stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jeep
Jeep-mallisto kautta aikojen > Konseptiautot kautta aikojen

1958: DJ-3A Pickup
1970: XJ001
1970: XJ002
1971: Jeep Cowboy
1977: Jeep II
1986: Cherokee Targa
1987: Comanche Thunderchief
1989: Jeep Rubicon Wrangler
1990: Jeep JJ
1990: Jeep Freedom
1991: Jeep Wagoneer 2000
1992: Jeep Concept 1
1993: Jeep Ecco
1997: Jeep Cherokee Casablanca
1997: Jeep Wrangler Ultimate Rescue
1997: Fender Jeep Wrangler
1997: Jeep Dakar
1997: Jeep Icon
1999: Jeep Journey
2000: Jeep Cherokee Total Exposure
2000: Jeep Varsity
2000: Jeep Commander Concept
2000: Jeep Willys
2001: Jeep Willys 2
2002: Jeep Wrangler Tabasco
2002: Jeep Wrangler Patriot
2002: Jeep Wrangler Mountain Biker
2004: Jeep Treo
2004: Jeep Rescue
2004: Jeep Liberator CRD
2005: Jeep Hurricane
2005: Jeep Gladiator Concept
2005: Jeep Jeepster Concept
2005: Jeep Agressor (the Rezo)
2007: Jeep Trailhawk
2013: Jeep Wrangler Stich
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jeep (englanniksi)
Jeep (suomeksi)
Stellantis
| Merkit> Merkit.Merkit.Stellantis Europe.Stellantis Europe.Stellantis Europe.Stellantis Europe.FCA US. | Nykyiset> Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset | Tytäryhtiöt> Nyk. yhteisyritykset.Ent. yhteisyritykset.. |  Abarth | Alfa Romeo | Chrysler | Citroën | Dodge | DS | Fiat | Fiat Professional | Jeep | Lancia | Maserati | Opel | Peugeot | Ram | SRT | Vauxhall> .. Abarth & C. | Alfa Romeo Automobiles | Citroën Automobiles | Fiat Automobiles | Fiat Professional | Lancia Automobiles | Fiat Auto Argentina | Fiat Brasil | Fiat Auto Poland | Opel Automobile | Peugeot Automobiles | Sevel. Fiat Automobili Srbija (67 %) | Fiat India Automobiles (50 %) | GAC Fiat Automobiles (50 %) | Tofaş Türk Otomobil (37,8 %). Nanjing Fiat Automobile. Katso tiedot yhtiöstä ja sen tuotteista omasta mallineestaan. Comau | Fiat Powertrain Technologies (VM Motori) | Italiana Editrice (77 %) (La Stampa |Il Secolo XIX) | Magneti Marelli | Maserati | Teksid (84,8 %) |
| --- | --- | --- | --- |
| Toimipaikat |  |  |  Luettelo Stellantis-yhtiön tehtaista | Lingotto (entinen) | Nardò Ring (entinen) |
| Avainhenkilöt |  |  |  Giovanni Agnelli | Gianni Agnelli | Andrea Agnelli | John Elkann | Carlos Tavares |
| Muut tärkeät yhtiöt |  |  |  CNH Industrial | Iveco Group | Ferrari | Exor | Fiat S.p.A. | Fiat Aviazione | Fiat Ferroviaria | Fiat Industrial |
Fiat Chrysler Automobiles
| Merkit> Merkit.Merkit.Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset.Sidokset | Nykyiset> Entiset..FCA Italy.FCA Italy.FCA Italy.FCA Italy.FCA US. | Tyttäret> Nyk. yhteisyritykset.Ent. yhteisyritykset.. |  Abarth | Alfa Romeo | Chrysler | Dodge | Fiat | Fiat Professional | Jeep | Lancia | Maserati | Ram | SRT>  AMC | Autobianchi | Barreiros | Ceirano | Commer | DeSoto | Eagle | Fargo | Hillman | Humber | Imperial | Innocenti | Karrier | Pegaso | Plymouth | SCAT | Seddon Atkinson | Singer | Simca | S.P.A. | Sunbeam | Valiant | Zastava... Abarth & C. | Alfa Romeo Automobiles | Fiat Automobiles | Fiat Professional | Lancia Automobiles | Fiat Auto Argentina | Fiat Brasil | Fiat Auto Poland. Fiat Automobili Srbija (67 %) | Fiat India Automobiles (50 %) | GAC Fiat Automobiles (50 %) | Sevel (50 %) | Tofaş Türk Otomobil (37,8 %). Nanjing Fiat Automobile. Katso tiedot yhtiöstä ja sen tuotteista omasta mallineestaan. Comau | Fiat Powertrain Technologies (VM Motori) | Italiana Editrice (77 %) (La Stampa |Il Secolo XIX) | Magneti Marelli | Maserati | Teksid (84,8 %) |
| --- | --- | --- | --- |
| Toimipaikat |  |  |  Luettelo FCA-yhtiön tehtaista | Lingotto (entinen) | Nardò Ring (entinen) |
| Avainhenkilöt |  |  |  Giovanni Agnelli | Gianni Agnelli | Andrea Agnelli | John Elkann | Sergio Marchionne | Michael Manley |
| Muut tärkeät yhtiöt |  |  |  CNH Industrial (Iveco) | Ferrari | Exor | Fiat S.p.A. | Fiat Aviazione | Fiat Ferroviaria | Fiat Industrial |
Vuoden 1967 Jeep CJ-5
Vuoden 2011 Jeep Grand Cherokee
Iwasawan teoria

Lukuteoriassa Iwasawan teoria on objektien aritmeettisten ominaisuuksien tutkimista lukukuntien kuntalaajennusten jonojen  suhteen. Se alkoi kuin ideaaliluokkaryhmien Galois'n modulien teorian avulla, jonka tutkimisen käynnisti Kenkichi Iwasawa vuonna 1959 osana syklotomisten kuntien teoriaa. 1970-luvun alussa Barry Mazur tutki Iwasawan teorian yleistyksiä Abelin varistoihin. 1990-luvun alussa Ralph Greenberg on tutkinut Iwasawan teoriaa motiiveihin.
Formuloiminen

Iwasawa tutki niin sanottuja  \mathbb {Z} _{p}-laajennuksia. Nämä ovat lukukuntien  F äärettömiä laajennuksia, joiden Galois'n ryhmä  \Gamma  on isomorfinen p-aditisten lukujen additiivisen ryhmän kanssa jollakin alkuluvulla p. Jokainen  \Gamma :n suljettu aliryhmä on muotoa  \Gamma ^{p^{n}}, joten Galois'n teorian mukaan  \mathbb {Z} _{p}-laajennus  F_{\infty }/F on sama asia kuin kuntalaajennusten muodostama torni  F=F_{0}\subset F_{1}\subset F_{2}\subset \ldots \subset F_{\infty }, missä  {\textrm {Gal}}(F_{n}/F)\cong \mathbb {Z} /p^{n}\mathbb {Z} . Iwasawa tutki klassisia Galois'n moduleja kuntien  F_{n} suhteen, missä hän tutki modulien rakennetta kunnan  F_{\infty } suhteen.
Yleisemmin Iwasawan teoria tutkii Galois'n modulien rakennetta yli sellaisten laajennusten suhteen, joiden Galois'n ryhmä on p-aditinen Lien ryhmä.
Esimerkki

Olkoon p alkuluku ja olkoon K = Q(μp) kunta, jonka virittää Q:n suhteen p:s ykkösenjuuri. Iwasawa tutki seuraavaa lukukuntien laajennusten jonoa:
missä  K_{n} on kunta, joka on saatu liittämällä  K:hon pn+1 ykkösen juurta ja  K_{\infty }=\bigcup K_{n}. Siitä, että  {\textrm {Gal}}(K_{n}/K)\simeq \mathbb {Z} /p^{n}\mathbb {Z}  seuraa, äärettömän Galois'n teorian avulla, että  {\textrm {Gal}}(K_{\infty }/K) on isomorfinen  \mathbb {Z} _{p}:n kanssa. Saadakseen mielenkiintoisen Galois'n modulin Iwasawa tutki  K_{n}:n  ideaaliluokkaryhmää, ja otti sen p-torsio-osan  I_{n}. On olemassa mielenkiintoisia normikuvauksia  I_{m}\rightarrow I_{n} aina kun  m>n, ja näistä saadaan tietoa ottamalla käänteinen systeemi. Jos asetetaan  I=\varprojlim I_{n}, ei ole vaikeaa nähdä käänteisen raja-arvon konstruktion avulla, että  I on moduli  \mathbb {Z} _{p}:n suhteen. Itse asiassa  I on moduli Iwasawan algebran  \Lambda =\mathbb {Z} _{p}[[\Gamma ]] suhteen. Tämä on 2-ulotteinen, säännöllinen lokaali rengas, joten voidaan kuvailla moduleja sen suhteen. Tästä kuvauksesta on mahdollista saada tietoa  K:n luokkaryhmän p-osasta.
Tämän motivaatio on se, että p-torsio osa  K:n ideaaliluokkaryhmästä on jo tunnistetu Kummerin tekemänä, ja tämä oli pääasiallinen este hänen keksimälleen yritykselle todistaa Fermat'n suuri lause.
Yhteydet p-aditiseen analyysiin

1950-luvun alusta merkittävä teoria on kehitetty. Pääyhteys modulien teorian ja p-aditisten L-funktioiden välille kehitti 1960-luvulla Kubota ja Leopold. Leopold aloitti Bernoullin luvuista ja käytti interpolaatiota määritellessään p-aditiset analogiset käsitteet Dirichlet'n L-funktioille. Tuli selväksi, että teorialla oli edellytyksiä yleistää vuosisadan vanhoja tuloksia säännöllisistä alkuluvuista.
Iwasawa formuloi Iwasawan teorian pääotaksuman otaksumalla, että kaksi metodia jotka määrittelevät p-aditiset L-funktiot (moduliteoreettinen ja interpolaation avulla) vastaisivat toisiaan kunhan ovat hyvin määriteltyjä. Tämän todistivat Mazur ja Wiles rationaaliluvuille vuonna 1984 ja Wiles todisti saman totaalisille reaalilukukunnille vuonna 1990. Näitä todistuksiaan käytti hyväkseen Ken Ribet kun hän todisti käänteisen tuloksen Herbrandin lauselle, niin sanotun Herbrandin–Ribetin lauseen.
Karl Rubin löysi paljon alkeellisemman todistuksen Mazurin–Wilesin lauseelle käyttämällä hyväksi Kolyvaginin Eulerin systeemejä, jotka on selitetty Langin ja Washingtonin kirjoissa, ja joista on myöhemmin todistettu muita yleistyksiä pääotaksumasta imaginaarisille neliöllisille kunnille.
Yleistyksiä

Äärettömän tornin Galois'n ryhmä, alkukuntaa ja aritmeettistä modulia voidaan vaihdella. Kussakin tapauksessa saadaan pääotaksuma, joka kytkee yhtee tornit ja p-aditiset L-funktiot.
Vuonna 2002 Chris Skinner ja Eric Urban väittivät löytäneensä pääotaksuma todistuksen takauksessa GL(2). Vuonna 2010 he julkaisivat artikkelin vertaisarvioitavaksi.
Aiheesta muualla

de Shalit, Ehud: Iwasawa theory of elliptic curves with complex multiplication. p-adic L functions, Perspectives in Mathematics, vol=3, Academic Press, 1987, isbn=0-12-210255-X, zbl=0674.12004
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Iwasawa theory
Käännös suomeksi
Jere Harjuvaara

| Jere Harjuvaara> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. tammikuuta 1998 (ikä 26) Rovaniemi, Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  koppari
Sisäpelirooli:  vaihtaja / kotiuttaja
Seura:  Hyvinkään Tahko
Pelaajaura
Junioriseurat
-2019:  Hyvinkään Tahko
Ammattilaisjoukkueet
2017-:  Hyvinkään Tahko Riihimäen Pallonlyöjät Jokioisten Koetus Pöytyän Urheilijat Loimaan Palloilijat
Jere Harjuvaara (s. 29. tammikuuta 1998 Rovaniemi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa.
Ura

Harjuvaara on Tahkon oma kasvatti. Hän on voittanut B-poikien SM-kultaa vuonna 2016, pronssia 2018 ja A-poikien SM-kultaa 2018 ja hopeaa 2019. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 19. toukokuuta 2017 Pattijoen Urheilijoita vastaan.
Saavutukset

A-poikien Itä–Länsi-ottelu 2017, 2019
B-poikien Itä–Länsi-ottelu 2016
Juutalaisberberi

| Juutalaisberberi> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Israel
Puhujia:  2 000
Kirjaimisto:  heprealainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Afroaasialaiset kielet
Kieliryhmä:  Berberikielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  jbe
ISO 639-3:  jbe
 Ohje 
Juutalaisberberi on berberijuutalaisten puhuma berberikieliin kuuluva juutalaiskieli. Kielellä oli vuoden 1992 arvion mukaan noin 2 000 puhujaa, joista kaikki asuivat Israelissa. Kielen alkuperäiset puhuma-alueet ovat Marokon ja Algerian Atlasvuorilla, mutta kielen puhujat muuttivat sieltä Israeliin 1960- ja 1970-luvuilla.
Kieltä käytettiin tavallisen kanssakäymisen lisäksi myös kulttuurissa ja uskonnollisissa teksteissä. Juutalaisberberille käännettiin uskonnollisia tekstejä hepreasta, arabiasta ja katalaanista käyttäen heprealaisia kirjaimia. Nykyisin käytännössä kukaan kielen puhujista ei ole yksikielinen.
Iso-olkikukka

| Iso-olkikukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Asteroideae
Tribus::  Gnaphalieae
Suku::  Kaulusolkikukat Xerochrysum
Laji::  bracteatum
Kaksiosainen nimi
 Xerochrysum bracteatum  (Vent.) Tzvelev 
Synonyymit
 Bracteantha bracteata (Vent.) Anderb. & Haegi  Helichrysum bracteatum (Vent.) Andrews 
Katso myös
   Iso-olkikukka Wikispeciesissä   Iso-olkikukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iso-olkikukka (Xerochrysum bracteatum) on asterikasvien heimoon ja kaulusolkikukkien eli iso-olkikukkien sukuun kuuluva koristekasvi, joka on alkujaan kotoisin Kaakkois-Australiasta. Lajin muita nimiä ovat jättiolkikukka, tarhaolkikukka ja tarhakultakäpälä.
Ulkonäkö ja koko

Iso-olkikukka on yksivuotinen, pystykasvuinen ruohokasvi, jonka viljelty muoto saavuttaa 40–100, villimuoto 20–80 senttimetrin korkeuden. Australialaisen villimuodon varsi on haarautumaton, joskus tyvihaarainen; varressa on karkeita karvoja ja lyhyitä rauhasia. Kasvin peitsimäiset lehdet ovat kooltaan 12 × 0,3–3 senttimetriä, teräviä, molemmin puolin vihreitä, kaljuja tai harvakarvaisia ja alapinnaltaan tahmeiden rauhasten peittämiä. Villimuodon lehdet ovat noin 1,5–10 senttimetriä pitkiä ja 5–20 millimetriä leveitä, etenkin reunoista karkeakarvaisia.
Viljelty iso-olkikukka kukkii heinäkuusta syyskuuhun, villimuoto maaliskuusta toukokuuhun. 1,5–5,5-senttiset kukkamykeröt sijaitsevat yksittäin versojen päissä. Villimuodon kukat ja suojuslehdet ovat kullankeltaisia, viljelylajikkeilla väri voi olla myös oranssi, punainen, violetti, vaaleanpunainen tai valkoinen. Kukkaa ympäröi epäsäännöllinen suojuslehtien muodostama seppele, jonka varsi voi olla jopa 15 senttimetriä pitkä. Mykerökukan halkaisija on 2,5–3 senttimetriä ja sitä ympäröivät paperimaiset ylälehdet, jotka alkuvaiheessa avautuvat, myöhemmin kääntyvät jälleen peittämään kukkaa. Sisemmät ylälehdet ovat kirkkaankeltaisia tai vaaleahkoja, ulommat joskus punaraidallisia. Hedelmä on nelikulmainen ja noin 3,5 millimetriä pitkä pähkylä, jonka höyhenmäisten karvojen peittämät lenninhaivenet ovat keltaisia tai vaaleahkoja.
Kasvin kromosomiluku on 2n = 28.
Levinneisyys ja elinympäristö

Iso-olkikukka on kotoisin Australian Uudesta Etelä-Walesista ja Victoriasta. Alkuperäisellä levinneisyysalueellaan laji kasvaa yleisenä avoimissa tai suljetuissa metsissä hiekkaisella tai osin savisella maaperällä. Eurooppaan laji saapui 1700-luvun viimeisellä neljänneksellä; ensimmäisen kasvitieteellisen kuvauksensa laji sai vuonna 1803 ranskalaiselta kasvitieteilijältä ja kirjastonhoitajalta Etienne Pierre Ventenatilta. Hän tunnisti kasvit, joita Napoleonin ensimmäinen vaimo Joséphine de Beauharnais kasvatti puutarhassaan Malmaisonin linnassa. Vuonna 1808 laji kulkeutui Napoleonin mukana Berliinin kasvitieteelliseen puutarhaan. 1800-luvun puolivälissä laji koristi jo useimpia saksalaisia puutarhoja.
Käyttö

Iso-olkikukkaa käytetään laajalti koristekasvina kesäkukkaryhmissä sekä leikko- ja kuivakukkana. Kasvia viljellään myös pelloilla, jonne se kukkiessaan houkuttelee lukuisia hyönteisiä.
Käyttö > Kasvattaminen

Australiassa lajista esiintyy sekä yksi-, kaksi- että monivuotisia muunnoksia, mutta Euroopassa sitä kasvatetaan tavallisemmin yksivuotisena. Euroopassa ruukkukasvit voidaan talvehdittaa valoisassa ja viileässä paikassa. Kasvi on vaatimaton, mutta se tarvitsee hyvin läpäisevän maaperän. Australiassa lajia kutsutaan nimellä "golden everlasting", Englannissa puolestaan "paper daisy". Kukkakimppuun tai -asetelmaan tarkoitetut kuivakukat leikataan ennen kuin kukinnot ovat kokonaan avautuneet. Tämän jälkeen ne tulisi ripustaa joksikin aikaa ylösalaisin ilmavaan ja pimeään huoneeseen, jotta väri säilyy paremmin.
Käyttö > Lajikkeita

Iso-olkikukasta on olemassa lukuisia lajikkeita, joista tunnetuimpia ovat:
'Monstrosum': Vaihtelevan väristen kukkien halkaisija on 8 senttimetriä.
'Nanum': Lajike saavuttaa vain 30–50 senttimetrin korkeuden.
'Prinzess of Wales': Kukat kullankeltaisia, kuten villimuodolla.
'Strohmuckl': Valittiin vuonna 2005 Baijerissa vuoden parvekekasviksi.
Kuvia

Villimuoto
Käännös suomeksi
Julia Stierli

Julia Stierli vuonna 2022.
Julia Stierli (s. 3. huhtikuuta 1997) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän on edustanut kotimaassaan FC Zürichiä vuodesta 2014 ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa kesäkuusta 2017 alkaen.
Stierli on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 29 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2032

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2032 (engl. UEFA Euro 2032) järjestetään Italiassa ja Turkissa kesä-heinäkuussa 2032.
Ne ovat järjestyksessään 19. jalkapallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut.
Iso Ahvenjärvi (Orivesi, Talviainen)

| Iso Ahvenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°45′12″N, 24°34′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  suo-oja Isoon Heinäjärveen 
Järvinumero:  35.756.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,8 m  
Rantaviiva:  0,686 km  
Pinta-ala:  2,373 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Ahvenjärvi 
Iso Ahvenjärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Talviaisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ahvenvuoren juurella sen itäpuolella olevalla Ahvensuolla. Saman suon toisella reunalla sijaitsee Pieni Ahvenjärvi. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen on ojitettua rämesuota.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 136,8 metriä mpy. Järveen on johdettu kymmenen suo-ojaa, joista yksi tuo Pienen Ahvenjärven vesiä. Järven laskuoja on yksi suo-ojista, joka lähtee järven itärannasta. Suon kuivatusvedet on johdettu Ahvensuon itäpäähän, josta ne kääntyvät pohjoiseen ja laskevat Isoon Heinäjärveen. Vesireitti jatkaa Heinäojan ja Vähän Petääjärven kautta Luhtaanjokeen ja lopulta mutkien kautta Sahajokeen.
Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa Ahvensuo oli ojittamaton suo, jonne eivät läheisten maatilojen toimet vaikuttaneet. Kuitenkin vuoden 1977 kartassa suolla oli kaivettu kaikki nykyiset suo-ojat. Samassa kartassa näkyy, että viereisen maatilan kaikki pellot ovat metsitettyjä.
Josef Hügi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. tammikuuta 1930
Syntymäpaikka: Riehen, Sveitsi
Kuolinaika: 16. huhtikuuta 1995
Kuolinpaikka: Basel, Sveitsi
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 173 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1948-1962   1962-1963   1963-1964   1964-1965 | FC Basel   FC Zürich   FC Porrentruy FC Laufen | 320 (244)   2 (0)  ? (?)   ? (?) |
Maajoukkue
| 1951-1960 |  Sveitsi | 34 (22) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Josef "Sepp" Hügi (23. tammikuuta 1930 Riehen, Sveitsi – 16. huhtikuuta 1995 Basel, Sveitsi) oli sveitsiläinen jalkapalloilija. Hügi edusti maajoukkuetasolla Sveitsiä Sveitsin kotikisoissaan 1954 ja pelasi kolme ottelua. Hän teki kuusi maalia, joista kolme Itävaltaa vastaan. Hän oli turnauksen toiseksi paras maalintekijä yhdessä Itävallan Erich Probstin sekä Saksan Max Morlockin kanssa.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1968–1969

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1968–1969 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 14. kausi. Cupissa pelasi 27 joukkuetta, kun useat itäeurooppalaiset maat olivat vetäytyneet kilpailusta Euroopan poliittisten jännitteiden seurauksena. Loppuottelu pelattiin Estadio Santiago Bernabéulla, Madridissa 28. toukokuuta 1969. Italialainen AC Milan voitti loppuottelussa alankomaalaisen Ajaxin 4–1. Piero Prati teki loppuottelussa hattutempun eli kolme maalia.
Kauden paras maalintekijä oli yhdeksän maalia tehnyt, välierissä karsiutuneen Manchester Unitedin Denis Law, joka teki maaleistaan seitsemän ensimmäisen kierroksen otteluissa irlantilaisseura Waterfordia vastaan.
John Wofford

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Kenttäratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Kenttäratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Kenttäratsastus. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Kenttäratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
John Edwin Brown Wofford (11. huhtikuuta 1931 Washington (DC) – 22. elokuuta 2021 Toms River, New Jersey) oli yhdysvaltalainen kenttäratsastaja ja olympiamitalisti.
Wofford voitti kenttäratsastuksessa joukkuekilpailun olympiapronssia Helsingissä 1952. Yksilökilpailussa hän sijoittui 31:seksi. Hänen veljensä James C. Wofford oli myös ratsastuksen olympiamitalisti. Wofford kuoli New Jerseyn Toms Riverissä 90-vuotiaana 22. elokuuta 2022.
Aiheesta muualla

John Wofford Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Jeff Ulmer

| Jeff Ulmer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1977 (ikä 47) Regina, SK, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2017
Seurat:  Houston Aeros (IHL) Hartford Wolf Pack (AHL) New York Rangers (NHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Binghamton Senators (AHL) Cardiff Devils (EIHL) Lukko (SML) Hershey Bears (AHL) Hamburg Freezers (DEL) Frankfurt Lions (DEL) Dinamo Minsk (KHL) Fribourg-Gottéron (NLA) MODO Hockey (SEL) Metallurg Novokuznetsk (KHL) Linköpings HC (SEL) Düsseldorfer EG (DEL) Tappara (SML) Lausanne HC (NLB) Olimpija Ljubljana (EBEL) HC TWK Innsbruck (EBEL) Braehead Clan (EIHL) Frederikshavn White Hawks (Tanska) EHC Lustenau (AlpsHL)
Jeffrey Ulmer (s. 27. huhtikuuta 1977 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Ulmer osasi pelata myös keskellä. Hän pelasi urallaan 21 NHL-ottelua New York Rangersissa kaudella 2000–2001. Ulmer pelasi Pohjois-Amerikassa viisi kautta ammattilaisena, mutta suurimman osan urastaan hän pelasi kuitenkin Euroopassa, jossa Ulmer pelasi peräti kahdeksassa pääsarjassa ja kymmenessä maassa; Britanniassa, Suomessa, Saksassa, Valko-Venäjällä, Sveitsissä, Ruotsissa, Venäjällä, Sloveniassa, Itävallassa ja Tanskassa. Hän laukoi oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Ulmer pelasi Kanadan joukkueessa useita kansainvälisiä turnauksia kaudella 1999–2000, jolloin hän teki siellä 48 ottelussa tehot 14+25=39. Ulmer pelasi myös Deutschland Cupissa vuonna 2005, jolloin Kanada voitti turnauksen.
Muuta

Ulmerin isä Dennis on Notre Damen yliopiston entinen opettaja ja rehtori. Jeffin pikkuveli Jason on pelannut myös jääkiekkoa ammattilaisena. Heidän pikkusiskonsa Jennifer on naimisissa yli 300 SM-liigaottelua pelanneen Quinn Hancockin kanssa.
Jean Picard

| Jean Picard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1620 La Flèche, Anjou, Ranska
Kuollut: 12. heinäkuuta 1682 (61 vuotta) Pariisi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Tähtitiede
   
Jean Picard (21. heinäkuuta 1620 La Flèche, Anjou, Ranska – 12. heinäkuuta 1682 Pariisi) oli ranskalainen roomalaiskatolinen pappi, tähtitieteilijä ja geodeetti. Hän mittasi ensimmäisenä tarkasti tiettyä kulmaa vastaavan meridiaanikaaren pituuden maapallon pinnalla, ja laski sen perusteella maapallon koon. Picardia pidetään Ranskassa modernin tähtitieteen perustajana.
Elämä ja ura

Picard oli ensin pappi, sitten hänestä tuli Pierre Gassendin oppilas ja hänen seuraajansa Pariisin Collège de Francen tähtitieteen professorina vuonna 1655. Picard oli yksi Ranskan akatemian ensimmäisistä jäsenistä. Isaac Newton käytti hänen mittaustuloksiaan maapallosta todentaakseen painovoimateoriansa.
Ottaessaan käyttöön heilurikellot ja tähtäinkaukoputken tähtitieteellisinä instrumenteina ja käyttämällä menetelmiä instrumenttien virheiden määrittämiseksi Picard edisti merkittävästi tähtitieteellistä havainnointia. Hän oli ensimmäinen, joka teki onnistuneesti tähtihavaintoja päivällä vuonna 1668. Hän käytti ensimmäisenä kaukoputkella varustettua sekstanttia. Picard tutki myös Tyko Brahen havaintoja ja matkusti Brahen observatoriolle Ven-saarelle määrittämään sen tarkan sijainnin.
Vuonna 1679 Picard perusti ja toimitti julkaisun La Connaissance des temps ou des mouvements célestes, joka oli ensimmäinen ranskalainen tähtitieteellinen kokoelma taulukoita, joissa ilmoitetaan taivaankappaleiden sijainnit säännöllisin väliajoin. Hänen Mesure de la terre -teoksensa ilmestyi vuonna 1671.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Picard Wikimedia Commonsissa