stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moresnet
Synty

Wienin kongressin aikana 1815 Euroopan rajat piirrettiin uudelleen uusien valta-asetelmien mukaan. Yksi määriteltävistä rajoista oli Alankomaiden ja Preussin välinen raja. Suurimmaksi osaksi osapuolet olivat yksimielisiä rajan kulkemisesta vanhojen jakolinjojen mukaan, mutta Moresnetin alueella (mairie) havaittiin ongelma. Moresnetin ja Neu-Moresnetin kylien välissä sijaitsi arvokas Vieille Montagnen sinkkikaivos (saks. Altenberg). Kumpikin valtio halusi saada kaivoksen itselleen, ja kompromissi saavutettiin 26. kesäkuuta 1816: Moresnet jaettaisiin kolmeen osaan. Moresnetin kylästä tulisi osa Alankomaita, Neu-Moresnetista osa Preussia sekä kaivoksesta ja tämän läheisestä Kelmisin kylästä (ransk. La Calamine) puolueeton alue, jota molemmat valtiot hallitsisivat yhteishallituksen avulla. Alueen raja määriteltiin virallisesti rajapyykein 23. syyskuuta 1818 alkaen.
Uusi Moresnetin alue oli suurin piirtein kolmion muotoinen, ja sen eteläosan läpi kulki Aachenin ja Liègen välinen päätie. Kylä ja kaivos sijaitsivat aivan tien pohjoispuolella. Valtion pohjoiskärjessä kohosi Vaalserberg. Kun Belgia sai itsenäisyytensä Alankomaista vuonna 1830, Alankomaiden vastainen raja siirtyi Belgian hallintaan, ja Belgiasta tuli yhteishallinnon toinen osapuoli (vaikka Alankomaat ei virallisesti ikinä luovuttanutkaan valtaa alueesta Belgialle). Vuonna 1859 Moresnetille annettiin suurempi autonomia, kun perustettiin pormestarin virka ja kymmenhenkinen neuvosto. Pormestarin nimitti naapurimaiden kaksi kuninkaallista virkailijaa.
Elämää Moresnetissa hallitsi tärkein työnantaja, sinkkikaivos, joka veti työntekijöitä myös naapurimaista. Maan asukasluku ei koskaan kuitenkaan ylittänyt 3 000:ta. Puolueettomana alueena Moresnetilla oli useita etuja: verot olivat alhaiset, naapurimaihin ei tarvinnut maksaa vientitulleja ja maassa oli halvat hinnat. Suurin osa palveluista, kuten posti, jaettiin Belgian ja Preussin välillä (kuten nykyään Andorrassa). Paikallisväestöllä oli myös oikeus valita, kumman maan armeijaan ja oikeuslaitokseen he halusivat kuulua/osallistua. Puolueettomuuden huonona puolena oli, että Moresnetin asukkaita pidettiin valtiottomina, eikä heille sallittu omia asevoimia.
Alasajo

Kun kaivos oli hyödynnetty tyhjiin vuonna 1885, Moresnetin selviytyminen omana alueenaan tuli epävarmaksi. Itsenäisemmän valtion perustamiseksi esitettiin useita ideoita, kuten kasinon perustaminen sekä oman postilaitoksen ja postimerkkien käyttöönotto. Merkittävin ehdotus tuli tohtori Wilhelm Mollylta, joka ehdotti vuonna 1908 Moresnetista maailman ensimmäistä esperantoa puhuvaa valtiota, jonka nimeksi tulisi Amikejo (”ystävyyden paikka”). Ehdotettu kansallislaulu oli samanniminen esperantonkielinen marssi. Osa Kelmisin asukkaista opetteli esperantoa, ja ideaa tukeva tapahtuma pidettiin kylässä 13. elokuuta 1908.
Aika aikoi kuitenkin loppua. Belgia tai Preussi eivät olleet luopuneet alkuperäisistä vaatimuksistaan alueeseen. Erityisesti Preussi otti aikaisempaa aggressiivisemman kannan Moresnetiin vuoden 1900 tienoilla, ja sitä syytettiin sabotaasista ja hallintoprosessin häirinnästä oman asiansa ajamisen hyväksi. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914 Saksa miehitti Belgian ja liitti alueen itseensä 1915. Versailles’n sopimuksessa 1919 ”välikaikaisesti puolueeton” alue annettiin Belgialle. Saksalaiset ottivat sen lyhyesti haltuunsa toisen maailmansodan aikana, mutta se palautettiin Belgialle 1944. Belgian hallinnon alla Moresnetista tuli Kelmisin kunta, johon liitettiin vuonna 1977 naapurikunnat Neu-Moresnet ja Hergenrath. Nykyään Neu-Moresnetissa on pieni Göhltalin museo, jossa esitellään alueen historiaa. Moresnetin 60 rajapyykistä yli 50 on yhä pystyssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moresnet Wikimedia Commonsissa
Neutral Moresnet
Kolmen maan kohtauspaikka Vaalserbergilla nykyään. Ennen vuotta 1915 paikalla sijaitsi Moresnetin "huippu".
Mushi Production

| Mushi Production |
| --- | --- |

Perustettu:  1961
Perustaja:  Osamu Tezuka
Kotipaikka:  Nerima, Tokio, Japani
Tuotteet:  anime
Kotisivu:  www.mushi-pro.co.jp
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mushi Production (jap. 虫プロダクション) on japanilainen animaatiostudio. Sen päämaja sijaitsee  Nerimassa, Tokiossa.
Studio heinäkuussa 2013.
Aiheesta muualla

Cartoon Research: The Last Days Of Mushi Pro
Muskogee (Oklahoma)

| Muskogee |
| --- | --- |
 Ed Edmondsonin oikeustalo Muskogeessä.

 Koordinaatit: 35.7466°N, 95.3680°W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Oklahoma
Piirikunta:  Muskogee
Hallinto:  
 – Pormestari:  Bob Coburn
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100 km²
 – Josta vettä:  4 km² (4 %)
Korkeus:  184 m
Väkiluku (2019):  37 113
 – Väestötiheys:  371 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Lempinimi::  The Skoge, Oklahoma's River City, Oklahoma's Music City
Motto::  We're Proud to be Okies from Muskogee
 
 cityofmuskogee.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muskogee on kaupunki Muskogeen piirikunnassa Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 37 113. Vuosina 2010–2019 väkiluku laski 5,3 prosenttia. Muskogee on piirikuntansa hallintokeskus. Kaupungin pormestarina toimii Bob Coburn.
Kuvia kaupungista

Muskogeen piirikunnan oikeustalo.
Muskogeen keskusta n. 1910.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muskogee (Oklahoma) Wikimedia Commonsissa
Mongala

Mongala  on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Lisala. Vuoden 2005 perustuslakiin kirjatussa hallinnonuudistuksessa se erotettiin Equateurin maakunnasta. Sen pinta-ala on 58 141 neliökilometriä.
Monge

Monge voi tarkoittaa seuraavia:
Alfonso Coto Monge (1915–2006), costaricalainen katolinen piispa
Gaspard Monge (1746–1818), ranskalainen matemaatikko, deskriptiivisen geometrian keksijä, jonka mukaan on nimetty Mongen lause
Luis Alberto Monge Álvarez (1925–2016), Costa Rican presidentti 1982–1986
Manuel Sánchez Monge (s. 1947), espanjalainen katolinen piispa
FS Monge (A601), Ranskan laivaston ohjustenseuranta-alus
FS Monge (1859), Ranskan laivaston aviso, myöhemmin 3. luokan risteilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Monge”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mongezi Feza

Mongezi Feza (1945 Queenstown, Etelä-Afrikka – 1975 Lontoo, Englanti) oli eteläafrikkalainen jazztrumpetisti ja -huilisti. Hän yhdisti improvisaatioissaan jazziin kwelarytmejä ja afrikkalaisia melodioita.
Feza aloitti hyvin varhain trumpetinsoiton ja soitti jo teininä ammattimaisesti yhtyeissä. Hän muutti muusikkokollegansa Tete Mbambisan kanssa Kapkaupunkiin esiintymään paikallisten jazzmuusikoiden kanssa. Siellä Fezasta kiinnostui jazzpianisti Chris McGregor, joka kutsui hänet The Blue Notes -yhtyeeseen. Vuonna 1964 hän lähti yhtyeen kanssa maanpakoon. Feza soitti maanpaossa ollessaan muun muassa Antibesissa, Zürichissä, Lontoossa ja Kööpenhaminassa. Hän työskenteli 1970-luvun alkupuolella Dudu Pukwanan kanssa myös yhtyeissä Assagai ja Spear.
Albumilla Flute Music (Caroline Records, 1975) Feza soittaa neljässä alkuperäisessä sävellyksessä (ml. "Sondela") huilua ja lyömäsoittimia. Häntä kuullaan myös Keith Tippettin, Robert Wyattin ja Henry Cowin levyillä. Vuonna 1972 Johnny Dyani kutsui Fezan liittymään turkkilaisen lyömäsoittaja Okay Temizin kanssa Xaba-trioon. Yhden viimeisistä sessioistaan hän levytti Dudu Pukwanan kanssa. Feza kuoli vuonna 1975 kärsittyään hermoston häiriöstä ja hoitamattomasta keuhkokuumeesta.
Mustapääpingviinit

| Mustapääpingviinit |
| --- | --- |
 Myssypingviini (Pygoscelis antarcticus) poikasineen
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pingviinilinnut Sphenisciformes
Heimo::  Pingviinit Spheniscidae
Suku::  Mustapääpingviinit Pygoscelis  Wagler, 1832
Katso myös
   Mustapääpingviinit Wikispeciesissä   Mustapääpingviinit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustapääpingviinit (Pygoscelis) on Etelämantereella ja sen lähialueilla elävä pingviinisuku, johon kuuluu kolme lajia:
Valkokulmapingviini (Pygoscelis papua)
Jääpingviini (Pygoscelis adeliae)
Myssypingviini (Pygoscelis antarcticus)
Molestor Kadotus

| Molestor Kadotus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  black metal
Soittimet:  laulu, kitara, basso
Yhtyeet:  Anal Blasphemy, Musta Kappeli, Calvarium, Black Priest of Satan
Levy-yhtiöt:  Hammer of Hate Spread Evil Productions
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Molestor Kadotus, oikealta nimeltään Jarkko Hirtolahti (s. Ylöjärvi) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten black metal -yhtyeistä Anal Blasphemy ja Musta Kappeli. Hänen muita yhtyeitään ovat Calvarium, Sinisterite, Blasphemous Devotion sekä suomalais-saksalainen Black Priest of Satan.
Vuonna 2003 hän perusti Hammer of Hate -levy-yhtiön, jonka hän myi KVLTin selvennä jäsenille vuonna. Kadotuksella on pienempi täysin C-kasettijulkaisuihin keskittyvä Spread Evil Productions. Kadotus myi levy-yhtiön vuonna 2013. Molestor Kadotusta on haastateltu vuonna 2011 julkaistussa suomalaista black metal -musiikkia käsittelevässä dokumenttielokuvassa Loputon Gehennan liekki.
Yksityiselämä

Molestor Kadotus on saanut kristillisen kasvatuksen, mutta kiinnostui Saatanasta jo lapsena ja on vakaumukseltaan satanisti sekä saatananpalvoja. Teini-iässä hän kiinnostui metallimusiikista kuultuaan King Diamondia, Mercyful Fatea ja Venomia. Kadotus on naimisissa.
Helmer Kvist

| Helmer Kvist |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1921 Helsinki, Suomi
Kuollut: 5. lokakuuta 1999 (77 vuotta)
Kansalaisuus:   suomalainen
Ammatti:  urheilulääkäri, ortopedi
Helmer Tor Aleksander Kvist (29. lokakuuta 1921 Helsinki – 5. lokakuuta 1999 Rauma) oli suomalainen urheilulääkäri ja ortopedi, joka oli viisi kertaa kesälolympialaisissa Suomen joukkueen lääkärinä. Suomalaisen urheilulääketieteen pioneerina hänet muistetaan ennen kaikkea akillesjänneleikkauksen kehittäjänä. Nuoruudessaan Kvist oli pikajuoksija, joka voitti pikaviestissä kaksi Suomen mestaruutta.
Henkilöhistoria ja lääkäriuran alku

Kvistin vanhemmat olivat ravintoloitsija Sigurd Aleksander Kvist ja Maria Aurora Laakso ja puoliso vuodesta 1948 Terttu Helena Toukolehto. Metsäneuvos Henry Kvist oli hänen veljensä. Helmer Kvist pääsi ylioppilaaksi 1941 Tampereen yhteiskoulusta. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1959. Kvist toimi 1950-luvulla lääkärinä Turun laivastoasemalla, Turun radiumkodissa ja Turun yliopiston fysiologian laitoksen urheiluasemalla sekä osastolääkärinä Loimaan seudun sairaalassa ja vuonna 1960 Rauman aluesairaalan kirurgisen osaston ylilääkärinä.
Urheilukirurgina

Kvist toimi urheilukirurgina aina 1960-luvulta lähtien. Hänen oppi-isänsä urheilukirurgiassa Turussa oli professori Kaarlo Hartiala. Hänen kehittämänsä akillesjänneleikkaustekniikka oli uraa uurtavaa työtä urheilijoiden kirurgiassa. Kvist leikkasi urallaan toista tuhatta suomalaista ja ulkomaalaista urheilijaa erilaisten vammojen takia. Hänen seuraajanaan tunnettu urheilukirurgi Sakari Orava totesi, että ”kannattaa nostaa hattua varsin korkealle Helmer Kvist kehittämän työn johdosta”. Toisena tunnettuna urheilulääketieteen toimenpiteenä Kvist kehitti myös leikkauksen, jolla nyrkkeilijöiden rystysvammat kyettiin parantamaan.
Suomen urheilujoukkueen lääkärinä

Nuoruuden yleisurheilu-uraa seuraten hän toimi vuodesta 1964 Tokion kesäolympialaisista lähtien Suomen olympiajoukkueen lääkärinä ja vuoden 1972 Münchenin olympialaisista alkaen joukkueen ylilääkärinä. Kaikkiaan viisissä kesäolympialaisissa. Lisäksi hän oli Suomen yleisurheilujoukkueen lääkärinä vuosien 1971, 1974 ja 1978 EM-kisoissa. Lisäksi hän toimi suomalaisten yleisurheilijoiden lääkärinä yli 30 maaottelussa vuodesta 1957 alkaen. Hankalimpaan tilanteeseen olympialaisissa Kvist kertoo joutuneensa Münchenin olympialaisissa, joissa suomalaiset viisiottelijat olivat menettämässä olympiajoukkuepronssinsa nautittuaan joukkueen ylilääkärinä toimineen Kvistin määräämiä lääkkeitä. Kyseiset lääkkeet olivat olleet sallittuja ennen kisoja, mutta määritelty kielletyiksi kisojen aikana. Selvitysten jälkeen mahdollinen hylkääminen kumottiin. Tieto lääkkeiden kieltämisestä ei ollut tullut suomalaisjoukkueen lääkäreille.
Kvistin kausi yleisurheilujoukkueen lääkärinä oli kuuminta doping-aikaa. Kvist totesi 60-vuotishaastattelussaan, että ”kaikki synnit on tullut tehdyksi, mutta ei kuitenkaan sen jälkeen, kun ne on julistettu kielletyiksi”.,
Tunnustusta urasta urheilulääkärinä

Helmer Kvist oli jäsen Suomen Urheiluliiton liittovaltuustossa ja lääketieteellisessä komissiossa sekä Suomen Olympiakomitean koulutus- ja valmennuskomiteassa. Hän oli myös Suomen Urheilulääkäriyhdistyksen kunniajäsen. Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1980. Olympiakomitea myönsi hänelle myös olympiakomitean kultamitalin ja Paavo Nurmi -mitalin.
Urheilu-urasta

Helmer Kvist oli 1930-luvun lopulla Suomen parhaita nuorten sarjan pikajuoksijoita. Hän voitti nuorten alle 18-vuotiaiden Suomen mestaruuden vuonna 1939. Miesten sarjassa hän saavutti vuoden 1944 Kalevan kisoissa 100 metrillä pronssia. Ensimmäisen kerran hän oli ollut Kalevan kisojen loppukilpailussa 100 metrillä vuonna 1940 sijoituksen ollessa viides. Kvist saavutti kaksi pikaviestin SM-kultaa eli vuosien 1940 ja 1943 SM-viesteissä hän oli voittamassa 4 × 100 metrin viestin Tampereen Pyrinnön joukkueessa. Hän edusti Suomea pikaviestijoukkueessa vuoden 1940 Suomi–Ruotsi–Saksa-yleisurheilumaaottelussa.
Kvistin yleisurheilu-uran parhaat tulokset olivat
100 metriä: 11,0 (9. elokuuta 1940, Tampere)
200 metriä: 23,3 (28. heinäkuuta 1946, Valkeakoski)
400 metriä: 52,5 (1945)
Asiasta muualla

Yle Areena: Kiveen hakatut – Helmer Kvist
Hengittävä rakenne

Hygroskooppisella puukuitueristeellä lämpöeristetty rakennuksen puurunko. Mikäli ulkopinnassa käytetään tuulensuojana esimerkiksi huokoista kuitulevyä, ja sisäpinnassa ilmansulkuna sekä pintana materiaaleja joiden vesihöyrynvastus on riittävän pieni, saadaan rakenteesta hengittävä.
Hengittävä rakenne eli diffuusioavoinselvennä rakenne on rakennustekniikan termi, jolla tarkoitetaan rakennetta, johon voi helposti ympäristöstä siirtyä diffuusiolla vesihöyryä ja jossa vesi voi sitoutua hygroskooppiseen aineeseen. Vastaavasti rakenteesta voi helposti vapautua vettä ja siirtyä takaisin ympäristöön. Hengittävään rakenteeseen ja sen läpi voi diffusoitua vesihöyryn lisäksi myös muita kaasuja, esimerkiksi hiilidioksidia.
Hengittävän rakenteen rakennusfysikaaliset ominaisuudet

Hengittävällä rakenteella on suuri tehollinen kosteuskapasiteetti, jolloin se vastaa hyvin sisäilmaan tuotetun kosteuskuorman vaihteluihin. Tavanomaista suuremman kosteuskuormituksen aikana huoneilmasta siirtyy vesihöyryä rakenteeseen ja sitoutuu siihen hygroskooppisena kosteutena. Kosteuskuormituksen päätyttyä ja ilmanvaihdon kuivatettua huoneilman vesihöyry vapautuu rakenteesta takaisin huoneilmaan. Vastaavasti mikäli huoneilman kosteuspitoisuus tilapäisesti laskee, vapautuu hygroskooppisesta materiaalista vesihöyryä ilmaan, mikä nostaa kosteuspitoisuutta. Hengittävä rakenne siis tasaa huoneilman kosteusvaihteluita.
Hengittäviä rakenteita on kolmea perustyyppiä: hygroskooppinen materiaali on joko rakenteen pinnassa, vesihöyryä läpäisevien ainekerrosten takana esimerkiksi lämmöneristeenä, tai se voi muodostaa homogeenisena ainekerroksena koko rakenteen.
Hengittävä rakenne voi olla osa rakennuksen ulkovaippaa, tai sijaita vaipan sisäpuolella (esimerkiksi välipohja tai väliseinä, tai vaipan paksuhko pintarakenne).
Hengittävän rakenteen rakennusfysikaaliset ominaisuudet > Hygroskooppiset materiaalit

Hygroskooppisuus tarkoittaa aineen kykyä sitoa itseensä ilman vesihöyryä ja luovuttaa tätä sitoutunutta kosteutta takaisin ilmaan kun ilman suhteellinen kosteus muuttuu. Aineiden hygroskooppisuutta kuvataan tasapainokosteus- eli sorptiokäyrillä. Käyrä ilmoittaa kuinka paljon kosteutta aine voi hygroskooppisesti sitoutuneena tasapainotilassa sisältää eri suhteellisissa kosteuksissa.
Puu ja puupohjaiset rakennusaineet, kuten esimerkiksi lastulevy, puukuitulevy ja puukuitueriste jne. ovat hygroskooppisia. Suomalaiselle havupuulle on ominaista, että adsorptio- ja desorptiokäyrä on nouseva suhteellisen kosteuden koko alueella 0–100 %, ja jyrkästi nouseva suuren suhteellisen kosteuden alueella. Tällainen käyrän muoto on hygroskooppisuuteen liittyvän puskurivaikutuksen kannalta edullinen, koska materiaali voi sitoa ja luovuttaa runsaasti vesihöyryä suhteellisen kosteuden laajalla vaihtelualueella.
Myös muut luonnonkuidut kuten pellava ovat hygroskooppisia materiaaleja, samoin polttamaton savi.
Hengittävän rakenteen rakennusfysikaaliset ominaisuudet > Kaasujen käyttäytyminen hengittävässä rakenteessa

Hengittävään rakenteeseen ja sen läpi voi diffusoitua vesihöyryn lisäksi myös muita kaasuja, esimerkiksi hiilidioksidia. Hiilidioksidia käytetään yleisesti ihmisperäisten epäpuhtauksien indikaattorina. Kaasut eivät kuitenkaan voi sitoutua rakenteeseen vesihöyryn tavoin, koska vesihöyryn hygroskooppista sitoutumista vastaavaa ilmiötä ei ole olemassa kaasuille. Tilanteessa jossa kaasujen pitoisuus huoneilmassa nousee – esimerkiksi hiilidioksidin pitoisuus yöllä makuuhuoneissa – osa kaasuista kuitenkin läpäisee hengittävän rakenteen diffuusion avulla ja siirtyy ympäristöön. Tämä vähentää huoneilmaan kertyviä epäpuhtauksiksi katsottavia kaasuja.
Edellytyksiä hengittävälle rakenteelle

Mikäli hygroskooppinen materiaali rajautuu huonetilaan, on sen pinnan oltava vesihöyryä läpäisevä. Mahdollisen pintakäsittelyn suuri höyrynvastus estää rakenteen toimimisen hengittävänä. Asian on huomioitava esimerkiksi tapetteja tai maaleja valittaessa.
Mikäli hygroskooppisen materiaalin ja huonetilan välissä on ainekerroksia, on niiden materiaalien ja pintakäsittelyjen oltava vesihöyryä läpäiseviä.
Vaatimuksia hengittävälle rakenteelle

Kaikkien rakenteiden on täytettävä Suomen rakentamismääräyskokoelman vaatimukset. Hengittävän rakenteen osalta tämä merkitsee erityisesti ilmanpitävyyden ja ulko- ja sisäkerroksen vesihöyryn osapaineiden suhteen huomioimista, silloin kun rakenne on osa rakennuksen ulkovaippaa.
Vaatimuksia hengittävälle rakenteelle > Ilmanpitävyys

Ilmanpitävyydellä tarkoitetaan rakennuksen vaipan tiiviyttä eli kykyä estää ilmavirtausten pääsy rakenteen läpi. Ilmanpitävyys voidaan varmistaa yhtenäisellä ilmansulkukerroksella. Ehdottomia määräyksiä tiiviyttä kuvaavasta ilmanvuotoluvun suuruudesta ei ole, mutta arvon tulisi myös hengittävillä rakenteilla olla n50= 1 1/h, jolloin rakennuksen vaipan läpi virtaa korkeintaan yksi rakennuksen ilmatilavuus tunnissa paine-eron sisä- ja ulkoilman välillä ollessa 50 Pa.
Vaatimuksia hengittävälle rakenteelle > Vesihöyryn vaikutus rakenteeseen

Rakenteen eri kerrosten vesihöyrynvastuksen ja ilmatiiviyden on oltava sellainen, ettei seinän kosteuspitoisuus sisäilman vesihöyryn diffuusion vuoksi muodostu haitalliseksi. Tämän johdosta hengittävässä rakenteessa on käytettävä hygroskooppisia materiaaleja.
Vaatimuksia hengittävälle rakenteelle > Sisäpinnan ja ulkokerroksen yhteensopiminen

Lämmöneristyksen lämpimällä puolella olevan rakennekerroksen vesihöyrynvastuksen tulee olla
vähintään viisinkertainen verrattuna kylmällä puolella olevan rakennekerroksen
vesihöyrynvastukseen. Tämä rajoittaa sisä- ja ulkokerroksena käytettäviä materiaaliyhdistelmiä. Sisäkerroksen vesihöyrynvastusta määritettäessä huomioidaan myös pintakäsittely.
Aiheesta muualla

Outi Palttala-Heiskala: Puurakentaminen ja kosteus -hengittävät rakenteet Talotori. Forssan ammatti-instituutti.
Ralf Lindberg: Tiiviit vai hengittävät rakenteet, uusia tutkimustuloksia.  (Seminaari Terveen talon teknologiat – nyt ja tulevaisuudessa 26.–27.5.2003)  Tampereen teknillinen yliopisto / Edutech, 2003.  Teoksen verkkoversio (pdf).[vanhentunut linkki]
Mustapha Mrani

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Marokko
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura: FAR Rabat
Pelinumero: –
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2012 2012– | Maghreb Fès FAR Rabat | 40 (4) 2 (0) |
Maajoukkue
| 2011– |  Marokko | 5 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. syyskuuta 2012.
Mustapha Mrani (arab. مصطفى المراني‎, s. 2. maaliskuuta 1978) on marokkolainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Mrani edustaa Marokon pääsarjassa pelaavaa FAR Rabatia.
Maajoukkueura

Mrani on edustanut Marokkoa vuodesta 2011 lähtien. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Marokon paidassa 11. marraskuuta 2011 LG cupissa Ugandaa vastaan. Hän oli mukana myös vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Marokon kisat päättyivät alkulohkoon. Mrani pelasi turnauksessa yhden ottelun Nigeriä vastaan.
Miika Soini

Miika Soini (s. 1973) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on opiskellut elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen ohjaamansa elokuva Thomas, jossa pääosaa  näyttelee Lasse Pöysti, valmistui 2008. Thomas sai ensi-iltansa Sodankylän elokuvajuhlilla kesäkuussa 2008, ja se tuli myös teatterilevitykseen. Soini sai Thomasista parhaan ohjaajan palkinnon Zerkalon elokuvajuhlilla Venäjällä Ivanovossa kesäkuussa 2009.
Filmografia

Kaukorakkaus (2002), 11 min.
Jumalan palvelus (2002), 10 min.
Harmaa alue (2004), 24 min.
Relation (2005), 6 min.
Thomas (2008), 73 min.
Palkinnot > Thomas

Turkki: Bursa International Silk Road Film Festival 2008, Kultainen Karagöz – Paras näyttelijä Lasse Pöysti.
Ranska: 26th Annonay International Film Festival 2009, Tuomariston erikoispalkinto, Nuoren tuomariston erikoispalkinto.
Venäjä: Zerkalon elokuvajuhla 2009, Miika Soini – parhaan ohjaajan palkinto.
Unkari: CineFest International Festival of Young Filmmakers 2009, Pääpalkinto-Pressburger Award, Don Quijote Award of FICC.
Iran: 28th Fajr International Film festival 2010, Crystal Simorgh Prize: Paras käsikirjoitus.
Italia: 28th Bergamo Film Meeting 2010, Primo Premio: Paras elokuva-
Palkinnot > Harmaa alue

Sleepwalkers International Film Festival 2005, Tallinna, Viro, Paras fiktioelokuva -palkinto.
Aiheesta muualla

http://www.miikasoini.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Miika Soini Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Miika Soini Elonetissä.
Mustapiikkipyrstö

| Mustapiikkipyrstö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Piikkipyrstöt Leptasthenura
Laji::  aegithaloides
Kaksiosainen nimi
 Leptasthenura aegithaloides  (Kittlitz, 1830) 
Katso myös
   Mustapiikkipyrstö Wikispeciesissä   Mustapiikkipyrstö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustapiikkipyrstö (Leptasthenura aegithaloides) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustapiikkipyrstöä tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä ja Perussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.