stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sosialidemokraattiset Opiskelijat
Organisaatio > Osastot

Joensuun sosialidemokraattiset nuoret ja opiskelijat (JSD/JOSY)
Jyväskylän sosialidemokraattiset nuoret ja opiskelijat (JSDN)
Opiskelijoiden sosialidemokraattinen yhdistys (OSY) (Helsinki)
Oulun opiskelijoiden sosialidemokraattinen yhdistys (OOSY)
Rovaniemen Sosialidemokraattinen Opiskelijayhdistys (ROSO)
Tampereen sosialidemokraattinen opiskelijayhdistys (TASY)
Turun opiskelijoiden sosialidemokraattinen yhdistys (TOSY)
Vaasan sosialidemokraattiset opiskelijat (VSDO)
Åbo Vasa Socialdemokratiska Studerande (ÅVSS)
Lähde
Puheenjohtajat ja pääsihteerit

| --- | --- |
 Puheenjohtajat Arvo Salo 1963  Bo Ahlfors 1964–1966  Jouko Möttönen 1967–1968  Pentti Väänänen 1968  Kari Piimies 1969  Ilpo Manninen 1970  Jukka Paastela 1971  Christer Granskog 1972–1973  Erno Lehtinen 1974  Pentti Valtonen 1975–1976  Heikki Kehälinna 1977  Pentti Puoskari 1978  Antti Vuorenrinne 1979  Kalervo Haverinen 1980  Amos Hasan 1981–1983  Veli–Mikko Niemi 1984–1986  Tarja Kantola 1986–1988  Pauli Kivipensas 1988–1990  Ulla-Maija Rajakangas 1991–1992  Mikael Jungner 1992–1993  Harri Liikkanen 1993–1995  Sanna Vallinen 1995–1997  Kaisu Heikkilä 1997–1998  Petteri Oksa 1998–1999  Tage Lindberg 2000–2002  Katri Söder 2003–2004  Esa Suominen 2005–2006  Mikko Koskinen 2007–2008  Katri Nokela 2009–2010  Sarita Niemi 2011–2012  Anette Karlsson 2013–2014  Hanna Huumonen 2015–2016  Jesse Jääskeläinen 2017–2018  Topi Kytölehto 2019  Heidi Miettinen 2020  Ville Kurtti 2021  Timo Keisala 2022  Mari van den Berg 2023–2024  Miku Kuuskorpi 2024– :  Pääsihteerit Pentti Lumme (sihteeri) 1963  Kirsi Sala (sihteeri) 1964  Seppo Dahl (sihteeri) 1965  Esa Juurola 1966  Ilkka Ristimäki 1967  Sverker Nyman 1968  Leena Simonen 1968  Esko Franssila 1968  Martti Koivisto 1969  Risto Olamo 1970–1971  Väinö Rinki 1972–1973  Jukka Paasikallio 1974  Heikki Kehälinna 1975–1976  Pentti Puoskari 1977  Arja Alho 1978–1979  Ilkka Hakoniemi 1980  Merja Oksanen 1981  Timo Hynynen 1982  Tarja Paasi 1984–1985  Raija Latva-Karjanmaa 1986–1988  Jari Luoto 1988–1990  Harri Sandell 1990–1991  Mikael Jungner 1991–1992  Harri Liikkanen 1992–1993  Kaarina Nissinen 1993–1995  Janne Ollikainen 1995–1996  Petteri Huurre 1996–1997  Kirsi Törmänen 1997–1998  Ville Wallin 1998–1999  Tarmo Manninen 2000–2001  Karoliina Reijonen 2002  Inari Juntumaa 2003–2004  Arto J. Virtanen 2004–2005  Paavali Kukkonen 2005–2007  Kaisa Penny 2007–2009  Mikko Sauli 2008 (vt.)  Piia Rekilä 2008 (vt.)  Iina Korkiamäki 2009–2011  Anni M. Lahtinen  2011–2014  Noora Luukka 2014–2017  Essi Virtanen 2017–2018  Sini Heino 2018–2020  Neea Kähkönen 2020  Aleksanteri Gustafsson 2021–2022  Susan Saarinen 2022–
Talous

Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille:
2021: 65 000 €
2020: 65 000 €
2019: 68 000 €
2018: 75 000 €
2017: 75 000 €
2016: 75 000 €
2015: 67 100 €
2014: 67 095 €
2013: 67 500 €
2012: 67 500 €
Kirjallisuutta

Raaska, Petja: Neljä vuosikymmentä sosialidemokraattien etujoukkona, Sosialidemokraattiset Opiskelijat SONK ry:n historia, SONK 2003
Bergholm, Tapio: SONK kaksikymmentä vuotta vapaasti vasemmalla - järjestöhistoria. - Punaisista apostoleista opiskelijaradikalismiin (toim. Tapio Bergholm). Kiikala 1983
Nuuska

Pussinuuskaa (myös nimellä annosnuuska). Kuvassa General White Portion.
Nuuska eli suunuuska on tupakasta valmistettu tuote, jota käytetään useimmiten ylä- tai alahuulen alla, josta sen sisältämä nikotiini imeytyy verenkiertoon suun limakalvojen kautta. Nuuskan myynti kiellettiin vuonna 1992 kaikissa silloisissa EU-maissa Maailman terveysjärjestön suositusten perusteella, mutta Ruotsissa, missä nuuskan käyttö kuuluu vahvasti kansankulttuuriin, nuuskan valmistus ja myynti on sallittu poikkeusluvalla. Suomessa nuuskan myynti tuli laittomaksi vuonna 1995 maan EU:hun liittymisen myötä poislukien Ahvenanmaa, missä kielto astui voimaan vasta vuonna 2006. Nuuskaa kulkeutuu Suomeen Ruotsin lisäksi erityisesti Venäjältä, vaikka nuuskan myynti kiellettiin Venäjällä vuonna 2016.
Nuuskaa käyttää päivittäin 3,0 % 20–74-vuotiaista suomalaisista.
Historia

Eurooppaan ensimmäisenä levinnyt tupakan käyttömuoto oli nuuskaaminen. 1500-luvun loppupuolella nenänuuskan käytöstä tuli Ranskan hovin arvostama tapa. Nuuskaaminen levisi Ranskan hovista muualle Eurooppaan 1700-luvulla. Nenänuuskan käyttö väheni selvästi Ranskan vallankumouksen yhteydessä suuressa osassa Eurooppaa ja piipun ja savukkeen polttaminen kasvatti suosiotaan. Nykyinen kostea nuuska on peräisin Ruotsista, jossa se kehitettiin 1800-luvun aikana. Myös Itämeren rannalla, Gdańskin seudulla asuvat kašubit käyttävät nuuskaa yleisesti.
Koostumus

Nuuska koostuu pääasiassa tupakasta (40–45 %) ja vedestä (45–60 %). Yhteensä nuuska sisältää noin 2 500 erilaista kemikaalia. Muita nuuskan sisältämiä aineita ovat natriumkarbonaatti, natriumkloridi (ruokasuola), savuaromi ja kosteudensäilytysaineet. EU:n elintarvikkeiden merkintälain mukaan ruotsalaiseen nuuskaan tuli pakolliseksi ilmoittaa 25. marraskuuta 2005 alkaen nuuskan koostumus. Yleinen myytti, että nuuskaan olisi joskus lisätty lasinsirpaleita, ei pidä paikkaansa. Myytti on syntynyt todennäköisesti kiteytyneestä suolasta.
Tupakkaverkon mukaan nuuska sisältää jopa 20 kertaa enemmän nikotiinia kuin tupakka. Nuuskan ja savukkeiden aiheuttamat veren nikotiinipitoisuudet ovat keskimäärin yhtä suuret. Nuuskaajan nikotiiniannos on kuitenkin keskimäärin suurempi kuin tupakoivan. Tämä johtuu siitä, että nuuskatessa nikotiinin huippupitoisuus veressä saavutetaan hitaammin kuin savukkeilla, mutta pitoisuus säilyy korkealla tasolla pidempään kuin tupakoidessa.
Nikotiini aiheuttaa vahvaa riippuvuutta. Nitrosoamiinien kaikkia haittavaikutuksia ei vielä tunneta. Näiden aineiden määrä nuuskassa riippuu käytetyn tupakan valmistusprosessista; uunissa kuivatettu ja paahdettu tupakka sisältää enemmän PAH-yhdisteitä kuin käymisprosessilla valmistettu tai ilmakuivattu tupakka. Amerikkalaisessa nuuskassa on tyypillisesti enemmän haitallisia kemikaaleja. Nuuska sisältää raskasmetalleja kuten lyijyä, kadmiumia, arseenia ja nikkeliä, jotka kertyvät elimistöön.
Erilaiset sekoitukset eri tupakkalajeista sekä aromi- ja makuaineet antavat eri nuuskamerkeille oman maun ja koostumuksen. Makuun vaikuttavat muun muassa siemenlajike, ilmasto, viljelypaikka ja tupakan kuivausmenetelmä, valmistusprosessissa käytettävä lämpökäsittely sekä muut lisäaineet.lähde?
Valmistus

Valmistuksessa on kolme päävaihetta: jauhatus, sekoitus ja pakkaus. Nuuskaa valmistetaan nykyisin ilmakuivatusta tupakasta, jota tuodaan Etelä- ja Pohjois-Amerikasta sekä Aasiasta. Valmistusprosessissa tupakka jauhetaan syöttämällä sitä myllyyn, jossa se jauhetaan karkeaksi, keskikarkeaksi tai hienoksi jauheeksi. Sekoitusvaiheessa tupakkaan lisätään vesi ja suola, minkä jälkeen seosta lämmitetään. Lämmityksen jälkeen nuuska jäähdytetään ja siihen lisätään muut ainekset, yleensä paistettua ruokasoodaa, säilytysaineita ja erilaisia aromeja.
Annosnuuska (pussinuuska) pakataan pusseihin ja suljetaan tiivisti muovirasioihin. Muovirasioita käytetään säilyvyyssyistä, koska annosnuuska kuivuu irtonuuskaa nopeammin. Irtonuuska pakataan vahatusta pahvista tai muovista valmistettuihin rasioihin. Nuuskapakkauksia säilytetään kylmässä. Kylmäsäilytyksessä nuuska kypsyy ja saa luonteenomaisen arominsa ja makunsa. Myyntipisteissä nuuska säilötään kylmäkaappeihin ja kotona jääkaapissa tai pakastimessa.
Ruotsalainen nuuska saatetaan joskus sekoittaa amerikkalaiseen savuttomaan tupakkaan (moist snuff), mutta niiden valmistus ja käyttö eroavat hieman toisistaan. Amerikkalaista versiota käytetään perinteisesti alahuulessa, josta myös toisinaan käytetään nimeä dipping tobacco. Valmistustapa eroaa muun muassa siinä, että tupakkaa ei yleensä pastöroida valmistuksen aikana toisin kuin ruotsalainen nuuska. Amerikkalaisen nuuskan makuaineina ei myöskään yleisesti käytetä suolaa; sen sijaan erilaisia mausteita käytetään, ja tuotteet ovat usein makeampia.
Käyttö

Nuuska on tupakkajauheesta tehty kostea tai kuiva tupakkatuote, jota pidetään yleisimmin ylähuulen sisäpuolella tai muussa paikassa suun sisässä. Tarkoituksena on, että sen vaikuttavat aineet imeytyvät limakalvojen kautta. Nuuskaa myydään annospusseihin pakattuina tai irtonuuskana. Annospussien selluloosakuidusta valmistettu harsokangas estää tupakan suoran kosketuksen limakalvoon, ja se voidaan asettaa suoraan rasiasta suuhun. Kostea irtonuuska laitetaan huulen alle yleisimmin nuuskatykillä, tai vaihtoehtoisesti se pyöritellään sormin ensin kiinteämmäksi, yleisesti pallomaiseksi, ettei se hajoa huulen alla ja leviä suuhun. Pidempään nuuskaa käyttäneet eivät yleisesti käytä nuuskatykkiä eivätkä pyörittele nuuskasta palloa, sillä samalla nuuskasta häviää kosteutta, vaan nuuska poimitaan purkista kaikilla viidellä sormella, puristetaan hiukan yhteen ja asetetaan suoraan huulen alle.
Nuuskaajat käyttävät nuuskaa muutamista minuuteista aina tunteihin saakka. Osa nuuskaajista nuuskaa koko valveillaoloaikansa ja nukkuessaankin. Ruotsissa nuuskaaminen on niin voimakas kansanperinne, että Ruotsissa, toisin kuin muissa EU-maissa, sitä saa edelleen myydä. Ruotsin terveysviranomaisten mukaan miltei joka toinen ruotsalaisista nuuskaajista haluaisi lopettaa nuuskaamisen. Ruotsin poikkeuslupa on perua maan jäsenneuvotteluista 1990-luvun alussa
Käyttö > Suomessa

| Nuuskan käyttö (%); | 1983 | 1987 | 1991 | 1999 | 2001 | 2007 | 2011 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 18-vuotiaat miehet | 5,1 | 3,9 | 7,0 | 11,1 | 11,4 | 10,7 | 14,4 | 14,5 |
| 18-vuotiaat naiset | - | 0,6 | 0,5 | 0,7 | 0,7 | 2,0 | 2,7 | 3,7 |
Nuuskaaminen lisääntyi Suomessa 1990-luvun alussa erityisesti urheilevien nuorten joukossa. Kuitenkin nuuska saattaa heikentää urheilutuloksia, sillä nikotiini kiihdyttää sydämen sykettä ja nostaa verenpainetta, mikä johtaa sydämen iskutilavuuden pienenemiseen. Vuosina 1998–1999 kasvutrendi pysähtyi. Nuuskaamisen haittavaikutuksista tiedotettiin enemmän. Suomalaiset aloittavat nuuskaamisen yleensä nuorena. Yli 25-vuotiaat aloittavat harvoin nuuskaamisen elleivät he ole tupakoineet tai kokeilleet nuuskaa nuorempana.
Käyttö > Muissa maissa

Norjassa oli vuosina 2003–2004 päivittäin nuuskaavia 300 000 ja satunnaiskäyttäjiä 160 000. Puolet nuuskaajista myös tupakoi. Käyttäjistä 90 % oli miehiä ja suurin osa alle 45-vuotiaita.
Myynti

Nuuskaa myydään annospusseihin pakattuina (ruots. portionssnus) tai irtonuuskana (ruots. lössnus). Annospussien selluloosakuidusta valmistettu harsokangas estää tupakan suoran kosketuksen limakalvoon, ja se voidaan asettaa suoraan rasiasta suuhun.
42 gramman irtonuuskarasia maksaa Ruotsissa merkistä riippuen noin 3,5–5,5 euroa ja Norjassa 6–7 euroa. Pussinuuska taas on edullisempaa, sillä nuuskaa niissä yleensä on noin puolet vähemmän (18,9 tai 24 g). Hintahaitari pussinuuskalla on noin 1,5–4,5 euroa purkkia kohden, tässäkin merkistä riippuen. Ruotsalaista nuuskaa myydään noin 300 miljoonaa yksikköä joka vuosi Pohjoismaiden markkinoille.
Vaikka nuuskan myyminen, välittäminen ja luovutus ovat Suomessa kielletty, matkustajatuonnissa sitä kuitenkin saa tuoda; enimmillään 1 000 grammaa. Euroopan talousalueen ETA:n ulkopuolelle matkustettaessa matkan pitää kestää yli 24 tuntia.
Myynti > Ruotsi ja muu maailma

Vuonna 2006 Swedish Matchin markkinaosuus Ruotsissa oli 90 %. Kilpailijan Gallaher och Fiedler & Lundgenin omistaa tanskalainen Skandinavisk tobakskompani. Englantilainen yritys BAT myy kokeeksi nuuskaa Ruotsissa.
Vuoden 2012 viimeisellä neljänneksellä Swedish Match'in osuus nuuskamyynnistä Skandinaviassa oli 75 %. Tämä johtuu viime vuosien lisääntyneestä tarjonnasta sekä kilpailusta varsinkin edullisempien nuuskien keskuudessa. Täysihintaisten nuuskien myynnistä Swedish Match vastasi 95 % osuudesta.lähde?selvennä
Ruotsin nuuskamarkkinoita johtaa Tornion rajakaupunki Haaparanta. Haparandabladet-lehti selvitti vuonna 2011, että paikkakunnan nuuskakaupan arvo on jo 120 miljoonaa Ruotsin kruunua. Se on yli kymmenen miljoonaa euroa vuodessa. Lehden mukaan nuuska on Ikean huonekalujen ohella suosituin kauppatavara Haaparannalla ja koko Tornionlaaksossa.
Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA hyväksyi marraskuussa 2015 kahdeksan uuden ruotsalaisen nuuskan myynnin USA:ssa. Viraston mukaan nuuska "ei merkittävästi vahingoita väestön terveyttä".  FDA painotti kuitenkin lausunnossaan, ettei se pidä nuuskaa täysin vaarattomana. FDA-päätöksen on arveltu ohjaavan tupakkateollisuutta panostamaan nykyistä enemmän varoja uusien tuotteiden kehittelyyn tupakanpolton vähentyessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nuuska on entistä vahvempaa ja "sätii" kovempaa – "Ei monilla vanhemmilla ole mitään käsitystä tästä tavarasta" Yle 26.8.2019.
Tupakkatuotteet - Ilman syöpää / Syöpäjärjestöt
Effect of smokeless tobacco (snus) on smoking and public health in Sweden, October, 2003.
Nuuska.fi.
Kaikki nuuskasta: käyttö räjähti kouluissa, osa ehdokkaista kannattaa, valtio hautoo lisärajoituksia. Nyt.fi 14.4.2015.
Nuuska – terveysriski, jota brändätään salonkikelpoiseksi. Terve.fi
Irtonuuskaa, jota saatetaan kutsua myös nimellä tykkinuuska, multanuuska, jauhonuuska, löysä ja lössi. Kuvassa Röda Lacket lös snus.
Nuuskajääkaappeja M/S Baltic Princessin tax-free-myymälässä.
Avicenna

| Avicenna Ibn Sina ابن سینا |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Abū ʿAlī al-Ḥusayn ibn ʿAbdillʿAlī ibn Sīnā
Syntynyt: 980
Kuollut: 1037 Hamedan
Kansalaisuus:   Iran
Koulutus ja ura
Koulukunta:  aristotelismi, avicennalaisuus
Tunnetut työt:  Lääketieteen kaanon
Opettaja:  Abu Sahl 'Isa ibn Yahya al-Masihi
Avicenna, arabiaksi Ibn Sina  (arab. ابن سین ) (980 tai 990–1037) oli persialainen lääkäri, filosofi  ja tiedemies, jota pidetään yhtenä Islamin kultakauden merkittävimmistä oppineista. Hänen tuotantonsa koostuu 450 teoksesta lähinnä filosofian ja lääketieteen alalta. Monet pitävät Avicennaa nykyaikaisen lääketieteen isänä. Hän oli tunnettu Aristoteleen kommentaattori, ja pyrki ajattelussaan yhdistämään uusplatonismin ja aristotelismin. Hänen pääteoksellaan Al-Shifa (Sielun tervehtymisen kirja) oli suuri vaikutus myös keskiajan länsimaisiin filosofeihin, kuten Tuomas Akvinolaiseen.
Elämä > Varhainen elämä

Avicennan elämä tunnetaan melko hyvin. Hänen omaelämäkertansa kattaa hänen elämänsä kolmekymmentä varhaisinta vuotta, ja loput on kirjoittanut muistiin hänen oppilaansa al-Juzajani, joka oli myös hänen sihteerinsä ja ystävänsä.
Avicenna syntyi vuonna 980 (islamilaisen ajanlaskun vuonna 370) Afshanassa, äitinsä kotipaikkakunnalla, lähellä Buharaa, nykyisessä Uzbekistanissa. Hänen isänsä oli Samanidien hallinnon virkamies, ja koulutti hänet huolellisesti Buharassa. Avicenna kuvaa elämäkerrassaan lähinnä opintojaan ja korostaa kriittistä suhtautumistaan kaikkeen tietoon Aristoteleen filosofian hengessä. Kertomalla torjuneensa opintoihinsa kuuluneet islamin ismaili-suuntauksen opit hän korosti elämäkerrassaan, että jo nuorella iällä hänelle jäivät vieraaksi kaikki autoritaariset aatteet. Hänen itsenäistä ajatteluaan tukivat hänen älykkyytensä ja poikkeuksellisen hyvä muistinsa. Niillä hän hämmästytti naapureitaan muistamalla laajasti sekä Koraania että arabialaista runoutta ulkoa kymmenen vuoden iässä. Hänen kerrotaan voittaneen jotkut opettajansa jo neljäntoista vuoden iässä, ja hänet laitettiin lopulta yksityisopettajan alaisuuteen.
Elämä > Myöhempi elämä

Viimeiset kymmenen tai kaksitoista vuotta Avicenna vietti   Abu Ya'far 'Ala Addaulan palveluksessa toimien tämän lääkärinä ja yleisenä kirjallisuuden ja tieteen neuvonantajana, ottaen osaa jopa tämän lukuisille sotaretkille.
Näiden vuosien aikana hän alkoi tutkia kirjallisuutta ja filologiaa. Kerrotaan, että häntä yllytti tähän hänen kirjoitustyylistään saamansa kritiikki. Innokkaasta opiskelustaan huolimatta hän ei kuitenkaan koskaan unohtanut rakkauttaan erilaisiin ruumiillisiin nautintoihin. Hänet tunnettiin rakkaudestaan viiniin ja naisiin yhtä paljon kuin rakkaudestaan oppimiseen. Tämä tieto perustuu kuitenkin Abu’l-Ḥasan Bayhaqīn tekemiin myöhempiin lisäyksiin Avicennan elämäkertaan.
Joskus hänen ystävänsä kehottivat häntä hidastamaan tahtiaan, ja elämään kohtuullisemmin. Hän kieltäytyi, sanoen pitävänsä enemmän lyhyestä mutta leveästä elämästä, kuin kapeasta mutta pidemmästä elämästä. Kuolinvuoteellaan häntä kohtasivat tunnonvaivat, ja hän luovutti omaisuutensa köyhille, palautti vääryydellä saadut voitot, vapautti orjansa, ja kuunteli joka kolmas päivä kuolemaansa saakka Koraanin lukemista.lähde? Hän kuoli heinäkuussa 1037 58-vuotiaana, ja hänet haudattiin Hamadaniin.
Teokset

Avicenna on länsimaissa tunnettu persialainen oppinut. Hänen merkityksensä eurooppalaisessa lääketieteessä oli suuri uudelle ajalle asti etenkin Avicennan Lääketieteen kaanon -oppikirjan ansiosta.
Avicennaa pidetään usein sekä suurena filosofina että lääkärinä. Hänen filosofiansa ei muodostanut mitään koulukuntaa, joka olisi säilynyt hänen jälkeensä. Lännessä on kiinnitetty huomiota ainoastaan osaan hänen filosofiastaan, jota kutsutaan "latinalaiseksi avicennalaisuudeksi". Toinen, muun muassa Suhrawardin ylistämä merkittävä osa hänen filosofiastaan on yhä suurimmaksi osaksi tuntematonta lännessä. Tätä merkittävää osaa kutsutaan nimellä حكمت مشرقيه tai hikmat-al-mashriqqiyya. Joissain kirjoituksissaan hän on pitänyt tätä merkittävimpänä saavutuksenaan. Suhrawardin sanotaan lopettaneen sen, minkä Avicenna aloitti.
Avicenna kirjoitti filosofiassa laajalti myös muun muassa logiikan, etiikan ja metafysiikan aloista. Kaikki hänen teoksensa oli kirjoitettu arabiaksi, joka oli tuon ajan tieteen de facto -kieli, tai persiaksi, joka oli hänen äidinkielensä. Joillakin lähes puhtaalla persian kielellä kirjoitetuilla teoksilla on edelleen myös kielitieteellistä merkitystä.
Päinvastoin kuin esimerkiksi Tuomas Akvinolainen, joka otti Aristoteleen opetukset melko suoraan kirkon dogmaksi, Avicenna myös korjasi Aristotelesta usein, ja rohkaisi yleisöä käymään ajatuksista keskustelua ijtihadin, islamilaisen lain tulkinnan, hengessä. Näin hän on yksi ensimmäisiä tieteelliseen metodiin kuuluvan vertaisarvioinnin suuria puolestapuhujia ja merkittäviä kehittäjiä.
Avicennan nimiin on laitettu yli 100 tutkielmaa. Jotkut niistä ovat vain muutaman sivun käsittäviä lehtisiä, jotkut taas useita kirjoja käsittäviä teoksia. Tunnetuin teoksista on 14-osainen Lääketieteen kaanon, ja joka oli lääketieteen keskeisin teos Länsi-Euroopassa 700 vuoden ajan. Suurin osa Avicennan maineesta on teoksen ansiota. Teos luokittelee ja kuvaa tauteja, ja hahmottelee niiden oletettuja syitä. Teos käsittelee myös hygieniaa, yksinkertaisia ja monimutkaisempia lääkkeitä, sekä eri ruumiinosien toimintaa.
Kirjallisuutta

Avicenna & al-Ghazali: Kaksi filosofia: Avicennan ja al-Ghazalin omaelämäkerrat.  (Toimitus Jaakko Hämeen-Anttila. Käännökset Jaakko Hämeen-Anttila ja Taneli Kukkonen)  Helsinki:  Basam Books, 2001.  ISBN 952-9842-51-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ahmed, Monzur: Ibn Sina (Avicenna) - doctor of doctors (englanniksi)
O’Connor, John J. & Robertson, Edmund F.: Abu Ali al-Husain ibn Abdallah ibn Sina (Avicenna) MacTutor History of Mathematics archive. (englanniksi)
Rizvi, Sajjad H.: Avicenna/Ibn Sina The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Turner, William: Avicenna Catholic Encyclopedia. 1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Ibn Sina Islamic Philosophy Online (englanniksi)
Keskiajan filosofia
Alkuin
Rabanus Maurus
Johannes Scotus Eriugena
Avicenna
Petrus Damianus
Avicebron
Anselm Canterburylainen
Roscellinus
Bernardus Chartreslainen
Theodoricus Chartreslainen
Avempace
Gilbertus Porretanus
Pierre Abélard
Willelmus Concheslainen
Petrus Lombardus
Johannes Salisburylainen
Averroës
Maimonides
Robert Grosseteste
Albert Suuri
Alexander Halesilainen
Petrus Hispanus
Willelmus Auvergnelainen
Henri Ghentiläinen
Roger Bacon
Bonaventura
Tuomas Akvinolainen
Sigerus Brabantilainen
Boethius Dacialainen
Mestari Eckhart
Johannes Duns Scotus
Vilhelm Occamilainen
Jean Buridan
Godefridus Fontaineslainen
Aegidius Roomalainen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 2 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Avicenna
Käännös suomeksi
Lofentaniili

| --- | --- |

Lofentaniili
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(3R,4S)-3-metyyli-1-(2-fenyylietyyli)-4-(N-propanoyylianilino)piperidiini-4-
Tunnisteet
CAS-numero: 61380-40-3
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 10070040
Kemialliset tiedot
Kaava: C35H32N2O3 
Moolimassa: 408,53 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 177 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Lofentaniili on yksi maailman tehokkaimmista  opioideista. Se on kehitetty vuonna 1960 fentanyylista, ja sen on katsottu olevan koirilla teholtaan n. 6 000 kertaa voimakkaampaa kuin morfiini. Sen vaikutukset ovat melko samankaltaiset kuin karfentaniililla, vaikkakin sen teho ei ole aivan yhtä tehokas, mutta se vaikuttaa pidempään, johtuen sen pidemmästä puoliintumisajasta.
Lofentaniilia on käytetty lähinnä  opioidireseptoreiden toiminnalliseen tutkimukseen, eikä siitä ole kehitetty lääkevalmistetta markkinoille.
Aiheesta muualla

PubChem: Lofentanil (englanniksi)
Torronsuon kansallispuisto

Torronsuon kansallispuiston tunnus
| --- | --- |
Sijainti:  Tammela Suomi
Lähin kaupunki:  Forssa
Pinta-ala:  30 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1990
Kävijämäärä:  58 000 (2023)
Hallinto:  Metsähallitus
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Torronsuon kansallispuisto on Tammelan kunnassa Kanta-Hämeessä sijaitseva, pinta-alaltaan 30 neliökilometrin laajuinen kansallispuisto. Kansallispuisto perustettiin Tammelan Torronsuolle vuonna 1990. Sitä ennenkin lähes luonnontilainen suo oli määritelty suojelualueeksi.
Luonto

Maastoltaan Torronsuo on tyypillistä keidas- eli kohosuota. Se on paksuturpeista ja keskiosa on selvästi reunoja korkeammalla. Torronsuon turvekerros on paksuimpia mitatuista soista Suomessa, paikoitellen jopa 12 metriä.
Lintu- ja hyönteislajistoltaan Torronsuo on arvokas. Suon alueella pesii satakunta lintulajia. Osa linnuista ja lentävistä hyönteisistä on lajeja, jotka tyypillisesti viihtyvät pohjoisemmilla alueilla, eikä niitä juuri tavata muualla eteläisessä Suomessa. Myös suon kasvilajisto on monipuolinen.
Pieni osa kansallispuiston itäreunaa paloi 1997 Tammelan suuressa metsäpalossa. Vaikka palon laajeneminen estettiin, palanut puusto jätettiin pystyyn ja annettiin uudistua luonnollisesti. Pieni osa palaneesta alueesta myös liitettiin kansallispuistoon.
Saapuminen

Kansallispuiston pysäköintialue ja toistaiseksi ainoa lähtöpiste on Kiljamon saarekkeessa, Forssasta Somerolle johtavan seututien 282 varrella Tammelan Torron kylän pohjoispuolella. Saarekkeella on Metsähallituksen rakentama 17 metriä korkea luontotorni, josta on hyvät näkymät koko suon yli.