stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiltinänsaame

| Kiltinänsaame |
| --- | --- |
Oma nimi:  Кӣллт са̄мь кӣлл (Kiillt saam' kiill)
Muu nimi:  kildininsaame, kiltinänlappi, kildininlappi
Tiedot
Alue:   Venäjä
Virallinen kieli:  ei virallista asemaa
Puhujia:  650
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  suomalais-ugrilaiset kielet suomalais-permiläiset kielet suomalais-volgalaiset kielet suomalais-saamelaiset kielet saamelaiskielet itäsaamelaiskielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  fiu (muut suomalais-ugrilaiset kielet)
ISO 639-3:  sjd
 Ohje 
Kiltinänsaame eli kildininsaame on Venäjällä puhuttava uralilainen kieli, jota puhuvat kiltinänsaamelaiset. Se kuuluu saamelaiskielten itäsaamelaiseen haaraan. Sen lähimpiä sukukieliä ovat inarinsaame, koltansaame, akkalansaame ja turjansaame.
Nimen alkuperä

Kiltinä (ven. Кильдин, Kildin) on saari Kuolan niemimaan pohjoisrannikolla Murmanskin koillispuolella. Suomen kielessä suositellaan käytettäväksi nimityksiä kiltinänsaame ja kiltinänsaamelainen vierasperäisten nimitysten kildininsaame ja kildininsaamelainen sijaan, joskin molempia muotoja näkee yleisesti käytettävän. Kiltinänsaamelaiset kutsuvat itseään nimellä са̄ммьленч (saaḿḿlentš) ja kieltään nimellä са̄мь кӣлл (saaḿ kiill).
Nykytilanne

Kiltinänsaamea puhuu Venäjällä Kuolan niemimaalla noin 650 ihmistä. Se on puhujamäärältään suurin itäsaamelaisista kielistä, mutta sen tulevaisuus on silti epävarmempi kuin inarinsaamen tai koltansaamen. Kiltinänsaamea puhutaan laajalla alueella Kuolan niemimaan keskiosissa erityisesti Lovozeron (Luujärven) alueella. Läheisintä sukukieltä akkalansaamea pidetään toisinaan kiltinänsaamen murteena.
Kiltinänsaamelle luotiin latinalaiseen kirjaimistoon pohjautuva kirjakieli 1930-luvulla. Sen käyttö kuitenkin tyrehtyi pian. Vasta 1970-luvulla kirjakielen kehitystyö käynnistyi uudelleen. Silloin luotiin uusi kiltinänsaamen aakkosto, joka perustui kyrilliseen kirjaimistoon. Kirjakielen käyttöönottoa haittaavat kuitenkin kielen hajaantuminen useiksi murteiksi, kirjoitustavan vakiintumattomuus sekä pieni, vanheneva käyttäjäkunta. Myös yhä lisääntyvä venäjän kielen käyttö on vakava uhka koko kiltinänsaamen olemassaololle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kiltinänsaamenkielinen Wikipedia hautomossa
Антонова А. А., Э. Шеллер 2021: Саамско-русский и Русско-саамский словарь (около 16000 слов). Тромсё.
Ethnologue: Saami, Kildin (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Israel  Yhdysvallat
Korsikan kieli

| Korsika |
| --- | --- |
 Kielen puhuma-alue
Oma nimi:  Corsu
Tiedot
Alue:   Korsika (Ranska)
Puhujia:  160 000 (2010)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  itaaliset kielet romaaniset kielet italoromaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  co
ISO 639-2:  cos
ISO 639-3:  cos
 Ohje 
Korsikan murteet
Korsikan kieli (omakielinen nimi: Corsu) on romaaninen kieli, jota puhutaan Korsikan saarella. Vuonna 2010 kiellä arvioitiin olevan 160 000 puhujaa. Kirjoitusasultaan se poikkeaa italian kirja- ja yleiskielestä merkittävästi. Korsikan kieli muistuttaa lähinnä pohjoisitalialaisia murteita, mutta on saanut voimakkaasti vaikutteita myös ranskan kielestä.
Kielen ei katsota olevan uhanalainen. Korsikka jaetaan neljään päämurteeseen, jasen lähin sukulaiskieli on sardi.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Vain osia Raamatusta on käännetty korsikaksi.
Historia ja status

Fasistien noustua valtaan Italiassa aletiin katsoa, että korsika on vain italian kielen murre ja korsikalaiset ovat italialaisia, mikä perustui Italian irredentismiin. 1960-luvulta alkaen korsikan puhujien kielellinen identiteetti alkoi vahvistua ja kieltä alettiin standardoida. Koodinvaihto alkoi myös yleistyä kaksikielisten puhujien keskuudessa.
Kieltä opetetaan Korsikalla, mutta se on yleensä oppiaine eikä opetuskieli. Radio- ja televisio-ohjelmia tuotetaan jonkin verran korsikaksi. Kirjojen ja muun lukumateriaalin julkaisumäärät ovat tosin olleet nousussa. Paikallisen yliopiston yhteydessä toimii myös korsikan kielen keskus.
Vuonna 2023 korsikalainen tuomioistuin kielsi kielen käytön julkisissa instituutioissa ja Korsikan alueparlamentissa, mikä johti laajoihin mielenosoituksiin. Kieltoa perusteltiin Ranskan perustuslailla, jonka mukaan maan ainoa virallinen kieli on vain ja ainoastaan ranska. Samassa yhteydessä tuomioistuin linjasi, että korsikalaiset eivät ole ranskalaisista erillinen kansallinen ryhmä. Alueparlamentti oli jo vuonna 2013 äänestänyt julkilausumasta, jolla haluttiin tehdä korsikasta virallinen kieli ranskan rinnalla. Korsikan kieli on kuitenkin tunnustettu alueelliseksi kieleksi Korsikalla.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaali | Labiodentaali | Alveolaari> Norm. | Alveolaari> Pal. | Palatoalveolaari | Palataali | Velaari> Norm. | Velaari> Lab. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m |  | n |  |  | ɲ |  |  |
| Klusiili | p | b |  | t | d | tʲ | dʲ |  |  | k | g | kʷ | gʷ |
| Affrikaatta |  |  | t͡s | d͡z |  | t͡ʃ | d͡ʒ |  |  |  |
| Frikatiivi |  | f | v | s | z |  | ʃ | ʒ |  |  |  |
| Lateraali |  |  | l |  |  | ʎ ~ lʲ |  |  |
| Tremulantti |  |  | r |  |  |  |  |  |
| Puolivokaali | (w) |  |  |  |  | (j) |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | ɪ |  | ɔ |
| Puoliavoin | e |  | o |
| Avoin |  | a | ɑ |
Vokaalit [a], [ɔ] ja [u] voivat esiintyä myös nasaalisina.
Lähde:
Kielinäyte

»Nascinu tutti l'omi libari è pari di dignità è di diritti. Pussedinu a raghjoni è a cuscenza è li tocca ad agiscia trà elli di modu fraternu.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korsikan kieli Wikimedia Commonsissa
Romaaniset kielet
aragonia
aromania
arpitaani
asturia
dalmaatti
emilia
espanja
friuli
galicia
istriotti
istro-romania
italia
katalaani
valencia
korsika
ladini
ladino
liguuri
monegassi
lombardi
mirandeesi
napoli
normanni
oksitaani
provensaali
picardi
piemonte
portugali
ranska
retoromaani
romania
moldavia
sardi
sisilia
taranto
valloni
venetsia
Corneliu Dan Georgescu

Corneliu Dan Georgescu (s. 1. tammikuuta 1938 Craiova) on romanialainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän opiskeli Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa vuosina 1956–1961 ja osallistui myöhemmin Darmstadtin kursseille (1970, 1974). Georgescu sai kuusi palkintoa Romanian säveltäjä- ja musikologiliitolta (1969–85). Lisäksi hänelle myönnettiin George Enescu -palkinto ja Radio Românian palkinto (molemmat 1974).
Georgescu on kirjoittanut useita etnomusikologisia teoksia ja artikkeleita moniin julkaisuihin. Hän työskenteli tutkijana Bukarestin Etnografian ja folkloristiikan Constantin Brăiloiu -instituutissa (1962–1983) ja johti sen musiikin laitosta (1976–1980). Hän on myös toiminut taidehistorioitsijana. Sittemmin hän asettui Saksaan, jossa hän työskenteli Kansainvälisessä perinnemusiikki-instituutissa (1989–1991) ja Freie Universität Berlinissä (1991–1994).
Georgescun sävellyksiin lukeutuvat ooppera Model Mioritic (omaan librettoon, 1973) ja Homage to Tuculescu (kolmen sinfonian kokonaisuus, 1975–1985). Lisäksi hän on säveltänyt muun muassa lukuisia kamarimusiikkiteoksia, pianokappaleita ja elektroakustista musiikkia.
Lasten yliopisto

Lasten yliopiston tavoitteena on saada lapset ja nuoret kiinnostumaan tieteestä ja tieteen tekemisestä. Turun yliopiston alaisuudessa toimiva Lasten yliopisto järjestää tiedeluentoja sekä tiedeleirejä.
Ensimmäinen lasten yliopiston luento pidettiin vuonna 2002 Tübingenin yliopistossa Saksassa. Samoihin aikoihin samankaltaisia lapsille suunniteltuja tiedeluentoja pidettiin myös Innsbruckin ja Wienin yliopistoissa Itävallassa, sekä Bratislavassa, Slovakiassa. Tapahtumat ovat alusta asti olleet niin lasten, heidän vanhempiensa kuin mediankin suosiossa. Tällä hetkellä ympäri Eurooppaa toimii yli 150 Lasten yliopistoa. Niihin on eri Euroopan maissa osallistunut tuhansia koululaisia.
Lasten yliopistojen eurooppalainen verkosto European Children's Universities Network on Euroopan komission seitsemännen puiteohjelman rahoittama yhteistyöverkosto, joka edistää lasten yliopistojen toimintaa Euroopassa.
Suomeen Lasten yliopisto rantautui vuonna 2008, jolloin Turun yliopisto käynnisti koululaisille suunnatut tiedetapahtumat. Luennoitsijoina Lasten yliopistossa ovat Turun yliopiston professorit, dosentit ja tohtorit, jotka myös vastaavat vaikeimpiinkin kysymyksiin. Lasten yliopiston luennot on tarkoitettu 7–10-vuotiaille, ja jokaisesta osallistumisesta saa leiman omaan luentopassiin.
Vuodesta 2011 alkaen myös Kuopiosta käsin toimiva Snellman-kesäyliopisto on toteuttanut lasten yliopistotoimintaa Pohjois-Savossa. Vuonna 2016 toiminta oli kasvanut ympärivuotiseksi (kesäleirejä ja -kursseja sekä kerhoja lukuvuoden aikana), ja toimintaa järjestettiin vuosittain kuudessa kunnassa, yhteensä noin 400 lapselle.
Lasten yliopiston luennot on tarkoitettu koululaisille, joten vanhemmat voivat olla niiden ajan "äiti- ja isiparkissa", jonne Turun yliopiston tieteentekijät ovat järjestäneet vanhemmille suunnattuja luentoja.
Kevään 2011 luennot

Dosentti Riitta Laitinen: Intiaanien jäljillä
Professori Hasse Karlsson: Miten aivoni toimivat?
Kemian ihmeitä -työpajat: Lapset saivat tehdä tutkijoiden ja kemian opiskelijoiden avustuksella kemiallisia kokeita tutkimuslaboratorioissa.
Heinäkuussa Vanhalla Suurtorilla Keskiaikaisten markkinoiden yhteydessä:
Professori Marjo Kaartinen: Hippaa vai kotitöitä? Lasten elämää keskiajalla
Tutkija Marika Räsänen: Seikkailuja, rosvoja ja markkinoita – maailma keskiajan matkalaisen silmin
Kevään 2010 luennot

Yliopistolehtori Mari Heinonen: Totta ja tarua ritareista
Professori Kirsi Vainio-Korhonen: Julkkisprinsessat
Dosentti Timo Vuorisalo: Arggh, dinosauruksia
Professori Jukka-Pekka Puro: Se oli väärinkäsitys!
Professori Jukka Käyhkö: Apua, maa järisee!
Dosentti Ilari Sääksjärvi: Salaperäinen sademetsä
Heinäkuussa Vanhalla Suurtorilla Keskiaikaisten markkinoiden yhteydessä:
Yliopistolehtori Mari Heinonen: Totta ja tarua ritareista
Dosentti Anu Lahtinen: Ahneita kuninkaita, ilkeitä kuningattaria
Kevään 2009 luennot

Kevään 2009 luennoille osallistui kaikkiaan noin 2000 koululaista.
Dosentti Matti Kamppinen: Kuka pelkää noitia?
Professori Olli J. Heinonen: Miten ihminen on rakennettu
Tohtori Mari Sandell: Nam ja yök!
Professori Pekka Niemelä: Kummalliset eläimet
Kevään 2008 luennot

Kevään 2008 luennoille osallistui kaikkiaan noin 2000 koululaista.
Professori Pentti Huovinen: Bakteerien elämää
Professori Esko Valtaoja: Onko Marsilaisia olemassa?
Professori Kaisa Häkkinen: Sammon salaisuus
Professori Hannu Salmi: Kuka poltti Turun?
Tiedeleirit Seilin saarella

Lasten yliopistoon kuuluvat myös Seilin saarella pidettävät tiedeleirit, joissa perehdytään tieteen maailmaan. Tutkimuksissa muun muassa tutustutaan yöllisten lepakkojen elämään, pyydystetään hyönteisiä ja sukelletaan rakkolevää pohjasta. Leirillä selviää myös, miksi tutkimuslaitoksen vanhoista rakennuksista voi löytää vihjeitä mielisairaalatoiminnasta ja miksi saaren kirkossa on kalterit.
Tiedeleirit on tarkoitettu 10–12-vuotiaille koululaisille.
Päiväleirit

Vuosittain järjestetään päiväleirejä vaihtuvin teemoin. Paikkana on ollut yliopiston kampus sekä Liedon Vanhalinna. Vuoteen 2011 asti teemoja ovat olleet muun muassa maantiede, tähtitiede, fysiikka, biologia ja historia.
Leireillä on muun muassa harjoiteltu gps-paikannusta, tehty fysikaalisten reaktioiden avulla jäätelöä, rakennettu höyrylaiva, vierailtu planetaariossa, tutkittu Aurajoen vettä sekä leikitty ja pidetty hauskaa.
Aiheesta muualla

Turun yliopiston kotisivu
Acatiimi 2/08
Jorge E. Hirsch

Jorge E. Hirsch vuonna 2010.
Jorge Eduardo Hirsch (s. 1953 Buenos Aires) on argentiinalainen fyysikko, joka on toimii professorina Kalifornian yliopistossa. Hän on tunnettu kehittämästään h-indeksistä, jolla pyritään mittaamaan samanaikaisesti yksittäisen tutkijan julkaisutehokkuutta ja tuotettujen julkaisujen merkittävyyttä.
Aiheesta muualla

Jorge E. Hirschin kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Katalonia  Saksa 
Tieteilijät:  DBLP  Google Scholar  ORCID  zbMATH
Abraham Mankell

Abraham Mankell (Maria Röhlin teos, 1835)
Carl Abraham Mankell (16. huhtikuuta 1802 Christiansfeld, Tanska – 27. lokakuuta 1868 Tukholma) oli ruotsalainen musiikintutkija, urkuri, laulupedagogi ja säveltäjä. Hän teki julkaisuja musiikin historiasta ja keskittyi sekä musiikkihistorioitsijana että säveltäjänä varsinkin vokaalimusiikkiin.
Mankellin isä oli saksalaissyntyinen Johann Hermann Mangold ja äiti syntyperäisesti ruotsalainen Johanna Maria Keyser. Mankell syntyi Tanskassa, sai isältään musiikillista kasvatusta ja saapui Ruotsiin vuonna 1823. Aluksi hän piti Tukholmassa lakkaajan työpajaa ja toimi artesaaniyrittäjänä. Samalla hän vuokrasi ja viritti pianoja. Vuonna 1825 Mankell pääsi saksalaisen seurakunnan urkuriksi ja sen koulun kanttoriksi. Tammikuussa 1826 hän sai Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksesta lauluopettajan ja esilaulajan pätevyydet. Pian hän pääsi Klaran seurakunnan kirkkoon ja kouluun kanttoriksi, vuonna 1828 urkuriksi. Mankell tuli valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1837. Hän opetti muun muassa kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksessa vuosina 1834–1841. Mankell perusti vuonna 1838 enimmäkseen a cappella -esityksiin keskittyneen Sångförening för kyrkomusikin ja kaksi vuotta myöhemmin Concordian, joka lauloi maallista musiikkia jousiorkesterin säestyksellä. 1830–1840-luvuilla Mankell piti kirkkokuoronsa kanssa konsertteja, joissa nostettiin esiin vanhempaa kirkkomusiikkia. Vuonna 1847 hän piti luentosarjan musiikin historiasta ja estetiikasta. Hän edisti perusteellisempaa musiikin historian ja estetiikan koulutusta, josta toimitti myös aloitteen Ruotsin kuninkaalliselle musiikkiakatemialle vuonna 1854.
Mankellin kirjallisia julkaisuja olivat Berättelser ur kyrkomusikens historia (1841), Blickar i musikens helgedom (1849), Sveriges tonkonst och melodiska national-dikt (1853), Om sann och falsk deklamation (1862) ja kolmiosainen Musikens historia (1864). Vuonna 1865 toimittamassaan koraalikirjassa Mankell katsoi laulun saavuttavan "korkeuden", johon soittimellinen musiikki ei voisi yltää. Hän työskenteli musiikkikriitikkona julkaisussa Svenska tidningen. Dagligt Allehanda i Stockholm vuosina 1851–1856. Mankellin sävellystuotanto on kohtalaisen suppea. Siihen kuuluu yksinlauluja, teoksia useille laulajille ja pianolle, kuoroteoksia sekä teoksia kuorolle ja orkesterille. Soittimelliseen tuotantoon kuuluu preludeja uruille sekä kaksi- ja nelikätisiä pianosävellyksiä.
Mankellin veli oli Gustaf Mankell, jonka kanssa hän piti vuonna 1835 vanhemman musiikin konserttisarjan Tonkonstens vänner -seuran toiminnan yhteydessä. Mankellin velipuoli oli Emil Theodor Mankell, jonka pojista yksi oli säveltäjä Henning Mankell.
Mahmud I

| Mahmud I |
| --- | --- |
 
Osmanien valtakunnan sulttaani
Valtakausi:  20. syyskuuta 1730 – 13. joulukuuta 1754
Edeltäjä:  Ahmed III
Seuraaja:  Osman III

Syntynyt:  2. elokuuta 1696 Adrianopoli, Osmanien valtakunta
Kuollut:  13. joulukuuta 1754 (58 vuotta) Topkapın palatsi, Konstantinopoli
Suku:  Osmani
Isä:  Mustafa II
Äiti:  Saliha Sultan
Uskonto:  sunnalaisuus
Nimikirjoitus:  
Mahmud I (2. elokuuta 1696 – 13. joulukuuta 1754) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1730–1754. Hän syntyi Istanbulissa sulttaani Mustafa II:n ja Valide Sultan Salihan pojaksi. Hän varttui isoäitinsä Gülnûşin huomassa ja opiskeli mm. historiaa, kirjallisuutta, runoutta ja musiikkia.
Mahmud nousi Osmanien valtakunnan valtaistuimelle 35 vuoden iässä 1. marraskuuta 1730 ja kokosi hallintonsa virkamiehistä, jotka edustivat hänen omaa sukupolveaan. Hän oli luonteeltaan hyväntahtoinen, päättäväinen, armelias ja kärsivällinen. Hallitsijana hän kiinnitti paljon huomiota kansan hyvinvointiin ja välttyi siten toistamasta isänsä ja enonsa Ahmed III:n tekemiä virheitä. Mahmudin valtakaudella osmanit sotivat Itävallan ja Venäjän kanssa. Sodat päättäneiden rauhansopimusten seurauksena Turkki sai Belgradin takaisin Itävallalta ja Venäjä joutui käymään kauppaa Mustallamerellä osmanien laivoilla.
Mahmudin aikakaudella hovin sisällä ryhdyttiin käymään valtataistelua ja virkamisten korruptio lisääntyi.
Mahmud sairasteli paljon viimeisen kahden elinvuotensa aikana ja kuoli 59 vuoden iässä 1754. Hänet haudattiin Mustafa II:n hautaan Yenin moskeijassa Istanbulissa.
Sigvald Tveit

Sigvald Tveit (14. maaliskuuta 1945 Nissedal, Norja – 8. tammikuuta 2019 Oslo, Norja) oli norjalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän opiskeli Oslon yliopistossa, Norjan musiikkikorkeakoulussa ja Yhdysvalloissa. Hän opetti Oslon yliopistossa vuodesta 1972 ja oli amannuenssina vuodesta 1984.
Sävellyksiä

Tveit sävelsi erityisesti kirkollista musiikkia:
Visst skal våren komme (1983)
Det gode landet (1986)
Herr Petters Lovsang (1989)
Livstreet (1994)
Frikk (1995)
Meisteren og Mirjam (1996)
Som et fyrlys (1997)
En dag vil livet vinne (1997)
Pilgrimen (1997)
Nooa (nimi)

| Nooa, Noah |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Nooa: 15. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  Noah: 15. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Noa, Noak, Noach, Noé
Nimen alkuperä:  heprelalainen, lepo, lohdutus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nooa, monissa kielissä Noah, on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka johtuu lepoa tai lohdutusta tarkoittavista heprean kielen sanoista. Nimi on tullut tunnetuksi Raamatun vedenpaisumuskertomuksesta (1. Moos. 6–9), jonka mukaan Nooa rakensi Jumalan käskystä arkin, jossa hän perheineen pelastui ainoina ihmisinä veden­paisumuksesta.
Suomessa nimi Nooa tai Noah on yleistynyt vasta 1900-luvun lopulta lähtien. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Nooa on annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 3 140:lle ja Noah 1 299 pojalle, joista valtaosa on syntynyt vuoden 2000 jälkeen.
Nooan nimipäivä on 15. joulukuuta, joka on myös suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Noahin nimipäivä. Suomenkieliseen kalenteriin nimi lisättiin vuonna 2015.
Tunnettuja Nooa-nimisiä

Nooa Laine (s. 2002), malesialais-suomalainen jalkapalloilija
Nooa Takooa (s. 1993), kiribatilainen pikajuoksija
Tunnettuja Noah-nimisiä

Noah Alexandersson (s. 2001), ruotsalainen jalkapalloilija
Noah Baumbach (s. 1969), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Noah Beery, Jr. (1913–1994), yhdysvaltalainen näyttelijä
Noah Bernardo (s. 1974), yhdysvaltalainen rumpali
Noah Crawford (s. 1994), yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä
Noah Creshevsky (1945–2020), yhdysvaltalainen säveltäjä
Noah Cyrus (s. 2000), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
Noah Dobson (s. 2000), kanadalainen jääkiekkoilija
Noah Frick (s. 2001), liechtensteinilainen jalkapalloilija
Noah Gray-Cabey (s. 1995), yhdysvaltalainen näyttelijä ja pianisti
Noah Gregor (s. 1998), kanadalainen jääkiekkoilija
Noah Hanifin (s. 1997), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Noah Hathaway (s. 1971), yhdysvaltalainen näyttelijä
Noah Hawley (s. 1967), yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja kirjailija
Noah Hickey (s. 1978), uusiseelantilainen jalkapalloilija
Noah Hoffman (s. 1989), yhdysvaltalainen maastohiihtäjä
Noah Huntley (s. 1974), englantilainen näyttelijä
Noah Jupe (s. 2005), englantilainen näyttelijä
Noah Juulsen (s. 1997), kanadalainen jääkiekkoilija
Noah Kahan (s. 1997), yhdysvaltalainen folk-pop-laulaja ja lauluntekijä
Noah Kin (s. 1994), nigerialais-suomalainen rap-artisti
Noah Lyles (s. 1997), yhdysvaltalainen pikajuoksija
Noah Ngeny (s. 1978), kenialainen 1500 metrin juoksija ja olympiavoittaja
Noah Nurmi (s. 2001), suomalainen jalkapalloilija
Noah Okafor (s. 2000), sveitsiläis-nigerialainen jalkapalloilija
Noah Pallas (s. 2001), suomalainen jalkapalloilija
Noah Rod (s. 1996), sveitsiläinen jääkiekkoilija
Noah Schnapp (s. 2004), yhdysvaltalainen näyttelijä
Noah Olivier Smith, Yeat (s. 2000), yhdysvaltalainen rap-artisti ja sanoittaja
Noah Steen (s. 2004), norjalainen jääkiekkoilija
Noah Syndergaard (s. 1992), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Noah Taylor (s. 1969), australialainen näyttelijä
Noah Webster (1758–1843), yhdysvaltalainen kielitieteilijä, toimittaja ja sanakirjan laatija
Noah Welch (s. 1982), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Noah Wyle (s. 1971), yhdysvaltalainen näyttelijä
Noah Young (1887–1958), yhdysvaltalainen painonnostaja ja näyttelijä
Kuvitteellisia Noah-nimisiä

Noah, mangasarjassa Soul Eater
Noah Bennet, tv-sarjassa Heroes
Noah Kuttler, Laskin, superroisto DC Comicsin sarjakuvissa
Noah Puckerman, tv-sarjassa Glee
Behrens

Behrens  on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bertha Behrens (1848–1912), saksalainen kirjailija
Hildegard Behrens (1937–2009), saksalainen sopraano
Jack Behrens (1935–2024), yhdysvaltalais-kanadalainen säveltäjä
Kevin Behrens (s. 1991), saksalainen jalkapalloilija
Kurt Behrens (1884–1928), saksalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti
Otto Behrens (1850–1939), saksalaissyntyinen Ruotsissa ja Suomessa vaikuttanut puupiirtäjä
Peter Behrens (1868–1940), saksalainen arkkitehti ja teollinen muotoilija
Sam Behrens (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kalle Lähdesmäki

Kalle Johannes Lähdesmäki (s. 11. marraskuuta 1952) on suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja, joka toimi pitkään S-ryhmässä ja sitten Minimani-hypermarketketjun toimitusjohtajana. Hän on toiminut Suomen Ampumahiihtoliiton puheenjohtajana vuosina 2006–2010 ja uudelleen vuosina 2016–2024. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 2010. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri.
Lähdesmäki toimi vuodesta 1985 Etelä-Pohjanmaan Osuuskaupan toimitusjohtajana, puolitoista vuotta myös Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan johtajana, sitten joitakin kuukausia Härmän kuntokeskuksen toimitusjohtajana ja 2006–2013 Minimanin toimitusjohtajana. Hän on toiminut myös Seinäjoen Tangomarkkinoiden puheenjohtajana.
Peter Pontvik

Peter Pontvik vuonna 2021.
Peter Pontvik (s. 1963 Kööpenhamina) on musiikintutkija, kuoronjohtaja ja säveltäjä. Hän on ollut Ruotsin säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1994. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, Karlsruhessa ja Montevideossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Wolfgang Rihm ja Hans-Georg Renner.
Pontvikin kiinnostus tutkijana on kohdistunut etenkin Latinalaisen Amerikan barokkimusiikkiin. Hän perusti vuonna 1995 Tukholmassa Ensemble Villancicon ja ryhtyi sen taiteelliseksi johtajaksi. Hänestä tuli myös perustamansa Tukholman vanhan musiikin festivaalin taiteellinen johtaja vuonna 2002, ja hänet nimettiin Pohjoismaisen vanhan musiikin liiton (NORDEM) puheenjohtajaksi vuonna 2006. Lisäksi Pontvik on toiminut Euroopan vanhan musiikin verkoston (REMA) puheenjohtajana ja luonut vuodesta 2013 lähtien vietetyn Eurooppalaisen vanhan musiikin päivän.
Pontvikin omiin sävellyksiin kuuluu orkesteri-, kuoro- ja kamariteoksia. Hän sai Tolosassa ensipalkinnon kuorosäveltämisessä vuonna 1989 ja on sittemmin saanut Ruotsissa useamman palkinnon työstään kulttuurin sekä vanhan musiikin edistämiseksi.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz