stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Platonin dialogien sivuhenkilöistä
Lysias

Lysias oli Kefalos Syrakusalaisen poika, joka on taustalla dialogissa Valtio.
Lysimakhos

Lysimakhos oli Aristeides Oikeamielisen poika. Hän esiintyy dialogissa Lakhes.
Lysis

Lysis esiintyy hänen mukaansa nimetyssä dialogissa Lysis.
Megillos

Megillos oli lakedaimonialainen, joka esiintyy dialogeissa Epinomis ja Lait.
Melesias

Melesias oli Thukydides vanhemman poika. Hän esiintyy dialogissa Lakhes.
Meletos

Meletos oli ateenalainen, joka oli yksi Sokrateen syyttäjistä. Hän esiintyy Sokrateen puolustuspuheessa syyttäjien pääpuhujana ja runoilijoiden edustajana.
Meneksenos

Meneksenos esiintyy dialogissa Lysis sekä hänen mukaansa nimetyssä dialogissa Meneksenos.
Menon

Menon oli sofistien opeista kiinnostunut thessalialainen ylimys. Hän ja hänen orjapoikansa esiintyvät dialogissa Menon.
Nikeratos

Nikeratos on taustalla dialogissa Valtio.
Nikias

Nikias oli ateenalainen sotilas, joka esiintyy dialogissa Lakhes.
Parmenides

Parmenides oli elealainen filosofi, joka on sijoitettu todennäköisesti kuvitteellisesti Sokrateen keskustelukumppaniksi dialogiin Parmenides.
Pausanias

Pausanias esiintyy dialogissa Pidot.
Polemarkhos

Polemarkhos oli Kefaloksen poika. Hän esiintyy dialogissa Valtio.
Polos

Polos oli sisilialainen sofisti ja puhetaidon opettaja, joka esiintyy dialogissa Gorgias.
Prodikos

Prodikos oli sofisti, joka esiintyy dialogissa Protagoras.
Protagoras

Protagoras oli sofisti, joka esiintyy hänen mukaansa nimetyssä dialogissa Protagoras.
Protarkhos

Protarkhos esiintyy dialogissa Filebos.
Pythodoros

Pythodoros esiintyy dialogissa Parmenides.
Simmias

Simmias oli Sokrateen oppilas, joka esiintyy dialogissa Faidon.
Nuorempi Sokrates

Nuorempi Sokrates (Sôkratês ho Neôteros) esiintyy dialogeissa Sofisti ja Valtiomies.
Terpsion

Terpsion esiintyy dialogissa Theaitetos.
Theages

Theages oli Demodokoksen poika. Hän esiintyy hänen mukaansa nimetyssä dialogissa Theages.
Theaitetos

Theaitetos oli matemaatikko, joka esiintyy dialogeissa Sofisti ja Theaitetos.
Theodoros

Theodoros Kyreneläinen oli matemaatikko, joka esiintyy dialogeissa Sofisti, Theaitetos ja Valtiomies.
Thrasymakhos

Thrasymakhos oli sofisti, joka esiintyy dialogissa Valtio.
Timaios

Timaios Lokroilainen oli matemaatikko, joka esiintyy dialogeissa Kritias ja Timaios.
Zenon Elealainen

Zenon Elealainen oli elealainen filosofi, joka on sijoitettu todennäköisesti kuvitteellisesti Sokrateen keskustelukumppaniksi dialogiin Parmenides.
Nimeltä mainitsemattomia henkilöitä

Lysimakhoksen ja Melesiaan pojat ovat paikalla dialogissa Lakhes.
Menonin orjapoika ratkaisee geometrisen ongelman dialogissa Menon.
"Tuntematon ateenalainen" ("Athênaios ksenos") on keskustelukumppanina dialogeissa Epinomis ja Lait.
"Tuntematon elealainen" ("Eleatês ksenos") on keskustelukumppanina dialogeissa Sofisti ja Valtiomies.
Vanginvartija esiintyy dialogissa Faidon.
"Ystävä" on keskustelukumppanina dialogeissa Hipparkhos,  Minos, Pidot ja Protagoras.
Kroneckerin delta

Kroneckerin delta ( \delta _{ij}) on Leopold Kroneckerin mukaan nimetty matemaattinen kahden muuttujan, yleensä kokonaislukumuuttujan funktio, jonka arvo on 1, jos molemmat muuttujat ovat yhtä suuria, muutoin 0. Niinpä esimerkiksi  \delta _{12}=0, mutta  \delta _{33}=1. Kroneckerin delta käsitetään yleensä pikemminkin lyhennysmerkinnäksi kuin varsinaiseksi funktioksi.
Kroneckerin delta ilmaistaan tavanomaisesti yhtälöllä
Toisinaan käytetään myös yhden muuttujan Kroneckerin deltaa,  \delta _{i}:
Kroneckerin deltaa käytetään monilla matematiikan aloilla, etenkin lineaarialgebrassa sekä myös signaalinkäsittelyssä.
Kroneckerin deltan ominaisuuksia

Matemaattisia sarjoja käsiteltäessä Kroneckerin deltalla on se huomattava ominaisuus, että jos j on mielivaltainen kokonaisluku, pätee mille tahansa lukusarjalle  a_{i}:
Jos kokonaislukujen joukko käsitetään mitta-avaruudeksi, jossa alkioiden lukumäärä ilmaisee osajoukon mitan, tämä yhtälö on analoginen Diracin deltafunktion kanssa, jolle määritelmän mukaan pätee:
Diracin deltafunktio onkin saanut nimensä tämän analogian perusteella.
Kroneckerin deltan ominaisuuksia > Kroneckerin delta lineaarialgebrassa

Lineaarialgebrassa yksikkömatriisi on matriisi, jonka päälävistäjällä kaikki luvut ovat ykkösiä, muualla nollia:
Näin ollen matriisin i:nnellä rivillä j:nnessä sarakkeessa oleva alkio  I_{ij} on 1, jos i = j, muutoin 0, toisin sanoen se on aina sama kuin Kroneckerin delta  \delta _{ij}. Tämä matriisi voidaankin kirjoittaa lyhyesti muotoon
 (\delta _{ij})_{i,j=1}^{n}\,,
missä n on matriisin sarakkeiden ja samalla rivien lukumäärä.
Matriiseja käytetään ilmaisemaan lineaarikuvausten. Tämä Kroneckerin delta-matriisi vastaa tällöin identtistä kuvausta.
Kroneckerin deltan ominaisuuksia > Integraaliesityksiä

Funktioteoreettisessa residylaskennassa on muutamia tärkeitä integraaleja, joiden arvo voidaan aina ilmaista Kroneckerin deltan avulla. Tällainen on erityisesti seuraava:
missä integrointi on suoritettu vastapäivään kompleksitason origon ympäri. Tämä voidaan yhtäpitävästi esittää myös seuraavasti:
mikä vastaa kompleksitason kiertoa origon ympäri.
Määritelmän laajennus

Samaan tapaan voidaan määritellä myös useamman lukuparin ( i_{n},j_{n}) Kroneckerin delta seuraavasti:
Tämä on 1, jos vain jos jokaisessa lukuparissa ( i_{n},j_{n} on in = jn, muutoin 0.
Digitaalinen signaalinkäsittely

Kroneckerin deltaa käytetään myös digitaalisessa signaalinkäsittelyssä, jossa se käsitetään kokonaislukujen joukossa  \mathbb {Z}  määritellyksi funktioksi
 \delta [n]={\begin{cases}1,&n=0\\0,&n\neq 0.\end{cases}}
Kroneckerin deltasta käytetään signaalinkäsittelyssä myös nimitystä impulssi tai yksikköimpulssi.
Signaalinkäsittelyssä käytetään joko Kroneckerin deltaa tai Diracin deltafunktiota riippuen siitä, onko signaali jatkuva vai diskreetti. Niinpä merkintää  \delta (t)\, käytetään jatkuvien signaalien yhteydessä, kun taas argumentteja i, j, k, l, m ja n käytetään diskreeteille impulsseille. Toinen yleinen käytäntö on merkitä diskreettiä jonoja hakasuluilla:   \delta [n]\,.
Aiheesta muualla

Wolfram MathWorld: Kronecker Delta (englanniksi)
Drew Rollins: Kronecker Delta, The University of California, Berkeley, August 27, 2006 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Ksylenolioranssi

| Ksylenolioranssi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3,3′-Bis[N,N-bis(karboksimetyyli)aminometyyli]-o-kresolisulfoneftaleiini
CAS-numero:  1611-35-4
PubChem CID:  73041
SMILES:  CC1=C(C(=CC(=C1)C2(C3=CC=CC=C3S(=O)(=O)O2)C4=CC(=C(C(=C4)CN(CC(=O)O)CC(=O)O)O)C)CN(CC(=O)O)CC(=O)O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C31H32N2O13S
Moolimassa:  672,656 g/mol
Sulamispiste:  286 °C
Liukoisuus veteen:  200 mg/ml
Ksylenolioranssi (C31H32N2O13S) on triaryylimetaaneihin kuuluva väriaine ja kompleksometrinen indikaattori. Yhdistettä käytetään kvantitatiivisessa analyysissä niin kemiassa kuin biokemiassakin.
Synteesi

Ksylenolioranssia voidaan valmistaa kresolipunaisesta, iminodietikkahapon natriumsuolasta ja formaldehydistä.
Käyttö

Ksylenolioranssia käytetään indikaattorina kompleksometrisissä titrauksissa. Vapaana se on väriltään keltaista ja metallin kanssa kompleksina punaista. Sitä voidaan käyttää indikaattorina muun muassa vismutin, kuparin, kadmiumin, koboltin, lyijyn, toriumin, elohopean ja sinkin määritykseen. Ksylenolioranssin ja metallien muodostamia komplekseja käytetään myös metallien määritykseen spektrofotometrisesti.
Ksylenolioranssia käytetään biokemiassa lipidien sisältämien peroksidien määrittämiseen. Peroksidit hapettavat happamissa olosuhteissa kahdenarvoisen rautaionin kolmenarvoiseksi, joka muodostaa ksylenolioranssin kanssa punertavan kompleksin. Kompleksin pitoisuus voidaan määrittää spektrometrillä ja saada sitä kautta selville näytteen peroksidipitoisuus.
Aiheesta muualla

Ksylenolioranssin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich (Merck), viitattu 30.5.2018.
Huvi Luotonen

Huvi Bernhard Luotonen (26. tai 29. huhtikuuta 1900 Kärkölä – 7. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kommunistisen liikkeen aktivisti.
Luotonen syntyi työläisperheeseen. Hän liittyi vuonna 1915 sosiaalidemokraattiseen puolueeseen ja osallistui punakaartilaisena sisällissotaan. Luotonen liittyi Suomen sosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1921 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1923.
Luotonen työskenteli työväenliikkeen toimitsijana ja oli viipurilaisen Työ-lehden julkaisija ja päätoimittaja vuonna 1927. Hän siirtyi samoihin aikoihin opiskelemaan Leningradiin, josta hän palasi Suomeen SKP:n salaiseksi työntekijäksi. Luotonen pidätettiin vuonna 1931 ja tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta seitsemäksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Hän vapautui vankilasta vuonna 1937. Toisen maailmansodan jälkeen Luotonen toimi muun muassa puolueosastonsa puheenjohtajana ja Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton lehden päätoimittajana.
Luizão

Luiz Carlos Bombonato Goulart pelaajanimeltään Luizão (s. 14. marraskuuta 1975, Rubinéia, Brasilia) on brasilialainen jalkapallohyökkääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 Etelä-Korean ja Japanin MM-kisoissa ja pronssia vuonna 1996 Atlantan olympialaisissa.
Luizão on Guarani Futebol Cluben kasvatti, ja hän pelasi ensimmäisen aikuisten ottelunsa Guaranissa vuonna 1993. Luizão on pelannut pääasiallisesti Brasiliassa eri joukkueissa. Kauden 1997–1998 hän pelasi Espanjan Primera Divisiónissa Deportivo de La Coruñan joukkueessa, vuosina 2002–2004 Bundesligan Hertha Berlinissä ja vuonna 2005 muutaman ottelun japanilaisessa Nagoya Grampusissa.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Luizão pelasi vuosina 1996–2002 16 maaottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 2002 MM-kisoissa Brasilian joukkueessa. Luizãon kisamatka oli vaarassa, kun hän joutui olemaan kaksi kuukautta pelaamatta alkuvuodesta 2002 siirtoriidan vuoksi. Corinthians ei suostunut siirtämään Luizãoa Grêmioon ja asia vietiin oikeuteen. Luizão siirtyi lopulta Grêmioon ja pelasi MM-kisoissa kahdessa ottelussa.
Seurat

1993 Guarani Futebol Clube
1993 Paraná Clube
1994–1995 Guarani FC
1995–1997 Sociedade Esportiva Palmeiras
1997–1998 Deportivo de La Coruña
1998–1999 Club de Regatas Vasco da Gama
1999–2002 Sport Club Corinthians Paulista
2002 Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense
2002–04 Hertha Berlin
2004 Botafogo de Futebol e Regatas
2005 São Paulo Futebol Clube
2005 Nagoya Grampus
2005–06 Santos Futebol Clube
2006 Clube de Regatas do Flamengo
Saavutukset

Maailmanmestaruus 2002
Olympiapronssi 1996
Copa Libertadores 1998 ja 2005
Brasilian mestaruus 1999
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus 2000
Brasilian Cup 2006
Campeonato Carioca 1998
Campeonato Paranaense 1993
Campeonato Paulista 1996, 2001 ja 2005
Brasilian Cupin paras maalintekijä 1996
Libertadores Cupin paras maalintekijä 2000
Lumia

| Lumia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Lumi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumia on Suomessa käytetty naisen etunimi. Sen voidaan katsoa pohjautuvan nimeen Lumi.
Digi- ja väestötietoviraston etunimitilaston mukaan Lumia-nimeä on annettu Suomessa lapsille jo 1900-luvun alkupuoliskolla. Laajaan suosioon se on kuitenkin noussut vasta uudella vuosituhannella. Lumia on vuoteen 2020 mennessä ollut virallisena etunimenä yli 1 300 naisella tai tytöllä, joista suurin osa (yli 1 200) on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla. Pelkästään vuonna 2010 Lumian sai ensimmäiseksi etunimekseen 70 tyttöä.
Lumialla ei ole nimipäivää almanakassa.
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Lumia (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Hannu Lukkarinen

Hannu Lukkarinen Helsingin kirjamessuilla 2013
Hannu Lukkarinen (s. 1949) on suomalainen kuvittaja, pilapiirtäjä ja sarjakuvantekijä.
Hän on julkaissut muun muassa sarjakuvaversiot Arto Paasilinnan romaaneista Karvainen kamaripalvelija ja Ronkoteus – lentävä kirvesmies. Lisäksi hän on piirtänyt neljä albumia Nicholas Grisefothin seikkailut -nimistä keskiajan Suomeen ja Itämerelle sijoittuvaa sarjakuvaa, joka perustuu Juha Ruusuvuoren käsikirjoituksiin.
Lukkarinen on sanojensa mukaan kuvittanut "noin 70 kirjaa Kalevalasta Tuntemattomaan sotilaaseen, lastenkirjoista oppikirjoihin. Lehtikuvituksia hän on tehnyt mm. Helsingin Sanomiin, minkä lisäksi mainoskuvituksia ja julisteita eri tilaajille.
Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2020 alusta.
Teoksia

Autoillen kaiken ikää: ohjeita ikääntyville autoilijoille. (1998). Helsinki: Liikenneturva
Hietalahti, Outi (toim.) (1997). Ikäkuski - mikä kuski?: tietoa iäkkäistä autonkuljettajina. Helsinki: Liikenneturva
Huhta, Marja-Liisa (1996). Hilarius ja Loru-Liisa. Helsinki: Lasten oma kirjakerho
Järventaus, Arvi (1981). Satu-Ruijan maa: kertomuksia. 7. pain. Porvoo: WSOY
Kellomäki, UllaMari (1984). Tähtikoira.
Kingman, Lee. & Hakala, Virpi. (1991). Hopeaporojen salaisuus. Helsinki: Lasten keskus
Konttinen, Aili (toim.) (1979). Lemminkäisen seikkailuja. 2 uudistettu pain. Porvoo: WSOY
Konttinen, Aili (toim.) (1979).Pohjan neidin kosijat. Porvoo: WSOY
Konttinen, Aili (toim.) (1979). Väinämöisen seikkailuja. 5. pain. Porvoo: WSOY
Konttinen, Aili (toim.) (1980). Kullervon tarina. 2 uudistettu pain. Porvoo: WSOY
Konttinen, Aili (toim.) (1980). Lemminkäinen ja Pohjolan väki. Porvoo: Söderström
Konttinen, Aili (toim.) (1981). Sammon ryöstö. Porvoo: WSOY
Lipponen, Ulla (toim.) (1989). Kilon poliisi ja muita koululaisjuttuja. 8. pain. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura
Lukkarinen, Hannu (1997). Pummi. Helsinki: Like
Lukkarinen, Hannu (1998). Rakkauden tunneli. Helsinki: Like
Lukkarinen, Hannu (toim.) (1999). Ennakoivan ajamisen opas. Helsinki: Liikenneturva
Paasilinna, Arto (1986). Kymmenentuhatta vuotta: historian kuvia Suomen kansan vaelluksesta. 1. pain. Jyväskylä: Gummerus
Paasilinna, Arto (2002). Ronkoteus: lentävä kirvesmies. Helsinki: Söderström
Palvo, Aila (1983). Ville ja Miska. Helsinki: Otava
Partanen, Maria (1982). Pommerista kotiin: Lauritsa Juhananpojan tarina. Porvoo: Werner Söderström
Pitkänen, Ilkka (1988). Eläinten joulu: lastenromaani. Helsinki: Otava
Pitkänen, Ilkka (1987). Eläinten talo: lastenromaani. Helsinki: Otava
Rajala, Pertti (1993). Väinämöinen. Helsinki: Kirjastopalvelu
Rantamäki, Nanny (1983). Ruska-Heikin taikakopteri. Porvoo: Werner Söderström
Ruusuvuori, Juha. & Lukkarinen, Hannu. (2006). Nicholas Grisefothin seikkailut. 1, Luukauppias. Helsinki: WSOY
Ruusuvuori, Juha. & Lukkarinen, Hannu. (2007). Nicholas Grisefothin seikkailut. 2, Kauppamiehen kosto. Helsinki: WSOY
Ruusuvuori, Juha. & Lukkarinen, Hannu. (2008). Nicholas Grisefoth. 3, Merirosvo. Helsinki: WSOY
Saharinen, Lasse & Valkama, Ilkka (1997). Moottorikelkkailijan opas. Helsinki: Liikenneturva
Saransalmi, Juha. (1981). Lumottu kannel: satuja iloksi ja opiksi. Porvoo: WSOY
Siraste, Kirsti (toim.) (1988). Shamaanisiskot: siperialaisia satuja. Helsinki: Otava
Siraste, Kirsti., Lukkarinen, Hannu. & Ahonen, Aino. (toim.) (1984). Ketun kelkka: balttilaisia kansansatuja. Helsinki [Hki]: Otava
Tarmio, Hannu. (toim.) (1979). Ajatuksia rakkaudesta ja avioliitosta. Porvoo: WSOY
Tolsa-Repo, Taru. (1985). Unni-Jumi, Lapin mahtava noita. Porvoo: WSOY
Topelius, Zacharias (1983). Sampo Lappalainen. 2. pain. Porvoo: Söderström
Värttinä (2006). Miero. London: Real World
Ksoites

| Ksoites> Ξοΐτης𓈦 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Ksoites
Koordinaatit:  31°15′0″N, 30°45′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti
Numero:  6. (L06)
Pääkaupunki:  Ksois
Aiheesta muualla
  Ksoites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ksoites (m.kreik. Ξοΐτης νομός, Ksoïtēs nomos), egyptiläisittäin Khasuu (egypt. 𓈦, Ḫꜣsww), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen kuudes nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Vuorihärkä”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Khasu'u, Khasu'wu, Khaset ja Kaset. Kreikankielisenä nimenä esiintyy joskus myös Kabasites (Καβασίτης νομός, Kabasitēs nomos). Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L06.
Maantiede

Ksoiteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen kuudes nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston keskiosissa Niilin Bolbitinos- ja Sebennytikos-suuhaarojen välissä. Sen länsipuolella sijaitsi Saiteen nomos (L05), itäpuolella Sebennyteen nomos (L12), ja Busiriteen nomokset (L09).
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Ksois eli egyptiläisittäin Khasuu (nyk. Sakha). Sen muihin kaupunkeihin lukeutuvat muun muassa Gynaikopolis sekä Buto eli alun perin erilliset Pe ja Dep (nyk. Tell el-Farain).
Historia

Ksoiteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Nomoksissa tapahtui tuolloin kuitenkin paljon muutoksia, ja siksi nomoksella esiintyy useita nimiä, tai siitä erotettiin uusia nomoksia, joihin nimet viittaavat. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L06, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumalia olivat Ra Ksoisissa ja Wadjet Butossa. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen kohta on epäselvä, joten sen jumala ei selviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ksoites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Gustav Krupp von Bohlen und Halbach

| Gustav Krupp |
| --- | --- |
 Gustav Krupp von Bohlen und Halbach vuonna 1931.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. elokuuta 1870  Haag, Alankomaat
Kuollut: 16. tammikuuta 1950 (79 vuotta)  Blühnbach, Salzburg, Itävalta
Poliitikko
Puoliso:  Bertha Krupp
 Nimikirjoitus
Gustav Krupp von Bohlen und Halbach (lempinimeltään ”Taffi”, 7. elokuuta 1870 Haag, Alankomaat – 16. tammikuuta 1950 Blühnbach, Itävalta) oli saksalainen teollisuusjohtaja ja Adolf Hitlerin tukija. Gustav Krupp oli yksi Nürnbergin sotatuomioistuimessa syytetyistä sotarikollisista, joskin syytteistä luovuttiin terveyssyiden perusteella.
Nuoruus

Gustav syntyi varakkaaseen ja tunnettuun pankkiirisukuun von Bohlen und Halbacheihin. Karlsruhelaisesta lukiosta valmistuttuaan hän aloitti lakiopinnot Heidelbergin yliopistossa, jossa suoritti korkeakoulututkinnon 1893. Hän aloitti uransa diplomaattina ja toimi saksalaisissä lähetystöissä Washingtonissa, Pekingissä ja Vatikaanissa. Hänen elämänsä muuttui vuonna 1906, sillä hän meni naimisiin suuren teollisuussuvun perijättären, 20-vuotiaan Bertha Kruppin kanssa. Isänsä Friedrich Alfredin kuoltua skandaalin pyörteissä neljä vuotta aiemmin Bertha oli perinyt koko Friedrich Krupp AG:n omistuksen. Tuolloin pidettiin täysin epäsopivana, että nainen johtaisi yhtä maan suurimmista yhtiöistä. Kruppin suku oli vaikuttanut Saksassa jo yli 400 vuotta muodostaen todellisen dynastian ja oli nyt ilman miespuolista päätä, niinpä avioliitto oli itsensä Saksan keisarin Vilhelm II järjestämä. Gustavin tuli käyttää myös Kruppin nimeä keisarin määräyksestä. Gustav Kruppista ja keisarista tuli läheiset ystävykset.
Teollisuusjohtaja

Gustav otti haltuunsa todellisen suuryrityksen, jonka tehtaita oli Berliinissä, Essenissä, Kielissä, Magdeburgissa ja joka puolella Saksaa, varsinkin teollisuuskeskittymien alueilla. Vuonna 1910 Gustav liittyi Suur-saksalaiseen liittoon (Alldeutscher Verband). Hänestä tuli liiton merkittävin taloudellinen tukija. Suur-saksalainen liitto edisti muun muassa Saksan asevoimien kasvua ajamalla sotilaallisia lakialoitteita.
Sijoitus alkoi poikia ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914. Tuolloin Kruppin yhtiö valmisti lähes kaikki raskaat aseet ja suuren osan niiden ammuksista Saksassa. Kruppin tuottamista aseista kuuluisin oli raskas haupitsi Dicke Bertha, Paksu-Bertta, jonka Gustav nimesi vaimonsa mukaan. Saksan hävittyä sodan Kruppin rikastumista ja keinottelua sodan aikana kritisoitiin. Versailles’n rauhansopimuksen ehtojen vuoksi yhtiö joutui vaihtamaan asetuotannosta muun muassa maataloustyökaluihin, kulkuvälineisiin ja yleishyödykkeisiin. Krupp jatkoi kuitenkin tykkien tuotantoa hollantilaisten ja ruotsalaisten tytäryhtiöiden avulla. 1930-luvulla Krupp aloitti uudelleen panssarivaunujen ja sukellusveneiden tuotannon, jälleen tytäryhtiöiden avulla.