stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
J. R. R. Tolkien
Teemat ja mielipiteet

Tolkienin teoksissa näkyy hänen arvosteleva suhtautumisensa tekniikkaan ja rakkautensa vanhaa, romantisoitua brittiläistä maaseutua kohtaan. Kirjailijan teoksissa on myös toistuvasti esillä kuolemaan ja kaiken loppumiseen viittaavia teemoja. Tolkien oli harras katolilainen. Hän on sanonut kristillisten teemojen olevan vahvasti upotettuina hänen teostensa tarinaan ja symboliikkaan. Tolkienin kirjojen edustamia näkemyksiä on pidetty konservatiivisina ja hänen teoksiaan mieskeskeisinä. Tolkienin tunnetuinta teosta, Tarua sormusten herrasta, on syytetty mustavalkoisesta vastakkainasettelusta, mutta tutkija Tom Shippeyn mukaan Tolkien ei anna yksiselitteistä vastausta siitä, mitä pahuus on. Tutkija Patrick Curryn mielestä Taru sormusten herrasta kuvaa oman aikansa ongelmia: rotusortoa, luonnon tuhoutumista ja totalitarismia. Kirjasta on yritetty löytää viittauksia todellisen maailman tapahtumiin, mutta nämä tulkinnat Tolkien totesi vääriksi teoksen toisen laitoksen esipuheessa. Hän kirjoitti inhoavansa allegoriaa ja kiisti kaikki tulkinnat, joiden mukaan Sormusten herra käsittelisi vertauskuvallisesti toista maailmansotaa tai olisi ottanut siitä vaikutteita, koska tarinan runko oli hahmottunut jo ennen vuotta 1939.
Perintö

Tolkienin vaikutus fantasiakirjallisuuteen on ollut suuri.
Vaikka useat muut kirjailijat olivat julkaisseet fantasiakirjallisuutta ennen Tolkienia, Hobitin ja Sormusten herran suuri menestys johti fantasiakirjallisuuden nousuun suosituksi kirjallisuudenlajiksi. Tämän johdosta Tolkienia on julkisuudessa usein kutsuttu nykyaikaisen fantasiakirjallisuuden isäksi. Vuonna 2008 The Times sijoitti Tolkienin The 50 greatest British writers since 1945 -listallaan kuudennelle sijalle.
Tolkienin teoksista on tehty useita elokuva- ja televisiosovituksia. Ensimmäisiä yrityksiä oli Ralph Bakshin ohjaama Taru sormusten herrasta -animaatio vuonna 1978. Elokuva sai huonoja arvosteluja. Uusiseelantilainen Peter Jackson ohjasi vuosina 2001–2003 Taruun sormusten herrasta perustuvan elokuvatrilogian, joka menestyi sekä katsojamäärissä että palkinnoissa mitattuna. Vuosikymmentä myöhemmin Jackson sovitti myös Hobitin elokuvatrilogiaksi, jonka osat ilmestyivät vuosina 2012–2014.
Teokset (valikoima)

Hobitti eli sinne ja takaisin (1937)
Taru sormusten herrasta (1954–1955)
Tom Bombadilin seikkailut (1962)
Bilbon viimeinen laulu (1974, 1990)
Silmarillion (1977)
Keskeneräisten tarujen kirja (1980)
Húrinin lasten tarina (2007)
Gondolinin tuho (2019)
Maamies ja lohikäärme (1949)
Puu ja lehti (1964)
Seppä ja Satumaa (1967)
Kirjeitä Joulupukilta
Kirjeet (1981)
Herra Bliss (1982)
Roverandom (1998)
Satujen valtakunta (2008)
Kullervon tarina (2015)
Kirjallisuutta

Duriez, Colin: Legenda nimeltä J. R. R. Tolkien.  ((J. R. R. Tolkien: The Making of a Legend, 2012.) Suom. Saarainen, Jere)  Helsinki:  Minerva, 2012.  ISBN 978-952-492-742-0
Hammond, Wayne G. & Scull, Christina: Hobitti Tolkienin silmin.  ((The Art of the Hobbit by J.R.R. Tolkien, 2011.) Suom. Valkonen, Tero)  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-39232-4
Hammond, Wayne G. & Scull, Christina: Taru Sormusten herrasta Tolkienin silmin.  (The Art of The Lord of the Rings by J.R.R. Tolkien, 2015.)  Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-41363-0
Korpua, Jyrki: Tolkien ja Kalevala.  Helsinki:  SKS Kirjat, 2022.  ISBN 978-951-858-316-8
Nummelin, Juri & Sisättö, Vesa: Tolkien. Elämä ja teokset.  Helsinki:  Avain, 2014.  ISBN 978-952-304-043-4
Aiheesta muualla

Suomen Tolkien-seura
Kontuwiki, wiki Tolkienista ja hänen maailmastaan
HarperCollins-kustantamon Tolkien-sivut (englanniksi)
The Tolkien Library (englanniksi)
The Tolkien Society (englanniksi)
Tolkien Gateway Tolkien-wiki (englanniksi)
JRR Tolkien (Flash) (dokumenttiohjelma Tolkienista vuodelta 1968) BBC. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
20 Northmoor Road, J. R. R. Tolkienin entinen talo North Oxfordissa.
Merton College, jossa Tolkien oli englannin kielen ja kirjallisuuden professorina 1945–1959.
Edith ja J. R. R. Tolkienin hauta Oxfordissa Englannissa.
Oxfordilainen The Eagle and Child -pubi, jossa Inklings-kirjailijaryhmä kokoontui 1930–1950.
Silmarillion (1977)
Luettelo Oskar Merikannon sävellyksistä

Tämä on luettelo Oskar Merikannon sävellyksistä.
Sävellykset on järjestetty systemaattisesti ja kunkin ryhmän sisällä ensin opusnumeroidut teokset ja niiden perässä opusnumerottomat teokset OM-numeronsa mukaisessa järjestyksessä. Yhdelle äänelle sävelletyistä lauluista osa on yksinlauluissa, kuorolauluiksi tulkitut (unisonokuoro) kuorolauluissa. Opunumeroidut ovat julkaistuja, ellei toisin ole mainittu. Opusnumerottomat teokset ovat puolestaan julkaisemattomia, jollei toisin ole mainittu. Luettelo perustuu teokseen Heikki Poroila: Oskar Merikannon teosluettelo (Honkakirja 2019).
Oopperat

Elinan surma, OM026. Viisinäytöksinen ooppera. Libretto Jalmari Finne Gustaf von Numersin näytelmän pohjalta. Sävelletty 1909-1910, uudistettu versio 1913. Julkaistu vain osia sovitettuna pianolle, yksinlaululle ja sekakuorolle.
Pohjan neiti, OM206. Pohjan neito. Kolminäytöksinen ooppera. Libretto Antti Rytkönen (Lorenz Nikolai Achtén libreton Ilmarinen pohjalta). Sävelletty 1898, ei ole julkaistu. Oopperan osista tehdyt sovitukset (otsikolla Palasia oopperasta Pohjan neiti julkaistiin kuusi yksinlaulua ja yksi duetto pianon säestyksellä, pianosovitus alkusoitosta, kaksi pianolle sovitettu sikermää nimillä Säveleitä I ja Säveleitä II ja pianolle nelikätisesti sovitetut Intermezzo ja oopperan loppukohtaus Finale) ovat todennäköisesti Oskar Merikannon tekemiä ja ne on esitelty ja käsitelty kunkin kokoonpanon kohdalla.
Regina von Emmeritz, OM218. Viisinäytöksinen ooppera. Libretto Oskar Merikanto (muokattu Wäinö Solan Zachris Topeliuksen näytelmän pohjalta tekemästä versiosta). Sävelletty 1918-1919, mitään osia ei ole julkaistu. Reginan aariasta tunnetaan Oskar Merikannon yksinlaulusovituksen käsikirjoitus.
Melodraamat

Kohtaus Bhagavad-Gîtâsta, op. 70. Herran laulu – Mik’ on oi Keshava. Teksti Aarne A. Astala. Sävellyksen esityskokoonpano on lausuja, sekakuoro ja orkesteri. Sävellystä ei ole julkaistu.
Under sykomoren, op. 86b. Månen sken klart från Egyptens molnfria himmel – I en avlägsen vrå av Faraos trädgård stod en sykomor helt nära Nilen – Egyptisk saga – Elämänpuun alla – Elämän puun alla – Sykomoorin alla. Teksti ehkä Oskar Merikanto. Sävelletty 1915, julkaistu 1923. Esityskokoonpano lausuja ja piano. Sävellys on syntynyt suomenkielisenä vuonna 1915, mutta ainoa julkaisu on ruotsinkielinen.
Viimeisenä päivänä, op. 94. Hetki on tullut, sinun täytyy minua seurata! – På den yttersta dagen. Teksti H. C. Andersen, suomennos Maila Talvio. Lausuja ja piano. Sävelletty 1916, julkaistu 1923.
Rakkaudelle, OM215. Olin niin kauan Sinua odottanut. Teksti Pekka Ervast. Sävelletty 1910 lausujalle ja pianolle. Teos tunnetaan vain välillisesti, eikä Merikanto todennäköisesti koskaan tehnyt siitä käsikirjoitusta.
Saharan erämaa, OM227. Teksti Oskar Merikanto. Sävelletty 1906 tai aikaisemmin, ei ole julkaistu. Tämä melodraama kertojalle ja pianolle tunnetaan vain välillisesti, Merikanto ei liene koskaan nuotintanut lähinnä lasten huvitukseksi tekemäänsä teosta.
Spastaras död, OM242. Teksti Bengt Lidner. Sävelletty 1902 tai aikaisemmin lausujalle ja pianolle. Teos tunnetaan vain välillisesti, se on kadoksissa.
Yksinlaulut

Esittäjä Constantin Stephan (piano), vuosi 2020.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kaikki sävellykset on tehty lauluäänelle ja pianolle, ellei toisin ole merkitty.
Kuorosävellykset > Unisonokuoro

Onnelliset, op 15. Jo valkenee kaukainen ranta. Teksti Aleksis Kivi. Oskar Merikannon sovitus yhdelle lauluäänelle 1909.
Aate, OM005. On aate mi rinnat innostaa. Teksti Eemeli Parras. Sävelletty 1915 tai aikaisemmin, julkaistu 1915.
Ihanneliiton marssi, OM060. Kas, kaukana kirkasna kimmeltää säde – Ihanneliiton laulu – Pikku punikkien laulu (Me nousemme notkosta taakan ja työn). Teksti Lauri Soini, teksti Pikku punikkien laulu Kössi Kaatra. Sävelletty 1903, julkaistu 1909.
Kevätvirrat, OM109. Oskar Merikannon sovitus sekakuorolaulusta julkaistu 1909.
Koululasten laulu, OM124. Päivä paistaa korkealta, tuuli lämmin läikähtää. Teksti Eino Leino. Sävelletty ja julkaistu 1903.
Käsitysten!, OM136. Nytpä on kiihkeä pellon työ! Teksti J. H. Erkko. Sävelletty 1909 tai aikaisemmin, julkaistu 1909.
Maammopa valvoi marjuttansa, OM158. Elämän laulu – Elämän kevät – Modern vakar över barnet – ången om livet (Värna vill mor sin vita duva). Teksti Kasimir Leino, ruotsinnos Nino Runeberg. Oskar Merikannon yksinlaulusovitus tunnetaan.
Oma tupa, oma lupa, OM196. Ma lasna astelin näillä mailla. Teksti Larin-Kyösti. Sävelletty ja julkaistu 1909.
Suomalainen huoneentaulu, OM247. Vuonna 1903 julkaistu säestyksetön versio.
Vapaussoturin laulu, OM306. Kauvan on kärsitty sortajan valtaa – Vapaussoturin valloituslaulu. Teksti Ilmari Kianto (lopullisen version pehmennetty kieliasu Heikki Klemetti). Sävelletty ja julkaistu 1918.
Kantaatit

Lohjan kirkon kuussatavuotisjuhlaan, op. 111. Ikihongat hautuumaalla haastaa – Kyrkogårdens urtidsfuror susa – Kantaatti Lohjan kirkon kuussatavuotisjuhlaan. Teksti K. V. Tamminen, ruotsinnos Hjalmar Wadenström. Sävelletty 1923, julkaistu 2007. Sävellys on todellisuudessa tehty Lohjan seurakunnan, ei kirkon 600-vuotisjuhlille. Esityskokoonpano baritoni, seka- ja poikakuoro sekä urut. [ET 032]
Elämän laulu, OM029. Kantaatti Kasimir Leinon tekstiin sopraanolle, altolle, baritonille, bassolle, sekakuorolle ja pianolle. Lauloi äiti ensin kätkyellä (A) – Maammopa valvoi marjuttansa (S) – Lapsen ai’at armahaiset (B) – Ilmestyipä suvi-illan suussa (T). Sävelletty 1898. Tunnetaan vain välillisesti, kadoksissa.
Kantaatti J. V. Snellmanin muistolle, OM100. Nyt kutsu kulkee halki maan – J. V. Snellmanin muistolle – In memoriam J. V. Snellman. Kantaatti lausujalle, seka- ja naiskuorolle sekä orkesterille. Teksti A. V. Koskimies. Sävelletty 1906, ei ole julkaistu. Pelkälle kuorolle tehty anonyymi sovitus on julkaistu 1913.
Orkesterimusiikki

Esityskokoonpano on sinfoniaorkesteri, ellei toisin ole merkitty.
Taiteen vaellus , op. 23. Konstens vandring – Kuvaelmamusiikkia – Tablåmusik – Kamariorkesteri. Sävelletty 1897. Julkaistu neljä osaa pianosovituksena 1897. Kuusi kuvaelmaa kuuden kuvataiteilijan lavastuksen mukaan (Woldemar Toppelius, Torsten Wasastjerna, Walter Runeberg, Väinö Blomstedt, Alex Federley ja Albert Edelfelt).
Muinaisuus, op. 23, nro 1. Auringon nousu pyramiidein luona – Forntiden (Soluppgång vid pyramiderna)
Itämaat, op. 23, nro 2. Öinen kohtaus idän unimaassa – Orienten (Nattlig scen i östern)
Antiikki, op. 23, nro 3. Erechteion luona – Antiken (Vid drömlandet Erechteion)
Gotiikki, op. 23, nro 4. Luostarikohtaus ristiretkien ajalta – Gotiken (Klosterscen från korstågens tidehvarf)
Renessanssi, op. 23, nro 5. Iltapuhde Dogin luona – Renaissancen (En aftonstund hos Dogen)
Taiteen riemukulku, op. 23, nro 6. Konstens triumftåg
Hierojain marssi, OM051. Tästä yksinlaulusta tunnetaan puhallinorkesterisovitus, joka saattaa olla Merikannon tekemä (SKS B2016).
Parikkalan suojeluskunnan marssi, OM201. Oskar Merikannon sovitus puhallinseitsikolle ja lyömäsoittimille tunnetaan käsikirjoituksena.
Päivän tyttö, OM212. Peikkojen tanssi. Kamariorkesteri. Sävelletty 1900, julkaistu 2017.
Suomen neito, OM254. Fantasia kansanlaulusta Suomen neito. Vuonna 1948 esitettiin Turussa tällainen teos, oletettavasti puhallinorkesterilla. Teoksen sävellysajasta ei tiedetä mitään, eikä sävellystä ole julkaistu.
Sävellykset pianolle nelikätisesti

Valse mélancolique, op. 6, nro 3. Sävelletty 1888. Julkaistu 1898.
Fantasia (Tuoll’ on mun kultani) , OM037. Sävelletty 1885, julkaistu 2017.
Kaanon, G-duuri, OM091. Canon. Sävelletty 1904 tai aikaisemmin, julkaistu 1904.
Kirkkoaikana, OM115. Sävelletty 1897, julkaistu 2017. Omistus Ada Paunonen.
Pohjan neiti, OM206. Intermezzo piano nelikätisesti. Julkaistu 1908.
Pohjan neiti, OM206. Finale. Julkaistu 1908.
Pohjan neiti, OM206. Sammon taonta. Tästä III:n näytöksen alkusoitosta tunnetaan Oskar Merikannon käsikirjoitus, joka on esitetty ainakin 1917.
Sävellykset ja sovitukset harmonille

Liknelse, op. 20, nro 3. Sovitus harmonille 1915–1916. Julkaistu 1921.
Linnulle kirkkomaalla, op. 52, nro 2. Sovitus harmonille 1915–1916. Julkaistu 1924.
Aamulla varhain, OM003. Sovitus on julkaistu 1910.
Du är så vacker för mina ögon, OM022. Sovitettu 1915-1916, julkaistu 1924.
Lasten joulu, OM140. Sovitettu 1915-1916, julkaistu 1924.
Minä olen yksin, OM168. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Nyt on mun mielestäni, OM184. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Oi, sinä korkia kuningasten kuningas, OM193. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Sinisilmä herttainen, OM236. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Tuoll’ on mun kultani, OM284. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Tuomi on virran reunalla, OM285. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Tuuti lasta tuonelahan, OM287. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Tääll’ päivät verkkaan vierivi, OM291. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Tääll’ yksinäni laulelen, OM292. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Urkuharmonikoulun kansanlaulusovitukset, OM294. Vuonna 1910 julkaistu harmoninsoitonopas sisältää 11 nimetöntä kansanlaulusovitusta numeroina 123-133. Näistä vain ensimmäisen sävelmä on tunnistettu (Tuoll’ on mun kultani).
Urkuharmonikoulun koraalit alkusoittoineen, OM295. Vuonna 1910 julkaistu harmoninsoitonopas sisältää 14 nimetöntä koraalia alkusoittoineen numeroina 109-122. Näistä 110, 112 ja 117 ovat peräisin opuksen 59 alkusoittokokoelmasta.
Yksi ruusu on kasvanut laaksossa, OM326. Sovitettu 1906-1907, julkaistu 1910.
Yksin istun ja lauleskelen, OM327. Sovitettu 1915-1916, julkaistu 1924.
Älä itke äitini, OM329. Gråt ej, kära moder min! – Wein’ nicht, liebe Mutter mein.
Sävellykset uruille

Surumarssi Zachris Topeliuksen kuoleman johdosta, op. 25. Sorgmarsch i anledning af Zachris Topelii död – Topelius-surumarssi. – Sävelletty 1898. Julkaistu vain pianosovituksena. [ET 018]
100 koraalialkusoittoa, op. 59. Sävelletty 1905, julkaistu 1906.
Pedaalikoulu, op. 72. Pedaalitekniikan täydellinen oppikurssi – Pedal-skola – Fullständig lärokurs i pedaltekniken – Pedalschule – Vollständiger Lehrgang der Pedaltechnik. Sävelletty ja julkaistu 1908. Julkaisu sisältää viisi konserttietydiä, jotka on käsitelty itsenäisenä sävellyksenä (OM120).
Passacaglia, fis-molli, op. 80. Sävelletty 1913, julkaistu 1918. Omistus Enrico Bossi. Oskar Merikannon sovitus pianolle tunnetaan. [ET 314]
Lähtökappaleita uruille , op. 88. Kolme lähtökappaletta juhlatilaisuuksia varten – Juhlaloppusoitot – 3 utgång¬stycken för festliga tillfällen. Sävelletty 1915, julkaistu 1920.
Postludium I, Es-duuri, op. 88, nro 1 [ET 207]
Postludium II, D-duuri, op. 88, nro 2 [ET 210]
Postludium III, F-duuri, op. 88, nro 3 [ET 211]
Alku- ja loppusoitot Koulun koraalikirjaan, OM010. Sävelletty 1923-1924, julkaistu 1924. Nimeke on keinotekoinen, se kokoaa Koulun koraalikirjassa olevat alku- ja loppusoitot. Kokonaisuudessa on 149 Merikannon säveltämää alku- ja loppusoittoa. Vaihtoehtoisena esityssoittimena on harmoni.
Der doppelte Contrapunkt, OM019. Sävelletty 1888, ei ole julkaistu. [ET 019]
Fantasia chromatica, OM038. Sävelletty 1910-luvulla, julkaistu 2019. [ET 337]
Fantasia ja koraali, OM039. Oi Herra siunaa Suomen kansaa! – Phantasie und Choral – Suomi surussa. Sävelletty 1898-1899, julkaistu 2009. Teos on neliosainen (Grave – Allegro molto – Moderato – Allegro moderato). [ET 009]
Häähymni, OM057. Oskar Merikannon sovitus uruille, julkaistu 1903. [ET 179]
Konserttietydit, OM120. Konsertti-etyydit – Konsert-etyder – Konzert-Etüden. Sävelletty 1908 tai aikaisemmin, julkaistu 1908. Etydejä on viisi. [1729]
Konserttifantasia, OM121. Choralvariationen – Concert fantasia – Oi Herra, ilo suuri. Sävelletty 1890, julkaistu 1924. [ET 011]
O Herra, kuinka sulle, OM187. Sävelletty 1900 tai aikaisemmin. Sävellys tunnetaan vain välillisesti, se on kadoksissa.
Rukous, OM222. Gebet – Preludi – Praeludium – Alkusoitto ennen alttaritoimitusta – Bön. Sävelletty ehkä 1917, julkaistu 1924. [ET 180]
Sun kätes, Herra, voimakkaan, OM246. Koraalialkusoitto. Sävellysaika 1920-luvulla, julkaistu 1943.
Urkusonaatti, OM296. Orgelsonate. Sävelletty 1887, ei ole julkaistu. Teos tunnetaan vain välillisesti, se on kadoksissa.
Vapaa preluudi, OM305. Sävellysaika 1922, ei ole julkaistu. Teos tunnetaan vain välillisesti, se on kadoksissa.
Veni creator spiritus, OM308. Alkusoitto. Sävelletty 1906, julkaistu 2018.
Sävellykset jousisoittimelle ja pianolle

Esityskokoonpano on viulu ja piano, ellei toisin ole merkitty
Liebestraum, op. 9. Sävelletty 1898 tai aikaisemmin. Julkaistu 1899. Omistus [[Willy Burmester].
Air, op. 102, nro 1. Sävelletty 1918, julkaistu 1920.
Kansanlaulu, op. 102, nro 2. Folkvisa med variationer – Voi, voi kun kullallein. Sävelletty 1918, julkaistu 1920.
Fest-Marsch, OM040. Oskar Merikannon sovitus pianokappaleesta 1888. Julkaisematon.
Pohjan neiti, OM206. Louhi ylistää tyttärelleen Väinön suuruutta. Ossian Fohströmin sovitus sellolle/viululle ja pianolle 1908 nimellä ”Romanssi”.
Romance, OM220. Sävelletty 1888, ei ole julkaistu. Omistus Max Dick.
Serenaadi, OM232. Romansi. Sävelletty 1886, julkaistu näköispainoksena 1994. Omistus Lauri Hämäläinen.
Sävellykset jousikvartetille

Andante, OM011. Sävelletty 1888, julkaistu 2017.
Muut sävellykset

Kuoleman kunniaksi, op. 77. Döden till ära. Hymni sopraanolle, baritonille, lausujalle, sekakuorolle ja jousiorkesterille. Teksti ja ruotsinnos Pekka Ervast. Sävelletty 1912-1913, julkaistu 2018. Oskar Merikannon tekemä versio pianon säestyksellä on julkaistu erillispainatteena. [ET 237]
Helkähdys, OM048. Helkähdyksiä – Kaksi helkähdystä. Sävelletty 1904, ei ole julkaistu. Kaksi kanteletta. Omistus [Pasi Jääskeläinen].
Häähymni, OM057. Se ihme vanha aina uusi – Herra, suojaa, siunaa näitä, yhtyneitä lemmekkäitä – Bröllopshymn. Teksti J. H. Erkko. Esityskokoonpanossa sopraano, kuoro, urut ja orkesteri. Sävelletty 1901, julkaisematon. Tunnetaan vain välillisesti, kadoksissa. Urkusovitus vuodelta 1903 tunnetaan.
Kuningas David tanssii arkin edessä, OM131. David tanssii arkin edessä. Baritoni, kuoro ja orkesteri. Perinteinen heprealainen liturginen teksti, suomennoksen tekijää ei tiedetä. Sävelletty 1906, ei ole julkaistu.
Oskar Merikannon nimissä liikkuvia sävellyksiä ja epämääräisiä viittauksia

Tarkemmat yksityiskohdat löytyvät teosluettelosta.
Kedon kukkien laulu
Koivujen varjossa
Loppiaisaatto
Mazurka
Myrsky riehuu – päivä paistaa
Pium paum
Stiipeli, staapeli, stom, pom, pom
Tulkaa riemuiten Herran temppeliin!
Kirjallisuutta

Heikinheimo, Seppo: ’Oskar Merikanto ja hänen aikansa’. Helsinki. Otava. 1995.
Poroila, Heikki: 'Oskar Merikannon sävellykset’. Helsinki : Suomen musiikkikirjastoyhdistys, 1994.
Poroila, Heikki: 'Oskar Merikannon teosluettelo'. Helsinki. Honkakirja, Suomen musiikkikirjastoyhdistys. 2019. PDF 2020 (Arkistoitu – Internet Archive)
Poroila, Heikki: 'Yhtenäistetty Oskar Merikanto'. Helsinki : Suomen musiikkikirjastoyhdistys. 2019. PDF
Suomalainen, Yrjö: ’Oskar Merikanto : Suomen kotien säveltäjä’. Helsinki. Otava. 1950.
Samoa

Samoa, viralliselta nimeltään Samoan itsenäinen valtio, on noin 200 000 asukkaan saaristovaltio Tyynellämerellä. Yhdessä Amerikan Samoan kanssa se muodostaa Samoan saariston, joka on osa Polynesian saariryhmää. Perinteiset elinkeinot, kalastus ja maanviljely, ovat herkkiä luonnontuhoille.
Maantiede > Sijainti ja pinnanmuodot

Samoa sijaitsee Tyynellämerellä 130 kilometriä Amerikan Samoasta länteen, noin 2 900 kilometriä koilliseen Uudesta-Seelannista ja 4 200 kilometriä Havaijista lounaaseen.
Samoa koostuu kahdesta suuresta saaresta, Upolusta ja Savai’ista, sekä seitsemästä pienemmästä saaresta, joista kaksi on asutettuja. Kolme neljäsosaa maan väestöstä asuu Upolulla, jossa sijaitsee myös pääkaupunki Apia. Maan korkein kohta on Mauga Silisili (1 866 m) Savai’illa. Molemmat pääsaaret ovat tuliperäisiä ja kallioisia. Saaria ympäröi koralliriutta ja laguuni. Joet ovat lyhyitä, matalia ja virtaavat suoraan saarien keskiosista rannikoille.
Maantiede > Ilmasto

Samoalla vallitsee merellinen trooppinen ilmasto. Päivän ylin lämpötila on koko vuoden noin 30 °C, yön alin noin 23 °C. Varsinainen sadekausi kestää marraskuusta huhtikuuhun, mutta jonkin verran sateita saadaan muulloinkin. Sateet tulevat tyypillisesti rajuina iltapäiväkuuroina. Samoan eri osissa lämpötila ja sadepäivien lukumäärä on suunnilleen sama, mutta sademäärä riippuu alueen korkeudesta ja sijainnista vallitsevan pasaatituulen suuntaan nähden. Saarien pohjois- ja länsirannoilla vuosittainen sademäärä on noin 2 500 millimetriä vuodessa, kun niiden keskiosissa keskimääräinen sademäärä on yli 7 600 millimetriä.
Trooppiset syklonit aiheuttavat Samoalla tuhoa säännöllisin väliajoin.
Maantiede > Luonto

Ennen ihmisten saapumista Samoaa peittivät trooppiset sademetsät ja pilvimetsät. Samoan ja Amerikan Samoan alankometsistä on tuhottu noin 80 prosenttia. Taaro- ja kookosplantaasit ovat rannikolla korvaneet alkuperäiset metsät. Samoalla ja Amerikan Samoalla, jotka kuuluvat samaan ekoalueeseen, elää edelleen 536 kukkakasvi- ja 226 saniaislajia. Kasveihin kuuluu yli sata orkidealajia. Saarten tuliperäinen maaperä mahdollistaa tiheän kasvillisuuden, mutta se on myös herkästi erosioituvaa.
Samoalla elää 37 maalintulajia, monet niistä kotoperäisiä. Maalla eläviä matelijoita on ainakin yhdeksän lajia, esimerkiksi liskoja ja käärmeitä. Lepakkolaji samoanlentäväkoira (Pteropus samoensis) on CITES-listalla, koska sitä metsästetään ruoaksi ja myytäväksi Tyynenmeren markkinoilla. Myös kookosrapuja pyydystetään syötäväksi sellaisia määriä, että ne harvinaistuvat koko ajan. Vaikka Samoan ensimmäinen kansallispuisto avattiin jo vuonna 1978 Upolulle, maan luonnonsuojelupyrkimykset ovat olleet löyhiä, ja eroosion aiheuttamat valumat ovat vahingoittaneet koralliriuttoja. Saastuminen on ongelma etenkin Apian ympäristössä, ja vuoden 1998 metsäpalot tuhosivat neljänneksen Savai’in metsistä.
Historia > Varhainen historia

Vanhimmat arkeologiset löydot Samoalta on ajoitettu noin vuoteen 1000 eaa. Varhaiset tulijat tulivat todennäköisesti Tongalta ja kuuluivat Lapita-kulttuuriin. Kulttuuri tunnetaan monimutkaisilla kuvioilla koristellusta keramiikasta, mutta Samoalla se muuttui melko nopeasti pelkistetympään muotoon.
Vuoteen 200 eaa. mennessä Polynesiaan oli muodostunut vilkkaita kauppareittejä, jotka yhdistivät Fidžin, Tongan ja Samoan. Samoalle, kuten muuallekin Polynesiaan, oli kehittynyt merenkulun ympärille muodostunut yhteiskunta, joka harrasti myös maanviljelystä. Samoalaiset asuivat kylissä, joita johti matai-päälliköiden neuvosto.