stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pafos
Rakennukset ja löydökset > Palaipafos

Palaipafos oli suurikokoinen kaupunki, mutta siitä on kaivettu esiin suhteellisen vähän. Kaivaukset ovat keskittyneet Afroditen pyhäkön alueelle.
Afroditen pyhäkkö
Afroditelle omistettu pyhäkkö sijaitsi Palaipafoksen lounaisosassa. Sen varhaisimmat osat ovat peräisin myöhäiseltä pronssikaudelta. Pyhäköstä on säilynyt vain vähän, ja suurin osa jäänteistä on peräisin myöhemmästä vaiheesta roomalaiselta kaudelta, jolloin keisari Vespasianus rakennutti pyhäkön uudelleen sen tuhouduttua maanjäristyksessä. Tässä vaiheessa pyhäkkö koostui noin 90 x 90 metrin kokoisesta pyhäkköpihasta, jonka pohjois- ja eteläsivuilla oli stoat eli pylväshallit ja itäsivulla useita pyhäkkörakennuksia.
Pyhäkkö esiintyy usein rahoissa eriintyisesti Rooman keisariajalla. Tätä kautta sen ulkonäköä on pyritty rekonstruoimaan. Pyhäkössä ollut Afroditen kulttikuva oli muinainen ja ilmeisesti foinikialaista alkuperää. Se koostui pelkästä mustasta pyramidinmuotoisesta kivestä, toisin sanoen se oli anikoninen, ei tyypilliseen tapaan antropomorfinen.
Kaupunginmuurit
Palaipafos oli ympäröity kaupunginmuurein. Muureista on säilynyt osia erityisesti niiden koillisosassa noin 90 metrin matkalta. Muurissa on myös tornin ja portin jäänteitä. Muurit ajoittuvat myöhäiseltä geometriselta ja varhaiselta arkaaiselta kaudelta hellenistiselle kaudelle.
Mielenkiintoinen yksityiskohta ovat Joonian kapinan aikaiset merkit piirityksestä sekä sen vastaisesta puolustautumisesta vuosilta 499–498 eaa. Persialaiset olivat rakentaneet kaupungin vallatakseen suurikokoisen rampin portin ja yhden tornin välille. Sen tekemiseen oli käytetty kaikkea mahdollista rakennusmateriaalia, kuten pyhäkköjen ja muiden rakennusten kiviä ja koristeosia, alttareita, veistoksia ja niiden jalustoja, piirtokirjoituksia sisältäneitä kiviä yms., sekä maata ja puuta. Veistokset ajoittuvat 500-luvun jälkimmäiselle puoliskolle eaa. Puolustajat puolestaan olivat pyrkineet kaivamaan maata rampin alta ja sytyttämään sen alakautta tuleen. Paikalta on löydetty myös suuri määrä nuolen- ja keihäänkärkiä sekä muun muassa kypäriä.
Muut rakennukset
Afroditen temppelin paikan läheltä on löydetty Ledan taloksi kutsutun roomalaisen huvilan rauniot. Se on saanut nimensä pitohuoneensa lattiamosaiikista, joka esittää Ledaa ja joutsenta. Se on ajoitettu 100-luvulle jaa.
Palaipafoksessa tiedetään piirtokirjoitusten perusteella olleen teatteri ja gymnasion, mutta niitä ei ole löydetty. Kaupungin hautausmaat ovat kaupungin koillis-, itä- ja eteläpuolella. Varhaiskristillisellä kaudella Palaipafoksen paikalle rakennettiin basilikakirkko, joka oli omistettu Neitsyt Marialle ja jatkoi tavallaan Afroditen kulttia. Nykyisin paikalla on bysanttilainen, 1100-luvulla rakennettu Panagía (Neitsyt Maria) Chrysopolítissan kirkko.
Muut löydöt
Afroditen temppelin alueelta on löydetty lukuisia siihen liittyneitä piirtokirjoituksia. Alueelta tehdyt esinelöydöt, mukaan lukien Afroditen kulttikuva, ovat Kyproksen museossa Nikosiassa, Páfoksen arkeologisessa museossa sekä Koúklian paikallisessa museossa.
Kirjallisuutta

Daszewski, W. A. & Michaelides, D.; Iacovou, Μ. (toim.): Guide to the Paphos Mosaics.  (Guides to Archaeological Sites and Monuments)  The Department of Antiquities of Cyprus, 1989.  ISBN 978-9963-42-010-0
Maier, F. G. & Hadjisavvas, S. & von Wartburg, M. L.; Michaelidou, L. (toim.): Guide to Palaipaphos (Kouklia).  (Guides to Archaeological Sites and Monuments)  The Department of Antiquities of Cyprus, 2007.  ISBN 9963-42-826-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palaipafos Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nea Pafos Wikimedia Commonsissa
Pafoksesta löydetty askos, 700–600-luku eaa. Páfoksen arkeologinen museo.
Nea Pafoksen teatterin rauniot.
Keskiaikaisen Saránta Kolónes -linnan raunioita.
Palaipafoksen Afroditen pyhäkön raunioita.
Palaipafoksen arkeologista aluetta.
Leda ja joutsen. Mosaiikki niin kutsutusta Ledan talosta Palaipafoksesta, 100-luvun jaa. loppu tai 200-luvun jaa. alku.
Dionysoksen talon mosaiikkeja.
Theseuksen talon rauniot.
Odeionin kunnostettua katsomoa.
Teatterin rauniot.
Kuninkaiden hautoja.
Giardia lamblia

| Giardia lamblia |
| --- | --- |
 Elektronimikroskooppikuva lajin solusta
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Ekskavaatit Excavata
Pääjakso::  Metamonada
Lahko::  Diplomonadida
Heimo::  Hexamitidae
Suku::  Giardia
Laji::  lamblia
Kaksiosainen nimi
 Giardia lamblia  Kofoid & Christiansen, 1915 
Synonyymit
 Giardia intestinalis  Lamblia intestinalis  Giardia duodenalis 
Katso myös
   Giardia lamblia Wikispeciesissä   Giardia lamblia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Giardia lamblia (syn. Giardia intestinalis, Giardia duodenalis) on yksisoluinen aitotumainen pieneliö. Se on yleisin ihmisen suolistossa elävä loiseläinlaji. Se aiheuttaa giardiaasia, jonka oireisiin kuuluu ripulia, vatsakramppeja ja painon laskua. Osa tartunnan saaneista voivat olla oireettomia kantajia, kun taas osalle ihmisistä tauti on hyvinkin vakava ja voi johtaa jopa kuolemaan. Oireellisia giardiaasitapauksia todetaan noin 280 miljoonaa vuosittain. Oireet kestävät yleensä 2-4 viikkoa ja päättyvät itsestään ilman hoitoa. Erityisen vaarallinen giardiaasi on lapsille, joilla oireet voivat johtaa aliravitsemukseen, kasvuhäiriöihin ja heikkoihin kognitiivisiin toimintoihin. Ensimmäisenä giardian havaitsi Antoni van Leeuwenhoek, joka löysi sen valmistamallaan mikroskoopilla. Tauti on nimetty ranskalaisen biologin Alfred Giardin (1846–1908) mukaan.
Juomavesi on yleisin giardiaasin leviämistapa. Nokian vesikriisissä 2007 vesijohtovedestä löydettiin giardiaa muiden patogeenisten mikrobien kanssa, ja sairastuneita oli noin 8 000. Tunnettua oli myös lajin runsas esiintyminen vesijohtovedessä Leningradissa, jossa suomalaisten matkailu oli yleistä 1900-luvun lopulla. Laji aiheutti myös vakavan juomaveden saastumistapauksen vuonna 1998 Sydneyssä, ja on yleisin syy vesijohenteisen ripulinselvennä puhkeamiseen Yhdysvalloissa. Trooppisissa maissa infektioiden esiintyvyys on erittäin suuri, ja suurin osa Suomenkin tartunnoista on matkailijoiden tuomia. Tartunnat voivat olla myös zoonoottisia tai harvoissa tapauksissa tartuntoja ihmisestä toiseen.
Antibioottihoito on suhteellisen tehokas, ja soveltuva lääke on metronidatsoli .
Isännät

Giardia lamblia voi tarttua ihmiseen ja muihin nisäkkäisiin. Märehtijöillä yleisempi muoto on Giardia bovis -laji.
Elinkierto

Giardia esiintyy sekä kystoina että trofosoitteina. Kysta vaihe on Giardian infektiivinen vaihe. Ne selviävät infektiokykyisinä ympäristössä jopa muutaman kuukauden ajan ja voivat kulkeutua uuden isännän suolistoon kontaminoituneen ruuan tai juoman kautta. Ohutsuolessa kystasta muodostuu kaksi trofosoittia, jotka tarrautuvat suolen pinnan soluhin . Trofosoiitit imevät ravinteita tartunnan saaneesta henkilöstä. Giardiatrophozoiitit lisääntyvät jakautumalla kahtia prosessissa, jota kutsutaan pitkittäisiksi binäärifissioksi . Giardiatrophozoiitit siirtyvät sitten kohti paksusuolea ja muuttuvat takaisin kystamuotoon ja palaavat ympäristöön ulosteen muka . Molempia muotoja löytyy infektoituneen isännän ulosteesta, mutta vain kystat voivat levittää tartuntaa . Tarrautuminen aiheuttaa sarjan reaktioita, mitkä aiheuttavat giardiaasille tyypillisiä oireita.
Evoluutio

Giardian on ajateltu olevan niin sanottu elävä fossiili, joka on linkkinä aitotumaisten ja esitumallisten välillä. Sitä on pidetty yhtenä varhaisimmista aitotumaisista, koska sillä on monia yksinkertaisia ominaisuuksia. Eliöllä on yksinkertaiset solurakenteet, kuten joidenkin soluelinten puute ja huonosti kehittynyt endomembraanijärjestelmä ja sen aineenvaihduntareitit muistuttavat esitumallisten aineenvaihduntaa . Tämä on aiheuttanut keskustelua siitä, onko Giardia äärimmäisen primitiivinen aitotumainen vai vain pitkälle kehittynyt loinen . Tutkimukset viittaavat kuitenkin siihen, että Giardialla on sekä aitotumaisten että esitumallisten kaltaista geneettistä materiaalia. Tämän katsotaan johtuvan lajin primitiivisyydestä sekä sekundaarisista parasiittisista sopeutumista, kuten horisontaalisesta geeninsiirrosta, geenien menetyksestä ja nopeasta evoluutiosta .
Aiheesta muualla

ITIS: Giardia lamblia (englanniksi)
Alkueläinten aiheuttamat suolistoinfektiot (Giardia, Entamoeba histolytica, Cryptosporidium)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q155630  Wikispecies: Giardia lamblia  AFD: Giardia_duodenalis  GBIF: 5425222  iNaturalist: 468161  IRMNG: 10218963  ITIS: 553109  Open Tree of Life: 694358 
Giardia lamblian kierto elimistössä
Kainuu (taajama)

| Kainuu |
| --- | --- |
 Kainuun (tai Alikainuun) kirkko.
 Kainuu
 Koordinaatit: 65°51′N, 23°10′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Kainuun kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  7,57 km²
Väkiluku:  7 299
 – Väestötiheys:  964,2 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kainuu (ruots. Kalix) on samannimisen Kainuun kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 299 asukasta.
Väestönkehitys

| Kainuun taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 4 234 | 4 234 |
| 1965 | 1965 |    | 4 997 | 4 997 |
| 1970 | 1970 |    | 6 539 | 6 539 |
| 1975 | 1975 |    | 7 668 | 7 668 |
| 1980 | 1980 |    | 8 050 | 8 050 |
| 1990 | 1990 |    | 7 652 | 7 652 |
| 1995 | 1995 |    | 7 670 | 7 670 |
| 2000 | 2000 |    | 7 323 | 7 323 |
| 2005 | 2005 |    | 7 312 | 7 312 |
| 2010 | 2010 |    | 7 299 | 7 299 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kainuu (taajama) Wikimedia Commonsissa
Norrbottenin läänin kuntien keskustaajamat
Martti Avela

| Martti Avela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. joulukuuta 1910 Tornio
Kuollut: 1. lokakuuta 1996 (85 vuotta) Helsinki
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1933–1970
Taistelut ja sodat:  talvisota, jatkosota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  SVR 1.lk Komentajamerkki SL Komentajamerkki VR 2 miekkojen kera
Ylennykset:  kenraalimajuri 1966, kenraaliluutnantti 1993
Martti Sakari Avela (4. joulukuuta 1910 Tornio – 1. lokakuuta 1996) oli suomalainen Rajavartioston kenraaliluutnantti.
Avela valmistui kadettikoulusta 1933. Sodan jälkeen hän kävi yleisen komentajakurssin 1950 ja valmistui sotakorkeakoulusta ye-upseeriksi 1959. Hän toimi nuorempana upseerina PPP 3:ssa sekä Lapin rajavartiostossa 1933–1939.
Talvisodassa hän toimi Erillinen pataljoona 16:a komppanianpäällikkönä Suomussalmen taisteluissa. Jatkosodassa Avela toimi Rajajääkäripataljoona 2:n komentajana 1941–1944 Karjalankannaksella ja sen jälkeen esikuntaupseerina 1944–1945. Lapin rajavartiostossa hän toimi pataljoonan komentajana ja esikuntapäällikkönä 1946–1947. Vuodet 1947–1950 Avela komensi rajakomppaniaa. Porkkalan rajavartioston komentajan apulaisena hän toimi vuodet 1950–1956. Sittemmin hän siirtyi rajavartiostojen esikuntaan toimistopäälliköksi 1956–1962 ja osastopäälliköksi 1962–1966. Ennen eläköitymistään hän toimi rajavartiostojen päällikön apulaisena 1966–1970.
Ylennykset: Vänrikki 1933, luutnantti 1935, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1956, eversti 1962, kenraalimajuri 1966, kenraaliluutnantti 1993.
Kirjallisuutta

Aimo Purhonen: Tie Ihantalan tulimyrskyyn, Kirjayhtymä 1994.
Teemu Salminen (jääkiekkoerotuomari)

Teemu Salminen (s. 19. heinäkuuta 1976 Hämeenlinna) on jääkiekon SM-liigassa tuomitseva erotuomari. Hän aloitti tuomarina kaudella 2001-2002.
Ennen tuomariuraansa Salminen pelasi jääkiekkoa A-junioritasolle asti.
Jouni Palokangas

Jouni Palokangas
Jouni Palokangas (s. 21. marraskuuta 1986) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut Suomen A-maajoukkueessa sekä kaudella 2012–2013 Mestaruusliigassa Team Lakkapään väreissä.
Palokangas pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun Katowicessa Puolassa pelatussa Maailmanliigan turnauksessa Brasiliaa vastaan 1. kesäkuuta 2012. Hän on edustanut urallaan pääsarjatasolla lisäksi Vammalan Lentopalloa, Raision Loimua ja Salon Piivolleyta. Lakkapäähän hän siirtyi kaudeksi 2011–2012.
Ura

Tampereella syntynyt Palokangas aloitti lentopallouransa Aitolahden Riennossa E-juniorina. B-poikaikäisenä hän siirtyi Vammalan Lentopalloon ja A-junioreissa takaisiin Tampereelle, Isku-Volleyn paitaan. Samassa joukkueessa pelasi hänen kanssaan myös A-maajoukkueessa esiintynyt libero Tommi Roininen.
Miesten sarjoissa debyytin Palokangas teki Aitolahden Riennossa 2-sarjassa kaudella 2003–2004. Seuraavalla kaudella edessä oli siirto yhtä sarjaporrasta ylemmäs 1-sarjaan Tampereen Kisa-Tovereihin.
Liigadebyytin Palokangas teki 1. lokakuuta 2005 liigan avauskierroksella Vammalan Lentopallon paidassa kotiottelussa Isku-Volleyta vastaan. Avauskaudella peliaika jäi erittäin vähiin ja pisteitäkin syntyi vain seitsemän koko kaudella.
Palokangas jatkoi Vammalassa vielä toisen kauden ennen siirtymistään 1-sarjassa pelaavaan Naantalin VG-62:een kaudeksi 2007–2008.
Liigaan Palokangas palasi kaudeksi 2008–2009 Raision Loimun riveissä. Yhden Raision kauden jälkeen Palokangas vaihto Salon Piivolleyn riveihin. Siellä hän teki toisella kaudellaan läpimurron liigassa kaudella 2009–2010: 13,5 pisteen ottelukeskiarvo oli edellisiin liigakausiin verrattuna huima. Palokangas sijoittui pistepörssissä kolmanneksitoista, ässäsyöttötilastossa hän oli yhdeksäs.
Rovaniemelle Palokangas siirtyi kaudeksi 2011–2012 Team Lakkapään joukkueeseen voittaen siellä ensimmäisen SM-mitalinsa, pronssia. Runkosarjassa Palokangas teki 11,6 pistettä ottelua kohden ja pudotuspeleissä lähes 13. Kauden aikana Palokangas saavutti myös Suomen Cupissa hopeaa. Kauden päätteeksi Palokangas valittiin miesten maajoukkueryhmään. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä maailmanliigassa ja pelasi Suomen riveissä EM-karsinnoissa, joista Suomi eteni vuoden 2013 EM-kisoihin.
Saavutukset

SM-pronssia 2012
Suomen cupin hopea 2011
Ensimmäinen A-maaottelu 1. kesäkuuta 2012
Mestaruusliigassa 178 ottelua (ennen kautta 2012-2013)
15 maaottelua (tilanne 7.9.)
Joukkueet

2004–2005 Tampereen Kisa-Toverit (I)
2005–2007 Vammalan Lentopallo
2007–2008 VG-62, Naantali (I)
2008–2009 Raision Loimu
2009–2011 Salon Piivolley
2011–2012 Team Lakkapää
Salohapero

| Salohapero> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  graminea
Kaksiosainen nimi
 Russula graminea  Ruots, H. Unger et Vauras 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salohapero (Russula graminea) on Ruotsissa, Suomessa ja Norjassa sekä epäilemättä Venäjälläkin kasvava suurikokoinen vihreälakkinen haperolaji. Se on keskittynyt kosteihin vanhoihin kuusikkoihin. Suomessa laji vaikuttaa pohjoispainotteiselta, Ruotsissa havaitut esiintymät ovat Pohjanlahden rannikolla erityisesti Ångermanlandissa ja Norjassa sitä on ainakin Oslon ja Trondheimin seuduilla. Se muistuttaa väriltään paljon koivuhaperoa, muilta ominaisuuksiltaan isohaperoa. Laji on julkaistu tieteelle uutena vasta vuonna 2012. Museonäytteitä on kuitenkin kymmeniä, ja lajin olemassaolo on varmistettu mikroskooppitutkimuksin sekä DNA-analyysein ja kermanväristen itiöiden mykologisella värivertailulla. Kyseessä on ilmeisesti kuusen juurisieni. Laji on määritelty uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettäväksi (NT). Myrkylliseksi sitä ei ole havaittu.
Sienen lakki on aluksi puolipallomainen, sittemmin laakea ja lopulta kuopalla. Heltat ovat kolotyviset, malto valkeaa. Itiöpöly tummentaa helttoja vanhetessaan. Sienellä ei ole erityistä hajua, maku on nuoressa itiöemässä hieman kirpakka, myöhemmin mieto. Lakki on selkeästi vihreä pintakelmultaan, mutta siinä on ainakin Skandinaviassa havaittu myös punertavan tai okran sävyjä. Lakin läpimitta voi olla jopa 15 cm. Jalka on täyteinen.
Timo Metsälä

Timo Metsälä (s. 16. kesäkuuta 1980 Tuusula) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän aloitti SM-liigan päätuomarina kaudella 2010–2011.
Lee Dorsey

Lee Dorsey oli yhdysvaltalainen soul- ja rhythm and blues -laulaja. Hän lähti New Orleansiin aikomuksenaan ryhtyä ammattinyrkkeilijäksi. Urheilu-ura kuitenkin jäi, kun hän tapasi Allen Toussaintin ja tämän yhteistyökumppani Marshall Sehornin. Nämä olivat kehittelemässä New Orleansille tyypillistä soul-musiikin lajia, jossa keskeisinä elementteinä olivat piano ja puhallinsoittimet.lähde?
Dorseyn levytysura käynnistyi rock and roll -vaikutteisella kappaleella "Ya Ya", jonka Britanniassa levytti Petula Clark. Muita versioita ovat tehneet John Lennon (albumilla Walls and Bridges, 1974) ja Hurriganes (Jailbird, 1979). Kappale oli mukana myös elokuvassa American Graffiti.lähde?
Dorseyn tyyli on yksinkertainen ja rento, ja siihen sekoittui vaikutteita New Orleansin rikkaasta musiikkiperinteestä. Useiden kappaleiden sanat ovat novelty-tyyppisiä.lähde?
Hänen alkuperäinen levy-yhtiönsä Fire Records lopetti toimintansa ja hän siirtyi Amy / Mala-Bell -yhtymälle.lähde?
Muita varhaisia levytyksiä olivat sitten "Ride Your Pony", "Working in the Coal Mine", "Can You Hear Me?" ja "Confusion". Näiden myötä Dorsey sai lisänimen "Mr. T.N.T."lähde?. "Working in the Coal Minen" on Suomessa levyttänyt nimellä "Työssä satamassa" E. Sarmo & Elite albumillaan Kaktuksenpiikkejä.
"Everything I Do Gonna Be Funky" on yksi monista Allen Toussaintin Dorseylle tekemistä kappaleista. Hän on sen itsekin levyttänyt, kuten myös Claudia Linnear.
Vuonna 1966 Dorsey sai Britannian listoille kappaleet "Get Out of My Life, Woman" ja "Holy Cow". Hän teki siellä kiertueen, jonka muita artisteja olivat Jerry Lee Lewis ja Cliff Bennettin Rebel Rousers. "Get Out of My Life, Woman" -kappaletta ovat samplanneet rap-artistit Nas albumin Illmatic kappaleella "Memory Lane (Sittin' in da Park)" ja Wu-Tang Clan albumin Wu-Tang Forever kappaleella "Maria".lähde?
Vuonna 1968 Britanniassa ilmestyi Dorseyn Greatest Hits -kokoelma.
Vuonna 1970 ilmestyi albumi Yes We Can, joka oli äänitetty New Orleansissa Jazz City -studioilla. Sen oli jälleen tuottanut ja kappaleet kirjoittanut Allen Toussaint. Taustayhtyeenä oli The Meters. Albumi ei menestynyt, mutta sillä olevia kappaleita versioivat The Pointer Sisters ("Yes We Can"), Robert Palmer ("Sneakin' Sally Thru the Alley") ja Ringo Starr ("Occapella"). Niinpä Polydor Records julkaisi albumin uudelleen vuonna 1976. Muita albumin kappaleita ovat "Riverboat" ja "Tears, Tears and More Tears".
Vuonna 1976 Lee Dorsey vieraili Southside Johnny & The Asbury Jukesin ensimmäisellä albumilla ja osoitti olevansa "kiven kovassa vedossa".
Aiheesta muualla

Kun soul tuli Suomeen Lee Dorsey esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla 20.10.1967
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Uchideshi

Uchideshi (jap. 内弟子) on japanilainen käsite. Sillä tarkoitetaan oppilasta, joka asuu kokopäiväisesti mestarinsa luona opiskelemassa. Japanissa tapaa voidaan käyttää edelleen opeteltaessa monia perinnetaitoja, kuten kabukia, rakugoa ja erilaisia budō-lajeja.
Matti Hannila

| Matti Hannila |
| --- | --- |
 Matti Hannila Pohjan Prikaatin komentajan vaihdoksessa 1961
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1915 Kotka
Kuollut: 27. syyskuuta 1970 (55 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1936–1970
Komentajuudet:  II/JR 4 (sijainen) III/JR 4 1944-1945 Pohjan Prikaati 1958-1961 Reserviupseerikoulu 1961-1965 Panssariprikaati 1966 Kaakkois-Suomen sotilaslääni 1966-1970
Taistelut ja sodat:  Talvisota, Jatkosota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  SL 1.lk komentajamerkki VR 2.lk sotilaallisista ansioista rauhan aikana
Matti Sakari Hannila (entinen Hannelin; 10. elokuuta 1915 Kotka – 27. syyskuuta 1970) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Hannilan vanhemmat olivat johtaja Väinö Johannes Hannelin ja Impi Alina (o.s. Nieminen). Hän liittyi Käpylän suojeluskuntaan 1927 ja hän kirjoitti 1935 ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta. Varusmiespalveluksensa Hannila suoritti lukion jälkeen 1936–1937 Suomen valkoisessa kaartissa Helsingissä, mistä hänet kotiutettiin reservin vänrikkinä.
Hän palveli Panssarirykmentissä ennen Kadettikouluun kirjoittautumista, mistä hän valmistui keväällä 1939 komennettuna Suomen valkoiseen kaartiin. Talvisodassa hän palveli Helsingistä kootun Jalkaväkirykmentti 11:n komppanianpäällikkönä ja sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan 4. prikaatissa komppanianpäällikkönä ja edelleen prikaatista muodostetun jatkosodan Jalkaväkirykmentti 4:n komppanianpäällikkönä. Hänet siirrettiin vuoden 1943 lopulla VI Armeijakunnan esikuntaan.
Hänet komennettiin kesällä 1944 takaisin Jalkaväkirykmentti 4:ään III pataljoonan komentajaksi, missä tehtävässä hän palveli sodan loppuun. Sodan jälkeen hän palveli Jalkaväkirykmentti 9:ssä kouluttajana ennen siirtymistään Taistelukoululle opettajaksi. Hän oli Pääesikunnan eri tehtävissä, kunnes hänet komennettiin 1958 silloisen Pohjan Prikaatin komentajaksi. Hänet siirrettiin Reserviupseerikoulun johtajaksi 1961, mistä hänet siirrettiin 1965 edelleen Pääesikuntaan komentopäälliköksi kenraalimajuriksi ylennettynä.
Hän palveli vuoden 1966 alun Panssariprikaatin komentajana ollen harvoja kenraalin arvoisia joukko-osaston komentajia. Parolannummellalta hänet siirrettiin Kaakkois-Suomen sotilasläänin komentajaksi. Hän kuoli komentajana ollessaan 27. syyskuuta 1970 vain 55-vuotiaana.
Ylennykset

Reservin vänrikki 1937
Vänrikki 1939
Luutnantti 1940
Kapteeni 1941
Majuri 1944
Everstiluutnantti 1954
Eversti 1958
Kenraalimajuri 1965
Kenraaliluutnantti 1968.
Kunniamerkit

Suomen Leijonan 1.lk komentajamerkki
2.lk Vapaudenristi sotilaallisista ansioista rauhan aikana
3.lk Vapaudenristi tammenlehvien kera
3.lk Vapaudenristi miekkojen kera
4.lk Vapaudenristi miekkojen kera
Talvisodan muistomitali
Jatkosodan muistomitali
Saksan Grand Prix 2014

|  Saksan Grand Prix 2014  |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2014. 

Päivämäärä:  20. heinäkuuta 2014
Sijainti:  Hockenheimring, Baden-Württemberg, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,574 km
Kilpailun pituus:  67 kierrosta, 306,458 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Paaluaika:  1.16,540
Palkintokoroke
Voittaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Toinen:   Valtteri Bottas   (Williams-Mercedes)
Kolmas:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.19,908 (kierroksella 53)
Saksan Grand Prix 2014 (virallisesti 2014 Formula 1 Grosser Preis Santander von Deutschland) oli Formula 1 -kauden 2014 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 20. heinäkuuta Hockenheimringin moottoriradalla Hockenheimissa, Saksassa.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 18. heinäkuuta | 10:00–11:30 | 11:00–12:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 25–28 °C | 36–44 °C | 41–50 % |
| 18. heinäkuuta | 14:00–15:30 | 15:00–16:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 31–32 °C | 55–58 °C | 23–30 % |
| 19. heinäkuuta | 11:00–12:00 | 12:00–13:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 29–30 °C | 44–48 °C | 36–41 % |
| 19. heinäkuuta | 14:00–15:00 | 15:00–16:00 | Aika-ajot |  Aurinkoinen | 32–33 °C | 55–57 °C | 26–29 % |
| 20. heinäkuuta | 14:00–16:00 | 15:00–17:00 | Kilpailu |  Pilvinen | 24–25 °C | 33–36 °C | 35–58 % |
Lähde: