stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matemaattinen merkintä
Matemaattiset merkit > Aritmetiikka > Muut

| --- | --- |
Symboli: Selitys
−: Negatiivinen etumerkki
... |...: Jaollisuuden merkintä - Merkintä tarkoittaa, että oikealla puolen pystyviivaa oleva luku on jaollinen vasemmalla puolella olevalla,
 \sum : Summan merkintä (iso kreikkalainen sigma-kirjain) - Esimerkiksi  \sum _{i=m}^{n}x_{i}=x_{m}+x_{m+1}+x_{m+2}+\cdots +x_{n-1}+x_{n}. Käytännössä lasketaan kaikki X:t  x_{m}:n ja  x_{n}:n väliltä. Pientä i-kirjainta kutsutaan summausindeksiksi.
 \prod : Tulon merkintä  (iso kreikkalainen pii-kirjain) - Esimerkiksi  \prod _{k=1}^{n}a_{k}=a_{1}a_{2}...a_{n}. Käytännössä kerrotaan keskenään kaikki a:t välillä  a_{1}-a_{n}
Matemaattiset merkit > Geometria

| --- | --- |
Symboli: Tarkoittaa
... ||...: Suorat ... ja ... ovat samansuuntaiset
...°: "°"-merkki ilmoittaa kulman suuruutta, astemäärää.
π: "π" - Pii. Pii on luku, joka on yhtä suuri kuin ympyrän halkaisijan suhde kehään euklidisessa geometriassa. π≈3,14
 \angle : Kulman merkki. Esimerkiksi kulma, jonka oikea sivu A ja vasen sivu B leikkaavat pisteessä C, on nimeltään  \angle  ACB.
 \perp : Suoran kulman merkki.
Matemaattiset merkit > Joukko-oppi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Symboli | Miten luetaan | Määritelmä |
| {a, b, c} | Joukko (, jonka alkiot ovat) a, b, c |  |
|  {|} |  | Alkioiden tulee täyttää molemmat pystyviivan eri puolilla olevat ehdot. |
| ... = ... | ... on sama kuin ... | Osoittaa, että merkin eri puolilla olevat joukot sisältävät samat alkiot. |
| ... ≠ ... | ... on eri kuin ... | Osoittaa, että merkin eri puolilla olevat joukot eivät ole samat. |
|  \in   \not \in  |  a\in A "alkio a kuuluu joukkoon A"   a\not \in A "alkio a ei kuulu joukkoon A" |  |
|  \subset  \subseteq  |   B\subset A "joukko B on joukon A osajoukko", ts. "jokainen B:n alkio on myös A:n alkio". Joskus merkitään  B\subseteq A.  B\subset A "joukko B on joukon A (aito) osajoukko", ts. "jokainen B:n alkio on myös A:n alkio (mutta B ≠ A)". |  B\subset A, kun kaikilla  b\in B pätee  b\in A,  ts.  \forall b\in B:b\in B\Rightarrow b\in A |
|  \wedge  | Looginen ja |  |
|  \vee  | Looginen tai |  |
|  \cup  |  A\cup B "A unioni B", "Joukkojen A ja B yhdiste" |  A\cup B = \{x\in E|x\in A\vee x\in B\} =  {Joukkojen A ja B kaikkien alkioiden joukko} (Tässä E on niin sanottu perusjoukko.) |
|  \cap  |  A\cap B "A leikkaus B" |  A\cap B = \{x\in E|x\in A\ \wedge x\in B\} =  {Joukkojen A ja B yhteiset alkiot} |
| \ | A \ B "A miinus B". Merkitään joskus myös merkillä "-". | A \ B = \{x\in E|x\in A\wedge x\not \in B\} =  {Kaikki ne alkiot, jotka kuuluvat joukkoon A mutta eivät kuulu joukkoon B (ks. joukkoerotus)} |
|  \Delta  |  |  A\Delta B=(A-B)\cup (B-A)= {Kaikkien niiden alkioiden joukko, jotka kuuluvat joko joukkoon A tai joukkoon B, mutta eivät kuulu molempiin.} |
| Ac | Ac "A:n komplementti" | Ac = \{x\in E|x\not \in A\} =  {Kaikki ne alkiot, jotka eivät kuulu joukkoon A} |
|  {\mathcal {P}}(A) |  {\mathcal {P}}(A) "A:n potenssijoukko" |  {\mathcal {P}}(A) = {Kaikki A:n osajoukot} |
|  {\mbox{card}}(X) | X:n kardinaali | X:n sisältämien alkioiden lukumäärä |
Matemaattiset merkit > Joukko-oppi > Lukujoukot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Symboli | Tarkoittaa | Esimerkiksi |
|  \mathbb {N}  | Luonnollisten lukujen joukko | 0, 1, 2, 3, 4, 5 ... |
|  \mathbb {Z}  | Kokonaislukujen joukko | ... -2, -1, 0, 1, 2 ... |
|  \mathbb {Q}  | Rationaalilukujen joukko. Reaaliluvut, jotka voidaan ilmoittaa murtolaskuna |  {\frac {a}{b}} |
|  \mathbb {R}  | Reaalilukujen joukko, kaikki luvut | π, e ja 100 |
|  \mathbb {C}  | Kompleksilukujen joukko, reaalilukujen laajennus |  x+yi\, |
<<

Merkintää "<<" tai ">>" käytetään merkitsemään lauseke paljon suuremmaksi kuin toinen lauseke. Tämä on epämääräinen määritelmä, ja yleensä käytetäänkin merkkejä "<" ja ">", ellei ole välttämätöntä korostaa, että lauseke on "paljon" suurempi kuin toinen. Merkinnän terävä pää osoittaa aina pienempää ja avonainen suurempaa suuretta päin. Esimerkiksi 0,1<<1000.
\ll

Merkintää  \ll  käytetään reaalianalyysissä merkitsemään mittojen absoluuttista jatkuvuutta.
≤ tai ≥

Pienempi/suurempi tai yhtä suuri kuin -merkki on reaalilukujen kaksipaikkainen relaatio, jota käytetään reaalilukujen vertailuun. Se on muuten kuin suurempi kuin -relaatio, mutta se on myös järjestysrelaatio.
Esimerkki käytöstä:  2\geq 1, koska  2-1\in \mathbb {N} _{0} (N_0).
Formaali määritelmä:
Olkoon  \geq  relaatio joukossa  \mathbb {N} _{0}, toisin sanoen  \geq \subset \mathbb {N} _{0}\times \mathbb {N} _{0}.
Määritellään relaatio seuraavasti.
m,n\in \mathbb {N} :  (\left(m,n)\in \,\geq \right) \Leftrightarrow  (\left(m-n)\in \mathbb {N} _{0}\right).
Siis sanallisesti: Luku m on suurempi tai yhtä suuri kuin n, jos ja vain jos erotus m - n kuuluu positiivisten kokonaislukujen joukkoon.
Määritelmä voidaan siirtää suoraan reaaliluvuille, mutta ei esimerkiksi kompleksiluvuille.
+

Yhteenlaskumerkki (sekä erillinen unioni (engl. disjoint union) (?) -merkki)
−

Vähennyslaskumerkki, negatiivinen etumerkki, joukkoerotusmerkki
×

Kertomerkki sekä karteesinen tulo -merkki; (engl. cross product)
·

Kertomerkki (pistetulon)
÷ tai /

Jakomerkki sekä murtomerkki
±

Plus-miinusmerkki
√

Neliöjuurimerkki sekä kompleksineliöjuurimerkki
|x|

Itseisarvon merkintä sekä Euklidisen etäisyyden merkintä
a|b

Jaollisuuden merkintä
a!

Kertoman merkintä
T

Transpoosin merkintä.
Lineaarialgebrassa matriisin transpoosi on matriisi, joka saadaan kun alkuperäisen matriisin rivit muutetaan sarakkeiksi ja päinvastoin.
Esimerkiksi:
~

Todennäköisyyden jakauman merkintä
¬

Negaatio. Etenkin logiikassa käytetty symboli, joka kuvaa, että jonkin tapahtuma ei tapahdu. 
Esim. Jos A : "Sataa", niin ¬A : "Ei sada".
≡

Kongruenssin merkintä. Kun a ≡ b (mod n), niin luku a on kongruentti luvun b kanssa modulo n. 
Luvut a ja b ovat kongruentit modulo n, jos ja vain jos lukujen a ja b erotus, a - b, on jaollinen luvulla n.
Esim. 16 ≡ 1 (mod 5), sillä 16 - 1 = 15 ja 15 ÷ 5 = 3.
{a,b}

Joukon sisältämien alkioiden merkintä
{|}

Alkioehto (?) (engl. set-builder notation)

Tyhjän joukon merkintä
U

Unionin merkintä
∩

Leikkauksen merkintä
Δ

Kreikkalainen aakkonen: delta. Luonnontieteissä deltalla kuvataan yleensä jonkin suureen muutosta. Esimerkiksi Δt kuvaa ajan muutosta.
- tai \

Joukkoerotuksen merkintä
( )

Sulkumerkit
f(X→Y)

Funktionuoli (?) (engl. function arrow)
f on kuvaus joukosta X joukkoon Y.
o

Yhdistetyn funktion merkintä
N

Luonnollisten lukujen merkintä
Z

Kokonaislukujen merkintä
Q

Rationaalilukujen merkintä
R

Reaalilukujen merkintä
C

Kompleksilukujen merkintä
K

Reaali- tai kompleksiluvun merkintä
∞

Äärettömyyden merkintä
||…||

(engl. norm) (Pituus origosta)
∑

Lukujonon summan merkintä tai yleisesti vain summan merkintä.
∏

Lukujonon karteesisen tulon merkintä
′ (derivaatta)

Derivaatan merkintä
∫ (integraalifunktio)

Integraalifunktion merkintä
∂

Osittaisderivaatan merkintä (sekä engl. boundary (topologia))
||

Yhdensuuntaisuuden merkintä
/

(engl. quotient group); (engl. quotient set)
≈

Likiarvon merkintä sekä isomorfismin merkintä
~

Saman suuruusluokan merkintä sekä karkean likiarvon merkintä
Aiheesta muualla

Englanti-suomi sanakirja matematiikan käsitteille (Arkistoitu – Internet Archive)
Matematiikan ja fysiikan merkinnät Nykyajan kielenopas.
Matemaattisen tekstin kirjoittaminen Matematiikan laitos, Tampereen teknillinen yliopisto. Arkistoitu 20.5.2006. Viitattu 6.2.2011.
Pyhämaan vaakuna

Pyhämaan vaakuna (1969–1973)
Pyhämaan vaakuna oli Pyhämaan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa tänä päivänäkin erityisesti merenkulkijoiden parissa tunnettuun Pyhämaan uhrikirkkoon sekä seudun mansikkaviljelmiin.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultaristi, jossa sininen mansikanlehti.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pyhämaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 22. lokakuuta 1968. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. maaliskuuta 1969.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1974, kun Pyhämaa liittyi Uuteenkaupunkiin.
Puuhkajalkakyyhky

| Puuhkajalkakyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Drepanoptila
Laji::  holosericea
Kaksiosainen nimi
 Drepanoptila holosericea  (Temminck, 1809) 
Katso myös
   Puuhkajalkakyyhky Wikispeciesissä   Puuhkajalkakyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Puuhkajalkakyyhky (Drepanoptila holosericea) on kyyhkyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Uudessa-Kaledoniassa.
Koko ja ulkonäkö

Puuhkajalkakyyhky voi kasvaa 28–32 cm pitkäksi, ja koiraat ovat naaraita kookkaampia. Sukupuolet muistuttavat ulkonäöltään enimmäkseen toisiaan. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkäsiipinen ja lyhytpyrstöinen. Pää, ylärinta, selkä ja siivet ovat väriltään vihreät. Lajin siivissä on kaksi harmahtavaa juovaa. Puuhkajalkakyyhkyn rinnan poikki kulkee ohut valkoinen ja musta kaari. Vatsa ja alaperä ovat koiraalla kirkkaan keltaiset ja naaraalla vihreämmät. Puuhkajalkakyyhkyn jaloissa on valkoinen höyhentupsu.
Levinneisyys ja elintavat

Puuhkajalkakyyhkyä esiintyy Uuden-Kaledonian pääsaarella ja läheisellä Pinssaarella. Lajin elinympäristöä ovat erityisesti kosteat ja tiheät vuoristometsät, mutta myös kuivemmat ympäristötm esimerkiksi savannit. Linnut kerääntyvät parviksi syödessään marjoja ja hedelmiä, muutoin ne liikkuvat yksittäin. Puuhkajalkakyyhky pesii heinäkuusta marraskuulle. Naaras munii yhden munan puuhun tai pensaaseen tehtyyn risupesään.
Puuhkajalkakyyhky kannan kooksi arvioidaan enimmillään noin 140 000 yksilöä. Kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen hakkuiden ja maastopalojen vuoksi sekä metsästys. Metsästystä on rajoitettu lainsäädännöllä.
Puupiirtäjämäiset

| Puupiirtäjämäiset |
| --- | --- |
 Lehtipuupiirtäjä (Hylecoetus dermestoides)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Puupiirtäjämäiset Lymexyloidea  Fleming, 1921
Heimot
 Puupiirtäjät Lymexylidae 
Katso myös
   Puupiirtäjämäiset Wikispeciesissä   Puupiirtäjämäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puupiirtäjämäiset (Lymexyloidea) on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva yläheimo.
Ryhmä käsittää ainoastaan yhden heimon, puupiirtäjät (Lymexylidae). Tästä heimosta tunnetaan Suomessa kaksi lajia, joista yleisemmin tavataan lehtipuupiirtäjää (Hylecoetus dermestoides). Toinen Suomessa esiintyvä heimon laji on havupuupiirtäjä (Elateroides flabellicornis tai Hylecoetus flabellicornis). Puupiirtäjät ovat rakenteeltaan varsin hoikkia ja pehmeitä kovakuoriaisia, joiden koirailla on hyvin tunnusomaiset palpit. Kuoriaisten toukat kaivavat puuhun käytäviä. Aikana, jolloin puisia laivoja käytettiin yleisemmin, keskieurooppalaista, silti Ruotsissakin tavattua, telakkapuupiirtäjää (Lymexylon navale) pidettiin haitallisena tuholaislajina.
Taksonomia

Ryhmä käsittää vain yhden heimon:
Puupiirtäjät Lymexylidae
Aiheesta muualla

Laji.fi: Puupiirtäjämäiset (Lymexyloidea)
ITIS: Lymexyloidea (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Lymexyloidea (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Superfamily Lymexyloidea - Ship-timber Beetles (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q15214417  Wikispecies: Lymexyloidea  AFD: Lymexyloidea  BugGuide: 40616  CoL: 5BQ  EoL: 383  Fauna Europaea: 11026  Fauna Europaea (new): 20341b26-f502-4d5c-bcc3-d734f55605f0  GBIF: 1759  iNaturalist: 246113  ITIS: 678308  NBN: NHMSYS0001718890  NCBI: 71524  Paleobiology Database: 69404
Nikolai Putškov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nikolai Putškov vuoden 1954 MM-kisoissa Ruotsissa |  Nikolai Putškov vuoden 1954 MM-kisoissa Ruotsissa |  Nikolai Putškov vuoden 1954 MM-kisoissa Ruotsissa |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Cortina d’Ampezzo 1956 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | jääkiekko |  |
Nikolai Georgijevitš Putškov (ven. Николай Георгиевич Пучков, 30. tammikuuta 1930 Moskova – 8. elokuuta 2005) oli neuvostoliittolainen jääkiekkomaalivahti ja -valmentaja, olympiavoittaja ja lajin maailmanmestari.
Seuraura

Putškov pelasi seuratasolla WS MVO Moskovassa vuosina 1949–1953, CDSA Moskovassa vuonna 1953, ZSK MO Moskvassa vuosina 1954–1959, TsSKA Moskovassa vuosina 1959–1962 ja SKA Pietarissa vuosina 1962–1963. Putškov valmensi SKA Pietaria vuosina 1963–1980 ja 2001–2002. Putškov valmensi SKA Pietarin nuorisojoukkuetta vuonna 2002.
Saavutukset

Putškov pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuosien 1956 ja 1960 talviolympialaisissa. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1956 ja olympiapronssia vuonna 1960. Putškov osallistui jääkiekon maailmanmestaruuskisoihin vuosina 1954–1960. Putškov voitti maailmanmestaruuden vuonna 1954 ja olympialaisten yhteydessä vuonna 1956. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuosina 1955, 1957, 1958 ja 1959. Putškov valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta ja savutti valmentaja maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuonna 1972.
Erikoispalkintoja

Maailmanmestaruuskisojen paras maalivahti -palkinto, vuonna 1959
Valinta pelaajana Venäjän jääkiekon Hall of Fame -galleriaan, valittu 2004
Vesa Puttonen

Vesa Puttonen Suomi-areena-tapahtumassa 2014.
Vesa Tapani Puttonen (s. 15. kesäkuuta 1966 Forssa) on suomalainen kauppatieteilijä ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun rahoituksen professori. Hän on yksi Suomen tunnetuimmista sijoittamisen ja rahoitusmarkkinoiden asiantuntijoista.
Puttonen vietti lapsuutensa Luvialla ja kirjoitti ylioppilaaksi Riihikedon lukiosta Porista vuonna 1985. Tohtoriksi Puttonen väitteli Vaasan yliopistossa vuonna 1993. Hän on työskennellyt Vaasan korkeakoulussa, Turun kauppakorkeakoulussa sekä Helsingin kauppakorkeakoulussa. Lisäksi Puttonen on toiminut myös yritysmaailman johtotehtävissä, rahastoyhtiö Conventumissa ja Helsingin pörssissä.
Hän on toiminut  VR-Yhtymän ja Jääkiekon SM-liigan hallitusten puheenjohtajana. Hän on toiminut myös mm. Orionin, Suomi-yhtiön, Taalerin, Roclan, Oras Investin, D.Carnegie & Co Ab:n, Arvo Omaisuudenhoito Oy:n, Pörssisäätiön ja Liberan hallituksissa. Vierailevana tutkijana on on ollut New Yorkin yliopistossa ja ESADE:n kauppakorkeakoulussa. Hän oli Liiketaloudellisen Aikakauskirjan päätoimittaja vuosina 2002-2007.
Hän on toiminut Keskon Eläkekassan, Valtion Eläkerahaston ja Sitran sijoitustoimikunnissa sekä ETLA:n tutkimusneuvostossa ja NASDAQ Nordic Foundationin ja OP:n tutkimussäätiön hallituksissa.
Näkemyksiä

Puttosen mielestä pikavippien markkinointi pitäisi kieltää.
Teokset

& Valtonen, Erik: Johdannaismarkkinat.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21242-3
& Leppiniemi, Jarmo: Yrityksen rahoitus.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21148-6
& Kivisaari, Tero: Vaurastuminen. Varteenotettava vaihtoehto.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-23148-7
& Kivisaari, Tero: Mitä missä miljoona?.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23970-4
Sijoituskirja.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26480-6
Velka tikittää – hyödy siitä! Aalto Executive Education Publishing, 2012.
Anttila, Kalle & Eljas Repo: Miten Sijoitan Rahastoihin. Alma Talent, 2020.
& Knûpfer, Samuli: Moderni Rahoitus, Alma Talent, 2018.
Osta halvalla, myy kalliilla.  Helsinki:  WSOYpro, 2009.  ISBN 978-951-0-36194-8
Finanssikriisi. Elämää taantuman keskellä.  Helsinki:  Talentum, 2009.  ISBN 978-952-14-1463-3
& H. Kent Baker:  Investment Traps Exposed: Navigating Investor Mistakes and Behavioral Biases. Emerald Publishing, 2017.
& H. Kent Baker: Navigating the Investment Minefield: A Practical Guide to Avoiding Mistakes, Biases, and Traps. Emerald Publishing, 2019.
& H. Kent Baker, J.R. Nofsinger: The Savvy Investor's Guide to Avoiding Pitfalls, Frauds, and Scams. Emerald Publishing, 2020.
Aiheesta muualla

Aalto University – Vesa Puttonen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia
Metéora

| Metéora Μετέωρα |
| --- | --- |
 Rousánoksen luostari Metéorassa.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Kalampáka, Metéora, Tríkala, Thessalia, Kreikka  39°43′19″N, 21°37′40″E
Kriteerit:  I, II, IV, V, VII
Tunnusnumero:  455
Valintahistoria
Valintavuosi:  1988
 Metéora
Metéora (kreik. Μετέωρα) on luonto- ja luostarialue Metéoran kunnassa Thessaliassa keskisessä Kreikassa. Alueella sijaitsee useita ortodoksisia luostareita, jotka on rakennettu luonnon hiekkakivikallioon ajan saatossa muovaamien korkeiden kalliopylväiden päälle.
Metéora on Kreikan toiseksi suurin ja merkittävin luostarialue Athosvuoren jälkeen. Alueella on nykyisin kuusi toiminnassa olevaa luostaria, joista suurin on Suuren Metéoron luostari. Luostarit on pääosin rakennettu 1300–1500-luvuilla. Metéora on Unescon maailmanperintökohde.
Maantiede

Metéoran alue sijaitsee Píndos-vuoriston itäosassa ja Thessalian tasangon länsilaidalla. Kalliomuodostelma koostuu 24 suuresta ja noin sadasta pienemmästä kalliopylväästä. Niiden keskimääräinen korkeus on noin 300 metriä. Korkeimpien pylväiden korkeus on 628 metriä. Kallio alueella on hiekkakiveä. Alueen geologinen historia on luettavissa pylväiden seinämistä, sillä ne muodostuvat selvistä kerrostumista. Monilla kalliopylväillä on nimet: pylväisiin lukeutuvat muun muassa Agía, Alyssós, Doúpiani, Módi, Pixári, Pýrgos tou Diavólou (Paholaisen torni), Sourlotí, Taxiárchis sekä Ágio Pnévma (Pyhän Hengen kallio).
Metéoran aluetta kiertää noin 10 kilometriä pitkä tie, joka vie kaikille luostareille tai niiden lähelle. Alueen lähimmät asutukset ovat Kastrákin kylä sekä Kalampákan kaupunki, jotka kummatkin sijaitsevat aivan lähimpien pylväiden juurella alueen länsipuolella. Kastrákista on matkaa lähimpään luostariin eli Pyhän Nikolaoksen luostariin noin kilometri, Kalampákasta noin kaksi kilometriä. Kumpikin on suosittu Metéorassa vierailevien turistien majapaikka.
Historia

Metéoran kalliomuodostelmat ovat muovautuneet maan liikkeiden ja eroosion seurauksena tertiäärikaudella noin 60 miljoonaa vuotta sitten. Alue oli alun perin meren alla. Muodostelmat syntyivät, kun maanpinta alueella kohosi ylöspäin ja alue muodosti ylängön. Samalla kalliot murtuivat. Ajan kuluessa halkemat ovat kuluneet yhä suuremmiksi ja kestävimmät kohdat ovat jääneet pystyyn suuriksi pylväiksi. Muodostelmia ovat muovanneet sekä vesi että maanjäristykset.
Ensimmäiset erakkomunkit asettuivat Metéoran alueelle 1000–1100-luvulla. Alkuvaiheessa munkit asuivat alueen kallioluolissa. Viimeistään 1100-luvulla alueella oli pieni Panagía Doúpianin kirkko. Ensimmäiset luostarit perustettiin alueelle 1300-luvulla, kun munkit tarvitsivat parempaa suojaa turkkilaisten valloitettua Thessalian alueen. Alue on ollut vuosisatoja rajaseutua, jolla ovat hyökkäilleet myös mm. venetsialaiset, albaanit, normannit ja Napoleon. Luostarit toimivat turvapaikkoina, sillä niihin oli äärimmäisen vaikeaa päästä: niihin kuljettiin joko pitkillä tikkailla tai vinssin ja nostokorin (tai verkon) avulla. Vinssi oli ainoa tapa tuoda tavaraa, myös rakennusmateriaalia luostarialueelle.
Alueen ensimmäinen luostari oli noin vuonna 1344 perustettu Suuren Metéoron luostari, joka antoi sijaintipaikkansa nimen Metéoro (”Ilmassa oleva”, sukua sanalle 'meteoriitti') koko alueelle. Sen perusti Athanasios Meteoralainen. Metéoraan perustettiin uusia luostareita erityisesti 1400- ja 1500-luvuilla. Alueella oli enimmillään 1400-luvulla 24–30 luostaria. Vuonna 1809 Ali Pashan joukot hyökkäsivät alueelle ja tuhosivat osan luostareista. Turkkilaisvalta Thessalian alueella päättyi vuonna 1881.
Jotkut erakkomunkit asuivat luolissa alueella vielä 1900-luvun alussa, ja osa näistä luolista on hyvin nähtävillä edelleen. 1920-luvulla alueelle rakennettiin tiet ja luostareihin rakennettiin kulku siltojen ja kallioon hakattujen rappusten välityksellä. Metéoran alue otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1988 sekä kulttuurisin että luontoperustein. Nykyisin alue on suosittu pyhiinvaellus- ja turistikohde, ja sinne tehdään retkiä muun muassa Párgasta. Alue on myös muun muassa suosittu kalliokiipeilykohde ja siellä on noin 700 kiipeilyreittiä.
Metéora nähdään yhtenä päätapahtumapaikoista James Bond -elokuvassa Erittäin salainen.
Luostarit

Metéorassa on nykyään kuusi toiminnassa olevaa luostaria:
Pyhän Kolminaisuuden luostari (Moní Agías Triádas)
Pyhän Nikolaoksen luostari (Moní Agíou Nikoláou Anapafsá)
Pyhän Stefanoksen luostari (Moní Agíou Stefánou)
Rousánoksen luostari (Moní Rousánou)
Suuren Metéoron luostari (Moní Megálou Meteórou)
Varlaámin luostari (Moní Varlaám)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metéora Wikimedia Commonsissa
Meteora-Greece.com (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Kreikassa
Aigain (nyk. Vergína) arkeologinen alue
Apollon Epikurioksen temppeli Bassaissa
Asklepioksen pyhäkkö Epidauroksessa
Ateenan Akropolis
Athosvuori
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit
Delfoin arkeologinen alue
Delos
Filippoin arkeologinen alue
Korfun vanhakaupunki
Metéora
Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet
Mystraksen arkeologinen alue
Olympian arkeologinen alue
Pátmoksen Chóran kylä, Johannes Teologin luostari ja Ilmestyskirjaluola
Ródoksen keskiaikainen kaupunki
Sámoksen Pythagóreio ja Heraion
Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit
Zagórin kulttuurimaisema
Metéora.
Metéoran erakkomunkkien luolia.
Pyhän Kolminaisuuden luostari Metéorassa.
Puumerietanat

| Puumerietanat |
| --- | --- |
 Dendronotus iris
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Heterobranchia
Lahko::  Vapaakiduskotilot Nudibranchia
Heimo::  Puumerietanat Dendronotidae  Allman, 1845
Suvut
 Cabangus  Dendronotus  Pseudobornella 
Katso myös
   Puumerietanat Wikispeciesissä   Puumerietanat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puumerietanat (Dendronotidae) on vapaakiduskotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Puumerietanat jaetaan kolmeen sukuun ja lajeja on 30. Heimon lajien ruumiinmuoto on pitkänomainen ja suurimmillaan lajit voivat kasvaa 30 cm pitkiksi. Ruumiin manttelista lähtee useita haarautuneita ulokkeita eli rinoforeja. Puumerietanoiden sulkamaiset kidukset sijaitsevat ruumiin takaosassa.
Levinneisyys ja elintavat

Puumerietanoita tavataan maailmanlaajuisesti niin lämpimissä kuin kylmissäkin vesissä aina 3 000 metrin syvyyteen asti. Niiden ravintoa ovat polyyppieläimet, monisukasmadot ja meritähdet.