Bulgarian kuningaskunta
Historia > Sodat

Olemassaolonsa aikana Bulgarian kuningaskunta oli lähes jatkuvasti sodassa muiden maiden kanssa, minkä takia siitä käytettiin lempinimeä ”Balkanin Preussi”. Usean vuoden ajan Bulgarialla oli miljoonan miehen vahvuinen armeija.
Maaliskuun 13. päivänä vuonna 1912 Bulgaria ja Serbia solmivat liittosopimuksen, jossa ne sitoutuivat puolustautumaan yhdessä ketä tahansa hyökkääjää vastaan. Sopimuksen todellinen tarkoitus oli sota osmaneja vastaan. Bulgarian ja Kreikan välinen liitto solmittiin 29. päivänä toukokuuta. Balkanin sodissa Bulgaria taisteli sekä Osmanien valtakuntaa että liittolaisiaan vastaan, mutta sotien lopputulos oli tappiollinen. Lontoon rauhassa Bulgaria sai Traakian itäosan ja sitä kautta pääsyn Egeanmerelle, mutta Bukarestin rauhassa Bulgaria menetti suuren osan Makedoniaa Kreikalle ja Serbialle ja eteläisen Dobrudzhan Romanialle. Osmanien valtakunnan kanssa solmitun Konstantinopolin rauhansopimuksen perusteella Bulgaria sai Dedeagachin sataman, mutta joutui lopettamaan Adrianopolin miehityksen. Alueellisten menetysten lisäksi Bulgarian armeijasta kaatui ensimmäisessä ja toisessa Balkanin sodassa yhteensä noin 65 000 miestä. Bulgarian hallitus pettyi Venäjään, jolta se oli odottanut tukea rauhanneuvotteluissa, ja ryhtyi etsimään parempia liittolaisia.
Kesällä vuonna 1915 Bulgaria liittyi ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltojen puolelle ja julisti sodan Serbian kuningaskunnalle lokakuussa. Bulgaria perusti valtaamilleen alueille Serbiassa ja Makedoniassa kenraalikuvernementit eli miehityshallinnot, joiden keskuspaikkoina olivat Niš ja Skopje. Vallatuilla alueilla esiintyi aseellista vastarintaa, joka huipentui kansannousuun Toplicassa vuoden 1917 alussa. Kansannousu kukistettiin kahden kuukauden kuluessa, kuolonuhreja oli arviolta 25 000. Vuoden 1918 syksyyn mennessä 900 000 bulgarialaista oli värvätty armeijaan. Se oli lähes 40 % Bulgarian miespuolisista asukkaista. Sodan loppuun mennessä 100 000 bulgarialaista sotilasta oli kuollut. Bulgarian kaupungeissa kärsittiin sodan aikana inflaation lisäksi elintarvike- ja polttoainepulasta, mikä sai naiset mellakoimaan. Syyskuun puolivälissä Bulgarian armeija romahti ympärysvaltojen murrettua rintaman Dobro Polessa. Osa joukoista palasi kotiin, osa aloitti marssin kohti Sofiaa tarkoituksenaan rangaista tsaaria ja puoluejohtajia sodan aloittamisesta. Tsaarille uskolliset saksalaiset ja makedonialaiset joukot kuitenkin pysäyttivät kapinalliset.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä ympärysvallat lakkauttivat Bulgarian armeijan, ja suunnitelmat bulgarialaisten asuttamien alueiden yhdistymisestä epäonnistuivat. Neuillyn rauhansopimus solmittiin 27. marraskuuta vuonna 1919. Se merkitsi Bulgarialle huomattavia aluemenetyksiä, armeijan koon merkittävää supistamista ja sotakorvauksia.
Maailmansodan jälkeen syntyvyys Bulgariassa putosi jyrkästi, maahan muutti 220 000 pakolaista Makedoniasta ja Kreikan koillisosasta, ja väkivalta lisääntyi. Sodassa kaatuneita surtiin aluksi spontaanisti kaikkialla maassa, ja myöhemmin muistomerkkejä ryhdyttiin rakentamaan valtion varoilla. Bulgaria oli vuonna 1920 maatalousvaltainen maa, jossa 76,1 % väestöstä sai toimeentulonsa maataloudesta. Vain 19,9 % Bulgarian asukkaista, joiden kokonaismäärä oli 4 864 971, asui kaupungeissa.
Toisen maailmansodan aikana Bulgaria taisteli akselivaltojen puolella ja yritti yhdistää bulgarialaisten asuttamat alueet. Syyskuussa vuonna 1944 Neuvostoliitto julisti sodan Bulgarialle, joka oli jo ryhtynyt valmistelemaan aselepoa. Puna-armeija hyökkäsi Bulgariaan ja miehitti koko maan.