stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Les Granges Brûlées

| Les Granges Brûlées Jean Michel Jarre |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1973
 Julkaistu: 1973
 Tuottaja(t): Jean Michel Jarre
 Tyylilaji: Elektroninen musiikki
 Kesto: 28.50
 Levy-yhtiö: Eden Roc
Jean Michel Jarren muut julkaisut
| Deserted Palace 1972 | Les Granges Brûlées 1973 | Oxygène 1976 |
Les Granges Brûlées on Jean Michel Jarren albumi, joka julkaistiin vuonna 1973 Eden Roc-levymerkillä Ranskassa ja Kanadassa. Se on soundtrack saman nimiseen elokuvaan, jonka pääosassa on Alain Delon. Vuonna 2003 albumi julkaistiin uudelleen CD-muodossa, julkaisijana Disques Dreyfus.
Kappaleet

La chanson des granges brûlées – 2.40
Le pays de rose – 2.02
L'hélicoptère – 1.29
Une morte dans la neige – 1.40
Zig-zag – 2.15
Le juge – 1.20
Le car / le chasse-neige – 1.24
Thème de l'argent – 1.08
Rose – 2.15
Hésitation – 1.00
La perquisition et les paysans – 2.35
Reconstitution – 0.55
Les granges brûlées – 3.14
Descente au village – 0.25
La vérité – 0.58
Générique – 2.40
Lanna

| Lanna > 750–1800-luvun loppu |
| --- | --- |
   Lanna (Lan Na) ja muita Kaakkois-Aasian valtioita kartalla vuoden 1540 paikkeilla. 
Valtiomuoto:  Monarkia
Pääkaupunki:  Chiang Mai
Seuraaja(t):  Thaimaan Chakri-dynastia
Lanna oli suurin piirtein nykyisen Pohjois-Thaimaan alueella sijainnut kuningaskunta. Legendan mukaan se perustettiin vuonna 750. Tai-kansat alkoivat asuttaa aluetta 1300-luvulta lähtien ja tai-kansojen aikaa on pidetty Lannan kulttuurin kukoistuskautena. Burmalaiset valtasivat kuitenkin kuningaskunnan vuonna 1558 ja heitä seurasivat Thaimaan kuninkaat. Lannan hallitsijat saivat pitää autonomiansa aina 1800-luvun lopulle saakka, jolloin Thaimaan kuningas Chulalongkornin kaudella alue jaettiin tavallisiin maakuntiin.
Historia

Lannan historiaa on käsitelty usein viitenä eri aikakautena. Ensimmäinen mon-kausi kesti Lannan perustamisesta vuonna 750 vuoteen 1200 ja sitä seurasi sata vuotta kestänyt toinen mon-kausi. Kolmas vaihe käsittää kauden, jolloin tai-kansat alkoivat asuttaa aluetta. Tai-kautta kesti vuoteen 1558, jolloin aluetta hallitsivat burmalaiset. Thaimaalaiset voittivat burmalaiset vuonna 1775, jonka jälkeen Lanna liitettiin vähitellen osaksi Bangkokiin keskittynyttä kuningaskuntaa.
Lannan syntylegendan mukaan maa muotoutui, kun muuan erakko perusti Haripunjayan kaupungin vuonna 750. Erakon tarkempaa alkuperää ei tunneta. Hallitsijaparinsa hän sai mentyään naimisiin Camadevi-nimisen mon-taustaisen Lopburin prinsessan kanssa. Lopbur oli ollut khmerien valtakunnan vasallivaltio ja mon-kausilla Lannan ja khmerien välillä käytiin sotia.
Tai-kansoja alkoi muuttaa alueelle 1300-luvulta eteenpäin. Lannan tai-kauden ehkä kuuluisin hallitsija oli kuningas Mangrai. Mangrai perusti vuonna 1263 Chiang Rain kaupungin, pari vuotta myöhemmin Lamphunin kaupungin ja ns. uuden kaupungin eli Chiang Main vuonna 1263. Mangrain valtakaudella nyt Chiang Maihin keskittynyt kuningaskunta ulotti valtansa pohjoisessa sijainneiden pienempien kuningaskuntien Phayaon, Nanin ja Phraen kuningaskuntien alueelle. Tarinan mukaan hän solmi myös vuonna 1287 hyökkäämättömyyssopimuksen Sukhothain kuningas Ramkhamhaengin ja Phayain kuningas Ngam Muongin kanssa. Sopimus on tulkittu joskus valtioliittona. Toinen tunnettu tai-kauden hallitsija oli vuosina 1441–1481 hallinnut Tilokraja, jonka kaudella Chiang Maissa järjestettiin theravada-buddhalaisten munkkien kahdeksas buddhalainen konsiili.
Burmalaiset valloittivat Lannan vuonna 1558 ja vaikka Ayutthaya valtasi alueen väliaikaisesti pariin otteeseen 1600-luvulla, burmalaisten onnistui palauttaa oma herruutensa alueelle. Lannan hallitsijat jatkoivat valtaansa, mutta heidän oli kuultava Lannan burmalaista kuvernööriä. 1700-luvun puolella Lanna jaettiin kahtia. Sen pohjoiset alueet eli Chiang Saenin seutu liitettiin burmalaiseen Avan kuningaskuntaan, kun taas Chiang Main seudusta etelässä tuli Avan vasallivaltio. Vuonna 1767 Lannan prinssi Kawila liittoutui Bangkokin kuninkaiden kanssa. Burmalaiset olivat aiemmin tuhonneet Ayutthayan, mutta heidät kukistettiin vuonna 1775 Thonburin kuningas Taksinin johdolla. Lanna nprinssit olivat auttaneet thaimaalaisia sillä ehdolla, että he saisivat pitää omat vasallinsa. Kawila ja hänen jälkeläisensä hallitsivat Thaimaan alaisuudessa aluksi Lamphunista ja sittemmin Chiang Maista. Alueen hallitsijoilla oli huomattava autonomia aina Thaimaan kuningas Chulalongkornin valtakaudelle saakka. Vähitellen valta siirtyi kuitenkin keskushallinnolle ja Lannanin alueesta tuli lopulta eri kuvernöörien hallitsemia maakuntia. Nykyinen Pohjois-Thaimaan alue vastaa suurin piirtein Thaimaahan liitettyä entistä Lannan aluetta.
Kulttuuri

Lannan kulttuurin kukoistuskautena on pidetty tai-heimojen kautta 1200-luvulta burmalaisvalloitukseen saakka. Tait omaksuivat joitakin piirteitä, kuten theravada-buddhalaisuuden, alueen aiemmilta mon-hallitsijoilta. Tait toivat alueelle puolestaan esimerkiksi omankaltaisen puuarkkitehtuurinsa ja henkiuskomuksensa. Kaudelle tyypillistä arkkitehtuuria on säilynyt aina nykypäiviin saakka esimerkiksi Chiangsaenissa, Lampangissa, Lamphunissa ja Chiang Maissa. Ne eroavat kuitenkin toisistaan jonkin verran riippuen esimerkiksi siitä, mikä tai-heimo tai muu väestönryhmä vaikutti milläkin alueella. Wat eli luostarikompleksit muodostivat kaupunkien henkisen keskipisteen. Muurin ympäröimällä luostarialueella sijaitsee tavallisesti munkkien asuntoja, luostarin kirjasto, chedi-pyhäinjäännöskumpu, kokoontumishalli eli bot ja luostarin tärkeimmän Buddha-veistoksen halli viharn. Rakennuksia koristeltiin Lannan kulttuurille tyypillisillä puukaiverruksilla. Lannan alueella oli alun perin omat musiikki- ja tanssimuotonsa, mutta ajan kuluessa ne muotoutuivat lähemmäksi Keski-Thaimaan klassisia ihanteita.
Lannan kuningas Mangrain patsas.
Nykyisin Wat Phra Kaewin temppelissä Bangkokissa säilytettävä maan kuninkaiden vallan symboli Smaragdi-Buddha on peräisin Lannasta.
Larry Gagosian

Larry Gagosian (s. 19. huhtikuuta 1945 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taidegalleristi, joka kuuluu taidemaailman merkittävimpien vaikuttajien joukkoon. Hänellä on yhdeksän galleriaa Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Vuosina 2004 ja 2010 Gagosian oli ArtReview-taidelehden vuosittaisella Power 100 -listalla taidemaailman vaikutusvaltaisin henkilö.
Gagosianin vanhemmat ovat armenialaissyntyisiä.
Aiheesta muualla

Gagosian Gallery (Arkistoitu – Internet Archive)
Guardian: Larry Gagosian (05/2004)
US dealer tops poll as art world's most powerful
The School of Go-Go: Working for Larry Gagosian (Arkistoitu – Internet Archive)
Larry Gagosian, Pulling Art Sales out of Thinning Air, The New York Times, 03/2009
Lisitzin

Lisitzin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Andrei Lisitzin (1795–1878), kauppias ja liikemies, kauppaneuvos
Elisabeth de Lisitzin (1904–1996), ekonomi, lakitieteen lisensiaatti ja Suomen ensimmäinen naisdiplomaatti, Gregorius Lisitzinin tytär
Eugenie Lisitzin (1905–1989), talassologi, Gregorius Lisitzinin tytär
Gregorius Lisitzin (1865−1930), vuori-insinööri ja toimitusjohtaja
Konstantin Lisitzin (1874−1942), juristi ja valtioneuvos
Maria de Lisitzin (s. 1946), kuvanveistäjä ja taidemaalari, Elisabeth de Lisitzinin tytär
Nikolai Lisitzin (1826–1873), kauppias ja liike- ja valtiopäivämies
Vilho Lisitzin (1876–1916), näytelmäkirjailija ja maatalousvalistaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lipinki

Lipinki on seuraavien Puolan paikkakuntien nimi:
Lipinki, kunta Vähä-Puolan voivodikunnassa
Lipinki, kylä Kujavia-Pommerin voivodikunnassa
Lipinki, kylä Kujavia-Pommerin voivodikunnassa
Lipinki, kylä Lublinin voivodikunnassa
Lipinki, kylä Lublinin voivodikunnassa
Lipinki, kylä Vähä-Puolan voivodikunnassa
Lipinki, kylä Masovian voivodikunnassa
Lipinki, kylä Masovian voivodikunnassa
Lipinki, kylä Lubuszin voivodikunnassa
Lipinki, kylä Warmia-Masurian voivodikunnassa
Lipinki, kylä Länsi-Pommerin voivodikunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lipinki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Last of a Dyin' Breed

| Last of a Dyin' Breed Lynyrd Skynyrd |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. elokuuta 2012
 Kesto: 49.04
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records/Loud and Proud Records
Listasijoitukset
 10.
Lynyrd Skynyrdin muut julkaisut
| Icon 2010 | Last of a Dyin' Breed 2012 | Nothing Comes Easy 1991-2012  |
Last of a Dyin' Breed on Lynyrd Skynyrdin 14. studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2012.
Kappaleet

Last of a Dyin' Breed – 3.51
One Day at a Time – 3.46
Homegrown – 3.41
Ready to Fly – 5.26
Mississippi Blood – 2.57
Good Teacher – 3.07
Something to Live For – 4.29
Life's Twisted – 4.33
Nothing Comes Easy – 4.13
Honey Hole – 4.35
Start Livin' Life Again – 4.23
Arvostelut

Inferno:
Lietukka

| Lietukka |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Outokumpu
Koordinaatit:  62°45′45″N, 28°52′30″E
Järvinumero:  04.726.1.028
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,8 m 
Rantaviiva:  12,015 km 
Pinta-ala:  1,64 km² 
Tilavuus:  0,011 km³ 
Keskisyvyys:  6,8 m 
Suurin syvyys:  26 m 
 fiLietukka 
Lietukka on järvi Outokummussa Pohjois-Karjalan länsiosassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 48 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede

Lietukan pituus kaakosta luoteeseen on 2,3 kilometriä. Järven länsiosa on itäosaa syvempi. Pohjoisrannan mutkitteleva Palosaari-niemi erottaa järven luoteisosaa selkävedestä. Lietukan laajimmat saaret (Häikkä, Lehtosaari) sijaitsevat luoteessa, kuten myös järven syvin kohta. Lietukan keskiosassa on noin 20-metrisiä syvänteitä, järven koillinen osa on matala. Noin kymmenesosa järvestä on vähintään 15 metriä syvä.
Lietukan saariluku on yhdeksän. Järven länsiranta on suhteellisen suora, muut rannat polveilevat. Rannoilla on pientaloja. Lietukan itäpuolella sijaitsee Saunajärvi, joka on samantasoinen Lietukan kanssa. Kaakossa on Kolmikanta (117,5 metriä mpy).
Lietukan vesitilavuus on 11 049 000 kuutiometriä.
Lietukka (04.726.1.028) kuuluu Rikkajoen-Lietukkajoen valuma-alueeseen (04.726), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Rikkaveden alue (04.72) ja ensimmäinen jakovaihe on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Lietukka on Rikkajoen-Lietukkajoen valuma-alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat ovat Kolmikanta, Ruokonen ja Särkiselkä. Rikkajoen-Lietukkajoen valuma-alueeseen kuuluu 33 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Lietukka on neljänneksi laajin Outokummun 112:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltävä Sysmäjärvi on pinta-alaltaan moninkertainen, mutta tilavuudeltaan alle puolet Lietukasta.
Suomen kolme Lietukkaa sijaitsevat Pohjois-Karjalassa. Kaksi muuta ovat Juuassa (Lietukka (Juuka, läntinen), Lietukka (Juuka, itäinen)).
Liskeardin rautatieasema

Liskeardin rautatieasema on rautatieasema Cornwallin pääradalla Liskeardissä, Cornwallissa. Cornwallin pääradan junien lisäksi Liskeard on pääteasema Looe Valley Linen junille. Asemalle liikennöi Great Western Railway.
Asemaa käytti 355 356 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Lauri Meurman

Lauri Olavi Meurman (s. 23. marraskuuta 1924 Helsinki)   on suomalainen patologi ja professori emeritus.
Meurmanin vanhemmat olivat  professori Mauri Olavi Meurman ja Xenia Eriksson. Hän avioitui vuonna 1950 Majlis Viola Petterssonin kanssa. Meurman tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1943 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1952. Patologian erikoispätevyyden hän sai 1956. Uransa alkuvaiheessa Meurman toimi Turun yliopiston assistenttina ja Kuopion keskussairaalan patologian ylilääkärinä. Meurman oli Kuopion korkeakoulun patologian professori vuodesta 1972 vuoteen 1978 ja Turun yliopistollisen keskussairaalan keskuslaboratorion patologian osaston ylilääkäri 1978 alkaen. Hän tutki muun muassa asbestin biologisia vaikutuksia.
Olen suomalainen (albumi)

| Olen suomalainen Kari Tapio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loppuvuosi 1982 –   alkuvuosi 1983 
 Studio : Takomo-studiot
 Julkaistu: 1983
 Formaatti: LP-levy (SLP 693)   C-kasetti (SMK 5693)   CD-levy (50-51865-5503-2-7)
 Tuottaja(t): Kaj Westerlund
 Tyylilaji: iskelmä, pop, balladi, latino, valssi
 Kesto: 41.04
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
 Levymerkki: Scandia
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Kari Tapion muut julkaisut
| Jää vierellein 1981 | Olen suomalainen 1983 | Ovi elämään 1984 |
Singlet albumilta Olen suomalainen
 ”Niin kauan, niin harhaan” / ”Delfiinipoika” Julkaistu: 1982 (KS 1073)  ”Muistojeni Julia” / ”Ainut maailmassa” Julkaistu: 1983 (KS 1081)  ”Olen suomalainen” / ”Viimeinen valssi” Julkaistu: 1983 (kKS 1088)  ”Maailman yksinäisin merimies” /   ”Tyttö metsässä” Julkaistu: 1983 (KS 1091)
Olen suomalainen on suomalaislaulaja Kari Tapion seitsemäs studioalbumi vuodelta 1983. Albumin tuottajana ja sovittajana toimi Kaj Westerlund, joka on tuottanut ja sovittanut satoja albumeita ja säveltänyt muun muassa Hectorille, Tapani Kansalle ja Kake Randelinille.
Albumi on hyvin erilainen verrattuna Tapion aiempiin levyihin, sillä mukana on peräti seitsemän suomalaista sävelmää. Myös aikaisimmilla levyillä käytetetyt suuret kokoonpanot jousiryhmineen ja akustisine soittimineen ovat jääneet pois ja Westerlundin sovitukset on kirjoitettu muutaman hengen taustayhtyeille, jotka koostuvat pääasiassa syntetisaattoreista ja sähkökitaroista.
Levyn suurimmaksi hittikappaleeksi kohosi albumin nimikappale ”Olen suomalainen”. Kappaleen singlejulkaisu oli parhaimmillaan myyntilistan 10. ja jukeboxien toisiksi soitetuin.
Tapio sai albumista uransa ensimmäisen kultalevyn, kun raja ylittyi vuonna 1984. Albumia on myyty yli 33 000 kappaletta.
Scandia julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina vuonna 1981. Vuonna 2009 Warner Music Group eli WEA julkaisi albumin ensi kertaa CD-levynä samoissa kansissa Tapion albumin Klabbi kanssa. Vuonna 2012 WEA julkaisi albumin uudelleen CD-levynä, tällä kertaa samoissa kansissa albumin Nostalgiaa kanssa.
Tietoa kappaleista

Albumin avausraitana toimii levyn nimikappale ”Olen suomalainen”, joka on käännös Toto Cutugnon esittämästä ”L’italiano”-kappaleesta, johon suomenkieliset sanat kirjoitti Raul Reiman. Westerlundin sovitus on hyvin uskolinen alkuperäisesitykselle, sillä kappaleen keskeisessä roolissa ovat jousiryhmä ja suuri taustakuoro. Laulaja-lauluntekijä Kari Kuuva sävelsi levylle muutaman kappaleen, joista ensimmäisenä kuullaan ”Lupasin liikaa”. Espanjalaisen laulaja Julio Iglesiasin hittikappaleesta ”Con la misma piedra” Reiman teki suomenkielisen version nimellä ”Tämä maa on minun”. Alkuperäisesityksen mahtipontinen sovitus on vaihtunut Westerlundin sovituksen myötä neljähenkiseen kokoonpanoon, jossa soittavat kosketinsoittaja Westerlund, rumpali Tapani ”Nappi” Ikonen, kitaristi Peter Lerche ja basisti Pekka Pohjola. Jyrki Niskasen säveltämä ”Muistojeni Julia” on latinorytminen kappale, jonka keskeisessä roolissa on Lerchen soittama akustinen kitara. ”Mennään, ettei kasva jäkälää” on sovittaja Westerlundin oma sävellys, johon sanat loihti Aappo I. Piippo. A-puolen päättää tunnelmallinen balladi ”Maailman yksinäisin merimies”, jossa Tapion lauluäänen tukena ovat hempeät stemmalaulut sekä Westerlundin kosketinsoittimet.
B-puolen avaa Tapion suuresti ihaileman Olavi Virran alun perin suomeksi esittämä ”Tyttö metsässä”, johon Sauvo Puhtila teki suomenkieliset sanat. Kappaleen sovitus on Westerlundin tyyliin modernin räväkkä. ”Keskiöinen kuu” on käännös kreikkalaislaulaja Demis Roussosin levyttämästä kappaleesta ”Flaming Star”. Westerlundin sovituksessa kunnioitetaan Roussosin pitkäaikaista yhteistyökumppania Vangelista, jonka henkisiä syntetisaattoreita suomennoksessa kuullaan. ”Niin kauan, niin harhaan” on toinen Kuuvan tekemä kappale, joka levyllä kuullaan. ”Delfiinipoika” muistetaan parhaiten Olavi Virran tulkitsemana ja Tapion versiossa kuuluu hyvin perinteinen orkesterimaisuus Juha Björnisen ja Lerchen soittamine kitaroineen sekä Heikki Laurilan mandoliineineen. Kappale on alun perin peräisin elokuvasta Boy on a Dolphin vuodelta 1957. ”Ainut maailmassa” on Jori Sivosen sävellys ja kappaleen sanoituksesta vastaa Sivosen pitkäaikainen yhteistyökumppani Raul Reiman. Sivonen oli ensimmäisiä syntetisaattoreiden tuojia suomalaiseen iskelmämusiikkiin. Levyn päättää Tapion luottomies Veikko Samulin tämän levyn ainoa sävellys ja sovitus ”Viimeinen valssi”, joka on äänimaisemaltaan huomattavasti akustisempi sovitus verrattuna albumin muihin sävelmiin.
Kappaleet > A-puoli

Olen suomalainen – 3.53 (alkup. ”L’Italiano”, säv. S. Cutugno, alkup. san. C. Minellono, suom. san. Raul Reiman, sov. K. Westerlund)
Lupasin liikaa – 3.22 (säv. & san. Kari Kuuva, sov. K. Westerlund)
Tämä maa on minun – 3.36 (alkup. ”Com la misma piedra”, säv. & alkup. san. Macías Gómez, suom. san. R. Reiman, sov. K. Westerlund)
Muistojeni Julia – 3.10 (säv. Jyrki Niskanen, san. Jorma Toiviainen, sov. K. Westerlund)
Mennään, ettei kasva jäkälää – 3.37 (säv. Mika Silfver, san. Aappo I. Piippo, sov. K. Westerlund)
Maailman yksinäisin merimies – 3.28 (säv. J. Niskanen, san. J. Toiviainen, sov. K. Westerlund)
Kappaleet > B-puoli

Tyttö metsässä – 3.12 (alkup. ”Girl in the Wood”, säv. & alkup. san. Terry Gilkyson – Neal Stuart, suom. san. Saukki, sov. K. Westerlund)
Keskiöinen kuu – 4.04 (alkup. ”Flaming Star”, säv. & alkup. san. E. Stein – W. Jass, suom. san. Pyry Lundén, sov. K. Westerlund)
Niin kauan niin harhaan – 3.23 (säv. K. Kuuva, san. A. I. Piippo, sov. K. Westerlund)
Delfiinipoika – 3.13 (alkup. ”Boy on a Dolphin / Ti ine afto pou to lene agapi”, säv. Takis Morakis, alkup. san. Giannis Fermanoglou, suom. san. Saukki, sov. K. Westerlund)
Ainut maailmassa – 3.47 (säv. Jori Sivonen, san. R. Reiman, sov. K. Westerlund)
Viimeinen valssi – 3.15 (säv. & sov. Veikko Samuli, san. Juha Vainio)
Lähteet:
Tekijät

Kari Tapio (oik. Kari Jalkanen) – laulu
Tekijät > Muusikot

Veikko Samuli – kapellimestari (12)
Kaj Westerlund – kapellimestari (1–11), kosketinsoittimet (1–11); piano (1, 6), sähköpiano (4, 9)
Kari Kuusamo – sähköpiano (12)
Kalle Fält – taustalaulu (4)
Pekka Hartonen – taustalaulu (8)
Maarit Hurmerinta – taustalaulu (1, 4, 11)
Marjo-Riitta Kervinen – taustalaulu (2, 5–7)
Pave Maijanen – taustalaulu (1, 2, 4–9, 11)
Martti Metsäketo – taustalaulu (1, 2, 5–7, 11)
Irina Milan – taustalaulu (1, 2, 4–7, 9)
Irma Tapio – taustalaulu (11)
Pepe Willberg – taustalaulu (9)
Juha Björninen – kitarat (10, 12)
Kalle Lae – kitarat (9)
Peter Lerche – kitarat (2–8, 10–12)
Janne Louhivuori – kitarat (1, 4, 11)
Heikki Laurila – kitarat (9), mandoliini (10)
Pekka Helin – basso (1, 4, 11, 12)
Pekka Pohjola – basso (2, 3, 5–8)
Tapio Salo – basso (9, 10)
Nappi Ikonen – rummut (2–8, 10–12)
Miri Miettinen – rummut ja lyömäsoittimet (1)
Roope Koistinen – rummut (1, 9), lyömäsoittimet (1)
Lähde:
Tekijät > Muusikot > Jousiryhmä

Heikki Hämäläinen, Marjukka Nenonen ja Seppo Rautasuo – viulut (1)
Jussi Pesonen, Ari Rasilainen ja Mauri Saarikoski – viulut (12)
Mirjam Suomisto, Juhani Tiainen ja Jorma Ylönen – viulut (1, 12)
Jarmo Ahvenainen – alttoviulut (12)
Veikko Lipponen – alttoviulut (1)
Mauri Pietikäinen – alttoviulut (1, 12)
Janne Aalto ja Ilmo Saaristo – sellot (1)
Kari Lindstedt – sello (12)
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Juha Laakso – äänitys (Takomo-studiot, Helsinki, loppuvuosi 1982 – alkuvuosi 1983)
Matti Järveläinen – valokuvat
Kari Jalkanen – ulkoasu
Kaj Westerlund – tuottaja
Lähteet:
Aiheesta muualla

Albumi Fono.fi:n Äänitetietokannassa
Kari Tapio
| --- | --- |
Studioalbumit:  Aikapommi • Nostalgiaa • Klabbi • Kaipuu •  Kari Tapio • Jää vierellein • Olen suomalainen • Ovi elämään • Osa minusta • Elämän viulut • Tää kaipuu • Aikaan täysikuun • Yön tuuli vain • Sinitaikaa • Laulaja • Myrskyn jälkeen • Meren kuisketta • Sinut tulen aina muistamaan • Valoon päin • Bella Capri • Joulun tarina • Juna kulkee • Toiset on luotuja kulkemaan • Paalupaikka • Kuin taivaisiin • Kaksi maailmaa • Viimeiseen pisaraan • Vieras Paratiisissa
Kokoelmat:  28 suosituinta levytystä • Toivotut • Viisitoista kesää • 20 suosikkia – Olen suomalainen • 20 suosikkia – Luoksesi Tukholmaan • Parhaat • Kaikki parhaat • 20 suosikkia – Kulkurin kyyneleet • 20 suosikkia – Sanoit liian paljon • Kaikkien aikojen parhaat – 40 klassikkoa • Nostalgia • Lauluja rakkaudesta • Kaikkien aikojen parhaat Vol.2 • Klabbi/Olen Suomalainen • Sinivalkoinen ääni
Livealbumit:  Kari Tapio konserttilavalla • Vihdoinkin!
Lipinki (kunta)

| Lipinki |
| --- | --- |
 vaakuna
 Lipinkin sisäinen kartta
 Lipinki
 Koordinaatit: 49°40′45″N, 21°18′0″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Vähä-Puola
Piirikunta:  Gorlice
 – Kunnanjohtaja:  Czesław Rakoczy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  66,5 km²
Väkiluku (2019):  6 792
 – Väestötiheys:  102 as./km²
Suuntanumero(t):  (+48) 13
Rekisterikilpi:  KGR
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lipinki on maalaiskunta Gorlicen piirikunnassa Puolassa. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 6 792.
Gorlicen piirikunnan asukkaista 6,3 prosenttia asuu Lipinkin kunnassa ja sen pinta-alasta 6,9 prosenttia kuuluu Lipinkin kuntaan. Kylät Lipinkin kunnassa ovat Bednarka, Kryg, Lipinki, Pagorzyna, Rozdziele ja Wójtowa. Lipinkin kunnan pinta-alasta noin 32 prosenttia on metsää, noin 37 prosenttia viljeltyä maata ja noin kahdeksan prosenttia niittyjä.
Lipinkin väestöpyramidi 2014.
Lipinkin väkiluku on vähentynyt 0,5 prosentilla vuosien 2002–2019 välisenä aikana. Vuoden 2019 lopussa 50,6 prosenttia asukkaista oli naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,4 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 61,5 prosenttia ja eläkeikäiset 20 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,5 vuotta. Vuonna 2019 Lipinkin kunnassa syntyi 80 lasta.
Les Herbiers

| Les Herbiers |
| --- | --- |
 Mont-des-Alouettes'n kappeli
 vaakuna
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Pays de la Loire
Departementti:  Vendée
Arrondissementti:  La Roche-sur-Yon
Kantoni:  Les Herbiers
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Marcel Albert
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  88,78 km²
Väkiluku (1999):  13 932
 – Väestötiheys:  157 as./km²
 
 www.lesherbiers.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Les Herbiers on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 13 932 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Les Herbiersin pinta-ala on 89 neliökilometriä.
Ystävyyskaupungit

Coria, Espanja
Liebertwolkwitz, Saksa
Newtown, Wales
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Les Herbiers Wikimedia Commonsissa