stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akilles Järvinen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Akilles Järvinen kymmenottelun pituushypyssä 1928 olympiakisoissa |  Akilles Järvinen kymmenottelun pituushypyssä 1928 olympiakisoissa |  Akilles Järvinen kymmenottelun pituushypyssä 1928 olympiakisoissa |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | 10-ottelu |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | 10-ottelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Torino 1934 | 400 m aidat |  |
Erkki Pohjanheimon ja Aki Järvisen muistolaatta Tampereen Koivistonkylässä
Akilles ”Aki” Eero Johannes Järvinen (19. syyskuuta 1905 Jyväskylä – 7. maaliskuuta 1943 Tampere) oli suomalainen yleisurheilun moniottelija ja olympiamitalisti. Hän menestyi erityisesti kymmenottelijana voittaen lajissa olympiahopeaa Amsterdamissa 1928 ja Los Angelesissa 1932. Järvinen voitti myös EM-hopeaa 400 metrin aitajuoksussa Torinossa 1934. Seuratasolla hän edusti Tampereen Pyrintöä.
Järvinen aloitti kilpailemisen vuonna 1923. Hänen ensimmäinen vahva lajinsa oli kolmiloikka, missä hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1925. Hän osallistui vuosina 1925–1936 yhteensä 13 maaotteluun ja edusti niissä Suomea seitsemässä yksilölajissa ja kahdessa eri viestijuokussa. Kymmenotteluun hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1926. Viipurissa 1930 hän teki kymmenottelussa maailmanennätyspisteet 8255,475 (vanha pistelasku). Hänen viimeinen kymmenottelunsa oli Berliinin olympialaisissa 1936, jolloin hän kuitenkin keskeytti ensimmäisen päivän jälkeen oltuaan viidennellä sijalla.
Järvisen perheessä oli myös muita menestyneitä urheilijoita. Hänen isänsä oli olympiavoittaja Verner ”Isä” Järvinen, jonka kanssa Akilles ajautui välirikkoon alettuaan seurustella Annikki Saulin kanssa. Verner oli hävinnyt Lontoon olympialaisissa 1908 Annikin isälle Jalmari Saulille kuulantyönnössä. Akilles Järvisen nuorempi veli oli Matti Järvinen, keihäänheiton maailmanennätysmies ja olympiavoittaja. Hänen vanhempi veljensä Kalle Järvinen edusti Suomea olympialaisissa kuulantyönnössä. Veljeksistä vanhin, Yrjö Järvinen, oli keihäänheiton SM-pronssimitalisti.
Järvinen menetti henkensä lento-onnettomuudessa Tampereella Pyry-harjoitushävittäjä PY-37:n syöksyttyä maahan 7. maaliskuuta 1943. Hän oli matkustajana kapteeni Erkki Pohjanheimon ohjaamalla koelennolla. Tapahtuman muistolaatta on Tampereen Koivistonkylässä.
Saavutuksia

olympiahopeaa Amsterdam 1928 ja Los Angeles 1932 (ennakkosuosikkina keskeytti ruokamyrkytyksen takia Berliinissä 1936)
kymmenottelun maailmanennätykset vuosina 1930 ja 1932
EM-hopeaa Torino 1934 (400 metrin aidat)
10 SM-kultaa, 9 muuta mitalia
Lajikohtaiset ennätykset

100 metriä 10,9 s
200 metriä 21,9 s
400 metriä 49,0 s
1500 metriä 4.47,0
110 m aidat 15,2 s
200 m aidat 25,4 s
400 m aidat 53,7 s
korkeus 180 cm
seiväs 360 cm
pituus 712 cm
kolmiloikka 14,32 m
kuula 14,10 m
kiekko 36,95 m
keihäs 63,25 m
10-ottelu (nykypistein) 7038
Kirjallisuutta

Antero Raevuori, Järviset – legendaarinen suomalainen urheilijaperhe, Revontuli, 2009.
Aiheesta muualla

Koskesta voimaa: Akilles Järvinen
Decathlon 2000 (englanniksi)
Akilles Järvinen Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Al Foster

Al Foster esiintymässä vuonna 2007.
Al Foster (s. 18. tammikuuta 1944 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen jazzrumpali. Hän varttui New Yorkissa ja opiskeli rumpujen soittoa itsenäisesti. Hän soitti teini-ikäisenä Blue Mitchellin albumilla The Thing to Do nimellä Aloysius Foster. Myöhemmin hän esiintyi ja levytti pitkään Miles Davisin kanssa.
Davisin kanssa 1980-luvulle saakka tehdyn yhteistyön jälkeen Foster on työskennellyt Cannonball Adderleyn, Sonny Rollinsin, Charlie Hadenin, Thelonious Monkin, Freddie Hubbardin, Dave Liebmanin, Herbie Hancockin ja Joe Hendersonin kanssa. Hän on myös johtanut omia kokoonpanoja.
Diskografiaa > Orkesterinjohtaja

Mixed Roots (1978)
Brandyn (1996, Laika Records) Chris Potter, Dave Kikoski, Doug Weiss
Oh! (ScoLoHoFo album) (2003) Joe Lovano, John Scofield, Dave Holland
Love, Peace and Jazz! Live at the Village Vanguard (2008, JazzEyes) Eli Degibri, Kevin Hays, Doug Weiss
The Paris Concert (DVD - 2008, Inakustic Gmbh) Eddie Henderson , Eli Degibri, Aaron Goldberg, George Colligan, Doug Weiss
Diskografiaa > Sessiomuusikkona

Miles Davis
On the Corner (1972)
In Concert: Live at Philharmonic Hall (1973)
Big Fun (1974)
Get Up with It (1974)
Dark Magus (1974)
Agharta (1975)
Pangaea (1976)
The Man with the Horn (1981)
We Want Miles (1981)
Star People (1983)
Decoy (1984)
You're Under Arrest (1985)
Amandla (1989)
Jimmy Heath
New Picture (Landmark, 1985)
Illinois Jacquet
The Soul Explosion (Prestige, 1969)
Yusef Lateef
The Doctor is In... and Out (Atlantic, 1976)
Blue Mitchell
The Thing to Do (Blue Note, 1964)
Down with It! (Blue Note, 1965)
Sonny Rollins
Don't Ask  (1979)
Love at First Sight (1980)
Here's to the People (1991)
Sonny Rollins + 3 (1995)
McCoy Tyner
Horizon (1979)
Quartets 4 X 4 (1980)
It's About Time (Jackie McLean), (1985)
New York Reunion (1991)
McCoy Tyner Plays John Coltrane (1997)
McCoy Tyner with Stanley Clarke and Al Foster (1998)
Vierailijana
Silver 'n Brass (Horace Silver, 1975)
Dune (Sam Morrison, 1976)
Witches, Goblins, Etc. (Sadik Hakim, 1978)
Everything Must Change (Johnny Lytle, 1978)
In, Out And Around (Mike Nock, 1978)
Elegie For Bill Evans (Richie Beirach, 1981)
The State of the Tenor, Vols. 1 & 2 (Joe Henderson, 1985)
So Near, So Far (Musings for Miles) (Joe Henderson, 1992)
Pure (Chris Potter Concord Records 1994)
Time Well Spent (Andy LaVerne ja George Mraz, 1994)
I Remember Miles (Shirley Horn, 1998)
The Montreal Tapes: Tribute to Joe Henderson (Verve, 1989 released 2004) (Charlie Haden ja Joe Henderson)
Israeli Song (Eli Degibri, 2010)
Alexandra Savander

Alexandra Amalia Savander (6. tammikuuta 1830 Jaakkima – 2. marraskuuta 1878 Helsinki) oli suomalainen voimistelun- ja sairasvoimistelunopettaja ja sairasvoimistelun kehittäjä.
Savanderin vanhemmat olivat kruununvouti Pehr Gabriel Savander (k. 1858) ja Johanna Katarina Cedervaller. Hän opiskeli kotiopettajan johdolla 1840–1843 ja sitten itsekseen ja suoritti sairasvoimistelijan tutkinnon Per Henrik Lingin perustamassa laitoksessa Tukholmassa 1863 ja anatomian tutkinnon Aleksanterin yliopistossa professori Evert Julius Bonsdorffille samana vuonna. Savander oli yliopiston voimistelulaitoksen sairasvoimistelunopettaja 1863–1877 ja samaan aikaan Helsingin suomalaisen tyttökoulun voimistelunopettaja. Savander toi Suomeen juuri lingiläisen sairasvoimistelun periaatteet ja menettelyt, joita hän opetti ja harjoitutti yhteensä neljätoista vuotta. Opettajan työnsä ohella Savander jatkoi myös sairasvoimistelun opiskelua professori Moritz Klossin johdolla Dresdenissä ja toimi lisäksi jonkin aikaa professori Hazeliuksen kutsusta sairasvoimistelijana Marstrandin kylpylässä Ruotsissa.
Aiheesta muualla

Alexandra Savander Biografiasampo.
Alexandra Ripley

Alexandra Ripley vuonna 1999.
Alexandra Ripley (8. tammikuuta 1934 – 10. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi Tuulen viemää-kirjalle Scarlett-jatko-osan vuonna 1991.
Hän on julkaissut teoksia myös salanimellä B.K. Ripley.
Teoksia

Scarlett
Charleston
From Fields of Gold
New Orleans Legacy
On Leaving Charleston
A Love Divine
The Time Returns
Alessandro Cattelan

| Alessandro Cattelan |
| --- | --- |
 Cattelan marraskuussa 2005
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1980 (ikä 44) Tortona, Italia
Ammatti:  Televisiojuontaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2003–
Alessandro Cattelan (s. 11. toukokuuta 1980 Tortona) on italialainen televisio- ja radiojuontaja.
Cattelan juonsi Eurovision laulukilpailun 2022 Laura Pausinin ja Mikan kanssa.
Alvar Lidell

| Alvar Lidell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. syyskuuta 1908 Surrey, Iso-Britannia
Kuollut: 7. tammikuuta 1981 (72 vuotta)
Ammatti:  radiotoimittaja ja -kuuluttaja
Tord Alvar Quan Lidell (11. syyskuuta 1908 Surrey – 7. tammikuuta 1981) oli brittiläinen radiotoimittaja, joka tuli tunnetuksi erityisesti BBC:n uutistenlukijana toisen maailmansodan aikana.
Lidellin molemmat vanhemmat olivat syntyperältään ruotsalaisia. BBC:n uutistenlukijana ja kuuluttajana hän oli vuosina 1932–1969. Lidell esiintyi myös kertojana useissa musiikkiesityksissä, muun muassa John Tavenerin The Whalen maailmanensi-illassa.
Aiheesta muualla

Alvar Lidell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anne Vasara

Anne Vasara (s. 1960 Espoo) on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen suurlähettiläs Rabatissa Marokossa 1. syyskuuta 2015 lähtien. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1989 ja oli sitä ennen Länsiväylän toimittaja ja toimitussihteeri.
Vasara siirtyi Rabatiin Suomen Washingtonin edustustosta, jossa hän toimi suurlähettilään sijaisena. Sitä ennen hän oli ulkoministeriössä henkilöstösuunnittelupäällikkönä. Hänen aiempia ulkomaantehtäviään ovat olleet Suomen OECD-edustustossa Pariisissa, Suomen pysyvässä edustustossa Euroopan neuvostossa Strasbourgissa sekä Suomen pysyvässä EU-edustustossa Brysselissä. Hän on kotimaassa ollessaan työskennellyt kauppapoliittisella, poliittisella ja kehityspoliittisella osastolla, EU-sihteeristössä sekä henkilöstöhallinnossa.
Alessandro Carmelo Ruffinoni

| Alessandro Carmelo Ruffinoni |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1943 (ikä 81) Piazza Brembana, Italia
Ammatti:  titulaaripiispa
Muut tiedot
Aktiivisena:  1970–
Järjestö:  katolinen kirkko
Alessandro Carmelo Ruffinonin vaakuna
Alessandro Carmelo Ruffinoni CS (s. 26. elokuuta 1943 Piazza Brembana) on Brasiliassa toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. maaliskuuta 1970 ja nimitettiin Porto Alegren arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Furnos Maiorin titulaaripiispaksi 18. tammikuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dadeus Grings, jota avustivat Aloísio Sinésio Bohn ja Redovino Rizzardo.
Ruffinoni sai 16. kesäkuuta 2010 nimityksen Caxias do Sulin koadjuuttoripiispaksi, ja 6. heinäkuuta 2011 hänestä tuli Caxias do Sulin piispa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Nei Paulo Moretto | Caxias do Sulin piispa 2011– | Seuraaja: – |
Anne Tønnessen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 18. maaliskuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Sokndal, Norja,
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Klepp IL Kolbotn IL |  |
Maajoukkue
| 1996–2004 |  Norja |  |
| Mitalit> Maa:   Norja.Jalkapallo.Kesäolympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Jalkapallo.Kesäolympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Jalkapallo.Kesäolympialaiset  | Maa:   Norja> Jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 |  |  |
Anne Tønnessen (s. 18. maaliskuuta 1974 Sokndal) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän oli mukana Norjan maajoukkueessa vuosina 1996–2004 ja voitti joukkueen mukana kultaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Hän teki maajoukkueurallaan 68 ottelussa kolme maalia. Seuratasolla hän on edustanut Kleppiä ja Kolbotnia, jonka kanssa hän voitti Norjan mestaruuden vuonna 2002.
Alfred Lépine

Alfred Lépine (30. heinäkuuta 1901 – 2. elokuuta 1955) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän syntyi Sainte-Anne-de-Bellevuessa, Quebecissa.
Lépine pelasi NHL:ssä vuosina 1925–1939. Sinä aikana hän pelasi Montreal Canadiensissa voittamalla kaksi Stanley Cupia vuosina 1930 ja 1931. Hän pelasi 500 peliä Montrealissa.
Aino Kaasinen

| Aino Kaasinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1902 Lappeenranta
Kuollut: 26. joulukuuta 1996
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjastonhoitaja, suomentaja
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Pääteokset:  suomennos A. H. Tammsaaren teoksesta Hornanperän uusi paholainen
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aino Kaasinen (24. tammikuuta 1902 Lappeenranta – 26. joulukuuta 1996) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja vironkielisen kirjallisuuden suomentaja.
Kaasinen valmistui kirjastonhoitajaksi 1924 ja hän toimi kirjastoalalla Viipurissa, Helsingissä ja viimeksi vuosina 1953–1963 Lahdessa.
Kaasinen sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Suomennoksia

Marta Sillaots : Romain Rolland : totuuden ja ihmisyyden esitaistelija ; tekijän luvalla vironkielestä suom. Aino Kaasinen. WSOY 1945 (alkuteos Romain Rolland. Tõe ja inimsuse eestvõitleja)
A. H. Tammsaare : Hornanperän uusi paholainen : romaani ; eestin kielestä suom. Aino Kaasinen.  Kansankulttuuri, Helsinki 1964, 2. painos 1977 (alkuteos Põrgupõhja uus vanapagan)
Paul Kuusberg : Andres Lapeteuksen tapaus : romaani. Kansankulttuuri, Helsinki 1967 (alkuteos Andres Lapeteuse juhtum)
Mati Unt : Suomenlahden takaa : Viron uutta proosaa ; toim. Eva Hyvärinen ja Endel Mallene ; suom. Eva Hyvärinen, Aino Kaasinen ja Kirsti Paukkunen. WSOY 1968
Raimond Kaugver : Neljäkymmentä kynttilää ; suom. Aino Kaasinen ; runot suom. Eha Lättemäe. Gummerus 1971
Kalju Kangur : Timbu-Limbun hovi ja lumimyllärit ; kuv. Asta Vender ; suom. Aino Kaasinen. Kansankulttuuri, Helsinki 1973 (alkuteos Timbu-Limbu *ukond ja lumemöldrid)
Holger Pukk : Viisaudenjyvä ; kuvitus Jaan Tammsaar ; suom. Aino Kaasinen. Kansankulttuuri, Helsinki 1976 (alkuteos Kansankulttuuri, 1976)
Pihlaja : kahdeksan eestiläistä naisrunoilijaa ; valik. ja suom. Aino Kaasinen. A. Kaasinen, Lahti 1983. [Sisältää runoja seuraavilta: Marie Under, Kersti Merilaas, Debora Vaarandi, Minni Nurme, Vaike Pilvistu, Ellen Niit, Lehte Hainsalu, Viivi Luik.]
Sirpaleissa : Aino Kaasisen suomentamaa virolaista lyhytproosaa. FinnEpos, Nastola 1991
Aiheesta muualla

Virolaisen kirjallisuuden klassikoita : A. H. Tammsaare Hornanperän uusi paholainen (Arkistoitu – Internet Archive). Juhani Salokannel Tuglas-seura Elo 2-3/2011.
Aino Kaasinen Ex Libris. Suunnittelija Vilho Askola 1961.
Virolais-suomalaisesta käännöskirjallisuudesta. Eeva Niinivaara. Virittäjän artikkeli Ladattava PDF.
Aili Mäkinen

Aili Elisabet Mäkinen (12. lokakuuta 1907 Tampere – 7. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi muun muassa Suomen kommunistisen puolueen valistussihteerinä (1945–1957) sekä SKP:n ja SKDL:n pää-äänenkannattaja Kansan Uutisten varapäätoimittajana (1957–1969). Hän kuului SKP:n poliittiseen toimikuntaan vuosina 1945–1965.
Elämä > Nuoruus

Aili Mäkinen syntyi vuonna 1907 viisilapsiseen perheeseen, joka osallistui aktiivisesti työväenliikkeen toimintaan. Sisällissodan jälkeen Mäkiset muuttivat Helsinkiin, jossa Aili kävi Kallion kansakoulua. Mäkinen osallistui politiikkaan jo varhain Työväen järjestönuorissa ja myöhemmin Helsingin nuorisoseurassa. Vuonna 1925 hän liittyi Suomen kommunistiseen nuorisoliittoon ja vuonna 1926 SKP:hen. Mäkinen osallistui myös muun muassa SAJ:n nuorisojaoston, Vaatetustyöntekijäin liiton ja Puna-avun toimintaan. Vuodet 1923–1929 hän työskenteli ompelijana pukutehtaassa.
Elämä > Puoluetoimitsijaksi

Elokuussa 1929 Mäkinen oli yksi SKNL:n ensimmäisen edustajakokouksen osanottajista Tukholmassa. Hän jäi kiinni poliittisesta toiminnastaan kesäkuussa 1931, palattuaan Neuvostoliitosta puoluetyöhön. Ensimmäinen vankeustuomio, joka annettiin valtiopetoksen valmistelusta, kesti kesään 1934. Mäkinen kärsi tuomionsa Hämeenlinnan keskusvankilassa.
Vapauduttuaan Mäkinen siirtyi takaisin Neuvostoliittoon, ja hän opiskeli Moskovan Kansainvälisessä Lenin-koulussa vuodesta 1935 alkaen. Vuoden mittaisen peruskurssin käytyään hän siirtyi jatkokurssille ja sieltä lehtorikouluun vuonna 1937. Hän oli pitkään koulun suomalaissektorin puoluetyön ohjaaja (partorg). Neuvostoliitossa Mäkinen käytti salanimiä ”Margit Vendt” ja ”Anja Murto”.
Koulunsa käytyään Mäkinen palasi Suomeen vuonna 1938 ja hänet komennettiin SKP:n Tampereen piirin toimitsijaksi. Hän asui yhdessä Betty Peltosen kanssa, mitä Valtiollinen poliisi piti epäilyttävänä. Anna Valtosen kanssa piiriä johtanut Mäkinen pidätettiin helmikuussa 1941 ja hän joutui poliittiseksi vangiksi keskitysleirille jatkosodan päättymiseen asti. Mäkisen "turvasäilöön" sijoittamisesta ei käsitelty oikeudessa. Vankilassa Mäkinen opiskeli muun muassa ruotsia, saksaa, venäjää ja sosialismin teoriaa.
Mäkinen oli naimisissa kahdesti ennen sotien päättymistä. Toinen miehistä, Aatto Sallinen, surmattiin pidätyksen yhteydessä syyskuussa 1944.
Elämä > SKP:n johdossa

Mäkinen vapautui syyskuussa 1944, ja hän nousi heti SKP:n korkeimpaan johtoon. Hän oli läsnä SKP:n edustajien kokouksessa lokakuussa 1944. Vuonna 1945 hänet valittiin puolueen kuusijäseniseen sihteeristöön, johon kuuluivat lisäksi Aimo Aaltonen, Hertta Kuusinen, Inkeri Lehtinen, Martti Malmberg ja Ville Pessi. Mäkinen työskenteli puolueen valistussihteerinä kesästä 1945 alkaen. Ennen vakituisten tilojen saamista SKP:n Tampereen piirikomitea kokoontui Mäkisen yksityisasunnossa. Toukokuussa 1945 Mäkinen oli yksi Yrjö Sirolan Säätiön säädekirjan allekirjoittajista. Hän luovutti säätiölle 30 000 markkaa valtiolta sota-aikana kokemistaan vääryyksistä saamistaan korvauksista. Puoluetehtävien ohella Mäkisellä oli luottamustoimia muun muassa Sirola-opiston, Työkansan Sanomien ja Kommunisti-lehden hallintoelimissä. Hän kuului myös Yleisradion ohjelmaneuvostoon.
Loppuvuodesta 1956 Mäkinen valittiin seuraavan vuoden alussa aloittaneen Kansan Uutisten varapäätoimittajaksi. Mäkinen oli kirjoitellut vasemmiston eri lehtiin 1930-luvulta alkaen, mutta hänen kokemuksensa varsinaisesta lehtityöstä oli vähäistä. Työn toimenkuvaan kuuluikin ennen kaikkea lehden poliittisen linjan valvominen.
Veli-Pekka Leppäsen mukaan Mäkinen alkoi uudistaa ajatteluaan siirryttyään lehtityöhön. SKP:n hajaannuksen synnyttyä 1960-luvulla Mäkinen asettui tukemaan uudistusmielistä enemmistöä. Hän jättäytyi pois SKP:n poliittisesta toimikunnasta vuonna 1965 perustellen tätä puoluejohdon konfliktien lieventämisellä.
Aivan kuin kaikki muutkin

| Aivan kuin kaikki muutkin Apulanta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1998, JJ-studio & Headline Studio
 Julkaistu: 30. lokakuuta 1998
 Tyylilaji: alternative rock punk rock
 Kesto: 43.01
 Levy-yhtiö: Levy-yhtiö
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Apulannan muut julkaisut
| Kolme 1997 | Aivan kuin kaikki muutkin 1998 | Plastik 2000 |
Aivan kuin kaikki muutkin on Apulannan neljäs studioalbumi. Albumin tyyli on aiempia levyjä rauhallisempi, kokeellisempi ja vähemmän punk. Levyn kappaleille ei haluttu antaa nimiä, vaan niminä käytetään numerosarjoja 001, 002, 003 jne. tai 0001, 0002, 0003 jne. Levyn seitsemäs, kahdeksas ja yhdeksäs kappale esiintyvät joissain yhteyksissä nimillä Teit meistä kauniin, Hallaa ja Mex-Tex Cowboy.
Albumin menestynein kappale on seitsemäs kappale eli Teit meistä kauniin. Se myi tuplaplatinaa. Lisäksi se pysyi singlelistan ykkösenä peräti 35 viikkoa; pitempään kuin yksikään muu suomalainen single-levy. Singlenä julkaistiin myös kahdeksas kappale eli Hallaa. Kymmenennestä kappaleesta ("0010") on tehty musiikkivideo, joka koostuu Saara Kankaanpään yhtyeestä ottamista valokuvista.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle kaksi, mutta nousi kolmannella listaviikollaan ensimmäiseksi.
Kappaleet

001  – 4.24
002  – 3.19
003  – 2.58
004  – 3.49
005  – 5.25
006  – 4.32
007  – 4.21
008  – 4.10
009  – 2.04
0010  – 7.59  kappale päättyy n. 4 min 25 s kohdalla, jonka jälkeen seuraa hiljaisuutta ja 002 kertosäe a cappella
Kokoonpano

Toni Wirtanen – laulu, kitara
Tuukka Temonen – basso
Sipe Santapukki – rummut, taustalaulu
Arvostelut

Imperiumi.net:
Rumba:
Soundi:
Aittolampi (Äänekoski)

| Aittolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°43′09″N, 26°07′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskupuro:  Myllypuro Pyhäjokeen 
Järvinumero:  14.429.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,9 m  
Pituus:  580 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,347 km  
Pinta-ala:  8,227 ha  
Tilavuus:  0.000082 km³ 
Keskisyvyys:  1 m  
Suurin syvyys:  2,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAittolampi 
Aittolampi  on Keski-Suomessa Äänekoskella  Äänekosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 580 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 82 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,0 metriä ja suurin syvyys on 2,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Pyhäjoen valuma-alueeseen (14.429) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,9 metriä mpy.
Air Timor

Air Timor on itätimorilainen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 2007. Sen pääpaikka on Presidentti Nicolau Lobaton kansainvälinen lentoasema Dilissä. Air Timor lentää säännöllisiä reittejä Dilin ja Singaporen sekä Dilin ja Kupangin välillä. Yhtiön omistaja ja hallinnoija on New International Timor Airlines (NITA).
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Albertan yliopisto

| Albertan yliopisto> University of Alberta |
| --- | --- |

Perustettu:  1908
Rehtori:  Peggy Garritty
Henkilökunta:  1497
Opiskelijoita:  32 000
Sijainti:   Edmonton, Alberta  Kanada
Sivusto:  ualberta.ca
Yliopiston kampus
Albertan yliopisto (engl. University of Alberta, U of A) on julkinen tutkimusyliopisto Kanadan Edmontonissa. Vuonna 1908 perustetulla yliopistolla on neljä kampusta Edmontonissa ja yksi Camrosessa. Opiskelijoita on hieman yli 32 000 ja työntekijöitä noin 1497.
ARWU- eli Shanghain yliopistoranking-listalla Albertan yliopisto oli vuonna 2013 Kanadan yliopistoista sijalla 5-6, maailman yliopistoista 101-150.
Yliopiston erikoistutkimusaloja ovat kestävä metsänhoito, painonhallinta, etnomusikologia ja elokuvatutkimus.
Vuodesta 2020 lähtien yliopiston rehtorina on toiminut Peggy Garritty.
Opintoalat

Albertan yliopistossa on 18 yksikköä:
Alberta School of Business: liiketaloustieteet
Faculty of Arts: humanistiset tieteet
Augustana Campus Camrosessa: humanistisia aineita, luonnontieteitä ja yhteiskuntatieteitä
Campus Saint Jean: ranskankielinen yksikkö, alat kuten Augustanassa
Faculty of Education: kasvatustiede
Faculty of Engineering: tekniikka, IT, materiaalifysiikka yms.
Faculty of Extension: elinikäinen oppiminen
Faculty of Graduate Studies and Research: jatko-opintoja ja tutkimusta
Faculty of Law: oikeustiede
Faculty of Medicine and Dentistry: lääketiede ja hammaslääketiede
Faculty of Native Studies: kansatiede
Faculty of Nursing: hoitotiede
Faculty of Pharmacy and Pharmaceutical Sciences: farmasia, farmakologia
Faculty of Physical Education and Recreation: liikuntatieteet
Faculty of Rehabilitation Medicine: Pohjois-Amerikan ainoa kuntoutukseen ja terapiamuotoihin erikoistunut tiedekunta
School of Public Health: terveystiede
Faculty of Science: biologia, kemia, IT, meteorologia, ilmastontutkimus, matematiikka, tilastotiede, fysiikka ja psykologia
St. Joseph’s College ja St. Stephen’s College: teologispainotteisia undergraduate-kursseja, myös etäopetuksena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albertan yliopisto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:University of Alberta
Käännös suomeksi
Talonpoikaiskulttuuri

Talonpoikaiskulttuuri on talonpoikaiseen elämäntapaan ja arvoihin perustava osa kansankulttuuria. Talonpoikaiskulttuurin leimallisia piirteitä ovat yksinkertaisuus ja käytännöllisyys sekä ylisukupolvinen ajattelu ja yhteisöllisyys. Perinteinen talonpoikainen luontosuhde nojaa tasapainoon luonnon ja ihmisen toimien välillä. Osana kansankultuuria, talonpoikaiskulttuuriin ei liity suuria ja näkyviä aikaansaannoksia. Talonpoikaiskulttuuri on etupäässä maanviljelijöiden ja ruumiillista työtä tekevien luovaa vastaanottamista.