Ruokavalio
Historiaa

Ensimmäistä ihmislajia edeltäneen ja yli 300 000 vuotta sitten kehittyneen homo habiliksen ravinto koostui 70-prosenttisesti eläinkunnan tuotteista. Lajin ravintoon kuului runsaasti etenkin rasvaa sisältäviä luuydintä ja aivoja.
Vuonna 2021 julkaistun noin 400 tutkimusta käsittävän tieteellisen tutkimusyhteenvedon mukaan ihminen nautti aluksi pelkkää eläinperäistä ravintoa, kuten rasvaa ja lihaskudosta. Ravintoon alettiin lisätä kasvikunnan tuotteita noin 85 000 vuotta sitten. Kasvikunnan tuotteita syötiin kuitenkin vain harvoin vielä 20 000- 30 000 vuotta sitten.
Nykyihmistä edeltävän homo erectuksen ravinto koostui silti edelleen pääasiassa rasvaisesta lihasta, jonka lähteenä oli todennäköisesti suurriista. Lajin aivot kasvoivat tällä ravinnolla 1500 kuutiosentin kokoisiksi ja siitä kehittyi homo sapiens eli nykyihminen.  Nykyihmisen vatsahapon epätavallinen happamuus viittaa siihen, että osa saaliista syötiin vasta päivien tai viikkojen kuluttua.
Noin 20 000- 30 000 vuotta sitten Euroopassa eläneiden ihmislajien luista tehtyjen laboratorioanalyysien mukaan ruokavalio koostui yleensä suurista nisäkkäistä, kuten punahirvestä ja mammutista. Homo sapiensit osasivat kuitenkin saalistaa niiden puutteessa myös lintuja ja kaloja.
Mammutit, alkuhärät ja muu megafauna alkoi vähentyä paleoliittisen kauden lopulla kuollen lopulta sukupuuttoon. Homo sapiens alkoi siksi lisätä ruokavalioonsa yhä pienempiä riistaeläimiä. Siirtyminen rasvaisesta suurriistasta yhä pienempiin saaliseläimiin aiheutti aivojen keskikoon pienenemistä. Ihmisaivojen keskimääräinen koko on alkanut kasvaa uudelleen vasta viimeisen parin sadan vuoden aikana.
Noin 10 000 vuotta sitten alettiin harjoittaa maataloutta, koska saaliseläinkannat eivät riittäneet enää kasvaneiden ihmispopulaatioiden ruokkimiseen. Tämä johti ravinnon laadun heikkenemisen aiheuttamaan keskipituuden vähittäiseen lyhenemiseen yli 12 sentillä. Myös luusto heikkeni ja ihmisten sairastavuus lisääntyi. Osa terveyden heikkenemisestä selittyi sillä, että maanviljely oli entistä elinkeinoa työläämpää ja raskaampaa. Aiempaa tiheämpi asutus helpotti myös kulkutautien leviämistä.
Viinin viljelystä on varhaisimpia merkkejä ajalta 6000 eaa. Varhaisia merkkejä viinin viljelystä ja valmistuksesta on löydetty Iranista Zargosvuorilta ja Kaukasukselta Georgian ja Armenian alueelta.
Tulivuoren laavan alle vuonna 79 peittyneen roomalaisen satamakaupunki Pompeijin kaivausten yhteydessä on paljastunut, että kaupunkilaisten perusruokavalio koostui pitkälti viljatuotteista, pavuista, kalasta ja juustosta sekä jossain määrin myös kanamunista ja lihasta. Orjat joutuivat tyytymään leipään, juustoon ja kuivahedelmiin sekä viiniin, kun taas kauppiassäädyn ruokavalioon kuuluivat myös esimerkiksi ilmakuivattu kinkku ja hunajalla makeutettu juustokakku.
Kun eurooppalaiset tekivät löytöretkiä Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan Cristoffer Kolumbuksen ajoista 1490-luvulta alkaen, alkoi mannerten välinen ruoka-aineiden kuljetus. Eurooppaan tuli Etelä-Amerikasta peruna, kaakao, tomaatti ja paprika kun taas eurooppalaisilta siirtyi Uuteen Maailmaan viiniköynnöksen ja sokeriruo'on viljelly. Kun liikenneyhteydet merillä ja maalla parantuivat 1800-luvun jälkipuoliskolla, trooppisten hedelmien tuonti Eurooppaan lisääntyi.