stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fosforyylikloridi
Reaktioita

Fosforyylikloridia käytetään erityisesti fosfaattiestereiden synteesissä. Fosforyylikloridin reagoidessa alkoholin tai fenolin kanssa syntyy kaksi fosforodikloridaattivälituotetta, joiden jälkeen syntyy toivottu esteri. Reaktioista nopein on ensimmäisen välituotteen muodostuminen ja hitain lopullisen tuotteen eli esterin muodostuminen.
Fosforyylikloridia käytetään myös rengasrakenteisten yhdisteiden synteesissä, joissa se on osoittautunut tehokkaammaksi kuin fosforipentoksidi.
Turvallisuus

Fosforyylikloridi on myrkyllistä ja suurille annoksille altistuminen voi johtaa jopa kuolemaan. Aineen hengittäminen voi aiheuttaa hengitysvaikeuksia, yskää, pahoinvointia, johon liittyy oksentamista, ja tajunnan menetyksen. Aineen nieleminen aiheuttaa vatsakipuja sekä kouristuksia ja tajuttomuuden. Fosforyylikloridi voi syövyttää joutuessaan iholle tai silmiin.
Ilja Frank

| Ilja Frank |
| --- | --- |
 Ilja Frank vuonna 1958.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1908 (J: 10. lokakuuta) Pietari, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 22. kesäkuuta 1990 (81 vuotta) Moskova, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   neuvostoliittolainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Moskovan yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Sergei Vavilov
Instituutti:  Moskovan yliopisto Neuvostoliiton tiedeakatemia
Tutkimusalue:  ydinfysiikka
Tunnetut työt:  Tšerenkovin säteily
Palkinnot:  Stalin-palkinto (1946)   Nobelin fysiikanpalkinto (1958)
Ilja Mihailovitš Frank (ven. Илья́ Миха́йлович Франк; 23. lokakuuta (J: 10. lokakuuta) 1908 – 22. kesäkuuta 1990) oli neuvostoliittolainen ydinfyysikko. Hän sai vuonna 1958 yhdessä Pavel Tšerenkovin ja Igor Tammin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon Tšerenkovin säteilyn luonnetta koskevista tutkimuksistaan.
Ura

Ilja Frank syntyi Pietarissa vuonna 1908. Hän oli matemaatikko Mihail Frankin ja lääkäri Jelizaveta Gratsianovan nuorempi poika. Frank opiskeli Moskovan valtionyliopistossa matematiikkaa ja teoreettista fysiikkaa. Hän työskenteli jo opiskeluaikanaan Sergei Vavilovin laboratoriossa ja alkoi pitää tätä oppi-isänään. Frank valmistui vuonna 1930 ja pääsi Vavilovin suosituksesta Leningradin optiseen instituuttiin, missä hän oli mukana valokemian tutkimuksissa.
Frank palasi vuonna 1934 Pietarista Moskovaan, kun hän sai paikan Neuvostoliiton tiedeakatemian fysiikan ja matematiikan instituutista. Siellä hän alkoi tutkia ydinfysiikkaa, joka oli uusi ala hänelle. Hän kiinnostui Pavel Tšerenkovin tutkimuksista, joissa tämä tarkasteli gammasäteilyn vaikutusta nesteiden luminesenssiin. Frank ja Igor Tamm esittivät vuonna 1937 teorian Tšerenkovin säteilyn takana. Sen mukaan luminenssi-ilmiö liittyy säteilyyn, joka syntyy, kun elektroni liikkuu väliaineessa nopeampaa kuin valo kyseisessä aineessa.
Frankin työ keskittyi myöhemmässä vaiheessa teoreettiseen ja kokeelliseen ydinfysiikkaan sekä ydinreaktoreiden suunnitteluun. Frank ylennettiin 1941 atomiydinlaboratorion johtoon, ja vuonna 1957 hän sai sen lisäksi paikan ydinfysiikan tutkimusinstituutin JINR:n neutronilaboratorion johtajaksi.
Thomas Frankland (amiraali)

| Thomas Frankland |
| --- | --- |
 "Merikadetti Thomas Frankland", Jeremiah Davison 1731. Maalauksen valmistuessa noin 13-vuotias Frankland oli vasta astunut laivaston palvelukseen.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1718 Itä-Intia
Kuollut: 21. marraskuuta 1784 (66 vuotta) Bath, Englanti, Ison-Britannian kuningaskunta
Kansalaisuus:  britti
Ammatti:  meriupseeri, kaappari, poliitikko, orjakauppias
Arvonimi: Sir
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ison-Britannian kuningaskunta
Palvelusvuodet:  1731–1784
Komentajuudet:  HMS Rose, HMS Dragon
Taistelut ja sodat:  sota Jenkinsin korvasta, Itävallan perimyssota
Sotilasarvo:  amiraali
Thomas Frankland (26. kesäkuuta 1718 – 21. marraskuuta 1784) oli brittiläinen meriupseeri, parlamentin jäsen ja orjakauppias.
James Franck

|  |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1882 Hampuri, Saksa
Kuollut: 21. toukokuuta 1964 (81 vuotta) Göttingen, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen, yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Heidelbergin yliopisto Berliinin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Emil Gabriel Warburg
Instituutti:  Berliinin yliopisto Göttingenin yliopisto Johns Hopkinsin yliopisto Chicagon yliopisto
Oppilaat:  Wilhelm Hanle
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Franck-Condon periaate Franckin ja Hertzin koe
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1925)
James Franck (26. elokuuta 1882 – 21. toukokuuta 1964) oli saksalainen fyysikko.
Franck sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1925 yhdessä Gustav Ludwig Hertzin kanssa. Heidän tutkimuksensa käsitteli kaasun läpi kulkeviä elektroneja. Franckin ja Hertzin kokeena tunnettava koe tuki Bohrin atomimallia. Mallin mukaan elektronit kiertävät atomin ydintä tietyillä diskreeteillä energioilla eli elektronien radat ovat kvantittuneet.
Franck oli juutalaista sukua ja muutti Yhdysvaltoihin kansallissosialistien noustua valtaan synnyinmaassaan. Hän oli vuodesta 1946 naimisissa fyysikko Hertha Sponerin kanssa.
Raymond Frau

Raymond Frau (14. lokakuuta 1887 Gorée, Senegal – 9. helmikuuta 1953 Pariisi) oli ranskalainen varieteetaiteilija ja elokuvanäyttelijä.
Frau aloitti uransa sirkusklovnina ja akrobaattina ja työskenteli sittemmin varieteessa. Vuonna 1912 hän siirtyi elokuvakoomikoksi Cines-yhtiölle Italiaan, jossa hän kehitti suositun Kri Kri -henkilöhahmon. Kri Kri -elokuvat tunnetaan erikoistehosteilla höystetyistä surrealistisista kohtauksistaan. Vuonna 1916 Frau palasi Ranskaan, jossa hän teki Dandy-komediasarjan Éclair-yhtiölle. Vuonna 1922 hän teki muutamia elokuvia Wienissä. Vuodesta 1925 lähtien Frau työskenteli varieteetaiteilijana Pariisin Moulin Rougessa, vuodesta 1929 Casino de Paris’ssa ja vuosina 1936–1949 Folies Bergèressä.
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Raymond Frau (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  Europeana
Dieter Freise

| Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Länsi-Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgia 1970 |  |  |
|  Hopeaa | Espanja 1974 |  |  |
Dieter Freise (18. helmikuuta 1945 Heidelberg – 5. huhtikuuta 2018) oli saksalainen maahockeypelaaja, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Freise pelasi Länsi-Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1969–1976 yhteensä 86 ottelua joista 13 hallissa. Hän kuului Länsi-Saksan olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen Münchenissä 1972, missä hän pelasi seitsemässä ottelussa. Freise edusti Länsi-Saksaa olympiatasolla myös Montréalissa 1976, missä maa oli viides.
Freise voitti Länsi-Saksan maajoukkueessa myös Euroopan mestaruuden vuonna 1970 ja EM-hopeaa vuonna 1974. Hän kuoli sairasteltuaan pitkään 73-vuotiaana 5. huhtikuuta 2018.
Frankon piiri

| Frankon piiri Франківський район |
| --- | --- |
 Frankon piirin hallintorakennus.
 Frankon piiri sijaitsee Lvivin keskustasta lounaaseen.
Valtio:  Ukraina
Alue:  Lvivin alue
Piiri:  Lvivin piiri
Kaupunki:  Lviv
Perustettu:  1973
Pinta-ala  ():  11,223 km²
Väkiluku (2021)  ():  156 284
Frankon piiri (ukr. Франківський район, Frankivskyi raion) on yksi Ukrainan Lvivin kaupungin kuudesta hallinnollisesta alueesta (kaupunkipiiristä). Lvivin keskustan lounaispuolella sijaitsevan piirin pinta-ala on 11,2 neliökilometriä ja väkiluku 156 284 (2021).
Piiri on perustettu 15. huhtikuuta 1973. Nimenä oli aluksi Neuvostopiiri (ukr. Радянський район, Radjanskyi raion). Ukrainan korkein neuvosto uudelleennimesi piirin nykynimelleen 3. helmikuuta 1993 kirjailija Ivan Frankon mukaan.
Kaupunkipiirin naapureina ovat lännessä ja luoteessa Rautatien piiri, koillisessa vanhan kaupungin sisältävä Halytšin piiri sekä idässä Syh’ivin piiri. Eteläpuolella on Lvivin kaupunkihromadan (Lvivin kaupungin) ulkopuolista Lvivin piiriä, Sokilnykyn hromadan aluetta.
Kaupunkipiirin alueella sijaitsee muun muassa:
asuinalueita: Bohdanivka, Kastelnivka, Kulparkiv, Novyi Svit, Vulka
Ukrainan kansallinen metsäyliopisto (ukr. Національний лісотехнічний університет України, lyhennys NLTU Ukrajiny)
Sosnowskin palatsi (arkkitehti Józef Sosnowskin (Юзеф Сосновський) mukaan, 1901)
Piskovijärven puisto (Парк Піскові Озера)
Ukrainan kansallista metsäyliopistoa.
Pryvokzalnyi rynok.
Pyhän Klemensin kirkko.
Sosnowskin palatsi.
Piskovijärven puistoa.
Lvivin vesipuistoa (Akvapark).
Kerrostaloja kaupunkipiirin eteläosassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frankon piiri Wikimedia Commonsissa
Frankon piirin rajat Open Street Map -kartalla (OSM) (ukrainaksi) (openstreetmap.org)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Франківський район
Käännös suomeksi
Francisca

| Francisca, Franciska, Fransiska |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  Fransiska: 4. lokakuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Cissi, Siska 
Vastineita eri kielissä:  Fanny, Fanni, Frances, Francesca, Françoise, Franka, Frantsiska, Franziska, Vrantsiska, Wrantsiska, Ziska, Zissi 
Nimen alkuperä:  latinan franciscus ’ranskalainen’ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Francisca on naisen etunimi, joka tarkoittaa ’ranskatarta’. Se on miehennimen Frans (Franciscus) feminiininen vastine. Suomenruotsalaisessa almanakassa nimi esiintyy muodossa Fransiska, Ruotsin almanakassa puolestaan käytetään nimiasua Franciska. Samaa alkuperää olevia nimiä ovat myös muun muassa englantilaislähtöinen Fanny ja sen suomalainen muunnos Fanni sekä italialainen Francesca.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 160 Fransiskaa. Francisca-nimisiä naisia on ollut alle 120 ja Franciska-nimisiä alle 70.
Tunnettuja Franciscoja ja Franciskoja

Francisca Fuentes (1647–1711), dominikaaninunna
Francisca Lara (s. 1990), chileläinen jalkapalloilija
Francisca Nazareth (s. 2002), portugalilainen jalkapalloilija
Francisca Näf (s. 1972), sveitsiläinen laulaja
Francisca Ordega (s. 1993), nigerialainen jalkapalloilija
Francisca Celsa dos Santos (1904–2021), pitkäikäinen brasilialainen
Franciska Sundholm (s. 1937), suomalainen kemisti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisca Wikimedia Commonsissa
Mikko Franck

| Mikko Franck |
| --- | --- |
 Franck vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mikko Ilmari Franck
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Helsinki
Ammatti:  kapellimestari
Muusikko
Tyylilajit:  klassinen
Soittimet:  viulu 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mikko Ilmari Franck (s. 1. huhtikuuta 1979 Helsinki) on suomalainen kapellimestari.
Franck aloitti viulunsoiton opiskelun viisivuotiaana ja opiskeli Sibelius-Akatemian lisäksi myös Yhdysvalloissa, Ruotsissa ja Israelissa. Orkesterinjohtamisen opinnot hän aloitti ensin yksityisesti Jorma Panulan johdolla ja vuosina 1996–1997 Sibelius-Akatemiassa muun muassa Eri Klasin ja Atso Almilan johdolla. Franck keskeytti opintonsa vuonna 1998 suorittamatta koskaan kapellimestaridiplomia.
Franckin kapellimestariura on ollut vahvassa nousussa: hän on johtanut Pohjoismaisten sinfoniaorkestereiden lisäksi muun muassa Berliinin filharmonikkoja, Münchenin filharmonikkoja, Chicagon sinfoniaorkesteria, New Yorkin filharmonikkoja, Lontoon sinfoniaorkesteria ja Los Angelesin filharmonikkoja. Franck toimi Belgian kansallisen orkesterin taiteellisena johtajana vuodesta 2002 kesään 2007 asti. Kangasniemen Musiikkiviikkojen taiteellisena johtajana Franck on toiminut syksystä 2002.
Elokuussa 2006 Franck aloitti Suomen Kansallisoopperan ylikapellimestarina, mutta irtisanoutui yllättäen 14. helmikuuta 2007. Irtisanoutumisen syyksi Franck ilmoitti näkemyserot talon johdon kanssa. Vuoden irtisanomisajasta johtuen Mikko Franckin töiden Kansallisoopperassa piti päättyä 14. helmikuuta 2008. Franckin irtisanoutumisen jälkeen Kansallisoopperan hallintoneuvosto, hallitus, pääjohtaja ja säännöt vaihtuivat. Pääjohtaja Erkki Korhosen eron jälkeen Franck toimi oopperan taiteellisen toimikunnan puheenjohtajana. Kansallisoopperan hallitus päätti marraskuussa 2007 valita Franckin oopperan taiteelliseksi johtajaksi ja uudelleen ylikapellimestariksi. Lopullisen nimityksen oopperan säätiön hallitus teki joulukuussa 2007. Franck aloitti uudessa tehtävässään vuoden 2008 alussa ja hänen sopimuksensa oli määrä olla voimassa vuoden 2011 heinäkuun loppuun asti. Sopimus sisälsi option kahden vuoden jatkoajasta. Franck vastaa oopperan ohjelmiston ja konserttien taiteellisesta suunnittelusta pääjohtaja Päivi Kärkkäisen alaisuudessa. Toukokuussa 2011 ilmoitettiin, että Franck ei jatka Kansallisoopperassa vuoden 2013 jälkeen.
Syyskuussa 2015 Franck aloitti Ranskan radion filharmonikkojen ylikapellimestarina.
Levytyksiä

Jean Sibelius – Lemminkäinen-sarja ja sävelruno Satu (En Saga) Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa (Ondine 953;  2000)
Jean Sibelius kokoelmalevy, jolla edellinen sävelruno Satu (En Saga) (Ondine 992 ; 2001)
Pjotr Tšaikovski – VI Sinfonia in h-molli, Op. 74 "Pateettinen" sekä Einojuhani Rautavaara – Apotheosis, molemmat Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa (Ondine 1002; 2003)
Einojuhani Rautavaara – "tragedia buffa" -ooppera Auringon talo Oulu Sinfonian kanssa (Ondine 1032; 2004)
Einojuhani Rautavaara – ooppera Rasputin Suomen kansallisoopperan orkesterin sekä Suomen kansallisoopperan kuoron kanssa: (Ondine 1002; 2005)
Einojuhani Rautavaara – ensimmäinen sinfonia, Adagio Celeste ja Book of Visions Belgian kansallisorkesterin kanssa (Ondine 1064;  2006)
Aiheesta muualla

Franck, Mikko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Francesco

| Francesco |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Ferenc, Francis, Francisco, Franciscus, Franciskus, Franco, François, Franek, Frank, Frans, Franz, Franziskus 
Nimen alkuperä:  latinan franciscus ’ranskalainen’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Francesco on italialainen miehen etunimi. Se on samaa perua kuin nimi Frans; molemmat pohjautuvat latinan sanaan franciscus, joka merkitsee ’ranskalaista’. Francescon italialainen sisarnimi on Francesca.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Francesco on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 360 miehellä. Francescolla ei ole nimipäivää almanakassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francesco Wikimedia Commonsissa
Frekvenssitekijä

Frekvenssitekijä (tunnus A) on Arrheniuksen yhtälössä esiintyvä vakio, joka kuvaa reaktioon johtavien reagenssien törmäyksien yleisyyttä ja lämpötilan vaikutusta reaktionopeuteen. Frekvenssitekijän yksikkö on sama kuin nopeusvakion yksikkö,  (c^{\ominus })^{1-m}s^{-1}, missä  c^{\ominus } on standarditilan konsentraatio ja  m on reaktion molekyylisyys.
Frekvenssitekijän arvo voidaan määrittää kokeellisesti tai teoreettisesti törmäysteorian avulla. Frekvenssitekijän suuruus riippuu reaktion entropiasta. Suuri frekvenssitekijä kuvastaa reaktion tapahtumisen kannalta suotuisaa entropian muutosta ja pieni arvo vähemmän suotuisaa muutosta. Frekvenssitekijän katsotaan usein olevan lämpötilasta riippumaton. Siirtymätilateorian termodynaamisen lähestymistavan mukaan frekvenssitekijä on ensimmäisen kertaluvun reaktiolle
missä  k_{B} on Boltzmannin vakio,  T on absoluuttinen lämpötila,  h on Planckin vakio,  R on yleinen kaasuvakio ja  \Delta S^{\ddagger \ominus } on reaktion standardinen aktivoitumisentropia.
Fredrik Viisas

Fredrik Viisas.
Fredrik III Viisas (saks. Friedrich der Weise; 17. tammikuuta 1463 Torgau – 5. toukokuuta 1525 Lochau) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1486–1525. Nykyään hänet muistetaan uskonpuhdistaja Martti Lutherin tärkeänä tukijana uskonpuhdistuksen aikana.
Fredrik Viisaan isä oli vaaliruhtinas Ernst, joka kuoli vuonna 1486. Fredrik jakoi aluksi vallan nuoremman veljensä Juhanan kanssa. Fredrik oli huolissaan Habsburgien keisarisuvun vallan kasvusta, joten hän yritti koota Saksan ruhtinaista Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan sisäistä vastapainoa keisarille ja ehdotti erilaisia uudistuksia, jotka olisivat lisänneet ruhtinaiden valtaa. Vuonna 1500 hänestä tuli keisarikunnan yhteiseksi hallitukseksi tarkoitetun Reichsregimentin puheenjohtaja, mutta kyseinen elin lakkautettiin pian. Keisari Maksimilian I:n kuoltua vuonna 1519 keisariutta tarjottiin Fredrikille, joka kuitenkin kieltäytyi siitä ja varmisti sen sijaan tuellaan Maksimilianin pojanpojan Kaarle V:n valinnan.
Fredrik Viisas oli Martti Lutherin suojelija. Tämän takia paavi Leo X ei uskaltanut suoraan julistaa Lutheria pannaan, sillä hän pelkäsi menettävänsä Fredrikin tuen. Asiaan liittyi myös se seikka, että Fredrik oli ollut paavin ehdokas keisariksi. Samoin Fredrikin ansiosta Lutheria ei vaadittu Roomaan paavin kuultavaksi, vaan hänen kuulustelunsa suoritettiin Saksassa. Myöhemmin Fredrik auttoi Lutheria pääsemään Wormsin valtiopäiville puolustamaan oppiaan. Valtiopäivien jälkeen Fredrik vielä järjesti valtakunnankiroukseen joutuneelle Lutherille turvapaikan Wartburgin linnasta.
Fredrik Viisas oli myös merkittävä taiteiden ja sivistyksen tukija. Hän toimi taidemaalari ja graafikko Albrecht Dürerin ja taidemaalari Lucas Cranach vanhemman mesenaattina sekä humanisti Georg Spalatinin suojelijana. Fredrik perusti vuonna 1502 Wittenbergin yliopiston, jonne hän myöhemmin nimitti opettajiksi Lutherin ja tämän oppilaan Philip Melanchthonin. Hän keräsi merkittävän pyhäinjäännöskokoelman.
Fredrik Viisas kuoli naimattomana ja lapsettomana vuonna 1525. Hänet on haudattu Wittenbergiin. Uudeksi vaaliruhtinaaksi tuli hänen veljensä Juhana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Viisas Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  Städel 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Hal Foster

Harold "Hal" Rudolf Foster (18. elokuuta 1892 Halifax, Nova Scotia, Kanada – 25. heinäkuuta 1982) oli kanadalais-yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, jonka tunnetuin sarjakuva on Prinssi Rohkea. Foster piirsi myös Tarzania.
Elämä

Fosterin isä kuoli, kun hän oli neljävuotias. Kahdeksan vuotta myöhemmin äiti avioitui uudestaan. Vuonna 1906 perhe joutui muuttamaan Winnipegiin Manitobaan. Hal Foster kävi peruskoulun loppuun 13-vuotiaana ja alkoi opiskella itse. 18-vuotiaana vuonna 1910 hän alkoi työskennellä piirtäjänä Hudson Bay Companyssä. Kanadan lama pakotti hänet freelanceriksi vuonna 1913. Vuonna 1915 hän avioitui Helen Wellsin kanssa.
Elämä > Sarjakuvapiirtäjäksi

Elokuun 28. päivä vuonna 1919 Foster muutti Chicagoon opiskelemaan taiteilijaksi. Hän opiskeli Chicagon taideoppilaitoksissa  ja päätyi työskentelemään mainospiirtäjänä. Vuonna 1929 hän alkoi piirtää Edgar Rice Burroughsin Tarzanista sarjakuvaversiota. Alun jälkeen Foster palasi mainosalalle mutta suuren laman tultua hän alkoi taas vuonna 1931 piirtää Tarzania.
Myöhemmin hän kehitti oman sarjakuvansa, jonka nimi oli aluksi Derek, Son of Thane (Derek, Thanen poika). Myöhemmin hän muutti sen nimeksi Prince Arn (Prinssi Arn). Vuonna 1936 hän tarjosi sitä United Features Syndicatelle, joka hylkäsi sen. Kuitenkin King Features Syndicaten omistaja William Randolph Hearst halusi Fosterin sarjakuvan tekijäkseen. King Featuresin Joseph Connelly nimesi sarjan Prince Valiantiksi. Näin ensimmäinen Prinssi Rohkea -strippi ilmestyi helmikuussa 1937.
Prinssi Rohkean lisäksi Foster teki vuonna 1943 sarjakuvan The Song of Bernadette, vuonna 1945 kuvitti kirjan The Young Knight ja teki sarjakuvaa The Medieval Castle.
Vuonna 1971 ilmestyi viimeinen kokonaan Fosterin itse tekemä Prinssi Rohkean sivu. Hän jatkoi tarinan kirjoittamista ja suunnitteli vielä ulkoasua. Viimeinen Fosterin kirjoittama Prinssi Rohkea ilmestyi 1980. Hal Foster kuoli vuonna 1982, kolme viikkoa ennen 90. syntymäpäiväänsä.
Palkinnot

Hal Foster sai Prinssi Rohkeasta paljon palkintoja:
Bansheen "Silver Lady" -palkinto 1952
National Cartoonists Societyn Reuben-palkinto 1957
Story Comic Strip Award 1964
Special Features Award 1966 ja 1967
Elzie Segar Award 1978
Gold Key 1977
Will Eisner -palkinnon Hall of Fameen 1996
Jäsenyys Ison-Britannian Royal Society of Artsissa
Kirjallisuutta

Brian M. Kane: Hal Foster: Prince of Illustrators.  Vanguard Productions, 2001.  ISBN 1-887591-25-7
Franzénin talo

| Franzénin talo |
| --- | --- |

Osoite:  Kajaaninkatu 10
Sijainti:  I kaupunginosa Oulu
Koordinaatit:  65°00′52″N, 025°28′26″E}
Rakennustyyppi:  liike- ja asuinrakennus
Valmistumisvuosi:  1829
Rakennuttaja:  Johan Franzén
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Franzénin talo on Oulun keskustassa Franzénin puiston eteläreunalla, Kajaaninkadun ja Kirkkokadun kulmassa, sijaitseva empiretyylinen liike- ja asuinrakennus.
Talon rakennutti kauppaneuvos Johan Franzén vuonna 1829 seitsemän vuotta aiemmin Oulun palossa tuhoutuneen rakennuksen kellarimuurien päälle. Paikalla on sijainnut Oulun triviaalikoulu 1600-luvulla. Talon suunnittelijaa ei tiedetä varmasti, mutta sen otaksutaan olleen Carl Ludvig Engel.
1800-luvun lopulla Oulun kaupunki suunnitteli hankkivansa omistukseensa Franzénin talon sekä sen viereiset tontit, ja laajentavansa talon raatihuoneeksi ja kaupungintaloksi. Kaupunginvaltuusto hyväksyi arkkitehti Theodor Deckerin tekemän rakennussuunnitelman kokouksessaan 21. maaliskuuta 1877. Suunnitellun rakennuksen tontit omisti konsuli Ferdinand Siemssen, jolta kaupunki yritti oikeusteitsekin lunastaa tontteja. Oikeusjuttu kesti vuosia, mutta lopulta kaupunki hävisi jutun. Kun Siemssen olisi viimein ollut valmis myymään tontit vuonna 1883, valtuusto ei hyväksynytkään tarjousta.
Franzénin talon seinään on kiinnitetty Sara Wacklinin muistolaatta vuonna 1971. Wacklinin perustama tyttökoulu toimi talossa vuosina 1830–1834. Wacklinin muistolaatan vieressä on runoilija Samuel Gustaf Berghin muistolaatta. Berghin kotitalo sijaitsi tontilla ennen nykyisen talon rakentamista.
Franzénin talo suojeltiin vuonna 1984. Talo peruskorjattiin 1986. Peruskorjauksen jälkeen talossa on toiminut useita eri ravintoloita. Nykyisin talon alakerrassa sijaitsee turkkilainen ravintola  Hagia Sofia.
Kuvia Pokkisen kaupunginosasta

Franzénin talo (etualalla) vuonna 1947.
Ylioppilaat marssivat Franzénin talon (taka-alalla) ohitse Kajaaninkatua pitkin vuonna 1956.
Rakennuksen pääty Kirkkokadun puolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Franzénin talo Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -kausi 2001

Formula 1 -kausi 2001 oli Formula 1 -sarjan historian 52. maailmanmestaruuskausi. Kausi oli muun muassa Kimi Räikkösen, Fernando Alonson ja Juan Pablo Montoyan ensimmäinen. Kautta hallitsi ylivoimaisesti Michael Schumacher, joka ajoi kauden seitsemästätoista kilpailusta peräti neljätoista kertaa palkintosijoille. Suomalaisista Mika Salo piti välivuoden, koska oli kehittämässä tulevalle Toyota F1 -tallille autoa kaudelle 2002. Kausi jäi myös Mika Häkkisen ja Jean Alesin viimeiseksi F1-sarjassa. Kauden aikana Alesi riitaantui Prost-tallin kanssa ja siirtyi Unkarin kisassa Jordanille. Heinz-Harald Frentzen puolestaan siirtyi Jordanilta Alesin tilalle Prost-talliin.