stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bank of Baroda

| Bank of Baroda |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö, valtionyhtiö
Osake:  BSE: 532134, NSE: BANKBARODA, ISIN: INE028A01039; osa BSE Sensex ja CNX Nifty -osakeindeksejä
Markkina-arvo:  5,7 mrd. USD (5/2015)
ISIN:  INE028A01039
Perustettu:  2.7.1908 (The Bank of Baroda Ltd.)
Toimitusjohtaja:  P. Jayakumar
Puheenjohtaja:  Ravi Venkatesan 
Avainhenkilöt:  Bhuwanchandra B. Joshi
Kotipaikka:  Suraj Plaza 1, Sayaji Ganj, Baroda 390005, Intia
Toimiala:  pankki
Liikevaihto:   7,615 mrd. USD (2014)
Tilikauden tulos:   827,6 milj. USD (2014)
Henkilöstö:  49 378
Omistaja:  Intian valtio
Kotisivu:  www.bankofbaroda.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bank of Baroda Ltd on suuri intialainen pankkikonserni. Pankkiyhtiön kotipaikka on Baroda (eli Vadodara) Intian Gujaratin osavaltiossa.
Yhtiömuodoltaan Bank of Baroda on julkinen osakeyhtiö. Yhtiön osake noteerataan Bombayn (BSE) ja Intian kansallisessa pörssissä (NSE). Intian valtiolla on osake-enemmistö yhtiöstä.
Yhdysvaltalainen talousjulkkaisu Forbes luokitteli Bank of Barodan vuonna 2015 Intian 19. ja maailman 832. suurimmaksi julkiseksi osakeyhtiöksi. Pankkikonsernin liikevaihto oli 7,615 miljardia dollaria ja liikevoitto  827,6 miljoonaa dollaria (2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bank of Baroda Wikimedia Commonsissa
Villacidro

| Villacidro (Biddade Cidru, Biddexìdru) |
| --- | --- |

 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Villacidro
 Koordinaatit: 39.457°0′0″N, 8.742°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  183,48 km²
Korkeus:  267 m
Väkiluku:  14 076
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09039
Suuntanumero(t):    070
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.villacidro.ca.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villacidro (sardiksi Bidda de Cidru) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 14 076 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 183,48 neliökilometriä. Se sijaitsee 267 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villacidro Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Villa d’Este

| Villa d'Este |
| --- | --- |

Sijainti:  Tivoli, Italia
Koordinaatit:  41°57′45″N, 12°47′46″E
Rakennustyyppi:  kartano
Valmistumisvuosi:  1500-luku
Omistaja:  Italian valtio
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villa d'Este on kartano Tivolissa Italiassa lähellä Roomaa. Sitä pidetään nykyään niin italialaisen arkkitehtuurin kuin puutarhasuunnittelunkin mestariteoksena. Kartanoa ja puutarhaa on kehitelty 1500-luvulta alkaen. Unescon maailmanperintöluetteloon se on kuulunut vuodesta 2001.
Villa d'Este on palatsihuvila, jonka Tivolin kuvernööri, kardinaali Ippolito II d’Este rakennutti muuttamalla aikaisemman luostarin villaksi.[lähde? ] Talon on suunnitellut arkkitehti Pirro Ligorio, ja se valmistui sisustuksiltaankin vuoteen 1572 mennessä. Tyyliltään se on myöhäisrenessanssia.[lähde? ]
Luostarin alapuolen kaupunginosa muutettiin 4,5 hehtaarin kokoiseksi puutarhaksi ja sinne vedettiin vesijohto yläpuolisilta vuorilta. Veden käyttö oli uusi idea ja oli vaativa tehtävä saada suihkulähteet toimimaan luonnollisella vedenpaineella ilman pumppuja. Myöhemmin rakennus siirtyi Itävallalle, ja mm. Franz Liszt oleskeli siellä 1800-luvun puolivälissä. Näin voidaan ymmärtää myöhempi tivoli-idean kopiointi Wieniin ja myöhemmin Kööpenhaminaan. Italian valtiolle villa siirtyi 1920. Sen ulkotilat ja erityisesti niiden vesijärjestelmä on nykyisin entisöity. Puutarhassa on sypressejä 1600-luvulta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villa d’Este Wikimedia Commonsissa
Villa d'Esten viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
romeartlover.it
Villa d'Esten puutarha -  ikkuna unelmiin
Kuvia Villa D'Estestä
Villa d’Este Unescon sivuilla
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
kh
Villa Roosa

Villa Roosa vuonna 2013.
Villa Roosa on vuonna 1951 valmistunut M. Verran Huopa Oy:n entinen huopatossutehdas Orimattilassa. Tehdastoiminnan loputtua 1980-luvun lopulla rakennus on ollut kahdella eri omistajalla asuin- ja näyttelytilana vuoteen 2017 asti. Vuoden 2017 syksyllä rakennus vaihtoi jälleen omistajaa ja se on sittemmin ollut yksityiskäytössä.
Historia > M. Verran Huopa Oy

Tehtaan perustajan Mikko Verran juuret ovat Kirvussa luovutetussa Karjalassa. Hän hankkitui harjoittelijaksi Kirvun Huopatossutehtaaseen vuonna 1915. 1930-luvun laman myötä tehtaan tuotantoa vähennettiin ja jopa lopetettiin vähäksi aikaa. Mikko Verta aloitti oman huopatossujen tuotannon Kirvun Tietävälän kylässä aluksi oman perheen voimin. Työntekijämäärä kasvoi noin 15 henkeen, kunnes vuonna 1940 Moskovan rauhan myötä Kirvu luovutettiin Neuvostoliitolle. Verran huopatossutehdas siirtyi evakkoon Orimattilaan. Tehdas palasi Kirvuun vuonna 1942 ja tuotantoa jatkettiin entisissä tiloissa. Huopatossut menivät pääasiassa armeijalle, koska raaka-aineen niukkuuden takia muuhun valmistukseen ei ollut juuri resursseja. Toiminta Kirvussa loppui uuteen evakkomatkaan juhannuksena 1944. Tehtaan uudeksi kotipaikaksi tuli Orimattila, jossa toiminta alkoi tilapäistiloissa vuonna 1945. Tehdas menestyi, tuotanto kasvoi ja yhtiölle valmistui uusi tehdas vuonna 1951. Uudessa rakennuksessa oli klassismin ja funktionalismin piirteitä. Rakennus oli kolmikerroksinen, rapattu valkoiseksi ja sen oli tarkoitus turvata yrityksen kehittyminen ja laajentuminen.
Tehdas menestyi, sen tuotteet palkittiin Helsingin suurmessuilla 1955 kultamitalilla. Mikko Verta johti tehdasta vuoteen 1968 asti. Hänen jälkeensä johtajana oli Arvo Munukka vuoteen 1975 ja hänen jälkeensä viimeiseksi johtajaksi jäänyt Erkki Lario. Lahden 1978 MM-hiihtojen arvovieraat saivat lahjaksi Verran huopikkaat. Tehtaan tuotanto loppui 1980-luvun loppupuolella.
Historia > Tekstiilitaiteilijan kotina

Tekstiilitaiteilija Maisa Kaarna puolisoineen osti tehdasrakennuksen vuonna 1991 ja he muuttivat sen asunnoksi ja näyttelytilaksi. Maisa Kaarna järjesti tekstiilitaidenäyttelyitä kesäisin Villa Roosassa vuosina 1994–2007. Kaarnat antoivat entiselle tehdasrakennukselle nimen Villa Roosa, jossa ”villa” viittasi huopatossujen raaka-aineeseen.
Historia > Modernin taiteen näyttelytilana

Vuoden 2007 lopulla rakennuksen ostivat Eerika Malkki ja Jari Granholm, jotka jatkoivat Villa Roosan näyttelytoimintaa kesäisin, tekstiilitaiteen lisäksi esillä oli nykytaidetta. Villa Roosan näyttelytilat laajenivat rakennuksessa ylös- ja myös ulospäin – pihakin eli ”Tehtaanpuisto” oli näyttelytilana, samoin piharakennukseen tehty Kino Käkelä. Malkki ja Granholm luopuivat Villa Roosasta vuoden 2017 syksyllä.
Asuntona

Villa Roosan uudet omistajat ottivat rakennuksen kokonaan asuinkäyttöön eikä se ole avoinna yleisölle. He kunnostavat noin 1 000 neliömetrin laajuista rakennusta ja yli 7 000 neliön pihaa.
Baumanets

Baumanets on venäläinen mikrosatelliittien perhe. Ne on kehittänyt moskovalainen yliopisto, Bauman-instituutti.
Baumanets 1

Baumanets 1 oli mikrosatelliitti, jonka kehittivät NPO Mashinostroyeniya ja Moskovan teknillisen valtionyliopiston Bauman instituutti. Satelliitin rahoitti Venäjän avaruusjärjestö. Satelliitti tuhoutui vuonna 2006 tehdyssä Dnepr-1-kantoraketin epäonnistuneessa laukaisussa.
Baumanets 2

Baumanets 2 on toukokuussa 2011 avaruuteen toimitetteva mikrosatelliitti. Se ei ole kopio Baumanets 1-satelliitista vaan kokonaan uutta suunnittelua.
Baumanets-2 on kuusikulmainen satelliitti, jonka halkaisija on 460 mm ja korkeus 530 mm. Satelliitin kaukokartoituskameran resoluutio on 30 metriä. Satelliitti on kokonaan Bauman-instituutin opiskelijoiden suunnittelema ja rakentama. Sen säteilymittalaite on ranskalaisen Montpellier-2-yliopiston toteuttama.
Wade–Giles

Wade–Giles on mandariinikiinan latinisointijärjestelmä.
Brittiläinen sinologi ja Cambridgen yliopiston ensimmäinen kiinan kielen professori Sir Thomas Francis Wade (1818–1895) esitteli luomansa latinisointimenetelmän kirjassaan Peking Syllabry (1859).
Vuonna 1892 Herbert Allen Giles (1845–1935) auttoi Waden latinisointimenetelmää yleistymään käyttämällä sitä sanakirjassaan Chinese-English Dictionary.
Englannin kielen hallitseva asema on kiinan latinisoinnin kannalta merkinnyt sitä, että Wade–Giles vakiinnutti asemansa myös muiden kielialueiden latinisointijärjestelmänä.
Vuonna 1979 Kiinan kansantasavalta otti käyttöön uuden latinisointijärjestelmän, hanyu pinyinin, jonka ISO hyväksyi samana vuonna. Euroopan unioni on hyväksynyt pinyinin viralliseksi kiinan latinisointijärjestelmäksi.[lähde? ]
Wade–Giles on yhä epävirallisesti käytössä erityisesti anglosaksisessa maailmassa. Taiwanissa useimmat henkilö- ja paikannimet on translitteloitu Wade–Gilesin mukaan, mutta paikannimissä on nykyään siirrytty pinyiniin.
Aiheesta muualla

Pinyin to Wade-Giles Conversion Table (Arkistoitu – Internet Archive), Pinyin/Wade-Giles -konvertointitaulukko, Chicagon yliopiston kirjasto
Wadi Salukin taistelu

Wadi Salukin taistelu oli yksi vuoden 2006 Libanonin sodan viimeisistä merkittävistä taisteluista. Wadi Saluki sijaitsee Etelä-Libanonissa Israelin hallussa olevan pohjoisgolanilaisen Metullan pohjoispuolella.
Israelin hallitus päätti juuri ennen Israelin ja Hizbollahin tulitaukoa hyökätä Wadi Salukin kautta pohjoiseen ja länteen. 11. elokuuta 2006 annettiin käsky edetä Litani-joelle juuri ennen aselepoa. Israelin 162. divisioona oli aloittanut sodan hitaasti aikoen ohittaa Wadi Balukin etelästä prikaatikenraali Guy Tsurin suunnitelman mukaan. Asia kuitenkin vaati poliittista harkintaa, minkä aikana Hizbollah teki puolustusvalmisteluita. Perjantaina 11. elokuuta Israelin hallitus päätti määrätä kahden ja puolen vuorokauden maahyökkäyksen kohti Litani-jokea. Alueen tunteva Israelin liikenneministeri Shaul Mofaz kehotti pääministeri Ehud Olmertia luopumaan hankkeesta uskoen kuitenkin hyökkäyspäätöksen toimivan vain diplomaattisen painostuksen keinona.
Jalkaväkeä oli pudotettu ennakkoon Wadi Salukin länsipuolelle Andurijan ja Farunin kylien lähelle ylängölle varmistamaan korkea alue. Panssarivoimat odottivat, että Nahalin prikaatin jalkaväki olisi varmistanut Wadi Salukin siitä, ettei siellä ole Hizbollahin panssarintorjuntaan kykeneviä joukkoja, jolloin panssarivaunut olisivat voineet nousta satametriä korkean ja neljäsataa metriä pitkän mäen yli vaaratta.
Alueelle lähetettiin kaksitoista panssarivaunua. Kahden ensimmäisen ehdittyä Randurijan kylään, havaittiin, että tiellä oli esteenä Israelin ilmavoimien pommittamat romahtaneet rakennukset. Vaunujen etsiessä uutta reittiä vaunujen takana räjähti, minkä jälkeen panssarivaunukomppanian päällikkö Bernsteinin Merkava-4 -taistelupanssarivaunuun osui venäläisvalmisteinen Kornet-panssarintorjuntaohjus. Koko vaunun neljän hengen miehistö kuoli. Toinen vaunu yritti päästä uusiin asemiin. Samalla myös kolmanteen vaunuun osui ja eteneminen pysähtyi. Yhdeksännen pataljoonan komentaja Effi Dafri ja hänen sijaisensa Shimi Batat olivat haavoittuneet jo tätä ennen.
Yhdeksään muuhun panssarivaunuun osui panssarintorjuntaohjus. Useita panssarivaunuja ammuttiin takaa päin Adisijen kylän suunnasta ja ne syttyivät liekkeihin. Alueen olisi pitänyt olla jalkaväen valtaama jo kaksi viikkoa aikaisemmin ilmoitusten mukaisesti.
Hizbollaz oli maastoutunut Andurijanin kylään, mitä ei oltu ammuttu tykistöllä tai pommitettu ilmavoimilla, koska se on kristitty kylä. Vasta myöhemmin israelilaisjoukot saivat tulitukea. Samana iltana toinen pataljoona panssarivaunuineen saapui paikalle ja pystyi etenemään toista reittiä.
Sunnuntai-aamuun 13. elokuuta mennessä panssarivaunut olivat ajaneet kukkulalle ja liittyneet jalkaväen taisteluun kylissä Hizbollahia vastaan. Kahden panssarivaunun miehistö, yhteensä kahdeksan sotilasta, oli kuollut, minkä lisäksi jalkaväkeä oli kaatunut neljä sotilasta. Saman päivän iltana käskettiin pysäyttää hyökkäys, mihin mennessä oli tullut myös lisää henkilötappioita- Israelilaiset vetäytyivät Randuriasta.
Israel menetti kahdestatoista Merkava-4 -panssarivaunusta kaksi.
Aiheesta muualla

The Canyon of Death, Nava Tzuriel ja Eitan Glickman, Scoop Independent News/Yediot Aharonot
Bernhard Brænne

| Bernhard Brænne |
| --- | --- |
 Brænne vuonna 1912.
Norjan työministeri
 Bratlien hallitus 20. helmikuuta 1912 – 22. elokuuta 1912  
Edeltäjä:  Hans Jørgen Darre-Jenssen
Seuraaja:  Nils Olaf Hovdenak
 Konowin hallitus 2. helmikuuta 1910 – 10. kesäkuuta 1910  
Edeltäjä:  Nils Claus Ihlen
Seuraaja:  Hans Jørgen Darre-Jenssen
Norjan kauppaministeri
 Konowin hallitus 11. kesäkuuta 1910 – 19. helmikuuta 1912  
Edeltäjä:  Sofus Arctander
Seuraaja:  Ambortius Lindvig
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bernhard Cornelius Brænne
Syntynyt: 12. marraskuuta 1854 Trondheim, Norja
Kuollut: 7. syyskuuta 1927 (72 vuotta) Trondheim, Norja
Ammatti:  insinööri, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Frisinnede Venstre
Muut puolueet:  Høyre
Bernhard Cornelius Brænne (12. marraskuuta 1854 Trondheim – 7. syyskuuta 1927 Trondheim) oli norjalainen insinööri, tehtaanomistaja ja poliitikko. Hän toimi Norjan työministerinä vuosina 1910 ja 1912 sekä kauppaministerinä 1910–1912.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bernhard Brænne Wikimedia Commonsissa
Baum

Baum voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sukunimenä

L. Frank Baum (1856–1919), yhdysvaltalainen kirjailija
Manuel Baum (s. 1979), saksalainen jalkapallomaalivahti ja valmentaja
Vicki Baum (1888–1960), itävaltalainen kirjailija
William Wakefield Baum (1926–2015), yhdysvaltalainen kardinaali
Muita merkityksiä

Wunder-Baum, autoissa käytettävä kuusen muotoinen ilmanraikastin
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Villa d’Adda

Villa d’Addan keskustaa.
Villa d’Adda on kunta Italian Lombardiassa. Kunnan asukasluku on 4 723 (31.12.2015) ja pinta-ala kuusi neliökilometriä.
Views (Pekka Pohjolan albumi)

| Views Pekka Pohjola |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2000-2001
 Studio : Hästholmen, Helsinki   Ogeli Studio, Helsinki   Headline Studio, Tampere
 Julkaistu: 2001
 Formaatti: CD-levy (PELPCD 12)   LP-levy (SRE112)
 Tuottaja(t): Pekka Pohjola
 Tyylilaji: jazz, fuusiojazz
 Kesto: 45.07
 Levy-yhtiö: Zen Master Records   Rockadillo Records
 Levymerkki: Pohjola Records   Svart Records (LP)
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Pekka Pohjolan muut julkaisut
| Pewit 1997 | Views 2001 |   |
Views on suomalaismuusikko Pekka Pohjolan 14. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Albumi jäi Pohjolan viimeiseksi. Hän menehtyi epilepsiakohtaukseen 56-vuotiaana marraskuussa 2008.
Albumi julkaistiin Pohjola Records -levymerkillä CD-levynä. CD-levystä julkaistiin uusintapainos vuonna 2012. Vuonna 2018 Svart Records julkaisi albumista kaksi uutta vinyylipainosta: 300 kappaleen rajoitettu painos tavallisella, mustalla vinyylilevyllä sekä 200 kappaleen rajoitettu painos sinisellä vinyylillä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Pekka Pohjola, ellei toisin mainita.
Waves – 6.56
The Red Porsche – 5.00 (san. Charles Bukowski (runo))
Metropolitan – 14.05
Views – 7.34
Us – 11.32
Kokoonpano

Seppo Kantonen – flyygeli (soolo: 3, 5), kosketinsoittimet
Markku Kanerva – sähkökitara (2)
Pekka Pohjola – sähköbasso (soolo: 4-5), kosketinsoittimet
Mika Kallio – rummut (3-5)
Reino ”Reiska” Laine – rummut (3)
Anssi Nykänen – rummut (2), rumputäytteet (3, 5)
Tapio ”Mongo” Aaltonen – lyömäsoittimet
Kokoonpano > Muut muusikot

Laura Hynninen – harppu (1-2)
Kim Lönnholm – laulu (2)
Pemo Ojala – laulu (2)
Sami Saari – laulu (2)
Kokoonpano > Muut muusikot > Jouset

Timo Alanen – sello (2-5)
Tomas Djupsjöbacka – sello (1)
Teemu Kupiainen – alttoviulu
Jukka Pohjola – 2. viulu
Jari Valo – 1. viulu
Kokoonpano > Muut muusikot > Puhaltimet

Manuel Dunkel – tenorisaksofoni (3, 5)
Pentti Lahti – altto- ja baritonisaksofonit (3, 5)
Teemu Matsson – trumpetit (2-5)
Jukka Perko – alttosaksofoni (3-5, soolo: 3)
Ilmari Pohjola – vetopasuunat (2-5)
Verneri Pohjola – trumpetit (2-5)
Tapani Rinne – sopraanosaksofoni (1)
Teemu Salminen – huilu (2), piccolohuilu (4)
Markku Veijonsuo – vetopasuunat (2-5)
Kokoonpano > Tuotanto

Pekka Pohjola – tuotanto, miksaus (Headline Studio)
Tage Ylitalo – äänitys (Tampere Pro-Audio mobile: 2000-2001 Hästholmen/Hande Mertanen ja Ogeli Studio, Helsinki sekä Headline Studio, Tampere, Suomi)
Jani Viitanen – miksaus (Headline Studio)
Rita Hartwig – maalaus
Taina Värri – valokuvat
Big Girls Don’t Cry

| ”Big Girls Don’t Cry” Fergie |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Dutchess
 Julkaistu: 22. toukokuuta 2007
 Formaatti: CD single, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): will.i.am, Ron Fair
 Tyylilaji: Adult contemporary music, R&B
 Kesto: 04.28
 Levy-yhtiö: A&M will.i.am Interscope
Fergien muut singlet
| ”Glamorous” 2007 | ”Big Girls Don’t Cry” 2007 | ”Clumsy” 2007 |
Big Girls Don’t Cry (tunnetaan myös nimellä ”Big Girls Don’t Cry (Personal)”) on yhdysvaltalaislaulaja-lauluntekijä Fergien kappale hänen The Dutchess-debyyttialbumilta. Sen sanoittivat Fergie ja Toby Gad, samalla kun tuotannosta vastasi will.i.am. Kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 22. toukokuuta 2007. ”Big Girls Don’t Cry” poikkeaa Fergien aiempien singlejen parissa ilmaantuneesta hip hopista ja urbaanista musiikista sekä omaa yksinkertaisemman pop-soundin, joka sisältää elementtejä akustisia ja klassisia elementtejä. Se sisältää säveliä noin kolmeltakymmeneltä instrumentaalilta, jotka soittavat viuluja, alttoviuluja sekä selloa kappaleraidalla. Se on yksi muutamasta albumin kappaleesta joka ei sisällä samanlaisuuksia muiden muusikkojen kappaleiden kanssa. Musiikkikriitikoilta ”Big Girls Don’t Cry” sai pääosin positiivisen vastaanoton, joista monet kehuivat sen kypsyyttä ja yksinkertaisuutta esittämään singlen sekä sen viestin.
”Big Girls Don’t Cry” oli kotimaassaan kaupallinen menestys saavuttaen Billboard Hot 100 -listan kärjen. Siitä tuli hänen kolmas kyseisen listan kärjen saavuttanut single ja se teki hänestä ensimmäisen artistin, jolla on yhdeltä albumilta kolme singleä saavuttanut listan ensimmäisen sijan sitten vuoden 2000, jolloin Christina Aguilera onnistui saamaan ensimmäiset kolme listan kärkeen päässyttä singleä. ”Big Girls Don’t Cry” muodostui myös Fergien myydyimmäksi singleksi, jota oli elokuussa 2012 myyty 3 833 000 kopiota. Samalla siitä on tullut hänen pitkäikäisin kappale Billboardin listoilla oltuaan Hot 100 -listalla lähes viisikymmentä viikkoa toukokuusta 2007 maaliskuuhun 2008. Kappale saavutti listan ensimmäisen sijan Kanadassa, jossa se pysyi listoilla yhteensä viisikymmentäkolme viikkoa. Kappale saavutti listan kärjen kansainvälisesti lukuisissa valtioissa, kuten Tanskassa, Irlannissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa ja Australiassa, jossa se pysyi listan kärjessä yhteensä yhdeksän viikkoa. Ranskaa ja Unkaria lukuun ottamatta ”Big Girls Don’t Cry” saavutti listasijoituksia kymmenen parhaan joukossa myös kaikilla muilla kansainvälisillä markkinoilla kuten Alankomaissa, Ruotsissa, Suomessa, Sveitsissä ja Isossa-Britanniassa. Kappaletta käytettiin sarjan Valehtelevat viettelijät jaksossa ”Father Knows Best” (”Isä tietää parhaiten”). Kappaleen esittivät Rachel Berry (Lea Michele), Kurt Hummel (Chris Colfer) ja Blaine Anderson (Darren Criss) myös vuonna 2012 televisiosarjan Glee jaksossa ”Prom-asaurus”.
Käännös suomeksi
Wacław Kiełtyka

| Wacław Kiełtyka |
| --- | --- |
 Kiełtyka vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1981 (ikä 42)
Ammatti:  soolokitaristi, laulunkirjoittaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Vogg
Aktiivisena:  1996-
Tyylilajit:  heavy metal, death metal, tekninen death metal, thrash metal
Soittimet:  kitara, harmonikka
Yhtyeet:  Decapitated Lux Occulta Vader Machine Head
Levy-yhtiöt:  Nuclear Blast, Metal Mind Records, Earache
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Wacław "Vogg" Kiełtyka, (s. 17. joulukuuta 1981) on puolalainen muusikko ja säveltäjä.
Kiełtyka on death metal -yhtye Decapitatedin kitaristi, ja on toiminut myös Lux Occultassa vuodesta 1998. Hän toimi myös toisen tunnetun puolalaisen death metal -yhtye Vaderin kitaristina vuosina 2008-2010. Vuonna 2019 Kiełtyka kiinnitettiin yhdysvaltalaisen metalliyhtye Machine Headin kitaristiksi, korvaten edellisenä vuonna yhtyeestä lähteneen Phil Demmelin.
Vicious Lies and Dangerous Rumors

| Vicious Lies and Dangerous Rumors Big Boi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2011–2012
 Julkaistu: 11. joulukuuta 2012
 Tuottaja(t): mm. Big Boi ja Chris Carmouche (vastaavat), Organized Noize, Phantogram
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 54.33
 Levy-yhtiö: Purple Ribbon, Def Jam
Big Boin muut julkaisut
| Sir Lucious Left Foot: The Son of Chico Dusty 2010 | Vicious Lies and Dangerous Rumors 2012 | Big Grams (EP) 2015 |
Vicious Lies and Dangerous Rumors on rap-artisti Big Boin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 11. joulukuuta 2012.
Albumilta julkaistiin yksi single, Mama Told Me, jossa oli mukana myös Kelly Rowland. Albumille oli tarkoitus tulla myös yhteistyötä OutKastin toisen osapuolen, André 3000:n kanssa, mutta hänen työnsä karsiutuivat pois albumilta sopimusesteiden pakottamina. Kriitikot pitivät Vicious Lies and Dangerous Rumorsia edeltäjäänsä, Sir Lucious Left Foot: The Son of Chico Dustya, heikompana mutta verrattain hyvänä albumina. Soundin kriitikko piti Apple Of My Eye -kappaletta, johon tehtiin myös musiikkivideo, albumin "iskevimpänä". Avausviikollaan albumi sijoittui Billboard 200 -listalla 34:nneksi.