stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Heikkonen
Sotilasura puna-armeijassa

Toivuttuaan Heikkonen sai bolševikkien sotilasjärjestöltä komennuksen Petroskoihin kokoamaan työläisosastoja. Sen jälkeen hän    oli toukokuusta 1918 alkaen aluksi yleisvenäläisen erikoiskomission määräämissä tehtävissä ja osallistui sitten 9.12.1918 alkaen Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun tykistökurssille ja jalkaväen komentajakursseille. Huhtikuun lopulla 1919 Heikkonen lähti sotakoulun kurssilaisryhmän mukana Aunuksen rintamalle, missä hän toimi ensimmäisen suomalaisen rykmentin komissaarina ja heinäkuusta 1919 alkaen 6. suomalaisen rykmentin komissaarina. Rykmentti taisteli Suomen puolelta tulleita Aunuksen retkeläisiä vastaan aina syksyyn 1919 saakka. Heikkonen palasi syksyllä Pietariin, mutta lähti sieltä pian kansainvälisen sotakoulun suomalaisoppilaista kootun pataljoonan komentajana Arkangelin rintamalle, missä vastassa olivat englantilaiset ja amerikkalaiset joukot. Taistelut päättyivät helmikuussa 1920 Arkangelin valtaukseen ja tämän jälkeen suomalainen kurssilaispataljoona siirrettiin Puolan rintamalle. Heikkonen haavoittui Valko-Venäjällä 13.6.1920.
Elokuussa 1920 toipunut Heikkonen palasi punaupseerikursseille Pietarin kansainväliseen sotakouluun. Maaliskuussa 1921 Heikkosen johtama kansainvälisen sotakoulun oppilaista muodostettu pataljoona oli mukana kukistamassa Kronstadtin kapinaa. Vajaa vuosi myöhemmin tammikuussa 1922 Heikkonen osallistui Itä-Karjalan kansannousun aikana Toivo Antikaisen johtamalle Kiimasjärven retkelle adjutanttina ja komppanianpäällikkönä.
Neuvosto-Karjalassa

Heikkonen toimi sitten Pietarissa kansainvälisen sotakoulun opettajana ja myöhemmin siirtyi Neuvosto-Karjalaan, missä hän oli muodostamassa Karjalan jääkäripataljoonaa sekä toimi ensin joukkojen aluehallinnon poliittisen sihteeristön päällikkönä ja sen jälkeen aluehallinnon päällikkönä. 1930-luvulla Heikkonen toimi Mujejärven piirin puoluesihteerinä ja osallistui muun muassa uitto-, metsä- ja toukotöiden organisointiin. Heikkonen oli Neuvosto-Karjalan tunnetuimpia johtajia. Heikkonen vaikutti myös NKP:n Petroskoin kaupunkijärjestön yhteydessä toimineessa Suomen Kommunistisen Puolueen tukiryhmässä.
Judas (Lady Gagan kappale)

| ”Judas” Lady Gaga |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Born This Way
 Julkaistu: 15. huhtikuuta 2011
 Formaatti: digitaalinen
 Kesto: 04.10
 Levy-yhtiö: Streamline, Kon Live, Interscope
Lady Gagan muut singlet
| ”Born This Way” 2011 | ”Judas” 2011 | ”The Edge of Glory” 2011 |
"Judas" on yhdysvaltalaisen pop-laulaja Lady Gagan kappale ja se julkaistiin artistin toisen studioalbumin Born This Way toisena singlenä 15. huhtikuuta 2011. Judaksen ovat kirjoittaneet Lady Gaga sekä RedOne.
Kappalelista

digitaalinen
Judas – 4.10
Julkaisu

| Maa | Päivämäärä | Formaatti |
| --- | --- | --- |
| maailmanlaajuinen | 15.4.2011 | digitaalinen |
Listasijoitukset

| Lista | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Alankomaat: 5
Australia: 6
Belgia (Flanderi): 6
Belgia (Vallonia): 4
Espanja: 6
Irlanti: 4
Iso-Britannia: 8
Italia: 3
Itävalta: 6
Kanada: 8
Norja: 3
Ranska: 7
Ruotsi: 7
Saksa: 23
Slovakia: 4
Suomi: 3
Sveitsi: 8
Tanska: 10
Tšekki: 10
Unkari: 15
Uusi-Seelanti: 12
Yhdysvallat: 10
Yhdysvallat (Pop Songs): 15
Yhdysvallat (Dance/Club Play Songs): 1
Aiheesta muualla

Kappaleen musiikkivideo YouTubessa
Kasvisryhmä

Kasvisryhmä on vuodesta 2008 toiminut monitaiteellinen ympäristötaidetta tekevien ammattitaiteilijoiden ryhmä.
Ryhmä on järjestänyt pääosin ympäristötaidenäyttelyitä kasvitieteellisiin puutarhoihin. Ne ovat teoksien käsitteellinen ja vuorovaikkutteinen ympäristö. Näyttelyitä on ollut 2008 ja 2009 Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Kaisaniemessä, Tallinnan Kasvitieteellisessä puutarhassa vuosina 2009 ja 2011, samanaikaisesti Tarton yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa ja Helsingin Talvipuutarhassa 2014 ja 2019 Latvian yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Riiassa. Vuosina 2020 ja 2021 Kasvisryhmä on osallistunut näyttelyillään Taiteen kotitaloon Keravalla. Taiteen aloista edustettuna näyttelyissä ovat olleet: grafiikka, installaatio, keramiikka-, kollaasi-, kuvanveisto-, performanssi-, piirustus-, tekstiili-, valokuva-, video- ja äänitaide.
Vapaan ryhmän kokoonpano on vaihdellut näyttelyittäin: Ryhmää on usein täydennetty vierailevilla koti- tai ulkomaisilla taiteilijoilla. Mukana ovat olleet: Riikka Aresalo, Catharina Kajander, Pira Cousin, Marja Hakala, Ismo Heinonen, Maria Hopia, Olli Hopia, Miia Kallio, Sunna Kangas, Kaarina Kellomäki, Johanna Kellomäki, Erja Laakkonen, Agita Marackovska ja Andris Marackovskis, Anu Miettinen, Leena Mäkipatola, Anu Nirkko, Kaija Poijula, Inita Reimandova, Mare Saare, Otto Santala, Līga Skarina, Ivanda Spulle-Meiere, Jenni Tieaho, Robin de Wan ja Helle Videvik.
Keijo Petäjä

Ilmajoen kunnantalo, 1965.
Kone Oy:n entinen pääkonttori, Helsinki, 1973.
Keijo Petäjä (21. joulukuuta 1919 Kuortane – 9. toukokuuta 1988 Helsinki) oli teoreetikkona ja suunnittelijana tunnettu suomalainen arkkitehti, jota pidetään modernin arkkitehtuurin edelläkävijänä Suomessa. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1980.
Ura

Petäjällä oli vuosina 1949–1952 yhteinen arkkitehtitoimisto Viljo Revellin kanssa. He osallistuivat vuonna 1949 palkitulla ehdotuksellaan Kansaneläkelaitoksen päätoimitalon suunnittelukilpailuun ja voittivat kilpailun Helsingin Teollisuuskeskuksesta, joka rakennettiin heidän suunnitelmansa pohjalta. Rakennuksessa on vaikutteita Le Corbusier’ltä. Petäjä ja Revell suunnittelivat myös asuinrakennuksia Helsingin Maunulaan vuosina 1949–1953.
Revellin jälkeen Petäjällä oli arkkitehtitoimisto yhdessä vaimonsa arkkitehti Marja Petäjän (s. 1923) kanssa kuolemaansa asti. Heidän yhteisiä suunnittelutöitään Helsingissä ovat muun muassa Lauttasaaren kirkko (1958), lukuisat asuintalot Lauttasaaressa (1957–1975), Koneen ja Partekin pääkonttori Munkkiniemessä (1973), Vuosaaren telakka (1974) ja toimistotalo Brondankulma (1975). Muualle Suomeen he suunnittelivat muun muassa Jyväskylän keskusammattikoulun (1957–1963), Turengin seurakuntakodin (1965) sekä Janakkalan (1963), Ilmajoen (1965) ja Kuusamon kunnantalot (1979).
Petäjä toimi myös Helsingin Yhtenäiskoulun ensimmäisenä piirustuksenopettajana.[lähde? ]
Yksityiselämä

Keijo Petäjän isä oli kirjailija ja kansakouluntarkastaja Juhani Petäjä. Purjehtija Tuuli Petäjä-Sirén on hänen lapsenlapsensa. Professori Eila Alahuhta oli puolestaan Keijo Petäjän sisar.
Töitä

Teollisuuskeskus, Eteläranta 10 (Viljo Revellin ym. kanssa), Helsinki, 1948
Maunulan Kansanasunnot Oy:n rakennusryhmä (Viljo Revellin kanssa), 1949–1953
Keski-Suomen keskusammattikoulu (Marja Petäjän kanssa), Jyväskylä, 1951–1957
Lauttasaaren kirkko, Helsinki, 1958
Janakkalan kunnantalo, 1959
Asunto-osakeyhtiö Albertinkatu 16 – Iso Roobertinkatu 48–50, Helsinki, 1961
Tiirismaan koulu, Lahti, 1964
Yhtenäiskoulu, Helsinki, 1962
Ilmajoen kunnantalo, 1965
Kone Oy:n entinen pääkonttori, Munkkiniemi, Helsinki, 1973
Brondankulma (Eteläesplanadi 20), Helsinki, 1975
Kuusamon kaupungintalo, Kuusamo, 1979
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keijo Petäjä Wikimedia Commonsissa
Johannes Heesters

| Johannes Heesters |
| --- | --- |
 Heesters maaliskuussa 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1903 Amersfoort, Alankomaat
Kuollut: 24. joulukuuta 2011 (108 vuotta) Starnberg, Saksa
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Puoliso:  Louisa Ghijs (1930–1985) Simone Rethel (1992–2011)
Näyttelijä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Johan Marius Nicolaas ”Johannes” Heesters (5. joulukuuta 1903 Amersfoort, Alankomaat – 24. joulukuuta 2011 Starnberg, Saksa) oli alankomaalainen näyttelijä, laulaja ja viihdetaiteilija. Hän loi yli 90-vuotisen uran etupäässä saksankielisissä maissa.
Elämä ja ura

Heesters syntyi Amersfoortissa liikemiehen neljäntenä lapsena. Varhaisella urallaan hän erikoistui operettiin, ja vuonna 1934 hän esiintyi Karl Millöckerin teoksessa Der Bettelstudent. Heesters debytoi Wienin Volksoperassa ja aloitti uransa Saksassa vuonna 1935. Hän esiintyi Saksassa muun muassa Komische Operissa ja Admiralspalastissa.
Saksassa Heesters esiintyi useissa näytelmissä, elokuvissa ja musikaaleissa. Parhaiten hänet tunnetaan Franz Lehárin operetista Iloinen leski, jonka kreivi Danilon roolin hän esitti yli 1 600 kertaa. Heesters oli kansallissosialistien suosikkiesiintyjiä ja esiintyi kohottamassa sotilaiden mielialaa toisen maailmansodan aikana. Hän konsertoi myös todennäköisesti SS-sotilaille Dachaun keskitysleirillä.
Heestersiä ei syytetty sodan jälkeen mistään, ja häntä pidettiin vain yhtenä artistina, joka oli valmis esiintymään myös natseille. Kotimaassaan Alankomaissa, joka oli toisen maailmansodan aikana Saksan valloittamana, Heesters sai ristiriitaisen maineen. Vuonna 1964 hänet buuattiin lavalta Amsterdamissa, kun hän näytteli Sound of Musicissa natseja vihaavaa kapteeni Von Trappia. Seuraavan kerran hän esiintyi Alankomaissa kotikaupungissaan Amersfoortissa 2008. Esitys sai aikaan protesteja, mutta Heesters palkittiin suosionosoituksilla.
Heesters vietti 105-vuotissyntymäpäiväänsä joulukuussa 2008 ja oli tuolloin tiettävästi maailman vanhin esiintyvä taiteilija. Hän kuoli 108-vuotiaana joulukuussa 2011 Starnbergin kaupungissa, missä hän oli ollut hoidettavana useita päiviä kriittisessä tilassa. Hän lopetti tupakoinnin 106-vuotiaana terveyssyistä kertoen haluavansa elää vaimonsa kanssa mahdollisimman pitkään.
Yksityiselämä

Heesters meni vuonna 1930 naimisiin Louisa Ghijsin kanssa ja sai kaksi tytärtä. Ghijs kuoli vuonna 1985, ja Heesters meni uusiin naimisiin Simone Rethelin kanssa 1992.
Elokuvat

Bühne frei für Marika 1958
Opernball (Oopperanaamiaiset), 1956
Die Geschiedene Frau (Revyykuningatar), 1953
Im weissen Rössl 1952
Die Czardasfürstin (Csardasruhtinatar), 1951
Tanz ins Glück (Rakkauden valssi), 1951
Hochzeitsnacht im Paradies (Hääyö paratiisissa), 1950
Die Fledermaus (Lepakko), 1945
Es fing so harmlos an 1944
Karneval der Liebe (Rakkauden karnevaalit), 1943
Illusion (Toiveunelma), 1941
Liebesschule (Lemmenkoulu), 1940
Rosen in Tirol (Lintukauppias), 1940
Hallo, Janine! (Hallo Janine), 1939
Der Bettelstudent (Kerjäläisylioppilas), 1936
Das Hofkonzert (Hovikonsertti), 1936
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Heesters Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (saksaksi)
16-vuotias Heesters vuonna 1919
Kim So-hyun

| Kim So-hyun |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1999 (ikä 25) Seongnam, Gyeonggi, Korean tasavalta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.culturedepot.kr/bbs/board.php?bo_table=artist08_bio
IMDb
Kim So-hyun (hangul: 김소현, s. 4. kesäkuuta 1999 Australia) on korealainen näyttelijä, malli ja laulaja. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä vuonna 2006 ja sai alun perin yleisön huomion näyttelemällä nuorta tulevaa kuningatarta elokuvassa Moon Embracing the Sun (2012) ja nuorta tragediaan joutuvaa tyttöä elokuvassa Missing You (2013).
Kimin ensimmäinen päärooli oli teinidraamassa Who Are You: School 2015 (2015), minkä jälkeen hän on näytellyt mm. musikaalissa Page Turner (2016), historiallisessa melodraamassa The Emperor: Owner of the Mask (2017) ja romanttisessa komediassa Radio Romance (2018).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kim So-hyun
Kiipeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten turnaus

Miesten turnaus kiipeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 käydään Aomi Urban Sports Parkissa. Karsintakierros kilpaillaan 3. elokuuta ja loppukilpailu 5. elokuuta. Turnaukseen osallistuu 20 urheilijaa.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 20 urheilijaa. Näistä yksi paikka on varattu isäntämaa Japanille. Seitsemän paikkaa on jaossa maailmanmestaruuskilpailuissa. Kuusi paikkaa ratkaistaan erillisessä karsintaturnauksessa marras-joulukuussa 2019. Näiden lisäksi jokaisella viidellä maanosalla on omat karsintaturnaukset, joista pääsee yksi kiipeilijä olympialaisiin. Lisäksi olympialaisiin kutsutaan yksi kiipeilijä. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa olympiaturnaukseen.
| Karsintatapa | Ajankohta | Paikat | Kiipeilijä(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| Isäntämaa |  | 1 |  Kai Harada (JPN) |
| Maailmanmestaruuskilpailut 2019 | 20. – 21. elokuuta 2019 | 7 |  Tomoa Narasaki (JPN)    Jakob Schubert (AUT)    Rishat Khaibullin (KAZ)    Mickaël Mawem (FRA)    Alexander Megos (GER)    Ludovico Fossali (ITA)    Sean McColl (CAN) |
| Karsintaturnaus | 28. marraskuuta – 1. joulukuuta 2019 | 6 |  Adam Ondra (CZE)    Bassa Mawem (FRA)    Jan Hojer (GER)    Pan Yufei (CHN)    Alberto Ginés (ESP)    Nathaniel Coleman (USA) |
| Amerikan karsintaturnaus | 27. helmikuuta – 1. maaliskuuta 2020 | 1 |  Colin Duffy (USA) |
| Euroopan karsintaturnaus | 16. – 18. huhtikuuta 2020 | 1 |  Aleksei Rubtsov (RUS) |
| Oseanian karsintaturnaus | 18. – 19. huhtikuuta 2020 | 1 |  Tom O'Halloran (AUS) |
| Afrikan karsintaturnaus | 1. – 3. toukokuuta 2020 | 1 |  Christopher Cosser (RSA) |
| Aasian karsintaturnaus |  | 0 |  |
| Käyttämättömät paikat |  | 2 |  Chon Jong-won (KOR)    Michael Piccolruaz (ITA) |
Kate (nimi)

Kate (äännetään: [keɪt]) on naisen etunimi. Se on englantilainen lyhentymä Katarina-nimen vastineista Katherine ja Catherine. Kate-nimi on tunnettu jo keskiajalla, ja alun perin se on ollut lempinimi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on lokakuun 2022 loppuun mennessä tilastoitu noin 300–310 Kate-nimistä naista.
Nimipäivät

Katella on nimipäivä Norjassa 18. joulukuuta.
Suomessa Kate-nimi sisältyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemaan hevosten nimipäiväkalenteriin. Siinä Katen ja Käthyn nimipäivä on 4. kesäkuuta. Marsalkka Mannerheimilla oli Käthy-niminen ratsu, minkä vuoksi nimet on sijoitettu kalenterissa puolustusvoimain lippujuhlan päivään.
Kuvitteellisia Kate-nimisiä

Katherine ”Kate” Austen, yksi päähenkilöistä televisiosarjassa Lost
Katherine ”Kate” McArdle, toinen päähenkilöistä televisiosarjassa Kate & Allie
Kate McKay, toinen päähenkilöistä elokuvassa Kate & Leopold
Kate Roberts, televisiosarjassa Päivien viemää
Kenia (Commonwealth realm)

Kenian Commonwealth realm, virallisesti tunnettu nimeltä Kenia, oli nykyisen Kenian tasavallan edeltäjä. Valtio oli olemassa 12. joulukuuta 1963 – 12. joulukuuta 1964 välisenä aikana.
Kun Britannian valta alueella loppui vuonna 1963, myönnettiin Kenian siirtomaalle itsenäisyys Commonwealth realmina, jona maa pysyi tasan vuoden ajan.
Hallinto

Kenian ollessa Commonwealth realmina Britannian monarkki, joka oli tuolloin Elisabet II, pysyi maan valtionpäämiehenä. Valtionpäämiestä maassa edusti tuolloin kenraalikuvernööri. Kenian ollessa Commonwealth realmina kuningatar Elisabet II:a ehti edustaa vain yksi kenraalikuvernööri:
Malcolm John Macdonald (12. joulukuuta 1963 – 12. joulukuuta 1964)
Jomo Kenyatta toimi maan pääministerinä sekä hallituksen päämiehenä.
Commonwealth realmista tasavallaksi

Kun monarkia Keniassa lakkautettiin, tuli Kenian pääministeristä Jomo Kenyattasta maansa ensimmäinen presidentti.
Kiitorata (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kiitorata voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
kiitorata eli kiitotie, ilma-alusten laskeutumista ja lentoonlähtöä varten
Kiitorata (La Jetée), Chris Markerin lyhytelokuva vuodelta 1962
Kiitorata (Airport), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1970
Kiitorata, suomalainen musiikkiaiheinen televisio-ohjelma vuodelta 1995
Kiitorata, rap-artisti Uniikin sooloalbumi vuodelta 2012.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”kiitorata”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kiitojuna

Dm4-vetoinen kiitojuna.
Kiitojuna on nimitys Valtionrautateiden 1950-luvulla ajamille nopeille henkilöjunille. Kiitojunaliikenne käynnistyi vuonna 1954, jolloin valmistuivat Valmetilta ensimmäiset kolme kiitojunavaunustoa. Seuraavana valmistui vielä toiset kolme vaunustoa.
Yksi vaunusto muodostui kolmesta toisiinsa lyhytkytketystä kiitojunavaunusta. Keskimmäisessä vaunussa sijaitsi dieselaggregaatti, joka tuotti sähköä koko vaunustoon. Toisessa päätyvaunussa oli pieni keittiö. Yhdessä vaunustossa oli 153 istumapaikkaa.
Kiitojunat vedettiin pääosin niihin suunnitelluilla Dm4-moottorivaunuilla sekä joskus Hr11-dieselvetureilla. Niillä liikennöitiin Helsingistä Turkuun, Poriin, Vaasaan, Savonlinnaan ja Kuopioon. 110 km/h huippunopeudellaan ne olivat aikansa moderneinta junakalustoa Suomessa. Dm8- ja Dm9 -sarjojen moottorijunat kuitenkin korvasivat alkuperäiset kiitojunavaunustot kiitojunaliikenteestä jo 1960-luvulla. Kiitojunavaunustoja käytettiin sen jälkeen vielä moottoripikajuna- ja pikajunaliikenteessä, kunnes ne poistuivat lopullisesti käytöstä 1970-luvun alussa.
Juan Santamaría

| Juan Santamaría |
| --- | --- |
 Santamarían pronssipatsas Alajuelassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1831 Alajuela, Costa Rica
Kuollut: 11. huhtikuuta 1856 Rivas, Nicaragua
Ammatti:  sotilas
Vanhemmat:  Manuela Carvajal
Muut tiedot
Lempinimet:  El Erizo
Juan Santamaría (29. elokuuta 1831 – 11. huhtikuuta 1856) oli costaricalainen sotilas, joka sai surmansa yhdysvaltalaisen William Walkerin filibustereita vastaan käydyssä taistelussa Rivasin kaupungissa Nicaraguassa. Tarinan mukaan vapaaehtoiseksi ilmoittautuneen Santamarían onnistui ratkaista taistelu costaricalaisten hyväksi sytyttämällä filibustereiden kiivaasti puolustama rakennus tuleen juuri ennen kuolemistaan.
Santamarían tarinasta tehtiin 1880-luvulta alkaen costaricalaisen kansallisidentiteetin symboli. 11. huhtikuuta on maassa kansallinen vapaapäivä.
Elämäkerta > Nuoruus

Juan Santamaría syntyi Alajuelassa Costa Ricassa 29. elokuuta 1831. Hänen äitinsä Manuela Carvajal (tunnettiin myös nimellä Manuela Gallego) oli yksinhuoltaja. Santamaría itse tunnettiin lempinimellä "El Erizo" kiharien hiuksiensa mukaan. Hän oli etniseltä taustaltaan osittain musta.
Elämäkerta > Filibusterit

Vuonna 1856 William Walkerin johtamat filibusterit eli palkkasoturi- ja seikkailijajoukot olivat hyökänneet Keski-Amerikkaan. Tuolloinen maan presidentti Juan Rafael Mora Porras alkoi koota joukkoja heitä vastaan. Santamaría liittyi costaricalaisiin joukkoihin, jotka lähetettiin Nicaraguaan Walkerin filibustereja vastaan. Santamaría oli joukkojen rummunsoittaja. Marssi alkoi Alajuelasta 3. maaliskuuta 1856 ja huhtikuussa joukot olivat saapuneet Rivasin kaupunkiin Nicaraguassa. Walker vastasi costaricalaisten saapumiseen kokoamalla 750 omaa miestään vallatakseen Rivasin takaisin.
Elämäkerta > Rivasin taistelu

11. huhtikuuta alkoi kiivas Rivasin taistelu. Taisteluja käytiin lähes jokaisen rakennuksen hallinnasta. Erityisen tunnetuksi rakennuksista tuli niin sanottu "Mesón de Guerra". Walkerin joukkojen oli lopulta onnistunut vallata suuri osa kaupungin strategisista kohteista, mukaan lukien Mesón de Guerra. Costaricalaiset iskivät kuitenkin takaisin filibusterien tukeutuessa Mesón de Guerran rakennukseen. Juan Rafael Mora Porras määräsi rakennuksen sytytettäväksi tuleen sen puolustajien ulos ajamiseksi. Kaksi costaricalaista epäonnistui yrityksessään, kunnes Santamaría ilmoittautui vapaaehtoiseksi. Hän pyysi valtiota huolehtimaan äidistään mikäli hän saisi surmansa ja lähestyi rakennusta katuja pitkin puikkelehtien soihtu kädessään. Santamarían onnistui sytyttää rakennus tuleen ja sen puolustajat pakenivat. Hän oli kuitenkin myös itse saanut surmansa.
Jälkimaine

Juan Santamarían tarinasta ja sodasta filibustereja vastaan alettiin tehdä costaricalaista sankaritarinaa 1880-luvulla. Santamaríasta tuli kansallisen identiteetin symboli. Hänen kotikaupunkiinsa Alajuelaan pystytettiin vuonna 1891 Aristide Onésime Croisyn suunnittelema pronssipatsas. Costa Rican kansalliskokous julisti puolestaan 11. huhtikuuta kansalliseksi vapaapäiväksi Santamarían kuoleman muistoksi.
Juan Santamarían historiamuseo sijaitsee Alajuelassa ja se avattiin vanhassa vankilarakennuksessa vuonna 1980.
Aiheesta muualla

Juan Santamarían historiamuseo (espanjaksi)
Santamaría sytyttää Mesón de Guerran tuleen. Enrique Echandin maalaus vuodelta 1896.
Juan Santamarían historiamuseo Alajuelassa.
Kiitoksia

| Kiitoksia> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Alkueliöt Protista
Suku::  Kiitoksia  Vors, 1992
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiitoksia on vedessä elävien alkueläinten suku. Suvun taksonominen asema on vielä epätarkka, minkä vuoksi sukua ei toistaiseksi ole sijoitettu mihinkään kuntaa alempaan taksonomiseen tasoon.
Suvussa tunnetaan kaksi lajia, Kiitoksia ystava ja Kiitoksia kaloista. Näistä K. ystava on tieteelle kuvailtu ensimmäisen kerran Tvärminnestä Suomenlahdelta ja K. kaloista Sombre Lake -järvestä Signy Islandilta Etelämantereen läheisyydestä. Kiitoksia-suvun lajit ovat yksisoluisia eliöitä, joiden koko on 2–4 μm. Muodoltaan ne ovat pyöreitä. Lajit eroavat toisistaan siimamaisten ulokkeidensa osalta. K. kaloista -lajilla on kaksi uloketta: yksi pitkä ja toinen lyhyt. K. ystava -lajilla taas ulokkeita on vain yksi, pitkä siima.
Karate kesäolympialaisissa 2020

Karatessa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa ensimmäistä kertaa. Ottelut käytiin Nippon Budōkanilla, Tokiossa 5. – 7. elokuuta. Karatessa kilpailtiin katassa ja kumitessa. Katassa miehille ja naisille oli yksilökilpailut. Kumitessa oli kolme painoluokkaa kummallekin sukupuolelle.
Menestynein maa oli Japani, joka voitti kolme mitalia, joista yksi oli kultaa. Eniten mitaleja voitti Turkki, joka saavutti neljä mitalia, mutta ei yhtään kultamitalia. Yhdenkään maan urheilijat eivät saavuttaneet useampia kultamitaleja.
Aikataulu

Lähde:
|  | To 5 | Pe 6 | La 7 |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet | 67 kg | Kata   75 kg | Yli 75 kg |
| Naiset | Kata   55 kg | 61 kg | Yli 61 kg |
Mitaliyhteenveto > Miehet

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 67 kg   tiedot |  Steven Da Costa Ranska (FRA) |  Eray Şamdan Turkki (TUR) |  Darkhan Assadilov Kazakstan (KAZ)    Abdelrahman Al-Masatfa Jordania (JOR) |  |  |  |
| 75 kg   tiedot |  Luigi Busà Italia (ITA) |  Rəfael Ağayev Azerbaidžan (AZE) |  Stanislav Horuna Ukraina (UKR)    Gábor Hárspataki Unkari (HUN) |  |  |  |
| Yli 75 kg   tiedot |  Sajjad Ganjzadeh Iran (IRI) |  Tareg Hamedi Saudi-Arabia (KSA) |  Ryutaro Araga Japani (JPN)    Uğur Aktaş Turkki (TUR) |  |  |  |

| Kata   tiedot |  Ryo Kiyuna Japani (JPN) |  Damián Quintero Espanja (ESP) |  Ariel Torres Yhdysvallat (USA)    Ali Sofuoğlu Turkki (TUR) |  |  |  |
Mitaliyhteenveto > Naiset

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 55 kg   tiedot |  Ivet Goranova Bulgaria (BUL) |  Anželika Terljuha Ukraina (UKR) |  Bettina Plank Itävalta (AUT)    Wen Tzu-yun Kiinan Taipei (TPE) |  |  |  |
| 61 kg   tiedot |  Jovana Preković Serbia (SRB) |  Yin Xiaoyan Kiina (CHN) |  Giana Lofty Egypti (EGY)    Merve Çoban Turkki (TUR) |  |  |  |
| Yli 61 kg   tiedot |  Feryal Abdelaziz Egypti (EGY) |  Irina Zaretska Azerbaidžan (AZE) |  Gong Li Kiina (CHN)    Sofya Berultseva Kazakstan (KAZ) |  |  |  |

| Kata   tiedot |  Sandra Sánchez Espanja (ESP) |  Kiyou Shimizu Japani (JPN) |  Grace Lau Hongkong (HKG)    Viviana Bottaro Italia (ITA) |  |  |  |