stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esztergom
Historia > 1600–1800 -luku

Vuonna 1708 Esztergom julistettiin kuninkaalliseksi vapaakaupungiksi. Vaikka jälleenrakennettu kaupunki sai ilmaiset kuninkaalliset oikeutensa, se oli kooltaan ja merkitykseltään vain varjo entisestä itsestään.
Vuonna 1761 piispakunta sai linnan takaisin hallintaansa, ja arkkipiispa Sándor Rudnayn ajamana uuden uskonnollisen keskuksen jälleenrakentamisen prosessi pistettiin alulle. Várhegyn (Linnavuoren) keskiosasta raivattiin pois, Pyhän Tapanin ja Pyhän Adalbertin kirkkojen rauniot uuden katedraalin tieltä. Vaikka suuret rakennustyöt ja arkkipiispan istuimen palauttaminen vuonna 1820 vaikuttivat merkittävästi, Esztergomin kehitysvauhti hidastui vähitellen ja uuden basilikan rakentaminen pysähtyi.
Vuosina 1822–1869 rakennettiin arkkitehtien Pál Kühnelin, János Páckhin ja József Hildin suunnitelmien mukaan uusklassinen basilika. Kirkko on Euroopan kolmanneksi suurin kirkkorakennus, joka näkyy kauas lähiympäristöön mäeltään, jossa on sijainnut ainakin kolme aikaisempaa kirkkoa. Keskiajalla basilikan paikalla oli Pyhän Adalbertin tuomiokirkko, joka oli omistettu Pyhän Tapanin opettajalle sekä Pyhälle Tapanille omistettu kirkko, joka valmistui vuonna 1010. Yksi rakentamisprojektin suurista saavutuksista oli, että keskiaikaiseen Pyhän Adalbertin kirkkoon rakennettu renessanssiaikainen Bakócz-hautakappeli rakennettiin uudelleen 1 600 osasesta ja liitettiin osaksi 1800-luvun rakennusta. Tällä tavoin yksi Unkarin renessanssin arkkitehtuuriperinöän merkittävimmistä mestariteoksista säästyi jälkipolville.
Vapaussodan aikana 1848–1849 sekä Lájos Kossuth että István Széchenyi oleskelivat Esztergomissa, ja kaupungin lähistöllä käytiin voittoisa taistelu itävaltalaisia vastaan.
Historia > 1900–2000 -luku

1900-luvun alkuun mennessä Esztergom saavutti merkityksensä kulttuuri- ja koulutuslaitostensa sekä hallinnollisena pääkaupunkinaan ansiosta. Kaupungin tilanne huononi vuoden 1920 Trianonin rauhan jälkeen, jonka jälkeen siitä tuli rajakaupunki ja se menetti suurimman osan aikaisemmasta alueestaan.
Runoilija Mihály Babits vietti kaupungissa kesiään vuosina 1924–1941. Runoilijan asuintalo oli yksi maan kirjallisen elämän keskuksista ja hänellä oli merkittävä vaikutus Esztergomin henkiseen elämään.
Neuvostoliiton joukot valloittivat kaupungin 26. joulukuuta 1944. Saksalaiset valtasivat heidän asemansa 6. tammikuuta 1945,  ja menettivät ne lopulta 21. maaliskuuta 1945 Neuvostoliitolle. Toisessa maailmansodassa saksalaiset joukot räjäyttivät vetäytyessään vuonna 1944 Tonavan yli vievän vuonna rakennetun 1895 Mária Valéria-sillan, eikä sitä voitu käyttää vuoteen 2001 asti. Slovakian puolella sijaitsevan Štúrovon ja Unkarin Esztergomin välillä liikennöi siihen asti lauttoja. Vuosina 2000–2001 kävelysilta rakennettiin uudelleen Euroopan unionin tuella, ja se toimii nykyään alueellisena rajanylityspaikkana. Se on yksi kolmesta Tonavan yli vievästä sillasta matkalla Budapestista Itävaltaan.
Kaupungissa sijaitsee tärkeä arkisto ja museo, jossa on historiallisia asiakirjoja ja kuvia Unkarin kuningaskunnan ajoilta, erityisesti nykyisen Slovakian alueelta. Unicum liköörin alkuperäisreseptiä säilytetään Esztergomissa basilikan arkistossa. Kulttuurisen merkittävyytensä perusteella Esztergom on päässyt ehdokkaaksi Unescon maailmanperintöluetteloon. Kylpylöitä on ollut kaupungissa vuodesta1912 lähtien
Esztergom on ollut aina tärkeä kauppapaikka Tonavan varrella. Sen taloushistoriasta löytyy rahapajan lisäksi niin kaivosteollisuutta kuin koneteollisuuttakin sekä toisen maailmansodan jälkeen kehittynyttä auto-, elektronikka- ja optista teollisuutta. Vuonna 2016 merkittävin työllistäjä oli Suzukin autotehdas.
Nähtävyyksiä

Esztergomin basilika, vuosina 1822–1869 arkkitehtien Pál Kühnelin, János Páckhin ja József Hildin suunnitelmien mukaan rakennettu uusklassinen basilika. Kirkko on Euroopan kolmanneksi suurin kirkkorakennus ja sen esikuvana on ollut Pietarinkirkko. Sen sisäkorkeus on kupolin kohdalla 71,5 metriä, pinta-ala 5,600 m2, pituus 118 metriä ja leveys 49 metriä. Kupolin ulkokorkeus on 100-106 metriä maanpinnasta.
Vanha linna Várhegy linnavuorella, linnan museossa on esillä kuninkaallisen palatsin jäänteitä 1000–1100-luvuilta, joka oli sen merkittävin rakennusaika. Pohjoisrondelissa Miklós Meloccon veistos Tapanin kruunaus. Linnaa on viimeksi korjattu 1700-luvulla.
vanhaa asutusta yhdistänyt tunneli linnavuorella, Sötétkapu eli ”Pimeäportti”
Vízivárosin eli ”Vesikaupungin” kaupunginosa, jossa on kapeita ja kiemurtelevia nupukivikatuja ja -kujia moskeijoiden ja kylpylöiden raunioita turkkilaiskaudelta sekä hienoja barokkirakennuksia ja arkkipiispan palatsi. Pääaukion madonnapatsas on pystytetty vuoden 1739 ruttoepidemian muistolle.
Kristillinen museo (Keresztény Múzeum) entisessä priimaksen eli arkkipiispan palatsissa, jonka on suunnitellut arkkitehti József Lippert 1880–1882, on vuodesta 1875 sijainnut Unkarin rikkain ja maailman kolmanneksi rikkain hiippakuntamuseo, jossa on merkittävä maalauskokoelma. Museossa on keskiaikaisia puupaneelille tehtyjä maalauksia, puuveistoksia, italialaisia ​​ja länsieurooppalaisia ​​maalauksia sekä italialaisia, saksalaisia ja flaamilaisia käsitöitä, kuvakudoksia ja keramiikkaa 1200-1700 -luvuilta.
Arkkihiippakunnan tuomiokirkon aarrekammiossa (Főszékesegyházi Kincstár) on esillä tekstiilejä ja keskiaikaista kultasepäntyötä, esim. 1400-luvun puolivälistä peräisin oleva gotiikantyylinen Suki-ehtoollismalja eli kalkki, joka on valmistettu Pariisissa.
Runoilija Balassa Bálintin museo sijaitsee barokkitalossa, joka on entinen Ezstergomin kaupungintalo
Tonavan museo
Runoilija Mihály Babitsin museo
Ystävyyskaupungit

Bamberg (Saksa) vuodesta 1992
Cambrai (Ranska) vuodesta 1992
Canterbury (Englanti) vuodesta 2004
Ehingen (Saksa) vuodesta 1992
Espoo (Suomi) vuodesta 1974
Gniezno (Puola) vuodesta 1994
Maintal (Saksa) vuodesta 1993
Mariazell (Itävalta) vuodesta 2002
Štúrovo (Slovakia) vuodesta 1991
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esztergom Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivu
Esztergomin kaivaukset, Helsingin Sanomat, 23.01.1938, nro 21, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tonava museo, virallinen kotisivu (englanniksi)
Mihály Babitisin museo, virallinen kotisivu (englanniksi)
Oikealla Ezstergomin keskiaikainen kuninkaanlinna. Vasemmalla Esztergomin basilika 1800-luvulta.
Esztergomin linnavuori, Várhegy. Oikealla keskiaikainen kuninkaanlinna. Keskellä 1800-luvun basilika.
Keskiaikaisen linnoituksen museo, korjattu 1700-luvulla
Esztergom vuonna 1595, Tonavan mutkassa sisarkaupunki Štúrovo (unk. Párkány)
Esztergom vuonna 1664, vasemmalla Tonavan vastarannalla sisarkaupunki Štúrovo (unk. Párkány), oikealla esikaupunki
Víziváros kaupunginosa linnavuoren juurella
Esztergomin basilika 1800-luvulta
Mária Valéria -silta yhdistää Esztergomin (vas.) Slovakian puolella olevaan Štúrovoon.
Sötétkapu tunneli
Ister-kút suihkulähde 1700-luvulta
Arto Satonen

| Arto Satonen |
| --- | --- |
 Satonen syyskuussa 2023.
Suomen työministeri
 Orpon hallitus 20.6.2023–  
Edeltäjä:  Tuula Haatainen
Kansanedustaja
 19.3.2003–  
Ryhmä/puolue:  Kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Pirkanmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. lokakuuta 1966 (ikä 58) Vammala
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Sotilaspalvelus
Puolustushaara:  Suomen maavoimat
Palvelusvuodet:  1986–1987
Sotilasarvo:   Alikersantti
Joukkoyksikkö:  Porin prikaati
Aiheesta muualla
Kotisivu
Arto Olavi Satonen (s. 20. lokakuuta 1966 Vammala) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Satonen on toiminut kansanedustajana vuoden 2003 eduskuntavaaleista alkaen ja Orpon hallituksen työministerinä 20. kesäkuuta 2023 lähtien.
Satonen toimi kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuosina 2014–2016. Hän on myös toiminut eduskunnan toisena varapuhemiehenä vuosina 2016–2018, useiden eduskunnan valiokuntien puheenjohtajana ja Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 2019–2023.
Tausta

Satonen kirjoitti ylioppilaaksi Vammalan lukiosta vuonna 1985 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi Etelä-Satakunnan kauppaoppilaitoksesta vuonna 1989. Yhteiskuntatieteiden maisteriksi hän valmistui Lapin yliopistosta vuonna 1997. Satosen pro gradu -tutkielma käsitteli thatcherismia ja sen vaikutusta Ahon hallituksen politiikkaan. Hänellä on myös täydentäviä opintoja Cambridgen yliopistosta, jossa hänen pääaineensa oli Britannian talous ja politiikka.
Satonen käsittelee thatcherismia hyvinvointiyhteiskunnan pelastusoppina pamfletissaan ”Hyvinvointiyhteiskunnan pelastusoppi: 16 murrettua myyttiä”, jossa hyvinvointivaltion käsitteestä on luovuttu. Raportissaan ”Realismia turvapaikkapolitiikkaan, resursseja kotoutumiseen: Kansanedustaja Arto Satosen raportti” Satonen yhdistää turvapaikkapolitiikkaa ja maahanmuuttoa.
Satonen toimi kokoomuksen eduskuntaryhmän talouspoliittisena sihteerinä vuonna 1997, jolloin valtiovarainministeri Sauli Niinistön johdolla valmisteltiin Suomen liittymistä Euroopan unionin talous- ja rahaliitto EMU:hun ja yhteisvaluutta euroon.
Eduskunnan lisäksi Satonen on työskennellyt opettajana TAMK:n liiketaloudellisessa yksikössä ja opettanut myös HAMK:n Valkeakosken, PirAMK:n Ikaalisten ja SAMK:n Huittisten yksiköissä vuosina 1999–2003. Vuonna 1998 hän toimi myös vierailevana tutkijana Waikaton yliopistossa Uudessa-Seelannissa sekä vierailevana luennoitsijana Unkarissa, Virossa ja Latviassa vuonna 2000. Lisäksi Satonen on suorittanut ammatillista koulutusta ja toiminut useita vuosia yrittäjänä kaupan ja kiinteistöjen alalla.
Satonen suoritti varusmiespalveluksensa Porin prikaatin kranaatinheitinkomppaniassa ja huoltokomppaniassa vuosina 1986–1987 ja on sotilasarvoltaan reservin alikersantti, ja hän on osallistunut maanpuolustuskursseille.
Poliittinen ura

Satonen on ollut Vammalan/Sastamalan kaupunginvaltuutettu yhtäjaksoisesti vuodesta 1997 lähtien. Hän toimi kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 2001–2004. Viimeksi hän tuli valituksi Sastamalan kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2021 vaalikaudelle 2021–2025. Lisäksi hän on toiminut kansanedustajakautensa aikana kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana vuosina 2005–2014.
Vuonna 2008 Satonen nimettiin Pirkanmaan Kokoomuksen virallisesti asettamaksi varapuheenjohtajaehdokkaaksi kokoomuksen Tampereella 13.–15. kesäkuuta pidettyyn puoluekokoukseen, jossa hän jäi äänestyksen jälkeen 19 äänen päähän varapuheenjohtajaksi valinnasta.
Poliittinen ura > Kansanedustajana

Satonen oli ensi kertaa ehdolla kansanedustajaksi vuoden 1999 eduskuntavaaleissa ja sai 2 130 ääntä, mutta jäi toiseksi varakansanedustajaksi. Hän oli ehdolla Satakunnan vaalipiiristä, koska hänen kotikuntansa Vammala (nykyisin Sastamala) kuului vielä tuolloin Satakuntaan.
Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin ensimmäistä kertaa eduskuntaan 4 024 äänellä Pirkanmaan vaalipiirissä. Vaalikaudella Satonen toimi perustuslakivaliokunnan jäsenenä, työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan varajäsenenä ja jäsenenä sekä sivistysvaliokunnan varajäsenenä.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin jatkokaudelle 6 678 äänellä. Vaalikauden aikana hän toimi työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsenenä ja puheenjohtajana, lakivaliokunnan jäsenenä, maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä, suuren valiokunnan varajäsenenä sekä valtiovarainvaliokunnan varajäsenenä. Vuonna 2009 Satonen oli päävastuussa kokoomuksen eduskuntaryhmän maahanmuuttoraportin ”Realismia turvapaikkapolitiikkaan, resursseja kotoutumiseen” valmistelusta ja julkaisusta. Satosen vuonna 2007 erään diakonin yhteydenoton jälkeen tekemä lakialoite johti vuonna 2011 hyväksyttyyn työsopimuslain muutokseen, joka paransi hallituksen esityksen mukaan ”työntekijöiden mahdollisuuksia jäädä väliaikaisesti pois työstä perheenjäsenen hoitamiseksi” (omaishoito) ja se turvasi työntekijälle ”eräin edellytyksin mahdollisuuden palata työhön” sovitun poissaoloajan aikana tai sen jälkeen.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin kolmannelle kaudelle 7 021 äänellä. Vaalikaudella hän toimi liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtajana, jäsenenä ja varajäsenenä, maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä, työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsenenä ja varajäsenenä sekä perustuslakivaliokunnan varajäsenenä. Lisäksi Satonen valittiin Yleisradion hallintoneuvoston jäseksi maaliskuusta 2013 alkaen. Satonen valittiin 13. marraskuuta 2012 kokoomuksen eduskuntaryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi Petteri Orpon tilalle, kun Orpo nimitettiin eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi, ja 23. kesäkuuta 2014 eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin neljännelle kaudelle eduskuntaan 5 339 äänellä. Vaalikaudella hän toimi suuren valiokunnan puheenjohtajana ja jäsenenä, maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä, liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsenenä ja varajäsenenä, perustuslakivaliokunnan jäsenenä, työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan varajäsenenä, ulkoasiainvaliokunnan varajäsenenä sekä sosiaali- ja terveysvaliokunnan varajäsenenä.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin viidennelle kaudelle eduskuntaan 5 126 äänellä. Vaalikaudella hän toimi suuren valiokunnan jäsenenä, työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsenenä, maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä, ulkoasiainvaliokunnan varajäsenenä, sosiaali- ja terveysvaliokunnan varajäsenenä sekä perustuslakivaliokunnan varajäsenenä.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin kuudennelle kaudelle eduskuntaan 6 029 äänellä.
Poliittinen ura > Työministerinä

Vuoden 2023 eduskuntavaalien jälkeen Satonen oli mukana hallitusneuvotteluissa johtamassa sosiaaliturvaa, työlainsäädäntöä ja kansainvälistä rekrytointia käsittelevää Hyvinvointi syntyy työstä -neuvottelupöytää, ja hänet nimitettiin pääministeri Petteri Orpon hallituksen työministeriksi 20.6.2023. Työministerinä Satonen on ajanut hallituksen työmarkkinauudistuksia ja puolustanut niitä julkisuudessa etenkin ammattiyhdistysliikkeen kritiikiltä.
Lokakuussa 2023 Satosen ja ympäristö- ja ilmastoministeri Kai Mykkäsen valtiosihteerinä toiminut Timo Jaatinen nimitettiin työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäälliköksi. Nimitystä pidettiin oppositiossa poliittisena virkanimityksenä.
Satonen on julkisuudessa perustellut hallituksen suunitelmaa rajoittaa poliittisten lakkojen kesto enintään vuorokaudeksi väittämällä, että Ruotsissa poliittiset lakot on käytännössä rajattu 2–3 tuntiin. Väitteen on kuitenkin kiistänyt esimerkiksi emeritusprofessori Niklas Bruun, jonka mukaan Ruotsissa on katsottu, etteivät poliittiset lakot voi kestää kovin pitkään, mutta ei ole mitään ennakkopäätöstä, jossa niiden kesto olisi rajattu pariin tuntiin. Helmikuussa 2024 työmarkkinoita käsitelleessä välikysymyskeskustelussa Satonen perusteli väitettään Ruotsin sovittelutoimiston päälakimiehen Per Ewaldssonin Kauppalehdessä vasta julkaistulla haastattelulla, jossa tämä totesi, että poliittinen lakko-oikeus on Ruotsissa rajoitettu käytännössä muutamaan tuntiin. Myöhemmin Ewaldsson kuitenkin totesi Helsingin Sanomille, ettei Ruotsissa ole oikeuskäytäntöä, josta voitaisiin päätellä jokin tietty aikaraja poliittisille lakoille. Maaliskuun alussa SDP:n eduskuntaryhmä esitti epäluottamuslausetta Satoselle asian vuoksi. Satonen lupasi pyytää väitettään anteeksi, jos eduskunnan työelämä- ja tasa-arvovaliokunta kuulee Ewaldssonia ja tämän Kauppalaehdessä antama tieto osoittautuu vääräksi. Luottamusäänestyksessä Satonen sai eduskunnan luottamuksen äänin 92–56.
Luottamustehtäviä

Satonen oli Pirkanmaan sairaanhoitopiirin hallituksen jäsen vuosina 2005–2009. Vuodesta 2009 hän on ollut sairaanhoitopiirin valtuuston puheenjohtaja. Hän on ollut myös Veikkauksen hallintoneuvoston jäsen.
Satonen on Sastamalassa Vanhan kirjallisuuden päivät -kulttuuritapahtuman järjestävän yhdistyksen varapuheenjohtaja (2002–).
Aiemmin Satonen on toiminut Suomen olympiakomitean valtuuskunnan jäsenenä (2004–2007), Suomen Keskusshakkiliiton puheenjohtajana (2004–2007) ja Finnfundin hallintoneuvoston jäsenenä (2004–2011). Lisäksi Satonen on toiminut Suomen Lentopalloliiton puheenjohtajana (2012–2014)
Julkaisutoiminta

Vuonna 2014 Satonen julkaisi omakustannekirjan Hyvinvointi yhteiskunnanpelastusoppi – 16 murrettua myyttiä. Kirjassa Satonen käy läpi 16 poliittisessa keskustelussa usein toistuvaa väitettä, joita useat poliitikot pitävät esillä ja monet suomalaiset kannattavat.
Vuonna 2021 Satoselta ilmestyi omakustannekirja Alueiden kosto ja voidaanko se välttää? Tässä pamfletissa paneudutaan eriytyvään aluekehitykseen, millä on ollut useissa maissa isoja poliittisia seurauksia. Pamfletissa käsitellään sitä, mikä yhdistää Brexitiä, Ranskan keltaliivejä ja Donald Trumpin valintaa Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaaleissa.
Julkaisutoiminta > Teokset

Hyvinvointiyhteiskunnan pelastusoppi : 16 murrettua myyttiä.  Omakustanne, 2014.  ISBN 978-952-93-4071-2  Teoksen verkkoversio.
Työn linja – osallisuus kunniaan.  Ajatuspaja Toivo, 2017.  ISBN 978-951-8964-32-5  Teoksen verkkoversio.
Alueiden kosto ja voidaanko se välttää?  Ajatuspaja Toivo, 2021.  ISBN 978-952-7402-09-2  Teoksen verkkoversio.
Yksityiselämä

Satonen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Vammalassa, ja hänen isänsä oli K-kauppias Toivo Satonen.
Shakissa hän saavutti 1990-luvulla kansallisen mestarin arvon. Pelaajauransa ohella Satonen toimi kaksi kautta silloisen Suomen keskusshakkiliiton puheenjohtajana 2004–2007.
Hän sijoittui syksyllä 2010 kolmanneksi shakin avoimissa Suomen mestaruuskilpailuissa ja oli mukana voittamassa Vammalan Shakkikerhon ensimmäistä nopean shakin joukkueiden Suomen mestaruutta vuonna 2012.
Damaskos

| Damaskos (دمشق الشام) Dimašq al-Šam |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

 Damaskos
 Koordinaatit: 33°30′47″N, 36°17′31″E 
Valtio:  Syyria
Väkiluku (2004):  1 414 913
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Damaskos  (arab. دمشق الشام‎, Dimašq aš-Šām, usein lyhennettynä دمشق, Dimašq, puhekielessä الشام, aš-Šām, syyr. ܕܪܡܣܘܩ) on Syyrian pääkaupunki. Noin vuonna 2500 eaa. perustettua kaupunkia pidetään usein maailman vanhimpana yhtäjaksoisesti asutettuna kaupunkina. Vuonna 2004 kaupungissa oli 1 414 913 asukasta, arvio vuodelle 2021 on 2,1 miljoonaa asukasta. Sen suurkaupunkialueella asui vuonna 2014 arviolta 2,5 miljoonaa henkilöälähde?.
Damaskos on Aleppon jälkeen Syyrian toiseksi suurin kaupunki.
Kaupungin ulkopuolella Tell Ramadissa tehdyt kaivaukset ovat osoittaneet kaupungin olleen asuttu jo 8 000–10 000 eaa. Lukuisat kaupunkia hallinneet kansat ovat jättäneet Damaskokseen valtavan määrän hautautuneita raunioita. Damaskoksen vanhakaupunki on yksi Unescon maailmanperintöluettelon kohteista.
Maantiede > Sijainti

Damaskos sijaitsee paikalla, jossa Baradajoki tuo vettä Anti-Libanonin vuorilta suurelle ja hedelmälliselle keidasalueelle. Tällä Ghutah-nimisellä alueella on ollut suotuisten olojen takia asutusta tuhansien vuosien ajan. Itse kaupunki sijaitsee Qassiounvuoren juurella Baradajoen yläpuolella noin 690 metrin korkeudella merenpinnasta. Damaskoksen vanhakaupunki muodostaa sen keskustan.
Maantiede > Ilmasto

Koska Damaskos sijaitsee suhteellisen korkealla, sen talvet ovat kylmiä. Lyhyttä kevättä seuraa kuusi kuukautta kestävä kuiva ja kuuma kesä. Damaskoksessa sataa vain vähän ja keskimääräinen vuosittainen sadanta on vain noin 178 mm. Anti-Libanonilla sataa kaupunkialuetta runsaammin ja sieltä vettä saapuu Damaskokseen Baradajokea pitkin.
Historia > Varhainen historia

Damaskoksen alkuperästä tiedetään suhteellisen vähän, sillä kaupungissa on tehty verrattain vähän arkeologisia kaivauksia. Kaupungin ulkopuolella Tell Ramadissa tehdyissä kaivauksissa on löydetty merkkejä alueen asuttamisesta 8 000–10 000 vuotta eaa. Kansanperinteen mukaan kaupungin arabiankielinen nimi Šam on johdettu sanasta Seem, eli Vanhan testamentin Nooan vanhimman pojan nimestä. Ensimmäisellä vuosisadalla vaikuttaneen historioitsija Josephuksen mukaan kaupungin perusti Nooan pojanpoika Us. Kanaanilaisten pronssikaudella 2000 eaa. tehdyissä kirjoituksissa puhutaan Apu, Upu tai Apum nimisestä valtiosta, joka sijaitsi todennäköisesti nykyisen Damaskoksen alueella. Ensimmäinen maininta varsinaisesta kaupungista on 1400-luvulta eaa. Tuolta ajalta säilyneissä teksteissä Egyptiä hallinnut Tuthmosis III luettelee Megiddon taistelun jälkeen vangiksi jääneitä eri kaupunkien hallitsijoita. Vuoden 1200 eaa. paikkeilla aramealaiset valloittivat kaupungin ja alkoivat kutsua sitä nimellä Dimashqa. Aramealaisten alaisuudessa kaupungin vaikutusvalta kasvoi ja mainintoja siitä löytyy esimerkiksi Vanhasta testamentista. Sen asema tärkeänä kaupan keskuksena vaikutti aramean kielen leviämiseen ympäri Lähi-itää. Assyrian kuningas Tiglatpileser III siirsi suuren osan kaupungin asukkaista muualle ja korvasi nämä assyrialaisilla. Vuonna 572 kaupungin valloitti Uus-Babylonia ja myöhemmin Persian valtakunta.
Aleksanteri Suuren armeija valloitti kaupungin vuonna 332 ilman suurempaa taistelua. Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen kaupunki kuului Seleukidien maihin, ja raja-alueena he kiistelivät sen omistuksesta Egyptiä hallinneiden Ptolemaiosten kanssa. Rooman valtakunnan osaksi kaupunki päätyi vuonna 64 eaa. Roomalaiskausi jätti jälkeensä edelleen olemassa olevaa arkkitehtuuria ja kaupunkisuunnittelua. |Jupiterin temppelin rauniot ovat edelleen Umaijadi-moskeijan lähistöllä. Roomalaiset rakensivat kaupungin ympärille muurin, jossa oli seitsemän alun perin Plejadien mukaan nimettyä porttia. Uudessa testamentissa olevassa tarinassa Paavalin kääntymisestä kristinuskoon mainitaan Damaskoksen suora katu, joka yhdistää edelleen Bab Šarqin eli itäisen portin Bab al-Jabieh -porttiin. Damaskos olikin tärkeä kristinuskon varhainen keskus. Damaskoksen piispasta tuli tärkein kirkollinen virka-asema heti Antiokian patriarkan jälkeen. Kun kristinuskosta tuli Rooman valtionuskonto, kaupungissa kiellettiin pakanallisuus ja vanha Jupiterin temppeli muutettiin Johannes Kastajalle omistetuksi katedraaliksi. Bysantin eli Itä-Rooman valtakaudella elämä kaupungissa säilyi paljolti entisellään.