Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen)
Aikajana > 2013 > Heinäkuu

Yhdysvallat sai haltuunsa valtavan määrän informaatiota Euroopassa siepatusta tietoliikenteestä. Esimerkiksi joulukuussa 2013, NSA keräsi arviolta 15 miljoonan puhelun ja 10 miljoonan Internet-datajoukon metatiedot päivässä. NSA vakoili myös Euroopan komissiota Brysselissä ja EU:n diplomaattisia laitoksia Washingtonissa ja YK:ssa asettamalla kuuntelulaitteita toimistoihin ja soluttautumalla tietoverkkoihin.
Osana UPSTREAM -ohjelmaansa, Yhdysvallat teki sopimuksia kaupallisten yritysten kanssa taatakseen, että sillä olisi mahdollisuus ja siten valmiudet valvoa merenalaisia valokuitukaapeleita, jotka kuljettavat sähköposteja, verkkosivuja, muita sähköisiä kommunikaatioita ja puheluita yhdeltä mantereelta toiselle valon nopeudella.
NSA on Brasilialaisen O Globo -lehden mukaan vakoillut miljoonien Brasilialaisten sähköposteja ja puheluita. Lisäksi lehti paljasti, että Australia ja Uusi-Seelanti ovat olleet mukana NSA:n maailmanlaajuisen analyyttisen järjestelmän XKeyscoren yhteiskäytössä. Lukuisen XKeyscore -järjestelmää ylläpitävän länsimaisen laitoksen joukossa on neljä tukikohtaa Australiassa ja yksi Uudessa-Seelannissa:
Pine Gap lähellä Alice Springsia, Australiassa. Tukikohta on osittain Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun (CIA) ylläpitämä.
Shoal Bay Receiving Station lähellä Darwinia, Australiassa. Tukikohta on Australian tiedustelupalvelun (ASD) ylläpitämä.
Australian Defence Satellite Communications Station lähellä Geraldtonia, Australiassa. Tukikohta on ASD:n ylläpitämä.
HMAS Harman Canberran ulkopuolella, Australiassa. Tukikohta on ASD:n ylläpitämä.
Waihopai Station lähellä Blenheimia, Uudessa-Seelannissa. Tukikohtaa ylläpitää Uuden-Seelannin Government Communications Security Bureau (GCSB).
O Globo -lehti julkaisi "Primary FORNSAT Collection Operations" -nimisen NSA:n asiakirjan, josta käy ilmi FORNSAT-järjestelmän sieppausasemien tarkat sijainnit ja koodinimet niin kuin ne olivat vuonna 2002.
NSA on Edward Snowdenin mukaan perustanut lukuisia salaisia tiedusteluyhteistyökumppanuuksia muiden länsimaisten hallitusten kanssa. NSA:n Foreign Affairs Directorate (FAD) on ollut vastuussa näistä sopimuksista, jotka ovat Snowdenin mukaan järjestetty niin, että muiden maiden hallitukset voivat "eristää johtajansa" julkiselta skandaalilta jos tiedot tämänkaltaisista joukkovalvontaa koskevista sopimuksista vuotaisi.
Der Spiegel -lehden julkaisemassa haastattelussa, Snowden syytti NSA:ta "saksalaisten kanssa sängyssä" olemisesta. NSA antoi Saksan BND:lle (ulkomaantiedustelu) ja BfV:lle (kotimaantiedustelu) oikeudet kiistanalaisen XKeyscore -järjestelmän käyttöön. BND luovutti vastapalveluna NSA:lle kopiot kahdesta järjestelmästä. Mira4 ja Veras -nimisten järjestelmien on sanottu ylittävän NSA:n signaalitiedustelukyvyt tietyillä alueilla. BND kerää massiivisia määriä rekisteritietoja päivittäin ja välittää ne NSA:lle Bad Aibling Station -nimisen Saksassa sijaitsevan satelliittimaa-aseman kautta. Pelkästään joulukuussa 2012, BND luovutti yli 500 miljoonaa rekisteritietoa NSA:lle.
Tammikuulle 2013 päivätyssä asiakirjassa, NSA tunnustaa BND:n yritykset heikentää yksityisyyttä koskevia lakeja:
»"BND on tehnyt työtä vaikuttaakseen Saksan hallitukseen jotta se höllentäisi tulkintaansa yksityisyyttä koskevista laeista ja antaisi suuremmat vapaudet tietojen jakamiselle."» 
(NSA)
Huhtikuulle 2013 päivätyn NSA:n asiakirjan mukaan, Saksasta on nyt tullut NSA:n "tuottelijain yhteistyötaho". Erillisen Snowdenin vuotaman "Menestystarinoita" -nimisen asiakirjan alaosiossa, NSA tunnusti Saksan hallituksen yritykset laajentaa BND:n kansainvälistä tiedonjakoa yhteistyötahojen kanssa:
»"Saksan hallitus muuttaa tulkintaansa yksityisyyden suojelua koskevasta G-10 laista … salliakseen BND:lle suuremman joustavuuden kun kyseessä on suojellun informaation jakaminen kansainvälisille yhteistyötahoille."» 
(NSA)
Saksan hallitus oli tämän lisäksi hyvin tietoinen PRISM -vakoiluohjelmasta kauan ennen kuin Snowden teki yksityiskohdat julkisiksi. Merkelin puolestapuhujan Steffen Seibertin mukaan, on olemassa kaksi erillistä PRISM-ohjelmaa – yksi on NSA:n käytössä ja toinen on Naton joukkojen käytössä Afganistanissa. Vakoiluohjelmat "eivät ole identtisiä".
The Guardian paljasti lisää yksityiskohtia NSA:n XKeyscore -työkalusta, jolla tiedustelualanyytikot voivat ennakkolupaa hakematta suorittaa hakuja valtavissa, miljoonien yksilöiden sähköposteja, verkkokeskusteluja ja selaushistorioita sisältävissä tietokannoissa. Viisi kuukautta sen jälkeen kun Outlook.com -palvelu astui testausvaiheeseen, Microsoft “kehitti valvontavalmiudet sieppaamaan” palvelun kautta lähetetyt salatut verkkokeskustelut. NSA:lla oli pääsy Outlook.com -palvelun sähköposteihin, koska “PRISM kerää tämän datan ennen kuin se salataan.”
Tämän lisäksi, Microsoft teki yhteistyötä FBI:n kanssa mahdollistaakseen NSA:n pääsyn heidän SkyDrive-pilvipalveluun. PRISM-valvontaohjelmaa kuvailtiin “joukkuepeliksi” 3. elokuuta 2012 päivätyssä NSA:n sisäisessä asiakirjassa.
CIA:n National Counterterrorism Center -yksiköllä on nyt valtuudet tarkastaa Yhdysvaltain kansalaisia koskevia liittohallituksen asiakirjoja mahdollisen lainvastaisen käyttäytymisen varalta, vaikka heitä ei epäiltäisi väärinteosta. NTC:llä ei aikaisemmin ollut näitä valtuuksia ellei henkilö ollut terroriepäilty tai kytköksissä meneillä olevaan tutkintaan.
Snowden myös vahvisti, että Stuxnet oli Yhdysvaltojen ja Israelin yhteistyössä kehittämä. Ranskalainen Le Monde -lehti julkaisi Edward Snowdenista riippumattoman raportin, jossa se paljasti, että Ranskan DGSE on myös harjoittanut joukkovalvontaa. Sanomalehti kuvaili DGSE:n harjoittamaa joukkovalvontaa “lainvastaiseksi ja vailla minkäänlaista vakavaa valvontaa”.