stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Transporter

| M/S Transporter |
| --- | --- |
Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Maarianhamina
IMO-numero:  8820858
MMSI-numero:  230189000
Tunnuskirjaimet:  OJCW
Aiemmat nimet:  1991–2002: Hamnö 2002–2013 Birka Transporter 2013- Transporter
Omistaja:  Birka Cargo
Aiemmat omistajat:  1991–1995: Rederi AB Gustav Erikson 1995–2002: United Shipping 2002–2013 Birka Cargo 2013- Rederiaktiebolaget Eckerö
Rakennustelakka:  Brodogradiliste "Sava", Mačvanska Mitrovica, Serbia ja Fosen Mekaniske Verksted, Fosen, Norja
Rakennusnumero:  303 (Serbiassa)
Luovutettu:  11. helmikuuta 1991
Tekniset tiedot
Pituus:  122 m
Leveys:  19 m
Syväys:  6,17 m
Bruttovetoisuus:  6 620 brt
Koneisto:  1 × Wärtsilä-Vasa 16V32D diesel
Koneteho:  5 920 kW
Nopeus:  30,56 km/h
Nopeus:  16,5 kn
Hyttejä:  12
Lastikapasiteetti:  1 278 m
Lastikapasiteetti:  2 520 m³
Lähteet:  
M/S Transporter (IMO 8820858) on ahvenanmaalaisen Eckerö-konsernin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1991 Mačvanska Mitrovicassa, Serbiassa ja Fosen Mekaniske Verksted-telakalla Fosenissa, Norjassa se on varustettu. Kuollutta painoa Transporterilla on 5 387 tonnia ja jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin.. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina.
Transporterin sisaraluksia ovat M/S Shipper, M/S Exporter, M/S Ahtela, M/S Aknoul ja M/S Amber.
Rederiaktiebolaget Eckerön ostettua Birka Line Ab:n, muutettiin tytäryhtiö Birka Cargon nimeksi Eckerö Shipping Ab ja samalla alusten nimistä jätettiin Birka -etuliite pois.
Käyttöhistoria

11. helmikuuta 1991 alus luovutettiin Rederi AB Gustav Eriksonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin aluksen nimi oli Hamnö. Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella Suomen ja Länsi-Euroopan välillä. Vuonna 1995 Hamnö rekisteröitiin United Shippingin omistukseen. Kotisatama säilyi Maarianhaminana. Vuoden 1996 alusta lokakuuhun saakka alus oli Hangon ja Lyypekin välisessä liikenteessä, jonka jälkeen aloitti liikennöinnin Suomen ja saksalaisen Kielin satamakaupungin välillä. Helmikuussa 1997 Hamnö siirtyi linjalle Hanko–Lyypekki. Tammikuussa 2000 ruotsalainen Korsnäs Ab vuokrasi aluksen Ruotsin ja Länsi-Euroopan väliseen liikenteeseen.
Birka Cargo Ab:n haltuun laiva rekisteröitiin tammikuussa 2002. Saman vuoden lokakuussa alus sai nimekseen Birka Transporter.
Nykyisin alus liikennöi pääosin ruotsalaisen metsäkonserni Holmen AB:n lukuun, kuljettaen puu- ja paperitavaraa Ruotsista Englantiin ja Saksaan.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Hamnö (ruotsiksi)
Birka Cargo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
M-87 (1937)

| M-87 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sudomekh, Leningrad
Kölinlasku:  10. syyskuuta 1936
Laskettu vesille:  10. heinäkuuta 1937
Palveluskäyttöön:  11. joulukuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  161 t (pinnalla) 202 t (sukellus)
Pituus:  37,81 m
Leveys:  3,13 m
Syväys:  2,58 m
Koneteho:  1 × 38-V-8-dieselmoottori 685 bhp 1 × PG-60(35)-sähkömoottori 235 shp
Nopeus:  13,25 solmua (pinnalla) 7,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  pinnalla: 575 merimailia@13,2 solmua tai 1 600 merimailia@8,2 solmua sukellus:6 merimailia@7,9 solmua tai 55 merimailia@2,5 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm M-27 torpedoputkea 1 × 45 mm K-21 -ilmatorjuntatykkiä
M-87 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Sudomekhilta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 11. joulukuuta.
Palvelus

Alus siirrettiin toukokuussa 1937 Pohjoiseen laivastoon, missä se nimettiin uudelleen M-171:ksi. Alus palautettiin 1947 Itämeren laivastoon, missä se poistettiin alusluettelosta 1958.
Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan rautatieasemista – Q
Q

| Asema | Tunnus | Hallintoalue | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- |
| Quaker’s Yard | QYD | Merthyr Tydfil | Arriva Trains Wales |
| Queenborough | QBR | Kent | Southeastern |
| Queen’s Park | QPK | Glasgow | ScotRail |
| Queen’s Park | QPW | Suur-Lontoo | Lontoon metro |
| Queens Road Peckham | QRP | Suur-Lontoo | Southern |
| Queenstown Road | QRB | Suur-Lontoo | South West Trains |
| Quintrell Downs | QUI | Cornwall | First Great Western |
M/S Trica

| M/S Trica |
| --- | --- |

Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Alankomaat
Kotipaikka:  Amsterdam
IMO-numero:  9307384
MMSI-numero:  244912000
Tunnuskirjaimet:  PHLV
Aiemmat nimet:  2007– Trica
Omistaja:  Spliethoff
Aiemmat omistajat:  2007– Spliethoff
Rakennustelakka:  Stocznia Szczecińska Nowa, Szczecin, Puola
Rakennusnumero:  B201/4
Luovutettu:  22. lokakuuta 2007
Tekniset tiedot
Pituus:  205 m
Leveys:  25,5 m
Syväys:  8,4 m
Bruttovetoisuus (GT):  24 800
Koneisto:  2 × Wärtsilä 12V46C diesel
Koneteho:  25 200 kW
Nopeus:  40,74 km/h
Nopeus:  22 kn
Lastikapasiteetti:  2 800 m
Lastikapasiteetti:  640 TEU
Lähteet:  
M/S Trica (IMO 9307384) on alankomaalaisen Spliethoff -varustamokonsernin omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 2007 Stocznia Szczecińska Nowa -nimisellä telakalla Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa aluksella on 18 250 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Kontteja (TEU) laivaan mahtuu kerrallaan 640. Trica on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. Nykyisin laivalla operoi Transfennica.
Trican sisaraluksia ovat M/S Timca, M/S Kraftca, M/S Genca, M/S Pulpca, M/S Plyca, M/S Steelca ja M/S Woodca.
Käyttöhistoria

22. lokakuuta 2007 alus luovutettiin Spliethoffin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Amsterdam. Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Lyypekki–Hanko/Rauma.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fakta om Fartyg – M/S Trica (ruotsiksi)
Transfennica
| --- | --- |
Nykyiset alukset:   M/S Timca  M/S Kraftca  M/S Genca  M/S Trica  M/S Pulpca  M/S Plyca 
Sietas-tyyppi 2:  M/S Seagard
Muut:   M/S Bore Sea  M/S Corona Sea  M/s Hafnia Sea 
Aikaisempi laivasto:   M/S Karelia  M/S Degerö  M/S Misida  M/S Ocean Link  M/S Bazias  M/S Link Star  M/S Mini Star  M/S Forte  M/S Largo  M/S Kalmarsund  M/S Hamnö  M/S Tender  M/S Ahtela  M/S Granö  M/S Ann-Mari  M/S Borden  M/S Styrsö  M/S Mimer  M/S Blue Sun  M/S Bore Sea  M/S Breant  M/S Transgard  M/S Heralden  M/S Camilla  M/S Gunilla  M/S White Sea  M/S Serenaden  M/S Mistral  M/S Miranda  M/S Garden  M/S Trans Botnia  M/S Romira  M/S Birka Forest  M/S Bore Nordia  M/S Tango  M/S Stena Foreteller  M/S Hoburgen  M/S Aurora  M/S Thebeland  M/S Vegaland  M/S Vasaland  M/S Polaris  M/S Longstone  M/S Beachy Head  M/S Stena Forecaster  M/S Stena Foreteller  M/S Friedrich Russ  M/S Elisabeth Russ  M/S Pauline Russ  M/S Caroline Russ
Maija Sianoja

Maija Sianoja (s. 15. lokakuuta 1988) on suomalainen suunnistaja.
Kansainvälisissä arvokilpailuissa Sianoja on ollut mitaleilla vuoden 2024 MM-kilpailujen hopealle sijoittuneessa sprinttiviestijoukkueessa.
Hän on voittanut Suomen mestaruuden pitkällä matkalla vuonna 2020 ja sprintissä 2020 ja 2024.
Sianoja edustaa seuratasolla MS Parmaa.
Maharaj Krishon Kaushik

| Mitalit> Maa:   Intia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Intia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Intia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Intia> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 |  |  |
Maharaj Krishon Kaushik (2. toukokuuta 1955 New Delhi – 8. toukokuuta 2021 New Delhi) oli intialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja, joka toimi myöhemmin maahockeyvalmentajana.
Kaushik voitti Intian miesten maajoukkueessa olympiakultaa Moskovassa 1980. Hän teki olympiaturnauksessa kolme maalia. Valmentajana Kaushik valmensi sekä Intian miesten että naisten maajoukkueita. Kaushik kuoli pandemiana riehuneeseen COVID-19-tautiin kolmen viikon sairastamisen jälkeen 66-vuotiaana 8. toukokuuta 2021. Hänen vaimonsa sairasti taudin ja oli kotiutunut sairaalasta päiviä aikaisemmin. Myös toinen Moskovan-kultajoukkueen jäsen Ravinder Pal Singh kuoli samana päivänä Kaushikin kanssa samaan tautiin.
Aiheesta muualla

Maharaj Krishon Kaushik Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan rautatieasemista – I
I

| Asema | Tunnus | Hallintoalue | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- |
| IBM | IBM | Inverclyde | ScotRail |
| Ifield | IFI | Länsi-Sussex | Southern |
| Ilford | IFD | Suur-Lontoo | Abellio Greater Anglia |
| Ilkley | ILK | Länsi-Yorkshire | Northern Rail |
| Imperial Wharf | IMW | Suur-Lontoo | London Overground |
| Ince | INC | Suur-Manchester | Northern Rail |
| Ince & Elton | INE | Cheshire | Northern Rail |
| Ingatestone | INT | Essex | Abellio Greater Anglia |
| Insch | INS | Aberdeenshire | ScotRail |
| Invergordon | IGD | Ylämaa | ScotRail |
| Invergowrie | ING | Perth and Kinross | ScotRail |
| Inverkeithing | INK | Fife | ScotRail |
| Inverkip | INP | Inverclyde | ScotRail |
| Inverness | INV | Ylämaa | ScotRail |
| Invershin | INH | Ylämaa | ScotRail |
| Inverurie | INR | Aberdeenshire | ScotRail |
| Ipswich | IPS | Suffolk | Abellio Greater Anglia |
| Irlam | IRL | Suur-Manchester | Northern Rail |
| Irvine | IRV | Pohjois-Ayrshire | ScotRail |
| Isleworth | ISL | Suur-Lontoo | South West Trains |
| Islip | ISP | Oxfordshire | First Great Western |
| Iver | IVR | Buckinghamshire | First Great Western |
| Ivybridge | IVY | Devon | First Great Western |
Maire Pohjanheimo

| Maire Pohjanheimo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Maire Pohjanheimo o.s. Tammenlaakso
Syntynyt: 1928 (ikä 95–96) Askainen
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  säveltäjä, sanoittaja ja muusikko
Puoliso:  Risto Pohjanheimo
Muusikko
Soittimet:  harmonikka
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Maire Pohjanheimo (o.s. Tammenlaakso; s. 1928 Askainen) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja harmonikansoittaja. Pohjanheimo on soittanut haitaria Turuttaret-nimisessä naistriossa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän on säveltänyt ja sanoittanut Vera Teleniukselle kappaleen "Yön laulajatar".
Aiheesta muualla

Maire Pohjanheimon sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Maire Pohjanheimon sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Maijala

Maijala on länsisuomalainen sukunimi, joka on syntynyt siten, että talo on nimetty Maija-emännän mukaan Maijalaksi ja tästä on tullut sitten myös sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Eero Maijala (1938–1969), näyttelijä
Eeva-Maria Maijala (s. 1967), Keskustan kansanedustaja
Juhani Maijala (s. 1939), yritysjohtaja
Kalle Maijala (1927–2016), kotieläintutkija, professori
Kauko Maijala (1924–2006), vuorineuvos, Perusyhtymän pääjohtaja
Lauri Maijala (s. 1986), teatteriohjaaja ja muusikko
Lilli Maijala (s. 1981), alttoviulisti
Marika Maijala (s. 1974), kuvittaja, graafikko ja lastenkirjailija
Marjaana Maijala (s. 1968), näyttelijä
Matti Maijala (1923–2007), Keskustan kansanedustaja, pankinjohtaja ja kunnallisneuvos
Meri Maijala (s. 1993), ampumahiihtäjä
Minna Maijala (s. 1975), tietokirjailija ja kirjallisuushistorioitsija
Paavo Maijala (1911–1991), tekniikan tutkija, professori
Seppo Maijala (s. 1944), näyttelijä.
Malik Obama

Malik Obama (s. 1958) on kenialais-yhdysvaltalainen liikemies ja poliitikko, joka tunnetaan Yhdysvaltain presidentti Barack Obaman velipuolena. Obama on työskennellyt kotikylässään Kogelossa sijaitsevassa kaupassa Keniassa ja konsulttina Yhdysvalloissa. Malik tapasi velipuolensa Barack Obaman ensimmäisen kerran vuonna 1985. Hän päätti osallistua Kenian politiikkaan veljensä innoittamana ja asettautui vuonna 2013 ehdokkaaksi kuvernöörinvaaleissa, jotka hän hävisi. Myöhemmin hän riitautui veljensä kanssa ja kannatti Donald Trumpia presidentiksi vuosina 2016 ja 2020 sekä julkaisi vuonna 2020 veljeään kritisoivan kirjan Big Bad Brother from Kenya.
Malik Obama perusti vuonna 2008 isänsä Barack Obama vanhemman mukaan nimetyn Barack H. Obama Foundation -hyväntekeväisyysjärjestön. Järjestö sai vuonna 2011 negatiivista julkisuutta epäselvästä rahankäytöstään, luvattomasta rahankeräyksestä sekä valheellisesta väitteestä, että sillä olisi Yhdysvalloissa myönnetty verovapaus. Järjestö on tehnyt yhteistyötä intialaisen hindugurun Kumar Swamin kanssa Yamunan puhdistamiseksi. Malik Obama on omien sanojensa mukaan erittäin uskonnollinen muslimi, mutta arvostaa silti suuresti Kumar Swamia. Malik Obama on moniavioinen ja hän meni vuonna 2010 naimisiin kolmannen vaimonsa, 19-vuotiaan naisen kanssa, joka halusi lopettaa koulunkäynnin menemällä naimisiin.
Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaalien yhteydessä Malik Obama ilmoitti kannattavansa Donald Trumpia presidentiksi. Hän sai Trumpilta kutsun vaalien keskustelutilaisuuteen. Hän väitti medialle riitautuneensa Barack Obaman kanssa Barack H. Obama Foundationin vuoksi, koska Barack ei tukenut hanketta ja vaati häntä lakkauttamaan sen. Hän myös vastustaa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksien laajentamista sekä kertoi pettyneensä siihen, että Yhdysvallat tappoi Muammar Gaddafin. Malik Obama on myös julkisuudessa ruokkinut epäilyksiä Barack Obaman kansalaisuudesta levittämällä väärennettyä syntymätodistusta, jonka mukaan Barack Obama ei olisi syntynyt Yhdysvalloissa. Hän on myös väittänyt elokuvatuottaja Joel Gilbertille, että Barack Obaman todellinen isä oli sosialisti Frank Marshall Davis. Hän syytti vilpillisiksi Yhdysvaltojen vuoden 2020 presidentinvaaleja, joissa Joe Biden voitti Donald Trumpin.
Malik Bendjelloul

| Malik Bendjelloul |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1977 Ystad, Skåne, Ruotsi
Kuollut: 13. toukokuuta 2014 (36 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  televisiotoimittaja, elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Searching for Sugar Man
Palkinnot
 Bafta, Oscar 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Swedish Film Database
Malik Bendjelloul (14. syyskuuta 1977 Ystad, Ruotsi – 13. toukokuuta 2014 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuin ohjauksensa on dokumentti Searching for Sugar Man, joka kertoo folkmuusikko Sixto Rodriguezista.
Bendjelloulin vanhemmat ovat algerialaissyntyinen lääkäri Hacène Bendjelloul ja ruotsalainen kääntäjä ja taidemaalari Veronica Schildt Bendjelloul.
Bendjelloul aloitti 1990 näyttelijänä televisiosarjassa Ebba och Didrik. Hän opiskeli journalismia ja mediatuottamista Kalmarin yliopistossa ja työskenteli vähän aikaa toimittajana ennen kuin siirtyi tekemään lähinnä musiikkidokumentteja Ruotsin televisiolle. Hänen dokumenttiensa aiheita olivat Björk, Kraftwerk, Elton John, Sting ja Rod Stewart. Searching for Sugar Man oli alkuun ehdotus jaksoksi tv-ohjelmaan Kobra mutta laajeni muutamassa vuodessa täysimittaiseksi elokuvaksi..
Searching for Sugar Man on saanut runsaasti palkintoja, muun muassa ruotsalaisen Sveriges Förenade Filmstudiosin palkinnon. Elokuva oli ehdokkaana useassa sarjassa ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon saajaksi. Ulkomaisia palkintoja se on saanut muun muassa brittiläisen Baftan ja yhdysvaltalaisen parhaan dokumentin Oscar-palkinnon.
Bendjelloul teki itsemurhan 36-vuotiaana toukokuussa 2014.
Malik Fathi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Malik Fathi
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1983 (ikä 40) 
Syntymäpaikka: Berliini, Saksa
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura: Spartak Moskova
Pelinumero: 4
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Tennis Borussia Berlin Hertha Berlin Spartak Moskova |  ? (?) 123 (2) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2006– |  Saksa | 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Malik Fathi (s. 29. lokakuuta 1983) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa venäläistä FK Spartak Moskovaa. Hän on pelannut Hertha Berlin -urallaan 123 liigaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän kuuluu myös Saksan maajoukkueeseen ja on pelannut maajoukkueessa kaksi ottelua maaleitta. Hän pelaa puolustajana numerolla 4.
Lyhythäntäpreerikko

| Lyhythäntäpreerikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Heimo::  Oravat Sciuridae
Suku::  Preerikot Cynomys
Laji::  gunnisoni
Kaksiosainen nimi
 Cynomys gunnisoni  Baird, 1855 
 Levinneisyyskartta.
Katso myös
   Lyhythäntäpreerikko Wikispeciesissä   Lyhythäntäpreerikko Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Lyhythäntäpreerikko (Cynomys gunnisoni) on Yhdysvaltojen Arizonan, Coloradon, New Mexicon ja Utahin osavaltioissa tavattava preerikko. Preerikoista lyhythäntäpreerikko on pienikokoisin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi ja joskus sitä pidetään elinympäristölleen tärkeänä avainlajina.
Taksonomia

Lyhythäntäpreerikko jaetaan kahteen alalajiin, C. g. gunnisoni sen esiintymisalueen itäosissa ja C. g. zuniensis länsiosissa. Läntinen alalaji on hieman itäistä suurempi ja tummempi.
Koko ja ulkonäkö

Lyhythäntäpreerikko on eri preerikkolajeist pienikokoisin. Urokset ovat naaraita kookkaampia. Uroksen koko pituus on 317–390 mm ja hännä pituus 40–60 mm. Painoa on 460–1 300 g. Naaraan vastaavat lukemat ovat 309–338 mm, 46–61 mm ja 465–750 g. Väritys on selkäpuolelta ruskeankeltainen tai vaaleankeltainen, sekä vatsapuolelta valkoinen tai kermanvalkoinen. Väritys puolten välillä muuttuu vähitellen. Pää on väritykseltään ylimalkaisesti samankaltainen, kuin muu selkäpuoli, mutta usein vaaleampi. Silmien ja kuonon sivujen välissä on vaalea musta laikku.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lyhythäntäpreerikkoa tavataan Yhdysvalloissa alueella, joka käsittää osia Arizonan, Coloradon, New Mexicon ja Utahin osavaltioista. Levinneisyysalue ulottuu Coloradon keskiosista Arizonan keskiosiin, New Mexicon luoteisosiin ja Utahin kaakkoisosiin. Esiintymisalueen koko on arviolta 406 222 km².
Lajia esiintyy vuoristolaaksoilla ja ylängöillä 1 830–3 660 metrin korkeuksilla merenpinnasta. Sen elinympäristö on pääasiassa avointa tai hieman pusikkoista seutua satunnaisin katajoin tai männyin.
Elintavat

Lyhythäntäpreerikko on päiväeläin. Ne elävät yhteiskunnissa, joissa tyypillisesti on yksi aikuinen uros, yksi tai useampi aikuinen naaras sekä nuorempaa jälkikasvua. Eri ryhmillä on oma alueensa, jotka eivät yleensä ole lainkaan päällekkäisiä. Ryhmän naaraat ovat usein sukua keskenään. Ryhmän jäsenet voivat sosialisoida keskenään leikkimällä, nuolemalla toisiaan tai haistelemalla. Aggressiivisemmat kohtaamisen voivat johtaa jahtaamiseen ja tappeluihin. Ne asuvat pesäkoloissa, jotka ovat tyypillisesti 2–3 metriä syviä ja 13 metriä pitkiä. Jokaiseen pesään kuuluu useita sisäänkäyntejä. Tavallisesti niitä on kolme.
Suuressa osassa esiintymisaluettaan lyhythäntäpreerikot horrostavat jopa viiden kuukauden ajan. Horrostaminen tapahtuu yleensä lokakuusta helmikuuhun. Naaraat parittelevat yleensä muutama päivä horroksen jälkeen. Ne voivat saada yhden poikueen vuosittain. Synnytyksen ajankohta vaihtelee jonkin verran esimerkiksi vuoden tai esiintymisalueen korkeuden mukaan. Tiineys kestää noin 30 päivää. Poikasia on kerrallaan keskimäärin kuusi. Kuitenkin niistä keskimäärin vain 3,77 naarasta kohden selviytyy tarpeeksi vanhaksi poistuakseen pesäkolosta noin kuukauden ikäisinä. Poikasia imetetään vielä viikon tai kolme niiden tultua pesäkolosta. Poikaisaa voivat imettää emon ohella myös muut naaraat. Vain noin 50 % poikasista elää vuoden ikäiseksi ja 15 % selviää toisesta vuodestaan. Naaraat voivat paritella vuoden ikäisenä. Urokset parittelevat yleensä vasta kahden vuoden ikäisenä. Urokset voivat elää 5-vuotiaiksi ja naaraat 6-vuotiaiksi.
Lajin ravinto koostuu heinistä, sarakasveista ja pensaista. Harvemmin ne saattavat syödä esimerkiksi hyönteisiä tai muuta eläinperäistä ravintoa. Lajin tärkeimpiä petoeläimiä ovat petolinnut, koiraeläimet, kissaeläimet ja näätäeläimet. Sen petoeläinten joukossa on esimerkiksi harvinainen mustajalkahilleri (Mustela nigripes). Lyhythäntäpreerikot osaavat tunnistaa useita eri uhkia ja ne antavat sellaisen havaitessaan tyypistä riippuen erilaisia hälytysääniä.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt lyhythäntäpreerikon elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan edelleen suurimmassa osassa sen historiallista levinneisyysaluetta. kuitenkin esimerkiksi kannan koko ja yhteiskuntien koko on laskenut. Paikoitellen se on menettänyt myös levinneisyysaluettaan.
Lajin ehkä merkittävin uhkatekijä on rutto. Rutto leviää kirppujenvälityksellä ja se saattaa paikoitellen johtaa kantojen romahdukseen. Lyhythäntäpreerikkoja on myrkytetty ja ammuttu tuhoeläiminä. Niitä pidetään joskus laiduntavan karjan kilpailijoina, minkä lisäksi niiden pesäkolot voivat vahingoittaa karjaa niiden astuessa vahingossa koloon. Lajia metsästetään myös urheiluna.
Lyhythäntäpreerikkoa on joskus pidetty niin sanottuna avainlajina, jolla on suuri vaikutus omaan ympäristöönsä.
Lyhythäntäpreerikon kallo.
Lyhythäntäpreerikkoja Living Desert Zoo and Gardens-eläintarhalla Kaliforniassa.
Luettelo Neuvostoliiton sotilaskoneiden Nato-koodeista

Nato antoi Neuvostoliiton sotilaslentokoneille koodit 1940-luvun lopusta, jotka periytyivät Venäjän valmistamille sotilaslentokoneille. 1990-luvulta alkaen myös Nato on alkanut puhua venäläisistä asejärjelmistä niiden venäläisillä tuotenimillä, mutta tämä käytäntö ei ole levinnyt angloamerikkalaisiin ase- ja ilmailualan tapahtumia raportoiviin joukkotiedotusvälineisiin.
Pommikoneet

Pommikoneiden koodinimet alkavat B-kirjaimella. B tulee englannin sanasta bomber, pommikone.
Backfin – Tupolev Tu-98
Backfire – Tupolev Tu-26
Badger – Tupolev Tu-16
Bank – North American B-25 Mitchell
Barge – Tupolev Tu-85
Bark – Iljušin Il-2
Bat – Tupolev Tu-2
Beagle – Iljušin Il-28
Beast – Iljušin Il-10
Beauty – Tupolev Tu-22
Bison – Mjasištšjev M-4 Molot
Blinder – Tupolev Tu-22
Blowlamp – Iljušin Il-54
Bob – Iljušin Il-4
Boot – Tupolev Tu-91
Bosun – Tupolev Tu-14
Bounder – Mjasištšjev M-52
Box – Douglas A-20 Havoc -sarja
Brassard – Jakovlev Jak-28
Brawny – Iljušin Il-40
Brewer – Jakovlev Jak-28
Buck – Petljakov Pe-2
Bull – Tupolev Tu-4
Butcher – Tupolev Tu-82
Bear – Tupolev Tu-95
Blackjack – Tupolev Tu-160
Kuljetuskoneet

Kuljetuskoneiden koodinimet ovat C-alkuisia, kuten cargo. Näistä koneista on olemassa myös siviiliversioita.
Cab – Douglas C-47 Skytrain -sarja, Lisunov Li-2
Camel – Tupolev Tu-104
Camp – Antonov An-8
Candid – Iljušin Il-76
Careless – Tupolev Tu-154
Cart – Tupolev Tu-70
Cat – Antonov An-10 Ukraina
Charger – Tupolev Tu-144
Clam – Iljušin Il-18 (1947)
Clank – Antonov An-30
Classic – Iljušin Il-62
Cleat – Tupolev Tu-114 Rossija
Clod – Antonov An-14 Ptšelka
Coach – Iljušin Il-12
Cock – Antonov An-22 Anteus
Codling – Jakovlev Jak-40
Coke – Antonov An-24
Colt – Antonov An-2
Cooker – Tupolev Tu-110
Cookpot – Tupolev Tu-124
Coot – Iljušin Il-18 (1947)
Cork – Jakovlev Jak-16
Crate – Iljušin Il-14
Creek – Jakovlev Jak-12
Crib – Jakovlev Jak-8
Crow – Jakovlev Jak-12
Crusty – Tupolev Tu-134
Cub – Antonov An-12
Cuff – Berijev Be-30
Curl – Antonov An-26