stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juuso Rämö
Ura > Seuraura

Rämö on Tapparan kasvatti. Hän voitti joukkueessa C-nuorten SM-pronssia vuonna 2010 ja B2-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2011. Kauden 2011–2012 Rämö aloitti Tapparan B-nuorissa pelaten SM-karsintoja, mutta hänen runkosarjansa eteni kuitenkin KOOVEE:n joukkueessa B-nuorten I-divisioonassa. Rämö jakoi 13 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Joni Mäkelän kanssa.
Kaudeksi 2013–2014 Rämö siirtyi KOOVEE:stä Tampereen Ilvekseen, jossa hän teki kauden aikana myös SM-liigadebyyttinsä. Rämö pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 6. helmikuuta 2014 Oulun Kärppiä vastaan. Hän teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin kolmannessa vaihdossaan. Rämö pelasi kauden aikana kaikkiaan neljä SM-liigaottelua. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kaudella 2014–2015 Rämö pelasi kolme ottelua sekä Ilveksen SM-liigajoukkueessa että lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Kauden 2015–2016 Ilves lainasi hänet taas LeKiin, jossa Rämö pelasi kauden loppuun. Hänen ensimmäinen kokonainen Mestis-kautensa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Rämö pelasi Ilveksessä kauden aikana yhden ottelun. Kaudeksi 2016–2017 hän teki LeKin kanssa uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Syyskuussa 2016 seura lainasi Rämön aluksi viikon mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n paitaan, mutta tämän jälkeen Rämön sopimusta jatkettiin marraskuun maaottelutaukoon. Hän pelasi KeuPassa kaikkiaan 13 ottelua, jonka jälkeen Rämö palasi loppukaudeksi LeKin vahvuuteen.
Rämö siirtyi kaudeksi 2017–2018 1+1-vuotisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen. Hän ei saanut joukkueesta kuitenkaan toivotunlaista roolia ja pelasi kolmen harjoitusottelun lisäksi vain yhden Suomen Cupin ottelun, kunnes Rämön sopimus purettiin syyskuussa 2017. Jo samana päivänä hän siirtyi sarjatasoa alemmas Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyryn riveihin.
Ura > Maajoukkueura

Rämö on pelannut yhden poikien maaottelun.
Raumo Glasbruk

Rauman lasitehdas eli Raumo Glasbruk toimi Himangalla Sautinkarin alueella vuosina 1875–1879. Tehtaan perustaja oli himankalainen maakauppias J. P. Sahlgren (1826-1889). Tehdas valmisti ikkunalasia, apteekkipulloja, olutpulloja sekä erilaisia puristelasituotteita.
Furkan Aldemir

| Furkan Aldemir |
| --- | --- |
 Aldemir vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Furkan Aldemir
Syntynyt: 9. elokuuta 1991 (ikä 33) Konak, Turkki
Kansalaisuus:   Turkki
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä / Sentteri
Pituus:  208 cm
Paino:  109 kg
NBA-varaus:  53. varaus 2012 (Los Angeles Clippers)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2007–2011 2011–2014 2014–:   Karşıyaka Basket  Galatasaray SK  Philadelphia 76ers
Maajoukkueet
:   Turkki
Aiheesta muualla
FIBA
Furkan Aldemir (s. 9. elokuuta 1991 Konak) on turkkilainen koripalloilija.
Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelaava Aldemir aloitti pelaajauransa kotimaassaan, jossa muun muassa voitti Turkin mestaruuden. Los Angeles Clippers varasi hänet NBA:han 53. vuorolla vuoden 2012 varaustilaisuudessa. Aldemir siirtyi NBA:han, Philadelphia 76ersiin, joulukuussa 2014.
Aldemir on pelannut myös Turkin maajoukkueessa, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi vuoden 2014 MM-kilpailuissa.
Antti Häkkänen

| Antti Häkkänen |
| --- | --- |
 Häkkänen syyskuussa 2023.
Suomen puolustusministeri
 Orpon hallitus 20.6.2023–  
Edeltäjä:  Antti Kaikkonen
Suomen oikeusministeri
 Sipilän hallitus 5.5.2017–6.6.2019  
Edeltäjä:  Jari Lindström
Seuraaja:  Anna-Maja Henriksson
Kansanedustaja
 22.4.2015–  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kaakkois-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1985 (ikä 40) Mäntyharju
Ammatti:  kansanedustaja
Puoliso:  Henna Pajulammi (vih. 2019)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Koulutus:  oikeustieteen maisteri
Sotilaspalvelus
Puolustushaara:  Suomen maavoimat
Palvelusvuodet:  2004–2005
Sotilasarvo:   yliluutnantti
Joukkoyksikkö:  Karjalan prikaati
Aiheesta muualla
Kotisivu
Antti Edvard Häkkänen (s. 16. tammikuuta 1985 Mäntyharju) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko ja kansanedustaja. Hän on toiminut Orpon hallituksen puolustusministerinä 20. kesäkuuta 2023 lähtien. Häkkänen on kokoomuksen varapuheenjohtaja. Sipilän hallituksessa hän toimi oikeusministerinä vuosina 2017–2019.
Ura

Häkkänen kirjoitti ylioppilaaksi Mäntyharjun lukiosta vuonna 2004. Hän on valmistunut oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta. Pro gradu -tutkielmansa hän kirjoitti oikeushistoriasta, aiheenaan kuntien ja valtion väliset taloudelliset suhteet kunnallisverojärjestelmän perustuslaillisen aseman näkökulmasta.
Häkkänen on kotoisin Etelä-Savon Mäntyharjulta ja on toiminut Mäntyharjun kunnanvaltuustossa vuodesta 2009. Häkkänen valittiin Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajaksi marraskuussa 2011 kaksivuotiskaudelle 2012–2013. Loppuvuodesta 2012 liiton tuolloinen varapuheenjohtaja Saul Schubak herätti Facebookissa kohua mielipiteellään lapsilisien poistamisesta. Häkkänen ilmoitti, että Schubakista on haittaa liitolle ja toivoi tämän eroa, minkä jälkeen Schubak erosi. Tammikuussa 2013 Häkkänen erosi puheenjohtajan tehtävästä kesken kauden ja siirtyi pääministeri Jyrki Kataisen erityisavustajaksi. Häkkänen on työskennellyt myös liikenne- ja kuntaministeri Paula Risikon erityisavustajana.
Häkkänen oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2014 kokoomuksen ehdokkaana, mutta ei tullut 12 449 äänellä valituksi. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän oli ehdolla uudesta Kaakkois-Suomen vaalipiiristä. Hän sai 6 216 ääntä ja tuli valituksi kansanedustajaksi.
Häkkänen valittiin kokoomuksen varapuheenjohtajaksi kesäkuussa 2016 pidetyssä puoluekokouksessa suurimmalla äänimäärällä.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Häkkänen valittiin jatkokaudelle 20 234 äänellä, mikä oli koko maassa kolmanneksi eniten ja korkein kokoomusehdokkaan saama äänimäärä.
Häkkänen ei haastanut Kokoomuksen nykyistä puheenjohtajaa Petteri Orpoa vuoden 2020 puoluekokouksessa. Hänet valittiin jatkokaudelle Kokoomuksen varapuheenjohtajaksi vuonna 2020 saaden 540 ääntä, mikä oli suurin äänimäärä VPJ-ehdokkaista ja 13 ääntä suurempi äänisaalis kuin toiseksi eniten ääniä saaneella Elina Valtosella. Antti Häkkänen valittiin vuoden 2022 puoluekokouksessa Kalajoella jo neljännelle varapuheenjohtajakaudelle. Häkkänen sai vaalissa varapuheenjohtajista eniten ääniä, 609.
Vuonna 2023 Häkkänen valittiin 21 378 äänellä eduskuntaan. Äänipotti oli yli 9 prosenttia Kaakkois-Suomen vaalipiirin äänistä.
Ura > Oikeusministerinä 2017–2019

Tasavallan presidentti nimitti hänet oikeusministeriksi Sipilän hallitukseen perjantaina 5. toukokuuta 2017.
2017 Häkkänen valitsi avustajakseen kokoomuksen entisen kansanedustajan Tapani Mäkisen. Savon Sanomat kuvaili Mäkisen nimitystä "hyvin erikoiseksi", sillä häntä epäiltiin julkisuudessa taloudellisista laiminlyönneistä ja korruptiosta. Mäkinen irtisanoutui itse huhtikuussa 2018 häneen kohdistuvien rikosepäilyjen takia.
Häkkäsen ministeriaikana erityisesti seksuaalirikoksien rangaistuksia kovennettiin. Vuonna 2019 rikoslakiin tuli mm. uusi rangaistussäännös törkeästä lapsenraiskauksesta ja enimmäisrangaistusta lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä korotettiin neljästä vuodesta kuuteen vuoteen vankeutta. Lisäksi mm. terrorismirikoslainsäädäntöä sekä vapautuvien vankien väkivaltariskin arviointia kiristettiin.
Ura > Puolustusministerinä 2023–

Häkkänen nimitettiin puolustusministeriksi Orpon hallitukseen 20. kesäkuuta 2023.
Häkkänen kertoi elokuun alussa 2023 harkitsevansa vakavasti ehdokkuutta vuoden 2024 presidentinvaaleissa ja tiedottavansa päätöksestään elo-syyskuussa. Häkkänen oli Helsingin Sanomien kyselyn mukaan kokoomuksen kansanedustajien suosikki puolueen presidenttiehdokkaaksi, ja häntä kannattivat kuusi Kokoomusnuorten piirijärjestöä sekä Ilta-Sanomien tietojen mukaan myös Uudenmaan, Hämeen, Kaakkois-Suomen ja Lapin piirit. Kokoomuksen puoluehallituksen päätettyä pyytää Alexander Stubbia puolueen ehdokkaaksi 14. elokuuta Häkkänen kuitenkin kertoi, ettei aio asettua ehdolle vaan tukee päätöstä.
Suomi allekirjoitti marraskuussa 2023 Israelin kanssa noin 314 miljoonan euron arvoisen sopimuksen RAFAEL-yhtiön nk. "Daavidin linko" -ohjusjärjestelmän hankkimisesta. Asekauppa herätti myös kritiikkiä, sillä samaan aikaan Israel puolustautui Gazassa Hamasin hyökkäykseltä Israeliin ja mm. vasemmistoliitto vastusti asekauppoja. Häkkänen kuitenkin vastasi kritiikkiin sanomalla, ettei Lähi-Idän konflikti vaikuta jo Marinin hallituksen aikana sovittuihin asekauppoihin.
Joulukuussa 2023 Häkkänen allekirjoitti Yhdysvaltojen ulkoministeri Antony Blinkenin kanssa DCA-puolustussopimuksen, joka mm. määrittelee ehdot Suomen sekä Yhdysvaltojen yhteistoiminnalle kriisitilanteissa ja antaa tarvittaessa Yhdysvaltojen käyttöön 15 suomalaista sotilasaluetta. Häkkäsen mukaan sopimus "parantaa kuitenkin merkittävästi kykyämme toimia yhdessä kaikissa tilanteossa", vaikka Suomi huolehtii edelleen omasta puolustuksestaan.
Tammikuussa 2024 Häkkänen vaati venäläisten kiinteistökauppojen täyskieltoa Suomessa ja asetti poikkihallinnollisen työryhmän valmistelemaan sitä koskevaa lainsäädäntöä. Hänen mukaansa Venäjä voi "pyrkiä hyödyntämään myös kiinteistöomistuksia tietynlaisiin vaikuttamisyrityksiin" ja kiinteistökauppojen täyskiellolla nämä yritykset ennaltaehkäistään.
Häkkänen kertoi tammikuussa 2024 Kyrönmaalle etsivänsä oikeudellisia keinoja reservistä eroamisen estämiseksi. Hän perusteli asiaa sillä, ettei ole isänmaallista erota reservistä. Häkkäsen haastattelua seuranneiden viiden päivän aikana reservistä erosi yli 670 ihmistä. Reservistä siviilipalvelusvelvollisuuteen siirtyneiden määrä kasvoi niin paljon, että hallitus joutui kasvattamaan siviilipalveluksen rahoitusta 6,1 miljoonasta eurosta yli 7 miljoonaan euroon ja Siviilipalveluskeskus lyhensi viisipäiväisen täydennyskoulutuksen kolmepäiväiseksi, jotta kaikki tulokkaat ehdittäisiin kouluttaa.  Presidenttiehdokkaat Alexander Stubb ja Pekka Haavisto kertoivat kumpikin vastustavansa Häkkäsen esitystä.
Poliittisia näkemyksiä

Häkkäsen nähdään edustavan kokoomuksen konservatiivisiipeä, joskin häntä on puoluetoverin mukaan vaikea lokeroida, eikä hän itse katso olevansa konservatiivi. Hän on ollut koventamassa lasten seksuaalisen hyväksikäytön rangaistuksia, vaatinut joltain osin tiukempaa maahanmuuttopolitiikkaa sekä turvallisuuteen panostamista mutta toisaalta korostanut työperäisen maahanmuuton tärkeyttä ja hänessä on liberaalejakin piirteitä. Häkkänen sanoi vuonna 2019 Ylen vaalikoneessa: "Perinteiset arvot, kuten koti, terve isänmaallisuus, rehellisyys sekä toisen ihmisen kunnioittaminen ovat hyvän elämän perusta ja antavat juurevuutta elämään."
Politiikan tutkijoiden Johanna Vuorelman ja Ilkka Ruostetsaaren mukaan Häkkänen ei ole populisti vaan oikeusvaltion puolustaja eikä populismia kokoomuksessa oikein ole, mutta puolueessa on sekä konservatiiveja että liberaaleja.
Häkkäsen mielestä verotuksen tulee kannustaa työntekoon, yrittämiseen sekä ahkeruuteen. Hän kannattaa ansiotulo- sekä pääomatuloverojen laskemista. Perintövero tulisi poistaa ja korvata luovutusvoittoverolla Häkkäsen mielestä.
Häkkänen kannattaa työperäisen maahanmuuton lisäämistä, mutta katsoo, että humanitäärinen maahanmuutto on lisännyt Suomessa turvattomuutta.
Häkkäsen puheenjohtajakauden aikana kokoomusnuoret esittivät muun muassa sukupuolikiintiöiden poistamista, ruotsin kielen opiskelun muuttamista vapaaehtoiseksi sekä tasaveromalliin siirtymistä. Häkkäsen johdolla kokoomusnuoret myös lanseerasi "Siirrä yrityksesi Viroon!" -nimisen kampanjan, jossa kritisoitiin suomalaista yhteisöveroa ja esitettiin siirtymistä Suomen Viron yhteisöveromalliin.
Häkkäsen mielestä siirtyminen reservistä siviilipalvelusvelvolliseksi tulisi estää.
Yksityiselämä

Häkkänen ja hänen kihlattunsa juristi Henna Pajulammi saivat marraskuussa 2018 tyttären ja avioituivat syyskuussa 2019. Perheeseen syntyi poika vuonna 2023.
Häkkänen suoritti varusmiespalveluksensa Karjalan prikaatissa vuosina 2004–2005 ja kävi Reserviupseerikoulun. Sotilasarvoltaan hän on reservin yliluutnantti.
Antti Häkkäsen isoveli on oikeustieteen professori Martti Häkkänen ja isä puolestaan kokoomusvaikuttaja, varatuomari Markku Häkkänen.
Vaalimenestys > Europarlamenttivaalit

2014: 12 449 (ei valittu)
Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

2015: 6 216 (Kaakkois-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2019: 20 234 (Kaakkois-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2023: 21 378 (Kaakkois-Suomen vaalipiiri, valittiin)
Vaalimenestys > Aluevaalit

2022: 1 871 (Etelä-Savon hyvinvointialue, valittiin)
Vaalimenestys > Kuntavaalit

2008: 103 (Mäntyharju, valittiin)
2012: 103 (Mäntyharju, valittiin)
2017: 140 (Mäntyharju, valittiin)
2021: 173 (Mäntyharju, valittiin)
Lähde:
Juha Kinnunen (yhteiskuntatieteen professori)

Juha Kinnunen on Itä-Suomen yliopiston terveyshallintotieteen osa-aikainen professori. Hänet on valittu Pirkanmaan hyvinvointialueen sairaalapalveluiden johtajaksi. Valinnan vahvisti Pirkanmaan hyvinvointialueen aluehallitus kokouksessaan 26. syyskuuta 2022. Aiemmin Kinnunen erosi Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajan tehtävästä 19. tammikuuta 2022 kun sairaanhoitopiirin jäsenkunnat esittivät epäluottamusta Keski-Suomen Sairaala Novan  ylittyneiden rakennuskustannusten sekä Aster – asiakas- ja potilastietojärjestelmän ylittyneiden kustannusten ja siitä johtuneen hankinnan kaatumisen johdosta. Virkasuhde päättyi 19. maaliskuuta 2022.
Hän on ollut yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunnan dekaani, Minna Canth -instituutin varajohtaja sekä Kuopion hyvinvointitutkimuskeskuksen (KWRC, Kuopio Welfare Research Center) ma. johtaja.
Kinnunen on väitellyt terveydenhuollon tohtoriksi Kuopion yliopistossa 1990. Väittelynsä jälkeen hän on työskennellyt Kuopion yliopiston lisäksi Oulun yliopistossa sekä vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa (Massachusetts Institute of Technology, Sloan School of Management).lähde?
Kuopion yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan varadekaani hän oli 1995-2000 ja dekaani 2001-2004.lähde?
Kuopion yliopiston ylioppilaskunta osoitti kunnioitustaan Kinnusen työlle opiskelijoiden hyväksi ja aktiiviselle näkymiselle tiedeyhteisön ulkopuolisessa mediassa valitsemalla hänet Uitettavaksi Proffaksi vuonna 2005. Uitettava proffa paljastetaan vapunaattona Kuopion torilla, jossa hänet heitetään uimaan Velj'mies-patsaan altaaseen. Proffa on heitetty altaaseen vuodesta 1974.
Kinnusen vetämässä Kuopion yliopiston Terveyshallinnon ja -talouden laitoksen HumanRe-tutkimusprojektissa (2004–2007), jossa tutkitaan henkilöstövoimavarojen johtamisen innovaatioita terveydenhuollossa, alustavat tulokset ylittivät uutiskynnyksen Suomen Kuvalehdessä. Lehti uutisoi näyttävästi ko. tutkimuksen mukaan Suomen terveydenhuollossa olevan paljon ylikapasiteettia. Esimerkiksi leikkauksista 30–40 prosenttia kerrottiin olevan turhia, terveyskeskuksissa on 2–3 kertaa enemmän henkilöstöä kuin on tarpeen ja sairaalapaikkoja on 5 000 liikaa. Vielä keskeneräisen tutkimuksen lopulliset tulokset julkaistaan lokakuussa.
Tutkimus poiki heti tuoreeltaan kritiikkiä peruspalveluministeri Paula Risikolta, jonka mielestä tutkimus sisältää rajuja yleistyksiä. Ministeri aikoi kuitenkin tarkastella terveysalan rakenteita, sillä leikkausjonoja on, mutta viime aikoina ei ole kiinnitetty huomiota siihen, mistä nämä johtuvat.
Julkaisuja

Kinnunen, Juha, Lindström, Kari: Rakenteellisen ja toiminnallisen muutoksen vaikutukset HUSin johtamiseen ja henkilöstön hyvinvointiin.  Kuopion yliopisto, 2005.  ISBN 951-27-0368-8
Ryynänen, Olli-Pekka, Myllykangas, Markku, Kinnunen, Juha (et al): Terveyden ja sairauden valinnat.  Suomen kuntaliitto, 1999.  ISBN 951-755-250-5
Sinkkonen, Sirkka, Kinnunen, Juha: Arviointi ja seuranta julkisella sektorilla.  Kuopion yliopisto, 1994.  ISBN 951-780-901-8
Miettinen, Sakari, Sinkkonen, Sirkka, Kinnunen, Juha: Erikoissairaanhoidon hallinnon muutos ja hallinnon käyttökustannukset Suomessa 1987-1991.  Kuopion yliopisto, 1993.  ISBN 951-780-584-5
Kinnunen, Juha: KYSin johtaminen ja kulttuuri muuttuvassa toimintaympäristössä.  Kuopion yliopistollinen sairaala, 1992.  ISBN 952-9704-03-8
Kinnunen, Juha: Terveyskeskusten organisaatiokulttuuri.  Kuopion yliopisto, 1990.  ISBN 951-780-808-9
Sinkkonen, Sirkka, Kinnunen, Juha, Paunonen, Marita: Osastonhoitajien johtamistyylit ja hoitohenkilöstön työtyytyvyys.  Suomen kaupunkiliitto, 1986.  ISBN 951-759-357-0
Kinnunen, Juha: Terveydenhuollon toimeenpanevien organisaatioiden sisäisen kulttuurin merkityksestä asiakaspalvelun kannalta.  Kuopion yliopisto, 1986.  (opinnäytetutkielma)
Aiheesta muualla

Hietanen, Elina (toim.): "Teknologiastrategialla uusia näköaloja sosiaali- ja terveydenhuoltoon". Sosiaali- ja terveysviesti, 4/2000.
Juha Kinnunen: "Leikkausjonot ovat piilopriorisointia". Kantti.net, 8.12.2004. (Arkistoitu – Internet Archive) (äänitallenteita)
"Kuopiossa panostetaan hyvinvointitutkimukseen" (Kinnusen haastattelu). Kantti.net, 6.3.2007. (Arkistoitu – Internet Archive) (äänitallenne)
"Terveyspalvelut remonttiin". YLE Akuutti, 28.2.2006.
"Studia Generalia - Hyvinvointipalvelut vuonna 2015". Kantti.net, 2006. (Arkistoitu – Internet Archive) (äänitallenne)
"Kansalaisen muuttuva rooli terveydenhuollossa" (Kinnusen luento). Kantti.net, 2008.[vanhentunut linkki] (äänitallenne)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Jeep Avenger

| Jeep Avenger |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Puola
Valmistaja:  Jeep
Konserni:  Stellantis
Valmistusvuodet:  2022–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Aeolus Yixuan Citroën C4 III DS 3 Crossback Fiat 600 Opel Corsa F Opel Mokka B Peugeot 208 II Peugeot 2008 II
Pohjalevy:  PSA EMP1
Käyttövoima:  bensiini sähkö
Vetotapa:  etuveto
Jeep Avenger on Jeepin vuodesta 2022 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Se on valmistajansa pienin malli ja sijoittuu suuremman Renegaden alapuolelle.
Avenger esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2022 täyssähköisenä versiona, mutta malli tulee myöhemmin saataville myös polttomoottorikäyttöisenä joillain markkinoilla. Auto perustuu PSA-konsernin kehittämälle EMP1-perusrakenteelle.
Avenger valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeep Avenger Wikimedia Commonsissa
Avenger Jeepin kotisivuilla
Alfa Romeo Tonale

| Alfa Romeo Tonale |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Konserni:  Stellantis
Valmistusvuodet:  2022–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Dodge Hornet Jeep Commander Jeep Compass (MP)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Small Wide 4×4 LWB
Moottori:  R4
Akku:  15,5 kWh (PHEV)
Hybridivoimalinja:  kevythybridi lataushybridi
Sähköinen toimintamatka:  48 km (PHEV)
Iskutilavuus:  1,3–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen automaatti 9-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Alfa Romeo Tonale on Alfa Romeon vuodesta 2022 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa suuremman Stelvion alapuolelle. Tonalen konseptimalli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2019. Tuotantoversio esiteltiin helmikuussa 2022. Malli on nimetty Stelvion tavoin Italian pohjoisosassa sijaitsevan Passo del Tonale -solan mukaan. Tonalen Pohjois-Amerikassa myytävä sisarmalli on Dodge Hornet, jossa käytetään hyvin pitkälti samaa tekniikkaa.
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä Tonale sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Tonale perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Jeep Compass. Kaikki bensiinimoottorit ovat turboahdettuja, ja suurinta lukuun ottamatta niissä hyödynnetään hybriditekniikkaa. Vaihtoehdot ovat 1,5-litrainen (130/160 hv) 48 voltin kevythybridijärjestelmällä, ladattava hybridimalli 1,3-litraisella bensiinimoottorilla ja taka-akselille sijoitetulla sähkömoottorilla (yhteisteho 275 hv) sekä 2,0-litrainen (256 hv). Kevythybridimalleissa on seitsemänportainen TCT-kaksoiskytkinvaihteisto ja etuveto, ladattavassa hybridiversiossa puolestaan on kuusiportainen automaattivaihteisto ja neliveto. 2,0-litraisen bensiinimoottorin yhteydessä on yhdeksänportainen automaattivaihteisto ja neliveto. Ainoa dieselmoottori on 1,6-litrainen Multijet (130 hv), jonka yhteydessä on aina kuusiportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja etuveto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo Tonale Wikimedia Commonsissa
Tonale Alfa Romeon kotisivuilla
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit: Giulia · Stelvio · Tonale · Junior
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan): 1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit: 
Konseptimallit: 33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot: Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
Liigacup 2007

Liigacup pelattiin 11. kertaa keväällä 2007. Mukana olevat kaikki 14 liigajoukkuetta oli jaettu kahteen alkulohkoon. Alkulohkot pelattiin yksinkertaisena sarjana, eli jokainen joukkue pelasi alkulohkovaiheessa kuusi ottelua. Kummastakin alkulohkosta neljä parasta selvisi pudotuspeleihin.
Alkulohkot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alkulohko I: FC Honka  FC KooTeePee  FC Lahti  HJK  IFK Mariehamn  MyPa  FC Viikingit |   |  Alkulohko II: AC Oulu  FC Haka  FC Inter  FF Jaro  Tampere United  TPS  VPS |
Tapahtumat lyhyesti

Liigacup pelattiin vuonna 2007 totutusti alkukeväästä ennen Veikkausliigan alkua. Hallitseva mestari Kuopion Palloseura ei ollut mukana puolustamassa mestaruuttaan, sillä sen kohtalona oli pudota liigasta edelliskaudella. Kaikki 14 liigajoukkuetta osallistuivat keväiseen turnaukseen, joka potkaistiin perinteisesti käyntiin Talin jalkapallohallissa.
Edellisvuonna nolosti alkulohkonsa viimeiseksi jäänyt HJK paransi juhlavuotensa kunniaksi, ja otti ykköslohkossa ylivoimaisen voiton häviämättä ensimmäistäkään ottelua. Samasta lohkosta jatkoon pääsivät myös nousijajoukkue FC Viikingit, FC Lahti sekä FC Honka. Edelliskaudella finaalin hävinnyt FC KooTeePee jäi lohkossa viidenneksi, ja karsiutui siten jatkopeleistä.
Toisessa lohkossa hallitseva Suomen mestari Tampere United oli yhtä ylivoimainen kuin HJK, sillä sekään ei hävinnyt otteluakaan. Tamperelaisten ohella lohkosta jatkopeleihin jatkoivat VPS, FC Inter sekä toinen nousijajoukkue AC Oulu.
Puolivälierissä nousijajoukkueiden matka päättyi. Viikingit olivat vain hidaste FC Interille, kun taas AC Oulu taisteli HJK:n kanssa aina rangaistuspotkukilpailuun saakka. Helsinkiläiset olivat ratkaisuhetkillä niukasti vahvempia. FC Honka yllätti alkulohkonsa ylivoimaisesti voittaneen TamU:n maalein 2-1, kun taas FC Lahti eteni välieriin niukalla 1-0 -voitolla VPS:stä. Tasaisissa välierissä Lahti yllätti aseettoman HJK:n, ja Honka joutui taipumaan Interille rangaistuspotkuilla.
Finnair Stadiumilla pelattu loppuottelu oli välierien tapaan puolustusvoittoinen, eikä maaleja varsinaisella peliajalla nähty. Rangaistuspotkuissa lahtelaiset olivat turkulaisia vahvempia, ja FC Lahti pääsi siten juhlimaan historiansa ensimmäistä liigacupin voittoa.