Play It Loud
Julkaisu ja vastaanotto > Kriitikoiden arvioita

| Kriitikoiden vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Kriitikoiden vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
AllMusic: 
Brittiläinen New Musical Express -lehti albumin arvostelussaan kiinnitti huomiota soiton ja laulun aggressiivisuuteen, vaikkakin kirjoittaja mainitsi yhtyeen myös osaavan säädellä äänenvoimakkuutta taidokkaasti. Hän kritisoi solisti Holderia liiasta huutamisesta mutta toisaalta koki hänen äänenkäyttönsä olevan mahdollisesti osa yhtyeen viehätystä. Melodisemmasta kappaleesta hän mainitsi esimerkkinä laulun ”Could I”. Kirjoittaja myös sanoo, että yhtye onnistuu hyvän rytmin ja kättentaputusten luomisessa kappaleessa ”Dirty Joker” ja että kappaleessa ”Sweet Box” yhtye hyökkää raivolla kitaroiden ja laulun kanssa.
Yhdysvaltain Illinoisissa julkaistavan The Dispatch -lehden Dink Lorance kuvasi albumia kehumisen arvoiseksi vaivannäöksi. Yhtyeen erikoisuutena hän piti keskittymistä äänekkääseen rockiin. Lorance näki hittipotentiaalia kappaleissa ”Raven” ja ”One Way Hotel”, koska ne osoittavat yhtyeen kyvyt soittamisessa ja laulamisessa. Sladen versiota kappaleesta ”The Shape of Things to Come” hän kertoi pitävänsä parempana kuin alkuperäistä, mutta suurimmaksi suosikikseen hän nosti kappaleen ”Know Who You Are”. Hyviksi kappaleiksi Lorance listasi myös laulut ”Pouk Hill”, ”I Remember”, ”See Us Here” ja ”Angelina”.
Ohiolaisen Dayton Daily News -lehden John Bryant kirjoitti, että Sladesta saa hyvän käsityksen silloin, kun soittaa sitä lujaa, kuten albumin nimi käskee. Bryant kuvasi yhtyeen rockia hillittömäksi, rytmiä leppymättömäksi ja sanoituksia ylpeiksi mutta puolusteleviksi.
Q-lehti arvioi albumia vuonna 1991. Sen mukaan yhtye esitti levyllä musiikkiaan aiempaa tiukemmalla groovella, mikä kuuluu etenkin kappaleessa ”The Shape of Things to Come”. Lehden mielestä kappale kuulostaa vielä noin 20 vuotta myöhemminkin jännittävältä ja hyökkäävältä, mutta muista kappaleista puuttuu todellinen palo.
AllMusicin Joe Viglione kuvaa Play It Loud -albumia älykkääksi rock-albumiksi ja kirjoittaa, että sillä niin yhtyeen musiikki kuin imagokin kehittyivät. Hän sanoo, että myöhempään Sladeen verrattuna yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia olivat totisempia ja vaativat useita kuuntelukertoja avautuakseen. Viglionen mielestä Play It Loud on kokonaisuudessaan hyvä albumi. Hän antaa albumilla kolme arvostelutähteä viidestä mahdollisesta.
Soundi-lehden numerossa 9/2006 Asko Alanen arvioi samana vuonna ilmestynyttä Beginnings / Play It Loud -yhteisalbumia, jolle hän antoi kaksi arvostelutähteä viidestä mahdollisesta. Alasen mukaan skinhead-kantisella Play It Loud -albumilla yhtyeen vahvuudet alkavat paljastua. Yhtyeen omisssa kappaleissa, kuten ”Raven”, ”Dirty Joker” ja ”Sweet Box”, korostuvat melodisen popin rankka kitaravoima ja Noddy Holderin raspiääni. ”Angelina”-coveria hän pitää yllätysvalintana. Ylitse muiden nousee kuitenkin hänen upeaksi kehumansa ”The Shape of Things to Come”. Q-lehden Andy Fyfe kirjoitti saman levyn arvostelussaan, että Sladen glam rock -persoona piti sisällään vakavasti otettavaa syvällisyyttä.
Beginnings / Play It Loud -albumin (2006) kansiteksteissä musiikkitoimittaja Dave Ling kirjoittaa, että huonosta kaupallisesta menestyksestään huolimatta Play It Loud on aliarvostettu palanen Sladen katalogissa. Albumilla Noddy Holderin ääni alkoi osoittaa potentiaaliaan, ja kappaleet ”The Shape of Things to Come”, ”Raven”, ”Dapple Rose” ja ”Know Who You Are” todistivat yhtyeen pystyvän yhdistelemään juonikkuutta ja uhoa.