stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johoren sulttaanikunta
Historia > Johore-Riau

Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian vallattua suuria alueita Malaijien saaristossa Malakan niemimaalle virtasi bugislaisia siirtolaisia Sulawesiltä. Niemimaalle tuli myös siirtolaisia toisesta suunnasta, kun sumatralaiset minangkabaut levittäytyivät mantereen puolelle.
Johore kärsi 1600-luvun lopulla sisäisistä kiistoista, joita ulkomaalaiset käyttivät hyväkseen. Vuonna 1699 maan ylimykset murhasivat maan kieroutuneen sulttaani Mahmudin. Sulttaanin murhasta sai alkunsa erikoinen tapahtumaketju. Mahmud oli Malakka-Johoren kuningassuvun viimeinen jäsen ja häntä seurasi sulttaanina pääministeri eli bendahara, Abdul Jalil. Johoren ylhäisö oli kuitenkin niin tyytymätön maan asioiden tilaan, että Abdul Jalilin tilalle onnistui nousemaan sulttaaniksi sumatralainen minangkabau-ruhtinas Raja Kecil, jonka onnistui nousta valtaan vuonna 1717 väittäen olevansa murhatun sulttaani Mahmudin poika.
Minangkabaupäällikön valtaa eivät taas hyväksyneet bugisit. Bugis-johtaja Daing Parani liittoutui syrjäytetyn Abdul Jalilin kanssa ja pakotti lopulta Raja Kecilin pakenemaan Johoresta. Hänen tilalleen sulttaaniksi nousi Abdul Jalilin poika Sulaiman. Todellista valtaa Johoressa käyttivät kuitenkin bugis-siirtolaiset. Maan uuden dynastian pääpaikka ei sijainnut myöskään Malakan niemimaan mantereella, vaan Riausaarilla, jotka nykyisin kuuluvat Indonesiaan.
Riausaaret kukoistivat bugishallinnon alaisuudessa ja saarista tuli merkittävä gambiirin viljelyalue. Vuonna 1784 hollantilaiset valtasivat Riaun ja valtakunta jakautui kahtia.
Historia > Brittiläisten tulo

1800-luvun alussa Britannia alkoi myös havitella itselleen vahvempaa jalansijaa Kaakkois-Aasiassa. Brittiläinen Thomas Stamford Raffles etsi uutta kauppatukikohdan paikkaa Malakan niemimaan eteläkärjestä. Aluetta hallitsi Johoren sulttaani, jolta Raffles hankki oikeuden perustaa uusi kauppatukikohta Singaporen saarelle, vuonna 1819. Samaan aikaan Johoressa oli käynnissä vallanperimyskiista. Raffles hankki oikeuden Singaporeen sulttaani Tengku Husseinilta. Hänen valtaansa ei kuitenkaan tunnustettu, sillä Britannia ja Hollanti olivat jo tunnustaneet sulttaaniksi edellisen sulttaanin nuoremman pojan Abdul Rahmanin. Raffles ryhtyi kuitenkin tukemaan vanhempaa poikaa Husseinia, jonka hän julisti Johoren lailliseksi sulttaaniksi.
Singaporen perustamisen jälkeen Johoren eteläpuolelle kasvoi nopeasti merkittävä brittiläinen kauppatukikohta. Johoren hallitsijat liittoutuivat yhä vahvemmin Singaporen brittien kanssa ja ottivat etäisyyttä bugiseihin, jotka olivat kaapanneet vallan Johoressa 1700-luvulla. 1870-luvulla Brittiläiset perustivat Malakan niemimaalle olojen vakauttamiseksi Liittoutuneiden malaijivaltioiden valtioliiton, johon Johor ei kuitenkaan liittynyt. Johor piti kiinni itsenäisyydestään ja maa säilyi liittotumattomana. Johoreen nimettiin kuitenkin brittiläinen neuvonantaja vuonna 1914. Toisen maailmansodan jälkeen Johor liittyi Malaijan federaatioon ja sulttaanikunnasta muodostettiin maan osavaltio Johor.
Vj (artisti)

| VJ> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kieran Richardson
Muusikko
Laulukielet:  suomi, englanti
Levy-yhtiöt:  Babyface
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
VJ (oik. Kieran Richardson) on suomalainen rap-artisti, joka levyttää nykyisin Warnerin omistamalle Babyface. Music & publishing -levy-yhtiölle. Karibialaisen soulin, R&B:n ja old school rapin parissa kasvanut artisti erottuu iskevillä punchlineillä ja kunnianhimoisella flowlla. kenen mukaan?
Monista eri musiikin tyylilajeista inspiraationsa saava laulaja sisällyttää musiikkiinsa tositarinoita elämästään.kenen mukaan? Erilaisia elementtejä yhdistelevän artistin julkaisut huokuvat itsevarmuutta ja ovat nousseet top-listoille.
Miljoonia toistoja YouTubessa saaneet singlet Vastustaa ja Crocodile Teeth ovat näytteitä artistin maaliskuussa 2024 ilmestyneestä Bandolero-debyyttialbumista.
Jo ennakkoon kultaa striimanneesta kappaleesta Malaga on myös tehty musiikkivideo.
Albumilla on esiintyy VJ:n lisäksi muita suomiräpin artisteja, kuten Fabe, Kerza ja Turisti.
VJ on julkaissut albumin Bandolero Warner Musicin Babyfacen kautta.
Jalo Putta

Matias Jalo Putta (25. helmikuuta 1882 Uusikirkko Tl – 1. tammikuuta 1969 Rauma) oli suomalainen merikapteeni, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.
Putan vanhemmat olivat maanviljelijä Abraham Putta ja Anna Sofia Sjöblom ja puoliso vuodesta 1914 Fanny Wilhelmina Östring. Putta lähti merille 19-vuotiaana vuonna 1901 ja purjehti sitten useilla eri aluksilla. Perämiehen tutkinnon Putta suoritti 1907 ja yliperämiehen tutkinnon 1908. Merikapteenin tutkinnon hän suoritti Rauman merikoulussa vuonna 1911 ja jatkoi merenkulkua laivojen päällikkönä. Rauman merenkulkuopiston vanhemman opettajan virkaan hän tuli vuonna 1920, ryhtyen vielä samana vuonna oppilaitoksen rehtoriksi Frans Wilhelm Laineen jälkeen. Tässä tehtävässä Putta toimi yli kymmenen vuotta, mutta oli myös muun muassa merivahinko- ja kompassintarkastaja sekä paikallisen merimieshuoneen asiamies. Kun merenkulkuopistot muutettiin vuonna 1943 merenkulkukouluiksi, Putasta tuli merenkulkuaineiden yliopettaja. Koulun rehtorin tehtävää hän hoiti silti vuoteen 1949 saakka ja toimi vain kolme viimeistä työvuottaan yliopettajana. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Putta sai vuonna 1951. Hän oli Rauman kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen, edustaen Kokoomusta, ja toimi kahteen otteeseen myös Rauman kaupunginjohtajan varamiehenä.
Julkaisuja

Maailman merillä: muistelmia merimatkoistani vuosina 1901-1921. Länsi-Suomi, Rauma 1962
Vangittu kuningas

| Vangittu kuningas |
| --- | --- |
 Perspektiiviluonnos
Nimi:  Vangittu kuningas
Tekijä:  Joseph Wright
Valmistumisvuosi:  1772 tai 1773
Teostyyppi:  Piirustus ja maalaus
Korkeus:  33,6 cm
Leveys:  39,5 cm
Kokoelma:  Derbyn kaupunginmuseo
Sijainti:  Derbyn kaupunginmuseo
Vangittu kuningas on englantilaisen Joseph Wrightin maalaus, joka esittää Guy de Lusignania vankilassa. Lopullinen maalaus on kadonnut, mutta Wrightin sitä varten tekemä luonnos on Derbyn kaupunginmuseossa. Luonnoksessa Wright on yhdistänyt laveerausta mustekynällä tehtyyn piirrokseen.
Taulun keskeinen hahmo on linnamaisen rakennuksen lattialla makaava mies. Huonetta kiertää kaareva portaikko, ja valo tulee yhdestä lyhdystä, joka heittää terävät varjot seinille. Seinää vasten nojaa rikkinäinen risti, joka yhdistää teoksen ristiretkiaikaan. Luonnoksessa on Wrightin ystävän Peter Perez Burdettin merkintöjä. Burdett opetti Wrightiä perspektiivin käytössä.
Taulun aiheeksi on nimetty ranskalainen aatelismies, Jerusalemin kuningas Guy de Lusignan, joka joutui Saladinin vangiksi Hattinin taistelussa 1187. Wright on mahdollisesti saanut innoituksen teokseen sen ajan suositusta romaanista, Laurence Sternen vuonna 1768 ilmestynseestä teoksesta Sentimentaalinen matka, jossa kuvaillaan saman tapainen kohtaus hyvin elävästi. Wright näyttää kuvittaneen kirjan kuvauksen uskollisesti, vangin seinään raaputtamaa kalenteria myöten. Wrightin ystävä John Hamilton Mortimer oli tehnyt kirjan pohjalta laveeratun piirroksen, jonka Wrigh sai ja lainasi edelleen Burdettille. Wrightin versioon vaikuttivat kuitenkin hänen Italiassa oleskelunsa aikana näkemänsä monumentaaliset rakennukset ja suurten mestarien kuten Michelangelon piirrokset.
Wright laati aiheesta useita luonnoksia ja ainakin kaksi maalausta.
Örebron muotokuva

| Örebron muotokuva |
| --- | --- |
 Örebron muotokuva. Pierre-Michel Alixin etsaus.
Nimi:  Örebron muotokuva
Tekijä:  Hilaire Le Dru, Pierre-Michel Alix
Örebron muotokuva (ruots. Örebroporträttet) on marsalkka Jean-Baptiste Bernadottea esittävä muotokuva. Muotokuva esittää Bernadottea tarmoa ja voimaa uhkuvana sotamarsalkan puvussa. Kun Ruotsin säätyvaltiopäivät kokoontuivat vuonna 1810 Örebrohon valitsemaan maalle kruununperillistä, valtiopäiville esiteltiin tämä muotokuva Bernadottesta. Kuva teki tiettävästi vaikutuksen valtiopäiväedustajiin. Valtiopäivät valitsivat Bernadotten kruununperilliseksi ja hänestä tuli myöhemmin Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana (ja Norjan kuningas Kaarle III Juhana).
Maalauksen teki Hilaire Le Dru. Pierre-Michel Alix teki sen pohjalta kaiverruksen.
Bełchatów

| Bełchatów |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Bełchatów
 Koordinaatit: 51°21′49″N, 19°21′44″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Łódź
Piirikunta:  Bełchatów
Kaupunkioikeudet:  1743–1870, 1925–
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Patryk Marjan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,6 km²
Väkiluku (2019):  56 973
 – Väestötiheys:  1 658 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Suuntanumero(t):  (+48) 44
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bełchatów on kaupunki ja oma kuntansa Puolassa Łódźin voivodikunnassa. Se on Bełchatówin piirikunnan hallinnollinen keskus.
Bełchatówin työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,1 prosenttia. Työssäkäyvistä asukkaista 46,8 prosenttia työskentelee teollisuus- ja rakennusalalla, 16,4 prosenttia maatalousalalla, 12,4 prosenttia palvelualalla ja 2,4 prosenttia rahoitusalalla. Valtaosa ihmisistä on töissä hiiliteollisuudessa ja kaupungissa sijaitsee maailman saastuttavin ruskohiilivoimala.
Bełchatówin väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Bełchatówissa asui 56 973 asukasta, joista 51,4 prosenttia naispuolisia ja 48,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,7 prosenttia, työikäisten 61,9 prosenttia ja eläkeikäisten 20,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 545 lasta.
Bełchatówin 11 ystävyyskaupunkia vastaavaa yhteistyöaluetta ovat:
| --- | --- |
  Alcobaça  Myślenice   Sovetsk   Csongrád   Taurogi   Aubergenville :   Zvjahel   Pivdennoukrajinsk   Pardubice   Děčín   Považská Bystrica 
Bełchatówissa pelaavat lentopelloseura Skra Bełchatów sekä jalkapalloseura GKS Bełchatów.
Valajapatsas

| Valajapatsas |
| --- | --- |

Nimi:  Valajapatsas
Tekijä:  Terho Sakki
Valmistumisvuosi:  1973
Taiteenlaji:  veistos
Teostyyppi:  Veistos
Sijainti:  Karkkila
Koordinaatit:  60°32′03″N 24°12′36″E﻿ / ﻿60.5343°N 24.21°E﻿ / 60.5343; 24.21
Valajapatsas on kuvanveistäjä Terho Sakin veistos Karkkilassa. Se paljastettiin Karkkilan Keskuspuistossa 22. toukokuuta 1973. Kymin Osakeyhtiö lahjoitti veistoksen Karkkilan kauppalalle sen kunniaksi, että Högforsin tehdas täytti 150 vuotta. Teos kuvaa Karkkilassa raudan parissa tehtyä työtä. Valun teki taidevalaja Erkki Savolainen taidevalimossaan Nurmijärvellä.
Veistoksen jalustassa lukee lahjoittajan nimi ja lahjoitusvuosi.
Ruokolahden seurakunta

| Ruokolahden seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Ruokolahden kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Mikkelin hiippakunta
Rovastikunta:  Etelä-Karjalan rovastikunta
Pääkirkko:  Ruokolahden kirkko
Perustettu:  1859
Jäsenmäärä:  6 037 (2022)
– Osuus asukkaista:  76,0 %
Kirkollisvero:  1,75 %
Kirkkoherra:  Leena Haakana
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruokolahden seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se toimii Etelä-Karjalassa Ruokolahden ja Rautjärven kuntien alueella. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakunnassa Etelä-Karjalan rovastikuntaan. Seurakunnan keskuskirkko on Ruokolahden kirkko. Seurakunnan toinen kirkko on Rautjärven Simpeleellä sijaitseva Simpeleen kirkko. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Leena Haakana. Rautjärven seurakunta liitettiin 1. tammikuuta 2019 Ruokolahden seurakuntaan.
Ruokolahden seurakunnan hallintaan kuulunut Rautjärven kirkko tuhoutui tulipalossa joulupäivänä 25. joulukuuta 2022.
Historia

Ruokolahden Seurakunta perustettiin vuonna 1572 jakamalla Jääsken seurakunta kahtia. Seurakunnan perustamisen jälkeen rakennettiin ensimmäinen kirkko, joka oli pieni, vaatimaton ja suorakaiteen muotoinen. Se palveli seurakuntaa 69 vuotta. Toisen kirkon rakentaminen entisen paikalle alkoi vuonna 1641. Isovihan aikana kirkko vaurioitui ja se purettiin. Kolmas kirkko rakennettiin melkein entisen paikalle vuonna 1752 ja sille rakennettu kellotapuli on edelleenkin paikallaan ja se on yksi Ruokolahden vanhimpia rakennuksia. Neljäs ja nykyinen Ruokolahden kirkko on Ernst Lohrmannin suunnittelema ja vuonna 1854 valmistunut, tyyliltään uusgoottilainen kirkko.
Kuvia

Simpeleen kirkko
Ruokolahden kirkko
Rautjärven kirkko, joka paloi jouluna 2022
Père Tanguyn muotokuva

| Père Tanguyn muotokuva |
| --- | --- |

Nimi:  Père Tanguyn muotokuva
Tekijä:  Vincent van Gogh
Valmistuspaikka:  Pariisi
Valmistumisvuosi:  1887
Taiteenlaji:  maalaus
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  92 cm
Leveys:  75 cm
Kokoelma:  Musée Rodin
Sijainti:  Musée Rodin
Père Tanguyn muotokuva on Vincent van Goghin öljyvärimaalaus syksyltä 1887. Se esittää pariisilaista taidetarvikekauppiasta ja galleristia Julien "Père" Tanguyta.
Van Gogh alkoi Tanguyn muotokuvan myötä siirtyä kohti aiempaa kirkkaampia värejä. Hän muodosti maalauksen väripintoja pointillistiseen tyyliin erivärisillä läiskillä. Hän käytti myös voimakkaita vastavärien kontrasteja. Tanguyn taustalla on japanilaisia väripuupiirroksia, joista Van Gogh oli tuolloin hyvin kiinnostunut. Van Gogh teki Tanguysta useita muotokuvia, joista eräs toinen on tämän kanssa lähes identtinen.
Lavajärven valuma-alue

Lavajärven valuma-alue (35.59) sijaitsee Pirkanmaalla. Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (35) ja on Ikaalisten reitin valuma-alueessa (35.5) toisen jakovaiheen yhdeksäs osa-alue, joka laskee Mahnalanselän alueeseen (35.51). Lavajärvi on valuma-alueen pääjärvi ja sen laskujoki on Lavajoki, joka virtaa Sarkkilanjärven jälkeen  Miharinlammiin. Valuma-alueen pinta-ala on 220 km². Valuma-alueen suurimpia järviä ovat Lavajärvi, Karhejärvi, Koikeroinen ja Kitarinjärvi.
Valuma-alueen kolmannen jakovaiheen alueita ovat Lavajoen alue (35.591), Lavajärven alue (35.592), Karhejärven valuma-alue (35.593), Ruonajoen valuma-alue (35.594) ja Äkönmaanojan valuma-alue (35.595). Alla on lueteltu jokaisen osa-alueen järvet.
Jokia > Lavajoki

Lavajärvi on valuma-alueensa pääjärvi, jonka laskujoki on Lavajoki. Lavajoki laskee Mahnalanselkään Miharinlammin kautta. Lavajärveltä Sarkkilanjärveen sitä kutsutaan Lavajoeksi, mutta Rokkakosken jälkeen käytetään myös nimeä Rokkakoskenjoki. Sarkkilanjärven jälkeen joki muuttuu Muotialanjoeksi. Lemmakkalanjärven jälkeen joen lyhintä osuutta kutsutaan Sanaksenjoeksi. Tähän osaa yhtyy Ruonajoki (alla) oikealta puolelta. Lavajoen pituus Lavajärvestä Miharinlammiin on 13 kilometriä ja joen valuma-alue pois lukien Lavajärven osuus on 88 neliökilometriä.
Jokia > Ruonajoki

Ruonajoki on Lavajoen sivuhaara, joka yhtyy siihen oikealta päin Lavajoen alajuoksulla Lemmakkalanjärven alapuolella. Se virtaa Lavajoen kanssa rinnakkain hien lännempänä. Alajuoksulla sijaitseva kosteikko on kuivatettu Huutijärvi, jonka läpi Ruonajoki virtaa. Huutijärvessä siihen yhtyy oikealta Kouloja. Ylempänä Sarkkilan kylässä sijaitsee Raattajärvi ja ennen valtatie 3 siihen yhtyy oikealta Suoniemeltä nimettömän järven laskuoja. Noin kolme kilonetriä valtatieltä pohjoiseen entisen Viljakkalan ja nykyisen Ylöjärven rajalla sijaitsee kolme järveä lähellä toisiaan. Alinna on Sirppijärvi, joka on laskettu järvi. Avosuolla sijaitsee sen tilalla kaksi vesiallasta. Ylempänä on Riihijärvi, joka vaikuttaa myös lasketulta järveltä. Ruonajoen latvahaaroja on vielä pohjoisempana, mutta järviä ei ole enempää. Ruonajoen valuma-alueen (35.594) pinta-ala on 20 km².
Jokia > Ruonanjoki

Ruonanjoki laskee Karhejärven vedet Lavajärveen. Joki on noin 7 kilometriä pitkä ja sen varrella on useita maatiloja vaikka se kulkeekin metsämaiden läpi. Joessa on monia koskiosuuksia ja sen rannoilta tiedetään monia lähteitä. Joenrannan kasvillisuus on rehevää ainakin Myllykulman alueella. Koko joki muodostaa Natura 2000-ohjelmassa luonnonsuojelualueen pääasiassa jokihelmisimpukan (eli raakun) lisääntymisalueen takia. Raakku vaatii lisääntyäkseen lohikaloja ja sen vuoksi joen purotaimenen kanta tulee pitää elinvoimaisena. Raakkua tavataan Etelä-Suomessa vain Ruonanjoessa, Turkimusojassa ja Matalusjoessa. Joessa elää myös saukko ja koskikara. Joki toimii toista kilometriä Hämeenkyrön ja Ylöjärven välisenä rajana. Täällä joki tunnetaan myös nimellä Kylmäjoki.
Valuma-alueen kuvaus > Lavajoen alue (35.591)

Lavajoki virtaa syvässä kalliomurroksen synnyttämässä laaksossa ja joen kulussa on kynnyksiä, jotka synnyttävät järvialtaita. Näitä ovat Sarkkilanjärvi ja Lemmakkalanjärvi, joskin sellaiselta vaikuttava Miharinlammi on alun perin Mahnalanselän lahti. Lavajokeen laskee kaksi muutakin järveä. Iso-Kaidan laskujoki yhtyy alajuoksulla ja Järviönjärven yläjuoksulle. Iso-Kaita on metsäjärvi ja Järviönjärvi peltomaiden järvi. Alajuoksulle yhtyy Ruonajoki, jota käsitellään tässä omana valuma-alueenaan (katso alla).
Valuma-alueen kuvaus > Lavajärven alue (35.592)

Valuma-alueen keskusjärvi on Lavajärvi, jonka laskujoki on Lavajoki. Järveen laskee 13 pikkujärveä joko suoraan tai toisen järven kautta. Eräät järvet laskevat Lavajärveen Ruonanjoen kautta. Kurkosjärvi, joka laskee Lavajärveen etelästä, tuo laskuojassaan myös Vähä Kivijärven ja Iso Kivijärven vedet. Sorvajärvi laskee Lavajärveen idästä. Sorvajärveen laske kaksi laskuojaa. Pohjoisesta laskee Pikku Oksajärven ja Iso Oksjärven laskuoja ja idästä laskee Sammattijärven ja Särkijärven laskuoja. Ahvenusjärvi laskee Lavajärveen idästäpäin omaa laskuojaa myöten. Loput valuma-alueen järvistä laskevat  suoraan Ruonanjokeen. Näitä ovat Karhelammi, Virojärvi,Kiuaslammi ja Riihijärvi.
Valuma-alueen kuvaus > Karhejärven valuma-alue (35.593)

Valuma-alueen keskusjärvi on Karhejärvi, jonka laskujoki on Ruonanjoki. Valuma-alueeseen kuuluu yli 26 järveä. Karhejärvi muodostuu kolmesta vesialtaasta. Itäiseen vesialtaaseen laskevat etelästä Sauninjärvi ja Suurlammi. Idästä siihen laskee lyhyen laskuojan kautta Mälitynjärvi. Siihen laskee ainoastaan Koikeroinen, joka kokoaa usean järven siihen laskevat vedet. Etelästä siihen laskevat Laihalammi ja Ahvenlammi ja pohjoisesta laskevat Kakkurilammi ja kauempaa Hangasjärvi. Karhejärven keskimmäiseen vesialtaaseen laskee viisi järveä vetensä. Etelästä siihen laskevat yhteistä ojaa myöten Pirttijärvi, Majajärvi ja Korpijärvi. Idästä siihen laskevat Kitarinjärvi ja siihen laskeva Ähkylammi. Tässä vesialtaassa sijaitsee Ruonanjoen luusua.
Karhejärven pohjoiseen vesialtaaseen laskevat loput valuma-alueen vedet. Suoraan siihen laskevat samaa ojaa myöten Työläjärvi, Haapalammi ja Kyntöjärvi. Hieman pohjoisemmaksi laskee järveen vielä Survoslammi. Muut järvet laskevat Myllyjokeen suoraan tai sen pääjärven Kolmilopin kautta. Myllyjoessa on kaksi läpivirtausjärveä Karhelammi ja Ahvenusjärvi. Hieman Kahelammin yläpuolelle laskevat Alinen Luomajärvi ja Ylinen Luomajärvi yhteistä laskuojaa myöten. Aivan Ahvenuslammin yläpuolella sijaitsee Kolmiloppi, johon loput järvistä laskevat. Rokkalammi laskee sen länsiosaan ja Alinen Kivijärvi ja Kivijärvi laskevat sen Pitkälahteen yhteistä ojaa myöten.
Valuma-alueen kuvaus > Äkönmaanojan valuma-alue (35.595)

Lavajokeen laskee vasemmalta oja, joka virtaa Äkönmaan kautta. Alimmainen järvi on Alainenjärvi, jonka laskuoja Äkönmaanoja on. Siihen laskee Pirttijärvi, joka kerää vedet Hämeenkankaan pohjoispuolelta. Eräs sivuoja tuo Mäyräjärven, Pihlajaniemenjärven ja Lepojärven laskuvedet. Äkönmaanojan valuma-alueen pinta-ala on 28 km².
Aiheesta muualla

Järviwiki: Lavajärven valuma-alue
(35.5)
Expose (taideteos)

| Expose |
| --- | --- |

Nimi:  Expose
Tekijä:  Jussi Niva
Valmistumisvuosi:  1998
Taiteenlaji:  tilateos
Teostyyppi:  Taideteos
Kokoelma:  HAM Helsingin taidemuseo
Sijainti:  Vuosaaren metroasema, Helsinki
Koordinaatit:  60°12′26″N, 025°08′32″E
Expose on Jussi Nivan tekemä tilateos Vuosaaren metroasemalla Helsingissä. Aseman kattorakenteissa oleva teos on 84 metrin pituinen ja ulottuu sen päästä päähän. Teos koostuu ruiskumaalatuista, kahdeksan millimetrin paksuisista polykarbonaattilevyistä.
Kutsukilpailun teosehdotuksessa 1997 Nivan teoksen nimenä oli Newtonin renkaat.
Kedahin sulttaani

| Kedahin kuningashuone |
| --- | --- |
Maa:   Kedah
Arvonimet:  Sulttaani
Perustaja:  Mudzafar Shah I
Nykyinen päämies:  Tunku Mahmud Sallehuddin
Perustamisvuosi:  1136
Kansallisuus:  Malesia
Kedahin sulttaani on Malesian Kedahin osavaltion hallitsija. Sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana. Kedah on maailman vanhin edelleen hengissä oleva sulttaanikunta ja maata hallinnut kuningassuku on yksi maailman vanhimmista dynastioista. Suku on hallinnut Kedahia koko sen olemassaolon ajan, vuodesta 1136. Kun mukaan lasketaan sulttaanikuntaa edeltänyt vuonna 630 perustettu Kedahin hindukuningaskunta, on sama suku ollut vallassa 600-luvulta lähtien.
Historia

Kedah on Malesian vanhin sulttaanikunta ja maailman vanhin edelleen olemassa oleva sulttaanikunta. Valtio perustettiin vuonna 1136. Sitä ennen maa oli Hindulainen kuningaskunta, jonka johtaja oli arvonimeltään maharadža. Hinduvaltakunnan perusti noin vuonna 630 Maharadža Derbar, Gameronin radža. Nykyisin Gameron on Bandar Abbas, eteläisessä Iranissa.
Kedahin yhdeksäs maharadža kääntyi islamiin vuonna 1136 ja otti nimekseen Sulttaani Mudzafar Shah I. Samalla hindukuningaskunta muuttui sulttaanikunnaksi, sillä sulttaani on islamilainen arvonimi hallitsijalle.
Ensimmäisen sulttaanin jälkeen vallassa ovat olleet hänen jälkeläisensä, ja kuninkaallinen suku jatkuu keskeytyksettä tähän päivään asti. Malesian valtion olemassa olon aikana vallassa oli pitkään pitkäikäinen sulttaani Sulttaani Abdul Halim Mu'adzam Shah, joka hallitsi vuosina 1958-2017. Hän on myös Kedahin sulttaaneista ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa, joka on toiminut Malesian kuninkaana. Hän on myös ainoa, joka on toiminut Malesian kuninkaana kahdesti.
Kedahin hallitsijat > Hinduhallitsijat

| Nro | Maharadža |
| --- | --- |
1: Sri Paduka Maharaja Durbaraja (630-
2: Sri Paduka Maharaja Diraja Putra
3: Sri Paduka Maharaja Maha Dewa I
4: Sri Paduka Maharaja Karna Diraja
5: Sri Paduka Maharaja Karma
6: Sri Paduka Maharaja Dewa II
7: Sri Paduka Maharaja Dharmaraja I
8: Sri Paduka Maharaja Mahajiwa
9: Sri Paduka Maharaja Durbaraja (-1136)
Viimeinen maharadža kääntyi islamiin, perusti Kedahin sulttaanikunnan ja otti nimekseen Mudzafar Shah.
Kedahin hallitsijat > Kedahin sulttaanit

| Nro | Sulttaani | Vallassa |
| --- | --- | --- |
| 1 | Mudzafar Shah I | 1136 - 1179 |
| 2 | Mu'adzam Shah | 1179 - 1201 |
| 3 | Muhammad Shah | 1201 - 1236 |
| 4 | Mudzaffar Shah II | 1236 - 1280 |
| 5 |  Mahmud Shah I | 1280 -  1321 |
| 6 | Ibrahim Shah | 1321 -  1373 |
| 7 | Sulaiman Shah I | 1373 - 1422 |
| 8 | Ataullah Muhammad Shah I | 1422 - 1472 |
| 9 | Muhammad Jiwa Zainal Adilin I | 1472 - 1506 |
| 10 | Mahmud Shah II | 1506 - 1546 |
| 11 | Mudzaffar Shah III | 1546 - 1602 |
| 12 | Sulaiman Shah II | 1602 - 1625 |
| 13 | Rijaluddin Muhammad Shah | 1625 - 1651 |
| 14 | Muhyiddin Mansur Shah | 1651 - 1661 |
| 15 | Dziaddin Mukarram Shah | 1661 - 1687 |
| 16 | Ataullah Muhammad Shah II | 1687 - 1698 |
| 17 | Abdullah Mu'adzam Shah | 1698 - 1706 |
| 18 | Ahmad Tajuddin Halim Shah I | 1706 - 1709 |
| 19 | Muhammad Jiwa Zainal Adilin II | 1710 - 1778 |
| 20 | Abdullah Mukarram Shah | 1778 - 1797 |
| 21 | Abdullah Mukarram Shah | 1797 - 1803 |
| 22 | Ahmad Tajuddin Halim Shah II | 1803 - 1843 |
| 23 | Zainal Rashid Al-Mu'adzam Shah I | 1843 - 1854 |
| 24 | Ahmad Tajuddin Mukarram Shah | 1854 - 1879 |
| 25 | Zainal Rashid Mu'adzam Shah II | 1879- 1881 |
| 26 | Abdul Hamid Halim Shah | 1881 - 1943 |
| 27 | Badlishah | 1943 - 1958 |
| 28 | Abdul Halim Mu'adzam Shah | 1958 - 2017 |
| 29 | Tunku Mahmud Sallehuddin | 2017 - |