengaria Navarralainen

| Berengaria Navarralainen |
| --- | --- |
 
Englannin kuningatarpuoliso
Valtakausi:  1191 – 1199

Syntynyt:  noin 1163
Kuollut:  noin 1230
Puoliso:  Rikhard I
Isä:  Sancho VI (Navarra)
Berengaria Navarralainen (noin 1163 – noin 1230) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Rikhard I:n puolisona Englannin kuningatar, vaikka hän ei koskaan edes käynyt Englannissa.
Berengarian kotimaassa Navarrassa, Pyreneiden vuorilla Ranskan ja Espanjan rajalla kulttuurissa on monia ranskalaisvaikutteita, ja hän oppi eteläranskalaista murretta jo lapsena. Tuohon aikaan useimmat kuninkaalliset kihlattiin jo nuorina, ja kihlaus oli poliittinen sopimus. Jostain syystä Berengaria kihlattiin vasta lähes 30-vuotiaana. Sulhasen, tulevan Rikhard Leijonamielen, molemmat vanhemmat olivat ranskalaissyntyisiä, ja Rikhard oli kasvanut lähinnä äitinsä Eleonoora Akvitanialaisen hoivassa. Hän oli ollut kihloissa ranskalaisen prinsessa Adèlen, Filip II:n sisaren kanssa, mutta tultuaan kuninkaaksi Rikhard totesi, että voi kosia ketä haluaa, ja lähetti äitinsä Eleanorin Navarraan neuvottelemaan avioliitosta samalla, kun itse lähti Filipin kanssa ristiretkelle. Sopimus syntyi, ja Berengaria matkusti Eleanorin kanssa Napoliin.
Rikhard onnistui purkamaan kihlauksensa Adelen kanssa. Hän jatkoi ristiretkeään, ja myös Berengaria lähti kohti pyhää maata Rikhardin sisaren Joannan seurassa. Myrsky ajoi naiset Kyprokselle, ja Rikhard ja Berengaria päättivät mennä siellä vihille.
Rikhard jatkoi ristiretkeään, ja pariskunta vieraantui toisistaan vähitellen. Berengaria palasi Italiaan ja sieltä Akvitaniaan. Hän vietti suuren osan loppuelämästään Le Mansissa tiluksilla, jotka oli saanut isältään myötäjäisikseen. Anoppi Eleonoora Akvitanialainen toimi edelleen Rikhardin sijaishallitsijana tämän ollessa ristiretkellä. Vuonna 1195 Rikhard sairastui vakavasti ja asettui aloilleen muutamaksi vuodeksi Berengarian kanssa Poitiersiin. Pari vuotta myöhemmin hän palasi sotaretkilleen ja sai surmansa vuonna 1199.
Berengaria oli nyt 36-vuotias leski, joka palasi Le Mansiin. Hän teki paljon hyväntekeväisyystyötä. Hän rakennutti sinne kirkon ja nunnaluostarin, jonne asettui asumaan, vaikka ei tehnyt nunnalupausta. Berengaria kuoli luostarissaan ja tuli haudatuksi rakennuttamaansa kirkkoon.
Michael York

York vuonna 1986, kuvaajana Allan Warren.
Michael York-Johnson, OBE (s. 27. maaliskuuta 1942 Fulmer, Buckinghamshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvasta Romeo ja Julia (1968) sekä televisiosarjoista The Lot, ABC Afterschools Special, Gilmoren tytöt ja Knots Landing. Hän on ollut myös ääninäyttelijänä elokuvassa Maa aikojen alussa 7 – Kylmän tulen kivi (2000).
Palkinnot

Star on the Walk of Fame (2002)
Town of Karlowy Award (2002)
Lifetime Achievement Award (2000)selvennä
Palkinnot > Ehdokkuudet

Video Premiere Award (2001)
Emmy (2001)
Daytime Emmy (1986)
Golden Laurel (1970)
Yksityiselämä

York on naimisissa Patricia McCallumin kanssa. Heidän poikansa on käsikirjoittaja Rick McCallum, joka on McCallumin edellisestä liitosta, mutta York on hänen adoptioisänsä. Yorkin ystäviin kuuluu muun muassa näyttelijä Casper Van Dien.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael York Wikimedia Commonsissa
Michael York Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Milia

Milia tai Miliá (kreik. Μηλιά) voi viitata seuraaviin:
Miliá, kylä Famagustan alueella Kyproksella
Miliá, kylä Páfoksen alueella Kyproksella
Kakoplévri eli Miliá, vuori Píndos-vuoristossa Kreikassa
El Milia, kaupunki Algeriassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Milia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Black Canyon of the Gunnisonin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Colorado, Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Montrose, Colorado
Pinta-ala:  133 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Black Canyon of the Gunnison National Park 
Tyyppi:  Yhdysvaltain kansallispuisto 
Perustettu:  21. lokakuuta 1999
Luokitus:  International Dark Sky Park (d) (2015) 
Kävijämäärä:  238 018 (2016)
Hallinto:  National Park Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa

Black Canyon of the Gunnisonin kansallispuisto (engl. Black Canyon of the Gunnison National Park) on Yhdysvaltain Coloradon osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Siitä tuli Yhdysvaltain kansallinen suojelumonumentti maaliskuussa vuonna 1933. Kansallispuisto siitä tuli 21. lokakuuta 1999. National Park Service hallinnoi puiston 133 km² laajuista aluetta.
Puiston nimi juontaa juurensa sen alueen kanjonista, joka on niin jyrkkä, ettei auringonvalo pääse paistamaan kuin aivan sen yläosiin. Tämän seurauksena kanjonin seinät ovat usein varjojen peitossa, jolloin sen seinämät näyttävät mustilta. Kanjonin pohjalla virtaa Gunnison-joki.
Puistossa kasvaa muun muassa metsähaapoja ja ponderosa-mäntyjä. Sen eläimistöön kuuluu useita lintulajeja kuten muuttohaukkoja ja amerikankoskikaroja.
Kuvia

Kansallispuisto ja Curecanti National Recreation Area satelliittikuvassa.
Gunnison-joki Black Canyonissa.
Black Canyon Tomichi Pointista nähtynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Black Canyon of the Gunnisonin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Kuvia kanjonista
Yhdysvaltain kansallispuistot
Acadia
American Samoa
Arches
Badlands
Big Bend
Biscayne
Black Canyon of the Gunnison
Bryce Canyon
Canyonlands
Capitol Reef
Carlsbad Caverns
Channel Islands
Congaree
Crater Lake
Cuyahoga Valley
Death Valley
Denali
Dry Tortugas
Everglades
Gates of the Arctic
Glacier
Glacier Bay
Grand Canyon
Grand Teton
Great Basin
Great Sand Dunes
Great Smoky Mountains
Guadalupe Mountains
Haleakalā
Hawaii Volcanoes
Hot Springs
Isle Royale
Joshua Tree
Katmai
Kenai Fjords
Kings Canyon
Kobuk Valley
Lake Clark
Lassen Volcanic
Mammoth Cave
Mesa Verde
Mount Rainier
North Cascades
Olympic
Petrified Forest
Pinnacles
Redwood
Rocky Mountain
Saguaro
Sequoia
Shenandoah
Theodore Roosevelt
Virgin Islands
Voyageurs
Wind Cave
Wrangell-St. Elias
Yellowstone
Yosemite
Zion
Babymetalin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 4 |  |
| ↙Livealbumit | 9 |  |
| ↙EP:t | 1 |  |
| ↙Singlet | 21 |  |
| ↙Videot | 9 |  |
| ↙Musiikkivideot | 18 |  |
Tämä on japanilaisen metalli- ja J-pop-musiikkia yhdistelevän Babymetalin diskografia.
Studioalbumit

Babymetal (26. helmikuuta 2014)
Metal Resistance (1. huhtikuuta 2016)
Metal Galaxy (11. lokakuuta 2019)
The Other One (24. maaliskuuta 2023)