stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mars
Fyysiset ominaisuudet > Kaasukehä

Ensimmäiset havainnot Marsin kaasukehästä teki jo vuonna 1783 William Herschel, kun hän päätteli näkemiensä muutosten Marsin pinnalla johtuvan kaasujen ja pilvien liikkeistä.
Marsin kaasukehän paine on noin 6 millibaaria, mutta se vaihtelee suuresti paikan ja vuodenajan mukaan. Ylempänä Marsin 95,32-prosenttisesti hiilidioksidista, typestä ja argonista koostuva ”ilma” on harvempaa, alangoilla huomattavasti tiheämpää. Ilmanpaine vaihtelee vuodenajan mukaan muun muassa sen takia, että osa hiilidioksidikaasukehästä sitoutuu talvella napalakkiin.
Marsin kaasukehässä on noin yhdeksän kertaa enemmän hiilidioksidia kuin Maan kaasukehässä. Vesihöyryä kaasukehässä on 0,03 %.
Marsin pinnan keskilämpötila on −55 °C, Maassa se on noin 15 °C. Navoilla lämpötila voi pudota yöllä −133 °C:seen, päiväntasaajalla nousta jopa +20…+25 °C:seen. Lämpötilan vuorokausivaihtelu on yli 50 astetta. Marsin sään vaihtelut ovat huomattavasti säännöllisempiä kuin Maassa.
Marsin kaasukehässä on hyvin pieniä määriä vesihöyryä. Napalakeissa ja ikiroudassa on suuret vesivarastot. Marsissa esiintyy valkoisia hiilidioksidi- ja vesijäästä koostuvia kidepilviä. Vesijääpilvet leijuvat noin 10 km:n korkeudessa ja hiilidioksidijääpilvet noin 50 km:n korkeudessa. Marsin ylempi kaasukehä ulottuu erään arvion mukaan noin 300 km:n korkeuteen. Tornadoa hieman muistuttavat pölypyörteet ovat Marsissa tavallisia. Suurempia pölymyrskyjä on, ja joskus ne peittävät koko planeetan pinnan näkyvistä.
Koska suojaavaa magneettikenttää ei ole, kaasukehää haihtuu avaruuteen aurinkotuulen mukana jatkuvasti, noin 100 grammaa sekunnissa.
Muinaisolot ja elämän mahdollisuus

Oletetaan, että muinoin Marsin pohjoisosia on peittänyt paikoitellen jopa kilometrin syvyinen valtameri. Marsissa on mahdollisesti ollut tiheä kaasukehä noin 4 miljardia vuotta sitten 500 miljoonan vuoden ajan. Nykyisin Mars on kuitenkin tuntemallemme elämälle keskimäärin liian kylmä ja Marsin kaasukehä on liian ohut. Planeetan menneisyydessä on tosin ollut jaksoja, jolloin tulivuoret ovat purkaneet kaasukehään kaasuja ja se on ollut paksumpi. Ei kuitenkaan osata sanoa, kuinka pitkiä nämä ajanjaksot ovat olleet, ja elämän kehitys puolestaan vie pitkän aikaa. Mars on terrestrinen planeetta, mutta pieni. Merkittävää auringon hiukkassäteilyltä suojaavaa magneettikenttää ei ole ytimen jäähdyttyä, mutta tiettyjen alueiden ympäriltä löydetyt heikot magneettikentät voivat olla jäänne entisestä, koko planeetan kattaneesta kentästä.  Marsin vaipassa ei tapahdu enää riittävästi laattatektoniikkaa tuottavia virtauksia. Marsissa ei ole myöskään ultraviolettisäteilyltä suojaavaa otsonikerrosta.
Vielä 1960-luvulla uskottiin, että Marsissa voisi olla elämää, sillä kaasukehää pidettiin melko paksuna ja pinnalla havaittiin vuodenaikavaihteluita. Myöhemmin ne ovat paljastuneet tumman ja vaalean pölyn liikkeeksi planeetan vuodenajan mukaan muuttuvien tuulten mukana. 1800-luvun lopuilla ja aivan 1900-luvun alussa Marsin pinnassa nähtiin kanavia, jotka sittemmin paljastuivat ihmissilmän taipumukseksi yhdistellä pistemäisiä tummia kohtia. Kanavakarttoja laativat italialainen Giovanni Schiaparelli ja amerikkalainen Percival Lowell. Näiden kanavien uskottiin olevan marsilaisten rakentamia. Usko kanaviin hiipui jo 1910-luvulla. Marsia tutkineet luotaimet ovat kyllä löytäneet pienempiä mahdollisesti veden tai jään muovaamia joenpohjia ja järvenrantoja. Vaikka eräistä Viking-luotainten tekemistä maaperäanalyyseistä kiisteltiin aikanaan, Marsista ei ole löydetty elämää.
On arveltu, että Marsin kaasukehässä oleva pieni määrä metaania olisi seurausta mikroskooppisista elämänmuodoista planeetan kuoren alla. 19. syyskuuta 2013 julkaistiin Curiosity-mönkijän havaintoihin perustuva tutkimustulos, jonka mukaan metaania olisi kaasukehässä vain murto-osa aiemmin Maasta tai avaruudesta käsin tehtyihin havaintoihin verrattuna. Tutkimustulos vähentää mikroskooppisen elämän mahdollisuutta planeetalla, vaikkei sulje sitä kokonaan pois.
Havaitseminen

Mars näkyy parhaiten sen ollessa lähimpänä Maata eli oppositiossa. Opposition tienoilla kannattaa havaita Marsia. Koska Marsin rata on varsin soikea, oppositioetäisyydet Maan ja Marsin välillä vaihtelevat. Marsin ollessa lähellä Aurinkoa oppositiota sanotaan perihelioppositioksi. Perihelioppositio, missä Mars on lähellä maapalloa, ei ole kovin yleinen. Läheiset Marsin oppositiot toistuvat kerran 15–17 vuodessa heinä-syyskuussa. Lähioppositioissa näkyy Marsin piirteitä pienilläkin kaukoputkilla. 27. elokuuta 2003 kello 9.51.13 UTC Mars oli 60 000 vuoteen lähimpänä, 55 758 006 km:n (0,37271 AU:n) päässä Maasta. Suomesta katsottuna perihelioppositiot ovat kuitenkin epäedullisia, koska Mars on silloin Suomesta katsottuna hyvin matalalla horisontissa Jousimiehen tähdistön suunnalla. Suomessa parhaimpia ovatkin perihelioppositiota seuraavat oppositiot, jolloin planeetta nousee korkeammalle taivaalle. Edellinen Marsin oppositio oli 29. tammikuuta 2010, ja seuraava oppositio oli 3. maaliskuuta 2012 (aphelioppositio). Maata sisempänä kiertävä planeetta Merkurius on joskus peittänyt kaukana Auringon toisella puolella olevan Marsin.
Mars näyttää Maasta katsottuna paljain silmin kirkkaalta tähdeltä. Kun sitä katsoo suurella kaukoputkella, siinä näkyy tummempia ja vaaleampia alueita, ”mantereita” ja ”meriä”, joiden nykyään tiedetään olevan erivärisiä pintamaalajeja. Maahan näkyvät myös kooltaan vaihtelevat pohjoinen ja eteläinen napalakki, keltaisia pölymyrskyjä ja valkeita pilviä. Tunnetuin Marsin tumma alue on Syrtis Major, joka erottuu melko hyvin pienehkölläkin kaukoputkella. Normaalikokoisella kaukoputkella Marsin kraatterit eivät näy, vaaleaa Hellasta lukuun ottamatta.
Topografinen kartta

Marsista on laadittu karttoja 1800-luvun lopulta lähtien. Varhaisissa kartoissa näkyy tummia ja vaaleita alueita. 
1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Marsista laativat kaukoputkihavaintojen perusteella karttoja muun muassa Green, J. N. Lockyear, Giovanni Schiaparelli, Earl Charles Slipher, Percival Lowell ja Eugène Antoniadi. Eräässä vaiheessa oltiin näkevinään kanavia Marsin pinnalla. Nykyiset kartat perustuvat avaruusluotainten ottamiin kuviin. Ensimmäisen laajan Marsin kartoituksen teki amerikkalaisen Marsia kiertänyt Mariner 9. Sitä seurasivat Viking 1 ja Viking 2. Tulevia luotainlentoja varten ja tiedon saamiseksi on tarvetta kartoittaa Marsia yhä tarkemmin. Nykyään Marsia kartoittaa Euroopan Mars Express.
Kuut

Marsilla on kaksi kuuta, Phobos (Pelko) ja Deimos (Kauhu). Molemmat ovat Maan kuuhun ja emoplaneettaansa verrattuna erittäin pieniä: Phobos on halkaisijaltaan 22,2 kilometriä, Deimos 12,4 kilometriä.
Mars on mahdollisesti kaapannut kuut läheisestä asteroidivyöhykkeestä, sillä ne ovat asteroidien näköisiä, kokoisia ja niiden koostumuskin on miltei sama kuin kiviasteroideilla. On myös esitetty kuiden saaneen alkunsa, kun Marsiin on törmännyt yksi tai useampi kappale nostattaen kiertoradalle suuret määrät materiaalia, joka kasaantui muodostaen Phoboksen ja Deimoksen.
Asaph Hall löysi molemmat kiertolaiset vuonna 1877. Ne on nimetty kreikkalaisen mytologian Ares-jumalan poikien mukaan.
| Nimi | Numero | Keskihalkaisija (km) | Massa (kg) | Kiertoradan keskisäde (km) | Kiertoaika (d) | Löytövuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Phobos | I | 22,2 | 1,07 · 1016 | 9 378 | 0,3189 | 1877 |
| Deimos | II | 12,4 | 1,47 · 1015 | 23 458 | 1,2624 | 1877 |
Meteoriitit

Jotkut meteoriitit sisältävät ainetta Marsista. Kun Marsiin on törmännyt iso kappale, osa törmäyksessä syntyneistä törmääjän ja Marsin sirpaleista on saavuttanut niin suuren nopeuden, että ne ovat kyenneet karkaamaan Marsin vetovoimakentästä. Tämän jälkeen sirpale on törmännyt Maahan meteoriittina. Tunnetuin Mars-peräinen meteoriitti on ALH 84001.
Miehitetty Mars-lento ja Marsin asuttaminen

Miehitetyistä Mars-lennoista ja Marsin asuttamisesta on tehty erilaisia suunnitelmia. 
On esitetty myös, että Marsia voitaisiin jopa maankaltaistaa, koska planeetalla on jäätynyttä vettä ja kaasukehääkin jonkin verran. Siihen tarvittaisiin muun muassa kaasukehän paineen nostamista yli satakertaiseksi, myrkyllisen hiilidioksidin poistamista sekä happi–typpi-seoksen lisäämistä esimerkiksi vapauttamalla niitä maaperästä ja jäästä; käytännössä ilmäkehän luomista ja sen suojaamista aurinkotuulelta. Maankaltaistamisen eettisyys on herättänyt tieteellistä keskustelua.
Nasa on pohtinut miehitettyä lentoa Marsiin jo 1950-luvulla, jolloin muun muassa Collier-lehti lobbasi avaruuslentojen puolesta monilla teemoilla. Mars-lennot olivat 1960-luvulla vaihtoehtona Apollo-ohjelmalle siltä varalta, että neuvostoliittolaiset olisivat ehtineet Kuuhun ennen yhdysvaltalaisia. Mars-lennot olivat myös 1980-luvun lopulla osana Space Exploration Initiative (SEI) -hanketta ja vuodesta 2004 Moon to Mars -ohjelmassa. Kuten 1980-luvun lopun suunnitelmassa, miehitetty Mars-lento toteutunee aikaisintaan vuonna 2030.
Neuvostoliitto osoitti 1980-luvulla suurta kiinnostusta Marsia kohtaan (esimerkiksi Phobos-luotaimet, Mars-96).
Euroopan avaruusjärjestön Aurora-ohjelma varsinkin alkuvaiheessa sisälsi panostusta miehitettyihin lentoihin mutta on sittemmin siirtynyt pääosin miehittämättömiin.
Hollantilainen Mars One -yhtiö suunnitteli valitsevansa vuoden 2014 aikana internetin kautta ilmoittautuneista vapaaehtoisista monikansallisen 40 ihmisen ryhmän monivuotiseen koulutukseen. Koulutukseen osallistuvista seulottaisiin 2 miestä ja 2 naista laukaistavaksi yksisuuntaiselle matkalle kohti Marsia syyskuussa 2022.
SpaceX-yritys kehittää Mars-lentoihin soveltuvaa avaruusalusta BFR:ää. Vuonna 2019 sen ensimmäiset prototyypit ovat rakenteilla. Yrityksen tavoite on Marsin asuttaminen. Sen ensimmäinen ja SpaceX:n perustajan Elon Muskin mukaan vaikein askel on riittävän suuren ja edullisen kuljetusratkaisun kehittäminen.
Marsin tulivuoret

Olympus Mons on sammunut tulivuori, joka sijaitsee tuliperäisellä Tharsiksen ylängöllä kolmen muun kilpitulivuoren kanssa: Arsia Mons, Pavonis Mons ja Ascraeus Mons.
Tulivuorten kokovertailuja
Olympus Mons verrattuna Ranskaan.
Olympus Mons väärävärikuvassa.
Olympus Mons verrattuna maapallon vuoriin.
Marsin maankaltaistaminen

Marsin maankaltaistaminen tarkoittaisi Marsin olojen, kuten ilmaston ja kaasukehän muokkaamista elämälle sopiviksi. Kaksi teoreettista vaihtoehtoa on esitetty, ensimmäisessä napalakeissa oleva hiilidioksidijää haihdutetaan nostamalla Marsin kaasukehän lämpötilaa kasvihuonekaasuilla. Toinen vaihtoehto on napalakin lämmittäminen ja höyrystäminen Marsin kiertoradalle sijoitettujen peilien avulla.
Kirjallisuutta

Hotakainen, Markus: Mars.  Paasilinna, 2013.  ISBN 978-952585684-2
Hotakainen, Markus: Mars: Myytistä maisemaksi.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-29932-4
Henarejos, Philippe: Yötaivaan opas.  Helsinki:  Tandem Verlag GmbH h.f ullmann, 2005.  ISBN 978-3-8331-4635-0
Sheehan, William: The Planet Mars: A History of Observation and Discovery.  The University of Arizona Press, 1997.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mars (Astronetti)
Mars (Nineplanets.org)
Nasan Mars-tutkimuksen pääsivu
Google Mars
Kirkkonummen Komeetta: Ari-Matti Harrin esitelmä Marsista
Kirkkonummen Komeetta: Harri Haukan esitelmä Marsista
Kirkkonummen Komeetta: Markus Hotakaisen esitelmä Marsista
Kirkkonummen Komeetta: Tero Siilen esitelmä Marsista
Kuvia Marsista (Arizonan yliopisto)
New book argues NASA’s Viking discovered Mars life. WSU Today 22.4.2010. (englanniksi)
Aurinkokunta
| --- | --- |
Kuut: Maan ·  Marsin ·  Jupiterin ·  Saturnuksen ·  Uranuksen ·  Neptunuksen ·  Pluton ·  Haumean ·  Makemaken ·  Eriksen ·  Pikkuplaneettojen
Renkaat: Jupiterin ·  Saturnuksen (Rhean)  ·  Chariklon ·  Uranuksen ·  Neptunuksen
Pienkappaleet: Meteoroidit ·  Pikkuplaneetat ·  Asteroidit ·  NEA:t ·  Asteroidivyöhyke ·  Troijalaiset ·  Kentaurit ·  Damocloidit ·  Transneptuniset kohteet ·  Kuiperin vyöhyke ·  Hajanainen kiekko ·  Hillsin pilvi ·  Oortin pilvi ·  Komeetat
Mars-laskeutujien kokovertailu.
Eräiden Mars-luotainten sähköntuotanto yhdessä solissa.
Marsin pallonpuoliskot.
Auringonlasku Gusev-kraatterin luona Spiritin kuvaamana.
Nasan hypoteettinen näkemys muinaisista valtameristä Marsissa.
ALH 84001 -meteoriitin pintaa kuvattuna elektronimikroskoopilla.
Marsin korkeuskuvakartta.
Marsin kuut Phobos (yllä) ja Deimos (alla) oikeassa kokosuhteessa.
Phobosin ja Deimoksen etäisyyserot Marsista.
ALH 84001.
BFR Starship Mk2 -prototyyppi rakenteilla. Cocoa, Florida, elokuussa 2019.
Da Da Dam

| Da Da Dam |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Paradise Oskar
Säveltäjä(t):  Axel Ehnström
Sanoittaja(t):  Axel Ehnström
Euroviisutiedot
Vuosi:  2011
Maa:  Suomi
Kieli:  englanti
Sijoitus:  21.
Pisteet:  57
Sijoitus semifinaalissa:  3.
Pisteet semifinaalissa:  103
Sanat:  sanoitus
Aikajärjestys
 ◄ ”Työlki ellää” (2010) 
 ”När jag blundar” (2012) ► 
”Da Da Dam” on Paradise Oskarin kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Hän sävelsi ja sanoitti kappaleen itse ja sovitti sen yhdessä Leri Leskisen kanssa. Kappale kertoo tarinan pienestä koulupojasta, joka haluaa pelastaa maailman ilmastonmuutokselta. ”Da Da Dam” on myös Paradise Oskarin 4. toukokuuta 2011 julkaistulla debyyttialbumilla Sunday Songs.
”Da Da Dam” valittiin Suomen edustuskappaleeksi 12. helmikuuta 2011. Düsseldorfissa Paradise Oskar pääsi jatkoon ensimmäisestä semifinaalista, mutta 14. toukokuuta 2011 järjestetyssä finaalissa hän sai vain 57 pistettä ja sijoittui 21:nneksi.
Eurooppalaiset median edustajat valitsivat Paradise Oskarin viisujen suosikiksi, ja hänelle myönnettiin parhaan ja suosituimman viisuedustajan Marcel Bezencon -palkinto finaalipäivänä 14. toukokuuta 2011.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 6
Suomen virallinen latauslista: 6
Suomen suosituimmat (Music Control -radiolista): 4
Saksan singlelista: 46
Itävallan singlelista: 64
Taafeiitti

| Taafaitti |
| --- | --- |
 Magnesiotaafeiitti-2N’2S (Mg3Al8BeO16)
Luokka:  Oksidimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  BeMgAl4O8
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  Väritön, harmahtava violetti, violetti punainen, punainen, vihertävä, vaaleanvihreä, vaaleanpunainen violetti, malva
Kovuus Mohsin asteikolla:  8–8,5
Optiset ominaisuudet
Taitekerroin:  nω = 1,722, nε = 1,777
Kahtaistaitto:  δ = 0,055
Läpinäkyvyys:  Läpinäkyvästä läpikuultavaan
Taafeiitti on yksi maailman harvinaisimmista jalokivistä.
Ominaisuudet

Taafeiiitti on kevyt malvanvärinen jalokivi, jonka sävyvaihtelut ulottuvat vihreästä, pinkistä ja lilan eri sävyistä siniseen, violettiin ja punaiseen. Se voi myös olla väritön. Kivi tunnetaan myös nimellä magnesiotaafeiitti. Toisin kuin spinelli, taafeiitti on kaksoistaiteinen. Se kuuluu berylliryhmän mineraaleihin ja on yksi maailman arvokkaimmista jalokivistä. Se sisältää berylliumia, magnesiumia ja alumiinia, ja sillä on lasimainen kiilto.
Taafeiitin korkea taitekerroin ja erinomainen kiilto tekevät siitä loistavan ja säihkyvän kiven. Lisäksi sen kovuus on Mohsin asteikolla 8, mikä tekee siitä kestävän ja sopivan erilaisiin koruihin, kuten sormuksiin, riipuksiin, korvakoruihin ja rannekoruihin.
Historia

Taafeiitti on nimetty itävaltalais-irlantilaisen jalokiviasiantuntijan, kreivi Edward Charles Richard Taaffen (tunnetaan myös nimillä Richard Taaffe, kreivi Taaffe tai E.C.R. Taaffe) mukaan. Lähipiirissä hänet tunnettiin lempinimellä ”Uncle Yaxy.”
Vuonna 1945 Taaffe osti Dublinissa, Irlannissa, jalokivikauppiaalta erän hiottuja ja kiillotettuja jalokiviä, jotka olivat peräisin Sri Lankasta. Useimmat kivistä olivat spinellejä, mutta yksi pieni kivi herätti hänen huomionsa. Se muistutti spinelliä, mutta siinä havaittiin kaksinkertainen valon taittuminen, mikä viittasi siihen, että kyseessä oli jokin muu mineraali. Taaffe lähetti kiven analysoitavaksi B.W. Andersonille Lontoon kauppakamarin laboratoriossa. Vain neljän päivän kuluttua Anderson vastasi, ettei laboratorio ollut varma, mistä mineraalista oli kyse. Lisätestit vahvistivat lopulta, että kyseessä oli täysin uusi mineraali. Analyysin aikana 1,419 karaatin kivestä poistettiin osa tutkimuksia varten, ja lopulta Taaffe sai kiven takaisin 0,55 karaatin kokoisena.
Uusi mineraali julkaistiin virallisesti vuonna 1951 Mineralogical Magazine -julkaisussa. Myöhemmin, vuonna 1975, O.K. Koževnikov raportoi taafeiitin ensimmäisestä löydöstä Venäjällä.
Esiintymisalueet

Vaikka ensimmäinen näyte löydettiin Irlannista, taafeiittia esiintyy pääasiassa Sri Lankassa fluoriitin ja spinellin rinnalla. Muita esiintymisalueita ovat eteläinen Tansania, Venäjän tietyt alueet, Kiina, Etelä-Australia ja Myanmar.
Harvinaisuus ja tunnetut näytteet

1980-luvulle asti tunnettiin vain kolme taafeiittikappaletta, mutta vuoteen 2002 mennessä tiedettiin olevan hieman yli 50 kappaletta kierrossa. Ensimmäinen löydetty taafeiitti painoi 1,4 karaattia. Vuonna 1999 myytiin 13,5 karaatin kivi, joka on suurin tunnettu näyte. Lisäksi Sri Lankassa on yksityisomistuksessa virheetön 10,33 karaatin ovaali taafeiitti. Harvinaisuutensa vuoksi taafeiittia käytetään yksinomaan jalokivenä, ja se kuuluu maailman harvinaisimpien kivien joukkoon.
Taafeiitin arvo

Taafeiitin arvo vaihtelee laadun ja värin mukaan. Keskimäärin se maksaa 1 500–2 500 Yhdysvaltain dollaria karaatilta, mutta huippulaadukkaat voivat nousta jopa 35 000 dollariin karaatilta. Värittömät ja vaaleat taafeiitit maksavat yleensä 2 000–4 000 dollaria karaatilta, kun taas syvän violetit ja vaaleanpunaiset voivat olla 800–2 500 dollaria karaatilta. Intensiteetiltään kirkkaimmat kivet voivat maksaa jopa 15 000 dollaria karaatilta.
Merkitys ja symboliikka

Taafeiitti on erityisen haluttu jalokivi harvinaisuutensa ja kauneutensa vuoksi. Se on arvostettu keräilijöiden ja asiantuntijoiden keskuudessa, ja sen korkea hinta tekee siitä merkittävän lisän mihin tahansa jalokivikokoelmaan tai koruun.
Symbolisesti taafeiitti yhdistetään eleganssiin, naisellisuuteen ja hienostuneisuuteen. Sen uskotaan edustavan rakkautta, myötätuntoa ja intuitiota. Lisäksi taafeiitilla ajatellaan olevan metafyysisiä ominaisuuksia, kuten henkisen kasvun edistäminen, intuitiivisten kykyjen vahvistaminen ja tunteiden tasapainottaminen.
Suomen Virtuaaliammattikorkeakoulu

| Suomen Virtuaaliammattikorkeakoulu |
| --- | --- |

Motto:  AMK-verkostossa on voimaa!
Perustettu:  2000
Hallintomuoto:  verkosto
Toimipaikat:  Suomi
Toimitilat:  Suomen ammattikorkeakoulut, kehittämisyksikkö TAMKissa
Kotisivu:  www.amk.fi
Suomen Virtuaaliammattikorkeakoulu (VirtuaaliAMK-verkosto) on 17 suomalaisen ammattikorkeakoulun (AMK:n) verkosto, joka tarjoaa vuosittain keskitetysti lähes 800 AMK:jen järjestämää verkko-opintojaksoa. Yli 400 verkoston tuottamaa avointa oppimateriaalia on avoimesti kenen tahansa käytettävissä. Verkostoon kuuluvien AMK:jen opiskelijat voivat sisällyttää tutkintoonsa opintoja VirtuaaliAMK:n Opintopalveluiden tarjonnasta.
VirtuaaliAMK-verkosto edistää opiskelijoiden joustavaa opiskelua ja esteetöntä liikkuvuutta yli korkeakoulurajojen. Verkosto edistää myös verkko-opintojen avoimuutta sekä pedagogisesti toimivien tietoverkon välineiden käyttöä opetuksessa. Verkosto jakaa parhaita verkko-oppimisen käytäntöjä järjestämissään webinaareissa.
Ammattikorkeakoulut tarjoavat opintojaan www.amk.fi-portaalin Opintopalvelut-osiossa, jossa AMK-opiskelijat voivat etsiä mieleistään opintotarjontaa, hakea sähköisesti muiden VirtuaaliAMK-verkoston AMK:jenjen tarjoamiin opintoihin ja seurata hakuprosessin etenemistä. Opiskelu VirtuaaliAMKissa on tutkinto- ja vaihto-opiskelijoille maksutonta. Opiskelijat lähettävät vuosittain tuhansia hakemuksia opintoihin VirtuaaliAMK:n Opintopalvelut-järjestelmän kautta.
Virtuaaliammattikorkeakoulu on verkko-opetuksen ja -osaamisen koordinoija ja tarjoaa ammattikorkeakoulujen henkilöstölle yhteiskäyttöisen materiaalin julkaisun, tuottamisen ja jakelun tukipalveluita. DIGMA on digitaalisen aineiston tietovaranto, jonka kautta jaettavia oppimateriaaleja, oppimisaihioita ja opintojaksoja, ammattikorkeakoulut voivat maksutta hyödyntää esimerkiksi omassa opetuksessaan.
Rahoitus

VirtuaaliAMK-toiminta käynnistyi vuonna 2001, jolloin Suomen ammattikorkeakoulut allekirjoittivat VirtuaaliAMK-verkostosopimuksen. VirtuaaliAMK-verkostoon kuuluvat ammattikorkeakoulut (22 AMKia vuonna 2014) liittyvät verkostoon vuosittaisella VirtuaaliAMK-osallistumismaksulla. Opetusministeriö myönsi rahoitusta VirtuaaliAMK-toiminnan kehittämiseen vuosina 2001 - 2009. Vuodesta 2010 lähtien verkoston pääasiallinen rahoituslähde on ollut VirtuaaliAMK-osallistumismaksut. Lisäksi toimintaa ja palveluita on kehitetty erillisissä hankkeissa, joissa rahoittajina ovat olleet mm. ESR, Tekes, THL, STM.
Ohjausryhmä

VirtuaaliAMK:n ohjausryhmä linjaa VirtuaaliAMK-toiminnan keskeiset strategiset tavoitteet ja valvoo niiden toteuttamista. Ohjausryhmään kuuluu puheenjohtaja sekä sen lisäksi viisi ammattikorkeakoulujen edustajaa ja yksi opiskelijoiden edustaja. VirtuaaliAMK:n kehittämisyksikön edustajat toimivat ohjausryhmässä esittelijöinä. Ohjausryhmä kokoontuu puheenjohtajan koolle kutsumana vähintään kaksi kertaa vuodessa.
Kehittämisyksikkö

Kehittämisyksikkö vastaa VirtuaaliAMK:n pääkonttoritoiminnasta ja koordinoi käytännön toimintaa strategian ohjaamana. VirtuaaliAMK:n kehittämisyksikkö ylläpitää valtakunnallista www.amk.fi-portaalia ja kehittää sen palveluja, hyödyntäen ammattikorkeakoulujen monialaista osaamista. Kehittämisyksikön toiminta on organisoitu hankkeittain, ja se sijaitsee Tampereen ammattikorkeakoululla (TAMK). VirtuaaliAMK-yhteyshenkilöt ja asianomistajaryhmät osallistuvat VirtuaaliAMK-toiminnan aktiiviseen kehittämiseen.
VirtuaaliAMK-yhteyshenkilöt

Jokaisessa ammattikorkeakoulussa on VirtuaaliAMK-yhteyshenkilö, joka osallistuu VirtuaaliAMK:n kehittämiseen, tiedottaa VirtuaaliAMK-toiminnasta omassa ammattikorkeakoulussaan ja toimii linkkinä ammattikorkeakoulun ja kehittämisyksikön välillä. Kehittämisyksikkö järjestää kahdesti vuodessa VirtuaaliAMK-yhteyshenkilöpäivät, joilla käydään läpi ajankohtaisia VirtuaaliAMK-asioita ja sovitaan yhteisistä pelisäännöistä.
Asianomistajaryhmät

VirtuaaliAMK:n viisi asianomistajaryhmää, kehittäjä, laatu, yhteiskäyttöinen oppimateriaali, joustava opinto-oikeus sekä markkinointi ja tiedotus, perustettiin vuonna 2007 VirtuaaliAMK:n toimintojen kehittämiseksi. Ryhmissä on mukana ammattikorkeakoulujen eri alojen asiantuntijoita sekä kehittämisyksikön edustajia. Jokaisella ammattikorkeakoululla on mahdollisuus osallistua ryhmiin.
Amk.fi-verkkosivusto

Amk.fi (Arkistoitu – Internet Archive)-verkkosivusto toimii VirtuaaliAMK-verkoston keskitettynä tiedotus- ja yhteistyöfoorumina sekä väylänä kaikkiin VirtuaaliAMK:n palveluihin. VirtuaaliAMK:n sivusto toimii suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi.