stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mormonin kirjan historiallisuus
Historiallisuuden ongelmia > Tekstin sisäinen todistusaineisto

Mormonin kirjassa on pitkiä lainauksia Kuningas Jaakon Raamatusta. Riippuvuus näkyy sekä sisällössä että sanavalinnoissa. Toisinaan Mormonin kirjan teksti täydentää tai muuttaa vaikeaselkoisia kohtia tavalla, joka on mielekäs englannin kielellä muttei alkukielellä (hepreaksi tai kreikaksi). Esimerkiksi vuorisaarnassa käytetään kreikan verbiä chortadzo (Matt. 5:6), joka tarkoittaa vatsan täyttämistä tai nälän tyydyttämistä. Kuningas Jaakon versiossa käytetään englannin sanaa fill, ’täyttää’; Mormonin kirjan mukaelma (3. Nefi 12:6) täsmentää, että vanhurskaat ”täytetään Pyhällä Hengellä”.
Toisessa Nefin kirjassa on pitkiä sitaatteja Jesajan kirjasta, joka nykykäsityksen mukaan on kirjoitettu vasta paljon vuoden 600 eaa. jälkeen. Koska Mormonin kirja siteeraa Jesajaa, on se oletettavasti vieläkin myöhäisempi. Toisinaan Mormonin kirjan lainaukset toisintavat kuningas Jaakon version käännösvirheitä. Lisäksi kuningas Jaakon Raamatussa on suoraan hepreasta käännetyn tekstin joukossa kursivoituja sanoja, joiden tarkoituksena on tehdä kielestä mahdollisimman luontevaa. Mormonin kirja siteeraa kursivoituja osia siinä missä alkuperäistä tekstiä. Mukana on myös kuningas Jaakon Raamatun käännösvirheitä.
Monet Mormonin kirjan erisnimistä esiintyvät myös Raamatussa tai ovat muunnelmia raamatullisista nimistä. Edward H. Ashmentin (1993) mukaan useimmat Mormonin kirjassa esiintyvät ei-raamatulliset nimet voidaan muodostaa pienestä määrästä yksi- tai kaksitavuisia sananjuuria, joihin tarvittaessa lisätään toistuvia etu- ja jälkiliitteitä kaavamaisessa järjestyksessä.
Brent Lee Metcalfen (1993) mukaan Smith saneli nykyisestä Mormonin kirjasta ensin lopun ja vasta sitten alun, mikä näkyy tekstin sisäisissä ristiriitaisuuksissa. Kirjan ensimmäisten lukujen mukaan Lehi (1. Nefi 10:4), enkeli (1. Nefi 19:8) ja ”profeetat” (2. Nefi 25:19) olivat kaikki ennustaneet, että Kristus syntyisi 600 vuotta sen jälkeen, kun Lehi oli lähtenyt Jerusalemista. Myöhemmät nefiläiset eivät kuitenkaan tunne tätä profetiaa, vaan Kristuksen tulon tarkka hetki ilmoitetaan Samuel lamanilaiselle vasta viisi vuotta etuajassa (Helaman 14:2). Mormonin kirjan alussa Nefi ja Lehi saarnaavat kristillistä teologiaa ja opettavat kristillisiä käytäntöjä. Moosian kirjassa ja sitä seuraavissa kirjoissa nefiläisten kulttuuri on kuitenkin juutalaisvaikutteinen ja kristillistyy vähitellen. Profeettojen kristilliset opit ja rituaalit esitellään uutuuksina.
Vastauksia arvosteluun > Uskonnolliset kannat

Mormonien suhtautuminen Mormonin kirjan historiallisuuteen on 1900-luvun lopulta lähtien muuttunut vapaamielisemmäksi ja moninaisemmaksi. MAP-kirkon historioitsija Leonard J. Arrington kirjoitti 1985, ettei koskaan ollut pitänyt ensimmäisen näyn tai juutalaisen, kristillisen ja mormonien historian ihmekertomusten historiallisuutta olennaisena. Tärkeää on niiden välittämä ”uskonnollinen totuus”. Brigham Youngin yliopiston antropologian professori Raymond T. Matheny totesi vuonna 1984, ettei Mormonin kirjalla ole ”mitään asemaa sekulaarissa arkeologiassa”. Anthony A. Hutchinsonin mukaan Mormonin kirjan uskonnollinen ja eettinen arvo ei kaadu sen myyttisyyteen, aivan kuten Raamattukaan ei menetä merkitystään jos tiede kyseenalaistaa sen kuvaamien tapahtumien historiallisuuden.
Vuonna 1981 laadittu Mormonin kirjan johdanto kertoi lamanilaisten olevan ”Amerikan intiaanien pääasiallisia esi-isiä”. Vuonna 2006 johdantoa muutettiin, ja nykyinen muotoilu toteaa lamanilaisten ”kuuluva[n] Amerikan intiaanien esivanhempiin”. Johdantomuutoksen myötä MAP-kirkko epäsuorasti myönsi, että tieteellinen käsitys Amerikan asutushistoriasta on ainakin pääpiirteissään tosi. MAP-kirkon virallinen kanta on silti edelleen se, että Mormonin kirja on aito historiallinen asiakirja. Vertauskuvallista tulkintaa ei suosita, vaan kirjan henkilöjä ja tapahtumia pidetään kirjaimellisesti tosina. Osa kirkon johtajista onkin esittänyt asian niin, että jos Mormonin kirja ei ole totta, katoaa koko uskonnolta perusta. Louis Midgleyn mukaan ”sepitteellinen Mormonin kirja – – ei todista Jeesuksesta Kristuksesta vaan ihmisen mielettömyydestä.” Kirkon jäseniksi hyväksytään tosin nekin, jotka eivät usko Mormonin kirjaan kirjaimellisesti, mutta käytännössä he yleensä vaikenevat näkemyksistään.
Lykos (kuningas)

Lykos oli kreikkalaisessa mytologiassa antiikin Theban kuningas. Hänen edeltäjänsä oli hänen veljensä Nykteus ja häntä seurasivat kaksoset Amfion ja Zethos.
Nykteus ja Lykos olivat joko spartti Khthonioksen tai nymfi Klonian ja Hyrieuksen tai Poseidonin ja plejadi Kelainon poikia. Veljekset pakenivat Euboiasta murhattuaan kuningas Flegyaan, asettuivat Hyriaan ja siirtyivät sitten Thebaan, koska he olivat kaupungin kuninkaan Pentheuksen ystäviä.
Pentheusta seurasi Polydoros, joka nai Nykteiin, Nykteuksen tyttären. Nykteuksesta tuli Labdakoksen, Polydoroksen pojan sijaishallitsija, kun Polydoros kuoli nuorena. Nykteuksen tytär Antiope tuli raskaaksi Zeukselle ja pakeni Sikyoniin naidakseen kuningas Epopeuksen.
Pausanias kirjoittaa, että Nykteus johti thebalaiset Epopeusta vastaan mutta haavoittui ja hänet kannettiin takaisin Thebaan, missä hän kuoli nimitettyään ensin Lykoksen sijaishallitsijaksi. Nykteus kehotti Lykosta jatkamaan taistelua Epopeusta vastaan ja rankaisemaan Antiopea. Myös Epopeus kuoli haavoihinsa, ja hänen kruununperijänsä Lamedon luovutti Antiopen vapaaehtoisesti välttääkseen sodan.
Apollodoros kuitenkin kirjoittaa, että Lykos valittiin jälleen sijaishallitsijaksi Labdakoksen kuoltua. Nykteus surmasi itsensä häpeästä saatuaan selville Antiopen raskauden, ja Lykos käynnisti hyökkäyksen omasta halustaan rangaistakseen Antiopea. Onnistuneen sotaretken jälkeen hän vie tämän takaisin Thebaan.
Molemmissa versioissa Antiope joka tapauksessa synnytti kaksoset Amfionin ja Zethoksen  Kithaironvuorella paluumatkan aikana. Lykos hylkäsi lapset jättäen nämä paimenille.
Palattuaan Thebaan Lykos antoi Antiopen vaimolleen Dirkelle, joka kohteli tätä julmasti. Monen vuoden jälkeen Antiope pakeni ja löysi poikansa, jotka palasivat Thebaan tappaakseen Lykoksen ja Dirken ja ottaakseen kaupungin haltuunsa. Euripideen mukaan Hermes kielsi kaksosia tappamasta Lykosta, mutta hän pakotti Lykoksen luovuttamaan Theban heille.
Lykos (Lykoksen poika)

Lykos oli kreikkalaisessa mytologiassa Lykoksen – joidenkin mukaan Poseidonin – poika ja Theban kuningas.
Lykos oli alun perin kotoisin Euboiasta. Hän saapui Thebaan, ja Herakleen poissa ollessa murhasi Kreonin, Theban kuninkaan. Kreonin tyttären Megaran hän ajoi pois lapsineen, jotka tämä oli saanut Herakleen kanssa, ja myi heidän talonsa. Lykos hallitsi Thebaa tyrannimaisin ottein kunnes Herakles yllättäen palasi kotiin ja tappoi hänet. Tämän jälkeen valta kaupungissa siirtyi lailliselle valtaistuimen perijälle, Laodamakselle, Eteokleen pojalle.
Tisamenos (Theban kuningas)

Tisamenos (m.kreik. Τισαμενός, lat. Tisamenus) oli kreikkalaisessa mytologiassa Thersandroksen ja Demonassan poika ja Theban kuningas. Hän oli Autesionin isä.
Sen jälkeen kun Thersandros, Theban kuningas, oli kuollut ensimmäisessä Troijan sodan taistelussa tultuaan Telefoksen surmaamaksi, siirtyi hallintovastuu Peneleokselle, Tisamenoksen valvojalle, Tisamenoksen ollessa vielä liian nuori ottamaan valtaistuinta itselleen. Peneleos johti boiotialaisia toiseen Troijan taisteluun, mutta hänen saatuaan surmansa taistelussa Tisamenos valittiin Theban kuninkaaksi. Hänen seuraajansa oli hänen poikansa Autesion.
Autesion

Autesion (m.kreik. Αυτεσίων) oli kreikkalaisessa mytologiassa Tisamenoksen poika ja Theran, jonka mukaan Theran kaupunki nimettiin, ja Argeian, joka meni myöhemmin naimisiin Aristodemoksen kanssa, isä. Autesionista tuli isänsä jälkeen Theban kuningas, mutta Laioksen ja Oidipuksen fuurioiden purettua kostoaan hänen, hän oraakkelin neuvosta asettui asumaan doorialaisten joukkoon. Hänen seuraajakseen valittiin Damasikhthon, Ofelteen poika.
Salmoneus

Salmoneus (m.kreik. Σαλμωνεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aioloksen ja Enareten poika, Athamaan ja Sisyfoksen veli ja Tyron isä. Hän oli Eliin kuningas ja Salmonian kaupungin perustaja.
Myytin mukaan Salmoneus yritti osoittaa olevansa Zeuksen veroinen ajamalla nelivaljakon vetämillä pronssivaunuilla. Hän matki ukkosta kiskomalla pronssikattiloita rattaidensa perässä ja jäljitteli salamoita viskomalla soihtuja ilmaan. Hän ei säästellyt vaivojaan pyrkiessään osoittamaan valheellista jumaluuttaan alamaisilleen ja saadakseen heidät palvomaan ja tuomaan uhrilahjojaan itselleen. Zeus surmasi kuitenkin hänet vasamallaan ja tuhosi hänen kaupunkinsa puolustaakseen kunniaansa oikeana kuolemattomana.
Oinomaos

Oinomaos oli kreikkalaisessa mytologiassa Pisan kuningas, Areen ja Harpinan poika ja Hippodameian isä. Useimmiten hänen puolisokseen mainitaan Sterope, mutta Hyginus mainitsee vanhemmiksi Steropen ja Areen, tosin esittäen myös itse ristiriitaisen väitteen vanhemmista. Hän nimeää lisäksi Oinomaoksen puolisoksi Evareten.
Oinomaos haastoi tyttärensä Hippodameian kosijat kilpa-ajoihin lupautuen antamaan tyttärensä haastajalle vaimoksi, jos tämä vain voittaisi hänet kisassa. Muussa tapauksessa Oinomaos surmaisi kosijan. Syyksi Oinomaoksen halulle suojella tytärtään on annettu kaksi vaihtoehtoista syytä; joko Oinomaos oli itse rakastunut tyttäreensä tai hän oli saanut ennustuksen, jonka mukaan hänet tappaisi hänen tyttärensä puoliso. Siihen mennessä, kun Pelops halusi kosia Hippodameiaa, oli Oinomaos jo tappanut kaksitoista tai kolmetoista kosijaa voitettuaan heidät. Pelops — tai toisen version mukaan Hippodameia itse — sai Myrtiloksen, Oinomaoksen ohjastajan, irrottamaan sokkapinnin vaunujen renkaasta luvattuaan tälle puolet Oinomaoksen valtakunnasta. Seuranneessa onnettomuudessa Oinomaos sai surmansa, mutta myöhemmin Pelops tappoi puolestaan Myrtiloksen heittämällä tämän mereen — jota kutsuttiin hänen mukaansa sittemmin Myrtoanmereksi —, koska hän pelkäsi tapahtuneen aiheuttavan hänelle häpeää tai koska hänen ollessa hakemassa vaimolleen vettä juotavaksi oli Myrtilos yrittänyt maata Hippodameian väkisin. Myrtiloksen syöksyessä kuolemaansa hän kirosi Pelopsin suvun.
Oinomaoksen ja sulhasehdokkaiden kilpa-ajot olivat legendan mukaan Olympian kisojen alkuperä.
Painonnosto

Lasha Talakhadze työntämässä saksaustekniikalla Tokion olympialaisissa 2020.
Painonnosto on urheilumuoto, jossa kilpailija pyrkii kahdella kädellä nostamaan mahdollisimman painavan levypainoisen tangon ylös suorille käsille. Kilpailussa nostot tehdään kahdella eri tekniikalla temmaten ja työntäen. Voittaja on suurimman yhteistuloksen nostanut. Painonnosto on olympialaji.
Läheinen laji on voimanosto, jossa nostomuodot ovat jalkakyykky, penkkipunnerrus ja maastaveto.
Historia

Painonnostoa on harrastettu urheilulajina 1800-luvulta lähtien. Olympiakisojen ohjelmassa painonnosto oli jo Ateenassa 1896 mutta vasta vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisista lähtien se on ollut säännöllisesti olympialaji. Suomessa perustettiin Painonnostoliitto vuonna 1934. Naisten painonnosto oli olympialaisissa ensimmäisen kerran vuonna 2000.
Aiemmin mukana on ollut myös kolmantena muotona punnerrus. Siinä paino vedetään ensin rinnalle kuten työnnössäkin, mutta punnerretaan sitten pään yläpuolelle jalkoja suorina pitäen. Punnerrus jäi pois vuonna 1972, Münchenin olympialaisten jälkeen. 1900-luvun alussa painonnostossa kilpailtiin myös yhden käden nostoissa, ja se oli olympialaji Ateenan olympialaisissa vuonna 1896.
Menestyneimmät painonnostomaat olympialaisissa ovat olleet Neuvostoliitto, Kiina, USA, Bulgaria ja Iran. Kiina on menestynyt erityisesti naisten painonnostossa, jossa suurin osa maailmanennätyksistä on kiinalaisten tekemiä. Kaikkiaan neljä painonnostajaa on voittanut kolme olympiakultaa Tokion 2020 kisoihin asti. He ovat Pýrros Dímas (Kreikka, syntynyt Albaniassa), Naim Süleymanoğlu (Turkki, syntynyt Bulgariassa), Kakhi Kakhiashvili (Kreikka, syntynyt Georgiassa) ja Halil Mutlu (Turkki, syntynyt Bulgariassa).
Kilpailu

Miesten levytangon pituus on 220 senttimetriä, halkaisija 28 millimetriä ja paino 20 kilogrammaa (lukkoineen 25 kilogrammaa). Naisten levytangon pituus on 201 senttimetriä, halkaisija 25 millimetriä ja paino 15 kilogrammaa (lukkoineen 20 kilogrammaa). Tangossa käytetään 25, 20, 15, 10, 5, 2,5, 2, 1,5, 1, ja 0,5 kilogramman painoisia levyjä.
Kilpailijat jaetaan oman kehonpainon mukaisesti painoluokkiin, joissa kilpaillaan erikseen. Näitä painoluokkia on miehillä kymmenen: alle 55, 61, 67, 73, 81, 89, 96, 102, 109 ja yli 109 kilogrammaa. Naisilla painoluokkia on myös kymmenen: alle 45, 49, 55, 59, 64, 71, 76, 81, 87 ja yli 87 kilogrammaa. Olympiakisoissa painoluokkia on kummallekin sukupuolelle vain seitsemän. Nostojärjestys määräytyy kilpailijoiden aloituspainojen mukaan. Yleensä kilpailijat käyttävät nostovöitä ja tarkoitukseen suunniteltuja tukevia nostokenkiä.
Kilpailulajeina ovat tempaus ja työntö. Näiden yhteistulos ratkaisee kilpailusijoituksen. Nostoissa painot pitää pystyä pitämään ylhäällä vähimmäisajan ja hyvässä tasapainossa, jotta suoritus on hyväksyttävissä. Arvostelutuomareita on kolme. Vähintään kahden tuomarin on oltava samaa mieltä suorituksesta, jotta se voidaan hyväksyä. Molemmissa nostolajeissa kilpailijalla on kolme suoritusta. Mikäli useampi kilpailija on saanut saman tuloksen, voittaa tuloksen ensimmäisenä tehnyt nostaja. Vuoteen 2016 saakka tasatilanteessa kevyempi nostaja voitti. Nostosuorituksen hylkäämisen aiheuttaa muun muassa polven koskettaminen nostolavaan sekä johonkin ruumiinosaan (ei polveen), koskettaminen rinnalleoton aikana.
Nostomuodot

Kilpailu alkaa tempauksella, jossa tanko nostetaan yhdellä liikkeellä suorille käsille istuvalla tyylillä kyykistyen. Merkittävä osa tempauksen onnistumisessa on tasapainon ylläpitämisessä, kun painot suorilla käsillä siirrytään tasajalkaseisontaan. Tempauksessa ote tangosta on leveämpi kuin työnnössä.
Toisena suoritettava työntö on kaksivaiheinen. Aluksi painot nostetaan rinnalle vetämällä tanko ensin navan korkeudelle ja samalla kyykistyen sen alle. Navan korkeus riittää, koska nostaja kyykistyy nopeasti tangon alle ennen kuin se ehtii lähteä alaspäin suuntautuvaan liikkeeseen. Kun tasapaino on saavutettu ja noustu ylös, tanko työnnetään rinnalta suorille käsille joko saksaamalla, jossa toinen jalka siirtyy kääntöä tehdessä eteen ja toinen taakse, tai raakanostolla istuvalla tyylillä kyykistyen, hieman polvia notkistaen siten, että nopea jalkojen suoristus antaa tangolle vauhtia ylöspäin, mitä seuraa nopea tangon alle meno ja vartalon sekä käsien oikaisu. Tässä on tärkeää saada kyynärpäät lukkoon ennen kuin tangon liike ylöspäin pysähtyy.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Painonnosto Wikimedia Commonsissa
Eino Mäkinen on tempaisun puolivälissä painot suorille käsille tempaistuna.
Irakilainen painonnostaja työnnön allemenovaiheessa.
Polyksenos

Polyksenos (m.kreik. Πολύξενος, myös Polykseinos, Πολύξεινος; lat. Polyxenus) oli kreikkalaisessa mytologiassa Agastheneen ja Peloriin poika ja kotoisin Aitoliasta. Hän oli Eliin kuningas ja johti 40 tai 10 alusta sotaan Troijaa vastaan. Tähän hänet velvoitti vala, jonka hän oli antanut kosittuaan Helenaa.
Surmattuaan Elektryonin pojat yhtä lukuun ottamatta ja varastettuaan tämän karjan tafoslaiset uskoivat saaliinsa Polyksenoksen huomaan. Amfitryon maksoi karjasta lunnaat saadakseen ne takaisin Mykeneen.
Faiaakit

Faiaakit tai faieekit ovat kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä merenkulkijakansa, jonka nimi juontuu Faiaksista, Poseidonin ja nymfi Kerkyran pojasta. Kansa asui kaukana ihmisten ilmoilta Skherian saarella, mahdollisesti nykyisellä Korfulla. Argonautit vierailivat faiaakien saarella ja Odysseiassa se on Odysseuksen harharetkien viimeinen välietappi. Tunnetuimpia faiaakeja ovat heidän kuninkaansa Alkinoos ja hänen tyttärensä Nausikaa.
Hinrich Lohse

Hinrich Lohse.
Hinrich Lohsen nimitys Ostlandin valtakunnankomissariaattiin johtajaksi vuonna 1941.
Hinrich Lohse (s. 2. syyskuuta 1896 Mühlenbarbek - k. 25. helmikuuta 1964,  Mühlenbarbek) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen aluejohtaja Schleswig-Holsteinissa 25. maaliskuuta 1925 alkaen ja Ostlandin valtakunnankomissariaatin johtaja 17. heinäkuuta 1941 alkaen[lähde? ].
Hänen kenraalikuvernementtiinsa kuuluivat Baltian maat ja osittain Valko-Venäjä[lähde? ].
Lennard Maloney

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 8. lokakuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Berliini, Saksa
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 188 senttimetriä
Seura
Seura: FC Heidenheim
Pelinumero: 33
Junioriseurat
2003–2006: Köpenicker SC
2006–2012: Blau-Weiß Mahlsdorf
2012–2017: Union Berlin
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017–2020 | Union Berlin | 1 | (0) |
| 2020 | → Chemnitzer FC (laina) | 8 | (0) |
| 2020–2022 | Borussia Dortmund | 2 | (0) |
| 2022– | FC Heidenheim | 68 | (1) |
Maajoukkue
| 2017 | Saksa U18 | 2 | (0) |
| 2017 | Saksa U19 | 1 | (0) |
| 2018 | Yhdysvallat U20 | 1 | (0) |
| 2023– | Yhdysvallat | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. lokakuuta 2024.
Lennard Patrick Maloney (s. 8. lokakuuta 1999 Berliini) on saksalais-yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa FC Heidenheimia ja Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkuetta.
Maloney on Union Berlinin kasvatti, mutta hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vain yhden ottelun. Hän siirtyi tammikuussa 2020 puolen vuoden lainasopimuksella 3. Ligassa pelanneeseen Chemnitzeriin. Kesällä 2020 hän siirtyi Borussia Dortmundiin, jonka edustusjoukkueessa hän pääsi pelaamaan kaksi ottelua Bundesliigassa. Heinäkuussa 2022 hän siirtyi nykyiseen seuraansa, Heidenheimiin.
Maloney pelasi nuorempana Saksan ja Yhdysvaltain ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Yhdysvaltain A-maajoukkueessa lokakuussa 2023.
Seurajoukkueura > Alkuvuodet

Maloney siirtyi vuonna 2012 Union Berlinin junioriakatemiaan, pelattuaan ensin Köpernicker SC:n ja Blau-Weiß Mahlsdorfin nuorissa vuodet 2003-2012. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kesällä 2017, ja ammattilaisdebyyttinsä hän teki 2. Bundesliigan ottelussa Greuther Fürthia vastaan huhtikuussa 2018. Union Berlin hävisi ottelun 2–1. Ottelu jäi Maloneyn Union Berlin-uran ainoaksi.
Seurajoukkueura > Lainalla Chemnitzerissa

Maloney siirtyi tammikuussa 2020 3. Ligaan Chemnitzer FC:seen puolen vuoden lainasopimuksella kevätkaudeksi 2020. Hän pelasi lainallaan kahdeksassa 3. Ligan ottelussa.
Seurajoukkueura > Siirto Borussia Dortmundiin

Maloney siirtyi kesällä 2020 Borussia Dortmundiin. Hän pelasi kauden 2021–2022 aikana Bundesliigassa kahdessa ottelussa Arminia Bielefeldia vastaan. Hän pelasi kaudella myös seuran kakkosjoukkueessa 3. Ligassa 27 ottelussa ja teki yhden maalin, kun vastassa oli Eintracht Braunschweig.
Seurajoukkueura > FC Heidenheim

Maloney siirtyi heinäkuussa 2022 FC Heidenheimin riveihin ilmaissiirrolla ja sopimuksella kesään 2025 asti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seurassa samassa kuussa 2. Bundesliigan ottelussa Hansa Rostockia vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle. Hän pelasi kaudella myös 32 muussa 2. Bundesliigan ottelussa. Hän pelasi myös Saksan cupissa yhden ottelun vanhaa seuraansa, Union Berliniä vastaan. Hän myös pelasi Regensburgia vastaan ottelussa, joka varmisti Heidenheimille 2. Bundesliigan mestaruuden ja paikan kauden 2023–2024 Bundesliigassa.
Maloney pelasi kaudella 2023–2024 Bundesliigassa 29 ottelua, joissa hän teki yhden maalin Werder Bremenin verkkoon helmikuussa 2024. Heidenheim oli liigassa kahdeksas.
Lokakuun 2024 puoleenväliin mennessä Maloney on pelannut Valioliigan kaudella 2024–2025 kuusi ottelua. Konferenssiliigassa hän on pelannut kaksi karsintaottelua ja yhden alkusarjaottelun, slovenialaista NK Olimpijaa vastaan. Myös Saksan cupissa hän on pelannut yhden ottelun.
Maajoukkueura

Maloney pelasi nuorempana Saksan ja Yhdysvaltain juniorimaajoukkueissa ystävyysotteluita. Yhdysvaltain A-maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäistä kertaa lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Ghanaa vastaan. Hän on myös pelannut yhden Concacaf Nations Leaguen ottelun Trinidad ja Tobagoa vastaan.
Susan Kilrain

| Susan Kilrain |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1961 (ikä 62)
Ura
Lennot

:  STS-83
 
:  STS-94
 
Susan Kilrain (s. 24. lokakuuta 1961)  on yhdysvaltalainen avaruuslentäjä, lennonopettaja ja insinööri. Hän osallistui kahdelle avaruussukkulalennolle.
Ennen avaruusuraansa Kilrain toimi lentäjänä ja lennonopettajana Yhdysvaltojen laivastossa. Hän koulutti lentäjiä Douglas A-4 Skyhawk -koneisiin, ja lensi itse yli 3000 tuntia 30 eri konetyypillä, kuten Grumman F-14 Tomcatilla.
Karl Litzmann

Karl Litzmann
Karl-Siegmund Litzmann (1. elokuuta 1893 Minden Westfalen – elokuu 1945 Kappeln) oli Ostlandin valtakunnankomissariaatin Viron päähallintopiirin piirijohtajana 5. joulukuuta 1941 – 17. syyskuuta 1944 Tallinnassa.
Hän oli Saksan miehityssiviilihallinnon johtaja Virossa suurimman osan maan miehitystä.
Lethe

Lethe (m.kreik. Λήθη, Lēthē), suomenkielisissä teksteissä joskus myös Lete, on kreikkalaisessa mytologiassa yksi tuonpuoleisen viidestä joesta Styksin, Akheronin, Kokytoksen ja Flegethonin ohella. Se virtaa Hypnoksen luolan läpi ja sen vesi pyyhkii muistot juojansa mielestä.
Toisinaan Lethe on käsitetty jumaluudeksi, unohduksen personifikaatioksi ja eripuraisuuden jumalatar Eriksen tyttäreksi. Lethe esiintyy myös Danten Jumalaisessa näytelmässä, jossa sen muistot pyyhkivä voima rajoittuu kuitenkin vain synnin muistojen unohtamiseen.
Samuli Edelmannin filmografia

Samuli Edelmann vuonna 2009
Tämä on Samuli Edelmannin filmografia.
Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1982 | Kesä kartsalla | lastenkotilapsi |
| 1984 | Uppotukki | Timo |
| 1988 | Uimataidoton | Räyhäri |
| 1988 | Ihmiselon ihanuus ja kurjuus | Martti Hongisto nuorena |
| 1989 | Talvisota | sotamies Mauri Haapasalo |
| 1990 | Olinkin jo lähdössä | Antero Savukoski, ”Ande” |
| 1990 | Hyväntekijä | Pera |
| 1990 | Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva | Masa Iivanainen |
| 1990 | 95 oktaania | Jussi |
| 1991 | Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet | alikersantti Jyväntölä |
| 1992 | Veturimiehet heiluttaa | Vähy |
| 1992 | Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät | alikersantti Edelmann |
| 1993 | Romanovin kivet | Patrick |
| 1994 | Vääpeli Körmy – taisteluni | alokas Poju Ahvassaari |
| 1994 | Iron Horsemen |  |
| 1996 | Yöjuna | muusikko (kreditoimaton, laulu) |
| 1999 | Häjyt | Jussi Murikka |
| 2000 | Lakeuden kutsu | Partanen nuorempi |
| 2000 | Levottomat | Roope |
| 2000 | Lomalla | Samuli |
| 2001 | Minä ja Morrison | Aki Tuominen |
| 2001 | Rölli ja metsänhenki | menninkäisten kylänvanhin |
| 2004 | Vares – yksityisetsivä | Mikko Koitere |
| 2005 | Paha maa | "Jartsa" Matikainen |
| 2005 | Elämä on i-ha-haa | Flottis |
| 2006 | Cargo | Rhombus |
| 2006 | Riisuttu mies | Antti Pitkänen |
| 2006 | Rock’n Roll Never Dies | Tiger |
| 2006 | Ranta | Kalle |
| 2006 | Elämä on i-ha-haa | Flottis |
| 2009 | Rööperi | Tomppa |
| 2009 | Johan Falk: National Target | Mikhael Stukalov |
| 2010 | Prinsessa | lääkäri Grotenfelt |
| 2011 | Kotirauha | Sami Luoto |
| 2011 | Mission: Impossible – Ghost Protocol | Marius Wistrom |
| 2012 | Tie pohjoiseen | Timo Porala |
| 2013 | Tumman veden päällä | Peten isä |
| 2015 | Tyttökuningas | Gustav II Adolf |
| 2016 | Järven tarina | kertoja |
| 2016 | Tappajan näköinen mies | Viktor Kärppä |
| 2017 | 95 | Aarne |
| 2018 | Viulisti | Jaakko |
| 2020 | Viimeiset | Tatu |
| 2023 | Skimbagirls | Petteri |
| 2025 | Häjyt 2 | Jussi Murikka |