stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kempeleen Pyrintö

| Kempeleen Pyrintö |
| --- | --- |
 Kempeleen Pyrinnön urheilutalo.
Perustettu:  1926
Kotiareena:  Honkasessa Köykkyrin virkistysalueella sijaitseva urheilutalo
Paikkakunta:  Kempele
Lajit:  hiihto, uinti, nyrkkeily, salibandy
Puheenjohtaja:  Jarmo Haapaniemi
Kotisivu:  Kotisivut
Voimistelu- ja Urheiluseura Kempeleen Pyrintö r.y. on kempeleläinen vuonna 1926 perustettu urheiluseura.
Seuran lajeina ovat hiihto, uinti, nyrkkeily ja salibandy. Nyrkkeilytoiminta aloitettiin syksyllä 1971 urheilutalon valmistuttua, ja uintitoiminta vuonna 1997 virkistysuimala Zimmarin avauduttua.
Seuran vuonna 1971 valmistunut urheilutalo sijaitsee Köykkyrin virkistysalueella. Pyrintö ylläpitää Kempeleen kunnan kanssa yhteistyössä talvisin Köykkyrin laskettelu- ja hiihtokeskusta.
Jyväskylän suurajot 1993

|  Suomen ralli 1993 |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1993. 

Sijainti:  Jyväskylä, Suomi
Pituus:  35 erikoiskoetta, 507,53 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Juha Kankkunen  Denis Giraudet  (Toyota Castrol Team)
Toinen:   Ari Vatanen  Bruno Berglund  (555 Subaru World Rally Team)
Kolmas:   Didier Auriol  Bernard Occelli  (Toyota Castrol Team)
Raimo Näsänen vuonna 1993 Suomen MM-rallin Yle TV2:n in-car-kuvaustehtävissä.
Jyväskylän suurajot 1993 olivat 43. Jyväskylän suurajot, ja ne järjestettiin 27.-29. elokuuta 1993. Se oli rallin maailmanmestaruuskauden 1993 yhdeksäs osakilpailu.
Osallistujat

Kilpailuun ilmoittautui 116 autokuntaa. Mukana olivat tehdastalleista Toyota (Didier Auriol, Juha Kankkunen ja Hannu Mikkola), Subaru (Ari Vatanen ja Markku Alén), Mitsubishi (Kenneth Eriksson ja Armin Schwarz), ja Ford (Malcolm Wilson ja Sebastian Lindholm). Lancian Carlos Sainz puuttui kilpailusta tänäkin vuonna, samoin kuin Fordin tehdaskuljettajat Massimo Biasion ja Francois Delecour. Tommi Mäkinen oli mukana Astra-teamin ilmoittamalla Lancialla.
Kankkusen kartanlukija Juha Piironen oli sairastunut aivoverenvuotoon Argentiinan MM-rallin harjoituksissa. Piirosen tuuraajaksi Argentiinaan palkattu Nicky Grist ajoi Suurajot vielä Armin Schwarzin kanssa, joten Kankkusen kartanlukijana Suurajoissa oli ranskalainen Denis Giraudet.
Suurajot oli Subarun Impreza-mallin ensiesiintyminen MM-rallissa. Subaru oli päättänyt, että uusi auto otetaan käyttöön, kun edellisellä Legacy-mallilla on saavutettu ensimmäinen MM-voitto, mikä tapahtui edellisessä rallissa Uudessa-Seelannissa.
Reitti

Reitin pituus oli 1555,92 km, josta erikoiskokeita 507,53 km. Erikoiskokeiden kokonaismäärä putosi 35:een mutta erikoiskokeiden keskipituus kasvoi.
| Perjantai | Lauantai | Sunnuntai |
| --- | --- | --- |
| Jyväskylä–Pieksämäki–Jyväskylä–(Koskenpää)*–Jyväskylä | Jyväskylä–Valkeakoski–Jämsä–Jyväskylä | Jyväskylä–(Hartola)*-Jyväskylä |
| 15 EK:ta | 13 EK:ta | 7 EK:ta |
| 179,02 km | 243,47 km | 85,04 km |
*=ei kokoomataukoa
Ralli oli jälleen kolmipäiväinen vuoden 1989 tapaan. Ensimmäistä kertaa MM-rallihistoriansa aikana Suurajot ei alkanut yleisöerikoiskokeella, vaan ensimmäinen erikoiskoe oli Valkola.
Rallin ainoa kokonaan uusi erikoiskoe oli Hannula. Laajavuoren erikoiskoe oli poissa reitiltä ensimmäistä kertaa rallin MM-arvon aikana.
Savon erikoiskoe ajettiin poikkeuksellisesti eri suuntaan kuin yleensä. Hassin erikoiskokeesta oli tehty 36-kilometrinen yhdistämällä edellisvuoden erikoiskokeen reittiin Paaterin erikoiskoe.
Kilpailun kulku

Juha Kankkunen johti rallia alusta loppuun lukuun ottamatta EK 26:tta, jolloin Ari Vatanen onnistui nousemaan hetkeksi johtoon. Lauantain päätöserikoiskokeella Vatanen menetti kuitenkin aikaa koska tuulilasin lämmitin ei toiminut ja sää oli sateinen, joskin toisen lähteen mukaan Vatanen ei vain löytänyt tuulilasin lämmittimen kytkintä uudessa autossa intercoolerin nesteiden lennettyä tuulilasille, mikä Vatasen itsensä mukaan johtui konepellille asennetuista lisävaloista, joita ei oltu testattu aiemmin.
Markku Alen keskeytti ensimmäisellä erikoiskokeella. Hän ajoi lievästi ulos, mutta ojassa ollut kivi rikkoi auton jäähdyttimen. Malcolm Wilson puolestaan keskeytti ulosajoon Ouninpohjassa, kaadettuaan tosin autonsa jo perjantaina Ehikissä.
Hannu Mikkola pääsi maaliin Suurajoissa ensimmäistä kertaa vuoden 1983 voittonsa jälkeen.
Tulokset

|  |  | Kuljettaja | Auto | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Juha Kankkunen | Toyota Celica Turbo 4WD | 4:23:51 |
| 2. |  | Ari Vatanen | Subary Impreza 555 | +0:47 |
| 3. |  | Didier Auriol | Toyota Celica Turbo 4WD | +2:10 |
| 4. |  | Tommi Mäkinen | Lancia Delta HF Integrale | +4:35 |
| 5. |  | Kenneth Eriksson | Mitsubishi Lancer Evo I | +5:41 |
| 6. |  | Sebastian Lindholm | Ford Escort RS Cosworth | +7:43 |
| 7. |  | Hannu Mikkola | Toyota Celica Turbo 4WD | +8:42 |
| 8. |  | Lasse Lampi | Mitsubishi Galant VR-4 | +9:27 |
| 9. |  | Armin Schwarz | Mitsubishi Lancer Evo I | +10:15 |
| 10. |  | Marcus Grönholm | Toyota Celica Turbo 4WD | +16:29 |
Lähde
N-ryhmän voitti Jarmo Kytölehto.
F2-luokan voitti Bruno Thiry General Motors Europelle sarjassa pisteitä keränneellä Opel Astralla.
Muuta

Hannu Mikkolan viimeinen MM-startti
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeiden reitit kartalla
Osakilpailut MM-rallikaudella 1993
Monaco
Ruotsi
Portugali
Kenia
Ranska
Kreikka
Argentiina
Uusi-Seelanti
Suomi
Australia
Italia
Espanja
Iso-Britannia
Rallin maailmanmestaruussarjan Suomen rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Keilaniemen metroasema

Keilaniemen metroasema (ruots. Kägeluddens metrostation) on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Se sijaitsee Espoon Keila­niemessä Fortumin pääkonttorin kohdalla osoitteessa Keilaniementie 3.
Metroaseman ovat suunnitelleet arkkitehtitoimistot ALA ja Esa Piironen. Asemalla on kaksi eri sisäänkäyntirakennusta, joiden molempien alla on lippuhalli. Laiturialueen katossa on taiteilijapari Grönlund–Nisusen valoputkista koostuva taideteos.
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keilaniemen metroasema Wikimedia Commonsissa
Keilaniemen metroasema Länsimetron verkkosivuilla
Keilaniemen metroasema HKL:n verkkosivuilla
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Aalto-yliopisto ▷ Kivenlahti |  |  M1 |  | Koivusaari ▷ Vuosaari |
| Aalto-yliopisto ▷ Tapiola |  |  M2 |  | Koivusaari ▷ Mellunmäki |
muokkaa wikidataa
Kansalliskaarti (suurlakko)

Kansalliskaartit olivat eri puolilla Suomea vuoden 1905 suurlakon aikana toimineita työläisten ja ylioppilaiden muodostamia organisaatioita, joiden tehtävänä oli valvoa yleistä järjestystä. Merkittävin kansalliskaarti toimi Helsingissä, jossa se lakkoviikon aikana jakaantui työläisten ja ylioppilaiden omiin kaarteihin, joista myöhemmin syntyivät punakaartit ja suojeluskunnat.
Kansalliskaartit syntyivät loka–marraskuun vaihteessa 1905 olleen suurlakon aikana, kun myös poliisivoimat liittyivät siihen ja maa jäi vaille järjestysvaltaa. Kyseessä oli venäläistämistoimia vastaan suunnattu porvariston ja työläisten yhteinen lakko, johon myös poliisit liittyivät. Lakon aikana osapuolet kuitenkin ajautuivat erilleen ja samalla myös Helsingin kansalliskaarti hajosi kahtia ylioppilaiden erotessa siitä. Helsingin lisäksi kansalliskaarteja toimi lähes kaikissa muissa kaupungeissa ja myös maaseutupaikkakunnilla. Koska maan ainoat korkeakoulut olivat Helsingissä, koostuivat muiden paikkakuntien kaartit kuitenkin pääosin työväestöstä.
Kansalliskaarti Helsingissä > Kaarti hajoaa

Keskiviikkona 1. marraskuuta Kock ja Kurikka vierailivat kenraalikuvernööri Obolenskin luona. Kun heille selvisi, ettei työväellä ollut mahdollista vaikuttaa tilanteen poliittiseen kehittymiseen, päätti keskuslakkokomitea ryhtyä tiukasti ajamaan omia vaatimuksiaan, koska sen hallussa oli järjestyksenpidon lisäksi myös muita yhteiskunnan toiminnan kannalta keskeisiä toimia, kuten rautatiet ja sanomalehdet. Siihen vaikuttivat myös Tampereelta ja muualta maasta saapuneet tiedot lakon kehittymisestä. Rautatientorilla järjestetyssä suuressa kansankokouksessa vaadittiin väliaikaisen hallituksen perustamista, jonka tehtäviin kuului muun muassa järjestyksen palauttaminen. Perustuslailliset katsoivat väliaikaisen hallituksen valinnan merkitsevän avointa kapinaa keisaria vastaan, ja uskoivat venäläisten puuttuvan siihen asevoimin. Tilanteen entisestään kiristyessä lakon jatkuessa, Obolenski varautui jopa sotatilan julistamiseen, johon olisi liittynyt myös kansalliskaartin väkivaltainen hajottaminen. Keskuslakkokomitea oli kuitenkin saanut lupauksen, jonka mukaan toimenpiteisiin ei ryhdytä, ellei sotaväen kimppuun ensin hyökätä.
Porvariston ja työväen yhteinen lakkorintama alkoi hajoamaan torstaina 2. marraskuuta, jolloin myös ensimmäiset ylioppilaat erosivat kansalliskaartin palveluksesta, koska katsoivat sen muuttuneen vallankumoukselliseksi. Tampereella oli edellisenä päivänä annettu niin sanottu Punainen julistus, jota porvaristo piti liian radikaalina. Kun Kockin johtama kansalliskaarti ei suostunut luovuttamaan poliisilaitosta kaupunginvaltuuston haltuun, päätti se kansalliskaartin vastavoimaksi muodostaa kokonaan oman suojakaartin Helsingin yliopiston ja Polyteknillisen opiston opiskelijoista. Perjantain aikana organisoidun kaartin johtoon pyydettiin aluksi Gordieta, mutta hän kieltäytyi, koska piti sitä pelkästään väkivaltaisuuksia varten perustettuna. Lopulta ylioppilaiden suojakaartin päälliköksi tuli kapteeni Gösta Theslöff.
Kansalliskaarti Helsingissä > Lakko päättyy

Suurlakko päättyi lopulta sunnuntaina 5. marraskuuta annetun keisarillisen manifestin myötä, ja keskuslakkokomitea päätti julistaa sen päätyväksi maanantaina kello 14. Samana iltana lakkokomitea oli päättänyt, että Kock jatkaa kansalliskaartin päällikkönä, mutta hän erosi itse aamuun mennessä. Maanantaina työnantajat avasivat tehtaat ja liikkeet normaalisti, minkä vuoksi kansalliskaarti kiersi aamupäivällä Helsingin keskustassa sulkemassa avattuja liikkeitä. Tämä johti yhteenottoon kapteeni Theslöffin johtaman ylioppilaiden suojeluskaartin kanssa, kun sen epäiltiin hankkivan aseita Kockin suljettavaksi määräämästä Stockmannin rautakaupasta. Paikalle rientäneet ylioppilaskaartin miehet ajoivat aseistamattoman kansalliskaartin aseella uhaten, ja lopulta tilanne raukesi, kun Kock käski miehensä perääntymään.
Kaupunginvaltuusto oli jo kello 11 julistanut Theslöffin Helsingin väliaikaiseksi poliisimestariksi. Välikohtauksen jälkeen Kock pelkäsi hänen yrittävän vallata poliisiaseman, jonka vuoksi kansalliskaarti miehitti Sentintorin suojatakseen sitä. Hyökkäystä ei kuitenkaan tapahtunut, vaan suurlakko julistettiin päättyneeksi puolenpäivän aikaan alkaneessa kansankokouksessa. Sen aikana luettiin myös Kockin julistus, jossa viitattiin aamupäivän tapahtumiin, ja todettiin, kuinka työväki oli isänmaan edun nimissä päättänyt vetäytyä ylioppilaiden ennenkuulumattoman väkivallan uhan edessä. Puheiden päätyttyä kokouksessa osoitettiin suosiota kansalliskaartille ja myös lakkokomitean edustajana puhunut Eetu Salin kiitti kaartin toimintaa. Tämän jälkeen kansalliskaarti marssi vielä Rautatientorille, jossa Kock piti puheen, jossa hän sanoi sen olevan Suomen tulevaisuuden kaarti. Kustaa Luoto puolestaan ilmoitti kaartin pitävän järjestystä vielä illan ja seuraavan yön ajan. Porvarit kutsuivat kaartia jo tuolloin yleisesti punaiseksi kaartiksi. Kokouksia tarkkailleet luonnehtivat lakon päättymistä myös vain välirauhaksi työväestön ja porvariston välillä. Helsingin kansalliskaarti järjestäytyikin punakaartiksi vain pari viikkoa lakon päättymisen jälkeen, mutta myös ylioppilaiden suojakaarti jatkoi toimintaansa.[lähde? ]
Pian lakon jälkeen Johan Kock julkaisi kaartin toimintaa käsittelevän kirjan Seitsemän päivää keskusasemalla, jonka hän päätti sanoihin:
»Vaikka koko maassa ei ollut muuta hallitusta kuin työväen miehistä äkkiä kokoonpantu lakkokomitea, vallitsi kuitenkin kaikkialla sellainen rauhallisuus ja järjestys jota ei ole vielä koskaan Suomessa ennen nähty. Sellainen oli köyhälistön hallitus, oppikoot muutkin samalla tavalla hallitsemaan.»
Muualla Suomessa

Työväki perusti kansalliskaarteja myös muissa kaupungeissa, kuten Viipurissa, jossa sotaväki kuitenkin hyökkäsi sen päämajaan, ja kaarti antautui ilman vastarintaa.
Kansalliskaartin punainen kaarti järjestäytyneenä Senaatintorille.
Helsingin yliopiston Länsisuomalaisen osakunnan ylioppilaskaarti.
Kalliolampi (Toivakka, Paloskylä)

| Kalliolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°01′05″N, 26°06′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rutajoen valuma-alue (14.236)
Laskuoja:  oja Siikajärveen 
Järvinumero:  14.236.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  162 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,566 km  
Pinta-ala:  1,234 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalliolampi 
Kalliolampi on Keski-Suomessa Toivakassa Paloskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 162 metriä mpy.
Keuhkonsiirto

Keuhkonsiirto on toimenpide, jossa vaikeasta keuhkosairaudesta kärsivälle potilaalle siirretään yksi keuhko tai molemmat keuhkot. Lisäksi tehdään blokkisiirtoja, joissa myös sydän siirretään. Keuhkonsiirtoja tehdään muun muassa fibroosin, emfyseeman ja sydänvian aiheuttaman keuhkosairauden takia. Hyljintä ja infektio ovat riskeinä elinsiirron jälkeen.
Ensimmäinen keuhkonsiirto tehtiin Yhdysvalloissa vuonna 1963. Suomessa tehdään vuosittain noin 10–15 keuhkonsiirtoa. Ensimmäinen keuhkonsiirto Suomessa tehtiin vuonna 1990. Blokkisiirto oli tehty jo vuonna 1988.
Keuhkosiirrokkaiden etujärjestönä toimii Suomessa vuonna 1990 perustettu Sydän- ja keuhkosiirrokkaat SYKE ry.
Keuhkonsiirto kystisessä fibroosissa

Keuhkonsiirtoon voidaan ryhtyä kystisen fibroosin takia, jos keuhkojen toiminta on erityisen heikkoa. Ensimmäinen kystisestä fibroosista kärsineen keuhkonsiirto tehtiin Pittsburghissa vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Sydän- ja keuhkosiirrokkaat SYKE ry
Kielihistoria

Kielihistoria (myös historiallinen kielitiede, diakroninen kielitiede) on kielitieteen osa-alue, joka tutkii muun muassa äänne- ja muoto-opin, sanaston, sanojen etymologian ja sananmuodostuksen kautta sitä, miten kielet muuttuvat ajan kuluessa. Se oli kielitieteen hallitseva osa-alue 1700–1800-lukujen taitteesta aina 1900-luvun alkuun, joissakin maissa, kuten Suomessa, pidempäänkin.
Historiaa

Käsitys kielten keskinäisistä sukulaisuussuhteista on vanha. Monissa vanhoissa uskonnoissa näkyy merkkejä kielen alkuperään ja eri kielten keskinäisiin suhteisiin liittyvästä epätieteellisestä ajattelusta, esimerkiksi Raamatun tarina Baabelin tornista ja sen jälkeisestä kielten sekaannuksesta. Varhaisessa kielitieteessä ei kuitenkaan juurikaan tutkittu kieliä vertaillen, vaan useimmiten käytettiin yhtä kanonista, tavallisesti latinan, kieliopin mallia muidenkin kielten kuvauksiin.[lähde? ]
Vasta renessanssiaikana kielten vertailu alkoi yleistyä. Siihen oli luultavasti syynä kansanlatinoiden kehittyminen nykyisiksi romaanisiksi kieliksi, mitä saattoi säilyneestä kirjallisuudesta helposti havainnoida. Aiempina aikoina ei yksinkertaisesti ollut ollut käytettävissä elävää todistusaineistoa kielen muutoksesta näin pitkältä aikaväliltä. Renessanssissa ensimmäinen ajatus oli pyrkiä osoittamaan eri kielten suhde Raamatun kieliin, kreikkaan ja hepreaan. Yleisesti tehtiin kaksi perustavanlaatuista virhettä: Yhtäältä oletettiin, että kaikki kielet olisivat peräisin Raamatun kielistä, kuten Baabelin tarina tuntui väittävän ja toisaalta ei ymmärretty kaikkien kielten muuttuvan, vaan hyvin pitkään etsittiin alkukieltä nykyhetkellä puhuttujen kielten joukosta.[lähde? ]
Nykyisenlaisen historiallis-vertailevan menetelmän ensimmäinen edustaja vaikuttaisi olleen unkarilainen jesuiittamunkki János Sajnovics, joka vuonna 1770 kykeni vertailevalla menetelmällä osoittamaan unkarin, suomen ja saamen kielten sukulaisuussuhteen. Kansainvälisesti tunnetumpi merkkipaalu on kuitenkin englantilaisen sir William Jonesin Bengalin Asiatic Societyssa vuonna 1786 pitämä esitelmä, jossa hän kykeni samalla menetelmällä osoittamaan läntisen ja itäisen antiikin suurten kulttuurikielten, latinan, kreikan ja sanskriitin sukulaisuuden.
Kielikello

| Kielikello: Kielenhuollon tiedotuslehti |
| --- | --- |

Aihealue:  suomen kielenhuolto
Julkaisija:  Kotimaisten kielten keskus
ISSN:  ISSN 2489-7698
Perustettu:  1968
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  neljästi vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kielikello
Kielikello: Kielenhuollon tiedotuslehti on Kotimaisten kielten keskuksen kielitoimiston julkaisu, jossa käsitellään kieleen liittyviä ilmiöitä. Lehteä on julkaistu vuodesta 1968 alkaen. Sen alkuperäinen alaotsikko oli ”Suomen Akatemian kielitoimiston tiedotuslehti”. Lehden ensimmäinen päätoimittaja Matti Sadeniemi kuvasi Kielikellon tavoitteita lehden ensimmäisessä numerossa seuraavasti:
»Tämä Kielikello ei tietenkään ole juorulehti – kuten nimi hieman ilkikurisesti saattaa erehdyttää uskomaan – vaan se haluaa kiinnittää lukijoidensa huomiota kielenkäyttökysymyksiin ja välittää tietoa Suomen Akatemian kielitoimiston suosituksista. Se pyrkii myös avaamaan lukijoille näkymiä kielen maailmaan.»
Painetun Kielikellon rinnalle avattiin vuonna 2001 sähköinen Verkko-Kielikello. Verkkoversio oli aluksi maksullinen, mutta huhtikuussa 2014 lehden arkisto avattiin vapaasti käytettäväksi internetissä aina edeltävän julkaisuvuoden viimeiseen numeroon saakka.
Painetun lehden julkaiseminen päättyi numeroon 4/2017. Vuodesta 2018 lähtien lehti on ilmestynyt ainoastaan verkossa. Se on luettavissa ilmaiseksi.
Aiheesta muualla

Kielikello
Kemp (kappale)

| ”Kemp” Millencolin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Home from Home
 Julkaistu: 18. helmikuuta 2002
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: punk rock
 Levy-yhtiö: Burning Heart Records
Millencolinin muut singlet
| ”Fox” 2000 | ”Kemp” 2002 | ”Man or Mouse” 2002 |
Kemp on skate punk -yhtye Millencolinin kappale, joka julkaistiin vuonna 2002 heidän albumillaan Home from Home. Kappale julkaistiin myös singlenä ja siitä tehtiin musiikkivideo.
”Kemp” julkaistiin alun perin b-raitana heidän singlellä ”Fox”.
Kappaleet

Kemp
The Downhill Walk
Absolute Zero
Linda Wallander

| Linda Wallander |
| --- | --- |
Luoja(t):  Henning Mankell
Näyttelijä(t):  Johanna Sällström Charlotta Jonsson Cecilia Zwick Nash Jenny Rudell Jeanny Spark
Ensi- esiintyminen:  Kasvoton kuolema
Henkilötiedot
Ammatti:  poliisi
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Ystad, Ruotsi
Suhteet
Vanhemmat:  Kurt Wallander
Infobox OKNimi-testi OK: 
Linda Wallander on Henning Mankellin rikosromaaneissa ja niihin perustuvissa elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen ruotsalainen poliisi, komisario Kurt Wallanderin tytär. Linda Wallander esiintyy sivuhahmona useissa Kurt Wallander -kirjoissa ja on pääosassa vuonna 2002 ilmestyneessä kirjassa Ennen routaa. Hän on tässä kirjassa juuri valmistunut poliisiksi. Linda on myös yksi päähenkilöistä kirjojen juonta jatkavan Wallander-elokuvasarjan ensimmäisellä ja kolmannella tuotantokaudella.
Mankell oli suunnitellut tekevänsä kolmiosaisen kirjasarjan, jossa Linda olisi ollut pääosassa, mutta luopui suunnitelmasta hahmoa näytelleen Johanna Sällströmin tehtyä itsemurhan vuonna 2007. Sällström esitti Lindaa Wallander-elokuvasarjassa vuosina 2005–2006.
Vuonna 2012 filmatuissa uusissa ruotsalaisissa Wallander-filmeissä Lindaa näyttelee Charlotta Jonsson. Lindaa ovat esittäneet myös Cecilia Zwick Nash ja Jenny Rudell ruotsalaisissa elokuvissa, joissa Kurtia näyttelee Rolf Lassgård, sekä Jeanny Spark brittiläisessä televisiosarjassa Wallander. Brittiversioissa Linda ei kuitenkaan ole poliisi.
Hieman ennen kuolemaansa Mankell oli myös suunnitellut, että hän kirjoittaisi Linda Wallander -sarjan kaksi viimeistä romaania vuonna 2016, jolloin ensimmäisen Wallander-kirjan Kasvoton kuolema ilmestymisestä olisi tullut kuluneeksi 25 vuotta.
Karatece Kız

| Karatece Kız |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Orhan Aksoy
Käsikirjoittaja:  Erdoğan Tünaş
Tuottaja:  Türker İnanoğlu
Kuvaaja:  Çetin Gürtop
Pääosat:   Filiz Akın  Ediz Hun 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Turkki
Tuotantoyhtiö:  Erler Film
Ensi-ilta:  1973
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  turkki
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karatece Kız on vuonna 1973 ilmestynyt Orha Aksoyan ohjaama turkkilainen toimintaelokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Filiz Akın  | … |  Zeynep   |
|  Ediz Hun  | … |  Murat Akdoğan   |
|  Nubar Terziyan  | … |  Zeynepin isä   |
|  Bülent Kayabaş  | … |  Ferruh Durak   |
|  Kudret Karadağ  | … |  Rıza Çakoz   |
|  Hayati Hamzaoğlu  | … |  Bekir Bulut   |
|  Turgut Boralı  | … |  komissaari   |
|  Necati Er  | … |  Cafer Durak   |
|  Oktay Yavuz  | … |  Kasım Arpacı   |
|  Ahmet Kostarika  | … |  Hasan Çetin   |
|  Yeşim Yükselen  | … |  Meral   |
|  Yılmaz Gruda  | … |  lääkäri   |
Aiheesta muualla

Karatece Kız Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Karateci Kız SinemaTürk. Viitattu 20.8.2021.
Lobougoula

| Lobougoula |
| --- | --- |
 Lobougoula
 Koordinaatit: 11°2′35″N, 5°58′55″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Sikasson piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  31 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lobougoula on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Sikassosta lounaaseen. Kunnassa on 31 200 ja kylässä 6 300 asukasta (vuonna 2009).
Lobougoulan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Finkolo Ganadougoun, N’Tjikounan ja Kolokoban, idässä Missirikoron, Sokourani-Missirikoron, Kapalan ja Kaboïlan, etelässä Kadiolon piirin Kaïn, Loulounin ja Fouroun ja lännessä Kolondiéban piirin Tionguin ja Nangalasson kuntiin. Maisemaa leimaavat kukkulat ja sadekaudella täyttyvät rämeet. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu 34 kylää. Asukkaat ovat senufoja, samoja, fulbeja ja miniankoja. Noin 80 % on muslimeja, 15 % kristittyjä ja 5 % animisteja.
Loubougoulan kautta kulkee Fourouun ja Misséniin johtava maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja fonio. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.