stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Artillery

Artillery on tanskalainen tekninen thrash metal -yhtye. He osallistuivat genren aikaiseen kehitykseen, ja heidän erittäin energinen riffikeskeinen ja usein nopeatempoinen musiikki on tyyliltään verrattavissa Voivodiin, Coroneriin, Megadethiin ja Sabbatiin samoilta ajoilta. Julkaistuaan kolme pitkäsoittoalbumia ja keikkailtuaan laajasti vuosina 1980–1990, Artillery lakkautettiin 1991, mutta palasi uudestaan seitsemän vuotta myöhemmin, ja hajosi taas kerran vuonna 2000. Kuitenkin, se palasi taas vuonna 2007 ja on vielä nykyäänkinmilloin? kasassa.
Jäsenet

Søren Nico Adamsen – laulu
Michael Stützer – kitara
Morten Stützer – kitara
Peter Thorslund – basso
Carsten Nielsen – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Flemming Rönsdorf – laulu
Per Onink – laulu
Carsten Lohman – laulu
John Mathias – laulu
Mickey Find – laulu
Jørgen Sandau – kitara
Samir Belmaati – kitara
Mikael Ehlert – basso
Michael "Romchael" Nielsen – basso
Per M. Jensen – rummut
Henrik Quaade – rummut
Benny balschmidt – rummut
Anders Gyldenøhr – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Fear of Tomorrow (1985)
Terror Squad (1987)
By Inheritance (1990)
B.A.C.K. (1999)
When Death Comes (2009)
My Blood (2011)
Legions (2013)
Penalty by Perception (2016)
The Face of Fear (2018)
X (2021)
Michael Stützer, kitaristi, konsertoimassa The Rock in Copenhagenissa, 2008
Whitney Thompson

Whitney Thompson (s. 26. syyskuuta 1987) on yhdysvaltalainen malli. Thompson voitti Huippumalli haussa -ohjelman kymmenennen tuotantokauden. Thompson toimii Yhdysvaltain kansallisen syömishäiriöyhdistyksen lähettiläänä.
Befana

Italialainen loppiaisnoita Befana
Befana (ital. Befàna) on Italian kansanperinteen tuntema vanha ja ruma loppiaisnoita, joka täyttää lasten sukat lahjoilla loppiaisaattona. Tarinan mukaan hän oli liian kiireinen lähteäkseen kolmen viisaan miehen mukana kunnioittamaan Jeesuksen syntymää, mutta lupasi tavata nämä paluumatkalla. Kun Itämaan tietäjät vaihtoivat reittiään, noita oli tuomittu odottamaan heitä ikuisesti. Befana laskeutuu koteihin savupiipusta.
Sana Befana tulee italian loppiaista tarkoittavasta sanasta Befana tai Epifania.
William Gibson (näytelmäkirjailija)

William Gibson
William Gibson (13. marraskuuta 1914 – 25. marraskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on kuurosokean Helen Kellerin elämästä kertova Ihmeidentekijä (The Miracle Worker, 1959). Toinen hänen suomeksi esitetty näytelmänsä on Kaksi kiikkulaudalla (Two for the Seesaw, 1958).
Myös elokuvaversiona tunnettu Ihmeidentekijä toi William Gibsonille parhaan näytelmän Tony-palkinnon. Gibson teki vanhasta Golda-näytelmästään (1977) uudistetun version Golda's Balcony (2003), jota Tovah Feldshuh on menestyksellä esittänyt Broadwaylla yhden naisen show’na. Kyseinen näytelmä kertoo Golda Meiristä.
William Gibson oli naimisissa psykoterapeutti Margaret Brenman-Gibsonin kanssa vuodesta 1940 tämän kuolemaan 2004. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 paikka American Theatre  Hall of Famesta.
Aršan (Burjatia)

Aršanin pääkatua vuonna 2008.
Aršan (ven. Арша́н) on kylpyläpaikkakunta Burjatian tasavallan Tunkan piirissä Venäjällä, lähellä Mongolian rajaa. Aršanin taajama on nykyisin samannimisen maalaiskunnan keskus. Se sijaitsee maanteitse 137 kilometriä Siperian radan Sljudjankan asemalta länteen. Paikkakunta on noin 900 m:n korkeudessa, Itäisten Sajanvuorten Tunkan harjanteen juurella, Kyngarga-joen varrella. Ilmasto on ankaran mannermainen.
Aršanissa on parantavina pidettyjä kivennäisvesilähteitä, joiden vettä käytetään kylpemiseen ja juomiseen. Kivennäisveden avulla hoidetaan ruoansulatus- ja verenkiertoelinten sairauksista sekä aineenvaihdon häiriöistä kärsiviä potilaita. Neuvostoliiton aikana Aršanin kylpylällä oli valtakunnallisen kylpylän status (kurort gosudarstvennogo znatšenija). Nykyään paikkakunnalla on kaksi parantolaa ja lukuisia majoitusliikkeitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aršanin kylpylä Tunkan piirin sivustolla (venäjäksi)
О курорте Аршан и многом другом (Arkistoitu – Internet Archive)  Information portal Baikal Lake (venäjäksi)
Beetlehem-kirkko

| Beetlehem-kirkko |
| --- | --- |
 Beetlehem-kirkko vuonna 1957.
Osoite:  Eerikinkatu 27 - Käsityöläiskatu 2
Rakennustyyppi:  Kirkko
Valmistumisvuosi:  1911
Purkuvuosi:  1971
Suunnittelija:  August Krook, Walter Hülphers
Rakennuttaja:  Turun ruotsalainen metodistiseurakunta
Urakoitsija:  Anton Salviander
Tyylisuunta:  Ulkopuolelta vapaakirkkotyyli, sisäpuolelta jugend
Runkorakenne:  Pystyhirsi
Julkisivumateriaali:  Rappaus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Beetlehem-kirkko oli ruotsalaisen metodistiseurakunnan kirkkorakennus Turussa Eerikinkadun ja Käsityöläiskadun kulmauksessa. Se purettiin vuonna 1971.
Turun ruotsalainen metodistiseurakunta sai tontin itselleen vuonna 1911 senaatin päätöksellä. Kyseinen seurakunta oli perustettu jo 1887 ja oli siitä asti toiminut seurakuntalaisten kodeissa, Richterin talossa Multavierulla sekä parissa huoneistossa Kristiinankadun varrella. Jatkuvasti he olivat keränneet varoja voidakseen rakennuttaa oman kirkkorakennuksen.
Seurakunnan pappina toimi tuolloin Walter Hülphers, joka oli nuoruudessaan saanut arkkitehtikoulutuksen.Seurakunnassa elänyt perimätieto kertookin kirkon olevan nimenomaan hänen käsialaansa, ja virallisen kirkon piirtäjän August Krookin väitetään vain viimeistelleen ja puhtaaksipiirtäneen suunnitelman.
Kirkon peruskiven muuraus tapahtui elokuussa 1911, ja kahdeksan kuukauden kuluttua voitiin jo pitää kirkon vihkiäisjumalanpalvelus. Kirkko oli rakennettu pystyhirsistä ja rapattu ulkoa, ja sen urakoi rakennusmestari Anton Salviander. Ulkopuolelta kirkko edusti ruotsalaista vapaakirkkotyyliä, sisältä jugendia. Ikkunoiden lasimosaiikin teki taiteilija Willy Baer, joka teki myös ensimmäisen alttarikuvan, joka korvattiin vuonna 1913 taiteilija Alexandra Frosterus-Såltinin maalaamalla alttaritaululla. Kirkon pääoven yläpuolella oli hiekkakivestä veistetty karitsa, minkä vuoksi osa turkulaisista kutsui kirkkoa 'lammaskirkoksi'.
1970-luvulle tultaessa kirkko oli saneerauksen tarpeessa, samoin tontilla sijainneet puurakennukset. Seurakunnalla ei kuitenkaan ollut varoja välttämättömiin peruskorjauksiin. Se olisi halunnut säilyttää kirkon, mutta rakentaa muun tontin uudelleen. Tämä ei kuitenkaan saanut tukea viranomaisilta, joten tontti päädyttiin myymään rakennusliike Kivikartio Oy:lle. Vastineeksi yhtiö luovutti seurakunnalle vanhainkotitilat Hämeenkatu 4:ään valmistuneesta uudisrakennuksesta ja rakennutti uuden kirkkorakennuksen samalle Hämeenkadun tontille Arkkitehtitoimisto Lukander & Vahteran suunnittelemana. Tähän uuteen Beetlehem-kirkkoon vietiin alttaritaulu ja osa lasimosaiikista, josta loput varastoitiin. Saarnastuoli, alttarikokonaisuus ja kirkonpenkit puolestaan siirrettiin Kristiinankaupungin metodistikirkkoon. Uusi kirkko vihittiin käyttöön maaliskuussa 1971, ja samoihin aikoihin vanha kirkko purettiin ja sen tontti tasoitettiin pysäköintialueeksi.
Who Made Who (kappale)

| ”Who Made Who” AC/DC |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Who Made Who
 Julkaistu: 24. toukokuuta 1986
 Tekijä(t): Angus Young Malcolm Young Brian Johnson
 Tuottaja(t): Harry Vanda, George Young
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 03.27
 Levy-yhtiö: Atlantic
Listasijoitukset
  2. (6/1986)  16. (24. toukokuuta 1986)    23. (Mainstream Rock, 1986)
AC/DC:n muut singlet
| ”Shake Your Foundations” 1985 | ”Who Made Who” 1986 | ”Heatseeker” 1988 |
Who Made Who on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale samannimiseltä albumilta. Laulu on yksi kolmesta uudesta kappaleesta levyllä (muut olivat ”Chase the Ace” ja ”D.T.”), ja loput kappaleet otettiin aiemmilta albumeilta.
Kappale alkaa tiukalla basson ja rummun yhteissoitolla, johon Malcolm Youngin kitara tulee mukaan. Ensimmäisen säkeistön jälkeen mukaan tulee Angus Youngin soittama toinen kitararaita. Kappale sisältää paljon nopeaa legatosoittoa. Kappaleen ovat tehneet Angus Young, Malcolm Young ja Brian Johnson
Musiikkivideo

Kappaleesta tehtiin myös David Malletin ohjaama musiikkivideo, jossa nähdään satoja AC/DC:n faneja pukeutuneina Anguksiksi ja marssimassa kappaleen tahtiin. Kaikilla on myös pahvista tehty kitara, joka on samanlainen kuin Anguksella.
Kokoonpano

Brian Johnson – laulu
Angus Young – soolokitara
Malcolm Young – rytmikitara
Cliff Williams – basso
Simon Wright – rummut
Bajášjávri

Sijainti Finnmarkin läänissä.
Bajášjávri on järvi Norjan Koutokeinossa. Järven pinta-ala on 6,30 km². Järvi kuuluu Alattio-Koutokeinojoen vesistöön.
Bajza utcan metroasema

Bajza utca on Budapestin metron linjan 1 asema Pestin puolella Unkarin pääkaupungissa Budapestissa. Asema on maanalainen ja se on avattu vuonna 1896.
Bajtra

Maltalaisia vii­ku­na­opun­ti­an he­del­miä joi­sta Bajtrakin valmistetaan.
Bajtra on tyypillinen maltalainen likööri, joka valmistetaan viikunaopuntia-kaktuksen hedelmistä.
Viikunaopuntia on lähtöisin Amerikan mantereelta, mistä merenkulkijat toivat sen 1400-luvulla Maltalle. Maltan ritarikunnan jäsenet kehittivät siitä Bajtra-liköörin, jota valmistaa nykyään Zeppi’s Naxxarissa. Viikunaopuntian hedelmä antaa liköörille hedelmäisen makean maun. Maltalla Bajtraa juodaan viilennettynä puhtaana tai jäiden kanssa, cocktaileissa tai jäähdytetyn kuohuviinien kanssa.
Askelonin taistelu

Askelonin taistelu käytiin elokuun 12. päivä vuonna 1099. Sitä pidetään ensimmäisen ristiretken viimeisenä tapahtumana.
Tausta

Länsi-Euroopasta Jerusalemiin saapuneet ristiretkeläiset neuvottelivat Egyptin fatimidien kanssa saadakseen haltuunsa alueita Palestiinasta. Osapuolille kelpaavaa ratkaisua ei kuitenkaan saavutettu neuvottelemalla. Fatimidit olivat valmiita luovuttamaan Syyrian, mutta eivät Palestiinaa. Ristiretkeläiset eivät voineet hyväksyä tätä, sillä heidän tähtäimessään oli Jerusalemin Pyhän haudan kirkko. Pitkän saarron jälkeen ristiretkeläiset olivat 15. heinäkuuta 1099 valloittaneet kaupungin fatimidieilta ja heti voiton jälkeen ristiretkeläiset kuulivat, että egyptiläiset olivat matkalla saartamaan kaupunkia.
Retkeläiset toimivat nopeasti. Bouillonin Godfrey nimitettiin Pyhän haudan suojelijaksi 22. heinäkuuta ja Chocquesin Arnulf, Jerusalemin patriarkka, löysi palan Jeesuksen rististä 4. elokuuta. Fatimidilähettiläitä saapui paikalle vaatimaan ristiretkeläisiä pois Jerusalemista, mutta heidän käskyihinsä ei kiinnitetty mitään huomiota. Elokuun 10. päivä Godfrey johti loput ristiretkeläisensä Jerusalemista kohti Askelonia. Flanderin kreivi Robert ja Arnulf menivät Godfreyn mukaan, mutta Toulousen kreivi Raymond ja Normandian herttua Robert jäivät pyhään kaupunkiin joko jonkin riidan vuoksi tai koska he halusivat mieluummin kuulla egyptiläisten toimista vakoilijoiltaan. Kun egyptiläisten tulo oli varmistettu jäljelle jääneet Raymond ja Robert lähtivät myös liikkeelle. Ramlan lähellä he tapasivat Tankredin ja Godfreyn veljen Baudouinin, joka oli lähtenyt valloittamaan Nabluksen kaupunkia. Armeijan etupäässä Arnulf kantoi ristin pyhäinjäännöstä samalla kun Aguilersin Raymond kantoi Pyhää keihästä, joka oli löydetty Antiokiasta edellisenä vuotena.
Taistelu

Fatimideja johti visiiri al-Afdal Shahanshah, jonka käskytyksen alla oli noin 50 000 sotilasta (mahdollinen määrä voi myös olla 20 000–30 000 tai paisuteltu 200 000). Hänen armeijansa koostui turkkilaisista, arabeista, persialaisista, armenialaisista, kurdeista ja etiopialaisista. Al-Afdal aikoi saartaa ristiretkeläiset Jerusalemissa, vaikka ei tuonut mukanaan yhtään saartoon tarvittavia välineitä. Hänellä oli kuitenkin mukanaan laivasto, joka asettui Askelonin sataman lähelle. Ristiretkeläisten tarkkaa määrää ei tiedetä, mutta Aguilersin Raymondin mukaan ritareita oli 1 200 ja jalkaväkeä 9 000. Suurin arvio on 20 000 miestä, mutta tämä on mahdotonta ristiretken tässä vaiheessa.
Fatimidit leiriytyivät al-Majdalin tasangolle lähelle Askelonia aikeenaan jatkaa siitä Jerusalmiin tietämättömänä siitä, että ristiretkeläiset olivat jo liikkeellä häntä vastaan. Retkeläiset löysivät 11. elokuuta fatimidien härkiä, lampaita, kameleita ja vuohia laiduntamassa kaupungin ulkopuolella. Aikaisemmin saatujen vankien mukaan eläimet olivat sitä varten, että ristiretkeläiset hajaantuisivat varastelemaan niitä. Ilmeisesti al-Afdal ei todella tiennyt retkeläisten jo saapuneen paikalle eikä osannut odottaa heitä. Seuraavana aamuna eläimet marssivat kristittyjen joukoissa saaden armeijan näyttämään suuremmalta kuin se olikaan.
Kahdennentoista päivän aamuna vakoilijat saivat selville fatimidien leirin sijainnin ja armeija lähti liikkeelle sitä vastaan. Marssin aikana ristiretkeläiset oli järjestetty yhdeksään divisioonaan: Godfrey johti vasenta puolta, Raymond oikeaa ja Tancred, Baudouin, Normandian Robert ja Bearnin Gaston johtivat keskustaa. Keskiryhmä jaettiin myöhemmin kahteen divisioonaan ja kaikkien ryhmien edessä käveli divisioona jalkamiehiä. Tätä järjestystä käytettiin myös Askelonin ulkopuolella tapahtuneessa taistelussa.
Useiden lähteiden mukaan (niin muslimien kuin kristittyjenkin) fatimidit yllätettiin aivan valmistautumattomina ja taistelu oli varsin lyhyt. Armeijoiden jousimiehet taistelivat ensin kunnes ensimmäiset jalkaväkiosastot saivat lähitaistelukontaktin. Etiopialaiset hyökkäsivät ristiretkeläisten linjojen keskustaan ja fatimidit pystyivät ohittamaan retkeläiset ja hyökkäämään heidän kimppuunsa takaapäin. Hetken aikaa ristiretkeläiset olivat pinteessä, kunnes Godfreyn johtamat joukot tulivat apuun. Miesylivoimasta huolimatta al-Afdalin armeija ei ollut niin vahva ja vaarallinen kuin turkkilaisten joukot, jotka ristiretkeläiset olivat kohdanneet aikaisemmin. Taistelu oli ohi ennen kuin fatimidit pystyivät saamaan raskaan ratsuväkensä paikalle. Al-Afdal joukkoineen pakeni takaisin Askeloniin. Raymond ajoi jotkut joukot mereen ja toiset kiipesivät puihin, mistä heidät ammuttiin alas. Osa sotureista murskaantui hätäisessä perääntymisessä takaisin kaupunkiin. Ristiretkeläisten menetyksiä ei tiedetä, mutta egyptiläisiä kuoli noin 10 000–12 000.
Seuraukset

Ristiretkeläiset viettivät yön hylätyssä leirissä aikomuksenaan hyökätä uudestaan, mutta aamulla he saivat kuulla että fatimidit olivat perääntymässä takaisin Egyptiin laivoilla. Joukot ryöstivät leiristä niin paljon tavaraa kuin pystyivät ja polttivat loput. Armeija palasi Jerusalemiin 13. elokuuta. Suuren juhlinnan jälkeen Raymond ja Godfrey ottivat Askelonin nimiinsä. Kun linnoitusväki kuuli kiistasta, se kieltäytyi antautumasta. Taisteluiden jälkeen jäljelle jääneet ristiretkeläiset palasivat takaisin Länsi-Eurooppaan täytettyään vannomansa pyhiinvaellusvalan. Jerusalemiin jäi vuoden loppuun mennessä luultavasti vain muutama sata ritaria, mutta lisää ristiretkeläisiä saapui ensimmäisen retken onnistumisen innostamana.
Askelon jäi fatimidien alaisuuteen ja se linnoitettiin pian uudestaan. Siitä tuli vuosittaisten, Jerusalemin kuningaskuntaa vastaan järjestettyjen hyökkäysten päämaja ja siellä taisteltiin lukuisia kertoja, kunnes vuonna 1153 ristiretkeläiset valloittivat sen.
Aukio (albumi)

| Aukio Anssi Kela |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 2008 – kevät 2009
 Julkaistu: 9. syyskuuta 2009
 Tuottaja(t): Anssi Kela, Tommi Viksten
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 41.22
 Levy-yhtiö: Sony Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.
Anssi Kelan muut julkaisut
| Rakkaus on murhaa 2005 | Aukio 2009 | Singlet 2000–2010 2010 |
Singlet albumilta Aukio
 ”Aamu” Julkaistu: kesäkuu 2009  ”Kaivos” Julkaistu: marraskuu 2009
Aukio on laulaja Anssi Kelan 9. syyskuuta 2009 julkaistu neljäs sooloalbumi. Tyyliltään Aukio on konseptialbumi, joka kertoo onnettomuuteen joutuvasta kaivosmiehestä. Kunnianhimoisesta ajatuksesta ja positiivisista arvioista huolimatta levy oli Kelan siihen astisen uran suurin kaupallinen pettymys.
Tuotanto

Aikaisemmilla levyillä Kela on soittanut itse lähes kaikki soittimet, mutta tälle levylle otettiin mukaan keikoilla kiertävä bändi. Teeman laulajana kuullaan Erin Anttilaa.
Julkaisu

Levyn ensimmäisenä singlenä kesäkuun 2009 alussa julkaistiin ”Aamu”-niminen kappale. Levyn toinen single ”Kaivos” julkaistiin saman vuoden marraskuussa.
Aukiosta tuli Kelan siihen astisen uran suurin floppi. Sitä myytiin ainoastaan 4 000 kappaletta. Pettymys sai Kelan harkitsemaan jopa uransa lopettamista. Kaikesta huolimatta albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.
Julkaisu > Arvostelut

Levy sai ilmestyessään pääosin positiivisia arvioita. Dome.fin Anssi Järvinen antoi levylle kolme tähteä ja piti konseptialbumia luonnollisena jatkeena Kelan kirjailijan uralle. Hän kuitenkin huomautti Kelan pyörivän musiikillisesti paikallaan. Soundin Pertti Ojala piti levyä vähintäänkin tyydyttävänä, mutta huomautti että ”Anssi Kelan suorasanaisen kertova sanoitustyyli kuluttaa laulut puhki jo parilla kuuntelulla jättämättä mielikuvitukselle pienintäkään elintilaa”. Desibeli.netin Heikki Väliniemi antoi levylle kolme ja puoli tähteä, kutsuen sitä riskiksi, ”jollaisia kansan syvät rivit tavoittavat menestyjät hyvin harvoin ottavat. Ehkä siksi se kuulostaakin niin raikkaalta.”
Kansitaide

Albumin kannet on suunnitellut ja piirtänyt sarjakuvataiteilija Sami Makkonen ja valokuvat on ottanut Risto Vauras. 24-sivuisessa kansivihkossa jokainen levyn kappale on kuvitettu Makkosen tekemällä piirroksella.
Kappaleet

Huuto – 3.39
Uni – 2.06
Aamu – 4.27
Kaivos – 4.12
Albin Stenman – 3.45
Haaveilua – 3.30
Romahdus – 3.40
Loukussa – 4.47
Ihme – 4.13
Paluu – 5.22
Aukio – 1.45
Muusikot

Anssi Kela – laulu, kitarat, huuliharppu ja taputukset
Antti Karisalmi – basso, taustalaulu ja taputukset
Ville Kela – kitarat
Kelly Ketonen – rummut, perkussiot, taustalaulu ja taputukset
Saara Metsberg – kosketinsoittimet, taustalaulu ja taputukset
Askelonin taistelu (1153)

Askelonin piritys tapahtui vuonna 1153 ja siitä seurasi tämän egyptiläisen linnoituksen valloittaminen Jerusalemin kuningaskunnalle.
Tausta

Askelon oli Egyptin voimakkain linnoitus. Siellä käytiin taistelu vuonna 1099 ensimmäisen ristiretken viimeisissä hurmoksissa. Vaikka kristityt olivat voittoisia, heidän omat sisäiset riitansa sallivat Askelonin pysymisen egyptiläisten käsissä. Tämän vuoksi fatimidit pystyivät vuosittain hyökkäämään ristiretkeläisiä vastaan ja niinpä kuningaskunnan eteläinen raja oli hyvin rauhaton.
Toisen ristiretken epäonnistumisen jälkeen vuonna 1148, Saksan Konrad III yritti valloittaa linnoitusta, mutta hänet pakotettiin perääntymään kun Jerusalemin suunnalta ei tullut apua. Sillä välin Jerusalemin itä ja pohjoispuolella Nur ad-Din keräsi kokoon yhtenäisen kuningaskunnan johtamistaan kaupungeista. Toisen ristiretken jälkeen hän myös valloitti Damaskoksen. Vuonna 1149 Nur ad-Din voitti Antiokian ruhtinaskunnan Inabin taistelussa. Johtaja ei kyennyt saamaan koko Antiokiaa valtansa alle eikä hän pystynyt etenemään pitkälle Jerusalemin kuningaskuntaan. Toisaalta Jerusalem ei voinut tehdä mitään pohjoisessa ja idässä olevalle uhalle, koska se oli niin vahvan johdon alaisena. Ristiretkikuningaskunnan täytyisi laajentaa Egyptiin päin.
Noin vuonna 1150 Jerusalemin Balduin III rakennutti uudestaan Gazan kaupungin, mikä oli aikaisemmin ollut rauniokaupunki. Gazan johto annettiin Temppeliherroille ja siitä saatiin jonkinlaista suojaa Askelonista tulevia hyökkäyksiä vastaan. Muitakin linnoituksia, kuten Ibelin ja Montgisard, oli rakennettu sille alueelle kun kuningaskuntaa oli perustettu. Pian kuitenkin Jerusalemia jakoi kahtia sisällissota. Balduin III oli kuningaskunnan laillinen perillinen, mutta hänen äitinsä kuningatar Melisende oli ollut vallassa vuodesta 1143. Vuonna 1152 Balduin vihdoin vaati saada täyden vallan koko kuningaskuntaan ja muutamien taistelujen jälkeen näin myös tapahtui. Myöhemmin samana vuonna Balduin voitti turkkilaisten hyökkäyksen kuningaskuntaan.
Askelonin piiritys

Näiden voittojen rohkaisemana Balduin päätti hyökätä Askelonin kimppuun vuonna 1153. Tammikuussa hän keräsi koko Jerusalemin armeijan ja marssi heidän kanssaan linnoituksen luo ja ryhtyi tuhoamaan sitä ympäröiviä viljelyksiä. Patriarkka Fulcher oli myös joukoissa mukanaan pyhäinjäännös Jeesuksen rististä. Hyökkäys tehtiin niin maalta kuin mereltä, laivastoa johtamassa oli Siidonin Gerard. Ristiretkeläisten joukkoa kasvatti myös pyhiinvaeltajien joukko, joka sattui olemaan matkalla Jerusalemiin.
Valloitustorneja rakennettiin ja viiden kuukauden ajan voittoja ja tappioita kerääntyi molemmille puolille. Askelon oli laaja ja lähes mahdoton vallata. Sen muurien sisällä oli kaksi kertaa niin paljon puolustajia kuin ulkona hyökkääjiä ja ruokavarastot kestäisivät vuosia. Toukokuussa egyptiläisten laivasto saapui tuomaan lisää varastoja linnoitukseen ja Gerardin pieni laivasto ei kyennyt estämään heitä mitenkään. Elokuussa Askelonin tilanne huononi kun puolustajat yrittivät polttaa yhden valloitustorneista ja tuuli puhalsi tulen päin kaupunkia polttaen suuren osan sen muurista.
Balduinin tietämättä ritarit hyökkäsivät kaupunkiin ja temppeliherrain suurmestari Bernard de Tramelay esti muiden ristiretkeläisten pääsyn kaupunkiin, koska ei tahtonut jakaa aarteita kuninkaan kanssa. Bernard ja noin neljäkymmentä hänen temppeliherroistaan surmattiin egyptiläisten ylivoiman edessä. Heidän ruumiinsa asetettiin näytteille ja heidän päänsä lähettiin sulttaanille.
Toinen tarina kertoo muurin sortumisesta, mutta se ei sanallakaan mainitse temppeliherrojen hyökkäystä. Joka tapauksessa Bernard de Tramelay kuoli taisteluissa. Tässä vaiheessa ristiretkeläiset olivat uupumassa ja ehdottivat, että piiritys keskeytettäisiin. Patriarkka ja ritarit kuitenkin vakuuttivat kuninkaalle voiton olevan lähellä ja kolme päivää myöhemmin järjestettiin hyökkäys, jonka avulla retkeläiset pääsivät kaupunkiin. Elokuun 19. ristiretkeläiset valloittivat kaupungin ja se antautui virallisesti kolme päivää myöhemmin. Kaupungin asukkaat päästettiin lähtemään vapaasti ja useat heistä palasivat Egyptiin.
Seuraukset

Askelonin johtajaksi tuli Jerusalemin patriarkka, vaikka aikaisemmin sitä oli johtanut Beetlehemin piispa. Muslimeiden moskeijasta muutettiin kirkko ja kaupunki lisättiin osaksi Jaffan kuntaa, jota johti Balduinin veli Amalric. Myöhemmin Jaffan ja Askelonin kunnasta tuli yksi tärkeimmistä ristiretkeläisten valloituksista.
Kaupungin valloituksesta seurasi Egyptin fatimidien vallan väheneminen. Amalricista tuli Jerusalemin kuningas veljensä jälkeen vuonna 1162 ja koko 1160-luvun hän johti lukuisia hyökkäyksiä Askelonista Egyptiin. Näistä ei ollut apua maan valloituksessa, mutta siitä seurasi Egyptin ja Syyrian yhdistyminen Saladinin vallan alle. Saladin lopulta valloitti Jerusalemin kuningaskunnan vuonna 1187.
As-Safira

| As-Safira |
| --- | --- |
 As-Safira
 Koordinaatit: 36.077°N, 37.373°E 
Valtio:  Syyria
Maakunta:  Aleppon maakunta
Piirikunta:  as-Safiran piirikunta
Väkiluku (2004)  ():  63 708
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
As-Safira tai Sfire (arab. السفيرة‎, as-Safīrah, pohjoissyyrian arabialla: Sfīre) on kaupunki Syyrian pohjoisosassa Aleppon maakunnassa. Kaupunki on As-Safiran piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 63 708 asukasta ja koko piirikuntaan 178 293.
Syyrian pääkaupunki Damaskos on linnuntietä noin 301 kilometriä etelälounaaseen ja Aleppo 25 kilometriä luoteeseen.
Aiheesta muualla

Erika Solomon: Syrian army captures strategic town at approaches to Aleppo (1.11.2013) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (reuters.com)
Chemical Disarmament Amid Conflict (14.9.2013) (englanniksi) (nytimes.com)
Bagdat Ämirejev

| Bagdat Ämirejev |
| --- | --- |
 Bagdat Ämirejev
Henkilötiedot
Syntynyt: 1959 Šolakkorgan, Kazahstan
Arvonimi: suurlähettiläs
Titteli:  Turkkilaisten maiden neuvoston pääsihteeri pääministerin neuvonantaja
Bagdat Kultajuly Ämirejev (kaz. Бағдат Құлтайұлы Әміреев; s.  1959 Šolakkorgan, Kazahstan) on kazakstanilainen diplomaatti ja virkamies. Hän on ollut Kazakstanin pääministerin neuvonantaja vuodesta 2014 lähtien ja Turkkilaisten maiden neuvoston pääsihteeri vuodesta 2018 lähtien.