Colby Sissons
Ura

Sissons pelasi kauden 2011–2012 Lacombe Rocketsin U15 AA-joukkueessa ja kauden 2012–2013 Red Deer Rebels White U15 AAA-joukkueessa. Kauden 2013–2014 hän pelasi suurimmaksi osaksi SSAC Bulldogsin U16-joukkueessa, mutta Sissons debytoi myös AMHL-juniorisarjassa SSAC Athleticsin U18 AAA-joukkueessa. Elokuussa 2014 hän teki varaamattomana pelaajana sopimuksen WHL-joukkue Swift Current Broncosin kanssa. Sissons pelasi kauden 2014–2015 kuitenkin vielä lähes kokonaan AMHL:ää SSAC Athleticsissa. Hän pelasi Broncosissa kaksi ottelua. Varsinaisella WHL:n tulokaskaudellaan 2015–2016 Sissons teki Broncosissa 71 runkosarjaottelussa tehot 3+19=22.
Sissonsia ei varattu NHL:n varaustilaisuudessa 2016, mutta hän sai jo samana vuonna kutsun New Jersey Devilsin tulokasleirille, jonne Sissons osallistui ammattilaistryout-sopimuksella. Lokakuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen. Sissons jatkoi kaudella 2016–2017 Swift Current Broncosin WHL-joukkueessa, kuten myös kaudella 2017–2018, jolloin hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja tehoilla 13+58=71. Sissons jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Portland Winterhawksin Henri Jokiharjun sekä Brandon Wheat Kingsia ja Moose Jaw Warriorsia edustaneen Kale Claguen kanssa. Hän voitti myös koko pudotuspelien puolustajien pistepörssin tehoilla 5+18=23. Seitsemännessä puolivälieräottelussa 16. huhtikuuta 2016 vieraissa Moose Jaw Warriorsia vastaan Sissons teki Broncosin 6–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi joukkueelle välieräpaikan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Tyler Steenbergenin tekemään 3–0-osumaan. Sissons voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin. Hänet valittiin liigan itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2018–2019 Sissons siirtyi New Jersey Devilsin organisaatioon. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Binghamton Devilsissa, jossa Sissons teki 38 runkosarjaottelussa tehot 2+9=11. Hän pelasi osan kaudestaan myös ECHL-joukkue Adirondack Thunderissa, jossa Sissons pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden maalin ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2019–2020 hän pelasi suurimmaksi osaksi Thunderissa. AHL:ssä Sissons pelasi kuusi ottelua.
Helmikuussa 2021 Sissons teki loppukauden 2020–2021 kattavan sopimuksen ECHL-joukkue Florida Everbladesin kanssa oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+22=28. Sissons voitti liigan runkosarjan mestaruuden, Brabham Cupin.
Sissons siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästeniin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Marcus Erikssonin jälkeen tehoilla 11+29=40, joilla Sissons sijoittui koko sarjan puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Sissons jakoi tehoilla 8+24=32 koko liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Pelicansin Teemu Erosen kanssa. 26. lokakuuta 2022 hän taklasi HIFK:n Kasper Halttusta päähän. Halttunen joutui keskeyttämään ottelun ja Sissonsille tuomittiin tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistus. Hänet asetettiin kuuden ottelun mittaiseen pelikieltoon. Huhtikuussa 2023 KalPa käytti Sissonsin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Kaudella 2023–2024 Sissons edusti KalPaa myös Spengler Cupissa. Hän oli SM-liigan runkosarjassa joukkueen tehokkain puolustaja ja sisäisessä pistepörssissä kolmantena Matyáš Kantnerin kanssa, kunnes siirtorajan kynnyksellä helmikuussa 2024 Sissons siirtyi pitkään taustajoukkojensa kanssa neuvoteltuaan loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin SHL-liigan HV71:een.