stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Suomen Cup 2015
Tulokset

Tässä artikkelissa tulokset ja viittaukset tehdään kilpailun virallisella sivustolla esitettyihin tietoihin, ja havaittuihin virheellisyyksiin on yritetty etsiä korjauksia luotettavimmista lähteistä.
Jos 2015 kilpailussa on voimassa 2014 voimassa olleet erillismääräykset, niin 1. ja 2. kierroksella peliaika on 2 x 40 min, ja jos tuon jälkeen ottelu on tasan, suoritetaan välittömästi rangaistuspotkukilpailu. 3. kierrokselta alkaen peliaika on 2 x 45 minuuttia. Jos ottelu päättyy tasan, pelataan 2 x 15 minuutin jatko-ottelu. Jos toinen joukkueista tekee enemmän maaleja jatko-ottelussa, on se voittaja. Jos jatko-ottelukin päättyy tasan, suoritetaan rangaistuspotkukilpailu.
Kun ottelut ovat päättyneet rangaistuspotkukilpailuun, ottelutuloksissa on rp-merkintä. Kilpailun järjestäjä (SPL) ilmoittaa tuloksen tällöin a) joko jääkiekossa vakiintuneella tavalla voittomaalituloksena (rp-kilpailun voittajalle lisätään yksi maali varsinaisessa ottelussa tehtyihin maaleihin), b) rp-kilpailussa tehdyt maalit lasketaan yhteen varsinaisessa ottelussa tehtyihin maaleihin, tai c) jalkapallossa yleisesti vakiintunella tavalla, jossa ensin rp-kilpailun tulos esitetään sellaisenaan ja sen jälkeen varsinaisen ottelun tulos, esim. joukkue A - Joukkue B 5-3 rp., 0-0 ja.(0-0). Tässä esitettävät tulokset ovat lähtöisin kilpailun viralliselta sivustolta, ja vain jos on olemassa luotettava tieto siitä, mitä tuloksessa on esitetty, se on esitetty em. c)-tavalla.
Tulokset > 1. kierros

1. kierrokselta aloitti 16 Kolmosessa tai sitä alemmilla sarjatasoilla pelaavaa joukkuetta (kahdella eri nimellä esiintyvät HJK/Kannelmäki ja HJK/Kantsu sekä Ogeli ja Gnistan/Ogeli oletetaan olevan sama joukkue, jälkimmäiset nimet ovat käytössä Helsingin piirin Nelosessa). Kierroksen otteluparit arvottiin 22. joulukuuta 2014. Ottelut pelattiin 11.1. - 1.2.2015. Tulokset kilpailun viralliselta sivulta.
1. kierroksen ottelut
Tulokset > 2. kierros

2. kierrokselle osallistuivat edellisen kierroksen 8 voittajaa sekä 72 muuta Kolmosessa tai sitä alemmilla sarjatasoilla pelaavaa joukkuetta. Kierroksen otteluparit arvottiin 22. joulukuuta 2014. Ottelut pelattiin 18.1. - 27.2.2015. Tulokset kilpailun viralliselta sivulta, tulokset päivitetty 7.2. pelatut ottelut mukaan lukien.
2. kierroksen ottelut
Tulokset > 3. kierros

3. kierrokselle osallistuvat edellisen kierroksen voittajat, ja lisäksi mukaan tulevat Ykkösen ja Kakkosen joukkueet. Kierroksen otteluparit arvottiin 6.2.
3. kierroksen ottelut
Tulokset > 4. kierros

4. kierrokselle osallistuvat edellisen kierroksen voittajien lisäksi ne neljä Veikkausliigaseuraa, jotka olivat jääneet 2015 liigacupissa puolivälierien ulkopuolelle eli IFK Mariehamn, Jaro, KuPS ja KTP. Kierroksen arvonta tapahtui 2. maaliskuuta.
4. kierroksen ottelut
Tulokset > 5. kierros

5. kierrokselle osallistui yhteensä 24 joukkuetta, edellisen kierroksen voittajien (20) lisäksi ne Veikkausliigan joukkueet, jotka putosivat Liigacupista 2015 puolivälierissä. Nämä olivat Inter, FC Lahti, SJK ja VPS.
5. kierroksen ottelut
Tulokset > 6. kierros

6. kierrokselle osallistuu yhteensä 16 joukkuetta, edellisen kierroksen voittajien (12) lisäksi ne Veikkausliigan joukkueet, jotka selviytyivät Liigacupissa 2015 välieriin. Nämä olivat HJK, HIFK, Ilves ja RoPS.
6. kierroksen ottelut
Albert-Ludwigs-Universität Freiburg

| Albert-Ludwigs-Universität Freiburg |
| --- | --- |
  

Motto:  Die Wahrheit wird euch frei machen. (Joh. 8:32)
Perustettu:  1457 
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  21 622 (2009/10)
Sijainti:  Freiburg im Breisgau, Baden-Württemberg  Saksa
Osoite:  www.uni-freiburg.de
Albert-Ludwigs-Universität Freiburg on yliopisto saksalaisessa Freiburg im Breisgaun kaupungissa Baden-Württembergissä. Yliopiston perusti 21. syyskuuta 1457 itävaltalainen arkkiherttua Albrecht VI, ja se on yksi Saksan kuudesta vanhimmasta yliopistosta. Siellä opiskelee noin 22 000 opiskelijaa yhdessätoista eri tiedekunnassa. Vuonna 2006 Saksan opetusministeriö nimesi yliopiston Exzellenzinitiative-ohjelman puitteissa yhdeksi Saksan niin kutsutuista eliittiyliopistoista.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Freiburgin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 101–150.
Yliopiston motto Die Wahrheit wird euch frei machen (”totuus on tekevä teidät vapaiksi”) on peräisin Johanneksen evankeliumista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
Jurvanen

Jurvanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Afie Jurvanen (Bahamas, s. 1981), kanadansuomalainen muusikko
Anniina Jurvanen (s. 2004), jalkapalloilija
Eija Jurvanen (s. 1958), rallikuljettaja
Jorma Jurvanen (s. 1952), jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jillian Harris

| Jillian Harris |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. joulukuuta 1979 (ikä 44) Peace River, Alberta, Kanada
Ammatti:  televisiopersoona
Lapset:  2
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
AllMovie
Jillian Harris (s. 30. joulukuuta 1979 Peace River, Alberta, Kanada) on kanadalainen televisiopersoona ja sisustussuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjan Remppa vai muutto Vancouver remontti- ja sisustussuunnittelijana ja Hurja remontti -tositelevisiosarjasta. Harris on ollut myös Unelmien poikamies -televisiosarjan 13. tuotantokaudella ja Unelmien poikamiestyttö -televisiosarjan viidennen tuotantokauden poikamiestyttö.
Harris ja hänen poikaystävänsä Justin Pasutto saivat pojan vuonna 2016. Joulukuussa vuonna 2016 Harris ja Pasutto kihlautuivat.
Vuonna 2017 esitettiin Kanadassa Harriksen ja Pasutton neljäosainen dokumenttitelevisiosarja, jossa käsitellään parin yhteistä elämää, taloprojektia ja parin vanhemmuutta saadessaan ensimmäisen lapsensa. Suomessa sarja esitettiin nimellä Remppa vai muutto: Jillian ja Justin.
Huhtikuussa 2018 Harris ilmoitti odottavansa toista lastaan. Harris ja Pasutto saivat tytön 28. syyskuuta 2018.
Akušan piiri

Akušan piiri Dagestanin kartalla.
Akušan piiri (ven. Акушинский район, Akušinski raion, dargiksi Ахъушала район, Ahušala raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1934 perustetun piirin pinta-ala on 640 neliökilometriä. Asukkaita on 52 400 henkeä (vuonna 2009).
Akušan piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan vuoristoseudulla. Pohjoisessa se rajoittuu Levašin, idässä Sergokalan, etelässä Dahadajevin ja Kulin sekä lännessä Lakin piireihin.
Piiriin kuuluu 25 maalaiskuntaa: Akuša, Alihanmahi, Ameterkmahi, Balhar, Burgimakmahi, Butri, Dubrimahi, Gapšima, Geba, Gerhmahi, Ginta, Kavkamahi, Kassagumahi, Kurikmahi, Mugi, Nahki, Natsy, Šukty, Tanty, Tebekmahi, Tsugni, Ullutšara, Urhutšimahi, Usiša ja Verhni Mulebki. Hallinnollinen keskus on Akušan kylä, josta on 132 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.
Asukkaista valtaosa on dargeja. Balharin kylässä asuu lakeja.
Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon keskittynyt maatalous. Lisäksi viljellään viljaa, vihanneksia ja hedelmiä. Piirin alueella louhitaan kalkkikiveä.
Koulujärjestelmään kuuluu mm. 30 keskikoulua, kaksi lyseota, lukio ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat kirjastot ja kerhotalot. Paikallislehtenä ilmestyy darginkielinen Barhdešla guni (”Totuuden tie”).
Nähtävyyksiä ovat Gapšiman, Mugin, Nahkin, Natsyn, Tsugnin, Ullutšaran ja Usišan kylien vanhat moskeijat, Gapšiman, Mugin ja Natsyn linnoitusrakennelmat ja vartiotornit, Gapšiman vanha sauna, Nahkin ja Usišan kyläkaivot, Daud Usišinskin talo ja mausoleumi Usišassa, šeikki Ali-Gadži Akušinskin talo ja hauta Akušassa, Akušan vanhat hallintorakennukset sekä lakien kansallissankari Davdi Balharskin talo Balharissa. Piirissä toimii Tšindirtširon laskettelukeskus.
Aiheesta muualla

Akušan piirin sivusto (venäjäksi)
Akušan piiri Dagestanin presidentin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Ahtubinskin lentotukikohta

Ahtubinskin lentotukikohta Venäjän länsiosien kartalla. Tukikohta sijaitsee 3 kilometriä Ahtubinskin keskustasta koilliseen.
Ahtubinskin lentotukikohta (ven. военный аэродром Ахтубинск, Vojennyi aerodrom Ahtubinsk, suom. Ahtubinskin sotilaslentokenttä; kansallinen lentopaikkatunnus: ЬРВХ), on lentotukikohta Venäjä Astrahanin alueella. Se on tunnettu erityisesti siellä toimivasta, Venäjän asevoimien käyttöön tulevien sotilaslentokoneiden testaamisesta ja sotilaallisten järjestelmien kehittämiseen osallistumisesta. Tukikohta sijaitsee Ahtubinskin kaupunkin kyljessä; lentotukikohtaan on kolme kilometriä Ahtubinskin keskustasta. Tukikohdan uusi 4 000 metriä pitkä ja 60 metriä leveä kolmas kiitotie otettiin käyttöön keväällä 2013.
Tukikohdassa toimii 929. Venäjän puolustusministeriön V. P. Tškalovin valtiollinen lentotestauskeskus (ven. 929 Государственный лётно-испытательный центр Министерства обороны Российской Федерации имени В. П. Чкалова, lyhenteitä käyttäen (ven. 929 ГЛИЦ ВВС имени В. П. Чкалова tai 929 GLITs; sotilasyksikkö 15650), eli tiivistäen Venäjän valtion koelentokeskus. Lentokeskus on nimetty koelentäjä, Neuvostoliiton sankari Valeri P. Tškalovin mukaan.
Lentokoneiden testaus- ja koulutuskeskuksena toimivan tukikohdan lentokalusto on hyvin monipuolinen. Koelentokeskuksen tyypillistä toimintaa on esimerkiksi uusien lentokoneiden, helikoptereiden ja niiden järjestelmien sekä aseiden, maatuen ja lennon tukijärjestelmien samoin kuin miehittämättömien lentolaitteiden (UAV) testaaminen, samoin kuin järjestelmäpäivitysten koekäyttö. Koelentokeskus on samalla myös koulutuskeskus. 929 GLITs:n lentokalustoa ovat muun muassa: Antonov An-12BK/PPS, Antonov An-26KPA, Antonov An-72, Antonov An-124, Iljušin Il-76MD, Suhoi Su-27/27SM/SM3/UB/UP, Mikojan MiG-29SMT/UBM, MiG-31BM, Suhoi Su-24M/Suhoi Su-25SM3, Suhoi Su-30SM, Suhoi Su-34, Suhoi Su-35, Suhoi Su-57 (T-50-2 PAKFA) ja Jakovlev Jak-130 (harjoitushävittäjä). Miehittämättömistä sotilaallisista ilma-aluksista esimerkiksi kehitteillä olevan Suhoi S-70 (Ohotnik-B):n testausta on tehty Ahtubinskissa.
Historiaa

Venäjän valtion koelentokeskuksen historia alkaa vuodesta 1916, ja ensimmäisen oman lentokentän se sai toimintaansa varten vuonna 1920; yksikkö toimi aluksi Moskovassa. Vuosina 1932-1935 koelentokeskus muutti Štšolkovoon, jonne rakennettiin uusi lentokenttä. Vuonna 1940 - sodan lähestyessä Moskovaa - ilmavoimien tutkimusinstituutin nimellä kulkeva koelentokeskus muutti Jekaterinburgin (Sverdlovskin) Koltsovon lentokentälle. Tammikuussa 1943 tutkimusinstituutti palasi Štšolkovoon. Kolme instituuttia yhdistettiin toukokuussa 1944 valtiolliseksi ilmavoimien tieteelliseksi ja testauslaitokseksi (GosNII VVS KA). Laitoksen palveluksessa oli yli 2 500 sotilas- ja 1 050 siviilityöntekijää.
Ensimmäinen Neuvostoliitossa testattu suihkukone oli sotasaaliiksi saatu Messerschmitt Me-262, mikä auttoi suihkumoottorikäyttöisten neuvostoliittolaisten koneiden kehittelyä. Esimerkiksi lokakuussa 1946 saatiin valmiiksi sittemmin MiG-9 -suihkukoneena tunnetun konemallin testit. Vuosina 1960-1961 laitoksen kotipaikka siirrettiin Ahtubinskin, jonne oli jo vuonna 1949 perustettu ja siirretty osa testaus- ja koelentotoiminnoista. Tämä siirros oli yhteydessä rakettitekniikan nopeaan kehittymiseen, joka oli päässyt vauhtiin jo sotasaaliiksi saatujen V-1 ja Henschel-136 -ohjusten myötä. Osia ilmavoimien koelento- ja testaustoiminnoista sijoitettiin myös muualle (toimipisteet olivat: Štšolkovo/Tškalovsk, Vladimirovka/Ahtubinsk, Volsk ja Feodosija). 1960- ja 1970-luvulla testattiin myös avaruuslentoihin liittyviä tarpeita.
(Historiaosuus kaipaa jatkoa 1970-luvusta-)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ahtubinskin lentotukikohta Wikimedia Commonsissa
Vojennyi aerodrom Ahtubinsk (Военный аэродром Ахтубинск) (venäjäksi) (wikimapia.org)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Ахтубинск (аэродром)
Käännös suomeksi
Jurvansalo (kylä)

Jurvansalo on kylä Viitasaaren taajaman eteläpuolella.
Jurvansalon koulu toimi 61 lukuvuotta, kunnes se suljettiin keväällä 2005. Jurvansalon kansakoulun johtokunnan ensimmäinen kokous pidettiin 18. kesäkuuta 1944 ja ensimmäinen lukuvuosi oli 1944–1945. Ensimmäiset koulutilat vuokrattiin Jurvanjoen talosta.
Ahvenlampi (Parkano, Alaskylä)

| Ahvenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  61°56′45″N, 22°57′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Parkanonjärven alue (35.53)
Laskujoki:  oja Kylmäojaan, ja edelleen Vääräjokeen  
Järvinumero:  35.531.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,9 m 
Rantaviiva:  0,575 km 
Pinta-ala:  0,01286 km² 
 fiAhvenlampi 
Ahvenlampi  on Pirkanmaalla Parkanossa Alaskylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Ahvenlampi on osa Vääräjoen aluetta.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, alle 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmetsässä loivassa painaumassa, joka on reunoiltaan soistunut. Siihen laskee suo-oja Ikaalisten puolelta Huhdannevalta ja toinen viereiseltä avosuolta. Sen oma laskuoja kulkee etelään ja poikkeaa kangasmetsän reunassa itään, jossa se yhtyy Kylmäojaan. Kylmäoja laskee Parkanonjärvestä laskevaan Vääräjokeen. Rantaviivan pituus on 600 metriä. Sen rannoille ei ole rakennettu mitään. Lammen ohitse kulkee etelästä pohjoiseen Lapiolahdesta Parkanon keskustaan vievä tie, joka on perustettu kapean harjun päälle. Ikaalisten ja Parkanon välinen raja kulkee tien suuntaisesti 300 metrin päässä.
AgustaWestland

| AgustaWestland |
| --- | --- |

Perustettu:  2000
Kotipaikka:  Rooma, Italia
Tuotteet:  helikopterit
Tytäryhtiöt:  PZL-Świdnik
Kotisivu:  www.leonardo.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
AgustaWestland AW139
AgustaWestland NV on italialaisen Leonardon omistama, helikoptereita valmistava yhtiö.
Historia

AgustaWestland -yritys syntyi heinäkuussa 2000, kun italialainen Finmeccanica ja brittiläinen GKN plc yhdistivät helikoptereita valmistavat tytäryrityksensä Agustan ja GKN Westland Helicoptersin. Yrityksen omistivat aluksi Finmeccanica ja GKN yhtä suurin osuuksin, mutta Finmeccanica osti sittemmin GKN:n osuuden.
Elokuvissa

Yhtiön helikopteri AgustaWestland AW101 oli mukana James Bond -elokuvassa 007 Skyfall. Elokuvassa helikopteria käyttivät Javier Bardemin esittämä entinen agentti Silva joukkoineen.
Yhtiön valmistamia helikoptereita

Agusta A129 Mangusta
TAI/AgustaWestland T-129
AgustaWestland EH101/AW101 (Merlin)
AgustaWestland CH-149 Cormorant
Lockheed Martin VH-71 Kestrel Peruutettu projekti, helikopteri Yhdysvaltain presidentin käyttöön.
AgustaWestland AW109
AgustaWestland AW119
AgustaWestland AW139
AgustaWestland AW149
AgustaWestland AW169
AgustaWestland AW189
AgustaWestland AW609
Westland Lynx
AgustaWestland AW159
AgustaWestland Project Zero
NHI NH90 (NHIndustriesin valmistama, yhteisyritys; Eurocopter (62.5%), AgustaWestland (32%) ja Fokker (5.5%))
PZL Świdnikin tuoteet:
PZL W-3 Sokół
PZL SW-4
Lisensoidut tuoteet:
Agusta-Bell AB412
Agusta AB 206
AgustaWestland Apache versio Boeing AH-64 Apachesta
Aiheesta muualla

Leonardo Helicopters
Abraham Gottlob Werner

| Abraham Gottlob Werner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1750 Wehrau, Saksi
Kuollut: 30. kesäkuuta 1817 (66 vuotta) Freiberg
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Johann Carl Gehler
Oppilaat:  August Breithaupt, Charles Lardy, Leopold von Buch, Alexander von Humboldt ja Friedrich Mohs
Tutkimusalue:  Mineralogia
   
Abraham Gottlob Werner (25. syyskuuta 1750 Wehrau – 30. kesäkuuta 1817 Freiberg) oli saksalainen geologi, joka kiinnitti ensimmäisenä huomiota kivilajien kerrostumisen ajalliseen järjestykseen ja perusti geologian "neptunistisen" koulukunnan. Werneria pidetään 1700-luvun merkittävimpänä geologina.
Ura

Werner syntyi kaivosperheeseen, ja hän työskenteli isänsä kanssa viisi vuotta paikallisilla rautatehtailla. Werner opiskeli Freibergin kaivoskoulussa ja työskenteli Saksin kaivospalvelussa. Wernerin teos Von den äusserlichen Kennzeichen der Fossilien (1774) kuvaili mineraaleja niiden fysikaalisten ominaisuuksien perusteella. Kirja oli menestys, koska se auttoi geologeja tunnistamaan kiviä luonnossa. Kirja edisti myös Wernerin mainetta, koska siinä tunnustettiin, että mineraaleille ei voitu luoda luokittelujärjestelmää pelkästään fysikaalisten ominaisuuksien perusteella.
Vuonna 1775 Werner nimitettiin Freibergin kaivoskoulun tarkastajaksi ja opettajaksi. Werner pysyi koulun opettajana loppuelämänsä ajan. Kaivoskoulussa viettämiensä vuosien aikana Werner teki koulusta maailman parhaan kaivoskoulun. Wernerin maine opettajana houkutteli Freibergiin monia opiskelijoita, ja Wernerin neptunismi-teoria levisi tiedeyhteisössä.
Werner osoitti, että maapallon kivet kerrostuvat tietyssä järjestyksessä. Vaikka hän ei koskaan matkustellut, hän oletti, että Saksissa havaitsemiensa kivilajien järjestys oli sama myös muualla maailmassa. Hän uskoi, että maapallo oli aikoinaan kokonaan valtamerten peittämä ja että ajan myötä kaikki mineraalit saostuivat vedestä erillisiksi kerroksiksi. Koska tämä neptunismiksi kutsuttu teoria ei mahdollistanut sulan ytimen olemassaoloa, hän esitti, että tulivuoret olivat viimeaikaisia ilmiöitä, jotka johtuivat maanalaisten hiilikerrostumien palamisesta. Neptunismi-teoria todettiin virheelliseksi Wernerin kuoleman jälkeen.
Werner valittiin Ranskan tiedeakatemian ulkomaalaiseksi jäseneksi vuonna 1812, mutta hän sai tietää kunniasta vasta paljon myöhemmin, kun hän sattui lukemaan siitä lehdestä. Werner ei tuottanut laajoja geologisia kirjoituksia, mutta hänen oppilaansa levittivät hänen teorioitaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abraham Gottlob Werner Wikimedia Commonsissa
Jäät

| Jäät |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rike Jokela
Käsikirjoittaja:  Kati Kaartinen
Tuottaja:  Anna-Maija Halonen
Kuvaaja:  Pauli Bessonoff
Leikkaaja:  Jussi Lehto
Lavastaja:  Teija Vilkkovaara
Pääosat:   Milka Ahlroth  Tommi Korpela  Antti Reini 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yle Draama
Ensi-ilta:  2010
Kesto:  57 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäät on Rike Jokelan ohjaama televisioelokuva, jonka ensiesitettiin vuonna 2010 Yle TV1:n Kotikatsomo-ohjelmapaikalla.
Elokuva kertoo pelastusalalla työskentelevästä pariskunnasta, Leenasta ja Kaista, joiden suhde ajautuu kriisiin Kain uupumuksen ja masennuksen myötä.
Julius Polin

Julius Bernhard Alexander Polin (23. syyskuuta 1869 Gruzino – 7. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja mesenaatti.
Julius Polinin vanhemmat olivat kapteeni Karl Julius Polin ja Maria Alexandra Malm. Hän syntyi Venäjän Gruzinossa, jossa hänen isänsä palveli upseerina. Polin kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta 1890 ja valmistui Helsingin yliopistosta 1891. Hän teki opintomatkan USA:han, Skotlantiin ja myöhemmin Saksaan ja Englantiin. Hän työskenteli AB Tornatorilla Tainionkoskella, Kaukaan tehtaalla Lappeenrannassa sekä Finska Ångfartygs Aktiebolagin palveluksessa ennen siirtymistään Kymintehtaan konttoripäälliköksi 1908. Polin työskenteli yhtiössä yli 30 vuoden ajan ja oli samalla vuodesta 1918 johtokunnan jäsenenä ja vuodesta 1924 apulaisjohtajana aina vuoteen 1937 saakka, jolloin hän erosi toimestaan. Osake- ja kiinteistösijoituksilla omaisuutensa luonut Polin oli myös mukana lukuisten ruotsinkielisten yhteisöjen toiminnassa, hän kuului muun muassa Stiftelsen för Åbo Akademin hallitukseen ja oli Folkhälsanin kunniajäsen. Vuonna 1960 perustettiin Inez och Julius Polins donationsfond -säätiö, jonka tehtävänä on tukea suomenruotsalaista kulttuuria.
Mesenaattina tunnettu Polin oli myös suuri marsalkka C. G. E. Mannerheimin ihailija. 1920-luvulla Polin lahjoitti 100 000 markkaa Mannerheimin ratsastajapatsaan alkupääomaksi, mutta hanke toteutui vasta hänen viimeisinä elinvuosinaan ja veistos paljastettiin Polinin kuoleman jälkeen vuonna 1960.
Julius Polin oli naimisissa vuodesta 1899 Ester Jenny Alexandra Waseliuksen kanssa ja avioeron jälkeen naimisissa 1917 Inez Helena Blombergin kanssa.
Teokset

Kymmene Bruks Skyddskårs insats i Finlands Frihetskrig (suom. Kymintehtaitten suojeluskunnan osuus Suomen vapaussodassa - Muistojulkaisu), Kymintehtaitten suojeluskunta, Kymi, 1928.
Kymmene Aktiebolags Kulturella och Sociala Verksamhet (suom. Kymiyhtiön sivistyksellinen ja yhteiskunnallinen toiminta), Kymmene Aktiebolag, Kymi, 1932.
Släkten Polin: kort genealogisk-biografisk utredning, Tammisaari, 1943.
Mina mödernesläkter Malm och Roos. Ett supplement till ”Släkten Polin”, Turku, 1945.
Jääskijärvi

| Jääskijärvi  Озеро Лесогорское |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Paikkakunta:  Jääski, Viipurin piiri,  Leningradin alue
Koordinaatit:  61°03′07″N, 29°00′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Littulanjoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  36,2 m 
Pinta-ala:  10,6 km²  (10)
Suurin syvyys:  23 m 
 fiJääskijärvi 
Jääskijärvi (myös Jääskjärvi, v:sta 1948 ven. Озеро Лесогорское, Ozero Lesogorskoje) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Jääsken kaupungin alueella Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Venäjän vesistörekisterin mukaan järven pinta-ala on 10 neliökilometriä ja järven valuma-alue kattaa 206 km2.
Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja Suomelle kuuluessaan järvi kuului Jääsken kuntaan. Jääskijärven pinta on 36,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pinta-ala on 10,6 km² ja suurin syvyys on 23 metriä. Monilahtiseen Jääskijärveen laskee pohjoisesta Pytäräjärvi lyhyttä kaivantoa pitkin ja kaakosta Paalijärvi. Jääskijärvi laskee 8,5 kilometriä pitkää, järven länsipäästä alkavaa Littulanjokea myöten Vuokseen Jääsken keskustaajaman eteläpuolella.