stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Explorer
Käyttöhistoria

Alus oli amerikanruotsalaisen matkatoimistoyrittäjän Lars-Eric Lindbladin suuri unelma, joka toteutti hänen vuonna 1964 saamansa idean järjestää turistiristeilyjä Etelämantereelle. Vuonna 1969 vastavalmistunut Lindblad Explorer luovutettiin K/S A/S Explorer & Con haltuun, joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Oslo. Rekisteröinnin jälkeen alus aloitti risteilyt antarktisilla vesillä. 11. helmikuuta 1972 alus ajoi karille lähellä Antarktiksella sijaitsevaa La Plaza Pointia. 25. helmikuuta saksalainen hinaaja veti Lindblad Explorerin karilta ja hinasi sen Argentiinan pääkaupunkiin Buenos Airesiin väliaikaisesti kunnostettavaksi. Toukokuun alussa laiva hinattiin Norjaan, jossa se kunnostettiin. Kesäkuussa bahamalainen United Cruising -varustamo osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle. Vuonna 1980 Lindblad Swire Cruises osti laivan. Kesällä 1982 Salénia -varustamo osti Lindblad Explorerin ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Tukholma. Joulukuussa 1983 alus siirtyi Ferry Services Curacaon haltuun ja Alankomaiden Antillien lipun alle. Jälleen lokakuussa 1985 omistaja vaihtui, kun Vienna Internationell Shipping Corp osti laivan ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle Society Explorer -nimisenä. Lokakuussa 1989 Society Explorer siirtyi Liberian lipun alle.
Vuonna 1992 Explorer Shipping osti aluksen ja rekisteröi sen Explorer-nimisenä Liberian lipun alle. Vuonna 2004 kanadalainen GAP Adventures osti laivan. Uusi omistaja piti laivan edelleen Liberian lipun alla. Marraskuusta 2004 maaliskuuhun 2005 välisen ajan Explorer teki risteilyjä Antarktikselle, minkä jälkeen siirtyi risteilemään Amazonille Etelä-Amerikkaan. Kesällä 2005 Explorer siirtyi Grönlannin ja Kanadan vesille. Myös vuonna 2006 Explorer risteili samoilla vesillä kuin edellisenäkin vuonna.
Käyttöhistoria > Uppoaminen

23. marraskuuta 2007 Explorer törmäsi jäävuoreen Kuningas Yrjön saaren edustalla lähellä Eteläisiä Shetlanninsaaria ollessaan 19 vuorokauden pituisella risteilyllä Etelämantereella. Aluksella oli sata matkustajaa sekä 54 hengen miehistö, jotka evakuoitiin pelastusveneisiin uppoamisvaaran vuoksi, ja siirrettiin edelleen M/S Nordnorgelle, joka avusti pelastustöissä. Explorer upposi myöhemmin samana iltana noin kello 23 Suomen aikaa.
Nobel Caldonian -varustamon mukaan aluksen päällystö oli pääosin kotoisin Skandinaviasta ja miehistö Filippiineiltä.
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Risteilyalus upposi Etelämantereen rannikolla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Explorer Wikimedia Commonsissa
Lýrkeia

| Lýrkeia Λύρκεια |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Lýrkeia
 Koordinaatit: 37°42′19″N, 22°33′04″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Argolis
Kunta:  Árgos-Mykínes
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  410206
Väkiluku (2011):  2 058
 – Kylä:  319
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  AP
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lýrkeia (kreik. Λύρκεια) tai Lyrkeía (Λυρκεία) on Kreikan kylä sekä samanniminen Árgos-Mykínesin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Λυρκείας, Dimotikí Enótita Lyrkeías) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 058 ja varsinaisen Lýrkeian kylän väkiluku 319 (vuonna 2011).
Lýrkeian kylä sijaitsee linnuntietä noin 18 kilometriä länsiluoteeseen Árgoksen kaupungista. Lýrkeian kunnallisyksikkö käsittää alueen Árgos-Mykínesin kunnan länsiosassa. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Orneain kaupunki. Nykyisen kylän aiempi nimi oli Káto Bélesi (Κάτω Μπέλεσι). Se nimettiin vuonna 1928 uudelleen antiikin Lyrkeian kaupungin mukaan, koska Orneain raunioita luultiin vielä tuolloin Lyrkeiaksi.
Lýrkeia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Árgos-Mykínesin kunnaksi yhdessä Achladókampoksen, Aléan, Árgoksen, Koutsopódin, Lérnan, Mykínesin ja Néa Kíoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Lýrkeian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Frégkaina | Ágios Stéfanos | 12 |
| Frégkaina | Frégkaina | 58 |
| Frégkaina | Merkoúri | 58 |
| Gymnó | Gymnó | 306 |
| Gymnó | Tsirístra | 13 |
| Kaparélli | Kaparélli | 299 |
| Karyá | Ágios Geórgios | 14 |
| Karyá | Agrilítsa | 149 |
| Karyá | Aría | 13 |
| Karyá | Bozionelaíika | 39 |
| Karyá | Choúni | 124 |
| Karyá | Galanaíika | 25 |
| Karyá | Galáti | 43 |
| Karyá | Karyá | 165 |
| Karyá | Spanaíika | 85 |
| Karyá | Straví Ráchi | 19 |
| Kefalóvryso | Doúka Vrýsi | 76 |
| Kefalóvryso | Kefalóvryso | 53 |
| Lýrkeia | Lýrkeia | 319 |
| Neochóri | Neochóri | 63 |
| Stérna | Stérna | 125 |
Yhteensä: 2 058
Luosalampi

| Luosalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°58′06″N, 24°19′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vankajoen va (14.67)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.674.1.038
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  196,6 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,422 km  
Pinta-ala:  1,306 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuosalampi 
Luosalampi  on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa  Vehkaperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 170 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Mustapuron valuma-alueeseen (14.674) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 196,6 metriä mpy.
MAVIR

| MAVIR Zrt>  Magyar Villamosenergia-ipari Atviteli Rendszeriranyito Zrt. |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  yksityinen osakeyhtiö (Zrt.= zártkörűen működő részvénytársaság)
Perustettu:  2000
Kotipaikka:  Anikó u. 4., 1031 Budapest, Unkari
Toimiala:  energia
Tuotteet:  kansallinen kantaverkkoyhtiö
Henkilöstö:  676
Emoyhtiö:  MVM Zrt.
Omistaja:  Unkarin valtio
Kotisivu:  www.mavir.hu/web/mavir-en
Infobox OKNimi-testi OK: 
MAVIR Zrt. (koko nimeltään Magyar Villamosenergia-ipari Atviteli Rendszeriranyito Zrt.) on Unkarin kansallinen kantaverkkoyhtiö ja sähkönsiirron systeemioperaattori (TSO). Se on Unkarin valtiollisen energiakonserni MVM:n tytäryhtiö. Yhtiön palveluksessa on noin 670 ihmistä.
MAVIR on Euroopan kantaverkkoyhtiöiden yhteistyöjärjestö ENTSO-E:n jäsenyritys. Sähkönsiirto naapurimaiden välillä on tärkeä Unkarin energiaturvallisuudelle. Vuonna 2022 sähköntuonnin osuus Unkarin kulutuksesta oli 26,55 prosenttia (2022). Ennen Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainaan (2022–) sähkön nettotuonti Unkariin oli 11,7 TWh (2020). Tuonti tapahtui lähinnä Slovakiasta (SEPS), Ukrainasta (Ukrenerho) ja Itävallasta.
Suurjännitelinja lähtee Tisza II -lämpövoimalaitokselta.
Vasemmalta oikealle: 120 kV:n, 400 kV:n ja 220 kV:n siirtolinjat.
400 kV:n suurjännitelinja Nyalkan lähellä.
750 kV:n suurjännitelinja M3-valtatien äärellä.
Aiheesta muualla

Unkarin sähköntuonti/-vienti naapurimaihin, tilannekuva (englanniksi) (mavir.hu)
ENTSO-E Transmission System Map (Euroopan ja lähialueiden kantaverkkojen kartta) (englanniksi) (entsoe.eu)
MAX IV

MAX IV (vuoteen 2011 Max-lab) on synkrotroni-tutkimuskeskus, joka sijaitsee Lundissa Ruotsissa.
Max IV laboratorio 20.6.2016.
MAX IV:n rakentaminen aloitettiin 2010 ja se otettiin käyttöön kesäkuussa 2016. Paikalla sijaitsi aiemmin MAX I, II ja III -laitteistot. 640 miljoonaa euroa maksanut laitteisto on valmistuessaan Ruotsin kaikkien aikojen suurin tutkimuslaitteistoinvestointi ja maailman suurin lajissaan.
Max IV koostuu kolmesta hiukkaskiihdyttimestä, joista yksi on lineaarikiihdytin ja kaksi varastorenkaita. Suuremman pyöreän kiihdyttimen ympärysmitta on 528 metriä ja se on suunniteltu 3 GeV:n energialle ja röntgensäteilylle. Pienempi 96 metrin ympärysmittainen rengas on suunniteltu 1,5 GeV:n energialle ja ultraviolettisäteilylle.
Aiheesta muualla

MAX IV Laboratory
MAV

Micro Air Vehicle (MAV) testilennolla simuloidulla taistelukentällä Kaliforniassa.
DelFly on siipiä räputtelevä, kameralla varustettu MAV-laite Alankomaista (versio 1, 2008).
MAV (lyhenne sanoista Micro Air Vehicle) on miehittämättömien ilma-alusten (UAV) luokka, jolla on kokorajoituksia ja jotka voivat toimia itsenäisesti. Vaikka virallista standardia ei ole, useimmiten MAV-kokoluokalla tarkoitetaan miehittämättömiä ilma-aluksia, joiden ulkomitat ovat enintään 15 cm kaikkiin suuntiin (DARPA, 1997). MAV-kokoluokan pienimpiä UAV-laitteita voidaan kutsua nanoluokan miehittämättömiksi ilma-aluksiksi (NAV, nano Air Vehicle). Näiden suurimmat ulkomitat ovat 7,5 cm mihin tahansa suuntaan, ja paino alle 10 grammaa. Hyönteisen kokoiset mallit kuuluvat pääsääntöisesti tähän kokoluokkaan.
MAVien kehitystä ohjaavat kaupalliset, tutkimukselliset, hallinnolliset ja sotilaalliset tarpeet.  Pieni koko mahdollistaa vaarallisen alueen kuten kemiallisen kaasuvuodon tai nestepäästön tarkkailun ahtaissakin ympäristöissä, mikä olisi muuten saavuttamattomissa maassa oleville kulkuneuvoille. Sotilaallisessa käytössä pieni koko mahdollistaa laitteen kuljettamisen taistelijan varustuksen mukana ja käytön tarvittaessa. Pieni koko tekee etenkin NAV-koon ilma-aluksesta vaikeammin havaittavan. MAVeja on tehty myös harrastetarkoituksiin, kuten robottikisoihin ja valokuvaukseen.
Pienoiskokoiset ilma-alukset voidaan luokitella kiinteäsiipisiin (FMAV), pyöriväsiipisiin (RMAV) ja siipiään räpytteleviin eli biorytmisiin laitteisiin (BMAV). Keskeisiä maita, jotka tekevät tutkimustyötä MAV-kokoluokan miehittämättömistä ilma-aluksista, ovat Yhdysvallat, Kiina, Britannia, Ranska ja Etelä-Korea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta MAV Wikimedia Commonsissa
Lintua jäljittelevä, 20 min. akulla varustettu siipiä räpyttävä Smartbird-UAV (ogv-video)(saksaksi)
M/S Fenno Express

M/S Fenno Express oli Oy Vasa-Umeå Ab:n, vuodesta 1980 Vaasanlaivat-Vasabåtarna, omistama alus vuosina 1971–1985. Alus valmistui vuonna 1965 nimellä M/S Prinsessan Desirée Ruotsalaiselle Rederi Ab Göteborg - Frederikshavn Linjen:ille (Sessan Linjen). Alus rakennettiin Aalborg Skipsværft:in telakalla Ålborgissa Tanskassa.
Tekniset tiedot

Pituus: 91,27 m
Leveys: 15,88 m
Syväys: 4,20 m
Brt/Nrt/Dwt: 4,217/1,562/632
Pääkoneet: 2 kpl Nohab-Polar M67T, yhteisteho 4119 kW
Nopeus: 17 solmua
Matkustajamäärä: 1040
Hyttipaikkoja: 54
Rahtitilat: 126 henkilöautoa
Käyttöhistoria

Rederi Ab Göteborg - Frederikshavn Linjen, Göteborg - Frederikshavn
Oy Vaasa-Umeå Ab, Vaasa-Uumaja, Vaasa - Sundsvall, Vaasa - Örnsköldsvik
Oy Vaasa-Umeå Ab, Pori - Sundsvall (lopetettu 1972)
Vuonna 1980 yhtiön nimeksi tulee Vaasanlaivat-Vasabåtarna
Jakob Line, Pietarsaari - Skellefteå 1986-1989
Vietnam Ocean Shipping, Haiphong - Ho Chi Minh City
Petra Navigation & Internationell Trading Co, Aqaba - Nuweiba
Rainbow Lines, Otranto - Durres/Igoumenitsa - Cesme
Mobella Seacarriers, Bari - Valona
Gabrielle Enterprises, Brindisi - Valona 2001-2004
Nimihistoria

M/S Prinsessan Desirée 1965-1971
M/S Fenno Express 1971-1989
M/S Hanh Phuc 1989-1991
M/S Jimy 1991-1996
M/S Artemis 1996-2001
M/S Gabrielle 2001-
Alus myytiin vuonna 2004 Intialaiselle romuttamolle.
Aiheesta muualla

Faktaomfartyg - Prinsessan Desirée faktaomfartyg.se. Arkistoitu 23.5.2012. Viitattu 22.4.2007.
Luettelo työväenlauluista

Tämä on luettelo tunnetuimmista työväenlauluista.
Kansainvälisesti tunnettuja työväenlauluja

Bandiera Rossa
Bella ciao
Kansainvälinen
Kisällilaulu
Köyhälistön laulu
Nuorison marssi
Marseljeesi
Punalippu
Surumarssi
Valkean vallan aaveet
Vapaa Venäjä
Varšavjanka
Yhteisrintama
Suomalaisia työväenlauluja

Balladi toveri Viljasesta
Barrikadimarssi
Kolme pikku miestä
Kätten työtä
Köyhälistön marssi
Laulu II maailmansodasta
Laulu 20 perheestä
Laulu punaisesta sydämestä
Lenin-setä asuu Venäjällä
Perustuslaillisten riemumarssi
Punakaartin marssi
Punaorvon vala
Riistäjän lait
Taistojen tiellä
Tango fasismin ja kapitalismin suhteesta
Työväen marssi
Vapauden kaiho
Veli, sisko
Maia

Maia tai Maïa voi tarkoittaa seuraavia:
Maia, kreikkalaisen ja roomalaisen mytologian hahmo
Maia, Plejadien tähti
Maia, Richard Adamsin romaani
Maia, kaupunki Portugalissa
Maia, pitäjä Ribeira Grandella Azoreilla
Maia, lähiö Dunedinissa, Uudessa-Seelannissa
Maia, Ruggero Leoncavallon ooppera
maiar, J. R. R. Tolkienin teoksissa esiintyvä fiktiivinen rotu
Maia tai Maïa, sukunimenä:
Arthur Maia (1992–2016), brasilialainen jalkapalloilija
Bastien Maïa (s. 1997), ranskalainen jääkiekkoilija
Beatriz Haddad Maia (s. 1996), brasilialainen tennispelaaja.
Demian Maia (s. 1977), brasilialainen vapaaottelija
Emilio Joaquim da Silva Maia (1808–1859), brasilialainen fyysikko ja lintutieteilijä
Francisco do Rêgo Maia (1849–1928), brasilialainen katolinen arkkipiispa
Maria do Couto Maia-Lopes (1890–2005), portugalilainen maailman vanhimpiin kuulunut henkilö
Thiago Maia (s. 1997), brasilialainen jalkapalloilija
Madang

| Madang |
| --- | --- |

 Madang
 Koordinaatit: 5°13′0″S, 145°48′20″E 
Valtio:   Papua-Uusi-Guinea
Maakunta:  Madang
Piirikunta:  Madang
Väkiluku (2011):  35 971
Aikavyöhyke:  UTC+10
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Madang (saks. Friedrich-Wilhelms-Hafen) on Papua-Uuden-Guinean neljänneksi suurin kaupunki ja Madangin maakunnan pääkaupunki, joka sijaitsee maan pohjoisrannikolla Astrolabinlahden pohjukassa. Kaupungin asukasluku on noin 36 000.
Kaupunki oli saksalaisen siirtomaan pääkaupunki nimellä Friedrich-Wilhelmshafen. Saksalaiset hylkäsivät sen vuonna 1899 malarian takia.
Merkittävässä satamakaupungissa on kone-, saha- ja tupakkateollisuutta sekä kullan, kahvin, kaakaon, kopran ja kookospähkinöiden vientiä. Lisäksi kaupungissa on lentoasema. Madang on moderni pikkukaupunki, jota vehreine puistoineen ja golfkenttineen pidetään yhtenä eteläisen Tyynenmeren kauneimmista.kenen mukaan?
Madangin ilmastodiagrammi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madang Wikimedia Commonsissa
Malahiden linna

Malahiden linna
Malahiden linna on Irlannissa Malahiden kylässä Dublinin pohjoispuolella. Linna on peräisin 1100-luvulta, jolloin sotasankari lordi Talbot sai sen kuningas Henrik II:lta palkinnoksi. Linna kuului Talbotin suvulle aina 1970-luvulle saakka. Linna ja sen kymmenien hehtaarien kokoinen puutarha ovat nykyään avoimena yleisölle.
Lännenkorallikäärme

| Lännenkorallikäärme |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Heimo::  Myrkkytarhakäärmeet Elapidae
Suku::  Micruroides  Schmidt, 1928
Laji::  euryxanthus
Kaksiosainen nimi
 Micruroides euryxanthus  (Kennicott, 1860) 
Alalajit
 M. e. australis  M. e. euryxanthus  M. e. neglectus 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lännenkorallikäärme eli arizonankorallikäärme (Micruroides euryxanthus) on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin ja oleskelee yleensä maan alla. Puolustautuessaan se nostaa häntänsä ylös ja kiertää sen kahdeksikon muotoon ja kääntyy selälleen.
Ulkonäkö ja koko

Lännenkorallikäärme on korallikäärmeeksi melko pieni ja on pituudeltaan 40–55 senttiä. Suomut ovat pehmeitä. Lajilla on mustia, keltaisia ja punaisia raitoja tai keltaisten raitojen sijasta valkoisia raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lännenkorallikäärmettä tavataan Yhdysvaltojen lounaisosassa ja Meksikon luoteisosassa. Sitä esiintyy kuivissa metsissä, joen pohjilla, savanneilla, aavikoila ja muilla kuivilla alueilla.
Lisääntyminen

Munia on 1-3.
Ravinto

Laji syö pienempiä käärmeitä.
Aiheesta muualla

ITIS: Micruroides euryxanthus (englanniksi)
http://www.enature.com/fieldguides/detail.asp?recNum=AR0198 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Løten

Løten on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Løtenin kunta (silloinen Løiten) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 7 836 asukasta.
Kuvia

Løtenin kirkko
Løtenin asema Rørosin radan varrella
Tunnettuja henkilöitä

Einar Frogner (1893–1955), poliitikko
Emil Løvlien (1899–1973), poliitikko
Edvard Munch (1863–1944), taidemaalari, syntyi Løtenissä
Hallvard Trætteberg (1898–1987), heraldikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Løten Wikimedia Commonsissa
Innlandetin läänin kunnat
Alvdal
Dovre
Eidskog
Elverum
Engerdal
Etnedal
Folldal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Grue
Hamar
Kongsvinger
Lesja
Lillehammer
Lom
Løten
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nord-Odal
Nordre Land
Os
Rendalen
Ringebu
Ringsaker
Sel
Skjåk
Stange
Stor-Elvdal
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Våler
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Åmot
Åsnes
Norjan läänit | Norja
Maaliskuun kyyditykset

Maaliskuun kyyditykset (vir. märtsiküüditamine) olivat Neuvostoliiton maaliskuussa 1949 toteuttama virolaisiin, latvialaisiin ja liettualaisiin kohdistunut pakkoväestönsiirto, joka tunnettiin Neuvostoliitossa nimellä operaatio Priboi eli rannikkotyrsky.
Maaliskuun 25. päivänä 1949 Neuvostoliiton salaisen poliisin ja sisäministeriön joukot vyöryivät pitkissä rekkakolonnissa miehitettyyn Baltiaan. Operaatio Priboista muodostuikin yksi Neuvostoliiton suurimmista väestönsiirroista. Siperiaan lähetettiin viiden päivän aikana yhteensä lähes 100 000 virolaista, latvialaista ja liettualaista. Virosta kyyditettiin 21 000–22 000, Latviasta 42 000 ja Liettuasta 32 000 henkeä.
Lähes kolme neljäsosaa karkotetuista oli alle 16-vuotiaita naisia ja lapsia. Diktaattori Josif Stalinille lähetetyssä raportissa todettiin, että juniin lastattiin myös lähes 3 000 heikossa kunnossa ollutta yksinäistä vanhusta.
Maaliskuun kyyditysten muistotilaisuus Vapaudenaukiolla Tallinnassa vuonna 2015.
Operaation taustalla oli Baltian maissa ilmennyt vastarinta toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Maatalouden kollektivisointi oli edennyt hitaasti, minkä lisäksi tuhannet aseistautuneet metsäveljet sabotoivat kommunistihallintoa.
Neuvostoliitto oli laatinut suunnitelmansa salassa ja asettanut kohteekseen noin 30 000 perhettä. Heidän joukossaan oli varakkaita maanviljelijöitä eli niin sanottuja kulakkeja, metsäveljien perheitä ja muita Neuvostoliiton mukaan epäkelvoksi ainekseksi arvioituja henkilöitä.
2000-luvulla maaliskuun 25. päivästä on muodostunut yleinen muistopäivä kyyditysten uhreille ja sitä vietetään sekä Virossa että virolaisyhteisöissä ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kyyditettyjen nimet Viron ihmisoikeusinstituutin YouTube-kanavalla
Malaijanhevosenkenkäyökkö

| Malaijanhevosenkenkäyökkö> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Kaviokuonoyököt Hipposideridae 
Suku::  Hipposideros
Laji::  nequam
Kaksiosainen nimi
 Hipposideros nequam  (K.Andersen, 1918) 
 Malaijanhevosenkenkäyökön levinneisyys
Katso myös
   Malaijanhevosenkenkäyökkö Wikispeciesissä   Malaijanhevosenkenkäyökkö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Malaijanhevosenkenkäyökkö eli Selangorinkarkko (Hipposideros nequam) on puutteellisesti tunnettu lepakkolaji, jota tavataan vain Malesian Klangissa, Selangorin osavaltiossa. Se pesii ontoissa puissa, luolissa ja rakennusten koloissa.
Lännenkonnanmarja

| Lännenkonnanmarja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Konnanmarjat Actaea
Laji::  rubra
Kaksiosainen nimi
 Actaea rubra  (Aiton) Willd. 
Katso myös
   Lännenkonnanmarja Wikispeciesissä   Lännenkonnanmarja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lännenkonnanmarja (Actaea rubra) on punamarjainen, Pohjois-Amerikassa kasvava myrkyllinen leinikkikasvi.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen lännenkonnanmarja kasvaa noin puoli metriä korkeaksi. Sen juurakko on lyhyt, viisto ja puutunut. Varret ovat pystyjä, kaljuja ja niiden tyvellä on kolme tai neljä suomua. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, väriltään vaaleanvihreitä, ja etenkin syksyllä kellanvihreitä. Kolmiomainen lehtilapa on jopa 40 cm leveä ja tavallisesti 4–5 kertaa sormilehdykkäinen. Pikkulehdykät ovat puikeita ja lyhyehköhampaisia, päättölehdykkä on kookas, tavallisesti tylppä- tai suippotyvinen. Keskiliuska on sivuliuskoja selvästi pitempi ja kärkihammas selvästi laidan hampaita pitempi. Varsilehtiä on yhdestä kolmeen ja ne ovat aluslehtiä pienempiä, vähemmän kerrannaisia ja lyhytruotisia. Kukinto on tiheä, pysty ja munanmuotoinen terttu, jonka alapuolella on usein muutamia yksittäisiä kukkia. Joskus kukkaterttuja saattaa olla kaksi tai kolmekin kappaletta. Tuoksuvat pienet kukat ovat väriltään valkoisia tai punertavia. Verholehtiä on 3–5, terälehtiä 0–2 kappaletta. Sekä verho- että terälehdet ovat heteitä lyhyempiä ja varisevat varhain. Suomessa lännenkonnanmarja kukkii kesäkuussa. Monisiemeniset marjat ovat tavallisesti noin 10-14 mm pitkiä ja kypsinä kiiltävän punaisia. Marjojen hedelmäperät ovat ohuita. Alimmat niistä ovat 10–23 mm pitkiä, ylimmät 8–10 mm pitkiä. Marja on erittäin myrkyllinen. Siemenet ovat kooltaan 3–3,5 mm pitkiä.
Lännenkonnanmarja muistuttaa suuresti Euraasiassa tavattavaa punakonnanmarjaa (A. erythrocarpa), mutta se on tätä selkeästi kookkaampi ja rotevampi.
Levinneisyys

Lännenkonnanmarja on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta. Siellä se on levittäytynyt laajalti koko pohjoiselle havumetsävyöhykkeelle, mutta tavataan myös lehtimetsistä. Eteläisimmät esiintymät Yhdysvalloissa ovat länsirannikolla Kaliforniaan, Arizonaan ja New Mexicoon asti, mutta perinteisistä etelävaltioista se puuttuu. Lajia on tuotu Eurooppaan viljelykasviksi, missä se on paikoin villiintynyt luontoon. Suomessa lännenkonnanmarja on hyvin harvinainen uustulokas, jota on tavattu villiintyneenä luonnonvaraisena muutamin paikoin Etelä-Suomesta sekä Oulun seudulta Pohjois-Pohjanmaalta ja Länsi-Kainuusta.
Elinympäristö

Suomessa villiintyneenä tavatut lännenkonnanmarjakasvustot ovat olleet lehdoissa sekä tienvarsilla.
Käyttö

Lännenkonnanmarjaa käytetään puutarhojen koristekasvina muun muassa Euroopassa. D. E. Moermanin mukaan Amerikan intiaanit ovat käyttäneet konnanmarjauutevalmisteita moniin lääkinnällisiin tarkoituksiin kuten yskänlääkkeeksi, mahakipuihin ja jopa kuppaan ja aliravitsemukseen. Kasvin varresta haudutettua teetä on käytetty maidoneritystä lisäämään.
Aiheesta muualla

Pohjolan kasvien pauloissa: Actaea rubra - lännenkonnanmarja
Kasviatlas 2020: Lännenkonnanmarjan (Actaea rubra) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Lännenkonnanmarja (Actaea rubra)
ITIS: Actaea rubra (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Actaea rubra (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Actaea rubra (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Actaea rubra (englanniksi)
Plants For A Future (PFAF): Actaea rubra (englanniksi)
Lännenkonnanmarjan marjoja ja lehtiä.
Lännenkonnanmarjakasvusto.