stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fiat Fiorino
Fiat Fiorino I (1977–1988)

| Fiat Fiorino I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Brasilia  Espanja
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  1977–1988
Muut nimet:  Emelba 127 Poker Fiat 147 Pick-Up City SEAT Fiorino
Korimalli:  pakettiauto lava-auto
Seuraaja:  Fiat Fiorino II
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat 127 Fiat 147 Fiat Oggi
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  0,9–1,3 l
Teho:  44–49 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali
Ensimmäisen sukupolven Fiat Fiorino esiteltiin vuoden 1977 lopussa, ja se perustui Fiat 127:ään. Mallia oli saatavana sekä paketti- että lava-autona. Brasilian markkinoilla avolavamallia myytiin nimellä Fiat 147 Pick-up City. Espanjassa Fiat ja sen yhteistyökumppani SEAT valmistivat autoa nimellä Emelba 127 Poker, joka myöhemmin nimettiin SEAT Fiorinoksi. Sen valmistus päättyi vuonna 1986, jolloin sen korvasi SEAT Terra.
Fiorinossa käytettiin samoja nelisylinterisiä kahdeksanventtiilisiä moottoreita kuin Fiat 127:ssäkin. Bensiinimoottorit olivat 0,9- (44 hv) ja 1,05-litraiset (49 hv). Dieselvaihtoehto oli 1,3-litrainen (44 hv).
Fiorinon ajovalot, etusäleikkö ja -puskuri vaihdettiin uudenmallisiin vuonna 1980.
Fiat Fiorino II (1988–2013)

| Fiat Fiorino II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Brasilia
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  1988–2013
Korimalli:  pakettiauto tila-auto lava-auto
Edeltäjä:  Fiat Fiorino I
Seuraaja:  Fiat Doblò Fiat Fiorino (2013)
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Duna Fiat Uno
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,0–1,7 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Toisen sukupolven Fiat Fiorino tuli markkinoille vuonna 1988, ja se perustui Fiat Unoon. Pakettiauton ja avolavan lisäksi mallista valmistettiin myös tila-autoversiota nimeltään Fiorino Panorama. Tuonti Euroopan markkinoille päättyi vuonna 2000, mutta Etelä-Amerikassa autoa myytiin aina vuoteen 2013 saakka.
Bensiinimoottorit olivat 1,0, 1,2 FIRE, 1,4 ja 1,5. Dieselmoottori oli 1,7-litrainen, ja sitä sai sekä vapaasti hengittävänä että turboahdettuna versiona.
Ensimmäinen kasvojenkohotus tuli vuonna 1992, jolloin keulan ilmettä muokattiin vastaamaan Fiat Tipoa. Samalla tehtiin myös parannuksia alustarakenteisiin ja uudistettiin sisätiloja.
Euroopassa viimeinen kasvojenkohotus tehtiin vuonna 1997, jossa etusäleikkö vaihtui uudenmalliseen. Tuonti Eurooppaan päättyi vuonna 2000, jolloin Fiorinon korvasi Doblò.
Etelä-Amerikassa Fiorinoa nykyaikaistettiin vuonna 2004 uudella Doblòa vastaavalla etupään ulkoasulla. Viimeinen muutos tehtiin vuonna 2009, kun autoon tuli Fiatin uusi punainen logo. Valmistus päättyi joulukuussa 2013. Fiorinolle esiteltiin seuraajaksi uuteen 2010 esiteltyyn brasilialaisvalmisteiseen Unoon perustuva malli, jota ei viedä lainkaan Etelä-Amerikan markkinoiden ulkopuolelle.
Fiat Fiorino III (2007–2024)

| Fiat Fiorino III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Turkki
Valmistaja:  Fiat Professional
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2007–2024
Muut nimet:  Fiat Qubo Ram V700 City
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo MiTo Citroën Nemo Fiat Grande Punto Opel Adam Opel Corsa D Opel Corsa E Opel Meriva B Peugeot Bipper
Tekniset tiedot
Kuormatila:  2,5 m³
Pohjalevy:  GM Fiat Small
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,4 l
Teho:  68–95 hv
Polttoaine:  bensiini diesel maakaasu
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti
Mitat
Pituus:  3 864 mm
Akseliväli:  2 510 mm
Leveys:  1 816 mm
Korkeus:  1 721 mm
Kolmannen sukupolven Fiat Fiorino esiteltiin vuonna 2007, ja se perustuu Grande Punton perusrakenteeseen. Sen sisarmallit ovat lähes identtiset Peugeot Bipper ja Citroën Nemo. Kolmikko valittiin Vuoden pakettiautoksi 2009. Tavarankuljetusmallin lisäksi joissain maissa on saatavana Fiat Qubo -niminen tila-autoversio. Chilessä Fiorinoa myydään nimellä Ram V700 City.
Vuonna 2010 testattu Citroën Nemo sai Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Bensiinimoottori on PSA:n valmistama kahdeksanventtiilinen 1,4-litrainen (72 hv). Dieselvaihtoehto on Fiatin 1,3 Multijet (75/95 hv). Vain Quboon on saatavana myös kahdeksanventtiilinen 1,4-litrainen FIRE (68 hv), joka toimii bensiinin lisäksi myös maakaasulla. Viisivaihteisen manuaalivaihteiston lisäksi dieselin yhteyteen on saatavissa kuusiportainen Comfort-Matic-robottivaihteisto.
Fiorinoa uudistettiin vuoden 2016 alkupuoliskolla muiden Fiat-pakettiautojen tyylisuunnan mukaiseksi. Kasvojenkohotuksessa sen ajovaloja nostettiin ylemmäs ja etupuskuri vaihdettiin uuteen. Sisällä uutta oli erilainen ohjauspyörä, mittariston päivitetty grafiikka sekä viisituumainen kosketusnäyttö, jonka yhteyteen saa myös navigointijärjestelmän.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Fiorino Wikimedia Commonsissa
Fiorino Fiat Professionalin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Fiatin automallit
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Avolavallinen facelift-mallin Fiat Fiorino.
Facelift-mallin (1992) Fiat Fiorino Panorama.
Facelift-mallin (1997) Fiat Fiorino.
Facelift-mallin (2004) Fiat Fiorino, jota myytiin ainoastaan Etelä-Amerikassa.
Fiat Qubo
Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Facelift-mallin Fiat Qubo Trekking.
Kalajoen vaakuna

Kalajoen kunnanvaakuna vuoden 2010 alusta. Sama vaakuna oli Himangan vaakunana vuosina 1958–2009.
Kalajoen vaakuna on Kalajoen kaupungin tunnus. Vaakuna on alun perin vahvistettu Himangan kunnan vaakunaksi 12. joulukuuta 1958.
Vaakuna on saanut aiheensa talonpoikaispurjehduksesta, jolla on vanhastaan ollut tärkeä merkitys Himangan rannikkopitäjälle. Tähän viitataan vaakunan kaljaasilla.
Vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin Himangan kunnanvaakunaksi 12. joulukuuta 1958. Vaakunan selitys on ”kultakentässä sininen, kaksimastoinen kaljaasi”.
Kun Himangan kunta liitettiin  1. tammikuuta 2010 Kalajoen kaupunkiin, siihenastinen Himangan vaakuna tuli yhdistyneen Kalajoen kaupungin vaakunaksi.
Aiempi Kalajoen vaakuna oli Olof Erikssonin suunnittelema ja se oli ns. puhuva vaakuna viitaten kunnan nimeen. Sen heraldinen selitys on "sinisessä kentässä reunoihin ulottuva kultainen verkko, jonka päällä uiva, hopeinen lohi". Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. huhtikuuta 1953, ja se oli käytössä vuoden 2009 loppuun.
Väinö Wallinin piirros Kalajoen pitäjän sinetistä vuodelta 1896.
Kalajoen kunnanvaakuna vuosina 1953–2009.
Ullavanjärvi

| Ullavanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ullava ja Kokkola 
Koordinaatit:  63°38′29″N, 24°03′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kylmäoja ja Vanhajoki 
Järvinumero:  49.054.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,6 m  
Rantaviiva:  72,803 km  
Pinta-ala:  13,0685 km²  
Suurin syvyys:  2,9 m 
Valuma-alue:  140,7 km² 
 fiUllavanjärvi 
Ullavanjärvi  on Keski-Pohjanmaalla Kokkolan kaakkoisosassa sijaitseva järvi. Se on valuma-alueensa latvajärvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 300 ha eli 13 km². Se on 6,6 kilometriä pitkä ja 5,0 kilometriä leveä. Järvellä on kaksi erityyppista osaa. Järvenselkä käsittää järven länsipuoliskon ja järven itäpuolisko on melko saaristoinen. Siellä on laaja lahti, joka alkaa Yrjäniemen ja Haaponiemen välistä. Järvi on yleensä matalampi kuin kaksi metriä, mutta yli kaksi metrisiä alueita on vain järvenselällä. Suurin kartassa merkitty syvyyslukema on 2,9 metriä. Järvessä on runsaasti kiviä ja pieniä saariakin on paljon. Pohjoispäässä suuria saaria ovat Talvisaari, Iso Teerisaari, Pikku Petäjäsaari ja Tullisaari. Etelärannassa oleva Selkäsaari on niemi, mutta sen länsipuolella ovat Matinkari,  Vesikari, Pitkäkari, Syväkarit ja Haarakarit. Keskellä järveä sijaitsevat Iso Lohikari, Pikku Lohikari, Paskalaatta, Iso Hiidenluoto, Pikku Hiidenluoto, Kantelesaaret, Puurosaari, Harppusaari, Tynnyrisaari, Pihlajamaankari, Kaksossaari, Tammasaari ja Yrjöniemenkarit. Itäpään lahdessa sijaitsevat Pitkäkari, Vareskari ja Äilänne.
Järven rantaviivan pituus on 73 kilometriä. Rannat ovat hyvin matalia kuten koko järvikin. Monet rannat ovat ruokottuneita tai soistuneita, mutta kovalla maalla ovat rannat metsämaata ja usein myös peltomaata. Järven laajempi ympäristö on soistunutta ja ojitettua metsämaata. Suo-ojat laskevat järveen, mikä vaikuttaa vedenlaatuun. Järvi onkin luokiteltu luokkaan  matalat runsashumuksiset järvet ja se on rehevöitynyt . Järven vedenpinnan korkeus on 112,6 metriä mpy, mutta se on ollut joskus muutaman metrin korkeampi. Järvenlaskusta paljastuneet maat on pyritty ottamaan viljelyyn, mutta esimerkiksi Hanhilahdessa on hyödyntämätöntä luhtaa ja suoaluetta. Monet pellot on vallattu järveltä viljelyyn rakentamalla niille tulvilta suojaavat rantavallit.
Järven ympärillä sijaitsee muutama pikkukylä, joita ovat Mäkelä, Haapala, Korpi, Viitasalo, Törbacka ja Länttä. Kaustiselta Sieviin kulkeva kantatie 63 menee Neverbackan ja Haapalan kautta, kun tie ohittaa järven sen länsipuolelta. Järven ympäri pääsee yhdysteitä 18097 ja 18099 pitkin. Korvesta lähtee seututie 757 kohti Ullavaa ja Kälviää.
Vedenlaatu ja virkistys

Järven vedenlaatua kuvaa hyvin runsashumuisuus ja rehevöityneisyys. Koska järven vesitilavuus on pieni ja sen veden vaihtuvuusväli on pitkä, vaikuttaa maatalouden hajakuormitus siihen tavallista voimakkaammin. Rehevöityminen alkoi jo 1970-luvulla, mutta se näyttää tasaantuneen 2000-luvulla. Järven yleistilaa ja kalaston tilaa pidetään tyydyttävänä ja sen levätilannetta pidetään hyvänä. Kuten rehevöityneissä järvissä on tavallista, on kalojen ikäjakauma painottunut lukumääräisesti nuoriin yksilöihin, mutta täällä ei särjellä ole ylivaltaa muihin lajeihin nähden. Veden ravinnepitoisuuksia on tutkittu vuosien 2006–2012 välisellä ajalla. Niiden tulosten mukaan veden kokonaisfosforipitoisuus oli keskimäärin 57 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l), kokonaistypen pitoisuudet 1030 μg/l ja klorofyllipitoisuudet 27,4 μg/l. Veden näkösyvyys on vain 0,6 metriä, joten vesi on sameaa. Veden happipitoisuus voi laskea tasolle 0,5 milligrammaa litrassa vettä (mg/l), mikä ei aina riitä kaikille eliöille. Järven vedenpinnan nostoa pohditaan parhaillaan.
Seudun urheilukalastajien kartassa on merkitty kolme veneiden vesillelaskupaikkaa. Etelärannalla Rahkosessa sijaitsee yksi ja Haapalassa länsirannalla niitä on kaksi paikkaa. Haapalassa on myös uimaranta.
Historiaa

Vuonna 1809 käynnistettiin järvenlaskuun tähtäävä hanke, jolla Ullavanjärven vedenpintaa laskettiin lopulta 3,5 metriä. Se valmistui vuonna 1827. Sen myötä seudun viljelymaiden märä lisääntyi 15 km².
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Perhonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 49) Ullavanjoen valuma-alueella (49.05), jonka alueella olevassa Ullavanjärven alueeseessa (49.054) järvi sijaitsee.
Valuma-alue saa pääosan vedestänsä omasta ympäristöstään. Järvellä vaikuttaa olevan kaksi lasku-uomaa, jolloin se on bifurkaatiojärvi. Yksi laskuoja Vanhaoja lähtee Korven kylän kohdalta ja toinen Kylmäoja lähteen Päivälahdelta Varessaaren takaa. Kylmäoja vaikuttaa olevan pääuoma, jonne järvi katsotaan laskevan. Laskujoki kuuluu Vionojan alueeseen (49.053). Kylmäojan nimi muuttuu alempana Vionojaksi ja Ullavan jälkeen Ullavanjoeksi. Vanhaoja yhtyy ensin Hongistonojaan, joka yhtyy sitten Ullavanjokeen Herlevin kylässä. Ullavanjoen vedet sekoittuvat Perhonjokeen Emmesissä ja se laskee Perämereen Kokkolassa.
Ullavanjärven alueella on 3 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Ämmäsenjärvi (15 ha), Raikolampi (4,1 ha) ja Kaakkurilampi (3,3 ha).
Aiheesta muualla

https://www.ymparisto.fi/download/noname/%7BC36164D5-253E-4748-A8A5-31C590CD0BDB%7D/87982
Luodonjärvi

| Luodonjärvi Larsmosjön |
| --- | --- |
 Luodonjärven Gloskärsfjärdeniä
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Pohjanmaa, Pohjanmaa
Kunnat:  Kokkola, Kruunupyy, Luoto, Pedersöre, Pietarsaari
Koordinaatit:  63°44′00″N, 22°50′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Varsinaisen Perämeren vesistöalue (99)
Valuma-alue:  Uudenkaarlepyyn–Larsmon rannikkoalue (99.11)
Tulojoet:  Kovjoki, Purmonjoki, Ähtävänjoki, Kruunupyynjoki
Lasku-uoma:  Fårholmströmmen, Gertrudsströmmen, Bysundet
Taajamat:  Holm, Pietarsaari
Järvinumero:  99.110.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  0,2 m  
Pituus:  17,9 km  
Leveys:  8,7 km  
Rantaviiva:  312,6 km  
Pinta-ala:  67,66 km²  
Tilavuus:  0,168 km³  
Keskisyvyys:  2,6 m  
Suurin syvyys:  10 m  
Valuma-alue:  4 300 km²  
Keskiylivirtaama:  160 m³/s  
Keskivirtaama:  30 m³/s  
Keskialivirtaama:  7 m³/s  
Veden viipymä:  53 vrk 
 fiLuodonjärvi 
Luodonjärvi (ruots. Larsmosjön) on merenlahdista pengertämällä muodostettu tekojärvi Kokkolan ja Pietarsaaren välissä. Järvessä kohtaavat edellisten lisäksi myös Pedersören, Kruunupyyn ja Luodon kuntien rajat. Luodonjärvi on sekä Pohjanmaan- että Keski-Pohjanmaan suurin järvi, Suomen kolmanneksi suurin tekojärvi ja Suomen järvien 62. suurin järvi pinta-alansa takia. Lisäksi se valittiin Pohjanmaan maakuntajärveksi vuoden 2011 kilpailussa .
Maantietoa

Luodonjärvi on 17,9 kilometriä pitkä, 8,7 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 6 766 hehtaaria eli 67,66 neliökilometriä. Toisessa lähteessä mainitaan pinta-alaksi 73 neliökilometriä  ja kolmannessa lähteessä 85 neliökilometriä, mutta viimeisessä yleensä yhdessä viereisen tekojärven Öjanjärven kanssa . Tekojärven maapadot sijaitsevat Gertrudströmmenissä, Storströmmenissä, Fårströmmenissä ja Varassaaren pohjoisessa salmessa. Maapadot toimivat samalla seututien 749 ylityspaikkoina.
Järven pohjois- ja länsiosissa on laajoja järvenselkiä, kun muualla on paljon saaria. Hästön ja Fagernäsin välissä on 2,5 kilometriä leveä kapeikko, jonka pohjoispuolella aukeaa laaja Hästöfjärden. Se jatkuu Luodon pohjoispuolelle Kalvholmsfjärdeninä. Hästöfjärdeniin laskee idästä tuleva Kruunupyynjoki, jonka kautta on kanavayhteys Bysundetiin ja Öjanjärvelle. Fagernäsin ja Kalvholmenin välistä on veneväylä Gloskärfjärdeniin, jota ympäröi eri suunnilla järven saaristo. Saariston eteläosassa Pirilön ja Hummelholmenin välissä pitkä Storfjärdenin lahti, jonne laskevat Kovjoki, Purmonjoki ja Ähtävänjoki. Hummelholmenin itäpuolella on Bofjärden, jonka pohjukassa on Lepplaxin kylä. Hästölandetin eteläpuolelle jää Långrevelin suojaan Hällörsfjärden, joka on kokonaan luonnonsuojelualuetta.
Luodonjärven veneväylät ovat syväykseltään metrin syvyisiä. Järveltä on suorat veneväylät merelle kahden sulun kautta. Molemmissa suluissa on niin sanottu ”giljotiiniportti”. Gertrudin sulku on noin 9 metriä pitkä ja 3 metriä leveä. Sulun korkeus on 2,3 metriä. Hästgruntetin sulku on 10 metriä pitkä, 5 metriä leveä ja sen alikulkukorkeus on 2,5 metriä. Merelle pääsee myös Öjanjärven kautta. Järvelle johtaa Luodonjärveltä kanava veneväylä, joka hyödyntää Kruunupyynjokea ja 400 metriä pitkää kanavaa.
Luontoarvoja

Luodonjärven vesi on erittäin humuspitoista ja hapanta. Sitä uhkaa happamoituminen ja myös rehevöityminen. Järven tila on kuitenkin vielä tyydyttävä, vaikka siinä esiintyy toisinaan leväkukintoja.
Luodonjärvellä ja viereisellä Öjanjärvellä kalasti vuonna 2019 yli 500 henkilöä ja 14 ammatti tai sivuammattikalastajaa. Kalasaalista on kyselyn perusteella kertynyt yli 55 tonnia. Luodonjärvessä tavataan lahnaa, haukea, ahvenia, kuhaa, särkeä, säynävää, muikkua, salakkaa, taimenta, siikaa, kirjolohta, kiiskeä ja madetta. Kala liikkuu järvestä siihen laskeviin jokiin sekä kahden sulun ja kolmen kalatien kautta järven ja meren välillä.
Vesistön vedenlaadun vaihteluun vaikuttavat monet seikat. Etelä-Pohjanmaan liiton mukaan turvetuotanto vaikuttaa pikemmin alueen fosfaattikuormaan, eikä kyseessä ole suurimman riskin kohde. Alueen kalaston heikkenemiseen vaikuttavat FT Janne Toivosen väitöskirjan mukaan raskasmetallit sekä alumiinisulfaatti, jota muodostuu Pohjanmaan vanhan merenpohjan happamilla viljelysmailla, kun ojitusta ja kalkitusta ei toteuteta optimaalisesti. Ympäristöongelmaksi on noussut muun muassa Alholmens Kraftin biovoimalaitokselta tuotavan raskasmetalleja sisältävän lentotuhkan mahdollinen käyttö Luodonjärven läheisellä golfkentällä. Åbo Akademin geologian professori Olav Eklundin mukaan Luodonjärveen kulkeutuu vuosittain kymmenkertainen määrä raskasmetalleja kuin Talvivaaran kaivos on päästänyt yhteensäkään.
Vesistösuhteita

Luodonjärvi sijaitsee Varsinaisen Perämeren vesistöalueen (vesistöaluetunnus 99) Uudenkaarlepyyn–Larsmon rannikkoalueella (99.11). Siihen laskee Kruunupyynjoki, joka on Kruunupyynjoen vesistön (48) laskujoki, Ähtävänjoki, joka on Ähtävänjoen vesistön (47) laskujoki, Purmonjoki, joka on Purmonjoen vesistön (46) laskujoki, ja Kovjoki, joka on Kovjoen vesistön (45) laskujoki. Järveen laskevien jokien ja  Luodonjärven ja Öjanjärven yhteinen valuma-alue on 3 973 neliökilometriä . Toiset lähteet ilmoittavat pinta-alaksi 4 300 neliökilometriä.
Historiaa

Luodonjärvi perustettiin vuonna 1962 raakaveden saannin turvaamiseksi. Se muodostettiin patoamalla maapadoilla useita merenlahtia yhdeksi makeanvedenaltaaksi, jonka vedenpintaa pidetään 10–20 senttimetriä merenpinnan normaalitasoa korkeammalla. Sen vettä ovat käyttäneet UPM-Kymmene ja Pietarsaaren kaupunki. Lisäksi vettä on käytetty jonkin verran viljelysten kasteluun. Vuonna 1968 rakennettiin viereiseen merenlahteen Öjanjärven makeanvedenallas ja niiden välille rakennettiin kanavayhteys.
Aiheesta muualla

Palko, Jukka & Räsänen, matti & Alasaarela, Erkki: Luodon-Öjanjärven valuma-alueen maaperän ja vesistön happamuuskartoitus (Arkistoitu – Internet Archive)
Sutela, Tapio ym.: Happamien sulfaattimaiden aiheuttamat vesistövaikutukset ja kalakuolemat Suomessa
Vesa Alare

Vesa Erkki Alare (s. 20. elokuuta 1941 Suomussalmi) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja laulaja, joka keikkaili vuosina 1980–2001 Humppalallit ja Tanssiorkesteri Lallit-yhtyeiden kanssa. Sittemmin Alare on soittanut ja laulanut yhdessä Ahti Laineen kanssa muodostetussa Duo Maestro -kokoonpanossa. Hän on tehnyt noin 400 sävellystä ja sanoitusta.
Alare on tehnyt elämäntyönsä Köyliössä Kankaanpään koulussa opettajana sekä koulun johtajana. Kesäisin hän on kierrellyt tanssipaikkoja ythyeineen.. Alare omistaa myös VA-studio-nimisen äänitysstudion.
Diskografia

Muistojen polku (1980)
Kulje kanssani (1982)
Lallien parhaat (1985)
Huoleton kulkija (1985)
Kanssasi kuljen kuutamoon (1988)
Elämän kultainen lanka (1990)
Vain tuuli kuiskaa (1992)
Nuoruuden tanssit (1995)
Kun haaveilla uskallat (1997)
Tanssilavan luona (2000)
Yöt illat elokuun (2001)
Duo Maestro Vesa Alare & Ahti Laine (2004)
Alare Company (2005)
Joulumuisto (2005)
Sotiemme sävelet (2007)
Kun rakastunut on (2009)
Perhoselle (2012)
Kaunis karu maa (2013)
Sataa lunta (2014)
Oi Jouluyö (2015)
Elämän tuulet (2016)
Aiheesta muualla

Vesa Alaren esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vesa Alaren sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vesa Alaren sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Nanoform

| Nanoform Finland Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Osake:  OMXH: NANOFH   OMXS: NANOFS
Toimitusjohtaja:  Prof. Edward Hæggström
Puheenjohtaja:  Miguel Calado
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Kotisivu:  nanoform.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nanoform Finland Oyj on suomalainen lääkekehitysyhtiö. Toukokuussa 2020 Nanoform kertoi aikeistaan listautua Helsingin ja Tukholman pörssien First North -listoille. Kesäkuussa 2020 Nanoform listautui.
Aiheesta muualla

Nanoformin verkkosivut
Alfa Romeo Stelvio

| Alfa Romeo Stelvio |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2016–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo Giulia Jeep Grand Cherokee (WL) Maserati Grecale
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  FCA Giorgio
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,0–2,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  8-vaihteinen automaatti
Alfa Romeo Stelvio on Alfa Romeon vuodesta 2016 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2016. Stelvio perustuu samalle FCA Giorgio -pohjalevylle kuin Alfa Romeo Giulia.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Stelvio sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit ovat nelisylinterinen 2,0-litrainen (200/280 hv) ja 2,9-litrainen V6 (510 hv), joka on Quadrifoglio-mallin moottorina. Kaikkien bensiinimoottorien yhteydessä on neliveto. Dieselmoottori on 2,2-litrainen (160/190/210 hv), jonka kaksi pienitehoisinta versiota ovat lähtöhintaisena takavetoisia. Neliveto on valittavissa 190-hevosvoimaisen yhteyteen lisävarusteena. Kaikkien moottorien yhteydessä voimansiirtona on kahdeksanportainen automaattivaihteisto.
Alfa Romeo Stelvio Quadrifoglio
Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019 esiteltiin pieniä uudistuksia kokenut Stelvio. Suurimmat muutokset kohdistuivat sisustaan, jossa uudistettiin muun muassa keskikonsolia. Auto sai myös 8,8-tuumaisen kosketusnäytön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo Stelvio Wikimedia Commonsissa
Stelvio Alfa Romeon kotisivuilla
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit: Giulia · Stelvio · Tonale · Junior
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan): 1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit: 
Konseptimallit: 33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot: Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900