stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arizona Coyotes
Historia > Ensimmäisistä kausista konferenssifinaaleihin

Coyotesin alkuperäinen kotihalli America West Arena Phoenixin keskustassa oli myös koripallojoukkue Phoenix Sunsin koti. Coyotes selvisi ensimmäisellä neljällä kaudellaan pudotuspeleihin, mutta hävisi kaikissa ensimmäisellä kierroksella. Kaudeksi 2001–2002 Coyotes palasi pudotuspeleihin yhden kauden tauon jälkeen, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella San Jose Sharksille otteluvoitoin 1–4. Seuraavan kuuden kauden aikana se jäi jälleen pudotuspelien ulkopuolelle, ja vuosina 2005–2009 seuran päävalmentaja oli pelaajalegenda Wayne Gretzky.
NHL-kausi 2011–2012 oli Coyotesin seurahistorian menestyksekkäin. Päävalmentaja Dave Tippettin ja kapteeni Shane Doanin johdolla Coyotes voitti Tyynenmeren divisioonan mestaruuden ja eteni pudotuspeleissä aina Läntisen konferenssin finaaleihin eli liigan neljän parhaan joukkoon. Konferenssifinaaleissa Coyotes hävisi tulevalle mestarille Los Angeles Kingsille otteluvoitoin 1–4. Kevään 2012 jälkeen vuosikymmen oli Coyotesille synkkää. Vuonna 2014 seura muutti nimensä muotoon Arizona Coyotes.
Historia > Vaikeudet

Arizona Coyotes palasi pudotuspeleihin vasta koronaviruspandemian vuoksi erikoisjärjestelyin pelatulla kaudella 2019–2020. Coyotes voitti erityisellä karsintakierroksella Nashville Predatorsin otteluvoitoin 3–1, mutta hävisi seuraavalla kierroksella eli neljännesvälierissä Colorado Avalanchelle 1–4. Syksyllä 2021 seura palautti takaisin alkuperäisen, fanien suosiossa olevan logonsa, jossa on kojootin pään sijasta kokonainen kojootti jääkiekkomaila kädessään.
Tammikuussa 2022 uutisoitiin, että Arizona Coyotes on muuttamassa kaudelle 2022–2023 paikallisen yliopistojoukkueen syksyllä 2022 valmistuvalle areenalle, jonka yleisökapasiteetti on 5 000 henkeä. Coyotesin oli tarkoitus olla vuokralla areenalla siihen asti, kunnes se saa rakennusluvat omalle uudelle kotiareenalleen. Tilanteen taustalla oli Glendalen kaupungin turhautuminen Coyotesin tapaan hoitaa asioita. Kaupunki uhkasi joulukuussa 2021 häätää seuran kotiareenaltaan, missä se oli vuokralla. Joukkueella oli rästissä osavaltio- ja kaupunkiveroja yli miljoonan dollarin edestä.
Coyotes oli myös viivytellyt pelaajille kuuluvien bonuksien maksamista ja kiristänyt sen alihankkijoilta. Myös seuran työntekijöitä oli kohdeltu kaltoin sekä ahdisteltu seksuaalisesti. Seuraa oltiin myös rankaistu ankarasti, koska se rikkoi sääntöjä NHL:n varaustilaisuuden testeihin liittyen.
Coyotes ei viimeisellä neljällä kaudellaan päässyt pudotuspeleihin. Vuonna 2024 seuran pelaajat ja organisaatio siirrettiin Utahin Salt Lake Cityyn uuteen laajennusjoukkueeseen.
Toiminnan lopetus

NHL oli luvannut Coyotesille, että jos se saa itselleen uuden kotihallin viimeistään vuoteen 2029 mennessä, he saavat liittyä takaisin liigaan ja seurahistoria, sekä -tilastot pysyvät samana. Jos Coyotes ei onnistu saamaan uutta kotihallia takarajaan mennessä NHL voi lopettaa seuran olemassaolon lopullisesti. Kesäkuussa 2024 Alex Meruelo ilmoitti että seura lopettaa toimintansa. Heinäkuun 10. päivänä 2024  Meruelo luovutti franchise-oikeudet NHL:lle ja seura siirrettiin Utahiin.
Logot

1996–1999
1999–2003, vain pieniä muutoksia värisävyssä
2003–2021
2021–2024
Arizona Coyotes kausi kaudelta

| Kausi | O | V | H | T | JAH | Pist>  | TM | PM | Runkosarja | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996–1997 | 82 | 38 | 37 | 7 | - | 83 | 240 | 243 | Divisioonan 3. | hävisi konferenssin neljännesvälierissä |
| 1997–1998 | 82 | 35 | 35 | 12 | - | 82 | 224 | 227 | Divisioonan 4. | hävisi konferenssin neljännesvälierissä |
| 1998–1999 | 82 | 39 | 31 | 12 | - | 90 | 205 | 197 | Divisioonan 2. | hävisi konferenssin neljännesvälierissä |
| 1999–2000 | 82 | 39 | 31 | 8 | 4 | 90 | 232 | 228 | Divisioonan 3. | hävisi konferenssin neljännesvälierissä |
| 2000–2001 | 82 | 35 | 27 | 17 | 3 | 90 | 214 | 212 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2001–2002 | 82 | 40 | 27 | 9 | 6 | 95 | 228 | 210 | Divisioonan 2. | hävisi konferenssin neljännesvälierissä |
| 2002–2003 | 82 | 31 | 35 | 11 | 5 | 78 | 204 | 230 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2003–2004 | 82 | 22 | 36 | 18 | 6 | 68 | 188 | 245 | Divisioonan 5. | ei päässyt |
2004–2005: Ei pelattu työsulun vuoksi
| 2005–2006 | 82 | 38 | 39 | - | 5 | 81 | 246 | 271 | Divisioonan 5. | ei päässyt |
| 2006–2007 | 82 | 31 | 46 | - | 5 | 67 | 216 | 284 | Divisioonan 5. | ei päässyt |
| 2007–2008 | 82 | 38 | 37 | - | 7 | 83 | 214 | 231 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2008–2009 | 82 | 36 | 39 | - | 7 | 79 | 208 | 252 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2009–2010 | 82 | 50 | 25 | - | 7 | 107 | 225 | 202 | Divisioonan 2. | hävisi konferenssin neljännesvälierissä |
| 2010–2011 | 82 | 43 | 26 | - | 13 | 99 | 231 | 226 | Divisioonan 3. | hävisi konferenssin neljännesvälierissä |
| 2011–2012 | 82 | 42 | 27 | - | 13 | 97 | 216 | 204 | Divisioonan 1. | hävisi konferenssin loppuotteluissa |
| 2012–2013 | 48 | 21 | 18 | - | 9 | 51 | 125 | 131 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2013–2014 | 82 | 37 | 30 | - | 15 | 89 | 216 | 231 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2014–2015 | 82 | 24 | 50 | - | 8 | 56 | 170 | 272 | Divisioonan 7. | ei päässyt |
| 2015–2016 | 82 | 35 | 39 | - | 8 | 78 | 209 | 245 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2016–2017 | 82 | 30 | 42 | - | 10 | 70 | 197 | 260 | Divisioonan 6. | ei päässyt |
| 2017–2018 | 82 | 29 | 41 | - | 12 | 70 | 208 | 256 | Divisioonan 8. | ei päässyt |
| 2018–2019 | 82 | 39 | 35 | - | 8 | 86 | 213 | 223 | Divisioonan 4. | ei päässyt |
| 2019–2020 | 70 | 33 | 29 | - | 8 | 74 | 195 | 185 | Divisioonan 5. | hävisi ensimmäisellä kierroksella |
| 2020–2021 | 56 | 24 | 26 | - | 6 | 54 | 153 | 176 | Divisioonan 5. | ei päässyt |
| 2021–2022 | 82 | 25 | 50 | - | 7 | 57 | 207 | 313 | Divisioonan 8. | ei päässyt |
| 2022–2023 | 82 | 28 | 40 | - | 14 | 70 | 228 | 299 | Divisioonan 7. | ei päässyt |
| 2023–2024 | 82 | 36 | 41 | - | 5 | 77 | 256 | 274 | Divisioonan 7. | ei päässyt |
Maineikkaita Coyotesissa ja sitä edeltäneessä Winnipeg Jetsissä pelanneita > Jäädytetyt numerot

7 Keith Tkachuk, numero jäädytetty 23. joulukuuta 2011
9 Bobby Hull, numero jäädytetty 19. helmikuuta 1989; tosin numero sulatettiin kaudeksi 2005–2006 Hullin omasta pyynnöstä, jotta hänen poikansa Brett saisi käyttää sitä.
10 Dale Hawerchuk, numero jäädytetty 5. huhtikuuta 2007
19 Shane Doan numero jäädytetty 24. helmikuuta 2019
25 Thomas Steen, numero jäädytetty 6. toukokuuta 1995
27 Teppo Numminen, numero jäädytetty 30. tammikuuta 2010
49 Leighton Accardo, numero jäädytetty 17. huhtikuuta 2021; Leighton Accardo ei koskaan pelannut Coyotesin organisaatiossa, mutta pelasi seuran tukemassa Arizona Kachinas -junioriohjelmassa, oli Coyotesin fani, ja allekirjoitti yhden päivän sopimuksen seuran kanssa vuonna 2019, ennen kuin kuoli yhdeksän vuoden ikäisenä syöpään 24. marraskuuta 2020.
97 Jeremy Roenick, numero jäädytetty 9. helmikuuta 2012
99 Wayne Gretzky, numero jäädytetty koko liigan laajuisesti 6. helmikuuta 2000
Maineikkaita Coyotesissa ja sitä edeltäneessä Winnipeg Jetsissä pelanneita > Hockey Hall of Fame -pelaajat

Dale Hawerchuk
Bobby Hull
Teemu Selänne
Maineikkaita Coyotesissa ja sitä edeltäneessä Winnipeg Jetsissä pelanneita > Kapteenit

Keith Tkachuk, 1996–2001
Teppo Numminen, 2001–2003
Shane Doan, 2003–2017
Oliver Ekman-Larsson, 2018–2021
Antti Raanta edusti Arizonaa neljä kautta
Karjalahti

| Karjalahti |
| --- | --- |
 Karjalahti kaupungintalon katolta nähtynä.
Kaupunki:  Kemi
Suuralue:  Sauvosaari
Kaupunginosa nro:  13
Pinta-ala:  0,91 km² 
Väkiluku:  7  31.12.2021
Työpaikkoja:  717 kpl   (31.12.2013)
Osa-alueet:  Karjalahti
Postinumero(t):  94600
Karjalahti on yksi Kemin kaupunginosista. Lännessä kaupunginosa rajautuu kaupungin keskustaan, idässä rajana on Perämerentie ja pohjoisessa Sauvonväylä. Karjalahti on pääosin pienteollisuusaluetta. Siellä sijaitsee myös Liikekeskus Corona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karjalahti Wikimedia Commonsissa
Karjalahden historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kemi
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ajos  Hepola  Karihaara  Karjalahti  Kivikko  Koivuharju  Nauska  Paattio  Peurasaari  Ritikka  Rytikari  Sauvosaari  Syväkangas  Takajärvi  Tervaharju 
Liikenne:  Ajoksen satamarata  Elijärven kaivosrata  Lentoasema  Rautatieasema 
Nähtävyyksiä:  Historiallinen museo  Jäänmurtaja Sampo  Jalokivigalleria  Kaupungintalo  Kirkko  Kulttuurikeskus  Lumilinna  Taidemuseo
Rodrigo Duterte

| Rodrigo Duterte |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2016).
Filippiinien 16. presidentti
 30. kesäkuuta 2016 – 30. kesäkuuta 2022  
Varapresidentti:  Leni Robredo
Edeltäjä:  Benigno Aquino III
Seuraaja:  Bongbong Marcos
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1945 (ikä 79)
Puoliso:  Elizabeth Zimmerman (1973-2000)
Lapset:  Sara Duterte
Tiedot
Puolue:  PDP–Laban
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
president.gov.ph
Rodrigo ”Rody” Roa Duterte (s. 28. maaliskuuta 1945 Maasin, Filippiinit), joka tunnetaan myös nimellä Digong, on filippiiniläinen poliitikko ja joka oli Filippiinien tasavallan 16. presidentti. Ennen presidentiksi valintaansa hän oli Davaon kaupungin pormestari yli 22 vuotta.
Opiskelu

Duterte on julkisesti myöntänyt ampuneensa opiskelutoveriaan 1970-luvulla, kun tämä oli puhunut halventavasti visayojen etnisestä ryhmästä, johon Duterte kuuluu. Uhri jäi henkiin, eikä Dutertelle annettu muuta rangaistusta kuin että hän ei saanut osallistua yliopiston opiskelijoiden valmistujaisjuhlaan.
Yksityiselämä

Duterte on kertonut olevansa kova naistenmies. Hän elää siviiliavioliitossa sairaanhoitaja Honeylet Avancenan kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rodrigo Duterte Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Rodrigo Duterte Wikisitaateissa
Filippiinien presidentit
Aguinaldo (1899–1901) | Quezon (1935–1944)  | Laurel (1943–1945) | Osmeña (1944–1946) | Roxas (1946–1948) | Quirino (1948–1953) | Magsaysay (1953–1957) | Garcia (1957–1961) | Macapagal (1961–1965) | Marcos (1965–1986) | Aquino (1986–1992) | Ramos (1992–1998) | Estrada (1998–2001) | Arroyo (2001–2010) | Aquino III (2010–2016) | Duterte (2016–2022) | Marcos (2022–)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Kirgisia

Kirgisia, myös Kirgistan (kirg. Кыргызстан, Kyrgyzstan) tai Kirgisistan (ven. Кирги́зия eli Кыргызста́н), virallisesti Kirgisian tasavalta (kirg. Кыргыз Республикасы; ven. Кыргы́зская Респу́блика) on sisämaavaltio Keski-Aasiassa. Sen rajanaapurit ovat Kiina, Kazakstan, Tadžikistan ja Uzbekistan. Kirgistan itsenäistyi Neuvostoliiton hajotessa. Maan etelä- ja pohjoisosan välillä on etnisiä jännitteitä, jotka ovat aika ajoin purkautuneet levottomuuksiksi. Itsenäisyyden ajan kaksi ensimmäistä presidenttiä joutuivat eroamaan kansan tyytymättömyyden takia.
Maantiede, ilmasto ja luonto

Tienšanin vuoristo ulottuu koko maahan. Korkein kohta on Džengiš Tšokusu (entinen Pik Pobedi) 7 439 metriä. Kiinan ja Kirgisian rajalla on 3 752 metrin korkeudessa Torugartinsola, jonne suunnitellaan Kiinan ja Kirgisian yhdistävää rautatietä. Vuoristojen vedet ovat vesivoiman lähde. Viljelymaata on seitsemän prosenttia pinta-alasta. Kaikkiaan maatalousmaata on 56 %, metsää 4,6 % maan pinta-alasta. Maatalousmaasta suurin osa on laitumena, kesäaikaan karjaa voidaan laiduntaa 1 500–3 000 metrin korkeudessa mutta talvilaitumet ovat 1 500 metrin alapuolella.
Issyk Kul on 182 kilometriä pitkä järvi, joka oli neuvostoaikana suosittu lomanviettokohde. Järvi sijaitsee 1 620 metrin korkeudessa ja on 702 metriä syvä. Kaikkiaan Kirgisiassa on noin 2 000 järveä, useimmat niistä 3–4 kilometrin korkeudessa. Erillisiä jäätiköitä on 6 500.
Kirgisian ilmasto vaihtelee kuivasta mannerilmastosta kylmään vuoristoilmastoon ja subtrooppiseen eteläosissa. Vuoriston laaksoissa voi talvella olla jopa 30 astetta pakkasta.
Kirgisiassa on maailman suurin luonnonvarainen saksanpähkinäpuumetsä. Mutta alueen metsät ovat vähentyneet viimeisten 50 vuoden aikana jopa 80 %. Niitä uhkaavat mm. laidunnus, polttopuiden kerääminen ja laittomat hakkuut. Tienšanin vuoristo on tärkeä lumileopardien turvapaikka.
Kirgisiassa on 83 eri tavoin rauhoitettua luonnonsuojelualuetta.  Ala Archan kansallispuisto joka sijaitsee lähellä pääkaupunki Biškekiä, on matkailijoiden suosiossa. Issyk Kulin luonnonsuojelualue ja Sary-Chelekin luonnonsuojelualue kuuluvat Unescon biosfäärikohteisiin.
Historia > Varhainen historia

Kirgiisien esivanhemmat elivät parisataa vuotta ennen ajanlaskumme alkua nykyisen Mongolian koillisosassa. Sieltä he vaelsivat Jenisei-joen varteen 500-luvulta alkaen. Alueen valloitti mongolikansa oiratit vuosisatojen turkkilaisvallan jälkeen. Vuonna 1758 Kiinan mantšut löivät oiratit ja kirgiiseistä tuli nimellisesti Kiinan keisarin alamaisia. 1800-luvun alussa Kirgisiasta tuli uzbekkien Kokandin kaanikunnan alainen.
Historia > Venäjän ja Neuvostoliiton valtakausi

Kirgisia liitettiin Venäjän keisarikuntaan vuonna 1876 sen valloittaessa Kokandin.
Vuosina 1916–1917 monet kirgiisit pyrkivät Kiinan rajan yli Venäjän kukistaessa kapinan Keski-Aasiassa ja Venäjän sisällissodan aikana. 1920- ja 1930-lukujen maauudistus ja kollektivisointi valtion maatiloiksi tuhosivat perinteisen paimentolaiselämän. Kirgiisit asettuivat ensimmäistä kertaa paikoilleen ja kansaa alettiin kouluttaa. Vuonna 1921 alueesta tuli osa Turkestanin autonomista neuvostotasavaltaa ja vuonna 1936 Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta.
Neuvostoliiton uudistusten myötä maan nimi muutettiin 1991 Kirgistanin (Kyrgystanin) tasavallaksi ja uudelleen 1993 Kirgisian tasavallaksi (Kyrgyzin tasavalta). Kirgiisien tiedeakatemian johtaja Askar Akajev valittiin vuonna 1990 maan presidentiksi.
Historia > Itsenäisyys

Maaliskuussa 1991 88,7 % kirgisialaisista äänesti Neuvostoliitossa pysymisen puolesta. Neuvostoliiton vallankaappauksen jälkeen elokuussa 1991 presidentti Askar Akajev ja varapresidentti German Kuznetsov kuitenkin erosivat kommunistisesta puolueesta, jonka koko johto erosi, ja korkein neuvosto julisti tasavallan itsenäiseksi. Akajev valittiin presidentiksi ilman vastaehdokkaita lokakuussa 1991 ja uudelleen 1995.
Kirgisia liittyi Itsenäisten valtioiden yhteisöön 1991. ja Yhdistyneisiin kansakuntiin sekä ETYJiin 1992.
Akajevin valta kasvoi 1990-luvun edetessä. Hän kiisteli kommunistipuolueen kanssa perustuslakiuudistuksesta. Perustuslaillinen oikeus päätti heinäkuussa 1998, että Akajev voi pyrkiä vielä kolmannelle kaudelle. Vuonna 1998 äänestettiin jälleen perustuslain lisäyksistä ja helmikuussa ja maaliskuussa 2000 kaksi parlamenttivaalien kierrosta. Ulkomaisten tarkkailijoiden mukaan vaaleja ei voitu pitää vapaina tai oikeudenmukaisina.
Akajev valittiin uudelleen viisivuotiskaudelle marraskuussa 2000. Tammikuussa 2002 opposition johtava edustaja Azimbek Beknazarov vangittiin, mikä johti mellakoihin ja poliisi ampui viisi hänen vapauttamistaan vaatinutta mielenosoittajaa Žalal-Abadissa maaliskuussa 2002.
Kesäkuussa 2003 parlamentin alahuone myönsi presidentti Akajeville ja kahdelle muulle neuvostoajan johtajalle immuniteetin syytteitä vastaan,  minkä toivottiin johtavan Akajevin luopumiseen vallasta. Oppositio syrjäytti Akajevin 2005, ja tapahtumaa kutsutaan nimellä Kirgisian tulppaanivallankumous. Parlamentti nimitti väliaikaiseksi presidentiksi Kurmanbek Bakijevin. Heinäkuussa järjestettiin uudet vaalit, jotka Bakijev voitti ylivoimaisella äänten enemmistöllä.
Maaliskuussa 2006 puolestaan Bakijevia vastaan osoitettiin mieltä, koska hän ei toteuttanut lupaamaansa perustuslain uudistusta ja vallan siirtoa presidentiltä parlamentille.
Bakijev nimitti Feliks Kulovin uudelleen pääministeriksi, mutta parlamentti ei hyväksynyt häntä ja häntä seurasi lyhytaikainen virkaatekevä pääministeri Azim Isabekov ja maaliskuussa 2007 opposition edustaja Almazbek Atambajev.
Joulukuussa 2007 järjestetyissä ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa murskavoiton otti presidentin perustama Ak Zhol -puolue, joka sai 71 90:stä parlamenttipaikasta. Maltilliset sosiaalidemokraatit ja kommunistit saivat 11 ja 8 paikkaa. Suurin oppositiopuolue Ata Meken ei saanut yhtään paikkaa vaikka saikin 8,7 % äänistä. Vaali joutui ETYJin vaalitarkkailijoiden arvostelun kohteeksi.  Bakijev nimitti uudeksi pääministeriksi entisen energianministerin Igor Tšudinovin.
Historia > Vuoden 2010 vallankaappaus

Maassa alkoi esiintyä lisääntyvää tyytymättömyyttä uuttakin johtoa kohtaan. Huhtikuun 7. päivänä 2010 ilmoitettiin, että maan sisäministeri Moldomusa Kongantijev olisi saanut surmansa yhteenotoissa Talasin kaupungissa, mutta hallinto kiisti kuoleman. Presidentti Bakijev pakeni Biškekistä mahdollisesti tukialueelleen Žalal-Abadiin. Valtaa pääkaupungissa ryhtyi pitämään Roza Otunbajevan väliaikaishallitus. 
Presidentti Bakijev lupasi erota virastaan, jos hänen turvallisuutensa taataan, mutta Otunbajeva vaatii häntä oikeuden eteen väkivallantekojen vuoksi.
Kesäkuun 10. päivä maan eteläosassa, varsinkin Ošin ja Žalal-Abadin alueella puhkesi laajenevia väkivaltaisuuksia uzbekkien ja kirgiisien välille. Väliaikaishallitus pyysi sotilaallista apua, mihin Venäjä ei suostunut.
Väliaikaishallitus järjesti kesäkuun lopussa väkivaltaisuuksista huolimatta kansanäänestyksen uudesta perustuslaista, joka hyväksyttiin selvästi. Uusi perustuslaki vähentää presidentin oikeuksia ja muuttaa valtion entistä parlamentaarisemmaksi. Heinäkuun alussa Otunbajeva vannoi virkavalansa, ja hänestä tuli Kirgisian ensimmäinen naispresidentti.
Parlamenttivaaleista tuli erittäin tasaiset. Niinpä suurin osa äänistä meni puolueille, jotka eivät päässeet parlamenttiin viiden prosentin äänikynnyksen vuoksi, vaan suurimmaksi nousi nationalistinen Ata Zhurt 8,47 prosentilla äänistä. Muut neljä parlamenttiin päässyttä puoluetta saivat 7,83–5,49 % äänistä.
Vuoden 2011 presidentinvaalissa presidentiksi valittiin Almazbek Atambajev. Vuonna 2017 presidentiksi valittiin Sooronbai Žeenbekov, joka on syntynyt Oshin alueella vuonna 1958. Hänellä on maatalousalan koulutus, ja ennen presidentiksi tuloaan hän on toiminut mm. maatalousministerinä ja pääministerinä. Sooronbai Jeenbekov on Kirgisian viides presidentti ja hän edustaa hallitsevaa sosiaalidemokraattista puoluetta, kuten myös edeltäjänsä Almazbek Atambajev.  Atambajev pidätettiin kesäkuussa 2020 vallankaappauksen suunnittelusta.
Historia > Vuoden 2020 vallankumous

Oppositio piti Kirgisian vuoden 2020 lokakuun parlamenttivaaleja vilpillisenä. Se aloitti ympäri maata suuret mielenosoitukset. Poliisi ei kyennyt hajottamaan protesteja vesitykein, ja perääntyi. Protestoijat valtasivat hallintorakennuksia ja vapauttivat entisen presidentin Almazbek Atambajevin. Hallitus mitätöi vaalituloksen 6. lokakuuta 2020. Pääministeri luopui vallasta. Maa oli kriisissä. Presidentti Sooronbai Žeenbekov erosi 15.10., koska halusi ratkaista syntyneen kriisin mahdollisimman väkivallattomasti. Hänen tilalleen tuli opposition Sadyr Žaparov.
Politiikka

Kirgisia on tasavalta, jonka valtionpäämies on presidentti. Presidentillä on merkittävät valtaoikeudet, vaikkakin ne vähenivät vuoden 2010 perustuslakiuudistuksen yhteydessä, kun Kirgisia muuttui parlamentaariseksi valtioksi. Hallituksen johdossa on pääministeri, joka ehdottaa muita ministereitä presidentin hyväksyttäväksi. Maanpuolustukseen liittyvät ministerit presidentti kuitenkin nimittää yksin. Siten presidentti on selvästi pääministeriä vahvemmassa asemassa, eikä täydestä parlamentaarisuudesta voida puhua. Pääministerin asemaa on kuitenkin vahvistettu ja nykyisen perustuslain mukaan presidentti voidaan valita korkeintaan yhdelle kuusivuotiskaudelle.
Parlamentissa eli korkeimmassa neuvostossa (Joghorku Keneš) on 120 edustajaa jotka valitaan suoralla vaalilla viisivuotiskausille. Äänioikeus on 18 vuotta täyttäneillä.  Vuoden 2010 vaaleissa Ata Zhurt -puolue sai 28 paikkaa, sosiaalidemokraatit 26, Ar Namys 25, Respublika 23 ja Ata Meken 18.
Politiikka > Ulko- ja turvallisuuspolitiikka

Kirgisia on Yhdistyneiden kansakuntien, Euraasian talousunionin, Kollektiivisen turvallisuusjärjestön, Maailman kauppajärjestön, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön, Itsenäisten valtioiden yhteisön, Shanghain yhteistyöjärjestön, Islamilaisen yhteistyöjärjestön ja Turkkilaisten maiden neuvoston jäsen. Kirgisia vahvisti rajasopimuksen Kiinan kanssa 2002.
Venäjällä on lentotukikohta Kantissa ja kolme muuta sotilaallista laitosta. Vuonna 2013 maat sopivat tukikohtien jatkamisesta ainakin 15 vuoden ajan. Maassa oli myös Yhdysvaltain ja Naton kansainvälisen terrorismin vastaisen liittouman lentotukikohta Manasissa noin 20 km pääkaupungista Afganistanin sodan tukialueena. Se suljettiin 2009. .
Hallinnollinen jako

Kirgisiassa on 7 aluetta (oblastia) ja kaksi hallinnollisesti alueisiin rinnastettavaa kaupunkia (šaar):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Nimi | Tyyppi | Hallintokeskus | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (1.1.2016) |
| Batkenin alue | alue | Batken | &&&&&&&&&&017000.&&&&0017 000 | &&&&&&&&&0492600.&&&&00492 600 |
| Biškek | kaupunki | Biškek | &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 | &&&&&&&&&0958500.&&&&00958 500 |
| Issuk-Kulin alue | alue | Karakol | &&&&&&&&&&043100.&&&&0043 100 | &&&&&&&&&0470100.&&&&00470 100 |
| Narynin alue | alue | Naryn | &&&&&&&&&&045200.&&&&0045 200 | &&&&&&&&&0277600.&&&&00277 600 |
| Oš | kaupunki | Oš | &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 | &&&&&&&&&0275700.&&&&00275 700 |
| Ošin alue | alue | Oš | &&&&&&&&&&029000.&&&&0029 000 | &&&&&&&&01259700.&&&&001 259 700 |
| Talasin alue | alue | Talas | &&&&&&&&&&011400.&&&&0011 400 | &&&&&&&&&0251300.&&&&00251 300 |
| Tšüin alue | alue | Biškek | &&&&&&&&&&020200.&&&&0020 200 | &&&&&&&&&0887500.&&&&00887 500 |
| Žalal-Abadin alue | alue | Žalal-Abad | &&&&&&&&&&033700.&&&&0033 700 | &&&&&&&&01146500.&&&&001 146 500 |
| Kirgisia, yhteensä | tasavalta | Biškek | &&&&&&&&&0199900.&&&&00199 900 | &&&&&&&&06019500.&&&&006 019 500 |
Talous

Kirgisian talous perustuu pääasiassa maanviljelyyn, josta vuonna 2013 saatiin 21 prosenttia bruttokansantuotteesta ja jossa työskentelee lähes puolet työvoimasta. Tärkeimmät maataloustuotteet ovat puuvilla, tupakka, villa ja liha.
Talousromahdus Neuvostoliiton hajotessa oli syvä, sillä viennistä oli suuntautunut Neuvostoliittoon (vuonna 1990) peräti 98 %. Hallinto on pyrkinyt edistämään markkinataloutta, mutta vaikka talouskasvu on parantunut, verotulojen saatavuus on epävarmaa eikä kansalaisille pystytä aina tarjoamaan riittäviäselvennä hyvinvointiyhteiskunnan turvaverkkojakenen mukaan?.
Merkittävimpiin luonnonvaroihin kuuluvat runsaat vesivoimavarat, kulta ja harvinaiset maametallit. Öljyä, kivihiiltä ja maakaasua on jonkin verran, mutta ne eivät riitä edes kotimaisen kysynnän tarpeisiin. Merkittävimmät vientituotteet ovat metallit, villa ja muut maataloustuotteet sekä sähkö. Tärkeimmät kauppakumppanit ovat Sveitsi, Venäjä ja Kiina sekä naapurimaat Kazakstan ja Uzbekistan.
Talous > Liikenne

Kirgisiassa on 28 lentokenttää, joista yhdellä on yli kolmekilometrinen kiitotie. Rautatietä on 470 km ja vesireittejä 600 km. Ainoa satama on Balyktšy Issyk Kul -järvellä. Pääkaupunki Biškekistä Kazakstanin Almatyyn ja sieltä edelleen Moskovaan pääsee junalla neljä kertaa viikossa. Muihin naapurimaihin on linja-autoliikennettä. Maan sisäisessä liikkumisessa linja-autot, kimppataksit ja minibussit ovat pääasiallisia joukkoliikennevälineitä.