stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pete Wilson
Ura

Vuosina 1967–1971 Wilson istui Kalifornian lainsäädäntöelimen alahuoneessa, eli edustajainhuoneessa. Vuosina 1971–1983 hän toimi San Diegon pormestarina, vuosina 1983–1991 Yhdysvaltain senaattorina ja vuosina 1991–1999 Kalifornian 36. kuvernöörinä.
Kuvernöörinä Wilson tiukensi Kalifornian rikoslakia allekirjoittamalla three strikes -lain, jossa säädettiin rikoksentekijöiden pakolliseksi rangaistukseksi vähintään 25 vuoden elinkautisen rangaistuksen kolmannen kerran rikoksentekijöille. Wilson tuki myös teloitusten aloittamista osavaltiossa 25 vuoden moratorion jälkeen. Ensimmäinen kuolemaan tuomittu vanki Robert Alton Harris teloitettiin San Quentinin kaasukammiossa huhtikuussa 1992.  Yhteensä viisi ihmistä teloitettiin Wilsonin hallinnon aikana. Wilson kannatti Proposition 187 -lakiehdotusta, joka olisi estänyt laittomia siirtolaisia saamasta julkista terveydenhuolta, koulutusta tai muita palveluja osavaltiossa.
Wilson pyrki republikaanisen puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1996 presidentinvaaleihin, mutta vetäytyi ehdokkuudesta jo syksyllä 1995, ennen esivaaleja. Hän on koulutukseltaan lakimies.
Wilson toimi Arnold Schwarzeneggerin vuoden 2003 kuvernöörivaalikampanjan varapuheenjohtajana.
Yksityiselämä

Wilson on ollut naimisissa vaimonsa Gayle Edlundin kanssa vuodesta 1983 lähtien. Hänellä on kaksi lapsipuolta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pete Wilson Wikimedia Commonsissa
Kalifornian kuvernöörit
Burnett
McDougal
Bigler
J. Johnson
Weller
Latham
Downey
Stanford
Low
Haight
Booth
Pacheco
Irwin
Perkins
Stoneman
Bartlett
Waterman
Markham
Budd
Gage
Pardee
Gillett
H. Johnson
Stephens
Richardson
Young
Rolph
Merriam
Olson
Warren
Knight
P. Brown
Reagan
J. Brown
Deukmejian
Wilson
Davis
Schwarzenegger
J. Brown
Newsom
Pete lainahöyhenissä

| Pete lainahöyhenissä> Hatching Pete |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stuart Gillard
Käsikirjoittaja:  Paul W. Cooper
Tuottaja:  Stuart Gillard
Säveltäjä:  Nathan Wang
Kuvaaja:  Gordon Lonsdale
Leikkaaja:  Robin Russell
Pääosat:  Jason Dolley Mitchel Musso Tiffany Thornton Josie Loren Sean O'Bryan Amy Farrington Crawford Wilson Aramis Knight Edward Herrmann Brian Stepanek
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Just Singer Entertainment Salty Pictures
Levittäjä:  Disney-ABC Domestic Television Netflix Disney+
Ensi-ilta:   10. huhtikuuta 2009  24. huhtikuuta 2009
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pete lainahöyhenissä (engl. Hatching Pete) on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka ohjasi Stuart Gillard ja käsikirjoitti Paul W. Cooper. Pääosassa esiintyvät muun muassa Jason Dolley, Mitchel Musso, Tiffany Thornton ja Josie Loren.
Juoni

Pete Ivey 16-vuotias hiljainen poika, jota eivät koulussa edes opettajatkaan oikein huomaa. Hänen paras kaverinsa on Cleatus Poole, joka on koulun koripallojoukkueen maskotti. Poole on kuitenkin kyllästynyt pitämään asua yllään allergiansa vuoksi ja suostuttelee kaverinsa Pete tulemaan hänen tilalleen maskotiksi. Molempien yllätykseksi Pete osoittautuukin paremmaksi maskotiksi kuin Poole. Kukaan ei kuitenkaan tiedä vaihdosta ja Poole suostuttelee Pete jatkamaan maskottina olemista mutta paljastamatta todellista henkilöllisyyttä. Kun Poole saade kaiken huomion, Pete ei tunne oloaan sen paremmaksi, mutta paraatissa käyneen vahinkopaljastuksen myötä Poole jää vähemmälle huomiolle. Ihmiset alkavat kysellä toisiltaan, kuka heidän koripallojoukkueensa maskotti oikein onkaan. Jää Peten ratkaistavaksi, päättääkö hän paljastaa olevansa maskotti vai jäädä tuntemattomaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jason Dolley  | … |  Pete Ivey   |
|  Mitchel Musso  | … |  Cleatus Poole   |
|  Tiffany Thornton  | … |  Jamie Wynn   |
|  Josie Loren  | … |  Angela Morrissey   |
|  Sean O'Bryan  | … |  Leon Ivey   |
|  Amy Farrington  | … |  Doris Ivey   |
|  Crawford Wilson  | … |  Dwayne Dill   |
|  Aramis Knight  | … |  Wendell Pate   |
|  Rachel Woodward  | … |  Susie   |
|  Edward Herrmann  | … |  rehtori Fred Daly   |
|  Brian Stepanek  | … |  valmentaja Mackey   |
|  Ryan Michael Davis  | … |  Jam Horner   |
|  Nick Whitaker  | … |  Floyd   |
|  Madison Riley  | … |  Camie Poole   |
|  Dave Nibley  | … |  Jack Poole   |
Musiikki

Elokuvassakin näytelleet Mitchel Musso ja Tiffany Thornton äänittivät kappaleen "Let It Go", joka kuului paraatikohtauksessa. Kappale soitettiin Radio Disneyllä 20. maaliskuuta 2009.
Personal trainer

Personal trainer asiakkaan kanssa
Personal trainer on liikunta-alan ammattinimeke, joka vastaa henkilökohtaista kunto-ohjaajaa. Personal trainer -nimikkeelle synonyymejä ovat muun muassa henkilökohtainen valmentaja, kunto-ohjaaja, omavalmentaja ja yksilöohjaaja.
Yleisimmin personal trainerit työskentelevät liikunta- ja kuntokeskuksen yhteydessä tarjoten palvelujaan keskuksen jäsenille, mutta alunperin henkilökohtainen valmentaja on tarkoittanut nimensä mukaisesti henkilökohtaista valmentajaa joka asiakkaan toiveiden ja tavoitteiden mukaan ohjaa ja valmentaa asiakasta hänen kotiympäristössään, työpaikalla tai harrastuspaikalla, kuten urheilukentällä tai muulla ulkoliikuntapaikalla. Yhä useammin personal trainerin löytää myös muunlaisista toimintaympäristöistä, kuten osana työterveyshuollon ennakoivaa terveydenhuoltoa. Personal trainer toimii lähtökohtaisesti henkilökohtaisena valmentajana, ohjaten asiakastaan kohti parempia terveystottumuksia. Asiakkaan tavoite määrittää personal trainerin työnkuvaa. Se voikin vaihdella pitkäjännitteisestä elintapojen muutosprosessin tukemisesta lihasmassan kasvattamiseen tähtäävään intensiiviseen kuntosalivalmennukseen. Useimmat personal trainerit ovat erikoistuneet ohjaamaan tietynlaisia asiakasryhmiä, kuten painonpudottajia, kuntourheilijoita tai vaikkapa fitness-lajeissa kilpailemaan tähtääviä asiakkaita.
Koulutus ja sertifikaatit

Personal trainer ei ole suojattu ammattinimike Suomessa. Personal trainer voi olla koulutustaustaltaan esimerkiksi fysioterapeutti tai liikunnanohjaaja, tai hän on voinut suorittaa personal trainer -koulutuksen. Kuitenkin kuka tahansa voi käyttää itsestään personal trainer -nimikettä.
Eurooppalainen yhteisjärjestö EuropeActive (ennen European Health and Fitness Association EHFA) on laatinut personal trainer -koulutukselle eurooppalaiset laatustandardit. Standardien mukaisen koulutuksen käyneet personal trainerit ovat EREPS-rekisterissä.
Suomen kunto- ja terveysliikuntakeskusten yhdistys SKY hallinnoi personal trainereita kouluttavien koulutusorganisaatioiden auktorisointia. Koulutustahon auktorisointiprosessi on kuvattu yhdistyksen internet-sivuilla. SKY hallinnoi myös auktorisoitujen personal trainereiden rekisteriä ja toimii personal trainer -koulutustoiminnan asiantuntijaorganisaationa Suomessa.
Vuonna 2002 tehdyn tutkimuksen mukaan koulutustausta ja luotettavat sertifikaatit ennustavat personal trainerin tietotaitoa paremmin kuin kokemusvuodet kentällä. Parhaiten tutkimuksessa menestyivät ne, joilla oli joko National Strength and Conditioning Associationin (NSCA) tai American College of Sports Medicinen (ASCM) sertifioima koulutus. Yhdysvalloissa, personal trainer -koulutusten laatua valvoo ja koulutustahoja akkreditoi National Commission for Certifying Agencies (NCCA), samaan tapaan kuin EHFA valvoo ja akkreditoi koulutustahoja EU:ssa ja SKY:n hallinnoima Auktorisoitu Personal trainer -rekisteri Suomessa.
Personal training Suomessa

Suomessa personal trainer toimintaa ja koulutustaloja auktorisoi Auktorisoitu Personal trainer -rekisteri, jota hallinnoi Suomen Kunto- ja terveysliikuntakeskusten Yhdistys SKY ry. Auktorisoidun koulutuksen sisältövaatimukset pohjaavat eurooppalaiseen European Quality Frameworkin tason 4 (EQF4 Personal trainer) sisältövaatimuksiin. Suomalaisen Auktorisoidun personal trainer koulutuksen minimisisältövaatimus on yhteensä 640 tunnin suuruinen oppikokonaisuus.
Auktorisointi on rekisteriin kuuluville koulutustaloille jatkuva prosessi, minkä avulla varmistetaan koulutuksen taso. Jokainen koulutustalo on velvollinen todistamaan tämän auditointilautakunnalle, joka toinen vuosi.
Personal training hyödyttää asiakasta

Personal trainingin hyötyä asiakkaalle on tutkittu kahdessa kokeellisessa, satunnaistetussa tutkimuksessa.
Ensimmäisessä tutkimuksessa tulos penkkipunnerruksessa parani personal trainerin ohjauksessa 22 %, omatoimisesti 15 %. Jalkakyykyssä parannus oli 33 % ja 25 %, samassa järjestyksessä. Kyykkyhypyssä eroa ryhmien välillä ei ollut (mitattiin 10 toiston sarjana 30 % jalkakyykyn maksimista (1RM)). Voimakestävyys penkkipunnerruksessa (80 % penkkipunnerruksen 1RM) parani molemmissa ryhmissä. Kehon rasvattomassa massassa tai rasvaprosentissa ei ollut eroa ryhmien välillä.
Toisessa tutkimuksessa personal trainerin ohjaamat miehet lisäsivät lihasmassaa keskimäärin 1,3 kg, verrokkiryhmässä lihasmassa ei lisääntynyt ollenkaan. Kehonkoostumuksen mittaukseen käytettiin kaksienergista röntgensädeabsorptiometriaa eli DXA:a. Personal trainerin ohjauksessa tulos penkkipunnerruksessa parani 44 %:lla, omatoimisesti 19 %:lla. Ponnistusvoima parani personal trainerin ohjauksessa 6 %, omatoimisesti parannus jäi alle yhden prosentin. Personal trainerin avulla maksimaalinen hapenottokyky (VO2max) parani 7 %, omatoimisesti harjoitelleilla se heikkeni 3 %. Jalkaprässissä tulos parani personal trainerin ohjauksessa 38 %:lla ja omatoimisesti 25 %:lla. Eroa oli myös siinä, kuinka moni yleensäkään onnistui parantamaan tuloksiaan. Siinä missä personal trainerin ohjaamista miehistä kaikki paransivat jossain määrin tulostaan jalkaprässissä, tuli kehitystä omatoimisesti harjoitelleista alle neljällä viidestä. Penkkipunnerruksessa ja ponnistusvoimassa trendi oli sama, mutta ero ryhmien välillä oli suurempi personal trainingin hyväksi.
Palkkaus

Personal trainerin ansiotulot vaihtelevat sen mukaisesti, kuinka hän on työllistynyt. Personal trainer voi työllistyä esimerkiksi itsenäisenä ammatinharjoittajana tai työsuhteessa liikunta- tai kuntokeskuksen kanssa. Nykyaikana myös osuuskuntapohjaiset laskutuspalvelut mahdollistavat personal trainerille yrittäjämäisen työskentelymallin. Palkkavertailun mukaan personal trainerin keskipalkka Suomessa on 2 425 euroa.
Peter Prodromou

| Peter Prodromou> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. tammikuuta 1969 Lontoo, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Ammatti:  McLarenin pääinsinööri
Muut tiedot
Aktiivisena:  1991-
Peter Prodromou (s. 14. tammikuuta 1969 Lontoo) on brittiläinen aerodynaamikko ja insinööri. Hän työskentelee nykyisin Formula 1 -talli McLarenin pääinsinöörinä. Koulutukseltaan Prodromou on lentokoneaerodynaamikko. Hänellä on sukujuuria Kreikassa ja Kyproksella.
Ura Formula 1 -sarjassa

Prodromou liittyi McLarenille jo vuonna 1991, heti valmistuttuaan yliopistosta. Ensimmäisellä jaksollaan Prodromou auttoi kehittämään McLarenille voittavia autoja muun muassa Ayrton Sennalle, Mika Häkkiselle ja Kimi Räikköselle. Hän toimi viimeiset vuotensa ensimmäisestä McLaren-jaksostaan tallin pääaerodynaamikkona.
Vuodet 2006-2014 Prodromou toimi Red Bull Racingilla. Hän oli mukana nostamassa tallia keskikastin tallista nelinkertaiseksi kuljettajien ja tallin maailmanmestariksi. Prodromou sai kahdeksan Red Bull-vuotensa aikana paljon arvostusta.
Syyskuussa 2014 Prodromou palasi McLarenille, nyt pääinsinöörin tehtävään.
Pikkuruususieppo

| Pikkuruususieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pensassiepot Petroicidae
Suku::  Kaunosiepot Petroica
Laji::  rosea
Kaksiosainen nimi
 Petroica rosea  Gould, 1840 
Katso myös
   Pikkuruususieppo Wikispeciesissä   Pikkuruususieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuruususieppo (Petroica rosea) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit

Pikkuruususieppokoiraalla on tummanharmaa yläpuoli ja valkoinen täplä nokan yläpuolella. Vatsapuolen alaosa on valkoinen ja rinta punainen. Naaras on yläpuolelta pääasiassa harmaanruskea ja vatsapuolelta luonnonvalkoinen. Satunnaisesti naaraallakin voi olla himmeää vaaleanpunaista rinnassa.
Levinneisyys

Pikkuruususieppoa tavataan Australian itä- ja kaakkoisosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Peter Reckell

Peter Reckell ja Kristian Alfonso vuonna 2006.
Peter Reckell (s. 7. toukokuuta 1955 Elkhart, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Päivien viemää -televisiosarjan Bo Bradyna.
Reckell on näytellyt Bo Bradya Päivien viemäässä vuosina 1983–1987, 1990–1992 ja uudestaan vuodesta 1995 lähtien. Muita tunnettuja rooleja ovat muun muassa Eric Hollister As the World Turns -sarjassa vuosina 1980–1982 sekä Johnny Rourke Knots Landingissa vuosina 1988–1989.
Hän on nykyään naimisissa laulaja Kelly Moneymakerin kanssa.
Aiheesta muualla

Peter Reckell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter Haining

| Peter Haining> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1940
Kuollut: 19. marraskuuta 2007 (67 vuotta)
Kansalaisuus:  brittiläinen
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Ric Alexander
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Peter Alexander Haining (2. huhtikuuta 1940 – 19. marraskuuta 2007) oli brittiläinen toimittaja, kirjailija ja antologisti.
Teoksia

The Sherlock Holmes Scrapbook (1973)
A Sherlock Holmes Compendium (1980)
Doctor Who. The Key to Time A year by year record (1984)
The Nine Lives of Doctor Who (1999)
Suomennetut toimitukset

Weird Tales. Fantasialehden parhaat alkuperäiskuvin (1976)
Murha á la carte (1991)
Kovaksi keitetyt. Pulpin parhaat (1996)
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1948 – miesten 10 000 m

Pikaluistelun miesten 10 000 metrin kilpailu Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 järjestettiin 3. helmikuuta Badrutts Park -jäästadionilla aamuyhdeksästä alkaen.
Kilpailun voitti Ruotsin Åke Seyffarth, josta tuli maansa historian ensimmäinen pikaluistelun olympiavoittaja. Hopea ja pronssi menivät Suomeen Lassi Parkkiselle ja Pentti Lammiolle: heidän olympiamitalinsa ovat Suomen viimeisimmät 10 000 metriltä, samoin kyseessä on viimeisin kerta, kun useampi suomalaispikaluistelija on sijoittunut samassa olympiakilpailussa palkintokorokkeelle.
Yhdysvaltalainen Richard Solem luisteli tässä kilpailussa olympiahistorian huonoimman ajan (26.22,4) miesten 10 000 metrillä. Solem hävisi maaliin asti selvinneistä luistelijoista toiseksi viimeiselle peräti noin viisi minuuttia luisteltuaan kilpailun viimeisten parien aikana yksin kilpaparinsa jäätyä pois lähtöviivalta monen muun luistelijan tavoin, kun jää oli kilpailun edetessä sulanut kelvottomaksi.
Tulokset

| Sija | Pari | Rata | Nimi | Maa | Aika | Ero | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01  |  |  | Åke Seyffarth |  Ruotsi | 17.26,3 |  |  |
| 02  |  |  | Lassi Parkkinen |  Suomi | 17.36,0 |  |  |
| 03  |  |  | Pentti Lammio |  Suomi | 17.42,7 |  |  |
| 04 4. |  |  | Kornél Pajor |  Unkari | 17.45,6 |  |  |
| 05 5. |  |  | Kees Broekman |  Alankomaat | 17.54,7 |  |  |
| 06 6. |  |  | Jan Langedijk |  Alankomaat | 17.55,3 |  |  |
| 07 7. |  |  | Odd Lundberg |  Norja | 18.05,8 |  |  |
| 08 8. |  |  | Harry Jansson |  Ruotsi | 18.08,0 |  |  |
| 09 9. |  |  | Rune Hammarström |  Ruotsi | 18.39,6 |  |  |
| 10. |  |  | Max Stiepl |  Itävalta | 19.25,5 |  |  |
| 11. |  |  | John Werket |  Yhdysvallat | 19.44,0 |  |  |
| 12. |  |  | Pierre Huylebroeck |  Belgia | 19.54,8 |  |  |
| 13. |  |  | Craig Mackay |  Kanada | 20.15,5 |  |  |
| 14. |  |  | Anton Huiskes |  Alankomaat | 20.16,4 |  |  |
| 15. |  |  | Iván Ruttkay |  Unkari | 20.16,5 |  |  |
| 16. |  |  | János Kilián |  Unkari | 20.23,8 |  |  |
| 17. |  |  | Louis Rupprecht |  Yhdysvallat | 21.20,3 |  |  |
| 18. |  |  | Art Seaman |  Yhdysvallat | 21.34,8 |  |  |
| 19. |  |  | Richard Solem |  Yhdysvallat | 26.22,4 |  |  |
| – |  |  | Hjalmar Andersen |  Norja | AC |  |  |
| – |  |  | Johnny Cronshey |  Iso-Britannia | AC |  |  |
| – |  |  | Göthe Hedlund |  Ruotsi | AC |  |  |
| – |  |  | Henry Howes |  Iso-Britannia | AC |  |  |
| – |  |  | Kalevi Laitinen |  Suomi | AC |  |  |
| – |  |  | Reidar Liaklev |  Norja | AC |  |  |
| – |  |  | Henry Wahl |  Norja | AC |  |  |
| – |  |  | Vladimír Kolář |  Tšekkoslovakia | AC |  |  |
| – |  |  | Lee Hyo-chang |  Etelä-Korea | DNS |  |  |
Popfinlandia

Popfinlandia oli Suomen itsenäisyyspäivän kunniaksi 2000-2003 Helsingissä järjestetty musiikkitapahtuma, jossa esiintyi tunnettuja ja vähän tuntemattomampiakin esiintyjiä. Sen järjestäjänä toimi Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskus sekä FBI Event Marketing Oy.
Peter R. Hunt

| Peter R>  Hunt.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1925 Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 14. elokuuta 2002 Santa Monica, Kalifornia, USA
Ohjaaja
Aktiivisena:  1969-1991 (Ohjaajana)   1954-1980 (Leikkaajana)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Peter Roger Hunt (11. maaliskuuta 1925, Lontoo, Iso-Britannia — 14. elokuuta 2002, Santa Monica, Kalifornia, USA) oli elokuvaohjaaja ja -leikkaaja.
Huntin ura elokuvien parissa alkoi Britanniassa vuonna 1954 televisioelokuvan leikkaamisen myötä. Hän leikkasi useita elokuvatuotantoja ennen kuin leikkasi ensimmäisen 007-elokuvan, Salainen agentti 007 ja tohtori Non, vuonna 1962. 007-elokuvia hän leikkasi vielä neljä elokuvaa.
007-elokuvien leikkaamisen myötä hänen kykynsä huomattiin, ja hänet valittiin ohjaamaan George Lazenbyn tähdittämä Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (On Her Majesty's Secret Service, 1969), joka oli hänen esikoisohjauksensa ja suuri hitti, vaikkakin jäi edellisten sarjan elokuvien varjoon, sillä pääosaan valittu Lazenby jakoi mielipiteet samaan tapaan kuin Casino Royale -elokuvaan 2000-luvulla valittu Daniel Craig. Kun Hunt ohjasi, leikkaajan toimi myöhemmin myös elokuvasarjan ohjaajaksi noussut John Glen.
Huntin seuraavaa elokuvaa saatiin odottaa aina vuoteen 1974 asti, kun Gold sai ensi-iltansa. Pääosassa nähtiin 007-elokuvien James Bondina tunnettu Roger Moore. Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta musiikista. Joka pirua kutsuu (Shout at the Devil, 1976) oli myös Mooren tähdittämä toimintaelokuva.
Kuoleman ajojahti (Death Hunt, 1981) oli amerikkalaistuotantoa oleva elokuva, joka filmattiin talvimaisemien vuoksi Kanadassa. Pääosissa nähtiin Charles Bronson ja Lee Marvin. Villihanhet 2 (Wild Geese II, 1985) oli epäonnistunut jatko-osa Roger Mooren tähdittämälle esikoisosalle. Bronsonin kanssa yhteistyöhön Hunt palasi vielä elokuvan Salamurhaaja (Assassination, 1987) myötä, missä lähes ikäloppu Bronson esitti presidentin henkivartijaa.
Televisioelokuvaksi tehty kauhujännäri Piinaava painajainen (Eyes of a Witness, 1991) jäi Huntin viimeiseksi ohjaustyöksi.
Aiheesta muualla

Peter R. Hunt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pikkuseepiat

| Pikkuseepiat |
| --- | --- |
 Pikkuseepia (Sepiola atlantica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Pääjalkaiset Cephalopoda
Alaluokka::  Mustekalat Coleoidea
Ylälahko::  Kymmenlonkeroiset Decapodiformes
Lahko::  Seepiat Sepiida
Heimo::  Pikkuseepiat Sepiolidae  Leach, 1817
Katso myös
   Pikkuseepiat Wikispeciesissä   Pikkuseepiat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuseepiat (Sepiolidae) on seepioiden lahkoon kuuluva pienikokoisten mustekalojen heimo.
Pikkuseepiat ovat lähisukuisen Sepiadariidae-heimon tapaan lyhyitä ja leveitä pääjalkaisia, joilla on pallomainen vaipan takaosa. Kummallakaan heimolla ei ole sisäistä tukirankaa eli valaansuomua. Pikkuseepioiden vaipan pituus on tyypillisesti 1–10 senttiä.
Pikkuseepioilla on kahdeksan imukupillista lonkeroa ja kaksi pidempää pyyntilonkeroa. Koiraan ensimmäinen vasemmanpuoleinen lonkero on erikoistunut parittelutehtävään (heterokotylus), siittiöpakkauksen siirtämiseen naaraaseen. Pikkuseepiat voivat uida sekä vaipan eväpoimujen avulla että vaippaontelosta suppilon kautta puristetun vesisuihkun avulla.
Austrorossia mastigophora‎
Pikkuseepioita tunnetaan yli 70 lajia. Atlantin rannikolla Euroopassa yleinen laji on pikkuseepia (Sepiola atlantica).
Valoelin

Useimmilla pikkuseepioilla on vaipassaan bioluminoivana valoelimenä toimiva ontelo. Valon tuottavat mustekalan kanssa symbioosissa elävät Vibrio fischeri -bakteerit. Valon tehtävä on häivyttää mustekalan profiili alhaalta taustavaloa kohti katsottaessa.
Luokittelu

Pikkuseepiat (Sepiolidae)
Alaheimo: Heteroteuthidinae
Suku: Amphorateuthis
Suku: Heteroteuthis
Suku: Iridoteuthis
Suku: Nectoteuthis
Suku: Sepiolina
Suku: Stoloteuthis
Alaheimo: Rossiinae
Suku: Austrorossia
Suku: Neorossia
Suku: Rossia
Suku: Semirossia
Alaheimo: Sepiolinae
Suku: Euprymna
Suku: Inioteuthis
Suku: Rondeletiola
Suku: Sepietta
Suku: Sepiola
Suku: Choneteuthis
Pikku Vehkoslammi

| Pikku Vehkoslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°03′30″N, 23°28′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Aurejärven valuma-alue (35.57)
Laskujoki:  oja Iso Vehkoslammiin 
Järvinumero:  35.578.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  179,9 m 
Rantaviiva:  0,867 km 
Pinta-ala:  0,02479 km² 
 fiPikku Vehkoslammi 
Pikku Vehkoslammi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Pikku Vehkoslammi on osa Vähä Mustajärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 300 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa noin 2,5 kilometriä Aurejärven kirkolta koilliseen. Sen itäpuolella on suuri ojittamaton suo, etelässä Huhkainmäki ja pohjoisessa Kruununhuhta. Suolta ei laske siihen yhtään ojia, mutta sen laskuoja virtaa itään ja laskee 200 metrin jälkeen Iso Vehkoslammiin. Rantaviivan pituus on 850 metriä ja se on vain suota. Lampi on autio eikä sille johda teitä. Järvien välissä olevalla mäellä sijaitsee vapaa-ajan asunto, jonne johtaa metsätie.
Pikkuoravat

Pikkuoravat voi tarkoittaa seuraavia:
Alvin ja pikkuoravat eli alkuperäiseltä nimeltään Alvin and the Chipmunks, yhdysvaltalainen virtuaaliyhtye
Alvin ja pikkuoravat, 1980-luvun animaatiosarja
Alvin ja pikkuoravat, vuoden 2015 animaatiosarja
Alvin ja pikkuoravat, elokuva
Saukki ja pikkuoravat -laulut
Philip Ekka

Philip Ekka (22. heinäkuuta 1923 – 16. toukokuuta 1991) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 10. elokuuta 1956 ja nimitettiin Ambikapurin hiippakunnan piispaksi 10. marraskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. helmikuuta 1978. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Pius Kerketta ja Francis Ekka.
20. lokakuuta 1984 Ekka sai nimityksen Raipurin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 15. helmikuuta 1991. Hän kuoli kolme kuukautta eroamisensa jälkeen.
Pihkoo

Pihkoon vuonna 2022 valmistunut uusi koulu.
Pihkoo on kylä Kotkan länsiosassa Kymijoen Koivukoskenhaaran länsipuolella. Kylän kautta virtaa pieni Kymijoen sivuhaara Pihkoonhaara. Kylässä sijaitsee Pihkoon koulu (luokat 1–5).  Koulun oppilaat tulevat Pihkoon, Kaukolan, Katajasuon, Jäppilän ja Pernoon alueelta. Pihkoo kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka.
Kaukola-Pihkoon alueella on 1 084 asukasta (31.12.2012). Luvussa ovat varsinaisen Pihkoon kylän lisäksi myös Kaukolan kaupunginosan asukkaat.