stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Alaranta
Jääkärikausi

Tämä Alahärmäläinen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 23. syyskuuta 1917 4. komppaniaan. Johannes Alaranta otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Johannes Alaranta saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin Vähänkyrön–Kauhajoen suojeluskuntakomppaniaan vähäkyröläisten joukkueenjohtajaksi. Sisällissodassa hän osallistui Ikaalisten taisteluun, jossa hän haavoittui Kilvakkalan kylässä 10. maaliskuuta 1918. Hänen haavojaan hoidettiin Vaasan sotilassairaalassa ja parannuttuaan hänet komennettiin 2. jääkärirykmentin täydennyspataljoonan 1. komppaniaan koulutusaliupseeriksi.
Sisällissodan jälkeinen aika

Hänet siirrettiin 8. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonan 1. komppaniaan. 29. marraskuuta 1918 hänet siirrettiin Panssarijuna n:o 1:een, josta hänet siirrettiin 25. huhtikuuta 1919 Pioneeripataljoona 1:een, Rautatiepataljoonaan hänet komennettiin 1. marraskuuta 1923 ja Tampereen rykmenttiin 8. syyskuuta 1927, missä hänet määrättiin ensin 8. komppaniaan ja 1. marraskuuta 1928 aliupseerikouluun koulutusaliupseeriksi.
Talvi- ja jatkosota

Talvisodassa hän toimi joukkueenjohtajana Talouskoulussa, osallistuen Taipaleen taisteluun. sotien välisen ajan hän toimi komppanianvääpelinä 7. prikaatin 2. pataljoonassa. Jatkosodassa hän toimi Jalkaväkirykmentti 28:ssa joukkueenjohtajana ja osallistui Tyrjän ja Ristilahden taisteluihin. Hän haavoittui Kojolanjärvellä 24. helmikuuta 1942. Haavoista parannuttuaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi jalkaväenkoulutuskeskus 19:ään. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin työleirin päälliköksi Sotavankileiri 6:een, jossa hän toimi vuodet 1942–1944. Sotavankileiri 1:n päällikkönä hän toimi vuonna 1944.
Sotien jälkeinen aika

Hän jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1945. Eläkkeellä ollessaan hän osallistui miinanraivaukseen, jossa tehtävässä haavoittui 8. heinäkuuta 1946. Haavoistaan toivuttuaan hän työskenteli Helsingissä Soinne ja K:ni Oy:n palveluksessa vuosina 1949–1967.
Jääkäripataljoona saapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania.
Sotavankeja käskynjaolla
Akroleiini

| Akroleiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Prop-2-enaali
CAS-numero:  107-02-8
PubChem CID:  7847
SMILES:  C=CC=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H4O
Moolimassa:  56,063 g/mol
Sulamispiste:  -87,8 °C
Kiehumispiste:  52,3 °C
Tiheys:  0,84 g/cm3 (20 °C)
Liukoisuus veteen:  26,3 g/l (20 °C)
     
Akroleiini eli 2-propenaali eli akryylialdehydi on yksinkertaisin tyydyttymätön aldehydi. Se on myrkyllinen, syöpävaarallinen ja reaktiivinen yhdiste, jota muodostuu useiden eri yhdisteiden palamisessa. Tavallisesti akroleiinille altistutaan erityisesti tupakan ja puun savua hengittämällä sekä paljon vähäisemmässä määrin eri ruokien valmistuksen höyryjä hengittämällä ja näitä ruokia syömällä.
Ominaisuudet

Akroleiinin rakennekaava on CH2=CHCHO, ja se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kellertävä tai väritön neste. Se liukenee hyvin veteen, jossain määrin etanoliin, eetteriin ja asetoniin mutta vain vähän kloroformiin. Akroleiinilla on pistävän kitkerä limakalvoja ja silmiä ärsyttävä haju, joka voidaan havaita yli 0,1 ppm pitoisuuksissa eli kun ainetta on suunnilleen 0,229 mg kuutiometrissä ilmaa.
Akroleiini on hyvin reaktiivinen yhdiste. Se reagoi hyvin helposti itsensä kanssa muodostaen rengasrakenteisia dimeerejä ja oligomeerejä sekä pidempiä suoraketjuisia polymeerejä, mikäli läsnä ei ole polymeroitumista estäviä stabilisaattoreita. Akroleiini myös hapettuu hyvin helposti akryylihapoksi. Akroleiini sisältää konjugoituneen hiilten välisen kaksoissisoksen ja karbonyyliryhmän. Elektroneja puoleensavetävä karbonyyliryhmä tekee hiilten välisestä kaksoissidoksesta elektroniköyhän ja siten elektrofiilisen. Akroleiini reagoi helposti monien nukleofiilien esimerkiksi alkoholien tai amiinien kanssa.
Akroleiini on hyvin myrkyllinen aine: Se ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa, limakalvoja ja hengityselimiä, ja se on haitallinen vesieliöille. Se syttyy helposti palamaan ja voi muodostaa räjähtäviä seoksia ilman kanssa ja syttyä kipinästä.
25 °C ja/tai 1 atm paineessa (ellei toisin mainita) akroleiinin 20 °C taitekerroin on 1,4017, leimahduspiste -26 °C, itsesyttymislämpötila 220 °C, höyrynpaine 36,2 kPa, dynaaminen viskositeetti 0,840 mPa·s, syttyvä/räjähtävä seos ilmassa 2,8–31 til-%, ominaispaino 0,8, molaarinen ominaislämpökapasiteetti 71,3 J/(mol·K), oktanoli/vesi jakaantumiskertoimen logaritmi -0,01, höyrystymisen entalpia 52,6 °C on 28.3 kJ/mol, dipolimomentti 2,552 ± 0,003 D (cis) ja 3,117 ± 0,004 D (trans), protoniaffiniteetti 797 kJ/mol, ensimmäinen ionisoitumisenergia 10,103 ± 0.006 kJ/mol ja 298 K muodostumisen entalpia ioneistaan 900 kJ/mol.
Valmistus

Ensimmäiset teolliset akroleiininvalmistusprosessit perustuivat asetaldehydin ja formaldehydin väliseen kondensaatioreaktioon. Prosessin patentoi ensimmäisenä Degussa AG -yritys.
Sittemmin akroleiinia on valmistettu pääasiassa hapettamalla propeenia katalyyttisesti kaasufaasissa. Katalyyttinä prosessissa käytetään vismuttimolybdaattipohjaisia katalyyttejä, joissa voi olla myös muita metalleja, kuten kobolttia, rautaa, nikkeliä ja kaliumia. Vaihtoehtoisesti akroleiinia voidaan valmistaa myös glyserolista, metanolista tai propaanista.
Käyttö

Akroleiinia käytetään esiasteena valmistettaessa akryylihappoa, metioniinia, glutaarialdehydiä ja polyuretaani- ja polyesteripohjaisia hartseja. Sitä käytetään myös kasvimyrkkynä esimerkiksi levien ja vesirikkakasvien hävittämiseen peltojen kastelukanavista sekä öljy- ja maakaasuteollisuudessa mikrobimyrkkynä puhdistamaan lähteiden etsimisessä muodostuneita porausvesiä. Akroleiinia käytetään myös nahan parkitsemisessa luomaan kollageenisäikeiden välille ristisidoksia sekä hajuvesien valmistuksessa ja histologiassa kudosnäytteitä sitovana aineena.
Akroleiinia käytettiin kyynelkaasuna ensimmäisessä maailmansodassa.
Esiintyminen ja muodostuminen

Akroleiinia muodostuu joidenkin orgaanisten yhdisteiden palamisessa. Suurissa määrin sille altistutaan erityisesti tupakan, puun polton, autojen pakokaasujen ja teollisuuden savujen kautta.
Yllä on esimerkki rasvahapon irti hydrolysoitumisesta triglyseridistä. Alla on esimerkki glyserolin dehydraatiosta hapon ja lämmön avulla akroleiiniksi.
Akroleiinia esiintyy laajalti myös ruuissa, mutta terveyden kannalta tuskin merkittäviä määriä. Ruuissa akroleiinia muodostuu hiilihydraattien, rasvojen ja aminohappojen välisistä Maillard-reaktioista. Maillaird-reaktioiden lisäksi paiston ja uppopaiston aikana osa rasvahappomolekyyleistä poistuu vesimolekyylien liittymisreaktion (hydrolyysin) kautta glyseroleista. Tämän jälkeen rasvahappoihin sitoutumattomat glyserolit voivat kemiallisesti muuntua vesimolekyylejä rakenteestaan poistaen (eli dehydratoitua) akroleiiniksi.
Akroleiini on reaktiivinen ja muodostaa suuria yhteen liittyneitä rakenteita eli polymeerejä, joten sen pitoisuuden tutkiminen ruuista on hankalaa. Tiedetään kuitenkin, että sitä esiintyy erityisesti muun muassa juustoissa, donitseissa, ranskalaisissa, sipseissä ja joissain alkoholijuomissa, kuten viskeissä, viineissä ja konjakeissa.
Akroleiinia muodostuu myös kehossa sisäsyntyisesti esimerkiksi LDL-partikkelien ("pahan kolesterolin") rasva-aineiden hapettuessa.
Terveysvaikutukset

Yli 2 ppm pitoisuus akroleiinia hengitysilmassa on hengenvaarallista. Tämä on noin 4 580 mikrogrammaa (µg) kuutiometrissä ilmaa. Maailman terveysjärjestö suosittaa päiväsaannin ylärajaksi 7,5 µg per painokilo: 75 kg painoiselle henkilölle tämä on 525 µg. Yksittäisessä poltetusta savukkeesta saadaan noin 56,7 µg (ISO-standardoidun 3R4F standarditupakan mukaan), joista valtaosa on todennäköisesti peräisin savukkeen valmistuksen aikana vapautuneiden sokereiden pyrolyysistä ja muista reaktioista.
Terveysvaikutukset > Syöpävaarallisuus

Pitkäaikaisessa merkittävässä altistuksessa akroleiini aiheuttaa syöpää eli se on karsinogeeni. Se luokitellaan myös mutageeniksi eli DNA:n mutaatioita aiheuttavaksi aineeksi. Akroleiinin vaikutusten eläintutkimus on ollut haastavaa, koska se usein tappaa koe-eläimet ennenaikaisesti. Tupakan savussa saadun akroleiinin arvellaan kuitenkin olevan yksi pääaiheuttajista tupakointiin liittyvissä syövissä. Tämä johtuu muun muassa siitä, että akroleiinia on paljon enemmän tupakan savussa suhteessa muihin syöpävaarallisiin yhdisteisiin, joita ovat muun muassa N-nitrosamiinit, PAH-yhdisteet ja raskasmetallit. Akroleiini toimii elektrofiilisenä DNA:ta alkyloivana (kemiallisesti muuntavana) aineena samoin kuin tietynlaisten PAH-yhdisteiden syöpävaaralliset aineenvaihdunnan tuotteet. Akroleiini on kuitenkin sellaisenaan reaktiivinen DNA:n kanssa toisin kuin tietyt PAH-yhdisteet, joiden täytyy ensin aineenvaihdunnan kautta muuttua syöpävaarallisiksi dioliepoksideiksi.
Akroleiini sitoutuu DNA:ssa esiintyviin ja perimää koodaaviin guaniini-emäksiin konjugaattiaddition lisäysreaktion (addition) kautta, jota seuraa syklisoituminen hemiaminaaliksi. Muodostuneet yhdisteet ovat 1,N2-propanodeoksiguanosiini ja 8-hydroksi-1,N2-propanodeoksiguanosiini. Nämä guaniini-akroleiinit saavat aikaan guaniinin mutaation sytosiiniksi. Keho nimittäin ”lukee” ja kopioi muuntuneen emäksen väärin. Mutaatiot voivan kohdistua esimerkiksi solujen jakautumista rajoittavaan p53-geeniin tehden tästä toimimattoman.
Terveysvaikutukset > Akuutti myrkytys

Ihmisten lyhyen ajan altistuksesta johtuvat akuutit akroleiinimyrkytykset ovat hyvin harvinaisia. Tappavaksi altistukseksi on kuvailtu 10 minuutin altistusta 150 ppm pitoisuudelle ilmassa, jolloin akroleiinia on noin 343,5 mg kuutiometrissä ilmaa. Akroleiinia voi lämpötilassa 180 °C muodostua jopa 5–250 mg kilogrammasta paistoöljyä. Siksi paistoöljyjen huomattavan ylikuumentamisen, usean tunnin altistuksen ja/tai suuren öljymäärän (esim. uppopaistimen) kuumentamisen yhteydessä muodostuneita höyryjä hengittäneille voi aiheutua keuhkoahtauma, keuhkoputkentulehdus ja jopa hengityselimissä tukehtumiskuolemaan johtavia vaurioita, kuten keuhkojen sisäpinnan kudosten pois kuoriutumista ja keuhkoinfarkteja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PubChem: Acrolein (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Acrolein
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Acrolein (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acrolein (englanniksi)
World Health Organization: Acrolein, Geneva, 2002 (pdf) (englanniksi)
Asetaldehydin ja formaldehydin kondensaatio.
Propeeni hapettuu katalyyttisesti akroleiiniksi.
Kuvassa keskellä on DNA:han liittynyt PAH-yhdisteisiin kuuluva bentso(a)pyreenin johdannainen yhdistyneenä adeniinin. Akroleiini liittyy guaniiniin samankaltaisesti.
Vicente Aleixandre

| Vicente Aleixandre |
| --- | --- |
 Vicente Aleixandre
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1898 Sevilla, Espanja
Kuollut: 14. joulukuuta 1984 (86 vuotta) Madrid, Espanja
Kansalaisuus:  espanjalainen
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vicente Pío Marcelino Cirilo Aleixandre y Merlo (26. huhtikuuta 1898 Sevilla – 14. joulukuuta 1984 Madrid) oli espanjalainen runoilija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1977. Aleixandren varhaistuotanto on lähellä surrealismia. Antifasististen mielipiteittensä takia hänen kirjansa olivat kiellettyjä 1936–1944.
Espanjan sisällissota vaikutti häneen syvästi, ja hän siirtyi yksinkertaisemman kuvakielen käyttöön. Hän kuului Ryhmä 27 -nimiseen runoilijaryhmään samoin kuin muun muassa Federico García Lorca.
Teokset

Ámbito (1928)
Espadas como labios (1932)
Sombra del paraíso (1944)
Historia del corazón (1954)
Los encuentros (1958) proosaa; runoilijatovereiden elämäkertaluonnoksia
En un vasto dominio (1962)
Poemas de la consumación (1968)
Sonido de la guerra (1972)
Diálogos del conocimiento (1974)
En gran noche (postuumi, 1991)
Teokset > Suomennettu runo

Vanhus ja aurinko (El viejo y el Sol), teoksessa: Salaperäinen seurue: runoja jotka tulivat ja jäivät, suom. ja toim. Pentti Saaritsa, WSOY 1997 ISBN 951-0-22208-9
Alijäämä

Alijäämä tarkoittaa tappiota, joka syntyy, kun tuotot ovat pienemmät kuin kulut.
Alijäämä-nimitystä käytetään kuntien ja kuntayhtymien, osuuskuntien sekä yhdistysten ja säätiöiden tappioista. Sitä käytetään myös budjetoinnissa silloin, kun budjetin menot ovat suuremmat kuin tulot.
Alikasvos

Hiekkatien varrella kuusta alikasvustona vanhempien kuusien seassa.
Alikasvos on metsänhoidollinen nimitys, joka käytännössä tarkoittaa taimikkovaiheen ohittaneen metsikön pääpuustoa selvästi nuorempia puuyksilöitä ja pensaskerrosta. Alikasvos voidaan laajemmin käsittää sekä pensas- että kenttäkerroksen muodostamaksi, ja siihen kuuluu pensaita (esimerkiksi kataja, pajut, taikinamarja, paatsama), puiden taimia, saniaisia, varpuja ja korkeita ruohovartisia kasveja.
Alikasvos on usein toista puulajia kuin päämetsä. Jotta puut selviytyisivät alikasvoksena, täytyy niiden kestää vallitsevan puuston varjostus. Suomessa kuusi on hyvin varjostusta kestävä puulaji. Siksi kuusialikasvos on yleinen mänty- ja koivumetsissä. Riittävän tiheä alikasvos kelpaa uudeksi puusukupolveksi, kun vanha puusto kaadetaan.
Alikasvoksessa elävät muun muassa monet lintulajit, sillä se tarjoaa näkösuojaa pedoilta ja suojaisia pesäpaikkoja.
1996

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
1996 (MCMXCVI) oli karkausvuosi, joka alkoi maanantaista.
Tapahtumia > Tammikuu

1. tammikuuta – Haapavesi ja Viitasaari muuttuivat kaupungeiksi. Pyhäsalmen kaupungin nimi palautettiin Pyhäjärveksi.
5. tammikuuta – Hamasin Yahya Ayyash kuoli Israelin asennettua pommin hänen kännykkäänsä.
5. tammikuuta – Venäjän ulkoministeri Andrei Kozyrev erosi virastaan ja siirtyi kansanedustajaksi.
5. tammikuuta – Pääministeri Tomiichi Murayaman hallitus erosi Japanissa.
7. tammikuuta – Raju lumimyrsky iski itäisiin Yhdysvaltoihin, yli sata ihmistä menehtyi.
8. tammikuuta – Tampereen oikeustalo vihittiin käyttöön.
9. tammikuuta – Venäjän presidentti Boris Jeltsin nimitti uudeksi ulkoministeriksi tiedustelupalvelu FSB:n päällikön Jevgeni Primakovin.
12. tammikuuta – Kauhavan käräjäoikeus tuomitsi ”kettutytöt” Kirsi Kultalahden, Mia Sallin ja Minna Salosen ehdollisiin vankeusrangaistuksiin ja lähes 800 000 markan korvauksiin. Naiset olivat päästäneet satoja sinikettuja häkeistään kahdella pohjalaisella turkistarhalla keväällä 1995.
13. tammikuuta – Entinen ulkomaankauppaministeri Ryūtarō Hashimoto muodosti Japanin uuden hallituksen.
14. tammikuuta – Jorge Sampaio valittiin Portugalin presidentiksi.
16. tammikuuta – Venäjän talousuudistuksista vastannut varapääministeri Anatoli Tšubais erosi virastaan.
16. tammikuuta – Presidentti Martti Ahtisaari matkusti valtiovierailulle Liettuaan.
18. tammikuuta – Postipankki ilmoitti karsivansa konttoriverkostoaan rajusti. Vuoteen 1998 mennessä oli tarkoitus lakkauttaa yli 400 konttoria.
18. tammikuuta – Kymmenen turvapaikanhakijaa kuoli ja 38 loukkaantui vastaanottokodin palossa Lyypekissä Saksassa. Tuhopoltoksi osoittautuneesta tapauksesta epäiltiin aluksi uusnatseja, mutta myöhemmin ilmeni, että palon oli sytyttänyt vastaanottokodissa asunut libanonilainen pakolainen.
18. tammikuuta – Ruotsalainen Bonnier-kustantamo osti suomalaiset kustannusyhtiöt Tammen ja Kirjayhtymän. Kauppahintaa ei ilmoitettu.
20. tammikuuta – Jasser Arafat valittiin vaaleilla palestiinalaishallinnon presidentiksi.
22. tammikuuta – Kreikan pääministeri Andreas Papandreu erosi terveyssyistä. Kostas Simitis muodosti uuden hallituksen.
25. tammikuuta – Venäjä hyväksyttiin Euroopan neuvoston jäseneksi. Eräiden jäsenmaiden edustajat vastustivat Venäjän jäsenyyttä edelleen jatkuneen Tšetšenian sodan vuoksi. Suomi äänesti Venäjän jäsenyyden hyväksymisen puolesta.
27. tammikuuta – Eversti Ibrahim Baré Maïnassara syrjäytti Nigerin ensimmäisen demokraattisesti valitun presidentin Mahamane Ousmanen sotilasvallankaappauksessa.
29. tammikuuta – Presidentti Jacques Chirac ilmoitti Ranskan ydinkokeiden lopettamisesta.
30. tammikuuta – Irlannin kansallisen vapautusarmeijan (INLA) johtajaksi epäilty Gino Gallagher tapettiin työttömyyskorvausjonoon.
31. tammikuuta – Räjähteillä lastattu rekka törmäsi Sri Lankan keskuspankin porttiin Colombossa surmaten ainakin 86 ihmistä ja vahingoittaen 1 400:aa.
Tapahtumia > Helmikuu

7. helmikuuta – Tukholmasta Helsinkiin matkalla ollut autolautta Silja Symphony ajoi karille Tukholman saaristossa navigointivirheen vuoksi ja sai lievän vuodon. Alus saatiin irti karilta seuraavana päivänä ja se palasi korjattavaksi Tukholmaan.
10. helmikuuta – IBM:n Deep Blue -tietokone voitti Garri Kasparovin shakissa. Kasparov voitti kuitenkin kolme peliä ja kaksi päättyi tasan.
10. helmikuuta – Kirgisiassa järjestettiin kansanäänestys presidentti Askar Akajevin valtaoikeuksien lisäämisestä. Äänestäneistä yli 94 prosentin ilmoitettiin kannattaneen sitä.
12. helmikuuta – Oikeudenkäynti Etiopiaa vuosina 1974–1991 hallinnutta johtoa vastaan jatkui maan pääkaupungissa Addis Abebassa sen oltua välillä keskeytynyt. Kaikkiaan 45 entistä johtohenkilöä syytettiin rikoksista ihmisyyttä vastaan. Zimbabween paennut ja sieltä turvapaikan saanut maan entinen johtaja Mengistu Haile Mariam ei ollut mukana oikeudenkäynnissä.
14. helmikuuta – Tietokone täytti 50 vuotta. Maailman ensimmäinen tietokone ENIAC oli käynnistetty vuonna 1946 Pennsylvanian yliopistossa Yhdysvalloissa.
17. helmikuuta – Kemissä avattiin maailman suurin lumilinna, jonka rakentamiseen oli käytetty yli 30 000 kuutiometriä tekolunta.
23. helmikuuta – Hallitus sai luottamuslauseen äänin 135–54 äänestettäessä Suomen Kristillisen Liiton tekemästä ja Suomen Keskustan tukemasta, työllisyyttä koskeneesta välikysymyksestä.
29. helmikuuta – Mäntyharjun auto-onnettomuus 1996: Seitsemän henkilöä kuoli pikkubussin ja rekka-auton törmäyksessä valtatie 5:llä Mäntyharjulla. Pikkubussi oli ajautunut tuntemattomasta syystä vastaantulevien kaistalle.
29. helmikuuta – Helsingin käräjäoikeus tuomitsi ”Tikuna ja Takuna” tunnetut liikemiehet Jari Tannerin ja Jukka Malmisen kiinteistökauppoihin liittyneistä talousrikoksista seitsemäksi vuodeksi vankeuteen ja OKO:n Helsingin Aleksin konttorin entisen johtajan Risto Iso-Lotilan samoista rikoksista viiden vuoden ja kahden kuukauden vankeuteen.
Tapahtumia > Maaliskuu

1. maaliskuuta – Valtiovarainministeri Iiro Viinanen siirtyi Pohjola-yhtiöiden pääjohtajaksi ja jätti politiikan. Viinasen tilalle eduskuntaan nousi Jari Koskinen. Viinasen lähtö aiheutti kaksi ministerinvaihdosta: oikeusministeri Sauli Niinistö siirtyi valtiovarainministeriksi ja kansanedustaja Kari Häkämies tuli uudeksi oikeusministeriksi.
1. maaliskuuta – SDP:n kansanedustaja ja entinen ministeri Matti Puhakka siirtyi Kansaneläkelaitoksen johtajaksi ja erosi eduskunnasta. Uudeksi kansanedustajaksi tuli Raimo Holopainen.
1. maaliskuuta – Hartwall Areenan rakennustyöt alkoivat Helsingin Pasilassa.
1. maaliskuuta – Kaksi henkilöä sai surmansa ilmavoimien yhteyskoneen törmättyä puhelinkaapeliin ja pudottua järven jäälle Asikkalassa. Koneen lentäjä oli poikennut suunnitellulta reitiltä.
1. maaliskuuta – Mc Bandidoksen varapresidenttiä ammutaan Helsingissä. Uhri menehtyi myöhemmin.
3. maaliskuuta – Espanjan parlamenttivaalit.
3. maaliskuuta – 19 ihmistä kuoli pommiräjähdyksessä Israelin pääkaupungissa Jerusalemissa. Iskun tekijäksi ilmoittautui palestiinalainen Hamas-äärijärjestö. Seuraavana päivänä kuoli 13 ihmistä pommi-iskussa Tel Avivissa. Hamas ilmoitti olleensa myös tämän iskun takana.
3. maaliskuuta – Suomen ensimmäiset 12 naista aloittivat upseerikurssinsa Reserviupseerikoulussa Haminassa.
11. maaliskuuta – John Howardista tuli Australian pääministeri.
13. maaliskuuta – Dunblanen verilöyly: Dunblanessa Skotlannissa 43-vuotias Thomas Hamilton käveli koulun liikuntasaliin pistoolein aseistautuneena. Hän ampui 16 lasta (4–6-vuotiaita) ja yhden opettajan ennen itsemurhaansa.
14. maaliskuuta – Presidentti Bill Clinton määräsi sata miljoonaa dollaria terrorismin vastaiseen toimintaan.
15. maaliskuuta – Ruotsin sosiaalidemokraattinen puolue valitsi uudeksi puheenjohtajakseen valtiovarainministeri Göran Perssonin. Persson siirtyi pääministeriksi 21. maaliskuuta hänen edeltäjänsä Ingvar Carlssonin jätettyä politiikan.
22. maaliskuuta – Suomessa määrättiin presidentin-, eduskunta-, europarlamentti- ja kunnallisvaalien sekä neuvoa-antavan kansanäänestyksen pitopäivät virallisiksi liputuspäiviksi. Presidentti Martti Ahtisaari määräsi asiaa koskevan asetuksen tulevaksi voimaan heinäkuun alussa.
23. maaliskuuta – Taiwanissa pidettiin ensimmäiset suorat presidentinvaalit, Lee Teng-hui valittiin uudelleen.
26. maaliskuuta – Kansainvälinen valuuttarahasto hyväksyi 10,2 miljardin dollarin lainan Venäjälle talousuudistuksia varten.
27. maaliskuuta – Israelilainen oikeusistuin tuomitsi pääministeri Jitzhak Rabinin marraskuussa 1995 murhanneen Jigal Amirin elinkautiseen vankeuteen.
28. maaliskuuta – Puolassa alkoi oikeudenkäynti kenraali Wojciech Jaruzelskia ja 11 muuta upseeria vastaan. Heitä syytettiin vuoden 1970 lakkojen verisestä tukahduttamisesta.
28. maaliskuuta – Oulun yliopiston kliinisen kemian professori Reijo Vihko nimitettiin Suomen Akatemian pääjohtajaksi.