stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuokkalan silta

| Kuokkalan silta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2
Ylittää:  Jyväsjärvi
Sijainti:  Jyväskylä
Siltatyyppi:  teräsbetonikantinen liittopalkkisilta
Pisin jänneväli:  90 m
Pituus:  480 m
Leveys:  15,5 m
Korkeus:  15 m
Alituskorkeus:  11 m
Avattu liikenteelle:  23.10.1989
Koordinaatit:  62°14′03.7″N, 025°45′51.6″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kuokkalan silta (aikaisemmin Jyväsjärven silta) yhdistää Jyväskylän keskustan Lutakon kautta Kuokkalaan. Se on hyvin näkyvällä paikalla Jyväskylän kaupunkikuvassa. Sillan ylittävän kadun nimi on Siltakatu. Silta valmistui vuonna 1989. Valmistuessaan se oli Suomen neljänneksi pisin tiesilta ja pisin teräsbetonikantinen liittopalkkisilta. Rakentamiseen osallistui keskimäärin 40 henkilöä. Sen pituus on 480 metriä jännevälien ollessa 50, 67, 78, 90, 78, 67 ja 50 metriä. Sillan hyödyllinen leveys on 15,5 metriä, josta ajorataa on 7 metriä ja kevyen liikenteen kaistojen leveys 4,25 metriä. Kadun linjaus sillalla on kaareva pysty- ja vaakasuunnassa.
Perustamisolosuhteet siltapaikalla olivat poikkeuksellisen vaikeat. Jyväsjärven leveys siltapaikalla on noin 440 metriä ja järven keskialueella on noin 200–250 metriä leveä painnane, jossa syvyys on 13–15 metriä. Pohjalla on 4–8 metrin paksuinen pehmeä savi- ja silttikerros, jonka alapuolella on 10–30 metrin paksuinen silttikerros. Kallio on syvimmillään 50–55 metrin syvyydessä. Sillan ali Päijänteeltä Jyväskylän satamaan kulkeva laivaväylä vaatii 11 metrin vapaan korkeuden ja 40 metrin leveyden.
Silta Jyväskylässä kuvattuna Vesilinnasta kesällä 2008.
Jyväskylän kaupunki suunnitteli siltaa vuodesta 1979 lähtien. Insinööritoimisto Helander & Nirkkonen teki sillan alustavan suunnittelun ja jännitetyn betonisiltavaihtoehdon urakkalaskentaa varten. Vuoden 1987 alussa olleessa urakkakyselyssä terässiltavaihtoehdot osoittautuivat betonivaihtoehtoja halvemmiksi. Kaupunki ja oululainen Insinöörityö Oy solmivat urakkasopimuksen sillan rakentamisesta 60 miljoonan markan urakkasummalla 7.5.1987. Silta rakennettiin Insinööritoimisto Juola ja Rantakokko Ky:n suunnitteleman vaihtoehdon mukaisena.
Sillan pääkannattimina on kaksi kaartuvien viisteiden avulla maisemaa myötäilevää teräksistä levypalkkia, jotka on yhdistetty toisiinsa ristikoilla. Pääkannattimet ovat Rautaruukin hienoterästä, Rautaruukin rakenneterästä käytettiin yhteensä 1 500 tonnia. Poikkisuunnassa jännitetty betoninen kansilaatta tukeutuu pääkannattimiin. Sillalle rakennettiin keskiaukon molemmin puolin katolliset erkkerit jalankulkijoiden levähdyspaikoiksi. Sillan kuusi välitukea perustettiin ensimmäistä kertaa Suomessa betonilla täytettyjen teräsputkipaalujen varaan. Tukien yläosat ovat muotoiltuja, vinoseinäisiä pilareita. Päällysrakenteen asentamisen vaativuutta lisäsi sillan kaarevuus, moniaukkoisuus ja viistellisyys. Rakenne asennettiin kahdessa osassa. Lähes 900 tonnia painavat puolikkaat koottiin useassa eri vaiheessa maatukien takana ja työnnettiin paikalleen vaihesiirtomenetelmällä. Sillan kansilaatta valettiin viidessä eri vaiheessa. Silta avattiin liikenteelle 23.10.1989 ja samalla nimi vaihdettiin Jyväsjärven sillasta Kuokkalan sillaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuokkalan silta Wikimedia Commonsissa
Sami Saarela: Kuokkalan Silta (1440ᴴᴰ) (Timelapse-video) youtube.com.  26.03.2014. YouTube.
Oberschütze

Oberschütze määräämässä liettuanjuutalaisia pakkotyöhön kesäkuussa 1941. Arvo näkyy vasemman hihan tunnuksesta.
Oberschütze oli Saksan armeijan sotilasarvo, joka asettui sotamiehen ja korpraalin väliin. Suomen puolustusvoimissa Oberschützelle ei ole vastaavuutta, mutta sen suora käännös olisi ylisotamies tai 1. luokan sotamies. Arvoa ei ole käytetty vuoden 1945 jälkeen Saksassa. Nykyisessä Saksan armeijassa korpraalin ylennyksen saaminen on yleisempää.
Ensimmäisenä arvoa käytti Baijerin armeija 1800-luvun lopulla. Reichswehr otti sen käyttöön 1920, ja sen tarkoitus oli antaa tunnustusta niille ansioituneille sotilaille, joilla ei katsottu olevan kykyjä Gefreiterin eli korpraalin arvoon.
Toinen maailmansota

Rauhan ajan Wehrmachtissa Oberschütze myönnettiin yleensä puoli vuotta palvelleelle Schützelle, sotamiehelle. Arvo ei ollut käytössä lokakuusta 1934 lokakuuhun 1936. Toisen maailmansodan aikana arvo otettiin käyttöön maavoimien lisäksi ilmavoimissa. Pääosin arvo myönnettiin yhä niille, joiden ei odotettu nousevan ali- tai toimiupseereiksi. Myös Waffen-SS käytti sitä omalla nimikkeellään SS-Oberschütze, mutta Allgemeine SS käytti Oberschützen sijasta arvoa SS-Obermann. Waffen-SS:n kuuluneen arvon haltijan kaulusmerkit olivat samanlaiset kuin tavallisen SS-Schützen, mutta arvojen erottamiseksi Oberschützellä oli hihassaan pieni ruusuke.
Toinen maailmansota > Vastaavuudet aselajeissa

Oberkanonier, tykistö
Obergrenadier, krenatöörijoukot (vuoteen 1942)
Oberpionier, pioneerijoukot
Oberfahrer, kuljetusjoukot
Oberfunker, viestiaselaji
SS-Oberschütze, Waffen-SS
SS-Obermann, Allgemeine-SS
Toinen maailmansota > Arvomerkit ennen vuotta 1945

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kauluslaatat | Olkapoletit | Hihamerkit Oikea käsivarsi | Aselajin väri | Arvonimike | Vastaavuudet |
|  |  |  | Valkoinen | Oberschütze  (OR-1 ylempi) | Ks. edellinen luettelo |
Toinen maailmansota > Arvomerkit SS-joukoissa

Olkalappu
(Yhdenmukaiset koko SS:n miehistölle)
Kauluslaatat 
(Yhdenmukaiset arvoille SS-Schütze ja SS-Oberschütze)
Hihamerkki 
(Vasemmassa olkavarressa)
Kaksi maastoasuun pukeutunutta SS-Oberschützea. Wehrmachtin propagandakomppanian kuva.
Harri Aho

| Harri Aho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1968 (ikä 56) Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hapa
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–2002
Seurat:  Oulun Kärpät (SML, I-div)  KooKoo (SML) Kiruna IF (SWE I-div) Rauman Lukko (SML)
Harri Aho (s. 11. maaliskuuta 1968 Oulu) on SaiPan urheilutoimenjohtaja. Aho toimi aikaisemmin samassa tehtävässä Oulun Kärpissä 2009 – huhtikuu 2023.
Hän on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Aho on Kemin Lämärien ja Oulun Kärppien kasvatti. Aho oli puolustajaksi hyvä maalintekijä, sillä hän teki urallaan 112 maalia ja antoi 246 maaliin johtanutta syöttöä. Nykyisin Aho korvaa toimessaan maalivahtivalmentajaksi kokonaan siirtyneen Ari Hillin.
Harri Ahon poika Sebastian Aho on Carolina Hurricanesin ja Suomen jääkiekkomaajoukkueen pelaaja.
Palkinnot

Ensimmäisen tähdistöön (1999 ja 2000)
Paras +/- (2000)
Floda (Lerum)

| Floda |
| --- | --- |

 Floda
 Koordinaatit: 57°49′00″N, 12°22′00″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Lerum
Floda on asuinalue Lerumin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Lerumin keskustaajaman kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Floda (Lerum) Wikimedia Commonsissa
Gråbo

| Gråbo |
| --- | --- |

 Gråbo
 Koordinaatit: 57°50′16″N, 12°17′48″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Lerum
Väkiluku (31.12.2023):  6 953
Gråbo on taajama Lerumin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 6 953 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gråbo Wikimedia Commonsissa
Mauretania Tingitana

| Mauretania Tingitana Provincia Mauretania Tingitana> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Mauretania Tingitanan provinssin alue vuonna 125.
Valtio:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Gallia (300-luku–)
Diokeesi:  Hispania (n. 293–)
Nykyinen valtio/alue:  Marokko
Perustettu:  40–42
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tingi
Mauretania Tingitana (lat. Provincia Mauretania Tingitana) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Mauretaniassa Pohjois-Afrikassa nykyisen Marokon alueella.
Maantiede

Mauretania Tingitanan provinssi käsitti Mauretanian länsiosan rajoittuen lännessä Atlanttiin ja idässä Mauretania Caesariensiksen provinssiin. Mauretania Tingitanan ja Caesariensiksen erotti toisistaan vuoristo. Provinssin pääaluetta oli Tingiksen niemimaa, josta se ulottui jonkin verran etelään ja itään. Nykymaantieteessä provinssiin kuului Marokon pohjoisosa. Seudun väestö oli maureja, jotka olivat berberikansaa. Rannikolla oli myös vanhaa foinikialais- ja karthagolaisvaikutusta. Provinssin hallinnollinen keskus oli Tingi eli Tingis (nyk. Tanger), josta sen lisänimi on peräisin.
Maantiede > Kaupunkeja

Mauretania Tingitanan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Aquae Dacicae
Babba
Banasa
Cottae
Frigidae
Lixus
Oppidum Novum
Rusaddir
Sala
Septem
Tamuda
Thamusida eli Tamusida
Tingi
Volubilis
Vopiscianae
Zilis eli Zilia (Colonia Julia Constantia Zilis)
Historia

Mauretania Tingitanan provinssin alue oli vanhaa Mauretanian kuningaskunnan aluetta. Mauretania Tingitanan provinssi perustettiin vuonna 40-42 samaan aikaan kuin Mauretania Caesariensis. Näistä Mauretania Tingitana pysyi olemassa sellaisenaan Rooman historian loppuun saakka. Provinssin päätehtävä oli suojata Hispanian provinsseja maurien hyökkäyksiltä.
Septimius Severus yritti yhdistää Mauretanian provinssit, mutta siitä luovuttiin. Vuodesta 293 provinssi kuului Hispanian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Länsi-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis | Mauretania Caesariensis | (Algeria luoteinen) |
| Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Caesariensis 40/42– | Mauretania Sitifensis | Mauretania Sitifensis | (Algeria luoteinen) |
| Mauretania Tingitana 40/42– | Mauretania Tingitana 40/42– | Mauretania Tingitana 40/42– | Mauretania Tingitana | Mauretania Tingitana | (Marokko pohjoinen) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Olstorp

| Olstorp |
| --- | --- |
 Olstorp
 Koordinaatit: 57°49′00″N, 12°17′00″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Lerum
Olstorp on asuinalue Lerumin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvo yhteen Gråbon kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olstorp Wikimedia Commonsissa
Ihmisen perimä

Graafinen ja idealisoitu esitys ihmisen karyotyyppi, jossa näkyy perintöaineksen muodostuminen kromosomeista. Kuvassa näytetään sekä naisen (XX) ja miehen (XY)23:s kromosomipari.
Ihmisen perimä eli genomi tarkoittaa kaikkea ihmisen (Homo sapiens) DNA:han koodattua perintöainesta geenit mukaan lukien, joka on varastoitunut 23 kromosomipariin sekä mitokondrio DNA:han. 22 näistä kromosomipareista ovat autosomeja; 23. pari eli sukupuolikromosomit X ja Y määräävät ihmisen sukupuolen ja sukupuoliset ominaisuudet. Ihmisen yksinkertainen eli haploidinen kromosomisto käsittää hieman yli kolme miljardia (3 x 109) emäsparia ja noin 20 000–25 000 geeniä. Ihmisen perimän DNA-emäsjärjestys selvitettiin Human Genome Project -tutkimushankkeessa.
Vanhinta nykyihmisen perimää, jota tutkijat ovat onnistuneet lukemaan, on löytynyt Saksan Ranisista löytyneissä luunkappaleissa ja sen lisäksi kallossa, joka löytyi vuonna 1950 luolasta Tšekin Zlatý kůňissa. Perimä on 45 000 vuotta vanhaa.
Tutkittuja alueita ja informaatiosisältö

HLA-DR-alue (human leucocyte antigen complex) sijaitsee kuudennessa kromosomissa 6p21.3
Emäspareilla entropian aste vaihtelee 1.5 ja 1.9 bitin arvoalueella, paitsi  Y-kromosomilla arvo on alle 0,9 bittiä emäsparia kohti.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | yhteensä (XX) | yhteensä (XY) | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | X | Y |
| miljoonaa emäsparia (Mbp) | 3,194 | 3,098 | 250 | 243 | 198 | 192 | 181 | 171 | 159 | 146 | 142 | 136 | 135 | 134 | 115 | 107 | 103 | 90 | 82 | 78 | 59 | 63 | 48 | 51 | 155 | 59 |
| megatavua (raw data) | 799 | 775 | 62 | 61 | 50 | 48 | 45 | 43 | 40 | 37 | 35 | 34 | 34 | 33 | 29 | 27 | 26 | 23 | 20 | 20 | 15 | 16 | 12 | 13 | 39 | 15 |
| megatavua (gzip-pakattua FASTA formaatissa) Human Genome Project |  | 949 | 73 | 79 | 64 | 62 | 59 | 55 | 50 | 47 | 40 | 43 | 43 | 43 | 31 | 29 | 27 | 25 | 25 | 24 | 18 | 20 | 12 | 12 | 49 | 8 |
| Emäsparien entropian aste bittiä per emäspari | 1.77 | 1.75 | 1.82 | 1.80 | 1.82 | 1.82 | 1.83 | 1.82 | 1.81 | 1.83 | 1.59 | 1.83 | 1.84 | 1.59 | 1.56 | 1.53 | 1.66 | 1.82 | 1.87 | 1.58 | 1.86 | 1.82 | 1.62 | 1.83 | 1.80 | 0.84 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ihmisen perimä Wikimedia Commonsissa
Kaaviokuvassa geenien ja emäsparien (base pair) määrä kromosomeissa.
Fort Canning Park

| Fort Canning Park |
| --- | --- |
 Puiston sisäänkäynti
Tyyppi:  kukkula ja puisto
Sijainti:  Museum Planning Area, Singapore
Koordinaatit:  1°17′40″N, 103°50′49″E
Perustettu:  nykyinen puisto 1981
Kotisivut
Fort Canning Park on puisto Singaporessa. Puisto käsittää historiallisen Fort Canning Hill -kukkulan ympäristöineen. Singaporen malaijit tunsivat paikan nimellä Bukit Larangan, eli kielletty kukkula siihen liitetyn kansanperinteen mukaan. Nykyinen nimi on johdettu entisestä brittiläisestä linnoituksesta Fort Canning, joka purettiin vuonna 1907. Nykyisin kukkula on puisto, jolla on järjestetty esimerkiksi erilaisia tapahtumia.
Historia > Bukit Larangan ja Government Hill

Nykyinen Fort Canning Hill tunnettiin alkujaan malaijinkielisellä nimellä Bukit Larangan, joka vapaasti kääntäen tarkoittaa "kiellettyä kukkulaa". Nimi liittyy vanhaan tapaperinteeseen. Kukkulaa pidettiin pyhänä. Paikallisten malaijien historian mukaan kukkulalle haudattiin heidän hallitsijansa ja vain hallitsevien sukujen jäsenet saattoivat kiivetä sen huipulle. Kukkulata löydettiin myöhemmin vanha malaijilainen pyhättö (keremat). Hauta on joskus liitetty Iskandar Šahiin. Iskandar Šahin eli Parameshvaran henkilöllisyys on epäselvä. Hän oli joko 1400–1500-luvulla elänyt Singaporen hallitsija ja Malakan perustaja, tai tämän seuraaja. Kahta on myös joskus pidetty samana henkilönä. Pyhätön lisäksi kukkulalta on tehty muita vanhoja arkeologisia löytöjä.
Marraskuussa 1822 brittiläisen Singaporen siirtokunnan perustajalle Stamford Rafflesille rakennettiin asunto kukkulalle. Asunto tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä Government House ja kukkula nimillä Government Hill tai Singapore Hill. Kukkulalle perustettiin myös kristillinen hautausmaa, sekä kasvitieteellinen puutarha. Alkuperäinen puutarha ei säilynyt, mutta sen jäljitelmä perustettiin vuonna 1994. Vanhan kristillisen hautausmaan hautakiviä on säilynyt Pyhän Gregorios Valontuojan armenialaisella kirkolla. Rafflesin alkuperäinen Government House purettiin vuonna 1859 linnoituksen tieltä.
Historia > Fort Canning

Fort Canningin rakennustyöt alkoivat vuonna 1859 vanhan Goverment Housen paikalla. Linnoitus oli alkujaan kiistanalainen. Se sijaitsi melko kaukana rannikosta ja oli joidenkin mielestä riittämätön näin puolustustarpeisiin. Rakennustyöt valmistuivat joka tapauksessa vuonna 1861. Nimensä se sai Intian ensimmäisen varakuninkaan Charles John Canningin mukaan. Linnoituksen mukaan kukkula tuli nyt tunnetuksi nimellä Fort Canning Hill. Puolustusvarusteluihin kuuluivat aluksi 68 paunan ja myöhemmin 8 tuuman tykit ja 13-tuuman mörssärit. Tositoimiin tykkejä ei koskaan käytetty. Niiden laukauksilla varoitettiin kuitenkin tulipaloista vuoteen 1896 saakka. Jonkin aikaa linnoituksen käyttöönoton jälkeen päädyttiin kuitenkin rakentamaan uusi linnoitus Pearl’s Hillille, joka oli Fort Canning Hilliä hieman korkeampi. Fort Canning purettiin vuonna 1907. Alkuperäisistä tykeistä on säilynyt kaksi, jotka ovat nykyisen puiston Old Fort Gatewayn sisäänkäynnillä. Toisen maailmansodan Singaporen taistelu aikana kukkulalle perustettiin nimellä "Battle Box" tunnetuksi tullut bunkkeri, jota käytettiin Singaporen antautumiseen asti 15. helmikuuta 1942 liittoutuneiden komentokeskuksena. Myöhemmin tulvinut bunkkeri on nykyisin kunnostettu ja avoin yleisölle.
Historia > Fort Canning Park

Entisen Fort Caningin linnoituksen ja ympäröivä viheralue tunnettiin myöhemmin Central Parkin eli keskuspuiston nimellä. Puistoon sisältyi hieman ennen toista maailmansotaa perustettu King George V Park ja brittiarmeijan ennen käyttämä alue. Singaporen kansallisteatteri sijaitsi aikanaan puiston pään River Valley Road-tiellä. Nykyinen Fort Canning Park perustettiin 1. marraskuuta 1981. Puistolla on nykyisin järjestetty erilaisia tapahtumia, kuten konsertteja ja teatteriesityksiä, sekä yksityisempiä hääseremonioita ja juhlia.
Aiheesta muualla

Fort Canning Park, Singaporen kansallispuistot
Kukkulalta löytynyt 1300-luvulle ajoitettu itäjaavalaistyylinen koru.
Singapore piirroksessa vuodelta 1823. Taustalla kohoaa matala Fort Canning Hill.
Fort Canning-linnoituksen tykki.
Niin sanotun "Battle Box"-bunkkerin sisäänkäynti.
Sjövik

| Sjövik |
| --- | --- |
 Sjövik
 Koordinaatit: 57°54′49″N, 12°22′16″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Lerum
Väkiluku (31.12.2023):  1 071
Sjövik on taajama Lerumin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 071 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sjövik Wikimedia Commonsissa
Valkeamäki

| Valkeamäki |
| --- | --- |
 Soidinsuota.
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Keltinmäki-Myllyjärvi
Kaupunginosa nro:  37
Valkeamäki on Jyväskylän 37. kaupunginosa Keltinmäen Mustalammen asuinalueen pohjoispuolella ja valtatien 18 eteläpuolella. Kaupunginosa on harvaan asuttua aluetta, jossa asutus keskittyy kahteen osaan: Hanhiperään kulkevan Hanhiperäntien varrelle sekä Hanhinotkoon Vesangan rajalle. Valkeamäen rakennuttamista asuinalueeksi on suunniteltu jo 1980-luvulla, myöhemmin myös 2000-luvulla.
Virallinen kaupunginosa rajautuu pohjoisessa Ruokkeeseen, idässä Kypärämäkeen, kaakossa Keltinmäkeen, etelässä Hanhiperään ja lännessä Vesankaan. Kaupunginosaa vastaavat tilastollisessa jaossa Valkeamäen-Ruokepuolisen ja Köhniöntauksen pienalueet.
Luonto ja ympäristö

Valkeamäen alue on keskustaan verrattuna melko korkeaa, korkeimmillaan noin 220 metrin korkuista. Alue on pääosin nuorta mäntyvaltaista sekametsää 1970-luvulla tehtyjen hakkuiden takia. Alueella sijaitsee myös Soidinsuo eli Sintinsuo.
Alueen länsiosassa sijaitsee Hanhinotko, jonka läpi Hanhijärven laskuoja Hanhioja virtaa Ruokepuoliseen. Hanhioja on ollut Jyväskylän ja Vesangan rekisterikylien raja. Mustalammen asuinalueen lähellä sijaitseva Rajalampi on puolestaan ollut Jyväskylän ja Keljon kylien rajalla.
Historiaa

Nykyinen Valkeamäen alue oli pitkään Jyväskylän kylän asumatonta takamaata, asutusta alueelle syntyi vasta 1820-luvulla. Tuolloin alueelle perustettiin Mustamäen ja Hanhijoen uudistilat. Uudistilat siirtyivät myöhemmin Nisulan talon haltuun. Myöhemmin Mustamäen alueelle syntyivät Ruokepuolisen eli Lehtiniemen, Rinteelän sekä Könkkölän talot, Hanhijoen alueelle puolestaan ainakin Hakalan, Valkeamäen, Lehdon, Ilomäen ja Mäyrämäen talot. Hanhiperän yhteydessä olevaa aluetta on perinteisesti pidetty Taka-Keljon osana. Se kuului Taka-Keljon koulupiiriin vuodesta 1920 vuoteen 1967, jolloin koulupiiri lakkautettiin.
Mustamäen uudistilan alue eli nykyisen kaupunginosan pohjoispuoli siirrettiin maalaiskunnasta kaupunkiin vuonna 1914, eteläpuoli siirrettiin kaupunkiin vuonna 1965.
1980-luvun maankäytön tarkastelun yhteydessä suunnitteille tuli Valkeamäen alueen rakennuttaminen suunnilleen Kuokkalan kokoiseksi asuinalueeksi. Vuoden 1992 kaavaluonnoksessa Valkeamäestä suunniteltiin kerrostalovaltaista aluetta, jonka rakentamisen yhteydessä Sintinsuo olisi kuivattu puistoksi. Vuoden 1998 suunnitelmassa Köhniöntauksesta suunniteltiin kerrostaloaluetta, pientaloalueiksi puolestaan Mustalampea ja Hanhiperää, mutta varsinainen Valkeamäki olisi jäänyt vielä rakentamattomaksi. Tästä suunnitelmasta otettiin käyttöön ainoastaan Mustalammen asuinalueen kaava. Myöhemmissä luonnoksissa on painotettu pientaloja sekä suoalueiden säilyttämistä. Rakentamista ei ole kuitenkaan aloitettu, eikä alueella ole käytössä olevaa asemakaavaa.
Saari-rummut

| Saari-rummut |
| --- | --- |
Perustaja:  Hannu Saari
Kotipaikka:  Jumesniemi
Toimiala:  soitinrakennus
Tuotteet:  rumpusetit, virvelirummut
Kotisivu:  arkistoitu
Saari-rummut on suomalainen rumpumalli. Rummut valmistetaan Jumesniemellä, Hämeenkyrössä.
Saari-rumpuja tekee puuseppä Hannu Saari, joka
rumpujen soiton aloitettuaan sai ajatuksen rumpujen tekemisestä. Saari alkoi kokeilla erilaisia puumateriaaleja ja rakensi omia työkoneita. Tavoitteena oli tehdä rumpu, joka soi hyvin myös hiljaa soitettuna.
Periaatteena on käyttää mahdollisimman vähän metalliosia.
Materiaalina on tiheäsyinen koivu. Ohuiden materiaalien vuoksi rumpujen sointi on lämmin ja pitkäkestoinen myös hiljaa soitettaessa.
Suomessa Saaren rumpuja ovat soittaneet muun muassa bluesmuusikko Ville Lehtovaara, näyttelijä-muusikko Siiri Partanen ja Black Motor -yhtyeen Simo Laihonen.
Saari-rumpuja on myös Puolustusvoimien käytössä.
Aiheesta muualla

Soundi  6/2017 (vaatii lukuoikeuden)
Riffi 6/2014 (vaatii lukuoikeuden)
Seija A. Niemi: Koivu: Suomen kansallispuu (Googlen teoshaussa): "Koivu on insiroinut monenlaisia taiteilijoita ja käsityöläisiä. Yksi esimerkki on Hannu Saaren yhden miehen verstaan tuote Saari-rumpu..." s. 176