stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sofia ja salaisuuksien kevät

| Sofia ja salaisuuksien kevät |
| --- | --- |

Kirjailija:  Nina Linnovaara
Kieli:  suomi
Genre:  nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  149
ISBN:  978-951-0-34433-0
Sarja: Salatut elämät
Edeltävä:  Romeo ja onnentähti
Seuraava:  Salla ja haaveiden kaupunki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sofia ja salaisuuksien kevät on Salatut elämät -kirjasarjan neljästoista osa. Kirjan on kirjoittanut Nina Linnovaara, ja se julkaistiin vuonna 2008. Tarinan päähenkilö on Sofia Salin. Kirjan tapahtumien aikaan Sofia on kuudesluokkalainen ja asuu kahdestaan isänsä Aleksin kanssa. Aleksi juo paljon, jota Sofia häpeää, kunnes puhuu luokan uudelle oppilaalle Eeville.
Ateistien bussikampanja

Lontoolainen linja-auto kyljessään bussikampanjan mainos.
Ateistien bussikampanja (engl. Atheist Bus Campaign) on Yhdistyneestä kuningaskunnasta alkunsa saanut linja-automainontaan keskittynyt mainoskampanja, joka pyrkii julkaisemaan "rauhanomaisia ja kannustavia" viestejä ateismista vastineena kristilliselle mainonnalle. Yhdistyneestä kuningaskunnasta kampanja on levinnyt useisiin maihin ympäri maailman. Kesäkuussa 2009 kampanja rantautui myös Suomeen.
Kampanjan keksi englantilainen komediakirjoittaja Ariane Sherine ja se aloitettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 21. lokakuuta 2008 virallisina tukijoinaan British Humanist Association ja Richard Dawkins. 
Kampanjan alkuperäinen tavoite oli kerätä 5500 puntaa, jolla saataisiin kolmekymmentä neljän viikon kestoista linja-automainosta Lontooseen vuoden 2009 alussa. Kampanjan alkuperäinen tunnuslause on: "There's probably no God. Now stop worrying and enjoy your life." Suomessa kyseisen kampanjan vastaava tunnuslause on: "Jumalaa tuskin on olemassa. Lopeta siis murehtiminen ja nauti elämästä."
Richard Dawkins, Jumalharha-teoksen kirjoittaja, sopi tekevänsä samansuuruisia lahjoituksia aina 5500 puntaan saakka, jolloin keräyksen tuotoksi tulisi 11 000 puntaa, jos tavoite saavutettaisiin. Kampanja saavutti sen kello 10:06 lokakuun 21. päivänä ja 100 000 puntaa tuli täyteen 24. lokakuuta. 18. maaliskuuta kokonaissumma oli yli 152 000 puntaa.
Ensimmäiset mainokset tulivat liikenteeseen 6. tammikuuta 2009. Kahdeksansataa mainosta on liikkeellä koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja suunnitelmissa on sijoittaa Lontoon metroon tuhat mainosta, joissa olisi sitaatteja tunnetuilta ateisteilta. Myöhemmin kaksi suurta nestekidenäyttöä on sijoitettu Oxford Streetille Lontoon keskustaan.
Koska keräystavoite ylitettiin moninkertaisesti ja linja-automainokset ovat nyt kaduilla, kampanjan verkkosivuilla vierailijoita kehotetaan nyt tekemään lahjoituksensa British Humanist Association -järjestön yleisille kampanjoille uuden The Next Stop -sivuston kautta. Kuitenkin pääkampanjalle kohdistetut lisälahjoitukset käytetään saman mainoksen toistamiseen myöhemmin, kun lahjoitussivu sulkeutuu huhtikuun 11. päivänä.
Alkuperäinen ehdotus

Ariane Sherine ehdotti ajatusta alun perin heinäkuussa 2008 Comment is free -blogiviestissä  Atheists - gimme five Guardian-lehdessä. Hän ilmaisi turhautuneensa siihen, että kristitty yhteisö, JesusSaid.org, oli laittanut linja-automainoksiinsa www-osoitteen, jossa esitettiin kaikkien muiden kuin kristittyjen palavan ikuisesti helvetissä. Sherine kehotti ateisteja vastaamaan tällaiseen uskonnolliseen mainontaan lahjoittamalla viisi puntaa positiivisen filosofisen mainoksen julkaisemiseen. Politiikasta bloggaava Jon Worth tarttui asiaan ja perusti PledgeBank-lahjoitussivun. Tämä PledgeBank-sivu sulkeutui 31. heinäkuuta 2008 kerättyään 877 niistä 4679 lahjalupauksesta, jotka olisi tarvittu alkuperäiseen 23 400 punnan tavoitteeseen. Tämä tapahtuma sai aikaan rajoitettua huomiota päämedioissa  elokuun alussa. Sherine kirjoitti Dawkin 'bout a Revolution -otsikolla jatkoartikkelin Comment is free -sivustolle kuvaten alkuperäisen kirjoituksen jälkeisiä tapahtumia. Tämän seurauksena British Humanist Association tarjosi kampanjalle virallisen tukensa ja otti tehtäväkseen kaikkien lahjoitusten hallinnan. Sherine kysyi Richard Dawkinsilta sitaattia kampanjan käyttöön, jolloin Dawkins lupasi tehdä ensimmäisiä kerättäviä 5500 punnan lahjoituksia vastaavan oman lahjoituksen.
Kampanjan historia

Ateistibussikampanjan lahjoitusvaihe käynnistyi tiistaina 21. lokakuuta 2008 Sherinen artikkelilla All aboard the atheist bus campaign Comment is free -sivustolla. Järjestäjien yllätykseksi keräystavoite rikottiin muutaman tunnin kuluttua aloituksesta ja ensimmäisen päivän aikana saatiin lähes 48 000 puntaa.
Neljän päivän jälkeen kampanja oli kerännyt yli satatuhatta puntaa. Lahjoitussivun kautta on tehty lahjoituksia jokainen päivä ja tammikuun 9. päivänä vuonna 2009 kokonaissumma oli ylittänyt 140 000 puntaa. British Humanist Association on ilmoittanut runsaasta mielenkiinnosta sen toimintoja kohtaan ja Atheist Bus Campaign Facebook -ryhmä on kasvanut nopeasti. Monet ateistit kokevat, että kampanja on tuonut heidän äänensä esiin ja edustanut heitä tavalla, jota he ovat pitkään toivoneet.
Asia on saanut aikaan laajaa mediajulkisuutta ympäri maailmaa. The Times -lehdessä Joan Bakewell totesi, että "Mene munalla töihin -kampanjan jälkeen millään muulla mainoksella ei ole ollut samanlaista vaikuttavuutta yhtä pienillä kustannuksilla."
"It is given as a statement of fact and that means it must be capable of substantiation if it is not to break the rules."
Mainoksia on jonkin verran vastustettu. Vuoden 2009 tammikuun 21. päivään mennessä
Advertising Standards Authority oli saanut 326 valitusta linja-automainoksista, mukana oli myös valitus, jonka oli kirjoittanut paikallisen Christian Voice -painostusryhmän Stephen Green. Hän kirjoitti, että "se esitetään totuudellisena väittämänä, joten se on voitava todistaa, ettei se rikkoisi sääntöjä." BHA:n Hanne Stinson on esittänyt, että jos ASA tekee päätöksensä tämän valituksen pohjalta, silloin ASA on päättämässä siitä, onko jumalia olemassa.
Tammikuun 21. päivänä ASA päätti, että mainokset eivät riko sen sääntöjä, sillä kyseinen mainos "on mainostajan mielipiteen ilmaisu" ja sitä ei voi todistaa. He myös totesivat, että vaikka mainos onkin monien uskomuksille vastakkainen, se ei aiheuttaisi "vakavaa tai laajaa loukkaantumista".
Kampanja on myös saanut kritiikkiä johtavalta papistolta. Heitä ovat edustaneet entinen Canterburyn arkkipiispa George Carey, ja Peter Price, nykyinen Bathin ja Wellsin piispa, joka sanoo "kampanjalta puuttuvan sekä arvostelukykyä että todellisuudentajua."
Southamptonissa linja-autonkuljettaja kieltäytyi ajamasta mainoksella varustettua linja-autoa. Hänen työnantajansa First Bus järjesteli hänet ajamaan kampanjaan kuulumattomalla kalustolla.
Huomattavia lahjoittajia

Televisiokriitikko Charlie Brooker oli neljäs kampanjalle lahjoittanut henkilö. Hän lahjoitti sata puntaa ja kommentoi: "Jumalan tähden toivon tämän olevan hyödyksi." Runoilija ja muusikko Labi Siffre lahjoitti tuhat puntaa 22. lokakuuta 2008 liittäen oheen säkeistön: "Jumala tiesi / Mitä Juudas on tekevä / Joten loppulaskennassa / Kuka on pettäjä?". Filosofi A. C. Grayling lahjoitti 500 puntaa ja kirjailija Zoe Margolis teki lahjoituksensa kommentoiden "On jo korkea aika rationaalisten mielipiteidenkin tulla kuulluiksi." Richard Dawkins lahjoitti julkisuuden henkilöistä suurimman summan (5500 puntaa), mutta jopa hänen lahjoituksensa jäi Simon Bishop -nimisen yksityishenkilön 19 000 punnan lahjoituksen varjoon. Myös Matthew Parris tukee kampanjaa. Lisäksi Paul Woolley, kristityn Theos-ajatushautomon johtaja ja Canterburyn arkkipiispan läheinen yhteistyötaho, on lahjoittanut 50 puntaa, sillä hänen mielestään kampanja on "hieno tapa saada ihmiset ajattelemaan (kristinuskon) jumalaa. Julisteet kannustavat ihmisiä miettimään elämämme tärkeintä kysymystä."
Gay and Lesbian Humanist Association on kampanjan tukija.
Sana 'todennäköisesti'

Mainoksen sanavalinta on aiheuttanut merkittävää keskustelua niin ateistien kuin kristittyjen keskuudessa. Sherine on kirjoittanut siitä Probably the best atheist bus campaign ever -otsikolla kampanjan julkaisun jälkeen. Dawkins sanoo, että hän piti parempana ilmaisua "Jumalaa ei lähes varmasti ole olemassa". Ariane Sherinen mukaan mainoksen on tärkeää olla paikkansapitävä, ja koska on mahdotonta todistaa, että jumalia ei ole olemassa, on tyydyttävä sanomaan, että niitä ei 'todennäköisesti' ole olemassa. Kriitikko D. J. Taylor koki, että tämä varauma oli kampanjaa lannistava, mutta toisaalta ihaili sitä varauksellisuuden tuomisesta usein tiukkaa vastakkainasettelua sisältävään keskusteluun.. Jotkut ateistit kuten A. C. Grayling ovat sitä mieltä, että jumalien olemassaolemattomuudesta voidaan olla varmoja ja siten sanaa "todennäköisesti" ei pitäisi käyttää. Sanan lisäämisen koettiin varmistavan, että Advertising Standards Authority ei tulkitsisi mainoksen rikkovan mainonnan sääntöjä.
Myöhemmät toimenpiteet

Ateistibussikampanjan lahjoittajat ovat keränneet lisäksi yli 23 000 puntaa British Humanist Association -järjestön Inclusive Schools -kampanjalle.
Kampanjasta seuranneen julkisuuden jälkeen BBC on luvannut tarjota erikoisversion uskontoaiheisesta Thought for the Day -ohjelmasta. Sen nimeksi tulee Thought for the Afternoon ja siitä tulee ohjelmasarjan ensimmäinen jakso, jota ei esitä uskonnollisen yhteisön edustaja.
Osittain kampanjan johdosta kolme eri kristittyä yhteisöä on käynnistänyt mainoskampanjoita. Tunnuslauseisiin kuuluu: "Jumala todellakin on olemassa; joten liity Kristillispuolueeseen ja nauti elämästäsi."; "Hullu sanoo sydämessänsä: "Ei ole Jumalaa", mikä on lainaus Psalmista 14; ja "Jumala ON olemassa, USKO. Älä murehdi ja nauti elämästäsi."
Linja-automainokset maailmalla > Pohjois-Amerikka

Ateistibussikampanjan innoittamana American Humanist Association käynnisti vastaavan kampanjan Washingtonin kaupungissa marraskuussa 2008 tunnuksella "Miksi uskoa jumalaan? Voit olla hyvä ihminen hyvyyden vuoksi."  Freedom From Religion Foundation on myös käynnistänyt linja-autokampanjan Yhdysvalloissa. Erilaisia mainossitaatteja käytetään helmi- ja maaliskuussa 2009. 1
Toronto Transit Commission Kanadassa hyväksyi mainokset hallinnoimassaan kalustossa samalla viestillä kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kampanja alkoi helmikuun puolivälissä. Association humaniste du Québec -järjestön lupapyynnön johdosta Société des transports de Montréal hyväksyi ehdotetun viestin "Dieu n'existe probablement pas, alors cessez de vous inquiéter et profitez de la vie" (käännös alkuperäisestä brittiläisestä mainoksesta) ja linja-autojen pitäisi olla liikenteessä maaliskuussa 2009. Halifax, London ja Ottawa ovat hylänneet Secular Humanists and Free Thinkers -järjestön mainokset, vaikka uskonnolliset yhteisöt ovat aiemmin mainostaneet näissä kaupungeissa. Brittiläisessä Kolumbiassa Vancouver, Victoria ja Kelowna hylkäsivät mainokset sillä perusteella, että katsomuksellisia mainoksia ei sallita linja-autoissa.
Linja-automainokset maailmalla > Australia

Atheist Foundation of Australia yritti toteuttaa kampanjan tunnuksella "Ateismi - arvosta järkeä", mutta APN Outdoor, Australian suurin ulkomainostoimisto, kieltäytyi esittämästä mainoksia.Tasmaniassa on yritetty samankaltaista kampanjaa, mutta osavaltion valtio-omisteinen linja-autoyhtiö Metro on hylännyt mainokset, perustellen sitä käytännöllään hylätä kaikki kiistanalainen materiaali.
Linja-automainokset maailmalla > Eurooppa

Italiassa Rationalististen ateistien ja agnostikkojen liitto (UAAR) järjesti ateistibussikampanjaa, jonka piti alkaa 4. helmikuuta 2009 Genovassa. Kaupunki valittiin, koska sen arkkipiispa, kardinaali Angelo Bagnasco, oltiin nimeämässä Italian piispainkonferenssin johtajaksi. Italialaisen kampanjan tunnus kuuluu: "Huonot uutiset: jumalaa ei ole olemassa. Hyvät uutiset: et tarvitse häntä." Tammikuun 16. päivänä vuonna 2009 IGPDecaux, Genovan julkisen liikenteen mainoslisenssit omistava yritys, kieltäytyi antamasta lupaa ateistibussikampanjalle sillä perusteella, että se saattaa "loukata yleisön moraalisia, kansalais- ja uskonnollisia tunteita". Antonio Catricalà,  Italian National Authority for Fair Trading and Competition -järjestön johtaja, tiedotti että se oli alkanut tutkia kampanjaa sen mainosten mahdollisesti "vaarallisen ja paikkaansa pitämättömän luonteen" vuoksi. Vastavetona UAAR julkisti Genovassa kampanjansa eri tunnuksella mainontaa sääntelevän järjestön sääntöjen noudattamiseksi. Uusi tunnus kuului: "Hyvät uutiset: Italiassa on miljoonia ateisteja. Erinomaiset uutiset: He arvostavat sananvapautta."
Espanjassa Barcelonassa aloitettiin tammikuun 12. päivänä  mainoskampanja tunnuksella "Probablemente Dios no existe. Deja de preocuparte y goza de la vida.", joka on suora käännös britannialaisesta mainoksesta. Madrid ja Valencia seurasivat tammikuun lopussa. Tämä kampanja on saanut kritiikkiä katolilaisilta.
Linja-automainokset maailmalla > Suomi

Suomessa keräys oli tuottanut 28.7.2009 10700 €. Suomessa samankaltainen kampanja julkistettiin maaliskuun 16. päivänä vuonna 2009. Kesäkuussa mainokset tulivat ensimmäistä kertaa katukuvaan. Kampanja kesti kaksi viikkoa. Mainoksia esiintyi linja-autoissa Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Helsingissä tarroja on myös raitiovaunujen kyljissä. Turun ja Tampereen liikennelaitoksissa mainokset herättivät vastustusta, joten mainoslause muutettiin muotoon "Iloitse elämästäsi kuin se olisi ainoasi, koska se on".
Vapaa-ajattelijoiden puheenjohtaja Jussi K. Niemelä väittää, että mainoksia olisi revitty bussien kyljistä. Kuitenkin sekä kampanjan toteuttaneen JCDecaux'n että Helsingin bussiliikenteen henkilöstöjohtajan Jussi Mertasen mukaan tarrat ovat saaneet olla rauhassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Uskonnottomien bussikampanja Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive).
Alkuperäisen brittiläisen kampanjan sivusto. (englanniksi)
Canadian Atheist Bus Campaign (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Romppanen, Kirsi: Ateistimainos ei sovi bussin kylkeen (Arkistoitu – Internet Archive). Utain 19.3.2009.
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Ateistibussit aloittivat liikennöinnin pääkaupunkiseudulla
Sherine ja Dawkins kampanjan aloitustilaisuudessa
Italialaisen kampanjan alkuperäinen mainos.
Kampanjamainos linja-auton kyljessä Helsingissä kesällä 2009.
Käännös suomeksi
Joulu natsi-Saksassa

Natsi-Saksan Volkssturm-joukkoja Itä-Preussissa jouluna 1944.
Joululahjoja köyhille vuonna 1935.
Joulu natsi-Saksassa ei ollut nykyisen kaltainen kristillinen juhla. Natsit pyrkivät muuntamaan joulun muinaisgermaanisia perinteitä ja arjalaisia juhlistavaksi juhlaksi.
Historia

Jo ennen valtaannousuaan natsipuolue levitti nationalistista propagandaa ja antisemitismia eri juhlapäivinä. Hitlerin noustua valtaan Saksassa vuonna 1933 natsit pyrkivät valjastamaan joulun natsismiin sopivaksi juhlaksi. Kristilliset perinteet nähtiin uhkana, joten joulu pyrittiin muuntamaan joulun muinaisgermaanisia perinteitä ja arjalaisia juhlistavaksi juhlaksi Kansanvalistus- ja propagandaministeriön avulla. Joulun sanoma rauhasta maan päällä ei sopinut natsien ideologiaan ja tavoitteisiin, joten joulurauha asetettiin vuonna 1937 koskemaan vain saksalaisia.
Natsit korostivat Jeesuksen olleen juutalainen ja pyrkivät siirtämään Jeesuksen pois joulun vietosta. Monia joululauluja, joissa mainittiin Jeesus, muunnettiin natseille myönteisemmiksi. Monia natsimyönteisiä jouluvirsiä laulettiin yleisesti vielä lyhyen aikaa toisen maailmansodan jälkeenkin. Koska joulupukin hahmo perustui Turkissa eläneeseen kristittyyn Pyhään Nikolaukseen, natsi-Saksassa lahjat jakoi muinainen germaaninen Odin-jumala. Joulukuuseen ripustettava tähti muistutti natsien mielestä liikaa juutalaisten Daavidin tähteä ja kommunistien punaista tähteä, joten natsit alkoivat ripustaa joulukuuseen joko aurinkopyörää, hakaristia tai muinaista pohjoismaista riimua.
»Emme voi hyväksyä sitä, että saksalainen joulukuusi yhdistetään Betlehemin seimeen. Emme voi hyväksyä sitä, että joulu ja sen sielukas sisältö olisi itämaisen uskonnon tuotetta.» 
(Friedrich Rehm vuonna 1937 )
Juhlinta

Natsi-Saksassa joulua juhlittiin vuoden lyhimpänä päivänä. Silloin koristeltiin joulukuusi ja sytytettiin siihen kynttilöitä, minkä ajateltiin kuvaavan valon kaipuuta. Joulukuusen tähtenä ei käytetty nykyisen kaltaista latvatähteä, vaan aurinkopyörää, hakaristiä tai muinaista pohjoismaista riimua. Natsisymboleiden käyttö joulukoristeena oli Hitlerin säätämillä laeilla kielletty, mutta natsi-Saksasta on silti säilynyt joitakin natsisymboleita sisältäviä joulukoristeita. Natsi-Saksassa lahjat jakoi muinaisgermaaninen Odin-jumala, koska joulupukki perustui kristilliseen pyhimykseen.
Kveekarit

| Ystävien Uskonnollinen Seura Kveekarit |
| --- | --- |

Perustaja:  George Fox
Perustettu:  1650-luvulla Englannissa
Irtautunut:  Anglikaanisesta kirkosta
Kirkosta irtautuneet:  Shakerit
Jäseniä:  noin 210 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
George Fox
Kveekarien kokoontuminen.
Kveekarit (engl. Quakers, Religious Society of Friends, Suomessa toimiva yhdistys Ystävien Uskonnollinen Seura Kveekarit) on Englannissa 1600-luvulla perustettu protestanttinen liike. Sen jäsenet kutsuvat itseään ”totuuden ystäviksi” tai ”ystävien seuraksi”. Yhteisö syntyi vallitsevan poliittisen ja uskonnollisen sorron aikana. George Foxia pidetään kveekariliikkeen perustajana, jonka käsityksen mukaan Jumala valaisee jokaisen sielun erikseen eikä pelastumiseen tarvita pappeja tai muita ulkopuolisia tahoja. Yhteisö pitää itseään suoraan Jumalan alaisena. Kveekareihin kuuluu maailmassa noin 400 000 jäsentä, Ison-Britannian lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa, Keniassa ja Boliviassa. Suurin yhteisö on Yhdysvalloissa  William Pennin vuonna 1682 pakopaikaksi perustamassa kveekarivaltio Pennsylvaniassa. Kveekarit ovat perustaneet useita tunnettuja ja suuria yrityksiä Isossa-Britanniassa. Kveekarien uskonnollisuuden ohjaamaa yritystoimintaa kutsutaan kveekarikapitalismiksi.
Uskonkäsitykset

Yhteisö on hylännyt kaikki ulkoiset sakramentit, koska sisäinen sana on tehnyt ne tarpeettomiksi. Kveekarien mukaan jokainen voi kokea Jumalan läsnäolon ilman välikäsiä (esimerkiksi palkattuja pappeja) tai uskonnollisia sakramentteja. Niinpä kveekareilla ei ole pappeja eikä varsinaisia jumalanpalveluksia, vaan muita säännöllisiä seurakunnan kokouksia.
Kveekarien uskon kulmakiviä ovat:
rauha ja väkivallattomuus
yhteisöllisyys
tasa-arvo
yksinkertaisuus, vaatimaton elämä
Kveekarit Suomessa

Suomessa toimii Ystävien Uskonnollinen Seura Kveekarit ry, jonka varsinaisten jäsenten määrä on 30 (2012). Seura pääsi yhdistysrekisteriin 21. huhtikuuta 1992. Sitä ei ole rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi.
Pohjois-Amerikka

Amerikkalaiset pasifistiset kveekarit paneutuivat alusta lähtien erilaisiin yhteiskunnallisiin ongelmiin, kuten orjuuden lakkauttamiseen, alkuperäisasukkaiden oikeuksiin, koulujen ja vankiloiden uudistamiseen, naiskysymykseen ja nykyisin myös ympäristönsuojeluun.
Avustustoiminta ja Nobelin rauhanpalkinto

Kveekarit saivat vuonna 1947 Nobelin rauhanpalkinnon avustustyöstään toisen maailmansodan päätyttyä. Kveekarit osallistuivat Suomen Lapin jälleenrakentamiseen. Kanadan kveekareilla oli suuri merkitys Petsamon evakkojen asuttamiseen tarkoitetun Varejoen kylän perustamisessa Tervolaan.
Kirjallisuutta

Barclay, Robert: Kveekareiksi kutsuttujen kristittyjen muodostamien Kristuksen seurakuntien uskon mukainen sekä Raamatun kautta varhaisen kristinuskon opetuksen kanssa yhtäläiseksi osoitettu Katekismus ja uskontunnustus.  (Suomentanut sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen vuonna 1992 käyttöön ottamaa suomennosta arvioivin viittein oheistanut Jani Kurki. Julkaisija: Ystävät Kristuksessa (ortodoksikveekarit))  Vantaa:  George Fox Project Trust Fund, 2004.
Elvi Saari, Maire Salomaa-Hillman: Kveekareiden jäljillä Suomessa 1945–1975. Kveekarit, työleirit, Viittakivi.  Heinola:  Kristillis-yhteiskunnallinen työkeskus: Viittakiven opisto, 1976.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kveekarit Wikimedia Commonsissa
Ystävien Uskonnollinen Seura Kveekarit.
Kveekarien tie (Arkistoitu – Internet Archive)
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  3 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 2  Japani  Tšekki 2 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  NARA  SNAC  IdRef
Orchardin metroasema

Orchard on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Orchard Roadin varrella Singaporen keskusta-alueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 12. joulukuuta 1987. Orchard kuuluu myös Thomson–East Coast Lineen, joka avautui asemalla vuonna 2022.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna |  | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
North South Line
| NS1 Jurong East | 6:11 |  | 6:36 |  | 0:00 |  |  |
| NS7 Kranji | – |  | – |  | 0:17 |  |  |
| NS28 Marina South Pier | 5:49 |  | 6:14 |  | 23:47 |  |  |
| NS27 Marina Bay | – |  | – |  | 23:50 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orchardin metroasema Wikimedia Commonsissa
Orchardin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Newton | North South Line | Seuraava asema: Somerset |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: OrchardBoulevard | Thomson-East CoastLine | Seuraava asema: Great World |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Orchard MRT Station
Käännös suomeksi