stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heurekan silta

| Heurekan silta |
| --- | --- |
 Silta ilmakuvassa. Yläreunassa Tikkurilantie.
Ajokaistoja:  kevyen liikenteen silta
Ylittää:  Keravanjoen
Sijainti:  Tikkurila, Vantaa
Ylläpitäjä:  Vantaan kaupunki
Siltatyyppi:  teräksinen vinoköysisilta
Avattu liikenteelle:  1989
Koordinaatit:  60°17′21.66″N, 25°2′30.06″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Heurekan silta pohjoiseen eli rautatieaseman suuntaan.
Heurekan silta (myös nimellä Heurekan kevyen liikenteen silta) on Keravanjoen ylittävä pyöräilyn ja jalankulun silta Vantaan Tikkurilassa. Se sijaitsee pääradan länsipuolella tiedekeskus Heurekan ja Tikkurilan rautatieaseman välissä. Välittömässä läheisyydessä sijatisee myös Sokos Hotel Vantaa. Tyypiltään Heurekan silta on vinoköysisilta, ja se valmistui vuonna 1989. Silta tunnetaan muun muassa rakkauslukkojen kiinnityspaikkana.
Muita lähellä sijaitsevia Keravanjoen ylityspaikkoja ovat Veininmyllyn kupeessa sijaitseva Silkkisilta sekä kulttuuritehdas Vernissan  vieressä sijaitseva Vernissan silta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heurekan silta Wikimedia Commonsissa
Gogounou

| Gogounou |
| --- | --- |
 Gogounou
 Koordinaatit: 10°50′19″N, 2°50′10″E 
Valtio:  Benin
Departementti:  Alibori
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 910 km²
Väkiluku (2002):  80 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gogounou on piirikunta ja kaupunki Aliborin departementissa Beninissä. Se sijaitsee maan pohjoisosassa 35 kilometriä departementin pääkaupungista Kandista etelään. Kunnassa oli 80 000 asukasta (vuonna 2002).
Gogounoun piirikunnan pinta-ala on 4 910 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Aliborin departementin Banikoaran ja Kandin sekä idässä Ségbanan piirikuntiin, etelässä Borgoun departementin Bembèrèkèn ja Sinendén piirikuntiin sekä lännessä Atakoran departementin Kéroun piirikuntaan.
Seudulla virtaavat Nigerin sivujoet Alibori ja Sota. Pinnanmuodostukseltaan se on kumpuilevaa tasankoa. Ilmasto on sudanilais-guinealainen. Vuotuinen sademäärä on 1 100 millimetriä. Jokien varsilla on galleriametsiä.
Kuntaan kuuluu kuusi arrondissementtia: Gogounou, Bagou, Gounarou, Sori, Wara ja Zougou-Pantrossi. Asukkaista 53,8 % on barboja ja 41,6 % fulbeja. Uskonnoltaan 67,1 % muslimeja, 11,1 % harjoittaa perinteisiä uskontoja, 7,8 % on katolisia ja 0,9 % protestantteja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät tuotantokasvit ovat puuvilla, riisi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä. Teollisuutta ei ole.
Gogounoun kautta kulkee etelästä Nigerin rajalle johtava päällystetty maantie. Palveluihin kuuluu nelisenkymmentä alakoulua, kaksi yläkoulua ja kuusi terveyskeskusta.
Matkailupalveluja ei juuri ole.
Aiheesta muualla

Gogounoun kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Gabriel Coronander

Gabriel Coronander (k. 28. heinäkuuta 1697 Pöytyä) oli suomalainen lainlukija ja Rauman pormestari.
Coronanderin isä oli turkulainen porvari Hans Brunila. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa joskus 1650-luvulla ja oli Turun hovioikeudessa auskultanttina.
Coronander oli lainlukijana Ylä-Satakunnassa 1660–1662, Sääksmäellä 1662–1663 sekä Vehmaalla 1668–1669 ja 1672–1674. Hän oli Rauman pormestarina 1672–1675. Coronander asui Hämeenkyrössä.
Gabriel Coronander oli naimisissa Anna Jakobsdotter Finnon (k. 1697) kanssa.
Gabriel Charpentier

Gabriel Moïse Charpentier (13. syyskuuta 1925 Richmond, Quebec – 7. marraskuuta 2019) oli kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Richmondissa ja Trois-Rivièresissa. Vuosina 1940–1945 häntä opettivat Hervé Cloutier ja Fernand Graton Jean-de-Brébeuf Collegessa. Hän sai opetusta lisäksi Jean Papineau-Couturelta. Opiskellessaan hän löysi Bergin, Debussyn, Schönbergin, Stravinskyn sekä Webernin teokset, ja vuosina 1945–1947 hän oli benediktiinien luona St-Benoît-du-Lacissa opiskellen samalla gregoriaanista laulua. Charpentier viimeisteli opintonsa Pariisissa (1947–1953), jossa hänen opettajiinsa lukeutui Nadia Boulanger.
Charpentier toimi vuosina 1954–1980 ohjelmakoordinaattorina ja taiteellisena konsultanttina CBC:n ranskankielisessä televisiossa. Kesinä 1955–1956 Charpentier piti musiikin historian kursseja Montrealin McGill-yliopistossa. Hän opetti myös vuosina 1961–1964 Kansallisessa teatterikoulussa. Hän oli Pro Musica Societyn taiteellisena johtajana vuosina 1980–1981 ja sai vuonna 1983 Canada Councilin Victor M. Lynch–Staunton-stipendin.
Gregoriaaninen laulu vaikutti Charpentierin työhön voimakkaasti. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa teatteriin ja elokuviin sävellettyä musiikkia. Hän sävelsi myös vokaalimusiikkia ja cembalosävellyksiä.
Sävellystyönsä ohella Charpentier julkaisi myös omia runojaan. Hän istui Canada Councilin hallintoneuvostossa 1965–1975. Hän oli Canadian Music Centren ja Kanadan säveltäjäliiton jäsen. Francean Campbell kirjoitti Charpentierista marraskuussa 1970, että säveltäjä ei ole koskaan omaksunut sarjallisuutta tai muuta tiukkaa järjestelmää, mutta on avoin uusille äänille ja tekniikoille, olipa niiden alkuperä luonnollinen tai elektroninen.
Georgia Turkvision laulukilpailussa

| Georgia |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  KKTV (2013) MTV (2014-2015)
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  3
Ensiesiintyminen:  2013
Paras sijoitus:  16. (2015)
Huonoin sijoitus:  Ei jatkoon (2013)
Paras pistemäärä:  138 (2015)
Georgia on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kolme kertaa, vuonna 2013, 2014 ja 2015.
Historia > 2013

Georgia osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajiksi valittiin laulajat Eynar Balakişiyev ja Afik Novruzov kappaleella "Qelbini Saf Tut" (Qəlbini Saf Tut). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa he eivät kuitenkaan päässeet jatkoon.
Historia > 2014

Vuonna 2014 Georgia osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajiksi valittiin laulaja Aysel Mammadova ja Ayla Şiriyeva kappaleella "Tenhayam". Kilpailun semifinaalissa he saivat 141 pistettä, sijoittuivat viimeisiksi, eivätkä päässeet näin finaaliin.
Historia > 2015

Georgia osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin Anar Askerov kappaleella "Tenha yürek". Finaalissa Askerov sai 138 pistettä ja sijoittui kuudenneksitoista.
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Eynar Balakişiyev & Afik Novruzov | Azeri | ”Qelbini Saf Tut” (Qəlbini Saf Tut) | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon |
| 2014 | Aysel Mammadova & Ayla Şiriyeva | Azeri | ”Tenhayam” | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | 25 | 141 |
| 2015 | Anar Askerov | Azeri | "Tenha yürek" | 16 | 138 | Ei semifinaalia | Ei semifinaalia |
2016: Ei osallistunut kilpailuun
Georgia kesäolympialaisissa 2016

Georgia osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 40 urheilijan joukkueella. Tämä oli Georgian kuudes kerta kesäolympialaisissa itsenäisenä valtiona. Lipunkantajana avajaisissa toimi Avtandil Tšrikišvili.
Georgia saavutti kaksi kultaa, hopean ja neljä pronssia.
Urheilijat

Ampujat:
Tsotne Machavariani
Nino Salukwadze
Jousiampujat:
Kristine Esebua
Yuliya Lobzhenidze
Khatuna Narimanidze
Judokat:
Amiran Papinashvili
Vahza Margvelashvili
Lasha Shavdatuashvili
Avtandili Tchrikishvili
Varlam Lipartellani
Beka Gviniashvili
Adam Okruashvili
Esther Stam
Miekkailijat:
Sandro Bazadze
Painijat:
Vladimer Khinchegashvili
Zurabi Iakobishvili
Jakob Makarashvili
Sandro Aminashvili
Elizbar Odikadze
Geno Petriashvili
Shmagi Bolkvadze
Zurabi Datunashvili
Robert Kobliashvili
Revazi Nadareishvili
Iakob Kavaia
Painonnostajat:
Giorgi Chkheidze
Lasha Talakhadze
Irakli Turmanidze
Anastasiia Hotfrid
Soutajat:
Zaza Nadiradze
Tenniksenpelaajat:
Nikoloz Basilashvili
Uimarit:
Irakli Revishvili
Teona Botashvili
Voimistelijat:
Salome Pachava
Luba Goloniva
Yleisurheilijat:
Daviti Kharazishvili
Benik Abramyan
Bachana Khorava
Lasha Torgvaidze
Valentina Lianshenko
Urheilijat > Uinti

| Urheilija | Matka | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Irakli Revishvili | 400 m vapaauinti | 4:00,56 | 45. | — | — | Ei edennyt | Ei edennyt |
Gianni Bugno

Gianni Bugno
Gianni Bugno (s. 14. helmikuuta 1964 Brugg, Sveitsi) on italialainen entinen maantiepyöräilijä.
Bugno oli monipuolinen ajaja, joka menestyi erityylisissä kilpailuissa. Hänen suurvoittoihinsa kuuluvat Italian ympäriajo ja Milano–San Remo vuonna 1990, Clásica de San Sebastián 1991 ja Flanderin ympäriajo 1994.
Bugnon huippusaavutuksiin kuuluu myös tuplavoitto maantieajon MM-kilpailuissa. Vuonna 1991 hän voitti mestaruuden ennen Alankomaiden Steven Rooksia ja Espanjan Miguel Indurainia, seuraavana vuonna muut mitalistit olivat Ranskan Laurent Jalabert ja Venäjän Dmitri Konyšev.
Italian ympäriajo vuonna 1990 oli Bugnon täydellistä hallintaa – hän johti kilpailua alusta loppuun. Vuonna 1991 hän sijoittui Ranskan ympäriajossa toiseksi Miguel Indurainin jälkeen ja seuraavana vuonna kolmanneksi Indurainin ja Claudio Chiappuccin takana.
Saavutukset

| --- | --- |
 1986 1. Giro de los Apeninos  1. Giro del Piemonte 1987 1. Giro de los Apeninos  Giro del Trentino, etappivoitto 1988 1. Giro de los Apeninos  Tour de Romandie, etappivoitto  Ranskan ympäriajo, etappivoitto 1989 2. Italian mestaruuskilpailu  11. Ranskan ympäriajo  Italian ympäriajo, etappivoitto 1990 1. Maailmancup  1. Italian ympäriajo + 3 etappivoittoa ja pistekilpailun voitto  1. Milano–San Remo  1. Giro del Trentino + etappivoitto  3. Ammattilaisten maantieajon MM-kilpailu  7. Ranskan ympäriajo, 2 etappivoittoa 1991 1. Ammattilaisten maantieajon MM-kilpailu  1. Italian mestaruuskilpailu  1. Clásica de San Sebastián  2. Ranskan ympäriajo + etappivoitto  4. Italian ympäriajo + 3 etappivoittoa  Burgosin ympäriajo, etappivoitto:  1992 1. Ammattilaisten maantieajon MM-kilpailu  1. Milano-Torino  1. Giro dell'Emilia  3. Ranskan ympäriajo  Sveitsin ympäriajo, etappivoitto 1993 2. Italian mestaruuskilpailu  18. Italian ympäriajo  20. Ranskan ympäriajo  Galician ympäriajo, etappivoitto  Bicicleta Vasca, etappivoitto 1994 1. Flanderin ajo  Bicicleta Vasca, etappivoitto  8. Italian ympäriajo, etappivoitto 1995 1. Italian mestaruuskilpailu  1. Välimeren ajo + 2 etappivoittoa 1996 3. Sveitsin ympäriajo + etappivoitto  Giro del Trentino, etappivoitto  Italian ympäriajo, etappivoitto  Espanjan ympäriajo, etappivoitto 1998 Espanjan ympäriajo, etappivoitto
Tallit

Atala (1985–1987)
Chateau D'ax (1988–1991)
Gatorade (1992–1993)
Team Polti (1994)
MG Technogym (1995–1996)
Mapei (1997–1998)
Aiheesta muualla

Saavutukset memoire du cyclisme -tietokannasta (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Miesten maantiepyöräilyn maantieajon maailmanmestarit
Hiivaleipä

Hiivaleipä on leivinhiivalla nostatettu happamaton ruokaleipä (voi olla myös sekaleipä), jonka valmistukseen on käytetty pääasiassa hiivaleipäjauhoja tai vehnäjauhoja. Sen leivonnassa on voitu käyttää myös vähän graham-, ohra- tai ruisjauhoja. Nesteenä voidaan käyttää vettä, maitoa, piimää tai heraa.
Hiromi Suzuki

| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Japani> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 1997 | maraton |  |
Hiromi Suzuki (s. 6. joulukuuta 1968) on entinen japanilainen kestävyysjuoksija. Hän voitti maratonin maailmanmestaruuden vuonna 1997.
Suzuki oli 1990-luvun alkupuolella maansa paras 10 000 metrin juoksija. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui vielä alkuerissä mutta Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui loppukilpailussa kahdeksanneksi ajalla 31.54,01 ja Atlantan 1996 olympialaisissa 16:nneksi ajalla 32.43,39.
Ateenan MM-kilpailuissa 1997 Suzuki voitti maratonilla kultaa ajalla 2.29.48. Japanin joukkue voitti myös samalla juostun maratonin maailmancupin, johon laskettiin kunkin maan kolmen parhaan juoksijan aika.
Maratonennätyksensä 2.26.27 Suzuki juoksi Osakassa vuonna 1996.
Hannah Montana (4. tuotantokausi)

| Hannah Montana Forever |
| --- | --- |
Maa:  Yhdysvallat
Esittäminen
Verkko:  Disney Channel
Ensimmäinen esitys:  11. heinäkuuta 2010 (Disney Channel)
Viimeinen esitys:  16. tammikuuta 2011 (Disney Channel)
Esitysten määrä:  12 Edellinen:   tuotantokausi 3
Televisiosarjan Hannah Montana neljäs ja viimeinen tuotantokausi (tunnettu nimellä Hannah Montana Forever) aloitettiin Disney Channel -kanavalla 11. heinäkuuta 2010 ja se päättyy keväällä 2011.
Näyttelijöiden valinta

Neljännessä tuotantokaudessa Mitchel Musso ei esiinny enää osana päähahmoista: tämän sijaan hän esiintyy toistuvana roolihahmona. Sarjassa esiintyvät esimerkiksi Ray Liotta, Angus T. Jones, Sheryl Crow ja Christine Taylor. Sarjassa esiintyy myös näyttelijä Tammin Sursok, joka esiintyy Jacksonin tyttöystävän roolissa.
Musiikki

"Are You Ready (Superstar)" ja "Ordinary Girl" ovat kappaleita, joita on käytetty neljännen Hannah Montana -kauden mainostamiseen.
HMS Glorious (1782)

| HMS Glorius |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Rochefort
Kölinlasku:  heinäkuu 1753
Laskettu vesille:  10. elokuuta 1756
Palveluskäyttöön:  Ranskan laivasto: marraskuu 1756 Royal Navy: 13. huhtikuuta 1782
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutui 18. syyskuuta 1782
Tekniset tiedot
Uppouma:  1718 t
Pituus:  53 m
Leveys:  14,4 m
Syväys:  6,5 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  600
Aseistus
Aseistus:  alakansi: 28 × 32 naulan tykkiä yläkansi: 28 × 18 naulan tykkiä puolikansi: 14 × 9 naulan tykkiä etukansi: 4 × 9 naulan tykkiä
HMS Glorious tai HMS Glorieux oli Britannian kuninkaallisen laivaston 74-tykkinen kolmannen luokan alus.
Hankinta

Alus oli alun perin François-Guillaume Clairin-Deslaurierin suunnittelema Ranskan laivaston 74-tykkinen linjalaiva Le Glorieux. Se oli valmistettu heinäkuusta 1753 marraskuuhun 1756 Rochefortissa ja laskettu vesille 10. elokuuta 1756.
Palvelus

Amiraali Rodneyn laivasto-osasto valtasi 12. huhtikuuta 1782 Le Glorieuxin Saintesin taistelussa. Alus rekisteröitiin laivaston alusluetteloon 29. tammikuuta 1783 eli vasta sen tuhouduttua. Se liitettiin laivastoon 13. huhtikuuta 1782 Rodneyn määräyksellä päällikkönään Thomas Cadogan.
Alus oli purjehtimassa Englantiin 25. heinäkuuta 1782 Gravesin osaston kanssa, mutta se upposi 18. syyskuuta miehistöineen pyörremyrskyssä Newfoundlandin matalikolla
Hiromi Taniguchi

| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Japani> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1991 | maraton |  |
Hiromi Taniguchi (s. 5. huhtikuuta 1960 Nango, Japani) on japanilainen kestävyysjuoksija.
Taniguchi aloitti maratonharjoittelun Takeshi ja Shigeru Sohin valmennuksessa valmistuttuaan yliopistosta 1980-luvun puolivälissä. Vuonna 1986 hän voitti hopeaa Aasian kisoissa ja seuraavana vuonna hän voitti Tokion ja Lontoon maratonit. Häntä ei valittu Japanin joukkueeseen Soulin olympialaisiin 1988, mutta lokakuussa 1988 hän juoksi Pekingin maratonilla ajan 2.07.40, joka jäi hänen ennätyksekseen. Taniguchi voitti maratonin MM-kultaa Tokion MM-kisoissa 1991 aloitettuaan loppukirinsä 38 kilometrin kohdalla. Kilpailu juostiin erittäin kuumassa ja kosteassa säässä, minkä takia voittoaika oli 2.14.57.
Seuraavana vuonna Barcelonan olympialaisissa Taniguchi kaatui puolimatkan jälkeen ja menetti toisen kenkänsä. Samaan aikaan kilpailussa tapahtui irtiotto, ja hän jäi kärkijoukosta auttamatta jälkeen, mutta pystyi nousemaan lopulta kahdeksanneksi. Hän selviytyi Japanin joukkueeseen vielä Atlantan olympialaisiin 1996, jossa juoksi maratonilla yhdeksänneksitoista. Urheilu-uransa jälkeen Taniguchi on toiminut valmentajana Oki Electric -yhtiön joukkueessa.
HMS Glasgow (1909)

| HMS Glasgow |
| --- | --- |
 HMS Glasgow

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan, Skotlanti
Kölinlasku:  25. maaliskuuta 1909
Laskettu vesille:  30. syyskuuta 1909
Palveluskäyttöön:  19. syyskuuta 1910
Poistui palveluskäytöstä:  toukokuu 1920
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 29. huhtikuuta 1927
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 800 t
Pituus:  138 m
Leveys:  14 m
Syväys:  4,65 m
Koneteho:  22 000 shp
Nopeus:  25 solmua (46 km/h)
Miehistöä:  411
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 6"/L50 (152,4 mm) Mk XI -tykkiä 10 × BL 4" (102 mm) Mk VII -tykkiä 1 × 3" (76 mm) ilmatorjuntatykki 4 × QF 3 naulan -ilmatorjuntatykkiä 4 × .303 (7,7 mm) Lewis-konekivääriä 2 × 18" (460 mm) torpedoputkea
HMS Glasgow oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bristol-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Tilaus ja valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1908-1909 laivasto-ohjelmaa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Skotlannista, missä köli laskettiin 25. maaliskuuta 1909. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta ja valmistui 19. huhtikuuta 1910.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. taistelulaivaviirikköön tiedustelijaksi, mistä alus lähetettiin 1911 Etelä-Amerikkaan. Alus otettiin Etelä-Amerikassa uudelleen palvelukseen syyskuussa 1912. Se oli 1913 Länsi-Atlantilla, josta se palasi elokuussa 1914 Etelä-Amerikkaan.
Alus valtasi 16. elokuuta 1914 saksalaisen kauppalaivan SS Catherinan. Alus taisteli 1. marraskuuta yhdessä HMS Good Hopen ja HMS Monmouthin kanssa Saksan keisarikunnan laivaston Itä-Aasian laivueen risteilijöitä vastaan Coronelin taistelussa. Alus pääsi pakenemaan yhdessä apuristeilijä HMS Otranton kanssa  Port Stanleyyn kärsittyään vaurioita tykkitulessa.
Alus otti osaa 8. joulukuuta Falklandsaarten taisteluun yhdessä HMS Invinciblen ja HMS Inflexiblen kanssa. Taistelun kuluessa alus upotti yhdessä HMS Cornwallin kanssa Saksan keisarikunnan laivaston risteilijä SMS Leipzigin. Se osallistui taistelusta paenneen saksalaisen risteilijän SMS Dresdenin takaa-ajoon yhdessä HMS Kentin kanssa. Saksalaisristeilijä tuhoutui 14. maaliskuuta 1915 lyhyen taistelun jälkeen.
Vuonna 1915 alus liitettiin Välimeren laivastoon. Alus osallistui kaappari Möwen jahtaamiseen helmikuussa ja syyskuussa 1916. Vuonna 1917 se siirrettiin 8. risteilijäviirikköön Adrianmerelle, kunnes se siirrettiin kesäkuussa 1919 Gibraltarille.
Alus palasi Englantiin vielä vuonna 1919. Alus poistettiin palveluksesta toukokuussa 1920. Se sijoitettiin 1921 Portsmouthiin koululaivaksi. Aluksen aseistus poistettiin tammikuussa 1925, ennen lopullista palveluksesta poistamistaan 1926. Alus sijoitettiin poistolistalle maaliskuussa 1926 ja se myytiin romutettavaksi 29. huhtikuuta 1927 Wardille Morecambeen.
Giovanni Visconti

| Giovanni Visconti |
| --- | --- |
 Giovanni Visconti (2016)
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Pituus:  176 cm
Paino:  60 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2004 2005 2006 2007–2008 2009–2010 2011 2012–2016 2017–2018 2019−2020  2021–2022:  De Nardi Domina Vacanze Team Milram Quick·Step - Innergetic ISD-Neri Neri Sottoli–Selle Italia–KTM Movistar Team Bahrain-Merida Neri Sottoli Selle Italia KTM / Vini Zabù KTM Bardiani–CSF–Faizanè
Suurimmat voitot
  Italian maantieajomestaruus 2007, 2010, 2011 Grand Prix de Fourmies 2008 Giro dell'Emilia 2017 Italian ympäriajo, mäkikirikilpailu 2015, 2 etappia 
 Tiedot päivitetty: 2. tammikuuta 2023 
Aiheesta muualla
www.giovannivisconti.it
Giovanni Visconti (s. 13. tammikuuta 1983 Torino) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2004–2022.
Visconti voitti Italian maantiepyöräilymestaruuden vuonna 2007. Seuraavan vuoden Italian ympäriajossa hän kuului kuudennella etapilla yhdentoista miehen kärkiryhmään, joka saapui maaliin yli yksitoista minuuttia ennen pääjoukkoa. Tämän seurauksena Visconti sai maglia rosa -paidan haltuunsa menettäen sen vasta 14. etapin jälkeen. Hän voitti maantieajon Italian mestaruuden myös 2010 ja 2011.
Italian ympäriajossa 2011 Visconti saapui 17. etapilla ensimmäisenä maaliin, mutta hänet pudotettiin kolmanneksi, koska tuomaristo katsoi hänen tönineen Diego Ulissia loppukirissä. Italian ympäriajossa 2013 hän voitti Col du Galibierille päättyneen 15. etapin 42 sekunnin erolla Carlos Betancuriin ja Vicenzaan päättyneen 17. etapin 19 sekuntia ennen Ramūnas Navardauskasta. Hän voitti mäkikirikilpailun Italian ympäriajossa 2015 ja Giro dell'Emilia -kilpailun 2017.
HMS Glatton (1914)

| HMS Glatton |
| --- | --- |
 HMS Glatton

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth, Elswick
Kölinlasku:  26. toukokuuta 1913
Laskettu vesille:  9. kesäkuuta 1914
Palveluskäyttöön:  31. elokuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut räjähdyksessä 16. syyskuuta 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 838 t
Pituus:  94,5 m
Leveys:  22,4 m
Syväys:  5,0 m
Koneteho:  4 000 ihp (2,983 MW)
Nopeus:  12 solmua (22 km/h)
Miehistöä:  305
Aseistus
Aseistus:  2 x 9,2" (234 mm) Mk XII -tykkiä 4 x 6" (152 mm) Mk XVIII -tykkiä 2 x 3" (76 mm) ilmatorjuntatykkiä 4 x 3 naulan ilmatorjuntatykkiä 4 x 2 naulan ilmatorjuntatykkiä
HMS Glatton oli Britannian kuninkaallisen laivaston Gorgon-luokan monitori.
Valmistus

Norjan hallitus tilasi tammikuussa 1913 rannikkopanssarilaiva KNM Bjørgvinin Armstrong Whitworthilta Elswickistä, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1913. Aluksen aseistuksena piti olla 240 millimetrin  ja 150 millimetrin tykit ja sen tuli kyetä 15 solmun nopeuteen. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1914.
Amiraliteetti aloitti marraskuussa 1914 neuvottelut Norjan kanssa lunastaakseen valmisteilla olleen aluksen sekä sen sisaraluksen KNM Nidarosin. Lopulta päästiin sopimukseen ja Norjalle maksettiin aluksesta 370 000 puntaa. Tammikuussa 1915 telakka sai määräyksen muuttaa aluksen monitoriksi ja samalla muuttaa pääaseet Britannian kuninkaallisen laivaston standardien mukaiseksi sekä lisätä polttoaineen määrää toimintasäteen kasvattamiseksi. Muutostyöt keskeytettiin toukokuussa HMS Courageousin ja HMS Furiousin valmistamiseksi. Telakka sai pyynnön töiden jatkamisesta syyskuussa 1917 ja samalla toteuttaa uudistuksia jo hyväksyttyihin suunnitelmiin. Alukselle piti tehdä torpedovyöt ja kasvattaa pääaseiden korotuskulmaa. Alus valmistui syyskuussa 1918.
Palvelus

HMS Glattoniksi nimetty alus otettiin palvelukseen 30. elokuuta Newcastlessa ja se saapui 11. syyskuuta Doveriin. Viikkoa myöhemmin 16. syyskuuta aluksen ollessa ankkurissa Doverissa sen keskilaivassa ollut kuuden tuuman kranaattien makasiini räjähti, mikä aiheutti aluksella tulipalon. Aluksen raivokas palo esti sen upottautumisen ja amiraali Keyes antoi määräyksen HMS Cossackille upottaa alus torpedoimalla. Ensimmäinen torpedo ei lauennut, mutta toinen repäisi palavan monitorin kylkeen reiän. Tarvittiin vielä HMS Myngsin laukaisemat kaksi torpedoa ennen kuin monitori kaatui kyljelleen ja upposi. Yli puolet aluksen miehistöstä sai joko surmansa tai loukkaantui onnettomuudessa.
Harmin paikka

| Harmin paikka |
| --- | --- |

Kuvittaja:  Leena Lehtolainen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1994
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Harmin paikka on Leena Lehtolaisen rikosromaani, joka julkaistiin vuonna 1994. Se on Maria Kallio -sarjan toinen osa. Kirjan on kustantanut Tammi.