stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chaumont-sur-Loire
Linna

Joen rannalla kohoavan 40 metriä korkean mäen laella on Château de Chaumont-sur-Loire, joka on yksi Loiren laakson merkittävimmistä linnoista. Linnan omisti 1500-luvulla Ranskan kuningatar Katariina de’ Medici. Katariinan aviomiehen kuningas Henrik II:n kuoltua, hän antoi linnan Henrik II rakastajatar Diane de Poitiers’lle. Katariina otti taas vastaavasti käyttöönsä Diane de Poitiers’n Chenonceaun linnan.
Château de Chaumont-sur-Loiressa on vieraillut lukuisia tunnettuja henkilöitä, kuten ennustaja Nostradamus, keksijä Benjamin Franklin ja kirjailija Germaine de Staël. Linnan viimeinen yksityinen omistaja oli Orléansin prinsessa Marie Say (1857-1943). Linnan alueella olevassa puutarhassa on pidetty vuodesta 1992 lähtien kansainvälinen puutarhafestivaali, Festival international des jardins de Chaumont-sur-Loire, joka kokoaa alan harrastajia ympäri maailman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chaumont-sur-Loire Wikimedia Commonsissa
Kreikan vanha parlamenttitalo

| Vanha parlamenttitalo> Παλαιά Βουλή |
| --- | --- |
 Vanha parlamenttitalo.
Sijainti:  Ateena,  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′39″N, 23°43′58″E
Valmistumisvuosi:  1858–1875
Suunnittelija:  François Boulanger
Omistaja:  Kreikan valtio
Käyttäjä:  Kansallinen historiallinen museo
Tyylisuunta:  uusklassinen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kreikan vanha parlamenttitalo (kreik. Παλαιά Βουλή, Palaiá Voulí) sijaitsee Ateenan ydinkeskustassa Stadíou-kadulla lähellä Sýntagma-aukiota. Nykyisin rakennuksessa toimii Kansallinen historiallinen museo.
Parlamenttitalon rakentaminen alkoi vuonna 1858 ja se valmistui vuonna 1875. Rakennus edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja sen suunnitteli François Boulanger. Rakennus toimi parlamenttitalona valmistumisestaan vuoteen 1932 saakka, jolloin entisestä kuninkaallisesta palatsista tuli Kreikan nykyinen parlamenttitalo. Kansallinen historiallinen museo on toiminut rakennuksessa vuodesta 1960.
Vanhassa parlamenttitalossa on jäljellä muun muassa parlamentin istuntosali historiallisessa asussaan. Se on osa historiallisen museon näyttelyä. Rakennuksen edustalla on Kolokotróniksen aukio (Plateía Kolokotróni), jossa on Theódoros Kolokotróniksen patsas.
| --- | --- |
Vanha parlamenttitalo ja edustalla Theódoros Kolokotróniksen patsas.: Vanha istuntosali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan vanha parlamenttitalo Wikimedia Commonsissa
Kivilös

Kivilös on kaupunginosa Pietarsaaressa. Palveluasumista tarjoava Kotilinna aloitti toimintansa Kivilösissä syyskuussa 2015.
Benjamin Disraeli

| Benjamin Disraeli |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 27. helmikuuta 1868 – 3. joulukuuta 1868 20. helmikuuta 1874 – 21. huhtikuuta 1880  
Monarkki:  Viktoria
Edeltäjä:  William Ewart Gladstone Edward Smith-Stanley
Seuraaja:  William Ewart Gladstone William Ewart Gladstone
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1804 Lontoo,Englanti
Kuollut: 19. huhtikuuta 1881 (76 vuotta) Lontoo,Englanti
Arvonimi: 1. Beaconsfieldin jaarli
Puoliso:  Mary Anne Disraeli
Tiedot
Puolue:  Konservatiivipuolue
Uskonto:  juutalaisuus (12-vuotiaaksi asti) anglikaani
 Nimikirjoitus
Benjamin Disraeli (syntyjään Benjamin D'Israeli, 21. joulukuuta 1804 – 19. huhtikuuta 1881) oli brittiläinen valtiomies ja kirjailija. Hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1868 ja 1874–1880.
Disraelin saavutuksena pidetään nykyaikaisen konservatiivipuolueen perustamista Isoon-Britanniaan. Disraeli oli edustajana parlamentin alahuoneessa neljänä kautena ja hallituksessa lähes kolme vuosikymmentä.
Varhaiset vaiheet

Disraeli polveutui italialaisesta sefardijuutalaissuvusta. Hänen isänsä oli kirjallisuuskriitikko ja historioitsija Isaac D’Israeli ja isoisänsä Benjamin D’Israeli, joka saapui Englantiin Italiasta vuonna 1748. Isaac D’Israelin muut lapset olivat Sarah (k. 1859), Ralph ja James (k. 1868).
Isaac D’Israeli ajautui välirikkoon synagogansa kanssa, minkä vuoksi hän kastatti lapsensa kirkkoon. Benjamin D’Israeli kastettiin 12-vuotiaana 31. heinäkuuta 1817 ja hän varttui Englannin kirkon alaisuudessa. Hän kuitenkin säilytti vahvan juutalaisen etnisen identiteetin läpi elämänsä. Disraeli kävi kansakoulun Winchester Collegessa. Hänestä tuli lakimies vuonna 1821. Ura ei kuitenkaan houkutellut, ja vuodesta 1824 Disraeli hankki elantonsa käymällä kauppaa Etelä-Afrikan kaivosyhtiöiden osakkeilla.
Disraeli tutustui sijoittaja J. D. Powlesiin ja kirjoitti kolme pamflettia hänen yhtiöidensä markkinointiin. Disraeli otti yhteyttä julkaisija John Murrayhin vuonna 1826. Heidän pyrkimyksenään oli perustaa lehti, The Representative liiketoimiensa tukemiseksi. Yritys oli pettymys kaivoskuplan muututtua pörssiromahdukseksi, jossa Powles ja Disraeli jäivät tappiolle. Velat jäivät Disraelin vaivoiksi koko hänen loppuelämäkseen.
Disraelin ensimmäinen tunnetumpi teos Vivian Grey julkaistiin vuonna 1826. Se kertoi uudelleen The Representativen tarinan, ja romaanista tuli menestys. Tosin sen kirjoittajan paljastuminen herätti myöhemmin kouhuntaa Tory-puolueessa. Ennen poliittista uraansa Disraeli oli tunnettu yhteiskunnallisia asioita käsittelevä kirjailija. Hän matkusti Välimerellä Espanjassa, Maltalla, Konstantinopolissa, Palestiinassa ja Egyptissä vuosina 1830–1831. Noin vuonna 1835 Disraeli muutti nimensä siihen muotoon, jolla hänet parhaiten tunnetaan.
Pääministerinä

Derbyn terveys oli rapistunut, ja hän erosi pääministerin asemasta helmikuussa 1868. Disraeli oli ehdoton seuraajaehdokas. Hän toimi pääministerinä kahdesti, ensimmäisen kerran 27. helmikuuta – 3. joulukuuta 1868 ja toisen kerran 20. helmikuuta 1874 – 23. huhtikuuta 1880.
Konservatiivit olivat edelleen vähemmistönä alahuoneessa ja reformilain vaikutukset vaativat uusia vaaleja. Hän teki vain vähäisiä muutoksia hallitukseensa. Seuranneissa vaaleissa William Gladstone ja liberaalit palasivat kuitenkin valtaan 170 paikan enemmistöllä.
Kuuden oppositiovuoden jälkeen Disraeli ja konservatiivit saivat enemmistön alahuoneessa ensi kertaa sitten 1840-luvun. Pääministeriksi hänet nimitettiin 1874. Disraeli oli toteuttamassa  uudistuksia kansanterveydessä, koulutuksessa ja tehdastyöläisten aseman parantamisessa. Hänen toisella kaudellaan säädetty uusi Factory Act ja Employers and Workmen Act (1875) salli työntekijöiden haastaa työnantajan oikeuteen sopimusrikosta.
Vankkana imperialismin tukijana Disraeli hyväksyi päätöksen Suezin kanavan rakentamisesta. Hän kruunautti kuningatar Viktorian 1876 myös Intian keisarinnaksi. Syynä oli Intian alistaminen suoraan Britannian valvontaan 1858, kun Intiaa hallinnut Englannin Itä-Intian kauppakomppania oli lakkautettu sepoykapinan takia. Disraeli osallistui Berliinin kongressiin vuonna 1878, ja hänen saavutuksenaan pidetään Venäjän vallan rajoittamista Balkanilla ja kolmen keisarin liiton (Venäjä, Saksa, Itävalta-Unkari) hajottamista. Vaikeudet Etelä-Afrikassa ja Afganistanissa heikensivät hänen hallituksensa suosiota ja johtivat konservatiivipuolueen häviöön vuoden 1880 vaaleissa.
Kruunautettuaan kuningatar Viktorian 1876 Intian keisarinnaksi Disraeli ylennettiin pääriksi, ensimmäiseksi Beaconsfieldin jaarliksi, ylähuoneeseen vuonna 1876. Hän oli pääministerinä vuoteen 1880 asti, jolloin Gladstonen liberaalit voittivat jälleen vaalit. Disraeli sairastui pian ja kuoli huhtikuussa 1881.
Kirjailijana

Disraeli kirjoitti novelleja, joita ei arvostettu Viktorian ajan kirjallisuudessa. Hänen kirjoittamistaan romaaneistaan tunnetuimpia ovat Keski-Englannin teollisuusyhteisön elämää kuvaava Sibyl eli kaksi kansakuntaa (1845), Vivian Grey (1826) ja Lothair (1870). Kirjassaan Coningsby vuodelta 1844 Disraeli kuvaa nuoren aristokraatin elämää Lontoossa vuosien 1832–41 aikana. Hän kuvaa itseään Sidonia-nimisenä juutalaisena, joka opastaa nuorta Coningsbyta. Disraeli kirjoitti poliittisesta vastustajastaan Sir Robert Peelistä kirjassa Sibyl eli kaksi kansakuntaa Downing Streetin herrasmiehenä.
Merkitys

Disraeli on Englannin historian tunnetuimpia poliitikkoja. Nykyaikana häneen viittaavat mielellään sekä työväenpuolueen että konservatiivisen puolueen poliitikot. Häntä luonnehditaan kansakunnan eheyttäjäksi ja One Nation -ajattelun isäksi. Sitä kutsutaan myös nimillä One Nation Conservatism ja Tory-demokratia. Sen tavoitteena on rikkaiden ja köyhien kuilun kaventaminen.
Muuta

Disraeli oli televisiodraaman aiheena vuonna 1978, kun Ian McShane esitti häntä Disraeli-nimisessä näytelmässä.
Kirjallisuutta

Ewald, Charles Alexander: The Rt. Hon. Benjamin Disraeli and his Times I-V.  William Mackenzie, 1883.  (englanniksi)
Monypenny, William Flavelle; Buckle, George Earle: The Life of Benjamin Disraeli, Earl of Beaconsfield.  John Murray, 1910.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benjamin Disraeli Wikimedia Commonsissa
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Vapaasti ladattavia Benjamin Disraelin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Disraeli Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Disraelia esittävä kaiverrus vuodelta 1839.
Disraelin muotokuva vuodelta 1862.
Disraeli valokuvattuna ennen vuotta 1881.
Kreikan vaalipiirit

Kreikan vaalipiirijako kartalla.
Kreikassa on 59 vaalipiiriä (kreik. εκλογική περιφέρεια, eklogikí periféreia). Niiden alueet vastaavat muutoin jo lakkautettujen prefektuurien (51 kpl) alueita, mutta väkiluvultaan suurimpien entisten prefektuurien Attikan ja Thessalonikin alue on jaettu useampaan vaalipiiriin, Attika kahdeksaan ja Thessaloniki kahteen vaalipiiriin. Koska suurin osa prefektuureista vastasi alueeltaan nykyisiä alueyksiköitä, myös suurin osa vaalipiireistä vastaa jotakin nykyistä alueyksikköä.
Vaalipiirejä käytetään sekä Kreikan parlamenttivaaleissa että europarlamenttivaaleissa. Parlamenttivaaleissa parlamentin 300 paikasta jaetaan 288 vaalipiireittäin ja loput 12 maanlaajuisesti. Vaalipiirin paikkamäärät parlamentissa perustuvat niiden väkilukuun. Kreikan kielessä vaalipiirien nimet ovat genetiviissä, esimerkiksi ”Ateenan 1. vaalipiiri” (Εκλογική περιφέρεια Α΄ Αθηνών, Eklogikí periféreia A' Athinón).
Luettelo vaalipiireistä

Kreikan vaalipiirit ja niiden paikkamäärät maan parlamentissa ovat (vuonna 2019):
| Alue | Vaalipiirin nimi | Vaalipiirin nimi kreikaksi | Parlamenttipaikat (2015) |
| --- | --- | --- | --- |
| Attika | Ateena 1. | Α΄ Αθηνών | 14 |
| Attika | Ateena 2.1. | Β1΄ Αθηνών | 15 |
| Attika | Ateena 2.2. | Β2΄ Αθηνών | 11 |
| Attika | Ateena 2.3. | Β3΄ Αθηνών | 18 |
| Attika | Pireus 1. | Α΄ Πειραιώς | 6 |
| Attika | Pireus 2. | Β΄ Πειραιώς | 8 |
| Attika | Itä-Attika | Ανατολικής Αττικής | 10 |
| Attika | Länsi-Attika | Δυτικής Αττικής | 4 |
| Epeiros | Árta | Άρτας | 3 |
| Epeiros | Ioánnina | Ιωαννίνων | 5 |
| Epeiros | Préveza | Πρέβεζας | 2 |
| Epeiros | Thesprotia | Θεσπρωτίας | 2 |
| Etelä-Egean saaret | Dodekanesia | Δωδεκανήσου | 5 |
| Etelä-Egean saaret | Kykladit | Κυκλάδων | 4 |
| Itä-Makedonia ja Traakia | Dráma | Δράμας | 3 |
| Itä-Makedonia ja Traakia | Évros | Έβρου | 4 |
| Itä-Makedonia ja Traakia | Kavála | Καβάλας | 4 |
| Itä-Makedonia ja Traakia | Rodópi | Ροδόπης | 3 |
| Itä-Makedonia ja Traakia | Xánthi | Ξάνθης | 3 |
| Jooniansaaret | Kefaloniá | Κεφαλληνίας | 1 |
| Jooniansaaret | Korfu (Kérkyra) | Κέρκυρας | 3 |
| Jooniansaaret | Lefkas | Λευκάδας | 1 |
| Jooniansaaret | Zákynthos | Ζακύνθου | 1 |
| Keski-Kreikka | Boiotia | Βοιωτίας | 3 |
| Keski-Kreikka | Euboia | Έυβοιας | 6 |
| Keski-Kreikka | Evrytanía | Ευρυτανίας | 1 |
| Keski-Kreikka | Fokis | Φωκίδας | 1 |
| Keski-Kreikka | Fthiotis | Φθιώτιδας | 5 |
| Keski-Makedonia | Chalkidikí | Χαλκιδικής | 3 |
| Keski-Makedonia | Imathía | Ημαθίας | 4 |
| Keski-Makedonia | Kilkís | Κιλκίς | 3 |
| Keski-Makedonia | Pélla | Πέλλας | 4 |
| Keski-Makedonia | Pieria | Πιερίας | 4 |
| Keski-Makedonia | Sérres | Σερρών | 6 |
| Keski-Makedonia | Thessaloniki 1. | Α΄ Θεσσαλονίκης | 16 |
| Keski-Makedonia | Thessaloniki 2. | Β΄ Θεσσαλονίκης | 9 |
| Kreeta | Chaniá | Χανίων | 4 |
| Kreeta | Iraklion | Ηρακλείου | 8 |
| Kreeta | Lasíthi | Λασιθίου | 2 |
| Kreeta | Réthymno | Ρεθύμνης | 2 |
| Länsi-Kreikka | Aitolia-Akarnania | Αιτωλοακαρνανίας | 7 |
| Länsi-Kreikka | Akhaia | Αχαίας | 8 |
| Länsi-Kreikka | Elis | Ηλείας | 5 |
| Länsi-Makedonia | Flórina | Φλώρινας | 2 |
| Länsi-Makedonia | Grevená | Γρεβενών | 1 |
| Länsi-Makedonia | Kastoriá | Καστοριάς | 2 |
| Länsi-Makedonia | Kozáni | Κοζάνης | 5 |
| Peloponnesos | Arkadia | Αρκαδίας | 3 |
| Peloponnesos | Argolis | Αργολίδος | 3 |
| Peloponnesos | Korinthia | Κορινθίας | 4 |
| Peloponnesos | Lakonia | Λακωνίας | 3 |
| Peloponnesos | Messenia | Μεσσηνίας | 5 |
| Pohjois-Egean saaret | Chíos | Χίου | 2 |
| Pohjois-Egean saaret | Lesbos | Λέσβου | 3 |
| Pohjois-Egean saaret | Sámos | Σάμου | 1 |
| Thessalia | Kardítsa | Καρδίτσας | 4 |
| Thessalia | Lárisa | Λάρισας | 8 |
| Thessalia | Magnesia | Μαγνησίας | 6 |
| Thessalia | Tríkala | Τρικάλων | 4 |
|  |  |  | Yhteensä: 288 |
Koutaniemi (kylä)

Koutaniemi on kylä Kajaanissa keskustan luoteispuolella. Koutaniemessä ja Vuoreslahdella toimii Koutaniemi-Vuoreslahti kyläyhdistys.
Koutaniemi (niemi)

Koutaniemi on niemi Kajaanissa, ja se sijaitsee saman nimisessä kylässä. Sen länsipuolella on Oulujärven Ärjänselkä, länsipuolella Paltajärvi, joka on samalla tasolla kuin Oulujärvi ja yhteydessä Oulujärveen. Alueella on lampia ja pieniä järviä, joista suurin on Kattilajärvi.
Kohdepiste

Kohdepisteitä Garminin GPS-navigointilaitteessa.
Kohdepiste (myös kiinnostava paikka tai POI-piste (engl. point of interest, POI, "kiinnostuksen kohteena oleva piste") tarkoittaa tiettyä pisteenä määriteltyä sijaintia, jota koskeva tieto voi olla jotakin tarkoitusta varten hyödyllinen tai kiinnostava. Tällaisia pisteitä voi olla esimerkiksi leirintäalueet, hotellit ja huoltoasemat  satelliittinavigointilaitetta käytettäessä. Laitteen ohjelmistossa on usein tietokanta kartan kattaman alueen palveluista kuten huoltoasemista, hotelleista tai automaattisista nopeusvalvontakameroista.
Kohdepisteitä eli POI-tiedostoja ylläpidetään aktiivisesti monella eri internetissä olevalla palvelusivustolla, sen lisäksi että erillisistä GPS-navigaattoreista (sen muistikortillä) löytyy yleensä POI-pisteistä laadittu yhden tiedoston tietokanta, jota käyttäjä voi myös itse päivittää.
Käännös suomeksi
Christian Boltanski

Christian Boltanski vuonna 2016.
Christian Boltanski (6. syyskuuta 1944 Pariisi – 14. heinäkuuta 2021) oli ranskalainen valokuvaaja, kuvanveistäjä ja elokuvantekijä, joka oli kuollessaan Ranskan merkittävimpiä nykytaiteilijoita. Hän oli tunnettu installaatioistansa, joissa hän yhdisti pelkoja, tunteita ja muistoja.
Elämä

Christian Boltanski syntyi Pariisissa vuonna 1944. Hänen isänsä oli Ukrainan juutalainen ja hänen äitinsä korsikalainen. Boltanski jätti 12-vuotiaana koulunkäynnin ja alkoi kaksi vuotta myöhemmin plastoliiniveistoksia ja maalata suuria maakabereiden aiheiden ympärille keskittyneitä teoksia.
Boltanskin ensimmäinen yksityisnäyttely pidettiin vuonna 1968 Pariisissa. Samoihin aikoihin hän oli jättänyt maalaustaiteen ja päättänyt keskittyä valokuva- ja veistostaiteisiin. Boltanski julkaisi vuonna 1969 ensimmäiset kirjansa, ja 1970-luvulla hänen teoksiansa oli esillä useissa merkittävissä näyttelyissä. Hänen töitänsä oli vuonna 1970 Pariisin modernin taiteen museossa, vuonna 1972 Kasselin Documenta 5 -näyttelyssä ja vuonna 1973 Baden-Badenin taidehallissa. Boltanskin 1980-luvun tuotannossa sarja Monumentit on tärkein teossarja. Hän on usein pitänyt näyttelyitä museoiden ja gallerioiden ulkopuolella, kuten kirkoissa ja rautatieasemilla.
Boltanskin taiteen lähtökohta on tila. Hän rakentaa siihen kokonaistaideteoksen, tarinan. Kuolema on hänen keskeisiä aiheitaan, ja taustalla on todellisuutta, lapsuuden kokemuksia, sillä Boltanskin isä oli juutalainen. Lähipiiri kuitenkin pääasiassa pelastui tuholta. Syyllisyys on toinen hänen keskeisiä teemojaan.
Taiteilijan työnsä ohella Boltanski toimi opettajana Pariisin École nationale supérieure des Beaux-Artsissa, ja suomalaisista kuvataiteilijoista ainakin Tiina Ketara on opiskellut hänen johdollaan ja nimennyt Boltanskin vaikuttajakseen. Boltanski oli naimisissa taiteilija Annette Messagerin kanssa.
Suomessa

Boltanski osallistui Ars 74 -näyttelyyn, ja hän oli Helsingin juhlaviikkojen vuoden 1998 taiteilija, jolloin hänellä oli näyttely Elokuun yö Helsingin Taidehallissa. Boltanskin teos Sydänarkisto toteutettiin Helsingissä, Joensuussa, Rovaniemellä ja Vaasassa vuonna 2012 osana Ihme-nykytaidefestivaalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Boltanski Wikimedia Commonsissa
Tate Magazine Interview (Arkistoitu – Internet Archive)
Art Biography of Christian Boltanski
Christian Boltanski
Christian Boltanski vuonna 1990.
Boltanskin Kuiskauksia-niminen ääni-installaatio Folkestonessa.
Kohdistin

Kohdistin osoittaa tekstin syöttö­kohdan.
Kohdistin eli kursori (engl. cursor tai caret tai insertion point) on tietoteknisen laitteen käyttöliittymän osa, joka osoittaa, mihin kohtaan syötettävä uusi teksti asettuu. Tyypillisesti kohdistin näyttää pystyviivalta, alaviivalta tai nelikulmiolta, joka vilkkuu viimeksi kirjoitetun merkin perässä ja siten auttaa käyttäjää katseen kohdistamisessa.
Sanalla kursori voidaan epätäsmällisesti tarkoittaa myös hiiriosoitinta, joka on erityisesti graafisen käyttöliittymän osa. Kohdistinkin on eräänlainen osoitin, mutta se on käsitteellisesti erotettava hiiriosoittimesta, sillä graafisissa käyttöliittymissä voi olla sekä kohdistin että hiiriosoitin samanaikaisesti (sen sijaan komentoliittymissä on pelkästään kohdistin eikä lainkaan hiiriosoitinta). Sekaannusten välttämiseksi kohdistinta voidaankin kutsua erityisesti tekstikursoriksi tai tekstiosoittimeksi.
Tekstinmuokkaimissa ja tekstinkäsittelyohjelmissa kohdistimen osoittama paikka vastaa kirjoituskoneen kohtaa, jossa kirjasin-iskuri osuu paperiin. Tietokoneella kirjoitettaessa tekstin syöttökohta siirtyy ja kohdistin sen mukana, mistä johtuu nimi kursori (lat. cursor ’juoksija’). Palautusnäppäintä painettaessa kohdistin hyppää seuraavan rivin tai kappaleen alkuun. Käyttäjä voi myös vaihtaa syöttökohtaa siirtämällä kohdistinta näppäimistön ohjausnuolilla tai osoittamalla uuden syöttökohdan erityisellä osoitinlaitteella, kuten hiirellä.
Chartresin katedraali

Chartresin katedraalin länsifasadi. Kaksi tornia ja goottilaiselle kirkolle tyypillinen ruusuikkuna.
Chartresin katedraalin kuuluisa lattialabyrintti
Chartresin katedraali (ransk. Cathédrale Notre-Dame de Chartres) sijaitsee Chartresin kaupungissa noin 90 kilometriä Pariisista lounaaseen. Katedraalin rakentaminen aloitettiin vuonna 1145, mutta runko jouduttiin rakentamaan uudelleen 1194–1220. Pyhiinvaeltajien suosikkikohde Chartres on joskus tyylisuuntansa goottilaisen arkkitehtuurin kauneimpana pidetty katedraali.
Katedraali on 130 metriä pitkä ja leveimmästä kohdastaan 46 metriä leveä. Laivan korkeus on 37 ja leveys 16,4 metriä. Kirkossa on 176 lasimaalausta ja kuoriaidassa 200 patsasta 41 kohtauksessa. Chartresin katedraalin lattiassa on läpimitaltaan 12-metrinen ja käytäväpituudeltaan 200-metrinen (seinätön) lattia-labyrintti.
Historia

Katedraalin rakennustyöt aloitettiin romaaniselle perustalle vuonna 1145, mutta tulipalo, joka tuhosi lähes koko kaupungin, vaurioitti myös rakennusta. Vain katedraalin läntinen julkisivu säilyi ehjänä. Katedraalin runko rakennettiin uudelleen vuosien 1194 ja 1220 välisenä aikana, mikä on todella lyhyt aika keskiaikaisen katedraalin rakennustöille.
Legendan mukaan vuodesta 876 katedraalissa on ollut Neitsyt Marialle kuulunut tunika, Sancta Camisia. Kaarle Suuren väitetään lahjoittaneen pyhäinjäännöksen katedraalille ristiretken aikana. Todellisuudessa Kaarle Kaljupää lahjoitti vaatteen, joka todennäköisesti on Syyriasta ja kudottu ensimmäisellä vuosisadalla.
Vuoden 1194 tulipalon jälkeen kaupunkilaiset pelkäsivät, että pyhä vaate olisi tuhoutunut kirkon mukana. Tunika kuitenkin löytyi aarrekammiosta, jossa oli myös useita pappeja, jotka olivat hakeneet kammiosta turvaa. Mukana ollut paavin legaatti kardinaali Melior vakuutti, että kyseessä oli Marian ihme, ja paikalle olisi rakennettava entistäkin mahtavampi rakennus.
Katedraalissa on maailman parhaimpiin lukeutuva kokoelma keskiaikaisia lasimaalauksia, jotka säilyivät lähes vahingoittumattomina Ranskan uskonsotien aikana. Maalaukset tunnetaan etenkin eloisan sinisestä väristään. Toisen maailmansodan aikana lasimaalaukset vietiin katedraalista ympäröivälle maaseudulle turvaan saksalaisilta pommikoneilta. Katedraalin 186 alkuperäisestä maalauksesta on säilynyt 152.
Chartresin katedraalia ei tuhottu eikä ryöstetty Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Useat kunnostustyöt eivät ole merkittävästi vaikuttaneet katedraalin ulkonäköön, vaan se on säilynyt goottilaisena mestariteoksena.
Katedraali valittiin vuonna 1979 ensimmäisten kohteiden joukossa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chartresin katedraali UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Heidi Liehun kirjoitus katedraalista Kirkko & Kaupungissa.
Unescon maailmanperintökohteet Ranskassa
Albi
Alppien paalutalot
Amiensin katedraali
Arc-et-Senans’n kuninkaallinen suolatehdas
Arlesin roomalaiset ja romaaniset monumentit
Avignonin historiallinen keskusta ja Palais des Papes
Belgian ja Ranskan kellotornit (jaettu Belgian kanssa)
Bourges'n katedraali
Canal du Midi
Causses ja Cévennes
Chaîne des Puys
Chartresin katedraali
Chauvet’n luola
Cordouanin majakka
Euroopan suuret kylpyläkaupungit
Fontainebleaun palatsi ja puisto
Fontenayn apottiluostari
Carcassonne
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt
Le Havre
Loiren laakso Sully-sur-Loiren ja Chalonnes-sur-Loire välillä
Lyon
Mont Saint-Michel
Nancyn aukiot: Place Stanislas, Place de la Carrière ja Place d’Alliance
Nord-Pas-de-Calais’n kaivosalue
Notre-Damen katedraali, entinen Saint-Remin basilika sekä Taun palatsi Reimsissa
Nizza
Orangen roomalainen teatteri ja sen ympäristöt sekä ”riemukaari”
Portonlahti: Girolatanlahti,  Scandolan luonnonpuisto ja Pianan calanquet Korsikassa
Provins
Monte Perdido
Ranskan eteläiset ja antarktiset alueet
Saint-Émilion
Saint-Savin-sur-Gartempen luostari
Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreitit
Seinen jokivarsi Pariisissa
Grande Île
Pont du Gard
Uuden-Kaledonian laguunit
Vaubanin linnoitukset
Versailles’n palatsi puistoineen
Vézelay
Vézère
Yksi katedraalin 152 lasimaalauksesta.
Clé Bennett

| Clé Bennett> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1981 (ikä 43) Toronto, Ontario, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Cle Bennett
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Shark (Treed Murray)
Aiheesta muualla
IMDb 
Clé Bennett (s. 13. heinäkuuta 1981 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvasta Treed Murray. Hänellä on jamaikalaisia sukujuuria.
Ura

Bennett on näytellyt televisiossa vuodesta 1998 lähtien pääosin televisiosarjoissa ja muutamissa elokuvissa, kuten Urban Legend – kauhutarinoita, Odyssey 5, The Animal: Prison Block II, The Line, Hetkessä tähdeksi, Tarkka-ampujat, Jigsaw ja The Falcon and the Winter Soldier.
Hän on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin Total Drama Island, Total Drama Action ja Razzberry Jazzberry Jam.
Aiheesta muualla

Clé Bennett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Korkeakouluharjoittelu

Korkeakouluharjoittelu tarkoittaa korkeakouluopiskelijan opintoihin kuuluvaa työharjoittelua, käytännön harjoittelujaksoa, jonka aikana opiskelija saa tuntumaa oman alansa työtehtäviin ja pääsee kartuttamaan työelämätaitojaan. Harjoittelu voi kuulua opintoihin joko pakollisena tai vapaaehtoisena. Harjoittelu suoritetaan usein opintojen loppuvaiheessa, jolloin opiskelijalla on jo valmiuksia tehdä ohjatusti samoja tehtäviä kuin valmistuttuaan.
Aiheesta muualla

Laadukas harjoittelu -opas
Korkeakoulujen harjoittelukäytännöt