stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skorpiós
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skorpiós Wikimedia Commonsissa
Kuvia ja tietoa saaresta (englanniksi)
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Typpi Oy:n räjähdysturma

| Typpi Oy:n räjähdysturma |
| --- | --- |
 Räjähdyksen jälkiä tammikuussa 1963.
Päivämäärä:  9. tammikuuta 1963
Kellonaika:  0.54
Tapahtumapaikka:  Typpi Oy:n tehdasalue, Oulu,  Suomi
Syy:  ammoniumnitraatin syttyminen
Kuolleita:  10
Typpi Oy:n räjähdysturma eli nk. Typen pamaus tapahtui vuonna 1963 Oulussa Takalaanilan kaupunginosassa. Varhain aamuyöllä (kello 0.54) 9. tammikuuta 1963 Typpi Oy:n tehdasalueella sattui räjähdys, joka surmasi kymmenen ihmistä. Räjähdyksen aiheuttama paineaalto särki satoja ikkunoita kaupungin keskustassa, jonne on räjähdyspaikalta yli kaksi kilometriä. Räjähdys sinkosi tiili- ja betonikappaleita kilometrien päähän. Räjähdys kuultiin jopa 45 kilometrin päässä Ylikiimingin Alavuotolla ja rekisteröitiin Sodankylän seismologisella asemalla.
Räjähdys tuhosi tehtaan 40 metriä korkean kahdeksankerroksisen salpietarivaraston sekä sen vieressä sijainneen rakeistustornin. Rakennuksista jäi jäljelle vain hieman seinärakennelmia. Useat tehdasalueen rakennukset vaurioituivat pahoin. Räjähdyksen aiheutti lannoitteiden ja räjähdysaineiden valmistuksessa käytettävän ammoniumnitraatin syttyminen. Räjähtänyt määrä oli 10 tonnia. Typpi Oy:n oma sisäinen tutkimustoimikunta totesi sekoitussäiliön suuren koon vaikuttaneen tapahtumaprosessiin.
Tehdas korjattiin onnettomuuden jälkeen nopeasti ja jo tammikuun lopulla tuotanto käynnistyi uudelleen. Salpietarin rakeistusjärjestelmää muutettiin myöhemmin kauko-ohjattavaksi. Reijo Ahtokarin laatiman Typpi Oy:n 25-vuotishistoriikin mukaan muitakin muutoksia tehtiin: tornirakeistus vaihdettiin kierukkarakeistus-menetelmäksi ja eräluonteisia prosesseja muutettiin jatkuvaluonteisiksi. Konsulttiapua näihin uudistustoimiin saatiin Länsi-Saksasta Friedrich Uhde GmbH:lta. Prosessinvalvontaa keskitettiin sekä automatisoitiin.
Lannoitetuotanto Oulussa lakkautettiin vuonna 1991.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pohjois-Pohjanmaan museo, Uuno Laukka kokoelma: Valokuvia räjähdyksen aiheuttamista tuhoista
Pohjois-Pohjanmaan museo, Uuno Laukka kokoelma: Valokuvia räjähdyksen aiheuttamista tuhoista ja uhrien siunaustilaisuudesta
Pelastustiedon juttu räjähdyksestä
Sirpa Jegorow: ”Typen pamaus” surmasi useita ihmisiä, joista osa jäi ikuisesti kadoksiin Yle Elävä arkisto.  9.1.2023.
Oulun historia
| --- | --- |
Oulun palot:   v. 1652 palo  v. 1655 palo  v. 1705 palot  v. 1715 palo  v. 1773 palo  v. 1822 palo  v. 1882 palo 
Merenkulku:   Fregatti Toivo  Hailuotolaiva  Kiikelin hylky  Laitakarin hylky  Hinaaja Oulu II  Sophia Marian hylky 
Teollisuuden historia:   Aittokoski Oy  Katri Antell  Merijal  Oulu Oy  Pateniemen saha  Tervahovi  Toppila Oy  Toppilan Mallasjuomatehdas  Typpi Oy  Ab Uleå Oy  Veljekset Åström 
Kuntaliitokset:   1965: Oulujoen kunta  2009: Ylikiimingin kunta  2013:  Haukiputaan kunta  Kiimingin kunta  Oulunsalon kunta  Yli-Iin kunta 
Katso myös:   Kierikkikeskus  Latokankaan kivikautinen asuinalue  Oulun kasarmi  Oulun kristalliyö  Oulun linna  Oulun valtaus  Pikku-Berliini  Rekikylän kivikautinen asuinpaikka  Typpi Oy:n räjähdysturma  Ylikiimingin seurakunta
Arttu Luttinen

| Arttu Luttinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1983 (ikä 41) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Luti, Slowhand, Taikuri
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Fehérvár AV19
Sarja:  EBEL
Tehtävä:  apuvalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2019
Seurat:  HIFK (SML) Binghamton Senators (AHL) Blues (SML) Pelicans (SML) Fehérvár AV19 (EBEL)
NHL-varaus:  3. kierros, 75. varaus, 2002 Ottawa Senators
Arttu Luttinen (s. 3. syyskuuta 1983 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi omalla urallaan SM-liigaa Helsingin IFK:ssa, Espoo Bluesissa ja Pelicansissa yhteensä 749 runkosarjaottelua tehopistein 170+183=353 ja keräten 702 jäähyminuuttia sekä 120 playoff-ottelua tehopistein 28+16=44 ja keräten 91 jäähyminuuttia. Luttinen toimi Pelicansin kapteenina kaudella 2011–2012 sekä HIFK:n kapteenina vuodet 2015–2017. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 2011, 2012 ja 2016, joista kaksi jälkimmäistä joukkueensa kapteenina. Luttinen voitti myös SM-pronssia vuonna 2004. Hän pelasi urallaan myös yhden kauden AHL:ssä ja kaksi kautta monikansallisessa Erste Bank Eishockey Ligassa. Nykyään Luttinen toimii EBEL:ssä pelaajaurallaankin edustamansa unkarilaisjoukkue Fehérvár AV19:n apuvalmentajana.
Ura > Seuraura > Ensimmäiset SM-liigakaudet HIFK:ssa

Luttinen on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän voitti C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1999, B-nuorten SM-pronssia vuosina 2000 ja 2001 sekä A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2003, SM-hopeaa vuonna 2001 ja SM-pronssia vuonna 2002. Kaudella 2001–2002 Luttinen pelasi loukkaantumisten takia runkosarjassa vain 24 ottelua, mutta hän teki niissä kuitenkin 1.38 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla tehot 16+17=33, joilla Luttinen oli HIFK:n toiseksi paras pistemies Eetu Holman jälkeen. Ottawa Senators varasi hänet kolmannella kierroksella 75. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2002.
Kaudella 2002–2003 Luttinen nousi HIFK:n SM-liigajoukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 41 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 4+4=8. Hän teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 17. syyskuuta 2002 paikallisvastustaja Jokereita vastaan. Luttinen teki liigauransa avausmaalin myös Jokereita vastaan vieraissa 7. joulukuuta 2002, jolloin hän sai ottelussa myös yhden syöttöpisteen. HIFK:ssa lähinnä nelosketjussa pelannut Luttinen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa. Hän pelasi kauden aikana myös vielä HIFK:n A-nuorissa. Luttisella oli koko A-nuorten SM-liigan paras pistekerkiarvo ottelua kohden (1.70), kun hän teki kymmenessä pelaamassaan runkosarjaottelussa tehot tehot 7+10=17. Huhtikuussa 2003 Luttinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Kauden 2003–2004 Luttinen voitti SM-pronssia. Hän pelasi kauden aikana myös yhteensä viisi Mestis-ottelua lainalla Järvenpään Haukkojen ja Hyvinkään Ahmojen paidoissa. Kesäkuussa 2004 Luttinen teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa. Kaudella 2004–2005 hän kuului joukkueen suurimpiin tasonnostajiin ja vakiinnutti paikkansa HIFK:n kakkosketjussa tehden kaikissa 56 runkosarjaottelussa tehot 12+13=25. Luttinen oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Timo Pärssisen kanssa. Liigauransa ensimmäisen playoff-maalinsa hän teki hyvään paikkaan kolmannessä puolivälieräottelussa 21. maaliskuuta 2005 Rauman Lukkoa vastaan, kun Luttisen ajassa 61.28 syntynyt jatkoaikamaali ratkaisi HIFK:lle 4–3-voiton. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Lukko vei kuitenkin koko ottelusarjan voitoin 4–1.
Kaudella 2005–2006 Luttinen nousi HIFK:n ykkösketjuun Tony Salmelaisen ja Janne Hauhtosen rinnalle ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+26=44, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies heidän jälkeensä. Luttinen jakoi koko liigan pistepörssin seitsemännen sijan Ilveksen Jussi Pesosen ja Tapparan Petri Kontiolan kanssa.
Ura > Seuraura > AHL:n kautta takaisin SM-liigaan

Luttisella oli HIFK:n kanssa vuosi sopimusta jäljellä, mutta hän teki kesäkuussa 2006 kaksivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän pelasi kauden 2006–2007 kokonaan farmijoukkue Binghamton Senatorsissa, AHL:ssä tehden 74 runkosarjaottelussa tehot 12+17=29. Syksyn 2007 harjoitusleirin jälkeen Luttinen palasi hieman yllättäen HIFK:hon, jonne Senators lainasi hänet ottelukohtaisella sopimuksella. Kausi 2007–2008 oli Luttiselle kuitenkin odotettua vaikeampi ja 47 runkosarjaottelua toi vain 16 tehopistettä. Myös hänen ensimmäistä maaliaan sai odottaa yli kaksi kuukautta. Luttinen ei sopinut täysin HIFK:n päävalmentaja Paul Baxterin pelitapaan ja pelasi paljon myös alemmissa ketjuissa. Hän kuitenkin paransi hieman otteitaan kevättä kohden.
Kaudella 2008–2009 Luttinen nousi uuden päävalmentaja Kari Jalosen alaisuudessa taas HIFK:n luottopelaajaksi varsinkin erikoistilanteissa. Hän oli lopulta joukkueen toiseksi paras pistemies Kim Hirschovitsin jälkeen tehoilla 23+16=39. Luttinen sijoittui SM-liigan yhden kauden maaliennätyksellään koko liigan maalipörssissä seitsemänneksi Kärppien Kristian Kuuselan ja Toni Koiviston kanssa. Kaudella 2009–2010 hän nousi HIFK:n varakapteeniksi.
Ura > Seuraura > Hopeakaudet Bluesissa ja Pelicansissa

Kaudeksi 2010–2011 Luttinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Espoo Bluesin riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+12=27. Luttinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Luttinen siirtyi kaudeksi 2011–2012 vuoden mittaisella sopimuksella Pelicansiin, jossa hän korvasi NHL:ään lähteneen Antti Tyrväisen. Luttinen nousi joukkueen kapteeniksi. Hän teki ykkösketjussa tehot 18+17=35 ja oli Pelicansin kolmanneksi paras maalintekijä. Luttinen sijoittui myös 106 minuutillaan SM-liigan jäähypörssissä seitsemänneksi. Hän jakoi kahdeksalla osumallaan koko kevään 2012 pudotuspelien maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Radek Smoleňákin kanssa ja johdatti Pelicansin kauden päätteeksi seurahistorian ensimmäiseen SM-mitaliin hopean muodossa.
Ura > Seuraura > Paluu HIFK:hon

Luttinen palasi kaudeksi 2012–2013 kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa HIFK:hon. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Luttinen pelasi hieman vaikean ja tehottoman syyskauden, mutta kevättä kohden ja Raimo Summasen tultua HIFK:n päävalmentajaksi Luttinen paransi peliään. Hän pelasi kauden aikana myös keskushyökkääjän tontilla. Tehopisteitä syntyi runkosarjassa 24. Kaudella 2013–2014 niitä syntyi saman verran, mutta Luttinen pelasi kuitenkin kokonaisvaltaisesti tasaisemmin ja hoiti myös muutamia otteluita Ville Peltosen poissa ollessa kapteenin roolia. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Kaudeksi 2014–2015 Luttinen nimettiin HIFK:n varakapteeniksi. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+14=33. Luttinen jakoi koko SM-liigan maalipörssin neljännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa ja voitti koko liigan ylivoimamaalipörssin 12 osumallaan. Helmikuussa 2015 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudeksi 2015–2016 Luttinen nimettiin HIFK:n kapteeniksi. Hän oli 17 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Luttinen johdatti HIFK:n kauden päätteeksi SM-hopeaan.
Luttisen kausi 2016–2017 alkoi sairastuvalta ja hän pelasi runkosarjassa vain 41 ottelua. Luttinen jakoi HIFK:n sisäisen tehotilaston voiton Juuso Puustisen ja Joe Finleyn kanssa lukemalla +11, mutta hänen kautensa osoittautui lopulta pettymykseksi. Luttinen teki runkosarjassa vain tehot 6+6=12, eikä onnistunut tekemään pudotuspeleissä yhtään tehopistettä. Hän jäi pudotuspeleissä neljässä ottelussa kokonaan HIFK:n kokoonpanon ulkopuolelle.
Ura > Seuraura > Vuodet EBEL:ssä ja uran loppuminen

Kaudeksi 2017–2018 Luttinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan unkarilaisjoukkue Fehérvár AV19:een. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Heinäkuussa 2018 Luttinen teki Fehérvárin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän oli pudotuspeleissä joukkueensa paras maalintekijä kolmella osumallaan.
Marraskuussa 2019 Luttinen vahvisti omalla Instagram-tilillään lopettaneensa pelaajauransa. Tammikuussa 2020 hän liittyi edellisen kauden joukkueensa, EBEL-joukkue Fehérvár AV19:n apuvalmentajaksi, kun seura erotti päävalmentaja Hannu Järvenpään. Uudeksi päävalmentajaksi nousi puolestaan Järvenpään apuvalmentajana toiminut Antti Karhula.
Ura > Maajoukkueura

Luttinen pelasi Suomen A-maajoukkueessa kuusi ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 14. joulukuuta 2005 ennen Rosno Cupia pelatussa harjoitusottelussa Tšekkiä vastaan.
Saavutukset

SM-liigan hopea (2011, 2012 ja 2016) ja pronssi (2004)
SM-liigan pudotuspelien maalipörssin voitto (Radek Smoleňákin kanssa) (2012)
A-nuorten Suomenmestaruus (2003), SM-hopea (2001) ja -pronssi (2002)
B-nuorten SM-pronssi (2000 ja 2001)
C-nuorten Suomenmestaruus (1999)
Assassin’s Creed: Revelations

| Assassin’s Creed: Revelations |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Montreal Ubisoft Annecy Ubisoft Massiv Ubisoft Quebec Ubisoft Singapore Ubisoft Bucharest
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Steam, Humble Store, Ubisoft Store, PlayStation Store ja Microsoft Store
Ohjaaja:  Alexandre Amancio
Tuottaja:  Martin Schelling
Suunnittelija:  Alexandre Breault
Käsikirjoittaja:  Darby McDevitt
Säveltäjä:  Jesper Kyd Lorne Balfe
Pelisarja:  Assassin’s Creed
Pelimoottori:  Anvil
Julkaistu:  PlayStation 3, Xbox 360NA 15. marraskuuta 2011EU 15. marraskuuta 2011JP 1. joulukuuta 2011 Microsoft WindowsNA 29. marraskuuta 2011AUS 1. joulukuuta 2011EU 2. joulukuuta 2011 PlayStation 4, Xbox One  15. marraskuuta 2016
Lajityyppi:  toimintaseikkailu, hiiviskely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD-ROM, Steam
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Assassin’s Creed: Revelations on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema Assassin’s Creed -toimintaseikkailupelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli on jatko-osa peleille Assassin’s Creed II ja Assassin’s Creed: Brotherhood, ja päättää Ezio-trilogian tarinan. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle 15. marraskuuta 2011 ja Microsoft Windowsille 29. marraskuuta. Marraskuussa 2016 peli julkaistiin myös PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle osana graafisesti paranneltua The Ezio Collection -kokoelmaa.
Pelaaminen

Ezio Auditore da Firenzen lisäksi pelissä esiintyy Assassin’s Creedistä tuttu Altaïr Ibn-La’Ahad ja nykypäivässä elävä, Altaïrin ja Ezion sukulainen sekä heidän elämäänsä Animus-tietokoneohjelmalla tutkiva Desmond Miles. Revelations päättää sarjan Ezion osalta.
Pelialueena toimiva Konstantinopoli on hieman pienempi kuin Assassin’s Creed: Brotherhoodissa esiintyvä Rooma, mutta se on täysin erilainen: Konstantinopolista puuttuu Rooman suuret ja avoimet tilat, sillä se on erinäisille mäille ja rinteille rakennettu metropoli, ja siinä sulautuvat yhteen eri kulttuurit ja sivilisaatiot. Yksi pelin uusista laitteista on tarttumakoukku, jolla Ezio pystyy kiipeämään nopeammin ja liukumaan helposti köyttä pitkin katolta katolle. Tarinan lisäksi pelistä löytyy myös paranneltu moninpeli.
Pelistä julkaistu Collector Edition sisältää taidekirjan, Assassin’s Creed: Embers -lyhytelokuvan, soundtrackin, yksinpelitehtävän ja kaksi moninpelihahmoa.
Pelaaminen > Beeta

Pelin beetaversio avautui 3. syyskuuta 2011 UPlay- ja PlayStation Plus -jäsenille. Beeta tuli avoimeksi PlayStation Network -jäsenille 10. lokakuuta 2011. Beta ei avautunut Windows- ja Xbox 360 -pelaajille.
Juoni

52-vuotias Ezio Auditore da Firenze lähtee mittavalle pyhiinvaellusmatkalle Masyafiin, vanhaan assassiinien linnakkeeseen, josta hän löytää viidellä avaimella suljetun esi-isänsä Altaïr Ibn-La’Ahadin salaisen kirjaston. Kammion aarteisiin käsiksi pyrkivät temppeliritarit ovat löytäneet yhden avaimista, jättäen neljä avainta Ezion etsittäväksi. Ezion täytyy löytää nämä avaimet ennen temppeliritareita ja selvittää, kuka pitää viidettä avainta hallussaan.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: (PS3) 80.05% (Xbox 360) 79.37% (PC) 74.67%
Metacritic: (PS3) 80/100 (Xbox360) 80/100 (PC) 80/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
1UP.com: B+
Destructoid: 7.5/10
Edge: 7/10
Game Informer: 8.75/10
GamePro: 7/10
GameSpot: 8.0/10
GamesRadar: 8/10
GameTrailers: 8.8/10
IGN: 8.5/10
Official PlayStation Magazine (UK): 9/10
Official Xbox Magazine: 8.5/10
VG: 7/10
Joystiq: 
Assassin's Creed: Revelations sai yleisesti positiivisen vastaanoton. GameRankings ja Metacritic antoivat PlayStation 3 -versiolle pisteet 80.05% ja 80/100, Xbox 360 -versiolle 79.37% ja 80/100, ja PC-versiolle pisteet 74.67% ja 80/100. IGN antoi pelille 8.5 pistettä 10:stä, arvostellen sen parhaaksi pelisarjan peliksitähän asti. 1UP antoi pelille arvosanan B+, huomauttaen pelistä puuttuvan muun muassa AC2- ja Brotherhood-pelien mekaaniikan.
Koukkuri

Koukkuri
| --- | --- |
Sijainti:  Naantali Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turun saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  0,11 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Koukkuri (ruots. Keckolot) on Naantaliin kuuluva pieni 11 hehtaarin saari Saaristomerellä. Saari on enklaavi ja sitä ympäröi Parainen. Naantalin kaupunkiin kuuluu lisäksi vesialuetta 34 hehtaaria saaren ympäriltä. Saari on kallioinen ja metsäinen, sekä sillä sijaitsee yksi mökki.
Naantali ja Parainen valmistelivat vuonna 2010 esitystä, jossa Koukkuri liitettäisiin Paraisiin ja Paraisiin osittain kuuluva Taipaluksen saari kokonaan Naantaliin.
Hilkka (nimi)

| Hilkka |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  27. marraskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  nimi Hilja, hilkka (päähine), sadun Punahilkka
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilkka on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu nimestä Hilja tai myssymäistä naisen päähinettä tarkoittavasta sanasta hilkka, joka Grimmin veljesten Punahilkka-sadun vaikutuksesta tuli 1800-luvun lopulla käyttöön ensin kutsumanimenä ja yleistyi myöhemmin virallisena etunimenäkin. Taiteilija Hilkka Finne oli alun perin Hilja, mutta hän leikki lapsena niin paljon Punahilkkaa, että hänen veljensä Jalmari Finne alkoi kutsua häntä Hilkaksi, ja myöhemmin Hilja muutti virallisen etunimensä Hilkaksi.
Hilkan nimipäivä on 27. marraskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Hilkka on Suomessa annettu 30 518 naiselle, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana.
Tunnettuja Hilkkoja

Hilkka Ahde (s. 1957), toiminnanjohtaja, ohjelmajärjestäjä ja SDP:n poliitikko
Hilkka Ahmala (1915–1972), työväenlehtien toimittaja
Hilkka-Liisa Ahola (1920–2009), keramiikkataiteilija
Hilkka Finne (1877–1964), taiteilija, opettaja ja kuvittaja
Hilkka Hakola (1934–2022), koripalloilija
Hilkka Helinä (1916–1973), näyttelijä
Hilkka Honkakangas (1918–2005), näytelmäkirjailija
Hilkka Inkala (1924–2012), kuvittaja, piirtäjä ja pankkivirkailija
Hilkka Kauppi (1921–1996), kirjastonhoitaja ja kirjastoneuvos
Hilkka Kemppi (s. 1988), Keskustan kansanedustaja
Hilkka Kenttämaa (s. 1954), kemian professori
Hilkka Kesti (1921–1975), näyttelijä
Hilkka Kinnunen (s. 1925), näyttelijä ja operettilaulaja, sopraano
Hilkka Kivistö (s. 1944), pikajuoksija
Hilkka Koiso-Kanttila (1922–2008), toimittaja ja lastenkirjailija
Hilkka Koskiluoma (1907–1985), opettaja ja kirjallisuuden suomentaja
Hilkka Koskinen (s. 1003), jalkapalloilija
Hilkka Kotamäki (1941–2024), iskelmälaulaja, ensimmäinen Lotto-tyttö
Hilkka Kuusela (1932–1995), Pogostan Hilkka päätoimittaja
Hilkka-Helinä Lappalainen (1921–1989), runoilija, toimittaja ja pakinoitsija
Hilkka Lehtonen (s. 1943), arkkitehti
Hilkka Merikallio (1908–1980), kirjailija
Hilkka Nenonen, diplomaatti
Hilkka Nieminen (1927–2015), kuurosokea kirjailija
Hilkka Norkamo (1910–2004), kuoronjohtaja ja kääntäjä
Hilkka Olkinuora (s. 1948), pappi, tietokirjailija, toimittaja ja johdon kouluttaja
Hilkka Ollikainen (s. 1948), näyttelijä
Hilkka Pagánus (1913–1996), runoilija
Hilkka Pekkanen (s. 1948), kielenkääntäjä
Hilkka Pietilä (1931–2016), Suomen YK-liiton pääsihteeri ja tietokirjailija
Hilkka Rahikainen (s. 1935), Marimekon taiteellinen johtaja
Hilkka Rantaseppä-Helenius (1925–1975), tähtitieteilijä
Hilkka Ravilo (s. 1940), kirjailija
Hilkka Riihivuori, o.s. Kuntola (s. 1952), hiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti
Hilkka Ruuska (1932–1982), Miss Suomi 1950 ja 1951
Hilkka Saarinen (1927–1960), selvittämättömän henkirikoksen ("uunisurman") uhri
Hilkka Siipola (1927–2003), kuoronjohtaja, musiikinopettaja ja director musices
Hilkka Silanen (1908–1989), näyttelijä
Hilkka Silvekoski (1913–1972), taiteilija, taidegraafikko ja kuvittaja
Hilkka Soininen (s. 1950), lääkäri ja professori, muistisairauksien tutkija
Hilkka Talvio, o.s. Helenius (1928–2022), pikajuoksija
Hilkka Toivola (1909–2002), taidemaalari
Hilkka Vitikka (1923–1998), tietokirjailija
Hilkka Vuorinen (1924–2019), tekstiilitaiteilija
Kuvitteellisia Hilkkoja

Hilkka Ranta, tv-sarjassa Uusi päivä
LHCb

| --- | --- |
   LHC PS SPS p Pb CMS LHCb ALICE ATLAS   Large Hadron Colliderin kiihdyttimet
Koeasemat
ATLAS: A Toroidal LHC ApparatuS
CMS: Compact Muon Solenoid
LHCb: LHC-beauty
ALICE: A Large Ion Collider Experiment
TOTEM: Total Cross Section, Elastic Scattering and Diffraction Dissociation
LHCf: LHC-forward
Kiihdyttimet
p ja Pb: Lineaarikiihdyttimet protoneille  ja lyijylle
(ei kuvassa): Proton Synchrotron Booster
PS: Proton Synchrotron
SPS: Super Proton Synchrotron
LHCb-koeaseman rakenne.
LHCb eli LHC-beauty on yksi Large Hadron Colliderin kuudesta koeasemasta, joka on erikoistunut havaitsemaan b-kvarkkeja. Koeaseman kanssa yhteistyössä työskentelee noin 700 tutkijaa 52 eri instituutiosta ympäri maailman. LHCb:n ilmaisimia käytettiin hiukkasten havaitsemiseen ensimmäisen kerran vuonna 2008, kun LHC:ssä kierrätettiin protoneita.
Rakenne

LHCb-koeaseman massa on 5 600 tonnia. Laitteisto on pituudeltaan 21 m, korkeudeltaan 10 m ja leveydeltään 13 m.
Koelaitteisto koostuu useammasta etuilmaisimesta, joista etummaisin sijaitsee lähellä hiukkasten törmäyspistettä. Etuilmaisimet on sijoitettu perättäin 20 metrin matkalle pitkin törmäystunnelia. LHCb-koeasema on erikoistunut havaitsemaan b- ja anti-b-kvarkkeja (B-mesoneja). Hiukkastörmäyksessä syntyneille B-mesoneille on ominaista jatkaa liikerataansa törmänneiden hiukkasten kulkuratojen suuntaisesti. Siksi koeaseman ilmaisimetkin on sijoitettu hiukkastunnelin myötäisesti.
LHCb:n laitteisto mittaa protonien törmäyksestä syntyneiden uusien hiukkasten liikerataa, liikemäärää ja energiaa. LHCb:n ilmaisimia:
VELO ja RICH tunnistavat hiukkasia
magneetit mittaavat hiukkasten liikemäärä
trakkerit mittaavat hiukkasten liikerataa
kalorimetrit mittaavat hiukkasten energiaa
myonisysteemi havaitsee myoneita
Aiheesta muualla

Kuvia LHCb-laitteistosta (.ppt)