Länsimuuri
Sijainti ja mittasuhteet

Nimeä Länsimuuri käytetään tavallisemmin suppeammassa merkityksessä tarkoittamaan sitä osaa muurista, jonka edessä juutalaiset perinteisesti rukoilevat. Sitä sanotaan myös "Valitus­muuriksi", mikä viittaa juutalaisten tapaan surra paikalla temppelien tuhoa. Jerusalemin ollessa kristittyjen, ensin Rooman, myöhemmin Bysantin hallinnassa noin vuosina 324–638), juutalaisilla ei ollut lainkaan pääsyä Jerusalemiin paitsi vuosittain temppelin hävityksen muistopäivänä (tiša be'av), jolloin he valittivat pyhillä paikoillaan.
Laajemmassa merkityksessä Länsimuuriksi saatetaan sanoa koko 488 metrin pituista muuria Temppelivuoren länsilaidalla. Muurin sen osan edessä, jossa juutalaiset rukoilevat, on nykyisin laaja juutalais­kortteliin kuuluva aukio, kun taas muu osa muurista on piilossa muslimi­korttelin rakennusten takana lukuun ottamatta lyhyttä 8 metrin osuutta, niin sanottua Pientä Länsimuuria. Se osa muurista, jota tavallisesti sanotaan Länsimuuriksi, on saanut erityisen merkityksensä pitkälti sen vuoksi, että se ei ole koskaan ollut kokonaan keskiaikaisten rakennusten peittämä, ja siinä Herodeksen aikainen alkuperäinen kivirakenne on säilynyt paremmin kuin "Pienessä Länsimuurissa". "Pienellä Länsimuurilla" on kuitenkin periaatteessa suurempi uskonnollinen merkitys, koska sen otaksutaan olevan vielä lähempänä Kaikkeinpyhintä ja siten "Jumalan läsnäoloa" (Shechina) kuin varsinainen Länsimuuri, ja siihen liittyvä maanalainen Warrenin portti, joka 1100-luvulta lähtien on ollut suljettuna, vieläkin lähempänä.
Länsimuuri on tukimuuri, joka alun perin tuki Herodes Suuren noin vuonna 19 eaa. rakennuttamia temppelin lisärakennuksia. Tuolloin siihen saakka melko luonnon­mukaisena säilynyt pieni kukkula, jonka huipulla sekä ensimmäinen että toinen temppeli olivat sijainneet, laajennettiin nykyiseksi paljon laajemmaksi, likimain suorakulmaiseksi noin 120 aarin laajuiseksi tasanteeksi.
Länsimuurin aukion kohdalla muurin korkeus sen perustuksista luettuna on noin 32 metriä, mistä osa on maan alla niin, että maan päällä näkyvä osa on 19 metrin korkuinen. Siinä on päällekkäin 45 kivikerrosta, joista 28 on maan pällä ja 17 maan alla. Seitsemän alinta näkyvissä olevaa kivikerrosta on peräisin Herodeksen ajalta. Tämä osa muurista rakennettiin hyvin suurista meleke-kalkkikivilohkareista, jotka mahdollisesti saatiin Sedekian kellarista keskeltä Jerusalemin nykyistä muslimikorttelia, tai toisten tietojen mukaan Ramat Shlomosta neljän kilometrin päästä Vanhastakaupungista luoteeseen. Monet niistä ovat 1,8 tai 7.3 tonnin painoisia, osa raskaampiakin: yksi hieman Wilsonin kaaren pohjoispuolella oleva kivilohkare on 13 metrin läpimittainen ja painaa noin 517 tonnia. Herodeksen aikana muurin noin 10 metrin korkuinen ylin osa oli noin metrin paksuinen ja toimi temppelin tasanteen kaksinkertaisen pylväistön ulompana muurina. Tämä yläosa koristeltiin pilasterilla, joiden jäännökset eräiden tietojen mukaan hävitettiin, kun bysanttilaiset valtasivat Jerusalemin persialaisilta takaisin vuonna 628.
Alkuperäisen muurin päällä on myöhemmin lisättyjä kivikerroksia. Näistä neljä koostuu pienistä sileistä kivistä, ja ne ovat peräisin Umaijadien ajalta 700-luvulta. Niiden päällä on vielä 16–17 kerrosta pieniä kiviä mamelukkien ajoilta, 1200-luvulta 1500-luvulle tai myöhemmin. Tunnettu tarina, joka mukaan muurin ylimmät kerrokset olisi lisännyt Moses Montefiore, on perusteeton.