Aleksei Nikolajevitš Tolstoi
Suku ja koulutus, kirjallisen uran alku

Aleksei Tolstoin isä oli kreivi, aatelistonjohtaja ja entinen husaari Nikolai Aleksandrovitš Tolstoi (1849-1900), kirjailijoiden Aleksei Konstantinovitš Tolstoin ja Leo Tolstoin pikkuserkun pikkuserkku. Jotkut elämäkerrat pitävät hänen isänään epävirallista isäpuolta, zemstvo-virkamies Aleksei Apollonovitš Bostromia (1852-1921), liberaalia maaorjuuden poistamista kannattavaa maanomistajaa, jonka Tolstoin äiti oli tavannut marraskuussa 1881. Hänen äitinsä oli lastenkirjailija Aleksandra Leontievna Turgeneva (1854-1906), joka oli sukua kirjailija Ivan Turgeneville.
Hän jätti aviomiehensä toukokuussa 1882 Aleksei Bostromin takia, jonka kanssa hän ei voinut virallisesti mennä naimisiin, koska oli ollut laillisesti naimisissa jo vuodesta 1873 lähtien. Aviomies oli töykeä, mustasukkainen ja väkivaltainen, sekä oli sekaantunut usean kerran kunnianloukkauksiin ja kaksintaisteluihin. Hän yritti pitää vaimonsa julkaisemalla tämän romaanin Levoton sydän (ven. Неугомонное сердце) Pietarin-matkalla keväällä 1882.
Aleksandra Leontievna huomasi olevansa raskaana huhtikuussa 1882, salasi avioliitossa tapahtuneesta raiskauksesta seuranneen raskautensa aviomieheltään ja hänen huostaansa kolme lastaan: Jelisavetan (1874-1940), joka vuonna 1898 julkaisi romaanin Lida; Aleksandrin (1878-1919), joka oli vuosina 1916-1917 Vilnan kuvernööri ja Mstislavin (1880-1949), joka oli agronomi ja Pietarin varakuvernööri. Kreivi Nikolai Tolstoi yritti haastaa Aleksei Bostromin kaksintaisteluun, tässä kuitenkaan onnistumatta. Nähtyään raskaana olevan vaimonsa ja Aleksei Bostromin asemalla nousemassa junaan, hän yritti ampua Bostromin syyskuussa 1882. Vuonna 1883 väkivallanteko tuomittiin kreivi Tolstoin hyväksi kunnian ja perheen puolustamisena, kirkko mitätöi avioliiton ja suositteli kreivitär Aleksandra Leontieva Tolstajalle elämänmittaista selibaattia eli naimattomuutta.
Aleksei vietti lapsuutensa vuodesta 1883 lähtien isäpuolensa Aleksei Bostromin pienellä Sosnovkan maatilalla lähellä Samaraa.
Maatila myytiin ja sen tuotolla Aleksei asui äitinsä kanssa vuosina 1897-1898 Syzranin kaupungissa, jossa hän kävi reaalikoulun neljättä luokkaa. Vuonna 1898 Tolstoi muutti Samaraan, jossa hän kävi kymnaasia. Aleksei Tolstoin kreivillinen arvo vahvistettiin vuonna 1901, hän oli käyttänyt 13-16-vuotiaaksi asti sukunimeä Bostrom. Emigranttikirjailjat Ivan Bunin, Roman Gul ja Nina Berberova esittivät Tolstoin aatelistaustasta aikanaan epäilyksiä.
Vuonna 1901 Aleksei Tolstoi suoritti ylioppilastutkinnon ja lähti Pietariin isältään perimänsä 30 000 ruplan turvin. Hän opiskeli insinööriksi Pietarin teknologisessa instituutissa ja keväällä 1905 hän meni harjoittelemaan Uralille Nevianskiin. Kirjassaan "Parhaat matkat Keski-Uralilla: tosiasiat, legendat, traditiot" (ven. Лучшие путешествия по Среднему Уралу: факты, легенды, предания) Tolstoi omisti ensimmäisen tarinansa, "Vanha torni" (ven. Старая башня, 1908) Nevianskin kaltevalle tornille. Vähän ennen opinnäytetyönsä puolustamista teknologisessa instituutissa ja tutkintotodistuksen saamista vuonna 1907 hän keskeytti opintonsa ja omistautui kokonaan luovalle uralle lähtemällä Pariisiin uuden vaimonsa Sofia Dimšitsin kanssa. Tolstoi yritti myös sepittää runoutta. Vuonna 1907 hän julkaisi Pariisissa runokokoelman "Lyrika" (ven.  Лирика) omakustanteena ja vuonna 1911 venäläiseen kansanperinteeseen perustuvan runokirjan "Väärä askel, tarina tunnollisesta miehestä" (ven. Неверный шаг (Повесть о совестливом мужике), mutta myöhemmin hän ei piitannut runoudesta. Kirjeessään adoptioisälleen Aleksei Bostromille hän valitti, että nimi "Tolstoi" tarkoitti sitä, että ihmiset odottivat häneltä paljon, vaikka Maksimilian Vološin vihjasi hänelle, että se oli etu.