stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raymond (Mississippi)

| Raymond |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Mississippi
Piirikunta:  Hinds
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,77 km²
 – Josta vettä:  0 km² 
Väkiluku (2020):  1 960
 – Väestötiheys:  250 as./km²
 
 https://www.raymondms.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Raymond on kaupunki Mississippin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 1 960 vuonna 2020. Kaupunki on toinen Hindsin piirikunnan hallintokeskuksista.
Väestö

Vuonna 2020 Raymondissa asui 1 960 asukasta ja 370 kotitaloutta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 20,8 vuotta ja kotitalouksien mediaanitulot 57 500 dollaria. 5,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kuvia kaupungista

Raymondin oikeustalo.
Raymondin vesitorni.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raymond (Mississippi) Wikimedia Commonsissa
San Giusto

San Giusto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
San Giusto Canavese, kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Torinon metropolikaupungissa
San Giusto (automerkki), italialainen yritys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”San Giusto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
René Clair

| René Clair |
| --- | --- |
 René Clair ja Eric Satie vuonna 1924.
Henkilötiedot
Koko nimi:  René-Lucien Chomette
Syntynyt: 11. marraskuuta 1898 Pariisi
Kuollut: 15. maaliskuuta 1981 Neuilly-sur-Seine
Ammatti:  ohjaaja, käsikirjoittaja, kirjailija
Ohjaaja
Aktiivisena:  1921-1976
Tunnetuimmat ohjaukset:  Meidän vapaus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
René Clair (oikealta nimeltään René Chomette; 11. marraskuuta 1898 Pariisi – 15. maaliskuuta 1981 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Hän sai Cambridgen yliopiston kunniatohtorin arvon ja vuonna 1960 paikan Ranskan akatemiasta.
Clair toimi aluksi lehtimiehenä ja kirjailijana. Hän sai ensikosketuksensa elokuvaan toimimalla filminäyttelijänä. Vuonna 1924 hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa Paris qui dort. Alusta asti Clair osoitti lahjakkuutensa filmikameran käyttöön ilmaisuvälineenä, erityisesti elegantin komiikan alalla. Niinpä esikoisohjaus jäljittelee hilpeän dadaistisesti aikaisemman elokuvasukupolven takaa-ajofilmejä. Hänen seuraavat elokuvansa ilmentävät eleganttia ironiaa ja visuaalista riemua.
Clair oli oman aikansa menestyneimpiä ranskalaisia ohjaajia. Hänen tunnetuimpien elokuviensa joukkoon lukeutuu yhteiskuntasatiiri Meidän vapaus (A nous la liberté, 1931). Hän oli kenties ensimmäinen ohjaaja, joka täysin tajusi äänenkäytön mahdollisuudet elokuvassa. Hänen ensimmäinen äänielokuvansa oli Sous les toits de Paris (1930), joka välittää katsojalle maalailevasti Pariisin tunnelmaa.
Vuonna 1939 pakeni sodan jaloista länteen ja työskenteli Hollywoodissa. Tosin jo vuonna 1935 hänen filminsä The Ghost Goes West (1935) oli englanninkielinen. Sodan päätyttyä hän jatkoi komedioiden tekoa Ranskassa. 1950-luvulla hänen elokuviinsa alkoi sisältyä raskaampia, traagisia vivahteita.
Vuonna 1994 perustettiin edesmenneen elokuvaohjaajan kunniaksi nimetty René Clair -palkinto. Ranskan akatemia on myöntänyt sen siitä lähtien vuosittain.
Filmografia > Pitkät elokuvat

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1921 | Parisette II: Le secret de Mme Stéphan |  | vain näyttelijänä |
| 1925 | Le Fantôme du Moulin-Rouge |  |  |
| 1926 | Le Voyage imaginaire |  | myös käsikirjoitus |
| 1927 | La Proie du vent | Myrskyn uhri | myös käsikirjoitus |
| 1928 | Un chapeau de paille d'’Italie | Italialainen olkihattu | myös käsikirjoitus |
| 1928 | Les Deux timides |  | myös käsikirjoitus |
| 1930 | Sous les toits de Paris | Pariisin kattojen alla | myös käsikirjoitus |
| 1930 | Prox de beauté | Miss Europa | vain käsikirjoitus |
| 1931 | Le Million | Miljoona | myös käsikirjoitus |
| 1931 | À nous la liberté | Meidän vapaus Kaksi onnellista sydäntä | myös käsikirjoitus |
| 1932 | Quatorze Juillet | Pariisi tanssii |  |
| 1934 | Le dernier milliardaire | Viimeinen miljonääri | myös käsikirjoitus |
| 1935 | The Ghost Goes West | Kummitus muuttaa länteen | myös käsikirjoitus |
| 1938 | Break the News | Vainaja pakenee |  |
| 1941 | The Flame of New Orleans | Vaarallinen nainen | myös tuottaja |
| 1942 | I Married a Witch | Noita tahtoo naimisiin | myös tuottaja |
| 1944 | It Happened Tomorrow | Tapahtui huomenna | myös käsikirjoitus |
| 1945 | And Then There Were None | Eikä yksikään pelastunut |  |
| 1947 | Le Silence est d’or | Vaikeneminen on kultaa |  |
| 1950 | La Beauté du diable | Paholaisen kauneus | myös käsikirjoitus |
| 1952 | Les Belles de nuit | Yön kaunottaret |  |
| 1955 | Les Grandes Manoeuvres | Älä leiki rakkaudella | myös käsikirjoitus |
| 1957 | Porte des Lilas | Haaveiden kuja | myös käsikirjoitus |
| 1961 | Tout l’or du monde |  | myös käsikirjoitus |
| 1965 | Les Fêtes galantes | Piiritys |  |
Filmografia > Lyhytelokuvat

Entr’acte (1924)
Paris qui dort (1924)
La Tour (1928) (dokumentti)
Forever and a Day (1943) (episodi ”1897”)
La Française et l’amour (1960) (episodi ”Le Mariage”)
Les Quatre vérités (1962) (episodi ”Les deux pigeons”)
Filmografia > Televisio

Les Fables de La Fontaine (1964)
Aiheesta muualla

René Clair Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
René Clair Hannu Salmen elokuvablogissa.
Raymarine

Autohelm ST1000
Raymarine PLC on alkujaan vuonna 1923 perustettu, Portsmouthissa toimiva, merenkulussa käytettävien kuluttajaelektroniikkatuotteiden valmistaja. Sillä on palveluksessaan noin 430 henkeä. Tämän englantilaisen yrityksen kohderyhmänä ovat pääasiassa harrastusveneilijät ja kevyt ammattikäyttö, jolla markkinasegmentillä yritys on maailman johtava.
Yritys

Yrityksen alkuperäinen nimi oli Nautech Limited, jonka Derek Fawcett perusti tehdäkseen edullisen automaattiohjauslaitteen (autopilotin), jolle hän antoi tuotenimen Autohelm. Tuotteen suosio mahdollisti tuotevalikoiman laajentumisen, ja vuonna 1990 yritys myytiin yhdysvaltalaiselle puolustusalan yritykselle Raytheonille. 25. helmikuuta 2008 Raymarine osti suomalaisen NavSystems Oy:n. Raymarinen osake noteerattiin aiemmin Lontoon pörssissä, mutta vuonna 2010 Raymarine siirtyi yritysostolla osaksi yhdysvaltalaista FLIR Systemsiä. FLIR Systems on noin 3 500 hengen pörssiyritys, jonka kotipaikka on Oregonin osavaltion Wilsonville.
Tuotteet

Tuotevalikoimaan kuuluvat nykyään lähes kaikki merenkulussa käytettävät kuluttajatuotteet, GPS-navigointilaitteet, VHF-radiot, kaikuluotaimet, tutkat, automaattiohjauslaitteet (tuotemerkillä Autohelm) sekä omiin laitteisiin liittyvät PC-ohjelmistot.
Aiheesta muualla

Raymarinen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
MacArthur backer's profits rise (2005) (englanniksi) (theguardian.com)
Satu-Marja Nygren

Villiä viihdettä ja kasarimeininkiä- näyttely
Villiä viihdettä ja kasarimeininkiä- näyttelyssä 2018 oli esillä Satu-Marja Nygrenin suunnittelemia asuja mm. Velipuolikuu- ja Mutapainin ystävät tv-sarjoista.
Satu-Marja Nygren (s. 24. joulukuuta 1953 Lohja) on työskennellyt Ylen pukusuunnittelijana vuodesta 1979 lähtien. Hän on työskennellyt useissa television viihde- ja draamasarjoissa sekä tv-elokuvatuotannoissa, kuten Hymyhuulissa, Velipuolikuussa, Tuliportaissa ja Kotikadussa. Nygren on myös ollut useissa Euroviisuissa Suomen esiintyjien pukusuunnittelijana.
Aiheesta muualla

Elonet.fi: Satu-Marja Nygren
Reino Hakamies

Reino Severi Hakamies (sukunimi vuoteen 1928 Hackman; 23. lokakuuta 1917 Käkisalmi – 19. kesäkuuta 1971) oli suomalainen filosofian tohtori ja ranskankielisen kirjallisuuden suomentaja.
Henkilöhistoria

Hakamiehen vanhemmat olivat rovasti Emil Hackman ja tämän ensimmäinen puoliso Naemi Sirkku Siviä Härkönen. Hakamies pääsi ylioppilaaksi 1936 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1945 sekä väitteli tohtoriksi 1951. Hakamies toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon latinan ja kreikan kielen vt. yliopettajana 1948–1949, kauppakorkeakoulun ranskankielen vt. lehtorina 1949–1950 sekä vakinaisena lehtorina vuodesta 1950. Hän oli myös Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan latinankielen opettajana 1949–1951.
Hakamies oli Suomi-Ranska yhdistyksen hallituksen ja työvaliokunnan jäsen vuodesta 1951 ja Romanistisches Jahrbuchin toimituskunnan jäsen 1951.
Reino Hakamies oli naimisissa vuodesta 1952 Flora Helena Kaarina Brotheruksen kanssa.
Toimitusjohtaja, kauppaneuvos Erkki Hakamies oli Reino Hakamiehen veli.
Teoksia

Étude sur l'origine et l'évolution du diminutif latin et sa survie dans les lanques romanes, väitöskirja. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series B 71, 1. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1951
Florolege de textes commerciaux : Moniste Sarja A 21. Kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1952, 2. painos 1967, 3. painos 1970
Onko meillä oikeus ja syytä puhua kansallisesta suomalaisesta kulttuurista?. Helsinki 1956
Vaivatonta italiaa : käytännöllinen kielenopas matkustajille, hyödyllisiä ohjeita ; suomeksi toim. Reino Hakamies. WSOY 1957, 2 painos 1961, 3. painos 1964, 4. painos 1967, 5. painos 1970, 6. painos 1972
Vaivatonta ranskaa : käytännöllinen kielenopas matkustajille, hyödyllisiä ohjeita ; suomeksi toim. Reino Hakamies. WSOY 1957, 2 painos 1961, 3. painos 1966, 4. painos 1969, 5. painos 1972
Vaivatonta saksaa : käytännöllinen kielenopas matkustajille, hyödyllisiä ohjeita ; suomeksi toim. Reino Hakamies. WSOY 1957, 2 painos 1959, 3. painos 1962, 4. painos 1965, 5. painos 1969, 6. painos 1972
Deux miracles de Gautier de Conci : D'un vilain qui fut sauvé pour ce qu'il ne faisoit uevre le samedi et Du cierge que Nostre Dame de Rochemodour envoia seur la vïele au jougleour qui vïeloit et chantoito devant s'ymage : publiés d'après cinq manuscrits par Reino Hakamies. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series B 113, 1. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1958
Glossarium latinitatis medii aevi Finlandicae. Suomalaisen tiedeakatemian julkaisemia pohjoismaiden historiaa valaisevia asiakirjoja 10. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1958
Manuel de français commercial à l'usage des finlandais ; tekijät Tauno Nurmela, Reino Hakamies. Kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1966
Ranskalaisia liikekirjeitä ja harjoituksia. Kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1966, 2. täysin uus. painos 1968
Suomennoksia

Guy de Maupassant : Rasvahelmi ; Rouva Hussonin mallipoika ; Tunnustus ; Perintö. Kansankirja, Helsinki 1945
André Gide : Pastoraalisinfonia. Otava 1947, 2. painos 1948, 3. painos 1960
Marguerite Yourcenar : Hadrianuksen muistelmat. WSOY 1953, 3. täyd. painos 1984, 4. painos 1991
Louise de Vilmorin : Madame de. - Julietta. WSOY 1954
Michel de Montaigne : Esseitä ; valikoinnin suorittanut Klaus Holma ; suom. Marketta Enegrén ; vieraskieliset sitaatit kääntänyt Reino Hakamies ; johdannon kirj. ja selityksin varustanut Eino E. Suolahti. WSOY 1955, 2. painos 1960, 3. painos 1985, 4. painos 1999
Jean Giono : Husaari katolla. WSOY 1955
René Hardy : Katkera voitto : romaani. WSOY 1956
Jean Cabriès : Pyhä Jaakob. WSOY 1956
Françoise Sagan : Varjoa vajaat : kertomus. Tammi 1957, 3. painos 1958
Hermann Behr : Partisaanina Viron metsissä. WSOY 1958
Prosper Mérimée : Carmen : kertomus ; suom. Reino Hakamies ; kuv. Antero Aho. Otava 1959, uusi painos 1984
René Hardy : Kadonnut vartiomies : romaani. WSOY 1959
Guy de Maupassant : Valitut novellit ; toim. Reino Hakamies ; suom. Reino Hakamies ; esipuheen kirj. Rafael Koskimies. WSOY 1960, 3. painos 1966, 4. painos 2000
Honoré de Balzac : Laakson lilja : romaani. Otava 1961
Jacques Legray : Intiaanikesä : romaani. WSOY 1962
Georges Simenon : Maigret ja Kaitselmuksen hevosmies : komisario Maigret'n tutkimuksia. Otava 1962
André Kédros : Viimeinen matka. WSOY 1963
Leon Weliczker Wells : Jobin poika. WSOY 1965
Régine Pernoud : Ristiretket : silminnäkijäin ja muiden aikalaisten kuvaamina ; suomennos: Reino Hakamies ; kuv.: Asko Rysä. WSOY 1965
Serhi Haiduk

Serhi Haiduk
Serhi Haiduk on ukrainalainen kontra-amiraali, joka on Ukrainan merivoimien komentajana. Hänet nimitettiin tehtävään 2. maaliskuuta 2014, kun aiempi komentaja, Denis Berezovskyi erotettiin tehtävästään.
Krimin kriisissä venäläismieliset sotilaat valtasivat 19. maaliskuuta 2014 Ukrainan merivoimien päämajan ja veivät Haidukin mukanaan.
Scott Ian

| Scott Ian |
| --- | --- |
 Scott Ian Anthraxin konsertissa vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1963 (ikä 60) New York City
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Scott "Not" Ian
Aktiivisena:  1981–
Tyylilajit:  thrash metal, crossover thrash, heavy metal
Soittimet:  kitara, laulu, basso
Yhtyeet:  Anthrax, Motor Sister, Damnocracy, Doom Squad, Four-X, Pearl, Posehn Slam Jam Stormtroopers of Death, The Damned Things
Levy-yhtiöt:  Megaforce Records 
Aiheesta muualla
anthrax.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Scott Ian (s. Scott Ian Rosenfeld, 31. joulukuuta 1963, New York City) on juutalaistaustainen yhdysvaltalainen kitaristi, joka soittaa thrash metal -yhtye Anthraxissa. Scott "Not" Ian on hänen esiintymisnimensä. Ian on soittanut myös Stormtroopers Of Death -yhtyeessä. Hän on juontanut lisäksi VH1-kanavan The Rock Show -ohjelmaa sekä esiintynyt kanavan ohjelmissa I Love The 70's/80's/90's ja Heavy: The Story of Metal.
Ian on toinen Anthraxin perustajajäsenistä ja ainut, joka on pysynyt yhtyeessä alusta asti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Anthraxin verkkosivut
SOD verkkosivut
Loudwire: Haastattelu
Scott Hartnell

| Scott Hartnell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1982 (ikä 42) Regina, Saskatchewan, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  95 kg
Sarja:  NHL
Pelinumero:  43
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2018
Seurat:  Philadelphia Flyers (NHL)   Columbus Blue Jackets (NHL)   Nashville Predators (NHL)
NHL-varaus:  6. varaus, 2000 Nashville Predators
Hartnell Nashvillen peliasussa vuonna 2005.
Scott Hartnell (s. 18. huhtikuuta 1982 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen uransa jo lopettanut jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa  oli vasen laitahyökkääjä, ja hän edusti viimeksi NHL-joukkue Nashville Predatorsia. Hartnell on osaomistajana Kalevan Pallossa eli Kuopion KalPassa.
Kesäkuussa 2007 Nashville Predators kauppasi Hartnellin yhdessä Kimmo Timosen kanssa Philadelphia Flyersiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2007 varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2014 Flyers kauppasi Hartnellin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa R.J. Umbergeriin ja neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2017 Blue Jackets osti ulos Hartnellin sopimuksen jota oli jäljellä vielä kaksi kautta. Tultuaan vapaaksi agentiksi Hartnell teki yksivuotisen sopimuksen vanhan seuransa Nashville Predatorsin kanssa heinäkuussa 2017.
Kaukalossa Hartnell tuli tunnetuksi vahvasta ja kovasta pelityylistään sekä loistavasta taisteluhengestä. Sana voimahyökkääjä kuvaa hyvin Hartnellin pelityyliä, sillä hänet löysi usein maalin edestä rouhimassa irtokiekkoja ja hän oli vahva laitakahinoissa. Hartnell tunnettiin myös erikoisesta hiustyylistään. Varsinkin pudotuspelien aikaan hänellä oli tapana kasvattaa pitkät ja tuuheat hiukset.
Tilastot > Kansainväliset

| Arvokisat> Sijoitus | Arvokisat> Vuosi | Arvokisat> Joukkue | Arvokisat> Turnaus | Arvokisat> O | Arvokisat> M | Arvokisat> S | Arvokisat> Pist. | Arvokisat> RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. | 2006 | Kanada | MM | 9 | 1 | 0 | 1 | 4 |
Serhi Dantšenko

Serhi Dantšenko
Serhi Volodymyrovytš Dantšenko (ven. Сергій Володимирович Данченко; 17. maaliskuuta 1937 Zaporižžja – 20. elokuuta 2001 Kiova) oli ukrainalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja.
Dantšenko valmistui Lvivin yliopiston geologian tiedekunnasta vuonna 1959 ja Kiovan teatteri-instituutista vuonna 1965. Häntä opetti Kiovan teatteri-instituutissa Leonid Olijnyk. Dantšenko johti Marija Zankovetska -teatteria Lvivissä vuosina 1970–1978 ja oli sitten pääohjaaja Kiovan Kansallisessa akateemisessa Ivan Franko -draamateatterissa. Hän opetti Kiovan teatteri-instituutissa vuodesta 1978 ja oli vuodesta 1996 professori. Hänestä tuli vuonna 1996 myös Ukrainan kansallisen taideakatemian jäsen.
Dantšenkolle myönnettiin Ševtšenkon palkinto vuonna 1978 ja Neuvostoliiton valtionpalkinto vuonna 1980. Hänestä tuli Ukrainan SNT:n kansantaiteilija vuonna 1977 ja Neuvostoliiton kansantaiteilija vuonna 1988. Dantšenko valittiin myös edustajaksi Ukrainan sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan korkeimpaan neuvostoon. Dantšenkon vanhemmat olivat näyttelijät Volodymyr Dantšenko ja Vira Polinska.
Serhi Hontšar

Serhi Hontšar
Serhi Hontšar vuoden 2006 Ranskan ympäriajon prologissa
Serhi Hontšar (ukr. Сергій Гончар, s. 3. heinäkuuta 1970 Rivne) on ukrainalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1996–2009. Hän oli aktiiviurallaan aika-ajon erikoismies, joka saavutti MM-kisojen aika-ajossa kaikenvärisiä mitaleita, kultaa vuonna 2000. Lisäksi Hontšar oli Italian ympäriajossa toinen vuonna 2004.
Hontšar sai potkut ammattilaistallistaan T-Mobilesta kesäkuussa 2007 rikottuaan tallin tiedotteen mukaan tallin sääntöjä.
Serhi Haidai

Serhi Haidai.
Serhi Volodymyrovytš Haidai (ukr. Сергій Володимирович Гайдай; s. 6. marraskuuta 1975) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi Luhanskin alueen päämiehenä vuosina 2019–2023.
Haidai syntyi Sjevjerodonetskissa. Vuosina 2000–2015 hän toimi johtotehtävissä kiovalaisissa yrityksissä. Vuosina 2008–2010 hän toimi Kiovan kaupunginvaltuutettu Oleksi Rjeznikin avustajana. Vuonna 2014 hän valmistui H’melnytskyin taloustieteellisestä yliopistosta ja vuonna 2019 Ukrainan julkishallintoakatemiasta. Vuosina 2014–2015 hän toimi Obuh’ivin piirin päämiehen neuvonantajana. Vuonna 2015 hänet valittiin Mukatševon piirivaltuustoon, ja vuosina 2015–2018 hän toimi piirin päämiehenä. Lokakuussa 2019 hänet nimitettiin Luhanskin alueen päämieheksi. Hän erosi virasta maaliskuussa 2023.
Salaneuvos

Salaneuvos on aiemmin  Venäjällä, Saksassa ja Itävallassa  käytössä ollut arvonimi.
Venäjän keisarikunta

Venäjän keisarikunnassa arvonimi salaneuvos oli käytössä vuosina 1722–1917 osana Pietari Suuren käyttöön ottamaa rankijärjestelmää, joka rinnasti hovin ja siviilihallinnon virkamiesten arvoasteikon sotilasarvoihin. Arvonimi oli käytössä myös Suomen suuriruhtinaskunnassa.
Saksa

Saksassa salaneuvos (Geheimrat) oli alkujaan hallitsijan neuvonantajana toimineen salaneuvoston jäsen. Tunnetuimpia saksalaisia salaneuvoksia oli kuuluisa kirurgi, keisarien ja kuninkaiden henkilääkäri Ferdinand Sauerbruch (1875–1951).
Satu Apo

Satu-Katri Apo (s. 13. helmikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen folkloristi ja Helsingin yliopiston emeritaprofessori. Hän jäi eläkkeelle 1. maaliskuuta 2011.
Apo valmistui ylioppilaaksi Helsingin Tyttönormaalilyseosta 1967 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistossa 1972.[lähde? ] Hänen kotimaisen kirjallisuuden pro gradu -tutkielmansa käsitteli Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -trilogian rakennetta, romaanitekniikkaa ja kertojan roolia.
Apo toimi Turun yliopistossa folkloristiikan assistenttina 1976–1991 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi vuonna 1987. Väitös Ihmesadun rakenne (1986) käsitteli suomalaisia kansansatuja. Vuosina 1988–1991 hän työskenteli Helsingin yliopistossa folkloristiikan dosenttina. Folkloristiikan apulaisprofessori Apo oli 1991–1998, minkä jälkeen hän toimi professorina.
Apo on tutkinut erityisesti kerrontaa ja kansankulttuurin ilmenemismuotoja aineistonaan muun muassa sadut ja Kalevala. Hän löysi saduntutkimuksen Vladimir Proppin teorian kautta.
Apo on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2002. Hän on ollut Topelius-seuran puheenjohtaja.[lähde? ] Vuonna 2020 Apolle myönnettiin Kalevalaseuran palkinto.
Teoksia

Ihmesadun rakenne. Juonien tyypit, pääjaksot ja henkilöasetelmat satakuntalaisessa kansansatuaineistossa 1986 (väitöskirja).
Naisen väki: Tutkimuksia suomalaisten kansanomaisesta kulttuurista ja ajattelusta.  Helsinki:  Hanki ja jää, 1995.  ISBN 951-8916-52-7.
Viinan voima: Näkökulmia suomalaisten kansanomaiseen alkoholiajatteluun ja -kulttuuriin.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 759)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2001.  ISBN 951-746-067-8.
Ihmesatujen historia: näkökulmia kirjailijoiden, kansankertojien ja tutkijoiden traditioon.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1434)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2018.  ISBN 978-952-222-926-7.
Seulaperiaate

Seulaperiaate, eli inkluusio-ekskluusioperiaate on kombinatoriikan tulos. Sen mukaan jos  A_{1},A_{2},\cdots ,A_{n} ovat perusjoukon  S osajoukkoja, on voimassa
Salangen

Salangen on Norjan kunta Tromssan läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Dyrøy ja Sørreisa, idässä Bardu, etelässä Lavangen ja lännessä Sagfjordenin takana Ibestad.
Kunnan asutus on suhteellisen harvaa, keskittyen lähinnä teiden varsille. Ainut taajama on hallintokeskus Sjøvegan. Vuoden 2024 alussa kunnassa oli 2 069 asukasta.
Salangenin kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Anneli Giske (s. 1985), jalkapalloilija
Petter Thomassen (1941–2003), poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salangen Wikimedia Commonsissa
Tromssan läänin kunnat
Bardu
Dyrøy
Gratangen
Harstad
Ibestad
Kaivuono (Kåfjord)
Kalsa (Karlsøy)
Kierua (Skjervøy)
Kvæfjord
Lavangen
Målselv
Naavuono (Kvænangen)
Omasvuono (Storfjord)
Paatsivuono (Balsfjord)
Raisi (Nordreisa)
Raisivuono (Sørreisa)
Salangen
Senja
Tjeldsund
Tromssa
Yykeä (Lyngen)
Norjan läänit | Norja
Seulakoit

| Seulakoit |
| --- | --- |
 Herukkakoi (Lampronia capitella)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Seulakoimaiset Incurvarioidea
Heimo::  Seulakoit Incurvariidae  Spuler, 1898
Katso myös
   Seulakoit Wikispeciesissä   Seulakoit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seulakoit (Incurvariidae) on seulakoimaisiin (Adeloidea) kuuluva perhosheimo. Niiden siipiväli on tavallisesti 0,9–3,3 senttimetriä. Seulakoiden toukat elävät koivukasveissa, pyökkikasveissa ja ruusukasveissa. Ensin ne kovertavat kasvien lehtiä, mutta sitten ne leikkaavat lehdestä litteän kannettavan pussin ja elävät siinä maassa syöden kuolleita kasvinosia. Aikuisena seulakoiden pää on karkeasuomuinen, vaikka otsa onkin toisinaan tiivissuomuisempi. Niiltä puuttuvat sekä pistesilmät että ketoseemat. Niiden tuntosarvien pituus on yleensä noin puolet etusiiven mitasta. Seulakoita tavataan Suomessa joka vuosi.
Rantakäsipallo

Rantakäsipallo on hiekalla pelattava muunnelma käsipallosta.
Rantakäsipallo on tavallisen käsipallon muunnelma, jota pelataan salin sijasta hiekalla. Myös säännöt ovat jonkin verran erilaiset. Vuonna 2002 hyväksyttiin rantakäsipallolle kansainväliset säännöt.
Säännöistä > Joukkue

Joukkue koostuu 8 pelaajasta. Ottelun alkaessa tulee joukkueella olla paikalla vähintään 6 pelaajaa. Joukkueella saa samanaikaisesti olla kentällä enintään 4 pelaajaa (3 kenttäpelaajaa ja 1 maalivahti). Joukkueen muut pelaajat ovat vaihtopelaajia.
Säännöistä > Pelikenttä

Pelikenttä on suorakaiteen muotoinen, 27 metrin pituinen ja 12 metrin levyinen. Se koostuu pelialueesta ja kahdesta maalialueesta. Kentän ympärillä on 3 metrin levyinen turvavyöhyke. Sekä kentällä että turvavyöhykkeellä tulee olla vähintään 40 senttimetrin paksuinen kerros hiekkaa. Keskelle kentän takarajaa sijoitettava maali on 3 metrin levyinen ja 2 metrin korkuinen. Pelikentän rajat merkitään tavallisesti värillisin nauhoin. Sallittu vaihtoalue on maalialueiden välinen alue. Joukkueet ovat kentän vastakkaisilla puolilla.