stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skandha
Aiheesta muualla

Viisi kokemuksemme osatekijää eli viisi skandhaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Virtuaalijääkiekon suomenmestaruuskilpailut 2016

Virtuaalijääkiekon suomenmestaruuskilpailut 2016 olivat järjestyksessään ensimmäiset viralliset virtuaalijääkiekon suomenmestaruuskilpailut.
Helsingissä uudenvuodenpäivänä pelatussa finaalitapahtumassa 16 pelaajaa kilpaili Xbox One -pelikonsolilla NHL 16 -pelin Suomen mestaruudesta ja palkintomatkasta jääkiekon MM-kilpailuihin, jotka järjestettiin Pietarissa toukokuussa 2016.
Pelaajat olivat varmistaneet paikkansa turnaukseen joko DigiExpo-tapahtumassa pelatuista karsinnoista tai sitten Livegamers.fi:n järjestämistä verkkokarsinnoista.
Scandic Parkin Xbox Players Loungessa pelattuun kilpailuun ottivat osaa muun muassa kolminkertainen Suomen mestari Hannes Kettunen sekä vuonna 2015 mestaruuden voittanut Nico Tuoreniemi.
Yleisradio esitti loppuottelun parhaaseen katseluaikaan television välityksellä Yle TV2 -kanavalla. Väli- ja puolivälieriä pystyi myös seuraamaan suorana Yle Areenan verkkopalvelussa. Tapahtuman selostajana toimi Teemu Hiilinen.
Osallistujat

Nimi (ikä, asuinkunta, kilpailusijoitus)
Eetu Liljendahl (18, Padasjoki)
Eetu Keinänen (20, Lahti, 4.)
Kenneth Lehtinen (30, Helsinki, 2.)
Nico Tuoreniemi (18, Espoo, 5.-8.)
Arttu Mustila (18, Lempäälä)
Aaro Paljakka (16, Ylöjärvi, 3.)
Jere Arpiainen (22, Helsinki)
Riku Puuras (20, Helsinki, 5.-8.)
Markus Kangas (20, Kotka, 5.-8.)
Kimi Nordberg (27, Helsinki)
Robert Renström (23, Nummela)
Rony Kinnunen (22, Vantaa)
Henrik Miller (18, Espoo)
Iyouseyas Belayneh (25, Helsinki)
Hannes Kettunen (22, Vantaa, 1.)
Sebastian Remes (23, Helsinki, 5.-8.)
| Lohkot | Osallistujat |
| --- | --- |
A: Nico Tuoreniemi, Rony Kinnunen, Kenneth Lehtinen, Markus Kangas
B: Aaro Paljakka, Eetu Liljendahl, Jere Arpiainen, Kimi Nordberg
C: Eetu Keinänen, Riku Puuras, Robert Renström, Sebastian Remes
D: Arttu Mustila, Hannes Kettunen, Henrik Miller, Iyouseyas Belayneh
Turnauksen kulku > Loppuottelu

Finaaliin selvisivät Hannes Kettunen sekä koko SM-kisojen vanhin pelaaja, 30-vuotias Kenneth Lehtinen. Kettunen valitsi finaaliin joukkueekseen Washington Capitalsin, Lehtisen luottaessa New York Rangersiin. Kenneth Lehtinen kertoi sosiaalisessa mediassa jättäneensä jo ennakkoon Rangersin viimeiseksi, koska hän oli kyseisen joukkueen kannattaja.
Turnauksen kulku > Loppuottelu > Loppuottelusarjan ensimmäinen osa

Avauserässä nähtiin jo toisen peliminuutin kohdalla maali. Peli jatkui kuitenkin 0-0-tilanteesta, sillä maali hylättiin pelaajan oltua maalivahdin alueella maalin syntyhetkellä. Lehtinen siirtyi 1-0-johtoon noin kymmenen minuutin kohdalla. Johtomaali jäi avauserän ainoaksi.
Toisen erän alkupuolella Kettunen osui tolppaan muutamia kertoja. Tasoitusmaali tuli kuitenkin vasta 31. peliminuutin kohdalla. Loppuerä meni pääosin Lehtisen puolustusalueella, joka näkyi myös maaleissa. Aleksandr Ovetškin laukoi 2-1- ja 3-1-maalit, jonka jälkeen Marcus Johansson siirsi Capitalsin ja Kettusen jo 4-1-johtoon.
Kettunen jatkoi ottelun hallintaa myös kolmannessa erässä. 41. minuutin kohdalla hän teki viidennen maalinsa, jonka jälkeen vain kaksi minuuttia myöhemmin syntyi 6-1-lukemat Ovetškinin tehdessä kolmannen maalinsa. Avausottelu päättyi lopulta 7-1-loppulukemiin Kettusen hyväksi.
Turnauksen kulku > Loppuottelu > Loppuottelusarjan toinen osa

Ensimmäinen maali nähtiin erän viimeisellä minuutilla, kun Kettunen ja Washington iskivät ylivoimalla 1-0-maalin. Erän viimeisillä sekunneilla Kettunen siirsi itsensä vielä 2-0-johtoon.
Toinen erä oli tasaista alusta lähtien. Muutamaa minuuttia ennen erän loppua Lehtinen ja Rangers kuitenkin kavensivat pelin 2-1:een. Maali jäi lopulta erän ainoaksi lukuisista lähitilanteista huolimatta.
Kolmannen erän heti ensiminuuteilla nähtiin maali, kun Ovetškin vei Washingtonin ja Kettusen 3-1-johtoon. 50. minuutin kohdalla nähtiin, kun Washingtonille ja Matthew Niskaselle vihellettiin rangaistuslaukaus. Niskanen onnistui rangaistuslaukauksellaan, ja tulokseksi muodostui 4-1 Kettusen hyväksi.
Maali jäi finaalin viimeiseksi, kun Kettunen voitti Suomen mestaruuden 2-0-yhteistuloksella (7-1- ja 4-1-ottelutulokset).
Turnauksen kulku > Pronssiottelu

Paras yhdestä -otteluna pelatussa pronssiottelussa kilpailtiin turnauksen kolmannesta sijasta. Aaro Paljakka pelasi Detroit Red Wingsillä, Eetu Keinänen Los Angeles Kingsillä. Keinänen aloitti maalinteon, mutta Paljakka tasoitti avauserän aikana pelin vielä 1-1:een.
Toisessa erässä Paljakka siirtyi johtoon tehtyään maalin heti ensisekunneilla. Erän toisella minuutilla Keinänen ansaitsi itselleen kahden minuutin jäähyn, jonka aikana Paljakka edelleen kasvatti johtoaan tehtyään maalin ylivoimalla. Kavennusmaali nähtiin kuitenkin jo 29. minuutin kohdalla, mutta kolmanteen erään lähdettiin lopulta Paljakan 4-2-johdosta.
Keinänen sai kavennettua peliä yhdellä maalilla, mutta ei noussut tasoihin pelin viime minuuttien hallinnasta huolimatta. 4-3-voitolla Paljakka saavutti pronssimitalin kisoista.
Pakolaishallitus

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Pakolaishallitus on poliittinen ryhmittymä, joka väittää olevansa maan laillinen hallitus, mutta on erinäisistä syistä kykenemätön hallitsemaan aluettaan ja toimii siksi vieraasta maasta käsin. Pakolaishallitukset toimivat yleensä sillä oletuksella, että ne pystyisivät joskus saamaan vallan takaisin kotimaassaan.
Pakolaishallituksia on usein olemassa sodanaikaisten miehitysten aikana. Esimerkiksi kun Saksa teki aluevaltauksia toisessa maailmansodassa, useat Euroopan hallitukset ja monarkit hakivat turvapaikkaa Britanniasta.
Käytännössä pakolaishallituksella ei ole todellista valtaa, vaikka jotkin valtiot saattavat tunnustaakin sen maan lailliseksi hallitukseksi. Pakolaishallituksen toimintaan kuuluvat vain hallinnolliset asiat kuten sopimuksien solmiminen, perustuslain muuttaminen, asevoimien ylläpito, diplomaattisuhteiden ylläpitäminen, henkilökorttien myöntäminen ja vaalien pitäminen.
Luettelo pakolaishallituksista > Vanhan syrjäytetyn hallinnon tilalle perustetut nykyiset pakolaishallitukset

| Hallitus | Sijainti | Sijainti | Päämies | Vuodesta | Valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Burman pakolaishallitus | Rockville Maryland |  Yhdysvallat | Sein Win | 1990 | Burma |
|  Valko-Venäjän kansallinen pakolaishallitus | Toronto |  Kanada | Ivonka Survilla | 1920 | Valko-Venäjä |
|  Laos in pakolaishallitus | Gresham, Oregon |  Yhdysvallat | Khamphoui Sisavatdy | 1975 | Laos |
|  Iranin monarkia Pahlavin dynastia | Potomac, Maryland |  Yhdysvallat | Reza Pahlavi II | 1979 | Iran |
Luettelo pakolaishallituksista > Nykyisestä emämaasta eroon pyrkivät separatistiset pakolaishallitukset

| Hallitus | Sijainti | Sijainti | Päämies | Vuodesta | Valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Cabindan tasavalta | Pointe-Noire |  Kongon tasavalta | Aphonse Massanga | 1975 | Cabinda |
|  Cabindan tasavalta | Pariisi |  Ranska | Aphonse Massanga | 1975 | Cabinda |
|  Saharan demokraattinen arabitasavalta | Tindouf |  Algeria | Mohamed Abdelaziz | 1976 | Länsi-Sahara |
|  Krajinan serbitasavalta | Belgrad |  Serbia | Milorad Buha | 2005 | Krajinan serbitasavalta  |
|  Biafran  pakolaishallitus | Washington D.C. |  Yhdysvallat |  | 2007 | Nigeria |
|  Läntisen Kurdistanin pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia |  | 2004 | Syyria |
|   Etelä-Molukkien pakolaishallitus | Amsterdam |  Alankomaat |  | 1950 | Etelä-Molukit |
|  Tiibetin pakolaishallitus | Dharamsala |  Intia | Tenzin Gyatso 14. dalai-lama | 1959 | Tiibet |
Luettelo pakolaishallituksista > Poliittisen opposition tai järjestön perustamat nykyiset pakolaishallitukset

| Hallitus | Sijainti | Sijainti | Päämies | Vuodesta | Valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Päiväntasaajan Guinean pakolaishallitus | Madrid, |  Espanja | Severo Moto Nsá | 2003 | Päiväntasaajan Guinea |
|  Etiopian keisarillinen neuvosto | Washington D.C., |  Yhdysvallat | Ermias Sahle Selassie | 1993 | Etiopia |
|  Syyrian kansallinen neuvosto  | Istanbul |  Turkki | Abdulbaset Sieda | 2011 | Syyria |
|  Iranin kansallinen vastarinta neuvosto | Pariisi |  Ranska | Maryam Rajavi | 1981 | Iran |
Luettelo pakolaishallituksista > Entiset pakolaishallitukset

| Hallitus | Sijainti | Sijainti | Viimeinen päämies | Vuosina | Valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kuwaitin pakolaishallitus | Dhahran |  Saudi-Arabia | Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah | 1990–1991 | Kuwait |
|  Vapaa Aceh -liike | Tukholma |  Ruotsi | Hasan di Tiro | 1976–2005 | Aceh |
|  Georgian demokraattisen tasavallan pakolaishallitus | Leuville-sur-Orge |  Ranska | Evgeni Gegechkori | 1921–1954 | Georgia |
|  Bangladeshin kansantasavallan väliaikainen hallitus | Kalkutta |  Intia | Tajuddin Ahmad | 1971–1972 | Itä-Pakistan |
|  Bangladeshin kansantasavallan väliaikainen hallitus | Agartala |  Intia | Tajuddin Ahmad | 1971–1972 | Itä-Pakistan |
|  Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus | Pariisi |  Ranska | Fernando Valera Aparicio | 1939–1977 | Espanja |
|  Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus | México |  Meksiko | Fernando Valera Aparicio | 1939–1977 | Espanja |
|  Angolan vallankumoushallitus | Kinshasa |  Zaire | Holden Roberto | 1962–1975 | Angola |
|  Korean kansallinen pakolaishallitus | Chongqing Shanghai |  Kiinan tasavalta | Kim Gu | 1919–1948 | Korea |
|  Vapaan Vietnamin pakolaishallitus | Garden Grove, Kalifornia |  Yhdysvallat | Nguyễn Khánh | 1995–2013 | Vietnam |
|  Vapaan Vietnamin pakolaishallitus | Missouri City,Teksas |  Yhdysvallat | Nguyễn Khánh | 1995–2013 | Vietnam |
Luettelo pakolaishallituksista > Entiset pakolaishallitukset > Toisen maailmansodan aikaiset kansainvälisesti tunnustetut pakolaishallitukset

| Hallitus | Sijainti | Sijainti | Viimeinen päämies | Vuosina | Valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|  Puolan pakolaishallitus | Pariisi |  Ranska | Ryszard Kaczorowski | 1939–1990 | Puola |
|  Puolan pakolaishallitus | Angers |  Ranska | Ryszard Kaczorowski | 1939–1990 | Puola |
|  Puolan pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia | Ryszard Kaczorowski | 1939–1990 | Puola |
|  Tšekkoslovakian pakolaishallitus | Pariisi |  Ranska | Edvard Beneš | 1939–1945 | Tšekkoslovakia |
|  Tšekkoslovakian pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia | Edvard Beneš | 1939–1945 | Tšekkoslovakia |
|  Viron pakolaishallitus | Oslo |  Norja | Enno Penno | 1944–1992 | Viro |
|  Viron pakolaishallitus | New York |  Yhdysvallat | Enno Penno | 1944–1992 | Viro |
|  Vapaa Ranska | Alger |  Ranskan Algeria | Charles de Gaulle | 1940–1944 | Ranska |
|  Vapaa Ranska | Brazzaville |  Ranskan päiväntasaajan Afrikka | Charles de Gaulle | 1940–1944 | Ranska |
|  Vapaa Ranska | Lontoo |  Britannia | Charles de Gaulle | 1940–1944 | Ranska |
|  Alankomaiden pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia | Vilhelmiina | 1940–1945 | Alankomaat |
|  Norjan pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia | Haakon VII | 1940–1945 | Norja |
|  Jugoslavian pakolaishallitus | Ateena |  Kreikan kuningaskunta | Pietari II | 1941–1945 | Jugoslavia |
|  Jugoslavian pakolaishallitus | Jerusalem |  Palestiinan brittiläinen mandaatti | Pietari II | 1941–1945 | Jugoslavia |
|  Jugoslavian pakolaishallitus | Kairo |  Egyptin kuningaskunta | Pietari II | 1941–1945 | Jugoslavia |
|  Jugoslavian pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia | Pietari II | 1941–1945 | Jugoslavia |
|  Kreikan pakolaishallitus | Kreeta |  Kreikan kuningaskunta | Yrjö II | 1941–1944 | Kreikka |
|  Kreikan pakolaishallitus | Kairo |  Egyptin kuningaskunta | Yrjö II | 1941–1944 | Kreikka |
|  Luxemburgin pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia | Charlotte | 1940–1944 | Luxemburg |
|  Belgian pakolaishallitus | Lontoo |  Britannia | Hubert Pierlot | 1940–1944 | Belgia |
Joona Peltokangas

| Joona Peltokangas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 2002 (ikä 22) Alajärvi,  Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  Kakkoskoppari
Seura:  Alajärven Ankkurit
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Alajärven Ankkurit
Ammattilaisjoukkueet
2020- →2023 :  Alajärven Ankkurit Alavuden Peli-Veikot
Joona Peltokangas (s. 14. elokuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Peltokangas edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Alajärven Ankkureita. Hän pelaa ulkokentällä kakkoskopparina ja sisäpelissä etenijänä. Peltokangas on pelannut 24 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kymmenen juoksua ja kerännyt 60 kärkilyöntipistettä. Uran tilastot päivitetty 8. heinäkuuta 2024.
Rapanuit

Rapanuit ovat Chilen Pääsiäissaaren alkuperäiskansa. Vuonna 2002 rapanuiksi mielsi itsensä Chilessä 4 650 henkilöä. Suurin osa heistä asuu Pääsiäissaarella muutamien satojen asuessa Manner-Chilessä ja Tahitilla. Yleisesti hyväksytyn teorian mukaan rapanuit ovat polynesialainen kansa.
Historia

Pääsiäissaari asutettiin luultavasti yli 1 000 vuotta sitten. Rapanuiden esi-isät saapuivat todennäköisesti Marquesassaarilta, mutta asiasta ei ole täyttä varmuutta. Saaren asukkaat elivät pitkälti eristyksissä, kunnes eurooppalaiset löysivät saaren vuonna 1722 hollantilaisen amiraalin, Jacob Roggeveenin tehtyä yhden päivän mittaisen vierailun. Rapanuiden suullisen historian mukaan ensimmäisenä saarelle saapui Hotu Matu‘a, joka toi suurella veneellään mukanaan vaimonsa ja muutaman muun seuralaisen.
Rapanuiden määrä väheni dramaattisesti eurooppalaisten tulon jälkeen orjakaupan takia. Vuosina 1859–1862 saarelta vietiin 1 500 asukasta orjiksi Peruun, josta saarelle pääsi palaamaan takaisin lopulta vain 15 henkilöä. Palaajien mukana tuli tauteja, jotka verottivat entisestään rapanuiden määrää.
Pääsiäissaari tuli virallisesti Chilen valtaan vuonna 1888 ja rapanuit eristettiin saaren Hanga Roan alueelle. Heitä myös pakotettiin usein töihin. Rapanuiden oloja kohennettiin Eduardo Frei Montalva hallituskaudella, ja vuonna 1966 heistä tuli Chilen kansalaisia.
Augusto Pinochetin kaudella saaren infrastruktuuriin sijoitettiin paljon rahaa, ja vuonna 1985 saarelle rakennettiin rapanuiden vastustuksesta huolimatta Nasa:n lentokenttä. Vuonna 1992 Mr Hotu nousi saaren pormestariksi ensimmäisenä rapanuina.  Chilen valtio tunnusti rapanuiden alueelliset ja kulttuurilliset oikeudet vuonna 1993 voimaan tulleella alkuperäiskansalailla. Chilen vuoden 1992 väestönlaskennassa yli 20 000 henkilöä ilmoitti etniseksi taustakseen rapanuin, mutta vuoden 2002 tulosta 4 650 pidetään luotettavampana.
Nykypäivä

Rapanuilla ei yleisesti ottaen ole vaatimuksia saaren itsenäistymiseksi Chilestä, mutta saarelle on ajettu laajempaa autonomiaa. Comisión de Verdad Histórica y Nuevo Trato suositteli vuonna 2003 autonomian myöntämistä saarelle, mutta asiaa ei ole ryhdytty toteuttamaan. Chilen valtio myöntää rapanuille tukea opiskeluun mannermaalla esimerkiksi Santiagossa tarjottavilla opiskelija-asunnoilla. Suurin osa työllistyneistä rapanuista saa toimeentulonsa turismiin liittyvillä ammateilla, mutta joidenkin mukaan liian suuri osa turismin tuloista ei jää saarelle.
Vuonna 2010 rapanuiden ja poliisin välille puhjenneessa yhteenotossa loukkaantui ainakin kuusi ihmistä.
Perinteistä ruokaa valmistetaan mm. bataateista, tarosta, jamssista, banaaneista ja pallokurpitsoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rapanuit Wikimedia Commonsissa
William Hodgesin piirros rapanuimiehestä vuodelta 1777.
Luettelo Superpesiksen tuomareista

Pesäpallon syöttötuomari Ossi Muurainen.
Luettelo Superpesiksen tuomareista sisältää pesäpallon tuomarit, joilla on oikeus tuomita miesten ja naisten Superpesiksessä.
Superpesistuomarit 2025

Antti Aine (Turku)
Jan Brandt (Jyväskylä)
Samuli Eeva (Turku)
Jan Karjalainen (Jyväskylä)
Suvi Kaukovalta (Espoo)
Ari Kiviniemi (Kauhajoki)
Miko Kotiniemi (Hyvinkää)
Eki Kutvonen (Varkaus)
Mika Kääriäinen (Kouvola)
Mikko-Jussi Laakso (Lieto)
Patrik Lahti (Espoo)
Jouni Laitinen (Ylöjärvi)
Peter Laitio (Seinäjoki)
Jukka Marttala (Seinäjoki)
Arttu Moisio (Savonlinna)
Ari Mustonen (Riihimäki)
Ossi Muurainen (Jyväskylä)
Jesse Mäkinen (Loimaa)
Tommi Nupponen (Jyväskylä)
Sami Ritola (Kangasala)
Jari Saaranen (Haapajärvi)
Jussi Harju (Janakkala)
Tuomas Harju (Lahti)
Akseli Heikkilä (Joensuu)
Tero Heikkilä (Loimaa)
Jani Heinineva (Ilmajoki)
Kalle Hietanen (Vantaa)
Kati Hiltunen (Tampere)
Kristian Hirsimäki (Seinäjoki)
Tuomo Holopainen (Joensuu)
Juha Hujanen (Pori)
Juuso Hyvönen (Sotkamo)
Ville Hämeenniemi (Seinäjoki)
Tommi Keränen (Salla)
Juhani Kirves (Kempele)
Olli Korhonen (Sotkamo)
Joona Korpela (Kempele)
Riku Kuisma (Reisjärvi)
Jarno Kuokkanen (Kangasala)
Petri Käkönen (Hyvinkää)
Onni-Eemeli Laakso (Lieto)
Jukka Laaksonen (Loimaa)
Tiia Lahtinen (Lahti)
Matias Laukkanen (Raisio)
Minna-Mari Löytökorpi (Pori)
Tomi Mustonen (Laitila)
Jari Mäkynen (Seinäjoki)
Arto Määttä (Lahti)
Jari-Matti Ollila (Ikaalinen)
Sari Palokari (Tampere)
Joonas Rantaniemi (Vaasa)
Oskari Rantomaa (Loimaa)
Aki-Pekka Rissanen (Oulu)
Ville Ritola (Jalasjärvi)
Jani Rutanen (Jyväskylä)
Teemu Römpötti (Seinäjoki)
Mika Salmenautio (Alajärvi)
Jussi Tikanmäki (Pyhäjärvi)
Pekka Tikanmäki (Pyhäjärvi)
Waltteri Uurasjärvi (Kankaanpää)
Jakob Vikström (Loimaa)
Markus Yli-Jokipii (Tampere)
Hartmut Briesenick

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hartmut Briesenick |  Hartmut Briesenick |  Hartmut Briesenick |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | München 1972 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Rooma 1974 | kuulantyöntö |  |
Hartmut Briesenick (17. maaliskuuta 1949 Luckenwalde, Brandenburg, Saksa – 8. maaliskuuta 2013) oli itäsaksalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti.
Briesenick voitti Helsingin EM-kilpailuissa 1971 kuulantyönnössä kultaa tuloksella 21,08 m, joka oli uusi Euroopan-ennätys. Münchenin 1972 olympialaisten alla 27. elokuuta 1972 hän paransi Potsdamissa Euroopan-ennätystä tulokseen 21,54 m. Olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 21,14 m. Hän sai saman tuloksen kuin maanmiehensä Hans-Peter Gies, mutta Briesenickin toiseksi paras työntö kantoi 21,02 m, kun taas Giesin seuraavaksi parhaat työnnöt olivat mitaltaan 21,01 ja 21,00 m, joten Briesenick otti mitalin ja Gies jäi neljänneksi. Kisan voittaja Władysław Komar työnsi vain neljä senttimetriä saksalaisia pidemmälle. Rooman EM-kilpailuissa 1974 Briesenick voitti kultaa tuloksella 20,50 m.
Universiadeissa Briesenick voitti kuulantyönnön Torinossa 1970 tuloksella 19,97. Hän avioitui kuulantyöntäjä Ilona Slupianekin kanssa vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hartmut Briesenick Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Chicagon suuri palo

John R. Chapinin piirros tulipalosta. Kuva julkaistiin alkujaan Harper’s Weeklyssa. Näkymä on koilliseen Randolph Street Bridgen yli.
Chicagon suuri palo vuonna 1871 oli miltei koko Chicagon tuhonnut tulipalo. Palon jälkeen kaupunki rakennettiin lähes kokonaan uudelleen, ja suunnitelmat tehtiin niin että asemakaavassa voitiin korjata ongelmia aiheuttaneita kohtia. Uudelleenrakentamisesta sai alkunsa merkittävä arkkitehtien Chicagon koulukunta.
Palo

Chicago oli kasvanut 1800-luvun puolivälissä todella nopeasti. Kaupungin asukasluku oli vuonna 1850 lähes 30 000, mutta kymmenen vuotta myöhemmin asukasluku oli kolminkertaistunut. Keskiluokkaiset muuttivat kaupungin laitamille halpojen liikenneyhteyksien ansiosta. Ydinkeskustan reunamilla oli köyhempiä ja puista rakennettuja asuinalueita, jotka olivat myös täyteen ahdettuja. Tulipalot olivat alueella varsin yleisiä.
Chicagon suuri palo alkoi 8. lokakuuta 1871 West Sidessa DeKoven Streetin ladosta, jonka omistivat Patrick ja Catherine O’Leary. Palon syttymissyytä ei tiedetä, mutta se on laitettu eri lähteissä muun muassa vandaalien, maitovarkaiden, humalaisten naapureiden, itsesytynnän ja O’Learyjen lehmän syyksi. Tuli levisi joka tapauksessa nopeasti, ja palokunta saapui paikalle myöhässä. Tuli levisi lounaistuulen seurauksena, ja käytännössä vasta 10. lokakuuta palo sammui vesisateiden ansiosta. Paloa rajoittivat lisäksi Michiganjärvi ja rakentamattomat tontit.
Tulipalossa kuoli noin 300 ihmistä ja lähes 100 000 jäi kodittomaksi. Noin kolmasosa Chicagosta oli tuhoutunut. Kaikkiaan noin 17 450 rakennusta tuhoutui 9 neliökilometrin alueella. Aineellisia tuhoja aiheutui noin 200 miljoonan dollarin arvosta.
Jälkitapahtumat

Joseph Medill valittiin kuukauden päästä palosta Chicagon uudeksi pormestariksi. Hän oli luvannut tiukempia rakennus- ja palomääräyksiä. Medillin valintaan saattoi vaikuttaa myös se, että äänestäjätiedot olivat tuhoutuneet tulipalossa, joten vaaleissa ei voitu varmistaa, etteivät ihmiset äänestäisi useammin kuin kerran.
Chicagon jälleenrakennus käynnistyi nopeasti, mitä auttoi se, että liikenneinfrastruktuuri oli säilynyt varsin ehjänä. Jälleenrakennus sai aikaan taloudellisen nousukauden ja nopeaa väestönkasvua. Palon aikaan kaupungissa asui noin 324 000 ihmistä, mutta yhdeksän vuotta myöhemmin asukkaita oli jo 500 000 ja vuonna 1890 yli miljoona. Chicago myös suunniteltiin uudestaan, ja sinne rakennettiin maailman ensimmäiset pilvenpiirtäjät. Ensimmäinen oli vuonna 1885 rakennettu Home Insurance Building. Chicagon uuden kaupunkisuunnittelun vaikutus muualla maailmassa oli merkittävä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chicagon suuri palo Wikimedia Commonsissa
Aleksandr Šiškov

Aleksandr Šiškov
Aleksandr Semjonovitš Šiškov (1754–1841) oli venäläinen amiraali.
Hän vastusti kirjoituksillaan aikansa uudistusharrastuksia kielen ja kirjallisuuden alalla. Levittääkseen konservatiivisia mielipiteitään Šiškov perusti 1810 Venäjän kielen ystävien seuran (ven. Беседа любителей русского слова, Beseda ljubitelei russkogo slova), jonka tarkoituksena oli herättää isänmaallisuutta vanhassa aitovenäläisessä ja kirkkoslaavilaisessa hengessä vastapainoksi ranskalaisille kulttuurivaikutuksille. Vierasperäisten lainasanojen ottamista venäjän kieleen tuli hänen mukaansa vastustaa. Hänen nimekkäimpiä tukijoitaan olivat hovirunoilija Gavrila Deržavin ja eläinsatujen mestari Ivan Krylov.
Šiškov sai Mihail Speranskin jälkeen valtiosihteerin viran vuonna 1812. Šiškov kirjoitti Napoleonin sodan aikana isänmaallisia julistuksia. Hänestä tuli vuonna 1815 Venäjän akatemian presidentti ja vuonna 1824 kansanvalistusministeri. Šiškovin kootut teokset ilmestyivät vuosina 1813−1839.
Šiškovin perustaman vuoteen 1816 asti toimineen Beseda-kulttuuriseuran vastapainoksi syntyi vuonna 1815 uudistusmielinen kirjallisuusseura Arzamas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Šiškov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef