stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Musica nova Helsinki
Taiteelliset johtajat

1981: Jukka Tiensuu
1983: Jukka Tiensuu
1985: Taiteellinen toimikunta: Jukka Tiensuu, Magnus Lindberg, Herman Rechberger ja Risto Nieminen
1987: Taiteellinen toimikunta: Risto Nieminen ja Magnus Lindberg
1989: Kaija Saariaho
1991: Esa-Pekka Salonen
1993: Jouni Kaipainen
1995: Anssi Karttunen
1997: Eero Hämeenniemi
1998: Taiteellinen toimikunta: Anssi Karttunen, Risto Nieminen, Magnus Lindberg ja Heikki Valsta
1999–2006: Kimmo Hakola
2007: Heikki Valsta
2009: Johan Tallgren
2011: Johan Tallgren
2013: Johan Tallgren
2015: Anssi Karttunen
2017: André de Ridder
2019: André de Ridder
2021: André de Ridder
2023: Tuuli Lindeberg
Aiheesta muualla

Musica nova Helsinki (Arkistoitu – Internet Archive)
Unesco

| Unesco |
| --- | --- |
 Organisation des Nations unies pour l’éducation, la science et la culture United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization 

Perustettu:  1945
Tyyppi:  YK:n erityisjärjestö
Toimiala:  opetus, kulttuuri, tiede, viestintä
Päämaja:  Pariisi, Ranska
Jäsenet:  194 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  ranska, englanti, espanja
pääsihteeri:  Audrey Azoulay
Kattojärjestö:  Yhdistyneet kansakunnat
Aiheesta muualla
www.UNESCO.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unesco eli Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö (engl. United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization) on Yhdistyneiden kansakuntien itsenäinen erityisjärjestö, jonka tarkoituksena on kasvatuksen, tieteen ja kulttuurin avulla edistää rauhaa ja kansojenvälistä yhteistyötä.
Unesco perustettiin 16. marraskuuta 1945, ja siihen kuuluu 194 jäsenmaata. Suomi liittyi järjestöön vuonna 1956. Järjestön pääjohtajana on toiminut vuodesta 2017 lähtien ranskalainen Audrey Azoulay. Unescon päämaja sijaitsee Pariisissa.
Päämäärät ja tehtävät

Unescon tunnuslause ”Building peace in the minds of men and women”, ”Rauhanrakentaminen miesten ja naisten mielissä” juontaa järjestön toisen maailmansodan jälkeisestä perussäännöstä,lähde? joka alkaa sanoin: “koska sodat syntyvät ihmismielissä, myös rauhan puolustus on rakennettava ihmismieliin”. Perussääntönsä mukaisesti Unescon tehtävänä on myötävaikuttaa rauhan rakentamiseen, köyhyyden vähentämiseen, kestävään kehitykseen ja kulttuurienväliseen dialogiin edistämällä kansojen välistä yhteistyötä kasvatuksen, tieteen, kulttuurin ja viestinnän avulla.
Unescon viisi toimialaa ovat koulutus, luonnontieteet, yhteiskunta- ja humanistiset tieteet, kulttuuri sekä viestintä ja informaatio. Unesco laatii suosituksia ja normeja sekä kansainvälisiä julistuksia ja sopimuksia, järjestää hallitustenvälisiä asiantuntijakokouksia ja korkean poliittisen tason seminaareja. Järjestöllä on myös lukuisia kehitysyhteistyön ohjelmia, tutkimusohjelmia sekä laajaa julkaisu- ja tilastointitoimintaa eri puolilla maailmaa.
Unescon toiminta koostuu erilaisista ohjelmista ja niiden suunnittelusta ja kehittämisestä, sekä kansainvälisten sopimusten ja suositusten laatimisesta. Toimintansa tueksi Unescolla on hyvän tahdon lähettiläitä, jotka levittävät tietoa järjestön toiminnasta ja tavoitteista.
Päämäärät ja tehtävät > Koulutus kaikille -prosessi

Koulutus kaikille -prosessi (engl. Education for All, EFA) sai alkunsa vuonna 1990 Thaimaassa pidetyssä maailmankonferenssissa, jossa tavoitteeksi asetettiin kaikkien lasten saaminen peruskoulutuksen piiriin vuoteen 2000 mennessä ja aikuisten lukutaidottomuuden vähentäminen puolella. Senegalissa vuonna 2000 pidetyssä seurantakokouksessa, Maailman koulutusfoorumissa (World Education Forum, WEF), hyväksyttiin uusi toimintaohjelma.
Toimintaohjelmassa asetettiin kuusi tavoitetta vuodelle 2015:
pääsy kaikille peruskoulutukseen
sukupuolten välinen tasa-arvo
varhaiskasvatuksen laajentaminen ja parantaminen
koulutus- ja elämäntaito-ohjelmien järjestäminen nuorille
aikuisten – etenkin naisten – lukutaidon lisääminen puolella
koulutuksen laadun kehittäminen kaikilla tasoilla
Näistä kaksi tavoitetta – yleinen perusopetusmahdollisuus kaikille vuoteen 2015 mennessä sekä sukupuolten välinen tasa-arvo koulutuksessa vuoteen 2005 mennessä – kuuluvat myös YK:n vuosituhatjulistuksen kehitystavoitteisiin. Koulutus kaikille -prosessi etenee samanaikaisesti kansainvälisenä, kehitysyhteistyön muodossa toteutuvana kumppanuusohjelmana ja kansallisina prosesseina. Jäsenmailla on päävastuu tavoitteiden toteutumisesta.
Päämäärät ja tehtävät > Kouluverkosto

Maailmanlaajuisen Unesco-kouluverkoston (engl. Associated Schools Project Network, ASP) tavoitteena on lisätä kansainvälistä kulttuurista ymmärtämystä ja osaamista kouluissa.
Päämäärät ja tehtävät > Maailmanperintö

Unesco on vuodesta 1972 ylläpitänyt maailmanperintöluetteloa. Yleissopimus maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelemiseksi on Unescon hyväksymä kansainvälinen sopimus. Sen keskeisenä lähtökohtana on huoli maailman uhanalaisen kulttuuri- ja luonnonperinnön säilymisestä tuleville sukupolville. Sopimuksen tavoitteena on eri kansakuntien ainutlaatuisen perinnön arvostuksen lisääminen ja sitä koskevan tiedon levittäminen.
Maailmanperintöluetteloon pääseminen edellyttää kulttuuriperintökohteelta, että se on inhimillisen luovuuden mestariteos tai poikkeuksellisen merkittävä todiste olemassa olevasta tai jo hävinneestä kulttuurista. Luonnonperintökohde voi kertoa maapallon historian tärkeästä kehitysvaiheesta tai olla esimerkki käynnissä olevasta ekologisesta tai biologisesta muutoksesta. Se voi edustaa poikkeuksellisen kaunista maisemaa tai olla uhanalaisen eläinlajin tyyssija.
Elokuussa 2015 maailmanperintöluettelossa oli 1 031 kohdetta, joista 802 on kulttuurikohteita, 197 luontokohteita ja 32 yhdistettyä kohdetta. Suomessa on seitsemän maailmanperintökohdetta, joista kuusi on kulttuuriperintökohteita ja yksi luonnonperintökohde.
Suomenlinna (liitettiin maailmanperintöluetteloon 1991)
Vanha Rauma (1991)
Petäjäveden vanha kirkko (1994)
Verlan puuhiomo ja pahvitehdas (1996)
Sammallahdenmäen pronssikautinen röykkiöalue (1999)
Struven ketju (2005)
Merenkurkun saaristo (2006)
Päämäärät ja tehtävät > Aineeton kulttuuriperintö

Unescon aineettoman kulttuuriperinnön suojelukomitea ylläpitää luetteloa ihmiskunnan aineettomasta kulttuuriperinnöstä.
Päämäärät ja tehtävät > Unesco Global Geoparks

Unescon yleiskokous hyväksyi marraskuussa 2015 International Geoparks and Geosciences -ohjelman perustamisenlähde?. Geopark-kohteita on maailmanlaajuisesti 195 (vuonna 2021), joista viisi sijaitsee Suomessa .
Päämäärät ja tehtävät > Sananvapaus ja mediakehitys

Unescolla on johtava globaali rooli sanan- ja lehdistönvapauden, mediakehityksen ja informaation edistämisessä. Sananvapaus, moniarvoinen ja riippumaton media sekä pääsy tietoon ovat edellytyksiä demokraattisen yhteiskunnan kehitykselle. Lisäksi Unescon viestintä- ja informaatio-ohjelman painopisteenä ovat sukupuolten välinen tasa-arvo, Afrikka, vähiten kehittyneet maat, pienet saarivaltiot sekä nuoriso.lähde?
Suomen rahoituksella on tuettu muun muassa Bosnian, Serbian, Palestiinalaisalueiden sekä Afrikan maiden riippumattomien tiedotusvälineiden ja mediainstituuttien kehitystä, ohjelmasisältöjen tuotantoa, toimittajien ja muiden media-alan ammattilaisten koulutusta ja ammattitaidon kehittämisestä. Lisäksi on kiinnitetty huomiota sanan- ja lehdistön vapauteen sekä toimittajien turvallisuuden lisäämiseen.lähde?
Organisaatio

Unesco on yksi YK:n itsenäisistä erityisjärjestöistä omine toiminta- ja päätöselimineen ja budjeteineen. Unescolla on 195 jäsenmaata ja 9 liitännäisjäsentä. Unesco on kansainvälinen valtioiden välinen järjestö, jonka korkein päättävä elin on joka toinen vuosi kokoontuva yleiskokous, joka vastaa politiikan peruslinjauksista ja hyväksyy ohjelman ja budjetin. Päätösten toteuttamisesta vastaa 58 jäsenmaasta koostuva, kaksi kertaa vuodessa kokoontuva hallintoneuvosto.lähde?
Käytännön toimeenpanosta vastaa neljän vuoden välein valittava pääjohtaja, järjestön päämajassa Pariisissa työskentelevä sihteeristö sekä eri puolilla maailmaa sijaitsevat 63 alueellista, yhteys- ja kansallista toimistoa. Lisäksi kansalliset Unesco-toimikunnat ovat keskeisessä asemassa järjestön toiminnassa. Edellisenä pääjohtajana toimi 2017 asti Irina Bokova, Bulgarian entinen ulkoasiainministeri ja YK-lähettiläs, jonka yleiskokous valitsi syksyllä 2013 toiseksi kaudeksi (2014–2017). Bokova oli ensimmäinen nainen Unescon pääjohtajan virassa. Nykyisenä pääjohtajana on ollut ranskalainen virkamies ja poliitikko Audrey Azulay vuodesta 2017. Hän on toiminut aiemmin Ranskan kulttuuriministerinä ja Ranskan elokuvainstituutin varajohtajana.lähde?
Unescon pääjohtaja valitaan nykyään neljävuotiselle kaudelle, kun aiemmin pääjohtajan kausi oli kuusivuotinen. Unescon pääjohtajia ovat olleet:
| Pääjohtaja | Virkakausi | Maa |
| --- | --- | --- |
| Julian Huxley | 1946–1948 |  Britannia |
| Jaime Torres Bodet | 1948–1952 |  Meksiko |
| John Wilkinson Taylor vt. | 1952–1953 |  Yhdysvallat |
| Luther Evans | 1953–1958 |  Yhdysvallat |
| Vittorino Veronese | 1958–1961 |  Italia |
| René Maheu vt. vuosina 1961–1962 | 1962–1974 |  Ranska |
| Amadou-Mahtar M’Bow | 1974–1987 |  Senegal |
| Federico Mayor Zaragoza | 1987–1999 |  Espanja |
| Kōichirō Matsuura | 1999–2009 |  Japani |
| Irina Bokova | 2009–2017 |  Bulgaria |
| Audrey Azoulay | 2017– |  Ranska |
Suomen toiminta ja tavoitteet Unescossa

Unesco on eräs yhteistyötaho Suomen kehityspolitiikan toteuttamisessa. Suomi korostaa erityisesti koulutuksen, kulttuurin sekä sananvapauden ja avoimen ja riippumattoman viestinnän merkitystä konfliktien ennaltaehkäisyssä ja ratkaisemisessa. Suomi tukee kestävän kehityksen, rauhankulttuurin ja kulttuurien välisen vuoropuhelun sekä tasa-arvon edistämiseen liittyvien näkökohtien sisällyttämistä Unescon kaikkeen ohjelmatoimintaan.lähde?
Suomi liittyi Unescoon vuonna 1956 ja on jäsenyytensä aikana ollut järjestön useiden elinten ja komiteoiden jäsen. Vuonna 2013 Suomi valittiin Unescon maailmanperintökomitean jäseneksi. Suomen Unesco-politiikan toimeenpanosta vastaa opetus- ja kulttuuriministeriö, jonka kanssa ulkoasiainministeriö on tiiviissä yhteistyössä erityisesti horisontaalisissa, ulkopoliittisia ja YK-järjestelmään liittyviä näkökohtia sisältävissä kysymyksissä.
Suomen Unesco-rahoituksen temaattisina painopisteinä on tyttöjen ja naisten koulutuksen tukeminen, ammatillisen ja teknillisen koulutuksen kehittäminen sekä sananvapauden, mediakehityksen ja tietoon pääsyn edistäminen. Tyttöjen ja naisten koulutuksen tukeminen edistävät tasa-arvoa, ihmisoikeuksien toteutumista ja kestävää kehitystä. Ammatillisen ja teknillisen koulutuksen kehittämisellä luodaan mahdollisuuksia työelämään ja yhteiskuntien kehittämiseen osallistumiselle ja ennalta ehkäistään nuorten syrjäytymistä ja radikalisoitumista.lähde?
Suomen rahoitus Unescon koulutussektorille kanavoidaan pääasiassa Education for All -teknisen avun ohjelman kautta. Suomi tukee Unescoa jäsenmaksuosuuden lisäksi erilaisilla vapaaehtoisilla tukimaksuilla. Suomen jäsenmaksuosuus vuodelle 2013 on noin 1,5 miljoonaa euroa. Maksu suoritetaan opetus- ja kulttuuriministeriön budjetista. Ulkoasiainministeriön Unesco rahoitus vuosille 2014–2015 on yhteensä 2,4 miljoonaa euroa, josta Opetusta kaikille -ohjelmalle 2 miljoonaa euroa ja kansainvälisen viestinnän kehittämisohjelmalle 400 000 euroa.
Lokakuussa 2008 presidentti Martti Ahtisaari vastaanotti Unescon rauhanpalkinnon elämäntyöstään maailmanrauhan hyväksi.
USA ja Unesco

Yhdysvaltain osallistuminen Unescon toimintaan on vaihdellut. Maa oli Unescon perustajajäsen vuonna 1946. Ronald Reaganin hallinto veti Yhdysvallat pois Unescosta vuonna 1984, jolloin se vetosi ristiriitaan Unescon suhtautumisessa korruptioon, Neuvostoliitto-myönteisyyteen ja Yhdysvaltojen vastaisuuteen. USAn hallinto piti Unescoa myös alustana kolmannen maailman kritiikille Israelia ja Yhdysvaltoja kohtaan.
Presidentti George W. Bushin alaisuudessa Yhdysvallat liittyi Unescoon uudelleen vuonna 2003 vedoten uudistettuun byrokratiaan, talouteen ja pyrkimyksiin poistaa sen pahimmat ennakkoluulot. Tilanne muuttui taas vuonna 2011, kun Unesco myönsi Palestiinalle täysjäsenyyden. Tämä vahvisti Yhdysvaltain käsitystä Unescon pitkään jatkuneesta ennakkoluulosta Israelia vastaan. Presidentti Barack Obaman aikana Unesco menetti osan Yhdysvaltain rahoituksesta, mutta maan ulkoministeriö jatkoi toimiston ylläpitämistä Unescon Pariisin päämajassa, jotta voisi arvioida sen toimintaa.
Lokakuussa 2017 presidentti Donald Trumpin hallinto ilmoitti, että Yhdysvallat vetäytyy Unescosta. Ulkoministeriön tiedottaja sanoi päätöksen kuvastavan Yhdysvaltojen huolta kasvavasta maksujen rästistä Unescolle, organisaation perusteellisesta uudistuksen tarpeesta ja jatkuvasta Israelin vastaisesta puolueellisuudesta Unescossa. Irtisanoutuminen tuli voimaan 31. joulukuuta 2018. Ulkoministeriö ilmoitti samalla, että Yhdysvallat perustaa Unescon tarkkailijavaltuuskunnan, joka nimeää maailmanperintökohteita.
Kesäkuussa 2023 YK:n yleiskokouksen ylimääräisessä istunnossa ylivoimainen enemmistö äänesti Yhdysvaltojen Unescoon paluun puolesta. Kaikkiaan 132 jäsentä äänesti puolesta ​​ja 15 tyhjää. Vastaan äänestivät muun muassa Iran, Syyria, Kiina, Pohjois-Korea ja Venäjä. Yhdysvalloilla oli tuolloin maksamatta 619 miljoonan dollarin rästejä jäsenmaksuistaan vuosilta 2011 ja 2018, mikä oli enemmän kuin viraston vuosibudjetti, joka on arvioitu 534 miljoonaksi dollariksi. Unescon mukaan Yhdysvallat maksaisi tulevina vuosina maksut Unescolle kattaakseen velkansa.
Heinäkuussa 2023 Yhdysvallat hyväksyi Unescon perussäännön, jolloin siitä tuli jälleen yksi Unescon 194 jäsenvaltioista viiden vuoden poissaolon jälkeen.
Presidentti Donald Trump antoi helmikuun 4. 2025 toimeenpanomääräyksen, jossa aiotaan tarkastella maan osallistumista Unescon toimintaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Unescon viralliset sivut
Maailmanperintökohteen logo.
Unescon päämaja.
Suomen postilaitos julkaisi vuonna 1966 postimerkin järjestön 20-vuotisen toiminnan kunniaksi.
Bohemian Grove

Owl Shrine, seremoniapaikka Bohemian Grovessa.
Bohemian Grove on noin 11 neliökilometrin laajuinen alue Monte Riossa Sonoman piirikunnassa Kaliforniassa. Siellä kokoontuu kesäisin yksityinen "herrasmiesten klubi" nimeltään Bohemian Club.
Bohemian Club

Vuonna 1872 perustettu Bohemian Club alkoi kokoontua kesäisin 16 päivän ajaksi Bohemian Grovessa vuonna 1878. Klubi osti paikan itselleen vuonna 1899.
Alkuaikoina klubin kokoontumisissa kävi boheemeja journalisteja. Klubiin on sittemmin kuulunut myös useita vaikutusvaltaisia korkean tason poliitikkoja ja liike-elämän huippuvaikuttajia sekä taiteilijoita, kirjailijoita ja näyttelijöitä. Klubissa on nykyisin noin 2 500 jäsentä. Uudet jäsenet hyväksytään klubiin normaalisti useiden vanhojen jäsenten suositusten perusteella, ja liittymismaksu on 25 000 dollaria. Naisia ja alaikäisiä ei päästetä Groveen illan tultua. Naisia ei myöskään oteta klubin jäseniksi, ainoastaan työntekijöiksi.
Klubin motto on Weaving Spiders Come Not Here, ’Kutovat hämähäkit pysykööt poissa’. Se on sitaatti Shakespearen Kesäyön unelma -näytelmän toisesta näytöksestä ja tarkoittaa, että kaupanhieronta ja verkostointi täytyy jättää kotiin.
Jäseniä

Bohemian Clubin kokoontumisiin Bohemian Grovessa on osallistunut useita tulevia ja entisiä Yhdysvaltain presidenttejä ja muita tunnettuja henkilöitä, kuten Herbert Hoover, Richard Nixon, Ronald Reagan, George H. W. Bush, Dwight D. Eisenhower, Henry Kissinger, Clint Eastwood, Walter Cronkite, Mark Twain ja Jack London.
Tapahtumat

Bohemian Clubin kokoontumisissa järjestetään tiettävästi muun muassa seremonioita, konsertteja, teatteriesityksiä, luentoja, juhlia ja keskusteluja.
Pöllö on ollut Bohemian Groven symbolina sen perustamisesta saakka. Bohemian Groven näyttämöllä, joen edessä, seisoo suuri pöllöpatsas. Näyttämö on ollut Cremation of Care -seremonian pitopaikkana vuodesta 1929 saakka. Seremoniassa uhrataan Dull Care -nimellä kutsuttu nukke. Grove Stage on 2000-paikkainen amfiteatteri, jossa järjestettävää Bohemian Groven päärituaalia esitetään aina leirin viimeisenä perjantaina. Näyttämö ulottuu aina kukkulan syrjälle asti, jossa sijaitsevat myös maailman toiseksi suurimmat ulkoilmaan rakennetut urut (pipe organ). Kahden viikon aikana järjestetään erilaisia tapahtumia ja näytelmiä. Päivittäisissä Lake Side Talk -puheissa vaikuttajat ja asiantuntijat pitävät puheita kaikille klubin osallistujille.lähde?
Kiistanalaisuus

Salaperäisyytensä, erikoisten seremonioidensa ja vaikutusvaltaisten jäsentensä vuoksi klubi on suosittu salaliittoteorioiden aihe. Kokoontumispaikan ulkopuolella on joskus osoitettu mieltä taloudellista epätasa-arvoa vastaan ja protestoitu kerhon jäsenten käymien yhteiskunnallisesti merkittävien keskustelujen salailua. Jotkut uteliaat ovat joskus soluttautuneet kokoontumisiin ja julkaisseet niistä kuvamateriaalia.
Aiheesta muualla

A Guide to the Bohemian Grove Vanity Fair
Former Maryland Senator Tim Ferguson Posts FPI Bohemian Grove Coverage Free Press International
Bohemian Groven pöllölogo vuodelta 1966
Jäseniä paikalla vuonna 2017.
Liikuntakeskus Pajulahti

| Liikuntakeskus Pajulahti |
| --- | --- |

 Pajulahden päärakennus.
Sijainti:  Lahti
Tyyppi:  urheiluopisto
Perustettu:  1929
Perustaja:  Työväen Urheiluliitto
Omistaja:  Urheiluopistosäätiö
Toimitusjohtaja:  Tero Kuorikoski
Rehtori:  Marjukka Tiainen
Aiheesta muualla
Sivusto
Liikuntakeskus Pajulahti on Lahden Nastolassa toimiva urheiluopisto ja vapaa-ajan liikuntakeskus. Pajulahden toiminta jakautuu neljään eri toimialueeseen: urheiluvalmennukseen, ammatilliseen liikuntakoulutukseen, vapaa-ajan palveluihin sekä yritys- ja ryhmäpalveluihin. Toiminta-ajatuksena on lisätä liikunnan avulla terveyttä, järjestää korkeatasoista liikunta-alan ammatillista koulutusta sekä hyvät olosuhteet urheiluvalmentautumiseen.
Toimitusjohtajana on vuodesta 2024 lähtien toiminut Tero Kuorikoski. Rehtorina toimii Marjukka Tiainen.
Pajulahdessa opiskelee noin 350 opiskelijaa. Vuosittain valmistuu noin 45 liikuntaneuvojaa, 20 urheiluhierojaa sekä 20 liikunta-alan osaajaa ammatti- tai erikoisammattitutkintoon.
Tunnettuja Pajulahden entisiä opiskelijoita on muun muassa Voitto Hellsten, Kyösti Lehtonen, Pauli Nevala, Jukka Ylipulli, Jani Sievinen, Soini Nikkinen ja Kimmo Kinnunen.
Pajulahdessa on mahdollisuus hotellimajoitukseen ja liikuntakeskuksen yhteydessä toimii ravintola. Pajulahden uutuuskohteena on seikkailupuisto, joka avattiin kesällä 2015. Se on puihin rakennettu kiipeily- ja liukuosuuksia sisältävä kiipeilyrata.
Pajulahti on ainoana sekä Suomen Olympiakomitean että Suomen Paralympiakomitean virallinen valmennuskeskus (Olympic Training Center & Paralympic Training Center).
Pajulahden historia > Naisten voimistelukodista avoimeksi urheiluopistoksi 1929–1951

Pajulahden historiassa näkyy heijastuksia maamme yhteiskunnallisen kehityksen ajanjaksoista. Pajulahden urheiluopisto perustettiin vuonna 1929. Tuolloin Työväen Urheiluliiton (TUL:n) toimikunta osti kyseisellä paikalla sijainneen huvilarakennuksen saunoineen naistoimikuntansa voimistelu- ja urheilukodiksi.
Vuosina 1929–1936 Pajulahti oli yksinomaan TUL:n naisten käytössä ja toiminnassa ainoastaan kesällä, aina vuoteen 1935 asti. Vuonna 1937 valmistui uusi päärakennus. Rakennuksen tärkein osa oli voimistelusali, jonka myötä harjoittelu ei enää ollut sään armoilla. Vuosina 1937–1948 toiminta käsitti runsaasti jo TUL:n miesten ja nuorten kursseja, mutta edelleen vain kesäisin. Syksyllä 1948 valmistui Pajulahteen uusi opistotalo, minkä myötä vuosina 1949-1950 toiminta muuttui ympärivuotiseksi, nykyaikaiseksi ja kaikkia Suomen kansalaisia palvelevaksi urheiluopistoksi. Vuonna 1951 Työväen Urheiluliitto TUL lahjoitti Pajulahden urheiluopiston omaisuuden Urheiluopistosäätiölle. Urheiluopistosäätiö oli vakiintunut liikuntajohtajakoulutusta antavana laitoksena. Tällöin yksivuotinen liikunnanohjaajakoulutus sai alkunsa.
Pajulahden historia > Kasvaminen liikunnanalan johto-opistoksi 1951–1962

Opistotalon valmistumisen myötä Pajulahden toiminta laajentui ja opistossa alkoi jatkuvan kehittämisen aika, joka on näkynyt erittäin vilkkaana rakentamisena läpi vuosikymmenten. 1950-luvun suurimpia hankkeita olivat urheilukenttä vuonna 1950, henkilökunnan asuinrakennukset vuosina 1950 ja 1951, sekä maapohjahalli eli nykyinen Nikula-halli vuonna 1956. 1960-luvulla henkilökunnalle valmistui uusi asuinrakennus ja entinen muutettiin naisopiskelijoiden asunnoiksi. 
Vuonna 1962 valmistuneen urheiluopistolain myötä urheiluopistojen asema koulutuksessa vahvistui. Lain myötä Pajulahti sai johto-opiston aseman Solvallan ja Vierumäen kanssa. Liikunnanohjaajakoulutus on Pajulahdessa elänyt vaiheikasta kehitystä aina tähän päivään saakka.
Pajulahden historia > Suuria investointeja 1970–1996

1970-luku oli jälleen suurten investointien aikaa. Suurin hanke oli uusi päärakennus, johon sisältyi muun muassa iso palloiluhalli, uinnin opetustiloja sekä hallinto- ja toimistotiloja. Tämä järven suuntaisesti rakennettu talo valmistui vuonna 1977. Jo aiemmin oli valmistunut uusi urheilualue toiselle puolelle maantietä vuonna 1975. Vuonna 1979 vanha voimistelusali korvattiin uudella ajanmukaisella salilla ja samana vuonna laajennettiin vuonna 1949 valmistunutta opistotaloa. 
1980-luvulla uudistusten huomiopisteessä oli koulutus. Liikunnanohjaajakoulutuksen uudistus lisäsi oppilasmääriä, jolloin majoitustilaakin tarvittiin lisää. Vuonna 1988 valmistui 44 vuodepaikan majoitusrakennus ja päärakennuksen jatko-osa, johon rakennettiin mm. auditorio, uudet vastaanottotilat, kirjasto ja lisää toimistotilaa. Samana vuonna valmistui vielä uusi tennishalli ja kolme vuotta myöhemmin vanha urheilukenttä sai uuden ilmeen ja sen pelialue sai uusitun hiekkatekonurmen.
Vuonna 1989 opetusministeriö linjasi, että neljä urheiluopistoa nimetään valtakunnallisiksi valmennuskeskuksiksi. Pajulahti oli näiden neljän joukossa ja vankisti päätöksen myötä asemaansa kilpa- ja huippu-urheiluopistona. Asema pakotti Pajulahden myös kehittämään organisaatiotaan. Vuonna 1991 opiston toiminta jaettiin neljään osaan: koulutuskeskus, valmennuskeskus, vapaa-aikakeskus ja palvelukeskus.
Pajulahden historia > Yhtiömuotoinen Pajulahti 1996–

1990-luvun merkittävin muutos Pajulahden historiassa oli urheiluopiston yhtiöittäminen vuonna 1996. Yhtiömuotoisen Pajulahden aikana rakentaminen on ollut vilkkaampaa kuin koskaan aiemmin opiston historiassa. Vuoden 1997 alussa valmistui harjoitusjäähalli ja vuonna 1999 uusi 25-metrinen uimahalli vihittiin päärakennuksen jatkeeksi.
Päärakennusta oli jälleen laajennettava vuonna 2002, jolloin myös uusi ravintola valmistui järven puolelle. Uusia majoitustiloja on 2000-luvulla valmistunut lisää ja rakentaminen jatkuu yhä 2010-luvulla.
Uutta liikuntatilaa Pajulahti sai, kun tennishallia laajennettiin liikuntahallilla vuonna 2005. Palloilualue sai lämmitettävän kumirouhepinnan vuonna 2005 ja kenttä nimettiin Jari Litmanen -areenaksi. Syksyllä 2009 kaksi tenniskenttää katettiin tennishallilla ja lokakuussa 2010 opiston lippulaivaksi nousi uusi 11 000 -neliöinen Pajulahti-halli, joka sisältää mm. sisäjalkapallokentän ja yleisurheilupuitteet.