stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gambian kansalliskirjasto

| Gambian kansalliskirjasto> Gambia National Library |
| --- | --- |
 Sisäänkäyti kirjastoon.
Osoite:  Reg Pye Lane, P.O Box 552, Banjul, Gambia
Sijainti:  Banjul, Gambia
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gambian kansalliskirjasto (engl. Gambia National Library) on Gambian pääkaupunki Banjulissa toimiva kansalliskirjasto. Sen toiminnasta vastaa Gambian kansalliskirjastopalvelut (engl. Gambia National Library Services Authority, lyh. GNLSA)
Maan kansalliskirjasto sai alkunsa vuonna 1946 British Councilin Banjuliin perustamasta ja ylläpitämästä yleisestä kirjastosta. Kun Brittish Council sulki toimistonsa huhtikuussa 1962, se lahjoitti Banjulin kirjastonsa Guinean hallitukselle. Vuonna 1971 kirjaston nimi muutettiin kansalliskirjastoksi (Gambia National Library). Vuonna 1974 Britannian hallitus antoi 575,000 puntaa käytettäväksi uuteen kirjastorakennukseen ja kirjoihin. laitteita ja kalustoa varten. Uusi kansalliskirjasto avasi ovensa 1976. Vuonna 1990 haaratoimipiste perustettiin maan läntiselle alueelle Brikamaan. Kirjaston taustaorganisaatioksi maan parlamentti perusti vuonna 2009 kansalliskirjastoa palvelevan viranomaisen (GNLSA).
Gambian aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia vain 42,0 prosenttia (vuonna 2013).
Aiheesta muualla

IFLA: Gambia (The International Federation of Library Associations and Institutions) (englanniksi) (ifla-world-report.org)
Geir Andersen

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten yhdistetty.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rovaniemi 1984 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Seefeld 1985 | normaalikilpailu |  |
|  Hopeaa | Seefeld 1985 | joukkuekilpailu |  |
Geir Andersen (s. 12. helmikuuta 1964) on entinen norjalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Andersen saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa Kuopiossa 1983. Seuraavana vuonna hän voitti Trondheimin junioreiden MM-kisoissa kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja hopeaa joukkuekilpailussa. Sarajevon olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi. Rovaniemellä järjestetyssä MM-joukkuekilpailussa hän kuului Norjan kultajoukkueeseen.
Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 Andersen sijoittui Hermann Weinbuchin jälkeen toiseksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Hän kuului lisäksi hopeaa saavuttaneeseen Norjan joukkueeseen.
Andersen sijoittui maailmancupin kilpailussa palkintokorokkeelle ensimmäisen kerran oltuaan toinen Schonachissa tammikuussa 1984. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Planicassa saman vuoden joulukuussa. Kaikkiaan Andersen voitti maailmancupissa viisi osakilpailua, oli neljä kertaa toinen ja viidesti kolmas. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1984–1985 sekä oli kolmas kausilla 1983–1984 ja 1985–1986.
Foveaux’nsalmi

Foveaux’nsalmi (Foveaux Strait) kartalla.
Foveaux’nsalmi (engl. Foveaux Strait) on noin 26 kilometriä leveä Tyynenmeren salmi, joka erottaa Stewartinsaaren, Uuden-Seelannin kolmanneksi suurimman saaren, Eteläsaaresta. Salmessa ja sen tuntumassa sijaitsevista pikkusaarista suurin on Ruapuke.
Purjehtiessaan Eteläsaaren ympäri vuonna 1770 James Cook havaitsi Foveaux’nsalmen suun, mutta otaksui silti Stewartinsaaren olevan Eteläsaareen yhteydessä oleva niemimaa. Varsinaisesti salmen löysi vasta yhdysvaltalainen hylkeenpyytäjä Owen F. Smith vuonna 1804. Hän välitti tiedon Uuden Etelä-Walesin kuvernöörille. Salmi on nimetty varakuvernööri Joseph Foveaux’n mukaan. 1800-luvun alkuvuosikymmeninä salmen rannoilla oli useita valaanpyyntiasemia.
Foveaux’nsalmen vesissä on runsaasti Tiostrea chilensis -lajin ostereita (”Bluffin ostereita”), joiden kalastus on merkittävä elinkeino Bluffin pikkukaupungissa. Vuosina 2000–2003 loistauti tappoi suuren osan ostereista, mutta kanta on toipunut sen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Foveaux’nsalmi Wikimedia Commonsissa
Geir Einang

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Feistritz an der Drau 1989 | viesti |  |
|  Pronssia | Lahti 1991 | viesti |  |
Geir Einang (s. 8. maaliskuuta 1965 Øvre Årdal, Årdal, Sognin ja Fjordanen lääni) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Vestre Slidre IL -seuraa.
Einang kuului pronssia saaneisiin Norjan viestijoukkueisiin MM-kilpailuissa Feistritz an der Draussa 1989 ja Lahdessa 1991. Lahdessa 1991 hän sijoittui lisäksi viidenneksi pikakilpailussa (10 km) ja kuudenneksi normaalimatkalla (20 km). Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli pikakilpailussa yhdestoista.
Einang sijoittui maailmancupissa kolmanneksi Holmenkollenin pikakilpailussa 1988. Hän voitti pikakilpailun Norjan-mestaruuden 1988.
Gambiersaaret

| Gambiersaaret |
| --- | --- |
 Rikitea Mangarevalla
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  43
Suurin saari:  Mangareva
Pinta-ala:  31 km²
Valtio
Valtio:  Ranska
Territorio:  Ranskan Polynesia
Kunta:  Gambier
Väestö
Väkiluku:  620
Asutuskeskukset:  Rikitea
Gambiersaaret ovat saariryhmä Ranskan Polynesiassa, Tyynellämerellä. Saarilla on yhteensä noin 1 400 asukasta (2012). Ryhmän suurin saari on Mangareva, jolla sijaitsee myös ryhmän suurin kaupunki, Rikitea.
Pienempiä saaria ryhmässä ovat muun muassa Akamaru, Angakauitai, Aukena, Kamaka, Kouaku, Makapu, Makaroa, Manui, Mekiro, Taravai, Kauku, Papuri, Puaumu, Totegengie sekä Tokoruasaaret.
Saaret sijaitsevat 1 600 kilometriä Tahitilta itäkaakkoon, juuri Kauriin kääntöpiirin pohjoispuolella.
Ensimmäisenä eurooppalaisena saaret löysi vuonna 1797 kapteeni James Wilson, joka antoi niille nimen amiraali Gambierin mukaan.
Saarten asukkaat puhuvat mangarevan kieltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gambiersaaret Wikimedia Commonsissa
Ranskan Polynesian saaret
| --- | --- |
Australsaaret: Îles Maria | Marotiri | Raevavae | Rapa | Rimatara | Rurutu | Tubuai Gambiersaaret: Akamaru | Angakauitai | Aukena | Kamaka | Kauku | Kouaku | Makapu | Makaroa | Mangareva | Manui | Mekiro | Papuri | Puaumu | Taravai | Temoe | Tokorua | Totegengie Marquesassaaret: Eiao | Hatutu | Motu Iti | Motu Oa | Motu One | Nuku Hiva | Ua Huka | Ua Pu | Fatu Hiva | Fatu Huku | Hiva Oa | Moho Tani | Motu Nao | Tahuata | Terihi Seurasaaret: Motu One | Bora Bora | Huahine | Maiao | Maupiti | Mehetia | Moorea | Mopelia | Raiatea | Scilly | Tahaa | Tahiti | Tetiaroa | Tupai Tuamotusaaret: Ahe | Akiaki | Amanu |Anuanuraro | Anuanurunga | Fakarava | Fangataufa | Hao |  Hereheretue | Hikueru | Makatea | Manihi | Mataiva | Matureivavao | Mururoa | Napuka | Nukutavake | Nukutepipi | Pinaki | Puka-Puka | Pukarua | Reao | Takapoto | Takaroa | Tematangi | Tenararo | Tenarunga | Tepoto Nord | Tepoto Sud | Tikehau | Tikei | Vahanga | Vahitahi | Vairaatea
Kartta Gambiersaarista
George Frederick Boyle

George Frederick Boyle (29. kesäkuuta 1886 Sydney, Australia – 20. kesäkuuta 1948 Philadelphia, Yhdysvallat) oli australialaissyntyinen pianisti ja säveltäjä.
Boylen vanhemmat olivat ammattimuusikkoja. Hän muutti Australiasta pysyvästi vuonna 1905 mutta oli jo sitä ennen ehtinyt kiertää laajasti Australiassa ja Uudessa-Seelannissa ja säveltää soolosoitin- sekä kamarimusiikkia. Australiasta lähdettyään Boyle suuntasi Berliiniin, jossa hän opiskeli viiden vuoden ajan Ferruccio Busonin johdolla. Tämän jälkeen hän loi uran Yhdysvalloissa. Hän opetti Peabody Institutessa (1910–1922), Curtis Institute of Musicissa (1922–1924) ja Institute of Musical Artsissa (1923–1940). Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Aaron Copland ja Samuel Barber.
Boylen sävellystyyli on lähinnä myöhäisromanttinen. Hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi pianokonsertto ja -sonaatti.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
George Grey (täsmennyssivu)

George Grey voi viitata seuraaviin henkilöihin:
George Grey, (1799–1882), brittiläinen poliitikko
George Grey, Kentin 2. jaarli
George Grey, brittiläinen siirtomaajohtaja ja Uuden-Seelannin pääministeri
George Grey, kanadalainen hiihtäjä
George Charles Grey, (1918–1944), brittiläinen poliitikko
Fat acceptance

Susie Orbachin kirjaa Fat is a Feminist Issue (1978) pidetään laajalti ensimmäisenä  feministisenä läskin analyysina.
Fat acceptance on Yhdysvalloissa 1960-luvulla syntynyt liike, jonka tavoitteena on muuttaa lihavuuteen liittyvä negatiivisia asenteita.
Argumentteja

Aktivistien mukaan huomion kiinnittäminen ylipainoon voi olla sen taustalla oleva syy. Syrjinnän tuntemukset voivat saada ylipainoisen syömään lisää lohdutukseksi. Lihavia on pidetty laiskoina ja tyhminä ja syyllistetty eri asioista, kuten ilmastonmuutoksesta tai terveydenhuoltojärjestelmän ylikuormittamisesta. Argumenttien mukaan oman kehonsa hyväksyminen voisi johtaa positiivisiin vaikutuksiin terveyden kannalta.
Aktivistit käyttävät lihavuuteen liittyvästä negatiivisuudesta termiä Fat Shaming.
Vastaavasti normaalipainoiset katsotaan "etuoikeutetuksi" (Thin Privilege). Toisaalta Charlotte Gill kirjoittaa The Independent -lehdessä, että naisten fat-shaming on paljon vähemmän hyväksyttyä kuin miesten short-shaming (lyhyyden häpäisy), vaikka jälkimmäinen on pahempi teko.
Kuitenkin vuonna 2018 julkaistun brittiläisen tutkimuksen mukaan terveellistä lihavuutta ei ole, vaan lihavuus vaikuttaa aina heikentävästi terveyteen. Lihavuustutkija Aila Rissasen mukaan ison suomalaisaineiston uusi analysointi on tuottanut saman tuloksen. Lihavalla tarkoitettiin tässäkin painoindeksiä yli 30.
Pienikin painonpudotus tuottaa huomattavia terveyshyötyjä monien sairauksien suhteen. Tavoitteen ei välttämättä tarvitse olla normaalipaino.
Ylipainosta puhuminen ja kehopositiivisuus

Lääkäri Pippa Laukan mukaan kehopositiivisuusaatteessa on paljon hyvää, mutta ylipaino pitää silti voida ottaa puheeksi selkeästi, ainakin terveydenhuollossa. Olennaista on, että puhumisen syynä ei ole ulkonäkö vaan terveysseikat, hyvinvointi. Ylipainosta puhuminen tulee tehdä oikein muttei myöskään hyssytellen, ja ennen ongelmien ilmaantumista.
Suomessa

Feministi Saara Särmä on kertonut oppineensa hyväksymään itsensä vasta, kun löysi läskiaktivismin ja netin läski-blogosfäärin.
Särmä on sanonut läskiaktivismin saapuneen Suomeen vasta 2016. Särmä erottaa kehopositiivisuuden varsinaisesta läskiaktivismista siten että jälkimmäisen tavoitteena on muuttaa yhteiskuntaa, eikä vain saada hyväksyntää.
Läskiaktivismin argumentteja on esitellyt myös Yleisradion Vaakakapina ja sen juontaja Jenny Lehtinen.
Kritiikki

Helen Pluckrose ja James Lindsay ovat kuvanneet "Fat Studies" -liikkeen kehitystä osana postmodernia oikeudenmukaisuusliikettä ja esittävät sitä koskevaa kritiikkiä teoksessaan Cynical theories (2020). Kirjoittajien mukaan liike on avoimesti tiedevastainen ja kieltää lääketieteellisen tiedon ylipainoisuuden haitoista. Sellaisena se on kannattajilleen vahingollinen ja mainostaa vääriä asenteita terveyttä kohtaan.
FIA World Endurance Championship -kausi 2013

FIA World Endurance Championship -kausi 2013 oli FIA WEC -maailmanmestaruussarjan toinen kausi. Kausi alkoi 14. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 30. marraskuuta Bahrainissa Sakhirin moottoriradalla.
Kilpailukalenteri

| Nro | Kilpailu | Rata | Sijainti | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Silverstonen 6 tunnin ajo |  Silverstone Circuit | Silverstone, Englanti | 14. huhtikuuta |
| 2 | Span 6 tunnin ajo |  Circuit de Spa-Francorchamps | Spa, Belgia | 4. toukokuuta |
| 3 | Le Mansin 24 tunnin ajo |  Circuit de la Sarthe | Le Mans, Ranska | 22–23. kesäkuuta |
| 4 | São Paulon 6 tunnin ajo |  Autódromo José Carlos Pace | São Paulo, Brasilia | 1. syyskuuta |
| 5 | Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo |  Circuit of the Americas | Austin, Yhdysvallat | 22. syyskuuta |
| 6 | Fujin 6 tunnin ajo |  Fuji Speedway | Oyama, Japan | 20. lokakuuta |
| 7 | Shanghain 6 tunnin ajo |  Shanghai International Circuit | Shanghai, Kiina | 9. marraskuuta |
| 8 | Bahrainin 6 tunnin ajo |  Bahrain International Circuit | Sakhir, Bahrain | 30. marraskuuta |
Tulokset

| Nro | Rata | LMP1 Voittajat | LMP2 Voittajat | LMGTE Pro Voittajat | LMGTE Am Voittajat | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Silverstone |  No. 2 Audi Sport Team Joest |  No. 25 Delta-ADR |  No. 97 Aston Martin Racing |  No. 95 Aston Martin Racing | Raportti |
| 1 | Silverstone |  Allan McNish  Tom Kristensen  Loïc Duval |  Antônio Pizzonia  Tor Graves  James Walker |  Darren Turner  Stefan Mücke  Bruno Senna |  Allan Simonsen  Christoffer Nygaard  Kristian Poulsen | Raportti |
| 2 | Spa-Francorchamps |  No. 1 Audi Sport Team Joest |  No. 49 PeCom Racing |  No. 51 AF Corse |  No. 81 8 Star Motorsports | Raportti |
| 2 | Spa-Francorchamps |  André Lotterer  Benoît Tréluyer  Marcel Fässler |  Luís Pérez Companc  Pierre Kaffer  Nicolas Minassian |  Gianmaria Bruni  Giancarlo Fisichella |  Enzo Potolicchio  Rui Águas  Matteo Malucelli | Raportti |
| 3 | Le Mans |  No. 2 Audi Sport Team Joest |  No. 35 OAK Racing |  No. 92 Porsche AG Team Manthey |  No. 76 IMSA Performance Matmut | Raportti |
| 3 | Le Mans |  Allan McNish  Tom Kristensen  Loïc Duval |  Bertrand Baguette  Martin Plowman  Ricardo González |  Marc Lieb  Richard Lietz  Romain Dumas |  Raymond Narac  Jean-Karl Vernay  Christophe Bourret | Raportti |
| 4 | Interlagos |  No. 1 Audi Sport Team Joest |  No. 26 G-Drive Racing |  No. 51 AF Corse |  No. 96 Aston Martin Racing | Raportti |
| 4 | Interlagos |  André Lotterer  Benoît Tréluyer  Marcel Fässler |  Roman Rusinov  Mike Conway  John Martin |  Gianmaria Bruni  Giancarlo Fisichella |  Jamie Campbell-Walter  Stuart Hall | Raportti |
| 5 | Austin |  No. 2 Audi Sport Team Joest |  No. 26 G-Drive Racing |  No. 99 Aston Martin Racing |  No. 96 Aston Martin Racing | Raportti |
| 5 | Austin |  Allan McNish  Tom Kristensen  Loïc Duval |  Roman Rusinov  Mike Conway  John Martin |  Frédéric Makowiecki  Bruno Senna |  Jamie Campbell-Walter  Stuart Hall | Raportti |
| 6 | Fuji |  No. 7 Toyota Racing |  No. 35 OAK Racing |  No. 97 Aston Martin Racing |  No. 95 Aston Martin Racing | Raportti |
| 6 | Fuji |  Alexander Wurz  Nicolas Lapierre  Kazuki Nakajima |  Bertrand Baguette  Martin Plowman  Ricardo González |  Darren Turner  Stefan Mücke  Frédéric Makowiecki |  Kristian Poulsen  Christoffer Nygaard  Bruno Senna | Raportti |
| 7 | Shanghai |  No. 1 Audi Sport Team Joest |  No. 26 G-Drive Racing |  No. 97 Aston Martin Racing |  No. 81 8 Star Motorsports | Raportti |
| 7 | Shanghai |  André Lotterer  Benoît Tréluyer  Marcel Fässler |  Roman Rusinov  Mike Conway  John Martin |  Darren Turner  Stefan Mücke |  Enzo Potolicchio  Rui Águas  Davide Rigon | Raportti |
| 8 | Bahrain |  No. 8 Toyota Racing |  No. 26 G-Drive Racing |  No. 51 AF Corse |  No. 95 Aston Martin Racing | Raportti |
| 8 | Bahrain |  Sébastien Buemi  Anthony Davidson  Stéphane Sarrazin |  Roman Rusinov  Mike Conway  John Martin |  Gianmaria Bruni  Toni Vilander |  Christoffer Nygaard  Kristian Poulsen  Nicki Thiim | Raportti |
Käännös suomeksi
George Frederic Watts

George Frederic Watts: Omakuva. Noin 1879.
George Frederic Watts (1817–1904) oli brittiläinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän herätti aluksi 1840-luvulla huomiota muutamilla historia-aiheisilla laatukuvillaan ja sai niistä pari ensi palkintoakin. Niitä olivat teokset Caractacus, jota riemusaatossa kuljetetaan pitkin Rooman katuja ja Alfred nostaa saksilaiset aseisiin tanskalaisia vastaan. Sittemmin hän liittyi prerafaeliitteihin, mutta hän oli liian itsenäinen ja luopui pian heistäkin kulkeakseen kokonaan omia, muista poikkeavia teitään. Palattuaan kolmivuotiselta opintomatkaltaan Italiasta 1847 hän tosin vielä loi muutaman aikaisempien laatumaalaustensa tapaisen teoksen, kuten Paolo Malatesta ja Francesca da Rimini, Orlando ajaa takaa Fata Morganaa, Laupias samarialainen ja Pyhä Yrjänä, lohikäärmeen tappaja (fresko Lontoon parlamenttitalon runoilijahallissa vuodelta 1853), mutta vähitellen hän siirtyi melkein yksinomaan filosofisen aatemaalauksen alalle.
Watts halusi maalauksillaan opettaa ja kasvattaa kansaa ja siksi hän ei, omien sanojensa mukaan, maalannutkaan esineitä ja asioita, vaan aatteita. Varakkaana hän ei suostunut myymään teoksiaan yksityisille keräilijöille, etteivät ne hautautuisi heidän kokoelmiinsa, vaan hän lahjoitti niitä Lontoon Tate Galleryyn ja muihin englantilaisiin kokoelmiin, mutta osan hän säilytti omassa työhuoneessaan, joka oli sunnuntai-iltapäivin yleisölle avoinna.
Aatteellisia allegorioita olivat esimerkiksi Fata Morgana (1865), Toivo, Rakkaus ja elämä (1893), Rakkaus ja kuolema, Aika, kuolema ja oikeus, Voittava rakkaus, Kuolema kruunaa viattomuuden, Mammona ja Omatunto. Hän piti esikuvinaan eri aikojen mestareita ja omaksui juhlallisen ylevyyden vanhoista kreikkalaisista Parthenon-veistoksista, lämpimät värit venetsialaisilta maalareilta ja valohämyn Rembrandtilta. Myöhempinä vuosinaan hän maalasi aikalaistensa muotokuvia, joista hän lahjoitti 15 kokoelmana, Hengen Pantheonina Lontoon Kansallisgalleriaan. Hän teki jonkin verran myös veistoksia. Hänet valittiin 1868 Kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi, mutta hän luopui jäsenyydestä 1896.
Taiteenkeräilijä Alexander Constantine Ionides perheineen, noin 1841–1842.
Kiertelevä laulaja.
Alfred Tennyson
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Frederic Watts Wikimedia Commonsissa
Ezkaton

| Ezkaton Behemoth |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : marraskuu 2006 – huhtikuu 2007 & lokakuu 2007
 Julkaistu:  11. marraskuuta 2008  20. marraskuuta 2008
 Tuottaja(t): Behemoth
 Tyylilaji: blackened death metal
 Kesto: 27.53
 Levy-yhtiö: Metal Blade, Regaín
Behemothin muut julkaisut
| At the Arena ov Aion – Live Apostasy 2008 | Ezkaton 2008 | Evangelion 2009 |
Ezkaton on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin kuudes EP, joka on julkaistu vuonna 2008. EP sisältää seitsemän kappaletta, sisältäen yhden uuden kappaleen "Qadosh", kappaleiden liveversioita sekä studiossa uudelleennauhoitettuja kappaleita. Levy sisältää myös tulkinnat Master's Hammerin kappaleesta "Jama Pekel" sekä Ramonesin kappaleesta "I'm Not Jesus".
Kappaleet

Chant for Ezkaton 2000 e.v. – 5.11
Qadosh – 4.58
Jama Pekel – 3.59 (Master's Hammer -cover)
I'm Not Jesus – 2.41 (Ramones -cover)
From the Pagan Vastlands – 3.01 (Live)
Decade ov Therion – 2.56 (Live)
Chant for Ezkaton 2000 e.v. – 5.07 (Live)
Kokoonpano

Nergal – laulu, kitarat, syntetisaattori
Orion – bassokitara
Inferno – rummut
Seth – sessiokitaristi
Arvostelut

Allmusic:
Chronicles of Chaos:
Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Ezkaton Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ezkaton Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Food Force

Ensimmäinen tehtävä käynnissä. Kuva pelin PC-versiosta.
Food Force on YK:n Maailman ruokaohjelman (WFP) vuonna 2005 julkaisema, 8–13-vuotiaille lapsille ja nuorille suunnattu opetuksellinen tietokonepeli. Pelaajien tehtävänä on hoitaa ruoanjakelua nälänhädästä kärsivässä maassa ja auttaa maata pääsemään jaloilleen sekä saada sen omavaraisuus takaisin. Samalla pelaaja oppii nälästä ja WFP:n työstä sen ehkäisemiseksi.
Kehitys, historia ja versiot

Pelin kehittäjät ovat brittiläinen Playerthree ja italialainen Deepend. Food Force julkaistiin Bolognassa 14. huhtikuuta 2005. Se on ladattavissa ilmaiseksi verkkosivustolta. Sekä Windowsille että Macintoshille on omat versionsa. Pelaajia kannustetaan polttamaan peli CD:ille ja jakamaan kavereille. Erikielisiä versioita on tällä hetkellä jo seitsemän. Toukokuussa 2007 ilmestyi suomenkielinen versio.
Peli

Pelin tapahtumapaikkana on Sheylan, Intian valtamerellä sijaitseva kuvitteellinen saarivaltio, joka kärsii kuivuudesta ja sisällissodasta. Pelaajan hahmo on YK:n ammattilaisten mukaan päässyt keltanokka. Pelissä on kuusi tehtävää, jotka on suunniteltu havainnollistamaan ruoka-avun jaon eri vaiheita.
Ilmavalvonta – nälästä kärsivien kansalaisten etsintää helikopterilla
Energiapakkaukset – pelaaja yrittää koostaa tasapainoisen ruokavalion riisistä, ruokaöljystä, pavuista, sokerista ja suolasta, käytössään vain 30 senttiä päivässä
Ilmapudotus – pudota ruokatarvikkeita kohdealueelle, vaaroina muun muassa tuuli
Locate and dispatch – tehtävänä eri puolilta maailmaa ostetun ja lahjoitetun ruoan jaon suunnittelu
Food run – johdata saattue ruokavarastolle, vaaroina esimerkiksi maamiinat ja tiesulut
Future farming – auta kylää kehittymään kymmenen vuoden ajan käyttäen rahaa ravintoon, koulutukseen, 'ruokaa työstä' -ohjelmiin ja HIV-hoitoihin
Suuri osa pelistä on toimintapainotteista, aikarajoineen. Kukin kuudesta tehtävästä on mahdollista ratkaista tunnissa, mutta pelaajat voivat haluta koettaa yksittäistä tehtävää toistamiseen, sillä parhaat tulokset voi tallettaa internetiin vertailtavaksi muiden kanssa.
Food Force – Bowl 2006

Food Forcen kilpailuversio Bowl 2006 julkaistiin 2006. Sen tavoitteena on rohkaista useampia lapsia pelaamaan ja oppimaan nälästä maailmassa. Bowlissa 40 miljoonaa pistettä kerännyt pelaaja pääsee mukaan arvontaan jossa voi voittaa liput Super Bowliin kahdelle.
Aiheesta muualla

www.food-force.com (Arkistoitu – Internet Archive), viralliset sivut
www.food-force.com/bowl (Arkistoitu – Internet Archive), Food Force - Bowl 2006
Frankie Muniz

| Frankie Muniz |
| --- | --- |
 Muniz vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1985 (ikä 38)  New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, autourheilija
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Malcolm (Veljemme on nero)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Francisco Muniz IV, paremmin tunnettu nimellä Frankie Muniz (s. 5. joulukuuta 1985 Ridgewood, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka aloitti näyttelijäuransa Fox-televisiokanavalla.
Muniz on tunnettu erityisesti roolistaan komediasarjassa Veljemme on nero, josta hän oli ehdolla Primetime Emmy -palkinnon saajaksi Paras miespääosa komediasarjassa -kategoriassa vuonna 2001. Hänet tunnetaan myös elokuvista Agentti Cody Banks ja Big Fat Liar – Valehtelija.
Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Salamaseepra (ääni), Stay Alive ja Sashank.
Osittainen filmografia

| Vuosi | Elokuva/sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2000 | My Dog Skip | Willie Morris |
| 2000 | Miracle in Lane 2 | Justin Yoder |
| 2002 | Deuces Wild | Scooch |
| 2002 | Big Fat Liar – Valehtelija | Jason Shepherd |
| 2003 | Agentti Cody Banks | Cody Banks |
| 2004 | Agent Cody Banks 2: Destination London | Cody Banks |
| 2005 | Salamaseepra | Salama |
| 2006 | Stay Alive | Swink Sylvania |
| 2006 | Choose Your Own Adventure: The Abominable Snowman | Benjamin North |
| 2007 | My Sexiest Year | Jake |
| 2007 | Parental Guidance Suggested |  |
| 2007 | The Legend of Secret Pass | Manu |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frankie Muniz Wikimedia Commonsissa
Frankie Muniz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Georg Wasastjerna

Georg Axel Wasastjerna (23. huhtikuuta 1865 Hämeenlinna – 1. joulukuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän oli huomattavimpia Helsingin uusrenessanssin arkkitehteja. Hän oli Theodor Höijerin kanssa suunnittelemassa Helsingin paloasemaa ja sittemmin purettua Norrménin palatsia. Myöhemmin hän teki yhteistyötä Werner Polónin kanssa, ja vuodesta 1894 hän työskenteli Rakennusylihallituksessa ja suunnitteli muun muassa Rakennushallituksen ja Maanmittaushallituksen rakennukset Kruununhakaan Rauhankadulle. Vuonna 1903 valmistui Wasastjernan ja Polónin yhteistyönä suunnittelema rakennus osoitteessa Kalevankatu 16, jossa toimii nykyisin mm. Väestöliitto.