stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Australian Grand Prix 2019
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 58 | 1:25.27,325 | 2 | 25+1 |
| 2. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 58 | +20,886 | 1 | 18 |
| 3. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | 58 | +22,520 | 4 | 15 |
| 4. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 58 | +57,109 | 3 | 12 |
| 5. | 16 |  Charles Leclerc | Ferrari | 58 | +58,230 | 5 | 10 |
| 6. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 58 | +1.27,156 | 7 | 8 |
| 7. | 27 |  Nico Hülkenberg | Renault | 57 | +1 kierros | 11 | 6 |
| 8. | 7 |  Kimi Räikkönen | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 57 | +1 kierros | 9 | 4 |
| 9. | 18 |  Lance Stroll | Racing Point-BWT Mercedes | 57 | +1 kierros | 16 | 2 |
| 10. | 26 |  Daniil Kvjat | Scuderia Toro Rosso-Honda | 57 | +1 kierros | 15 | 1 |
| 11. | 10 |  Pierre Gasly | Red Bull Racing-Honda | 57 | +1 kierros | 17 |  |
| 12. | 4 |  Lando Norris | McLaren-Renault | 57 | +1 kierros | 8 |  |
| 13. | 11 |  Sergio Pérez | Racing Point-BWT Mercedes | 57 | +1 kierros | 10 |  |
| 14. | 23 |  Alexander Albon | Scuderia Toro Rosso-Honda | 57 | +1 kierros | 13 |  |
| 15. | 99 |  Antonio Giovinazzi | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 57 | +1 kierros | 14 |  |
| 16. | 63 |  George Russell | Williams-Mercedes | 56 | +2 kierrosta | 19 |  |
| 17. | 88 |  Robert Kubica | Williams-Mercedes | 55 | +3 kierrosta | 20 |  |
| Kesk. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 29 | Renkaan mutteri | 6 |  |
| Kesk. | 3 |  Daniel Ricciardo | Renault | 28 | Ulosajovauriot | 12 |  |
| Kesk. | 55 |  Carlos Sainz | McLaren-Renault | 9 | Moottori | 18 |  |
Nopein kierros: Valtteri Bottas (Mercedes) 1.25,580 (kierroksella 57).
Lähde:
Tulokset > Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Muuta

Alexander Albonin, George Russellin ja Lando Norrisin uran ensimmäinen kilpailu.
Robert Kubican paluu ja ensimmäinen kilpailu sitten kauden 2010.
Antonio Giovinazzin paluu ja ensimmäinen kilpailu sitten kauden 2017.
Daniil Kvjatin paluu ja ensimmäinen kilpailu sitten kauden 2017.
Red Bullin ensimmäinen kilpailu Hondan moottoreilla.
Max Verstappenin kolmas sija oli ensimmäinen V6-turbohybridiaikakaudella Hondan moottorilla ajettu palkintosija.
Kimi Räikkösen paluu Sauberille sitten kauden 2001.
Charles Leclercin ensimmäinen kilpailu Ferrarilla.
Daniel Ricciardon ensimmäinen kilpailu Renault’lla.
Pierre Gaslyn ensimmäinen kilpailu Red Bullilla.
Carlos Sainzin ensimmäinen kilpailu McLarenilla.
Lance Strollin ensimmäinen kilpailu Racing Pointilla.
Ensimmäistä kertaa sitten kauden 1959 Yhdysvaltain GP:n kilpailun nopeimman kierroksen ajaneelle jaettiin 1 MM-piste, jos hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
Kilpailuviikonloppua synkensi FIA:n kilpailujohtajan Charlie Whitingin kuolema muutamaa päivää ennen tapahtumaa. Hänen seuraajaksi valittiin Michael Masi.
Raiheinät

| Raiheinät |
| --- | --- |
 Italianraiheinä (Lolium multiflorum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Raiheinät Lolium  L.
Katso myös
   Raiheinät Wikispeciesissä   Raiheinät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raiheinät (Lolium) on heinäkasveihin kuuluva kasvisuku. Sen rajaus ja lajimäärä vaihtelevat lähteen mukaan. Suomessa julkaistussa Luonnontieteellisen keskusmuseon taksonomiassa sukuun on 2020-luvulla yhdistetty isonatojen (Schedonorus) suku, jonka lajit kuuluivat aiemmin natoihin (Festuca). Suomessa esiintyviä raiheinälajeja on tällöin yhdeksän.
Aiemmin raiheiniksi luokitelluilla lajeilla on kukintona litteä kaksirivinen kerrannaistähkä. Nadoista siirretyillä lajeilla kukintona on röyhy.
Useaa raiheinälajia viljellään rehukasvina. Raiheiniä käytetään myös useissa pihanurmikon siemensekoituksissa, koska ne itävät nopeasti. Yleisin nurmikoissa käytetty laji on englanninraiheinä (Lolium perenne).
Lajeja

Suomessa luonnonvaraisia raiheiniä:
ruokoraiheinä eli ruokonata (Lolium arundinaceum , syn. Festuca arundinacea , Schedonorus arundinaceus )
meriruokoraiheinä (L. arundinaceum subsp. arundinaceum)
rehuruokoraiheinä (L. arundinaceum subsp. uechtritzianum)
lehtoraiheinä eli lehtonata (Lolium giganteum, syn. Festuca gigantea, Schedonorus giganteus)
italianraiheinä (Lolium multiflorum)
englanninraiheinä (Lolium perenne)
persianraiheinä (Lolium persicum)
nurmiraiheinä eli nurminata (Lolium pratense, syn. Festuca pratensis, Schedonorus pratensis)
pellavaraiheinä (Lolium remotum)
tankiraiheinä eli tankearaiheinä (Lolium rigidum)
myrkkyraiheinä (Lolium temulentum)
Italianraiheinää on aiemmin kutsuttu suomeksi myös nimellä monikukkainen luste ja englanninraiheinää nimellä pyörtänöluste.
Muualla esiintyviä lajeja:
Lolium canariense – kanarianraiheinä
Lolium parabolicae – espanjanraiheinä
Lolium rigidum – tankiraiheinä
Lolium rigidum subsp. lepturoides – eteläntankiraiheinä
Lolium rigidum subsp. rigidum – euroopantankiraiheinä
Lolium subulatum – dalmatianraiheinä
Lolium Westerwoldicum-Ryhmä – westerwoldinraiheinä
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lolium
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Lolium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lolium (englanniksi)
Flora of China: Lolium (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158509  Wikispecies: Lolium  APDB: 192231  APNI: 110937  BioLib: 42403  BOLD: 120969  CoL: 8VYZG  eFloraSA: Lolium  EoL: 47160777  EPPO: 1LOLG  FloraBase: 21030  FNA: 118826  FoAO2: Lolium  FoC: 118826  GBIF: 2706217  GrassBase: gen00353  GRIN: 6936  iNaturalist: 52800  IPA: 10543  IPNI: 18423-1  IRMNG: 1014924  ITIS: 40891  NBN: NHMSYS0000460424  NCBI: 4520  NZOR: d0a6dff6-c543-49c9-8347-564b3497130f  Open Tree of Life: 135782  PLANTS: LOLIU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:18423-1  Tropicos: 40008295  VASCAN: 1365  VicFlora: 417fec75-0d2c-456f-aa3c-b7917578cf9b  WFO: wfo-4000022095  WoRMS: 993874
Alppihiihdon maailmancup 2000–2001

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Alppihiihdon maailmancup 2000–2001
| Laji | Miehet | Naiset |
Voittaja
| Kokonaiscup |  Hermann Maier |  Janica Kostelic |
| Pujottelu |  Hermann Maier |  Janica Kostelic |
| Suurpujottelu |  Hermann Maier |  Sonja Nef |
| Supersuurpujottelu |  Hermann Maier |  Régine Cavagnoud |
| Syöksylasku |  Hermann Maier |  Isolde Kostner |
| Alppiyhdistetty |  Lasse Kjus |  Janica Kostelic |
Maacup:  Itävalta
Kilpailut
| Kilpailupaikat | 17 | 16 |
| Henkilökohtaiset kilpailut | 33 | 34 |
← 99–00 01–02 →
Alppihiihdon maailmancup 2000–2001 oli historian 35. alppihiihdon maailmancup -kausi. Se alkoi lokakuussa Söldenissä, Itävallassa ja päättyi maaliskuussa finaaleissa Åressa, Ruotsissa.
Kokonaiscupin voittajat olivat Itävallan Hermann Maier ja Kroatian Janica Kostelic.
Kauden aikana järjestettiin alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut St. Antonissa, Itävallassa, 29. tammikuuta – 10. helmikuuta 2001.
Bessarabia

Bessarabian sijainti
Bessarabia (rom. Basarabia) on muinainen maakunta Itä-Euroopassa, joka käsittää suurimman osan nykyisestä Moldovasta ja osan Ukrainasta. Sen rajoina ovat Dnestr pohjoisessa ja idässä, Prut lännessä ja Tonava sekä Mustameri etelässä. Kooltaan alue on noin 45 600 km². Alueen keskuskaupunki on Moldovan pääkaupunki Chișinău, jota kutsuttiin aikaisemmin myös suomen kielessä venäläisittäin Kišinjoviksi.
Bessarabia on hedelmällistä seutua, pääasialliset tuotteet ovat sokerijuurikas, auringonkukat, vehnä, maissi, tupakka, viinirypäleet ja hedelmät.
Alueen nimi tulee luultavasti valakialaisesta Basarabin suvusta, joka hallitsi alueen eteläosaa.
Alueen historia > Varhaishistoria

Alue on kuulunut 1400-luvulta Moldavian ruhtinaskunnalle, Osmanien valtakunnalle 1513–1812, vuodesta 1812 Venäjän keisarikunnalle, Romanialle ja Neuvostoliitolle, ja nykyään se kuuluu Ukrainalle, Romanialle ja Moldovalle. Asukkaat ennen toista maailmansotaa olivat moldavialaisia (2/3), ukrainalaisia, bulgaareja, venäläisiä ja juutalaisia.
Vuosina 1711–1812 Venäjä miehitti alueen viisi kertaa. Vuoden 1812 Bukarestin sopimus antoi Moldavian ruhtinaskunnan itäosan Venäjälle, jossa aluetta kutsuttiin Bessarabiaksi. Krimin sodan päätteeksi 1856 osa Bessarabiaa luovutettiin takaisin Moldavialle. Chișinăusta (venäjäksi Kišinjov) tuli nyt rajaseutua. Vuonna 1859 Moldavia ja Valakia yhdistyivät Romanian kuningaskunnaksi, joka julistautui itsenäiseksi 1877 Turkin sodan aikana. Eteläosa Bessarabiasta joutui sodan jälkeen 1878 jälleen Venäjälle. Vuonna 1873 Bessarabiasta muodostettiin erillinen Bessarabian kuvernementti.
Bessarabia kuului Venäjän juutalaisille sallittuun asuinalueeseen, ja sinne muutti lisää juutalaisia, kun alue liitettiin 1812 Venäjään. Juutalaisia oli kuitenkin kielletty asumasta raja-alueella vuodesta 1839, ja heille oli pakollinen asevelvollisuus vuodesta 1852. Kun eteläosa alueesta liitettiin Romaniaan Pariisin sopimuksessa 1856, myös Kišinjovista tuli nyt raja-aluetta ja juutalaisia karkotettiin sieltä useaan otteeseen.
Alueen historia > 1900-luku

Kansallistunne alkoi kehittyä vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen. Vuonna 1917 Venäjän Bessarabia julistautui itsenäiseksi Moldovan demokraattiseksi tasavallaksi, mutta liittyi seuraavana vuonna Romaniaan. Bessarabian sosialistinen neuvostotasavalta julistettiin perustetuksi toukokuussa 1919, mutta Venäjän valkoinen armeija purki sen syyskuussa. Länsivallat vahvistivat Bessarabian Romanialle vuoden 1920 Pariisin sopimuksessa, mutta Neuvosto-Venäjä ei hyväksynyt sitä.
Vuoden 1939 Neuvostoliiton ja Saksan solmiman Molotov–Ribbentrop-sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan mukaan Romanian piti luovuttaa alue Neuvostoliitolle. 26. kesäkuuta 1940 Neuvostoliitto vaati Bessarabian ja Pohjois-Bukovinan luovuttamista neljässä päivässä ja teki siitä Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan. Itäosa liitettiin Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Romania liittyi akselivaltoihin ja valloitti alueet jälleen 1941. Vuonna 1944 Bessarabia liitettiin taas Neuvostoliittoon. Nykyisin pääosa alueesta kuuluu Moldovaan ja itäosa Ukrainaan.
Juutalaiset muodostivat 1900-luvun vaihteessa suurissa kaupungeissa 37 % väestöstä ja pienissä 56 %. Vuonna 1903 Chișinăussa (Kišinjov) oli kovia juutalaisiin kohdistuneita pogromeja, joissa puolensataa juutalaista tapettiin.
Kun Bessarabia liitettiin Romaniaan 1918, juutalaiset saivat automaattisesti kansalaisuuden, mutta vuoden 1924 kansalaisuuslaki riisti sen monelta. Heinäkuussa 1941 Romania ja Saksa valtasivat alueen Neuvostoliitolta ja tuhosivat suuren osan alueen juutalaisväestöä teloituksin ja karkottamalla asukkaat Transnistriaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bessarabia Wikimedia Commonsissa
Onko Bessarabiassa suomalaisasutusta? Eräs inkeriläinen kertoo käyneensä siellä "Heikkilän" kylässä, jonka asukkaat puhuivat selvää suomea. Tiedemiehemme eivät tiedä asiasta mitään, Uusi Suomi, 20.01.1934, nro 18, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
V. J. Vatanen : Bessarabia - kymmenien kansallisuuksien maa, Karjala, 04.02.1934, nro 33, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Bessarabian suomalaiskylää etsimässä, Suomen Kuvalehti, 03.03.1934, nro 10, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Bessarabian suomalaiskylää etsimässä, jatkoa, Suomen Kuvalehti, 17.03.1934, nro 12, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vanha Bessarabian kartta
Immanuel (joulunäytelmä)

Immanuel on Nurmeksen kaupungin keskustassa esitettävä katunäytelmä. Se esitetään aina joulunaatonaaton iltana. Esittäjät ovat paikkakuntalaisia harrastajia.
Jouluevankeliumiin perustuvan näytelmän on kirjoittanut Eeva Vainio. Vainion ja Rauha Kejosen runoihin sävelletyn Seppo Paroni Paakkunaisen musiikin toteutus ulkona lumen keskellä on nurmekselaisille tärkeä joulun vieton aloitus.
Esitys alkaa Maariankadulta, ja tapahtumapaikat ovat Kirkkopuiston ympäristössä. Nurmeksen keskustan valot sammutetaan, ja pimeyttä valaisevat vain elävät tulet ja näyttämöpaikkojen valot. Valoilla ja musiikilla on näytelmässä tärkeä osa.
Immanuelin ohjaaja vaihtuu yleensä kolmen vuoden välein. Ohjaajina ovat olleet muun muassa Ilkka Bäckman, Juha Iso-Aho, Varpu Hartikainen, Kirsi Huotari, Matti Pajula, Mikko Lammi ja Janne Suutarinen. Vuosina 2017 ja 2018 ohjaajana on ollut Emilia Pokkinen. Musiikin on säveltänyt Paroni Paakkunainen.
Ensimmäisen kerran Immanuel-näytelmää esitettiin 1989. Tuolloin odotettiin muutamaa kymmentä katsojaa, mutta yleisöä tuli 2500.
Draaman taustalle perustettiin kannatusyhdistys Nurmes-talolla Immanuelin päivänä, 28. helmikuuta 1991. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Maija-Liisa Kettunen ja sihteeriksi Juha Iso-Aho. Näytelmä on osa Nurmeksen Joulumusiikki -tapahtumasarjaa.
Aiheesta muualla

Immanuel - valo ei vähene (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin Sanomat 23.1.2008
Leena Ilmari

Leena (Helena) Ilmari (o.s. Kulovaara, myöh. Kangas, 10. kesäkuuta 1913 Turku – 15. elokuuta 2008 Turku) oli suomalainen päätoimittaja, kulttuurivaikuttaja ja taiteen tukija.
Ilmari valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineinaan kirjallisuustiede ja filosofia. Hän aloitti toimittajan uransa opiskeluaikana Uudessa Aurassa, johon hän kirjoitti kirja- ja teatteriarvosteluja ja oli sen vakituinen toimittaja 1937–1945. Sen jälkeen hän oli toimittajana Kansan Kuvalehdessä ja Suomen Kuvalehdessä ja 1963–1971 päätoimittajana Hopeapeilissä, jossa hän pakinoi nimimerkillä Vihreäpukuinen nainen.
Leena Ilmarin ensimmäinen puoliso oli Unileverin Suomen-toimitusjohtaja Einari Kangas. Vuonna 1952 hän avioitui ohjaaja Wilho Ilmarin kanssa. Niin V. A. Koskenniemi kuin Mika Waltarikin kirjoittivat hänelle runoja, ja Waltari omisti hänelle kertomuksensa Neljä päivänlaskua.
Espanjan joululotto

Espanjan joululotto (esp. Sorteo Extraordinario de Navidad)  on joulukuun 22. päivänä suoritettava lottoarvonta. Se on Espanjan suosituin ja maailman suurin lottoarvonta. Nykyään suurin osa arvoista myydään internetissä, mutta sitä voi pelata myös kioskeissa. Joululoton päävoittoa kutsutaan nimellä El Gordo (paksukainen espanjaksi) ja sen arvo on lähes 700 miljoonaa euroa. Lottoarvonta suoritetaan Madridin Teatro Real -teatterissa, jossa lapset laulavat lottonumerot suorassa lähetyksessä. Yksi lottoarpa maksaa 20 euroa ja kymmenen arpaa sisältävä kokonainen sarja näin ollen 200 euroa. Tämän takia onkin tyypillistä pelata joululottoa porukoissa.
Jouluristi

Jouluristi on erityisesti pohjalaiseen jouluperinteeseen kuuluva risti. Jouluristien perinne on peräisin pakanalliselta ajalta, jolloin ristejä pystyttämällä haluttiin pelottaa pois pahoja henkiä. Parhaiten tunnettu jouluristi on Lapväärtin risti. Jouluristejä on olemassa myös pienempiä kokoja. Jouluristejä voi asettaa esimerkiksi parvekkeelle tai ikkunalle.
Jouluristit paikalliskulttuurissa

Pohjalaisilla kylillä on omat jouluristinsä. Ristiin laitettavien lamppujen väri vaihtelee kylästä toiseen. Perimätiedon mukaan jouluristi sytytetään vasta jouluaattona ja palaa Nuutinpäivään asti. Risti otetaan alas vasta laskiaistiistaina.
Jouluristit ovat toimineet myös ennustamisen välineenä. Legendan mukaan kuusenhavutupsun putoaminen merkitsi sitä, että talon väestä joku kuolee tulevana vuonna. Mikäli talossa oli surua, ristiä ei pystytetty lainkaan.
Timo Pakkanen

Timo Alarik Pakkanen (s. 28. elokuuta 1944) on Suomen tunnetuin joulupukki. Hän on esiintynyt joulupukkina vuodesta 1961 lähtien, myös hyvin paljon ulkomailla, esim. Japanissa 14 kertaa sekä ainakin Thaimaassa, Taiwanissa, Singaporessa, Jordaniassa, Georgiassa, Kyproksella, Espanjassa ja Saksassa. Hän toimi mm. Finnairin joulupukkina Japanissa vuodesta 2000 alkaen useiden joulujen ajan.
Pakkanen teki yhteistyötä Joulupukkisäätiön kanssa vuodesta 2001 alkaen. Vuonna 2014 säätiö kuitenkin lopetti yhteistyön ja vaati Pakkasta luopumaan säätiön tunnusmerkkien käytöstä. Syy tähän oli se, että Pakkanen oli esiintynyt olutharrastajien lehdessä. Pakkanen on myös Olutliiton jäsenseuran, vuonna 1978 perustetun Kohtuullisen Hutikan Pyhän Veljeskunnan K.H.P.V. ry:n, pitkäaikainen puheenjohtaja. Pakkasen mukaan hänellä on vapaa-aikanaan oikeus yksityiselämään, myös oluen juontiin. Tätä harrastustaan ja joulupukkina toimimista hän ei ole sekoittanut keskenään. ”Jos minä en joulupukkina saa vapaa-ajallani nauttia olutta, pitäisi säätiön irtisanoa myös kaikki muut heidän työntekijänsä, jotka nauttivat alkoholia vapaa-ajallaan,” kommentoi Pakkanen jupakkaa Iltalehdelle.
Kirjailija Kaija Pakkanen oli Timo Pakkasen äiti, ja kirjailijat Outi Pakkanen ja Jukka Pakkanen ovat hänen sisaruksiaan.
Jens Olsenin maailmankello

Jens Olsenin maailmankello (Verdensur) on Kööpenhaminan raatihuoneelle sijoitettu monitoiminen astronominen kello. Valmistuessaan se oli maailman tarkin ja moni­mutkaisin kello. Siinä on 15 448 osaa, ja sen käynti poikkeaa oikeasta ajasta vain 0,5 sekuntia 300 vuodessa.
Kellon suunnitteli Jens Olsen (1872–1945), joka oli taitava lukkoseppä, mutta opetteli myöhemmin myös kello­sepän ammatin. Hän pani myös alulle kellon rakentamisen, mutta hänen kuollessaan vuonna 1945 se oli vielä kesken­eräinen. Töitä jatkoi nuori kello­seppä Otto Mortensen. Kello valmistui syksyllä 1955, ja sen käynnistivät sanottuna vuonna 17. joulukuuta Tanskan kuningas Fredrik IX ja Jens Olsenin pojan­tytär Birgit Olsen.
Kellon näytöt ja osoittimet

Kellon näytöt on sijoitettu kolmeen lasivitriiniin.
Vasemmanpuoleisimman vitriinin ylimmät kello­taulut osoittavat Tanskan virallisen ajan eli Keski-Euroopan ajan, joka on tunnin edellä Greenwichin ajasta, Kööpenhaminan paikallisen keski­aurinko­ajan sekä näiden erotuksen. Keski­aurinko­ajan mukaan kello on tasan 12 auringon ollessa suoraan etelässä, kun taas virallinen aika poikkeaa tästä jonkin verran.
Vasemmanpuoleisin kellotaulu osoittaa paikallis­ajan millä tahansa paikka­kunnalla Maapallolla. Tämän oikealla puolella oleva kello­taulu osoittaa auringon nousu- ja lasku­ajat sekä virallisen ajan että paikallisen keski­aurinko­ajan mukaan. Näytöllä on kaarevat valkoiset ja mustat osat, joiden peittämä alue vaihtelee vuoro­kauden valoisan ajan kulloisenkin pituuden mukaan.
Vasemmanpuoleisen vitriinin alin näyttötaulu osoittaa kulloisenkin viikonpäivän ja päivämäärän gregoriaanisen kalenterin mukaan.
Keskimmäisen vitriinin ylin kello osoittaa kelloajan Keski-Euroopan ajan mukaan.
Saman vitriinin toinen taulu toimii ikuisena kalenterina, joka näyttää kunkin vuoden sunnuntai­kirjaimen, epaktin, ja indiktion sekä kuinka mones vuosi on meneillään auringonsyklissä ja Metonin jaksossa. Lisäksi tähän sisältyy kunkin vuoden kalenteri, joka osoittaa kuluvan vuoden jokaisesta päivästä, mikä viikon­päivä se on. Se osoittaa myös kuun vaiheet sekä pääsiäisen ja muiden sen mukaan määräytyvien juhla­päivien päivä­määrän. Tämä taulu päivittyy joka vuosi automaattisesti keski­yöllä uuden­vuoden­yönä ja laskee tällöin alkavan vuoden kalenterin. Tämä toimii seuraavat 2500 vuotta.
Oikeanpuoleisen vitriinin ylin näyttö sisältää tähti­kartan sellaisena kuin tähtitaivas näyttää Tanskan yllä kullakin hetkellä. Siinä on myös osoitin, joka tekee vain yhden kierroksen 25 753 vuodessa eli samassa ajassa, jossa Maan akseli tekee prekession vuoksi täyden kierroksen ekliptikan tason normaalin ympäri. Tämä on hitain ihmisen tekemä käyttökelpoinen esine, joka liikkuu säädetyllä nopeudella.
Oikeanpuoleisen vitriinin vasemmanpuoleinen kello näyttää Auringon ja Kuun sijainnin Maan suhteen kullakin hetkellä. Se näyttää myös Kuun radan solmut sekä osoittaa auringon- ja kuunpimennykset.
Oikeanpuoleisin näyttö osoittaa, millä puolella Aurinkoa mikin planeetta kullakin hetkellä on.
Alin näyttö osoittaa kulloisenkin juliaaninen päivämäärän.
Kello fiktiossa

Kirjailija Babbis Friis-Baastad sijoittaa kellon rakentamisen nuorisokirjaansa Portaat halki aikojen, jossa kouluikäiset sisarukset Viggo ja Mona eksyvät kelloon ja kokevat huiman aikamatkan.
Kirjallisuutta

Otto Mortensen Jens Olsen's Clock: A Technical Description Technological Institute, Kööpenhamina, 1957
Aiheesta muualla

The Story of the Astronomical Clock
Description of Jens Olsen's World Clock (tanskaksi)
Jens Olsenin maailmankello edestäpäin katsottuna.
Jens Olsenin maailmankello takaapäin katsottuna.
Caganer

CaganerCatala
Caganer (suom. kakkaaja) on katalonialaisessa jouluasetelmassa esiintyvä ulostava keramiikkahahmo. Hahmon erilaisia variaatioita tavataan Espanjassa, Italiassa, Portugalissa, Keski-Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Caganerit kuuluvat katalonialaiseen jouluseimiasetelmaan yhtä erottamattomasti kuin Jeesus-lapsi, Joosef ja Maria. Pienet hahmot esitetään kyykkyasennossa housut nilkoissa ja ulostamassa. Kummallisia minipatsaita on selitetty katalaanien erikoisella huumorintajulla. Lisäksi figuurin on tulkittu korostavan ihmisen pienuutta ja inhimillisen ja pyhän vastakkainasettelua. Lisäksi sen on uskottu tuovan onnea tulevan vuoden sadolle.
Caganer on kuulunut katalonialaiseen jouluasetelmaan 1700-luvun lopusta. Ensiksi se oli Katalonian perinneasuun pukeutunut paimen, jonka rinnalle on sittemmin tuotu tunnettuja hahmoja (muun muassa FC Barcelonan Samuel Eto'o, George W. Bush ja Don Quijote) ja eri ammattien edustajia. Tällä pyritään osoittamaan että kaikki, arvostetut ja suositutkin ihmiset, ovat samanarvoisia. 1980-luvun diktatuurin jälkeisinä vuosina hahmot esittivät usein valtaapitäviä, kuten pappeja ja kansalliskaartilaisia, jolloin tarkoituksena oli naurettavaksi tekeminen ja halveksunta.
Hahmot ovat suosionsa lisäksi aiheuttaneet myös paheksuntaa. Barcelonassa on pyritty kiristämään järjestyssääntöjä katukuvan siistimiseksi, ja niinpä keskustan juhlavasta seimiasetelmasta caganeria ei enää tapaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Caganer.com Tipical Catalan christmas figure
Pakkasukko

Valkovenäläinen Pakkasukko talonsa edessä.
Pakkasukko (ven. Дед Мороз, Ded Moroz) on venäläinen ja itäslaavilainen satuhahmo, joka vastaa jotakuinkin joulupukkia. Pakkasukko voi olla punaisissa, sinisissä, harmaissa tai kullanvärisissä vaatteissa, ja koristeltu muun muassa hopeanvärisin lumihiutalein.
Pakkasukko liittyy uuteenvuoteen, jota Venäjällä vietetään kuusi päivää ennen Venäjän ortodoksisen kirkon käyttämän juliaanisen kalenterin mukaista joulua 25. joulukuuta eli Venäjälläkin maallisesti käytettävän gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. tammikuuta. Pakkasukko on myös pukeutunut venäläisittäin – pitkään turkkiin, joka on vyötetty kankaisella vyöllä. Turkki voi olla melkein minkä värinen tahansa. Päässään Pakkasukolla on pyöreä venäläinen lakki, jonka reunat ovat turkista. Pakkasukon parta on valkoinen, pitkä ja tuuhea.
Pakkasukko kulkee tyypillisellä venäläisellä kolmivaljakolla eli troikalla (kolmen hevosen vetämä reki) ja mukanaan hänellä on lapsenlapsensa Lumityttö (ven. Снегурочка, Snegurotška). Uudenvuodenyönä Pakkasukko ja Lumityttö tuovat lapsille lahjoja sekä toteuttavat ihmisten salaisia toiveita.
Venäläisen Pakkasukon sanotaan asuvan Luoteis-Venäjällä Veliki Ustjugin kaupungissa, mutta Valko-Venäjällä Pakkasukko asustaa  Belavežskajan aarniometsän kansallispuistoon perustetulla Pakkasukon tilalla (Pakkasukon talon sijainti 52°37′01.00″N, 23°53′56.82″E). Neuvostoliiton vaikutusvallan aikana myötä Pakkasukko oli liitettynä uudenvuoden juhlintaan myös joissakin itäisen Keski-ja Etelä-Euroopan maissa. Neuvostoaikana Pakkasukon rooli oli erityisen tärkeä, koska uusivuosi jäi ainoaksi juhlaksi, jota oli vietetty jo ennen bolsevikkivallankaappausta 1917 ja koska joulu oli kielletty kristillisenä, siis uskonnollisena juhlana. Neuvostovaltaa seuranneen Venäjän aikana uusivuosi Pakkasukkoineen on paljolti ottanut kristillisenkin joulun aseman, sillä se seuraa ajankohdaltaan ei-venäläistä joulua aiemmin kuin venäläis-ortodoksinen joulu.