stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gallipoli
Historia

Gallipolin nimi on johdettu kaupungin vanhasta kreikankielisestä nimestä Kallipolis (Καλλίπολις). Rooman keisari Crispus voitti sen rannikolla Liciniuksen laivaston vuonna 324. Theofanes Tunnustaja kirjoitti 700-luvulla Attilan hunnien vallanneen Kallipoliksen 400-luvulla. Itä-Rooman eli Bysantin keisari Justinianus I jälleenrakennutti sen muurit, mutta kaupungin sittemmistä vaiheista tiedetään vain vähän. Tiettävästi se ei ollut erityisen suuri. Ristiretkeläisten armeijat kulkivat sen kautta Aasian puolelle. Venetsialaiset valtasivat sen vuonna 1205 ja Johannes III Dukas valtasi sen takaisin vuonna 1234–1235. Vuodesta 1320 eteenpäin Gallipoli oli Bysantin laivastomiehistön tukikohta ja yksi voimakkaimmista linnoituksista Traakiassa. Süleyman paššan johtamat Osmanijoukot työntyivät Eurooppaan vuonna 1325. Seurasi Gallipolin piiritys. Gallipoli kukistui vasta, kun 2. maaliskuuta 1354 sen muurit tuhoutuivat suuressa maanjäristyksessä.
Gallipolista käsin Osmanien valtakunta laajeni tulevina vuosina muualle Eurooppaan. Savoijin kreivi Amedeo VI ristiretkeläiset valtasivat sen vielä 23. elokuuta 1366 ja luovuttivat sen takaisin Bysantille. Bysantin keisari Andronikos IV Palaiologos luovutti sen kuitenkin takaisin osmaneille 3. syyskuuta 1376. Murad I:n valtakaudella Gallipolista tuli osmanilaivaston pääasiallinen tukikohta. Bayezid I rakennutti aikaisemmin raunioituneen linnoituksen kokonaan uudestaan. Evliya Çelebi kuvaili kaupunkia 1600-luvulla mainiten sen käsittävän 300 kaksikerroksista taloa llinnoitusten sisäpuolella. Paikalle oli asettunut paitsi turkkialisia, mutta myös venetsialaisia ja juutalaisia kauppiaita. Gallipolin läpi kulki liikennettä Rumelista (Rumelia) Anatolian puolelle.
Gallipolista tehtiin Edirnen vilayetin sancak vuonna 1864. Sittemmin siitä on tullut oma piirikuntansa.
Väestö

Gallipolin piirikunnan asukasluku oli Turkin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2020 43 581. Vuonna 1960 vastaava lukema oli 12 945.
Gallipolin niemimaa kartalla.
Mustafa Kemal Atatürkin muistomerkki.
Prusias II

Prusias II Kynegos (Metsästäjä; m.kreik. Προυσίας ὁ Κυνηγός, Prūsias ho Kynēgos; n. 220–149 eaa.) oli Bithynian kuningas vuosina 182–149 eaa. Hänen isänsä oli Prusias I.
Prusias soti Pergamonin kuningas Eumenes II:n rinnalla naapurivaltioitaan vastaan. Myöhemmin hän solmi ystävyyssopimuksen lankonsa ja Makedonian kuningas Perseuksen kanssa ja otti vaimokseen hänen siskonsa. Kun Perseus myöhemmin ajautui sotaan roomalaisia vastaan vuonna 171 eaa., Prusias ei kuitenkaan enää tukenut häntä ja liittoutui roomalaisten kanssa makedonialaisia vastaan. Sodan päätyttyä vuonna 168 eaa., roomalaiset rankaisivat ankarasti vihollisia ja jopa liittolaisiaan, koska näiden uskollisuus oli horjunut sodan aikana. Prusias halusi kiihkeästi pitää asemansa ja valtakuntansa, joten hän matkusti Roomaan pyytääkseen anteeksiantoa senaatilta. Hän heittäytyi vapautetun orjan asussa senaattoreiden eteen ja vertasi näitä jumaliin. Historioitsija Polybios piti hänen käytöstään häpeällisenä tekona. Prusias sai kuitenkin haluamansa, ja häntä ei rangaistu mitenkään.
Palattuaan Bithyniaan Prusias ajautui sotaan Pergamonia vastaan, mutta koki tappion. Myöhemmin hän riitaantui vanhimman poikansa kanssa, jonka seurauksena Prusias kivitettiin kuoliaaksi vuonna 149 eaa.
Aitolian liitto pystytti Delfoihin Prusias II:n pylväänä tunnetun muistomerkin Prusiaan kunniaksi.
Arija

| Arija Ария |
| --- | --- |
 Yhtye esiintymässä vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1985–
Tyylilaji:  heavy metal
Kotipaikka:  Moskova, Venäjä
Laulukieli:  venäjä
Jäsenet:  Mihail Žitnjakov, laulu   Vladimir Holstinin, kitara   Vitali Dubinin, basso   Sergei Popov, kitara   Maksim Udalov, rummut  
Entiset jäsenet:  Valeri Kipelov, laulu (1985–2002)  Sergei Mavrin, kitara (1987–1994)  Sergei Terentjev, kitara (1995–2002)  Aleksandr Manjakin, rummut (1988–2002)  Artur Berkut, laulu (2002–2011) 
Levy-yhtiö:  CD Maximum  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arija (ven. Ария) on venäläinen vuonna 1985 Moskovassa perustettu heavy metal -yhtye. Arija on yksi ensimmäisiä suurempaa suosiota keränneitä venäläisiä metalliyhtyeitä, jotka aloittivat uransa 1980-luvun Neuvostoliitossa. Yhtyettä on kutsuttu ”Venäjän Iron Maideniksi”. Lyriikoita yhtyeelle ovat kirjoittaneet muun muassa ammattirunoilijat Margarita Puškina ja Aleksandr Jelin.
Diskografia > Studioalbumit

Manija velitšija (Мания величия, 1985)
S kem ty? (С кем ты?, 1986)
Geroi asfalta (Герой асфальта, 1987)
Igra s ognjom (Игра с огнём, 1989)
Krov za krov (Кровь за кровь, 1991)
Notš korotše dnja (Ночь короче дня, 1995)
Generator zla (Генератор зла, 1998)
Himera (Химера, 2001)
Kreštšenije ognjom (Крещение огнём, 2003)
Armageddon (Армагеддон, 2006)
Feniks (Феникс, 2011)
Live in Studio (2012)
Tšerez vse vremena (Через все времена, 2014)
Prokljat'je morej (Проклятье морей, 2018)
Diskografia > Livealbumit

Sdelano v Rossii (делано в России, 1995)
V poiskah novoi žertvy... (В поисках новой жертвы..., 2003)
Živoi ogon (Живой огонь, 2004)
Pljaska ada (Пляска ада, 2007)
Geroi asfalta: 20 let (Герой асфальта: 20 лет, 2008)
Kotjol istorii – Live MMXV (Котёл истории – Live MMXV, 2015)
Klassitšeskaja Arija (Классическая Ария, 2016)
30 let! – Jubileinyi kontsert (30 лет! – Юбилейный концерт, 2016)
Kokoonpanot

Valeri Kipelov (Валерий Кипелов) – laulu
Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин) – kitara
Alik Granovski (Алик Грановский) – basso
Aleksandr Lvov (Александр Львов) – rummut
Kirill Pokrovski (Кирилл Покровский) – koskettimet
Valeri Kipelov (Валерий Кипелов) – laulu
Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин) – kitara
Andrei Bolšakov (Андрей Большаков) – kitara
Alik Granovski (Алик Грановский) – basso
Igor Moltšanov (Игорь Молчанов) – rummut
Kirill Pokrovski (Кирилл Покровский) – kosketinsoittimet
Valeri Kipelov (Валерий Кипелов) – laulu
Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин) – kitara
Sergei Mavrin (Сергей Маврин) – kitara
Vitali Dubinin (Виталий Дубинин) – basso
Maksim Udalov (Максим Удалов) – rummut
Valeri Kipelov (Валерий Кипелов) – laulu
Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин) – kitara
Sergei Mavrin (Сергей Маврин) – kitara
Vitali Dubinin (Виталий Дубинин) – basso, taustalaulu
Aleksandr Manjakin (Александр Манякин) – rummut
Valeri Kipelov (Валерий Кипелов) – laulu
Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин) – kitara
Sergei Terentjev (Сергей Терентьев) – kitara
Vitali Dubinin (Виталий Дубинин) – basso taustalaulu
Aleksandr Manjakin (Александр Манякин) – rummut
Artur Berkut (Артур Беркут) – laulu
Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин) – kitara
Sergei Popov (Сергей Попов) – kitara
Vitali Dubinin (Виталий Дубинин) – basso taustalaulu
Maksim Udalov (Максим Удалов) – rummut
Mihail Žitnjakov (Михаил Житняков) – laulu
Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин) – kitara
Sergei Popov (Сергей Попов) – kitara
Vitali Dubinin (Виталий Дубинин) – basso taustalaulu
Maksim Udalov (Максим Удалов) – rummut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arija Wikimedia Commonsissa
| n k Arija |
| --- | --- |
 Mihail Žitnjakov (Михаил Житняков)  Vladimir Holstinin (Владимир Холстинин)  Sergei Popov (Сергей Попов)  Vitali Dubinin (Виталий Дубинин)  Maksim Udalov (Максим Удалов)   Valeri Kipelov (Валерий Кипелов)  Alik Granovski (Алик Грановский)  Aleksandr Lvov (Александр Львов)  Kirill Pokrovski (Кирилл Покровский)  Andrei Bolšakov (Андрей Большаков)  Igor Moltšanov (Игорь Молчанов)  Sergei Mavrin (Сергей Маврин)  Aleksandr Manjakin (Александр Манякин)  Sergei Terentjev (Сергей Терентьев)  Artur Berkut (Артур Беркут) 
Studioalbumit:  Manija velitšija (Мания величия)  S kem ty? (С кем ты?)  Geroi asfalta (Герой асфальта)  Igra s ognjom (Игра с огнём)  Krov za krov (Кровь за кровь)  Notš korotše dnja (Ночь короче дня)  Generator zla (Генератор зла)  Himera (Химера)  Kreštšenije ognjom (Крещение огнём)  Armageddon (Армагеддон)  Feniks (Феникс)  Live in Studio   Tšerez vse vremena (Через все времена)  Prokljat'je morej (Проклятье морей) 
Livealbumit:  Sdelano v Rossii (делано в России)  V poiskah novoi žertvy... (В поисках новой жертвы...,)  Živoi ogon (Живой огонь)  Pljaska ada (Пляска ада)  Geroi asfalta: 20 let (Герой асфальта: 20 лет)  Kotjol istorii – Live MMXV (Котёл истории – Live MMXV)  Klassitšeskaja Arija (Классическая Ария)  30 let! – Jubileinyi kontsert (30 лет! – Юбилейный концерт)
Rekijärvi (Pertunmaa)

| Rekijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo, Päijät-Häme
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa), Hartola
Koordinaatit:  61°26′16″N, 26°15′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.175.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,3 m  
Pituus:  820 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  2,071 km  
Pinta-ala:  10,722 ha  
Saaria:  1 
 fiRekijärvi 
Rekijärvi  on Etelä-Savossa Pertunmaalla ja Hartolassa Salajärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,7 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Seppälänjoen valuma-alueeseen (14.175) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,3 metriä mpy.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1909

Vuonna 1909 järjestettiin kahdet Suomen-mestaruuskilpailut maastohiihdossa johtuen siitä, ettei SVUL, jolla oli oma hiihto- pyöräily- ja luistelujaostonsa, tunnustanut Hiihtoliittoa (Liitto Suomen hiihtourheilun edistämiseksi) itsenäiseksi.
Hiihtoliiton SM

Suomen Hiihtoliitonmestaruudesta kilpailtiin Oulussa 1. maaliskuuta. Haapaveden hiihtäjät Matti Koskenkorva, Eino Björn ja Juho Jaakonaho ottivat kolmoisvoiton.
Hiihtoliiton SM > Miehet 30 km

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Matti Koskenkorva | 2.25.10 |
| 2 | Eino Björn | 2.25.29 |
| 3 | Juho Jaakonaho | 2,26.15 |
| 4 | H. Räbb | 2,26.31 |
| 5 | L. Heikkilä | 2.26.58 |
SVUL:n SM

SVUL järjesti omat hiihdon SM-kilpailunsa 27.-28. helmikuuta Tampereella. Näissä kilpailussa ratkaistiin yleismestaruus, ei matkakohtaisia mestaruuksia.
SVUL:n SM > Miehet 10 km

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Frans Seppälä | 39.46 |
| 2 | Seth Vesa | 39.55 |
| 3 | E. Hagström | 39.56 |
| 4 | Linko | 39.57 |
SVUL:n SM > Miehet 20 km

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Seth Vesa | 1.05.06 |
| 2 | Linko | 1.05.16 |
| 3 | Frans Seppälä | 1.06.44 |
SVUL:n SM > Miehet 30 km

| Sija | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 | Seth Vesa | 2.06.20 |
| 2 | O. Vuolo | 2.10.30 |
| 3 | O. Kurkela | 2.10.54 |
SVUL:n SM > Mestaruus

| Sija | Kilpailija | Seura |
| --- | --- | --- |
| 1 | Seth Vesa | Tampereen Pyrintö |
Rekilampi (Pertunmaa)

| Rekilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa)
Koordinaatit:  61°26′34″N, 26°15′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Rekijärveen 
Järvinumero:  14.175.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,3 m  
Pituus:  590 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  1,281 km  
Pinta-ala:  4,189 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRekilampi 
Rekilampi  on Etelä-Savossa Pertunmaalla Salajärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,2 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Seppälänjoen valuma-alueeseen (14.175) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,3 metriä mpy.
Paavali Juusten

| Paavali Juusten |
| --- | --- |
 Paavali Juustenin aatelisvaakuna
Turun katedraalikoulun rehtori
 1548 
Viipurin piispa
 1554–1563 
Seuraaja:  Canutus Johannis
Turun piispa
 1563–1575 
Edeltäjä:  Pietari Follingius
Seuraaja:  Ericus Erici Sorolainen
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1516–1520 Juustila, Viipurin pitäjä
Kuollut: 22. elokuuta 1575 Turku
Puoliso:  Anna Sigfridintytär
Lapset:  Pietari Paavalinpoika Juusten
Muut tiedot
Uskonto:  luterilaisuus
Paulus Petri (Paavali) Juusten (ruots. Paul (Påvel) Pedersson Juusten; n. 1516–1520 Juustila, Viipurin pitäjä – 22. elokuuta 1575 Turku) oli Viipurin ja Turun piispa, Turun katedraalikoulun rehtori ja Ruotsin kuninkaan Juhana III:n lähettiläs. Hän kirjoitti kirkkohistoriallisen Juustenin piispainkronikan. Juusten aateloitiin vuonna 1572.
Elämä

Juusten kävi Viipurin latinakoulun. Vanhemmat, porvari Pietari Juusten ja hänen vaimonsa Anna, omistivat talon Viipurissa dominikaaniluostarin lähellä, kadulla, joka kaupungin Neuvostoliitolle luovuttamiseen saakka kantoi nimeä Juusteninkatu. Juustenin isä kuoli 1530 ja äiti muutama vuosi myöhemmin. Orvoksi jäätyään Juusten siirtyi 1536 jatkamaan koulunkäyntiä Turkuun, missä opettajana oli Wittenbergissä opiskellut Thomas Keijoi. Parin vuoden opiskelun jälkeen Juusten pääsi piispa Martti Skytten esilukijaksi (lat. lector mensae) ja Turun koulun apuopettajaksi. Piispa Skytte vihki Juustenin papiksi vuonna 1540, jo ennen säädettyä 24 vuoden ikää, jotta tätä ei otettaisi valtion palvelukseen. Juusten lähetettiin vuonna 1541 hoitamaan Viipurin koulun rehtorin tointa. Vuonna 1543 hänet lähetettiin Saksaan Wittenbergin yliopistoon, missä hän kuunteli muun muassa Martti Lutherin, Philipp Melanchthonin ja Johannes Bugenhagenin luentoja. Kolmen vuoden kuluttua opiskelun keskeytti Schmalkaldenin sota. Juusten vietti talven muun muassa Magdeburgissa, mahdollisesti Melanchthonin seurassa, ja matkusti keväällä 1547 Rostockin kautta Königsbergiin ja kuunteli siellä kesän yliopiston professoreiden luentoja. Syksyllä Juusten palasi Suomeen.
Paavali Juusten nimitettiin Mikael Agricolan jälkeen Turun katedraalikoulun rehtoriksi vuonna 1548. Hän toimi tuomiokapitulin jäsenenä vuosina 1553 ja 1554. Vuonna 1554 hänet nimitettiin Viipurin ensimmäiseksi piispaksi ja vuonna 1563 Turun piispaksi.
Juhana III nimitti Juustenin vuonna 1569 rauhanlähettilääksi Venäjälle, tehtävänään neuvotella rauhanehdoista Ruotsin ja Venäjän välillä. Neuvottelujen sijaan, Juustenin johtama valtuuskunta häpäistiin, se joutui olemaan yli kahden vuoden ajan vankina, parikymmentä valtuuskunnan jäsentä menehtyi ruttoon ja maat joutuivat 25-vuotiseen sotaan. Juustenin vapauduttua kuningas Juhana III aateloi hänet vuonna 1572, mutta Juustenin sukua ei ole kirjattu Ruotsin ritarihuoneelle. Vaakunakilpeensä hän maalautti puolialastoman itseään ruoskivan miehen. Juusten on haudattu Turun tuomiokirkkoon pääkuorin alle.
Perhe

Juustenin puoliso oli Anna Sigfridintytär, jonka isä oli Viipurin linnan alivouti Sigfrid Matsinpoika. Heillä oli yksi tytär ja kolme poikaa, joista yksi oli ratsumestari  ja linnanvouti Pietari Paavalinpoika Juusten.
Kirjallinen tuotanto

Juusten kirjoitti suomenkielisen katekismuksen (1574), kertomuksen Moskovanmatkastaan, messukirjan (1575) ja vankeuden aikana Venäjällä kirjoitetun ja julkaisematta jääneen kirkkohistoriallisen kronikan nimeltään Suomen piispainkronikka (Chronicon episcoporum finlandensium, 1570-luku). Juustenin lähteenä oli niin kutsuttu Palmsköldin katkelma 1400-luvulta, joka sisälsi kahdeksantoista piispan elämäkerrat.
Piispainkronikan tiedot levisivät yleisesti historiankirjoitukseen. Sitä käytti lähteenään muiden muassa historioitsija Johannes Messenius 1600-luvulla. Historioitsija H. G. Porthan otti 1700-luvun lopulla tehtäväkseen korjata kronikassa havaitsemiaan virheitä. Tästä sukeutui 56-osainen väitöskirja Paavali Juustenin Suomen piispain kronikka huomautuksin ja asiakirjoin valaistuna (ilmestyi vuosina 1784–1788).
Ollessaan Turun katedraalikoulun opettaja, Juusten avusti Agricolaa ainakin Psalttarien kääntämisessä.
Myöhemmin tutkijat Jarl Gallén, Herman Schück ja Erkki Lehtinen ovat osoittaneet, että Juustenin piispainkronikkaa ei, toisin kuin niin sanottua Palmsköldin katkelmaa, voi käyttää luotettavana varhaishistorian lähteenä.
Huomionosoitukset

Juustenin syntymän 500:s muistopäivä motivoi säveltäjä Timo-Juhani Kyllösen säveltämään oratorio-oopperan Unohdetut sankarit (Glömda hjältar, 2019), jonka kantaesitys oli Turun tuomiokirkossa 5. helmikuuta 2020.  Se kertoo diplomaattisen lähetystön dramaattisesta matkasta Venäjällä vuosina 1569–1571, jonka aikana puolet lähetystöstä menehtyi.
Jōmon-kauden esihistorialliset kohteet Pohjois-Japanissa

| Jōmon-kauden esihistorialliset kohteet Pohjois-Japanissa> 北海道・北東北の縄文遺跡群 |
| --- | --- |
 Ōmori Katsuyaman kivikehä. Hirosaki, Aomorin prefektuuri.
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (iii)(v)
Tunnusnumero:  1632
Valintahistoria
Valintavuosi:  2021
 
Jōmon-kauden esihistorialliset kohteet Pohjois-Japanissa (jap. 北海道・北東北の縄文遺跡群, Hokkaidō, Kita-Tōhoku no Jōmon iseki-gun) on Unescon maailmanperintökohde, joka koostuu 17 Jōmon-kauden arkeologisesta kohteesta Hokkaidōlla ja Tōhokun pohjoisosissa. Löytöpaikkoja on hyvin erilaisissa ympäristöissä vuorilta ja kukkuloilta tasangoille ja alangoille, sisämaan lahdista järviin ja jokiin.
Jōmon-kausi edusti elämäntapaa, jossa asuttiin paikoillaan mutta ei harjoitettu maataloutta. Arkeologiset löydöt kertovat hengellisen uskomusjärjestelmän ja rituaalien kehityksestä. Kohde todistaa noin vuodesta 13 000 eaa. alkaneen kiinteillä asuinpaikoillla eläneen metsästäjä-kalastaja-keräilijäyhteiskunnan syntymisen, kehityksen ja sopeutumiskyvyn ympäristön muutoksiin. Jomonin henkisyyden ilmentymät saivat konkreettisen muodon esineissä, kuten lakatuissa ruukuissa, savitauluissa joihin on painettu jalanjälkiä, kuuluisissa "silmälasihahmoissa", sekä rituaalipaikoissa, kuten kaivannoissa ja suurissa kiviympyröissä, joiden halkaisija on yli 50 metriä.
Riihilampi (Pertunmaa)

| Riihilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa)
Koordinaatit:  61°27′22″N, 26°18′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Aitjärveen 
Järvinumero:  14.175.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,9 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,85 km  
Pinta-ala:  3,095 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRiihilampi 
Riihilampi  on Etelä-Savossa Pertunmaalla Ruuhilammen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Seppälänjoen valuma-alueeseen (14.175) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,9 metriä mpy.
Satahaukinen (Pertunmaa)

| Satahaukinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa), Hartola
Koordinaatit:  61°30′11″N, 26°18′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jääsjärven alue (14.82)
Laskuoja:  oja Iso-Piiskuun 
Järvinumero:  14.824.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,1 m  
Pituus:  650 m  
Leveys:  390 m  
Rantaviiva:  1,719 km  
Pinta-ala:  8,009 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSatahaukinen 
Satahaukinen  on Etelä-Savossa Pertunmaalla ja Hartolassa Fuurtin lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 650 metriä pitkä, 390 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,0 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Jääsjärven alueella (14.82), jonka Vehkalammen valuma-alueeseen (14.824) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,1 metriä mpy.
Särkänlampi (Pertunmaa)

| Särkänlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju (Pertunmaa)
Koordinaatit:  61°38′01″N, 26°25′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ylä-Suonteen valuma-alue (14.85)
Laskuoja:  oja Suonteeseen 
Järvinumero:  14.851.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94,2 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  0,626 km  
Pinta-ala:  2,578 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSärkänlampi 
Särkänlampi  on Etelä-Savossa Pertunmaalla  Ruorasmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 210 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Ylä-Suonteen valuma-alueella (14.85), jonka Ylä-Suonteen lähialueeseen (14.851) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 94,2 metriä mpy.
Turunmaan sairaala

| Turunmaan sairaala |
| --- | --- |
 Erik Bryggmanin piirtämä sairaala sijaitsee Kasken- ja Sirkkalankadun kulmassa.
Sijainti
Osoite:  Kaskenkatu 13, 20700 Turku
Organisaatio
Sairaanhoitopiiri:  Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri
Historia
Perustettu:  1951
Linkki
Kotisivut:  www.vsshp.fi/fi/toimipaikat/turunmaan-sairaala
Tyks Turunmaan sairaala (ruots. Åucs Åbolands sjukhus) oli Turun III kaupunginosassa, Kaskenkatu 13:ssa sijaitseva sairaala.  Sairaala toimi Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin liikelaitoksena vuosina 2006–2019.  Vuoden 2020 alusta lukien liikelaitos lakkautettiin ja sairaala yhdistettiin Turun yliopistolliseen keskussairaalaan. Loppuvuodesta 2024 Erik Bryggmanin suunnittelema rakennus tyhjennettiin, ja se on tarkoitus remontoida uudeksi Kaskenmäen sote-keskukseksi, johon tulee myös asuntoja ikääntyville.
Sairaala tuotti perustason erikoissairaanhoidon palveluja ruotsin ja suomen kielellä. Turunmaan sairaala otti vastaan potilaita lähes jokaisesta Varsinais-Suomen kunnasta, mutta erityisesti se palveli Kemiönsaaren ja Paraisten asukkaita.
Tyks Turunmaan sairaalassa toimivat seuraavat erikoissairaanhoidon palveluita tuottavat yksiköt:
| --- | --- |
 gynekologian poliklinikka  keuhkosairauksien poliklinikka  kirurgian poliklinikka  korva-, nenä- ja kurkkutautien poliklinikka  lasten ja nuorten poliklinikka  leikkausosasto:  päiväkirurginen yksikkö  silmätautien poliklinikka  sisätautien osasto  sisätautien poliklinikka  Turunmaan sairaalan laboratorio, Tykslab os. 185  Turunmaa-Åboland röntgen, os. 149
Sairaalan leikkaustoiminta oli elektiivistä (ajanvaraukseen perustuvaa) päiväkirurgiaa.  Potilaat kotiutuivat leikkauspäivänä. Sairaalassa ei ollut päivystystä. Turunmaan sairaalan liikelaitokseen aikaisemmin kuuluneet aikuisten psykiatrian poliklinikat Paraisilla ja Kemiönsaaressa kuuluvat nykyisin Tyksin psykiatrian toimialueeseen.
Henkilökuntaa Turunmaan sairaalassa sen viimeisenä liikelaitosvuonna 2019 oli 569, josta 56 oli lääkäreitä, 467 hoitajaa sekä 46 hallinto- ja huoltohenkilöä. Avohoitokäyntejä vuonna 2019 kirjattiin 28 165, hoitopäiviä 3 571 ja hoitojaksoja 598. Keskimääräinen hoitoaika oli 6,0 vuorokautta. Sairaalan palveluita käytti vuoden aikana 9 748 eri henkilöä.