stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaarlenholvi

| Kaarlenholvi> Santaholman talo |
| --- | --- |

Osoite:  Kauppurienkatu 6
Sijainti:  I kaupunginosa Oulu
Koordinaatit:  65°00′46″N, 025°27′59″E}
Valmistumisvuosi:  1760
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaarlenholvi on Oulun keskustassa Aleksanterinkadun ja Kauppurienkadun kulmassa sijaitseva rakennus. Talossa toimivat ravintolat Kaarlenholvi ja Jumpru Pub. Ravintolakäytössä talo on ollut vuodesta 1972. 1880-luvulla taloa kutsuttiin Thunbergin taloksi. Talo tunnetaan myös nimillä Santaholman talo ja Nylanderin talo. Oulussa on toinenkin Santaholman taloksi kutsuttu talo: Saaristonkadun ja Torikadun risteyksessä sijaitseva vanha puutalo, jossa on toiminut nuorisokahvila Walda.
Historiaa

Talo rakennettiin alun perin 1700-luvun loppupuolella. Puinen toinen kerros tuhoutui vuoden 1822 Oulun palossa. Kivinen ensimmäinen kerros säilyi tulipalossa. Palon jälkeisissä korjauksissa myös toinen kerros rakennettiin kivestä. Nykyinen ulkoasu lienee vuodelta 1834. Tyyliltään rakennus edustaa uusklassista tyylisuuntaa eli empireä.
Talossa on vuosien saatossa toiminut muun muassa sairaala, tuomiokapituli, vankityrmä, viinapolttimo, viini- ja konjakkikauppa, kirjapaino ja postikonttori. Tunnettuja talossa asuneita henkilöitä ovat Johan Ludvig Runeberg ja Aaro Hellaakoski.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarlenholvi Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kaarlenholvi (Q11868742)ohje |
| --- | --- |
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
koordinaatit: 65°00′46″N 25°27′59″E﻿ / ﻿65.0128°N 25.4664°E﻿ / 65.0128; 25.4664
Sioux Falls

| Sioux Falls |
| --- | --- |
 Kaupungin keskustaa.
 lippu
 Sioux Falls Etelä-Dakotan kartalla
 Sioux Falls
 Koordinaatit: 43°32′N, 96°44′W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  Etelä-Dakota
Piirikunta:  Minnehaha ja Lincoln
Väkiluku (2010):  153 888
 – Metropolialue:  228 261
 
 www.siouxfalls.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sioux Falls [suː 'fɔlz] on kaupunki Yhdysvaltojen Etelä-Dakotan osavaltiossa. Vuonna 1856 alkunsa saanut kaupunki on nykyisin osavaltion suurin. Samalla se on myös tärkeä kaupan ja terveydenhuollon keskus, sekä jakelupiste ympäröivälle maaseudulle. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 153 888 ja suuremman metropolialueen 228 261.
Maantiede

Sioux Falls sijaitsee Etelä-Dakotan osavaltion kaakkoisosassa Big Sioux -joen varrella lähellä Iowan ja Minnesotan vastaista rajaa. Kaupunki on saanut nimensä Big Sioux -joen Sioux Falls -vesiputouksista. Ilmasto alueella on mantereinen. Tyypillisiä alueelle ovat rajutkin säämuutokset lyhyellä aikavälillä. Ilmiöön vaikuttavat eri ilmamassojen liikkeet. Syksyisin ja talvisin kovat tuulet voivat tuoda mukanaan koviakin pakkasia, jotka jäävät tosin tavallisesti lyhytaikaisiksi. Talvisin tulee ajoittain myös lumimyrskyjä. Ukkosmyrskyt ovat puolestaan tavallisia loppukesästä ja tornadoja saattaa esiintyä loppukevään ja kesän välisenä aikana.
Historia

Nimensä mukaisesti Sioux Fallsin alkuperäisasukkaita olivat sioux-intiaanit. Sioux Falls -vesiputousten kohdalle perustettiin vuonna 1856 Western Town -niminen asutuskeskus, jonka perustajat toivoivat että paikka valittaisiin Dakotan territorion pääkaupungiksi. Dakota Land Company perusti puolestaan Sioux Fallsin asutuskeskuksen. Minnesotan kansannousun väkivaltaisuudet levisivät Etelä-Dakotan puolelle jua intiaanien hyökkäyksiä pelänneet siirtolaiset hylkäsivät asumuksensa paikalla. Kolmisen vuotta myöhemmin paikalle perustettiin Fort Dakota ja siirtolaiset alkoivat palata koteihinsa. Vuonna 1876 Sioux Fallsin asukasluku oli noin 600. Rautatie saapui kaupunkiin vuonna 1878 ja vuonna 1889 Sioux Fallsista tehtiin kaupunki. Paikalle saapui siirtolaisia etenkin Pohjois-Euroopan alueelta. Rautatien kautta kaupungista alettiin viedä graniittia muualle Yhdysvaltoihin.
1900-luvun alussa amerikkalaisia houkutteli Sioux Fallsiin alueen avioerolait. Lakia muutettiin tiukemmaksi vuonna 1909. Samana vuonna avautui myös kaupungin ensimmäinen teurastamo. Vuonna 1942 toisen maailmansodan aikana United States Department of War avasi puolestaan kaupunkiin ilmavoimien radiokoulun. Sodan aikana paikallinen Joe Foss tuli tunnetuksi menestyneenä hävittäjä-ässänä. Vuosina 1966–1967 alueelle avattiin maailman ensimmäiset kaupalliset ydinvoimalat.
Talous

Sioux Falls on nykyisin Etelä-Dakotan suurin kaupunki ja näin myös johtava kaupan, jakelun ja terveydenhuollon keskus. Kaupunkia ympäröi suuri maatalousalue. Alueella tuotetaan esimerkiksi maissia, soijapapuja ja siipikarjaa. Kaupungissa on maatalouteen liittyvää elintarvike- ja rehuteollisuutta. Kaupungin karjapihat kuuluivat aikanaan maailman suurimpiin, mutta niiden toiminta loppui vuonna 2009. Teurastamoilla on silti edelleen suuri taloudellinen merkitys. Merkitystä on myös finanssialalla ja turismilla.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Sioux Fallsissa aikavälillä 2012–2016 olivat 54 110 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 29 625 dollaria. 11,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Sioux Fallsin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 153 888 ja vuoden 2017 arvion mukaan 176 888. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 228 261. Kaupungin asukkaista 84,9 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 82,5 %), 4,9 % afroamerikkalaisia, 2,7 % intiaaneja, 5 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,4 % aasialaisia. 11,5 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,3 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sioux Falls Wikimedia Commonsissa
Sioux Falls -vesiputouksia.
Sioux Falls vuonna 1920.
St. Joseph Cathedral.
Paravat

Francisco Xavier kastamassa paravaa.
Paravat ovat tamilien kastilaitoksen vanhimpia kasteja. He asuvat eteläisessä Intiassa ja puhuvat äidinkielenään tamilia. Paravat erottuvat muista alueen etnisistä ryhmistä siten, että valtauskontona heidän keskuudessaan on katolilaisuus. Tämä taas juontaa juurensa vuosisatojen takaiseen jesuiittojen harjoittamaan lähetystyöhön.
Vuoteen 1537 mennessä paravat kääntyivät kristinuskoon ja saivat samalla Portugalin armeijan suojeluksen. Pyhimykseksi myöhemmin julistettu jesuiittalähetyssaarnaaja ja yksi veljeskunnan perustajajäsenistä, Francisco Xavier sai syvää arvostusta paravien keskuudessa kääntämällä uskon- ja synnintunnustuksen, kymmenen käskyä, Ave Maria-, Salve Regina- ja Isä meidän -rukouksen tamiliksi. Paravien keskuudessa harjoitettu lähetystyö kantoi myös pitkäaikaisempaa hedelmää, sillä nämä pysyivät kristittyinä myös tulevat vuosisadat jesuiittojen lakkauttamisenkin jälkeen. Paravien lisäksi tällainen kristillisyys säilyi Malabarrannikolla elävien Tuomas-kristittyjen parissa.
Akkomodaatio (lähetystyö)

Akkomodaatio merkitsee lähetystyöstä puhuttaessa paikalliseen kulttuuriin sopeutumista.
Akkommodaatio oli tärkeä osa varsinkin jesuiittojen käännytystyötä, ja he sovelsivatkin akkomodaation perusteita käännyttämiensä kulttuurien parissa. Tällainen mukautuminen ei kuitenkaan saanut yksinomaan ihastunutta vastaanottoa kristikunnassa. Jyrkkää vastustusta ilmeni dominikaanien ja fransiskaanien taholta. Nämä pitivät jesuiittojen toimintaa "pakanuuteen sopeutumisena" ja siten paholaisen palvontana. Edes jesuiittaveljeskunta ei ollut yksimielinen toimintansa oikeutuksesta. Akkommodaation tuomitseva päätös saatiin paavilta vuonna 1704, ja ei-kristilliset riitit saivat lopullisen hylkäyksen 1744. Muutos kirkon kantaan annettiin vasta 1938 akkomodaation hyväksi.
Yksi konkreettinen esimerkki akkomodaation soveltamisesta käytännössä oli jesuiittasaarnaaja Matteo Riccin toiminta Kiinassa: hän pukeutui kuin kiinalainen, eli kiinalaisen tavoin ja kasvatti itselleen pitkät kynnet kuin kiinalaisilla ylimyksillä oli tapana. Ricci pyrki myös parhaansa mukaan löytämään yhtäläisyyksiä kiinalaisesta filosofiasta ja kristinuskosta. Toinen esimerkki on Etelä-Amerikasta, missä jesuiittojen toiminta noudatti akkommodaation periaatteita. Esimerkiksi Jumalaa tarkoittavana käsitteenä käytettiin tupán -nimistä ukkoshenkeä. Samoin vaikkapa suitsukekäytännön osalta suitsukkeet korvattiin paikallisella anguaypuulla, minkä lisäksi Jeesus apostoleineen esitettiin maalauksissa intiaaneina – lukuun ottamatta espanjalaiseksi maalattua Juudasta.
Oulun Diakonissalaitos

Oulun Diakonissalaitoksen rakennus Albertinkadulla Oulun keskustassa.
Oulun Diakonissalaitos on Oulussa toimiva yleishyödyllinen ja aatteellinen säätiö, joka toteuttaa diakoniaa, tarjoaa elämänhallintaa tukevia sosiaalisen kuntoutuksen palveluita sekä harjoittaa ja tukee kokonaisvaltaiseen hyvinvointiin liittyvää tutkimusta. Se tarjoaa asiantuntijapalveluita liikuntalääketieteen osaamiskeskuksessa sekä toteuttaa hyvinvoinnin ja työllisyyden edistämisen hankkeita. Hankkeissa tuotettua tietoa ja kehitettyjä toimintamalleja viestitään asiantuntijoille järjestettävien koulutusten ja julkaisujen kautta. Oulun Diakonissalaitos on myös yksi Suomen Diakoniaopiston ja Diakonia-ammattikorkeakoulun omistajista.
Diakonissalaitos on perustettu vuonna 1896. Silloin aloitti Oulun Diakonissakoti nykyisten laitoksen rakennusten paikalla olleessa puutalossa Uusikadun varrella. Perustamista ajamassa olivat Oulun silloinen kirkkoherra Waldemar Wallin, konsuli Fredrik Borg, neiti Mimmi Bergh ja rehtori Mauno Rosendal. Diakonissakodin ensimmäiseksi johtajattareksi nimitettiin Norjassa seurakuntasisar-koulutuksen saanut Selma Stenbäck.
Diakonissalaitoksen toiminta laajeni huomattavasti, kun vanhojen puurakennusten lisäksi samaan kortteliin Uusikadun ja Sepänkadun kulmaan valmistui uusi nelikerroksinen tiilinen sairaalarakennus vuonna 1936. Funktionalismia edustavan rakennuksen on suunnitellut laitoksen ylilääkärin Lauri Kyanderin (myöh. Kiianmies) veli, arkkitehti Veikko Kyander. Niin ikään Kyanderin suunnittelema sairaalan laajennus valmistui Uusikadun ja Albertinkadun kulmaan 1950-luvun alussa. Vuonna 1947 hyväksytyn asemakaavan mukaan Ouluun ei olisi saanut rakentaa kuin korkeintaan viisikerroksisia taloja, mutta kaupunginvaltuusto hyväksyi diakonissalaitoksen asemakaavan muutospyynnön ja uuteen sairaalaan tuli myös seitsemänkerroksinen torniosa. Torniosan Uusikadun puoleisella seinällä on Oulussa syntyneen kuvanveistäjän Essi Renvallin muotoilema Vapauden henki -reliefi. Reliefi on valmistunut 1945, mutta paljastettu vasta 1965.
Aiheesta muualla

Mustakallio, Hannu: Palvelun poluilla Pohjois-Suomessa. Oulun diakonissakoti 1896–1916.  Oulu:  Oulun Diakonissalaitoksen säätiö, 2001.  ISSN 1457-1412
Oulun Diakonissalaitoksen kotisivut
| n k Perustiedot Wikidatassa: Oulun Diakonissalaitos (Q11886073)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: sairaala
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
koordinaatit: 65°00′31″N 25°28′14″E﻿ / ﻿65.0086°N 25.4706°E﻿ / 65.0086; 25.4706
Jalometalli Festival

Catamenia esiintymässä Jalometalli Festivalilla vuonna 2008.
Jalometalli Festival (koko nimeltään Jalometalli Metal Music Festival) oli Oulussa järjestettävä kaksipäiväinen metalliin keskittynyt musiikkifestivaali. Festivaali järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2002. Alkuvuosina Jalometalli järjestettiin Kuusisaaressa. Vuodesta 2006 alkaen festivaalialueena toimi Club Teatria ja sen ympäristö. Vuoden 2015 Jalometalli siirtyi vanhan Teatrian purun takia takaisin Kuusisaareen. Jalometalli järjestettiin toistaiseksi viimeisen kerran vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jalometalli Festival Wikimedia Commonsissa
Festivaalin arkistoidut kotisivut
Romanian kuningaskunta

Romanian kuningaskunta (rom. Regatul României) oli valtio, joka muodostui vuonna 1859 Moldovan ja Valakian ruhtinaskuntien yhdistyttyä. Tuolloin valtion nimi oli Romanian yhdistyneet Moldovan ja Valakian ruhtinaskunnat. Se oli aluksi Osmanien valtakunnan alainen personaaliunioni, mutta muodostui itsenäiseksi kuningaskunnaksi siitä itsenäistyttyään vuonna 1877, minkä jälkeen se sai kansainvälisen tunnustuksen. Monarkia muuttui sosialistiseksi kansantasavallaksi vuonna 1947, kun Romanian kommunistinen puolue tuli valtaan.
Historia > Itsenäistyminen

Yhdistyneitä ruhtinaskuntia hallinnut Alexandru Ion Cuza pakotettiin luopumaan ruhtinaan asemasta helmikuussa vuonna 1866. Romanian ruhtinaaksi valittiin saksalainen prinssi Kaarle. Romanian yhdistyneillä Moldovan ja Valakian ruhtinaskunnilla oli nykyaikainen perustuslaki, joka oli hyväksytty vuonna 1866. Se oli laadittu Belgian mallin mukaan ja sisälsi parlamentarismin ja vallanjako-opin periaatteet. Perustuslain mukaan yhdistyneiden ruhtinaskuntien muodostama valtio oli perustuslaillinen monarkia.
Romanian kuningaskunnan itsenäisyysjulistus luettiin 9. toukokuuta vuonna 1877 Romanian parlamentissa. Seuraavana vuonna Berliinin kongressi hyväksyi Romanian itsenäistymisen ja eron Osmanien valtakunnasta. Saksan keisarikunta oli Berliinin kongressissa asettanut Romanian itsenäisyyden hyväksymiselle ehtoja: Romanian täytyi korvata Stroudsbergin ja Bleichröderin pankeille Romanian rautateiden rakentamisesta syntyneet tappiot, ja Romanian juutalaisille täytyi myöntää kansalaisoikeudet.
Itsenäistymisen aikaan kyrilliset aakkoset korvattiin latinalaisilla. Monet opiskelijat muuttivat Pariisiin hankkiakseen korkeakoulututkinnon. Moldovan ja Valakian ruhtinaskunnat olivat olleet satoja vuosia osmanien alaisuudessa ja eristettyinä Länsi-Euroopassa tapahtuneesta kehityksestä. Sen vuoksi itsenäistyneellä Romanialla oli 1800-luvun loppupuolella tarve nopeasti päästä mukaan yhteistyöhön ja synkronoitua nykyaikaisten valtioiden kanssa.
Romaniassa oli kaksi poliittista puoluetta: liberaalit ja konservatiivit. Liberaalien keskiluokkainen kannattajakunta, johon kuuluivat pankkiirit, tehtailijat ja asiantuntijat, asui kaupungeissa. Konservatiiveja puolestaan kannattivat harvalukuiset suurten maa-alueiden omistajat, joilla oli paljon poliittista ja taloudellista vaikutusvaltaa maatalousvaltaisessa yhteiskunnassa.
Historia > Ensimmäinen maailmansota

Vuonna 1881 ruhtinas Kaarle kruunattiin kuninkaaksi, ja Romaniasta tuli kuningaskunta. Romania liittyi vuonna 1883 kolmilittoon, mikä turvasi sen rajat. Liittosopimus uudistettiin vuosina 1892, 1896, 1902 ja 1913. Liittosopimus oli kuninkaan lisäksi vain pääministerin ja ulkoministerin tiedossa, eikä sitä annettu Romanian parlamentin ratifioitavaksi. Romania vaihtoi kolmiliittosopimuksesta huolimatta ensimmäisessä maailmansodassa ympärysvaltojen puolelle vuonna 1916 oltuaan ensin puolueettomalla kannalla. Romania julisti sodan Itävalta-Unkarille 27. elokuuta vuonna 1916, koska se halusi Unkarin hallituksen muuttavan Transilvaniassa asuvia romanialaisia vastaan suunnattua kansallisuuspolitiikkaansa. Unkarin hallitus oli aiemmin kieltäytynyt Transilvaniassa asuvien romanialaisten vaatimuksista.
Sodassa Romanian armeija joutui pian alakynteen, ja Saksan armeija miehitti yhdessä Bulgarian armeijan kanssa kolme neljäsosaa Romaniasta. Pääministeri Alexandru Marghiloman allekirjoitti keskusvaltojen kanssa neuvotellun rauhansopimuksen Bukarestissa toukokuussa vuonna 1918, ja Romania irtautui sodasta. Se liittyi kuitenkin uudelleen sotaan marraskuussa, Saksan armeija vetäytyi pois Romanian alueelta ja kuningas Ferdinand I palasi Bukarestiin.
Romanian armeija marssi Budapestiin 3. elokuuta vuonna 1919. Trianonin rauhansopimus allekirjoitettiin Ranskassa 4. kesäkuuta vuonna 1920. Romania sai rauhansopimuksen perusteella uusia alueita: Bukovinan, Transilvanian, osan Baanaatista ja Bessarabian. Aluelaajennusten myötä pinta-ala ja väestö kaksinkertaistuivat. Romania sai samalla myös uusia vähemmistökansallisuuksia. Transilvanian mukana Romanian väestöön liittyi unkarilaisia ja Bessarabian mukana ukrainalaisia.
Historia > Toinen maailmansota

Vuonna 1920 ratifioitiin asiakirjat, joilla historialliset provinssit muodostivat liiton kuningaskunnan kanssa. Perustuslaki uusittiin vuonna 1923. Uusi perustuslaki antoi kuninkaalle oikeuden hajottaa parlamentti, minkä seurauksena seuraavien kymmenen vuoden aikana Romaniassa oli 25 hallitusta. Kuningas Kaarle II otti vuonna 1938 Romanian parlamentin vallan itselleen, jolloin Romanian kuningaskunta muuttui absoluuttiseksi monarkiaksi. Parlamentti jatkoi kokoontumista, mutta sillä ei enää ollut päätösvaltaa.
Toisessa maailmansodassa Romania oli aluksi puolueeton. Syyskuussa vuonna 1940 pääministeriksi nimitettiin Ion Antonescu, joka halusi liittoutua Natsi-Saksan kanssa. Samalla parlamentin toiminta keskeytettiin kokonaan, kuningas Kaarle II luopui kruunustaan ja Romania muuttui sotilasdiktatuuriksi. Uusi kuningas Mikael oli edustuksellinen valtionpäämies ilman poliittista päätösvaltaa. Romania liittyi vuonna 1941 Natsi-Saksan hyökkäykseen Neuvostoliittoa vastaan ja valloitti Bessarabian ja osan Bukovinasta. Antonescun johdolla aloitettiin juutalaisten hävittäminen. Elokuussa vuonna 1944 puna-armeija tunkeutui Iașiin, ja Antonescu syrjäytettiin kuningas Mikaelin järjestämällä vallankaappauksella, minkä jälkeen Romanian hallitusmuodoksi palautettiin perustuslaillinen monarkia, ja maa vaihtoi sodassa puolta. Uudeksi pääministeriksi kuningas nimitti kenraali Constantin Sănătescun. Neuvostoliiton painostuksesta kuningas vaihtoi 6.3.1945 pääministeriksi Petru Grozan.
Historia > Talous

Itsenäistyneen Romanian kuningaskunnan talous perustui maanviljelyyn, jossa vehnä oli tärkeä viljakasvi. Ylijäämän vienti ulkomaille tuotti maanomistajilla tuloja. Teollisuus alkoi 1880-luvulla tuottaa entistä enemmän kulutushyödykkeitä. Sitä auttoivat hallituksen protektionistinen politiikka ja ulkomainen pääoma, mutta metallurgian osaaminen oli vielä teollisuuden kehittymisen kannalta liian vähäistä. Ulkomaankauppa oli varsinkin Saksan ja Itävalta-Unkarin kanssa kasvussa. Vienti koostui maataloustuotteista ja raaka-aineista, tuonti valmiista tuotteista. Talouskasvun myötä Romaniaan perustettiin suuria yksityisiä pankkeja ja vuonna 1880 valtion pankki sekä rakennettiin rautatie- ja valtatieverkostoja.
Romanian sotateollisuus keskittyi ensimmäisen maailmansodan aikana kenttä- ja ilmatorjuntatykkien valmistukseen. Ne valmistettiin pääasiassa muokkaamalla Saksassa ja Ranskassa linnoituksia varten valmistettuja tykkejä, mutta Romania suunnitteli ja valmisti myös alusta alkaen omaa tuotantoa olleen tykin (250 mm Negrei model 1916).
Vuosina 1918-21 toteutettiin maareformi, jossa 6 miljoonaa hehtaaria maata siirrettiin suurmaanomistajilta pientilallisille. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen teräksen, kivihiilen ja öljyn tuotanto kasvoi Romaniassa huomattavasti. Kaupunkien määrä ja koko kasvoivat. Pääkaupunki Bukarestilla oli Romania suurimpana kaupunkina keskeinen asema. Se oli teollisuuden, talouselämän ja kulttuurin keskus.
Maailmansotien välisenä aikana Romaniaan perustettiin kaksi lentokonetehdasta, jotka valmistivat lentokoneita Romanian ilmavoimille. Suuri lama aiheutti Romaniassa levottomuuksia, korkean työttömyyden ja lakkoja, mutta 1930-luvun puolivälissä talous alkoi toipua. Vuonna 1938 Romanian bruttokansantuote oli 19,4 miljardia dollaria, kun esimerkiksi Yhdysvaltojen lukema samana vuonna oli 800,3 miljardia dollaria.
Galleria

Romania vuonna 1890.
Romania vuosina 1859–1878.
Romania vuonna 1914.
Romania vuonna 1941.
Romanian rajojen muuttuminen vuosina 1859–2010 (animaatio).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romanian kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Negrei 250 mm Model 1916
Petra Vaelma

Petra Pauliina Vaelma (s. 11. toukokuuta 1982) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Ruotsissa kolmessa eri seurassa ja kausina 2009–2013 norjalaisseura Klepp IL:ssä.
Aikuisten maajoukkueuransa Vaelma aloitti 14. elokuuta 1999, kun hän pelasi 45 minuuttia harjoitusmaaottelussa Skotlantia vastaan. Hän oli pitkään maajoukkueen luottopelaaja ja pelasi muun muassa täydet minuutit kaikissa neljässä ottelussa EM-kilpailuissa 2005, kun Suomi ylsi välieriin, ja EM-kilpailuissa 2009, kun Suomi selvisi puolivälieriin. Yhteensä Vaelma pelasi 93 maaottelua, joista hän pelasi täydet 90 minuuttia yli 50:ssä.
Vaelman kasvattajaseura on Turun Palloseura. Hän on myös pelannut Turun Pyrkivässä, FC Unitedissa sekä Ruotsissa Bälinge IF:ssä, Eskilstuna Unitedissa ja Umeå Södra FF:ssä ennen siirtoaan Norjaan syksyllä 2008.
Aiheesta muualla

Petra Vaelma Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Petra Vaelma Klepp IL:n sivuilla[vanhentunut linkki]
Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2005
1 Kunnas |
2 Vaelma |
3 Julin |
4 Valkonen |
5 Salmén |
6 Sarapää |
7 Mäkinen |
8 Mustonen |
9 Kalmari |
10 Rantanen |
11 Kackur |
12 Junkkari |
13 Thorn |
14 Ahonen |
15 Malaska |
16 Uusi-Luomalahti |
17 Lindqvist |
18 Talonen |
19 Lindström |
20 Matikainen |
Valmentaja Käld
Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2009
1 Meriluoto |
2 Vaelma |
3 Julin |
4 Valkonen |
5 Niemi |
6 Salmén |
7 Mäkinen |
8 Nokso-Koivisto |
9 Österberg Kalmari |
10 Rantanen |
11 Lehtinen |
12 Häkkinen |
13 Hyyrynen |
14 Korpela |
15 Malaska |
16 Westerlund |
17 Hirvonen |
18 Sällström |
19 Sainio |
20 Sjölund |
21 Talonen |
22 Saari |
Valmentaja Käld
Hietamäki (Mietoinen)

Kansallisarkistossa säilytettävä Hietamäen kylän tiluskartta vuodelta 1687. Hietamäen kylä kuvassa vasemmalla.
Hietamäki on kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Laajoen länsirannalla.
Historia

Kylän alueella sijaitsi asutus- ja kauppapaikka ilmeisesti jo rautakaudella. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirjassa vuonna 1887 julkaistun Juho Sjörosin artikkelin mukaan kylässä sijaitsevalla Kappelinmäellä on ollut lukuisia muinaishautoja. Maankohoamisen perusteella ne kaikki on ajoitettu aikaisintaan rautakautisiksi., jolloin kylän alue oli aivan meren rannalla, Mynälahden pohjukassa ja Laajoen suulla. Mynämäen kirkon alue oli jo tuolloin jäänyt maankohoamisen vuoksi Laajoen Raukkaan kosken yläpuolelle. Siksi Mynälahden kaupallisen ja vanhimman kirkollisen keskuksen on ajateltu olleen nykyisen Hietamäen ja siitä noin kilometrin verran kaakkoon sijaitsevien Pyheen ja Valaskallion kylien alueella.
Varhaisin kirjallinen tieto Hietamäen kylästä on vuodelta 1366, jolloin kylässä sijainnut Hietamäen kappeli mainitaan ensimmäistä kertaa  Turun tuomiokirkon Mustakirjassa. Toiminta kirkossa lakkautettiin 1700-luvulla ja kirkko jäi lahoamaan. Lopullisesti kappeli tuhoutui 1920-luvulla kun sen paikalle kaivettiin soranottoalue.
Hietamäen kylässä tiedetään jo 1500-luvulla olleen kolme tilaa. Kartano-nimisestä tilasta muodostettiin Vehmaan komppanian säteri 1600-luvulla, jonka jälkeen se oli vauraan Gyllenflög-suvun hallussa. Tiloista toinen taas oli alun perin Turun tuomiokirkon Pyhän Henrikin lahjoitustila ja myöhemmin Fleming-suvun omistuksessa. Kolmannen tilan omistus oli ensin de la Gardie -suvulla ja myöhemmin Oxenstiernan suvulla. Tilat yhdistettiin vuonna 1843 Ravean kartanoksi.
Kylän alue kuului vuoteen 1935 asti Mynämäen kuntaan, kunnes se liitettiin Mietoisiin. Vuosisadan vaihteessa kylän alueella oli myös kaksitoista kartanon torppaa, joista valtaosa itsenäistyi 1930-luvulla.
Palvelut

Kylän tuntumassa, tosin Antikkalan kylän alueella on sijainnut Pyheen sahan sahalaitos sekä mylly. Molemmat ovat kuitenkin nykyään jo hävinneet. Nimestään huolimatta myös Hietamäen lakkautettu asema sijaitsee viereisen Ravean kylän alueella.
Kylä nykyään

Hietamäen kylä katsotaan nykyään muiden ympäröivien kylien tavoin osaksi Pyheen taajamaa. Taajama-alueelle rakennetaan myös uusia taloja Laajoen rantaan rajoittuvalle Hietamäenrannan omakotitaloalueelle. Pohjoisemmilta osiltaan kylä on kuitenkin säilyttänyt maaseutumaisen ilmeensä. Kylän pohjoisosa on pääasiassa aukeaa peltoa ja suurin osa taloista on sijoittunut kylän poikki kulkevan Hietamäentien varteen.