stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Le Bureau, vakoojaverkosto
Tuotantokaudet > Kausi 5 (2020)

Moukka toipuu murhayrityksestä ja tulipalosta Venäjällä. DGSE:n hakkeri "Tahdistin" on onnistunut soluttautumaan FSB:n kyberturvallisuus-osastolle. FSB on järjestänyt Moukalle Venäjän kansalaisuuden ja tarjoaa tälle töitä FSB:n Ranskan-osastolta. Moukka haluaa palata kuitenkin takaisin Ranskaan. DGSE suostuu tämän paluuseen, mikäli Moukka onnistuu värväämään FSB:n vakoiluosaston johtajan, Mihail Karlovin. Kauden toiseksi viimeisessä jaksossa Karlov tekee itsemurhan, ja viimeisessä jaksossa Nadia murhataan.
Aiheesta muualla

Vakoojaverkko koukuttaa ja saa haaveilemaan urasta agenttina, Yle.fi, uutiset 28.7.2020
Lea Toivola: Moukan peli päättyy tragediaan. Ruumiin kulttuuri 1/2021.
Sahti

Sahtia valmistetaan Hollolan Noitalan Hottolassa 1900-luvun alussa.
Sahti on perinteinen suomalainen suodattamaton olut, jonka teossa käytetään etupäässä ohra- ja lisänä vähäisessä määrin ruismaltaita sekä joskus vehnää ja kauraa. Sahti käytetään tuorehiivalla ja maustetaan usein katajalla tai katajanmarjoilla, toisinaan myös humalalla. On arvioitu, että sahtia on valmistettu yli 2 000 vuotta.
Sahti on keskimäärin punaruskeaa, makeaa, vahvaa, sameaa, vaahdotonta ja poreilematonta, mutta eri valmistajien juomien ominaisuuksien välillä on suurta vaihtelua. Sahdin alkoholipitoisuus on keskimäärin noin kahdeksan tilavuusprosenttia. Sahti on tuoretuote, joka nautitaan yleensä melko pian valmistuksen jälkeen.
Sahdin valmistuksen perinne on säilynyt laajimmin Kanta-Hämeessä, Päijät-Hämeessä ja Pohjois-Satakunnassa. Ennen sahtia on pantu eri tavoin ympäri Suomea, mutta aina ohraa raaka-aineena käyttäen.
Sahti on rekisteröity Euroopan unionin aidoksi perinteiseksi tuotteeksi vuonna 2002.
Nimi

Sahti-sanan alkuperää ei ole varmuudella selvitetty. Nykyisen käsityksen mukaan sana on lainattu nykyruotsin sanasta saft, joka tarkoittaa marja- tai hedelmämehua, mahlaa tai nestettä. Ruotsiin sana tuli saksan kielestä, jossa se viittasi jo muinoin mehuihin. Yhden teorian mukaan sahti-nimitys tuli siitä, kun juomaan lisättiin aikoinaan vadelmia ja muita marjoja. Toisen teorian mukaan kotona valmistettua olutta alettiin keskiajalla kutsua saftiksi eli mehuksi maksujen kiertämiseksi sen jälkeen, kun oluesta oli tullut verotettavaa kauppatavaraa.
Sahti on ollut yleinen viljajuoman nimitys koko Suomessa ruotsinkielisiä alueita lukuun ottamatta. Sanalla on viitattu eri aikoina ja eri puolilla maata hyvin erilaisiin juomiin arkisesta kotikaljasta parhaaseen ja vahvimpaan juhlaolueen. Ensimmäisen kerran sana esiintyy kirjallisesti Henrik Florinuksen sanakirjassa vuonna 1678. Kirjallisissa lähteissä sahti rinnastettiin aina 1900-luvun puoliväliin asti kaljaan. Muissa kielissä sahti-sanalla ei viitata alkoholipitoisiin mallasjuomiin.
Nimi > Nimisuoja

Sahti sai vuonna 2002 Euroopan unionin aito perinteinen tuote (APT) -nimisuojan, joka määrittelee sahdin valmistustavan. Siinä valmistus on kiteytetty: ”Sahti valmistetaan perinteen mukaisista raaka-aineista, joihin kuuluvat ohramaltaan lisäksi muu viljamallas ja vilja (ruis, ohra, vehnä ja kaura) sekä usein humala. Alkoholikäymiseen käytetään leivinhiivaa tai kerättyä hiivaa.” Tämän lisäksi rekisteröintihakemuksessa on joitakin tarkennuksia, kuten alkoholipitoisuus 6–12 tilavuusprosenttia. Nimisuojan vaatimusten vastaisia juomia ei Euroopan unionin alueella saa myydä sahtina.
Historia > Esihistoria

Suomen ensimmäiset suorat alkoholiin liittyvät arkeologiset löydöt on ajoitettu vuosille 0–400 jaa. Ohraa on kuitenkin viljelty noin 4200 eaa. lähtien. Ensimmäisten riihien oletetaan tulleen Suomeen noin 2 000 vuotta sitten. Riihet ovat mahdollistaneet maltaiden valmistuksen. Suomesta on löydetty vuosina 600–800 valmistettuja puisia astioita, joita on voitu käyttää sahdin valmistamiseen. Keskiajalta on useita kirjallisia mainintoja oluesta. Ensimmäiset merkinnät ovat vuodelta 1366. 1500-luvulla Suomesta vietiin runsaasti olutta ainakin Ruotsiin. Carl Niclas Helleniuksen vuoden 1780 väitöskirja on vanhin tunnettu kirjallinen lähde sahdinvalmistukseen. Paloviinan valmistus yleistyi 1600-luvulla, mutta sahti jäi kuitenkin paloviinan rinnalle erityisesti juhlajuomaksi.
Historia > Kieltolaki ja raittiusliike

Vuonna 1866 voimaan tuli laki, joka kielsi viinan kotipolton. Laki ei koskenut sahdin eikä oluen valmistamista, mutta kunnilla oli oikeus rajoittaa kaupallista myyntiä. Vuoden 1883 mallasjuomien myymistä koskevassa asetuksessa erotettiin sahti ja olut. Tämän mukaan sahtia sai edelleen valmistaa omiin tarpeisiin. Myöhemmin 1800-luvulla raittiusliike rupesi varoittamaan myös sahdin vaaroista, vaikkakin pääasiassa liike vastusti viinan käyttöä.
Kieltolaki hyväksyttiin vuonna 1907, mutta se otettiin käyttöön vasta 1919. Siinä kiellettiin muun muassa alkoholituotteiden valmistaminen, myynti ja varastointi yksittäisiltä henkilöiltä. Sahti säilyi kuitenkin kieltolain aikana maaseudun juhlajuomana. Kieltolaki päättyi vuonna 1932, jonka jälkeen otettiin käyttöön väkijuomalaki. Tässä laissa ei juuri rajoitettu sahdin tai muiden mallasjuomien valmistamista.
Historia > Nykyaika

Keskioluen myynti vapautui vuonna 1969 maitokauppoihin. Tämä vaikutti myös sahdin valmistamiseen siten, että erityisesti jälkikaljan valmistus väheni huomattavasti, kun vastaavanlaista tuotetta sai helposti elintarvikekaupoista. Tämä korosti sahdin asemaa juhlajuomana.
Sahdin kaupallistaminen alkoi 1980-luvulla. Vuonna 1983 Hämeenkyrö-projekti pyysi Alkolta selvitystä sahdin myyntiin, pullotukseen ja anniskeluun. Joutsan Sahti Oy aloitti sahdin myynnin vuonna 1987. Samana vuonna Lammin Sahti (silloin PK-Trading Oy) sai luvan sahdin myynnille. Alko kielsi kuitenkin vierteen myynnin. Vuotta myöhemmin Alko otti sahdin tilausmyyntiinsä. 1990-luvulla verouudistukset heikensivät sahdin myyntiä, mutta sahtivierteen myynti oli suurta erityisesti lamavuosina. Vuonna 2002 sahti sai APT-nimisuojan.
Sahtia tarjotaan yleisimmin häissä, syntymäpäivillä, juhannuksena sekä hautajaisissa. Lammin Sahti -panimo myy sahtia eniten juhannusviikolla. Sahti kuuluu Hämeessä myös joulupöytään. Sahti sopii hyvin vahvojen ruokien, kuten riistan seuraksi.
Raaka-aineet

Sahdin raaka-aineet ovat vesi, mallastettu ja mallastamaton vilja, kataja, humala ja hiiva. Muiden raaka-aineiden käytöstä ei ole juurikaan mainintoja.
Sahdin viljana käytetään enimmäkseen ohraa, vähäisessä määrin myös ruista. Ohra ja ruis ovat sahdin perinteisiä viljoja, sillä ne olivat Suomen tärkeimmät viljakasvit ennen 1900-lukua. Ohran osuus juomassa on nykyisin usein 90–95 prosenttia ja rukiin 5–10 prosenttia, mutta entisaikoina rukiin määrä oli suurempi. Monin paikoin Länsi-Suomea sahdissa saattaa edelleenkin ruista olla neljäsosasta kolmasosaan. Ohraa käytetään lähes yksinomaan maltaana, mutta ruista usein mallastamattomana.
Ohramaltaasta valmistettu sahti on makeaa ja lempeän makuista. Rukiin maku on ohraa voimakkaampi, kuivempi ja viljaisempi, ja jo pienikin rukiin määrä erottuu juoman maussa ja voi tehdä sen suutuntumasta öljymäisen paksun. Ruis myös antaa sahdille ohraa hieman tummemman värin. Toisinaan sahtiin käytetään myös vehnää tai kauraa. Vehnä tekee sahdista täyteläistä ja sameaa ja kaura suutuntumasta paksun ja öljyisen liukkaan.
Hiivana käytetään nykyisin ruokakaupasta saatavaa leivinhiivaa, Suomen Hiivan valmistamaa 50 gramman paloina myytävää tuorehiivaa. Entisaikoihin sahdinpanijat keräsivät onnistuneesta sahdista hiivan talteen myöhempää käyttöä varten. Paikoitellen sahdin, leivän ja kaljan teossa hyödynnettiin samaa juurta, vaikka leipäjuuressa saattoikin olla hiivojen lisäksi maitohappobakteereita, jotka pilasivat sahdin. Maatalojen omat sahtihiivajuuret koostuivat luultavasti useasta hiivakannasta, ja niiden eroista johtuen eri talojen sahdit olivat hyvinkin eri makuisia. Kaupallinen leivinhiiva tuli Suomen markkinoille 1800-luvun loppupuoliskolla. Se syrjäytti maatalojen omat sahtihiivakannat 1960-lukuun mennessä, eikä Suomessa enää ole omia hiivajuuria käyttäviä sahdintekijöitä. Myös ulkomaista kuivahiivaa käytetään toisinaan, eikä se ole EU:n nimisuojan vastaista. Sen sijaan panimohiivalla käytetty sahti ei nimisuojan mukaan ole sahtia.
Sahdin mausteena käytetään joskus katajan oksia, katajanmarjoja tai katajavettä. Katajavedellä eli katajavarilla on entisaikaan huuhdeltu sahdin valmistuksessa tarvitut puuastiat. Humalaa käytetään sahdin säilöntäaineena ja vähäisessä määrin maustamiseksi, sillä sen maku on sahtiin melko katkera. Nykyisin alle puolet sahdintekijöistä käyttää humalaa.
Valmistus

Sahdin valmistusvälineiden on oltava hyvin puhtaita, jotta sahtiin ei pääse hapattavia maito- ja etikkahappobakteereita. Valmistusastioiden perinteinen ja yhä käytössä oleva puhdistusmenetelmä on peseminen kuumalla katajavedellä, sillä kataja tuhoaa bakteereita ja hillitsee niiden toimintaa.
Mallastettu vilja mäskätään eli kastellaan kuumalla vedellä 60–80 asteen lämpötilassa. Mäskäyksen aikana viljan tärkkelys pilkkoutuu sokereiksi. Perinteisessä menetelmässä mäskiin lisätään vähitellen aina kuumempaa vettä, mutta veden voi lisätä myös yhdellä kerralla. Perinteinen mäskäysastia on puinen tiinu, mutta nykyisin useimmat sahdintekijät käyttävät teräksisiä astioita ja mäskäävät kattiloissa ja muuripadoissa. Mäskäys kestää perinteisesti viidestä kahdeksaan tuntia, mutta monissa nykyaikaisissa panimoissa siihen käytetään vain noin tunti. Vertailututkimuksessa mäskäyksen kestolla ei havaittu olleen merkittävää vaikutusta valmiin sahdin makuun tai väriin, paitsi että pikaisesti mäskätyssä sahdissa alkoholi maistui hieman terävämmin.
Kun mäski on juoksevaa, se jätetään hautumaan. Jotkut valmistajat kiehauttavat mäskin puolesta tunnista tunnin ajaksi pataa kuumentamalla tai heittämällä astiaan kuumennettuja kiviä. Haudutuksen jälkeen mäski kauhotaan kaukalomaiseen kuurnaan, joka perinteisesti on kaiverrettu yhdestä puunrungosta mutta tehdään nykyisin teräksestä. Kuurnan pohjalla on olkia, nykyisin teräsverkko, sekä katajan oksia. Niiden läpi mäski siivilöityy vierteeksi ja valuu kuurnasta keruuastiaan. Vierre siivilöidään uudelleen, kunnes se on sopivan kirkasta.
Valmiiksi siivilöity vierre jäähdytetään nopeasti, ja siihen lisätään hiiva. Juomaa käytetään yhden tai kahden vuorokauden ajan yleensä 20–25 asteessa. Hieman ennen käymisen päättymistä sahti siirretään viileään jälkikäymiseen, joka voi jatkua tarjoiluhetkeen saakka. Jälkikäymisastia on yleensä käymisastiaa tiiviimpi ja sisältää vähemmän ilmaa. Kylmäkypsytyksen aikana sahti käy vielä hiukan, alkoholin terävyys taittuu ja valtaosa hiivasta saostuu säilytysastian pohjalle, mikä pehmentää ja puhdistaa juoman makua.
Ominaisuudet

Keskimääräinen sahti on punaruskeaa, makeaa, vahvaa, sameaa, vaahdotonta ja poreilematonta. Sahdin ominaisuudet kuitenkin vaihtelevat suuresti valmistajasta ja raaka-aineista riippuen. Väri voi vaihdella oranssinkeltaisesta kolanruskeaan, ja jotkin sahdit voivat olla makean sijaan kuivia tai kirpeitä. Sahdin alkoholipitoisuus on keskimäärin noin 8 tilavuusprosenttia, mutta esimerkiksi vuoden 2014 sahdinvalmistuksen Suomen-mestaruuskilpailujen 12 tutkitussa sahdissa alkoholipitoisuus vaihteli 3,7 ja 10,5 prosentin välillä.
Sahti tuntuu usein suussa paksulta, täyteläiseltä ja ruokaisalta, joskus jopa pirtelömäisen sakealta. Vaaleammat maltaat tuovat sahtiin viljan, leivän, toffeen, hunajan ja karamellin makua. Tumma kaljamallas tuo ruisleivän, mämmin ja suklaan vivahteita. Mallastamaton vilja tuo esiin jyvän raaempia, ruohoisempia sävyjä.
Tuorehiiva tuo sahtiin banaanin ja muiden hedelmien tuoksua ja makua sekä esimerkiksi neilikkaisuutta. Kataja erottuu sahdissa pienissä määrin käytettynä usein kevyenä yrttisyytenä ja havuisuutena mutta suurempina pitoisuuksina kirpeytenä ja puumaisuutena. Humalan makua sahdissa on harvoin.
Sahti tehdään usein nautittavaksi pian valmistumisen jälkeen. Sahdin säilyvyys hyvissä olosuhteissa 0–8 asteen välissä on parhaimmillaan useita kuukausia. Pakastetun sahdin maku voi säilyä hyvänä seitsemänkin kuukautta. Vielä 12 asteessakin juoma säilyy yleensä viikon tai pari. Sahtiin tulee vanhetessaan tai väärin säilytettynä hapanta makua.
Suomen sahtiseudut

Vanhat elävän perinteen sahtiseudut rajautuvat nykyisin kuuden maakunnan alueelle. Kanta-Häme, Päijät-Häme ja Pohjois-Satakunta kuuluvat kokonaisuudessaan sahtialueeseen. Keski-Suomen pitäjistä aktiivisia sahtipitäjiä ovat Joutsa, Korpilahti, Luhanka ja Leivonmäki, joka on nykyään osa Joutsan kuntaa. Myös noin puolessa Pirkanmaan kunnista sahtia pannaan yhä perinteisellä tavalla. Etelä-Pohjanmaalla sahtiperinne on säilynyt lähinnä Isojoella. Sahtiperinnettä on elvytetty lisäksi esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, länsirannikolla ja Jyvässeudulla.
Kotisahdin Suomen-mestaruuskisojen voittajia on tullut toisinaan myös sahtialueen ulkopuolelta, kuten Porista, Kaskisista, Kirkkonummelta ja Savonlinnasta.
Suomalaisia sahdin valmistajia

Sahdin kaupallinen valmistus ja myynti sallittiin Suomessa vuonna 1987. Samana vuonna aloitti kaksi sahtiin erikoistunutta pienpanimoa, Joutsan Sahti ja Lammin Sahti.
Suomalaisia nykyisiä ja entisiä sahdin panijoita:
Beer Hunter’s (Pori): Muffloni Sahti - sahtia saatavilla satunnaisesti
Finlandia Sahti (Sastamala) - lopettanut 2024
Hollolan Hirvi (Hollola)
Honkajoen Sahtivierre (Honkajoki): Sahtivierteen valmistus
Joutsan Sahti Oy: - lopettanut 2010 - ks. Varastopanimo
Lammin Sahti (Lammi)
Luopioisten sahtiseura (Rautajärvi)
Maistila (Oulu)
Maku Brewing (Tuusula): Työmiehen Wehnänen Sahti
Mallassepät Oy (Naantali)
Malmgårdin Panimo Oy (Loviisa): Huvila Sahti
Moose on the Loose (Pori) - lopettanut 2021
Olarin Panimo - sahtia saatavilla satunnaisesti
Olu Bryki Raum (Lapin Voima Oy) (Rauma): useita tuotteita
Panimo Himo (Pirkkala)
Pihamaan Panimo (Heinola): Pihamaan Sahti ja Rehti Sahti
Pramia (ent. Sahti Mafia) (Ilvesjoki): Pramia Sahti
Pyynikin käsityöläispanimo (Tampere) - nyk. Pyynikin Brewing Company (Tampere/Viro)
Sahtikrouvi (Hartola) (myös: Hartolan Sahti, Punakallion Sahti)
Stadin Panimo Oy: Stadin Kundi ja Stadin Friidu
Talerock Brewing Oy (Järvenpää) - sahtia saatavilla satunnaisesti
Tiinan Sahti (Sysmä): Vierteen tuotemyynti
Varastopanimo (Joutsa)
Vehniän Runtusahti (Vehniä)
Yolly Giant (Tampere): Sahti- ja olutvierteet - toiminta vaikuttaa loppuneen
Panimot myyvät sahtiaan yleensä omassa ravintolassaan sekä erilaisissa olut- ja sahtitapahtumissa. Jakelun ongelma on kuljetuksen vaatima kylmäketju ja toisaalta pienet myyntimäärät, jolloin jakelu yksittäisiin myyntipisteisiin tulee kalliiksi. Finlandia Sahdin tuote myytiin poikkeuksellisesti etupäässä Alkon kautta.
Sahdista neljä viidesosaa myydään kesäisin.
Järjestötoimintaa ja tapahtumia

Suomen sahtipaikkakunnilla toimii useita sahtiseuroja, jotka vaalivat sahdintekotaitoa ja sahtikulttuuria. Suomen Sahtiseura toimii paikallisten sahtiseurojen kattojärjestönä ja sahtiharrastajien etujärjestönä.
Suomen Sahtiseura jakaa Sahtihaarikka-palkintoa sahtikulttuurin eteen tehdystä työstä. Se myös järjestää vuosittain sahdinvalmistuksen Suomen-mestaruuskilpailut eli sahdin SM-kisat. Sahtiperinteen keskeisenä ylläpitäjänä ja näyteikkunana toimiva kilpailu on avoin perinteisillä tavoilla valmistetuille kotisahdeille. Kustakin kunnasta (vanhojen rajojen mukaan) saa kilpailuun osallistua vain yksi edustaja, joka on usein paikallisen sahtiseuran tai sahtiyhteisön järjestämän alkukarsinnan voittaja. Kilpailua on järjestetty vuodesta 1992 alkaen.
Muutama perinteinen sahtipaikkakunta järjestää kesäisin sahtimarkkinoita. Niistä suurin on Padasjoen Sahtimarkkinat, joilla myydään sahtia ja sahtivierrettä sekä kilpaillaan edustusoikeudesta Suomen-mestaruuskilpailuihin. Myös esimerkiksi Sysmässä, Hartolassa ja Hämeenkyrössä on järjestetty perinteisiä sahtitapahtumia. Helsinkiläinen St. Urho’s Pub järjestää toukokuisin Suomalaiset sahtipäivät -tapahtuman, jossa tarjoillaan kaikkia Suomessa saatavilla olevia kaupallisia sahteja. Lapin Voima toimittaa sahtia Turun ja Hämeenlinnan keskiaikamarkkinoille.
Sahti muualla maailmassa

Maailman tunnetuin olutasiantuntija Michael Jackson on kirjoissaan kohentanut suomalaisen sahdin tuntemusta maailmalla. Jackson vieraili Suomessa monia kertoja olutfestivaaleilla. Paikallisten erikoisuuksien ystävänä hän levitti tietoutta kansainvälisesti vähän tunnetusta sahdista. Hänen mielestään sahti oli ”oluenteon historian puuttuva rengas Mesopotamian ja nykypäivän välillä”, kuin ”lasillinen antropologiaa.” Jacksonin innoittamana kymmenet pohjoisamerikkalaiset pienpanimot ovat kokeilleet valmistaa sahdinkaltaisia oluita, joita on usein maustettu uusilla tavoilla.
Sahdin kaltaisia muinaisoluita valmistetaan myös Suomen lähialueilla. Ruotsin Gotlannissa valmistetun muinaisoluen nimi on gotlandsdricka, Viron Saarenmaalla ja Hiidenmaalla valmistetun juoman nimi on koduõlu ('kodinolut'), ja Norjassa valmistettu muinaisolut on nimeltään maltøl. Myös Latvian ja Liettuan maalaisoluiden valmistusmenetelmissä voi olla vanhakantaisia, muinaisoluisiin viittaavia piirteitä.
Kirjallisuutta

Asplund, Ulla (toim.): Sahtikirja.  Lammi:  Suomen sahtiseura, 1990.  ISBN 952-90-2174-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sahtiverkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Sahtiseura ry:n Aito perinteinen tuote -hakemus "Sahti" -tuotteelle
POSbeer.org: Sahti (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Hämeenkyröläistä sahtia, Helsingin Sanomat, 06.12.1936, nro 331, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Janakkalalaista sahtia
Aili Pekkarinen nostaa Porin Matista kuupalla mäskiä ämpäriin. Sahtikuurnasta valuu vierrettä lattialla olevaan ämpäriin.
Lammin Sahdin sahtia
Griff Rhys Jones

| Griffith Rhys Jones |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1953  Cardiff, Wales
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981-
Merkittävät roolit:  Ei yhdeksän uutiset (1979-1982) Lunta tupaan (1982-1998)
Aiheesta muualla
www.griff-rhysjones.co.uk
IMDb 
Elonet
Griffith Rhys Jones (s. 16. marraskuuta 1953 Cardiff, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on walesilainen koomikko ja näyttelijä. Hän esiintyi vuodesta 1984 alkaen koomikko Mel Smithin kanssa komediasarjassa Lunta tupaan (Alas Smith and Jones).
Rhys Jones on näytellyt myös muissa sarjoissa ja elokuvissa. Hän on esiintynyt paljon myös omana itsenään, muun muassa sarjassa Richard and Judy. Matkailusarjassa Junalla halki Afrikan hän matkusti koko Afrikan päästä päähän, yhteensä 11 000 kilometriä.
Anglia Ruskin University palkitsi Jonesin kunniatohtorin arvolla vuonna 2004. Kuningatar Elisabet II nimitti Rhys Jonesin joulukuussa 2019 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi, jolloin hän sai tittelin Brittiläisen imperiumin upseeri (Officer of the Order of the British Empire, OBE) tunnustuksena työstään sekä viihdemaailmassa että hyväntekeväisyydessä.
Elämä

Rhys Jones syntyi Cardiffissa Walesissä. Hänen isänsä oli lääkäri, ja Rhys Jones joutui muuttamaan nuorena paljon isänsä työn vuoksi. Hän kävi ala-asteen Midhurstissa Sussexissa ja yläasteen Brentwoodissa Essexissä.
Brentwoodissa hän tapasi Charlie Beanin ja kirjailija Douglas Adamsin. Rhys Jones lähti näiden mukana Cambridgeen, missä opiskeli historiaa ja englannin kieltä Emmanuel Collegessa. Yliopistossa hän tutustui myös teatteriin, erityisesti ohjaamiseen.
Televisiotyöt

Ei yhdeksän uutiset (1979–1982)
Lunta tupaan (1982–1998)
Maailman tunnetuimmat kaupungit (2009–2010)
Junalla halki Afrikan (2015)
Bono (Ghana)

Alue Ghanan kartalla.
Bono  on hallintoalue Ghanan keskiosassa. Sen pääkaupunki on Sunyani, pinta-ala 11 113 km² ja väkiluku vuoden 2021 laskennassa 1 208 649.
Bono sai nykyiset rajansa vuoden 2018 aluehallinnon uudistuksssa, kun vanha Brong-Ahafon alue jaettiin osiin. Itäosasta tuli Bono East, ja eteläosasta Ahafo.
Hallintoalueen pääkaupunki Sunyani on seitsemän tunnin automatkan päässä Accrasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bono (Ghana) Wikimedia Commonsissa
Ghanan hallintoalueet
Ahafo
Ashanti
Bono East
Bono
Central
Eastern
Greater Accra
North East
Oti
Pohjois-Ghanan hallintoalue
Savannah
Upper East
Upper West
Volta
Western
Western North
Miilu

Miilu, Skottvångs gruva, Södermanland.
Miilu on puuhiilen valmistusta varten rakennettu maahauta. Miilua käytetään puun kuivatislaukseen, jolloin lehtipuuta kuumennetaan suljetussa, vähähappisessa tilassa ja puu palaa epätäydellisesti. Miilu on peitetty tavallisesti turpeella ja havuilla ja tiivistetty huolellisesti. Puuhiiltä käytettiinmilloin? muun muassa rautaruukeilla masuuneissa. Puut kuljetettiin ruukeille jokia pitkin, ja miilut poltettiin ruukkien lähellä.
Nykyisin miiluissa valmistetaan muun muassa grillihiiltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miilu Wikimedia Commonsissa
SBAS

Eräiden SBAS-järjestelmien palvelualueita.
SBAS eli Satellite Based Augmentation System (suom. satelliittipohjainen parannusjärjestelmä) on GNSS-paikannusjärjestelmien toimintaa parantava alueellinen järjestelmä. Se perustuu ylimääräisten satelliittien tietylle alueelle lähettämiin korjaussignaaleihin, joiden johdosta alueella toimivien satelliittipaikantimien paikannustarkkuus paranee.lähde?
Useimmilla SBAS-järjestelmillä päästään tyypillisesti n. 3 metrin paikannustarkkuuteen. Kaupallinen StarFire poikkeaa niistä kuitenkin suuremman tarkkuutensa johdosta, mahdollistaen tyypillisesti jopa 4,5 cm tarkkuuden. StarFiren paremmuus perustuu monimutkaisempaan vastaanotinteknologiaan joka poistaa tehokkaasti ilmakehän häiriöitä, sekä satelliittien korjaamiseen maavastaanottimien korjaamisen sijasta.lähde?
GBAS-järjestelmät (Ground Based Augmentation System) poikkeavat SBAS-järjestelmistä siten, että niissä lähettimet sijaitsevat maan pinnalla.lähde?
Parannusjärjestelmiä on toiminnassa useita, ja joitakin suunnitteilla. Seuraavassa listassa on lueteltu eri osissa maapalloa toimivia GNSS-parannusjärjestelmiä.
SBAS-järjestelmiä

WAAS (Wide Area Augmentation System), jota operoi Yhdysvaltojen Ilmailuhallinto (Federal Aviation Administration) (FAA).lähde?
EGNOS (European Geostationary Navigation Overlay Service), jota operoi Euroopan avaruusjärjestö (ESA).lähde?
WAGE (Wide Area GPS Enhancement), jota operoi USA:n armeija United States Department of Defense sotilaalliseen käyttöön ja autorisoiduille vastaanottimille.lähde?
MSAS (Multi-functional Satellite Augmentation System) järjestelmä, jota operoi Japanin Ministry of Land, Infrastructure and Transport (JCAB).lähde?
Kaupallinen StarFire navigointijärjestelmä, jota operoi John Deere.lähde?
Kaupallinen Starfix DGPS System ja OmniSTAR järjestelmä, jota operoi Fugro.lähde?
QZSS (Quasi-Zenith Satellite System), suunnitteilla Japani.lähde?
GAGAN (GPS Aided Geo Augmented Navigation), suunnitteilla Intia.lähde?
SIGI, avaruusaluksille.lähde?
GPS-C (GPS Correction) järjestelmä, jota operoi Kanada, toimii myös maa-asemien kautta.lähde?
Aiheesta muualla

High Integrity GPS (Arkistoitu – Internet Archive)
Airservices Australia GBAS and GNSS website (Arkistoitu – Internet Archive)