stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dashi Namdakov
Elämä

Dashi Namdakov kasvoi yhdeksänlapsisessa perheessä Ukurikin kylässä Transbaikalissa. Hänen isänsä oli talonrakentaja, joka rakensi myös buddhalaisia temppeleitä ja rituaalipatsaita. Buddhalaisuus ja burjaattipaimentolaisten maailmankuva tarinoineen loivat pohjan hänen omaperäiselle taiteelleen.
Vuosina 1986-1988 Namdakov opiskeli Krasnojarskin Valtiollisessa kuvataidekoulussa kuvanveistäjäksi. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Siperiassa vuonna 2000. Vuonna 2005 hän avasi Moskovaan Dashi Art Studion. Kuvanveiston lisäksi hän on vaikuttanut myös muulla taiteen saralla. Hän oli muun muassa Sergei Bodrovin ohjaamassa elokuvassa Mongol tuotantoassistenttina.
Nimityksiä

2001 Venäjän taiteilijaliiton jäsen
2006 Burjatin tasavallan kunniataiteilija
2007 Venäjän elokuvataiteen akatemian jäsen
Aiheesta muualla

Tampereen Taidemuseo
Isomaljaliaani

| Isomaljaliaani |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Alaheimo::  Solanoideae
Suku::  Maljaliaanit Solandra
Laji::  maxima
Kolmiosainen nimi
 Solandra maxima  (Sessé & Moç. ex Dunal) P.S.Green 
Katso myös
   Isomaljaliaani Wikispeciesissä   Isomaljaliaani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isomaljaliaani (Solandra maxima) on koisokasvien (Solanaceae) heimoon, maljaliaanien (Solandra) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suurilehtinen ja isokukkainen liaani, jonka varsi voi kasvaa jopa 60 metriä pitkäksi. Varsi on tiivis ja puutunut sekä toisinaan haarova ja nivelkohdistaan juurehtiva. Lehdet ovat ainavihantia, kiiltäviä, nahkamaisia, soikeita ja pituudeltaan noin 15 cm. Kukat ovat suuria, hauraita ja näyttäviä, 16–24 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 10–17 cm. Kukat ovat aluksi keltaisia ja muuttuvat ikääntyessään enemmän kullankeltaisiksi. Kukan teriön liuskoissa on purppuraisenruskeat juovat. Kukkien verhiön ulkonäön perusteella isomaljaliaanin voi erottaa sen läheisestä sukulaislajista kultamaljaliaanista (Solandra grandiflora). Isomaljaliaanin hedelmät ovat 4–5 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 5–6 cm, joskin kasvatettuihin yksilöihin kehittyy harvoin hedelmiä.
Isomaljaliaani kasvaa kotoperäisenä Meksikossa ja Keski-Amerikassa, mutta sitä viljellään muualla koristekasvina.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Solandra maxima (englanniksi)
Iiu Susiraja

| Iiu Susiraja> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. syyskuuta 1975 (ikä 49) Turku
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  valokuvataiteilija
Taiteilija
Taidesuuntaus:  surrealismi
Palkinnot
 3. sija Seoul Metropolitan of Art museum 2002 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Iiu Susiraja (vuoteen 2006 Pirre Karvinen, s. 15. syyskuuta 1975 Turku) on suomalainen valokuvataiteilija. Susiraja tunnetaan valokuvistaan ja videoistaan, joissa hän usein esiintyy itse.
Elämä ja ura

Susiraja vietti lapsuutensa Turun Hepokullan ja Nättinummen kerrostalolähiöissä. Hän on valmistunut Vantaan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksesta maalariartesaaniksi 1996 ja tekstiiliartenomiksi 2005 sekä Turun taideakatemiasta kuvataiteilijaksi vuonna 2012. Vuosina 2012–2016 Susiraja suoritti taiteen maisterin tutkinnon Kuvataideakatemian tila- ja aikataiteen osastolla.
Susirajan teoksia on ollut näytteillä Suomen lisäksi myös ulkomailla. Marraskuussa 2016 hänellä oli yksityisnäyttely Ramiken Crubicle -galleriassa New Yorkissa. Vuonna 2018 Susirajalla oli näyttely Los Angelesissa. Valokuvaaja Soili Mustapään mukaan ”Susiraja kuvaa arkea sellaisena kuin se on. Se on joskus raadollisen tylsää aikaa, kun ei tapahdu oikein mitään. Hän rikkoo kuvissaan arjen sääntöjä oudoilla yhdistelmillä ja käyttää yllättävillä tavoilla tuttuja esineitä.”
Syksyllä 2022 uutisoitiin, että Susirajan näyttely on esillä 2023 New Yorkin Modernin taiteen museo MoMA:n Queensissä sijaitsevassa PS1-tilassa, joka on pienempiä ja kokeellisempia näyttelyitä järjestävä MoMA:n yksikkö.
Susisajalle myönnettiin Suomi-palkinto 2023.
Teokset

Salminiitty, Miiru & Kaurahalme, Teea & Tammi, Taina & Susiraja, Iiu: Kolmesti.  Lieto:  Taina Tammi, 2007.  ISBN 978-952-92292-5-3.
Susiraja, Iiu ym.: Kuivakka ilo.  (Näyttely 15.3.–28.7.2019 Nykytaiteen museo Kiasma, Helsinki. Nykytaiteen museon julkaisuja 164)  Helsinki:  Parvs, 2019.  ISBN 978-952-72263-5-3.
Aiheesta muualla

Yle Turku: Videot: Iiu Susiraja taiteilee tuhmaa pullaa Yle Turku: Videot. Viitattu 18.12.2020.
Fogelholm, Sonja: Iiu Susirajan kuvissa leikitään ruualla ja selfie-ilmiöllä Yle Elävä arkisto.  5.11.2014. Viitattu 18.12.2020.
TEDxHelsinki – Iiu Susiraja - Esineet taiteen tekemisen välineenä_Artifacts as Tools in Art TEDx Talks / Youtube.  29.11.2011. Viitattu 18.12.2020.
Frank, Priscilla: Artist’s Strange And Beautiful Images Challenge Our Definition Of The Selfie HuffPost.  6.12.2017. Viitattu 18.12.2020. (englanniksi)
Kuusi kuvaa Iiu Susirajan elämästä, 17.9.2022 Yle Radio 1
Ella Ilbak

Ella Ilbak
Ella Ilbak (1895 – 8. elokuuta 1997) oli virolainen tanssija. Hän oli Viron ensimmäinen ammattitanssija..
Ilbak aloitti modernin tanssin opinnot 1913 Tartossa Elmerice Partsin taiteellisen voimistelun koulussa. Sen jälkeen hän opiskeli 1915–1917 Pietarissa. Sieltä valmistuttuaan hän alkoi pitää soolonäytäntöjä. Hänestä tuli Suomessa ilmiö varsinkin 1930-luvun alkupuolella. Hilkka Finne piti häntä kirjoituksessaan Suomen Nainen -lehdessä esteetikkona, vakavaan melankoliseen tunnelmaan keskittyvänä taiteilijana.
Ilbak esiintyi Suomessa useita kertoja, 1922, 1930, 1932, 1933 ja 1936, muun muassa Viron itsenäisyyspäiväjuhlinnan yhteydessä Suomen Kansallisteatterissa. Vuonna 1930 hän oli kiertueella säveltäjä-pianisti Kosti Vehasen kanssa 26 kaupungissa ja piti yhteensä 45 esitysiltaa.
Delta Force: Land Warrior

| Delta Force: Land Warrior |
| --- | --- |

Kehittäjä:  NovaLogic
Julkaisija:  NovaLogic
Jakelija:  Steam ja GOG.com
Pelisarja:  Delta Force
Pelimoottori:  VoxelSpace
Julkaistu:  NA 8. marraskuuta 2000EU 1. joulukuuta 2000
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille 
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Delta Force: Land Warrior on NovaLogicin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna 2000 Windowsille. Peli on seuraaja Delta Force 2:lle ja sarjan kolmas osa.
Pelissä aiemmista osissa käytetty vokseligrafiikka on korvattu polygonipohjaisella.
Pelaaminen

Pelaaja on Delta Force -erikoisjoukkojen sotilas.
Suurin muutos aiempiin sarjan peleihin oli aseiden realistinen rekyyli. Yksinpelissä pelattava viiden hengen yksikön jokaisella jäsenellä on selvät vahvuutensa ja heikkoutensa. Uutta oli myös vapaa hahmojen ja aseiden valinta. Esimerkiksi lääkintämies voi käyttää kiikarikivääriä ja tarkka-ampuja voi käyttää kranaatinheitintä.
Vastaanotto

Pelillä on MetaCritic-kerääjäpalvelussa 74/100 pistettä.
Pelit-lehti antoi pelille arvosanaksi 78/100 pistettä arvostelussaan.
Aiheesta muualla

Delta Force: Land Warrior MobyGamesissa (englanniksi)
Howl, USA

| Howl, USA Kronos Quartet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1995, Looking Glass Studios, New York ja elokuu 1995, Skywalker Sound, Nicasio, Kalifornia
 Julkaistu: 31. toukokuuta 1996
 Tuottaja(t): Judith Sherman
 Tyylilaji: postmoderni, avantgarde, runous
 Kesto: 56.54
 Levy-yhtiö: Nonesuch (79372)
Kronos Quartetin muut julkaisut
| Kronos Quartet Performs Philip Glass 1995 | Howl, USA 1996 | Osvaldo Golijov: The Dreams and Prayers of Isaac the Blind 1997 |
Howl, USA on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin albumi, joka julkaistiin vuonna 1996 levymerkillä Nonesuch Records.
Kappaleet

Sing Sing: J. Edgar Hoover – 10.46 (säv. Michael Daugherty)
Barstow: Eight Hitchhikers' Inscription from a Highway Railing at Barstow, California – 9.52 (säv. Harry Partch, arr. Ben Johnston)
Kappaleet > Cold War Suite from How It Happens

Lawless Things – 3.43 (säv. Scott Johnson)
Movies – 1.25 (säv. Johnson)
Light – 1.16 (säv. Johnson)
Perfect Weapon – 1.55 (säv. Johnson)
What Would Have Happened – 2.29 (säv. Johnson)
Kappaleet > Howl

I – 15.18 (säv. Lee Hyla)
II – 4.17 (säv. Hyla)
III – 3.07 (säv. Hyla)
Footnote to Howl – 3.00 (säv. Hyla)
Kokoonpano

David Harrington – viulu
John Sherba – viulu
Hank Dutt – alttoviulu
Joan Jeanrenaud – sello
J. Edgar Hoover – ääni (kappale "Sing Sing: J. Edgar Hoover")
Ben Johnston – ääni (kappale "Barstow: Eight Hitchhikers' Inscription from a Highway Railing at Barstow, California")
I.F. Stone – ääni (kappaleet "Lawless Things", " Movies", "Light", "Perfect Weapon" ja "What Would Have Happened")
Allen Ginsberg – ääni (kappaleet "I", "II", "III" ja "Footnote to Howl")
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Howl, USA discogs.com -sivustolla
EPS (tiedostomuoto)

| Encapsulated PostScript |
| --- | --- |

Tiedostopääte:  .eps, .epsi, .epsf
Mediatyyppi:  application/eps, application/x-eps, image/eps, image/x-eps
Tyypin koodi:  EPSF, TEXT
Tiedoston tyyppi:  ohjelma
Laajennus:  PostScript
EPS eli Encapsulated PostScript on Adoben kehittämä kuvien, tekstin ja grafiikan tulostamiseen ja painamiseen soveltuva PostScript-tiedostomuoto.
EPS-tiedosto sisältää tietoja kuvan koosta, tulostustarkkuudesta, kirjasimista sekä muita muotoilu- ja tulostustietoja.
Diagrammimenetelmä

Diagrammimenetelmä on keino suorittaa deduktiivisia päätelmiä, esimerkiksi syllogismeja, Venn-diagrammien avulla. Diagrammimenetelmässä oletustyypit kuvataan ympyröinä, joilla on kohtaamispinta-alaa. Väitteiden mukaisesti ympyröistä varjostetaan niitä osia, jotka ovat väitteen mukaan mahdottomia.
Esimerkiksi: "kukaan ihminen ei ole kavioeläin", "ihminen"-ympyrästä mustataan se osuus, jolla on yhteistä pintaa "kavioeläimen" kanssa. Kun taas väitetään "jokainen aasi on kavioeläin", mustataan se osuus "aasi"-ympyrästä joka on muualla kuin "kavioeläin"-ympyrässä. Loppupäätelmä on pätevä sen mukaan, miten väitetyn asian alueella mustattuja vai puhtaita alueita suhteessa muihin ympyröihin.
Näin voidaan punnita esimerkiksi väite "aasi ei ole ihminen" päteväksi, sillä kaikki "aasi"-ympyrän ja "ihminen"-ympyrän kohtaamispaikat ovat mustattuja ("ei"). Diagrammin pohjalta voidaan päätellä myös esimerkiksi, että väite "jokainen kavioeläin on aasi" on virheellinen, ainakin annettujen tietojen pohjalta.
Diagrammimenetelmän heikkoutena on se, että se ei tunnista kehäpäätelmiä virhepäätelmiksi. Diagrammimenetelmää käytettäessä tämä on muistettava ottaa huomioon.
Diakité Fatoumata N’Diaye

Diakité Fatoumata N’Diaye (s. huhtikuussa 1954 Bamako) on malilainen hallintovirkailija ja diplomaatti.
Fatoumata N’Diaye kävi katolisen lähetysaseman koulun Ségoussa ja pääsi ylioppilaaksi Bamakon tyttölyseosta. Hän suoritti siviilioikeuden tutkinnon Toulousen yhteiskuntatieteellisessä yliopistossa vuonna 1976 ja jatkotutkinnon Sorbonnessa vuonna 1978.
N’Diaye työskenteli Malin virkamieskorkeakoulussa vuosina 1983–1991 toimien samaan aikaan myös hallituksen neuvonantajana sekä urheilu- ja nuorisoministeriön henkilöstöpäällikkönä. N’Diaye toimi Malin terveydenhuolto-, sosiaali- ja naisministerinä siirtymäkauden hallituksessa vuonna 1991.
Työskenneltyään muun muassa hallituksen sihteerinä ja naisasiavaltuutettuna N’Diaye toimi Malin terveys-, vanhus- ja yhteisvastuuministerinä vuodesta 1997 sekä sosiaalikehitys-, yhteisvastuu- ja vanhusministerinä vuosina 2000–2002. N’Diaye työskenteli Malin oikeusasiamiehenä vuosina 2002–2009, minkä jälkeen hänet nimitettiin hallituksen pääsihteeriksi.
N’Diaye jäi eläkkeelle tammikuussa 2017. Pian sen jälkeen hänet nimitettiin Malin suurlähettilääksi Tunisiaan.
Ilbandornis

| Ilbandornis> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Dromornithidae
Suku::  Ilbandornis  P. Rich, 1979
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilbandornis oli sorsalintusuku, johon kuului kaksi strutsinkokoista lajia: Ilbandornis lawsoni ja Ilbandornis woodburnei, jotka elivät mioseenikaudella. Molemmat lajit löydettiin Australian Pohjoisterritoriosta.
Käännös suomeksi
Immu Suominen

Immu Suominen (oik. Antti Ilmari Suominen) (s. 1980 Kajaani) on oululainen runoilija, joka tunnetaan ravintola- ja runoklubiesiintymisistään. Suominen on julkaissut kuusi omakustanteista runokirjaa. Esikoisteos oli Tien päällä, matkalla evakkoon (2008). Muut teokset ovat Muistoja Dixonin raitilta (2011),  Myrkyllistä jätettä (2013), Pulu nokkii oksennusta ja poliisi taluttaa loppumatkan (2016), TSIISUS MAI FYYHRER (2018) ja toistaiseksi viimeisin Lä'ääniltä piirille (2022).
Suomisen runous käsittelee "arkipäivän iloja ja suruja, köyhyyttä, ja mielenterveydellisiä ongelmia". Toisaalta Suomisen runous on myös voimakkaan poliittista, mistä näkyy Suomisen anarkistinen maailmankatsomus. Suomisen runous joka tapauksessa poikkeaa valtavirtarunoudesta karuudellaan ja rujoudellaan.
Suominen on totaalikieltäytyjä, joka kieltäytyi suorittamasta siviilipalvelusta loppuun vuoden 2002 kesäkuussa. Kieltäytymisprosessia ja vankilaan menemistä kuvataan vuonna 2004 julkaistussa Valtio vapauden vei -dokumenttielokuvassa. Suominen sai kieltäytymisestään eli siviilipalvelusrikoksesta 25 vuorokauden ehdottoman vankeustuomion, joka oli puolet hänen jäljellä olleesta siviilipalvelusajasta.
Suominen on saanut oululaisen NKOTB-klubin Vuoden Parsas 2012 UG(Underground)-runoilija -palkinnon.
Aiheesta muualla

Immu Suomisen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomisen haastattelu LestaTV:ssä
Ildar Garifullin

Ildar Ilfatovitš Garifullin (27. toukokuuta 1964 Ufa – 22. toukokuuta 2023) oli venäläinen entinen yhdistetyn urheilija. Hän saavutti yhdistetyn joukkuekilpailun MM-pronssia Neuvostoliiton joukkueessa Rovaniemellä vuonna 1984. Samana vuonna Sarajevon olympialaisissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa sijalle 23. Hänen valmentajanaan toimi Nikolai Beznosov. Uransa jälkeen Garifullin toimi valmentajana kotikaupungissaan Ufassa, Baškorostanissa.
Innuendo

| Innuendo Queen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Metropolis Studios Lontoo, Mountain Studios Montreux; maaliskuu 1989 – marraskuu 1990  
 Julkaistu: 4. helmikuuta 1991 (UK);  5. helmikuuta 1991 (US) 
 Tuottaja(t): Queen, David Richards
 Tyylilaji: hard rock, poprock, progressiivinen rock, taiderock
 Kesto: 53.44
 Levy-yhtiö: EMI/Parlophone (UK)   Hollywood (US) 
Queenin muut julkaisut
| The Miracle 1989 | Innuendo 1991 | Greatest Hits II 1991 |
Innuendo on brittiläisen Queen-yhtyeen neljästoista studioalbumi. Se äänitettiin vuosina 1989–1990 ja julkaistiin 5. helmikuuta 1991. Innuendo on viimeinen laulaja Freddie Mercuryn elinaikana julkaistu albumi. 1980-luvun loppupuolella AIDSiin sairastuneen Mercuryn huononeva tila heijastuu paljon albumin tunnelmaan ja sanoituksiin, jotka ovat tavallista Queen-linjaa huomattavasti synkempiä.
Albumi oli Yhdysvalloissa Billboard 200 -myyntilistalla 30 viikkoa, parhaimmillaan sijalla 17. Albumilla on kaksitoista kappaletta, joista viisi on julkaistu myös singleinä. Nämä kappaleet olivat ”Innuendo”, ”I’m Going Slightly Mad”, ”Headlong”, ”The Show Must Go On” ja ”These Are the Days of Our Lives”, joista kaikista tehtiin myös musiikkivideot.
Innuendolle sisältyy myös kappale ”Delilah”, joka on saanut nimensä yhdeltä Freddie Mercuryn lukuisista kissoista.
Kappaleet

Innuendo – 6.31 (säv. Queen)
I’m Going Slightly Mad – 4.22 (säv. Queen)
Headlong – 4.38 (säv. Queen)
I Can’t Live with You – 4.34 (säv. Queen)
Don’t Try So Hard – 3.39 (säv. Queen)
Ride the Wild Wind – 4.43 (säv. Queen)
All God’s People – 4.21 (säv. Queen, Moran)
These Are the Days of Our Lives – 4.16 (säv. Queen)
Delilah – 3.35 (säv. Queen)
The Hitman – 4.57 (säv. Queen)
Bijou – 3.37 (säv. Queen)
The Show Must Go On – 4.36 (säv. Queen)
Singlet

Innuendo (Queen) / Bijou (Queen) – 14. tammikuuta 1991
Yhdysvalloissa single julkaistiin vasta huhtikuussa. Kappale on yhtyeen raskaimpia ja siinä on paljon synkkiä sävyjä.
I’m Going Slightly Mad (Queen) / The Hitman (Queen) – 4. maaliskuuta 1991
Kappale on tunnettu varsinkin absurdista, jopa maailman parhaaksi sanotusta[lähde? ] musiikkivideostaan.
Headlong (Queen) / All God's People (Queen/Moran) – 13. toukokuuta 1991 Euroopassa, 15. tammikuuta 1991 Yhdysvalloissa
Kappale on yhtyeen aiemmin tunnettua glam-vaikutteista hard rockia.
The Show Must Go On (Queen) / Keep Yourself Alive (May) – 14. lokakuuta 1991
Yhdysvalloissa single julkaistiin vasta seuraavan vuoden alussa Mercuryn kuoleman jälkeen. Kappale kertoo Mercuryn intohimosta tehdä musiikkia hänen heikentyneestä terveydestään huolimatta.
These Are the Days of Our Lives (Queen) – 2. joulukuuta 1991)
Single julkaistiin yhdessä Bohemian Rhapsodyn kanssa Mercuryn kuoleman jälkeen. Single nousi listaykköseksi monessa maassa.
Kokoonpano

Freddie Mercury – laulu, koskettimet
Brian May – kitara, koskettimet, taustalaulu, laulu
John Deacon - bassokitara, koskettimet
Roger Taylor – rummut, lyömäsoittimet, koskettimet, taustalaulu, laulu
Levyllä soittivat myös:
Steve Howe – espanjalainen kitara kappaleessa Innuendo
Mike Moran – koskettimet kappaleessa All God's People
David Richards – lyömäsoittimet kappaleessa These Are the Days of Our Lives
Julkaisut

Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1991 CD-levynä, vinyylilevynä ja C-kasettina. Osa vinyylijulkaisun kappaleista on editoitu hieman erilaisiksi. Albumi julkaistiin Britanniassa 4. helmikuuta 1991, levy oli myyntilistalla 37 viikkoa, parhaimmillaan 1. sijalla myyden platinaa. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 5. helmikuuta 1991, kultaa myynyt albumi nousi 10 listaviikon aikana parhaillaan sijalle 30.
Albumi julkaistiin Japanissa remasteroituna CD-levynä vuonna 2001. Remasteroitu versio japanilaisin kansin julkaistiin uudelleen vuonna 2004 Japanissa ja Euroopassa.
Aiheesta muualla

Chuck Eddy: Queen: Innuendo  7.3.1991. Rolling Stone. Arkistoitu 10.3.2007. Viitattu 19.12.2006. (englanniksi)
Greg Prato: Innuendo allmusic.com. Viitattu 19.12.2006. (englanniksi)
Lehtiarvosteluja albumista sivustolla Queen Archives (englanniksi)
Ildebrando Pizzetti

Ildebrando Pizzetti
Ildebrando Pizzetti (20. syyskuuta 1880 – 13. helmikuuta 1968) oli italialainen taidemusiikin säveltäjä.
Pizzetti syntyi Parmassa. Hän sai varhaista pianonsoiton opetusta isältään ja pääsi myöhemmin Parman konservatorioon.
Pizzetti johti uransa aikana Firenzen ja Milanon konservatorioita. Hän opetti mm. Nino Rotaa , Mario Castelnuovo-Tedescoa, Olga Rudgea sekä Franco Donatonia ja toimi myös musiikkikriitikkona.
Pizzetti kuoli Roomassa 1968. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu mm. konserttoja, kamarimusiikkia, Messa di Requiem ja oopperoita.
Diakon

| Diakon |
| --- | --- |
 Diakon
 Koordinaatit: 14°37′32″N, 10°43′56″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Bafoulabén piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  33 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Diakon on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Se sijaitsee Kaartan ylängöllä 220 kilometriä Bafoulabésta maanteitse pohjoiseen. Kunnassa on 33 800 ja keskuskylässä 4 200 asukasta (vuonna 2009).
Diakonin kunta rajoittuu etelässä Bafoulabén piirin Diallanin ja Tomoran, lännessä Kayesin piirin Marintoumanian, pohjoisessa Yélimanén piirin Tringan ja Nioron piirin Sandarén sekä idässä Diéman piirin Lakamanén ja Sansankidén kuntiin. Pinnanmuodostusta leimaavat kukkulat ja tasangot. Väliaikaisia jokia ovat Santama ja Mebiné. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Vallitseva uskonto on islam.
Diakonin ohi kulkee Bamakon ja Kayesin välinen maantie RN1. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi, pavut, maapähkinä ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Diakonissa ja Doualéssa pidetään viikoittaiset markkinat.
Dwight Lodeweges

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Dwight Lodeweges
Syntymäaika: 26. lokakuuta 1957 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Turner Valley, Alberta, Kanada
Seura
Seura:  Alankomaat
Tehtävä: apuvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1975–1979 1979–1982 1982–1983 1983 1984–1988 1988–1989 1989–1990 1990–1991 |  Go Ahead Eagles  Edmonton Drillers Go Ahead Eagles  Montreal Manic  Minnesota Strikers  Go Ahead Eagles  Minnesota Strikers  Go Ahead Eagles |   96 (10) 17 (0) 29 (1) 130 (29) 32 (0)   1 (0) |
Valmennusura
1989–1990 1990–1995 1995–1998 1999–2001 2001–2002 2002 2003 2003–2004 2004–2005 2006–2007 2007–2008 2008–2009 2009 2009 2010 2011 2013–2014 2014–2015 2017–2018 2018– 2020:  Go Ahead Eagles Juniorit  Go Ahead Eagles (apuv.)  VVOG  FC Zwolle  FC Groningen  FC Groningen II  FC Groningen (apuv.)  SC Heerenveen (apuv.)  Al-Jazira Club  Nagoya Grampus  PSV U19 (apuv.)  PSV Eindhoven (apuv.)  PSV Eindhoven  NEC Nijmegen  FC Edmonton  JEF United  SC Cambuur  SC Heerenveen  PEC Zwolle (apuv.)  Alankomaat (apuv.)  Alankomaat
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Dwight Lodeweges (s. 26. lokakuuta 1957) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimii Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Ura pelaajana

Kanadassa alankomaalaisperheeseen syntynyt Lodeweges aloitti peliuransa VVOP:n joukkueessa, josta siirtyi 1975 Go Ahead Eaglesiin. Lodewegesiä pidettiin aikanaan lupaavana puolustajana ja hän pelasi 6 maaottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Kehitys ei kuitenkaan edennyt toivotulla tavalla, eikä Lodeweges pelannut koskaan A-maajoukkueessa.
Lodeweges siirtyi Eaglesista kanadalaiseen Edmonton Drillersiin 1979 ja pelasi läpi uransa sekä Go Ahead Eaglesissa että pohjoisamerikkalaisissa seuroissa edustaen myös futsaljoukkue Minnesota Strikersissa. Hän pelasi uransa viimeisen ottelun Eaglesissa syyskuussa 1991.
Devil Woman

| ”Devil Woman” Cliff Richard |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: I’m Nearly Famous
 B-puoli: ”Love on (Shine on)”
 Äänitetty : 8.–9. syyskuuta 1975, Abbey Road Studios, Lontoo
 Julkaistu: toukokuu 1976
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): Terry Britten, Christine Holmes
 Tuottaja(t): Bruce Welch
 Tyylilaji: rock, disko
 Kesto: 03.35
 Levy-yhtiö:  EMI    Rocket Records
Listasijoitukset
  Yhdysvallat – 6. (Billboard)    Iso-Britannia – 9. Kts. lisää listasijoituksia
Cliff Richardin muut singlet
| ”Miss You Nights” 1975 | ”Devil Woman” 1976 | ”I Can’t Ask for Anymore Than You” 1976 |
”Devil Woman” on brittiläinen laulajan Cliff Richardin vuonna 1976 levyttämä musiikkikappale, josta muodostui maailmanlaajuinen hitti. Se nousi ilmestyessään singlenä Britanniassa listasijalle yhdeksän sekä Yhdysvalloissa sijalle kuusi, mikä tekee siitä Richardin menestyneimmän kappaleen Billboard Hot 100 -listalla. Kappale julkaistiin myös Richardin toukokuussa 1976 ilmestyneellä studioalbumilla I’m Nearly Famous.
Kappale on Richardin ainoa, joka on menestynyt paremmin Yhdysvalloissa kuin hänen kotimaassaan Britanniassa.