stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pius Suh Awa

Pius Suh Awa (4. toukokuuta 1930 Bamenda – 9. helmikuuta 2014) oli kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1961 ja nimitettiin Buéan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Auzegeran titulaaripiispaksi 20. helmikuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Julius Joseph Willem Peeters, jota avustivat Paul Mbiybe Verdzekov ja Pierre-Célestin Nkou.
Awasta tuli Buéan piispa 29. tammikuuta 1973. Hän jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2006.
Pietarin läntinen ohitustie

Ohitustie Pietarin kohdalla.
Pietarin läntinen ohitustie eli ZSD (ven. ЗСД, Западный скоростной диаметр, Zapadnyi skorostnoi diametr) on Venäjällä Pietarin kaupungin halkaiseva maksullinen moottoritie, joka yhdistyy etelässä Pietarin kehätiehen ja pohjoisessa Valkeasaaressa valtatiehen A 181 ja edelleen Suomeen johtavaan valtatiehen M10.
Tien pituus on 46,6 km ja siinä on 4–8 kaistaa. Sen ensimmäisen osan rakentaminen aloitettiin vuonna 2005. Suurin nopeusrajoitus on 110 km/h.  Tie on jaettu 3 osuuteen:
eteläinen osuus:  Pietarin kehätie – Pietarin suursatama (8,7 km)
keskimmäinen osuus: Pietarin suursatama – Primorski prospekt  (11,7 km) (rakenteilla)
pohjoinen osuus: Primorski prospekt – valtatie A 181 (26,4 km).
Tietulli

Moottoritiellä tienkäyttömaksut maksetaan tietullien tarkastuspisteillä. Tie on jaettu 5 hintavyöhykkeeseen: eteläinen osuus kuuluu vyöhykkeisiin 1 ja 2 ja pohjoinen osuus vyöhykkeisiin 3, 3a ja 4. Ajoneuvokohtainen hinnoittelu on jaettu 4 eri hintaluokkaan. Lisäksi yöllä (0:00–6:00) hinnoittelu on halvempi kuin päivällä (6:00–0:00).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pietarin läntinen ohitustie Wikimedia Commonsissa
Poquoson

| Poquoson |
| --- | --- |
 Poquosonin venesatama.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Virginia
Piirikunta:  Poquoson ei kuulu piirikuntaan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  203,3 km²
 – Josta vettä:  163,5 km² 
Väkiluku (2010):  12 150
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 Kaupungin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poquoson on itsenäinen kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 12 150. Kaupunki perustettiin vuonna 1631. W. Eugene Hunt, Jr. toimii Poquosonin pormestarina.
Kuvia kaupungista

Marskimaata Poquosonissa.
Auringonlasku Poquosonissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poquoson Wikimedia Commonsissa
Pius Ncube

Pius Ncube vuonna 2003.
Pius Alick Mvundla Ncube (s. 1946) on zimbabwelainen ihmisoikeusaktivisti ja entinen Bulawayon arkkipiispa. Hän on maansa ndebelevähemmistön jäsen ja tunnettu Robert Mugaben hallinnon kritisoija. Human Rights First myönsi hänelle ihmisoikeuspalkintonsa 23. lokakuuta 2003.
Ncube on Zimbabwessa kiistelty henkilö. Mm. ministeri Nathan Shamuyarira ja presidentti Robert Mugabe ovat lausunnoissaan ilmoittaneet vastustavansa hänen toimiaan. Ncubea vastaan nostettiin 16. heinäkuuta 2007 oikeusjuttu, jossa häntä syytetään aviorikoksesta; hänellä on väitetty olleen avioliiton ulkopuolinen suhde naimisissa olevaan Rosemary Sibandaan. Sekä Ncube että hänen lakimiehensä ovat puolestaan väittäneet syytösten olevan poliittisesti motivoituneita. Ncube erosi arkkipiispan tehtävästään saman vuoden syyskuussa. Sibanda kuoli keuhkokuumeeseen toukokuussa 2008.
Ncube ilmoitti 1. heinäkuuta 2007, että hän hyväksyisi Britannian suorittaman miehityksen Zimbabwessa hallituksen kaatamiseksi. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Robert Burnsin kansainvälinen humanitaarinen palkinto.
Ncube syntyi Gwandassa yhdeksi vanhempiensa neljästä lapsesta. Perhe muutti vuonna 1952 Bulawayoon, jossa Ncube sai pappisvihkimyksensä vuonna 1973. Hän työskenteli sodan aikana silloisen Rhodesian maaseudulla. Mugaben noustessa valtaan 1980 Ncube oli katolisena pappina Matabelemaassa. Hänet nimitettiin vuonna 1998 Bulawayon ensimmäiseksi mustaksi arkkipiispaksi. Myös Hararen arkkipiispa Robert Christopher Ndlovu on julkisuudessa kritisoinut Mugabea.
Porsche Supercup Saksan Grand Prix 2018

|  Porsche Supercup Saksan Grand Prix 2018 |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella 2018. 

Päivämäärä:  22. heinäkuuta 2018
Sijainti:  Hockenheim, Saksa
Rata:  Moottorirata   4,574 km
Porsche Supercup
Pituus:  14 kierrosta
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nick Yelloly  (Fach Auto Tech)
Aika:  1.43,379
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nick Yelloly  (Fach Auto Tech)
Aika:  1.42,001
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Nick Yelloly  (Fach Auto Tech)
Toinen:   Mattia Drudi  (Dinamic Motorsport)
Kolmas:   Michael Ammermüller  (BWT Lechner Racing)
Porsche Supercup Saksan Grand Prix 2018 oli Porsche Supercup -kauden 2018 viides osakilpailu, joka ajettiin 22. heinäkuuta Hockenheimringin moottoriradalla Hockenheimissa Saksassa. Kilpailun voitti Nick Yelloly.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 6 |  Nick Yelloly | Fach Auto Tech | 14 | 24.00,748 | 1 |
| 2. | 10 |  Mattia Drudi | Dinamic Motorsport | 14 | +3,615 | 3 |
| 3. | 1 |  Michael Ammermüller | BWT Lechner Racing | 14 | +7,155 | 5 |
| 4. | 2 |  Thomas Preining | BWT Lechner Racing | 14 | +11,799 | 4 |
| 5. | 3 |  Dylan Pereira | Momo Megatron Lechner Racing Team | 14 | +12,263 | 6 |
| 6. | 14 |  Mikkel O. Pedersen | MRS GT-Racing | 14 | +14,008 | 2 |
| 7. | 19 |  Julien Andlauer | Martinet by Alméras | 14 | +14,250 | 8 |
| 8. | 5 |  Jaap van Lagen | Fach Auto Tech | 14 | +16,936 | 12 |
| 9. | 15 |  Zaid Ashkanani | MRS GT-Racing | 14 | +17,348 | 9 |
| 10. | 23 |  Larry ten Voorde | Team Project 1 | 14 | +18,644 | 13 |
| 11. | 37 |  Igor Walilko | MSG Huber Racing | 14 | +20,305 | 7 |
| 12. | 25 |  Gustav Malja | Team Project 1 | 14 | +21,533 | 11 |
| 13. | 20 |  Florian Latorre | Martinet by Alméras | 14 | +21,821 | 15 |
| 14. | 44 |  Henric Skoog | MSG Huber Racing | 14 | +24,009 | 17 |
| 15. | 17 |  Glenn van Parijs | MRS Cup-Racing | 14 | +24,925 | 14 |
| 16. | 28 |  Marius Nakken | MRS GT-Racing | 14 | +26,277 | 22 |
| 17. | 8 |  Al Faisal Al Zubair | Lechner Racing Middle East | 14 | +26,961 | 26 |
| 18. | 11 |  Gianmarco Quaresmini | Dinamic Motorsport | 14 | +27,693 | 19 |
| 19. | 4 |  Josh Webster | Momo Megatron Lechner Racing Team | 14 | +27,743 | 27 |
| 20. | 12 |  Alberto Cerqui | Dinamic Motorsport | 14 | +31,145 | 23 |
| 21. | 9 |  Roar Lindland | Lechner Racing Middle East | 14 | +33,795 | 18 |
| 22. | 26 |  Tom Sharp | IDL Racing | 14 | +34,123 | 10 |
| 23. | 16 |  Richard Heistand | MRS Cup-Racing | 14 | +34,338 | 16 |
| 24. | 29 |  Khalid Al Wahaib | Lechner Racing Middle East | 14 | +34,753 | 29 |
| 25. | 24 |  Jake Eidson | Team Project 1 | 14 | +36,575 | 20 |
| 26. | 21 |  Nicolas Misslin | Pierre Martinet by Alméras | 14 | +41,676 | 25 |
| 27. | 18 |  Philipp Sager | MRS Cup-Racing | 14 | +42,889 | 24 |
| 28. | 27 |  Mark Radcliffe | IDL Racing | 14 | +56,881 | 28 |
| 29. | 22 |  Stephen Grove | Pierre Martinet by Alméras | 14 | +58,023 | 21 |
| 30. | 7 |  Christof Langer | Fach Auto Tech | 14 | +59,437 | 21 |
| 31. | 41 |  Kenji Kobayashi | MRS GT-Racing | 14 | +1.13,042 | 30 |
Lähde:
Pystyyn, kuolleet!

| Pystyyn, kuolleet!> Debout les morts |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Fred Vargas
Kieli:  ranska
Kustantaja:  Éditions Viviane Hamy
Julkaistu:  1995
Sivumäärä:  305
Suomennos
Suomentaja:  Marja Luoma
Kansitaiteilija:  Louise Oligny (kuva) M.-L. Muukka (ulkoasu)
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2002
Ulkoasu:  sid.
ISBN:  951-20-5994-0
Sarja: Kolme evankelistaa 1
Seuraava:  Muistoksi käynnistäsi
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pystyyn, kuolleet! (Debout les morts)  on Fred Vargasin romaani vuodelta 1995. Sen on suomentanut Marja Luoma, ja suomennoksen on julkaissut  Gummerus vuonna 2002.
Teos on saanut International Dagger -palkinnon 2006 ja Prix Mystère de la critique -palkinnon 1996.
Tarinan käynnistää pyökki, joka on yhdessä yössä kasvanut oopperalaulajatar Sophia Simenonidiksen pihalle. Hän kääntyy huolineen naapuritaloon ilmestyneiden miesten puoleen. Vaara valtaa pariisilaiskorttelin, kun tapaus mutkistuu.
Saint Helena

Saint Helena
Saint Helenan kartta
| --- | --- |
Sijainti:  Saint Helena, Ascension ja Tristan da Cunha Yhdistynyt kuningaskunta
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  Diana's Peak, 818 m
Pinta-ala:  122 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  4 439
Suurin kaupunki:  Jamestown
Luokitus:  Maailmanperinnön aieluettelon kohde (27. tammikuuta 2012) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Saint Helena on saari eteläisellä Atlantilla, 1 950 kilometriä Afrikan lounaisrannikosta. Saari kuuluu Britanniaan osana Saint Helenan, Ascensionin ja Tristan da Cunhan merentakaista aluetta. Saaren pinta-ala on 122 neliökilometriä, ja sen asukasmäärä vuonna 2021 oli 4 439. Saaren pääkaupunki ja satama on Jamestown.
Hollantilaiset löysivät asumattoman Saint Helenan 1502, ja vuonna 1659 Englannin Itä-Intian kauppakomppania perusti sinne siirtokunnan. Saari oli pitkään merkittävä merenkulun välisatama, ja sitä käytettiin myös vankisiirtolana. Napoleon eli siellä viimeiset vuotensa maanpaossa. Suezin kanavan avaamisen 1869 jälkeen Saint Helenan merkitys pieneni. Siellä kehitettiin sen jälkeen pellavateollisuutta, mutta sen kaaduttua 1966 saari on ollut Britannian tuen varassa. Saint Helenasta tuli 2010-luvulla hieman aiempaa helpommin saavutettava, kun sinne avattiin lentoasema.
Maantiede > Sijainti ja pinnanmuodot

Saint Helena sijaitsee eteläisellä Atlantilla noin 1 950 kilometriä Afrikan lounaisrannikosta. Saaren pinta-ala on 122 neliökilometriä. Ascension sijaitsee siitä noin 1 100 kilometriä luoteeseen ja Tristan da Cunha 2 100 kilometriä etelään.
Saint Helena on syntynyt aikoinaan kahdessa tulivuorenpurkauksessa, mutta saarella ei ole nykyään vulkaanista toimintaa. Saari nousee jyrkästi merestä 490–700 metrin korkeuteen, ja saaren keskiosassa on puoliympyrän muotoinen vuoristo, jossa on myös sen korkeimmat kohdat. Diana’s Peakin huippu on 818 metriä merenpinnasta. Vuoriston eteläpuolella on rotkoja, laaksoja ja useita kirkasvetisiä lähteitä.
Maantiede > Ilmasto

Saint Helena sijaitsee eteläisen Atlantin viileiden pasaatituulten vyöhykkeellä. Sen ilmasto on lauhkea: kesät ovat lämpimät ja talvet vain hieman viileämmät. Saint Helenan rannikkoalueet saavat vain noin 200 millimetriä sadetta vuodessa, mutta sisämaan ylängöllä sataa yli 1000 millimetriä vuodessa. Vuodessa on kaksi sadekautta, toinen maaliskuussa ja toinen elokuussa.
Maantiede > Luonto

Saint Helenan kotoperäinen kasvi- ja eläinlajisto ovat kehittyneet eristyneen sijainnin ansiosta omaperäisiksi. Ihmisen ja monien vieraslajien takia kotoperäiset lajit ovat kärsineet, mutta kotoperäisiä lajeja on edelleen noin viisisataa. Saarella ei ole yhtään alkuperäistä maanisäkästä, mutta sitäkin enemmän lintuja, kuten uhanalainen sainthelenantylli. Myös saarta ympäröivillä koralliriutoilla elää ainutlaatuisia lajeja.
Saari voidaan jakaa kolmeen kasvillisuusvyöhykkeeseen. Rannikolla on noin 1,6 kilometrin levyinen kivinen ja karu alue, jossa kasvaa kaktuksia. Keskivyöhyke ulottuu 0,4–1,6 kilometriä edellisestä alueesta sisämaahan. Siellä on ruohoisia rinteitä ja metsää. Keskivyöhyke on noin 5 kilometriä pitkä ja 3 kilometriä leveä, ja siellä kasvaa muun muassa monet saaren kotoperäisistä puulajeista.
1800-luvulla saarelle tuotiin aldabranjättiläiskilpikonnia, joista vanhin, nimeltään Jonathan, on luultavasti yli 180-vuotias ja siten maailman vanhin kuivalla maalla elävä eläin.
Historia

Saint Helena oli asumaton vuoteen 1502 asti, jolloin João da Novan johtamat portugalilaiset merimiehet löysivät sen. Portugalilaiset käyttivät sitä jonkin aikaa itsenäisesti, mutta saaren olemassaolo tuli myös muiden tietoon, kun englantilainen Thomas Cavendishin retkikunta vieraili saarella 1588.
Hollanti julisti 1633 Saint Helenan kuuluvaksi itselleen, mutta se ei asuttanut sitä. Englannin Itä-Intian kauppakomppania perusti sinne siirtokunnan 1659. Hollantilaiset ajoivat heidät saarelta 1673, mutta vain muutaman kuukauden päästä kauppakomppania valtasi sen uudestaan. Saint Helena oli pitkään kauppakomppanian hallussa, mutta vuonna 1834 saaresta tuli kruununsiirtomaa.
Saint Helenassa Intiasta tulevat tai sinne menevät laivat täyttivät muonavarojaan. Saaren työvoimaksi tuotiin orjia erityisesti Madagaskarilta sekä myöhemmin myös siirtotyöläisiä Kiinasta. Saaren orjat vapautettiin 1826–1836.
Saint Helenan syrjäinen sijainti houkutteli eurooppalaiset lähettämään Napoleon Bonaparten sinne maanpakoon. Hän asui Longwood Housessa viimeiset elinvuotensa 1815–1821. Saarelle vietiin paljon myös buurivankeja toisen buurisodan aikana 1900–1902.
Saint Helenan merkitys merenkululle pieneni muun muassa höyrylaivojen ja Suezin kanavan avaamisen jälkeen 1869. Saaren talous on horjunut sen jälkeen pienen kokonsa ja syrjäisen sijaintinsa takia. Pellavan viljelyä ja jalostamista kehitettiin paljon vuosien 1907–1966 aikana. Parhaimmillaan pellavateollisuus työllisti lähes puolet työvoimasta. Synteettisten kuitujen kehittämisen takia pellavateollisuus kaatui 1966. Sen jälkeen Saint Helenan maatalouden merkitys työvoimalle on pienentynyt.
Sainthelenalaiset menettivät vuonna 1983 Britannian kansalaisuuden uuden kansallisuuslain seurauksena. Melkein 20 vuotta kestäneen taistelun ansiosta merentakaisten alueiden asukkaat saivat kansalaisuudet takaisin 2002. Brittihallinto rakennutti saarelle 2010-luvulla lentoaseman, jonka tarkoituksena on auttaa saarta omavaraisemmaksi.
Hallinto

Saint Helenan, Ascensionin ja Tristan da Cunhan saaret muodostavat Saint Helena, Ascension ja Tristan da Cunha -nimisen Britannian merentakaisen alueen, jonka toimeenpanovalta on Britannian monarkilla. Saarilla on yhteinen kuvernööri, kruununjuristi, korkein oikeus ja vetoomustuomioistuin.
Saint Helenalla, Ascensionilla ja Tristan da Cunhalla jokaisella on sisäinen itsehallinto merentakaisen alueen osina. Jokaisella on myös omat lakinsa ja lainsäädäntöelimensä. Saint Helenan valtuustossa on 12 vaaleilla valittua edustajaa sekä puhemies, varapuhemies ja oikeuskansleri.
Saint Helena on jaettu kahdeksaan piirikuntaan, jotka toimivat myös tilastointi- ja vaalialueina.
Ranskan valtio omistaa muutaman Napoleonin viimeisten vuosien kannalta tärkeitä tontteja saarella. Vuonna 1858 Ranska osti Longwood Housen ja Napoleonin hautalaakson, ja vuonna 1951 rakennuksen alkuperäisen omistajan jälkeläiset lahjoittivat Briarsin paviljongin Ranskalle. Yhteensä Ranska omistaa Saint Helenalla 16 hehtaaria maata, joka on maan ulkoministeriön alaisuudessa.
Talous ja infrastruktuuri > Talous

Saint Helenan taloutta vaikeuttavat saaren syrjäinen sijainti, taloudelliseen toimintaan sopivan maan vähyys ja työvoiman puute. Saaren budjetista noin kaksi kolmasosaa tulee tukiaisena Britanniasta, ja loput hallitus kerää postimerkkien myynnillä sekä tulli- ja satamamaksuilla. Saint Helenan postimerkit ovat suosittuja ympäri maailmaa, ja saaren postitoimisto julkaisee vuodessa kuusi sarjaa.
Saint Helenaa ei alkujaan tarkoitettu omavaraiseksi yhdyskunnaksi, vaan sen piti olla sotilastukikohta ja laivojen täydennysvarasto. Saint Helenan ensimmäinen teollisuustuote oli tähkäliljasta eli uudenseelanninpellavasta saatu kuitu. Ala kuitenkin kaatui 1964, kun sille myönnetyt tuet lakkautettiin.
Vain alle kolmasosa Saint Helenasta soveltuu maatalouteen. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, peruna ja vihreät vihannekset. Saarella kasvatetaan myös siipikarjaa, lampaita, vuohia, karjaa ja sikoja. Kahvia puolestaan viljellään vientiin. Kahvin lisäksi vain kalatuotteet ovat olleet merkittäviä vientituotteita. Kalan vienti loppui 2020–2021, kun St Helena Fisheries Corporation lopetti toimintansa.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenne

Lentoaseman sijainti itärannikolla
Saint Helenalle pääsi ennen vuotta 2017 ainoastaan laivalla. Nopein reitti oli kahden päivän matka lentokentälliseltä Ascensionilta tai kolmen ja puolen päivän matka Namibiasta. Saarelle avattiin lentokenttä huhtikuussa 2016. Vuonna 2012 alkaneen rakentamisen vaikeutta kuvaa se, että kiitotien kohdalla oleva sata metriä syvä rotko piti täyttää maa-aineksella. Mereen päättyvä kiitotie on noin kaksi kilometriä pitkä, eli se ei mahdollista saarelta suoraan Eurooppaan lentämistä. Saint Helenan hallinto teki 2017 sopimuksen eteläafrikkalaisen Airlinkin kanssa. Saarelle on viikoittainen yhteys Johannesburgista sekä kuukausittainen charter-lento Ascensionille.
RMS Saint Helena kävi James Bayn satamassa noin 30 kertaa vuodessa ja kulki Etelä-Afrikan Kapkaupungin, Walvis Bayn, Ascensionin, Espanjan Teneriffan, Vigon ja Britannian Isle of Portlandin väliä. Se on yksi viimeisistä Britannian kuninkaallisen postilaitoksen postilaivoista. Alus oli tarkoitus poistaa käytöstä lentokentän valmistumisen aikaan vuonna 2016, mutta viimeisen matkansa se teki vasta kaksi vuotta myöhemmin. Sen korvasi rahtiliikenteessä MV Saint Helena.
Talous ja infrastruktuuri > Energia

Saint Helenan vuotuinen sähköntuotanto on noin 11–12 gigawattituntia. Siitä noin neljäsosa tuotetaan uusiutuvilla energiamuodoilla, mutta loput edelleen dieselvoimalaitoksella. Tämän lisäksi joillakin yksityisillä ja yrityksillä on omia aurinkopaneeleitaan verkon ulkopuolella.
Väestö

Saint Helenassa oli vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan 4 439 asukasta, joista sainthelenalaisia oli 4 118. Asukasluku oli laskenut vuoden 2016 laskennasta noin sadalla. Laskuun oli osittain vaikuttamassa saaren lentoaseman valmistuminen ja useiden sitä rakentamassa olleiden ihmisten poistuminen. Asukasluku on tasaantunut 2010-luvulla noin 4 500:aan. Vuoden 1987 väestönlaskennassa asukkaita oli noin 5 500, mutta sen jälkeen monet muuttivat töiden takia pois. Asukasluku oli kasvanut 80 vuodessa kuitenkin tasaisesti vuoden 1901 noin 3 300 asukkaasta.
Saint Helenan väestö on pääosin eurooppalaisten, etelä- ja itäaasialaisten ja afrikkalaisten jälkeläisiä. Englanti on ainoa puhuttu kieli, ja suurin osa asukkaista on anglikaaneja. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan anglikaaneja oli 63,2 prosenttia saaren asukkaista ja kristittyjä yleensä 78,5 prosenttia. Saarella on kuitenkin myös joitakin muslimeita ja Bahai-uskon seuraajia. Asukkaista 82,1 prosenttia on syntynyt Saint Helenalla, 8 prosenttia Britanniassa, 3,6 prosenttia Etelä-Afrikassa ja 2,8 prosenttia Ascensionilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkaopas aiheesta Saint Helena (island) Wikivoyagessa (englanniksi)
Saint Helenan hallitus (englanniksi)
Life on one of the world's most remote islands BBC News Magazine
Näkymä mereltä Saint Helenan pääkaupunkiin Jamestowniin.
Maailman vanhin kilpikonna, Jonathan vuonna 2018.
Napoleon maanpaossa
Kolikko 1/2 penniä, 1821
Saint Helenan lippu
Play (kappale)

| ”Play” Jennifer Lopez |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: J. Lo
 Äänitetty : 2000
 Julkaistu: 24. huhtikuuta 2001
 Formaatti: CD-single, 12"-single
 Tuottaja(t): BAG & Arnthor
 Tyylilaji: dancepop, techno
 Kesto: 03.31
 Levy-yhtiö: Epic
Jennifer Lopezin muut singlet
| ”Love Don’t Cost a Thing” 2000 | ”Play” 2001 | ”Ain’t It Funny” 2001 |
"Play" on yhdysvaltalaisen laulajan Jennifer Lopezin toisen studioalbumin J. Lo toinen single. Single julkaistiin huhtikuussa 2001 ja se sijoittui Norjan singlelistalla parhaimmillaan kahdenneksitoista, Irlannissa sijalle kymmenen ja Billboard Dance/Club Play Songs -listan sijalle kaksi.
Kappaleet > CD-single

"Play" (Radio Edit)
"Play" (Full Intention Mix Radio)
"Play" (Artful Dodger Mix)
"Play" (Thunderpuss Club Mix)
"Play" (The Genie Mix)
"Love Don't Cost a Thing" (feat. Puffy)
RMS Magdalena

RMS Magdalena oli vuonna 1948 Harland and Wolffin telakalla rakennettu teräsrunkoinen matkustaja- ja jäähdytyslaiva.
Laivan voimanlähteenä toimi kaksi höyryturbiinimoottoria.
Laiva oli jaettu yhdeksään vedenpitävään osaan ja sen kapasiteetti oli 529 matkustajaa.
Laiva upposi neitsytmatkallaan 25. huhtikuuta 1949.
Pyykkärit

| Pyykkärit |
| --- | --- |
Nimi:  Pyykkärit
Tekijä:  Tyko Sallinen
Valmistumisvuosi:  1911
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  154  cm
Leveys:  136  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Pyykkärit on taiteilija Tyko Sallisen (1879–1955) vuonna 1911 maalaama suomalaisen modernismin avainteos (öljytyö kankaalle), 154 × 136 cm. Maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1916.
Pyykkärien ihmiskuva herätti huomiota heti sen ilmestyessä, vuonna 1912. Teos herätti sekä hilpeyttä että suuttumusta. Värikkään kokonaisuuden malleja pidettiin liian karikatyyrimäisina ja alkukantaisina, mitä ajatusta saattoi osittain korostaa tieto, että vasemmanpuoleinen malli on Sallisen vaimo Helmi, eli "Mirri". Toisaalta Sallinen ei muissakaan töissään hienostele eikä estetisoi. Tehoa hän lisäsi tauluunsa Pariisissa 1909 omaksumallaan tekniikalla, jonka tuloksena paksu kipsipitoinen pohjustus kuultaa himmeän väripinnan raoista.
Sallisen naiskuva on kiinnostanut myös nykykatsojia. Vaimoaan Sallinen kuvasi muissa tauluissaan vuoroin aistillisena, vuoroin vaistonvaraisena biologisena olentona, jonka tehtävänä oli vain jälkeläisten tuottaminen. Nämä työt ovat herättäneet ajatuksen, että heidän suhteensa oli viha-rakkaus-suhde. Toisaalta Pyykkärit-työssä on keskiössä hyväntuulisten rupattelevien pyykkäreiden vahva yhteisyys suomalaisessa suvessa.
Aiheesta muualla

Pyykkärit Kansallisgallerian sivuilla
Playa de las Teresitas

Playa de las Teresitas
Playa de las Teresitas on hiekkaranta Teneriffalla. Ranta on vaaleaa hienoa hiekkaa. Käyttäjiä ovat yleensä paikalliset. Ranta sijaitsee koillisessa ja sinne pääsee autolla ja myös julkisilla välineillä. Ensin pitää mennä Santa Cruzin kaupungin bussiasemalle ja sieltä on jatkoyhteys bussilla rannalle (päätepysäkille).
Porrot

| Porrot |
| --- | --- |
 Tummaporro Ballota nigra
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Porrot Ballota  L.
Katso myös
   Porrot Wikispeciesissä   Porrot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porrot (Ballota) on suku huulikukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 18 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja läntisessä Aasiassa. Porrot ovat lähisukua hurtanmintuille.
Lajeja

tummaporro eli valkoporro eli porro (Ballota nigra )
suppilotummaporro, suppilovalkoporro eli suppiloporro (B. nigra subsp. meridionalis (subsp. foetida))
putkitummaporro, putkivalkoporro eli putkiporro (B. nigra subsp. nigra)
koukkuvalkoporro (B. nigra subsp. uncinata)
huopaporro eli egeanporro (Ballota pseudodictamnus )
egeanporro (B. pseudodictamnus subsp. pseudodictamnus)
Tummaporro esiintyy koko Euroopassa. Suomessa se on hyvin harvinainen ja satunnainen uustulokas.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Porrot (Ballota)
ITIS: Ballota (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ballota (englanniksi)
Pojan kuolema

| Pojan kuolema |
| --- | --- |

Kirjailija:  Veikko Huovinen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  978-951-0-33015-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pojan kuolema on Veikko Huovisen vuonna 2007 ilmestynyt kirja, jonka aiheena on oman pojan masennus ja itsemurha.
Aiheesta muualla

Jorma Ikäheimo: Pojan kuolema. Sisuradio 11.6.2007.
Antti Majander: Vihloo, kun ihmistä viedään. Helsingin sanomat 22.2.2007.