stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raittiuden Ystävät

Raittiuden Ystävien sihteerin huone.
Raittiuden Ystävät ry on vuonna 1853 perustettu suomalainen raittiutta edistävä yhdistys. Se on raittiusjärjestöjen keskusjärjestö, jonka alaisuudessa toimii paikallisyhdistyksiä ja jäsenliittoja. Raittiuden Ystävillä on myös  henkilöjäseniä.
Järjestö keskittyy ehkäisevään päihdetyöhön korostaen yksilöiden, perheiden, yhteisöjen ja yhteiskunnan vastuullisuutta päihdeasioissa sekä opastaa ihmisiä terveisiin elämäntapoihin. Järjestöllä on ollut paikallistoimintaa yhtäjaksoisesti 1880-luvulta alkaen ja se on järjestänyt kulttuuri-, liikunta- ja urheilutoimintaa sekä toiminut näytelmätoiminnan uranuurtajana Suomessa.
Raittiuden Ystävät ry on SOSTEn jäsenjärjestö.
Raittiuden Ystävät ry myöntää ansiomerkkejä, kunniamerkkejä, vuosimerkkejä ja kunniakirjoja. Yhdistys perusti Joutsenon opiston vuonna 1950. Nykyisin opiston ylläpitäjänä toimii Joutsenon Opiston kannatusyhdistys ry.
Vuoden raittiusteko

Vuoden raittiusteko -tunnustus myönnetään vuosittain raittiutta ja terveitä elämäntapoja merkittävästi edistäneelle henkilölle tai muulle taholle. Ensimmäisenä tunnustuksen sai Matti Vanhanen (2003); myöhempiin tunnustuksen saajiin lukeutuu Arno Kotro (2006), joka on puhunut alkoholinkäytön lopettamisestaan julkisuudessa.
Tunnustuksen ovat saaneet:
2003: pääministeri Matti Vanhanen
2004: professori Ilmari Koppinen
2005: Lappeenrannan NMKY ry
2006: kirjailija Arno Kotro
2007: raittiustoimenjohtaja Leena Miettinen
2008: Suomen Lääkäriliitto
2009: teko, jossa kansalainen puuttui lapsiin ja nuoriin kohdistuvaan alkoholimainontaan
2010: erikoissuunnittelija Markku Soikkeli
2011: Kaisa Saari, Selvä Syksy -kampanjasta
2012: Jari-Pekka -liikenneasemat (Jari Koponen)
2013: raittius- ja vapaaehtoistyön aktiivi Ahti Auno
2014: kansanedustaja Merja Mäkisalo-Ropponen ja piispa Matti Repo
2015: Siskonpeti-sketsisarjan sketsi Viinapäivä
2016: Lea Ansamaa ja Ylen Inhimillinen tekijä -ohjelma
2017: Jukka Lindström ja Noin viikon uutiset -ohjelma
2018: Alkon julkaisema Lydia-videopelin mobiiliversio
Kirjallisuutta

Ahonen, Jukka: Raittiuden voima: Raittiuden ystävät 1853–2003.  Helsinki:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18920-4
Ferenc I Rákóczi

| Ferenc I Rákóczi |
| --- | --- |
 Ferenc I Rákóczi maalauksessa vuoden 1670 paikkeilta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1645
Kuollut: 8. heinäkuuta 1676
Vanhemmat:  György II Rákóczi Zśofia Báthory
Puoliso:  Ilona Zrínyi
Lapset:  Ferenc II Rákóczi
Ferenc I Rákóczi (24. huhtikuuta 1645 – 8. heinäkuuta 1676) oli unkarilainen ylimys, kapinajohtaja ja maata hallinneiden Habsburgien vastaisen salaliiton jäsen. Rákóczin johtama kapina vuonna 1670 kukistettiin lopulta nopeasti. Monet salaliiton jäsenet teloitettiin, mutta Rákóczin henki säästyi hänen äitinsä vaikutusvallan ansiosta. Rákóczi kuoli vuonna 1676.
Ferenc I:n poika Ilona Zrínyin kanssa, Ferenc II Rákóczi, oli sittemmin myös merkittävä unkarilainen kapinajohtaja.
Elämäkerta

Ferenc Rákóczi syntyi 24. huhtikuuta 1645. Hänen isänsä oli Transsilvanian ruhtinas György II Rákóczi. Ferencin isä oli kalvinisti, mutta Ferencistä tuli katolinen äitinsä Zśofia Báthorin vaikutuksesta. Ferenc oli isänsä kruununperijä, mutta lopulta hänestä ei koskaan tullut Transsilvanian ruhtinasta. György kuoli vuonna 1660 ja samana vuonna Osmanien valtakunnan joukot etenivät ruhtinaskuntaan. Sotaan sekaantuivat myös Habsburgit, mutta heidän sotaretkensä turkkilaisia vastaan epäonnistui vuonna 1661. Ruhtinaskunnan menettäminen herätti suuttumusta Unkarista, jolle saatiin lisäsyy vuosina 1663–1664 käydyn sodan jälkeen solmitusta epäedullisesta Vasvárin rauhasta. Habsburgien vastaisen tyytymättömyyden kasvaessa Unkarissa alettiin valmistella Habsburgien vastaista kapinaa.
Ferenc Rákóczi meni vuonna 1666 naimisiin Kroatian baani Péter Zrínyin tyttären Ilona Zrínyin kanssa. Sittemmin Rákóczi ja Péter Zrínyi kuuluivat kreivi Ferenc Wesselényin johtamaan salaliittoon, jonka tavoitteena oli aseellinen kapina Ranskan tai Osmanien valtakunnan tuella. Salaliittolaisten suunnitelmista saatiin kuulla Wienissä jo ennen suunnitelmien toteuttamista, mutta vastatoimiin ei ryhdytty. Vuonna 1670 Ferenc Rákóczi sai vaivoin nostatettua kapinan Ylä-Unkarissa (nykyisessä Slovakiassa). Odotettua ulkopuolista tukea kapinalle ei kuitenkaan saapunut, ja lisäksi salaliittolaisilta puuttui yhtenäinen strategia. Keisarilliset joukot kukistivat kapinan suhteellisen nopeasti. Salaliittolaisten johtajia vangittiin ja monet saivat varoittavana esimerkkinä kuolemantuomion, heidän joukossaan esimerkiksi Péter Zrínyi. Ferenc Rákóczi sai pitää henkensä, koska  hänen äidillään oli vaikutusvaltaa jesuiittojen keskuudessa. Hänen avullaan Ferenc Rákóczin henki säästettiin suuria lunnaita vastaan.
Ferenc Rákóczi kuoli 8. heinäkuuta 1676. Ferencin ja Ilona Zrínyin pojasta Ferenc II Rákóczista tuli sittemmin myös merkittävä unkarilainen kapinajohtaja.
Raitasardelli

| Raitasardelli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Sillikalat Clupeiformes
Alalahko::  Clupeoidei
Heimo::  Sardellit Engraulidae
Alaheimo::  Engraulinae
Suku::  Anchoa
Laji::  hepsetus
Kaksiosainen nimi
 Anchoa hepsetus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Esox hepsetus Linnaeus, 1758  Stolephorus perthecata Goode & Bean, 1882 
Katso myös
   Raitasardelli Wikispeciesissä   Raitasardelli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Raitasardelli (Anchoa hepsetus) on sardellien (Engraulidae) heimoon ja Engraulinae-alaheimoon kuuluva subtrooppisissa murto- ja merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Raitasardellin tavallinen pituus on 11 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 15,3 senttimetrin mittaan. Sen kuono on terävä ja pituudeltaan noin kolme neljäsosaa silmän pituudesta. Yläleuka on pitkä. Peräevän alkukohta on suunnilleen keskikohdassa selkäevän tyven kanssa samassa kohdassa. Peräaukko on lähempänä peräevän alkukohtaa kuin vatsaevien kärkeä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Raitasardellia tavataan Atlantin valtameren länsiosassa Yhdysvaltain rannikkoa pitkin Massachusettsista etelään, koko Meksikonlahdella ja Karibianmerellä sekä Etelä-Amerikan rannikkoa pitkin Uruguayyn asti. Se harhailee toisinaan pohjoiseen Maineen tai Nova Scotiaan. Se on laajalti levinnyt ja yleinen siellä, missä sitä tavataan matalissa rannikkovesissä, kuten murtovesilahdissa ja estuaareissa, mitkä ovatkin sen tavallisimpia elinympäristöjä, mutta sitä on kuitenkin havaittu jopa 70 metrin syvyydestä. Se muodostaa usein suuria parvia. Se sietää monenlaisia ​​suolapitoisuuksia hypersuolaisesta lähes makeaan veteen.
Ravinto ja elintavat

Nuorena raitasardelli syö pääjalkaisia ja hieman myöhemmin myös kotiloita, huokoseläimiä, raakkuäyriäisiä ja toisinaan nivelmatoja. Aikuisena sen ravintoa ovat pienet planktoniset pohjaeläimet. Lisääntyminen tapahtuu kevään ja kesän aikana satamissa, estuaareissa, salmissa mutta myös rannikkojen ulkopuolella. Naaras tuottaa kerralla 1300 mätimunaa jokaista painogrammaansa kohden. Yhdysvalloissa kutu ajoittuu maaliskuusta elokuuhun, mutta esimerkiksi Meksikon Campechessa sitä tapahtuu ympäri vuoden. Vuoden 1998 tutkimusten perusteella naaraat saavuttavat sukukypsyyden 4,8 senttimetrin ja koiraat 4,3 senttimetrin mittaisina. Raitasardelli on Meksikonlahden pohjoisosassa tärkeä saalis oka-ahvenelle (Rachycentron canadum).
Kalastus ja käyttö

Raitasardellia pyydetään ranta- ja venenuotilla sekä myös hienojakoisilla trooleilla ja heittoverkoilla. Sitä käytetään ruokakalana Karibian pohjoisosissa. Lajia käytetään todennäköisesti syöttikalateollisuudessa, mutta sitä ei kuitenkaan kalasteta juurikaan tähän tarkoitukseen.
Meksikonlahdesta pyydetty raitasardelli.
Mick Ralphs

| Mick Ralphs |
| --- | --- |
 Ralphs esiintymässä Bad Company -yhtyeen jäsenenä vuonna 1976.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1944 (ikä 80)
Muusikko
Tyylilajit:  hard rock, blues rock, glam rock
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  The Doc Thomas Group, Mott the Hoople, Bad Company, Ian Hunter & the Rant Band
Levy-yhtiöt:  Angel Air Records 
Aiheesta muualla
www.mickralphs.co.uk
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael Geoffrey ”Mick” Ralphs (s. 31. maaliskuuta 1944 Hereford, Englanti, Britannia) on brittiläinen kitaristi, joka on soittanut muun muassa Mott the Hoople- ja Bad Company -yhtyeissä.
Ura

Ralphs oli jäsen 1960-luvulla vaikuttaneessa The Buddies -nimisessä blues rock -yhtyeessä, joka julkaisi yhden singlen vuonna 1964. Buddiesista hän siirtyi mod-tyyliseen Doc Thomas Groupiin, jolta ilmestyi albumi Italiassa. Yhtye vaihtoi vuonna 1968 nimekseen Silence, ja seuraavana vuonna yhtyeestä kehittyi Mott the Hoople, joka teki läpimurtonsa vuonna 1972 David Bowien kirjoittamalla kappaleella ”All the Young Dudes”. Mott the Hooplen suosion kasvaessa  lisääntyi myös Ian Hunterin rooli yhtyeen laulunkirjoittajana. Hunter kirjoitti yhä kunnianhimoisempia kappaleita, kun taas Ralphs piti  yksinkertaisemmasta rockista.
Ralphs lähti Mott the Hooplesta vuonna 1973 ja perusti kahden entisen Free-yhtyeen jäsenen kanssa uuden yhtyeen Bad Company. Ralphsin sävellys ”Can’t Get Enough” oli Bad Companyn ensimmäinen menestyskappale, ja sen vauhdittamana yhtyeen vuonna 1974 julkaistu esikoisalbumi nousi Yhdysvaltain listaykköseksi. Bad Company julkaisi lukuisia menestysalbumeja aina hajoamiseensa ja vuoteen 1982 asti, minkä jälkeen yhtye on tehnyt useita paluita, joissa Ralphs on ollut mukana.
Ralphs julkaisi vuonna 1984 ensimmäisen sooloalbuminsa Take This!. Toinen albumi It’s All Good ilmestyi 2001.
Virginia Ramírez

| Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 |  |  |
Virginia Ramírez Merino (s. 22. toukokuuta 1964 Madrid) on espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Espanjan olympiakultaa voittaneessa maajoukkueessa Barcelonassa 1992. Hän pelasi myös maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1986 ja 1994 sekä Champions Trophyssa vuonna 1993.
Ramiro I (Aragonia)

Ramiro I. Kirjankuvitusta 1200-luvulta.
Ramiro I (k. 8. maaliskuuta 1063 tai 8. toukokuuta 1069) oli Aragonian kuningas vuosina 1035–1063.
Ramiro sai kuningaskuntansa isänsä Sancho III Suuren jaettua valtakuntansa neljän poikansa kesken.
Taifoista vain Zaragozalla oli yhteinen raja jokaisen kristityn kuningaskunnan kanssa, joten se oli luonnollinen suunta näiden laajentumiselle. Ramiro I uhkasi taifan pääkaupunkia Zaragozaa. Vapautuakseen vaarasta kuningas al-Muqtadir lupasi maksaa Ramiron veljelle Kastilian ja Leónin kuninkaalle Ferdinand I:lle pakkoveroa. Ferdinandin joukot ajoivat vuonna 1063 aragonialaiset pois taifasta.
Ramiro I kuoli pian tämän jälkeen, ja kuninkaaksi nousi hänen poikansa Sancho I (1063–1094). Ramiron vaimo ja Sancho I:n äiti oli Gilberga (k. 1054), Couseransin, Foix’n ja Bigorren kreivin Bernard-Rogerin tytär.
Timon (Lukianos)

| Timon eli Ihmisvihaaja> Τίμων.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Lukianos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  satiiri
Julkaistu:  100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Aapo Junkola
Kustantaja:  Juvenes Print
Julkaistu:  2003
ISBN:  952-91-5732-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Timon eli Ihmisvihaaja (m.kreik. Τίμων, lat. Timon) on Lukianoksen kirjoittama dialogimuotoinen satiiri, joka käsittelee köyhyyttä ja rikkautta.
Historia

Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan. Teoksessa Timon, toiselta nimeltään Ihmisvihaaja, satiirin aiheena on 400-luvulla eaa. elänyt Timon Ateenalainen, joka tunnettiin misantrooppina eli ihmisvihaajana. Lukianos on saattanut saada aiheensa komediakirjailija Antifaneelta, joka kirjoitti Timon-nimisen sittemmin kadonneen näytelmän. Myöhemmin sama henkilö tunnetaan muun muassa William Shakespearen näytelmästä Timon Ateenalainen (Timon of Athens).
Sisältö

Satiirin päähenkilö Timon on ollut aiemmin rikas, ja tällöin hänen ympärillään on ollut paljon ystäviä, jotka ovat nauttineet hänen antamistaan lahjoista. Kun Timon oli köyhtynyt, ystävät olivat kaikonneet, eivätkä suostuneet enää edes tuntemaan häntä. Timon oli päätynyt palkkarengiksi kuokkimaan maata neljän obolin päivämaksulla.
Teoksen alussa Timon huutaa Zeukselle ja syyttää tätä laiskuudesta, kun tämä ei enää rankaise väärintekijöitä. Hän sanoo Zeuksen nukkuneen kauemmin kuin Epimenides, ja jättävän kostamatta jopa temppeliensä ryöstäjille. Timon valittaa, ettei Zeus myöskään kosta hänet unohtaneille entisille ystäville.
Zeus kuulee Timonin huudon, ja päättää auttaa tätä. Hän lähettää Hermeen ja Rikkauden Aarre mukanaan Timonin avuksi. Rikkaus valittaa, koska Timon on kohdellut häntä aiemmin niin huonosti eikä ole pitänyt hänestä kiinni. Hermes ja Rikkaus keskustelevat pitkään jälkimmäisen luonteesta, kuten siitä, miksi pahat ihmiset ovat useammin rikkaita kuin hyvät:
»Rikkaus: [Zeus] lähetti minut aina etsimään niin vaikeasti löydettävää, joka kauan sitten oli kadonnut maailmasta [...] Kun näin ollen hyviä ihmisiä on vähän ja pahat enimmäkseen täyttävät kaupungit, minun on vaelluksillani helpompi lyöttäytyä heidän seuraansa ja joutua heidän verkkoihinsa.»
Timonin seurassa oleva Köyhyys lähtee pois, kun Rikkaus tulee. Timon ottaa Hermeen ja Rikkauden vastaan tylysti, ja Rikkaus on jo valmis peräytymään. Timon suostuu kuitenkin lopulta ottamaan Rikkauden vastaan tämän pidettyä itselleen puolustuspuheen.
Tuskin on Timonin kuokka iskenyt suureen kulta-aarteeseen, kun tämän entiset ystävät palaavat hännystelemään häntä jälleen. Mielistelijöihin kuuluvat muiden muassa Gnathonides, Filiades, puhuja Demeas sekä filosofi Thrasykles. Timon ajaa kaikki pois kuokallaan ja kiviä heitellen.
Demeas muun muassa yrittää kehua Timonin maasta taivaaseen, ja sanoo kansankokouksen päättäneen hänen ehdotuksestaan, että Timon on nyt Olympian kisojen kaikkien lajien voittaja (yhtenä päivänä) sekä sotasankari, joka hävitti kaksi spartalaisten divisioonaa. Hänen patsaansa tultaisiin pystyttämään Athenen patsaan viereen Akropoliille. Kun Timon lyö Demeasta, tämä syyttääkin häntä Akropoliin polttamisesta.
Thrasykles puolestaan väittää, ettei ole tullut samassa tarkoituksessa kuin muut, vaan johdattaakseen Timonia hyveeseen. Hän kehottaa tätä heittämään kultansa mereen — tosin vain matalaan rantaveteen ainoastaan Thrasykleen itsensä nähden.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Lukianos: Timon eli Ihmisvihaaja. Teoksessa Jumalatarten kauneuskilpa ja muita satiireja.  (Suomentanut Kaarle Hirvonen)  Espoo:  Littera, 1983.  ISBN 951-9356-01-0
Lukianos: Timon ihmisvihaaja. Teoksessa Satiireja 2.  (Suomentanut Aapo Junkola)  Tampere:  Juvenes Print, 2003.  ISBN 952-91-5732-0
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä

Lucian: Timon. Teoksessa Lucian: Works.  (Volume II. Loeb Classical Library 54)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1915.  ISBN 0674990609
Aiheesta muualla

Lucian: Timon. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Lucian: Timon the Misanthrope. (englanniksi)
Rakkautta maailmaan

| Rakkautta maailmaan Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Microvox, 1978
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP, MC
 Tuottaja(t): Jukka Kuoppamäki/Satsanga
 Tyylilaji: iskelmä, folk, country
 Kesto: 38.06
 Levy-yhtiö: Satsanga Records
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Pilvet 1977 | Rakkautta maailmaan 1978 | Parhaita 4 1978 |
Rakkautta maailmaan on Jukka Kuoppamäen vuonna 1978 julkaistu albumi. Kaikki sävellykset ja sanoitukset ovat Jukka Kuoppamäen. Rakkautta maailmaan on Kuoppamäen viimeinen Satsangan kautta julkaistu studioalbumi. Musiikillisesti haasteellisena pidetty levy jäi ilmestyessään vähälle huomiolle. Se lieneekin tuntemattomin koskaan tehty Kuoppamäen albumi.
Levyn kappaleet ovat peräisin ajalta, jolloin Kuoppamäki opiskeli toista vuotta Länsi-Saksassa. Tämä heijastuu myös albumin aihepiireihin. Esimerkiksi kappale ”Sorsanpoika” viittaa vanhaan tarinaan, jossa sorsanpoika silmät avatessaan painaa kotijärven muodot mieleensä, löytääkseen sinne takaisin. ”Siellä jossain on maa” kertoo kaipuusta Suomeen – sinne missä keskiyön aurinko paistaa. Singlenä julkaistiin kappale ”Idän harharetket” B-puolenaan albumille kuulumaton ”Älä taita kukkaa”.
Albumin sovitti Kari Hillo, joka oli aikoinaan sovittanut lukuisia Kuoppamäen albumeja kuuluessaan Castanja-yhtyeeseen.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on kirjoittanut Jukka Kuoppamäki.
A-puoli
Rakkautta maailmaan – 3.10
Sorsanpoika – 2.52
Ohdakkeet ja ruusut – 3.14
Valkoinen lilja – 3.04
Tietä raivaamaan – 4.07
Sofia – 2.54
B-puoli
Sinun rakkautesi – 3.55
Idän harharetket – 3.18
Siellä jossain on maa – 2.48
Mies, jolla ei ollut paikkaa – 2.53
Sinun minäsi – 3.24
Sinä, minä, hän – 2.37
Tekijät

Sovitukset: Kari Hillo
Säestys: Castanja
Äänitys: Microvox / Pekka Nurmikallio
Kannen suunnittelu: Mikko Kuoppamäki
Tuottaja: Jukka Kuoppamäki / Satsanga
Kustantaja: JKC-Music
Ramón Berenguer II

Ramón Berenguer II kuvattuna 1500-luvun maalauksessa.
Ramón Berenguer II:n hauta Gironan katedraalissa.
Ramón Berenguer II (1053/1054 – 5. joulukuuta 1082) oli Barcelonan kreivi vuodesta 1076 kuolemaansa saakka.
Hän peri vallan isänsä Ramón Berenguer I:n jälkeen. Isä oli jakanut hallinnon kahdelle pojalleen: Ramónille ja tämän kaksosveljelle Berenguer Ramón II:lle. Isän testamentin mukaan veljesten tuli hallita yhtäläisin ehdoin, mutta testamenttia tarkemmin lukiessa käy selville, että se oli suosiollisempi Ramón Berenguerille.
Ramón Berenguer II:n kutsumanimi (esp. Cabeza de Estopa, kat. Cap d'Estopes) juonsi hänen vaaleista hiuksistaan.
Joulukuun 5. päivänä 1082 Ramón Berenguer II oli lähestymässä Barcelonaa nykyisen Gualban kunnan seudulla, kun hänen kimppuunsa käytiin ja hänet tapettiin. Ruumis vietiin Gironaan, jonne se haudattiin. Hänen veljensä oli syyllinen murhaan.
Ramón Berenguer II:n vaimo Mafalda de Apulia, kutsumanimeltään Mahalda tai Matilda, (noin 1059 – noin 1111/1112) oli Apulian herttuan Robert Guiscardin ja Salernon Sikelgaitan tytär. Pariskunnan poika Ramón Berenguer III nousi valtaan 1097.
MV RAMB II

| MV Ikutagawamaru |
| --- | --- |

Tyyppi:  banaanilaiva, apuristeilijä
Lippuvaltio:   Japani
Aiemmat nimet:  MV RAMB IV RN RAMB II
Omistaja:  Keisarillisen Japanin laivasto
Aiemmat omistajat:  Regia Azienda Monopolio Banane 1937-1940 Regia Marina 1940-1943
Rakennustelakka:  Cantieri Riuniti dell'Adriatico, Trieste & Monfalcone
Rakennusnumero:  1181
Luovutettu:  1937
Status:  apuristeilijäksi 1940 uponnut ilmahyökkäyksessä 12. tammikuuta 1945
Tekniset tiedot
Pituus:  122 m
Leveys:  14,6 m
Bruttovetoisuus (GT):  3667
Koneisto:  2 dieselmoottoria
Nopeus:  18,5 kn
Lähteet:  http://www.wrecksite.eu/wreck.aspx?157319
MV RAMB II (ital. Regia Azienda Monopolio Banane, RAMB) oli Italian banaanimonopolin banaanilaiva, joka pakkosiirrettiin 1940 Italian kuninkaalliselle laivastolle apuristeilijäksi.
Palvelus

Alus palveli Italian Punaisenmeren osastossa. Se murtautui 22. helmikuuta 1941 Massawasta hieman ennen Italian Itä-Afrikan antautumista merelle. Alus saapui 23. maaliskuuta 1941 Kōbeen, Japaniin. Sen piti toimia kaapparina Tyynellä valtamerellä, mutta edelleen puolueettoman Japanin viranomaiset estivät aluksen käytön. Alus riisuttiin aseista ja siirrettiin Japanin viranomaisille kuljetusalukseksi nimettynä Calitea II:ksi.
Italian antauduttua aluksen miehistö upotti aluksensa Kōben satamaan. Japanin viranomaiset nostattivat aluksen ja nimesi sen Ikatagawamaruksi. Alus palveli keisarillisen Japanin laivastossa, kunnes se upposi Yhdysvaltain ilmavoimien hyökkäyksessä 12. tammikuuta 1945.
Bengt Ramström

Bengt "Pinnen" Ramström (s. 25. joulukuuta 1954) on ruotsalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan välihyökkääjä. Hän voitti kolme maailmanmestaruutta Ruotsin maajoukkueessa ja useita Ruotsin-mestaruuksia IF Bolticin joukkueessa. Hänet valittiin Ruotsissa vuoden pelaajaksi vuosina 1977, 1979 ja 1982.
Hannu Rajaniemi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 15. syyskuuta 1953
Syntymäpaikka: Seinäjoki, Suomi
Kuolinaika: 29. elokuuta 2008 (54 vuotta)
Kuolinpaikka: Seinäjoki, Suomi
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 172 cm
Lempinimi: Köppä
Junioriseurat
: Seinäjoen Palloseura
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1972–1976 | SePS | 54+ | (10) |
| 1977–1978 | MiPK | 44 | (18) |
| 1979–1983 | Sepsi-78 | 99+ | (79) |
| 1984–1986 | Lapuan Virkiä |  ? | (31) |
| 1988 | TP-Seinäjoki | 5 | (0) |
Maajoukkue
| 1979–1987 | Suomi | 11 | (3) |
Valmennusura
1987–1992: TP-Seinäjoki
–1997: Sepsi-78
1998–1998: TP-Seinäjoki
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hannu Rajaniemi (15. syyskuuta 1953 Seinäjoki – 29. elokuuta 2008 Seinäjoki) oli suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Rajaniemi oli vasenjalkainen. Rajaniemi vietti uransa parhaat vuodet Seinäjoen Sepsi-78:ssa ja Mikkelin Pallo-Kissoissa. Hän voitti vuonna 1980 Mestaruussarjan maalikuninkuuden 19 maalillaan. Rajaniemi pelasi maajoukkueessa tehden kolme maalia. Myöhemmin Rajaniemi toimi vielä valmentajana.
Perhe ja yksityiselämä

Rajaniemi syntyi Seinäjoella 15. syyskuuta 1953. Hänen vanhempansa olivat Armas ja Sylvi, jotka kannustivat Rajaniemeä erilaisissa harrastuksissa. Rajaniemi avioitui vaimonsa Ritvan kanssa vuonna 1976 ja he saivat kaksi lasta. Lisäksi Rajaniemellä oli kuollessaan kaksi lastenlasta. Ammatiltaan Rajaniemi oli opettaja.
Rajaniemi valmistui Savonlinnasta. Hän toimi pitkään opettajana Seinäjoella Marttilan (Keskustan) ja Alakylän ala-asteilla. Sittemmin hän sai viran Seinäjoelta Pohjan koulun rehtorina. Rajaniemi kuoli pitkän sairauden jälkeen 29. elokuuta 2008 Seinäjoen sairaalassa.