stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hrazdan

| Hradzan Հրազդան |
| --- | --- |

 Hradzan
 Koordinaatit: 40.517°N, 44.754°E 
Valtio:  Armenia
Maakunta:  Kotajk'
Väkiluku (2011)  (de jure):  41 875
Aikavyöhyke:  UTC+4
Suuntanumero(t):  (+374) 223
 
 www.hrazdan.am 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hrazdan (arm. Հրազդան) tai Razdan on Armenian keskiosassa, Jerevanin pohjoispuolella sijaitsevan Kotajk'in maakunnan pääkaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan kaupungin asukasluku oli 41 875; vuosikymmen aiemmin asukkaita oli 52 808 (2001).
Hrazdan on Jerevanista pohjoiseen johtavan maantien varrella ja rautatien risteyspaikkakunta. Sinne johtaa etelästä pääkaupungin kautta kulkeva rataosuus Masis (pääradan risteysasema)–Jerevan–Arabkir–Abovjan–Nurnus (risteysasema)–Narentsavan–Hrazdan. Jerevaniin on 52 kilometriä. Kaupungin pohjoispuolella rata jatkaa Idževanin (84 km) kautta Azerbaidžanin luoteisosiin, mutta Hrazdanissa radalta haarautuu myös itäinen pistorata Sevanjärven pohjoispuolitse Zodiin.
Yleiskuva kaupunkiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hrazdan Wikimedia Commonsissa
Armenian Travel Bureau: Hrazdan (englanniksi) (atb.am)
142

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata eaa. · I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku
Vuosikymmenet: 90-luku · 100-luku · 110-luku · 120-luku · 130-luku · 140-luku 150-luku · 160-luku · 170-luku · 180-luku · 190-luku · 200-luku
Vuodet: 90 · 91 · 92 · 93 · 94 · 95 · 96 · 97 · 98 · 99 100 · 101 · 102 · 103 · 104 · 105 · 106 · 107 · 108 · 109 110 · 111 · 112 · 113 · 114 · 115 · 116 · 117 · 118 · 119 120 · 121 · 122 · 123 · 124 · 125 · 126 · 127 · 128 · 129 130 · 131 · 132 · 133 · 134 · 135 · 136 · 137 · 138 · 139 140 · 141 · 142 · 143 · 144 · 145 · 146 · 147 · 148 · 149 150 · 151 · 152 · 153 · 154 · 155 · 156 · 157 · 158 · 159 160 · 161 · 162 · 163 · 164 · 165 · 166 · 167 · 168 · 169 170 · 171 · 172 · 173 · 174 · 175 · 176 · 177 · 178 · 179 180 · 181 · 182 · 183 · 184 · 185 · 186 · 187 · 188 · 189 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209
Tapahtumia

Antoninuksen muurin rakentaminen aloitettiin Skotlannissa
Markion julisti että Vanha testamentti on ristiriidassa kristinuskon kanssa
Jukolan viesti 2023

| Jukolan viesti 2023 |
| --- | --- |
 Porvoo Borgå Jukola
 Porvoo Borgå Jukolan logo
Kilpailupaikka:   Epoo, Porvoo
Ajankohta:  17.–18. kesäkuuta 2023
Järjestävä seura:  OK Trian
Venlojen viesti
Joukkueita:  1 523
Maaliintulleita:  1 437
Voittaja:   IFK Göteborg
Jukolan viesti
Joukkueita:  1 679
Maaliintulleita:  1  410
Voittaja:   Stora Tuna OK
Virallinen sivusto:  Jukolan viesti 2023
 ← 20222024 →
Jukolan viesti 2023 eli Porvoo Borgå Jukola oli 74. Jukolan viesti -tapahtuma. Se käytiin kesäkuussa 2023 Porvoon Epoon ja Fagerstan alueilla. Järjestävä seura oli OK Trian. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Jukolan viesti kilpailtiin Porvoossa.
Miesten viestin voitti ruotsalainen Stora Tuna OK neljättä kertaa peräkkäin ja naisten Venlojen viestin toista kertaa peräkkäin IFK Göteborg.
Tulokset > Jukolan viesti

Lähde:
| # | Joukkue | Maa | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Stora Tuna OK |  Ruotsi | 8:21:23 |  |
| 2. | OK Linné |  Ruotsi | 8:21:42 | 3.25 |
| 3. | Helsingin Suunnistajat |  Suomi | 8:30:32 | 3.38 |
| 4. | Tampereen Pyrintö |  Suomi | 8:36:49 | 3.42 |
| 5. | Koovee |  Suomi | 8:38:32 | 9.32 |
| 6. | IL Tyrving |  Norja | 8:40:30 | 9.53 |
| 7. | MS Parma |  Suomi | 8:40:34 | 9.55 |
| 8. | NTNUI |  Norja | 8:46:13 | 15.57 |
| 9. | Ol Norska |  Sveitsi | 8:46:14 | 19.46 |
| 10. | Pan-Kristianstad |  Ruotsi | 8:46:21 | 21.33 |
Tulokset > Venlojen viesti

Lähde:
| # | Joukkue | Maa | Aika | Ero voittajaan |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | IFK Göteborg Orientering |  Ruotsi | 3:00:43 |  |
| 2. | OK Linné |  Ruotsi | 3:05:28 | 4.23 |
| 3. | Kalevan Rasti |  Suomi | 3:05:36 | 5.49 |
| 4. | Stora Tuna OK |  Ruotsi | 3:06:31 | 6.17 |
| 5. | Nydalens SK |  Norja | 3:08:49 | 9.02 |
| 6. | Tampereen Pyrintö |  Suomi | 3:10:10 | 9.06 |
| 7. | SK Pohjantähti |  Suomi | 3:10:57 | 10.14 |
| 8. | Lahden Suunnistajat -37 |  Suomi | 3:11:00 | 10.20 |
| 9. | IGTISA |  Liettua | 3:11:16 | 10.59 |
| 10. | OK Pan Århus |  Tanska | 3:12:37 | 12.02 |
Pavel Rosa

| Pavel Rosa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1977 (ikä 47) Most, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Fribourg-Gottéron
Sarja:  Elite Junior A
Tehtävä:  apuvalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2015
Seurat:  HC Litvínov (ČEL) Fredericton Canadiens (AHL) Long Beach IceDogs (IHL) Los Angeles Kings (NHL) HPK (SML) Jokerit (SML) Manchester Monarchs (AHL) Dinamo Moskova (RSL) Timrå IK (SEL) Avangard Omsk (RSL/KHL) Rögle BK (SEL) Kärpät (SML)   Fribourg-Gottéron (NLA)   HC Lugano (NLA)   Pelicans (SML) Orli Znojmo (EBEL)
NHL-varaus:  50. varaus, 1995 Los Angeles Kings
Pavel Rosa (s. 7. kesäkuuta 1977 Most, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan 36 NHL-ottelua Los Angeles Kingsissa tehopistein 5+13=18. Rosa pelasi suurimman osan urastaan kuitenkin ympäri Eurooppaa Suomen, Venäjän, Ruotsin ja Sveitsin sarjoissa sekä viimeisimpänä Itävallan EBEL-liigassa kaudella 2014–2015. Eliteprospects.com -sivuston mukaan hänen vahvuuksiinsa kuuluu hyökkäyspään pelaaminen, maalintekotaidot, laukaus, pelisilmä ja luistelu. Rosan heikkouksiin kuuluu puolustaminen. Hän laukoo oikealta.
Pelaajaura > Seuraura > Juniorivuodet ja NHL-uran alku

Rosa on HC Litvínovin kasvatti. Hän debytoi seuran Extraliga-joukkueessa kaudella 1994–1995, jolloin Rosa sai tililleen kaksi runkosarja- ja yhden playoff-ottelun. Los Angeles Kings varasi hänet toisella kierroksella 50. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1995. Samana keseänä Rosan varasi myös QMJHL-joukkue Hull Olympiques koko CHL:n varaustilaisuudessa.
Siirryttyään QMJHL:ään Rosa voitti heti tulokaskaudellaan 1995–1996 sarjassa vuoden hyökkäävän pelaajan tulokkuuden, josta hän sai Michel Bergeron Trophyn keväällä 1996. Tehoisteitä hänelle kertyi runkosarjassa 116 (46+70) 61 ottelussa. Kaudella 1996–1997 Rosa pelasi huippukauden QMJHL:ssä. Hän voitti liigan (Jean Beliveau Trophy) ja koko katto-organisaation CHL:n (CHL Top Scorer Award) pistepörssin 153 pistellään sekä valittiin myös ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Rosa voitti kauden päätteeksi QMJHL:n mestaruuden, President's Cupin. Hän voitti myös koko CHL:n mestaruuden, Memorial Cupin. Rosa valittiin lopputurnauksen tähdistökentälliseen.
Vuodet 1997–2000 Rosa pelasi hänet varanneen Los Angeles Kingsin organisaatiossa. Syksyn 1997 harjoitusleirillä Rosa sai päävamman, joka piti hänet sivussa lähes koko ensimmäisen sopimuskauden 1997–1998. Rosa pelasi sen aikana vain kaksi runkosarja- ja yhden playoff-ottelun IHL-joukkue Long Beach Ice Dogsissa sekä yhden AHL-ottelun Fredericton Canadiensissa. Hän debytoi NHL:ssä toisella sopimuskaudellaan 1998–1999, jolloin Rosa sai tililleen 29 NHL-ottelua tehden niissä tehot 4+12=16. Hän teki NHL-debyyttinsä 17. joulukuuta 1998 New York Islandersia vastaan. Rosa sai ottelussa jääaikaa 18.32 minuuttia. Hän avasi ottelussa myös maalitilinsä NHL:ssä heti kahdella osumalla. Seuraavalla kaudella 1999–2000 Rosa sai tililleen vain kolme NHL-ottelua.
Pelaajaura > Seuraura > SM-liigavuodet 2000–2002

Kaudeksi 2000–2001 Rosa siirtyi Suomen SM-liigassa pelaavan Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+26=51, joilla Rosa sijoittui liigan maalipörssissä kahdeksanneksi ja jakoi pistepörssin kymmenennen sijan Bluesin Frank Banhamin kanssa. Kaudeksi 2001–2002 hän vaihtoi SM-liigaseuraa ja siirtyi Jokereihin. Kausi jäi Rosalle 46 ottelun mittaiseksi, mutta hän oli siitä huolimatta SM-liigan parhaimpia pelaajia. Rosa johti syyskaudella pitkään SM-liigan pistepörssiä ja Jatkoaika.com valitsi hänet viikon 38 parhaaksi pelaajaksi. Hieman lyhyempään kauteen sisältyi myös neljän ottelun pelikielto, jonka Rosa sai tammikuussa 2002 sivallettuaan TPS:n Pasi Petriläistä mailalla pohkeeseen ja huitoen Rob Sheareria käsille samassa ottelussa. Hän teki runkosarjassa kaikkiaan tehot 21+22=43 ja Rosa oli Jokereiden toiseksi paras pistemies. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Pelaajaura > Seuraura > Paluu Pohjois-Amerikkaan

Kaudeksi 2002–2003 Rosa oli siirtymässä vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin Nationalliga A:n HC Ambrì-Piottaan. Heinäkuussa 2012 hän teki kuitenkin uuden, kaksivuotisen NHL-sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Rosa pelasi kauden 2002–2003 AHL-joukkue Manchester Monarchsissa, jonka toiseksi paras pistemies hän oli tehoilla 28+35=63. Pudotuspeleissä Rosa oli joukkueen paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jared Aulinin kanssa. Kaudella 2003–2004 Rosa voitti koko AHL:n pistepörssin tehdessään 77 runkosarjaottelussa tehot 39+49=88. Hänet valittiin myös liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Rosa pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1996 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1995, jolloin hän voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 8+3=11.
Tšekin A-maajoukkueessa Rosa pelasi 26 ottelua tehopistein 7+7=14. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Karjala-turnauksessa 6. marraskuuta 2001 Suomea vastaan ja teki ottelussa tehot 2+1=3.
Uran jälkeen

Kaudeksi 2016–2017 Rosa nimettiin Fribourg-Gottéronin apuvalmentajaksi Sveitsin A-nuorten sarjaan Elite Junior A:han.
Perhe

Rosalla on vaimo ja kaksi lasta. Hänen isoveljensä Stanislav on pelannut myös jääkiekkoa ammattilaisena.
Saavutukset

Alle 18-vuotiaiden EM-kisojen paras pistemies ja maalintekijä 1995
QMJHL:n paras tulokas (Michel Bergeron Trophy) 1996
QMJHL:n mestaruus 1997
QMJHL:n paras pistemies (Jean Beliveau Trophy) 1997
QMJHL:n ensimmäisessä tähdistökentällisessä 1997
CHL:n mestaruus (Memorial Cup) 1997
CHL Top Scorer Award 1997
CHL:n ensimmäisessä tähdistökentällisessä 1997
Memorial Cupin tähdistökentällisessä 1997
Suomen mestaruus 2002
AHL:n paras pistemies (John B. Sollenberger Trophy) 2004
AHL:n toisessa tähdistökentällisessä 2004
Venäjän superliigan mestaruus 2005
Venäjän superliigan pronssia 2007
Euroopan seurajoukkueiden mestaruus 2006
SM-liigan tähdistökentällisessä 2010
LaeppaVika

LaeppaVika on kesällä 2012 perustettu suomalainen Youtube-kanava. Se on ollut suosituimpia suomenkielisiä videopeleihin keskittyviä YouTube-kanavia ja ylipäänsä Suomen suosituimpia kanavia. Pääasiassa sisältöä tuotetaan livestriimipalvelu Twitchissä, mutta Youtube-kanavalla julkaistaan usein kuukausittaisia striimikoosteita. Kanavaa ylläpitää turkulainen Justus Jokinen, joka tunnetaan käyttäjänimeltään Rauski. Hän oli aiemmalla henkilökohtaisella Raumoogle-kanavallaan Suomen ensimmäisiä videopeliaiheisia tubettajia.
Kanavan tyyli on humoristinen ja sisältö on pääasiassa peliaiheista. Kanavalla on 295 000 tilaajaa ja yli 122 miljoonaa näyttökertaa.
Nykypäivänä Jokinen tuottaa sisältöä pääosin itsekseen, mutta livelähetyksissä nähdään ajoittain hänen tuttaviaan pelaamassa erilaisia moninpelejä.
Kesällä 2023 Jokinen avioitui pitkäaikaisen naisystävänsä, Julian kanssa.
Ryhmän jäsenet

Rauski (oik. Justus Jokinen)
Fisu (oik. Tuomas Nokkala)
Zappis (oik. Joonas Alakurtti)
Prototailzlähde?
Retrislähde?
Keimo (Ciikei)lähde?
Slovakia

Slovakia (slovakiksi Slovensko) eli Slovakian tasavalta (slovakiksi Slovenská republika) on vuoristoinen sisämaavaltio Keski-Euroopassa. Sen naapurivaltioita ovat Tšekki, Puola, Ukraina, Unkari ja Itävalta. Slovakia kuuluu Euroopan unioniin ja sen passivapaaseen Schengen-alueeseen sekä Natoon.
Maan pinta-ala on 49 035 neliökilometriä ja asukasluku noin 5,7 miljoonaa. Slovakian pääkaupunki on Tonavan varrella sijaitseva Bratislava.
Slovakia on kuulunut vuosisatojen varrella Suur-Määrin ja Unkarin ja sitä kautta Habsburgien valtapiiriin. Se on ollut yhdessä Tšekin kanssa osa Tšekkoslovakiaa kahdesti: 1918–1939 ja 1945–1993. Toisen maailmansodan aikana kansallissosialistit tukivat sen näennäistä itsenäisyyttä, mistä monet slovakit joutuivat myöhemmin kärsimään Tšekkoslovakian kommunistivallan aikana.
Slovakia selvisi hyvin siirtymisestä suunnitelmataloudesta markkinatalouteen. Sen teollisuus painottuu autoihin ja elektroniikkaan.
Maantiede

Slovakia on suurimmaksi osaksi vuoristoinen valtio, ja Karpaatit käsittävät 71 prosenttia pinta-alasta. Loput maasta kuuluu Isoon Unkarin alankoon.
Slovakian vuoristot kuuluvat Länsi-Karpaatteihin, joka voidaan jakaa kolmeen rinnakkaiseen vuorijonoon, joita erottaa toisistaan laaksot ja altaat. Keskimmäisen vuoriston muodostavat Tatravuoret ja Matala-Tatra. Korkea-Tatran puolella on Slovakian korkeimmat huiput, muun muassa Gerlachovský štít (2 655 metriä). Etelässä on puolestaan taloudellisesti arvokas Malmivuoret.
Slovakian vesistöt virtaavat pääsääntöisesti etelään Tonavan vesistöön, ja niiden virtaama vaihtelee huomattavasti vuodenajan mukaan. Keväällä joet virtaavat vuolaasti, mutta loppukesästä joet ovat huomattavasti rauhallisempia. Tonava mudoostaa Moravan kanssa maan lounaisrajan. Etelään virtaavista joista merkittävimpiä ovat Váh, Hron, Hornád ja Bodrog. Poprad virtaa puolestaan pohjoiseen. Vuoristoissa on monia jäätikköjärviä, Korkea-Tatralla 183 kappaletta. Jokiin, varsinkin Váhjoen varrelle on tehty tekojärviä.
Slovakian ilmasto on leuto. Kesät ovat suhteellisen lämpimiä ja talvet kosteita, pilvisiä ja kylmiä. Alueelliset ilmastonvaihtelut ovat suuria. Kuivimmat ja lämpimimmät alueet ovat Etelä- ja Itä-Slovakian tasangot. Siellä vuoden keskimääräinen lämpötila on 10 astetta ja sademäärä 500 mm. Ylänkö- ja vuoristoalueilla vuoden keskilämpötila saattaa olla jopa vain 0 astetta ja sademäärä 2 000 mm.
Lumipeitteinen jakso vaihtelee 40 päivästä 100 päivään korkeuden ja talven ankaruuden mukaan.
Slovakian pinta-alasta yli 41 prosenttia on metsää, ja maa onkin yksi Euroopan metsäisimmistä. Aarniometsääkin on jäljellä 71 sirpaleessa, vaikka metsiä on hakattu satojen vuosien ajan. Alangoilla kasvaa tammia ja pyökkejä, keskikorkeuksilla (700 – 1 500 metrissä) kuusia ja mäntyjä ja keskikorkeuksien yläpuolella vielä kääpiövuorimäntyjä. Alangoilla on metsäaro, tulvatasankometsiä, dyynejä, marskimaata ja kosteikkoja. Korkeimmissa vuoristoissa metsät muuttuu jo subalpiiniseksi ja alpiiniseksi vuoristokasvillisuudeksi. Maatalousmaat peittävät 47 prosenttia maa-alasta, ja monet ruohikkoalueet on otettu maatalouden käyttöön.
Tatravuorten alueella elää monia villieläimiä: karhuja, susia, ilveksiä, murmeleita, saukkoja, kotkia ja minkkejä. Maasto on vaikeakulkuista, mistä johtuen matkailija näkee eläimiä harvoin. Gemssi on rauhoitettu ja saatu näin pelastettua sukupuuton partaalta. Euroopan painavin lintu isotrappi elää Tonavan tulvaniityillä. Birdlife Internationalin mukaan Slovakiassa pesii kaikkiaan 226 lintulajia.
Slovakian pinta-alasta vuoden 2020 tietojen mukaan 22,5 prosenttia on suojeltu. Kansallispuistoja maassa on yhdeksän, ja niistä vanhin on vuonna 1949 perustettu Tatravuorten kansallispuisto. Slovensky rajin kansallispuisto maan itäosassa on perustettu 1969. Siellä on monia rotkoja ja luolia. Kaksi luontokohdetta on Unescon maailmanperintölistalla: Karpaattien pyökkimetsät (jaettu Ukrainan kanssa) sekä Aggtelekin ja Slovakian karstimaan luolat, joka on yhteinen kohde Unkarin kanssa. Pieninyn kansallispuisto edustaa kattavasti kaikkea, mitä Slovakian luonnosta löytyy.
Historia > Varhaiset vaiheet

Arkeologiset löydöt kertovat asutuksesta nykyisen Slovakian alueella paleoliittisen ajan keskivaiheilla, noin 200 000 – 35 000 eaa. Gánovcesta on löytynyt jälkiä neandertalinihmisen kallosta. Kuuluisa Moravanyn venus on yli 22 800 vuotta vanha veistos. Pronssikaudella Slovakia oli merkittävä pronssintuotannon keskus. Vanhimmissa rakennuksissa, rautakautisissa kivimuureissa ja linnoituksissa näkyy vaikutteita kreikkalaisten ja etruskien kulttuurista. Vanhimmat Slovakiasta löytyneet kolikot ovat kelttien tekemiä 400-luvulta eaa. Hiukan ennen ajanlaskun alkua Rooman valtakunta levittäytyi Tonavalle asti. Neljän vuosisadan ajan nykyinen Slovakia oli rajaseutua Rooman ja pohjoisten barbaaristen germaanien välillä. Kansainvaellusten aikana Slovakian halki kulkivat gallialaiset, langobardit ja hunnit. Illyrialaisten, kelttien ja saksilaisten jälkeen 600-luvulla alueelle tuli myös slaavilaisia kansoja.
Avaarit hyökkäsivät alueelle 500-luvulla. Määrin alueen slaavilaiset heimot auttoivat Kaarle Suurta karkottamaan avaarit ja pääsivät hänen suojelukseensa. Määrien vasallivaltiosta kehittyi kuningaskunta, jota kutsuttiin laajimmillaan Suur-Määriksi. Sen kuningas kutsui Kyrilloksen ja Metodioksen levittämään bysanttilaista uskoa torjuakseen germaanien kasvavan vaikutuksen. Metodioksen kuoltua Määri siirtyi kuitenkin roomalaiskatolisen kirkon vaikutuspiiriin, ja kyrillisen kirjoituksen sijasta alettiin käyttää latinalaista kirjaimistoa. Suur-Määri kukistui vuonna 907 unkarilaisten hyökkäyksiin.
Suur-Määrin hajottua Slovakia kuului 1000-luvulta lähtien Unkarin kuningaskuntaan. Bratislavasta kehittyi merkittävä keskus varsinkin Sigismund Luxemburgilaisen aikana. Sen keskeinen asema aiheutti myös monia sotia ja levottomuuksia. 1500-luvulla kaupungin asema korostui entisestään, kun turkkilaiset Suleiman Suuren johdolla löivät Ludvig II:n, etenivät syvälle Unkariin ja valtasivat pääkaupunki Budan. Unkarin ylimystö pakeni Bratislavaan. Siitä tuli Unkarin hallinnollinen keskus, missä valtiopäivät kokoontuivat, kirkollinen ja maallinen johto sai turvapaikan ja monet kuninkaat kruunattiin vuoteen 1830 asti. Ludvigin kuoltua vallan peri Ferdinand I Habsburg ja Unkari joutui osaksi Habsburgien hallitsemaa Itävallan keisarikuntaa, vaikka se säilyikin nimellisesti omana kuningaskuntanaan; vuoden 1867 kompromissisopimuksessa Unkarin asema koheni ja alettiin puhua Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiasta.
Historia > Maailmansodat

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävaltaan kuuluneista Böömin kruunun maista sekä Unkarin slovakialaisesta alueesta, Ruteniasta ja muistakin Unkarin alueista muodostettiin uusi Tšekkoslovakian valtio. Sen ensimmäiseksi presidentiksi tuli Tomáš Masaryk ja pääkaupungiksi Praha. Valtioon jäi erittäin suuri saksalaisvähemmistö.
Vuonna 1939 Slovakiasta tuli nimellisesti itsenäinen valtio, joka oli tiukasti natsi-Saksan alaisuudessa johtajanaan katolilainen pappi Jozef Tiso. Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 Tšekkoslovakia palautettiin yhtenäiseksi valtioksi. Sen hallitus istui ensin Košicessa ja myöhemmin Prahassa. Hallituksen muodosti koalitio, jonka ytimessä olivat kolme sosialistipuoluetta – slovakkien populistipuolue oli kielletty, koska se oli tehnyt yhteistyötä natsien kanssa. Pikkupuolueet Määrin katolinen kansanpuolue ja Slovakian demokraattinen puolue hyväksyttiin koalitioon. Natseja auttaneiden omaisuus takavarikoitiin ja teollisuus kansallistettiin.
Historia > Kommunistivalta

Toisen maailmansodan jälkeen kommunistien asema oli niin vahva, että heidän onnistui Neuvostoliiton tuella kaapata valta 1948. Tšekkoslovakiasta tuli käytännössä Neuvostoliiton satelliittivaltio. Kylmän sodan aikana Tšekkoslovakia olikin Varsovan liiton jäsen Neuvostoliiton vaikutusvallan alaisena. Tšekkoslovakian kommunistinen puolue käynnisti 1967–1968 poliittisen uudistusprosessin (Prahan kevät), jonka Neuvostoliitto rusensi elokuussa 1968 niin kutsutun Brežnevin opin mukaisesti miehittämällä valtion.
Vuonna 1969 Tšekkoslovakia jaettiin kahteen osavaltioon, Tšekkiin ja Slovakiaan. Valtio siirtyi demokratiaan marraskuun 1989 lähes verettömällä ”samettivallankumouksella”. Patoutuneet kansallisuuskiistat halvaannuttivat demokratian oloissa liittovaltion toimintaa niin, että se lakkautettiin parlamentaarisella päätöksellä 1. tammikuuta 1993 alkaen samettierossa, jolloin molemmat osavaltiot muuttuivat itsenäisiksi valtioiksi.
Historia > Uusi itsenäisyys

Slovakian johti eroon Tšekkoslovakiasta ja itsenäiseksi vuoden 1993 alussa Vladimír Mečiar, joka hallitsi maata muutamaa keskeytystä lukuun ottamatta vuoteen 1998. Mečiar hallitsi autoritaarisesti, salaisen poliisin tuella ja otti presidentti Michal Kováčin kauden päättyessä presidentinkin toimen hoidettavakseen. Vuonna 1997 oppositio sai yhteistyöllä kammettua Mečiarin pääministerin virasta ja häntä seurasi Mikuláš Dzurinda. Presidentinvaali muutettiin suoraksi kansanvaaliksi perustuslain muutoksella 1999.
Slovakia lähetti 110 sotilasta Yhdysvaltain johtamaan Irakin-liittoumaan 2003. Slovakian joukot palvelivat puolalaisten alaisuudessa Hillassa miinanraivaustehtävissä. Kolme sotilasta sai surmansa tehtävän aikana. Joukot vedettiin pois pääministeri Robert Ficon vaalilupauksen mukaan helmikuussa 2007.
Slovakia on yksi niistä kymmenestä valtiosta, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004. Lisäksi se liittyi Natoon 29. maaliskuuta 2004. Euro tuli Slovakian valuutaksi vuoden 2009 alusta Slovakian korunan tilalle.
Maan ensimmäiseksi naispuoliseksi pääministeriksi nousi vuonna 2010 Iveta Radičová. Hänen hallituksensa kaatui vuoden 2011 lokakuussa kun se ei päässyt sopimukseen Euroopan kriisirahaston valtuuksien laajentamisesta. Robert Fico palasi pääministeriksi vuoden 2012 ennenaikaisissa vaaleissa ja uusi voittonsa vuonna 2016. Robert Ficosta tuli taas pääministeri vuonna 2023.
Tutkiva toimittaja Jan Kuciak ja hänen puolisonsa löytyivät murhattuina kotoaan helmikuussa 2018. Ennen kuolemaansa Kuciak oli selvittänyt Slovakian poliitikkojen ja italialaisen ’Ndrangheta-rikollisjärjestön väitettyjä kytköksiä. Tapaus johti Slovakiassa poliittiseen kriisiin ja laajoihin hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin. Pääministeri Robert Fico erosi ja uudeksi pääministeriksi tuli maaliskuussa 2018 Smerin varapuheenjohtaja Peter Pellegrini. Myös vuoden 2019 presidentinvaalit voittanut Zuzana Čaputová oli osallistunut mielenosoituksiin.
Helmikuussa 2020 parlamenttivaaleissa voittivat korruptiota vastaan kampanjoineet puolueet. Maaliskuussa 2020 pääministeriksi nousi Tavalliset ihmiset -puolueen johtaja Igor Matovič, ja maata pitkään johtanut Smer-puolue jäi oppositioon. Matovič joutui eroamaan keväällä 2021 aiheutettuaan poliittisen kiistan tilaamalla maahan venäläistä Sputnik V -koronarokotetta. Uudeksi pääministeriksi nousi huhtikuun alussa entinen terveysministeri Eduard Heger, joka taas erosi tehtävästään toukokuussa 2023 menetettyään parlamentin luottamuksen. Presidentti Zuzana Čaputová nimesi toukokuussa 2023 seuraavaksi pääministeriksi parlamentin ulkopuolisen Ľudovít Ódorin johtamaan asiantuntijahallitusta. Ľudovít Ódor toimi pääministerinä syyskuun 2023 parlamenttivaaleihin saakka. Maan nykyinen pääministeri on pääministerinä aikaisemminkin toiminut Robert Fico. Robert Fico yritettiin murhata ampumalla 15. toukokuuta 2024.