stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bruno Malias

| Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Maa:  Brasilia> Miesten beachfutis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2003 |  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2004 |  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2006 |  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2007 |  |  |
|  Kultaa | Marseille 2008 |  |  |
|  Kultaa | Dubai 2009 |  |  |
|  Hopeaa | Ravenna 2011 |  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2005 |  |  |
|  Pronssia | Tahiti 2013 |  |  |
Bruno Malias Mendes (usein Bruno Malias tai vain Bruno; s. 29. maaliskuuta 1980 Rio de Janeiro) on brasilialainen beachfutispelaaja. Hän edustaa Corinthiansia ja Brasilian beachfutismaajoukkuetta. Pelipaikaltaan Bruno on hyökkääjä. Hän on 187 senttimetriä pitkä.
Bruno on voittanut maajoukkueen kanssa kuusi maailmanmestaruutta vuosina 2003, 2004, 2006, 2007, 2008 ja 2009. MM-hopeaa hän on saavuttanut vuonna 2011 ja pronssia vuosina 2005 ja 2013. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Bruno oli sekä turnauksen kolmanneksi paras pelaaja että kolmanneksi paras maalintekijä. Seuraavana vuonna hän oli niin ikään kolmanneksi paras maalintekijä. Bruno on pelannut maajoukkueessa 200 ottelua tehden niissä 214 maalia.
Seuratasolla Bruno on edustanut Corinthiansia vuodesta 2013. Sitä ennen hän on pelannut kotimaansa lisäksi myös Argentiinassa, Italiassa ja Portugalissa. Vuonna 2013 Bruno voitti Corinthiansin kanssa seurojen maailmanmestaruuden.
Käännös suomeksi
Eino Viljanne

Eino Ilmari Viljanne (ent. Vilkman; 9. lokakuuta 1911 – 5. elokuuta 1989) oli suomalainen kirjakauppias, kirjankustantaja ja kirjailija, joka julkaisi 1940-luvulta alkaen uni- ja ennustuskirjoja sekä sukupuolielämää käsitelleitä teoksia. Hän omisti Helsingissä E. Viljanteen kirjakauppa- ja kustannusliike-nimisen toiminimen vuoteen 1949 saakka.
Vuonna 1948 Viljanne matkusti Yhdysvaltoihin ja järjesti siellä kirjanäyttelyn. Viljanteen palattua vuonna 1949 Suomeen hänen vaimonsa otti hänestä avioeron. Viljanne alkoi avioeron jälkeen juomaan ja myi toiminimensä miljoonan markan hinnasta.
Tammikuussa 1950 Viljanne alkoi julkaista sanomalehdissä hollantilaisen gynekologin Theodoor Hendrik van de Velden (1873-1937) Hedelmällisyys avioliitossa-kirjaa koskevia ilmoituksia. Kirjaa tilattiin paljon ja kun Viljasella oli varastossaan vain 400 kappaletta kirjasta osa tilaajista jäi ilman teosta. Tilaajien ennakkomaksuja Viljanne ei kuitenkaan palauttanut, vaan hän ilmoitti aikovansa toimittaa puuttuvat kirjat Yhdysvalloissa olleesta varastostaan. Viljanne kaupitteli samalla tavalla myös omaa kirjaansa Vain sinulle. Viljanteen liikekumppanina oli aiemmin Täydellinen riemuavioliitto-kirjan tekijä David L. Leivo.
Helsingin hovioikeus tuomitsi Viljanteen vuonna 1967 kahdeksaksi vuodeksi seitsemäksi kuukaudeksi kuritushuoneeseen taposta ja silpomisesta. Hän oli tappanut parturin puukottamalla tätä rintaan ja varastanut kaksi 20 markan arvoista sormusta. Hovioikeuden tekemän mielentilatutkimuksen mukaan Viljanne ei ollut täydessä ymmärryksessä ja siten tuomio oli lyhyempi kuin alkuperäisesti.
Viljanne käytti myös nimimerkkejä I. Maagi ja Charles Marck.
Julkaisuja

Omalla nimellä:
Unikirja: selitykset useammille tuhansille eri unien näyille vanhojen ja uusimpien lähteiden mukaan; toimittanut Eino Viljanne. Viljanteen kirjakauppa- ja kustannusliike, Helsinki 1943, 2. painos 1944, 3. painos 1945
Ole näin: opas kaikille ikäkausille.  Viljanteen kirjakauppa- ja kustannusliike, Helsinki 1944, 3. painos 1945
Vain sinulle. Viljanteen kirjakauppa- ja kustannusliike, Helsinki 1945, 2. painos 1946
Nimimerkillä I. Maagi:
Täydellinen uni- ja ennustuskirja: selitykset useammille tuhansille unien näyille, sekä selostus korteistaennustamistaitoon. Viljanteen kirjakauppa- ja kustannusliike, Helsinki 1947
Nimimerkillä Charles Marck:
Lemmenkoulu.  Kirjasampo 1953, Helsinki 1953, uusi painos Kirjakauppa Tieto, Helsinki 1955, 2. painos Kirjasampo, Helsinki 1960, 6. painos 1963, 7. painos 1967
Ole näin: opas kaikille ikäkausille. 4. painos Kirjakauppa Tieto, Helsinki 1955
Rakasta minua näin!. Kustannus Oy Able, Helsinki 1961
Emätinpieru

Emätinpieru (lat. flatus vaginalis) on emättimen ilmapäästö, joka usein tapahtuu yhdynnän tai muun seksuaalisen kanssakäymisen tai venyttelyn ja harjoittelun, kuten joogan, aikana tai jälkeen. Nimensä mukaisesti emätinpieru muistuttaa ääneltään pierua, mutta päästö ei sisällä poistokaasuja, eikä siihen täten liity vastaavaa hajua.
Emätinpierut ovat luonnollisia, mutta saattavat ensimmäisillä kerroilla koettuina aiheuttaa noloja tilanteita. Jotkut pitävät emätinpieruja eroottisina, ja niille on oma pornografian alalajinsa.
Syyt

Emätinpierut syntyvät, kun ilmaa joutuu rentoutuneeseen emättimeen. Tyypillisimmin tämä tapahtuu yhdynnän aikana, kun siitin käy emättimen ulkopuolella, mutta työntyy nopeasti takaisin vieden ilmaa mukanaan emättimeen. Pakkaantunut ilma purkaantuu emätinpieruna. Purkaantuminen voi tapahtua yhdynnän aikana sivuteitse tai yhdynnän jälkeen. Yhdynnän aikainen kosteus voimistaa purkauksen ääntä tehden siitä helpommin havaittavan.[lähde? ]
Syyt > Välttäminen

Ulospäin työntävät Kegel-harjoitukset saattavat vähentää emätinpierujen määrää emätinyhdynnän osalta. Määrää voidaan vähentää myös välttämällä asentoja, joissa nainen kohottaa lantiotaan ja reisiään esimerkiksi nostamalla jalkansa päänsä yläpuolelle. Tällaiset asennot tekevät yhdynnän työntöjen sisäänpäin kohdistuvasta liikkeestä tiiviitä, jolloin niistä aiheutuu emätinpieruja.[lähde? ] Myös liukastevoiteiden käyttö saattaa vähentää emätinpierujen määrää.
Doom Crew Inc.

| Doom Crew Inc>  Black Label Society |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. marraskuuta 2021
 Tyylilaji: heavy metal
 Levy-yhtiö: E1 Music
Listasijoitukset
  35. (albumilista)    10. (fyysinen albumilista)
Black Label Societyn muut julkaisut
| Grimmest Hits 2018 | Doom Crew Inc. 2021 |   |
Doom Crew Inc. on heavy metal -yhtye Black Label Societyn yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 26. marraskuuta 2021 levymerkillä E1 Music.
Kappaleet

Set You Free – 3.57
Destroy & Conquer – 4.41
You Made Me Want To Live – 4.31
Forever And A Day – 4.09
End Of Days – 5.22
Ruins – 5.47
Forsaken – 5.54
Love Reign Down, 2021 Version – 5.48
Gospel Of Lies – 6.32
Shelter Me – 5.28
Gather All My Sins – 4.18
Farewell Ballad – 6.39
Kokoonpano

Zakk Wylde – kitara, laulu
Dario Lorina – kitara
J.D. DeServio -  basso
Jeff Fabb - rummut
Arvostelut

Inferno:
Kaaoszine: 8½/10
Aiheesta muualla

Doom Crew Inc. Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Doom Crew Inc. Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Cardesse

Cardessen pääkatu
Cardesse on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 259 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Cardessen pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Eleanor

Eleanor (/ˈɛl.ə.nɔːɹ/) on englanninkielinen naisen etunimi. Se on muunnelma oksitaaninkielisestä nimestä Alienòr.
Suomessa etunimi Eleanor on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 456 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Tunnettuja Eleanor-nimisiä

Eleanor of Aquitaine (suom. Eleonoora Akvitanialainen; 1122–1204), Ranskan ja Englannin kuningatar ja Akvitanian herttuatar
Eleanor of Castile (suom. Eleonoora Kastilialainen; 1241–1290), Englannin kuningatar
Eleanor of Provence (suom. Eleonora Provencelainen; 1223–1291), Englannin kuningatar
Eleanor Alberga (s. 1949), jamaikalainen säveltäjä ja pianisti
Eleanor Boardman (1898–1991), yhdysvaltalainen näyttelijä
Eleanor Catton (s. 1985), uusiseelantilainen kirjailija ja käsikirjoittaja
Eleanor Columbus (s. 1989), yhdysvaltalainen näyttelijä
Eleanor Coppola (1936–2024), yhdysvaltalainen elokuvantekijä ja käsitetaiteilija
Eleanor Farjeon (1881–1965), englantilainen kirjailija
Eleanor Fortescue-Brickdale (1872–1945), englantilainen taidemaalari
Eleanor Garatti (1909–1998), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Eleanor Helin (1932–2009), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
Eleanor Hibbert, Victoria Holt (1906–1993), brittiläinen kirjailija
Eleanor Holm (1913–2004), yhdysvaltalainen uimari
Eleanor Jarman (1904–?), yhdysvaltalainen vankikarkuri ja ryöstäjä
Eleanor Logan, Elle Logan (s. 1987), yhdysvaltalainen soutaja
Eleanor Marx (1855–1898), saksalais-brittiläinen kirjailija, aktivisti ja kääntäjä
Eleanor Holmes Norton (s. 1937), yhdysvaltalainen poliitikko
Eleanor Parker (1922–2013), yhdysvaltalainen näyttelijä
Eleanor Patterson (s. 1996), australialainen korkeushyppääjä
Eleanor H. Porter (1868–1920), yhdysvaltalainen kirjailija
Eleanor Powell (1912–1982), yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija
Eleanor Marie Robertson, Nora Roberts (s. 1950), yhdysvaltalainen kirjailija
Eleanor Roosevelt (1884–1962), yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja diplomaatti sekä Yhdysvaltain ensimmäinen nainen
Eleanor Sokoloff (1914–2020), yhdysvaltalainen pianopedagogi ja pianisti
Eleanor Tomlinson (s. 1992), englantilainen näyttelijä ja laulaja
Kuvitteellisia henkilöitä:
Eleanor, hahmo Franz Ferdinandin laulussa Eleanor Put Your Boots On
Eleanor Abernathy, Hullu kissanainen, suuren kissalauman kanssa elävä vanhahko nainen tv-sarjassa Simpsonit
Eleanor Rigby, hahmo The Beatlesin laulussa Eleanor Rigby
Eleanor Rigby, hahmo elokuvassa The Disappearance of Eleanor Rigby
Eleanor Shellstrop, hahmo televisiosarjassa The Good Place
Cardassit

Cardassien unionin logo
Gul Dukat, yksi tunnetuimmista cardassihahmoista taiteilija Alorinin kuvaamana
Cardassit ovat fiktiivinen Star Trek -sarjan avaruusolentorotu. Niiden ensiesiintyminen tapahtui televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi vuonna 1991, ja myöhemmin niillä oli merkittävä osa Star Trek: Deep Space Ninessa. Ne polveutuvat ilmeisen matelijamaisista esi-isistä.
Cardassit ovat Star Trek-universumissa alun perin olleet "rauhallinen kansa, joilla on ollut voimakas hengellinen elämä", mutta jotka nälänhädän ja sairauksien runtelemana päätyivät sotaisan ja nationalistisen yksinvallan alle. Obsidiaani-tiedustelupalveluiden valvonnassa cardasseista tuli imperialisteja, ja he ryhtyivät sotimaan ja haalimaan resursseja muilta roduilta rikastuakseen itse.
Vuonna 2328 Cardassit valloittivat Bajorin ja orjuuttivat bajorilaiset viideksikymmeneksi vuodeksi. Deep Space Nine-sarjan alussa cardassit kävivät sodan bajoraaneja vastaan, ja poistuivat planeetta Bajorinilta ja Deep Space Ninelta.
Merkittävimpiä cardasseja sarjassa olivat Deep Space Ninen avaruusaseman vaatekauppias ja vakooja Garak (jota näyttelee Andrew Robinson), sekä cardassipäällikkö Gul Dukat (Marc Alaimo), joka oli yksi sarjan pääroistoista. Cardassien kotimaailma, Cardassia Prime sijaitsee Star Trek -universumin Alfa-kvandrantissa. Cardassien iho on harmaa ja hiukset mustat. Cardassien tiedustelupalvelu Obsidiaanimuodostelma mainitaan usein Deep Space Ninessa.
Carla Marangoni

| Mitalit> Maa:   Italia.Naisten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Naisten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Naisten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
Carla Marangoni (13. marraskuuta 1915 Pavia – 18. tammikuuta 2018 Pavia) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli mukana saamassa hopeamitalia joukkuekilpailussa. Hän oli 12-vuotiaana yksi kaikkien aikojen nuorimmista naispuolisista olympiamitalisteista; nuorin oli hänen joukkoetoverinsa Gina "Popolo" Giavotti.  Marangoni oli ammatiltaan kirjanpitäjä. Hän oli yksi ensimmäisistä naisista Italiassa, jolla oli ajokortti. Hän ei avioitunut koskaan, eikä hänellä ollut omia lapsia. Hänelle läheinen veljenpoika, milanolainen ylilääkäri Luigi Marangoni, kuoli 1981 Punaisten prikaatien murhaamana.
Marangoni oli kuollessaan vanhin elossa ollut olympiamitalisti.
Canon PowerShot A800

| Canon PowerShot A800 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Digitaalinen kompaktikamera
Kenno:  Noin 10 megapikseliä
Korkein resoluutio:  3648 × 2736 pikseliä
Objektiivi:  3,3x optinen zoom kinovastaavuus 37–122 mm f/ 3.0–5.8
Suljinajat:  15-1/2500 s
Tarkennustavat:  Automaattitarkennus kasvojen tunnistuksella
Sarjakuvaus:  Noin 0,8 kuvaa sekunnissa
ISO-arvot:  100, 200, 400, 800, 1600
Salama:  Sisäänrakennettu
LCD-näyttö:  2,5 tuumaa Noin 115 kilopikseliä TFT-näyttö
Tallennusmedia:  SD-muistikortti SDHC-muistikortti SDXC-muistikortti MMC-muistikortti MMCplus-muistikortti HC MMCplus-muistikortti
Akku:  AA-kokoiset alkaliparistot
Paino:  Noin 138 g (vain kameran runko)
Canon PowerShot A800 on Canonin valmistama digitaalinen kompaktikamera. Se on yksi Canonin edullisimmista kameramalleista, ja sen virtalähteenä toimivat AA kokoiset paristot.
PowerShot A800 kuvasuoritin on Canonin DIGIC III. Kameralla on mahdollista kuvata valokuvien lisäksi videota, ja videon enimmäistarkkuus on 640 × 480 pikseliä, ja kuvataajuus 30 kuvaa sekunnissa.
Bandyliigakausi 2009–2010

| Bandyliiga 2009–2010 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  11
Mestari:  HIFK
Toinen sija:  OLS
Kolmas sija:  Narukerä
Paras maalintekijä:  Jukka Loukkola, OLS (28)
  ← 2009 :  2011 → 
Jääpallon Bandyliigassa kaudella 2009-2010 ratkaistiin järjestyksessään sadas jääpallon Suomen mestaruus.
Bandyliigassa pelattiin ensin yksinkertainen alkusarja, jonka kuusi parasta joukkuetta jatkoivat Valioliigassa ja viisi muuta joukkuetta Bandyliigan jatkosarjassa. Valioliiga pelattiin kuuden joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Alkusarjan kolme parasta joukkuetta saivat lähtöpisteitä Valioliigaan; paras sai kolme pistettä, toinen kaksi pistettä ja kolmas yhden pisteen. Bandyliigan jatkosarja pelattiin viiden joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Alkusarjan seitsemäs ja kahdeksas joukkue saivat lähtöpisteitä Bandyliigan jatkosarjaan; seitsemäs sai kaksi pistettä ja kahdeksas yhden pisteen. Jatko-otteluihin etenivät kaikki kuusi Valioliigan joukkuetta sekä kaksi parasta Bandyliigan jatkosarjan joukkuetta.
Valioliigan paras sai valita itselleen puolivälierävastustajan valioliigan sijoille 5.-6. ja jatkosarjan sijoille 1.-2. sijoittuneista joukkueista. Tämän jälkeen valioliigan toinen ja kolmas valitsivat itselleen vastustajan. Pudotuspelit pelattiin paras kolmesta -periaatteella.
Runkosarjan voitti yllättäen vahvan alkukauden pelannut Oulun Palloseura, joka maalieron turvin oli ykkösenä ennen Akillesta ja Narukerää. Valioliigassa kolmikon ohi kuitenkin kiilasivat mestarisuosikit Oulun Luistinseura ja Helsingin IFK, sekä Kampparit.
OLS ja HIFK kohtasivat myös loppuotteluissa, missä HIFK voitti sadatta kertaa jaetun Suomen mestaruuden. HIFK:n edellinen mestaruus oli tullut 12 vuotta aiemmin. Pronssiottelussa Narukerä voitti Kampparit jatkoajalla; Kamppareiden ensimmäinen jääpallomitali jäi yhä saamatta.
Runkosarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oulun Palloseura | 10 | 8 | 0 | 2 | 73-37 | 16 |
| Porvoon Akilles | 10 | 8 | 0 | 2 | 55-28 | 16 |
| Porin Narukerä | 10 | 8 | 0 | 2 | 49-22 | 16 |
| Helsingin IFK | 10 | 7 | 0 | 3 | 62-33 | 14 |
| Mikkelin Kampparit | 10 | 6 | 1 | 3 | 39-33 | 13 |
| Oulun Luistinseura | 10 | 6 | 0 | 4 | 73-34 | 12 |
| Lappeenrannan Veiterä | 10 | 3 | 1 | 6 | 38-59 | 7 |
| Jyväskylän Seudun Palloseura | 10 | 2 | 1 | 7 | 32-50 | 5 |
| Tornion Palloveikot | 10 | 2 | 1 | 7 | 39-72 | 5 |
| Warkauden Pallo -35 | 10 | 2 | 1 | 7 | 33-70 | 5 |
| Botnia-69, Helsinki | 10 | 0 | 1 | 9 | 18-73 | 1 |
Jatkosarjat > Valioliiga

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 10 | 8 | 1 | 1 | 43-27 | 17 |
| Oulun Luistinseura | 10 | 7 | 0 | 3 | 57-46 | 14 |
| Mikkelin Kampparit | 10 | 5 | 1 | 4 | 56-50 | 11 |
| Porvoon Akilles | 10 | 3 | 2 | 5 | 41-41 | 10 |
| Porin Narukerä | 10 | 4 | 0 | 6 | 39-47 | 9 |
| Oulun Palloseura | 10 | 1 | 0 | 9 | 31-56 | 5 |
Jatkosarjat > Bandyliigan jatkosarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lappeenrannan Veiterä | 8 | 7 | 0 | 1 | 52-25 | 16 |
| Tornion Palloveikot | 8 | 5 | 1 | 2 | 46-34 | 11 |
| Jyväskylän Seudun Palloseura | 8 | 3 | 1 | 4 | 38-31 | 8 |
| Botnia-69, Helsinki | 8 | 2 | 2 | 4 | 31-43 | 6 |
| Warkauden Pallo -35 | 8 | 0 | 2 | 6 | 28-62 | 2 |
Puolivälierät

Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -menetelmällä siten, että ensimmäinen ottelu käytiin heikommin sijoittuneen ja toinen sekä tarvittaessa kolmas ottelu paremmin sijoittuneen kotikentällä.
| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 | Ottelu 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oulun Luistinseura | 2-0 | Tornion Palloveikot | 5-2 | 11-3 | - |
| Porvoon Akilles | 1-2 | Porin Narukerä | 6-1 | 1-3 | 1-3 |
| Mikkelin Kampparit | 2-0 | Oulun Palloseura | 10-3 | 5-4 | - |
| Helsingin IFK | 2-0 | Lappeenrannan Veiterä | 8-2 | 11-3 | - |
Välierät

Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin puolivälierätkin.
| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 | Ottelu 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 2-1 | Porin Narukerä | 1-4 | 5-1 | 7-1 |
| Oulun Luistinseura | 2-1 | Mikkelin Kampparit | 6-5 | 6-9 | 8-1 |
Pronssiottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Mikkelin Kampparit | 4–5 ja. | Porin Narukerä |
Loppuottelut

Loppuottelut pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin aiemmat kierroksetkin.
| Joukkue #1 | Voitot | Joukkue #2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 | Ottelu 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 2-0 | Oulun Luistinseura | 3-2 | 2-1 | - |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Helsingin IFK
2.: Oulun Luistinseura
3.: Porin Narukerä
4.: Mikkelin Kampparit
Suomen mestarit

HIFK: Juha Laitinen, Tommi Niittylä, Tuomas Jalkanen, Lauri Söderström, Janne Hölttö, Pete Pättiniemi, Tommi Paajanen, Panu Arjanko, Kristian Skaffari, Tomi Tasten, Rolf Larsson, Niclas Borenius, Tuomo Partanen, Patrik Huber, Atte Hänninen, Erik Hörhammer, Cristoffer Huber, Casimir Berner, Teijo Laitinen, Mika Mutikainen, Janne Hauska, Harri Olbert, Teemu Häkkinen. Taustaryhmä: Valmentajat Ari Kukkonen, Juha Laitinen, Petri Laakso Huoltajat: Veikko Niemelä, Jan Tavast, Niko Laamanen, Jani Laakso Media: Aimo Vainio(jojo), Joni Hildén, Pasi Virtanen
Parhaat maalintekijät

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Jukka Loukkola | OLS | 28 |
| 2. | Tomi Mustonen | Narukerä | 26 |
| 3. | Lauri Söderström | HIFK | 22 |
| 4. | Rasmus Lindqvist | Akilles | 21 |
| 5. | Ville-Veikko Angeria | OLS | 20 |
| 6. | Samuli Koivuniemi | OPS | 18 |
| 7. | Jarmo Mällinen | OLS | 17 |
| 7. | Mika Mutikainen | HIFK | 17 |
| 9. | Aku Pylvänäinen | OPS | 16 |
| 10. | Antti Pesonen | OPS | 15 |
Carlo Pellegrini

Carlo Pellegrini (9. heinäkuuta 1736 Longobardi – 13. maaliskuuta 1822) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. syyskuuta 1761 ja nimitettiin Nicastron hiippakunnan johtoon 29. tammikuuta 1798. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hyacinthe-Sigismond Gerdil.
Pellegrini erosi tehtävistään Nicastron piispana 12. toukokuuta 1818.
Donetskin lentoaseman toinen taistelu

Donetskin lentoaseman toinen taistelu oli elokuun 2014 lopulta 26. tammikuuta 2015 saakka käyty taistelu Donetskin kansainvälisen lentoaseman hallinnasta Itä-Ukrainan sodan aikana. Ukrainalaiset olivat vallanneet lentoaseman kapinallisten pidettyä sitä hetken hallussaan toukokuussa 2014. Taistelut hellittivät joksikin aikaa, kunnes ne kiihtyivät jälleen elokuun lopussa. Lentoaseman ukrainalaiset puolustajat torjuivat useita kapinallisten hyökkäyksiä ja tulivat tunnetuksi Ukrainassa "kyborgeina". Kiivaita taisteluja käytiin lentoaseman terminaalirakennusten hallinnasta. Puolustavat ukrainalaisjoukot päättivät lopulta vetäytyä 21. tammikuuta vuoden 2015 puolella ja taistelut aseman tuntumassa hellittivät lopulta ukrainalaisten epäonnistuneiden vastahyökkäysten jälkeen 26. tammikuuta. Rintamalinja paikalla jähmettyi sittemmin paikalleen. Kapinallisille valtaus oli merkittävä propagandavoitto.
Tausta

Donetskin kansainvälisen lentoaseman sijainti Ukrainassa.
Itä-Ukrainan kriisin aikana kapinalliset niin sanotun Donetskin kansantasavallan joukot aloittivat toimintansa Donetskissa huhtikuussa 2014, jolloin kapinalliset ottivat haltuunsa kaupungin hallinnollisia rakennuksia. kansainvälistä lentoasemaa säilyi kuitenkin pienen ukrainalaisosaston hallinnassa. Lentoasemalla oli ennen sotaa Euro 2012 -jalkapallokisojen alla toteutettu laajoja 685 miljoonan euron uudistustöitä. Donetskin lentoaseman ensimmäinen taistelu alkoi 26. toukokuuta 2014 hieman Petro Porošenkon voittamien Ukrainan presidentinvaalien jälkeen. Aamuyöllä paikalle saapuneet kapinalliset olivat ensin vaatineet ukrainalaisjoukkojen poistumista ja lentokenttä vallattiin. Kun kapinalliset eivät suostuneet vetäytymään, Ukrainan asevoimat vastasi tekemällä rynnäkön lentoasemalle. Useita kymmeniä kapinallisia sai surmansa Ukrainan asevoimien kriisin ensimmäisessä kaltaisessaan operaatiossa ilman ukrainalaisia tappioita.
Taistelut lentoasemalla hellittivät satunnaista epäsuoraa tulta lukuun ottamatta rynnäkön toteuttamisen jälkeen ja Ukrainan terrorisminvastaisen operaation eli ATO:n (Анти-Tерористична Oперація) joukot työnsivät kapinallisia takaisin valtaamiltaan alueilta rintaman muilla osuuksilla Donetskin ja Luhanskin alueilla. Kohti Donetskia ukrainalaiset etenivät etelästä.
Elokuussa kapinalliset aloittivat vastahyökkäyksen nyt Ukrainan puolelle edenneiden venäläisjoukkojen tukemina ja ukrainalaiset kärsivät huomattavan tappion Ilovaiskin taistelussa. Saman kuun lopussa alkoivat uudet taistelut myös Donetskin lentoaseman hallinnasta. Päävastuussa olevat puolustajien joukot koostuivat 93. mekanisoidusta prikaatista, 79. maahanlaskuprikaatista, sekä sittemmin marraskuussa 2014 muodostetusta 81. maahanlaskuprikaatista. Puolustajiin lukeutui myös Oikean sektorin vapaaehtoisia. Venäjän puolella keskeisessä roolissa oli Somalia-pataljoona. Mahdollisesti taisteluihin osallistui muitakin Venäjän asevoimien joukkoja, mutta varmuutta tästä ei ole, eikä niistä ei ole yksilöitävissä olevia tietoja.
Taistelu > Taistelujen alku

Ukrainalaisten joukkojen onnistui torjua ensimmäinen hyökkäys ilman muualle sidottujen reservien apua ja 5. syyskuuta 2014 astui voimaan Minskin sopimuksen mukainen tulitauko. Sopimus jätti kuitenkin määrittelemättä, kummalle osapuolelle lentoaseman hallinta kuului ja taistelut paikalla kiihtyivät tulitauosta huolimatta kapinallisten yrittäessä edelleen vallata ukrainalaisten asemat.