stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alice Anderson

| Alice Anderson |
| --- | --- |
 Alice Anderson oikealla kuskin asussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1897 Melbourne, Australia
Kuollut: 17. syyskuuta 1926 (29 vuotta) Kew, Australia
Ammatti:  yrittäjä, mekaanikko, autokuski
Alice Elizabeth Foley Anderson (8. kesäkuuta 1897 Melbourne, Australia – 17. syyskuuta 1926 Kew, Australia) oli australialainen yrittäjä ja mekaanikko, joka avasi Austraiassa ensimmäisenä naisena oman korjaamon, joka tarjosi myös kuskipalveluita sekä opetti naisia avaamaan sekä korjaamaan autoja. Anderson palkkasi yritykseensä naisia, ja hän halusi tehdä mekaanikosta sopivan ammatin naisille.
Nuoruus ja opiskelu

Alice Anderson syntyi 1897 insinööri J. T. Noble Andersonille ja tämän vaimolle Ellen Mary Andersonille. Vanhemmat olivat irlantilaisia maahanmuuttajia, ja isän yritys sai erään betonitekniikan Australian patentin, mutta huonon tuurin ja heikon liiketoiminnan ymmärryksen takia J. T. Anderson menetti työnsä. Perhe muutti takaisin Irlantiin, mutta palasi pian takaisin Australiaan, missä he asuivat takamaiden syrjäisessä asumuksessa.
Anderson kävi 1910-luvulla viisi lukukautta Englannin kirkon pitämää tyttöjen lukiota, mutta jätti sen kesken vuonna 1914 perheensä taloudellisten vaikeuksien takia. Hän ei siksi pystynyt opiskelemaan toista astetta loppuun eikä aloittamaan yliopisto-opintoja. Hän sai kuitenkin vuonna 1915 yksityisopetusta Melbournen yliopiston historian luennoitsijalta Jessie Webbiltä.
Kuskista Alice Anderson Motor Servicen perustajaksi

Anderson toimi alkuun isänsä omistamassa Blacks’ Spur Motor Servicessä kirjanpitäjänä, muta hänet palkattiin vuonna 1916 yrityksen autokuskiksi. Hän ajoi vaarallista postireittiä Healesvillestä Black Spur -tietä pitkin Marysvilleen. Hän sai seuraavana vuonna haltuunsa Hupmobile Touringin ja aloitti oman yrityksen, joka tarjosi viikonloppumatkojen kyydityksiä. Yritys pärjäsi, ja Anderson osti 1918 toisen auton. Hänestä tuli myös harjoittelun kautta mekaanikko, ja vuonna 1918 hän sai isännöitsijältä luvan pitää takapihansa vajassa Kew’ssä korjaamoa.
Anderson pystyi vuonna 1919 ostamaan tontin Cotham Roadilta ja rakennuttamaan sinne tiilisen toimipisteen yritykselleen. Alice Anderson Motor Service myi bensiiniä, korjasi autoja, järjesti ajo-opetusta, tarjosi 24 tunnin kuskipalveluita ja järjesti osavaltioiden välisiä matkailuretkueita. Andersonin yritys tarjosi naisille ajotunteja aikana, jolloin vain harvalla naisella oli mahdollisuus ajaa. Lisäksi se opetti naisille mekaanista ohjeistusta ja autojen arviointeja. Naisille oli myös kuskipalveluita, joiden avulla nuoret naiset saattoivat osallistua tanssiaisiin ilman vanhempiaan.
Andersonin yritys kasvoi nopeasti, ja sillä oli vuonna 1925 jo yhdeksän naista palkkalistoillaan. Hänen harjoitteluohjelmansa oli suosittu, ja esimerkiksi vuoden 1925 alkukuukausina 50 naista haki ohjelmaan mukaan. Anderson ja hänen työntekijänsä pukeutuivat samanlaiseen työasuun, johon kuului koppalakki, nahkatakki, saappaat ja housut. Vaatetus oli ajan mittapuilla hyvin maskuliininen.
Anderson teki elo-syyskuussa 1926 ystävänsä ja entisen opettajansa Jessie Webbin kanssa automatkan Kew’stä Alice Springsiin ja takaisin. He olivat varustautuneet hyvin matkalle, ja heillä oli mukana muun muassa kaksi asetta. Palattuaan verstaalleen Anderson oli 17. syyskuuta puhdistamassa lainattuja aseita, kun toinen niistä laukesi. Hän kuoli ennen kuin pääsi sairaalaan, ja kuolemansyyntutkijan mukaan kuolema oli seurausta aseen vahinkolaukauksesta. Anderson haudattiin Boroondaran hautausmaalle.
Andersonin ystävä Ethel Bage otti yrityksen hoitoonsa, ja vuonna 1937 se siirtyi May Rooneylle. Siellä oli edelleen vain naisia töissä, mutta yrityksen suunta muuttui. Se keskittyi vuonna 1938 enää pelkästään ajotuntien antamiseen. Yritys oli kuitenkin toiminnassa ainakin vuoteen 1954.
Merkitys

Anderson oli ensimmäinen nainen, joka avasi Australiassa autokorjaamon. Hän julisti omien sanojensa mukaan naisten itsenäisyyttä ja halusi siksi luoda korjaamotyöstä sopivan ammatin myös naisille. Hän antoikin yrityksensä kautta monille naisille mahdollisuuden, joka oli aivan uutta aikanaan.
Andersonia on kutsuttu jälkikäteen sekä varhaiseksi feministiksi että HLBT-sankariksi. Hän ei kuitenkaan esimerkiksi sopinut aikansa australilaisten naisasianaisten muottiin, sillä hän oli vahva nationalisti, joka olisi halunnut lähteä mukaan sotaan. Australian feministeistä monet olivat pasifisteja.
Andersonin seksuaalisuudesta on liikkunut myös paljon huhuja. Niitä oli ilmassa jo Andersonin elinaikana, eikä tämä pyrkinyt millään tavalla hillitsemään niitä. Hänestä on esimerkiksi kuvia, joissa hän on käsi kädessä naisen kanssa. Lesbous oli 1920-luvulla alkanut saada huomiota myös Australiassa, mutta Andersonin seksuaalisuudesta ei ole varsinaisesti mitään todisteita. HLBT-järjestö Alice’s Garage on joka tapauksessa ottanut nimensä Andersonilta.
Alessandro Farnese

Alessandro Farnese (1545–1592) oli Parman herttua vuosina 1586–1592, ja Espanjan Alankomaiden käskynhaltija vuosina 1578–1592. Hän oli paavi Paavali III:n pojanpojanpoika, ja sukua monille muillekin Euroopan mahtimiehille. Alessandron vanhemmat olivat Parman herttua Ottavio Farnese ja Margareeta Parmalainen, joka oli keisari Kaarle V:n avioton tytär. Espanjan Filip II oli Alessandron eno ja kasvatti tätä Espanjan hovissa serkkujensa seurana. Vartuttuaan Alessandro teki merkittävän uran Espanjan armeijan palveluksessa, ja Filip nimitti hänet Alankomaiden kuvernööriksi kahdeksankymmenvuotisen sodan aikana.
Vuonna 1586 isänsä kuoltua Alessandro nousi Parman herttuaksi. Hän pyysi virkavapaata enoltaan käydäkseen isänsä maalla, mutta Filip sanoi että Alessandroa tarvittiin Alankomaissa, missä Espanja kävi sotaa liki kaikkia naapureitaan vastaan vuorotellen. Niinpä Alessandro nimitti poikansa Ranuccion sijaishallitsijaksi Parmaan.
Farnese osallistui myös Lepanton taisteluun eurooppalaisissa joukoissa.
Alice Kask

Alice Kask (s. 13. joulukuuta 1976) on virolainen taidemaalari. Hän valmistui Viron taideakatemiasta taiteiden kandidaatin arvolla 1999 ja taiteiden maisterin arvolla 2002. Hän aloitti näyttelyihin osallistumisen vuonna 1997. Hänen teoksiaan on ollut esillä muun muassa Prahan biennaalissa (2007). Niitä kuuluu Viron taidemuseoon, Tarton taidemuseoon, Tallinnan kaupungin taidekokoelmaan ja yksityisiin kokoelmiin. Kask on saanut Konrad Mägi -mitalin (2003) ja Vaal-gallerian nuoren taiteilijan palkinnon (2005).
Joulukuusta 2018 tammikuuhun 2019 Kaskin, Neeme Külmin ja Jass Kaselaanin teoksia oli esillä Helsingin Taidehallin näyttelyssä, joka järjestettiin Tallinnan taidehuoneen kanssa yhteistyössä Viron satavuotisjuhlan kunniaksi. Samojen taiteilijoiden ja Holger Loodusin yhteisnäyttely avattiin helmikuussa 2019  Joensuun taidemuseossa Joensuussa.
Luettelo Afganistanin kaupungeista

Pääkaupunki Kabul.
Kandahar.
Tämä on vajaa luettelo Afganistanissa sijaitsevista kaupungeista.
Kaupunkien väkiluvut on määritetty varsinaisessa väestönlaskennassa viimeksi vuonna 1976. 2010-luvulla YK on määrittänyt satelliittikuvien avulla kaupunkialueiden asuinrakennusten määrän. Yhdessä rakennuksessa arvioidaan asuvan keskimäärin 7-9 henkeä. Kaupunkiväestön määrä kasvaa nopeasti. 34:stä maakuntien pääkaupungista Kabul on omassa kokoluokassaan, neljää muuta voidaan sanoa alueellisiksi keskuksiksi maan eri osissa, kahdeksan on kaupan ja liikenteen risteyspaikkoja, 14 oman maakuntansa keskuksia kun taas viimeiset seitsemän ovat lähinnä kylämäisiä taajamia. Näissä 34 maakunnan pääkaupungissa asuu yhteensä noin kahdeksan miljoonaa afganistanilaista, noin kolmannes koko maan väestöstä. Määrän arvioidaan kaksinkertaistuvan vuosina 2015-2050.
Pääkaupunki

Kabul
Alueelliset keskukset

Herat
Mazar-e-Sharif
Kandahar
Jalalabad
Kauppa- ja risteyspaikkoja

Lashkargah
Qunduz (Kondoz, Kunduz)
Taloqan
Pol-e Khomri
Sheberghan
Zaranj
Meimana
Ghazni
Muita kaupunkeja

Baghlan
Balkh (Balh, Balkhi)
Bamiyan
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Afganistanin kaupungeista Wikimedia Commonsissa
Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista

Tämä on luettelo kirjailija J. R. R. Tolkienin luoman kuvitteellisen Keski-Maan joidenkin ihmispopulaatioiden hallitsijoista. Näihin kuuluvat Númenorin kuninkaat, Gondorin kuninkaat ja käskynhaltijat, Rohanin kuninkaat, dúnedainin päälliköt sekä Laakson kuninkaat.
Númenorin kuninkaat

Tämä on lista Númenorin kuninkaista. Númenorin ensimmäinen kuningas oli Eärendilin ja Elwingin poika ja siten puolihaltia. Quenyankielinen nimi on mainittu ensin ja mahdollinen adûnaicinkielinen sen jälkeen.
Elros Tar-Minyatur
Vardamir Nólimon
Tar-Amandil
Tar-Elendil
Tar-Meneldur, Írimon
Tar-Aldarion, Anardil
Tar-Ancalimë (Ensimmäinen hallitseva kuningatar)
Tar-Anárion
Tar-Súrion
Tar-Telperien (Toinen hallitseva kuningatar)
Tar-Minastir
Tar-Ciryatan
Tar-Atanamir Suuri
Tar-Ancalimon
Tar-Telemmaitë
Tar-Vanimeldë (Kolmas hallitseva kuningatar)
Tar-Alcarin
Tar-Calmacil, Ar-Belzagar
Tar-Ardamin, Ar-Abbattârik
Tar-Herunúmen, Ar-Adûnakhôr
Tar-Hostamir, Ar-Zimrathôn
Tar-Falassion, Ar-Sakalthôr
Tar-Telemnar, Ar-Gimilzôr
Tar-Palantir, Ar-Inziladûn
Tar-Calion, Ar-Pharazôn Kultainen
Ar-Pharazôn lähti Keski-Maahan sotimaan ja toi Sauronin panttinaan Númenoriin. Sauronin onnistui viekoitella vanheneva kuningas sotaan valaria vastaan, mikä johti Númenorin (ja sen kuningashuoneen) tuhoon. Númenorilainen hallinto jatkui Keski-maassa dúnedainin valtakunnissa, Arnorissa ja Gondorissa, jotka olivat perustaneet Elendil, Isildur ja Anárion. Elendil oli Silmariënin, Tar-Elendilin tyttären jälkeläinen.
Elrosin kuoleman jälkeen Vardamir ei ottanut vastaan kuninkaan valtikkaa, vaan antoi sen pojalleen. Kuitenkin hänet lasketaan númenorin toiseksi kuninkaaksi hänen hallittuaan nimellisesti yhden vuoden. Silmariën olisi ollut oikeutettu kuningatar myöhempien lakien mukaan. Hänestä lähti Andúliën suku.
Tar-Elendilin tekemän lain mukaan Tar Palantirin tyttärestä olisi pitänyt tulla Neljäs hallitseva kuningatar, Tar-Míriel, mutta kuninkaan veljenpoika varasti kruunun tältä, ja hän oli Ar-Pharazôn.
Gondorin kuninkaat

Tämä on lista Gondorin kuninkaista sen jälkeen kun Númenor oli tuhoutunut:
Elendil, Amandilin poika. Häntä kutsuttiin Korkeaksi Kuninkaaksi (3320-3441) T.A.. Hänen poikansa Isildur ja Anárion hallitsivat yhteisesti Gondoria kunnes Anárion kaatui Barad-dûrin piirityksessä 3440 K.A..
Isildur, hallitsi Gondoria virallisesti vuodesta (3441 T.A.-2 K.A.)
Meneldil, Anárionin neljäs poika hallitsi (2 T.A.-158)
Cemendur, hallitsi (158-238)
Gondorin Eärendil h. (238-324)
Anardil h. (324-411)
Ostoher h. (411-491)
Rómendacil I (Tarostar) h. (491-541)
Turambar h. (541-667)
Atanatar I h. (667-748)
Siriondil h. (748-840)
Tarannon Falastur h. (840-913) Ensimmäinen merikuningas, kuoli lapsettomana
Eärnil I h.) 913-936) Tarannonin veljenpoika
Ciryandil h. (936-1015)
Hyarmendacil I (Ciryaher) h. (1015-1149) Viimeinen merikuningas
Atanatar II Alcarin h. (1149-1226)
Narmacil I h. (1226-1294) Toinen lapseton kuningas
Calmacil h. (1294-1304) Narmacilin nuorempi veli
Rómendacil II, oikealta nimeltään Minalcar. Kuninkaana (1304-1366) Valtionhoitajana (1240-1304)
Valacar h. (1366-1432)
Vinitharya, kruunattiin Eldacarina, h. (1432-1437)
Castamir Anastaja, anasti kruunun 1437, surmattiin 1447
Eldacar palasi, h. (1437-1490)
Aldamir h. (1490-1540)
Hyarmendacil II (Vinyarion) h. (1540-1621)
Minardil h. (1621-1634)
Telemnar h. (1634-1636) Kuoli Suuressa Rutossa, kaikkien lastensa kanssa.
Tarondor h. (1636-1798) Telemnarin veljenpoika
Telumehtar Umbardacil h. (1798-1850)
Narmacil II h. (1850-1856)
Calimehtar h. (1856-1936)
Ondoher h. (1936-1944) Kuoli taistelussa kahden poikansa kanssa
Fíriel Ondoherin tytär. Olisi pitänyt olla hallitseva kuningatar, mutta hänet syrjäytti
Eärnil II h. (1945-2048) Kruunattiin Pelendurin, Gondorin käskynhaltian, vuoden mittaisen hallintokauden jälkeen. Telumehtar Umbardacilin sukulainen
Eärnur h. (2043-2050) Gondorin viimeinen kuningas
Elessar h. (1-120) N.A., ensimmäinen Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas
Eldarion h. (120-?) N.A.
Elendil oli Arnorin ensimmäinen kuningas. Elendil hallitsi molempia kuningaskuntia Korkeana Kuninkaana ja Isildur jatkoi Korkeana Kuninkaana isänsä kuoleman jälkeen. Isildur antoi Meneldilin, Anárionin pojan, hallita Gondoria, mutta hän, ja hänen jälkeläisensä, hallitsi laillisesti molempia kuningaskuntia, kuitenkin Isildurin kuoleman jälkeen valtakunta jakautui kahtia. Isildurin perijät hallitsivat Arnoria ja Anárionin perijät hallitsivat Gondoria.
Eärnur meni Minas Morguliin haastaakseen Angmarin Noitakuninkaan, mutta hän ei koskaan palannut, ja Gondoria hallitsivat siitä lähtien Hallitsevat Käskynhaltijat, kunnes kuningas Elessar yhdisti nämä kaksi valtakuntaa toisiinsa.
Gondorin käskynhaltijat

Gondorin käskynhaltijat hallitsivat Gondorin valtakuntaa, sen kuninkaan ollessa poissa, J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Käskynhaltija (quenyaksi arandur) oli nimitys kuninkaan korkeimmalle neuvonantajalle. Emyn Arnenin Húrinin huoneeseen kuuluneen Pelendurin aikana käskynhaltijan virasta tuli perinnöllinen. Kuningas Eärnurin kuoleman jälkeen käskynhaltijat  hallitsivat Gondoria käyttäen kaikkea sitä valtaa, mikä kuninkailla oli ollut.
Húrinin suvun perustaja on Húrin, Emyn Arnenilta, kuningas Minardilin, 25. kuninkaan, käskynhaltija. He olivat korkeita númenorilaisia, mutta eivät kuitenkaan Elendilin sukua. Kuningas Eärnurin ei jättänyt itselleen perillistä, ja hänen kuolemansa jälkeen Mardil Voronwësta tuli ensimmäinen hallitseva käskynhaltia. Mardil oli ensimmäinen sijaishallitsija Gondorissa, ja hänen sukunsa jatkui 25 sukupolvea.
Käskynhaltija vartioi kruunua, kunnes se voitaisiin antaa Gondorin oikealle kuninkaalle, Elendilin perilliselle. Kun Boromir kysyi isältään kuinka kauan kestäisi, että käskynhaltijasta tulisi kuningas, hänen isänsä vastasi: "Muutama vuosi muualla, mutta Gondorissa kymmenenkään tuhatta vuotta ei riittäisi." (Faramirin kertoman mukaan Kahdessa Tornissa.)
Käskynhaltija ei koskaan istunut kuninkaan valtaistuimella, vaan he istuivat mustasta kivestä valmistetulla koristeettomalla tuolilla kuninkaan valtaistuimen lähellä. Heidän lippunsa oli kokovalkea ja vailla tunnusta.
Mardil Voronwë (2029–2080)
Eradan (2080–2116)
Herion (2116–2148)
Belegorn (2148–2204)
Húrin I (2204–2244)
Túrin I (2244–2278)
Hador (2278–2395)
Barahir (2395–2412)
Dior(2412–2435)
Denethor I (2435–2477)
Boromir (2477–2489)
Cirion (2489–2567)
Hallas (2567–2605)
Húrin II (2605–2628)
Belecthor I (2628–2655)
Orodreth (2655–2685)
Ecthelion I (2685–2698)
Egalmoth (2698–2743)
Beren (2743–2763)
Beregond (2763–2811)
Belecthor II (2811–2872)
Thorondir (2872–2882)
Túrin II (2882–2914)
Turgon (2914–2953)
Ecthelion II (2953–2984)
Denethor II (2984–3019)
Faramir (3019-3019)
Pian Denethor II:n kuoleman jälkeen, Elessar kruunattiin kuninkaaksi. Käskynhaltija Faramir, Denethor II:n poika, luovutti kuninkaalle virka-asemansa, mutta se palautettiin hänelle. Faramir ehti toimia käskynhaltijana vähän aikaa ennen Elessarin kruunajaisia, mutta sillä aikaa kun Faramir parani Parannuksen tarhassa, Dol Amrothin prinssi Imrahil oli hänen sijaisenaan. Vaikka Faramirista tuli käskynhaltia puolitoista kuukautta ennen kuningas Elessarin kruunajaisia, Faramir ei ole hallitseva käskynhaltija. Kuningas antoi Faramirille ja hänen jälkeläisilleen vakituisen paikan käskynhaltijana, ja antoi myös heidän valtaansa Ithilienin maakunnan, pitäen heidät kuninkaan neuvonantajana.
Rohanin kuninkaat

katso Luettelo Rohanin kuninkaista
Arnorin kuninkaat

Tämä on lista Arnorin kuninkaista J.R.R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta.
Arnorin kuninkaat ovat Amandilin kautta Andúniën herrojen jälkeläisiä, ja sukua Silmariënille ja Númenorin kuninkaille. Tässä ovat Arnorin kuninkaat:
Elendil, Amandilin poika. Hän hallitsi (3320-3441) Toista aikaa
Isildur, hallitsi (T.A. 3441–K.A. 2)
Valandil h. (K.A. 2–249)
Eldacar h. (87–339)
Arantar h. (185–435)
Tarcil h. (280–515)
Tarondor h. (372–602)
Valandur h. (462–652)
Elendur h. (530–777)
Eärendur h. (777–861) Arnorin viimeinen kuningas
Elendil ja Isildur olivat myös Gondorin kuninkaita, mutta Isildurin jälkeen valtakunta jakaantui. Eärendurin jälkeen Arnor jakautui hänen kolmelle pojalleen ja syntyivät Arthedain, Rhudaur ja Cardolan. Kuninkaiden linja jatkui Arthedainin kuninkaiden linjassa. 1349 K.A. Eärendurin jälkeläiset kuolivat Cardolanista ja Rhovanionista ja Arthedainin Argeleb I julisti itsensä Arnorin kuninkaaksi. Tämän takia Arthedainin kuninkaat lisättiin kuninkaiden vanhaan listaan. Huomattavaa on, että Arnorin jakautumisen jälkeen kuninkaiden nimet on annettu sindarinkielisessä muodossa. Tässä ovat Arthedainin kuninkaat:
Amlaith, Eärendurin vanhin poika, Arnorin kymmenes kuningas. Hallitsi (861 K.A.–946 K.A.)
Beleg, hallitsi (946–1029)
Mallor h. (1029–1110)
Celepharn h. (1110–1191)
Celebrindor h. (1191–1272)
Marvegil h. (1272–1349)
Argeleb I h. (1349–1356)
Arveleg I h. (1356–1409)
Araphor h. (1409–1589)
Argeleb II h. (1589–1670)
Arvegil h. (1670–1743)
Arveleg II h. (1743–1813)
Araval h. (1813–1891)
Araphant h. (1891–1964
Arvedui h. (1964–1975)  Pohjoisen kuningaskunnan viimeinen kuningas
Arveduinin jälkeen Pohjoinen kuningaskunta hajosi ja kuninkaiden linja jatkui Dúnedainin päälliköissä, pohjoisen samoojissa. Sauronin tuhon jälkeen Aragorn kruunattiin Gondorin kuninkaaksi ja hän perusti uudelleen Arnorin valtakunnan tullen myös sen kuninkaaksi nimellä "Elessar". Tässä on luettelo sen ajan jälkeisistä Arnorin kuninkaista:
Elessar h. (1-120) N.A., ensimmäinen Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas
Eldarion h. (120-? N.A.)
Dúnedainin päälliköt

Tämä on lista dúnedainin päälliköistä J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. He johtivat Arnorin samoojia (tunnettiin myös nimellä Pohjoisen samoojat).
Aranarth, Arthedainin Arveduinin poika, päällikkönä (1975–2106) K.A.
Arahael, päällikkönä (2106–2177)
Aranuir p. (2177–2247)
Aravir p. (2247–2319)
Aragorn I p. (2319–2327)
Araglas p. (2327–2455)
Arahad I p. (2455–2523)
Aragost p. (2523–2588)
Aravorn p. (2588–2654)
Arahad II p. (2654–2719)
Arassuil p. (2719–2784)
Arathorn I p. (2784–2848)
Argonui p. (2848–2912)
Arador p. (2912–2930)
Arathorn II p. (2930–2933)
Aragorn II (2933 K.A.-)
Aragorn II:sta tuli Gondorin ja Arnorin yhdistyneiden valtakuntien kuningas.
Laakson kuninkaat

Tämä on lista Laakson kuninkaista J. R. R. Tolkienin kirjoissa Hobitti eli sinne ja takaisin ja Taru sormusten herrasta.
Girion
Bard I
Bain I
Brand I
Bard II
Luettelo Ranskan kansallispuistoista

Luettelo Ranskan kansallispuistoista käsittää kymmenen kansallispuistoa Ranskassa. Neljä niistä sijaitsee Ranskan merentakaisissa osissa.
| Nimi | Kuva | Departementti | Pinta-ala | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vanoisen kansallispuisto (Parc national de la Vanoise) |  | Savoie | 1250 | 1963 |
| Port-Crosin kansallispuisto (Parc national de Port-Cros) |  | Var | 7 | 1963 |
| Pyreneiden kansallispuisto (Parc national des Pyrénées) |  | Hautes-Pyrénées ja Pyrénées-Atlantiques | 457 | 1967 |
| Cévennesin kansallispuisto (Parc national des Cévennes) |  | Lozère, Gard, Ardèche ja Aveyron | 913 | 1970 |
| Écrinsin kansallispuisto (Parc National des Écrins) |  | Isère ja Hautes-Alpes | 918 | 1973 |
| Mercantourin kansallispuisto (Parc national du Mercantour) |  | Alpes-Maritimes ja Alpes-de-Haute-Provence | 685 | 1979 |
| Guadeloupen kansallispuisto (Parc national de la Guadeloupe) |  | Guadeloupe | 173 | 1989 |
| Guianan Amazonin kansallispuisto (Parc amazonien de Guyane) |  | Ranskan Guiana | 33900 | 2007 |
| Réunionin kansallispuisto (Parc national de la Réunion) |  | Réunion | 1054 | 2007 |
| Calanquesin kansallispuisto (Parc national des Calanques) |  | Bouches-du-Rhône | 520 | 2012 |
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:List of national parks of France
Amfibiolentokone

Yhdysvaltalainen Republic RC-3 Seabee.
Amfibiolentokone eli amfibi on lentokone, joka voi laskeutua sekä maalle että veteen ja nousta sekä vedestä että maalta. Tämä on mahdollista kellukkeisiin tai runkoon sisään vedettävien pyörien avulla. Amfibit ovat raskaampia, kalliimpia ja vaikeammin ohjattavia kuin tavalliset lentokoneet. Niiden toiminta-ala on kuitenkin helikoptereita laajempi, ja amfibeja käytetäänkin erilaisissa pitkän matkan pelastustehtävissä. Ne ovat myös sopivia kuljettamaan kevyttä rahtia sellaisille alueille, joilla lentokoneiden on operoitava sekä vedestä että maalta käsin.
Maailman suurin amfibiolentokone on venäläinen Berijev Be-42 Albatros, joka lensi ensi kerran vuonna 1986. Albatrosin siipien kärkiväli on 42 metriä, ja kahdella suihkumoottorilla varustettu kone voi saavuttaa jopa 760 kilometrin tuntinopeuden.
Almost Over Everything

| Almost Over Everything Day Eleven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. toukokuuta 2005
 Tyylilaji: alternative rock
 Levy-yhtiö: Hype Records
Day Elevenin muut julkaisut
|   | Almost Over Everything 2005 | Sleepwalkers 2007 |
Almost Over Everything on suomalaisen rockbändin Day Elevenin debyyttialbumi, joka julkaistiin 11. toukokuuta 2005. Levyltä julkaistiin kolme singleä: Almost Over Everything, Year One ja Lost My Love.
Kappaleet

Spit Back
Year One
Bang It
Domino
Lost My Love
Average Ninja
Testing
Iron Spell
Like Lemass
Almost Over Everything
Carrier
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Soundi:
Alessandro Galilei

Alessandro Galilei (1735).
Alessandro Galilei (1691–1737) oli italialainen myöhäisbarokin arkkitehti, uusklassisuuden lähimpiä edeltäjiä, Firenzessä Cosimo III:n ja tämän pojan Gian Gastonen hoviarkkitehti. Oleskeltuaan Englannissa pitkähkön ajan ja tutustuttuaan sikäläiseen palladiolaisuuteen hän 1734 paavi Klemens XII:n kutsumana rakensi Roomaan vanhaan Lateraanikirkkoon Klemens XII:n hautakuorin Cappella Corsinin (1734), jota on pidetty Rooman hienoimpana kappelina, sekä myös Lateraanikirkon läntisen suurpylväistöfasadin (1735) ja San Giovanni dei Fiorentini -kirkon fasadin (1734).
Lateraanikirkon julkisivu.
San Giovanni dei Fiorentinin julkisivu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alessandro Galilei Wikimedia Commonsissa
Aleksi Nurminen (vapaaottelija)

| Aleksi Nurminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1992 (ikä 32) Riihimäki, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Vapaaottelija
Pituus:  185 cm
Paino:  70,8 kg
Kätisyys:  Oikeakätinen
Taistelutyyli:  moderni vapaaottelu
Tilastot
Ottelut:  8
Voitot:  6
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  3
– päätöksellä:  1
Tappiot:  2
– tyrmäyksellä:  0
– luovutuksella:  0
– päätöksellä:  2
Aleksi Nurminen (s. 8. heinäkuuta 1992 Riihimäki) on suomalainen vapaaottelija ja urheiluselostaja. 
Nurminen voitti kansainvälisen vapaaotteluliiton, IMMAF:in, amatöörien maailmanmestaruuden vuonna 2014, voitettuaan ensin samana vuonna myös Suomen mestaruuden. Molemmat mestaruudet tulivat painoluokassa 77,1 kiloa.
Nurminen saavutti myös amatöörivapaaottelussa kultaa Suomen Sotilasurheiluliiton Kamppailupäivillä, painoluokassa 70,3kg.
Nurminen otteli amatöörinä 22 ottelua, joista 19 oli voittoja, 2 tappiota ja 1 ratkaisematon.
Nurminen on myös esiintynyt MTV3-kanavalla nähdyssä X-Factor-ohjelmassa, sen toisella tuotantokaudella vuonna 2018, mutta karsiutui kilpailusta sen kolmannella kierroksella. Nurminen esittää rap-musiikkia ja hänen ensimmäinen epävirallinen julkaisu ilmestyi Youtube-videopalveluun tammikuussa 2017.
Nurmisella on myös oma podcast-sarja nimeltä LeksaREC.