stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaara (täsmennyssivu)

Vaara voi tarkoittaa seuraavia:
vaara, uhka tai riski, etenkin ihmisen henkeä tai terveyttä uhkaava asia tai tilanne
vaara, Itä- ja Pohjois-Suomen korkeista mäistä käytetty nimitys
Vaara, Oulun kaupunginosa
Veljekset Vaara Oy, tervolalainen puunjalostusyritys
Vaara (myös Waara), suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimen kantajia ovat:
Arvo Vaara (s. 1891), Kanadassa ja Neuvostoliitossa työskennellyt suomalaissyntyinen toimittaja
Eero Vaara (s. 1968), liiketaloustieteilijä
Elina Vaara (1903–1980), runoilija, kirjailija
Ilo Waara (1874–1942), kirjailija
Jalmari Vaara (1888–1958),  huonekalutehtailija (Jalmari Vaara Oy)
Maria Vaara (1931–1992), kirjailija
Merja Vaara (1963–1980), kadonnut henkilö
Pekka Vaara (s. 1950), diplomi-insinööri ja Vienan Karjalan historiasta kirjoittanut historioitsija
Roi Vaara (s. 1953), performanssitaiteilija
Salomon Waara (1855–1926), nahkatehtailija
Tero Vaara (s. 1965), Mamba-yhtyeen laulusolisti
Topi Vaara (1913–1989), sotakirjailija
Väinö Vaara (1874–1957), opettaja, historioitsija ja sähköyhtiön johtaja
Vaara, kuvitteellisia henkilöitä:
Elli Vaara, Rajaton, supersankari elokuvasarjassa Ihmeperhe
Esalias "Esa" Vaara, Ilu Vaaran poika elokuvasarjassa Ihmeperhe
Ilari "Ilu" Vaara, Herra Ihme, supersankari elokuvasarjassa Ihmeperhe
Ilona Vaara, Ilu Vaaran tytär elokuvasarjassa Ihmeperhe
Jaska Vaara, Ilu vaaran toinen poika elokuvasarjassa Ihmeperhe
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vaara”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ukraina Turkvision laulukilpailussa

| Ukraina |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  ODTRK Odessa
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  3
Ensiesiintyminen:  2013
Paras sijoitus:  3. (2013)
Huonoin sijoitus:  23. (SF) (2014)
Paras pistemäärä:  200 (2013)
Huonoin pistemäärä:  148 (SF) (2014)
Ukraina on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kolme kertaa, vuonna 2013, 2014 ja 2015.
Historia > 2013

Ukraina osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Fazile Ìbraimova kappaleella "Elmalim" (Элмалым). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Ìbraimova pääsi jatkoon ja sijoittui finaalissa kolmanneksi 200 pisteellä.
Historia > 2014

Ukraina osallistui uudestaan vuoden 2014 kilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Natali Deniz kappaleella "Sän benim". Kilpailun semifinaalissa Deniz sai 148 pistettä, jäi sijalle 23 eikä päässyt finaaliin.
Historia > 2015

Ukraina osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun, joka järjestettiin Turkin Istanbulissa. Edustajaksi valittiin Anna Mitioglo kappaleella "Baaşla bana". Finaalissa Mitioglo sai 148 pistettä ja sijoittui kolmanneksitoista.
Historia > 2017

Ukraina osallistui uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu Natalia Papazoglou kappaleella "Tikenli Yol".
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Fazile Ìbraimova | Krimintataari | ”Elmalim” (Элмалым) | 3 | 200 | Jatkoon | – |
| 2014 | Natali Deniz | Gagauzi | ”Sän benim” | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | 23 | 148 |
| 2015 | Anna Mitioglo | Gagauzi | "Baaşla bana" | 13 | 148 | Ei semifinaalia | Ei semifinaalia |
| 2016 | Natalia Papazoglou | Gagauzi | "Tikenli yol" | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
| 2017 | Natalia Papazoglou | Gagauzi | "Tikenli yol" | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu | Kilpailu peruttu |
Show No Mercy

| Show No Mercy Slayer |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 1983
 Julkaistu: 3. joulukuuta 1983
 Tuottaja(t): Brian Slagel
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 35.02
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Slayerin muut julkaisut
|   | Show No Mercy 1983 | Haunting the Chapel (EP) 1984 |
Show No Mercy on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin ensimmäinen albumi, joka ilmestyi vuonna 1983.
Albumin levytysbudjetti saatiin kokoon basisti Tom Arayan työssä ansaitsemista rahoista sekä Kerry Kingin isän sponsoroimana.
Albumista tuli Metal Blade -yhtiön alkuaikojen parhaiten myynyt julkaisu. Sitä myytiin noin 15 000 kappaletta Yhdysvalloissa ja toiset 15 000 ulkomailla. Tämä sai Metal Blade -yhtiön johtajan Brian Slagelin kiinnittämään Slayerin yhtiöön EP:n ja uuden täysimittaisen albumin tekoa varten.
Vaikka Show No Mercyä pidetäänkin yleisesti ottaen varhaisen thrash metalin klassikkona, monet kriitikot pitävät sitä heikkona tuotoksena yhtyeen myöhempiin levytyksiin nähden, osittain heikommasta tuotannonlaadusta ja soitannasta johtuen.
Roadrunner Records julkaisi albumin uudelleen vuonna 1984 lisäten sille ylimääräisen kappaleen "Aggressive Perfector".
Albumin kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Evil Has No Boundaries | Jeff Hanneman, Kerry King | King | 3.09 |  |  |  |  |  |
| 2. | The Antichrist | Hanneman | Hanneman, King | 2.49 |  |  |  |  |  |
| 3. | Die by the Sword | Hanneman | Hanneman | 3.36 |  |  |  |  |  |
| 4. | Fight Till Death | Hanneman | Hanneman | 3.37 |  |  |  |  |  |
| 5. | Metal Storm/Face the Slayer | King | Hanneman, King | 4.53 |  |  |  |  |  |
| 6. | Black Magic | King | Hanneman, King | 4.03 |  |  |  |  |  |
| 7. | Tormentor | Hanneman | Hanneman | 3.45 |  |  |  |  |  |
| 8. | The Final Command | King | Hanneman, King | 2.32 |  |  |  |  |  |
| 9. | Crionics | Hanneman, King | Hanneman, King | 3.29 |  |  |  |  |  |
| 10. | Show No Mercy | King | King | 3.06 |  |  |  |  |  |
| Bonuskappaleet (Vuoden 1987 uusintapainos) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Chemical Warfare | Hanneman, King | 6.01 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Captor of Sin | Hanneman, King | 3.27 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Haunting the Chapel | Hanneman, King | 3.57 |  |  |  |  |  |  |
| Bonuskappaleet (Vuoden 1994 uudelleenjulkaisu) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Aggressive Perfector | Hanneman, King | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Chemical Warfare | Hanneman, King | 6.01 |  |  |  |  |  |  |
| Bonuskappaleet(vinyyli & vuoden 1983 kasetti) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 11. | Aggressive Perfector | Hanneman, King | Hanneman, King | 3.31 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Tom Araya – basso, laulu
Jeff Hanneman – soolo- ja rytmikitara
Kerry King – soolo- ja rytmikitara
Dave Lombardo – rummut
Arviot

Allmusic:
The Rolling Stone Album Guide:
Metal Forces: 9/10
Aiheesta muualla

Show No Mercy Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Show No Mercy Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sirkka-Liisa Kivelä

Sirkka-Liisa Kivelä (o.s. Rusila, s. 14. tammikuuta 1947 Temmes) on Turun yliopiston yleislääketieteen emeritaprofessori ja Helsingin yliopiston geriatrisen lääkehoidon dosentti. Hän toimi Turun yliopiston professorina vuosina 2000–2011. Kivelä on tullut tunnetuksi muun muassa toimimisestaan asiantuntijana vanhustenhoidosta käydyssä julkisessa keskustelussa.
Kivelä valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Oulun yliopistosta 1971 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Tampereen yliopistossa 1983. Hän toimi Posion terveyskeskuksen johtavana lääkärinä 1971–1981, Tampereen yliopiston apulaisopettajana 1981–1988, Oulun yliopiston apulaisprofessorina 1988–1990 ja yleislääketieteen professorina 1990–2000.
Kivelä on johtanut useita laajoja kansallisia kliinis-epidemiologisia pitkittäistutkimuksia ja väestötasoisia interventiotutkimuksia. Hän on osallistunut kansainvälisiin EU-tasoisiin ja pohjoismaisiin tutkimusprojekteihin. Hänen tutkimuksensa käsittelevät iäkkäiden depressioita, kaatumisia ja niiden ehkäisyä, pahoinpitelyä, sepelvaltimotautia, lääkehoitoja ja palveluita. Kivelä on julkaissut yli 400 tieteellistä alkuperäisjulkaisua ja 12 oppi- tai tietokirjaa. Lisäksi hän on kirjoittanut useita oppikirja-artikkeleita ja lukuisia yleistajuisia artikkeleita. Hän on toiminut 19 väitöskirjatutkimuksen pääohjaajana ja 23 väitöskirjatutkimuksen ohjausryhmän aktiivisena jäsenenä.
Sirkka-Liisa Kivelä on toiminut lääkintöhallituksen, sosiaalihallituksen, sosiaali- ja terveysministeriön, opetusministeriön sekä Eduskunnan asiantuntijana vanhustenhoidon ja gerontologian alueilla. Hän on ollut Suomen Akatemian kansanterveyden tutkimuksen jaoston ja gerontologisen tutkimuksen jaoston jäsen sekä lääketieteellisen toimikunnan jäsen. Hän toiminut jäsenenä ikääntymistä käsittelevässä ja sosiaali- ja terveyshallintoa ja -taloutta käsittelevässä valtakunnallisessa tutkijakoulussa. Vuonna 2006 hän toimi sosiaali- ja terveysministeriössä vanhustenhoidon ja geriatrisen hoidon kehittämisen selvityshenkilönä.
Kivelä on ollut WHO:n ja EU:n asiantuntijana. Hän on toiminut EU:n Biomed 2- ja muidenkin ohjelmien arvioitsijana. Hän on ollut useiden vuosien ajana kansainvälisen International Psychogeriatric Assiociation yhdistyksen hallituksen jäsen.
Toiminnastaan Kivelä on palkittu useilla tunnustus-ja kunniapalkinnoilla, joista tärkeimpiin kuuluvat Depressiotutkimuksen tunnustuspalkinto vuonna 1993, Eeva Jalavisto -kunniapalkinto vuonna 1998 ja Magda M. og Svend Aa Friederichs Mindelaget -säätiön Pohjoismainen kunniapalkinto yleislääketieteen tutkimuksen kehittämisestä vuonna 1999. Hän on saanut Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkin vuonna 2006. Suomen tietokirjailijat ry on palkinnut Kivelän Tietokirjailijapalkinnolla vuonna 2009. Vuonna 2010 hän on saanut valtion tiedonjulkistamispalkinnon.
Aiheesta muualla

Sirkka-Liisa Kivelä studiovieraana keskustelemassa vanhustenhoidon tilasta ja omaishoidosta, Flinkkilä & Tastula 24.2.2018
VT100

VT100
VT100 on Digital Equipment Corporationin (DEC) vuonna 1978 markkinoille tuoma merkkipohjainen pääte. Se on ehkä nimeltä tunnetuin tekstipääte ja nykyisin pääte-emulaattorien de facto -standardi.
VT100 oli ensimmäinen mikroprosessoriin (Intel 8080) perustuva tekstipääte ja yksi ensimmäisistä ANSI X3.64 -päätteenohjausstandardin toteuttaneista laitteista.
VT100:n perusnäyttötilassa on 24 kappaletta 80-merkkisiä rivejä, mutta laite tukee myös 132 merkin rivileveyttä. Merkit voivat olla eri muotoilutiloissa, joita ovat lihavointi (päävärin kirkastus), vilkkuminen, käänteinen tulostus ja alleviivaus. Tiloja voi myös yhdistellä. VT100 käyttää 7-bittistä ASCII-merkistöä ja sen kansallisia muunnelmia.
Myöhemmät DEC:n tekstipäätteet olivat VT100-yhteensopivia mutta toteuttivat joitakin lisäominaisuuksia. Vuonna 1982 markkinoille tullut VT220-pääte toi mukanaan 8-bittisen DEC Multilanguage Character Set (MCS) -merkistön, jonka pohjalta kehitettiin nykyisin käytetyin 8-bittinen merkistö, ISO 8859-1.
Useimmat nykyisin suositut pääte-emulaattorit toteuttavat VT100:n uudemman mallin VT102:n kuvaruudunohjauskoodit täydennettynä niin sanotuilla ANSI-värikoodeilla.
Muunnokset

DEC julkaisi VT100:n seuraajat VT101- ja VT102-mallit, jolloin syntyi VT100-päätteiden perhe eri hintaluokissa. VT101 ja VT102 eivät sisältäneet samoja laajennusominaisuuksia kuin ensimmäinen VT100. VT125 sisälsi grafiikkaominaisuudet ReGIS (Remote Graphics Instruction Set) -käskyjen avulla.
Aiheesta muualla

VT100.net – tietoa DEC:n VT-päätteistä (englanniksi)
DEC VT102 (englanniksi)
Vaarala

Vaarala tai Waarala tarkoittaa seuraavia:
Vaarala, kaupunginosa Vantaalla
Vaarala, kylä Kaavin kunnassa
Vaarala, kylä Kuusamossa
Vaarala, kylä Rovaniemellä
Vaarala, rautatieliikennepaikka Rovaniemellä.
Asko Vaarala (s. 1987), suomalainen näyttelijä
Hannu Waarala (1954–2013), suomalainen kirjallisuus- ja teatterikriitikko
Henna Vaarala (s. 1990), suomalainen basisti
Jimi Vaarala (s. 2000), suomalainen jalkapallomaalivahti
Juho Vaarala (1864–1926), suomalainen poliitikko
Outi Vaarala (s. 1961), suomalainen lääkäri, immunologi, tutkimus- ja tuotekehitysjohtaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vaarala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sirkjärvi

Sirkjärvi syksyllä 2004
Sirkjärvi on kylä Lappeenrannan kaupungissa. Aiemmin Sirkjärvi kuului Säkkijärveen ja vuoden 2009 loppuun saakka Ylämaahan. Se sijaitsee Ylämaan kirkonkylältä pohjoiseen noin 10 kilometriä Pulsantietä Lappeenrantaan päin. Sirkjärven vieressä Pulsantien varrella sijaitsee Lyijysen kylä.
Nimensä Sirkjärven kylä on saanut kylän alueella eteläsuunnassa sijaitsevasta samannimisestä Sirkjärvestä. Sirkjärven lisäksi kylän lähellä pohjoissuunnassa ovat Myllyjärvi ja Pöllöslampi. Sirkjärvestä laskee puro Myllyjärveen ja siitä edelleen Ylämaan kirkonkylän kautta Vilajokeen ja siitä edelleen Itämereen.
Sirkjärven kylässä on vakituisia asukkaita noin 130 henkeä, mutta kesäisin asukasmäärä kolminkertaistuu. Sirkjärvellä toimii kylätoimikunta ja metsästysseura.
1960-luvulla Sirkjärven kylässä on toiminut saha.
Aiheesta muualla

Lukuisten järvien Sirkjärvi (Arkistoitu – Internet Archive)
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Vaaralampi (Oulu)

| Vaaralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Oulu
Koordinaatit:  65°02′53″N, 26°19′04″E
Järvinumero:  60.031.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,2 m
Rantaviiva:  1,3 km
 fiVaaralampi 
Vaaralampi on pieni järvi Jokikokon kylän lähellä Nuorittan kaupunginosassa Ylikiimingissä Oulussa Hetekyläntien tuntumassa. Suorantainen järvi sijaitsee Vaaraselän, Halmeen ja Laukkuselän harjujen muodostamassa laaksossa, ja se on varustettu virkistyskalastukseen.
Järven rannalle on Ylikiimingin kalastuskunta rakentanut 140 metrin pituisen ja noin kahden metrin levyisen puukantisen kalastuslaiturin, joka on suunniteltu myös liikuntarajoitteisia henkilöitä silmällä pitäen. Laituri otettiin käyttöön toukokuussa 2008. Lisäksi järven rannalla on kiinteä kota.
Vaaralampeen istutetaan ajoittain kirjolohta ja taimenta.
Sirkka-Liisa Forslund

Sirkka-Liisa Forslund (1949 Helsinki – 2011 Mora) oli ruotsinsuomalainen tanssija. Hän toimi Taalainmaan läänin tanssipedagogina ja Stora Daldansen -tanssitapahtuman, nykyisin Prix du nord, perustajana ja taiteellisena johtajana. Forsulundin saavutuksena pidetään Falunin konservatorion tanssikoulutuksen kehittämistä. Forslund aloitti Stora Daldansen -tapahtuman vuonna 1988 ja kehitti tanssitapahtumasta ensin valtakunnallisen, sitten pohjoismaisen ja edelleen yhteistyössä Grassen balettikilpailun kanssa vuodesta 2003 kansainvälisen kilpailun.
Yksityiselämä

Forslund opiskeli balettia Suomessa, muutti 18-vuotiaana ulkomaille. Hän työskenteli ja opiskeli Kööpenhaminassa, Pariisissa ja Genevessä kunnes asettui Ruotsiin. Ruotsissa hän eli puolisonsa eläinlääkäri Jan Forslundin kanssa Morassa Taalainmaalla ja he saivat kaksi lasta.
Urho Hirvonen

Urho Hirvonen (14. maaliskuuta 1933 Pielisensuu – 11. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen lihateollisuusteknikko, joka tunnetaan HK Sinisen Lenkin ”isänä”.
Kauppaneuvos Erkki Salonoja palkkasi Hirvosen makkaramestariksi perustamaansa Helsingin Kauppiaat Oy:öön. Vuonna 1963 Hirvonen kehitti Helsingin Kauppiaat Oy:n menestystuotteen Sinisen Lenkin, jota on kutsuttu Suomen kansallismakkaraksi.
Tuottajain Lihakeskuskunnan (TLK) ostettua vuonna 1975 Helsingin Kauppiaat Oy:n Hirvonen siirtyi Tampereelle Makkara Kolmio -yhtiöön, joka oli Erkki Salonojan veljen Mauri Salonojan omistama lihanjalostusyritys. Kun Makkara Kolmio myytiin silloiselle OK-Lihalle, Hirvonen palasi Helsinkiin HK:n einesteollisuuden palvelukseen. Hän kehitti HK:n lihapyörykät, joista tuli vähitellen markkinajohtaja einesten vähittäiskaupassa.
Yhdeksi perinteeksi muodostui lammaspaisti, jonka Urho lahjoitti toiselle Urholle. Presidentti Urho Kekkonen söi Urho Hirvosen lammaspaistia vuosittain.
Eläkkeelle jäätyään Hirvonen toimi konsulttina liha-alan yrityksissä. Hän loi yhä uusia kuluttajien makuun sopivia tuotereseptejä.
Urho Hirvonen kuoli vuonna 2011 vakavaan sairauteen Helsingissä 78-vuotiaana.
Sirmakka (lehti)

Sirmakka oli Joensuussa ilmestynyt ilmaisjakelulehti vuosina 1986–1990 (ISSN 1458-929X). Vuodesta 2002 lähtien se ilmestyi nettilehtenä. Lehti käsitteli Itä-Suomen ja Karjalan tasavallan tapahtumia. Lehdessä oli useita teemaosastoja muun muassa liikenteestä, autoista, kirjoista, eläimistä, terveydestä ja matkailusta. Lehden liitteinä olivat Hornakka ja HornakkaPLUS. Ne tarkastelivat kriittisesti suomalaista vallankäyttöä ja kansakunnan kahtiajakoa.
Lehden päätoimittaja oli Markku Rouhiainen, joka oli aikoinaan perustamassa ilmaislehti Karjalan Heiliä vuonna 1970 ja toimi sen päätoimittajana vuoteen 1985. Rouhiainen kuoli vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Sirmakan etusivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sirkka

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Sirkka tarkoittaa seuraavia:
sirkat (Gryllidae), suorasiipisiin kuuluva hyönteisheimo
heinäsirkat (Caelifera), suorasiipisiin kuuluva alalahko
Sirkka, naisen etunimi
Samu Sirkka, Pinocchio-animaatioelokuvan ja sarjakuvien hahmo
Sirkka, kylä Kittilässä
Sirkka, suomalainen lastenlehti
sirkka, pilppu,  leikki, jossa puukapulaa lyödään kepillä
Sirkka-tietokanta, Sirkuksen tiedotuskeskuksen tietokanta
Mieskuoro Sirkat, vuonna 1899 perustettu suomalainen kuoro
Sirkka, P.V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2001
Sirkka, Anni Saastamoisen romaani vuodelta 2019
Sukunimi

Impi Sirkka (1884–1973), suomalainen kansanopiston johtaja ja suomentaja
Miradonna Sirkka (s. 1991), suomalainen nykysirkus- ja performanssitaiteilija ja ohjaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sirkka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Urho Harjula

Urho Arvid Harjula (24. huhtikuuta 1941 – 6. kesäkuuta 2015 Loppi) oli suomalainen nyrkkeilijä. Hän edusti 1960-luvulla Helsingin Jyryä ja voitti Suomen mestaruuden 81-kiloisten sarjassa vuosina 1965 ja 1967.
Harjula hukkui ollessaan uimassa kesäkuussa 2015.
Sirkut (suku)

| Sirkut |
| --- | --- |
 Keltasirkkukoiras (Emberiza citrinella)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Sirkut Emberiza  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Sirkut (suku) Wikispeciesissä   Sirkut (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirkut (Emberiza) on sirkkujen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Sirkut ovat pääasiassa siemensyöjiä, joilla on voimakas, lyhyehkö nokka. Koiraiden lisääntymisajan höyhenpuku on tavallisesti hyvin värikäs, yleensä keltaisin, mustin tai ruskein kuvioin. Naaraat ja nuoret linnut sekä peruspukuiset koiraat ovat ruskean tai harmaan sävyisiä ja viiruisia.
Sirkkuja on BirdLife Suomen luokituksen mukaan 15 lajia. Ne elävät Euraasiassa ja Afrikassa. Monet lajit ovat muuttolintuja. Ne laativat pesänsä tavallisesti maahan tai matalalle kasvillisuuteen. Poikaset lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä.
Kanariansaarilla eli lentokyvytön sirkku Emberiza alcoveri, joka kuoli sukupuuttoon eurooppalaisten asutettua saaret.
Suomessa on tavattu 13 sirkkulajia, joista vakituisesti pesii 2 lajia: keltasirkku ja peltosirkku. Peltosirkun pesimäkanta on Suomessa voimakkaasti taantunut.
Sirkkulajit

Harmaasirkku, Emberiza calandra
Keltapääsirkku, Emberiza cineracea
Keltasirkku, Emberiza citrinella
Kiinanvuorisirkku, Emberiza godlewskii
Kivikkosirkku, Emberiza buchanani
Mustakurkkusirkku, Emberiza stewarti
Mäkisirkku, Emberiza jankowskii
Mäntysirkku, Emberiza leucocephalos
Niittysirkku, Emberiza cioides
Peltosirkku, Emberiza hortulana
Pensassirkku Emberiza cirlus
Ruostekurkkusirkku, Emberiza caesia
Tiibetinsirkku, Emberiza koslowi
Vuorisirkku, Emberiza cia
Vyösirkku, Emberiza fucata
Vaarainjoki

Vaarainjoki on Paltamossa, Kainuussa virtaava noin kymmenen kilometrin mittainen Oulujoen vesistöön, Varisjoen reittiin kuuluva voimakkaasti mutkitteleva, kapea joki, jonka virtaussuunta on idästä länteen. Se lähtee Kiehimän pohjoispuoliselta Vaarainkylältä voimaperäisesti ojitetulta suoalueelta, ja sen valuma-alueen suurimpia järviä ovat parinkymmenen hehtaarin laajuiset Ahvenjärvi ja Kalajärvi. Joki kiertää Kivesvaaran pohjoispuolelta ja laskee lopulta Kivesjärveen. Joki kuuluu viimeisiin alueisiin, joissa Oulujärven luonnonvarainen järvitaimen voi kutea. Joessa kalastus on luvanvaraista. Kivesvaaran retkeilyreitit ulottuvat Vaarainjoelle.
Aiheesta muualla

Järviwiki
Sisko Kopiloff

Sisko Anneli ”Piukku” Kopiloff (s. 20. syyskuuta 1961 Laukaa) on entinen suomalainen keihäänheittäjä ja nykyinen padel-urheilun uranuurtaja Suomessa. Hän edusti uransa aikana ainakin Lievestuoreen Kisaa, Kuortaneen Kuntoa ja Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Häntä valmensi Seppo Siitonen.
Kopiloff voitti Kalevan kisoissa kultaa Kokkolassa 1978 tuloksella 52,56. Hopeaa hän sai 1979 ja 1980. Hän edusti Suomea kolmessa aikuisten maaottelussa sijoittuen parhaimmillaan kolmanneksi Helsingissä ja Lontoossa käydyissä maaotteluissa 1978. Bydgoszczin 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979 hän oli kolmastoista.
Kopiloff heitti ennätyksensä 59,86 Saarijärvellä 10. heinäkuuta 1982.
Padel

Kopiloff tutustui padeliin 1990-luvulla Gran Canarialla Espanjassa ja hän rakensi Kalastajatorpan tenniskentille Suomen ensimmäisen tilapäisen padelkentän vuonna 2003. Hän oli perustamassa Suomen padelliittoa vuonna 2009 ja toimi sen toiminnanjohtajana vuoden 2016 loppuun. Kopiloffin Propadel-yhtiö rakennetti padel-kentät Sörnäisten rantatien varteen loppukesästä 2017. Kopiloff palkittiin vuoden 2022 Urheilugaalassa Urheilukulttuuri-palkinnolla. Perusteluissa kerrottiin mm. että ”Kopiloff on tehnyt miltei 20 vuotta suurella sydämellä työtä padelin puolesta”.
VP8

VP8 on On2 Technologiesin kehittämä videokoodekki. Google osti On2 Technologiesin 2009. Vuonna 2010 Google julkaisi VP8:n viitetoteutuksen BSD-lisenssillä ja samalla lupauksen pidättäytyä kaikista patenttivaateista koodekin suhteen. Googlen WebM käyttää VP8:aa videokoodekkina.
VP8 perustuu aiempiin On2 Technologiesin kehittämiin koodekkeihin, etenkin edeltäjäänsä VP7:ään. Se on toinen On2 Technologiesin alkujaan kehittämistä avoimen lähdekoodin videokoodekeista: vuonna 2001 On2 Technologies julkaisi kehittämänsä VP3-koodekin avoimena lähdekoodina. Sittemmin se lahjoitti VP3:n Xiph.orgille, joka on jatkanut koodekin kehittämistä Theora-nimisenä.