stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso Sikolampi
Maantietoa

Lampi on 500 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 84 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 4,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Koirajoen valuma-alueeseen (14.456) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 181,8 metriä mpy.
Iso Sirkkalampi (Äänekoski)

| Iso Sirkkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°32′20″N, 25°54′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vatianjärven alue (14.33)
Laskuoja:  oja Haapajokeen 
Järvinumero:  14.337.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126 m  
Pituus:  690 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,691 km  
Pinta-ala:  10,544 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Sirkkalampi 
Iso Sirkkalampi  on Keski-Suomessa Äänekoskella Sirkkaharjun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 10,5 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Vatianjärven alueella (14.33), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.337) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126 metriä mpy.
Jalmari Saari

| Jalmari Saari |
| --- | --- |
 Jalmari Saari (vas.) ja Johannes From.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1873 Jämsä
Kuollut: 29. syyskuuta 1925 (52 vuotta) Jämsä
Ammatti:  maanviljelijä
Muut tiedot
Lempinimet:  Saaren-Jallu
Järjestö:  Suojeluskunta
Valfrid Hjalmar ”Jalmari” Saari (24. maaliskuuta 1873 Jämsä – 29. syyskuuta 1925 Jämsä) oli suomalainen maanviljelijä ja suojeluskuntalainen, joka tunnetaan Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918 tehdyistä Jämsän mielivaltaisista teloituksista. Hänen avustajanaan toimivat muun muassa Johannes From, Veikko Sippola ja Tyko Iso-Lukkari. Joukkio on vastuussa ainakin 70 ihmisen surmaamisesta muutaman sotakuukauden aikana. Suurin osa murhatuista oli jämsäläisiä työväenliikkeen aktiiveja, mutta osalla taas ei ollut juurikaan tekemistä minkään järjestötoiminnan kanssa. Lisäksi he eivät osallistuneet punakaartien mukana sotatoimiin, koska Jämsä sijaitsi valkoisten hallussa olleella alueella. Saaren arvioidaan itse olleen osallisena ainakin 57 teloituksessa.
Elämä > Varhaiset vuodet

Jalmari Saari isännöi Saaren kylässä kilometrin päässä Jämsän kirkonkylästä sijainnutta kotitilaansa Saaren kartanoa, jonka hän oli saanut perinnöksi isältään Aleksander Valfrid Saarelta (k. 1905). Saaren talon tiloissa säilytettiin kuljetettavia vankeja ja siellä oli myös Jämsän ainoa juoppoputka. Jalmari Saarella oli useita luottamustehtäviä, hän kuului Jämsän Säästöpankin isännistöön ja oli myös pitäjän ensimmäisen urheiluseuran puheenjohtaja. Saari tunnettiin Jämsän parhaimpana painijana. Luonteeltaan hän oli hyvin jyrkkä, väkivaltainen ja tyly. Näitä luonteenpiirteitä saattoi korostaa alkoholinkäyttö. Toisaalta Saari saattoi joissain tilanteissa olla hyvinkin vaikutuksille altis ja esimerkiksi arastella omaa palvelusväkeäänkin.
Elämä > Sisällissodan aika

Saari oli yksi Jämsän vuonna 1917 perustetun suojeluskunnan johtajista. Sisällissodan sytyttyä hänet valittiin huolehtimaan vangituista punaisiksi epäillyistä henkilöistä. Vankeja säilytettiin ja heitä kuulusteltiin Saaren kartanossa. Osa vangeista lähetettiin eteenpäin, mutta monia punaisia ja sellaisiksi epäilemiään Saari ja From teloittivat omavaltaisesti. Saari osallistui henkilökohtaisesti ainakin 57 vangin teloitukseen. Teloitukset tapahtuivat aluksi Saaren kartanon riihen seinää vasten, mutta pian ne siirrettiin huomion välttämiseksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakertaan.
Saari apulaisineen kävi tappamassa ihmisiä Jämsän lisäksi muun muassa Tampereella, Seinäjoella ja Kokkolassa, jossa opettaja Kaarlo Isomäen onnistui paeta teloittajiltaan. Vuonna 1920 Isomäki järjesti Saaren oikeuteen eteen ja Sotaylioikeus tuomitsi hänet vuotta myöhemmin elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen yllytyksestä murhaan. Korkein oikeus kuitenkin vapautti Saaren toukokuussa 1921 käyttäen perusteena valtionhoitaja P. E. Svinhufvudin joulukuussa 1918 antamaa armahdusasetusta, joka vapautti sisällissodan valkoiset sodan aikaisista rikoksista.
Elämä > Sodan jälkeen

Sisällissodan jälkeen Saaren talossa työskenteli parin vuoden ajan 25 Tammisaaren vankileiriltä tuotua punavankia, jotka raivasivat uutta peltoa, rakensivat kivinavetan sekä tekivät tilalle Jämsän keskustasta johtaneen tien ja Märäsojan ylittäneen puusillan.
Jalmari Saari kuoli syksyllä 1925. Hän oli mennyt illalla 28. syyskuuta 1925 kartanonsa viljankuivaamona toimineeseen riiheen. Saari kiipesi sekoittamaan kuivuvaa viljaa ja nähtävästi putosi pimeässä pää edellä riihen uunin ja palomuurin väliseen rakoon. Saari sai pahoja palovammoja, lisäksi terävä kivensärmä katkoi hänen kylkiluitaan ja lävisti keuhkot. Aamulla löydettäessä Saari oli vielä elossa, mutta kuoli myöhemmin sairaalassa. Epäselväksi jäi, oliko kyseessä tapaturma vai tönäisikö joku Saarta.
Jalmari Saaren kuoltua kartanoa isännöi vuoteen 1928 saakka hänen veljensä Frithiof Saari. Tämän kuoltua tila siirtyi nuorimman sisaren Hiljan pojalle professori Pauli Tuorilalle.
Esko Valsta

Esko Valsta ent. Vallenius, (26. elokuuta 1924 Uusikaupunki – 6. syyskuuta 2008) oli suomalainen sellotaiteilija. Hän opiskeli Helsingissä Yrjö Selinin oppilaana ja Pariisissa Maurice Maréchalin oppilaana. Hän oli Helsingin kaupunginorkesterin jäsen vuodesta 1950 ja soolosellisti vuodesta 1961. Hän esiintyi konserteissa ja solistina myös ulkomailla. Hän jäi eläkkeelle 1974.
Hänen veljensä oli pianotaiteilija Tapani Valsta.
Espel

| Espel |
| --- | --- |
 Espel
 Koordinaatit: 52°43′N, 5°38′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Flevoland
Kunta:  Noordoostpolder
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Asutuskeskus
Väkiluku (2006):  1 380
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Espel on asutuskeskus Flevolandin provinssissa, Alankomaissa. Espel on osa Noordoostpolderin kuntaa. Vuonna 2006 Espelissä oli 1 380 asukasta, joista naisia oli 640 ja miehiä 740.
Espel sijaitsee noin kuusi kilometriä länteen kunnan keskuksesta, Emmeloordista. Linnuntietä Espelistä on matkaa Tollebeekiin 4,3 km, Creiliin 5,7 km ja Urkiin 6,5 km.
Espelin läpi kulkee pohjois–eteläsuunnassa N-712-tie Lemmeristä Urkiin.
Rakennettua aluetta Espelissä oli vuonna 2001 0,29 km² ja alue sisälsi 301 asuntoa.
Jekaterina Pavlovna Romanova

Württembergin kuningatar Katariina, Johann Friedrich August Tischbein
Jekaterina (Katariina) Pavlovna Romanova (ven. Екатерина Павловна; 21. toukokuuta [J: 10. toukokuuta] 1788, Katariinan palatsi, Tsarskoje Selo, Venäjän keisarikunta – 9. tammikuuta 1819, Stuttgart, Württembergin kuningaskunta) oli venäläinen suuriruhtinatar, Oldenburgin herttuatar 1809–1812 ja Württembergin kuningatar Katariina vuosina 1816–1819.
Suku ja lapsuus

Hänen vanhempansa olivat keisari Paavali I:n ja saksalaissyntyisen keisarinna Maria Fjodorovna, joiden kymmenestä lapsesta hän oli neljäs tytär.
Jekaterina syntyi Katariinan palatsissa Tsarskoje Selossa ja nimettiin isoäitinsä Katariina II:n mukaan. Kauniiksi ja eloisaksi kuvailtuna hänellä oli onnellinen lapsuus ja hänen äitinsä valvoi huolellisesti tyttärensä kasvatusta paronitar Charlotte von Lievenin johdolla. Jekaterina sai parhaan mahdollisen opetuksen professoreiden ja taiteilijoitten johdolla matematiikasta, taloudesta, maantieteestä, historiasta, ranskasta ja maalauksesta ja jatkoi koulutustaan lukemalla jatkuvasti uusia kirjallisia julkaisuja ja hankkimalla henkilökohtaisia ​​kontakteja merkittäviin henkilöihin. Hän oli älykäs, päämäärätietoinen ja rohkea sekä loistava ratsastaja. Hänellä huhuttiin ennen avioliittoaan olleen ainakin kaksi rakkausseikkailua.
Perheensä Katjaksi kutsuma tyttö oli hyvin läheinen sisaruksilleen, erityisesti vanhimman veljensä tulevan Aleksanteri I:n kanssa. Hän säilytti koko elämänsä läheisen suhteen tämän kanssa. Sanottiin, että hän oli Aleksanterin suosikkisisar ja yksi harvoista ihmisistä, joita tämä rakasti ehdoitta. Aleksanterin kirjeissään sisarelleen käytetään ilmaisuja, kuten "Olen sinun, sydän ja sielu, koko elämän", "Luulen, että rakastan sinua yhä enemmän joka kuluva päivä" ja "rakastaa sinua enemmän kuin minä, on mahdotonta". Vaikka Paavali ja Maria Fjodorovna olivat alun perin pettyneitä neljännen tyttären syntymään odottaessaan lisää poikia, Jekaterinasta tuli myöhemmin äitinsä suosikkitytär.
Viimeiset vuodet ja perintö

Kuusi kuukautta nuorimman lapsensa syntymän jälkeen, Jekaterina kuoli Stuttgartissa tammikuussa 1819 keuhkokuumeen vaikeuttamaan erysipelakseen eli ihoinfektio ruusuun kasvoissa. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi ilmeni aivoverenvuoto. Hän oli 30-vuotias ja hänen neljästä lapsestaan vanhin oli alle kahdeksanvuotias. Lapset hajaantuivat kasvatettaviksi kahteen eri perheeseen.
Hänen leskeksi jäänyt miehensä rakensi vaimonsa muistolle omistetun Württembergin mausoleumin Rotenbergiin Stuttgartiin. Vilhelm avioitui vuonna 1820 uudelleen pikkuserkkunsa, Württembergin herttuatar Pauline Teresen (1800–1873) kanssa. Heille syntyi kolme lasta, joista yhdestä tuli Württembergin kuningas Kaarle I.
Lapset

Jekaterina Pavlovna ja ensimmäinen aviomies Oldenburgin herttua Georg saivat kaksi lasta: Peter Georg (1810–1829) ja Konstantin Friedrich Peter (1812–1881). Peteristä tuli isänsä jälkeen Oldenburgin herttua, hänen kahdeksasta lapsestaan vanhin, herttuatar Alexandra von Oldenburg avioitui keisari Nikolai I:n pojan, suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin kanssa. Vanhemman Peterin lapsenlapsi, joka oli nimeltään myös Peter, avioitui keisari Nikolai II:n sisaren Olga Aleksandrovnan kanssa.
Jekaterinan toinen aviomies vuodesta 1816 oli Württembergin kuningas Vilhelm I. Heille syntyi kaksi tytärtä, Marie Friederike Charlotte, Niepperingin kreivitär (1816–1887) ja Sophie Friederike Mathilde (1818–1877). Herttuatar Sophie avioitui serkkunsa Hollannin kuninkaan Vilhelm III:n kanssa, joka oli Jekaterinan nuoremman sisaren, Anna Pavlovnan ja kuningas Vilhelm II:n vanhin poika.
Suuriruhtinatar Jekaterina Pavlovna lapsena, Dmitri Levitski 1790-luku
Württembergin kuningatar Katharina, Franz Seraph Stirnbrand 1819
Iso Soidinlampi (Kinnula, Hiilinki)

| Iso Soidinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kinnula
Koordinaatit:  63°20′15″N, 25°02′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.443.1.045
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143,3 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,701 km  
Pinta-ala:  2,073 ha  
Tilavuus:  0.000023 km³ 
Keskisyvyys:  1,11 m  
Suurin syvyys:  3,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Soidinlampi 
Iso Soidinlampi  on Keski-Suomessa Kinnulassa  Hiilingin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 310 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 23 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,1 metriä ja suurin syvyys on 3,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143,3 metriä mpy.
Edward Minoff

Edward Minoff on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on yksi Grand Central Academy of Artin ohjaajista. Tyypillisiä hänen töidensä aiheita ovat asetelmat, maisemat, muotokuvat ja muut figuratiiviset aiheet.
Minoff valmistui New Yorkin Tich School of artista. High schoolin ja Collegen aikana hän opiskeli Art Student Leaguessa New Yorkissa 1986-1989, School of Designissä, Vassar Collegessa 1990-1992 ja myöhemmin Drawing Academy of Atlanticissa. Hänen pääopintonsa tapahtuivat 1997-2002 Jacob Collinssin johdolla Water Street Atelierissa ja 2000-2001 Florence Academy of Artissa.
Aiheesta muualla

http://www.edwardminoff.com/index.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.classicist.org/grandcentralacademy/minoff.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Epiteetti

Epiteetti (m.kreik. επιθετον, epitheton, lat. epitheton, ’määrätty’) on määrittelevä sana tai lause, joka on vakiintunut käytettäväksi pääsanan kanssa.
Kielitiede

Kielitieteessä epiteetti on usein metaforinen, merkittävästi lyhennetty tai tiivistetty appositio. Henkilön nimeen liitettynä epiteettiin viitataan usein termillä ”lisänimi” tai ”liikanimi”, mutta kaikki nimeen liitetyt adjektiivit eivät välttämättä ole epiteetteja. Ollakseen epiteetti määreen täytyy olla vakiintunut ja sitä käytetään myös silloin, kun määre itsessään ei liity asiayhteyteen muutoin kuin kuvaamansa henkilön kautta.
Epiteetit tunnetaan latinan kielen termillä epitheton necessarium silloin, kun ne ehdottomasti vaaditaan, jotta sen kantaja voidaan erottaa muista henkilöistä. Tällaisia ovat esimerkiksi Plinius vanhempi ja Plinius nuorempi. Toisaalta samaa epiteettiä voidaan käyttää useamman eri henkilön kohdalla, kunhan henkilöt pysyvät edelleen tunnistettavina; esimerkiksi Aleksanteri Suuri ja Katariina Suuri. Toisaalta silloin, kun epiteetti ei ole välttämätön henkilön tunnistettavuuden kannalta, siitä käytetään latinan kielen termiä epitheton ornans.
Kasvitiede

Kasvien latinalaispohjaiset tieteelliset lajinimet muodostuvat suvusta ja lajimääritteestä. Lajimääritteestä voidaan käyttää myös nimeä epiteetti. Pelkkä epiteetti ainoastaan tarkentaa suvun määritelmää eikä siitä yksinään voida päätellä tarkoitettua kasvia. Esimerkiksi koiranruusun (Rosa canina) epiteetti canina viittaa kirjaimellisesti koiraan, kun taas suku Rosa kertoo kyseessä olevan ruusun.
Eskelisen Lapin Linjat

Eskelisen bussi kuvattuna Oulun matkahuollon tavaraterminaalin alueella.
J.M. Eskelisen Lapin Linjat Oy on vuonna 1928 perustettu suomalainen linja-autoliikenneyritys, joka toimii pääasiassa entisen Lapin läänin alueella. Se on suurin Lapin linja- ja tilausliikennettä hoitavista yrityksistä noin 40 linja-auton kalustollaan (2020). Yhtiön liikennöintialue ulottuu Rovaniemeltä ja Oulusta Helsinkiin, Jäämeren rannalle Nordkappiin, Tromssaan ja Kirkkoniemeen. Yrityksen kotipaikka on Rovaniemi.
Historiaa

Yhtiön perustaja Juho Mikael Eskelinen (s. 1902) aloitti linjaliikenteen Rovaniemen ja Kittilän välillä Chevrolet-autolla helmikuussa 1928. Linjan pituus yhteen suuntaan oli 160 kilometriä ja sen ajaminen kesti edestakaisin kaksi päivää. Linjasto kehittyi sitä mukaa kuin uusia tieyhteyksiä saatiin rakennetuksi. Vuonna 1935 Eskelinen pidensi linjan Kittilästä Muonioon. Yrityksen lupaavasti alkanut toiminta keskeytyi talvisotaan, jolloin myös useimmat Eskelisen autot otettiin puolustusvoimien käyttöön. Välirauhan aikana Juho Mikael Eskelinen osallistui Suomen siihen saakka suurimpaan kuljetusurakkaan Liinahamarin reitillä. Jatkosodan puhjettua yhtiön autot joutuivat jälleen puolustuslaitoksen käyttöön yhtä lukuun ottamatta. Lapin sodan vuoksi yhtiö evakuoitiin Ruotsiin, josta päästiin palaamaan Suomeen seuraavana vuonna.
Sotien jälkeen Eskelisen ensimmäistä linjaa jatkettiin Enontekiölle ja Kilpisjärvelle. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö vuonna 1949, jolloin Eskelinen osti Hannukselan Liikenteen linjat ja kaluston. Kaupan myötä Eskelinen sai linjat Sodankylään ja Inarin Virtaniemeen. Vuonna 1950 Eskelinen osti Ranuan Linjavaunu Oy:n, mutta myi sen jo seuraavana vuonna yhtiön kuljettajille Mikko Kutilalle ja Martti Koivuharjulle, jotka perustivat myöhemmin Kutilan Liikenne Oy:n. Samana vuonna myytiin neljä Kittilästä sivukylille lähtenyttä linjaa niin ikään yhtiön kuljettajille Arvo Pekkalalle ja Tauno Paavolalle. Vuonna 1952 Eskelinen alkoi hoitaa silloisen Rovaniemen kauppalan paikallisliikennettä neljällä linjalla, mutta nämä myytiin pian muille yrittäjille. Eskelinen myi linjaliikenteen ohella pitkään harjoittamansa kuorma-autoliikenteen yhtiön kuljettajalle Ilmari Lehtoselle vuonna 1955. Yrityksen perustaja Juho Mikael Eskelinen kuoli vuonna 1958 ja yritystä johti tämän jälkeen hänen puolisonsa Katri Elina Eskelinen omaan kuolemaansa saakka vuoteen 1985.
Kesäkuussa 1958 Eskelinen avasi ensimmäisen ulkomaille ulottuneen säännöllisen linjansa ulottamalla Karigasniemelle päättyneen vuoronsa Norjan Karasjoelle. Myöhemmin linjoja jatkettiin Utsjoen kautta Norjan Skipagurraan, Kautokeinoon ja Skibotniin. Vuonna 1988 Eskelinen ajoi pika- ja vakiovuoroja Rovaniemeltä Norjan Skipagurraan, Kautokeinoon, Karasjoelle ja Skibotniin. Lyhimmän linjan pituus yhteen suuntaan oli 160 kilometriä ja pisimmän 526 kilometriä. Yhtiössä työskenteli 25 henkilöä ja sillä oli 21 linja-autoa. Yhtiön toimitusjohtajana toimi J. M. Eskelisen tytär Vuokko Gröhn.
Vuonna 2008, jolloin Eskelisen Lapin Linjat Oy täytti 80 vuotta, yhtiössä työskenteli 45 henkilöä ja sillä oli 30 linja-autoa. Yhtiön johdossa ovat vuodesta 2001 lähtien toimineet Vuokko Gröhnin pojat Tomi ja Hannu Gröhn, joista edellinen työskentelee toimitusjohtajana ja jälkimmäinen liikennepäällikkönä.
Aiheesta muualla

Eskelisen.fi
Esko Varonen

Esko Ensio Varonen (21. toukokuuta 1957 Kuopio – 1. toukokuuta 2019 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja muusikko. Varonen muistetaan etenkin vuonna 1984 perustetusta Motelli Skronklesta, jonka muut alkuperäisjäsenet olivat Hannu Raatikainen ja Markku Peltola. Varonen toimi yhtyeen rumpalina. Varonen esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Alhola, Kylmän kosketuksessa ja Pirunpelto. Varonen valmistui trumpetistiksi Kuopion musiikkiopistosta vuonna 1973 ja näyttelijäksi Teatterikoulusta vuonna 1984. Hän oli vuonna 1996 perustamassa Tampereelle Kulttuuritalo Telakkaa.
Iso Sorvajärvi

| Iso Sorvajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Juupajoki, Orivesi
Koordinaatit:  61°43′07″N, 24°32′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  Sorvanoja 
Järvinumero:  35.752.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,7 m  
Rantaviiva:  1,141 km  
Pinta-ala:  5,837 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Sorvajärvi 
Iso Sorvajärvi , joka voidaan kirjoittaa myös Iso-Sorvajärvi , on Pirkanmaalla Oriveden ja Juupajoen rajalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,8 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee kallioisen ylänköalueen kalliomurroksessa Sorvavuorten vieressä. Sen molemmat rannat laskevat jyrkkinä rinteinä veteen. Ylärinteitä hallitsevat metsäiset jyrkänteet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Kokkilanselän alueeseen (35.752) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,7 metriä mpy. Järvi sijaitsee Sorvaojan päässä, joka laskee Vähän Sorvajärven läpi Kokkilanselän Kukkolahteen. Ojalla on Vähään Sorvajäveen pudostusta 1,4 metriä, mutta Kukkolahteen tulee pudotusta vielä 32 metriä lisää.
Eemeli Nikkinen

Eemeli Nikkinen (15. lokakuuta 1883 Mäntyharju – 24. kesäkuuta 1952 Hamina) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Nikkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Nikkinen ja Amalia Piiraa ja puoliso vuodesta 1907 Elsa Johanna Kuusinen. Nikkinen kävi kansakoulun ja suoritti Mikkelissä kauppa-apulaisyhdistyksen iltakoulun 1904. Hän oli juoksupoika Axel Kyanderin liikkeessä 1897–1898, kauppias Edv. Parkkisen sivuliikkeen kauppa-apulainen 1898–1899 ja pääliikkeen kauppa-apulainen Mikkelissä 1899–1900, kauppias David Pulkkisen liikeapulainen, varastonhoitaja ja kaupanhoitaja 1900–1907, toiminimen William Sipari ja Kumpp. kauppamatkustaja Haminassa 1907–1916, toiminimen Seitola & Nikkinen perustajaosakas 1916–1924, toiminimen Nikkinen & Ström perustajaosakas ja johtaja 1924–1930, toiminimen E. Nikkinen omistaja 1931–1938 ja E. Nikkinen Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1938. Hän oli myös muun muassa Haminan Kalayhtiön perustajia ja johtaja 1917–1920, Haminan Kauppa Oy:n perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja 1922–1924 ja Neno Oy:n perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1941. Haminan kaupunginvaltuuston jäsen Nikkinen oli Kansallisen Kokoomuksen edustajana 1917–1945 ja kaupunginhallituksen jäsen 1930–1933. Hänellä oli useita muitakin luottamustehtäviä ja hänet tunnettiin myös aktiivisena herännäisenä henkilönä ja vaikuttajana. Nikkinen oli suojeluskunnan vääpeli 1919. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1949.
Eemeli Lassila

Eemeli Lassila (s. 30. maaliskuuta 2005 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija. Lassila edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Vimpelin Vetoa. Hän pelaa ulkokentällä lukkarina. Lassila on pelannut kolme Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden tavallisen tavallisen juoksun ja kerännyt kolme kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 13. syyskuuta 2022.
Myös Lassilan veli Aleksi pelaa Superpesistä Vimpelin Vedon joukkueessa.Lassilan toinen veli Taneli pelaa Ykköspesistä Jyväskylän Kirin joukkueessa.
Edward N. Zalta

Edward N. Zalta vuonna 2015.
Edward N. Zalta (s. 1952) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii tutkijana Stanfordin yliopiston Center for the Study of Language and Information -tutkimuskeskuksessa. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tietoteoria, logiikan filosofia, kielifilosofia, intensionaalinen logiikka, matematiikan filosofia ja mielenfilosofia.
Zalta väitteli tohtoriksi filosofiasta Massachusettsin yliopistosta (Amherst). Hän on opettanut Stanfordin lisäksi Ricen, Salzburgin ja Aucklandin yliopistoissa, ja luennoinut monissa muissa yliopistoissa useassa eri maassa. Zalta on Stanford Encyclopedia of Philosophyn päätoimittaja.
Zaltan tunnetuin filosofinen kanta koskee abstrakteja olioita. Zaltan mukaan jotkut oliot (tavalliset konkreettiset oliot ympärillämme, kuten pöydät ja tuolit) ”ilmentävät” (exemplify) ominaisuuksia, kun taas jotkut (abstraktit oliot, kuten luvut, sekä oliot, joita jotkut pitäisivät olemattomina, kuten pyöreä neliö) ainoastaan ”enkoodaavat” (encode) ominaisuuksia. Ominaisuuksia ilmentävistä olioista tiedetään perinteisten empiiristen menetelmien kautta, kun taas ominaisuuksia enkoodaavista olioista tiedetään tiettyjen yksinkertaisten aksioomien joukon kautta. Jokaista ominaisuusjoukkoa vastaa täsmälleen yksi olio, joka enkoodaa juuri tämän ominaisuusjoukon, eikä muita. Kanta on sukua Alexius Meinongin ja Ernst Mallyn ajatuksille.
Aiheesta muualla

Edward N. Zalta, University of Stanford (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Edward N. Zalta
Käännös suomeksi
Energia Productions

Star Wreck Storen ja Energia Productionsin ulko-ovi Tampereen ydinkeskustassa.
Energia Productions on tamperelainen vuonna 2005 perustettu tuotantoyhtiö. Energia Productionsin perustivat Samuli Torssosen ja muut Star Wreck -elokuvasarjan keskeiset henkilöt. Energia Productions oli aluksi toiminimi, mutta vuoden 2006 alussa siitä tuli osakeyhtiö.
Energia Productions tuli tunnetuksi harrastelijavoimin toteutetun ja suuren suosion saavuttaneen Star Wreck: In The Pirkinning -tieteisparodian myötä, joka valmistui vuonna 2005.  Energia Productionsin uusin tuotanto Iron Sky ei ole Star Wreck -elokuva. Iron Sky valmistui vuoden 2012 alussa ja elokuvan ensi-ilta oli helmikuussa Berliinissä.