stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saago
Historia

Saagon käytön historia on epäselvä. Joidenkin tutkijoiden mukaan saago on ollut osa Tyynenmeren saarten asukkaiden ruokavaliota esihistoriallisista ajoista lähtien, ehkä jo jopa neoliittiselta kivikaudelta lähtien. Jotkut tutkijat sijoittavat saagon käyttöönoton vasta paljon myöhemmälle ajalle. Saagopalmut olivat todennäköisesti joka tapauksessa varhaisten Kaakkois-Aasian asukkaiden tärkeimpiä ravintokasveja. Maantieteilijä Carl O. Sauerin mukaan saagopalmujen viljely alkoi tältä alueelta. Sittemmin saagolla on ollut tärkeä osa ravintona osittain myös muuallakin. Sitä tiedetään käytetyn laajasti esimerkiksi Tang-dynastian aikaisessa Kiinassa. Läntisellä pallonpuoliskolla saagon käyttö on ollut selvästi harvinaisempaa. Tosin esimerkiksi kolmoisliiton sodan jälkeen paraguaylaisten maanviljelijöiden on sanottu selvinneen nälänhädästä paljolti saagon avulla. Myös eräät intiaaniheimot, kuten Venezuelan waraot, käyttävät saagoa ravintonaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saago Wikimedia Commonsissa
Saagosta valmistettu pannukakku.
Ṣād

Ṣād-kirjaimen itsenäinen muoto.
Ṣād (arab. صاد‎, ṣād, pers. ‏صاد‎, ṣâd) on arabialaisen kirjaimiston 14. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ص ja sen äännearvo arabiassa on [sˤ]. Monissa arabialaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä, kuten persiassa, urdussa ja pandžabissa, ṣād äännetään arabiasta poiketen tavallisena s-äänteenä [s] eikä sen ääntämys eroa sīn-kirjaimesta (س). Ṣād vastaa heprealaisen kirjaimiston kirjainta tsade (צ).
Ṣād liitetään kirjoitettaessa viivalla edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen. Kun ṣādia seuraa jokin toinen kirjain, sen viimeinen kaari jätetään piirtämättä ja se korvataan seuraavaan kirjaimeen johtavalla viivalla (esim. صا ṣā, نصو nṣū).
Ṣādin pohjalta on muodostettu arabialainen kirjain ḍād (ض).
Jarmo Saastamoinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. syyskuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Helsingin mlk, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Junioriseurat
1978–1984: TiPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1985 | TiPS | – | (2) |
| 1986–1988 | Reipas | 71 | (4) |
| 1989–1994 | Kuusysi | 124 | (9) |
| 1995 | AIK | 8 | (0) |
| 1996 | Jaro | 27 | (1) |
| 1997–2000 | HJK | 95 | (2) |
| 2000 | → KäPa (laina) | 2 | (0) |
| 2001 | Haka | 15 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 342 | (17) |
Maajoukkue
| 1983 | Suomi U15 | 2 | (0) |
| 1984 | Suomi U16 | 4 | (2) |
| 1984–1985 | Suomi U17 | 14 | (0) |
| 1984–1985 | Suomi U18 | 5 | (0) |
| 1987–1989 | Suomi U21 | 10 | (1) |
| 1989–2001 | Suomi | 21 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jarmo Tapio Saastamoinen (20. syyskuuta 1967 Helsingin mlk) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Saastamoinen pelasi urallaan Suomessa 310 pääsarjaottelua, joissa teki 16 maalia. Suomen liigamestaruuden hän voitti kolmesti: 1989 ja 1991 Kuusysissä ja 1997 HJK:ssa. HJK:n riveissä hän oli voittamassa Suomen Cupia kahdesti. Hän edusti urallaan myös Lahden Reipasta, FF Jaroa ja Valkeakosken Hakaa sekä AIK:ta. A-maajoukkueessa hän esiintyi 21 kertaa. Saastamoinen oli HJK:n joukkueen mukana pelaamassa Mestarien liigaa vuonna 1998.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1989, 1991, 1997
SM-hopea 1990, 1992, 1999
Suomen Cup 1998, 2000
Paras poikapelaaja 1984
Nuorten maajoukkueen paras pelaaja 1988
Saddukeukset

Saddukeukset eli saddukealaiset olivat juutalainen uskonnollis-poliittinen ryhmä, joka syntyi noin 150 eaa. ja vaikutti aina Jerusalemin hävitykseen asti 70 jaa.
Saddukeukset olivat kehittyneet vanhasta pappisylimystöstä. He ottivat nimensä luultavasti kuningas Salomon ylipapilta Zadokilta, joka oli Jerusalemin temppelin esimies. Saddukeukset  tähdensivät Tooraa ainoana sitovana lakina ja vastustivat farisealaisia, toista tuon ajan merkittävää ryhmää. Saddukeukset kiistivät farisealaisten uskon enkelien ja henkien olemassaoloon sekä sielun elämään kuoleman jälkeen. Saddukeukset eivät myöskään uskoneet siihen, että Jumala olisi puuttunut ihmeiden kautta ihmisten elämään. Saddukeukset torjuivat suullisesti välitetyt perinnäissäännöt, ja he alistivat ihmisen valinnanvapauden Jumalan kaitselmukselle. He eivät hyväksyneet myöskään ylösnousemusta.
Saddukeukset hävisivät kansansuosiossa farisealaisille, koska he toimivat yhteistyössä juutalaisuuteen nähden pakanallisen Rooman hallinnon kanssa, olivat myötämielisiä hellenistiselle kulttuurille ja olivat varakkaina yläluokkaisina kaukana tavallisen kansan elämästä. Saddukeusten motiiveihin sopi hyvin yhteistyö Rooman miehittäjähallinnon kanssa, koska se takasi heidän oman asemansa säilymisen. Heidät esitetään Uudessa Testamentissa Jeesuksen vastustajina.
Kun roomalaiset hävittivät vuonna 70 Jerusalemin temppelin, saddukeukset menettivät merkitystään, sillä heidän uskonkäsityksensä olivat olleet tiiviisti sidoksissa temppeliin ja juutalaisten omaan valtioon. Heillä ei ollut myöskään kansan tukea takanaan, sillä useimmat juutalaiset pitivät heidän oppejaan ja laintulkintaansa liian ankarina.
Sabinianus

| Sabinianus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 530 Blera
Kuollut: 22. helmikuuta 606 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  13. syyskuuta 604
Paavius päättyi:  22. helmikuuta 606
Edeltäjä:  Gregorius I
Seuraaja:  Bonifatius III
Paavi Sabinianus (n. 530–22. helmikuuta 606) oli paavina 13. syyskuuta 604 – 22. helmikuuta 606. Sabinianus syntyi Italiassa, mutta tarkkaa vuotta ei tunneta. Hän kuoli Roomassa. Tiedetään, että paavi Gregorius I lähetti Sabinianuksen Konstantinopoliin, mutta tämä palasi sieltä 597.
Helena Saarikoski

Helena Maaria Saarikoski (s. 1. lokakuuta 1958 Helsinki) on suomalainen folkloristiikan tutkija.
Saarikoski valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1977, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1989 pääaineena suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus sekä filosofian tohtoriksi 1995 tutkimuksella penkinpainajaisperinteestä. Tohtorintutkinnon jälkeinen tutkimus Nuorisotutkimusseuran projektissa käsitteli nuorten elämänhallintaa ja syrjäytymistä. Saarikosken myöhempiä tutkimusaiheita ovat olleet tyttö-, nuoriso- ja lastenkulttuurit sekä väkivallan kulttuuriset mallit, erityisesti koulu- ja työpaikkakiusaaminen. Hän on tutkinut muun muassa nuoria suomalaistyttöjä Spice Girls -yhtyeen faneina 1990-luvun lopulla.
Vuodesta 2001 Saarikoski on ollut folkloristiikan dosentti ja vuodesta 2010 folkloristiikan ja naistutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on työskennellyt vapaana tutkijana eri projekteissa, apurahoilla ja Suomen Akatemian akatemiatutkijana. Saarikoski johti Suomen Akatemian tutkimushanketta ”Sanoin ja teoin kerrottu sukupuoli” (2004–2006) Helsingin yliopiston kulttuurien tutkimuksen laitoksella. Vuosina 2008–2011 hän oli Suomen Akatemian tutkimushankkeen ”Sukupuolten tuottaminen lasten kulttuureissa” tieteellinen johtaja ja erikoistutkija Turun yliopiston naistutkimuksen oppiaineessa. Hän on ollut myös toimittajana Nuorisotutkimus-lehdessä 1991–2001 ja Elore-lehdessä 2005–2011.
Saarikosken vanhemmat ovat kirjailija Pentti Saarikoski ja toimittaja-kirjailija Tuula Saarikoski (o.s. Unkari). Hän oli avioliitossa näyttelijä Harri Hyttisen kanssa. Liitosta heille syntyi poika.
Teoksia

1994. Kouluajan kivoin päivä. Folkloristinen tutkimus penkinpainajaisperinteestä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Väitöskirja.)
1997. Nuorten elämänpolkuja lama-Suomessa. Muut tekijät Helena Helve, Jaana Lähteenmaa, Tuija Päivärinta, Katja Päällysaho, Petri Virtanen. Helsinki: Nuorisotutkimusseura.
2000. Ung i Norden, ett ungdomens konstevenemang. Evalueringsforskning. Helsingfors: Ungdomsforskningssällskapet.
Mistä on huonot tytöt tehty?.  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-1796-0
(toim.): Tanssi tanssi. Kulttuureja, tulkintoja.  (Tietolipas 186)  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2003.  ISBN 951-746-459-2
2005 Toim. Leikkikentiltä. Lastenperinteen tutkimuksia 2000-luvulta. Tietolipas 208. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kateus, juoru, kiusaaminen: Esseitä henkisestä yhteisöväkivallasta.  Helsinki:  Nemo, 2006.  ISBN 952-5613-29-1
Nuoren naisellisuuden koreografioita. Spice Girls -fanit tyttöyden tekijöinä.  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2009.  ISBN 978-952-222-108-7
Aiheesta muualla

Kansakunnan perillinen Helena Saarikoski Yle Elävä arkisto.
Helena Saarikoski Kulttuuriosuuskunta Patruunan sivuilla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Sadin

Sadin (murteissa myös sain) on loukkupyydys metsäkanalinnuille ja jäniksille. Satimessa on viritetty ansalanka. Kun eläin liikuttaa lankaa, eläimen päälle putoaa kantta muistuttava puinen rakennelma.
Sadin
Satimen muodostaa 8–10 cm:n paksuisista, 1,5 metriä pitkistä pölkyistä tehty kansi, jota pitää koossa yhdyspuu, piena eli poikkipuolinen. Kansi viritetään puusta tehdyn haarukan varaan. Laukaisijana toimii ansalanka tai varpa eli ohut oksanvarpu. Lauenneessa satimessa kansi estää saaliseläimen joutumasta helposti haaskaeläimille kuten korpeille ja ketuille.
Sana sadin tulee verbistä sataa, joka on aikaisemmin tarkoittanut muutakin putoamista, kuin veden putoamista taivaalta.
Carla Sacramento

| Mitalit> Maa:   Portugali.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 1997 | 1 500 metriä |  |
|  Pronssia | Göteborg 1995 | 1 500 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1998 | 1 500 metriä |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1995 | 1 500 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1996 | 1 500 metriä |  |
|  Hopeaa | Wien 2002 | 3 000 metriä |  |
|  Pronssia | Pariisi 1994 | 800 metriä |  |
Carla Cristina Paquete Sacramento (s. 10. joulukuuta 1971) on entinen portugalilainen  keskimatkojen juoksija. Hän voitti maailmanmestaruuden 1 500 metrin juoksussa vuonna 1997.
Carla Sacramento aloitti aikuisten arvokisauransa Barcelonan 1992 olympialaisissa, joissa hän karsiutui välierissä sekä 800:n että 1 500 metrin juoksussa. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui 1 500 metrin juoksun loppukilpailussa 11:nneksi ajalla 4.09,15. Vuonna 1994 hän saavutti sisäratojen EM-pronssia Pariisin hallikisojen 800 metrillä. Saman vuoden ulkoratojen EM-kilpailuissa Helsingissä hän oli kuudes sekä 800:lla että 1 500 metrillä (ajat 2.00,01 ja 4.20,62), mutta tämän jälkeen hän keskittyi näistä kahdesta pidemmälle matkalle.
Uransa ainoan sisäratojen MM-mitalin Sacramento sai Barcelonassa 1995 sijoittumalla 1 500 metrillä hopealle. Samana vuonna Göteborgissa ulkoratojen MM-kilpailuissa hän saavutti 1 500 metrillä pronssia ajalla 4.03,79. Vuonna 1996 hän voitti Tukholmassa sisäratojen Euroopan mestaruuden ajalla 4.08,95. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 4.03,91. Uransa suurimman voiton hän saavutti Ateenan MM-kilpailuissa 1997 voittaessaan kultaa ajalla 4.04,24. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän hävisi vain olympiavoittaja Svetlana Masterkovalle ja sai hopeaa ajalla 4.12,62.
Sacramento jatkoi arvokisauraansa vuoteen 2004 saakka. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi ajalla 4.01,29. Sydneyn 2000 olympialaisissa sijoitus oli kymmenes ja loppuaika 4.11,15. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän oli neljäs ajalla 4.03,96. Wienissä sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 hän sai hopeaa tavallista pidemmällä matkalla eli 3 000 metrillä. Kesällä Münchenin EM-kilpailuissa hän oli 1 500 metrillä kahdestoista ajalla 4.17,01. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 ja Ateenan olympialaisissa 2004 hänen urakkansa päättyi välieriin.
Jukka Saarinen

Jukka Saarinen elokuussa 2009.
Jukka Saarinen (s. 4. elokuuta 1951 Punkalaidun) on suomalainen toimittaja, sanoittaja ja kirjailija.
Sanoittajana Saarinen on keskittynyt suomalaiseen iskelmämusiikkiin sekä tangoihin. Hänen sanoittamiaan kappaleita ovat muun muassa ”Tule luo” (levyttänyt muun muassa Katri-Helena; kappale oli Suomen edustaja Eurovision laulukilpailussa vuonna 1993), ”Se on mahtavaa” (Matti ja Teppo), ”Minä taistelen” (Arja Koriseva), "Myrskyn maa" (Jari Sillanpää), "Yhdestoista hetki" (Jukka Hallikainen) ja ”Rannalla tuulee” (Tiina Räsänen, Niina Päivänurmi).
Toimittajana Saarinen on työskennellyt muun muassa Lauttakylä-lehden päätoimittajana sekä Turun Sanomien uutispäällikkönä ja lukemistoliitteiden päällikkönä.
Kirjailijana Saarinen on kirjoittanut riimillisiä runoja, mietelmiä, värssyjä sekä teoksen Finlanders-yhtyeestä. Saarisen runoja ja sanoituksia on myös julkaistu monissa antologioissa.
Saarinen työskentelee Turun Sanomien kulttuuritoimittajana.
Teokset

Enkeli olkapäällä.  Arkki, 2009.  ISBN 978-952-230-032-4
Matkalla siellä, elämän tiellä.  Aurinko Kustannus, 2010.  ISBN 978-952-230-132-1
Niin minä sinua ajattelen.  Aurinko Kustannus, 2011.  ISBN 978-952-230-168-0
Sinun vuokses - Finlanders.  Aurinko Kustannus, 2011.  ISBN 978-952-230-203-8
Aiheesta muualla

Jukka Saarisen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz
Nukleofiilinen aromaattinen substituutio

Nukleofiilisissa aromaattisissa substituutioissa nukleofiili Nu korvaa lähtevän ryhmän X
Nukleofiilinen aromaattinen substituutio on aromaattisille yhdisteille tapahtuva substituutioreaktio, jossa lähtevä ryhmä korvautuu jollain nukleofiililla. Nukleofiilinen aromaattinen substituutio voi tapahtua usealla eri mekanismilla.
Mekanismit ja reagenssit

Nukleofiilisellä aromaattisella substituutiolla on lähtöaineesta ja käytettävistä reagensseista riippuen kuusi eri mekanismia. Näitä ovat additio-eliminaatiomekanismi eli SNAr-mekanismi, SN1-mekanismi, bentsyynimekanismi eli eliminaatio-additiomekanismi, siirtymämetallien katalysoimat nukleofiiliset aromaattiset substituutiot, radikaalimekanismi ja mekanismi, jossa lähtevänä ryhmänä on vety (engl. vicarious nucleophilic substitution). Näistä tyypillisimmät mekanismit ovat additio-eliminaatiomekanismi ja SN1-reaktio.
Mekanismit ja reagenssit > Additio-eliminaatiomekanismi

Additio-eilminaatiomekanismi eli SNAr-mekanismi on yleisin nukleofiilisen aromaattisen substituution mekanismityypeistä. Reaktiossa aromaattiseen renkaaseen on liittynyt lähtevä ryhmä, joka tyypillisimmin on jokin halogeeneista, ja reaktiivisimpia ovat fluori ja kloori. Reaktion tapahtumisen edellytyksenä on, että lähtevään ryhmään nähden orto- tai para-asemassa sijaitsee elektroneja voimakkaasti puoleensa vetävä ryhmä kuten nitroryhmä, karbonyyliryhmä, syanoryhmä, fluori tai trifluorimetyyliryhmä. Nukleofiileina reaktioissa käytetään useimmiten happi-, rikki- tai typpinukleofiileja, kuten alkoholeja, alkoksideja, sulfideja, tioleja, amiineja tai syanideja. Additio-eliminaatioreaktion ensimmäinen ja reaktionopeutta rajoittava vaihe on nukleofiilisen reagenssin additio samaan aromaattisen yhdisteen hiileen, johon lähtevä ryhmä on sitoutunut. Tämä vaihe on hidas, koska muodostuva siirtymätila ei ole aromaattinen ja negatiivinen varaus on lokalisoitunut orto- ja para-asemiin. Näihin asemiin liittyneet elektroneja puoleensa vetävät ryhmät auttavat stabiloimaan varausta. Mekanismin seuraavassa vaiheessa renkaan ja lähtevän ryhmän välinen sidos katkeaa ja aromaattisuus palautuu.
Reaktio tapahtuu aromaattisista halogenideista nopeimmin fluorideille, koska fluori on halogeeneista elektronegatiivisin, mikä nopeuttaa additiovaihetta mekanismissa.
Mekanismit ja reagenssit > SN1-mekanismi

Aromaattisille diatsoniumsuoloille nukleofiilinen aromaattinen substituutio tapahtuu SN1-mekanismin mukaisesti. Lämmitettäessä diatsoryhmän ja aromaattisen renkaan välinen sidos katkeaa, jolloin muodostuu aromaattinen karbokationi fenyylikationi. Fenyylikationi on tasomainen ja sillä on tyhjä p-orbitaali, joka reagoi nukleofiilien, esimerkiksi halogenidien tai hydroksidi-ionin kanssa.
Mekanismit ja reagenssit > Bentsyynimekanismi

Bentsyynimekanismi eli eliminaatio-additiomekanismi voi tapahtua hyvin emäksisissä olosuhteissa myös stabiloimattomille aryylihalogenideille. Reaktiossa käytetään erittäin vahvaa emästä, tyypillisesti natriumamidin ammoniakkiliuosta tai alkoksidia, joka reaktion ensimmäisessä vaiheessa poistaa halogeeniatomiin nähden orto-asemassa sijaitsevan protonin. Näin muodostuvasta karbokationista eliminoituu lähtevä ryhmä ja muodostuu bentsyyni tai bentsyynijohdannainen. Bentsyyni reagoi helposti nukleofiilien kanssa. Riippuen bentseenirenkaaseen liittyneestä muiden ryhmien aiheuttamista steerisestä esteestä tai elektronisista vaikutuksista nukleofiili voi sitoutua joko lähtevän ryhmän tai eliminoidun protonin paikalle.
Mekanismit ja reagenssit > Siirtymämetallien katalysoimat nukleofiiliset aromaattiset substituutiot

Monet siirtymämetallit katalysoivat nukleofiilisiä aromaattisia substituutioreaktioita ja käytetyimpiä ovat kuparin yhdisteet. Nukleofiilina reaktiossa voivat toimia esimerkiksi amiinit, alkoksidit, karboksylaatit ja tiolaatit. Mekanismissa kupari korvaa halidin aromaattisesta yhdisteestä hapettavalla additiolla, ja muodostuva aryylikupariyhdiste hajoaa pelkistävällä eliminaatiolla, jolloin muodostuu kuparin halogenidi ja aromaattinen yhdiste, jossa lähtevänä ryhmänä toimiva halogenidi on korvautunut nukleofiililla.
Mekanismit ja reagenssit > Nukleofiilinen aromaattinen radikaalisubstituutio

Viides mahdollinen nukleofiilisen aromaattisen substituution tyyppi on radikaalisubstituutio eli SNR1-reaktio. Tämä tapahtuu erityisesti aromaattisille jodideille. Reaktio tapahtuu emäksisissä olosuhteissa tyypillisimmin ammoniakin ja alkalimetalliamidien läsnä ollessa. Reaktioseosta säteilytetään, jolloin muodostuu aromaattinen halogeeniatomin sisältävä radikaalianioni, joka hajoaa halogenidiksi ja fenyyliradikaaliksi. Fenyyliradikaali vastaanottaa elektronin nukleofiililta, jolloin muodostuu uusi radikaali, jossa lähtevä ryhmä on korvautunut nukleofiililla. Tämä radikaali terminoituu reagoimalla aryylihalogenidin kanssa, jolloin muodostuu aryylihalogenidiradikaali ja aromaattinen yhdiste. Tässä reaktiossa nukleofiileina voidaan käyttää muun muassa enolaatteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nukleofiilinen aromaattinen substituutio Wikimedia Commonsissa
Rainer Sachse

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rainer Sachse
Syntymäaika: 15. kesäkuuta 1950 (ikä 74)
Syntymäpaikka: Dresden, Saksan demokraattinen tasavalta
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970–1980 1980–1984 |  Dynamo Dresden  Stahl Riesa | 172 (70) 36 (12) |
Maajoukkue
| 1977 |  DDR | 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Rainer Sachse (s. 15. kesäkuuta 1950 Dresden Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen entinen jalkapalloilija.
Ura

Sachse pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa Dynamo Dresdenin paidassa vuonna 1970. Hän voitti seuran paidassa viisi DDR-Oberligan mestaruutta sekä kaksi FDGB-Pokalin mestaruutta. Sachse pelasi seurassa vuoteen 1980 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Stahl Riesaan. Seuran paidassa hän pelasi kaksi kautta pääsarjassa tehden kaksitoista maalia. Vuonna 1984 hän lopetti ammattilaisuransa.
Sachse edusti DDR maajoukkuetta kaksi kertaa, jonka lisäksi hän pelasi kolme B-maaottelua.
Olli Saarinen

| Olli Saarinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1953 Mänttä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Pituus:  172 cm
Paino:  69 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1972–1986
Seurat:  Sport (I-div./SML) Kiekkoreipas (SML) HV71 (Ruotsi I) Kärpät (SML)
Olli Kullervo Saarinen (s. 29. heinäkuuta 1953 Mänttä) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Pelipaikkaansa nähden pienikokoinen Saarinen edusti SM-liigaurallaan Sportia, Kiekkoreipasta ja Kärppiä yhteensä 240 runkosarjaottelun verran ja hän teki niissä tehot 27+56=83. Jäähyminuutteja tuli 178.
Ura

Saarinen aloitti uransa Mäntän Kiekkopojissa, sitten  Vaasan Sportissa kaudella 1972–1973, kun joukkue pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomen sarjassa. Vuonna 1974 sarjan nimi muuttui I-divisioonaksi. Keväällä 1975 Sport nousi SM-liigaan. Kausi 1975–1976 oli tähän mennessä joukkueelle toistaiseksi ainoa kausi SM-liigassa, kun Sport putosi taas keväällä 1976 I-divisioonaan. Saarinen teki päättyneellä kaudella 32 ottelussa tehot 3+5=8.
Vuodet 1977–1981 Saarinen pelasi SM-liigaa Lahden Kiekkoreippaassa. Hän teki kaudella 1979–1980 läpimurtonsa SM-liigassa tehoilla 5+18=23. Kaudella 1980–1981 Saarinen teki yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+20=27, joilla hän oli Kiekkoreippaan tehokkain puolustaja. Vuodet 1981–1983 Saarinen pelasi HV71:ssä Ruotsin I-divisioonaa. Kaudeksi 1983–1984 hän palasi SM-liigaan ja siirtyi Oulun Kärppiin, jossa Saarinen pelasi kolme kautta. Hänen jokainen kautensa siellä päättyi SM-pronssiin.
Saarinen palasi kaudeksi 1986–1987 Sportiin, jossa hän pelasi koko loppu-uransa kevääseen 1990 saakka. Kaudella 1988–1989 Saarinen teki yhden kauden piste-ennätyksensä Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla tehoilla 6+25=31, joilla hän oli Sportin tehokkain puolustaja ja puolustajien pistepörssin kuudes Jokereiden Arto Taipolan ja FPS:n Jouni Vuorisen kanssa.
Maajoukkue

Saarinen pelasi Lake Placidin olympiakisoissa 1980, joissa Suomi sijoittui neljänneksi. Saarinen valittiin joukkueeseen loukkaantuneen Reijo Ruotsalaisen korvaajaksi. Ennen kisoja hän oli pelannut 10 A-maaottelua.
Saaren kartano ja kansanpuisto

Suujärveä Tammelassa Saaren kansanpuistossa Lounais-Hämeen pirtin luona.
Saaren kartano ja kansanpuisto Kanta-Hämeen maakunnassa Tammelassa Lounais-Hämeessä lähellä Forssaa muodostavat yhden Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Saaren kartano

Tammelan Saaren kartano muodostettiin vuonna 1559 Tammelan Saaren kylän viidestä talosta. Kylä sijaitsi Tammelan Pyhäjärven ja Kuivajärven välisellä saarella, mistä saari, kylä ja kartano saivat nimensä. Vuonna 1793 kartanon kanssa liitettiin yhdysviljelykseen Saaren pohjoispuolella, Pyhä- ja Kuivajärvien välisellä niemellä sijainnut Kankaisten ratsutila.
Saaren kautta Hämeen Härkätieltä Tammelan Portaan kylästä Tammelan kirkonkylään johtava tie, 2000-luvun tienumeroinnissa yhdystie 2823, oli raivattu maantieksi ainakin jo 1700-luvulla. Tiellä oli alkujaan kaksi siltapaikkaa: toinen etelässä Pyhä- ja Kuivajärviä yhdistävässä Saarensalmessa Saaren eteläpuolella ja toinen pohjoisessa nykyisen Venesillan kohdalla. Kun Tammelan Pyhä- ja Kuivajärvien pintaa vuonna 1827 laskettiin parilla metrillä, Venesillan kohdalla ollut salmi madaltui ja lopullisesti vesiyhteys katkesi maantien penkereeseen. 2010-luvulla Venesillan kohdalla oleva vesiyhteys avattiin rakentamalla tien alitse rumpu Kuivajärvellä Venesillalahden veden vaihtumisen ja veden laadun parantamiseksi.
Saaren kartanoympäristöön kuuluvat kartanon talouskeskuksen rakennusryhmä, puutarha, puisto, tiestö ja sillat. Näiden ohella kartanon vaiheilla on myös kulttuuri- ja henkilöhistoriallista merkitystä. Kartanoympäristöön liittyivät etelässä vuonna 1923 rakennettu betoninen Saarensalmen silta ja siitä alkava Saaren kansanpuisto.