stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lara Lor-Van
Taustaa

Lara esiintyi ensimmäisen kerran Superman-sanomalehden sarjakuvassa vuonna 1939, jossa hänet nimettiin ensimmäisen kerran "Loraksi". Hänen ensimmäinen sarjakuvaesiintymisensä (sen jälkeen kun hänet mainittiin George Lowtherin vuoden 1942 tekstiromaanissa The Adventures of Superman, jossa hänet nimettiin ensimmäistä kertaa "Laraksi") oli More Fun Comicsissa numero 101 tammi–helmikuussa 1945. Vuoden 1948 uudelleenkertomus Teräsmiehen alkuperätarina syventyi myöhemmin Laran yksityiskohtiin, vaikka hänen tutummat hopeakauden näkökohdat vakiintuivat 1950-luvun lopulta alkaen ja useiden seuraavien vuosikymmenten aikana.
Kuten The World of Kryptonissa (ja useissa muissa tarinoissa) tiivistetään, Lara oli lupaava astronautti Kryptonin avaruusohjelmassa. Kryptonin avaruusohjelma kuitenkin jumiutui pian pysyvästi sen jälkeen, kun Jax-Ur räjäytti yhden Kryptonin asutuista kuuista. Lopulta Lara tapasi tiedemiehen Jor-Elin, ja heillä oli useita yhteisiä seikkailuja ennen naimisiinmenoa, kuten aikamatkustava Lois Lane, joka yritti vietellä Jor-Eliä epäonnistuttuaan menemään naimisiin tämän pojan kanssa. Jonkin aikaa myöhemmin Lara synnytti pariskunnan ainoan lapsen, Kal-Elin.
Jor-Elin ja Laran avioliiton alkuvaiheessa paria tarkkailevat hetken universumin vartijat, jotka huomauttavat, että Lara (tai hänen miehensä) olisi ollut erinomainen Vihreä Lyhty.
Laran ja hänen miehensä Jor-Elin osoitettiin harjoittaneen kryptonialaista "klurkorin" kamppailulajia.
Kun Krypton oli räjähtämässä, Lara ja Jor-El asettivat pienen poikansa Jor-Elin rakentamaan pakorakettiin. Useimmissa uudelleenkertomuksissa Jor-El halusi Laran menevän heidän poikansa mukaan Maahan, mutta Lara kieltäytyi sanoen, että heidän pojallaan olisi paremmat mahdollisuudet päästä Maahan ilman hänen ylimääräistä painoaan. Kal-Elin avaruusalus lähti sitten lentoon jättäen Laran ja Jor-Elin menehtymään Kryptonin tuhoutuessa.
Syyskuussa 2011 The New 52 käynnisti uudelleen DC:n jatkuvuuden. Tällä uudella aikajanalla Lara on Kryptonin armeijan jäsen. Yksi Sotaakatemian lahjakkaimmista opiskelijoista, Lara on sekä taitava taistelija että taitava tiedemies.
Lara esiintyy "Krypton Returns" -tarinassa. Hän kertoo tyttönimekseen "Lara Van-El".
Laran rooli Superman-mytoksessa on vaihdellut vuosien varrella, ja hänen kohtelunsa ja painotuksensa riippuvat usein vuosikymmenestä, jolloin häntä on kirjoitettu. Kulta-ajan ja varhaisen hopeakauden tarinat kohtelivat Laraa pienemmässä roolissa kuin hänen miehensä. Tarinat 1970-luvulta lähtien kuvaavat Laran kuitenkin näkyvämmissä rooleissa; yksi esimerkki on vuoden 2004 minisarja Superman: Birthright. Rakentaessaan yksinäisyyden linnoituksensa Teräsmies kunnioitti kuolleita biologisia vanhempiaan Jor-Elin ja Laran patsaalla kannattamassa Krypton-planeettaa.
Muussa mediassa > Animaatio

Lara esiintyi Superman: The Animated Series sarjan jaksossa The Last Son of Krypton", jossa häntä ääninäytteli Finola Hughes.
Lara esiintyi cameo-roolissa Justice League animaatiosarjan jaksossa "Twilight".
Vaihtoehtoinen versio Larasta esiintyi animaatioelokuvassa Justice League: Gods and Monsters, jossa häntä ääninäytteli Lauren Tom.
Lara esiintyi animaatioelokuvassa Batman and Superman: Battle of the Super Sons, jossa häntä ääninäytteli Myrna Velasco.
Lara esiintyi animaatioelokuvassa DC League of Super-Pets, jossa häntä ääninäytteli Lena Headey.
Muussa mediassa > Televisiossa

Lara esiintyi Adventures of Superman sarjan jaksossa "Superman on Earth", jossa häntä esitti Aline Towne.
Lara esiintyi Smallville -televisiosarjassa, jossa häntä esitti Kendall Cross.
Lara esiintyi Supergirl -televisiosarjan pilottijaksossa, jossa häntä esitti Ana Franchesca Rousseau.
Lara esiintyi Superman & Lois televisiosarjassa, jossa häntä esitti Mariana Klaveno.
Muussa mediassa > Elokuvissa

Lara esiintyi vuoden 1948 Superman elokuvasarjan jaksossa "Superman Comes to Earth", jossa häntä esitti Luana Walters.
Lara esiintyi vuoden 1978 Teräsmies-elokuvassa ja sen jatko-osissa Superman II (1980) ja Superman IV: The Quest for Peace, joissa häntä esitti Susannah York.
Lara esiintyi elokuvassa Man of Steel, jossa häntä esitti Ayelet Zurer.
Videopeleissä

Lara esiintyy pelattavana hahmona Lego Batman 3: Beyond Gotham -pelissä.
Lara esiintyy pelin Injustice 2 tarinakampanjan introssa.
Lina Gennari

| Lina Gennari |
| --- | --- |
 Lina Gennari vuonna 1940
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carolina Gennari
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1911 Bologna, Italia
Kuollut: 11. lokakuuta 1997 Rooma
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1931-1955
Merkittävät roolit:  Lina (Treno popolare) Antonia (Umberto D. – elämän vanki)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lina Gennari (22. maaliskuuta 1911 Bologna – 11. lokakuuta 1997 Rooma), oikealta etunimeltään Carolina, oli italialainen näyttelijä, tanssija ja laulaja joka joutui lähes sattumalta elokuva-alalle Raffaello Matarazzon valitessaan hänet tuttavapiiristään naispääosaan ensimmäiseen näytelmäelokuvaansa Treno popolare (1932).
Gennari oli aloittanut uransa teatterinäyttämöllä 20-vuotiaana subrettina itävaltalaisten Schwarzin veljesten teatteriryhmässä, ja sai pian osan Ralph Benatzkyn suositussa operetissa Valkoinen hevonen. Näyteltyään Matarazzon ensimmäisessä elokuvassa, hän jatkoi teatterinäyttämöllä, saavuttaen 1940-luvun alkuvuosina suuren yleisön suosion, päättäen lopulta melko menestyksekkään teatteriuran 1950-luvun puolivälissä.
Hänen elokuvaroolinsa, kaiken kaikkiaan kahdeksan, olivat enimmäkseen suhteellisen pieniä sivuosia. Matarazzon vuonna 1937 ensi-iltansa saanessa seitsemännessä elokuvassa Sono stato io! (”Se olin minä!”) Gennari näytteli revyytanssija Fiammettan roolissa periaattessa itseään. Fiammettan viettelemistä yrittävää Carlinoa näytteli aikansa suosituimpiin farssi-näyttelijöihin kuulunut Peppino De Filippo. Myös Peppinon sisar Titina ja veli Eduardo olivat mukana samassa elokuvassa, eikä Gennari tässä täysiä katsomoita vetävässä seurassa voinut välttyä tulemasta tunnetuksi kasvoksi koko maassa. Tosin elokuvalehti Cine-Magazzino arvostelussaan kuittasi hänen suorituksensa kehumalla hänen kauniita alaraajojaan, kasvonpiirteitä mainitsematta.
Gennaria ei oikeastaan voi pitää varsinaisena elokuvanäyttelijänä, ja onpa jopa arvioitu että hänen ottamisensa mukaan elokuva-alan tietokirjoihin mahdollistaa yksi ainoa suoritus, nimittäin hänen roolitulkintansa Vittorio De Sican elokuvassa Umberto D. – elämän vanki (1952), jossa hän tulkitsi vakuuttavasti köyhän eläkeläisen Umberton julmaa ja itsekästä vuokraemäntää Antoniaa.
Lentojarru

Lentojarru lentokoneen perässä.
Lentojarru on lentokoneen osa, joka hidastaa konetta kasvattamalla koneen ilmanvastusta. Lentojarru voi olla siivessä tai rungossa riippuen konetyypistä ja käyttötarkoituksesta.
Siivili-ilmailussa lentojarrua käytetään laskussa tai laskun jälkeen.
Sotilaskoneissa lentojarrulla voi olla käyttöä esimerkiksi syöksypommittajan nopeuden rajoittaminen (ks. Junkers Ju 87 syöksyjarru).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lentojarru Wikimedia Commonsissa
Liisa Pimiä

Liisa Maria Pimiä (s. 24. huhtikuuta 1960) on suomalainen pianisti.
Pimiä on suorittanut Helsingin konservatoriossa pianonsoiton opettajan opintolinjan jatkotutkinnon 1990 ja Sibelius-Akatemiassa musiikin maisterin tutkinnon 1995. Hän on osallistunut useille piano-, korrepetitio- ja liedkursseille.
Hän on toiminut Lappeenrannan musiikkiopiston tuntisäestäjänä 1980–1981, pianonsoiton tuntiopettajana Käpylän musiikkiopistossa Helsingissä 1981–1982, pianonsoiton tuntiopettajana Itä-Helsingin musiikkiopistossa 1981–1989, Helsingin konservatorion pianonsoiton päätoimisena tuntiopettajana 1986–1994 ja oopperaluokan korrepetiittorina 1987–1994 ja Helsingin työväenopiston oopperastudion korrepetiittorina 1987–1994. Sibelius-Akatemiassa Pimiä on toiminut korrepetition vt. lehtorina 1992–1995 ja korrepetition päätoimisena tuntiopettajana vuodesta 1996. Lisäksi Pimiä on toiminut Suomen Kansallisoopperan kuoro- ja solistikorrepetiittorina 1998–2000, Savonlinnan oopperajuhlakuoron (myöhemmin Suomen Filharmonisen kuoron) pianistina vuodesta 1991 ja Savonlinnan oopperajuhlien korrepetiittorina vuodesta 1997. Hän on tehnyt myös korrepetitiovierailuja useisiin maakuntaoopperoihin.
Pimiä on ollut Lappeenrannan kaupunginorkesterin nuorten solistien konsertin solistina 1976 ja 1979, Helsingin konservatorion sinfoniaorkesterin solistina 1990 ja Savonlinnan oopperajuhlien vuoden taiteilija -konsertin säestäjänä 1998 ja 1999. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti italialaisen oopperan asiantuntijana.
Pianisti Liisa Pimiän kiinnostus ihmisääneen on tehnyt hänestä yhden kysytyimmistä korrepetitioon erikoistuneista pianisteistamme. Pimiä on suorittanut tutkinnot Helsingin konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa sekä täydentänyt korrepetition tuntemustaan mestarikursseilla muun muassa Belgian Gentissä. Savonlinnan Oopperajuhlilla Pimiä on työskennellyt vuodesta 1998 ja vuodet 1998–2000 hän toimi myös Suomen Kansallisoopperan harjoituspianistina. Syksyllä 2004 Pimiä kutsuttiin Milanon Giuseppe Verdi -konservatorion vierailevaksi opettajaksi, ja vuodesta 2002 hän toimii korrepetition lehtorina Sibelius-Akatemiassa, jossa hän on työskennellyt myös aiemmin muun muassa oopperakoulutusosaston varajohtajana (1997–1998). Vuonna 2006 Liisa Pimiä oli opettajavaihdossa Bolognan Conservatorio G.Maritinissa.
Liisa Pimiä työskentelee useiden suomalaisten laulajien kanssa ja on esiintynyt Beniamino Gigli -seuran muistokonserteissa myös muun muassa Salvatore Fisichellan, Stefano Seccon ja Andrea Coronellan kanssa.  Liisa Pimiälle myönnettiin vuonna 2015 seuran Beniamino Gigli -palkinto. Liisa Pimiä oli Suomen Beniamino Gigli -seura hallituksen varapuheenjohtaja vuosina 2007–2016.
Leon Baptiste

| Mitalit> Maa:  Englanti.Miesten yleisurheilu.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:  Englanti.Miesten yleisurheilu.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:  Englanti.Miesten yleisurheilu.Kansainyhteisön kisat  | Maa:  Englanti> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Delhi 2010 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Delhi 2010 | 4×100 metriä |  |
Leon Baptiste (s. 23. toukokuuta 1985) on uransa jo päättänyt brittiläinen pikajuoksija. Baptiste kilpaili 100 ja 200 metrillä. 100 metrillä hänen ennätyksensä on vuonna 2008 Genevessä juostu 10.26 ja 200 metrillä lokakuussa 2010 Kansainyhteisön kisoissa Delhissä juostu 20.43.
Baptisten huippukohta osui vuodelle 2010, jolloin hän voitti Kansainyhteisön kisoista Delhistä kultaa sekä 200 metriltä omalla ennätyksellään että 4×100 metrin viestistä. Baptiste kilpaili Kansainyhteisön kisoissa Englannin väreissä.
Baptiste voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoista Tampereelta 200 metriltä vuonna 2003. Hän ilmoitti uransa päättymisestä toukokuussa 2014. Seuratasolla Baptiste edusti Enfield & Haringeytä.
Käännös suomeksi
Leslie Parrish

Parrish ja Gary Lockwood televisio-ohjelmassa Follow the Sun vuonna 1962.
Leslie Parrish (alun perin Marjorie Hellen, s. 13. maaliskuuta 1935) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Tytöt jahdissa (1959) ja Mantshurian kandidaatti (1962). Hän oli ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan elokuvassa Jokaiselle omansa (1963).
Massachusettsin Melrosessa syntynyt Marjorie Hellen aloitti elokuvauransa omalla nimellään vuonna 1955, mutta vuodesta 1959 alkaen hänet on tunnettu Leslie Parrishina. Hän vetäytyi näyttelemisestä pikkuhiljaa 1970-luvulla.
Parrish oli naimisissa kirjailija Richard Bachin kanssa vuodet 1977–1997.
Aiheesta muualla

Leslie Parrish Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Leon Black

Leon Black on yhdysvaltalainen liikemies ja taidekeräilijä. Black perusti vuonna 1990 Apollo Global Management -sijoitusyhtiön, jonka avulla hän on hankkinut arviolta 3,4 miljardin dollarin omaisuutensa. Wall Street Journalin mukaan Black osti Edvard Munchin Huuto-maalauksen 119,9 miljoonalla dollarilla huutokaupassa toukokuussa 2012.
Leslie Thorne

| Leslie Thorne> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Greenock 
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1954
Talli(t):  Connaught
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1954
Viimeinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1954
Leslie Thorne (23. kesäkuuta 1916 Greenock, Inverclyde – 13. heinäkuuta 1993 Troon, North Ayrshire) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja Skotlannista. Hän osallistui yhteen Grand Prix -kilpailuun, mutta ei onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä sijoituttuaan siinä 14:nneksi.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Talli | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1954 | Connaught | ARG  | INDY  | BEL  | FRA  | GBR 14 | GER  | SWI  | ITA  | ESP  | Connaught | - | 0 |
Lina Hurtig

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. syyskuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Avesta, Ruotsi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Juventus
Junioriseurat
: Avesta AIK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011 | Gustafs GoIF | 20 | (14) |
| 2012–2016 | Umeå IK | 88 | (24) |
| 2017–2020 | Linköpings FC | 65 | (19) |
| 2020– | Juventus | 15 | (7) |
Maajoukkue
| 2014– | Ruotsi | 60 | (20) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22.7.2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1.10.2022.
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ranska 2019 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Australia & Uusi-Seelanti 2023 | Jalkapallo |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | Jalkapallo |  |
Lina Hurtig (s. 5. syyskuuta 1995 Avesta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa italialaisseura Juventusta, johon hän siirtyi vuonna 2020 Linköpingistä. Aiemmin hän pelasi Umeå IK:ssa. Hurtig voitti jalkapallon naisten alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2012 kultaa Ruotsin joukkueessa.
Hurtig on syyskuun 2022 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 60 maaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia. Hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle viidessä ottelussa. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Thaimaata vastaan. EM-kilpailuissa 2022 Ruotsi ylsi välieriin ja Hurtig pelasi neljä ottelua.
Lea Sarasto

Lea Irmelin Sarasto (18. marraskuuta 1912 Helsinki – 2. joulukuuta 1985 Kirkkonummi) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Havuneulanen : runoja. Otava 1936
Eeva kulkee polkuja : romaani. Karisto 1947
Laukaan maneesin romahdus

Laukaan ratsastuskoulun maneesirakennus romahti 13. helmikuuta 2013. Romahtaneeseen rakennukseen jäi sisälle viisi henkilöä, joista yksi kuoli. Romahdus tapahtui Valkolantiellä sijaitsevalla Laukaan ratsastuskoululla kello 17:n aikaan, kun teräsrunkoisessa maneesissa oli käynnissä ratsastustunti. Kuolonuhri oli kymmenvuotias tyttö. Toinen alaikäinen tyttö loukkaantui vakavasti. Myös ratsastuksenopettajana toiminut aikuinen nainen loukkaantui vakavasti. Lisäksi kaksi 10–12-vuotiasta tyttöä loukkaantui lievemmin. Kaksi hevosta sai surmansa.
Rakennus oli valmistunut joulukuussa 1995. Viranomaiset tekivät siellä tarkastuksen kesällä 2012. Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto ei havainnut tuolloin puutteita, mutta tarkastus ei toisaalta kohdistunut teräsrakenteisiin. Onnettomuustutkintakeskus ilmoitti onnettomuuden jälkeen, että tällaisissa ns. Isola-maneeseissa on romahdusvaara. Pari viikkoa turman jälkeen kerrottiin, että maneesin teräsrakenteet olivat ruostuneet.
Hallin rakenne

Maneesi oli 70 metriä pitkä, 24 metriä leveä ja 8 metriä korkea. Se oli niin sanottu laajarunkoinen halli, jonka kattoa ja seiniä kannatteli teräskehikko. Turmapaikalla tehty tutkinta paljasti useita mahdollisia syitä romahdukselle. Pääkannattajina toimineissa teräskehissä oli merkittävää ruostumista. Myös pulttiliitoksia oli vaurioitunut. Katolla ollut lumi ei ollut romahduksen syy.
Onnettomuuden syy

Onnettomuustutkintakeskuksen väliraportin mukaan maneesissa oli suunnitteluvirhe. Rakennesuunnittelu oli jaettu kahdelle suunnittelijalle, joiden välillä tuli kuormalaskennassa väärinkäsityksiä. Kattorakenteesta tuli sen vuoksi selvästi heikompi kuin rakennusnormit edellyttivät. Merkittäviä puutteita oli koko rakennusprosessissa: suunnittelussa, työn toteutuksessa, valvonnassa ja kokonaisuuden hallinnassa. Sortuma lähti liikkeelle todennäköisesti ratsukoiden käyttämän sisäänkäynnin läheltä. Teräskehän niin sanottu olka- tai kainaloliitos petti. Onnettomuustutkintakeskus totesi loppuraportissaan tammikuussa 2014, että maneesin suunnittelussa, valmistuksessa ja rakentamisprosessissa oli vakavia puutteita ja virheitä. Samalla toistettiin vuoden 2006 sortumien tutkinnassa annettu suositus, että rakennuksille tulisi kehittää katsastusmenettely.
Jälkipuinti

Korkein oikeus tuomitsi vuonna 2018 Laukaan kunnan johtavan rakennustarkastajan 30 päiväsakkoon tuottamuksellisesta virkavelvollisuuden rikkomisesta. Tuomittu rakennustarkastaja oli jo kaksi ja puoli vuotta ennen onnettomuutta saanut ELY-keskuksen välittämänä ympäristöministeriöltä sähköpostiviestin, jossa tiedotettiin suurten hallien romahdusvaaroista ja kahdesta aiemmin romahtaneesta urheilu- ja ratsastushallista. Hän ei viesteistä huolimatta ryhtynyt valvomaan maneesin kunnossapitoa, eikä välittänyt tietoa maneesia koskeneesta turvallisuusuhasta rakennuksen kunnosta vastaavalle omistajalle.
Aiheesta muualla

Lapsen kuolemaan johtanut ratsastusmaneesin sortuminen Laukaassa 13.2.2013.  Helsinki:  Onnettomuustutkintakeskus, 21.1.2014.  Tutkintaselostus Y2013-01. ISSN 2341-5991.  ISBN 978-951-836-419-4.  Tutkintaselostuksen verkkoversio (PDF) (viitattu 27.1.2014).
Liisa Oviir

| Liisa Oviir |
| --- | --- |
 Oviir vuonna 2015
Viron yrittäjyysministeri
 Rõivasin II hallitus 14.9.2015–23.11.2016  
Edeltäjä:  Urve Palo
Seuraaja:  Urve Palo
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1977 (ikä 47) Tallinna
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen puolue
Liisa Oviir (s. 1. maaliskuuta 1977 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka on toimi Viron yrittäjyysministerinä 2015–2016.
Oviir syntyi poliitikkovanhemmille Siiri ja Mihkel Oviirille. Hän toimi asiantuntijatehtävissä Viron Lontoon-suurlähetystössä vuosina 1997–1998. Hän suoritti oikeustieteen opinnot Tarton yliopistossa vuonna 2000. Oviir työskenteli Tallink Groupin lakimiehenä vuosina 1998–2008 ja toimi tämän jälkeen Eesti Energian johtavana lakimiehenä 2008–2015.
Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen kuuluva Oviir oli ehdokkaana Viron parlamenttivaaleissa 2015. Hän toimi Rõivasin II hallituksen yrittäjyysministerinä 2015–2016.
Yksityiselämä

Oviir on eronnut, ja hänellä on kaksi lasta.
Lempäälän kirkko

| Lempäälän kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Lempäälä
Koordinaatit:  61°18′49″N, 023°45′05″E
Seurakunta:  Lempäälän seurakunta
Rakentamisvuosi:  noin 1502–1505
Materiaali:  harmaakivi
Istumapaikkoja:  650
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lempäälän kirkko, Pyhän Birgitan kirkko, on Lempäälän keskustassa sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on omistettu Pyhän Birgitan muistolle. Kirkko on rakennettu noin 1502–1505, ja se on edelleen Lempäälän seurakunnan käytössä oleva luterilainen kirkko. Kirkko on sijainnut maakuntien rajalla ja on siten saanut rakennustaiteellisia vaikutteita sekä Satakunnasta että Hämeestä. Kirkkoon mahtuu noin 650 henkilöä. Lempäälän kirkko toimii kesäisin tiekirkkona.
Hautausmaalla on sankarihautojen yhteydessä Sankarivainajien muistokivi.
Historiaa

Kun Lempäälän ja Vesilahden yhteisen kirkkopitäjän kirkko paloi Aimalassa 1400-luvun alussa, rakennettiin Lempäälän seurakunnan ensimmäinen oma kirkko vuosina 1418–1419. Tämän kirkon on täytynyt olla puusta tehty, ja se on todennäköisesti sijainnut samalla paikalla kuin nykyinen kirkko.
Kirkkoon on tehty monia muutoksia, joista merkittävin tehtiin 1835–1838, jolloin kirkko laajennettiin yksilaivaisesta ristikirkoksi seurakunnan väkiluvun kasvun takia. Samalla purettiin vanha asehuone sekä Sotavallan kartanon hautakappeli ja jokaiseen ristisakaraan tehtiin neliapilaikkunat. Kirkkoa on myöhemmin korjattu sisätiloista suuremmin vuonna 1895 sekä 1920-luvulla, jolloin arkkitehtina oli Ilmari Launis. Viimeisin suuri peruskorjaus valmistui vuonna 1984.
Esineistö

Lempäälän kirkon ainoa keskiajalta säilynyt esine on alttarin yläpuolinen krusifiksi, joka lienee hankittu kirkon vihkiäistilaisuuteen. Kirkon neliosaisen alttaritaulun on maalannut 1759 turkulainen taidemaalari Johan Georg Geitel. Alttaritaulun aiheina ovat Herran ehtoollinen, Kristus Getsemanessa, Ristiinnaulitseminen ja Kristuksen ylösnousemus. Kirkossa on myös uudemmat 1902 lahjoitetut lempääläläisen Kaarlo Enqvist-Atran maalaamat alttaritaulut. Mitään alttaritauluista ei ole sijoitettu itse alttarille.
Kirkon vuodelta 1839 oleva uusgoottilainen saarnastuoli on samalta ajalta kuin kirkon laajentaminen ristikirkoksi.
Kirkon urut ovat 31-äänikertaiset, ja ne on valmistanut Urkurakentamo Veikko Virtanen vuonna 1987.
Kellotapuli

Lempäälän kirkon kellotapuli on kirkkotorin etelälaidalla. Alun perin kellotapulin rakensi vuonna 1787 tyrvääläinen rakennusmestarin Mikko Lajander. Myös kellotapulia on korjattu ja muutettu useasti, viimeksi se on peruskorjattu 1967. Tapulin alakerrassa toimii myös tapulimuseo.
Hautausmaan muistomerkkejä

| Julkinen teos | Paikka | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki |  | 61.3144°N, 23.7515°E | Liimatainen, KirstiKirsti Liimatainen | 1953 |  |  |
| Jalkaväenkenraali Kustaa Anders Tapolan hautamuistomerkki |  | 61.3133°N, 23.7516°E |  |  |  |  |
| Lempäälän sankarihautausmaan sankariristi |  | 61.3142°N, 23.7515°E | Wirkkala, IlmariIlmari Wirkkala | 1947 |  |  |
| Lempäälän sankarihautausmaan muistokivi |  | 61.3142°N, 23.7514°E | Mäenpää, PekkaPekka Mäenpää | 2007 |  |  |
| Menneiden sukupolvien muistolle | Pyhän Birgitan kirkon eteläisen oven oikealla puolelle | 61.3134°N, 23.7516°E |  |  |  |  |
| Muualle haudattujen muistokivi | Pyhän Birgitan kirkon eteläisen oven oikealla puolelle | 61.3135°N, 23.7516°E |  |  |  |  |
| Poika ja joutsen, Yrjö ja Aune Kokon hautamuistomerkki |  | 61.3134°N, 23.7517°E | Savikurki, ViljoViljo Savikurki | 1977 |  |  |
| Viimeisen 1808 miehen hautamuistomerkki | Valurautaristi Pyhän Birgitan kirkon luoteiskulman lähellä (karttalinkki likimääräinen) | 61.3137°N, 23.7513°E |  |  |  |   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lempäälän kirkko Wikimedia Commonsissa
Lempäälän kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Kirkon itäpääty
Lea Saukkonen

| Lea Saukkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1957 Helsinki
Ammatti:  meteorologi
Lea Saukkonen (s. 1957 Helsinki) on suomalainen säätieteilijä. Vuonna 1982 Ilmatieteen laitoksella harjoittelijana aloittanut Saukkonen on sittemmin edennyt samaisen laitoksen kehityspäälliköksi. Saukkonen muistettaneen parhaiten työstään MTV3-kanavan televisiometeorologina 1990-luvulla – hän lopetti kymmenvuotisen pestinsä MTV3:ssa tehtyjen muutosten vuoksi, jotka olisivat vaatineet häntä luopumaan työstään Ilmatieteen laitoksella.
Saukkonen on kiinnostunut ympäristöasioista; hänen lähestymistapansa aiheeseen on lähinnä pragmaattinen, ei niinkään idealistinen. 2000-luvun alussa Saukkonen toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna Kokoomuksen riveissä.
Vuonna 2008 julkaistiin Saukkosen sää- ja ilmastoaiheinen tietoteos Suomalainen sää - Ilmastonmuutos ja ääri-ilmiöt.
Aiheesta muualla

Lea Saukkonen. Minervakustannus.fi.
Saukkonen, Lea. Haku. Finna.fi.
Lea Saukkonen. Reasearchgate.net.