stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lynk & Co 01

| Lynk & Co 01 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Lynk & Co
Konserni:  Geely
Valmistusvuodet:  2017–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Geely Xingrui Geely Xingyue Geely Xingyue L Lynk & Co 02 Lynk & Co 03 Lynk & Co 05 Polestar 2 Volvo C40 Volvo XC40
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  CMA
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,5–2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  8-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Lynk & Co 01 on kiinalaisen Geelyn omistaman Lynk & Con vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se on merkin ensimmäinen malli ja perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Volvo XC40.
Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä Lynk & Co 01 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Mallin tuotantoversio esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä keväällä 2017. Auto on kehitetty Ruotsissa yhteistyössä Volvon kanssa, sillä Lynk & Co ja Volvo ovat molemmat Geely-konsernin omistuksessa olevia automerkkejä. Mallin on muotoillut Volvon pääsuunnittelija Peter Horbury. Moottorit ovat Volvon kehittämät ja samat kuin XC40-mallissa. Valikoimassa ovat hybridimalli kolmesylinterisellä 1,5-litraisella (180 hv) bensiinimoottorilla sekä nelisylinterinen 2,0-litrainen (190 hv) bensiinimoottori. Suuremman moottorin yhteyteen on valittavissa neliveto.
Facelift-mallin Lynk & Co 01.
Vuonna 2020 tehtiin uudistuksia muun muassa puskureihin ja etusäleikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lynk & Co 01 Wikimedia Commonsissa
Sterletti

| Sterletti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Rustokiillesuomuiset Chondrostei
Lahko::  Sampikalat Acipenseriformes
Heimo::  Sammet Acipenseridae
Suku::  Acipenser
Laji::  ruthenus
Kaksiosainen nimi
 Acipenser ruthenus  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Sterletti Wikispeciesissä   Sterletti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sterletti (Acipenser ruthenus) on sampea pienempi sampikala. Sen erottaa sammesta muun muassa kyljissä olevien kilpien lukumäärästä, joka sterletillä on 58–70, sammella 24–40.
Koko ja ulkonäkö

Sterletti on noin yleensä 50–70 cm pitkä (suurimmillaan 125 cm) ja painaa enimmillään noin 15 kiloa. Suipon kuonon alla on kaksi viiksisäiettä. Selkäpuoli on tummanruskea ja vatsa kellertävä.
Levinneisyys

Sterletti on Itä-Euroopan ja Länsi-Siperian jokivesistöjen kala, joka voi esiintyä myös murtovedessä, muttei merissä. Se elää Mustaanmereen ja Kaspianmereen laskevissa vesissä (mm. Volga, Dnepr, Tonava) ja myös Vienanmereen ja Pohjoiseen jäämereen laskevissa (Vienanjoki, Irtyš ja Ob, Jenisei); lisäksi sitä tavataan Itämereen laskevissa Niemen- ja Väinäjoissa. Sitä on muutaman kerran havaittu myös Itämeressä, Suomessa kahdesti: Merenkurkussa 1959 ja Helsingin edustalla 1980. Sterlettiä on istutettu monin paikoin sisävesiin muun muassa Venäjällä, Baltian maissa ja Ruotsissa. Suomessa sitä yritettiin 1920-luvulla istuttaa Hollolan Vesijärveen, mutta pysyvää tulosta ei syntynyt. Nykyisin sterlettikannat ovat pienentyneet myös varsinaisilla levinneisyysalueilla.
Elintavat ja lisääntyminen

Talvella sterletit kokoontuvat pohjakuoppiin eivätkä juuri liiku. Jään lähdettyä ne nousevat kevättulvien aikaan ylävirtaan kudulle. Ne kutevat yleensä joen pääuomaan sorapohjaisille paikoille, missä virtaus on voimakasta. Naaraat kiinnittävät joen pohjaan tuhansia mätimunia. Poikaset kuoriutuvat 4–5 päivän kuluttua ja joutuvat virran viemäksi. Koiraat ovat sukukypsiä 3–5-vuotiaina, naaraat 7–9.
Sterletit syövät pohjan selkärangattomia: matoja, kotiloita, hyönteistoukkia ja äyriäisiä.
Sterletti on arvostettu ruokakala ja samoin sen mäti, kultainen kaviaari, on arvostettua herkkua.
Adriaan Blaauw

Adriaan Blaauw
Adriaan Blaauw (12. huhtikuuta 1914, Amsterdam – 1. joulukuuta 2010) oli palkittu alankomaalainen astronomi.
Blaauw opiskeli Leidenissä ja Groningenissa. Hän työskenteli 1950-luvulla Yerkesin observatoriossa ja tuli vuonna 1957 Groningenin Kapteynin astronomisen instituutin johtajaksi.
Blaauwia pidetään tärkeänä henkilönä Euroopan eteläisen observatorion perustamisessa. Hän toimi sen pääjohtajana vuosina 1970–1975. Hän on tähtitieteen tutkimustyöstään voittanut muun muassa vuoden 1989 Bruce-mitalin. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1993. Asteroidi 2145 Blaauw on nimetty hänen mukaansa.
Eurajoki (joki)

| Eurajoki |
| --- | --- |
 Eurajokea Euran Kauttualla joulukuussa 2009
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Satakunnan maakunta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Eurajoen vesistö
Pinta-ala:  1 335,9 km²  
Järvisyys:  12,9 % 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Pyhäjärvi
Laskupaikka:  Eurajoki, Eurajoensalmi, Selkämeri
 :  61°13′43″N, 21°36′07″E
Esteet:  Kauttuan säännöstelypato, Eurakosken vesivoimalaitos, Irjanteen padot, Paneliankosken voimalaitos ja Suutalankosken pato
Sivu-uomat:  Köyliönjoki, Juvajoki, Ahmasoja
Taajamat:  Eura, Eurakoski, Panelia, Irjanne ja Eurajoki
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  44,9 m mpy.
Laskukorkeus:  0  m
Korkeusero:  44,9 m
Pituus:  52,9 km  
Kaltevuus:  0,85 m/km
Keskivirtaama:  9,2 m³/s  (Pappilankoski) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Eurajoki (ruots. Eura å) on Eurajoen vesistön laskujoki Lounais-Suomessa Satakunnassa. Se saa alkunsa Säkylän Pyhäjärven pohjoispäästä Euran Kauttualta ja virtaa entisen Kiukaisten ja Eurajoen halki laskien Eurajoensalmeen Selkämereen. Joki on Eurajoen vesistön kokoava joki. 2018 happamoituminen aiheutti joessa kalakuolemia
Joen kulku

Pyhäjärven luusua sijaitsee Lohiluomassa. Joki on padottu sen säännöstelyn takia 700 metrin päässä luusuasta. Samalla, kun varmistetaan järven pinnankorkeuden tasaisuus, yritetään pitää Eurajoen virtaama tasaisena ja mahdollisimman runsaana. Joki ohittaa Kauttuan paperitehtaat, jotka hyödyntävät jokea raakavesilähteenään. Kallioinen maasto saattaa joen alas noin 13 metrin pudotuksella 600 metrin matkalla Kauttuan peltoaukealle.
Joki on kuluttanut itselleen pohjoista kohti viettävää uomaa, joka virtaa noin 13 kilometriä Euran ja Eurakosken läpi leveän peltoaukean poikki. Joki putoaa tällä matkalla vain 5–8 metriä, joten virtaus on verkkaista. Lyhyessä Eurakoskessa vesi kuitenkin saa vauhtia, kun se ohittaa kylän mutkitellen noin kaksi kilometriä, jolloin joki tekee jyrkän käännöksen länttä kohden samalla, kun siihen yhtyy Köyliönjoki.
Eurakosken jälkeen noin seitsemän kilometrin päässä joki saapuu Paneliaan, jossa joki haarautuu sulkien uomiensa väliin Papinsaaren. Saaren jälkeen joki tekee reilun kiepin sulkien sisäänsä Panelian kirkon, joka sekin on nykyään saaressa, sillä Paneliankosken voimalaa varten tehty ränni sulkee sen eristyksiin.
Panelian jälkeen noin viiden kilometrin matkalla joki halkoo peltoaukeita, jotka on raivattu tasaisesta suosta ja joita reunustavat lukuisat hiidenkiukaat. Nykyinen laaja viljelysaukea oli muinoin Panelianlahdeksi kutsuttu merenlahti. Pienen vuolteen jälkeen, seuraavien 3 kilometrin matkalla joki toimii rajajokena Eurajoen ja Euran kuntien välissä, samalla kun se ahtautuu Kakkerinsuon ja Lamminsuon väliin.
Noin neljän kilometrin jälkeen se saavuttaa Huhdan ja Irjanteen, jossa ovat Saharin- ja Faltun kosket ja padot. Joki mutkittelee itsensä lounaaseen vielä seitsemän kilometrin matkan Eurajoen keskustaan. Joki on täällä padottu Pappilankosken voimalaitoksen takia. Voimalaitoksen alapuolella noin kilometrin päässä Eurajokeen yhtyy Juvajoki, joka tuo vedet Turajärvestä. Merelle on paikasta 8 kilometriä. Matkalla ovat vielä Suutalankosken pato, Nolponkoski, Masinikoski, Vuojoen kartano ja Tiironkoski. Joki laskee Eurajoensalmeen vierekkäin Lapinjoen kanssa.
Voimalaitokset

Eurajoessa on yhteensä 11 koskea, joissa toimii kolme vesivoimalaitosta: Eurakosken vesivoimalaitos, Paneliankosken voimalaitos sekä Pappilankosken voimalaitos. Lisäksi joen alkupäässä Kauttuan paperitehtaiden kohdalla on säännöstelypato (Kauttuan pato). Sen on myös joissakin lähteissä virheellisesti mainittu olevan voimalaitos.
Rauman seudun vesihuollon turvaamiseksi Kokemäenjoesta Köyliönjokeen on vedetty putki, jota käytetään erityisen kuivina aikoina lisäämään Eurajoen vesimäärää.
Historia

Eurajoen perkaus asia oli esillä 1700-luvun lopulla, kun viereinen Kokemäenjoen koskienperkaushankkeita seurattiin. Asiaa otettiin pitäjänkokouksissa esille 1794−95, mutta tulvien haitta jakaantui eri taloille eri lailla. Tämän vuoksi yksimielisyyteen perkauksien yksityiskohdista päästiin ja työt aloitettiin vasta 1800-luvun vaihteessa. Suomen sota keskeytti kaikki hankkeet ja niitä päästiin jatkamaan vasta Suomen Keisarillisen Koskenperkausjohtokunnan ohjamana 1820-luvun alussa.
Vuonna 1821 ehdotti Vaaniin kartanoherra P-J. Timm Euran pitäjänkokouksessa, että Eurajoen perkaus käynnistettäisiin. Kokouksessa osa vastustivat hanketta, mutta Timm toimitti asian Suomen Keisarilliselle Koskenperkausjohtokunnalle, joka lähti mukaan hankkeeseen. Keväällä 1823 kruununvouti määrättiin pitämään asiasta kokous. Pitäjän väki lupasi toteuttaa hankkeen, jos johtokunta tukisi sitä 491 1/14 päivätyöllä. Syksyllä 1824 kokoonnuttiin kolmannen kerran kuulemaan paroni Carl Rosenkampffin perkaussuunnitelmasta. Suunnitelmaa tukemaan saatiin 13 726 ruplan ja 82 kopeekan määräraha. Kaikki alkoi yhteistoimin, mutta ajan saatossa syntyi riitoja ja vastustusta. Esimerkiksi 1830-luvulla riideltiin monestakin asiasta toisia osakkaita vastaan. Lopulta työ keskeytyivät vuosiksi. Asiat sovittiin osittain, koska työt jatkuivat ja vasta Kauttuan pehtoorin A. H. Franckin kuolema mahdollisti Kauttuan koskien perkauksen 1850-luvulla. Tässä vaiheessa Säkylän ja Yläneen asukkaat perkasivat myös Pyhäjärven luusuan, joka kuitenkin kului liikaan ja aiheutti Eurajoen alajuoksulla tulvia ja vahinkoa. Vuonna 1853 ei tämäkään toimenpide vielä riittänyt, koska tarvetta oli vielä perata Laukolankoski ja Eurakoski.
Pyhäjärven järvenlaskusta käytiin kiistaa, mutta sitten 30. marraskuuta 1851 määräsi hovioikeus perkaamaan Kauttuan koskesta kivet. Koskenperkuun seurauksena veden kulku helpottui huomattavasti, ja Pyhäjärven pinta aleni enemmän kuin oli määrätty eli noin 1,8 metriä.
Eurajoen vesiensuojeluyhdistys ry

Eurajoen vesiensuojeluyhdistys ry on perustettu 2017. Yhdistyksen toiminnasta voi lukea osoitteesta https://www.evsy.fi/ Yhdistys toimii Eurajoen vesistöalueen vesien suojelun edistämiseksi, joen kuormituksen vähentämiseksi ja joen riittävän virtaaman turvaamiseksi, puolustaa joen puhdasvetisyyttä ja sen tuottamia virkistäytymismahdollisuuksia sekä joen arvokasta luontoa ja maisemaa. Yhdistyksen tavoitteena on ennallistaa joki vaelluskalajoeksi. Yhdistys on istuttanut jokee meritaimenen poikasia.
Eurajoki tulvii Euran keskustassa keväällä vuonna 2008
Sivujoet

Euran keskustan tuntumassa yhtyy Ahmasjärven laskujoki Ahmasoja Eurajokeen. Merkittävin sivujoki on kuitenkin Köyliönjärvestä laskeva Köyliönjoki. Seuraava isompi sivujoki on Euran Turajärvestä laskeva Juvajoki, joka yhtyy Eurajokeen Eurajoen keskustassa.
Kokemäenjoesta johdetaan vettä Harjavallasta putkea pitkin Köyliönjokeen. Se täydentää Eurajoen virtausta kuivaan aikaan, kun siitä otetaan Pappilankosken kohdalla vettä Rauman kaupungille johtaen se Äyhönjärvelle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eurajoki Lounais-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.2.2009.
Eurajoen–Lapinjoen vesistöalueryhmä: Eurajoen–Lapinjoen vesistöalueen kehittämisohjelma 6.3.2008. Lounais-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.2.2009.[vanhentunut linkki]
Heli Saavalainen: Eurajoesta tuli likaviemäri – Rauma käyttää silti joen vettä raakavetenä Helsingin Sanomat. 25.5.2014. Arkistoitu 25.5.2014. Viitattu 25.5.2014.
Eurajoen vesistö
Kesäinen Eurajoki Käräjämäen kulmilla.
Saab 900

Saab 900 on Saabin vuosina 1978–1998 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Saab 99:n. Sen seuraajaksi tuli Saab 9-3.
Saab 900 I (1978–1994)

| Saab 900 I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi  Suomi
Valmistaja:  Saab
Konserni:  Saab-Scania
Valmistusvuodet:  1978–1994
Korimalli:  2-ovinen sedan 2-ovinen cabriolet 3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Saab 99
Seuraaja:  Saab 900 (NG)
Teknisesti samankaltaisia:  Saab 90
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0–2,1 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Saab 900 esiteltiin keväällä 1978 korvaamaan Saab 99, joka kuitenkin jäi vielä mallistoon vuoteen 1984 saakka. Auton oli suunnitellut Björn Envall, ja sen korin ilmanvastuskerroin on 0,34. Korimalleina olivat aluksi viistoperäiset kolmi- ja viisioviset combi coupét. Saab 900:n erikoisuuksia olivat muun muassa käsijarru etupyörissä (vuoteen 1987 saakka) ja keskikonsoliin sijoitettu virtalukko.
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1980 esiteltiin neliovinen sedan-versio pääosin jälleenmyyjien painostuksen vuoksi. Sen rinnalle esiteltiin kaksiovinen sedan Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1983. Samassa näyttelyssä esiteltiin myös prototyyppi kaksiovisesta kangaskattoisesta avomallista, joka tuli lopulta tuotantoon keväällä 1986. Kaksiovista sedania ja cabrioletia valmistettiin molempia ainoastaan Uudenkaupungin autotehtaalla Suomessa. Alkuperäistä cabrioletia valmistettiin vain noin puolen vuoden ajan ennen kasvojenkohotusta, joten ne ovat harvinaisia.
Vuonna 1987 suurimmat uudistukset kohdistuivat auton keulaan. Ajovalot, etusäleikkö ja puskurit muotoiltiin uudelleen. Samalla myös käsijarru vaihdettiin etupyöristä takapyöriin.
Vuonna 1989 kuljettajan turvatyyny ja ABS-jarrut tulivat vakiovarusteiksi Pohjois-Amerikan markkinoilla. Niitä alettiin tarjota Euroopassa lisävarusteina vuodesta 1991 alkaen.
Cabrioletia lukuun ottamatta kaikkien korimallien valmistus päättyi maaliskuussa 1993. Cabrioletin valmistus jatkui vielä vuoteen 1994 saakka.
Neliovinen sedan-korinen Saab 900CD.
Kaksiovinen sedan-korinen Saab 900.
Facelift-mallin kolmiovinen Saab 900.
Facelift-mallin neliovinen Saab 900.
Facelift-mallin Saab 900 Cabriolet.
Farmarimalli Saab 900 Safari, jota valmisti korinrakentaja Nilsson.
Saab 900 elokuvissa ja kirjallisuudessa

Saab 900 esiintyy keskeisessä osassa muutamassa elokuvassa, kuten punainen avomalli Alexander Paynen road moviessa Sideways (2004) ja Mark Rason road moviessa Kodachrome (2017) sekä punainen Turbo-malli japanilaisen Ryusuke Hamaguchin teatterimaailmaan sijoittuvassa draamassa Drive My Car (2021). Hamaguchin elokuva perustuu Haruki Murakamin novelliin, jossa esiintyvä keltainen Saab 900 -avoauto vaihdettiin elokuvassa punaiseksi umpiautoksi. Suomessa Saab 900i oli yleinen poliisiauto vuosina 1987–2002 ja esiintyy näin monissa tuohon aikaan sijoittuvissa suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saab 900 Wikimedia Commonsissa
Saabin automallit
| --- | --- |
Tuotantomallit:  Saab 92  Saab 93  Saab Sonett  Saab Sonett II (Saab 97)  Saab Sonett III  Saab 95  Saab 96  Saab 99  Saab 900  Saab 90  Saab 9000  Saab 9-3  Saab 9-5  Saab 9-4X  Saab 9-2X  Saab 9-7X 
Konsepti- ja erikoismallit:  UrSaab  Saab Monster  Saab Quantum  Saab Catherina  Saab MFI13  Saab Toad  Saab 98  Saab 99 Finlandia  Saab 900 Finlandia  Saab EV-1  Saab 9-X  Saab Aero-X 
Viisiovinen Saab 900.
Saab 900 Cabriolet
Asikkalan vaakuna

Asikkalan vaakuna
Asikkalan vaakuna on Asikkalan kunnan tunnus. Vaakunan kilvenjako kuvaavat kapeita vesireittejä, jotka yhdistävät Päijänteen ja Vesijärven toisiinsa. Kukat viittaavat perunan ja pellavan viljelyyn.
Vaakunan selitys on ”kilpi nelilohkoinen, hopea-punainen; kussakin kentässä vuorovärinen, kultaemiöinen viisilehtinen kukka.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Asikkalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 21. joulukuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 6. maaliskuuta 1952.
Lasse Männikkö

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. helmikuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Lapua, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
: Sepsi-78
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1997 | Sepsi-78 | 65 | (8) |
| 1998 | PP-70 | 22 | (7) |
| 1999–2001 | TP-Seinäjoki | 54 | (1) |
| 2002–2004 | Jaro | 52 | (1) |
| 2002 | → JBK (laina) | 3 | (0) |
| 2005–2007 | TP-Seinäjoki | 55 | (2) |
| 2008 | GBK | 18 | (0) |
| 2011–2012 | SJK Reservit | 4 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 273 | (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Lasse Männikkö (s. 23. helmikuuta 1974 Lapua) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, joka tuli tunnetuksi nopeudestaan.
Männikkö oli Sepsi-78:n kasvatteja. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Kakkosessa kaudella 1994. Hän edusti kasvattajaseurassaan yhteensä neljän kauden ajan, kunnes siirtyi kaudeksi 1998 Tampereen Peli-Poikiin. Yhden Tampereella vietetyn vuoden jälkeen Männikkö palasi takaisin kotipaikkakunnalleen Ykkösessä pelanneeseen TP-Seinäjokeen. Kolmen kauden aikana hänen vastuunsa joukkueessa kasvoi ja viimeisenä vuotenaan hän pelasi joka ottelun yhtä lukuun ottamatta avauksessa TP-Seinäjoen sijoittuessa sarjassa kolmanneksi.
Kaudeksi 2002 Männikkö siirtyi Veikkausliigaan nousseeseen FF Jaroon yhdessä joukkuetoverinsa Chris Cleaverin kanssa. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 28. huhtikuuta pelatussa ottelussa FC Jazzia vastaan. Peliaika kesällä jäi vähäiseksi, mutta loppuvuodesta Männikkö nousi avauskokoonpanoon ja vakuutti jatkosopimuksen arvoisesti. Toisella kaudellaan hän oli vakionimi Jaron kokoonpanossa, pelaten lähes jokaisessa ottelussa. Solmittuaan yksivuotisen jatkosopimuksen Männikkö pelasi vielä kolmannen kauden Jarossa. Pääsarjatasolla hän esiintyi yhteensä 52 ottelussa ja teki yhden maalin.
Liigauransa lopetettuaan Männikkö solmi alkuvuodesta 2005 kaksivuotisen sopimuksen entisen seuransa TP-Seinäjoen kanssa. Kaudella 2007 hän sai täyteen yhteensä 100 ottelua seuran edustusjoukkueessa. Kaudella 2008 Männikkö pelasi Gamlakarleby Bollklubbissa. Vuosina 2011–2012 hän oli mukana nostamassa Seinäjoen Jalkapallokerhon reservijoukkuetta Nelosesta Kakkoseen ja esiintyi myös Suomen Cupin pikkufinaalissa.
Jalkapallon ulkopuolella Männikkö on toiminut Tampereen Teatterissa eri tehtävissä vuosina 1996–2002 ja vuodesta 2008 eteenpäin. Vuonna 2014 hänet palkittiin Eino Salmelaisen säätiön tunnustuspalkinnolla työstään näyttämöpäällikkönä. Lisäksi hän on toiminut toisena lavastajana elokuvassa Kummeli V sekä apulaislavastajana elokuvassa Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri.
Vesikansan seurakuntakoti

Vesikansan seurakuntakoti on valmistunut vuonna 1980. Rakennuksen on suunnitellut lahtelainen arkkitehtitoimisto Salmenkivi ja vihkinyt Tampereen hiippakunnan piispa Erkki Kansanaho. Hollolan seurakunnan omistama rakennus sijaitsee Hollolan Vesikansan alueella, osoitteessa Paimelantie 51. Vesikansan seurakuntakoti palvelee Vesijärven itäpuolella sijaitsevaa seurakunnan osaa. Joka pyhä kirkkosalissa pidettävän jumalanpalveluksen lisäksi seurakuntakoti kokoaa lasten, varhaisnuorten ja eläkeikäisten kerhoja ja on muun seurakuntatoiminnan keskus Vesikansassa.
Vesikansan seurakuntakodin kirkkosaliin mahtuu noin 100 henkeä. Rakennuksen alttariseinä muodostuu ikkunoista, joista avautuu näkymä sekä luontoon että suureen piharistiin. Kaikki rakennuksen harjat osoittavat ristin keskelle.
Kirkkosalin suuren Pieta-taulun (ristiltäotto) on maalannut Suomen taiteen kultakauden kuvataiteilija Väinö Hämäläinen (1876–1940). Hänellä oli taiteilija-ateljee Vesijärven rannalla Oinassaaressa.Kirkkosalissa on induktiosilmukka, joka välittää äänentoiston kuulolaitteisiin.
Päärakennuksen pinta-ala on 660 kerrosneliömetriä ja tilavuus 2 275 rakennuskuutiometriä.
Lazzarella

Lazzarella on Domenico Modugnon ja Riccardo Pazzaglian kirjoittama italialainen iskelmä  vuodelta 1957. Aurelio Fierron esittämänä se sai toisen sijan viidensillä Festival della Canzone Napoletana -juhlilla Napolissa. Suomessa kappale tunnetaan Laila Kinnusen ensilevytyksenä vuodelta 1957. Suomenkieliset sanat siihen teki Sauvo Puhtila.
”Lazzarella” oli yksi 1950-luvun lopun italoiskelmäaallon levytyksistä, jolloin Suomessakin suosioon nousi monia italialaisia lauluja. Niiden tekstien asetelma oli lähes aina sama: mies on kiinnostunut nuoresta naisesta, mutta nainen ei miehestä. Toisen samantapaisen hitin ”Maruzzellan” tavoin ”Lazzarella” on kotoisin Napolista. Ari Poutiaisen mukaan Jaakko Salon sovitus Laila Kinnusen levytyksessä on alkuperäistä Aurelio Fierron levytystä jazzillisempi erityisesti puhaltimien käytön osalta. Musiikki-Fazer mainosti ”Lazzarellaa” silloisen muotivillityksen mukaan calypsona.
Kinnusen ohella laulua teki tuoreeltaan tunnetuksi Suomea kiertänyt italialaislaulaja Umberto Marcato. Pian laulun levytti moni muukin artisti Suomessa: Per-Erik Förars, Miliza Kiri, Kalevi Korpi, Olavi Virta ja Brita Wesander. Parikymmentä vuotta myöhemmin kappale nousi taas levylaulajien ohjelmistoon, kun oman versionsa siitä julkaisivat Eino Grön (1979), Kai Lind (1975), Vieno Kekkonen (1979), Raija Ruuska (1978) ja Reijo Taipale (1977). Sitä levytettiin Suomessa vielä 1980- ja 1990-luvuillakin.
Pokeri

| Pokeri |
| --- | --- |

Pelaajamäärä:  2+
Tuurin osuus:  Varianssi
Pokeri on joukko korttipelejä, jossa pelaajat tavoittelevat pelipanoksista kertyvää yhteispottia. Potin voittaa pelaaja tai pelaajat, joilla on paras korttiyhdistelmä. Korttiyhdistelmien arvojärjestys on määritelty pelin säännöissä.
Pokeripelit jakaantuvat kahteen päätyyppiin, käsipokeriin ja avopokeriin. Molemmista päätyypeistä on useita muunnelmia. Käsipokerissa kortit eivät ole muiden pelaajien nähtävissä, kun taas avopokerissa suurin osa pelaajan käden korteista on pöydällä kuvapuoli ylöspäin.
Pokerivariaatioista suosituimpia ovat muun muassa Texas hold 'em, seitsemän kortin avopokeri ja Omaha hold 'em. Suomeksi ”pokerilla” tarkoitetaan useimmiten viiden kortin ostopokeria. Suomessa pelataan paljon viiden kortin avopokerin muotoa nimeltä sökö.
Pokerin sanotaan usein olevan korteilla pelattava rahapeli, ei rahalla pelattava korttipeli.
Pokeri on peli, jossa tehdään jatkuvasti sijoituspäätöksiä, joihin liittyy riski. Parempia sijoituspäätöksiä tekevät pelaajat voittavat todennäköisemmin, heillä on todennäköisyys puolellaan odotusarvoisesti ja tähän perustuu pokeriammattilaisten ja muun muassa urheiluvedonlyöntiammattilaisten olemassaolo. Esimerkiksi ruletti-, lotto- tai rahapeliautomaattiammattilaisia ei ole olemassa, koska järjestävällä taholla on aina todennäköisyys puolellansa ja näistä peleistä ei voi jäädä itse pelaaja odotusarvoisesti voitolle. Ja tähän taas perustuu kasinoiden toiminta.
Pokerissa riski on vaihtelua, varianssia sijoituspäätösten lopputuloksissa ja se on luonnollinen osa pokeria ja tästä sattuman osuudesta johtuen odotusarvoisesti hyviä sijoituspäätöksiä tekemällä voi hävitä rahaa lyhyellä aikavälillä ja odotusarvoisesti huonoja päätöksiä tekemällä voi voittaa rahaa lyhyellä aikavälillä.
Pokerista on tehty myös rahapeliautomaatteihin sovitettuja versioita, jollainen on esimerkiksi Suomessa yleinen RAY Pokeri eri muunnelmineen.lähde?