stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanskalainen vapaaehtoiskomppania

| Tanskalainen vapaaehtoiskomppania Dansk-Baltisk Auxiliær Corps |
| --- | --- |

Toiminnassa:  26. maaliskuuta 1919 – 1. syyskuuta 1919
Valtio:  Viro
Aselajit:  jalkaväki
Koko:  Komppania
Marssi:  Porilaisten marssi
Sodat ja taistelut:  Viron vapaussota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  kapteeni Richard Gustav Borgelin kapteeni Iver de Hemmer Gudme
Tanskalainen vapaaehtoiskomppania (saks. Dansk-Baltisk Auxiliær Corps, DBAC; vir. Taani vabatahtlike kompanii) oli Viron ja Latvian vapaussotaan osallistunut tanskalaisten vapaaehtoisten sotayhtymä kooltaan komppanian vahvuinen ns. "Compagnie Borgelin" joukko-osaston johtajan nimen mukaisesti.
Kapteeni Richard Gustav Borgelin - tanskalaisjoukkojen komentaja Viron vapaussodassa.
Suomessa Viron Avustamisen Päätoimikunta ja sen puheenjohtaja O. W. Louhivuori olivat ryhtyneet jo alkukeväästä 1919 luomaan yhteispohjoismaista toimintaa Viron avustamiseksi marraskuussa käynnistyneen Neuvosto-Venäjän hyökkäyksen torjumiseksi tukemalla nuorta Viron tasavaltaa. Viron Helsingin lähettiläs Oskar Kallas allekirjoitti 22. tammikuuta sopimuksen Viron Avustamisen Päätoimikunnan kanssa, joka valtuutti suomalaisen eläkkeellä olevan kenraalin Torsten Loden, joka toimi silloin Suomen sotilasasiamiehenä Kööpenhaminassa, edustamaan tanskalaisten suuntaan Viron tasavaltaa. Kenraali Lodelle annettiin lupa siinä vaiheessa jopa 1 000 tanskalaisen vapaaehtoisen rekrytointiin.,,
Rahanpuutteen vuoksi vapaaehtoisten rekrytoinnissa oli aluksi suuria vaikeuksia, koska sopimuksen mukaan sen piti tapahtua Viron hallituksen kustannuksella. Vasta maaliskuussa 1919 Viron hallitus pystyi osoittamaan tanskalaisten värväykseen 500 000 markkaa Suomesta saadulla lainalla, jolloin rekrytointi alkoi edetä nopeammin. Tanskassa oli lisäksi yksityishenkilöitä, kuten liikemies Aage Westenholtz, joka tuki rahallisesti joukko-osaston perustamista.
Tanskalaisvapaaehtoisten rekrytointi

Tanskalaisvapaaehtoisten rekrytointi aiheutti Tanskan lehdistössä sisäpoliittista kiistaa. Oikeiston edustajat tukivat vapaaehtoisten värväystä, sillä bolševikkien etenemistä Viroon pidettiin uhkana länsimaille ml. Tanska. Vasemmiston lehdistö puolestaan vastusti vapaaehtoisten lähettämistä Tanskasta. Ammattiyhdistysliikkeen radikaali syndikalistisiipi yritti käytännössä estää laivausta Kööpenhaminassa, joka tapahtui 26. maaliskuuta 1919. Julkisuus palveli kuitenkin asiaa eli rekrytointia. Tammikuun lopussa oli vapaaehtoisia kaikkiaan 700 ilmoittautunutta. Tanskan hallitus yritti tehdä kompromissia ja sallia 200 vapaaehtoisen matkustamista Viroon. Vapaaehtoisia oli kaikkiaan 189, joista 12 oli upseeria ja 13 aliupseeria. Joukkojen komentajaksi nimitettiin tanskalaiskapteeni Richard Gustav Borgelin ja taisteluyksikön komentajaksi kapteeni Iver de Hemmer Gudme. Vapaaehtoisten laivamatka suuntautui Suomeen Hankoon. Laivamatkan aikana tanskalaisvapaaehtoiset tekivät sitoumuksen osallistumisesta Viron vapaussotaan. Kenraali Torsten Lode edusti laivalla tehdyssä sopimuksenteossa Viroa. Suomessa matka jatkui Hangosta Helsinkiin ja sieltä edelleen 4. huhtikuuta suomalaisella Jäänmurtaja Wäinämöisellä kohti Tallinnaa. Helsingissä tanskalaisjoukkojen komentaja kapteeni Borgelin vieraili valtionhoitaja, kenraali Mannerheimin luona.
Osallistuminen Viron vapaussotaan

Viron maaperällä tanskalaisjoukko siirtyi Nõmmen varuskuntaan, jossa tapahtui harjoittelu rintamapalvelua varten. Kapteeni Borgelin toivoi tässä vaiheessa, että Tanskasta tulisi vielä lisää vapaaehtoisia. Heitä ei kuitenkaan tullut, sillä Viron hallitukselta loppuivat rahat ulkomaalaisten lisärekrytointiin.,  Viron asevoimien komentaja kenraali Johan Laidoner tarkasti tanskalaisjoukot 18. toukokuuta. Sen jälkeen tanskalaiset siirtyivät seuraavana päivänä junakuljetuksena Tarton kautta Võruun eli Viron kaakkoisosan Petserinmaan rintamalle. Virolaisjoukot ml. tanskalaiset siirtyivät hyökkäyksen 27. toukokuuta alkaen. Joukot etenivät Vana-Laitsnan kartanon kautta kohti Alūksnea (saks. Marienburg), jonka he valtasivat 29. toukokuuta. Näin taistelut olivat siirtyneet Latvian eli eteläisen Liivinmaan alueelle. Joukot etenivät 5. kesäkuuta Väinäjoen (latv. Daugava, saks. Düna) rannalle Jēkabpilsiin (saks. Jakobstadt) katkaisten bolševikkien huoltotiet lännen suuntaan. Tällöin oli Balttiassa myös käynnistynyt Landeswehrin sota, jossa virolaisten ja latvialaisten vastustajana oli Kuurinmaan suunnasta ja Väinäjoen yli pohjoiseen edennyt Riian valloittanut baltiansaksalaisten ja saksalaisten vapaajoukkojen armeija, Landeswehr. Tanskalaisten sopimus kattoi vain venäläisiä bolševikkeja vastaan käytävät taistelut, joten he luovuttivat asemansa Jēkabpilsissa virolaisille. Tanskalaisjoukot siirrettiin tällöin rintaman taakse Ļaudonaan. Kesäkuun lopun tanskalaisjoukot olivat reservissä Viron puolella Tartossa.
Uudet taistelut tällä kertaa idänsuuntaan alkoivat joukkojen siirryttyä Pihkovan rintamalle, jossa tanskalaiset osallistuivat Ostrovin ja Porhovin taisteluihin 26. heinäkuuta alkaen. Bolševikit aloittivat muutamaa päivää myöhemmin vastahyökkäyksen, joka pakotti virolaiset ja heidän mukana tanskalaiset perääntymään. Taistelut jatkuivat elokuun ajan, mutta tanskalaiset luovuttivat rintamavastuun 21. elokuuta Luoteis-Venäjän armeijalle, joka otti vastuun Venäjän alueella tapahtuvista taisteluista. Virolaiset olivat saaneet siinä vaiheessa oman valtioalueensa vapaaksi bolševikkien vallasta, joka teki tanskalaisten vetäytymisen taisteluista mahdolliseksi. Tanskalaiset menettivät sodassa yhden upseerin, 18 sotilasta ja 34 oli haavoittunut.
Paluu Tanskaan

Tanskalaiset kuljetettiin elokuun viimeisellä viikolla valkoisten venäläisten valloittaman Pihkovan ja edelleen Tarton kautta Tallinnaan. Joukkojen komentajat kapteenit Borgelin ja Gudme ylennettiin everstiluutnanteiksi. Joukot marssivat 1. syyskuuta 1919 Tallinnan keskustan läpi satamaan, josta heillä oli laivakuljetus Tanskaan, jonne he saapuivat 5. syyskuuta. Viron vapaudenristi myönnettiin 48 tanskalaisille. Tanskan kuningas Kristian X sai myös vapaudenristin. Sodassa kaatuneille tanskalaisille Aage Westenholz pystytytti hautakivet, joissa oli teksti "Kaatui yhden pienen kansan vapauden puolesta".
Viron uudelleenitsenäistymisen jälkeen 22. kesäkuuta 2013 eli virolaisten Voitonpyhänä paljastettiin tanskalaisvapaaehtoisille muistomerkki Virossa Rõugeen.
Tanskalaisvapaaehtoiset ennen rintamalle menoa toukokuussa 1919 Nõmmessa.
Tanskalaisjoukkojen eteneminen Pohjois-Latviassa kohti Jēkabpilsia.
Tansania yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 85. | 0 | 1 | 1 | 2 |
Tansania on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa kaksi mitalia, molemmat miesten maratonilta. Helsingissä 2005 Christopher Isegwe sijoittui hopealle ja Lontoossa 2017 Alphonce Simbu pronssille. Pistesijoille tansanialaisista ovat yltäneet Helsingissä 1983 viidenneksi sijoittuneet Gidemas Shahanga 10 000 metrin juoksussa ja Agapius Masong maratonilla, kuudenneksi Roomassa 1987 maratonilla sijoittunut Juma Ikangaa sekä viidenneksi Helsingissä 2005 maratonilla sijoittunut Samson Ramadhani ja ainoana tansanialaisnaisena pisteille yltänyt Helsingissä 2005 kuudenneksi 5 000 metrin juoksussa sijoittunut Zakia Mrisho Mohamed.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 parhaat tansanialaisurheilijat olivat 13:nneksi 10 000 metrin juoksussa sijoittunut Fabiano Joseph Naasi ja 15:nneksi 5 000 metrin juoksussa sijoittunut Zakia Mrisho Mohamed. Daegussa 2011 Tansanian ainoa urheilija oli 5 000 metrin juoksussa 11:nneksi sijoittunut Zakia Mrisho Mohamed. Moskovassa 2013 Tansaniaa edustivat maratonilla 34:nneksi sijoittunut Faustine Mussa ja 39:nneksi sijoittunut Mohamed Ikoki Msandeki. Pekingissä 2015 Tansaniaa edusti neljä kestävyysjuoksijaa, joista parhaiten sijoittui maratonilla 12:nneksi päätynyt Alphonce Simbu. Lontoossa 2017 Tansanian joukkueessa oli kahdeksan kestävyysjuoksijaa. Dohassa Tansaniaa edusti neljä maratonjuoksijaa, joista ainoana maaliin asti juoksi 16:nneksi sijoittunut Alphonce Simbu. Eugenessa 2022 Tansanian kahdesta maratonjuoksijasta Gabriel Gerald Geay juoksi maaliin ja sijoittui seitsemänneksi. Budapestissä 2023 Tansanian joukkueen ainoa urheilija Alphonce Simbu keskeytti maratonjuoksussa.
Tansanian MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983–2003 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2005 Helsinki | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 26. |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 37. |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Budapest 2023 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 85. |
Tansanian MM-mitalit lajeittain > Miehet

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maraton | 0 | 1 | 1 | 2 |
Tansanian MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Christopher Isegwe | 0 | 1 | 0 | 1 | 2005 |
| Alphonce Simbu | 0 | 0 | 1 | 1 | 2017 |
Tarhakaulussieni

| Tarhakaulussieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Strophariaceae
Suku::  Stropharia
Laji::  caerulea
Kaksiosainen nimi
 Stropharia caerulea  Kreisel 
Katso myös
   Tarhakaulussieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarhakaulussieni (Stropharia caerulea syn.Stropharia cyanea) on kupera tai laakealakkinen limainen sinivihertävä sienilaji. Sen heltat ovat maitokahvin väriset. Jalka on vihreä tai sinivhreä. Jalan tyvessä on rihmastöjänteitä. Sieni kasvaa ravinteikkaalla maalla lehtimetsissä, rantalepikoissa ja puutarhoissa. Se on Suomessa melko yleinen.
Tantaalipentoksidi

| Tantaalipentoksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1314-61-0
PubChem CID:  62157 ja 518712
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ta2O5
Moolimassa:  441,9 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoisia kiteistä jauhetta
Sulamispiste:  1 872 °C
Tiheys:  8,2 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Tantaalipentoksidi (Ta2O5) on tantaalin oksidi. Yhdistettä käytetään optiikan ja elektroniikan sovellutuksissa ja tantaalimetallin tuotannossa.
Ominaisuudet

Tantaalipentoksidi on valkoista kiinteää ainetta, joka ei liukene veteen ja hapoistakin vain vetyfluoridiin. Vetyfluoridiin liukeneminen johtuu fluorokompleksin muodostumisesta. Kuumennettaessa emäksisten hydroksidien tai karbonaattien kanssa muodostuu tuotteena tantalaatteja. Tantaalipentoksidi on siis luonteeltaan hapan oksidi. Jos emästä käytetään ylimäärin, niin muodostuu erilaisia isopolyoksoanioneja. Tantaalipentoksidin rakenne on melko monimutkainen, ja se esiintyy vähintään kahtena erilaisena polymorfina. Näistä ortorombinen β-faasi muuntuu alkeiskopiltaan tetragonaaliseksi α-tantaalipentoksidiksi kuumennettaessa sitä 1 360 °C lämpötilaan. Kemiallisesti yhdiste on varsin inertti.
Valmistus

Tantaalipentoksidia voidaan valmistaa hydrolysoimalla tantaalisuoloja, kuumentamalla tantaalimetallia happivirrassa tai käsittelemällä tantalaatteja hapolla jolloin muodostuu oksidin hydraatti, josta saadaan tantaalipentoksidia kuumentamalla.Tantaalipentoksidia voidaan valmistaa myös tantaalipentakloridista.
Käyttö

Tantaalipentoksidin dielektrinen vakio on 26, mikä on kohtalaisen suuri. Tämän vuoksi sitä käytetäänkin kondensaattorimateriaalina. Tantaalikondensaattoreiden teho kondensaattorin tilavuutta kohden on noin kolminkertainen verrattuna alumiinioksidia sisältäviin kondensaattoreihin. Yhdistettä voidaan lisätä myös lasin joukkoon parantamaan taitekerrointa, jolloin voidaan valmistaa esimerkiksi laadukkaampia linssejä kameroihin. Yhdistettä käytetään myös happokatalyyttinä muun muassa esteröinti-, alkylointi- ja aldolikondensaatioreaktioissa. Tantaalipentoksidista pelkistetään tantaalimetallia hiilen tai vedyn avulla.
Taorminan teatteri

| Taorminan (Tauromenionin) teatteri |
| --- | --- |
 Taorminan (Tauromenionin) teatteri.
Sijainti:  Taormina, Messina, Sisilia, Italia
Koordinaatit:  37°51′08″N, 15°17′32″E
Rakennustyyppi:  roomalainen teatteri
Valmistumisvuosi:  265–215 eaa. (kreik.) 100-luku jaa. (room.)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taorminan teatteri (Tauromenionin/Tauromeniumin teatteri) oli antiikin aikainen roomalainen teatteri Tauromenionin kaupungissa eli nykyisessä Taorminassa Sisiliassa Italiassa. Sen rauniot ovat Taorminan tunnetuin nähtävyys ja sijaitsevat kukkulan rinteessä kaupungin itäosassa.
Historia

Tauromenionin teatteri rakennettiin alun perin kreikkalaisena teatterina hellenistisellä kaudella noin vuonna 265–215 eaa. Se muistutti tuolloin monin tavoin Sisilian toista suurta antiikin aikaista teatteria, Syrakusan teatteria. Kreikkalainen teatteri muutettiin roomalaiseksi teatteriksi 100-luvulla jaa. jossain välissä keisari Hadrianuksen (98–138 jaa.) kautta. Samalla sitä laajennettiin. Myöhemmällä roomalaisella kaudella 100-luvun lopulla tai 200-luvun alkupuolella teatteri muutettiin roomalaisiin taistelunäytäntöihin soveltuvaksi areenaksi.
Nykyisin teatterin rauniot ovat Taorminan ja koko Sisilian tunnetuimpia antiikin aikaisia nähtävyyksiä sekä siksi, että ne ovat säilyneet suhteellisen hyvin, että ainutlaatuisen sijaintinsa ja näköalansa vuoksi.
Rakennus

Teatteri oli rakennettu Tauromenionin pienemmän akropoliin rinteeseen noin 100 metriä itään kaupungin agoran eli forumin paikasta. Teatteri koostui tyypillisestä puolikaarenmuotoisesta katsomosta, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomon leveys on noin 107 metriä ja orkhestran halkaisija noin 29 metriä.
Teatterin katsomossa oli alun perin tilaa arviolta noin 8 900 hengelle ja myöhemmässä roomalaisessa vaiheessa noin 11 150 hengelle. Katsomo oli jaettu yhdeksään sektoriin kahdeksalla pystysuuntaisella käytävällä. Pystysuunnassa se oli puolestaan jaettu kolmeen osioon (maenianum) kahdella poikkikäytävällä. Katsomon istuinkivet ovat kadonneet ja korvattu kunnostuksen yhteydessä, mutta katsomon takamuuri on säilynyt. Katsomon yläpuolelle on voitu ilmeisesti levittää suuri aurinkokatos.
Teatterin myöhemmän vaiheen ylemmät rakenteet oli tehty roomalaiseen tapaan tiilestä. Pohjakaava kuitenkin paljastaa, että roomalainen rakennelma on tehty kreikkalaisen esikuvan päälle. Teatterin näyttämörakennus on edustanut korinttilaista tyyliä, ja se on ollut monin tavoin koristeltu. Rakennuksen taustaseinä on säilynyt poikkeuksellisen hyvin. Katsomosta avautuu suurenmoinen näköala Etnan suuntaan, ja mahdollisesti tätä varten näyttämön taustaseinään oli jätetty kolme suurta kaari-ikkunaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taorminan (Tauromenionin) teatteri Wikimedia Commonsissa
Taorminan teatteri.
Taorminan teatterin rakenteita.
Tarkoitus

Tarkoitus on filosofiassa toiminnan tai ilmiön toivottu tai kausaalisesti ilmenevä lopputulos.selvennälähde? Teleologisessa filosofiassa käytetään termiä telos lopullisena tarkoituksena.lähde?
Tieteellisessä selittämisessä asioiden selittäminen vetoamalla niiden funktioihin on funktionaalista selittämistä. Sydän voidaan selittää funktionaalisesti vetoamalla sen tarkoituksen, veren pumppaamisen, olevan elintärkeätä ihmiselle. Myös ihmistä ja yhteiskuntaa selitetään useimmiten funktionaalisesti. Antiikin kreikan filosofia ei tuntenut funktionaalisen riippuvuussuhteen eikä siis myöskään funktionaalisen selittämisen ajatusta.
Kymenlaakson psykiatrinen sairaala

Tällä samaisella mäellä, jolla sijaitsi myös Pohjois-Kymen sairaala, toimii myös Kymenlaakson psykiatrinen sairaala. Ennen vuotta 2005 psykiatria oli kuvassa näkyvässä rakennuksessa.
Kymenlaakson psykiatrinen sairaala, lyhenteeltään KYPS, on Kouvolan Kuusankoskella sijaitseva psykiatrinen sairaala. Vuonna 2006 Sairaalanmäelle, Pohjois-Kymen sairaalan yhteyteen valmistuneeseen Carean omistamaan uudisrakennukseen siirtyivät Valkealan sairaalan ja Kotka-Haminan psykiatrisen osaston toiminnot.
Toiminta

Sairaalassa on hallinnon, toiminnallisen kuntoutuksen yksikön ja poliklinikkatoiminnan lisäksi seitsemän psykiatrista osastoa, joista kuusi on suljettuja ja joihin potilaat tulevat POKS:n sosiaali- ja kriisipäivystyksestä lääkärin lähetteellä.
Toiminta > Aikuispsykiatria

Osastot 1, 2 ja 4 ovat kukin tietynlaisiin psykiatrian osa-alueisiin erikoistuvia aikuisten akuuttiosastoja; esimerkiksi osasto 4 erikoistuu masennuksen hoitoon ja tarjoaa sähköhoitokonsultaatiota. Osastolle 6 siirretään akuuttiosastoilta pitkällisempää kuntoutusta tarvitsevia potilaita. Osastolle 7 on keskitetty psykogeriatria eli kotiympäristössä pärjäämättömien varttuneiden henkilöiden hoito.
Toiminta > Lasten ja nuorten psykiatria

Lastenpsykiatrian osasto 10 on tutkimus- ja kriisipohjaista hoitoa tarjoava alle 13-vuotiaiden viikko-osasto. Sen läheisyydessä toimivat sairaalakoulu, Kouvolan lastenpsykiatrian poliklinikka sekä avohoidon ja osaston välimallina toimiva kotisairaala, jossa erikoissairaanhoidon palvelut tuodaan potilaan kotiin.
Nuorisopsykiatrian osastolla 8 hoidetaan 13-17 -vuotiaita nuoria pääosin lyhyillä kriisijaksoilla, Kouvolassa ja Kotkassa toteutettavan poliklinikkahoidon ja tehostetun avohoidon niin kutsuttujen Välimaasto-tiimien ollessa pääasiallisia tukimuotoja.
Aiheesta muualla

Psykiatria; Carea (Arkistoitu – Internet Archive)
Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunta

Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunta (ruots. Besvärsnämnden för olycksfallsärenden, engl. Employment accidents appeal board) on Suomen työtapaturmavakuutuksen lakisääteinen muutoksenhakuelin. Lautakunnan nimi oli vuoteen 2005 tapaturmalautakunta.
Tehtävät

Lautakunta käsittelee ensimmäisenä muutoksenhakuasteena tapaturmavakuutuslainsäädäntöön kuuluvia valitusasioita. Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakuntaan valitetaan vakuutuslaitoksen lakisääteistä tapaturmavakuutusta koskevista päätöksistä, jotka koskevat lähinnä työtapaturmia, ammattitauteja, maatalousyrittäjien työvahinkoja sekä varusmiesten sotilastapaturmia ja palvelussairauksia. Vuonna 2013 käsiteltiin 4 609 asiaa ja käsittelyaika oli keskimäärin 184 päivää.
Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunnan lainvoimainen päätös pannaan täytäntöön niin kuin riita-asiassa annettu lainvoimainen tuomio. Valittajana on yleensä vahingoittunut. Tapaturmavakuutuksen ottaneella työnantajalla ei yleensä ole valitusoikeutta. Poikkeuksena ovat niin sanotut perustevalitukset, jotka koskevat tapaturmavakuutuksen vakuutusmaksun perustetta.
Lautakunnan päätöksistä haetaan muutosta vakuutusoikeuteen.
Lautakunnan organisaatio

Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunnalla on päätoiminen puheenjohtaja, kaksi varapuheenjohtajaa, kolme lakimies- ja lääkärijäsentä sekä kuusi työmarkkinajärjestöjen nimeämää jäsentä. Valtioneuvosto nimittää puheenjohtajan toistaiseksi ja jäsenet viideksi vuodeksi kerrallaan.
Lautakunnan kustannuksista vastaavat vakuutusyhtiöt maksutulojensa mukaisessa suhteessa.
Aiheesta muualla

Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunta
Tappaja vastoin tahtoaan

| Tappaja vastoin tahtoaan> Killer Instinct |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Waris Hussein
Käsikirjoittaja:  Conrad Bromberg
Tuottaja:   Conrad Bromberg  Stuart Millar 
Säveltäjä:  Paul Chihara
Pääosat:   Melissa Gilbert  Woody Harrelson  Lane Smith  Kevin Conroy  Fernando López 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  NBC
Ensi-ilta:  22. marraskuuta 1988
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tappaja vastoin tahtoaan (Killer Instinct) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Waris Hussein. Pääosassa esiintyivät Melissa Gilbert ja Woody Harrelson, sekä Lane Smith, Kevin Conroy ja Fernando López.
Elokuvassa nuori väkivaltainen psykopaatti (López) saa apua psykiatrilta (Gilbert).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Melissa Gilbert  | … |  tri Lisa DaVito   |
|  Woody Harrelson  | … |  Charlie Long   |
|  Lane Smith  | … |  tri Butler   |
|  Kevin Conroy  | … |  tri Steven Nelson   |
|  Fernando López  | … |     |
|  Roy Brocksmith  | … |     |
|  Michael Kaufman  | … |  tri Purney   |
|  Janet MacLachlan  | … |  hoitaja Stoddard   |
|  William Marshall  | … |     |
|  Marco Rodríguez  | … |     |
|  Garn Stephens  | … |  Claire   |
|  Nat Bernstein  | … |  tri Felzer   |
|  Anne Betancourt  | … |  Sonia   |
|  Barry Dennen  | … |  herra Martin   |
|  Peter Iacangelo  | … |  omistaja   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa tylsähköksi television rutiinidraamaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Tappajahain kosto

| Tappajahain kosto> Jaws: The Revenge |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joseph Sargent
Käsikirjoittaja:  Michael de Guzman
Tuottaja:  Joseph Sargent
Säveltäjä:  Michael Small
Kuvaaja:  John McPherson
Leikkaaja:  Michael Brown
Pääosat:  Lorraine Gary Lance Guest Mario Van Peebles Michael Caine Karen Young Judith Barsi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  17. heinäkuuta 1987 Suomessa 25. joulukuuta 1987
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  23 000 000 dollaria
Tuotto:  51 881 013 dollaria
Edeltäjä:  Tappajahai 3
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tappajahain kosto (Jaws: The Revenge) on vuonna  1987 valmistunut, Tappajahai-elokuvasarjan neljäs ja viimeinen osa. Elokuvan on ohjannut Joseph Sargent.
Juoni

Ellen Brody elää rauhassa Amityn saarella poikansa Seanin kanssa. Rauha särkyy, kun Sean kuolee. Ellen on surullinen ja levoton. Ellenin vanhempi poika Michael on meritieteilijä, joka tovereineen tutkii simpukoita. Myöhemmin hai yllättää Michaelin ystävän Jaken, ja paljastuu, että Seanin tappoi suuri valkohai. Ellen lähtee hain perään tappaakseen sen.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Tappajahain kosto saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.