stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Łukasz Teodorczyk

Łukasz Teodorczyk vuonna 2018.
Łukasz Teodorczyk (s. 3. kesäkuuta 1991 Żuromin, Masovian voivodikunta, Puola) on puolalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen.
Teodorczyk edusti kotimaansa joukkueista merkittävimpänä Lech Poznańia, jonka kanssa hän voitti kerran Puolan pääsarjamestaruuden kaudella 2014–2015. Hän pelasi joukkuuessa yhteensä 58 ottelua, joissa hän teki 28 maalia ja antoi 13 maalisyöttöä. Teodorczykin joukkuetitteleillä mitattuna uran merkittävin joukkue oli kuitenkin ukrainalainen Dynamo Kiova. Hän voitti joukkueen kanssa kahdesti Ukrainan pääsarjamestaruuden kausina 2014–2015 ja 2015–2016 sekä kerran Ukrainan Cupin kaudella 2014–2015 ja Ukrainan Super Cupin kaudella 2016–2017. Teodorczyk edusti merkittävänä myös belgialaista Anderlechtia ja voitti joukkueen kanssa kerran sekä Belgian pääsarjamestaruuden kaudella 2016–2017 että Belgian Super Cupin 2017–2018. Yhteensä Teodorczyk pelasi urallaan kaikki kilpailut mukaan luettuina 288 ottelua, joissa hän teki 102 maalia ja antoi 35 maalisyöttöä.
Teodorczyk liittyi Puolan A-maajoukkueeseen maaliskuussa 2013 ja pelasi joukkueessa 19 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 2018, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa yhteensä 29 peliminuutin verran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Łukasz Teodorczyk Wikimedia Commonsissa
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Szczęsny |
2 Pazdan |
3 Jędrzejczyk |
4 Cionek |
5 Bednarek |
6 Góralski |
7 Milik |
8 Linetty |
9 Lewandowski |
10 Krychowiak |
11 Grosicki |
12 Białkowski |
13 Rybus |
14 Teodorczyk |
15 Glik |
16 Błaszczykowski |
17 Peszko |
18 Bereszyński |
19 Zieliński |
20 Piszczek |
21 Kurzawa |
22 Fabiański |
23 Kownacki |
Valmentaja Nawałka
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Sahalahden kirkko

| Sahalahden kirkko |
| --- | --- |
 Sahalahden kirkko kesällä 2015.
Sijainti:  Sahalahden kirkonkylä, Kangasala
Koordinaatit:  61°28′26.5″N, 024°19′40.4″E
Seurakunta:  Kangasalan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1827-29
Suunnittelija:  Intendentinkonttori
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  550
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sahalahden kirkko , sankarihaudat 
Isänmaan puolesta sodissa 1939 - 1944 kaatuneille
Sahalahden kirkko on kirkkorakennus Sahalahden kirkonkylässä, Kangasalla. Se on yksi Kangasalan evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkoista. Se on vuonna 2005 perustetun, mutta pitkän historian omaavan Sahalahden kappeliseurakunnan käytössä. Sahalahti oli vuosina 1557–1581 Pälkäneen seurakunnan kappeliseurakunta ja vuosina 1581–2004 itsenäinen seurakunta ja kunta. Alueella oli tosin vakiintunutta jumalanpalveluselämää mitä todennäköisimmin jo keskiajalla.
Nykyinen kirkko on alueen kolmas kirkko. Ensimmäinen kirkko rakennettiin nykyisen kirkon itäpuolelle vuonna 1559. Kirkko kuitenkin paloi salamaniskusta vuonna 1728. Toinen kirkko nousi entisen paikalle vuosina 1728–1729. Se oli kansanmiehen suunnittelema puinen ristikirkko. Jo vuoden 1780 piispantarkastuksessa sen todettiin vaativan nopeaa korjaamista. Vuonna 1804 Kihlakunnan Syytinkioikeus velvoitti sahalahtelaiset rakentamaan uuden kirkon. Hautausmaalla on muistokivi vuosien 1559 ja 1729 kirkkojen paikalla.
Sahalahden kolmas eli nykyinen, empiretyylinen kupolikirkko, rakennettiin vuosina 1827–1829. Piirustukset laati intendentinkonttori Carl Ludvig Engelin johdolla. Pohjana arvellaan olleen tälläkin kertaa kansanmiehen laatimia piirustuksia. Vuonna 1843 valmistui muun muassa Ylistaron kirkon piirtäneen valtionarkkitehti E. Lohrmanin suunnittelema kirkon tapuli, joka liitettiin solarakennuksella runkohuoneeseen. Kirkossa on noin 550 istuinpaikkaa. Kirkko peruskorjattiin ja restauroitiin vuosina 1999–2002.
Alttaritaulu on Aleksandra Såltinin vuonna 1896 maalaama Tulkaa minun tyköni. Kirkon sakastin eteistilassa säilytetään Turun akatemian piirustusmestarin Anders Dahlstenin vuonna 1752 maalaamaa edellistä alttaritaulua Kristus ristillä. Urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1889 rakentamat. Vuonna 1981 ne uudistettiin 16-äänikertaisiksi. Tapio Tiitu laati niiden disposition.
Sahalahden hautausmaalla sijaitseva surevaa leskeä ja lasta kuvaava sankarihautausmaan muistopatsas on  Erkki Toukolehdon kätten työtä vuodelta 1949.
Aiheesta muualla

Sahalahden kirkko
Sahalahden kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Kangasalan seurakunta
Tampereen hiippakunta
Jon Stephenson von Tetzchner

Jon Stephenson von Tetzchner
Jon Stephenson von Tetzchner (s. 29. elokuuta 1967 Reykjavík, Islanti) on Opera Softwaren entinen toimitusjohtaja. Hän ja Geir Ivarsøy kuuluivat tutkimusryhmään norjalaisessa Telenor-konsernissa, jossa he kehittivät selainohjelma MultiTorg Operan. Telenor hylkäsi projektin, mutta Geir ja von Tetzchner saivat oikeudet ohjelmaan ja perustivat itse yhtiön jatkaen samalla ohjelman kehittelyä. Internet-selaimen, joka tunnetaan nykyään nimellä Opera, suosio on kasvanut, ja Opera Software on kasvanut yli 600 työntekijään sen jälkeen, kun se muutti nykyiseen paikkaansa Osloon.
Torstaina 21. huhtikuuta 2005 von Tetzchner ilmoitti, että jos selaimen uutta versiota Opera 8 ladattaisiin miljoona kertaa neljän päivän aikana, hän uisi Atlantin valtameren yli Norjasta Yhdysvaltoihin. Latausmäärä ylittyi, ja Opera Software ilmoitti, että von Tetzchner aikoo pitää sanansa. Operan Internet-sivuilla kuitenkin ilmoitettiin myöhemmin, että uintiyritys oli epäonnistunut nopeasti ja hauskasti.
Von Tetzchner on perustanut Vivaldi Technologies yrityksen, joka kehittää Vivaldi verkkoselainta.
Sporting Cristal

| Sporting Cristal |
| --- | --- |

Koko nimi:  Club Sporting Cristal SA
Perustettu:  13. joulukuuta 1955
Kaupunki:  Lima
Kenttä:  Estadio Alberto Gallardo
– kapasiteetti:  18 000
Sarja:  Perun Primera División
Sarjataso:  1.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Club Sporting Cristal SA on vuonna 1955 perustettu perulainen urheiluseura, joka tunnetaan parhaiten jalkapallotoiminnastaan. Se kilpailee kaudella 2024–2025 maan korkeimmalla sarjatasolla Perun Primera Divisiónissa.
Sporting Cristal on voittanut maan pääsarjamestaruuden 20 kertaa, joista viimeiset seitsemän 2000-luvulla. Lisäksi se on voittanut Copa Perún vuonna 2021. Joukkueen kotistadion on maan pääkaupungissa Limassa sijaitseva 18 000 -paikkainen Estadio Alberto Gallardo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sporting Cristal Wikimedia Commonsissa
Seuran kotisivut
Seppo Haukijärvi

Teatteri Arena-Jurkan näyttelijöitä vuonna 1960: vasemmalta Ritva Nuutinen, Pehr-Olof Sirén, Sakari Jurkka, Seppo Haukijärvi ja Tuija Halonen.
Seppo Armas Haukijärvi (22. helmikuuta 1937 Lahti – 2. kesäkuuta 1997) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Haukijärvi näytteli TV-elokuvissa Miehen varjo (Tesvisio 1960), Jeppe Niilonpoika eli Talonpojan ihmeelliset seikkailut (Suomen Televisio 1960), Pikasuutarin Esko (YLE 1971), Hiekkakuningas (YLE Televisioteatteri 1972), Pimeän päivän muisto (YLE TV2 Teatteritoimitus 1977) ja Kiertue (YLE TV1 Viihdetoimitus 1982) sekä tv-sarjoissa Sirkka ja Sakari (1975) ja Suomalaisia tunnustuksia (1982). Hän ohjasi TV-elokuvan Kesätoveri vuonna 1966 yhdessä Jarmo Niemisen kanssa.
Haukijärvi sai 1969 Lahden Teatterikerho ry:n Iivari-patsaan Lapualaisoopperan ohjauksesta Lahden Kaupunginteatterissa.
Kristrún Frostadóttir

| Kristrún Frostadóttir |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 2021.
Islannin pääministeri
 Frostadóttirin hallitus 21.12.2024–  
Presidentti:  Halla Tómasdóttir
Edeltäjä:  Bjarni Benediktsson
Sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtaja
 2022–  
Edeltäjä:  Logi Már Einarsson
Kansanedustaja
 2021–  
Ryhmä/puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Vaalipiiri:  Reykjavíkurkjördæmi suður
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1988 (ikä 36) Reykjavík
Kansalaisuus:  Islanti
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Kristrún Mjöll Frostadóttir (s. 12. toukokuuta 1988) on islantilainen sosiaalidemokraattisen liiton poliitikko, joka valittiin Alþingiin vuoden 2021 parlamenttivaaleissa. Vuodesta 2022 lähtien hän on toiminut puolueensa puheenjohtajana. Hän on ollut Islannin pääministeri 21. joulukuuta 2024 lähtien.
Kristrún syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli taloustiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2011. Vuonna 2014 hän suoritti taloustieteen maisterintutkinnon Bostonin yliopistossa ja vuonna 2016 taloustieteen ja kansainvälisen rahoituksen maisterintutkinnon Yalen yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän työskenteli Islannin keskuspankissa vuosina 2009–2010. Vuosina 2011–2012 hän työskenteli Arion bankilla ja vuosina 2013–2014 toimittajana Viðskiptablaðiðilla. Vuosina 2015–2017 hän työskenteli Morgan Stanleyllä New Yorkissa ja Lontoossa. Vuosina 2018–2020 hän toimi opettajana Islannin yliopiston taloustieteellisessä tiedekunnassa. Vuosina 2018–2021 hän toimi Kvika bankin pääekonomistina. Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin Reykjavíkurkjördæmi suður -vaalipiiristä. Vuonna 2022 hänet valittiin Sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristrún Frostadóttir Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Tim Howard

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Timothy Matthew Howard
Syntymäaika: 6. maaliskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: North Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 191 senttimetriä
Paino: 88 kilogrammaa
Lempinimi: Tim
Junioriseurat
1995–1997: Central Jersey Cosmos
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997 | North Jersey Imperials | 6 | (0) |
| 1998–2003 | MetroStars | 88 | (0) |
| 2003–2007 | Manchester United | 77 | (0) |
| 2006–2007 | → Everton (laina) | 25 | (0) |
| 2007–2016 | Everton | 389 | (1) |
| 2016–2019 | Colorado Rapids | 103 | (0) |
| 2020–2021 | Memphis 901 | 6 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 694 | (1) |
Maajoukkue
| 1999 | Yhdysvallat U20 | 3 | (0) |
| 1999 | Yhdysvallat U23 | 4 | (0) |
| 2002–2017 | Yhdysvallat | 121 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. huhtikuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. huhtikuuta 2023.
Timothy Matthew "Tim" Howard (s. 6. maaliskuuta 1979 North Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jalkapallomaalivahti.
Seurajoukkueura

Howardin ammattilaisura alkoi North Jersey Imperialsissa, josta hän siirtyi ensimmäisen kauden jälkeen MetroStarsiin. Howard pelasi MetroStarsissa kuusi vuotta nousten yhdeksi MLS:n suosituimmista pelaajista. Myös hänen peliesityksensä olivat vakuuttavia ja vuonna 2003 Manchester United osti hänet Valioliigaan.
Ura Manchester Unitedissa alkoi Howardilta lupaavasti, mutta hän menetti paikkansa ykkösmaalivahtina peliesitysten heikennyttyä ja Edwin van der Sarin tultua seuraan. Kaudeksi 2006–2007 Howard lainattiin Evertoniin, jonne hän siirtyi kauden jälkeen pysyvästi. Evertonissa Howard oli lainasiirrostaan lähtien ykkösmaalivahti ja yksi liigan tasaisimmista maalivahdeista.
Maajoukkueura

Howard on ollut pitkään myös Yhdysvaltojen maajoukkueen ykkösmaalivahti. Hän debytoi maajoukkueessa 2002 ja on sen jälkeen pelannut MM-kisoissa 2006, 2010 ja 2014 sekä Maanosaliittojen cupissa 2003 ja 2009. Yhdysvallat voitti CONCACAF Gold Cupin 2007 ja Howard valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Kaikkiaan Howard on pelannut 121 maaottelua.
Yksityiselämä

Howardilla on Touretten syndrooma, joka todettiin hänen ollessa 9-vuotias. Perhetaustaltaan Howard on unkarilainen hänen yksinhuoltajaäitinsä ja isovanhempiensa paettua Unkarista Yhdysvaltoihin vuoden 1956 kansannousun jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tim Howard Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Howard |
2 Albright |
3 Bocanegra |
4 Mastroeni |
5 O'Brien |
6 Cherundolo |
7 Lewis |
8 Dempsey |
9 Johnson |
10 Reyna |
11 Ching |
12 Berhalter |
13 Conrad |
14 Olsen |
15 Convey |
16 Wolff |
17 Beasley |
18 Keller |
19 Hahnemann |
20 McBride |
21 Donovan |
22 Onyewu |
23 Pope |
Valmentaja Arena
Yhdysvaltain joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Howard |
2 Bornstein |
3 Bocanegra |
4 Casey |
5 Onyewu |
6 Pearce |
7 Beasley |
8 Dempsey |
9 Davies |
10 Donovan |
11 Wynne |
12 Bradley |
13 Clark |
14 Califf  |
15 DeMerit |
16 Kljestan |
17 Altidore |
18 Guzan |
19 Adu |
20 Torres |
21 Spector |
22 Feilhaber |
23 Robles |
Valmentaja Bob Bradley
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Howard |
2 Spector |
3 Bocanegra |
4 Bradley |
5 Onyewu |
6 Cherundolo |
7 Beasley |
8 Dempsey |
9 Gómez |
10 Donovan |
11 Holden |
12 Bornstein |
13 Clark |
14 Buddle |
15 DeMerit |
16 Torres |
17 Altidore |
18 Guzan |
19 Edu |
20 Findley |
21 Goodson |
22 Feilhaber |
23 Hahnemann |
Valmentaja Bob Bradley
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Howard
2 Yedlin
3 Gonzalez
4 Bradley
5 Besler
6 Brooks
7 Beasley
8 Dempsey
9 Jóhannsson
10 Diskerud
11 Bedoya
12 Guzan
13 Jones
14 Davis
15 Beckerman
16 Green
17 Altidore
18 Wondolowski
19 Zusi
20 Cameron
21 Chandler
22 Rimando
23 Johnson
Valmentaja Klinsmann
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Silverthorn

| Silverthorn Kamelot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. lokakuuta 2012
 Tyylilaji: power metal
 Levy-yhtiö: SPV/Steamhammer (Eurooppa & Pohjois-Amerikka), King (Japani)
Listasijoitukset
  28.
Kamelotin muut julkaisut
| Poetry for the Poisoned 2010 | Silverthorn 2012 | Haven 2015 |
Silverthorn on power metal -yhtye Kamelotin kymmenes studioalbumi. Albumi julkaistiin SPV:hen kuuluvan Steamhammer-levy-yhtiön kautta lokakuussa 2012 maailmanlaajuisesti.  Se on ensimmäinen albumi, jolla Tommy Karevik esiintyy laulajana, ja heidän kolmas konseptialbuminsa Epican (2003) ja The Black Halon (2005) jälkeen.  Konsepti ja tarina on alkuperäinen, ja siinä esiintyy 1800-luvun pieni tyttö nimeltä Jolee joka kuolee kaksoisveljiensä todistamassa traagisessa onnettomuudessa. Tarina käsittelee sitä, kuinka tytön varakas perhe käsittelee traagista tapahtumaa, mikä johtaa peittelyyn, salaisuuksiin ja petokseen. Stefan Heilemannin kannessa näkyy Jolee, aikuisena.
Musiikkivideo

Singlelle "Sacrimony (Angel of Afterlife)" julkaistiin musiikkivideo. Video keskittyy tarinaan, lähinnä päähenkilön Joleen kuolemaan. Videon ensimmäinen osa tapahtuu vuonna 1863, jossa Jolee'n kaksi veljeä lennättävät leijaa talonsa katolla, Jolee liittyy heidän seuraansa ja pian sen jälkeen voimakas tuuli saa yhden veljistä astumaan taaksepäin, työntäen vahingossa Jolee katolta jokeen talon vieressä. Sitten isä kertoo äidille tapauksesta ja työntää häntä karkeasti taaksepäin ennen kuin lyö yhtä pojista, kun taas toinen istuu itkien ja järkyttyneenneena tapahtumasta. Kaksikymmentäviisi vuotta myöhemmin vuonna 1888 veljekset, joista toinen on edelleen järkyttynyt, istuvat keskenään, kun heidän isänsä tulee heidän luokseen aikomuksenaan vahingoittaa heitä. Yksi veljistä nousee isäänsä vastaan ja heittää hänet maahan. Isä saa sydänkohtauksen ja kuolee. Videon lopussa yksi veljistä hallusinoi näkevänsä Joleen vankilassa ja halaa häntä mutta paljastuu että hän halaa vain tyhjää ilmaa. Elize Ryd ja Alissa White-Gluz esiintyivät videolla.
Toinen video singlelle "My Confession" julkaistiin 10. heinäkuuta 2013, jossa esiintyy jousikvartettiryhmä Eklipse. 27. elokuuta bändi julkaisi albumin viimeisenä videona "Falling Like The Fahrenheit", joka sisältää hetkiä fanien kanssa ja lavalla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Thomas Youngblood, Sascha Paeth, Oliver Palotai ja Tommy Karevik, paitsi "Falling Like the Fahrenheit" ja "Leaving Too Soon" kirjoittanut Youngblood, Paeth, Palotai, Karevik ja Bob Katsionis.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Manus Dei | 2.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sacrimony (Angel of Afterlife) (mukana Elize Ryd & Alissa White-Gluz)  | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Ashes to Ashes | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Torn | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Song for Jolee | 4.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Veritas (mukana Elize Ryd)  | 4.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | My Confession | 4.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Silverthorn | 4.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Falling Like the Fahrenheit (mukana Elize Ryd)  | 5.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Solitaire | 4.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Prodigal Son" "Part I: Funerale"  "Part II: Burden of Shame (The Branding)"  "Part III: The Journey (mukana Alissa White-Gluz) | 8.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Continuum (hiljaisuutta kohdassa 1:53, sello-soolo kohdassa 2:49)  | 4.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanilaisen painoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Leaving Too Soon | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| Box set rajatun painokset levy 2 (instrumentaaliversiot) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Manus Dei (instrumentaaliversio)  | 2.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sacrimony (Angel of Afterlife) (instrumentaaliversio)  | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Kismet (instrumentaaliversio)  | 1.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ashes to Ashes (instrumentaaliversio)  | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Torn (instrumentaaliversio)  | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Song for Jolee (instrumentaaliversio)  | 4.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Veritas (instrumentaaliversio)  | 4.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | My Confession (instrumentaaliversio)  | 4.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Silverthorn (instrumentaaliversio)  | 4.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Falling Like the Fahrenheit (instrumentaaliversio)  | 5.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Solitaire (instrumentaaliversio)  | 4.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Prodigal Son (instrumentaaliversio)  | 8.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Continuum (instrumentaaliversio)  | 1.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Grace (mukana Apollo Papathanasio & Niclas Engelin)  | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano > Kamelot

Tommy Karevik – laulu
Thomas Youngblood – kitara
Sean Tibbetts – basso
Oliver Palotai – koskettimet ja orkestraatiot
Casey Grillo – rummut ja perkussiot
Vierailevat muusikot
Elize Ryd – puhdas naislaulu kappaleissa "Sacrimony (Angel of Afterlife)", "Veritas" ja "Falling Like the Fahrenheit", kuorolaulu
Alissa White-Gluz – laulu kappaleessa "Sacrimony (Angel of Afterlife)" ja puhdas naislaulu kappaleessa "Prodigal Son Part III: The Journey"
Cinzia Rizzo – laulu kappaleessa "Continuum"
Sascha Paeth – kitara, örinä
Annelise Youngblood – lastenlorut, lapsikuorolaulu
István Tamás – haitari kappaleessa "Veritas"
Eklipse – jouset kappaleissa "Sacrimony (Angel of Afterlife)", "Falling Like the Fahrenheit" ja "My Confession"
Apollo Papatanasio – laulu kappaleessa "Grace"
Niclas Engelin – kitara kappaleessa "Grace"
Amanda Somerville – taustalaulu, kuorolaulu
Silverthorn-lapsikuoro
Emilie Paeth, Noah Rizzo
Silverthorn-kuoro
Robert Hunecke-Rizzo, Thomas Rettke, Simon Oberender, Cinzia Rizzo
Tuotanto
Sascha Paeth – tuottaja, teknikko, miksaus
Miro – koskettimet, orkestraatiot, tuottaja, tekniikka
Simon Oberender – kitara, örinä, tekniikka, masterointi
- Olaf Reitmeier – tekniikka
Jim Morris – tekniikka
Michelle Holtkamp – tekniikka
Johan Larsson – tekniikka
Kai Schumacher – tekniikka
Luca Turilli – latinan konsultti
Stefan Heilemann – kansitaide
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Blabbermouth: 8.5/10
El Lado Oscuro De La Luna: 7.5/10
Goetia Media: 4.5/5
Imperiumi: 8-/10
Inferno: 4/5
Kaaoszine: 9½/10
Metal Storm: 8/10
Metal Underground: 4.5/5
Pop Matters: 8/10
Sea of Tranquility: 4.5/5
Soundi: 4/5
Albumi sai pääosin positiivisen vastaanoton, ja kriitikot ylistivät Tommy Karevikin suoritusta uutena laulajana.
Metal Underground ylisti albumia neljällä ja puolella tähdellä viidestä, todeten, että "'Silverthorn' saattaa vaikuttaa eräänlaiselta paluulta "Poetrya" edeltäneisiin uptempo-tyyleihin. " Blabbermouth antoi albumille myös positiivisen arvion sanoen: "Toistaiseksi Kamelot jatkaa ryntäämistä loistomatkansa läpi edelleen kovan fanikunnan aallolla, epäilemättä hengittäen helpottuen, että Roy Khanin odottamaton lähtö ei asettanut tätä yksikköä tien varrelle. Sen sijaan yhtä animoitu Tommy Karevik (Seventh Wonder) astuu Khanin tilalle, käyttää omaa puuskaisten alttojen arsenaaliaan ja nostaa passaggioita pitääkseen Kamelotin hyräilemässä kymmenennellä studioalbumillaan Silverthorn.
Listasijoitukset

| albumilistat (2012) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Itävallan albumilista: 70
Belgian Ultratop (Flanders): 116
Belgian Ultratop (Wallonia): 133
Kanadan albumilista: 86
canadian Top Hard Music: 7
Suomen albumilista: 28
Ranskan albumilista: 121
Saksan albumilista: 36
GfK Alankomaiden Albumilistat: 54
Oricon Japanin albumilista: 65
Norjan albumilista: 17
Ruotsin albumilista: 20
Sveitsin albumilista: 55
Espanjan albumilista: 89
Ison-Britannian albumilista: 168
Iso-Britannia (rock- ja metallilista): 17
Iso-Britannia (indie-lista): 36
Yhdysvaltain Billboard Top 200: 79
Yhdysvaltain Billboard Hard Rock -albumit: 9
Yhdysvaltain Billboard Top Internet: 11
Yhdysvaltain Billboard Independent -albumit: 14
Aiheesta muualla

Silverthorn Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Silverthorn Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Kamelot |
| --- | --- |
 Tommy Karevik  Thomas Youngblood  Sean Tibbetts  Alex Landenburg  Oliver Palotai   Casey Grillo  Roy Khan  Glenn Barry  David Pavlicko  Mark Vanderbilt  Ricard Warner 
Studioalbumit:  Eternity  Dominion  Siége Perilous  The Fourth Legacy  Karma  Epica  The Black Halo  Ghost Opera  Poetry for the Poisoned  Silverthorn  Haven  The Shadow Theory  The Awakening 
Kokoelma-albumit:  Myths & Legends of Kamelot  Where I reign - Very best of the Noise years 1995-2003 
Livealbumit:  The Expedition  One Cold Winter’s Night  I Am the Empire – Live from the 013
Launo Suomela

Launo Kaleva Suomela (10. syyskuuta 1927 Helsinki – 8. kesäkuuta 2013) oli suomalainen voimistelunopettaja ja nuortenkirjailija.
Suomelan vanhemmat olivat filosofian tohtori Klaus Uuno Suomela ja filosofian maisteri Hellä Gurli Sabina Tingvald. Hän pääsi ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta 1947 ja valmistui voimistelunopettajaksi Helsingin yliopistosta 1950. Suomela asui vuodesta 1960 Vesannolla.
Myös Launon veli Päivö Suomela ja sisar Toivi Suomela olivat kirjailijoita.
Teoksia

Kamppailu kaivoksessa : seikkailukertomus, Poikien seikkailukirjasto 108.  Otava 1946
Salaperäinen sukellusvene : seikkailukertomus pojille.  Karisto 1947
Kuutamouimari : seikkailukertomus, kuvittanut Päivö Suomela, Poikien seikkailukirjasto 112.  Otava 1948
Punainen pingviini : seikkailukertomus pojille, Seikkailusarja 12.  Valistus 1960
Katuun ei jää jälkiä : salapoliisikertomus pojille, Seikkailusarja 15.  Valistus 1961
Matka kuin uni : salapoliisikertomus pojille, Seikkailusarja 18.  Valistus 1962
Suomelan suunnittelema teos Voimistelija vuodelta 1989 on Vesannon liikuntahallin seinässä.
Lauri Hakulinen

|  |
| --- | --- |
 Kielitieteilijät Lauri Hakulinen (vas.), Veikko Ruoppila ja R. E. Nirvi vuonna 1955.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1899 Turku
Kuollut: 2. maaliskuuta 1985 (85 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  suomen kieli
Tunnetut työt:  Suomen kielen rakenne ja kehitys
Palkinnot:  Suomen Kulttuurirahaston kunniapalkinto 1962 Kordelinin tunnustuspalkinto 1969
Lauri Pekka Hakulinen (6. lokakuuta 1899 Turku – 2. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli Helsingin yliopiston suomen kielen professori ja Sanakirjasäätiön johtaja.