stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pepe & Saimaa
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Leikitään | Matti Mikkola, Eppu Kosonen, Timo Kiiskinen | 7.57 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Aivan sama mulle mä oon onnellinen | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Muuttuvat tiet | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 3.43 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ajan sisällä | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 6.38 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sinä lupasit | Eppu Kosonen, Johanna Vuoksenmaa | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Lyhyenä hetkenä | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 4.01 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Uneton | Eppu Kosonen, Johanna Vuoksenmaa | 7.15 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Tällä kadulla | Matti Mikkola, Jani Törmälä, Timo Kiiskinen | 5.50 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Elämän seppeleet | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 10.14 |  |  |  |  |  |  |
| 2CD (Kultapainos) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Kareilia Suite Intermezzo (Live) | Jean Sibelius | 3.17 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Aivan sama mulle mä oon onnellinen (Live) | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Leikitään (Live) | Matti Mikkola, Eppu Kosonen, Timo Kiiskinen | 7.49 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ajan sisällä (Live) | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 6.55 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Pilvi taivaan peittää (Live) | Les Reed, Jackie Rae, Leo Länsi | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Elämän seppeleet (Live) | Matti Mikkola, Timo Kiiskinen | 9.59 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Merimies (Live) | Gary Brooker, Artto Blom | 4.32 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Tällä kadulla (Live) | Matti Mikkola, Jani Törmälä, Timo Kiiskinen | 6.26 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Aamu (yleisön laulamana) | Pepe Willberg, Markku Johansson, Vexi Salmi | 1.57 |  |  |  |  |  |  |
| Uusintajulkaisun bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ajan sisällä (instrumentaali) | 6.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Muuttuvat tiet (instrumentaali) | 3.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Leikitään (instrumentaali) | 8.56 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Pepe & Saimaa Discogs-sivustolla
| n k Pepe Willberg |
| --- | --- |
Sooloalbumit:  Sinulle  Päivä tuskin päättyis kauniimmin  20 vuotta  Kun joulu on  Yksi ruusu  Tulit valona maailmaan  Syliisi aamuun jään  Kynttilöiden syttyessä  Kaukaa kaipaan  Pepe & Saimaa  Kun tuulee 
Muut albumit:  Jormas: Jormas  M. A. Numminen ystävineen: M. A. Numminen In memoriam  Jormas: Sincerely!  Pepe & Paradise: Niin vähän on aikaa  Pepe & Paradise: Pepe & Paradise  Pepe & Paradise: Pepe & Paradise 2  Hukkaputki: Hukkaa päälle!  Mestarit: Mestarit Areenalla  Tommy Tabermann & Olli Ahvenlahti: Kaksi ihoa  Kun tuulee: lauluja gospel-hengessä 
Kokoelmat:  Pepe Willberg & Jormas: Pepen parhaat  Parhaat päältä  Parhaat  Parhaat  Toivotut  20 suosikkia – Rööperiin  Jormas: 20 suosikkia – Saat miehen kyyneliin  20 suosikkia – Lady Madonna  14 suomalaista kestosuosikkia  14 rakastettua kansanlaulua  Elämältä kaiken sain  Pepe & Paradise: 70's Radio Hits  Jormas: Saat miehen Rööperiin  Lauluja rakkaudesta  Luokses palaan taas 
Muuta:  Luettelo Pepe Willbergin kappaleista
Emma-gaala 2023

| Emma-gaala 2023 |
| --- | --- |
Päiväys:  3. helmikuuta 2023
Paikka:  Helsingin jäähalli
Järjestäjä:  Musiikkituottajat
Kohokohtia
Eniten palkintoja:  Bess (4)
Eniten ehdokkuuksia:  Bess (5), Gettomasa (5), Pehmoaino (5)
  ← 2022  Emma-palkinto  2024 → 
Vuoden 2023 Emma-gaala järjestettiin Helsingin jäähallissa 3. helmikuuta 2023. Gaala juhlisti tapahtumassa 40. juhlavuottaan. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2022 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Ehdokkaat julkistettiin 8. joulukuuta 2022. Eniten ehdokkuuksia saivat Bess, Gettomasa ja Pehmoaino, jotka keräsivät kukin viisi eri ehdokkuutta.
Palkintoja jaettiin kaikkiaan 20 ehdokassarjassa, joista Vuoden alternative ja Vuoden musiikintekijä olivat ensimmäistä kertaa mukana. Vuoden kotimainen artisti tai yhtye valittiin perinteiseen tapaan yleisöäänestyksellä. Ensimmäiset palkinnonsaajat julkistettiin jo 20. tammikuuta sarjoista Erikois-Emma ja Kultainen Emma. Molemmat vastaanottivat palkintonsa gaalassa. Eniten palkintoja gaalassa sai Bess, joka keräsi kaiken kaikkiaan neljä patsasta.
Gaalan esiintyjinä nähtiin mm. Etta, Gettomasa, Isac Elliot, JVG, Maija Vilkkumaa, Pihlaja, Samu Haber, Sexmane, VV (Ville Valo) sekä Vesala.
Voittajat ja ehdokkaat > Yleisöäänestys

| Kategoria | Voittaja |
| --- | --- |
Vuoden kotimainen artisti/yhtye: Sexmane
Voittajat ja ehdokkaat > Muut palkinnot

Vuoden myydyin kotimainen albumi: Gettomasa – Vastustamaton
Vuoden striimatuin kotimainen biisi: Bess – "Ram pam pam"
Vuoden striimatuin ulkomainen biisi: Harry Styles – "As It Was"
Vienti-Emma: Amorphis
Erikois-Emma: Virve Rosti
Kultainen Emma: Tapio Korjus
Ismaël Wagué

Malin sotilasjuntan jäseniä. Ismaël Wagué edessä vasemmalla.
Ismaël Wagué (s. noin 1975) on malilainen sotilas, joka osallistui vuoden 2020 vallankaappaukseen ja toimi sen jälkeen maan hallituksessa kansallisen sovinnon ministerinä.
Wagué on opiskellut Marokon kuninkaallisessa ilmakoulussa, valmistunut kapteenikurssilta Nigeriassa ja opiskellut Malin esikuntakoulussa ja Kiinan sotakoulussa. Hän on toiminut Malin ilmavoimien yksiköiden komentajana ja ilmavoimien varaesikuntapäällikkönä.
Wagué toimi elokuussa 2020 vallan kaapanneen sotilasjuntan tiedottajana. Hänet nimitettiin saman vuoden lokakuussa Moctar Ouanen hallituksen kansallisen sovun ministeriksi.
Ascofaré Ouleymatou Tamboura

Ascofaré Ouleymatou Tamboura (s. 27. elokuuta 1955 Bamako) on malilainen poliitikko.
Ouleymatou Tamboura suoritti ylioppilastutkinnon Bamakon Notre Dame du Niger -lyseossa. Hän keskeytti oikeustieteen opintonsa Toulousen yliopistossa ja valmistui kasvatuspsykologiksi Bamakon opettajakorkeakoulusta vuonna 1982.
Tamboura työskenteli kouluhallinnossa ja projektipäällikkönä ja perusti oman yrityksen vuonna 1995. Hänen poliittinen uransa alkoi Convention parti du peuple -puolueen pääsihteerinä vuosina 1997–2002. Tamboura toimi Malin viestintäministerinä vuosina 1997–2001. Vuosina 2002 ja 2007 hänet valittiin Malin kansalliskokoukseen kotiseudultaan Ténenkoun piiristä.
Tamboura liittyi presidentti Amadou Toumani Touréa tukeneeseen Mouvement citoyen -järjestöön vuonna 2003 toimien sen pääsihteerinä ja varapuheenjohtajana. Hän osallistui Parti pour le développement économique et la solidarité -puolueen perustamiseen vuonna 2010. Vuonna 2017 Tamboura oli perustamassa Mouvement citoyen pour l’alternance, le travail et la transparence -puoluetta, jonka varapuheenjohtajana hän toimii.
Tamboura on naimisissa ja neljän lapsen äiti.
Mountaga Tall

Mountaga Tall (s. 10. joulukuuta 1956 Ségou) on malilainen juristi ja poliitikko.
Tall syntyi kuljetusyrittäjänä toimineen maanomistajan perheeseen. Hän on tukulorivaltakunnan hallitsijan Umar Tallin ja tämän pojan Ahmadu Sékun suora jälkeläinen. Tall opiskeli oikeustieteitä Senegalissa ja valmistui tohtoriksi vuonna 1981.
Tallin johtama Congrès national d’initiative démocratique (CNID) osallistui Malin demokratialiikkeeseen vuosina 1990–1991 ja toimi maaliskuun 1991 sotilaskaappauksen jälkeen aktiivisesti maan siirtämiseksi siviilihallintoon. Tall oli ehdokkaana vuoden 1992 presidentinvaaleissa ja sai ensimmäisellä kierroksella 11,41 prosenttia äänistä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa CNID sai yhdeksän edustajaa.
Vuonna 1993 CNID sai kolme ministerinpaikkaa Abdoulaye Sékou Sown hallituksessa, mutta asettui pian oppositioon presidentti Alpha Oumar Konaréa vastaan. Puolue radikalisoitui ja järjesti vaaliboikotteja ja väkivaltaisia mielenosoituksia. Tall pidätettiin syytettynä väkivallan lietsomisesta, mutta vapautettiin myöhemmin.
Vuonna 2002 Tall tuli viidenneksi presidentinvaaleissa ja CNID sai 13 kansalliskokouspaikkaa Espoir 2002 -ryhmän jäsenenä. Vuonna 2007 CNID:n kansanedustajamäärä supistui seitsemään ja Tall uusi vaivoin paikkansa Ségousta. Vuoden 2013 kansalliskokousvaaleissa häntä ei enää valittu.
Presidentti Ibrahim Boubacar Keïta nimitti Tallin Malin korkeakoulu- ja tiedeministeriksi huhtikuussa 2014. Heinäkuussa 2016 hänet siirrettiin digitalous- ja tiedotusministeriksi sekä hallituksen puhemieheksi. Tall erotettiin hallituksesta huhtikuussa 2017.
Saruman

| Saruman |
| --- | --- |
 Christopher Lee Sarumanina.
Luoja(t):  J. R. R. Tolkien
Näyttelijä(t):  Christopher Lee
Ensi- esiintyminen:  Sormuksen ritarit
Sarja:  Taru sormusten herrasta
Henkilötiedot
Aliakset:  Curumo, Curunír
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saruman on kuvitteellinen velho J. R. R. Tolkienin kirjoittamassa fantasiaromaanissa Taru sormusten herrasta. Romaanissa Saruman Valkoinen on velhojen veljeskunnan ylpeä, vallanhimoinen ja petollinen johtaja, joka on solminut liiton tarinan antagonistin Sauronin kanssa.
Alkuperä

Sarumanin hahmo ei esiintynyt Tolkienin vuonna 1917 luonnosteleman Silmarillionin tarinassa tai vuoden 1937 lastenromaanissa Hobitti eli sinne ja takaisin, vaan hänet esiteltiin vasta vuonna 1954 julkaistussa Taru sormusten herrasta -romaanin ensimmäisessä osassa, Sormuksen ritarit. Tarun sormusten herrasta kirjoittaminen alkoi Hobitin julkaisun jälkeen vuoden 1937 loppupuolella, mutta alun perin Saruman ei kuulunut romaanin hahmoihin, ja hänet mainitaan ensimmäisen kerran vasta Sormuksen ritareiden ensimmäisen puoliskon lopussa. Tolkien oli kirjoittanut Sormuksen ritareihin juonenkäänteen, jossa velho Gandalf ei pääse päähahmo Frodo Reppulin luokse, koska Saruman on vanginnut hänet torniinsa. Saruman vain mainitaan nimeltä Sormuksen ritareissa, ja hänen varsinainen ensiesiintymisensä on Kahdessa tornissa.
Rooli > Elokuvissa

Sarumanin elokuvadebyytti oli Ralph Bakshin ohjaamassa piirroselokuvassa Taru sormusten herrasta vuodelta 1978. Sarumanin ääninäyttelijä oli Fraser Kerr. Bakshin elokuvassa Saruman esiintyy vain Gandalfin kanssa Rautapihassa ja myöhemmin Ämyrilinnan taistelussa, koska rajallisen budjetin takia elokuvan päätös on Kahden tornin ensimmäisen puoliskon loppuratkaisu. Elokuvassa Sarumanilla on kaavun väri on punainen perinteisen valkoisen sijasta. Sarumanin nimi lausutaan elokuvassa muodossa ”Aruman”, koska tuotantoryhmän mielestä hahmon nimi oli liikaa Sauronin nimen kaltainen. Päätöksestä huolimatta hänen nimensä lausutaan eräissä kohtauksissa myös muodossa ”Saruman”. Saruman ei esiinny Rankin/Bassin tuottaman piirroselokuvan Kuninkaan paluu hahmokaartissa.
Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Sarumanin näyttelijä on Christopher Lee. Elokuvatrilogiassa Sarumanilla on suurempi ja aktiivisempi rooli kuin kirjoissa, erityisesti Kahdessa tornissa, jossa on hän ottanut pääkonnan paikan Sauronin sijasta. Kirjoissa Sarumanin taikavoimiin viitataan vain maininnalla, mutta Sormuksen ritareissa hän loihtii äänellään lumimyrskyn Sumuvuorten ylle ja Kuninkaan paluun erikoispidennetyssä versiossa hän taikoo sauvallaan tulipallon. Jackson leikkasi Sarumanin roolin pois Kuninkaan paluusta, mutta kohtaus teki paluun elokuvan erikoispidennetyssä versiossa. Kirjasta poiketen Saruman ei kuole Konnussa, vaan Gríma Kärmekieli iskee häntä puukolla selkään Orthancin huipulla. Legolas ampuu nuolella Gríman ja Sarumanin ruumis syöksyy alas tornista, kunnes se seivästyy rattaaseen.
Saruman esiintyy myös Peter Jacksonin ohjaamassa Hobitti – Odottamaton matka -elokuvassa, joskin hänellä on elokuvassa vain yksi kohtaus. Hahmoa esittää toistamiseen Christopher Lee.
Sarumanin nimet

Curumo: Sarumanin alkuperäinen quenyankielinen nimi.
Curunír: Sarumanin sindarinkielinen nimi, joka tarkoittaa ”se, jolla on viekkaat neuvot”.
Saruman : Tämän nimen hän sai Rohanin asukkailta. Se tarkoittaa ”taidon miestä”.
Sarkku: Örkkien antama lempinimi jota hän käytti voimansa menettäneenä Konnussa.
Aiheesta muualla

Saruman KontuWikissä
| n k Ainur |
| --- | --- |
Ainulindalë
Valar:  Aulë (Mahal)  Estë  Irmo (Lórien)  Manwë (Súlimo)  Námo (Mandos)  Nessa  Nienna  Oromë (Aldaron)  Tulkas  Ulmo  Vairë  Vána  Varda (Elbereth)  Yavanna (Kementári) 
Musta Vihollinen: Melkor (Morgoth)
Maiar:  Eönwë  Ilmarë  Ossë  Uinen  Salmar  Sauron  Melian  Arien  Tilion  Gothmog  Curumo (Saruman)  Olórin (Gandalf)  Aiwendil (Radagast)  Alatar ja Pallando  Durinin turma
Emma-gaala 2022

| Emma-gaala 2022 |
| --- | --- |
Päiväys:  6. toukokuuta 2022
Paikka:  Helsingin jäähalli
Järjestäjä:  Musiikkituottajat
Kohokohtia
Eniten palkintoja:  Blind Channel (6)
Eniten ehdokkuuksia:  Ellinoora (5), Gasellit (5), Haloo Helsinki! (5), Viivi (5)
  ← 2021  Emma-palkinto  2023 → 
Vuoden 2022 Emma-gaala järjestettiin Helsingin jäähallilla 6. toukokuuta 2022. Gaala oli järjestyksessään 36. Tapahtuma oli alun perin tarkoitus järjestää Hartwall Arenalla 5. helmikuuta 2022, mutta sitä siirrettiin Suomen koronavirustilanteen heikennyttyä. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2021 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Ehdokkaat julkistettiin 14. joulukuuta 2021. Eniten ehdokkuuksia saivat Ellinoora, Gasellit, Haloo Helsinki! ja Viivi, jotka olivat kukin ehdolla viidessä eri kategoriassa.
Palkintoja jaettiin kaikkiaan 21 ehdokassarjassa, joista vuoden kotimainen artisti/yhtye valittiin perinteiseen tapaan yleisöäänestyksellä.
Eniten palkintoja voitti Blind Channel (6 patsasta).
Emma Gaalassa esiintyivät
Portion Boys feat. Matti ja Teppo
Ellinoora
Chisu
Gasellit
Juha Tapio
Samma Gamla Vanliga Remixin ensiesityksen esittäneet Cledos, Averagekidluke ja A36
Tulokas-potpurissa esiintyivät: Arppa, VIIVI, Hassan Maikal, Sexmane sekä Pyrythekid
Blind Channel
Voittajat ja ehdokkaat > Yleisöäänestys

| Kategoria | Voittaja |
| --- | --- |
Vuoden kotimainen artisti/yhtye: Blind Channel
Voittajat ja ehdokkaat > Muut palkinnot

Vuoden myydyin kotimainen albumi: Behm – Draaman kaari viehättää
Vuoden striimatuin kotimainen biisi: Blind Channel – ”Dark Side”
Vuoden striimatuin ulkomainen biisi: Måneskin – ”I Wanna Be Your Slave”
Erikois-Emma: Maarit Hurmerinta
Vienti-Emma: Blind Channel
Kaipolan paperitehdas

| Kaipolan paperitehdas |
| --- | --- |
Valtio:   Suomi
Sijainti:  Kaipola, Jämsä
Koordinaatit:  61°48′43″N, 25°14′20″E
Aloitti toimintansa:  1952
Lopetti toimintansa:  2021
Tehdastyyppi:  paperitehdas
Perustettu:  1952 
Työntekijöiden määrä:  500
Omistaja:  UPM 
 fiKaipolan paperitehdas 
Commons:  luokka
Kaipolan paperitehdas 1950-luvun puolivälissä
Jämsän Kaipolan paperitehdas 1950-luvun puolivälissä
Kaipolan paperitehdas oli Jämsässä sijaitseva paperitehdas, joka kuului UPM-Kymmene Oyj -konserniin. Tehdas toimi vuosien 1952 ja tammikuun 2021 välillä. Tehtaalla työskenteli lakkautukseen asti noin 500 työntekijää. Tehtaalla oli kolme paperikonetta, joiden yhteinen tuotantokapasiteetti oli noin 700 000 t/a. Kaipolan tehdasyhteisö sai tehtaan viimeisen vuoden dokumentoinnista Nykydokumentointiteko-tunnustuspalkinnon vuonna 2021.
Historia

Yhtyneet Paperitehtaat perusti Kaipolan tehtaan vuonna 1952, Päijänteen rannalle Jämsänjokilaaksoon. Tehdas perustettiin korvaamaan Myllykosken paperitehtaan tuotantoa joka oli erkaantunut aiemmin omaksi yhtiökseen. Ensimmäinen paperikone, paperikone 1 käynnistyi vuonna 1954. Seuraava virstapylväs saavutettiin pari vuotta myöhemmin vuonna 1956, jolloin käynnistyivät paperikone 2 sekä kartonkikone 3. Vuoteen 1964 mennessä tehtaalla oli jo viisi käyvää paperikonetta.
Vuosina 1965–1985 tehtaassa tehtiin pieniä koneuusintoja ja erikoistuotteita, aloitettiin suuntautuminen kevytpainopapereihin sekä kuumahierteen kehitystyö, koehiertämö käynnistyikin vuonna 1969. Ensimmäinen varsinainen kuumahiertämö käynnistyi vuonna 1977 ja toinen vuonna 1987, samana vuonna käynnistyi paperikone 6 sekä biologinen puhdistamo, myös vuonna 1987 lopetettiin paperikone 1:n toiminta. Vuotta myöhemmin vuonna 1988 lakkautettiin paperikone 2 ja kartonkikone 3. Vuonna 1989 käynnistyivät kuumahiertämö 3, siistauslaitos ja paperikone 7.
Vuosina 1991–2001 uusittiin tehtaan voimalaitosta kolmeen kertaan sekä paperikone 5:n toiminta lopetettiin. Vuonna 1991 voimalaitos uudistettiin, vuonna 1992 paperikone 5 lopetti toiminnan, vuonna 1993 voimalaitoksen sähkösuodinta laajennettiin ja vuonna 2001 valmistui voimalaitokselle uusi varakattila. Myös vuoden 2001 jälkeen uudistuksia on tehty ympäri tehdasta ja niitä tehdään myös tulevaisuudessa, jotta tehdas pysyy kilpailukykyisenä ja tuottavana. Elokuussa 2020 UPM kuitenkin ilmoitti suunnittelevansa Kaipolan tehtaan pysyvää sulkemista viimeistään vuoden 2020 loppuun mennessä. Lakkautus vähensi graafisten paperien kapasiteettia 720 000 tonnilta, mistä 450 000 tonnia on sanomalehtipaperia ja 270 000 tonnia päällystettyä mekaanista painopaperia.
Tuotanto > Tehtaan paperikoneet

Tehtaassa oli sen pysähtyessä kolme paperikonetta, jotka valmistivat LWC-, sanomalehti- ja luettelopapereita yli 700 000 tonnia vuodessa. Tästä määrästä yli puolet oli luettelopapereita. Parhaimmillaan toimivia paperikoneita oli yhtä aikaa viisi kappaletta vuosina 1988–1989. Kolmen vanhimman paperikoneen alkuperäinen tuotanto oli yhteensä 150 000 tonnia vuodessa sanomalehtipaperia. Neljällä vanhimmalla päästiin yhteensä noin 230 000 tonnin vuosituotantoon.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK1 | Bagley & Sewall | 6.9.1954–21.9.1987 | Tasoviira | 7 400 mm (291") | 3 imupuristinta peräkkäin | 670 m/min | (Alkuper. 70-85 0000 t/a, Sanomalehtipaperi) | Kone romutettu. Halli muutettu siistaamoksi. Kuva koneesta (vas.) Kone valmisti yli 2 milj. t paperia. (Paperitehdas I). Valmistuessaan maailman levein paperikone. |
| Paperikone PK2 | Walmsley | 26.5.1956–27.4.1989 | Tasoviira | 5 800 mm (228") |  ? | 610 m/min | (Alkuper. 55 000 t/a, (kiiltävä) Sanomalehtipaperi) | Myytiin Meksikoon. Koneessa oli kiillotuskalanteri. Halli muutettu siistaamoksi. Kuva koneesta (oik.) Kone valmisti n. 1,8 milj. t paperia. (Paperitehdas I) |
| Paperikone PK3 | Pusey & Jones | (1906) xx.10.1954–12/1988 | Tasoviira | 2 340 mm (92") |  ? | 75 m/min | 5 000–10 000 t/a, Kääre- ja hylsypaperi tehtaan omaan käyttöön | Simpeleen paperitehtaalta siirretty vanha vuonna 1906 valmistunut paperikone PK1, Halli muutettu sähkötarvikevarastoksi (paperisali, Paperitehdas I) |
| Paperikone PK4 | Beloit (Valmet uusinut kokonaan) | 30.3.1961– 2.1.2021 (Uusittu 1984, 1986, 1996, 2005) | Sym-Former R (Alkuper. Tasoviira) | 7 600 mm (Alkuper. 7 300 mm) | Sym-Press II (Alkuper. Kaksoispuristin + 3-puristin) | 1 500  m/min (Alkuper. 915 m/min) | 210 000 t/a (Alkuper.. 110 000 t/a), Luettelo- (TD) ja sanomalehtipaperi | 64 kuivatussylinteriä. (Paperitehdas II) |
| Paperikone PK5 | Beloit | 31.3.1964–16.4.1992 (Uusittu 1986, purettu 1994) | Tasoviira | 7 300 mm | Kaksoispuristin + 3-puristin | 915 m/min Ennätys 975 m/min 1989 | Sanomalehtipaperi 110 000 t/a Ennätys 104 350 t/a 1990 | Kone purettu vuonna 1994 ja myyty Indonesiaan hienopaperikoneeksi, Halli telavarastona. Kone valmisti 2,6 milj. t paperia. (Paperitehdas II) |
| Paperikone PK6 | Valmet | 12.11.1987 22.37– 3.11.2020 (Uusittu 1997, 2005) | Alkuper. Sym-Former F | 9 150 mm | Sym-Press II | 1 650 m/min | 270 000 t/a, LWC-paperi / Syväpainopaperi | On-machine päällystysyksikkö.      2 superkalanteria. Valmistuessaan  maailman suurin LWC-paperikone. |
| Paperikone PK7 | Valmet (Voith uusinut) | 28.11.1989– 14.12.2020 (Uusittu 2005) | Speed-Former HS | 9 150 mm (8 500 mm) | Sym-Press II + 4-puristin | 1 560 m/min | 250 000 t/a, Luettelo- (TD) ja Sanomalehtipaperi, 34–52 g/m2 | Viimeinen sanomalehtipaperikone Suomessa (muut lakkautettu viimeistään 2010) |
Hiomo ja kuorimo

Hiomossa oli aluksi 12 Roberts-merkkistä hiomakonetta, jotka olivat Tampellan amerikkalaisella lisenssillä valmistamia. Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n oma konepaja, Jylhävaaran konepaja toimitti suurimman osan muista laitteista. Kuorimossa oli kaksi kuorimarumpua.
Hiomo pysäytettiin huhtikuussa 1988. Niin sanottu "pikkuhiertämö" pysäytettiin vuonna 1989. Se purettiin ja myytiin jatkamaan massanvalmistusta Sambiassa. Ykköshiertämö pysäytettiin kesäkuussa 1992.
Hiomon toimitiloissa toimii Saksalainen Voith Paper, joka aloitti heinäkuussa 2010 painopapereiden tuotannossa käytettävien telojen valmistuksen Kaipolan tehtaalla. Yksikkö valmistaa pehmeitä kalanteriteloja ja se työllisti alkuvaiheessa neljä henkilöä.
Siistaamo

Kaipolan vuonna 1988 valmistunut siistaamo oli Suomen suurin ja käytti yli puolet maassa talteen otetusta kotikeräyspaperista.
Siistaamon alkuperäinen kapasiteetti oli keräyspaperia noin 300 tonnia päivässä. Vuosien 1992–1993 aikana kapasiteettia nostettiin 380 tonniin päivässä. Vuosina 1997–1998 siistaamon kapasiteetti nostettiin 450 tonniin päivässä ja edelleen 580 tonniin päivässä vuosina 2004–2005.
Höyryvoimalaitos

Alkuperäisessä voimalaitoksessa oli kaksi höyrykattilaa, joiden polttoaineena oli puujäte, kuoret, kivihiilipöly tai öljy. Höyryvoimalaitoksella oli laajimmillaan kolme kattilaa. Kaikilla kattiloilla oli yhteinen, vuonna 1954 rakennettu 120 metriä korkea tiilipiippu.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kattila | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Teho | Polttoaineet |
| Kattila 1 (vanha pääkattila) |  | 1954–198x poistettu |  |  |
| Kattila 2 |  | 1954–198x poistettu |  |  |
| Kattila 3 |  | 196x–2002 poistettu |  |  |
| Kattila 4 (vara- ja huippukattila) |  | 1986– | 44 MW | Raskas polttoöljy |
| Kattila 5 (pääkattila) |  | 1991– (uusittu 2006) | 117 MW | Kuori- ja kuitulietteet, metsähake, sahojen sivutuotteet ja muut bio- polttoaineet, turve ja öljy |
| Kattila 6 (vara- ja huippukattila) |  | 2000– | 98 MW | Raskas polttoöljy |

Lisäksi höyryä tuotettiin hiertämöiden lämmön talteenotoissa LTO2 (36 MW) ja LTO3 (40 MW).
Tuotteet

Paperitehtaan silloisia tuotteita olivat:
Päällystetty aikakauslehtipaperi (LWC):
UPM Cote
UPM Ultra
Luettelopaperi (TD):
UPM Opalite
Sanomalehtipaperi:
UPM News
Tehdasrata

Tehtaan alueella on lyhyt tehdasradan pätkä.
Aiheesta muualla

Keski-Suomen museon ja UPM Kaipolan paperitehtaan yhteistyössä vuonna 2020 tekemä dokumentointi Finnassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaipolan paperitehtaan koneet PK1 ja PK2 vuonna 1956
Televisioakatemia

Televisioakatemia ry on Yleisradio Oy:n, MTV Oy:n, Sanoma Media Finland Oy:n ja SATU ry:n perustama yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää kotimaisten televisio-ohjelmien arvostusta. Vuonna 2013 jäseneksi liittyi Discovery Networks Finland, 2014 Fox International Channels Oy ja vuonna 2015 Elisa Viihde. Yhdistys jakaa vuosittain Kultainen Venla
 -tunnustuspalkinnot kotimaisille televisio-ohjelmille ja tekijöille ja järjestää siihen liittyvän palkintogaalan sekä tarvittaessa luento- ja keskustelutilaisuuksia jäsenistölleen. Televisioakatemian jäsenenä on tällä hetkellä noin 400 televisioalan ammattilaista.
Televisioakatemia ry palkitsi Media & Message -tapahtumassa  6.8.2015  Tuomas Summasen 5 000 euron ”Vuoden TV-tekijä” tunnustuksella. Tunnustus on myönnetty 7.8.2014 käsikirjoittaja Joonas Nordmanille ja vuonna 2013 Martti Lindholmille.
Hallitus:
Antti Väisänen, puheenjohtaja, Warner Bros. International Television Production Finland
Laura Kuulasmaa, varapuheenjohtaja, Audiovisual Producers Finland – APFI
Petri Jauhiainen, Yle
Elina Mustelin, FOX / The Walt Disney Company Nordic
Marko Karvo, MTV
Katja Santala, Warner Bros. Discovery
Ville Toivonen, Nelonen Media
Ani Korpela, Elisa Viihde
Aiheesta muualla

Televisioakatemia ry:n sivut
Kultainenvenla.fi