stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korjakin kieli

| korjakki> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Korjakia
Puhujia:  3 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet
Kieliryhmä:  tšuktšilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  mis
ISO 639-3:  kpy
 Ohje 
Korjakin kieli eli korjakki (aikaisempi nimitys myös nymylaanin kieli) on Venäjällä etupäässä Korjakiassa asuvien  korjakkien puhuma tšuktšilainen kieli.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Korjakit asuvat Kamtšatkan aluepiiriin pohjoisosan muodostavassa Korjakiassa sekä sen lähialueilla Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa ja Magadanin alueella Severo-Evenskin piirissä.
Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 8 900 korjakkia ja 5 200 korjakin kielen puhujaa. Kansallisuudeltaan korjakeista 52,4 % ilmoitti äidinkielekseen korjakin ja 46,8 % venäjän. Vuoden 2002 väestölaskennassa rekisteröitiin 8 700 korjakkia ja 3 000 korjakin puhujaa. Alueellisesti he jakautuivat seuraavasti:
Korjakia 6 700 korjakkia (joista 2 000 osaa korjakin kieltä),
Magadanin alue 900 (400),
muu Kamtšatkan aluepiiri 600 (140),
Tšukotka 55 (2).
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 1 700 korjakin puhujaa.
Historia ja murteet

Korjakki muodostaa yhdessä tšuktšin, kerekin ja alutorin kanssa tšuktšilais-kamtšatkalaisten kielten tšuktšilaisen ryhmän. Kerekkiä ja alutoria pidettiin aiemmin korjakin murteina.
Kielen murrejako on kiistanalainen. Eri tutkijat erottavat neljästä yhteentoista murretta, joista eräät ovat jo hävinneet. Kansatieteellisin perustein korjakin kieli voidaan jakaa enemmistönä olevien poronhoitajien puhumaan tšavtšuveniin sekä paikallaan asuvien korjakkien puhumiin nymylan-murteisiin, joista jälkimmäisten katsotaan toisinaan kuuluvan alutorin kieleen.
Kirjakieli

Korjakin kieli luotiin vuonna 1930 latinalaisen kirjaimiston ja tšavtšuvenin murteen pohjalta. Vuonna 1937 siirryttiin kyrilliseen aakkostoon, jota on täydennetty lisämerkeillä.
Korjakin kirjaimisto
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | В' в' | Г г | Г' г' | Д д | Е е |
| Ё ё | Ж ж | З з | И и | Й й | К к | Ӄ ӄ | Л л |
| М м | Н н | Ӈ ӈ | О о | П п | Р р | С с | Т т |
| У у | Ф ф | Х х | Ц ц | Ч ч | Ш ш | Щ щ | Ъ ъ |
| Ы ы | Ь ь | Э э | Ю ю | Я я |  |  |  |
Kielellä on julkaistu lähinnä oppikirjoja ja kansanperinnekokoelmia. Aikaisemmin ilmestyi myös venäjästä käännettyä kirjallisuutta. 1930-luvulla aloitettu korjakinkielinen kouluopetus lopetettiin 1950-luvulla. Kielen opetus oppiaineena ja korjakinkielinen julkaisutoiminta alkoi uudestaan vasta 1970–1980-lukujen vaihteessa. Opettajia koulutetaan Palanan opettajaopistossa ja Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Piirikunnan sanomalehdessä julkaistaan toisinaan korjakinkielisiä tekstejä ja kieltä käytetään myös radiossa sekä jonkin verran televisiossa.
Nykytilanne

Nykyään korjakki on vakavasti uhanalainen kieli. Sitä puhuvat etupäässä vanhukset, kun taas nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää. Kielenvaihto on tapahtunut poikkeuksellisen nopeasti, sillä vielä vuonna 1959 yli 99 % kansasta ilmoitti äidinkielekseen korjakin. Huomattavan ongelman muodostavat murre-erot, joiden takia nymylan-korjakit ovat torjuneet tšavtšuveniin perustuneen kirjakielen.
Aiheesta muualla

A.N. Žukova: Korjakski jazyk (venäjäksi)
Endangered Languages of Siberia: The Koryak language (englanniksi)
Ethnologue: Koryak (englanniksi)
Koryak Languages (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Esko Rahkonen

Esko Rahkonen Vihreät Niityt -musiikkitapahtumassa heinäkuussa 2006.
Esko Rahkonen (1. elokuuta 1936 Alatornio – 4. toukokuuta 2007 Tampere) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hän teki noin 400 levytystä, ja hän keikkaili vielä elämänsä viime kuukausina.
Laulajan alkuvaiheet

Esko Rahkosen löysi säveltäjä Unto Mononen Rovaniemeltä eräällä pohjoiseen suuntautuneista matkoistaan 1960-luvulla. Mononen vei Rahkosen Toivo Kärjen puheille, ja levytys syntyi samantien. Monosen mittatilaustyönä säveltämä tango Syvä kuin meri (1965) ponnahti heti Suomen listojen kärkisijoille ja kilpaili tasapäisesti Beatlesin sekä Rolling Stonesin levytysten kanssa. Sitä seurasivat uudet versiot useista Kärjen 1950-luvun tangoista kuten Odotin pitkän illan ja Rakasta, kärsi ja unhoita, Kärjen originaalit Tallinnan laulu (1966, san.Pauli Salonen)), Hiljainen sade toukokuun (1967, san.Juha Vainio) ja Muistatko vielä sen tangon (1969, san.Lauri Jauhiainen).  Monikin Monosen tango nousi Rahkosen levyttämänä hitiksi, edellämainitun lisäksi mm. Yön hiljaisuudessa, Erottamattomat, Kukkani lumen alla.
Erikoinen tapaus oli tango Kesän muistatko sen (1967, san.Juhani Lompolo). Sen sävelsi Markku Nurmisen ohjelmoimana tietokone IBM 1130 noin 60 Toivo Kärjen tangon pohjalta. Aikaansaannoksen sovitti Kärki, ja Rahkonen lauloi levylle.
Monet asiantuntijat ovat pitäneet Rahkosen 1960-luvun klassikkolevytyksiä kaikkein aidoimpiin suomalaisen tangon tulkintoihin kuuluvina. Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo ovat kuvanneet Rahkosta "yhtä suomalaiseksi kuin lasi maitoa ja puolikas ruisleipää".
"Se oli yhtä rallia", Rahkonen toteaa 1960-luvun puolivälin keikkaelämästään. "Keikka-auto kiisi vanteet soikeina Suomen teitä lavalta toiselle. Syvä kuin meri alkoi soida maaliskuussa 1965. Sinä keväänä viikonpäivät oli buukattu ihan täyteen. Ja lavoilla tanssittiin. Tango veti väkeä samaan tahtiin kuin Danny-show'kin. Tanssikansaa riitti kaikille lavoille."
Rahkonen muutti 1965 Rovaniemeltä Kouvolaan ja sieltä orkestereineen 1967 Lahteen, jossa hän asui Launeen kaupunginosassa. Musiikin ohella hänen intohimonaan olivat vanhat autot, joita hän keräsi mittavan kokoelman.
Rahkonen oli jättänyt Toivo Kärjen originaalit vuonna 1969, mutta vielä vuonna 2005 hän palasi tämän tuotantoon, säveltäjän jo kuoltua. Rahkosen 40-vuotisjuhla-albumilla Elämän juhlaa oli Kärjen ennenjulkaisematon tango Hänelle jota rakastan (san.Tuula Valkama). Rahkonen tuli levyttäneeksi kaikkiaan 10 Kärjen originaalia, kaikki tangoja, ja useita uusia versioita vanhoista kappaleista.
Esko Rahkonen sai valtion taiteilijaeläkkeen 2002. Ikäisekseen terveenä ollut Rahkonen sai yllättäen toukokuussa 2007 sydänkohtauksen ja kuoli sydämen ohitusleikkauksen jälkeen Tampereen yliopistollisessa sairaalassa 70-vuotiaana.
Domino-yhtyeen kokoonpano

Olli Vermas, (vibrafoni), (klarinetti)
Arvo Sallila, (hanuri)
Taisto Alakunnas, (rummut)
Unto Alakunnas, (basso)
Raimo Hast, (kitara)
Myöhemmät soittajat

Kauko Heikinmatti, (hanuri)
Kalle Kouvolalainen, (hanuri)
Tatu Heikkinen, (hanuri)
Eero Kylmämaa, (hanuri)
Diskografia

Esko Rahkonen (1967)
Unto Monosen muistolle (1972) (yhdessä Reijo Taipaleen ja Eija Merilän kanssa)
Tangoja (1973)
Kaukainen kotiseutuni (1974)
Tangokavaljeeri (1975)
Pelin henki (1975)
Kulkurin tango (1975)
Laaksojen laulu (1976)
Paljon sanomatta jää (1977)
Askel sydämeen (1978)
Parhaat (1978)
Koska tulla saan (1979)
Tangokavaljeeri (1980)
Askel sydämeen (1980)
Rakkauden polkuja (1980)
Parhaat (1980)
Paljon sanomatta jää (1980)
Kaukainen kotiseutuni (1980)
Laaksojen laulu (1980)
Yksinäiset yhteen (1982)
Parhaat (1982)
Keskiyön tango (1982)
Tunteilla sinulle (1983)
Tallinnan laulu (1984)
Teille elämästä laulan (1984)
Esko Rahkonen (1988)
Kotikylän poika (1989)
Kerro kultainen kuu (1993)
20 suosikkia – Syvä kuin meri (kokoelma (1995)
Kaksi vuotta rakkautta (1997)
Tulen luoksesi (1999)
Sydänten parantaja (2002)
Tanssijan tie (2002)
Sydämet kohtaavat (2004)
Rakkaat joulumuistot (2004)
Joku odottaa kirjettäsi (2004)
40-vuotisjuhlalevy – Elämän juhlaa (2005)
40 tuttua ja toivotuinta (2007)
Syvä kuin meri (2007)
Muistoja Karpaateilta (2011)
Tallinnan laulu (2011)
Laaksojen laulu (2011)
Kulkurin tango (2011)
40 tuttua ja toivotuinta 2 (2011)
Kotiseutu pohjolassa – Levytyksiä vuosilta 1974–1976 (2014)
Askel sydämeen – Levytyksiä vuosilta 1975–1978 (2014)
Kulta-aika (2016)
Viivy vielä hetki (2019)
Aiheesta muualla

Esko Rahkosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Esko Rahkosen kotisivut
Esko Rahkosen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pomus.net tietokanta
Artikkeli Iltalehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Esko Rahkonen YLEn Elävässä arkistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Antalyan lentoasema

Antalyan lentoasema (IATA: AYT, ICAO: LTAI) on kansainvälinen lentoasema Turkin Antalyassa. Lentoasema sijaitsee 13 kilometriä Antalyan keskustasta koilliseen. Lentoasema oli matkustajamäärältään vuonna 2023 Turkin kolmanneksi vilkkain. Lentoasemalla on kaksi kansainvälistä terminaalia ja yksi kotimaan terminaali.
Pohjois-Pasila

| Pohjois-Pasila> Norra Böle |
| --- | --- |
 Ilmalan varikko
 Kaupungin kartta, jossa Pohjois-Pasila korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Keskinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  17 (osa-alue 172)
Väkiluku:  3 289 (31.12.2023)
Osa-alueet:  osa-alue Pasilan kaupunginosassa
Postinumero(t):  00230, 00240, 00610, 00620
Lähialueet:  Keski-Pasila, Länsi-Pasila, Kivihaka, Käpylä, Maunulanpuisto, Metsälä, Pohjois-Haaga
Pohjois-Pasila (ruots. Norra Böle) on osa-alue Pasilan kaupunginosassa Helsingissä. Se sijaitsee Hakamäentien pohjoispuolella, pääradan ja Keskuspuiston välissä. Suuren osan Pohjois-Pasilan pinta-alasta vie VR:än ratapiha eli Ilmalan varikko, jonka yhteydessä on myös muun muassa Pohjolan Liikenteen linja-autovarikko. Lisäksi alueella sijaitsevat Posti Groupin pääkonttori ja lajittelukeskus sekä rakenteilla oleva Postipuistoksi nimetty asuntopainotteinen alue. Se valmistuu alueen länsireunaan Keskuspuiston rajalle 2020–2030-luvuilla kolmessa eri vaiheessa, joita kutsutaan Eteläiseksi, Keskiseksi ja Pohjoiseksi Postipuistoksi.
Vuoden 2023 lopussa Pohjois-Pasilassa oli noin 3 300 asukasta, kaikki Pohjoisen Postipuiston alueella. Helsingin kaupunki ennustaa 2030-luvulla Pohjois-Pasilan asukasluvun olevan yli 12 000 ja työpaikkojen määrän yli 2 000.
Historia

Pohjos-Pasilan alue kuului Huopalahden kuntaan ennen vuoden 1946 suurta kuntaliitosta. Ennen vuotta 1949 suuri osa tästä alueesta oli VR:n kaatopaikkana. Vuosina 1949–63 siellä toimi Pasilan kaatopaikka, ja vuodesta 1970 lähtien alueella on ollut VR:n huoltoratapiha, Ilmalan varikko.
Pohjois-Pasilan pohjoisin osa kuului aikaisemmin Maunulanpuistoon, ja alueella sijaitsi 1970-luvulla rakennettu Metsälän Maaliikennekeskus. Keskukseen sijoittui useita logistiikkayrityksiä, ja sinne rakennettiin rautatieyhteys. Alueella sijainneet logistiikkatoiminnot siirrettiin kuitenkin Vantaalle vuonna 2015, ja Maaliikennekeskus purettiin. Kaupunki siirsi kaupunginosan rajaa 2010-luvulla niin, että alueesta tuli osa Pasilaa.
Eteläinen Postipuisto sijaitsee Ilmalan rautatieaseman läheisyydessä, Keskinen Postipuisto nykyisen Postin lajittelukeskuksen tienoilla ja Pohjoinen Postipuisto sivuaa Metsäläntietä ja Metsälän yritysaluetta. Viimeiseksi alueella rakennetaan keskiosat, kun Postin lajittelukeskuksen toiminnot siirtyvät muualle 2030-luvulla. Postipuistosta tulee tehokkaasti rakennettu asuinalue umpikortteleineen. Rakennusten kerrosluku on 5–8.
Entisen kaatopaikan alueella sijaitsevaa Eteläistä Postipuistoa alettiin esirakentaa syksyllä 2024. Maaperän puhdistustöiden hinnaksi on arvioitu noin 30 miljoonaa euroa ja työn kestoksi neljä vuotta. Eteläiseen Postipuistoon on kaavoitettu noin 152 000 kerrosneliömetriä asumista ja lisäksi 60 000 kerrosneliömetriä toimitilaa.
Liikenne

Läheisellä Ilmalan rautatieasemalla pysähtyvät lähijunat A, I, L ja P. Autoliikenteen pysäköintiin on osoitettu Pohjoisessa Postipuistossa kaksi pysäköintitaloa.
Linja-autot 23 ja 63 kulkevat Pohjois-Pasilan länsilaitaa Postintaivalta pitkin. Postin lajittelukeskuksen yhteydessä on kaksi linja-autopysäkkiä, jotka palvelevat etupäässä Postin työntekijöitä. Linjojen 23 ja 63 pysäkit Postintaipaleella ja Metsäläntiellä palvelevat uudisalueen asukkaita, ja jälkimmäisellä pysähtyy myös linja-auto 56. Pohjoisessa Postipuistossa on myös HSL:än kaupunkipyöräasemia.
Joukkoliikenteen kasvavaan tarpeeseen on suunniteltu raitiotien jatkamista Ilmalasta. Osana Helsingin baanaverkkoa suunniteltu Metsälänbaana yhdistäisi Käpylän rautatieaseman ja Keskuspuiston muut baanareitit Pohjoisen Postipuiston kautta.
Kuvia

Pohjois-Pasilaa Keskuspuiston vastaisella rajalla vuonna 1987.
Asuinrakentamista Lavakadulla keväällä 2022.
Puista asuinkerrostaloa rakennetaan Kuormakadulla keväällä 2024.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Pasila Wikimedia Commonsissa
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Royal Opera House

Royal Opera House on Lontoossa sijaitseva oopperatalo ja taiteiden yleinen kohtauspaikka, jota kutsutaan yleisesti myös nimellä Covent Garden rakennuksen sijaintikorttelin mukaisesti. Rakennuksessa toimivat Royal Opera, Royal Ballet ja Royal Opera Housen orkesteri.
Nykyinen oopperarakennus on kolmas samalle paikalle rakennettu oopperaesityksiin tarkoitettu rakennus. Rakennuksen julkisivu, oleskelutilat ja auditorio ovat peräisin vuodelta 1858, mutta lähes kaikki muut tilat on rakennettu uudelleen laajassa, monia vuosia kestäneessä peruskorjauksessa 1990-luvun loppupuoliskon aikana.
Royal Opera Housen saliin mahtuu permannolle ja neljälle parvekkeelle yhteensä 2 268 katselijaa ja kuuntelijaa. Näyttämö on leveydeltään 12,20 metriä ja korkeudeltaan 14,80 metriä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Royal Opera House (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
The Royal Ballet (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
The Royal Ballet School (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Luettelo Oregonin piirikunnista

Oregonin piirikunnat
Tämä on luettelo Oregonin osavaltion piirikunnista. Oregonissa on 36 piirikuntaa.
| Piirikunta | Hallintokeskus | Perustettu |
| --- | --- | --- |
| Bakerin piirikunta | Baker City | 1862 |
| Bentonin piirikunta | Corvallis | 1847 |
| Clackamasin piirikunta | Oregon City | 1843 |
| Clatsopin piirikunta | Astoria | 1844 |
| Columbian piirikunta | St. Helens | 1854 |
| Coosin piirikunta | Coquille | 1853 |
| Crookin piirikunta | Prineville | 1882 |
| Curryn piirikunta | Gold Beach | 1855 |
| Deschutesin piirikunta | Bend | 1916 |
| Douglasin piirikunta | Roseburg | 1852 |
| Gilliamin piirikunta | Condon | 1885 |
| Grantin piirikunta | Canyon City | 1864 |
| Harneyn piirikunta | Burns | 1889 |
| Hood Riverin piirikunta | Hood River | 1908 |
| Jacksonin piirikunta | Medford | 1852 |
| Jeffersonin piirikunta | Madras | 1914 |
| Josephinen piirikunta | Grants Pass | 1856 |
| Klamathin piirikunta | Klamath Falls | 1882 |
| Laken piirikunta | Lakeview | 1874 |
| Lanen piirikunta | Eugene | 1851 |
| Lincolnin piirikunta | Newport | 1893 |
| Linnin piirikunta | Albany | 1847 |
| Malheurin piirikunta | Vale | 1887 |
| Marionin piirikunta | Salem | 1843 |
| Morrow’n piirikunta | Heppner | 1885 |
| Multnomah’n piirikunta | Portland | 1854 |
| Polkin piirikunta | Dallas | 1845 |
| Shermanin piirikunta | Moro | 1889 |
| Tillamookin piirikunta | Tillamook | 1853 |
| Umatillan piirikunta | Pendleton | 1862 |
| Unionin piirikunta | La Grande | 1864 |
| Wallowan piirikunta | Enterprise | 1887 |
| Wascon piirikunta | The Dalles | 1854 |
| Washingtonin piirikunta | Hillsboro | 1843 |
| Wheelerin piirikunta | Fossil | 1899 |
| Yamhillin piirikunta | McMinnville | 1843 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Oregonin piirikunnista Wikimedia Commonsissa
Herttoniemen yritysalue

| Herttoniemen yritysalue> Hertonäs företagsområde |
| --- | --- |
 Sahaajankatu
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Kaakkoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  osa-alue 433
Pinta-ala:  0,88 km² 
Väkiluku:  727 (31.12.2018)
Väestötiheys:  826,1 as./km²
Työpaikkoja:  4 897 kpl   (31.12.2017)
Osa-alueet:  osa-alue Herttoniemessä
Postinumero(t):  00880
Lähialueet:  Herttoniemenranta, Länsi-Herttoniemi, Roihupelto, Roihuvuori
Herttoniemen yritysalue (ruots. Hertonäs företags­område) on Helsingin Herttoniemeen kuuluva osa-alue. Se muodostaa merkittävän työpaikka-alueen Helsingissä. Osa-alueelle on sijoittunut kaupan alan yrityksiä, tuotantotiloja ja toimistoja. Alueella toimii esimerkiksi rautakauppoja, pakkaus- ja vaatetusalan yrityksiä, lukuisia autoalan myymälöitä ja korjaamoja. Alueella toimii myös useita lääke- ja terveydenhuoltoteknologiaan erikoistuneita yrityksiä. Herttoniemen metroaseman lähistölle on kehittynyt myös yrityspuistotyyppistä toimintaa. Alueella asui 727 henkeä vuonna 2018; työpaikkoja se tarjoaa 4 897:lle (31.12.2017).
Itäväylä rajaa Herttoniemen yritys­aluetta lännen ja pohjoisen suunnista. Idässä Pikkupurontien ja Sahaajankadun toimitilat luetaan vielä tähän yritys­alueeseen. Sen sijaan Sahaajankujan päässä sijaisteva vesitorni kuuluu jo naapurialue Roihuvuoreen. Etelässä teollisuusalueen reunana toimivat Linnanrakentajantie ja Abraham Wetterin tie.
Kulkuyhteydet ovat Herttoniemen yritys­alueelle melko hyvät. Metro pysähtyy alueen länsireunalla Herttoniemen ja Siilitien asemilla. Bussilinja 79 ja runkolinja 500 kulkevat Mekaanikonkadun kautta; moni muu linja alueen etelä-, länsi- tai pohjoissivustoja myöten.
Yritysten ja palveluiden keskellä on Asentajanpuisto. Laivalahdenkadun varteen on suunniteltu veistospuistoa.lähde?
Historia

Herttoniemen teollisuusalue liitettiin muun Herttoniemen mukana Helsinkiin suuren alueliitoksen yhteydessä vuonna 1946. Jo tuolloin Herttoniemessä toimi runsaasti teollisuutta, vaikka alue kasvoikin juuri 1940-luvulla.lähde? Herttoniemen satamarata kulki alueen halki, ja sitä käytettiin vuoteen 1992 saakka.
Alueen nimi oli aikaisemmin Herttoniemen teollisuus­­alue (ruots. Hertonäs industri­område), joka annettiin alueelle vuonna 1943. Vuoden 2013 alussa nimi muutettiin kaupungin­hallituksen päätöksellä Herttoniemen yritys­alueeksi. Uusi nimi oli jo ennestään ollut vakiintumassa käyttöön, sillä alueella toimii monenlaisia yrityksiä mutta enää vähenevässä määrin teollisuutta.
Hankkeet

Teollisuusalue on ollut tehottomasti rakennettu. Sijainnin takia on esitetty, että suuri osa alueesta päätyisi Helsingin suuren asunnontuotantotarpeen takia asuntorakentamiseen. Alueelle voitaisiin vuonna 2015 esitetyn arvion mukaan sijoittaa ainakin 10 000 asukasta. Huomattavampia uudisrakentamiskohteita on GWS-Sohlberg Oy:n tuotantolaitosten tilalle rakennettava Sohlberg-kortteli, johon tulee kolmetoista uutta taloa. Vuosien 2020–2029 aluesuunnitelmassa yritystoiminta erityisesti alueen pohjoisosassa halutaan kuitenkin säilyttää, ja asuinrakentaminen keskittyy osa-alueen eteläosaan metroaseman lähettyville.