stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Käyrälampi (Kouvola)
Maantietoa

Lammen, joka on pikemminkin järvi, pinta-ala on 90 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Sen muoto on pääpiirteissään pyöreä, mutta itärannassa on lahti Alaponni, jonne laskee Jyräänjoki, ja etelärannassa on laajasuinen ja matala Ruoholahti. Pohjoisrannasta alkaa lahtimaisen leveä Käyräjoki, joka on Jokelanjoen alkuosan nimitys. Lampi sijaitsee Salpausselän pohjoisrinteen alapuolella, joten sen rinteet ovat siellä muita alueita jyrkemmät. Lähialueita luonnehtivat moreenimäkien vaihtelevuus ja metsämaasto. Peltomaata on vain yksi peltopalsta järven luoteisrannassa. Lampi on luodattu. Se on 8,4 metriä syvä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 2,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven keskellä olevassa yli kuusimetrisessä syvänteessä. Lammen tilavuus on noin 2,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0025 kuutiokilometriä. Toinen kuusimetrinen syvänne sijaitsee aivan Käyräjoen luusuassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä. Lammen itärannalla, Saarenmaan rannalla sekä Jyräänjoen ja Käyräjoen suulla on muutama vapaa-ajan asunto.
Kouvolan kaupungin aluejaossa Käyrälampi sijaitsee Kouvolan keskustan ja Valkealan suuralueilla sekä Tykkimäen, Niinistön, Jokelan ja Aitomäen kaupunginosissa . Lammen etelärannalla, Kouvolan suuralueen puolella Tykkimäessä, on hyvin suosittu yleinen uimaranta, Tykkimäki Aquapark -vesipuisto ja Tykkimäki Camping -leirintäalue. Käyrälammen lounaisrannalla puolestaan sijaitsee yleinen Käyrälammen sauna ja pieni uimapaikka (talvisin avanto), joka uusittiin kokonaan vuonna 2017. Uimarannalla on myös laituri . Samassa yhteydessä voidaan mainita Tykkimäen huvipuisto, joka sijaitsee samalla kohdalla mutta valtatien 6 toisella puolella.
Luontoarvoja

Käyrälammesta on julkaistu vain vähän tutkittua tietoa järven tilasta. Vuonna 2020 julkaistiin vertaileva tutkimus kolmesta alueen järvestä viimeisen kymmenen vuoden ajalta. Sen mukaan järven tila on hienoisesti paranemassa. Vedenlaadun kehitys on 2000–2019 ollut melko tasaista ja samaa, vaikka mittausarvoissa onkin havaittavissa sameuden lievää kasvua ja näkösyvyyden lievää pienenemistä. Ravinteiden osalta järven rehevöitymisessä ei ole tapahtunut merkittävää muutosta, sillä kun forsforin määrät ovat pienessä kasvussa niin typpimäärät ovat vastaavasti laskussa.
Järven vedenlaatua ja vesimääriä on mitattu mittausasemilla, jotka sijaitsevat Käyräjoen padolla ja järven yläpuolisella Jyräänkoskella ja mittausarvoja on täydennetty Käyrälammen syvänteestä otetuilla vesinäytteillä . Valkealan reitin vesistöalue sijaitsee niukkaravinteisella moreenialueella, jossa on runsaasti harjualueita ja siksi myös runsaasti pohjavesivarantoja. Vesistöalueen pinta-ala on 182 neliökilometriä, josta metsämaata  on 61 %, suota noin 11 % ja viljeltyä peltoalaa on 11 %. Harjualueen vaikutus vesistöön on positiivinen, mutta haja-asutusalueen vaikutus on lievästi kuormittava. Metsä- ja suoalueilta tulevat avo-ojien valumat ovat humuksellisia johtuen soiden luontaisista päästöistä, metsien ojittamisesta ja turvetuotantoalueiden kuivatusvesistä . Jyräänkosken virtaama 10,6 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) on mitattu vuosina 1997–2019. Sen suurin virtaama on ollut 41 m³/s (joulukuu 2011) ja pienin virtaama 1,65 m³/s .
Virtavedestä mitatut vedenlaatuarvot eivät vaihtele vuosien aikana merkittävästi ja ne ovat eri mittauspisteissä lähes samat. Näin ollen voidaan sekä Auvosenkosken, Jyränkosken ja Käyräjoen mittausarvot yhdistää tilastollisesti. Alla on luetteloitu eräitä yleisesti mitattuja vedenlaadun mediaaniarvoja vuosilta 2010–2019. Veden näkösyvyys on keskimäärin 2,0 metriä, mutta se vaihtelee arvojen 1–3 metriä välillä . Veden sameusarvot ovat melkoa alhaiset, mutta se kohoavat kevään lumivesien aiheuttamien tulvien loppuvaiheessa . Vedenväri on tavallisesti 60 mg Pt/l, mutta kohoaa kevättulvissa arvoon 80 mg Pt/l. Veden ravinnepitoisuudet ovat keväällä korkeat ja matalanveden aikana pienet. Kokonaisfosforipitoisuudet nousevat arvosta 12 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) arvoon 15 μg/l ja kokonaistyppipitoisuudet arvosta 550 μg/l arvoon 650 μg/l .
Järvi on matala ja sen loivaan syvänteeseen muodostuu lyhytaikainen lämpötilakerrostuminen, jossa alkaa loppukesällä veden happi kulua loppuun. Kun syvänteen happitilanne alkaa muistuttaa hapettomuutta, on muualla järvessä vesimassan happitilanne hyvä. Vaikka vesi vaihtuu järvessä nopeasti, koskee vaihtuminen vain päällysvettä ja välikerroksen vettä. Vasta syystäyskierto vapauttaa syvänteen veden ja sekoittaa sen muuhun vesimassaan. Kuvailtu ongelma syntyy vain järven pienialaisessa ja matalassa syvänteessä .
Historia

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on järvi autio. Sen itäpuolella kulkee tie Jokelan kylästä etelään Salpausselällä kulkevalle tielle. Käyräjoki on piirretty karttaan nykyistä huomattavan paljon leveämmäksi. Se saattaa johtua silloisesta Kymijoen vedenpinnan suuremmasta korkeudesta, joka heijastuu Lappalanjärven (ruots. Lappalaträsk) kautta Jokelanjokeen. Käyrälammen yläpuolella sijaitsevan Karhulanjärven nimi oli ”Karhunalusjärvi” ja sen laskujoessa Jyräänjoessa oli silta ja sillan alapuolella vesimylly ja torppa. Sillalle tuleva polku alkoi Käyrälammen eteläpuolelta Salpausselän tieltä ja jatkoi sillan jälkeen Valkealan pappilaan.
Käyrälampi kuului alun perin kokonaan Valkealan kuntaan. Kouvolan kauppala perustettiin vuonna 1922 ja vuonna 1956 tehdyn alueliitoksen myötä pieni osa lammen lounaisosasta liitettiin Kouvolaan. Käyrälammen alueella Kouvolan ja Valkealan raja muodostui nykyiselleen vuonna 1966, kun Kouvolan historian suurin alueliitos Valkealan kunnasta tapahtui, ja muun muassa Lehtomäen, Tykkimäen, Niinimäen, Vahteron, Eskolanmäen ja Rekolan alueet liitettiin Kouvolan kaupunkiin . Vuosina 1950–2008 lammessa kulki Kouvolan kaupungin ja Valkealan kunnan raja.
Vuoden 1965 peruskartassa oli eri puolilla lammen rantaa useitakin peltopalstoja ja niiden yhteydessä oli haja-asutusta. Lammen etelärannassa toimi vesilaitos ja uimaranta, jonka lähellä, Valkealan puolella, toimi lisäksi leirintäalue. Käyräjoen karttanimi oli tuolloin ”Jokelanjoki”. Vuoden 1970 kartan jälkeen ilmaantui etelärannalle lampi, jota ei ole enää vuoden 1987 kartan jälkeen olemassa.
Syksyllä 2013 Käyrälammella alkoi suuri uudistustyö, joka valmistui kesäksi 2014. Tällöin uimarantaa laajennettiin rannan länsipuolelta kaadetun metsän suuntaan. Samalla rannalle rakennettiin mm. rantalentopallo-kenttä, virkistyspuisto, koirapuisto, uudet pukutilat ja rantakioski sekä uimarannan ja leirintäalueen väliin uusi Tykkimäen vapaa-aikakeskuksen omistama Tykkimäen vesipuisto, Tykkimäki Aquapark.
Vuonna 2022 valmistui Käyrälammen uusi laituri josta löytyy uimareille kuusi 50 metrin mittaista uintirataa, joita rajaavat laiturin rannansuuntaiset lisäosat ja rataköydet. Laiturin päässä sijaitsevassa hyppytornissa on 1 metrin ja 3 metrin hyppypaikka. Laiturilta voi uida 50 metrin päässä sijaitsevalle ponttoonille. Käyrälammella on tällä hetkellä Kouvolan ensimmäinen ja ainoa 50 metrin uintirata. Luonnonvedessä uiminen luo erilaiset olosuhteet verrattuna Uima-altaaseen.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Lappalanjärven alueeseen (14.181) se kuuluu. Se on osa Valkealan reitin pääreittiä. Lammen vedenpinnan korkeus on 58,1 metriä mpy. Järven tärkein vesilähde on Karhulanjärvestä tuleva Jyräänjoki, jossa on kaksi koskiosuutta. Lampeen laskee myös Vennalammen laskuoja ja muutama lyhyt kuivatusoja. Lammen pohjassa lienee myös lähteitä, jotka saavat vetensä eteläpuolella sijaitsevasta Salpausselästä. Järven laskujoki on Käyräjoki eli Jokelanjoki, joka laskee Lappalanjärveen kolmen kilometrin päässä. Järvi onkin Kymijokeen laskevan vesistöreitin viimeinen pysähdys, sillä sen laskujoki Harjunjoki yhtyy jo Kymijokeen, ja tämä laskee lopuksi Suomenlahteen Kotkassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Käyrälampi (Kouvola) Wikimedia Commonsissa
Melontareitti (Arkistoitu – Internet Archive) (kartta, PDF)
Lindell, Lea: Valkealan reitin vedenlaatu ja siihen vaikuttavat tekijät, Vesi- ja ympäristöhallituksen monistesarja (nro 44), Kouvola, 1981
(14.1)
Lopen Jokiniemen työväentalo

| Jokiniemen työväentalo |
| --- | --- |
 Jokiniemen työväenyhdistyksen talo.
Sijainti:  Jokiniemi, Loppi
Valmistumisvuosi:  1910
Rakennuttaja:  Lopen Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jokiniemen työväentalo oli Lopen kunnan Jokiniemen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Jokiniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 Lopen työväenyhdistyksen nimellä. Vuoden loppuun mennessä yhdistyksessä oli 278 jäsentä, mikä teki siitä kolmanneksi suurimman Suomen maatalousvaltaisten paikkakuntien työväenyhdistyksistä. Vuonna 1909 yhdistys sai tontin Jokiniemestä. Talo valmistui tontille seuraavana vuonna, ja yhdistystä alettiin kutsua Jokiniemen työväenyhdistykseksi. Myöhemmin nimi virallistettiin.
Vuonna 1977 perustettiin Lopen Sosialidemokraattinen Yhdistys. Vuonna 2012 se yhdistyi Launosten työväenyhdistykseen, joka puolestaan vaihtoi nimensä Lopen Sosialidemokraattiseksi Työväenyhdistykseksi. Talon vaiheista ei ole tarkempaa tietoa.
Toimintaa työväentalolla

Yhdistyksen alaisuudessa toimi alkuaikoina muun muassa ompeluseura, lauluseura, puhujaseura, urheiluseura ja soittokunta. Vuosina 1914–1917 talo oli venäläisten sotilaiden käytössä.
Lopapeysa

Islantilaisia tyttöjä lopapeysa-villapaidat päällään.
Lopapeysa
Lopapeysa on islantilainen perinnevillapaita. Paidassa on tyypillisesti kaarroke, jossa on vähintään kaksivärinen kuviointi. Islannin itsenäistyessä lopapeysasta muodostui kansallinen symboli.
Nimitys

Paidan nimi tulee islannin kielen sanoista lopi (tietynlainen islanninlampaan villasta tehty lanka) ja peysa (villapaita), ja lopapeysa tarkoittaa kirjaimellisesti siis lopista tehtyä villapaitaa.
Historiaa

Lopapeysa-villapaidan muodostumiseen vaikuttivat islantilaiset materiaalit sekä osaltaan vanhat islantilaiset kuvioinnit ja osaltaan myös ulkomaiset perinnepaidat. Sille ei voida nimetä tiettyä keksijää, vaan se syntyi kollektiivisena islantilaisena tuotoksena 1900-luvun puolivälissä.
Islannin itsenäistyttyä Tanskasta vuonna 1944 paidasta muodostui maan kansallinen symboli. Vuoden 2008 finanssikriisi aiheutti sen suosion uuden nousun, kun ihmisten kiinnostus perinteitä kohtaan kasvoi.
Islanninlampaanvillaa voidaan pitää lopapeysan autenttisena materiaalina, mutta 2000-luvulla lopapeysaa on sovitettu myös vähemmän perinteisiin materiaaleihin ja tuotteisiin, kuten t-paitoihin, mekkoihin ja käsilaukkuihin.
Lord Privy Seal

Lord High Steward
Lord High Chancellor
Lord High Treasurer
Lord President of the Council
Lord Privy Seal
Lord Great Chamberlain
Lord High Constable
Earl Marshal
Lord High Admiral
Lord Privy Seal tai Lord Keeper of the Privy Seal on brittiläinen arvonimi, arvoasteikoissa viides kruununministereistä (Great Officers of State). Arvonimi on yksi vanhimmista, ja nykyisin täysin nimellinen. Alun perin haltijan virallisena tehtävänä on pitää hallussaan monarkin henkilökohtaista sinettiä, kun Valtakunnan suursinetin (Great Seal of the Realm) hallussapito kuuluu Lord Chancellorille. Nykyisin Lord Privy Seal annetaan jollekin hallituksen jäsenelle.
Pääministeri Clement Attleen ajoista lähtien Lord Privy Seal on ollut joko ylä- tai alahuoneen poliittisen johtajan (leader of House of Commons).
Lord President of the Council

Lord High Steward
Lord High Chancellor
Lord High Treasurer
Lord President of the Council
Lord Privy Seal
Lord Great Chamberlain
Lord High Constable
Earl Marshal
Lord High Admiral
Lord President of the Council on brittiläinen hallitusvirka, neljänneksi ylin kruununministereistä (Great Officers of State). Lord President of the Council johtaa Privy Councilia. Nykyaikana arvonimen haltija on aina parlamentin jäsen ja hallituksessa. Asema on yleensä annettu hallituksen nuoremmalle jäsenelle. Pitkään Lord President of the Council oli alahuoneen poliittinen johtaja. Vuodesta 2003 asema yhdistettiin ylähuoneen johtajan (Leader of the House of Lords) toimeen.
1800-luvulla arvonimen haltija oli yleensä opetustoimesta vastaava hallituksen jäsen. Toisen maailmansodan aikana Lord President johti Lord President's Committee'ta, joka vastasi sotataloudesta.
Letkun työväentalo

| Letkun työväentalo |
| --- | --- |
 Tammelan Letkun työväenyhdistyksen työväentalo.
Sijainti:  Letku, Tammela
Valmistumisvuosi:  1913
Rakennuttaja:  Letkun Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Letkun työväentalo oli Tammelan kunnan Letkun kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Letkun työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talon vihkiäisjuhlaa päästiin viettämään tapaninpäivänä 1913; ohjelmassa oli soittoa, laulua, puheita, runonlausuntaa ja kertomus, iltamassa taas muun muassa näytelmä ja tanssia. 1920-luvun alkupuolella yhdistyksen toiminta oli hiljaista. Lisäksi ongelmana oli yhdistyksen tapahtumissa esiintyvä alkoholinkäyttö, ja vuonna 1925 yhdistys päättikin entistä tiukemmin ryhtyä valvomaan kieltolain noudattamista työväentalolla. Lisäksi päätettiin järjestää kesäjuhlat. Ilmeisesti toiminta saatiin myöhemmin jälleen aktivoitumaan, sillä vuonna 1931 yhdistystä kuvailtiin elinvoimaiseksi.
1930-luvun alussa työväentalon ikkunat rikottiin kahteen kertaan. Ensimmäisellä kerralla syylliseksi paljastui eräs läheisen talon renki, joka kuului suojeluskuntaan ja jolla oli ollut työväentalon vahtimestarin kanssa riitaa. Hänet tuomittiin sakkoihin sekä korvaamaan yhdistykselle ikkunalasit ja oikeudenkäyntikulut. Noin kuukausi oikeudenkäynnin jälkeen ikkunat rikottiin taas, eikä syyllistä sillä kertaa ilmeisesti löydetty.
Heinäkuussa 1938 yhdistys järjesti talollaan kesäjuhlan ja iltaman. Ohjelmassa oli soittoa, tervehdyspuhe, lausuntaa ja kansanedustaja Väinö Sinisalon puhe. Illaksi oli valmisteltu näytelmä, mutta yhden esiintyjän loukkaantumisen vuoksi se täytyi perua, ja sen sijaan iltama oli pelkkä tanssi-iltama. Talon vaiheista 1930-luvun lopun jälkeen ei ole tietoa.
Loparex

| Loparex Group |
| --- | --- |

Perustettu:  1906
Toimitusjohtaja:  Pentti Kallio
Kotipaikka:  Apeldoorn, Alankomaat
Toimiala:  paperin ja kartongin valmistus
Tuotteet:  erikois- ja irrokepaperit
Liikevaihto:  400 milj. €
Henkilöstö:  noin 1 500
Omistaja:  AAC Capital Partners
Kotisivu:  www.loparex.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Loparex Group on erikois- ja irrokepapereita valmistava konserni. Konsernin liikevaihto on noin 400 miljoonaa euroa vuodessa. Tehtaat sijaitsevat Alankomaissa, Yhdysvalloissa, Intiassa ja Kiinassa. Konsernin omistaa hollantilainen pääomasijoitusyhtiö AAC Capital Partners (aikaisemmalta nimeltään ABN Amro Capital).
Historia

Vuonna 1906 kamariherra Hjalmar Linder perusti sulfaattiselluloosaa tuottavan tehtaan Lohjan Pitkäniemeen. Yhtiön nimeksi tuli tuolloin Lojo Cellulosafabriks Ab.
Vuonna 1929 yhtiö siirtyi Haarlan suvun omistukseen.
Tuotanto monipuolistui, kun vuonna 1938 valmistui tehtaan ensimmäinen paperikone. Samana vuonna yhtiön nimeksi tuli Lohja-Kotka Oy.
Paperin jalostus tehtaassa alkoi vuonna 1963. Vuonna 1968 yhtiön osakekanta siirtyi Joutseno-Pulpille.
Sellun valmistus päättyi vuonna 1979, ja vuonna 1980 Joutseno-Pulp yhdistyi Rauma-Repolaan. Vuonna 1983 Lohja-Kotka Oy:n uudeksi nimeksi tuli Lohjan Paperi Oy. Vuonna 1985 Lohjan Paperi osti englantilaisen Sterling Coated Materials Ltd:n.
1990-luvulla yhtiö siirtyi emoyhtiönsä mukana ensin vuonna 1990 Repolaan ja vuonna 1995 UPM-Kymmeneen. Vuonna 1998 Lohjan Paperi osti yhdysvaltalaisen Daubert Coated Products Inc:in.
Vuonna 2001 Lohjan Paperi osti hollantilaisen Rexam Releasen. Hieman myöhemmin yhtiö nimeksi tuli Loparex Oy. Vuonna 2004 yhtiö avasi tehtaan Kiinan Guangzhouhun. Tehtaan avajaisiin osallistui muun muassa silloinen ulkomaankauppaministeri Paula Lehtomäki.
Yhtiön omistaja vaihtui vuonna 2005, kun ABN Amro osti yhtiön koko osakekannan UPM-Kymmeneltä. Vuonna 2008 Loparex group myi Suomessa ja Isossa-Britanniassa sijaitsevat tehtaansa Mondi Groupille.
Loparex Oy

Loparex Oy oli Loparex Groupin Suomen tytäryhtiö, joka toimi osana Loparex Groupia syyskuuhun 2008 saakka. Yhtiöllä oli reilut 400 työntekijää Lohjan paperitehtaassa.  Huhtikuussa 2008 Loparex Group ilmoitti myyvänsä Suomen ja Britannian tehtaansa, mukaan lukien Loparex Oy:n, eteläafrikkalaiselle Mondille.
Lohjankylä

Lohjankylä on historiallinen kylä Lohjalla, alun perin Kiviniemen kylä. Se sijaitsi suurin piirtein nykyisen Lohjan keskustan eli Anttilan ja Ahtsalmen kaupunginosien kohdalla.
Vuodesta 1911 vuoteen 1925 Lohjankylä oli taajaväkinen yhdyskunta nimellä Lohjannummi - Lojobacken. Kylä yhdessä Pappilan, Moision ja Ojamon kylien kanssa erotettiin Lohjan kunnasta ja ne muodostivat Lohjan kauppalan 1926. Lohjan kylässä toimi myös Lohjan reservikomppania.
Aikaisemmat vaiheet

Lohjalle perustettiin 1659 suomenkielisen maaseudun ensimmäinen koulu. Vuodesta 1914 aina 1930-luvun lopulle kylässä toimi Suomen ensimmäinen kouluparantola.
Populaarikulttuurissa

Eeva Joenpelto on kuvannut Lohja-sarjassa Lohjan kehittyvää kylää kirjoissaan Vetää kaikista ovista, Sataa suolaista vettä sekä Eteisiin ja kynnyksille.
Liettuan keskuspankki

| Lietuvos bankas Liettuan keskuspankki |
| --- | --- |

Perustettu:  (1922–1949), perustettu uudelleen 1990
Toimitusjohtaja:  johtokunnan puheenjohtaja: Vitas Vasiliauskas
Kotipaikka:  Gedimino pr. 6, LT-01103 Vilna, Liettua
Toimiala:  Liettuan keskuspankki
Henkilöstö:  noin 600
Omistaja:  Liettuan valtio
Kotisivu:  www.lb.lt
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liettuan keskuspankin päärakennus Vilnassa.
Liettuan keskuspankki (liett. Lietuvos bankas, engl. Bank  of  Lithuania, BoL) on Liettuan keskuspankki. Vuoden 2015 alusta se on osa Euroopan keskuspankin johdolla toimivaa Euroopan keskuspankkijärjestelmää (EKPJ).
Alkujaan vuonna 1922 perustettu keskuspankki toimi vuoteen 1940 saakka. Neuvostovuosien aikana Liettualla ei ollut omaa keskuspankkia. Keskuspankki perustettiin uudelleen vuonna 1990. Liettuan keskuspankin pääkonttori sijaitsee Vilnassa. Pankin johtokuntaa johtaa Vitas Vasiliauskas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bank of Lithuania Wikimedia Commonsissa
Liettuan kansallispankin kotisivu (englanniksi) (lb.lt)
Live at Shepperton ’74

| Live at Shepperton '74 Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1974
 Julkaistu: 1986   1998 (uusintapainos)
 Tyylilaji: hard rock progressiivinen rock
Uriah Heepin muut livealbumit
| Live in Europe 1979 1986 | Live at Shepperton '74 1986 | Live in Moscow 1988 |
Live at Shepperton '74 on Uriah Heepin vuonna 1986 julkaistu livealbumi. Albumin materiaali on äänitetty vuonna 1974 konsertissa Sheppertonissa.
Kappaleet > Alkuperäinen versio

A-puoli
Easy Livin’ – 2.57 (säv. Ken Hensley)
So Tired – 3.58 (säv. Mick Box/David Byron/Hensley/Lee Kerslake/Gary Thain)
I Won't Mind – 5.41 (säv. Box/Byron/Hensley/Kerslake/Thain)
Something or Nothing – 2.51 (säv. Box/Hensley/Thain)
B-puoli
Stealin' – 4.42 (säv. Hensley)
Love Machine – 2.16 (säv. Henlsey/Byron/Box)
The Easy Road – 2.43 (säv. Hensley)
Rock 'n' Roll Medley – 5.52
Kappaleet > Vuoden 1998 remasteroitu versio

Easy Livin' – 4.01 (säv. Ken Hensley)
So Tired – 3.32 (säv. Mick Box/David Byron/Hensley/Lee Kerslake/Gary Thain)
I Won't Mind – 5.54 (säv. Box/Byron/Hensley/Kerslake/Thain)
Sweet Freedom – 6.59 (säv. Hensley)
Something or Nothing – 3.21 (säv. Box/Hensley/Thain)
The Easy Road – 2.49 (säv. Hensley)
Stealin' – 5.26 (säv. Hensley)
Love Machine – 2.23 (säv. Henlsey/Byron/Box)
Rock 'n' Roll Medley – 7.45
Out-takes: a) The Easy Road b) Sleazy Livin' c) Easy Livin' – 5.28 (säv. Hensley)
Stealin' – 6.19 (säv. Hensley)
Kokoonpano

David Byron – laulu
Mick Box – kitara, laulu
Gary Thain – basso, laulu
Lee Kerslake – rummut, laulu
Ken Hensley – kosketinsoittimet, laulu
Liettuan kansalliskirjasto

| Liettuan kansalliskirjasto> liett.  Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka |
| --- | --- |
 Liettuan kansalliskirjaston päärakennusta Vilnassa.
Osoite:  Gedimino pr. 51, LT-01504 Vilna, Liettua
Koordinaatit:  54.6907°N, 25.2635°E
Omistaja:  Liettuan valtio
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liettuan kansalliskirjasto (liett. Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka) on Vilnassa toimiva, vuonna 1919 perustettu Liettuan kansalliskirjasto. Kirjasto on nimetty Martynas Mazvydasin (1510–1563) mukaan. Hän käänsi ensimmäisen liettuankielisen kirjan, Katekismuksen vuonna 1547. Liettuan Martynas Mazvydasin kansalliskirjasto on myös Seimasin eli Liettuan parlamentin kirjasto ja sijaitsee vain runsas 50 metriä parlamenttitalosta itään.
Vuonna 2015 kirjaston kokoelmat käsittivät yhteensä 1,78 miljoonaa nimikettä ja miljoonaa 6,55 teosta. Kirjasto on avoinna pääsääntöisesti arkisin kello 8–21 ja viikonloppuisin kello 10–18.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liettuan kansalliskirjasto Wikimedia Commonsissa
Lord of Man

| Lord of Man |
| --- | --- |
 Çhiarn Vannin
 Mansaaren vaakuna
 
 Nykyinen Charles III 8. syyskuuta 2022 lähtien
Puhuttelu:  Teidän Majesteettinne
Kauden pituus:  elinikäinen
Perustettu:  1341 (nimellä Mansaaren kuningas)
Ensimmäinen:  Yrjö III
Sir John Stanleyn käyttämä vaakuna Mansaaren kuninkaana.
Lord of Man (manksiksi Çhiarn Vannin, eli Mansaaren lordi) on Mansaaren hallitsijan titteli. Saari ei virallisesti kuulu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, vaan on virallisesti kruunun alusmaa, jonka valtionpäämies on Mansaaren lordi. Titteliä kantaa oletusarvoisesti Yhdistyneen kuningaskunnan hallitseva monarkki, joka tällä hetkellä on kuningas Charles III. Kun Mansaari päätyi Englannin kuninkaan omistukseen vuonna 1341, saaren hallitsijan titteli oli muotoa "Mansaaren kuningas" (eng. King of Mann). Kuningas vaihtui lordiksi vuonna 1500-luvun alussa. Ensimmäinen monarkki, jonka titteleihin kuului Mansaaren lordi, oli kuningas Yrjö III.
Arvonimen katsotaan olevan sukupuolineutraali, vaikkakin kuningatar Viktorian aikana hänen virallinen tittelinsä oli "Lady of Man". Nykyään kuningattareen viitataan saarella tittelillä "The Queen, Lord of Mann".
Mansaaren lordin valtaa edustaa varakuvernööri (eng. Lieutenant Governor of the Isle of Man), jonka Mansaaren lordi nimittää oikeusministeriön suosituksesta. Nykyinen varakuvernööri on Sir Richard Gozney, joka aloitti tehtävässään vuonna 2016..
Lada 1300

Lada 1300 oli venälaisen AvtoVAZ:in vuosina 1974 - 1980 valmistama, alun perin  VAZ-2101:n korille perustunut malli. Samaa nimeä käytettiin myös mallisarjojen VAZ-2103-, Lada 2105- ja Lada 2107 yhteydessä silloin, kun mallin voimanlähteenä toimi 1300 cm3:n moottori.
VAZ-21011 (Lada 1300) (1974 – 1980)

1300 perustuu samaan koriin kuin perusmalli Lada 1200, mutta siinä on isompi 1,3-litrainen moottori. Moottorin lisäksi siinä on uudenlaiset istuimet, verhoilut, kojelauta, puskurit, jäähdyttimen säleikkö ja takavalot.
1300:n varustelu ja ulkonäkö vastaavat 1200L:ää. Verrattuna 1200-malliin (VAZ-2101) suurimpia ulkoisia eroja ovat 1300:ssa oleva peruutusvalo ja C-pilarissa olevat läpivirtaustuuletuksen ritilät.
VAZ-21033 (Lada 1300 S) (1979 – 1982)

Lada 1300 S oli muista malleista yhdistelty versio. Siinä on Lada 1500 S:n kori ja varusteet, mutta moottori on aikaisemmasta 1300-mallista, tosin moottori on varustettu sähköisellä tuulettimella.
VAZ-21072 (Lada 1300 S) (1984 – 1990)

Uudessa 1300 S:ssä on Lada 2107:n kori varustettuna Lada 2105:n moottorilla. Tämä malli korvasi 1,3-litraisen Lada 2105 -mallin.