stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pääsiäisleipä
Tunnettuja pääsiäisleipiä

paska, ukrainalainen pääsiäisleipä
kulitsa, venäläinen pääsiäisleipä
Pirttijärvi (Virrat, Siekkiskylä)

| Pirttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°15′54″N, 23°51′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  Pajuoja Pajujärveen 
Järvinumero:  35.417.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,2 m  
Rantaviiva:  1,048 km  
Pinta-ala:  3,11 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPirttijärvi 
Pirttijärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Siekkiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,2 metriä mpy.
Rafael Stenius

| Rafael Stenius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. syyskuuta 1897 Helsinki
Kuollut: 9. maaliskuuta 1962 (64 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja
Puoliso:  Dagny Riis
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Esko (Sockenskomakarna)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Rafael Stenius (30. syyskuuta 1897 Helsinki – 9. maaliskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja.
Ura

Rafael Steniuksen vanhemmat olivat pankinjohtaja Valter Fridolf Stenius ja Hanna Kurvinen. Stenius valmistui ylioppilaaksi Suomalaisesta Normaalilyseosta 1917. Saman vuoden kesänä hän aloitti näyttämöuransa Tammisaaren Ulkoilmateatterissa (Ekenäs Friluftsteater). Vuonna 1919 hän suoritti Svenska Teaternin oppilaskoulun kurssin.
Helmikuussa 1920 Stenius kiinnitettiin näyttelijäksi Turun ruotsalaiseen teatteriin, ja hän toimi siellä 1926 alkaen myös ohjaajana. Vuonna 1933 hän siirtyi Wasa Teaterin johtajaksi, pesti kesti vuoteen 1939. Jatkosodan aikana Stenius johti Aunuksen Teatteria. Hänen taiteellinen uransa päättyi lyhyeen jaksoon ohjaajana Lilla Teaternissa, minkä jälkeen hän siirtyi vakuutusyhtiö Kalevan palvelukseen.
Steniuksen rooleja olivat muun muassa Esko (Sockenskomakarna), Kenraali Pecklin (Gustaf III), Lill-Klas (Stor-Klas och Lill-Klas) ja Higgins (Pygmalion).
Stenius näytteli myös kahdessa Suomen Filmiteollisuuden komediaelokuvassa: Tavaratalo Lapatossu & Vinski (1940) ja Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1940).
Radoslav Židek

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Radoslav Židek |  Radoslav Židek |  Radoslav Židek |  |
Maa:   Slovakia
Miesten lumilautailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | lumilautakrossi |  |
Radoslav Židek (s. 15. lokakuuta 1981 Žilina) on slovakialainen lumilautailija, joka kilpailee lumilautakrossissa.
Židek voitti hyvin yllätyksellisesti olympiahopeaa Torinosta 2006, joka on myös Slovakian ensimmäinen talviolympialaisista voitettu mitali itsenäisenä valtiona.
Židek on 186 cm ja painaa 82 kg. Hän edustaa ŠKP Štrbské Plesoa.
Raffaello Gambino

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Torino 1954 |  |  |
Raffaello Gambino (18. huhtikuuta 1928 Rooma – 26. elokuuta 1989 Rooma) oli italialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Gambino kuului Italian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Radoslav Velikov

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2008 | 55 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanton 2006 | 55 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2005 | 55 kg |  |
|  Hopeaa | Istanbul 2011 | 55 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Varna 2005 | 55 kg |  |
|  Hopeaa | Baku 2010 | 55 kg |  |
|  Pronssia | Sofia 2007 | 55 kg |  |
|  Pronssia | Vilna 2009 | 55 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 2012 | 55 kg |  |
Radoslav Marinov Velikov (bulg. Радослав Маринов Великов, s. 2. syyskuuta 1983 Kutsina) on bulgarialainen vapaapainija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
55-kiloisten sarjassa painiva Velikov voitti olympiapronssia Pekingissä 2008. Ateenassa 2004 hän oli yhdeksäs ja Lontoossa 2012 viides. Maailmanmestaruuden Velikov on voittanut kerran, Kantonissa 2006, missä hän voitti loppuottelussa venäläisen Besik Kuduhovin. Lisäksi Velikov on voittanut kaksi MM-hopeaa ja viisi EM-mitalia.
Přemysl Krbec

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten telinevoimistelu.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Praha 1962 | hyppy |  |
|  Pronssia | Praha 1962 | joukkuekilp. |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1963 | hyppy |  |
Přemysl Krbec (28. tammikuuta 1940 Litovel – 31. elokuuta 2021) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija, joka menestyi telineistä parhaiten hypyssä.
Krbec voitti hypyn maailmanmestaruuden Prahassa 1962 ja saavutti samoissa kisoissa joukkuekilpailussa pronssia. Belgradissa 1963 hän voitti hypyn Euroopan-mestaruuden. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Krbec sijoittui joukkuekilpailussa kuudenneksi ja ottelussa 45:nneksi. Hypyn karsinnassa hän oli yhdeksäs eikä selviytynyt telinekohtaiseen loppukilpailuun. Krbec kuoli 81-vuotiaana 31. elokuuta 2021.
Aiheesta muualla

Přemysl Krbec Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Póvoa de Lanhoso

| Póvoa de Lanhoso |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Póvoa de Lanhoso Portugalin kartalla
 Koordinaatit: 41°34′41″N, 8°16′38″W 
Valtio:  Portugali
Alue:  Norte
Ala-alue:  Ave
Piiri:  Braga
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Avelino Silva
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  134,65 km²
Väkiluku (2011):  21 886
 – Väestötiheys:  163 as./km²
 
 www.cm-povoadelanhoso.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Póvoa de Lanhoso on kunta Bragan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 134,65 neliökilometriä ja väkiluku noin 21 900.
Póvoa de Lanhoson nykyinen pormestari on Avelino Silva. Kunnan juhlapäivä on 19. maaliskuuta.
Freguesiat

| --- | --- |
 Águas Santas e Moure  Calvos e Frades  Campos e Louredo  Covelas  Esperança e Brunhais  Ferreiros  Fonte Arcada e Oliveira  Galegos  Garfe  Geraz do Minho  Lanhoso :  Monsul  Póvoa de Lanhoso  Rendufinho  Santo Emilião  São João de Rei  Serzedelo  Sobradelo da Goma  Taíde  Travassos  Verim, Friande e Ajude  Vilela
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (portugaliksi)
Bragan piirin kunnat
Amares
Barcelos
Braga
Cabeceiras de Basto
Celorico de Basto
Esposende
Fafe
Guimarães
Póvoa de Lanhoso
Terras de Bouro
Vieira do Minho
Vila Nova de Famalicão
Vila Verde
Vizela
Pirttijärvi (Viitasaari)

| Pirttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  62°58′35″N, 26°14′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskujoki:  Ihantjoki Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.421.1.051
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,9 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  5,054 km  
Pinta-ala:  88,878 ha  
Saaria:  1 
 fiPirttijärvi 
Pirttijärvi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Haaralan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 89 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy.
Post hoc ergo propter hoc

Post hoc ergo propter hoc (suom. Tämän jälkeen, siispä tämän vuoksi) on argumentaatiovirhe, jossa tapahtumajärjestyksen oletetaan vastaavan syy-seurausketjua eli kausaliteettia. Post hoc ergo propter hoc noudattaa kaavaa:
A edeltää B:tä
Siispä A aiheutti B:n
Esimerkkinä tästä virhepäätelmästä ovat vaikkapa:
Péter Hajdú

Péter Hajdú (n. 1970)
Péter Hajdú (27. joulukuuta 1923 Budapest, Unkari - 19. syyskuuta 2002 Budapest) oli unkarilainen kielitieteilijä. Hajdú toimi Szegedin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorina 1958 - 1974. Hän oli myös Unkarin tiedeakatemian kielitieteen laitoksen johtaja 1974 - 1982 ja professori Budapestin yliopistossa vuodesta 1983 lähtien. Hajdú sai Suomessa akateemikon arvonimen vuonna 1980.
Rantatörmä

Rantatörmä on rantamuodostuma, joka on syntynyt rantavoimien vaikutuksesta. Se on jyrkkään kallioon syntynyt halkeama, joka syntyy, kun aallokko kuluttaa ensin kallion alaosaa ja myöhemmin kallion yläosa romahtaa. Rantatörmien synnyttyä, tällaisen kallion romahtamisen jälkeen veteen pudonneesta kiviaineksesta syntyy hiekkasärkkiä ja jyrkänpartaita Rantatörmiä on syntynyt muun muassa viimeisen jääkauden lopussa. Eräs rantatörmä on Kallasten rantatörmä Virosssa, joka on muodostunut devonikaudella.
Pärnämäki (Mäntyharju)

Pärnämäen kylätalon laavu.
Pärnämäki on Mäntyharjun kuntaan kuuluva kylä. Se sijaitsee kunnan lounaisosassa. Karkeasti kuvattuna Pärnämäen alue rajoittuu pohjoisessa Pankajärveen ja Siikasen järveen, idässä Nurmaan kylään, etelässä Kouvolan kaupunkiin ja lännessä Enonlahden ja Ahveniston kyliin.
Pärnämäki on todennäköisesti saanut nimensä pärnä- eli lehmuspuulta.
Aiheesta muualla

Enonveden kylien historia[vanhentunut linkki]
Punapukuinen morsian

| Punapukuinen morsian> The Bride Wore Red |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dorothy Arzner
Käsikirjoittaja:  Tess Slesinger Bradbury Foote
Perustuu:  Ferenc Molnár näytelmään
Tuottaja:  Joseph L. Mankiewicz
Säveltäjä:  Franz Waxman
Kuvaaja:  George J. Folsey
Leikkaaja:  Adrienne Fazan
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Adrian
Pääosat:  Joan Crawford Franchot Tone Robert Young Billie Burke
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   8. lokakuuta 1937  13. maaliskuuta 1938
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  960 000 USD
Tuotto:  1 200 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punapukuinen morsian (engl. The Bride Wore Red) on vuonna 1937 ensi-iltansa saanut Dorothy Arznerin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Franchot Tone, Robert Young ja Billie Burke.
Punapukuinen morsian perustuu Ferenc Molnárin näytelmään The Bride from Trieste. Tässä ”ryysyistä rikkauksiin” -tarinassa Crawford näyttelee kabaree-laulajatarta, joka tekeytyy aristokraatiksi. Punapukuinen morsian on seitsemäs ja viimeinen Crawfordin ja Franchot Tonen (silloinen aviopari) yhteinen elokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Anni Pavlovitch   |
|  Franchot Tone  | … |  Giulio   |
|  Robert Young  | … |  Rudi Pal   |
|  Billie Burke  | … |  Kreivitär di Meina   |
|  Reginald Owen  | … |  Admiral Monti   |
|  Lynne Carver  | … |  Maddelena Monti   |
|  George Zucco  | … |  Kreivi Armalia   |
|  Mary Philips  | … |  Maria   |
|  Paul Porcasi  | … |  Signor Nobili   |
|  Dickie Moore  | … |  Pietro   |
|  Frank Puglia  | … |  Alberto   |
|  Adriana Caselotti  | … |  Maalaistyttö   |
|  Ann Rutherford  | … |  Maalaistyttö   |
Tuotanto

Punapukuisen morsiamen tuotanto alkoi 5. kesäkuuta 1937 ja päättyi 10. elokuuta. Elokuvaa kuvattiin Itävallassa ja Mammoth Lakesin kylässä Kaliforniassa. Punapukuisen morsiamen budjetti oli sen ajan mittakaavaan katsottuna suuri – 960 000 dollaria. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
Luise Raineria suunniteltiin aluksi Annin rooliin, mutta rooli meni Joan Crawfordille.
Julkaisu ja vastaanotto

Punapukuinen morsian sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 8. lokakuuta vuonna 1937. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 13. maaliskuuta vuonna 1938. Elokuva ei ollut taloudellinen menestys – Punapukuinen morsian tuotti vain 1,2 miljoonaa dollaria. Punapukuinen morsian sai aikaan sen, että Joan Crawford leimattiin ”box-office poisoniksi”, mutta Crawford pääsi tästä leimauksesta eroon pari vuotta myöhemmin. New York Herald Tribune kehui Crawfordin roolisuoritusta.
Aiheesta muualla

Punapukuinen morsian Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Punapukuinen morsian Elonet.
Punapukuinen morsian AllMoviessa. (englanniksi)
Rantavahdin sadepäivät

| ”Rantavahdin sadepäivät” Jukka Takalo |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kahden hengen disko
 Julkaistu: 7. kesäkuuta 2012
 Formaatti: Digitaalisingle CD-levy
 Tekijä(t): Jukka Takalo
 Kesto: 03.01
 Levy-yhtiö: Sound of Finland
Jukka Takalon muut singlet
| ”Vain sun rakkaus” 2012 | ”Rantavahdin sadepäivät” 2012 | ”Eurooppa” 2013 |
Rantavahdin sadepäivät on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jukka Takalon soolosingle ja kappale vuodelta 2012. Se on kolmas raita Takalon vuoden 2012 Kahden hengen disko-studioalbumilla, ja singlenä kappale julkaistiin vuoden 2012 kesällä. Kappaleesta on myös kuvattu Ville Pohjosen ohjaama musiikkivideo, joka kuvattiin Takalon kotiseudulla Martinniemessä.
Rajamäen koulu

Rajamäen koulu kesällä 2015.
Rajamäen koulu on Nurmijärven Rajamäellä toimiva alakoulu (luokka-asteet 1–6). Se käsittää viisi erillistä rakennusta. A-rakennus on kaikkein suurin, ja siinä on normaalien luokkien lisäksi tekstiilityön, teknisen käsityön, ympäristötiedon, liikunnan, kuvaamataidon ja ATK:n luokat.  B-rakennuksessa on englannin luokka ja muita normaaleja luokkia. C-rakennuksessa on musiikin luokka ja muita normaaleja luokkia. D-rakennus on nykyisin tyhjillään. Aikaisemmin siinä on toiminut terveydenhuolto. E-rakennuksessa on kuraattori, terveydenhoitaja ja erityisluokkia.
Aiheesta muualla

http://www.nurmijarvi.fi/koulut/rajamaen_koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Pōhiva Tuʻiʻonetoa

| Pōhiva Tuʻiʻonetoa |
| --- | --- |
 Tuʻiʻonetoa vuonna 2020.
Tongan pääministeri
 2019–2021  
Edeltäjä:  ʻAkilisi Pōhiva Semisi Sika (vt.)
Seuraaja:  Siaosi Sovaleni
Tongan parlamentin jäsen
 2014–2023  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1951 tai 1952
Kuollut: 18. maaliskuuta 2023 Yhdysvallat
Ammatti:  kirjanpitäjä, poliitikko
Arvonimi: The Honourable
Pōhiva Tuʻiʻonetoa (1951 tai 1952 – 18. maaliskuuta 2023 Yhdysvallat) oli Tongan pääministeri vuosina 2019–2021. Hän oli koulutukseltaan kirjanpitäjä ja toimi Tongan valtiontilintarkastajana vuosina 1983–2014 ennen kuin tuli valituksi parlamenttiin. Tuʻiʻonetoa nousi pääministeriksi edeltäjänsä ʻAkilisi Pōhivan kuoltua äkisti. Hän oli toiminut Pōhivan hallituksessa valtiovarainministerinä. Pääministerikaudellaan Tuʻiʻonetoaa syytettiin korruptiosta ja nepotismista sekä arvosteltiin uskonnon sekoittamisesta politiikkaan. Hän tuli kuitenkin uudelleenvalituksi parlamenttiin vuoden 2021 vaaleissa. Suosion taustalla olivat muun muassa hänen aloittamansa infrastruktuurihankkeet, joilla pyrittiin parantamaan maan tiestöä ja asuntokantaa. Tuʻiʻonetoa oli pääministerinä koronavirusepidemian puhjetessa ja onnistui rajat sulkemalla pitkään estämään taudin leviämisen maahan. Tongan ensimmäinen koronatapaus todettiin lokakuussa 2021.
Tuʻiʻonetoa kuoli 18. maaliskuuta 2023 Yhdysvalloissa, jossa hän oli hoidattamassa terveyttään.
Kunnianosoituksia

Kuningatar Salote Tupou III:n ritarikunta (Tonga, 2008)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pōhiva Tuʻiʻonetoa Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: ʻAkilisi Pōhiva Semisi Sika (vt.) | Tongan pääministeri 2019–2021 | Seuraaja: Siaosi Sovaleni |
Rajamäen Rykmentti

| Rajamäen Rykmentti |
| --- | --- |

Perustettu:  1937
Paikkakunta:  Nurmijärvi
Lajit:  suunnistus
Puheenjohtaja:  Tuomas Multala
Kotisivu:  rajamaenrykmentti.fi
Rajamäen Rykmentti on nurmijärveläinen suunnistusseura. Seura perustettiin 31. elokuuta 1937 Rajamäellä. Aluksi seurassa harrastettiin yleisurheilua, suunnistusta, hiihtoa, jääkiekkoa, pesäpalloa, pyöräilyä, uintia, jalkapalloa, voimistelua ja luistelua. Muiden lajien toiminta kuitenkin tyrehtyi pikkuhiljaa ja 1970-luvulla suunnistuksesta tuli seuran valtalaji. Hiihdossa Rykmentti on Nurmijärven Hiihtoseuran yksi jäsenseuroista.
Rajamäen Rykmentti on sijoittunut toiseksi Jukolan viestissä vuosina 1992, 1994 ja 1996. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Jevgeni Fadeev, Katja Honkala, Reijo Mattinen, Matthias Merz, Christian Ott, Mervi Pesu ja Tuomas Tervo. Suunnistuksen maailmanmestari Megan Carter-Davies on edustanut Rajamäen Rykmenttiä vuodesta 2015.
Aiheesta muualla

Rajamäen Rykmentin kotisivut
Castiglione del Lago

Castiglione del Lago on kaupunki Keski-Italiassa Umbriassa Perugian maakunnassa, Trasimenojärven lounaisosassa. Kaupungista etelään 59 kilometrin päässä on Orvieto, 21 kilometriä lounaaseen on Chiusi, 56 kilometriä luoteeseen on Arezzo, 21 kilometriä pohjoiseen on Cortona ja 47 kilometriä kaakkoon on Perugia.
Maantiede ja kaupunkirakenne

Castiglione del Lago on syntynyt entiselle saarelle, neljännelle Trasimenojärven saarelle sen lounaisosaan. Vuosisatojen kuluessa kaupungin kasvaessa saaren ja rannan väliselle tasangolle rakennettiin toreja, asuintaloja, kirkkoja ja muita rakennuksia.
Kaupungin uusimmat osat ovat jonkin matkan päässä vanhasta, joten Castiglione del Lagon historiallinen keskusta eli centro storico on hyvin säilynyt keskiaikainen alue, jota hallitsee "kolmen laki". Kaupungin muurissa on kolme porttia, kaupungissa on kolme toria ja kolme kirkkoa.
Historia

Castiglione on aikoinaan tärkeän maantien varrella, joka kulkee etelästä Orvietosta lännen puolella olevan Chiusin kautta pohjoiseen Arezzoon. Sen asema kiistellyllä alueella, jolla etruskit taistelivat roomalaisia vastaa ja myöhemmin toskanalaiset perugialaisia vastaan, kiistatta aiheutti kaupungissa paljon tuhoa ja kuolemaa. Alkuperäiset linnoitukset tuhoutuivat ja rakennettiin uudelleen lukemattoma kertoja.
Vasta keisari Fredrik II:n aikana ja hänen jälkeensä 1200-luvun alkupuolella seurasi suhteellisen vakaa aikakausi.
Myöhemmin kaupunki joutui Kirkkovaltion Perugian hallintaan, ja siitä tuli mahtavan Baglionin suvu läänitys.
Tärkeimmät nähtävyydet

Keisari Fredrik II rakensi Leijonan linnakkeen. Kahdeksankulmainen linna valmistui 1247, ja sen suunnitteli cortonalainen munkki-arkkitehti Elia. Linnassa on neliömäiset tornit kussakin neljässä kulmassa ja kolmikulmainen bastion eli donjon. Linna suunniteltiin niin, että sen omistajat saattoivat valvoa koko Trasimenojärveä. Vuosisatojen aikana linnaa piiritettiin useita kertoja.
Palazzo della Corgna on nykyisin kaupungintalo eli Palazzo del Comune. Sen on rakennuttanut Ascanio della Corgna renessanssityyliin ja suunnitellut arkkitehti Vignola. Siinä on museo ja galleria. Palazzin yhdistää linnaan pitkä katettu käytävä. Pescarolaissyntyinen taiteilija Giovanni Antonio Pandolfi ja firenzeläinen taiteilija Salvio Savini ovat maalanneet pääkerrokseen myöhäisrenessanssityyliset freskot. Taiteilija Niccolò Circignani,  "Il Pomarancio", maalasi 1574 lisää maalauksia ja muita koristeluja palatsin kiinnostavimpiin kuuluvaan huoneeseen, niin sanottuun lääninherra Ascanio della Corgnan "saavutusten saliin".
Toinen merkittävä rakennus on kreikkalaisen ristin muotoinen Santa Maria Maddalenan kirkko. Kirkossa on uusklassinen pronaos, ja sisällä on Eusebio da San Giorgion 1580 maalaama paneeli.
Kulttuuri

Castiglione del Lagossa on aiemmin järjestetty joka toinen vuosi, vuodesta 2005 alkaen vuosittain, Coloriamo i Cieli -festivaali. "Taivaan värit" –tapahtuma pidetään huhti-toukokuussa. Siihen osallistuu kevyitä lentokoneita, ilmapalloja ja värikkäitä leijoja.
Ystävyyskunnat

Trappes, Ranska, vuodesta 1971
Koprivnice, Tšekin tasavalta, vuodesta 1997
Lempäälä, Suomi, vuodesta 2005
Aiheesta muualla

Virallinen verkkosivusto
Bill Thayer's Gazetteer of Italy
Perugian maakunta
Assisi | Bastia Umbra | Bettona | Bevagna | Campello sul Clitunno | Cannara | Cascia | Castel Ritaldi | Castiglione del Lago | Cerreto di Spoleto | Citerna | Città della Pieve | Città di Castello | Collazzone | Corciano | Costacciaro | Deruta | Foligno | Fossato di Vico | Fratta Todina | Giano dell’Umbria | Gualdo Cattaneo | Gualdo Tadino | Gubbio | Lisciano Niccone | Magione | Marsciano | Massa Martana | Monte Castello di Vibio | Monte Santa Maria Tiberina | Montefalco | Monteleone di Spoleto | Montone | Nocera Umbra | Norcia | Paciano | Panicale | Passignano sul Trasimeno | Perugia | Piegaro | Pietralunga | Poggiodomo | Preci | San Giustino | Sant’Anatolia di Narco | Scheggia e Pascelupo | Scheggino | Sellano | Sigillo | Spello | Spoleto | Todi | Torgiano | Trevi | Tuoro sul Trasimeno | Umbertide | Valfabbrica | Vallo di Nera | Valtopina
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Castiglione del Lago
Ilmakuva Castiglione del Lagosta.
Näkymä kaupunkiin.
Leijonalinnake.
Linna ja Trasimenojärvi.
Käännös suomeksi
Pirjo Mäkelä

| Pirjo Mäkelä |
| --- | --- |
 Pirjo Mäkelä tammikuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. joulukuuta 1930 Lahti
Kuollut: 22. marraskuuta 2011 (80 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Arvonimi: akateemikko
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Kansanterveyslaitos Stanfordin yliopisto
Tutkimusalue:  bakteriologia; diagnostiikka ja infektiotautien seuranta, mikrobigenetiikka
Tunnetut työt:  Hib-konjugaatti- ja pneumokokkikonjugaattirokotteet, geenien vaikutuksen bakteerien lipopolysakkaridin rakenteeseen selvittäminen
Palkinnot:  Robert Koch -palkinto (1969) Matti Äyräpään palkinto (1980) MTV:n kulttuuripalkinto 1988 Tieteen akateemikko (2003)
Pirjo Helena Mäkelä (o.s. Hautala; 16. joulukuuta 1930 Lahti – 22. marraskuuta 2011) oli suomalainen bakteriologian tutkija ja akateemikko. Hänen tutkimusryhmänsä kehitti rokotteita, joista esimerkkinä epidemiauhan alla vuonna 1973 nopeasti kehitetty aivokalvontulehdusrokote. Mäkelä sai 11. helmikuuta 2003 ensimmäisenä suomalaisena naisena tieteen akateemikon arvonimen.
Mäkelä pyrki erityisesti auttamaan kehitysmaiden lapsia ja työskenteli rokotusohjelmissa muun muassa Bangladeshissa ja Filippiineillä. Hän oli Kansanterveyslaitoksen (ja sen edeltäjien) bakteriologian osaston johtaja ja professori 1965–1991 sekä infektiotautien yksikön päällikkö 1992–1996. Mäkelä toimi myös Englannissa ilmestyvän Microbial Pathogenesis -aikakauslehden päätoimittajana ja laati uransa aikana yli 200 tieteellistä julkaisua. Hän toimi aktiivisesti mikrobiologian alan kansainvälisissä järjestöissä johtaen esimerkiksi eurooppalaista kattojärjestöä (Federation of European Microbiological Societies, FEMS) vuosina 1992–1995 ja kahta maailmanlaajuista kattojärjestöä (International Union of Microbiological Societies [IUMS] ja International Endotoxin Society).
Koulutus

Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi Kaurialan lukiossa Hämeenlinnassa vuonna 1949. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1955 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1961. Kliinisen mikrobiolääketieteen erikoislääkäri hänestä tuli 1963.