stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jane Wyatt

| Jane Wyatt |
| --- | --- |
 Wyatt 1930-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1910 Franklin Lakes, New Jersey, Yhdysvallat
Kuollut: 20. lokakuuta 2006 (96 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Puoliso:  Edgar Bethune Ward  (vih. 1935; k. 2000)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1931–1996
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jane Waddington Wyatt (12. elokuuta 1910 Campgaw, New Jersey – 20. lokakuuta 2006 Bel Air, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen tunnetuimpia roolitöitään oli Ronald Colmanin rakkaudenkohde Frank Capran elokuvassa Sininen kuu (Lost Horizon) (1937) sekä Margaret Andersonin rooli tv-sarjassa Isä tietää kaiken sekä Star Trekissä Mr. Spockin äidin, Amanda Graysonin rooli. Sen lisäksi hän näytteli monissa jo klassikoiksi tulleissa elokuvissa, kuten Hiljainen sopimus (Gentleman's Agreement).
Wyatt palkittiin kolmesti Emmyllä roolistaan televisiosarjassa Isä tietää kaiken. Hän kuoli kotonaan 20. lokakuuta 2006 luonnollisen kuoleman 96-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Jane Wyattin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jane Wyatt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Memory-Alpha.Org
Jane Wyatt NNDB:ssä
Epping Forest

Epping Forestin metsää Eppingin kaupungin lähellä
Epping Forest on 24 neliökilometrin laajuinen metsäalue Suur-Lontoon ja Essexin rajalla Englannissa Lea- ja Roding-jokien välisellä selänteellä. Metsä  oli alkujaan kuninkaallinen metsästysalue. Nykyisin se on suosittu virkistäytymis- ja ulkoilukohde. Sitä ylläpitää City of London Corporation.
Epping Forest on erittäin vanhana ja lähellä kaupunkiasutusta sijaitsevana metsänä ekologisesti ja tieteellisesti tärkeä, ja metsä onkin laajalti suojeltu. Alueen puusto koostuu muun muassa tammista, pyökeistä ja valkopyökeistä. Metsän alueelta on myös löydetty kahdesta paikkaa rautakauden aikaisia asutuksia.
Epping Forest esiintyy taiteissa ja populaarikulttuurissa monissa erilaisissa yhteyksissä. Taiteilija Jacob Epstein asui aivan metsän vieressä ja on julkaissut useita sitä kuvaavia teoksia. Rockyhtye Genesis puolestaan on levyttänyt kappaleen "The Battle of Epping Forest".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Epping Forest Lontoon kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Emilia-Romagnan Grand Prix

|  Emilia-Romagnan Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Autodromo Enzo e Dino Ferrari
Sijainti:  Imola, Emilia-Romagna, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,909 km
Kilpailun pituus:  63 kierrosta, 309,049 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Max Verstappen (3) 
Tallit:  Red Bull Racing (3)
Viimeisin kilpailu (2024):
Voittaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Voittoaika:  1:25.25,252
Toinen:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Paaluaika:  1.14,746
Nopein kierros
Kuljettaja:   George Russell   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.18,589 (kierroksella 54)
Emilia-Romagnan Grand Prix (ital. Gran Premio dell’Emilia-Romagna) on Imolassa Italiassa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Emilia-Romagnan Grand Prix ajettiin ensimmäisen kerran kaudella 2020. Kaudella 2021 se korvasi alkuperäisessä kalenterissa olleen Kiinan osakilpailun. Kilpailu ajettiin Autodromo Enzo e Dino Ferrarin moottoriradalla. Radan pituus on 4,909 km ja 63 kierroksisen kilpailun yhteispituus on 309,049 km.
Voittajat

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 |  Lewis Hamilton | Mercedes | Imola | Raportti |
| 2021 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | Imola | Raportti |
| 2022 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-RBPT | Imola | Raportti |
| 2023 | Peruttiin tulvien vuoksi. | Peruttiin tulvien vuoksi. | Imola | Raportti |
| 2024 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Imola | Raportti |
Sponsorit

2020: Emirates Gran Premio dell’Emilia Romagna
2021: Pirelli Gran Premio del Made in Italy e dell’Emilia Romagna
2022: Rolex Gran Premio del Made in Italy e dell’Emilia-Romagna
2024: MSC Cruises Gran Premio del Made in Italy e dell’Emilia-Romagna
Jamil Mukulu

Jamil Mukulu (s. 1964 tai 1965 Ntoke, Ntenjerun hallintoalue, Kajungan alue, Uganda) on ugandalais-kinšasankongolaisen aseistautuneen ryhmän Liittoutuneiden kansanvaltaisten voimien (ADF) perustaja, entinen johtaja ja entinen komentaja. Ryhmä vastustaa Ugandan presidentti Yoweri Musevenin politiikkaaselvennä tekemällä hyökkäyksiä, joissa se surmaa ihmisiä.
Ryhmän johtajana toiminut Mukulu pidätettiin heinäkuussa 2015. Vuonna 2018 Ugandassa järjestetään oikeudenkäynti, jossa hänelle luetaan 34 syytettä muun muassa rikoksista ihmisyyttä vastaan ja murhista.
Elämä

Mukululla on Ugandan kansalaisuus. Hän opiskeli liikehallintoa Kenian Nairobissa ja arabiaa Saudi-Arabiassa.
Tabligh-islamiin kääntynyt alkuaan kristitty Jamil Mukulu perusti Liittoutuneet kansanvaltaiset voimat vuonna 1995 joko Ugandan tai Kongon (vuoteen 1997 Zairen) puolella rajaa. Kansanvaltaiset voimat muodostettiin useasta aseellisesta ryhmästä. Niitä rahoittivat Zairen itsevaltainen presidentti Mobutu Sese Seko (vuoteen 1997 asti) ja sudanilainen uskonnollinen- ja puoluejohtaja Hassan al-Turabi.
Mukulu pidätettiin huhtikuussa 2015 Dar es Salaamissa Tansaniassa ja karkotettiin heinäkuussa Kampalaan Ugandaan. Heinäkuussa Kansanvaltaisten voimien uudeksi johtajaksi valittiin Musa Baluku. Syyskuusta 2016 lähtien Mukulu on ollut pidätettynä oikeudenkäyntiä varten Nalufenjan pidätyskeskuksessa (poliisivankilassa) Jinjan alueella. Häntä syytetään 34 rikoksesta, joihin kuuluu Geneven yleissopimuksen vakavia rikkomuksia. Vuonna 2018 hänet oli siirretty Kampalan Luziraan.
James Heuga

James Heuga vuonna 1969.
James Frederic Heuga (23. syyskuuta 1943 – 8. helmikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Hän sai vuonna 1964 Innsbruckin talviolympialaisissa pronssia pujottelusta. Hän sairastui olympiapronssin jälkeen MS-tautiin, joka alkoi oireilla vuonna 1967. Sairastumisestaan huolimatta Heuga kilpaili vielä vuoden 1968 talviolympialaisissa.
Heuge perusti vuonna 1984 The Heuga Center for Multiple Sclerosis -järjestön.
Aiheesta muualla

The Heuga Center for Multiple Sclerosis (englanniksi)
Italian Grand Prix 1961

Italian Grand Prix 1961 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 1961 Monzan radalla. Kilpailun voitti Phil Hill, jolle voitto oli kauden toinen. Saksalainen Wolfgang von Trips menehtyi kilpailussa traagisessa onnettomuudessa, jonka seurauksena kuoli myös 15 katsojaa. Von Tripsin ja Jim Clarkin autojen renkaat osuivat yhteen kilpailun toisella kierroksella ennen Parabolica-mutkaa. Von Tripsin auto syöksyi katsomoon. Wolfgang von Trips ja 11 katsojaa kuoli välittömästi. Neljä katsojaa kuoli myöhemmin vammoihinsa. Luku on suurin kuolonuhrien määrä Formula 1 -kilpailussa ikinä, kun katsojat lasketaan mukaan.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Phil Hill | Ferrari | 43 | 2:03:13.0 | 4 | 9 |
| 2 | 46 |  Dan Gurney | Porsche | 43 | +31.2 | 12 | 6 |
| 3 | 12 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 43 | +2:28.4 | 14 | 4 |
| 4 | 60 |  Jackie Lewis | Cooper-Climax | 43 | +2:40.4 | 16 | 3 |
| 5 | 26 |  Tony Brooks | BRM-Climax | 43 | +2:40.5 | 13 | 2 |
| 6 | 40 |  Roy Salvadori | Cooper-Climax | 42 | +1 krs. | 18 | 1 |
| 7 | 74 |  Carel Godin de Beaufort | Porsche | 41 | +2 krs. | 15 |  |
| 8 | 62 |  Lorenzo Bandini | Cooper-Maserati | 41 | +2 krs. | 21 |  |
| 9 | 48 |  Maurice Trintignant | Cooper-Maserati | 41 | +2 krs. | 22 |  |
| 10 | 16 |  Tim Parnell | Lotus-Climax | 40 | +3 krs. | 27 |  |
| 11 | 20 |  Henry Taylor | Lotus-Climax | 39 | +4 krs. | 23 |  |
| 12 | 58 |  Renato Pirocchi | Cooper-Maserati | 38 | +5 krs. | 29 |  |
| Kesk. | 28 |  Stirling Moss | Lotus-Climax | 36 | Renkaan kiinnitys | 11 |  |
| Kesk. | 6 |  Richie Ginther | Ferrari | 23 | Moottori | 3 |  |
| Kesk. | 72 |  Gaetano Starrabba | Lotus-Maserati | 19 | Moottori | 30 |  |
| Kesk. | 44 |  Jo Bonnier | Porsche | 14 | Ripustukset | 8 |  |
| Kesk. | 8 |  Ricardo Rodríguez | Ferrari | 13 | Polttoaineen syöttö | 2 |  |
| Kesk. | 32 |  Giancarlo Baghetti | Ferrari | 13 | Moottori | 6 |  |
| Kesk. | 50 |  Nino Vaccarella | De Tomaso-Alfa Romeo | 13 | Moottori | 20 |  |
| Kesk. | 22 |  Masten Gregory | Lotus-Climax | 11 | Ripustukset | 17 |  |
| Kesk. | 24 |  Graham Hill | BRM-Climax | 10 | Moottori | 5 |  |
| Kesk. | 10 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 8 | Ylikuumeneminen | 10 |  |
| Kesk. | 14 |  Brian Naylor | JBW-Climax | 6 | Moottori | 31 |  |
| Kesk. | 38 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 5 | Runko | 9 |  |
| Kesk. | 30 |  Jack Fairman | Cooper-Climax | 5 | Moottori | 26 |  |
| Kesk. | 42 |  John Surtees | Cooper-Climax | 2 | Onnettomuus | 19 |  |
| Kesk. | 4 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 1 | Kohtalokas onnettomuus | 1 |  |
| Kesk. | 36 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 1 | Onnettomuus | 7 |  |
| Kesk. | 54 |  Roberto Bussinello | De Tomaso-Alfa Romeo | 1 | Moottori | 24 |  |
| Kesk. | 56 |  Wolfgang Seidel | Lotus-Climax | 1 | Moottori | 28 |  |
| Kesk. | 52 |  Roberto Lippi | De Tomaso-Osca | 1 | Moottori | 32 |  |
| Kesk. | 18 |  Gerry Ashmore | Lotus-Climax | 0 | Onnettomuus | 25 |  |
| DNQ | 68 |  André Pilette | Emeryson-Maserati |  |  |  |  |
Muuta

Paalupaikka: Wolfgang von Trips - 2:46.3
Nopein kierros: Giancarlo Baghetti - 2:48.4
Italian Grand Prix 1960

|  Italian Grand Prix 1960  |
| --- | --- |
 9 osakilpailu 10 osakilpailusta kaudella 1960. 
Päivämäärä:  4. syyskuuta 1960
Sijainti:  Autodromo Nazionale Monza, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Paalupaikka
Kuljettaja:   Phil Hill   (Ferrari)
Paaluaika:  2.41,4
Palkintokoroke
Voittaja:   Phil Hill   (Ferrari)
Toinen:   Richie Ginther   (Ferrari)
Kolmas:   Willy Mairesse   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Phil Hill   (Ferrari)
Kierrosaika:  2.43,6
Italian Grand Prix 1960 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. syyskuuta 1960 Monzan radalla. Kilpailun voitti Phil Hill, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.Hill lähti paalupaikalta.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 20 |  Phil Hill | Ferrari | 50 | 2.21.09,2 | 1 | 8 |
| 2 | 18 |  Richie Ginther | Ferrari | 50 | +2.27,6 | 2 | 6 |
| 3 | 16 |  Willy Mairesse | Ferrari | 49 | + 1 krs. | 3 | 4 |
| 4 | 2 |  Giulio Cabianca | Cooper-Castellotti | 48 | + 2 krs. | 4 | 3 |
| 5 | 22 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 48 | + 2 krs. | 6 | 2 |
| 6 | 26 |  Hans Herrmann | Porsche | 47 | + 3 krs. | 10 | 1 |
| 7 | 24 |  Edgar Barth | Porsche | 47 | + 3 krs. | 12 |   |
| 8 | 12 |  Piero Drogo | Cooper-Climax | 45 | + 5 krs. | 15 |   |
| 9 | 10 |  Wolfgang Seidel | Cooper-Climax | 44 | + 6 krs. | 13 |   |
| 10 | 28 |  Fred Gamble | Behra-Porsche-Porsche | 41 | + 9 krs. | 14 |   |
| Kesk. | 6 |  Brian Naylor | JBW-Maserati | 41 | Vaihdelaatikko | 7 |   |
| Kesk. | 34 |  Alfonso Thiele | Cooper-Maserati | 32 | Vaihdelaatikko | 9 |   |
| Kesk. | 4 |  Gino Munaron | Cooper-Castellotti | 27 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 36 |  Giorgio Scarlatti | Cooper-Maserati | 26 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 30 |  Vic Wilson | Cooper-Climax | 23 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 8 |  Arthur Owen | Cooper-Climax | 0 | Onnettomuus | 11 |   |
Muuta

Wolfgang Seidelin paras sijoitus (9.sija)
Willy Mairessen ensimmäinen piste -ja palkintosija
Willy Mairessen ainoa palkintosija
Piero Drogon ainoa kilpailu
Jack Quinn

| Jack Quinn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. syyskuuta 2001 (ikä 23) Ottawa, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura (P):  Buffalo Sabres
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Rochester Americans (AHL)
Pelinumero:  22 / 25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
NHL-varaus:  8. varaus, 2020 Buffalo Sabres
Jack Quinn (s. 19. syyskuuta 2001 Ottawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Buffalo Sabresin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Rochester Americansissa. Sabres varasi Quinnin ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden 2020 kahdeksantena pelaajana. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Quinn laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Quinn on Muskrat MHA:n kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Upper OV Acesissa. Quinn voitti kaudella 2015–2016 koko HEO U15 AA:n piste- ja maalipörssin tehoilla 38+24=62. Pudotuspeleissä hän voitti tehoilla 6+12=18 koko sarjan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain Ottawa Stingin Thomas Freel. Quinn voitti kauden aikana EOSSAA:n mestaruuden. Kanata Lasers varasi hänet 19. pelaajana CCHL:n varaustilaisuudessa 2016. Quinn siirtyi kaudeksi 2016–2017 seuran B-nuoriin, joiden sisäisen piste- ja maalipörssin hän voitti tehoilla 28+24=52. Quinn sijoittui koko HEO U18:n maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä neljänneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan parhaaksi tulokkaaksi. Quinn voitti samalla kaudella myös Team HEO:ssa OGC-16:n pronssia.
Ottawa 67’s varasi Quinnin 39. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2017. Pian tämän jälkeen toukokuussa hän teki seuran kanssa sopimuksen. Quinn pelasi kauden 2017–2018 vielä suurimmaksi osaksi Kanata Lasers CCHL-joukkueessa, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli Luca Nocitan jälkeen tehoilla 21+25=46. Quinn palkittiin kauden päätteeksi liigan vuoden tulokkaana ja CCHL Top Prospects Awardilla. Hänet valittiin myös tulokkaiden tähdistökentälliseen. Quinn debytoi kauden aikana myös Ottawa 67’sin OHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kahdeksan runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua.
Varsinaisella OHL:n tulokaskaudellaan 2018–2019 Quinn pelasi Ottawa 67’sissa 61 runkosarjaottelua tehopistein 12+20=32 ja 18 playoff-ottelua tehopistein 3+4=7. Hän eteni joukkueen kanssa aina J. Ross Robertson Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Guelph Storm otteluvoitoin 4–2. Kaudella 2019–2020 Quinn oli tehoilla 52+37=89 67’sin paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin sijan Austen Keatingin kanssa. Quinn sijoittui koko OHL:n maalipörssissä toiseksi edellään vain Peterborough Petesin Nicholas Robertson ja hän jakoi Keatingin kanssa pistepörssin kahdeksannen sijan. Quinn pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Buffalo Sabres varasi Quinnin ensimmäisellä kierroksella koko NHL:n varaustilaisuuden 2020 kahdeksantena pelaajana. Saman vuoden marraskuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen. Tammikuun 2021 harjoitusleirin päätteeksi Sabres nimesi Quinninin varamiestensä "taksiryhmään". Helmikuussa seura lähetti hänet AHL-joukkue Rochester Americansin vahvuuteen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:  Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
Quinn pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti hopeaa. Välieräottelussa Venäjää vastaan Quinn sai kakkossyöttöpisteen Alex Newhookin tekemään avausmaaliin, joka jäi Kanadan 5–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja vei joukkueen finaaliin.
Muuta

Quinnin eno Tyson Holly pelasi omalla urallaan hyökkääjänä ECHL-tasolla. Hollyn enolla ja Quinnin isoenolla, puolustajana pelanneella Brian Toshilla oli New York Rangersin toisen kierroksen NHL-varaus vuodelta 1967. Hän ei kuitenkaan koskaan pelannut NHL:ssä, mutta yhden kauden ammattilaisena IHL:ssä.
Januário Torgal Mendes Ferreira

Januário Torgal Mendes Ferreira (s. 26. helmikuuta 1938 Porto) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. lokakuuta 1960 ja nimitettiin Portugalin sotilasordinariaatin vihkipiispaksi sekä Gaudiaban titulaaripiispaksi 22. huhtikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ribeiro, jota avustivat Júlio Tavares Rebimbas ja Eurico Dias Nogueira.
3. toukokuuta 2001 Torgal Mendes Ferreira sai nimityksen Portugalin sotilaspiispaksi.
Eratosthenes (Kuun kraatteri)

Eratosthenes-kraatteri kuvattuna kuun kiertoradalta.
Eratosthenes on 58,77 km läpimittainen kraatteri Kuussa. Se on suhteellisen lähellä Kopernikus-kraatteria.
Eratostheneen syvyys on 3,6 km. Se on pyöreä, siinä on keskushuippuja ja porrasmaisen sisäreunat, muttei sädeviiruja. Koperninuksen sädeviiruja kulkee kraatterin kautta. Vuonna 1924 astronomi William H. Pickering havaitsi tummia juovia, jotka vaihtelivat säännöllisesti päivän mukaan. Hän esitti ajatuksen, että ne voisivat olla matomaista elämää Kuussa. Ajatus herätti aikalaisissa jonkin verran huomiota.
Koordinaatit 14,5° N; 11,3° W, sijainti Apenniinien länsipään lähellä  Mare Imbriumin ja Sinus Aestuumin tummien laavatasankojen välissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eratosthenes (Kuun kraatteri) Wikimedia Commonsissa
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1904

Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1904 järjestettiin Amsterdamissa, Alankomaissa tammikuun lopulla. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja |  J. Ploeger |  Joseph Plombe |  J. Koelink |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alankomaat | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 |  Belgia | 0 | 1 | 0 | 1 |
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1905

Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1905 järjestettiin Amsterdamissa, Alankomaissa tammikuun lopulla. Kilpailut käytiin Amsterdamissa toisen kerran peräkkäin. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja |  Frantz Blonner |  Willy Diesner |  W. Thiel |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 1 | 1 | 1 | 3 |
Januário Machaze Nhangumbe

Januário Machaze Nhangumbe (s. 20. elokuuta 1934) on mosambikilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1962 ja nimitettiin Porto Amélian hiippakunnan johtoon 15. tammikuuta 1975. Piispaksi konsekroinnin suoritti 9. maaliskuuta Agnelo Rossi, jota avustivat Laurean Rugambwa ja Eduardo André Muaca.
Hiippakunnan nimi muutettiin Pembaksi 17. syyskuuta 1976. Machaze Nhangumbe jatkoi toimintaansa sen piispana, kunnes erosi tehtävistään 8. marraskuuta 1993.
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1898

Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1898 järjestettiin Wienissä, Itävalta-Unkarissa elokuun alussa. Kisat olivat kaikkien aikojen ensimmäiset, vaikkakin epäviralliset, painin EM-kilpailut. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja | / Georg Hackenschmidt |  Michael Hitzler |  G. Burghard |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | / Viro | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 |  Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
James Heckman

| James Heckman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1944 (ikä 80) Chicago
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Princetonin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Stanley W. Black ja Albert Rees
Instituutti:  Chicagon yliopisto
Oppilaat:  Werner G. Krebs ja Stephen Cameron
Tutkimusalue:  Mikrotaloustiede ja taloustiede
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
Aiheesta muualla
heckmanequation.org
James Heckman (s. 19. huhtikuuta 1944) on yhdysvaltalainen taloustieteen professori Chicagon yliopistossa. Heckman tunnetaan parhaiten työstään mikroekonometrian teorian parissa. Hänet palkittiin taloustieteen Nobelin palkinnolla yhdessä Daniel McFaddenin kanssa vuonna 2000.
Heckman syntyi Chicagossa ja aloitti opintonsa Chicagon yliopistossa, mutta siirtyi pian Princetonin yliopistoon. Vuonna 1973 hänet palkattiin töihin Chicagon yliopistoon.
Heckmanin tunnetuin tutkimus liittyy valikoitumisharhan analyysiin. Hänen mukaansa on nimetty Heckit-malli, joka on Tobit-mallin yleistys. Lisäksi Heckman tunnetaan empiirisestä työtään työn taloustieteen alalla.
Heckman on myös eräs merkittävimmistä varhaiskasvatustutkimuksen pioneereista. Hänen tutkimustensa mukaan varhaiskasvatuksen merkitys lapsen myöhempään koulumenestykseen on suuri. Samalla Heckmanin tutkimuksissa käy ilmi, että varhaiskasvatuksen vaikuttavuus koko yhteiskunnan taloudelliseen tilanteeseen on suurempi kuin minkään muun koulutusinvestoinnin kohdalla. Esimerkiksi varhaiskasvatuspalveluihin kohdistetut investoinnit tuovat Hecmanin mukaan jopa 7-10 prosentin vuosittaisen tuoton.
Aiheesta muualla

Ilpo Suoniemi: Taloustieteen Nobelin muistopalkinto 2000 James Heckmanille ja Daniel McFaddenille: mikroaineistojen tutkimuksen uudistajille. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 2000, 96(4). vsk, s. 561-564.  Artikkelin verkkoversio.
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin
Jak & Daxter: Kadonnut maailma

| Jak & Daxter: Kadonnut maailma |
| --- | --- |

Kehittäjä:  High Impact Games
Julkaisija:  Sony Interactive Entertainment
Jakelija:  PlayStation Store
Säveltäjä:  James Dooley
Pelisarja:  Jak and Daxter
Julkaistu:  2009
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  PEGI 12 
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation Portable
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Jak & Daxter: Kadonnut maailma (engl. Jak and Daxter: The Lost Frontier) on High Impact Gamesin kehittämä jatko-osa Jak and Daxter -pelisarjaan.
Peli on julkaistu vuonna 2009 PlayStation 2:lle ja PlayStation Portablelle.
Peli on dubattu suomenkielelle.
Ääninäyttelijät > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Josh Keaton  | … |  Jak   |
|  Max Casella  | … |  Daxter   |
|  Richard McGonagle  | … |  ”pimeä Daxter”   |
|  Tara Strong  | … |  Keira Hagai   |
|  Robin Atkin Downes  | … |  kapteeni Feniks   |
|  Phil LaMarr  | … |  herttua Tuulispää, Tym   |
|  Brian Bloom  | … |  Klout   |
|  Chris Cox  | … |  kansleri Ruskin, kauppuri   |
|  Nina Siemaszko  | … |  näpsäkkä piraatti   |