stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun kaupungintalo
Kaupungintalo, maistraatti ja raastuvanoikeus

Vuonna 1878 Seurahuoneen toiminta loppui. Syynä oli Kauppatorin laitaan valmistunut uusi Hotelli Phoenix, jonne Seurahuoneen asiakkaat siirtyivät. Kaupunki hankki rakennuksen tontteineen omistukseensa 1878 ja alkoi vähitellen siirtää hallintoaan sinne Vanhan Suurtorin varrelta.
Arkkitehti Frans A. Sjöström suunnitteli muutoksen, jossa entisestä ”krouvista” tuli uusi ”raatihuone”. Muutostyö tehtiin 1883–1885. Rakennuksen huonejako pysyi lähes entisellään, mutta rakennuksen tyylisuunnaksi muuttui uusrenessanssi. Julkisivuun lisättiin koristeellisia konsoleita, runsaita seinäharkotuksia ja liljanauhoja. Uusi tyylisuunta näkyi myös sisätiloissa tummina voimakkaina väreinä. Toisessa kerroksessa olevan juhlasalin kattoa korotettiin, jonka seurauksena rakennuksen Aurajoen puoleinen päätykolmio poistui, tilalle tuli attika kaiteineen ja kattopaviljonkeineen. Pääsisäänkäynnin eteen lisättiin koristeellinen rautakatos. Sisätiloissa juhlasalin koristeita lisättiin. Juhlasali ja sen lisäke, nykyinen valtuuston yleisölehteri erotettiin toisistaan marmoroidulla pylväsparilla, joiden korinttilaiset kapiteelit on kullattu.
Pääsisäänkäynnin tuulikaappi on lisätty vuoden 1911 korjauksissa, jolloin myös rakennuksen sisätilat maalattiin vaaleiksi.
1921 talon ensimmäiseen kerrokseen muuttivat Turun raastuvanoikeus ja maistraatti. Ensimmäistä kerrosta korjattiin uusiin tarpeisiin, esimerkiksi aulan pylväsrivistöt kaarineen ovat peräisin tuolta ajalta. Ennen maistraattia ja raastuvanoikeutta kaupungintalossa on ollut myös muun muassa kunnallinen huutokauppakamari, lastentarha, koululuokkia ja kauppaliikkeitä.
Valtuusto kokoontui aluksi yleensä toisen kerroksen pikkusalissa. Vuosina 1964–1965 tehdyssä peruskorjauksessa, joka käsitti pääosin valtuuston käytössä olleita tiloja, juhlasalista eli entisestä Seurahuoneen tanssisalista tuli valtuuston istuntosali. Valtuustosali on rakennuksen toisessa kerroksessa, värisävyiltään vaalea ja upea kultauksineen ja raskaine kristallikruunuineen. Seiniä jäsentävien pilastereiden kapiteelit ovat kullatut. Seinillä on pilastereiden rajaamissa kentissä suuret peilit sekä isokokoisia muotokuvia. Vanhat kaakeliuunit on säilytetty. Seinien friisissä ja katossa on runsaasti ornamentteja ja kultauksia. Sali on liki seitsemän metriä korkea. Toisessa kerroksessa on lisäksi muun muassa niin sanottu kompassisali ja valtuuston kahvila.
Kaupungintalo

Maistraatti toimi kaupungintalossa vuoteen 1975. Turun käräjäoikeus muutti 1997 vastavalmistuneeseen oikeustaloon. Tämän jälkeen kaupungintalon ensimmäinen kerros korjattiin kokous-, edustus- ja työtiloiksi, korjaus valmistui syksyllä 1999. Myös toisessa kerroksessa tehtiin vähäisiä muutoksia, mutta esimerkiksi valtuustosali on entisellään, ainoastaan tekniikkaa on uudistettu.
Vanhojen käräjäoikeuden odotustilojen ja pikkuhuoneiden tilalle pääsisäänkäynnin puolelle on avattu kaupungin edustusaula eli vastaanottotila. Vastaanottoaulan väreinä ovat punaisenruskea ja vihreä, tilaa hallitsevat pylväsrivistöt kaarineen. Aurajoen puolella olleiden vanhojen käräjäsalien tilalla on kaupunginvaltuuston ja -hallituksen puheenjohtajien työtiloja sekä valtuustoryhmien kokoustiloja. Uusien työ- ja kokoushuoneiden väritys on Sjöströmin suunnitelmien mukaista uusrenessanssia, sinistä, punaista ja keltaista. Maalaukset ovat kuitenkin pelkistetymmät kuin Sjöstömin suunnitelmassa. Käräjäoikeuden putkat muutettiin keittiötiloiksi.
Rakennukseen tehtiin hissi.  Valtuustosaliin johtava portaikko on jälleen koristelultaan uusrenessanssityylinen kuten 1880-luvulla. Ensimmäisen kerroksen huoneille on annettu nimet kaupunginvaltuuston varhaisten puheenjohtajien mukaan. Näitä olivat muun muassa S.W. von Troil, August Juselius, Carl von Heideken, G. A. Lindblom ja A. Spoof.
Kaupungintalon kaksikerroksisessa siipirakennuksessa Aurakatu 4:ssä on muun muassa valtuustoryhmien huoneita ja Matkailutoimiston yleisöpalvelu.
Kaupungintalon sisätiloihin pääsee tutustumaan rajoitetusti, esimerkiksi Turun päivänä on ollut avoimet ovet. Vastaanottoaulassa voidaan järjestää yleisötilaisuuksia ja näyttelyitä. Valtuustosalin pääsee näkemään tulemalla yleisöksi kaupunginvaltuuston kokoukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turun kaupungintalo Wikimedia Commonsissa
F. A. Sjöströmin suunnittelemaa koristeellista julkisivua.
Kaupungintalon pääsisäänkäynti. Oikealla pihasiipi.
Pluméliau-Bieuzy

| Pluméliau-Bieuzy (Pluniav-Bizhui) |
| --- | --- |
 Kunnan läpi virtaava Blavetjoki
 Pluméliau-Bieuzy
 Koordinaatit: 47°57′30″N, 2°58′20″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Morbihan
Arrondissementti:  Pontivy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  86,7 km²
Väkiluku (2018):  4 363 
 – Väestötiheys:  50 as./km²
Kunnan numero:  56173
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pluméliau-Bieuzy (bretoniksi Pluniav-Bizhui) on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Blavetjoen varrella, noin 13 kilometriä Pontivyn kaupungista etelään.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019, jolloin kaksi kuntaa Bieuzy ja Pluméliau yhdistyivät.
Pyhän Gildasin kappeli, Bieuzy
Kunnan alueella oleva pienikokoinen Pyhän Gildasin kappeli on rakennettu 1500-luvulla suuren graniittikallion juurella olevan luolan suulle, aivan Blavetjoen läheisyyteen. Tarinan mukaan Pyhä Gildas ja hänen opetuslapsensa Bieuzy asettuivat tähän luonnon muovaamaan luolaan 500-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pluméliau-Bieuzy Wikimedia Commonsissa
PowerTOP

| PowerTOP |
| --- | --- |
 PowerTOP 2.14
Kehityshistoria
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmointikielet:  C++
Lisenssi:  GNU General Public License
Aiheesta muualla
Versiohallinta
PowerTOP on avoimen lähdekoodin ohjelma tietokoneen virrankäytön ja virranhallinnan diagnosointiin. Ohjelma on julkaistu Linuxille GPLv2-lisenssillä. Ohjelman alkuperäinen kehittäjä on Intel. Ohjelma antaa arvion järjestelmän koko virrankäytöstä, sekä yksityiskohtaisen virrankäytön prosessin, laitteen, ajastimen ja keskeytyskäsittelijän mukaan.
Plumaugat

| Plumaugat |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Plumaugat
 Koordinaatit: 48°15′20″N, 2°14′16″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Dinan
Väkiluku:  1 165
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plumaugat on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.  Se sijaitsee Rance-joen varrella. Kunnan nähtävyyksiä on Pyhän Pietarin kirkko (L'Eglise St Pierre), joka rakennettiin alun perin 1400-luvulla. Kirkko kävi kuitenkin liian pieneksi ja se purettiin. Nykyinen kirkko rakennettiin vuonna 1898. Kunnan toinen nähtävyys on vuonna 1609 rakennettu kappeli La chapelle de Benin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plumaugat Wikimedia Commonsissa
Tupolev ANT-35

| Tupolev ANT-35 |
| --- | --- |
Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Tupolev
Ensilento:  20. elokuuta 1936
Pääkäyttäjät:  Aeroflot
Valmistusmäärä:  11 
Valmistusvuodet:  1937–1939
ANT-35 oli  neuvostoliittolainen matkustajalentokone, joka oli rakennettu kokometallisen SB-2-pommikoneen pohjalle. Kaksimoottorisen, sisäänvedettävällä laskutelineellä varustetun koneen prototyypin ensilento lennettiin 20. elokuuta 1936. Alatasoisen koneen voimanlähteenä oli aluksi 800 hevosvoiman Gnome-Rhône 14K -moottorit, jotka korvattiin myöhemmin venäläisillä M-85-moottoreilla. Koneen miehistössä oli kaksi tai kolme henkeä ja se kykeni kuljettamaan kymmenen matkustajaa.
Koneen seuraava prototyyppi oli ANT-35bis, jota oli kehitetty edelleen muun muassa vaihtamalla voimalaitteet voimakkaampiin 1 000 hevosvoiman M-62IR-moottoreihin. Konetyyppi meni sarjavalmistukseen vuonna 1937, tuotantosarjan käsittäessä yhdeksän konetta joista viimeinen valmistui vuonna 1939. Kaikki sarjakoneet menivät Aeroflotin käyttöön tyyppinimellä PS-35. Kesäkuun 1941 jälkeen useita Aeroflotin koneita käytettiin Neuvostoliiton armeijan tärkeiden henkilöiden kuljettamiseen tai yhteyskoneina.
Tekniset tiedot (ANT-35bis/PS-35)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2–3
Matkustajat: 10
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&020.080000020,8 m
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0372.&&&&00372 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01640.&&&&001 640 km
Aiheesta muualla

АНТ-35 (venäjäksi)
Pirttijärvi (Uurainen)

| Pirttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°27′28″N, 25°33′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niiniveden valuma-alue (14.34)
Laskuoja:  oja Naarmijärveen 
Järvinumero:  14.346.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  161,7 m  
Pituus:  660 m  
Leveys:  330 m  
Rantaviiva:  2,043 km  
Pinta-ala:  9,267 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPirttijärvi 
Pirttijärvi  on Keski-Suomessa Uuraisissa Pirttiperän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,3 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niiniveden valuma-alueella (14.34), jonka Häkinjärven valuma-alueeseen (14.346) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 161,7 metriä mpy.
Ugashikjoki

Ugashikjoki (engl. Ugashik River) on Yhdysvaltain Alaskan osavaltiossa Alaskan niemimaalla sijaitseva 67 kilometrin mittainen joki.   Se laskee Lower Ugashik Lake -järvestä länteen Beringinmeren Bristolinlahteen. Joen suulla on Ugashik Bay -niminen estuaarilahti.
Ugashikjokeen yhtyy vasemmalta kaksi merkittävää sivujokea lähellä sen suuta, King Salmon River ja Dog Salmon River. Pienempi Dago Creek virtaa oikealta Ugashik Bay -estuaariin. Estuaarin ja Bristolinlahden yhtymäkohtaa kutsutaan nimellä Smoky Point.
Ugashikjoki on merenkulkukelpoinen aina Ugashik Laken tuntumassa olevaan suvantojärveen asti. Sen yläpuolinen koski toimii Alaska Department of Fish and Gamen lohenlaskentapaikkana.
Jokeen nousee useita eri Tyynenmeren lohilajeja ja se on yksi maailman suurimman punalohen nousun pääjoista.
Tulenkantajat (albumi)

| Tulenkantajat Tulenkantajat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. huhtikuuta 2001
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap, funk
 Levy-yhtiö: Poko Records
Tulenkantajien muut julkaisut
|   | Tulenkantajat 2001 | Teillä laki, meillä laulu 2002 |
Tulenkantajat on samannimisen rap/funk -yhtyeen esikoisalbumi. Sen julkaisi Poko Records 23. huhtikuuta 2001. Albumi oli kaksi viikkoa Suomen virallisella listalla, sijoilla 31 ja 39. Kappaleesta "Rollofunk" on kuvattu musiikkivideo.
Kappaleet

Ensin oli rytmi – 4.37
Rollofunk – 3.54
Hyvät naiset ja herrat (mukana Ritarikunta) – 4.24
Vihtahousu (mukana Herra Pörnä) – 3.49
Joku roti – 4.28
Puritaani – 2.48
Get Down – 5.11
40 – 2.43
Viikonlopun huumaa – 3.43
Leikkikenttä – 5.42
KuuleKoeNäe – 4.18
Do the henkirikos (mukana Ralf Schnabel) – 3.55
Singlet

"KuuleKoeNäe" (julkaistu 26. kesäkuuta 2000)
"Puritaani" (julkaistu 6. marraskuuta 2000)
"Rollofunk" (julkaistu 9. huhtikuuta 2001)
"Ensin oli rytmi" (julkaistu syyskuussa 2001)
Aiheesta muualla

Albumin arvostelu Soundi[vanhentunut linkki] -sivustolla
Ugetsu monogatari

Ugetsu monogatari ('Kuutamon ja sateen tarinoita') on japanilaisen kirjailijan Ueda Akinarin teos vuodelta 1776. Se koostuu yhdeksästä itsenäisestä kertomuksesta, jotka ovat kiinalaisten kauhutarinoiden mukaelmia. Sitä pidetään yhtenä 1700-luvun kaunokirjallisuuden merkittävimmistä teoksista Edo-kaudella. Edo-kirjallisuuden saavutukset liitetään yleensä Ihara Saikakun kaunokirjallisuuteen ja Chikamatsu Monzaemonin näytelmäkirjallisuuteen Genroku-kaudella ja Takizawa Bakin viihdekirjallisuuteen Bunka Bunsei -kauden jälkipuolella. Teoksella on siten hyvin merkittävä joskin usein sivuutettu asema näiden kahden hetken välissä Edo-kauden kirjallisuudenhistoriassa.
Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut

Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut ovat LEN:in järjestämät uimahyppykilpailut. Parittomina vuosina mestaruuskilpailut pidetään erillisenä kilpailuna ja parillisina vuosina ne ovat osa uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuja. Ensimmäiset erilliset kilpailut pidettiin Torinossa vuonna 2009.
Kilpailut

| Vuosi | Paikka | Kilpailut |
| --- | --- | --- |
| 2009 |  Torino | Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut 2009 |
| 2011 |  Torino | Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut 2011 |
| 2013 |  Rostock | Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 |
| 2015 |  Rostock | Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut 2015 |
| 2017 |  Kiova | Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut 2017 |
| 2019 |  Kiova | Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut 2019 |
Tohtori Kohtalo

| Tohtori Kohtalo |
| --- | --- |
 Doctor Fate nimikko sarjakuvassaan vuonna 2003.
Luoja(t):  Gardner Fox ja Howard Sherman
Kustantamo:  DC Comics Vertigo Comics
Ensiesiintyminen:  Kent Nelson More Fun Comics nro 55 (toukokuu 1940) Eric Strauss Doctor Fate nro 1 (heinäkuu 1987) Hector Hall All-Star Squadron nro 25 (syyskuu 1983) Kent V. Nelson Countdown to Mystery nro 1 (marraskuu 2007)
Henkilötiedot
Status:  aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Oikeuden Puolustajat
Henkilöllisyydet:  Kent Nelson Eric Strauss Hector Hall Kent V. Nelson Khalid Nassour
Voimat:  Taikuus
Tohtori Kohtalo (engl. Doctor Fate) on nimi usealle eri DC Comicsin kustantamalle sarjakuvahahmolle. Gardner Foxin ja Howard Shermanin luoma velho teki ensi esiintymisensä More Fun Comics -sarjakuvan numerossa 55, vuonna 1940. Tohtori Kohtalo käyttää taikuutta ja mystiikkaa taistellessaan rikollisuutta vastaan. Hänen tunnetuin taikavoimiensa lähde on kultainen Korintin kypärä, joka tunnetaan nimellä Kohtalon Kypärä (eng. Helmet of Fate), jonka Nabu antoi hänelle sekä Anubisin amuletti ja Kohtalon viitta (eng. Cloak of Destiny).
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Televisio

Kent Nelsonin Tohtori Kohtalo esiintyi Smallville televisiosarjan jaksossa "Absolute Justice", jossa häntä esitti Brent Stait.
Kent Nelsonin Tohtori Kohtalo esiintyi Stargirl -televisiosarjassa.
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Elokuvat

Kent Nelsonin Tohtori Kohtalo esiintyi elokuvassa Black Adam, jossa häntä esitti Pierce Brosnan.
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Animaatio > Teräsmies

Tohtori Kohtalo esiteltiin ensi kerran televisiossa vuonna 1997 Teräsmies-animaatiosarjassa vierailevassa roolissa, jossa hahmo esiteltiin keski-ikäsenä sankarina, joka oli kyllästynyt taisteluun hyvän ja pahan välillä. Teräsmies pyysi häneltä apua yliluonnollista uhkaa Karkullia vastaan, johon Tohtori Kohtalo ei aluksi suostunut. Teräsmies sai kuitenkin suostuteltua hänet taistelemaan jälleen hyvyyden puolesta. Hahmon äänenä toimi George DelHoyo.
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Animaatio > Justice League

Tohtori Kohtalo nähtiin seuraavan kerran vuonna 2003 Justice Leaguessa ja Justice League Unlimitedissa, joka sijoittui samaan universumiin Teräsmies-animaatiosarjan kanssa. Sarjassa hän oli aluksi Oikeuden Puolustajien liittolainen. Sittemmin toisessa sarjassa hän liittyi heidän joukkioon, mutta pysyi silti omassa "tukikohdassaan". Hahmon äänenä toimi tällä kertaa Oded Fehr.
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Animaatio > Batman – pelottomat

Vuonna 2009 Tohtori Kohtalo teki lyhyen cameon Batman – pelottomat animaatiosarjassa, joka pohjautui edellisten animaatioversioiden tavoin alkuperäiseen Kent Nelsoniin.
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Animaatio > Young Justice

Tohtori Kohtalo esiintyi animaatiosarjassa Young Justice, jossa häntä ääninäytteli Kevin Michael Richardson. Sarjassa kolme eri hahmoa kantoivat väliaikaisesti Tohtori Kohtalon nimeä.
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Animaatio > Suicide Squad: Hell to Pay

Tohtori Kohtalo esiintyi animaatioelokuvassa Suicide Squad: Hell to Pay, jossa häntä ääninäytteli Greg Grunberg. Tämä versio Tohtori Kohtalosta oli nimeltään Steel Maxum, jonka Nabu valitsi Tohtori Kohtaloksi hänen kuntonsa vuoksi, kunnes Scandal Savage ja Knockout pettivät hänet ja varastivat häneltä "Get Out of Hell Free" -kortin. Vastauksena Nabu karkotti Maxumin Kohtalon Tornista tämän piittaamattomuuden ja vastuuttomuuden vuoksi ja korvasi hänet "jollakin poikasella" Maxumin mukaan. Menetettyään paikkansa Tohtori Kohtalona Maxum liittyy miespuoliseen strippiklubiin "faaraona", ennen kuin hän kohtaa samanaikaisesti Suicide Squadin ja Professori Zoomin ja hänen kätyrinsä, Silver Bansheen ja Blockbusterin. Kun Silver Banshee lyö hänet tajuttomaksi, ryhmä vetäytyy ja pakenee Maxumin kanssa. Palattuaan tajuihinsa hän selittää, miten kortti toimii, ennen kuin joukkue jättää hänet kadulle, missä Zoomin kätyrit saavat hänet kiinni.
Tohtori Kohtalo muissa medioissa > Videopelit

Kent Nelsonin versio Tohtori Kohtalosta esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa hän ei ole pelattavana hahmona.
Kent Nelsonin versio Tohtori Kohtalosta esiintyy pelattavana hahmona Injustice 2 -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee David Sobolov.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | George DelHoyo | Teräsmies |  |  |
| 2003–2006 | Oded Fehr | Justice League Justice League Unlimited |  |  |
| 2009 | Greg Ellis | Batman – pelottomat |  |  |
| 2010 | Brent Stait | Smallville |  |  |
| 2011–2012 | Kevin Michael Richardson | Young Justice |  |  |
| 2018 | Greg Grunberg |  | Suicide Squad: Hell to Pay |  |
| 2022 | Pierce Brosnan |  | Black Adam |  |
PowerDirector

| PowerDirector |
| --- | --- |

 Kuvakaappaus PowerDirector 8:sta.
Kehittäjä:  CyberLink
Kehityshistoria
Vakaa versio:  10.0.0 / 14. huhtikuuta 1995
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Videonmuokkausohjelma
Alusta:  Microsoft Windows
Lisenssi:  Omisteinen ohjelmisto
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
CyberLink PowerDirector on CyberLinkin videonmuokkausohjelma. PowerDirectorista on saatavilla ilmainen kokeiluversio. PowerDirector sopii paremmin aloittelijoille, kuin esimerkiksi Pinnacle Studio.kenen mukaan? PowerDirectorin lisenssityyppi on Shareware.[lähde? ] Videotiedostojen tuomiseen käyvät formaatit ovat HD MPEG-2, DVR-MS, DV-AVI, DAT, MPEG-1, MPEG-2, VOB, VRO Dolby Digital 5.1/2.1:lla, WMV, WMV-HD, MOV, MOD, live capture, TOD, AVCHD (M2T), MPEG-4 AVC (H.264). PowerDirectorin versiossa 10 voi muokata myös 3D-videoita. Ohjelma tukee kuvasuhteita 4:3 ja 16:9.
Turvapuhelin

Turvapuhelin tai turvaranneke on matkapuhelinranneke, jonka avulla seniori, yksin työskentelevä tai äkillistä ulkopuolista apua tarvitseva henkilö voi soittaa joko suoraan tai välillisesti kaiutinpuhelun, vastata puheluihin ja mahdollisesti seurata sijaintiaan ja terveydentilaansa ja jakaa tietoja muille. Turvarannekkeessa saattaa olla joko sisäänrakennettu tai erillinen matkapuhelin, joka on kuitenkin yhteydessä rannekkeeseen. Turvarannekkeen avulla tehty välillinen soitto tapahtuu painamalla rannekkeessa olevaa kutsupainiketta, jolloin ranneke lähettää yhteydessä olevaan matkapuhelimeen käskyn soittaa ja lähettää tekstiviesti ennalta määriteltyyn numeroon. Markkinoilta on myös senioripuhelimia, joiden mukana toimitetaan turvaranneketyylinen kutsupainike. Toimiakseen turvapuhelin vaatii SIM-kortin ja matkapuhelinliittymän.[lähde? ]
Ominaisuudet

Turvapuhelimen suunnittelun päätavoite on mahdollisuus soittaa hätätilanteessa läheiselle. Turvapuhelimen virrankulutusta optimoidaan rajoittamalla mittauksia, jotta akkua säästyy hätäpuhelua varten. Turvapuhelimen akku kestää tyypillisesti 2–3 päivää. Mikäli käyttäjä unohtaa ladata akkua säännöllisesti, turvapuhelin lähettää tekstiviestinä varoituksen akun alhaisesta (10 %) varaustilasta. Tekstiviesti toimii myös herätteenä läheiselle, mikäli akkua ei ole ladattu pariin päivään niin seniorin arkirutiinit poikkeavat normaalista.[lähde? ]
Kaikki turvapuhelin- ja turvarannekelaitteet soveltuvat kaiutinpuhelun soittoon ennalta määriteltyihin numeroihin. Turvapuhelimet lähettävät lisäksi vakiomuotoisen apukutsun SMS-tekstiviestinä ja/tai sovelluksen Push-viestinä ennalta määriteltyihin numeroihin. Apupyyntöviesti sisältää tavallisesti myös turvapuhelimen viimeisimmän GPS-paikannustiedon karttapalveluun vievänä linkkinä.[lähde? ] Turvapuhelimeen voivat myös muut ihmiset soittaa, ja käyttäjä voi vastata puheluihin. Saapuvat puhelut voi estää numeroista, jotka eivät ole sen puhelinluettelossa tai SOS-numerolistalla.[lähde? ]
Lisäksi turvapuhelimissa saattaa olla samoja ominaisuuksia kuin aktiivisuusrannekkeissa, kuten askelmittari, syke- ja verenpainemittaus sekä unenlaadun seuranta. Niissä saattaa myös olla paikannusominaisuus GPS-, LBS- ja WiFi-verkkoihin perustuvien sijaintitietojen perusteella ja aluerajavalvonta, joka hälyttää, jos käyttäjä liikkuu ennalta määritellyn alueen ulkopuolelle.
Markkinat

Perinteisesti turvapuhelimien suurin ostajaryhmä on ollut kuntien ja kaupunkien kotisairaanhoito. Turvapuhelimien kehitys aktiivisuusrannekkeen kaltaisiksi kännykällä hallittaviksi terveys- ja turvarannekkeiksi on kasvattanut niiden käyttäjämääriä. Läheisten turvallisuudesta ja terveydestä kiinnostuneet kuluttajat ovatkin suuri käyttäjäryhmä.[lähde? ]
Pirttijärvi (Tampere)

| Pirttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°42′04″N, 23°58′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Velaattajärven valuma-alue (35.38)
Laskuoja:  oja Ukaanjärveen 
Järvinumero:  35.383.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,3 m  
Rantaviiva:  2,151 km  
Pinta-ala:  11,575 ha  
Saaria:  ei saaria  
 fiPirttijärvi 
Pirttijärvi  on Pirkanmaalla Tampereen pohjoisosassa Terälahdessa
sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 12 hehtaaria. Se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Ukaanjärven alueeseen (35.383) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja vie Ukaanpohjaan.
Plumfieldin pojat

| Plumfieldin pojat> Jo's Boys, and How They Turned Out: A Sequel to "Little Men".Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Louisa May Alcott
Kieli:  englanti
Julkaistu:  1886
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Plumfieldin pojat (engl. Jo's Boys, and How They Turned Out: A Sequel to "Little Men") on yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin vuonna 1886 julkaistu tytöille suunnattu romaani. Kirja sijoittuu 1800-luvulle Massachusettsin osavaltioon. Kirja on jatko-osa Pikku naisille ja Pikku miehille. Plumfieldin pojat on sarjan viimeinen osa ja näin ollen päättää Marchin tyttöjen tarinan.
Juoni

Plumfieldin pojat sijoittuu ajalle noin kymmenisen vuotta Pikku miesten jälkeen. Se kertoo yhä vähemmän muista "Marchin tytöistä" kuin Josta, ja enimmäkseen entisistä Plumfieldin asukkaista. Nämä ovat kaikki nyt jo aikuisia ja kohtaavat omat ongelmansa niin rakkaudessa, töissä, ihmissuhteissa kuin itsensäkin kanssa. Onneksi heillä on edelleen Jo-rouva auttamassa kaikkien asioiden kanssa.
Teddystä ja Megin pikku Josiesta on tullut melkoinen kaksikko, ja jälkimmäinen kauhistuttaa muita villeillä unelmillaan näyttelemisestä. Amyn ja Laurien prinsessasta on kehittynyt hyvin kaunis nuori neiti, jonka äidillä on kova työ pitää ihailijat irti tyttärestään. Tommy huvittaa ihmisiä rakkauskommelluksillaan ja jopa järkevällä Demillä näyttää olevan sydämen huolia.
Aiheesta muualla

Jo's Boys (kokoteksti) Gutenbergissä