stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1955
B-sarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | ITA | AUT | NED | YUG | BEL |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Italia | 4 | 4 | 0 | 0 | 50-4 | 8 |  | 3-1 | 10-2 | 9-1 | 28-0 |
|  Itävalta | 4 | 3 | 0 | 1 | 15-9 | 6 |  |  | 6-1 | 3-2 | 5-3 |
|  Alankomaat | 4 | 2 | 0 | 2 | 18-20 | 4 |  |  |  | 9-1 | 6-3 |
|  Jugoslavia | 4 | 1 | 0 | 3 | 9-23 | 2 |  |  |  |  | 5-2 |
|  Belgia | 4 | 0 | 0 | 4 | 8-44 | 0 |  |  |  |  |  |
|  Saksa B | ulkopuolella kilpailun | ulkopuolella kilpailun | ulkopuolella kilpailun | ulkopuolella kilpailun | ulkopuolella kilpailun | ulkopuolella kilpailun | 2-2 | 3-2 | 11-1 | 5-1 | 11-1 |
B-sarja > Mestarijoukkue

|  | Joukkue | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1. | CAN | Ivan McLelland, Don Moog, Dino Mascotto, George McAvoy (C), Hal Tarala, Kevin Konway, Erine Rucks, Jack McDonald, Doug Kilburn, Dick Warwick, Bill Warwick, Jim Fairburn, Jack McIntyre, Grant Warwick, Mike Shebaga, Bernie Bathgate, Don Berry, Ed Kassian, Taggart, Middleton; Valmentaja: Grant Warwick |
KDM Absalon

| KDM Absalon |
| --- | --- |
 Absalon

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Odense Staalskibsværft, Munkebo, Odense
Kölinlasku:  28. marraskuuta 2003
Laskettu vesille:  25. helmikuuta 2004
Palveluskäyttöön:  19. lokakuuta 2004
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 300 t
Pituus:  137,60 m
Leveys:  19,5 m
Syväys:  6,3  m
Koneteho:  2 x MTU 8000 M70 -dieselmoottoria á 8,2 MW
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  100 (majoitustilat 169:lle)
Aseistus
Aseistus:  16 x Boeing Harpoon 3 x VLS Mk 48 -siiloa RIM-7 Sea Sparrow 4 x Stinger Lv M/93 -ohjuksenlaukaisualustaa 7 x 12,7 mm LvSa M/01 -konekivääriä
KDM Absalon (runkonumero L16) on Tanskan kuninkaallisen laivaston Absalon-luokan fregatti. Alus on nimetty tanskalaisen piispan Absalonin (1128-1201) mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Odense Staalskibsværft Munkebosta Odensesta, missä köli laskettiin 28. marraskuuta 2003, vaikka rakennustyöt oli aloitettu jo 30. huhtikuuta. Se laskettiin vesille 25. helmikuuta 2004 ja valmistui 19. lokakuuta.
Palvelus

Aluksen aseistusta täydennettiin 2007 asentamalla sille kaksi 35 millimetrin LvSa M/04 CIWS -lähi-ilmatorjuntajärjestelmää, neljä Sea Gnat Mk36 sukellusveneentorjuntaheitintä, kaksi Mk32 Mod 14 torpedoputkea MU-90 M/04 sukellusveneentorjuntatorpedoille. Aluksella on myös tilat (900 neliömetriä) kahdelle LCP-tyyppiselle maihinnousualukselle, kahdelle Agusta-Westland EH-101 helikopterille ja joukolle miinoja.
Alus oli Somalian rannikolla suojaamassa liikennettä merirosvoilta ja joutui muun muassa helmikuussa 2012 tulitaisteluun merirosvojen kanssa.
Absalon vieraili 2010 Suomessa, jolloin se osallistui Northern Coasts -harjoitukseen.
Alus tukeutui Tahkoluodon satamaan Porissa.
Päälliköt

P. Starklint 20. lokakuuta 2004 - 10. syyskuuta 2007
F. Trojahn 10. syyskuuta 2007 alkaen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helis.com, Database
Jukat

| Jukat |
| --- | --- |
 Yucca baccata
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Agavoideae
Suku::  Jukat Yucca  L.
Katso myös
   Jukat Wikispeciesissä   Jukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jukat eli  miekkajukat (Yucca) on parsakasvien suku. Siihen kuuluu 40–50 ikivihreää kasvia, joilla on kovat, miekkamaiset lehdet ja valkoiset kukat. Jukat erottaa samaan heimoon kuuluvista agaaveista siinä, että niiden lehtiruusuke ja lehdet eivät ole meheviä.
Jukat elävät luonnonvaraisina puoliaavikoilla. Niiden pölyttäjinä toimivat yöperhoset. Yhdysvalloissa kasvaa noin 50 jukkalajia, 30 lajia kasvaa Meksikossa ja siitä etelään Guatemalaan asti. Niitä kasvatetaan koristekasveina, ja ne ovat levinneet luontoon myös muilla mantereila, mutta sopivien pölyttäjien puutteessa villiintyneet jukat leviävät vain suvuttomasti. Huonekasvina käytettävä pullojukka kuuluu kuitenkin eri sukuun, mutta samaan heimoon kuin jukat.
Intiaanit ovat käyttäneet jukkia monipuolisesti. Kukkia, nuppuja ja siemeniä on syöty, ja kuiduista on tehty koreja.
Jukkalajeja

Yucca aloifolia – isojukka
Yucca angustissima
Yucca arkansana
Yucca baccata
Yucca brevifolia – joosuanjukka eli joosuanpuu
Yucca constricta
Yucca decipiens
Yucca elata
Yucca filamentosa – hapsijukka
Yucca flaccida – soihtujukka
Yucca glauca – sinijukka
Yucca gloriosa – kynttiläjukka
Yucca guatemalensis – kiiltojukka (syn. Y. elephantipes, Y. gigantea)
Yucca queretaroensis – keräjukka
Yucca rupicola
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Yucca
Suomen Lajitietokeskus: Jukat (miekkajukat) – Yucca
http://www.yuccaagavaceae.com/species.html
Pasi Rantanen

| Pasi Rantanen |
| --- | --- |
 Pasi Rantanen Sauna Open Airissa 2007
Henkilötiedot
Ammatti:  muusikko, varastopäällikkö
Muusikko
Tyylilajit:  power metal
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Thunderstone (2000–2007, 2013–) Strike (1985–1991, 2011–) King Company (2014–2017)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pasi Rantanen (s. 1969 Helsinki) on suomalainen laulaja. Parhaiten hänet tunnetaan power metal -yhtye Thunderstonesta, jonka laulajana hän toimi yhtyeen perustamisvuodesta 2000 vuoteen 2007 asti erottuaan henkilökohtaisista syistä. Hän palasi yhtyeeseen vuonna 2012. Tällä hetkellä hän laulaa ja soittaa kitaraa yli 20 vuoden tauon jälkeen paluun tehneessä Strike-yhtyeessä, jota hän oli itse perustamassa vuonna 1985.
Rantanen on myös toiminut taustalaulajana muun muassa Stratovariuksen, Kotipellon ja Ari Koivusen albumeilla. Lisäksi Raskasta joulua -albumilla on hänen tulkitsemansa versio kappaleesta ”Valkea joulu”. Rantanen toimi vuoden 2006 Euroviisuissa Lordin taustalaulajana Gene Simmonsin The Demon -maskissa.
Rantanen toimii siviilissä varastopäällikkönä.
Diskografia > Thunderstone

Thunderstone (2002)
The Burning (2004)
Tools of Destruction (2005)
Evolution 4.0 (2007)
Apocalypse Again (2016)
Diskografia > Hevisaurus

Hevisaurus: Jurahevin Kuninkaat (2009)
Hevisaurus: Hirmuliskojen yö (2010)
Diskografia > Vierailut > Solistina

Eri esittäjiä: Raskasta joulua (2004)
Monstervision Freakshow: Welcome to Hellsinki (2007)
Revolution Renaissance: New Era (2008)
Warmen: Japanese Hospitality (2009)
Eri esittäjiä: Raskasta joulua 2 (2014)
Imperium: Dreamhunter (2016)
Diskografia > Vierailut > Taustalaulajana

Stratovarius: Infinite (2000)
Stratovarius: Intermission (2001)
Stratovarius: Stratovarius (2005)
Lordi: Hard rock hallelujah -euroviisuesitys (2006)
Kotipelto: Serenity (2007)
Ari Koivunen: Fuel for the Fire (2007)
Aiheesta muualla

Pasi Rantanen Myspacessa (englanniksi)
Strike-yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Strike Facebookissa
Thunderstone
| --- | --- |
Albumit:   Thunderstone  The Burning  Tools of Destruction  Evolution 4.0  Dirt Metal  Apocalypse Again 
Singlet:   ”Virus”  ”Until We Touch the Burning Sun”  ”Tool of the Devil”  ”Forevermore” / ”Face in the Mirror”  ”10.000 Ways”  ”I, Almighty”  ”The Path”  ”Through the Pain”
Utagawa Kunisada

| Utagawa Kunisada> 歌川 国貞 |
| --- | --- |
 Kunisadan oppilaan Kunisada II:n muistopuupiirrospainokuva Kunisadasta tämän kuoleman jälkeen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1786 Edo, Japani
Kuollut: 12. tammikuuta 1865 (78–79 vuotta) Edo, Japani
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Taidesuuntaus:  ukiyo-e
Utagawa Kunisada (jap. 歌川 国貞; 1786 Edo – 12. tammikuuta 1865 Edo), myös Utagawa Toyokuni III (jap. 三代 歌川 豊国), oli kuvittaja ja puupiirrospainokuvien suunnittelija Edo-kauden Japanissa. Hän oli aikansa suosituin ja kaupallisesti menestynein ukiyo-e-kuvittaja, joka johti vaikutusvaltaista Utagawa-koulukuntaa lähes 40 vuotta.
Elämä ja ura > Varhaiset vuodet ja koulutus

Kunisada syntyi vuonna 1786 Edon kaupungissa Honjōn kaupunginosassa vauraaseen perheeseen. Hänen isänsä omisti viidennen Tatekawan lautta-aseman, josta käsin liikennöitiin lauttareittiä Edon lävitse virranneen Sumidajoen yli. Noin 15-vuotiaana Kunisada alkoi opiskella ukiyo-e-mestari Utagawa Toyokunin (1769–1825) johdolla. Hänen ensimmäinen tunnettu työnsä on 21-vuotiaana julkistettu sarja Keisei jūnitoki (’Kurtisaanien kaksitoista tuntia’) vuodelta 1807. Vuonna 1812 Kunisada peri isänsä lautta-aseman ja samalla taatun toimeentulon koko loppuelämänsä ajaksi.
Elämä ja ura > Menestyksen vuodet

Kunisadan ensimmäinen menestys tuli kirjankuvittajana. Vuonna 1808 Kunisada kuvitti Shikitei Samban romaanin Otsu miyage domo matabei meiga sukedachi. Kirjasta tuli julkaisuvuotensa myydyin teos ja Kunisadasta kysytty kuvittaja. Jo vuonna 1809 Kunisadalta tilattiin enemmän kuvakirjojen (e-hon) kuvituksia kuin hänen opettajaltaan Toyokunilta tai Katsushika Hokusailta. Ukiyo-e-markkinoita johtivat kustantajat, jotka tilasivat puupiirroksia suunnittelijoilta, joiden töiden uskoivat myyvän hyvin. 1810-luvun aikana Kunisadalta tilattiin yli 50 eri painokuvasarjaa, joten kustantajat uskoivat häneen. Jo vuonna 1814 hän perusti oman ateljeensa ja alkoi ottaa oppilaita. Vuosikymmenen loppuun mennessä hän oli selvästi suositumpi kuin opettajansa.
Vuonna 1827 Kunisada otti oppitunteja maalari Hanabusa Ikkeiltä (1749–1844) ja jatkoi menestyvää uraansa painokuvien suunnittelijana. Suurin osa hänen tuotannostaan oli puupiirroksia kabuki-näyttelijöistä (yakusha-e), mutta hän kuvitti myös yli sata e-hon-kuvakirjaa. Ajan tapa oli julkaista puupiirroksia sarjoina. Kunisada julkaisi 1820-luvun aikana noin 110 puupiirroskuvasarjaa, joista monet olivat bijinga-genreä (kirjaimellisesti ’kauniiden naisten kuvia’). Kunisada seurasi tarkasti ostavan yleisön makua. Hän haki uusia aiheita ja muunsi tyyliään tarpeen mukaan. 1830-luvulla hän alkoi suunnitella myös maisemapuupiirroksia (fūkei-ga) ja kuvia kukista ja linnuista (kachō-e).
Kunisadan elinaikana Japania hallitsi Tokugawa-shōgunaatti, joka pyrki hidastamaan ja osin kääntämään yhteiskunnallisten muutosten suuntaa. Kauppiasluokka chōnin oli vaurastunut ja perinteinen valtajärjestys oli uhattuna. Kaupankäyntiä pyrittiin rajoittamaan eri tavoin. Tenpō-uudistuksiksi kutsutut rajoitukset koskivat myös kustannustoimintaa ja puupiirroskuvien julkaisemista ja myymistä. Esimerkiksi näyttelijöiden ja prostituoitujen kuvaamista painokuvissa rajoitettiin. Kunisada hylkäsi monien muiden puupiirroskuvittajien tavoin näyttelijäkuvat ja alkoi suunnitella vähemmän riskialttiita bijinga-kuvia. Sensuurin kiertämiseksi puupiirrokset kuvittivat runoantologioita.
Elämä ja ura > Toyokuni III -arvonimi ja Utagawa-koulukunta

58-vuotiaalle Kunisadalle annettiin vuonna 1844 kunnianimi Toyokuni III ja hänet nimitettiin Utagawa-koulukunnan johtavaksi opettajaksi. Kun Kunisadan oma opettaja Utagawa Toykokuni oli kuollut vuonna 1825, arvonimen Toyokuni ja johtavan opettajan paikan oli perinyt Utagawa Toyoshige (1777–1835), joka oli naimisissa Toyokunin tyttären kanssa. Kunisada ei pitänyt nimen edellistä haltijaa arvossa, joten hän kutsui itseään nimellä Toyokuni II. Jälkimaailma tuntee kuitenkin Kunisadan nimellä Toyokuni III.
Tenpō-uudistusten sensuuri hellitti 1840-luvun lopulla ja markkinoilla alkoi uusi näyttelijäkuvien trendi. Myös Kunisada palasi näyttelijäkuvien pariin. Hän jatkoi myös bijinga-kuvien suunnittelua. Kunisada johti suurta ateljeetaan kuin tuotantolaitosta, menestyi kaupallisesti ja vaurastui. Joidenkin arvioiden mukaan Kunisadan puupiirrosten laatu laski loppukauden töissä. Kaikki arvioijat eivät ole samaa mieltä, ja heidän mukaansa myös loppukauden töissä oli korkealaatuisia puupiirroksia.
Kunisada jatkoi työskentelyä kuolemaansa saakka. Kunisada kuoli 78-vuotiaana vuonna 1865. Hänen merkitystä ja arvostustaan kuvaa se, että neljä eri kustantajaa julkaisi hänen muistokuvansa, kun yleensä muistokuvia julkaistiin vain yksi.
Teokset ja tyyli

Kunisada oli erittäin tuottelias ja suunnitteli painokuvia lähes kaikissa tunnetuissa ukiyo-e-tyyleissä. Häneltä tunnetaan 35 000–40 000 yksittäistä signeetattua kuvaa. Kunisadan tuotantoa pidetään laajempana kuin yhdenkään toisen puupiirroskuvien suunnittelijan. Kunisada oli puupiirrosten mestari, mutta myös liikemies, jonka ateljee oli suuri ja organisoitu tuotantolaitos. Hänen oppilaansa tuottivat opettajansa valvomana ja johtamana tasaisen korkealaatuisia kuvia. Kuvien taiteellinen vastuu oli ateljeen omistajalla ja johtajalla Kunisadalla.
Teokset ja tyyli > Yakusha-e

Valtaosa Kunisadan tuotannosta oli yakusha-e-genren näyttelijäkuvia. Ennen Tenpō-uudistuksia vuonna 1842 Kunisadan puupiirrokset kuvasivat tiettyä kabuki-esitystä ja näytelmää. Uudistusten sensuurin seurauksena myös Kunisada lopetti näyttelijäkuvien tekemisen.
Tenpō-uudistusten sensuuri hellitti vuoteen 1847 mennessä ja markkinoilla alkoi uusi näyttelijäkuvien trendi. Myös Kunisada palasi näyttelijäkuvien pariin. Kuvat kuitenkin paketoitiin myyntiin uudella tavalla. Kuvista rakennettiin suuria keräilysarjoja. Näyttelijöitä ei enää nimetty, vaikka yleisö tunnistikin suosikkinsa kasvoista ja rooliasuista. Seuraavan kahden vuosikymmenen ajan Kunisada hallitsi yakusha-e-genren markkinoita. Pelkästään vuonna 1852 julkaistiin yksitoista sarjaa Kunisadan signeraamia kuvia, joissa oli yhteensä 400 näyttelijäkuvaa.
Teokset ja tyyli > Bijinga

Näyttelijäkuvien lisäksi Kunisada suunnitteli bijinga-kuvia kauniista naisista. Kunisadan varhaisissa bijinga-kuvissa näkyy Kitagawa Utamaron (1753–1806) vaikutus. Utamaron tyyliä ja aiheita jäljittelevästä Kunisadasta tuli 1810-luvun lopulla Edon johtava bijinga-suunnittelija. Hänen kuvansa olivat Utamaron kuvia realistisempia. 1820- ja 1830-luvilla Kunisada oli Edon johtava bijinga-suunnittelija yhdessä Keisai Eisenin (1790–1848) ja Kikukawa Eizanin (1787–1867) kanssa. Kaupallisten puupiirroskuvien markkinat olivat kuitenkin muutoksessa. Puupiirrokset ja kirjat levisivät yhä laajemmalle Edon ulkopuolelle. Markkinoista tuli entistä hajanaisemmat ja syntyi selkeitä asiakassegmenttejä. Taitavana liikemiehenä Kunisada huomasi muutoksen ja ryhtyi suunnittelemaan erilaisia tuotteita eri ostajaryhmille. Kuvien hintaan ja painolaatuun tuli entistä enemmän vaihtelua. Vuoden 1842 Tenpō-uudistuksissa prostituoitujen esittäminen puupiirroksissa kiellettiin kokonaan. Kunisada jatkoi muiden ukiyo-e-suunnittelijoiden tavoin bijinga-kuvien suunnittelua. Nyt kuvien naiset eivät enää olleet prostituoituja vaan kotirouvia, tarjoilijoita, historian kuuluisia naisia tai tunnettujen romaanien tai runojen hahmoja.
Kunisadan bijinga-kuvien muutos 1820-luvulta 1850-luvulle
Rikô sô (’Älykäs tyyppi’) sarjasta Tôsei sanjûni sô, noin 1822.
Sarjasta Ukiyo 5 shiki awase, 1844.
Ima ni agarisō sarjasta Imayō 32 sō, 1859.
Kunisada muutti myöhemmissä bijinga-puupiirroksissaan ukiyo-en naiskuvaa selvästi realistisempaan suuntaan. Uusia bijinga-kuvia eivät ostaneet enää pelkästään varakkaat ja urbaanit kaupunkilaiset. Myös kuvien aiheet muuttuivat. Niissä ei enää kuvattu pelkästään Yoshiwaran yläluokkaisia ja hienostuneita prostituoituja. Kuvien naiset olivat usein epävirallisilta ilotaloalueilta Honjōsta ja Fukagawasta. Alueet olivat Kunisadalle tuttuja, sillä hän oli kotoisin Honjōsta ja juorujen mukaan seurusteli fukagawalaisen geishan kanssa. Kunisadan kuvien naiset eivät olleet genren aiempien mestarien Torii Kiyonagan (1752–1815) ja Utamaron kuvaamia idealisoituja pitkiä kaunottaria. Kunisadan kuvien naiset olivat tavallisia, usein aiempaa lyhyempiä, pyöreämpiä ja tukevampia. Heidän olkapäänsä olivat lysyssä ja asentonsa usein kumara. Kuvat eivät olleet imartelevia, mutta todennäköisesti aiempaa lähempänä ilotalojen todellisuutta. Kunisadan naisten seksuaalisuus ei ollut vihjailevaa vaan usein avointa. Heidän kasvojensa ilmeet olivat kabuki-näyttelijöiden tapaan usein liioiteltuja.
Kunisadan uusi bijinga
Ki sarjasta 5 kinu iro no somewake, noin 1847–1858.
Aoisaka sarjasta Edo meisho hyakunin bijo, 1857.
Ki ga sekiso sarjasta Imayō 32 sō, 1859.
Teokset ja tyyli > Muut genret

Kunisada suunnitteli puupiirroksia myös sumopainijoista (sumō-e) ja kuuluisista sotureista (musha-e). Hän oli myös kysytty yksityisesti tilattujen surimono-kuvien suunnittelija. Kunisada loi käytännössä yksin myös uuden genren genji-en, kun hän ryhtyi 1830-luvun puolivälissä julkaisemaan maailman vanhimman tunnetun romaanin Genjin tarinan kuvitettuja versioita. Genji-kuvat saivat paljon seuraajia ja jäljittelijöitä, mutta Kunisada hallitsi genren markkinoita 1835–1850. Useimpien muiden ukiyo-e-mestareiden tavoin Kunisada suunnitteli myös eroottisia shunga-kuvia.
Myöhempi merkitys

Kunisada oli omana aikanaan selvästi suositumpi ja kaupallisesti menestyneempi kuin esimerkiksi nykyisin tunnetummat samaan aikaan vaikuttaneet Katsushika Hokusai ja Utagawa Hiroshige. Kunisada oli hyvin tietoinen markkinoiden liikkeistä ja ostajien mieltymyksistä. Hän kehitti jatkuvasti tyyliään, määritteli trendejä ja pysyi kiinni kaupallisessa menestyksessä yli 30 vuotta. Hänen ateljeensa oli ukiyo-en suurin. Kunisadalla oli lukuisia oppilaita, joista tunnetuimmat ovat Utagawa Kunichika, Utagawa Kunisada II, Utagawa Sadahide ja Utagawa Kunihisa II.
Myöhempi merkitys > Vastaanotto länsimaissa

1900-luvun alun länsimaisten kriitikkojen suhtautuminen Kunisadaan oli viileä. 1800-luvun alun jälkeen ukiyo-essa oli tapahtunut muutos. Painokuvien ja kuvakirjojen yleisö oli laajentunut myös Edon ulkopuolelle. Kuvia ei tehty enää pelkille asianharrastajille. Painokuvia ja kirjoja julkaistiin aiempaa enemmän, usein sarjatuotantona. Niitä myytiin aiempaa halvemmalla. Seurauksena sekä kuvien että painojäljen laatu oli kirjavampi. Samaan aikaan kuvien sisältö muuttui. Niissä ei enää kuvattu idealisoitua kauneutta. Utagawa Kunisada ja hänen aikalaisensa Utagawa Kuniyoshi ja Keisai Eisen nimettiinkin yhteisellä nimellä ”dekadenteiksi”. Heidät nostettiin esille esimerkkeinä ukiyo-en rappiosta. Nykyisin Kunisadaa pidetään yhtenä ukiyo-en suurista mestareista. Samalla on myös huomattu, että Kunisada oli yksi ukiyo-e-suunnittelijoista, jotka vaikuttivat eniten 1800-luvun japonismin syntyyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utagawa Kunisada Wikimedia Commonsissa
Kisegawa ja lyhty sateessa, osa triptyykkiä, 1825, 21,8 × 18,4 cm. Rijksmuseum, Amsterdam.
Genji-e-triptyykki Tyylikäs prinssi Genji, 1853. Rijksmuseum, Amsterdam.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1962

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1962 pidettiin Yhdysvalloissa 6.–18. maaliskuuta 1962. Kisakaupunkeina olivat Colorado Springs ja Denver.
Maailmanmestaruuden voitti Ruotsi, joka onnistui ensimmäisen kertaa arvokisojen historiassa  voittamaan Kanadan. Neuvostoliitto ja Tšekkoslovakia boikotoivat kisoja. Boikotin takia B-sarjasta nostettiin Iso-Britannia A-sarjaan, lisäksi Sveitsi ja Itävalta karsivat yhdestä kisapaikasta.
Suomi sai kisoista kaikkien aikojen ensimmäisen arvokisamitalinsa, Euroopan-mestaruuskilpailujen hopean.
Karsinta A-sarjaan

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. Maaliskuuta | Colorado Springs |  Sveitsi | – |  Itävalta |  | 9-4 (4-0,2-2,3-2) |
Karsinta A-sarjaan > Suomi turnauksessa

Suomi pelasi Isoa-Britanniaa vastaan käydyssä ottelussa aluksi varmoin ottein johtaen peliä maalein 4–2. Suomi menetti kuitenkin johtoasemansa ja hävisi lopulta lukemin 5–7, mikä oli Suomen pelaajille nöyryytys eritoten Ison-Britannian joukkueen korkean keski-iän vuoksi. Suomen Juhani Lahtinen totesikin yli kymmenen vuotta ottelun jälkeen, että hän ei ollut pelannut urallaan yhtään huonompaa ottelua kuin vuonna 1962 Isoa-Britanniaa vastaan. Matti Keinonen puolestaan totesi ottelusta, että jokaisella Suomen pelaajalla oli enemmän yksilötaitoa kuin Ison-Britannian joukkueessa, mutta vastustaja onnistui maalinteossa, toisin kuin Suomi.
Vaikka Ruotsi voitti Suomen kymmenellä maalilla, Ruotsin Sven Tumba ja Ulf Sterner vaativat, että Suomi suljetaan ulos kansainvälisestä jääkiekkoilusta. He perustelivat näkemystään sillä, että Suomen joukkue on vaaraksi muille eritoten tappioasemassa. Syyllisiksi tähän he nimesivät Kalevi Nummisen, Jouni Seistamon ja Jorma Suokon. Suomen joukkuetta tämä huvitti avoimesti, sillä suomalaiset pitivät esimerkiksi Esko Luostarista mainittua kolmikkoa kovaotteisempana jääkiekkoilijana, jolle esimerkiksi Kanadan maajoukkueen Trail Smoke Eatersin Darryl Sly oli käynyt antamassa kiitoksensa ja hyvästinsä vuoden 1961 maailmanmestaruuskilpailujen lopuksi lentokentällä.
B-sarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | JPN | AUT | FRA | NED | AUS | DEN |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Japani | 5 | 5 | 0 | 0 | 63-16 | 10 |  | 7-3 | 10-8 | 20-2 | 13-2 | 13-1 |
|  Itävalta | 5 | 4 | 0 | 1 | 49-9 | 8 |  |  | 10-1 | 12-1 | 17-0 | 7-0 |
|  Ranska | 5 | 3 | 0 | 2 | 35-25 | 6 |  |  |  | 6-2 | 13-1 | 7-2 |
|  Alankomaat | 5 | 2 | 0 | 3 | 20-46 | 4 |  |  |  |  | 6-4 | 9-4 |
|  Australia | 5 | 1 | 0 | 4 | 13-51 | 2 |  |  |  |  |  | 6-2 |
|  Tanska | 5 | 0 | 0 | 5 | 9-42 | 0 |  |  |  |  |  |  |
Mestarijoukkue

|  | Joukkue | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1. | SWE | Lennart Häggroth, Kjell Svensson. Gert Blomé, Nils Johansson, Bertil Karlsson, Bert-Olov Nordlander, Roland Stoltz. Anders Andersson, Leif Andersson, Per-Olof Härdin, Lars-Eric Lundvall, Eilert Määttä, Nisse Nilsson, Ronald Pettersson, Ulf Sterner, Sven "Tumba" Johansson, Uno Öhrlund. Valmentaja: Arne Strömberg. |
Pankaj Tripathi

| Pankaj Tripathi |
| --- | --- |
 Pankaj Tripathi Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. syyskuuta 1976 (ikä 48) Belsand, Gopalganj, Bihar, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Mridula Tripathi (vih. 2004)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Pankaj Tripathi (s. 5. syyskuuta 1976 Belsand, Gopalganj, Bihar, Intia) on intialainen näyttelijä, joka esiintyy pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hänen varhaisiin töihinsä kuuluivat pienet roolit elokuvissa Run (2004) ja Omkara (2006), ja hän on sittemmin työskennellyt yli 60 elokuvassa ja televisio-ohjelmassa.
Tripathin läpimurto tapahtui vuonna 2012 hänen antagonistisessa roolissaan Gangs of Wasseypur -elokuvasarjassa. Hän on sittemmin saanut kehuja kriitikoilta useista elokuvista, kuten komedia Fukrey (2013), draama Masaan (2015), draamakomedia Nil Battey Sannata (2016), romanttinen komedia Bareilly Ki Barfi (2017), mustan komedian draama Newton (2017), komedia Fukrey Returns (2017) ja kauhukomedia Stree (2018). Newtonista Tripathi ansaitsi useita palkintoja ja ehdokkuuksia, mukaan lukien erityismaininta National Film Awards -raadilta.
Yksityiselämä

Tripathi on ollut naimisissa opettaja Mridula Tripathin kanssa vuodesta 2004. Heillä on yksi tytär.