stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hideki Tōjō
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Valtion tukipylväiden ritarikunnan 1. luokka (Mantšukuo, 1937)
Otollisten pilvien ritarikunnan 1. luokka (Mantšukuo, 1940)
Loisteliaan lohikäärmeen ritarikunnan 1. luokka (Mantšukuo, 1942)
Chula Chom Klaon ritarikunnan suurristi (Thaimaa, 1943)
Valkoisen norsun ritarikunnan suurketju (Thaimaa, 1942)
Kotkan Ansioritarikunnan suurristi (Saksa, 1940)
Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan suurristi (Italia, 1941)
Lähde:
Kuvagalleria

Tōjō sotapoliisien tarkan katseen alla Tokiossa tuomioistuimen kuultavana.
Tōjō kuvattuna yhdysvaltalaisessa propagandajulisteessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hideki Tōjō Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Konoye Fumimaro III-kausi | Japanin pääministeri 18. lokakuuta 1941 – 22. heinäkuuta 1944  1 009 päivää | Seuraaja: Koiso Kuniaki |
Tokion sotarikosoikeudenkäynnin syytetyt
| --- | --- |
Kuolemaan tuomitut:  Kenji Doihara  Kōki Hirota  Seishirō Itagaki  Heitarō Kimura  Iwane Matsui  Akira Mutō  Hideki Tōjō 
Elinkautiseen vankeuteen tuomitut:  Sadao Araki  Kingorō Hashimoto  Shunroku Hata  Kiichirō Hiranuma  Naoki Hoshino  Okinori Kaya  Kōichi Kido  Kuniaki Koiso  Jirō Minami  Takazumi Oka  Hiroshi Oshima  Kenryō Satō  Shigetarō Shimada  Toshio Shiratori  Teiichi Suzuki  Yoshijirō Umezu 
Määräaikaiseen vankeuteen tuomitut:  Shigenori Tōgō (20 v.)  Mamoru Shigemitsu (7 v.) 
Muut:  Yōsuke Matsuoka  Osami Nagano  Shūmei Ōkawa  1 2  Kuoli oikeudenkäynnin aikana.  ↑  Todettiin mielenvikaiseksi ja vapautettiin. 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Speed metal

| Speed metal |
| --- | --- |
Alkuperä:  NWOBHM, hardcore punk
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1970-luvun alku - 1980-luvun loppu
Tyypillisiä soittimia:  sähkökitara, basso, rummut, laulu
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  thrash metal, power metal, neoklassinen metalli, black metal, death metal
Speed metal on San Franciscossa 1980-luvun alussa syntynyt metallimusiikin tyylisuunta, jonka esimuotoja on jälkikäteen tunnistettu jo 1970-luvun rockmusiikissa. Varhaisimpia speed metalia ennakoineita kappaleita olivat muun muassa Deep Purplen vuoden 1972 albumilla Machine Head julkaistu kappale ”Highway Star” ja Queen-yhtyeen vuoden 1974 kappale ”Stone Cold Crazy”. Speed metal on raskassointista musiikkia, joka soitetaan erittäin nopeassa tempossa. 1980-luvulla monet rockmusiikin harrastajat ja jopa perinteisen heavy metalin kuuntelijat kokivat speed metalin liian hyökkääväksi ja rajuksi musiikiksi.
Speed metal -termiä on käytetty jo vuonna 1981, kun Jeff Dahlin Powertrip-yhtye julisti levynsä takakannessa: ”L.A. Hardcore Speed Metal Rules!” Jo aikaisemmin, vuonna 1973, Iggy Pop käytti samaa nimitystä kuvaamaan The Stoogesin musiikkia. Tosin sanalla ”speed” on näissä tapauksissa saatettu viitata lähinnä amfetamiiniin eikä niinkään musiikin tempoon.
Speed metalin rinnalle syntyi pian käsite thrash metal. Näiden välillä ei ole selkeää rajaa, mutta voidaan kuitenkin ajatella, että esimerkiksi Metallican ensimmäinen levy on speed metallia ja toinen levy thrash metallia. Asiaa on yritetty määritellä siten, että thrash metal on speed metaliakin raskaampaa, äärimmäisempää ja aggressiivisempaa musiikkia joka on muusikillisesti lähempänä raskaimmissa tapauksissa jopa death metallia, kun taas speed metal on lähempänä NWOBHM:ää. 1980-luvulla luokiteltiin useita yhtyeitä speed metal -tyyliin kuuluviksi, vaikka ne nykyään kuuluvat thrash metal -luokkaan. Tämä johtuu siitä, että bändien levyt saattoivat olla keskenään erilaisia, kuten Metallican tapauksessa. Thrash metal oli hieman speed metallia raskaampaa ja nopeampaa, mutta yleisesti ottaen 1980-luvulla speed- ja thrash metal olivat lähellä toisiaan.
Speed metalissa erottuu enemmän perinteiseen heavy metalin vaikutteita. Joissakin thrash metal -yhtyeissä laulajalla on tapana ”rääkyä” tai ”öristä”, kun taas speed metalissa turvaudutaan useammin puhtaaseen lauluun korkeita kirkaisuja hyödyntäen. Thrash metal on yleensä myös synkkätunnelmaista, kun taas speed metal -kappaleiden sanoitukset ovat toisinaan humoristisia ja hyväntuulisia. Käytännössä speed metalia ja thrash metalia on kuitenkin usein käytetty synonyymeinä.
Useat thrash metal -yhtyeet soittavat myös speed metallia ja toisinpäin.
1980-luvun puolivälissä speed metal nousi suosioon Länsi-Saksassa, jossa se pian risteytettiin perinteiseen heavy metaliin. Tästä tyylisuunnasta muovautui myöhemmin power metal.
Speed metal oli 1980-luvun lopulla suosittua myös Suomessa, mutta 1990-luvulle tultaessa speed metal vähitellen väistyi uudempien heavy metal -tyylien tieltä.
Speed metal -yhtyeitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Accept  Agent Steel  Airdash  Annihilator  Anthrax  Blind Guardian  Bulldozer  Charged  Destruction  Dragonforce  Exciter  Exodus  Flotsam and Jetsam  Galneryus  Grave Digger  |  Heathen  Helloween  Helstar  Iron Angel  Kreator  Megadeth  Motörhead  Overkill  Oz  Rage  Raven  Razor  |  Running Wild  Savatage  Sodom  Statue  Stone  Stormwarrior  Venom  Vhäldemar  VIP  Voivod  Warhead  X Japan  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Speed metal Wikimedia Commonsissa
Metallimusiikin tyylilajit
Alternative metal
Avantgardemetalli
Djent
Black metal
Death metal
Doom metal
Extreme metal
Folk metal
Funk metal
Glam metal
Goottimetalli
Grindcore
Hard rock
Heavy metal
Industrial metal
Kristillinen metallimusiikki
Metalcore
Neoklassinen metalli
Power metal
Progressiivinen metalli
Rapcore
Sinfoninen metalli
Stoner rock
Thrash metal
Viikinkimetalli
Taivas (mainostoimisto)

| Taivas Maan Päällä Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1996 (Mainostoimisto Taivas Maan Päällä Oy)
Perustaja:  Jussi Nurmio, Micke Silén ja 3 muuta
Toimitusjohtaja:  Dave Gamrasni
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  mainonta
Emoyhtiö:  lähes 1 000 (konserni, 2007), nyt noin 90 (2012)
Tytäryhtiöt:  Suunnittelutoimisto Taivas Oy Kuulas Research Agency Oy 7th Heaven Productions Oy
Kotisivu:  taivas.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taivas, virallisesti Taivas Maan Päällä Oy, vuoteen 2001 asti Mainostoimisto Taivas Maan Päällä Oy on suomalainen mainostoimisto, joka on perustettu 1996.  Kansainvälinen mainostoimistoketju Ogilvy omistaa kolmanneksen yhtiöstä, ja muita omistajia ovat Mikko Helme, Lauri Gulin, Ari Halla-Aho, Veli-Matti Hilli, Tuomas Kota ja Micke Silén.
Mainostoimisto Taivaan ympärille 2000-luvulla syntyneen Taivas-konsernin emoyhtiö Taivas Group Oy teki konkurssin vuonna 2012 nimellä Fifty Fifty Neljä Oy, mutta Taivas Maan Päällä Oy ehdittiin erottaa konsernista riippumattomaksi yhtiöksi sitä ennen. Konsernilla oli suurimmillaan toimintaa myös Venäjällä ja Baltian maissa.
Historiaa

Mainostoimisto Taivaan perustivat vuonna 1996 Jussi Nurmio ja neljä muuta osakasta. Se teki kampanjoita muun muassa Radiolinjalle, Tiimarille ja Teboilille. Taivas kasvoi monialakonserniksi, johon kuului kymmeniä yhtiöitä, kuten Habbosta tunnetuksi tullut Sulake Corporation ja kiinteistönvälitysalaa mullistamaan pyrkinyt Igglo. Taivas-konserni laajentui Viroon, Latviaan, Liettuaan, Venäjälle ja Lontooseen ja työllisti parhaimmillaan lähes tuhat ihmistä. Konsernin liikevaihto vuonna 2007 oli noin 150 miljoonaa euroa. Jussi Nurmio valittiin vuoden 2007 liikemieheksi.
Vuonna 2008 alkanut matalasuhdanne alkoi nopeasti murentaa Taivas-konsernin menestystä ja kannattavuutta. Taivas Group teki konkurssin 2012, mutta alkuperäinen mainostoimisto jatkaa toimintaansa.
Taivas Maan Päällä Oy:n nykyisiämilloin? tytäryhtiöitä ovat Suunnittelutoimisto Taivas Oy (vuoteen 2009 Taivasmainos Oy), tutkimustoimisto Kuulas Research Agency Oy (vuoteen 2005 Oy Hel Toy Ltd.) ja mainoselokuvien tuotantoyhtiö 7th Heaven Productions Oy. Ryhmä työllisti vuonna 2012 noin 90 henkilöä.
HMS Hero (H99)

| HMS Hero |
| --- | --- |
 Alus Kanadan laivaston HMCS Chaudièrena

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Newcastle-on-Tyne
Kölinlasku:  28. helmikuuta 1935
Laskettu vesille:  10. maaliskuuta 1936
Palveluskäyttöön:  23. lokakuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  Kanadan laivastolle 15. marraskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 980 t (max)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus) 97,5 m (vesiraja)
Leveys:  10,05 m
Syväys:  3,78 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  36 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä CP Mk XVIII -asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk I -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 45 × syvyyspommia
HMS Hero (viirinumero H99) oli Britannian kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus siirrettiin 1943 Kanadan laivastolle nimellä HMCS Chaudière.
Valmistus

Alus tilattiin 13. joulukuuta vuoden 1934 laivasto-ohjelmassa Parsons Marine Steam Turbine Companylta, joka hankki sen rungon Vickers-Armstrongilta Newcastlesta. Köli laskettiin 28. helmikuuta 1935. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 23. lokakuuta. Valmistuskustannukset tehdyn tarjouksen perusteella olivat 249 858 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin H-luokasta muodostettuun Välimeren-laivaston 2. hävittäjälaivueeseen, jossa se oli edelleen toisen maailmansodan alkaessa. Alus oli huollettavana kotimaassa kesällä 1939. Lokakuussa alus määrättiin HMS Hardyn, HMS Hostilen ja Hastyn kanssa Force K:hon Freetowniin etsimään Saksan laivaston saarronmurtajia Etelä-Atlantilta. Osasto lähti 5. lokakuuta Gibraltarilta.
Tammikuussa 1940 alus palasi Gibraltarille huoltoon. Alus määrättiin helmikuussa kuitenkin kotimaahan modernisoitavaksi. Se liittyi 7. helmikuuta HMS Broken, HMS Veloxin, HMS Versatilen, HMS Winchesterin ja sluuppi HMS Enchantressin kanssa Gibraltarille matkaavaan saattueeseen OG17F. Alus siirrettiin Portsmouthiin, jossa se siirrettiin 15. helmikuuta telakalle.
Palvelus > Taistelu Norjasta

Alus palasi 16. maaliskuuta palvelukseen Kotilaivastoon liitettyyn laivueeseensa Scapa Flowssa. Se määrättiin 31. maaliskuuta esittämään HMS Hyperionin kanssa miinanlasku Pohjois-Norjaan operaatio Wilfredissa. Alus suojasi 5. huhtikuuta HMS Greyhoundin, HMS Glowwormin ja Hyperionin kanssa taisteluristeilijä HMS Renownia. Seuraavana päivänä alus erkani osastosta tankatakseen ennen Pohjois-Norjaan siirtymistä. Vaikea sää kuitenkin viivästytti lähtöä.
Alus teki 8. huhtikuuta valemiinoitteita öljytynnyreillä, minkä jälkeen se jäi varoittamaan alueen meriliikennettä miinoitteesta. Se palasi Sullom Voeen tankkaamaan Norjan laivaston KNM Sleipnerin vapautettua sen miinoitteen valvonnasta. seuraavana päivänä se liittyi laivueeseensa tukemaan Norjan maihinnousuja operaatio Rupertissa.
Alus suojasi 13. huhtikuuta hävittäjäosastossa Narvikin toisessa taistelussa taistelulaiva HMS Warspitea. Se upotti Rombaksfjordissa torpedoimalla Saksan laivaston hävittäjän Z18 Hans Lüdemannin, minkä jälkeen se joutui irrottautumaan taistelusta polttoaineen ja ammusten puutteen vuoksi. Alus suojasi 24. huhtikuuta Warspitea Narvikin tulituksen aikana. Alus osallistui toukokuun alussa Norjan rannikon valvontaan ennen siirtoaan Välimerelle. Alus lähti 17. toukokuuta Plymouthista muiden siirrettävien alusten kanssa kohti Aleksandriaa.
Enkelipölyä

| Moukanpeli |
| --- | --- |
Kirjailija:  Reijo Mäki
Kieli:  suomi
Genre:  jännitys
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1985
ISBN:  951-23-2221-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Enkelipölyä on Reijo Mäen esikoisromaani vuodelta 1985.
Juoni

Nuoren Tommin pitäisi alkaa rakentaa uraa pakasteiden markkinoinnissa ja sitoutua parisuhteessa, mutta vapaus kiinnostaa enemmän. Kaverin kirje Tukholmasta saa jättämään kaiken ja palaamaan Ruotsiin. Kaveria ei kuitenkaan löydy, ja näyttää siltä, että tämä on sekaantunut huumerikollisuuteen ja todennäköisesti jo kuollut.
Teemat

Kirjan taustalla ovat Mäen kokemukset nuoruuden kesätöistä, asumisesta ja elämisestä Tukholmassa sekä oma työuran alkutaival. Mäen tuotannon toistuvat elementit, huorat, rikolliset, juopot ja narkkarit, taiteilijat, homot, rappeutunut varakkaampi väki, ketkut maahanmuuttajat ja naiivit maailmanparantajat ovat läsnä jo ensimmäisessä teoksessa. Samoin irtoseksi, uhkapeli ja armeijamuistelot.
Mäki on kertonut päättäneensä jo lapsena, että hänestä tulee kirjailija. 24-vuotiaana porilaisessa yksiössä hän antoi itselleen yhden mahdollisuuden kokeilla matkakirjoituskoneella, onko hänestä siihen.
Autentikaattori

VeriSign merkkinen digipassi.
Autentikaattori eli varmennelaite (joskus myös tunnuslukulaite, digipassi tai avain-tokeni) on pieni laite, jonka avulla tietokonesovelluksen käyttäjä voi todistaa henkillöllisyytensä.
Se mahdollistaa salasanan ja käyttäjätunnuksen yhdistelmää varmemman turvallisuuden.
Laitteessa on yleensä sarja numeroita, jotka vaihtuvat tietyn ajan välein, ja käyttäjä syöttää numerosarjan sisäänkirjautumisen yhteydessä.
Erillisen autentikaattorilaitteen lisäksi markkinoilla on useita erilaisia mobiilisovelluksia, jotka toimivat samalla tavalla: näyttävät säännöllisesti vaihtuvia numerosarjoja. Nykyisin mobiililsovellukset ovat selvästi suositumpia kuin erilliset laitteet.
Robin Hood ja hänen iloiset vekkulinsa Sherwoodin pusikoissa

| Robin Hood ja hänen iloiset vekkulinsa Sherwoodin pusikoissa |
| --- | --- |
Tyyli:  sketsiviihde
Pääosissa:  Pentti Siimes   Vesa-Matti Loiri   Simo Salminen   Tapio Hämäläinen   Leo Jokela
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV
Esitetty:  4. helmikuuta 1974 –
Jaksoja:  1
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Pertti Pasanen
Ohjaaja(t):  Inkeri Pilkama
Käsikirjoittaja(t):  Spede Pasanen
Tuotantoyhtiö(t):  Spede-Yhtiöt
Aiheesta muualla
IMDb
Robin Hood ja hänen iloiset vekkulinsa Sherwoodin pusikoissa on 4. helmikuuta 1974 MTV:llä lähetetty suomalainen televisio-ohjelma, joka oli Spede Pasasen käsikirjoittama ja Inkeri Pilkaman ohjaama. Ohjelma perustui osittain samoille hahmoille kuin Pasasen vuoden 1968 elokuva Noin 7 veljestä.
Spede Pasanen suunnitteli ohjelmasta 10-osaisen tv-sarjan, mutta se lopetettiin ensimmäisen osan jälkeen. Säilyneen kuva-aineiston perusteella jaksoja ehdittiin kuitenkin kuvata ainakin kaksi. Saman kohtalon koki Yle TV1:llä näytetty Ile Jokisen ja Remu Aaltosen viihdeohjelma Kumiankka Klubi vuonna 1997.
Ohjelmasta ei ole säilynyt tallennetta MTV3:n arkistoissa, mutta KAVI:n arkistossa on nähtävillä useita mustavalkoisia ja värillisiä still-kuvia ohjelman kuvauksista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pentti Siimes  | … |  selostus   |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Robin Hood   |
|  Tapio Hämäläinen  | … |  sotamies Rokka   |
|  Simo Salminen  | … |  Puna-Will   |
|  Jukka Virtanen  | … |  Munkki-Tuck   |
|  Heikki Kuvaja  | … |  Pitkä-Jussi   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  Nottinghamin sheriffi   |
|  Leo Jokela  | … |  Leonardo   |
|  Anna-Liisa Ruotsi  | … |  Leonardon vaimo   |
|  Olavi Ahonen  | … |  Rautahanska   |
|  Pertti Roisko  | … |  Pitkä-Jussi   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  huovi   |
Näyttelijät > Tekijät

Ohjaus: Inkeri Pilkama
Käsikirjoitus: Spede Pasanen
Tuottaja: Pertti Pasanen
Aiheesta muualla

Robin Hood ja hänen iloiset vekkulinsa Sherwoodin pusikoissa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kevin Hansen

Kevin Hansen vuonna 2017.
Kevin Hansen (s. 28. toukokuuta 1998 Götene) on ruotsalainen autourheilija. Hän on kilpaillut rallicrossin MM-sarjassa ja sijoittunut parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 2019, jolloin hänen isoveljensä Timmy Hansen voitti maailmanmestaruuden, sekä toiseksi vuosina 2023 ja 2024. Hansen voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2015. Hän kilpaili MM-sarjassa ensimmäisen kerran vuoden 2015 viimeisessä osakilpailussa, jossa hänestä tuli 17,5-vuotiaana MM-sarjan historian nuorin ajaja.
Kevin ja Timmy Hansenin isä Kenneth Hansen on rallicrossin 14-kertainen Euroopan-mestari, ja myös heidän äitinsä Susann menestyi autourheilussa.
Nikolai Romanov (urheilujohtaja)

Nikolai Nikolajevitš Romanov (ven. Николай Николаевич Романов; 9. elokuuta 1913 – 27. syyskuuta 1993 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen urheilujohtaja.
Kirjallisuutta

Sport necropol: Романов Николай Николаевич (1913-1993) (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
James Riordan: Sport in Soviet Society, s. 402-405.  (Appendix I: Sports leaders and the Nomenclatura: biographies and comment)  Bristol, UK:  Cambridge University Press, 1977.  ISBN 0521-21284-7
Jenifer Parks: East plays West - Sport and the Cold War, Stephen Wagg and David L. Andrews eds. s. 27-44.  (Verbal gymnastics: Sports, bureacracy, and the Soviet Union's entrance into the OLympic Games, 1946-1952)  Abingdon, UK:  Routledge, 2007.  ISBN 978-0-415-35926-9
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Joonas Lohisalo

| Joonas Lohisalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. toukokuuta 2003 (ikä 21) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  JoKP
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  Hermes (Mestis) SaiPa (SML) RoKi (Mestis)
Joonas Lohisalo (s. 14. toukokuuta 2003 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Pojissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Lohisalo osaa pelata myös keskellä.
Ura > Maajoukkueura

Lohisalo on pelannut kaksi nuorten ja neljä poikien maaottelua.
Ahvenkosken sillat

Ahvenkosken vanha langerpalkkisilta vuodelta 1965.
Ahvenkosken sillat ovat nykyisillä valtatie 7:llä ja seututie 170:llä olevat sillat, jotka ylittävät Kymijoen läntisimmän suuhaaran eli Ahvenkoskenhaaran Loviisan (vuoteen 2009 asti Ruotsinpyhtään) ja Pyhtään rajalla Ahvenkoskella. Sillat ylittävät joko voimalaitoksen alakanavan tai sen länsipuolella olevan tulva-aukon. Siltoja on viisi.
Sillat > 1960-luvun sillat

Kaksi vanhinta siltaa valmistuivat vuonna 1965 silloiselle valtatie 7:lle. Itäisin silta, teräskaarinen Ahvenkosken voimalaitoksen alakanavan silta on tyypiltään langerpalkkisilta ja se on rakennettu tie- ja vesirakennushallituksen (TVH) siltaosastolla tehtyjen tyyppipiirustusten mukaan. Sen jänneväli on 65 metriä. Ahvenkosken tulva-aukon silta on teräsbetoninen 3-aukkoinen jatkuva laattasilta, keskiaukon pituus on 18 metriä ja molemmat reuna-aukot ovat 13,5 metriä pitkiä. Sillan kokonaispituus on noin 54,5 metriä. Myös tämä silta on suunniteltu TVH:n siltaosastolla.
Sillat korvasivat puolisen kilometriä ylävirtaan olevan vanhan Savukosken sillan, josta tuli suojeltu museosilta vuonna 1982. Kun moottoritie valmistui vuonna 2014, entisestä valtatie 7:stä tuli seututie 170.
Sillat > 2010-luvun sillat

Eurooppatie E18 eli valtatie 7 rakennettiin moottoritieksi Koskenkylän ja Kotkan välillä vuosina 2011–2015. Ahvenkoskelle tuli kolme uutta moottoritiesiltaa Kymijoen yli. Lännestä Markkinamäen tunnelista katsottaessa on ensin Ahvenkosken läntiset vesistösillat, kummallekin ajosuunnalle oma jännitetty 6-aukkoinen betoninen palkkisilta. Niistä pohjoinen silta on kokonaispituudeltaan noin 273 metriä, neljä keskimmäistä jänneväliä ovat kukin 45 metriä ja kumpikin reunajänne 40,15 metriä. Eteläinen vesistösilta on hieman lyhyempi, se kokonaispituus on noin 258 metriä, keskijänteet vastaavasti 42-metrisiä ja molemmat reunajänteet 36,15 metriä pitkiä.
Läntiset vesistösillat liittyvät suoraan Ahvenkosken itäiseen siltaan, joka on tyypiltään teräksinen yksikaarinen langerpalkkisilta. Sillan kansi on teräsbetonia. Langerpalkkisillan kokonaispituus on noin 143 metriä, teräsrakenteen pituus on 136 metriä ja teräskaaren jännemitta 90 metriä. Sillan reuna-aukot ovat 22,5 metriä pitkät. Kaikissa kolmessa uudessa moottoritiesillassa on läpinäkyvää polykarbonaattilevyä olevat meluesteet.
Uuden moottoritien yksikaarisen langerpalkkisillan suunnitteli Sito ja läntiset vesistösillat Ramboll. Sillat ja moottoritien rakensi työyhteenliittymä Pulteri, jonka muodostavat YIT ja Destia. Moottoritie otettiin käyttöön syksyllä 2014, vuonna 2015 tehtiin vielä muita tiejärjestelyjä.
Sillat > Sillat taulukossa

| Tie nro | Nimi | Rakennus- vuosi | Tyyppi ja  materiaali | Suurin jänneväli m | Ylittää | Koordinaatit | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 170 | Ahvenkosken voimalaitoksen alakanavan silta | 1965 | teräksinen langerpalkkisilta | 65 | alakanava | 60°29′34.7″N, 026°27′04.3″E |  |
| 170 | Ahvenkosken tulva-aukon silta | 1965 | teräsbetoninen 3-aukkoinen jatkuva laattasilta | 18 | tulva-aukko | 60°29′36.5″N, 026°26′57.2″E |  |
| 7 | Ahvenkosken itäinen silta | 2014 | teräksinen yksikaarinen langerpalkkisilta | 90 | alakanava | 60°29′30.5″N, 026°27′05.6″E |  |
| 7 | Ahvenkosken läntinen vesistösilta, pohjoinen silta | 2014 | jännitetty 6-aukkoinen teräsbetoninen palkkisilta | 45 | tulva-aukko | 60°29′32.4″N, 026°26′52.0″E |  |
| 7 | Ahvenkosken läntinen vesistösilta, eteläinen silta | 2014 | jännitetty 6-aukkoinen teräsbetoninen palkkisilta | 42 | tulva-aukko | 60°29′31.7″N, 026°26′51.6″E |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ahvenkosken sillat Wikimedia Commonsissa
Valtatie 7 Matti Grönroosin tiesivustolla
Ahvenkosken vanha silta Torsti Salosen siltasivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ahvenkosken moottoritiesillat noin 1,5 kuukautta ennen moottoritien avaamista. Vasemmalta itäinen silta, läntiset vesistösillat ja niiden takana Markkinamäen tunneli.
Shakin maailmanmestaruusottelu 1927
Aiheesta muualla

Ottelun pelit (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Shakin maailmanmestaruusottelut ja -turnaukset |
| --- | --- |
Ennen FIDE:ä: 1886, 1889, 1891, 1892 (Steinitz) ·  1894, 1897, 1907, 1908, 1910 (Lasker–Schlechter), 1910 (Lasker–Janowski) (Lasker) ·  1921 (Capablanca) ·  1927, 1929, 1934 (Alehin) 1935 (Euwe) ·  1937 (Alehin)
FIDE:n aikana: 1948, 1951, 1954 (Botvinnik) ·  1957 (Smyslov) ·  1958 (Botvinnik) ·  1960 (Tal) ·  1961 (Botvinnik) ·  1963, 1966 (Petrosjan) ·  1969 (Spasski) ·  1972 (Fischer) ·  1975, 1978, 1981 (Karpov) ·  1984-1985, 1986, 1987, 1990 (Kasparov)
Klassinen maailmanmestaruus: 1993, 1995 (Kasparov) ·  2000, 2004 (Kramnik)
FIDE:n maailmanmestaruus: 1993, 1996, 1998 (Karpov) ·  1999 (Halifman) ·  2000 (Anand) ·  2002 (Ponomarov) ·  2004 (Kasymdžanov) ·  2005 (Topalov)
Yhdistymisen jälkeiset: 2006 (Kramnik) ·  2007, 2008, 2010, 2012 (Anand) ·  2013, 2014, 2016, 2018, 2021 (Carlsen) ·  2023 (Ding)
Hoover (Alabama)

| Hoover |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 33°23′11″N, 86°48′18″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alabama
Piirikunta:  Jefferson, Shelby
Hallinto:  
 – Pormestari:  Tony Petelos
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  113 km²
 – Josta vettä:  1,3 km² (1 %)
Korkeus:  166 m
Väkiluku (2006):  68 707
 – Väestötiheys:  561,6 as./km²
 – Metropolialue:  1 108 210
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
 
 www.hooveral.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hoover on kaupunki Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen pinta-ala on 113 km² ja asukasluku 68 707 (2006). Kaupunki sijaitsee Birminghamin kaupungin esikaupunkialueella.
Aiheesta muualla

Kaupungin virallinen kotisivu (englanniksi)