stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marlies Göhr
Saavutukset ja maailmanennätykset

Nuorten Euroopan-mestaruuskisojen kultamitali 4 × 100 metrillä ja hopeamitali 100 metrillä Ateenassa 1975
1976 – kesäolympiakisojen kahdeksas sija 100 metrillä
1976 – kesäolympialaisten olympiakultamitali 4 × 100 metrin viestijuoksussa
1977 – Itä-Saksan mestaruus 100 metrillä ME-ajalla 10,88. Göhr oli ensimmäinen nainen, joka juoksi 100 metriä alle 11 sekunnin sähköisellä ajanotolla.
1977 – maailmancupin voitto 100 metrillä, hopeamitali viestissä
1978 – Euroopan mestaruus 100 metrillä, hopeamitali 200 metrillä, yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1978
1979 – maailmancupin toinen sija 100 metrillä
1980 – kesäolympialaisten olympiahopeamitali 100 metrillä
1980 – kesäolympialaisissa kultamitali 4 × 100 metrin viestijuoksussa, maailmanennätys 4 × 100 m viestissä 13. heinäkuuta 1980 (41,85) ja 1. elokuuta 1980 (41,60)
1981 – Euroopan Cupin voitto 100 metrillä ajalla 11,17
1981 – maailmancupin pronssi 100 metrillä
1982 – Euroopan-mestaruus 100 metrillä ajalla 11,01 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskisoissa
1983 – ME-aika 100 metrillä 10,81 Itä-Berliinissä. Yleisurheilun MM-kisoissa Helsingissä maailmanmestaruus 100 metrillä ajalla 10,97 ja maailmanmestaruus 4 × 100 metrin viestijuoksussa ja ME-aika 41,53 4 × 100 m viestissä 31. heinäkuuta 1983
1984 – olympiaboikotti
1985 – ME-aika 41,37 4 × 100 m viestissä 6. lokakuuta 1985
1986 – Euroopan-mestaruus 100 metrillä ajalla 10.91, Euroopan mestaruus 4 × 100 metrin viestinjuoksussa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1987 – Yleisurheilun MM-kisoissa Roomassa, karsiutui 100 metrin välierässä, hopeamitali 4 × 100 viestissä
1988 – kesäolympialaisissa karsiutui 100 metrin välierässä, hopeamitali 4 × 100 metrin viestissä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.sporting-heroes.net
https://www.is.fi/urheilulehti/parhaat/art-2000007872531.html
Naisten 100 metrin juoksun euroopanmestarit
Naisten 100 metrin juoksun maailmanmestarit
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Begin the Beguine

”Begin the Beguine” (vap. suom. Aloittakaa beguine) on Cole Porterin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1935. Kappale sai ensiesityksensä vaisun vastaanoton saaneessa Broadway-musikaalissa Jubilee, mutta se tunnetaan paremmin Fred Astairen ja Eleanor Powellin tanssikohtauksesta vuoden 1939 elokuvassa Steppaavaa rakkautta.
”Begin the Beguine” ei saanut osakseen merkittävää huomiota Jubilee-musikaalin ilmestyttyä, ja vasta Artie Shaw’n äänitettyä swing-sovituksen kappaleesta vuonna 1938 muutkin artistit alkoivat kiinnostua laulusta. 1940-luvulla sen äänittivät muun muassa Eddie Heywood, Frank Sinatra ja Django Reinhardt. Kappaleesta on useiden Porterin sävellysten tavoin tullut jazzstandardi.
Kappale on rakenteeltaan poikkeuksellisen pitkä. Kun normaali 1930-luvun populaarimusiikkikappale oli pituudeltaan 32 tahtia, ”Begin the Beguinen” kertosäe on 104 tahdin mittainen eikä laulussa ole lainkaan tavanomaista säkeistöä.
Suomeksi kappaleesta on ainakin kolme sanoitusta, tekijöinä Veikko Ahvenainen, Reino Helismaa ja Lauri Jauhiainen. Kaikki suomenkieliset versiotkin on julkaistu alkuperäisnimellä ”Begin the Beguine”, levyttäjinä muiden muassa Olavi Virta (1954) ja Laila Halme (1960).
Klaus Beer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Beer vuonna 1967. |  Beer vuonna 1967. |  Beer vuonna 1967. |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1969 (epäv.) | pituushyppy |  |
|  Hopeaa | Wien 1970 | pituushyppy |  |
Klaus Beer (14. marraskuuta 1942 Liegnitz – 8. kesäkuuta 2023) oli itäsaksalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti.
Beer saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisamitalin Méxicon kesäolympialaisissa 1968 maansa ennätystuloksella 819 cm, jonka hän hyppäsi loppukilpailun toisella kierroksella. Kilpailun voitti Bob Beamon parannettuaan maailmanennätystä 55 senttimetrillä lukemiin 890 cm. EM-kilpailuissa Beer sijoittui seitsemänneksi Belgradissa 1962 tuloksella 752 cm ja neljänneksi Ateenassa 1969 tuloksella 803 cm. Hän kilpaili myös Tokion kesäolympialaisissa 1964. Sisäratojen EM-kilpailuissa Beer voitti kultaa Belgradissa 1969 ja hopeaa Wienissä 1970.
Beer avioitui pikajuoksija Sigrid Albertin kanssa. Hän valmensi muun muassa lapsiaan Ron Beeriä, joka hyppäsi pituutta neljä senttimetriä isäänsä pidemmälle, ja seitsenottelija Peggy Beeriä. Beer kuoli 80-vuotiaana 8. kesäkuuta 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klaus Beer Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Ingrid Becker

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ingrid Becker vuonna 1968. |  Ingrid Becker vuonna 1968. |  Ingrid Becker vuonna 1968. |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Mexico City 1968 | viisiottelu |  |
|  Kultaa | München 1972 | 4 × 100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | pituus |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | 100 m |  |
|  Pronssia | Ateena 1969 | 4 × 100 m |  |
Ingrid Mickler-Becker (s. 26. syyskuuta 1942 Geseke, Westfalen), on entinen saksalainen yleisurheilija, kaksinkertainen olympiavoittaja.
Becker kävi uransa aikana peräti neljät olympiakisat. Ensimmäisen kerran hän kilpaili arvokisoissa Rooman olympialaisissa 1960, jolloin hän sijoittui korkeushypyssä yhdeksänneksi.
Seuraavan kahdeksan vuoden ajan hän kilpaili kohtalaisella menestyksellä eri lajeissa ilman suurvoittoja. EM-Belgradissa 1962 hän oli neljäs viisiottelussa, Tokion olympialaisissa 1964 neljäs pituudessa ja kahdeksas viisiottelussa, EM-Budapestissa 1966 hän karsiutui pituusfinaalissa.
Mexico Cityn olympialaisissa 1968 Becker saavutti vihdoin täysosuman voitettuaan kultaa viisiottelussa. Ratkaiseva tekijä oli kaatosateessa hypätty korkeustulos 171. Lisäksi Becker oli kuudes sekä pituushypyssä että pikaviestissä.
Ateenan EM-kisoissa 1969 Saksa boikotoi yksilölajeja Jürgen Mayn poissulkemisen takia, joten Becker joutui tyytymään viestipronssiin. Helsingin EM-kisoissa 1971 hän keräsi - nyt avioliiton myötä uudella nimellä Mickler - suurimman mitalisaaliinsa: kultaa pituudessa viimeisellä hypyllä, kultaa pikaviestissä ja hopeaa 100 metrillä. Viisiotteluun hän ei osallistunut.
Viimeiset arvokisansa Becker-Mickler kävi kotikentällään Münchenin olympialaisissa. Hän jäi pituuskarsinnassa ilman tulosta, mutta voitti kultaa pikaviestissä uudella maailmanennätysajalla 42,81.
Myöhemmin Becker-Mickler meni mukaan politiikkaan CDU:n jäsenenä ja hänestä tuli Rheinland-Pfalzin osavaltion hallituksen ministeri 1990, mutta joutui luopumaan paikastaan puolueen hävittyä vaalit 1991. Hän on myös Saksan kansallisen olympiakomitean jäsen.
Ennätykset

100 m 11,2
200 m 23,3
100 m aidat 13,5
korkeus 171
pituus 676
viisiottelu 4 666
Beeta-levy

Vastakkaissuuntainen beeta-levy 
 Tässä kuvataan kahden polypeptidiketjun välille muodostunutta vastakkaissuuntaista beeta-levyrakennetta. Hiilet ovat mustia, hapet punaisia, typet sinisiä ja vedyt harmaita palloja. Vetysidosten muodostuminen on merkitty katkoviivoilla eri peptidiketjujen eri aminohappojen peptidisidosten karbonyyliryhmien happiatomien ja aminoryhmien vetyatomien välille.
Beeta-levyt (β-levyt) eli beeta-laskokset (β-laskokset) ovat proteiinin rakenteena sekundaarirakenne. Se on alfa-kierteen ohella tärkeimpiä proteiinien sekundaarirakenteita. Beeta-levyissä polypeptidiketjut ovat asettuneet rinnakkain, ja niitä sitovat toisiinsa peptidisidosten väliset vetysidokset.
Atomien järjestys beeta-levykonformaatioissa poikkeaa merkittävästi alfa-kierteen atomien järjestyksestä. Beeta-levyissä polypeptidiselkärangat ovat melkein täysin venyneessä muodossa. Beeta-levy voi muodostua joko saman polypeptidiketjun eri osien välille (intraketjuinen beeta-levyrakenne) tai eri polypeptidiketjujen välille (interketjuinen beeta-levyrakenne). Beeta-levyrakenteessa polypeptidiketjut voivat asettua joko samansuuntaisesti (engl. parallel) tai vastakkaissuuntaisesti (engl. antiparallel). Samansuuntaisessa beeta-levyssä C- ja N-terminaalit ovat samassa suunnassa ja vastakkaissuuntaisessa puolestaan eri suunnissa. Polypeptidiketjujen väliset vetysidokset beeta-levyissä aiheuttavat toistuvan siksakrakenteen muodostumisen, josta voidaan käyttää myös nimitystä ”aaltopelti”.
Aiheesta muualla

Kuvia beeta-levyistä
H. E. C.

| HEC Hector |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Love studio Paul Jyrälä 1977
 Julkaistu: 1977
 Tuottaja(t): Antero Jakoila/Kaj Westerlund
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 46.01
 Levy-yhtiö: Love Records
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Hectorin muut julkaisut
| Hotelli Hannikainen 1976 | H.E.C. 1977 | Kadonneet lapset 1978 |
HEC on samanninmisen yhtyeen vuonna 1977 ilmestynyt albumi. Yhtyeen keskushahmo oli laulaja-lauluntekijä Hector.
HEC-yhtye syntyi Hectorin kiertuekokoonpanosta, jossa soittivat Heimo Holopainen (basso), Antero Jakoila (kitara), Pekka Suvanto (rummut) ja Kaj Westerlund (kosketinsoittimet). Kun yhtyeeseen liittyi Hasse Wallin tilalle Eeki Mantere, syntyi H. E. C. Nimi tuli sanoista Hector, Eeki & Co.
Levyltä poistettiin tekijänoikeussyiden vuoksi kappale "Marie Laveaux" (säv. Shel Silverstein, suom. san. Hector.) Se löytyy ainoastaan LP:n ja kasetin ensimmäiseltä painokselta.
Kappaleet

Roxette (Säv. Wilko Johnson, suom. san. Hector) – 3.15
TVC 15 (Säv. David Bowie, suom. san. Hector) – 4.23
Muutoksen aika -Change of the Guard- (Säv. Walter Becker/Donald Fagen, suom. san. Pekka Suvanto) – 3.38
Ero (Säv. & san. Hector) – 3.50
The prettiest star (Säv. & san. Bowie) – 3.15
Monofilharmoonikko -Six String Orchestra-- (Säv. Harry Chapin, suom. san. Hector) – 5.48
Rope ja Kake 77'  (Säv. Heimo Holopainen, san. Holopainen/Eeki Mantere) – 2.31
En oo käynyt Espanjassa -Never Been to Spain- (Säv. Hoyt Axton suom. san. Hector) – 3.29
Soudan pois (Säv. & san Hector) – 3.38
Vanhan kirkon puisto -MacArthur Park- (Säv. Jimmy Webb, suom. san. Hector) – 7.10
CD-Bonus
Soudan pois (Säv. & san Hector) – 4.25  - singleversio
Joissakin painoksissa on erilainen kappalejärjestys. Kasettipainoksessa se oli seuraava:
Roxette
TVC 15
Muutoksen aika
Ero
Vanhan kirkon puisto
Monofilharmoonikko
Rope ja Kake 77'
En oo käynyt Espanjassa
Marie Laveaux
Soudan pois
The prettiest star
Singlet

Monofilharmoonikko / Soudan pois
Roxette / TVC15
Kokoonpano

Hector - kitara, laulu (1,2,4,5,6,8,10,11)
Heimo Holopainen - basso, laulu (7)
Antero Jakoila - kitarat, taustalaulu (7,10)
Pekka Suvanto - rummut, lyömäsoittimet, laulu (3,9), taustalaulu (1,2,4,5,6,8,10)
Kaj Westerlund - kosketinsoittimet, kitara (8,10), taustalaulu (3,5,7,10)
Eeki Mantere - laulu (11)
Heikki Hietanen - kosketinsoittimet 11
Rolf Beilschmidt

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rolf Beilschmidt 2.7.1978 |  Rolf Beilschmidt 2.7.1978 |  Rolf Beilschmidt 2.7.1978 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Praha 1978 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | San Sebastián 1977 | korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Milano 1978 | korkeushyppy |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Meksiko City 1979 |  korkeushyppy |  |
Rolf Beilschmidt (s. 8. elokuuta 1953) on entinen itäsaksalainen korkeushyppääjä. Hän oli viimeisiä kierähdystyylillä menestyneitä korkeushyppääjiä.
Beilschmidt sijoittui seitsemänneksi Montréalin 1976 olympialaisten korkeushypyssä tuloksella 218 cm. Seuraavana vuonna hän voitti maailmancupin korkeushyppykilpailun tuloksella 230 cm ja hyppäsi ennätyksensä 231 cm, joka on yhä 30 vuotta myöhemmin kaikkien aikojen kolmanneksi paras kierähdystyylillä hypätty tulos. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän saavutti pronssia tuloksella 228 cm.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Beilschmidt saavutti hopeaa San Sebastiánissa 1977 (tulos 222 cm) ja Milanossa 1978 (tulos 229 cm). Jälkimmäisessä kilpailussa Vladimir Jaštšenko hyppäsi hallimaailmanennätyksen ja kaikkien aikojen parhaan kierähdystyylillä tehdyn tuloksen 235 cm.
Beethovenin toinen

| Beethovenin toinen> Beethoven’s 2nd |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rob Daniel
Käsikirjoittaja:  Len Blum
Tuottaja:  Michael C. Gross   Joe Medjuck
Säveltäjä:  Randy Edelman
Kuvaaja:  Bill Butler
Leikkaaja:  William D. Gordean Sheldon Kahn
Pääosat:  Charles Grodin   Bonnie Hunt  Nicholle Tom   Christopher Castile   Sarah Rose Karr Debi Mazar Chris Penn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Northern Lights Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   17. joulukuuta 1993  1. huhtikuuta 1994
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 miljoonaa $
Tuotto:  118 243 066 $
Edeltäjä:  Beethoven
Seuraaja:  Beethovenin kolmas
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Beethovenin toinen (Beethoven’s 2nd) on vuonna 1993 ensi-iltaan tullut yhdysvaltalainen elokuva, joka on jatkoa edellisenä vuonna ensi-iltansa saaneelle Beethovenille.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sen edeltäjän tavoin kiltiksi ja yllätyksettömäksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Beflubutamidi

| Beflubutamidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  N-bentsyyli-2-[4-fluori-3-(trifluorimetyyli)fenoksi]butanamidi
CAS-numero:  113614-08-7
PubChem CID:  6451159
SMILES:  CCC(C(=O)NCC1=CC=CC=C1)OC2=CC(=C(C=C2)F)C(F)(F)F
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H17NO2F4
Moolimassa:  355,326 g/mol
Sulamispiste:  75 °C
Tiheys:  1,33 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,00329 g/l (20 °C)
Beflubutamidi (C18H17NO2F4) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa beflubutamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen ja liukoisuus on suurempi esimerkiksi asetoniin, etyyliasetaattiin ja dikloorimetaaniin. Beflubutamidin rikkakasveille myrkylliset ominaisuudet perustuvat fytoeenidesaturaasientsyymin toiminnan estoon, jolloin kasvit eivät kykene valmistamaan tarvitsemiaan karotenoideja. Aineen myrkylisyys eläimille on alhainen tai kohtalainen.
Beflubutamidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 3-(trifluorimetyyli)-4-fluorifenoli reagoi joko 2-bromivoihapon tai etyyli-2-bromibutyraatin kanssa. Seuraava vaihe on amidinmuodostus bentsyyliamiinin kanssa. Reagenssina tässä reaktiossa käytetään lisäksi sulfonyylikloridia (lähdettäessä 2-bromivoihaposta) tai natriummetoksidia (lähdettäessä esteristä).
Beflubutamidi tuli markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 1998. Sitä käytetään rikkaruohomyrkkynä useiden viljojen viljelyssä. Aine on hyväksytty käytettäväksi myös useassa Euroopan unionin maassa ja Isossa-Britanniassa.
Klaus Baudelaire

| Klaus Baudelaire |
| --- | --- |
Luoja(t):  Daniel Handler
Näyttelijä(t):  Liam Aiken
Ensi- esiintyminen:  Ankea alku
Henkilötiedot
Ammatti:  amatööritutkija
Sukupuoli:  mies
Ikä:  13
Suhteet
Vanhemmat:  Beatrice Baudelaire Bertrand Baudelaire
Sisarukset:  Violet Baudelaire Sunny Baudelaire
Lapset:  Beatrice Baudelaire  (adoptoitu) 
Muut sukulaiset:  Kreivi Olaf Montgomery Montgomery Josefiina Wihellys
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Klaus Baudelaire on yksi "Lemony Snicket" -nimellä kirjoittaneen Daniel Handlerin luoman suositun lasten- ja nuortenkirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja protagonisteista. Klaus on Baudelairen orpojen keskimmäinen lapsi: hänellä on vanhempi sisar Violet ja nuorempi sisar Sunny.
Sarjan alussa Klaus on 12-vuotias. Kirjassa Kelvoton kylä hän täyttää kolmetoista. Sarjan lopussa hän on neljätoista, ja luvussa neljätoista hän on viisitoista vuotta.
Kiinnostuksenkohteet ja kyvyt

Klaus on innokas lukija, ja hänen lempikirjansa on The Water Cycle, Volume 196. Klaus muistaa yleensä kaiken, minkä lukee, ja tämän kyvyn ansiosta hän usein onnistuukin pelastamaan Baudelairet pulasta.
Omituisessa opinahjossa Klaus ja Isadora Quagmire vaikuttavat tuntevan kiinnostusta toisiinsa, mutta yhdennessätoista kirjassa Klaus saa ensisuudelmansa ja hänen sydämensä särkyy ensimmäisen kerran mykologi Fionan ansiosta.
Kiinnostuksenkohteet ja kyvyt > Ankea alku

Sarjan alussa Baudelairien vanhemmat Bertrand ja Beatrice Baudelaire kuolevat tulipalossa, joka tuhoaa myös heidän kotinsa, jolloin Baudelairet orpoutuvat. Pankkiiri Arthur Poe, joka on Baudelairien uskottu mies ja vastuussa heidän omaisuudestaan, lähettää Baudelairet heidän julman sukulaisensa, kreivi Olafin, luokse. Lapsille selviää pian, että Olaf tahtoo vain saada heidän omaisuutensa itselleen.
Ollessaan Olafin luona Violet melkein joutuu menemään naimisiin hänen kanssaan, mutta onnistuu välttämään sen allekirjoittamalla paperit vasemmalla kädellään oikean sijasta. Lasten pelastuttua Olaf kätyreineen lähtee pakoon.
Kiinnostuksenkohteet ja kyvyt > Kirjat 2 ja 3

Herra Poe siirtää Klausin, Violetin ja Sunnyn heidän Montgomery Montgomery -setänsä luokse asumaan. Klaus kokee vihdoinkin, että hänen tutkijankykyjään arvostetaan, kun Monty-setä laittaa hänet tutkimaan perulaisia käärmeitä. Klaus myöntää olevansa onnellinen Monty-sedän luona, mutta ikävöivänsä silti yhä vanhempiaan.
Kreivi Olaf saapuu kuitenkin taas paikalle naamioituneena "Stefanoksi", ja Perunmatkan aamuna lapset löytävät Monty-sedän kuolleena käärmekammiostaan. Olaf puhuu itsensä pussiin Monty-sedän kuolemaa selittäessään, ja muiden tajuttua hänen henkilöllisyytensä, hän pakenee.
Avarassa akkunassa herra Poe lähettää Klausin ja hänen sisarensa Josefiina Wihellyksen luokse. Kirjassa Klausilla ei ole suurta roolia, mutta hän osoittaa suurta ongelmanratkaisukykyä selvittämällä Josefiina-tädin heille jättämän salaviestin, joka tosin on naamioitu itsemurhakirjeeksi. Klausin tutkijankyvyt myös johdattavat Baudelairet Lurkkiluolaan. Lasten urheudesta huolimatta kreivi Olafin onnistuu potkaista Josefiina-täti Itkujärven verenhimoisille iilimadoille.
Kiinnostuksenkohteet ja kyvyt > Kirjat 4 ja 5

Kirjassa Saiturin saha Olafin kätyri Georgina Orwell hypnotisoi Klausin. Klaus on kirjassa hypnotisoimattomana vain muutamassa osassa, ja muissa kohdissa hän on kuin transsissa. Klausin keksijänkyvyt auttavat häntä pelastamaan heidän huoltajansa Herran mukavan yhteistyökumppanin Charlesin hengen.
Kirjassa Omituinen opinahjo lapset lähetetään sisäoppilaitos Vaaksavaaran valmistavaan kouluun, johon Olafkin ilmaantuu liikunnanopettajaksi pukeutuneena. Quagmiren kolmoset Duncan ja Isadora auttavat Baudelaireja kuitenkin jakamalla omat muistiinpanonsa heidän kanssaan, jotta orvot pääsisivät kokeistaan läpi. Baudelaireille myös selviää enemmän "VPK:ksi" kutsutusta järjestöstä. He eivät ehdi jakaa tietojaan kolmosten kanssa kuitenkaan ennen, kuin Olaf sieppaa heidät autoonsa.
Kiinnostuksenkohteet ja kyvyt > Kirjat 6 ja 7

Baudelairet lähetetään asumaan Jerome ja Esmé Kurjimon luokse . Klaus tekee kirjassa havainnon, joka paljastaa lapsille kreivi Olafin juonen: talon hissikuilu on tyhjä, ja se on todellisuudessa salainen Olafin käyttämä tunneli. He löytävät kuilusta myös Quagmiren kolmoset, mutteivät onnisut vapauttamaan näitä. Kirja päättyy, kun Jerome luovuttaa Baudelairien huoltajuuden ollessaan liian pelkuri auttaakseen heitä.
Kirjassa Kelvoton kylä Klaus sisarineen menee Variksenpalvojien kylään, jossa he saavat Quagmireilta salaviestejä. Niiden ansiosta he onnistuvat pelastamaan sisarukset. Heidän juonensa menee kuitenkin lopulta vikaan, ja vain Quagmiret pääsevät pakoon.
Kiinnostuksenkohteet ja kyvyt > Kirjat 8 ja 9

Ollessaan kahdeksannen kirjan aikana Salojen sairaalassa kreivi Olaf sieppaa Violetin, ja Klaus selvittää miehen aikovan poistaa Violetin pään. Klaus ja Sunny naamioituvat ja onnistuvat pakenemaan sairaalasta sisarensa kanssa hengissä.
Yhdeksännessä kirjassa sisarukset naamioituvat kaksipäiseksi kummajaiseksi, "Beverlyksi ja Elliotiksi", sekä susilapsi Chaboksi, ja pääsevät mukaan Tivoli Tiritombaan. Kreivi Olaf keskeyttää jälleen heidän tutkimuksensa, ja he saavat selville, että VPK tarkoittaa vapaapalokuntaa.
Kiinnostuksenkohteet ja kyvyt > Viimeinen kirja

On mahdollista, että Klaus sisaruksineen kuolee Beatrice-veneen haaksirikossa sarjan viimeisessä kirjassa. He ovat voineet myös kadota "Suuren tuntemattoman" mukana.
Valeasut

Kirjan Kelvoton kylä lopussa Baudelaireja syytetään murhasta, jonka jälkeen heillä ei ole enää huoltajia. He joutuvat lähtemään pakoon poliiseja. Pakomatkan aikana Klaus käyttää seuraavia valepukuja:
Painajaisten parantola – lääkäri
Tihutöiden tivoli – kaksipäinen kummajainen, Beverly ja Elliot, Violetin kanssa
Luikurin liuku – lumipartiolainen, VPK:n vapaaehtoinen
Synkkä syöveri – laitesukeltaja
Ratkaisun rajoilla – Hotelli Ratkaisun pikkolo
Elokuva

Elokuvassa Klausia esittää Liam Aiken, joka ei käytä laseja muuten kuin lukiessaan, toisin kuin kirjoissa, joissa hän käyttää niitä jatkuvasti. Klausin näytetään myös olevan hyvin pessimistinen Baudelairien tilanteen suhteen, mutta elokuvan lähetessä loppuaan, hän muuttuu optimistisemmaksi.
Esiintymiset

Ankea alku
Käärmekammio
Avara akkuna
Saiturin saha
Omituinen opinahjo
Haamuhissi
Kelvoton kylä
Painajaisten parantola
Tihutöiden tivoli
Luikurin liuku
Synkkä syöveri
Ratkaisun rajoilla
Loppu
Neljästoista luku
Rəşid Behbudov

Rəşid Behbudov azerbaidžanilaisessa postimerkissä.
Rəşid Məcid oğlu Behbudov (ven. Рашид Маджид оглы Бе́йбутов, Rašid Madžid ogly Beibutov; 14. joulukuuta 1915 Tbilisi – 9. kesäkuuta 1989 Moskova) oli azerbaidžanilainen neuvostolaulaja (lyyrinen tenori).
Rəşid Behbudov aloitti uransa Tbilisissä azerikansanlaulujen esittäjänä. Vuosina 1933–1944 hän toimi Jerevanin ja vuosina 1944–1956 Bakun filharmonian solistina, vuosina 1957–1959 Azerbaidžanin konserttiyhtyeen taiteellisena johtajana ja vuodesta 1966 perustamansa Azerbaidžanin lauluteatterin johtajana. Hänet tunnetaan myös venäläisiä, iranilaisia, turkkilaisia, arabialaisia ja intialaisia lauluja esittäneenä viihdetaiteilijana, joka konsertoi usein Neuvostoliiton ulkopuolella. Ajoittain hän esiintyi Axundoville nimetyn Azerbaidžanin ooppera- ja balettiteatterin näytelmissä. Behbudovin parhaita rooleja ovat Balaş Fikrət Əmirovin oopperassa Sevil sekä Əsgər Üzeyir Hacıbəyovin musiikkikomediassa Arşın Mal Alan, jonka filmatisoinnista hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1946.
Vuonna 1959 Behbudoville myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan ja vuonna 1980 sosialistisen työn sankarin arvonimet. Hänet on palkittu Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Laulaja toimi  Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana.
Kirjallisuutta

Abasova, E.G. Rašid Beibutov. Baku, 1965.