Irakin historia
Osmanien Irak > Mamelukkien valtakausi

1700-luvulla Istanbulin vakaampi kausi heijastui myös Bagdadissa. Vuosina 1703-1730 hallinneen sulttaani Ahmed III:n aikana vallinneen, niin kutsutun tulppaanikauden aikana valtakunnan poliittinen tilanne säilyi suhteellisen vakaana. Merkittävintä tänä aikana oli mamelukkien nousu valtaan Bagdadissa. Mamelukit olivat enimmäkseen Kaukasukselta tulleita kristittyjä orjia, jotka olivat kääntyneet islamiin. Osmanivallan aikana georgialaista alkuperää ollut kuvernööri Hasan Pašša (1704-1724), perusti Georgiaan mamelukkitalouden. Mamelukkeja koulutettiin erityiskoulussa ja määrättiin sitten sotilas- ja hallintotehtäviin. Hasan Pašša teki itsestään välttämättömän osmanisulttaanille, pitämällä heimot kurissa ja maksamalla säännöllisesti kunnianosoitusta Istanbulin valtionkassalle. Hasan Paššan poika Ahmed Pašša mamelukkijoukkoineen oli ratkaisevassa roolissa puolustettaessa Irakia uutta Iranin sotilaallista uhkaa vastaan. Näin mamelukit onnistuivat laajentamaan valtaansa Bagdadissa ja sen ulkopuolella. Nämä paššat laajensivat valtansa kattamaan suuren osan merkittävistä kauppareiteistä, mikä takasi lisätuloja. Mosulin alueella valtaa piti Jalili-dynastia, joka oli vasallin asemassa osmanisulttaaniin.
Safavidien valta Persiassa päättyi vuonna 1722 ja valtaan nousi Nadir Šahin johtamat Afšaridit. Vallanvaihto johti vihollisuuksien jatkumiseen osmanien hallitseman Irakin ja Persian välillä. Vuonna 1733 Nadir Šahin joukot piiritti Bagdadin, mutta valtausyritys epäonnistui. Hän ei myöskään onnistunut valtaamaan Mosulia vuonna 1742. Bagdadissa ja Mosulissa valtaa pitäneiden paššojen apu valloittajien torjumiseksi lisäsi entisestään heidän arvoaan osmanihallinnon silmissä, mikä paransi heidän asemaansa omissa provinsseissaan.
Ahmed Pašša kuoli vuonna 1747, minkä jälkeen hänen mamelukkinsa muodostivat noin 2000 miehen vahvuisen, voimakkaan itseään ylläpitävän eliittijoukon. Osmanit eivät kyenneet estämään mamelukkeja ottamasta valtaa itselleen, ja sulttaanin oli pakko hyväksyä heidän hallintonsa. Mamelukkien hallinto onnistui tukahduttamaan kapinoita ja palauttamaan järjestyksen ja jonkinasteisen vaurauden alueelle. Lisäksi mamelukkihallinto torjui Al-Muntafiq-arabiheimojen uhkaa etelässä ja tiukensi otettaan Basrasta. He sallivat Brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian perustaa Basraan tukikohtansa, rohkaisten näin eurooppalaisten kanssa käytävää kauppaa.
Basran kautta käytävän kaupankäynnin taloudellisesta hyödystä pyrki hyötymään myös Persiassa valtaan noussut Zand-dynastia. Nadir Šahin salamurhan jälkeen Karim Khan Zand hallitsi vuodesta 1765 lähtien suurinta osaa nykyisestä Iranista. Zand-dynastian hallitsijat olivat kiinnostuneita eurooppalaisten kanssa käytävän kaupan taloudellisista tuotoista. Zandit valtasivat Basran vuonna 1776. Karim Khanin kuoltua 1779 mamelukkihallitsija Suleiman Pašša Suuri valtasi kaupungin takaisin. Hänen hallintokauttaan 1780–1802 pidetään Irakin mamelukkidynastian vallan huippukautena. Hän toi maahan suuria määriä mamelukkeja vahvistaakseen omaa hallintoaan. Hänen aikanaan kilpailevat ryhmittymät ja janissaarit onnistuttiin pitämään poissa paikallisesta päätöksenteosta. Myös kaupankäyntiä ja maataloutta kyettiin kehittämään.
Suleiman salli vuonna 1798 brittiläisen asiamiehen läsnäolon Bagdadissa. Tämän läsnäolo kasvatti Ison-Britannian vaikutusvaltaa Irakissa merkittävästi. 1800-lukua leimasi eurooppalaisten kasvava vaikutusvalta ja suoran osmanivallan palautuminen. Viimeinen mamelukkihallitsija, vuosina 1816–1831 hallinnut Daud Pašša, turvautui yhä useammin eurooppalaisten puoleen, saadakseen aseita ja neuvonantajia, joilla saatettiin kouluttaa sotilasjoukkoja. Daudin kukistuminen johtui osittain vuosina 1808–1839 hallinneen sulttaani Mahmud II:n päättäväisyydestä Irakin mamelukkihallitsijoiden autonomisen aseman kaventamiseksi. Tämä halusi palauttaa kaikki Osmanivaltakunnan alueet suoraan keskusvallan alaisuuteen. Daudin karkottamista helpotti paikallisten vastustus mamelukkihallintoa kohtaan, mutta suurin syyllinen mamelukkihallinnon kukistumiseen oli Bagdadia vuonna 1831 tuhonneet tulvat ja ruttoepidemia.