stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soane Patita Paini Mafi

Soane Patita Paini Mafi (s. 19. joulukuuta 1961 Nukuʻalofa) on tongalainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Tongan hiippakuntaan Patelisio Punou-Ki-Hihifo Finau 29. kesäkuuta 1991. Hänet nimitettiin Tongan koadjuuttoripiispaksi 28. kesäkuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Soane Lilo Foliaki, jota avustivat Alapati Lui Mataeliga ja Petero Mataca. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2015.
18. huhtikuuta 2008 Mafista tuli Tongan piispa. Hänen edeltäjänsä oli Foliaki.
Mafille on myönnetty seuraavat kunnianosoitukset:
Kuningatar Salote Tupou III:n ritarikunnan komentaja (Tonga, 2008)
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 1994

Vuoden 1994 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut käytiin 20.–24. heinäkuuta Lissabonissa, Portugalissa.
Mitalistit > Miehet

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Deji Aliu | 10,21 |  Jason Gardener | 10,25 |  Deworski Odom | 10,26 |
| 200 m |  Tony Wheeler | 20,62 |  Deji Aliu | 20,88 |  Ian Mackie | 20,95 |
| 400 m |  Michael McDonald | 45,83 |  Ramon Clay | 46,13 |  Shaun Farrell | 46,31 |
| 800 m |  Paul Byrne | 1.47,42 |  Japheth Kimutai | 1.48,22 |  Alain Miranda | 1.48,24 |
| 1 500 m |  Julius Achon | 3.39,78 |  André Bucher | 3.40,46 |  Philip Mosima | 3.41,09 |
| 5 000 m |  Daniel Komen | 13.45,37 |  Habte Jifar | 13.49,70 |  Giuliano Battocletti | 13.51,16 |
| 10 000 m |  Daniel Komen | 28.29,74 |  Kenji Takao | 28.55,24 |  Michitane Noda | 29.00,55 |
| 20 km |  Clodoaldo da Silva | 1.03.21 |  Carlos García | 1.03.38 |  Antonello Landi | 1.03.40 |
| 3 000 m esteet |  Paul Chemase | 8.31,51 |  Julius Chelule | 8.33,64 |  Yarba Lakhal | 8.34,42 |
| 110 m aidat |  Frank Busemann | 13,47w |  Dudley Dorival | 13,65w |  Darius Pemberton | 13,93w |
| 400 m aidat |  Gennadi Gorbenko | 50,56 |  Miklós Róth | 50,85 |  Noel Levy | 50,94 |
| Korkeushyppy |  Jagan Hames | 223 |  Antoine Burke | 220 |  Mika Polku | 220 |
| Seiväshyppy |  Viktor Tšistjakov | 560 |  Dmitri Markov | 550 |  Taoufik Lachheb | 530 |
| Pituushyppy |  Gregor Cankar | 804w |  Bogdan Țăruș | 801 |  Shigeru Tagawa | 785w |
| Kolmiloikka |  Onochie Achike | 16,67w |  Leonard Cobb | 16,65 |  Ronald Servius | 16,55w |
| Kuulantyöntö |  Adam Nelson | 18,34 |  Andreas Gustafsson | 17,95 |  Ville Tiisanoja | 17,90 |
| Kiekonheitto |  Frantz Kruger | 58,22 |  Julio Piñero | 57,80 |  Timo Sinervo | 56,76 |
| Moukarinheitto |  Szymon Ziółkowski | 70,44 |  Igor Tugay | 70,08 |  Sergei Vasiljev | 66,14 |
| Keihäänheitto |  Marius Corbett | 77,98 |  Matti Närhi | 74,92 |  Isbel Luaces | 72,82 |
| Kymmenottelu |  Benjamin Jensen | 7676 |  Klaus Isekenmeier | 7298 |  Glenn Lindqvist | 7288 |
| 10 000 m kävely |  Jorge Segura | 40.26,93 |  Jevgeni Šmaljuk | 40.32,72 |  Artur Meleškevitš | 40.35,52 |
| 4 x 100 m |  Yhdistynyt kuningaskunta | 39,60 |  Yhdysvallat | 39,76 |  Kanada | 39,90 |
| 4 x 400 m |  Yhdysvallat | 3.03,32 |  Jamaika | 3.04,12 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 3.06,59 |
Mitalistit > Naiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Sabrina Kelly | 11,36 |  Aspen Burkett | 11,40 |  Philomena Mensah | 11,43 |
| 200 m |  Heide Seÿerling | 22,80w |  LaKeisha Backus | 22,86w |  Tetjana Tkalitš | 23,35w |
| 400 m |  Olabisi Afolabi | 51,97 |  Monique Hennagan | 52,25 |  Hana Benešová | 52,60 |
| 800 m |  Mioara Cosulianu | 2.04,95 |  Jackline Maranga | 2.05,05 |  Kutre Dulecha | 2.05,17 |
| 1 500 m |  Anita Weyermann | 4.13,97 |  Marta Domínguez | 4.14,59 |  Atsumi Yashima | 4.15,84 |
| 3 000 m |  Gabriela Szabo | 8.47,40 |  Susie Power | 8.56,93 |  Sally Barsosio | 8.59,34 |
| 10 000 m |  Yoko Yamazaki | 32.34,11 |  Jackline Okemwa | 33.19,51 |  Jebiwot Keitany | 33.35,98 |
| 100 m aidat |  Kirsten Bolm | 13,26 |  LaTasha Colander | 13,30 |  Diane Allahgreen | 13,31 |
| 400 m aidat |  Ionela Târlea | 56,25 |  Virna De Angeli | 56,93 |  Emma Holmqvist | 57,23 |
| Korkeushyppy |  Olga Kaliturina | 188 |  Kajsa Bergqvist | 188 |  Amy Acuff  Lenka Riháková | 188 |
| Pituushyppy |  Jelena Lysak | 672w |  Heli Koivula | 664w |  Ingvild Larsen | 639w |
| Kolmiloikka |  Jelena Lysak | 14,43w |  Ren Ruiping | 14,36w |  Tatjana Lebedeva | 13,62 |
| Kuulantyöntö |  Cheng Xiaoyan | 18,76 |  Yumileidi Cumbá | 18,09 |  Claudia Mues | 17,07 |
| Kiekonheitto |  Corrie de Bruin | 55,18 |  Sabine Sievers | 54,86 |  Suzy Powell | 52,62 |
| Keihäänheitto |  Taina Uppa | 59,02 |  María Caridad Álvarez | 58,26 |  Réka Kovács | 55,88 |
| Seitsenottelu |  Kathleen Gutjahr | 5918 |  Regla Cárdenas | 5834 |  Ding Ying | 5785 |
| 5 000 m kävely |  Irina Stankina | 21.05,41 |  Susana Feitor | 21.12,87 |  Natalja Trofimova | 21.24,71 |
| 4 x 100 m |  Jamaika | 44,01 |  Saksa | 44,78 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 45,08 |
| 4 x 400 m |  Yhdysvallat | 3.32,08 |  Romania | 3.36,59 |  Saksa | 3.36,65 |
Smith & Wesson Model 586

| Smith & Wesson Model 586 |
| --- | --- |
 Smith & Wesson 586-7
Tyyppi:  Revolveri
Valmistaja:  Smith & Wesson
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1981–1999  2004  2012–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .357 Magnum  .38 Special
Kapasiteetti:  Kuusi tai seitsemän patruunaa
Smith & Wesson Model 586 on yhdysvaltalaisen Smith & Wessonin valmistama kaksitoiminen revolveri. Siinä on joko kuuden tai seitsemän patruunan rulla, ja siinä voi käyttää sekä .357 Magnum että .38 Special -kaliipereiden patruunoita.
Model 586:ta valmistettiin alun perin vuosina 1981–1999. Sarjatuotanto aloitettiin uudelleen vuonna 2012. Siitä on valmistettu yhdeksää eri mallia: alkuperäinen Model 586 (1981), 586-1 (1986), 586-2 (1987), 586-3 (1988), 586-4 (1993), 586-5 (1997), 586-6 (1997), 586-7 (2004) ja uusin malli 586-8 (2012).
Smith & Wesson 586-1.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alison Riske

| Alison Riske |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Tennispelaaja
Pituus:  175 cm
Paino:  66 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2009–
Palkintorahat:  6 241 368 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  36. (15.5.2017)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  410–328
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2014, 2017)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2014)
Wimbledon:  3. kierros (2013, 2014, 2017)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2013)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  78. (20.10.2014)
Voitot/tappiot:  87–129
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Alison Riske (s. 3. heinäkuuta 1990 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla sijalla 36 toukokuussa 2017. Hän on voittanut yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä. Lisäksi hänellä on ITF-tason turnausvoittoja kaksinpelissä kuusi kappaletta.
Tennisura > 2009

Riske sai villin kortin Yhdysvaltain avointen karsintaan ollessaan maailmanlistan sijalla 344 (yli 500 sijaa paremmin, kuin vuoden alkaessa). Hän hävisi karsintojen avauskierroksella kuitenkin Yulia Fedossovalle. Karsintojen jälkeen hän osallistui Troyssa, Alabamassa ITF-turnaukseen, jonka finaalissa hän voitti maannaisensa, Christina McHalen. Tämä oli hänen ensimmäinen ITF-turnausvoittonsa. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 232.
Tennisura > 2010

Riske aloitti ensimmäisen kokonaisen kautensa ammattilaispelaajana. Hän pääsi välieriin Rancho Miragen ITF-turnauksessa. Hän selviytyi AEGON Classic -WTA-tason ruohokenttä-turnauksen pääsarjaan kesäkuussa. Hän voitti ensimmäisen ottelunsa WTA-turnauksen pääsarjassa voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Sandra Záhlavován, jonka jälkeen hän jatkoi hyvää turnaustaan, ja voitti seuraavaksi Aleksandra Wozniakin ja Anna Tšakvetadzen ja pääsi jo puolivälieriin asti. Puolivälierissä Riske yllätti maailmanlistan 16:n, Yanina Wickmayerin kolmessa erässä. Välierissä hän hävisi entiselle maailmanlistan ykköselle, Marija Šarapovalle luvuin 2–6, 6–4, 1–6. Välieräpaikkansa ansiosta hän sai villin kortin Wimbledoniin, mutta hävisi avauskierroksella Yanina Wickmayerille.
Tennisura > 2011

Riske hävisi Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Svetlana Kuznetsovalle. Kesäkuussa hän selviytyi puolivälieriin Birminghamissa pelatussa AEGON Classic -turnauksessa voitettuaan kolmannella kierroksella kahdeksanneksi sijoitetun Aravane Rezaïn. Puolivälierissä hän hävisi neljänneksi sijoitetulle Daniela Hantuchoválle 2–6, 4–6. Wimbledonissa Riske oli lähellä yllättää maailmanlistan kakkosen, Vera Zvonarjovan. Hän kuitenkin hävisi lopulta kolmieräisen kamppailun luvuin 0–6, 6–3, 3–6. Yhdysvaltain avoimissa Riske hävisi ensimmäisellä kierroksella Jelena Jankovićille.
Tennisura > 2013

Riske selviytyi ensi kertaa urallaan Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä neljännelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2013 voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Tsvetana Pironkovan, toisella kierroksella 28:nneksi sijoitetun Mona Barthelin ja kolmannella kierroksella seitsemänneksi sijoitetun Petra Kvitován. Neljännellä kierroksella Riske hävisi kolmieräisessä ottelussa Daniela Hantuchoválle.
Tennisura > 2014

Riske voitti ensimmäisen kaksinpelin WTA-turnauksensa Tianjinissa lokakuussa 2014. Loppuottelussa hän voitti Belinda Bencicin 6–3, 6–4.
Tennisura > 2019

Australian avoimissa 2019 Riske ylsi naisten nelinpelissä Jennifer Bradyn parina välieriin.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Anatoli Berezovoi

| Anatoli Nikolajevitš Berezovoi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1942 Enem, Krasnodarin aluepiiri, Venäjän SNT
Kuollut: 20. syyskuuta 2014 (72 vuotta)
Ura
Sotilasarvo:  eversti
Valittu avaruuslentäjäksi:  27. huhtikuuta 1970
Eläköityminen:  31. lokakuuta 1992
Lennot

 :  Sojuz T-5
 
Anatoli Berezovoi (vas.)
Anatoli Nikolajevitš Berezovoi (ven. Анатолий Николаевич Березовой; 11. huhtikuuta 1942 Enem, Krasnodarin aluepiiri, Venäjän SNT – 20. syyskuuta 2014) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.
Berezovoi valmistui upseeriksi Ilmavoimien akatemiasta ja yleni everstiksi. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 27. huhtikuuta 1970. Hän lensi Sojuz T-5 -avaruusaluksen päällikkönä. Hän siirtyi eläkkeelle 31. lokakuuta 1992 vammauduttuaan aseellisen ryöstön uhrina. Vuodet 1992–1999 hän toimi Venäjän avaruusfederaation varapuheenjohtajana.
Berezovoi oli naimisissa ja perheessä oli kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anatoli Berezovoi Wikimedia Commonsissa
Ašoka

Yksi hyvin säilyneistä Ašokan leijonapylväistä Vaishalissa, Biharissa
Ašoka (tai Asoka) oli Maurya-valtakunnan hallitsija Intiassa vuodesta 268 eaa. vuoteen 232 eaa. Hän oli yksi Intian sen aikakauden mahtavimmista ruhtinaista. Useiden sotilaallisten valloitusretkien jälkeen Ašoka hallitsi pääosaa eteläisestä Aasiasta ja lisäksi nykyistä Afganistania ja Bengalia. Ašoka oli ensimmäisiä merkittäviä buddhalaisuuden kannattajia ja rakennutti muistomerkkejä Buddhan elämään liittyville paikoille. Yksi näistä muistomerkeistä on Ašokan pylväs Sarnathissa, nykyisessä Uttar Pradeshin osavaltiossa. Se on paikalla, jossa Buddha ensimmäistä kertaa saarnasi rauhaa ja vapautta maailmankaikkeuden neljään kolkkaan. Sen muistoksi Ašokan pylvään päässä oli neljään eri suuntaan karjuvia leijonia esittävä patsas. Tästä yhdestä hiekkakivestä veistetystä neljän leijonan ryhmästä tuli Intian kansallistunnus vuonna 1950.
Tarinan mukaan Ašoka oli nuorena hurja sotapäällikkö, mutta muutti elämänsä Kalingan sodan jälkeen. Kalingassa Ašoka oli itse todistamassa, miten noin satatuhatta sotilasta ja siviiliä sai surmansa verisessä taistelussa. Tämän jälkeen Ašoka pyrki välttämään sotaa ja väkivaltaa sekä edisti buddhalaisuuden leviämistä Intiassa. Saarnatessaan väkivallatonta vastarintaa Mahatma Gandhin seuraajat viittasivat usein Ašokan perintöön.
Ašokan hallinnon aikana buddhalaisia opetuksia edistettiin paitsi Maurian alueilla myös ulkomailla. Ashoka lähetti buddhalaisia lähettiläitä ja lähetyssaarnaajia tekemään vierailuretkiä Aasian ja nykyisen Euroopan alueella nykypäivän Burmassa, Nepalissa, Kiinassa, Japanissa ja jopa Kreikassa.
Asokan suurin tavoite oli murentaa kastien jäykät hierarkiat ja niiden suuri valta säädellä kaikkea ihmisten välistä toimintaa.
Intian varhaisen historian tutkija Romila Thapatin mukaan Asoka oli todennäköisesti ensimmäinen intialainen hallitsija, joka arvosti maaseudun väestöä ja tunnusti sen tärkeyden valtion taloudelle.
Häntä pidetään ihanteellisena esimerkkinä väkivallattomasta poliittisesta diplomatiasta.
Ashoka Empire
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ašoka Wikimedia Commonsissa
Yö voodoo-saarella

| Yö voodoo-saarella> I Walked with a Zombie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jacques Tourneur
Käsikirjoittaja:   Ardel Wray  Curt Siodmak 
Perustuu:  Inez Wallace tarinaan ja Charlotte Brontë romaaniin
Tuottaja:  Val Lewton
Säveltäjä:  Roy Webb
Kuvaaja:  J. Roy Hunt
Leikkaaja:  Mark Robson
Tuotantosuunnittelija:  Albert S. D'Agostino
Lavastaja:   Albert S. D'Agostino  Walter E. Keller 
Pääosat:   Tom Conway  Frances Dee  James Ellison 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:  17. maaliskuuta 1943 (Yhdysvallat)
Kesto:  69 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yö voodoo-saarella (engl. I Walked with a Zombie) on Val Lewtonin tuottama ja Jacques Tourneurin ohjaama kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1943. Elokuva perustuu väljästi Charlotte Brontën kirjaan Kotiopettajattaren romaani.
Elokuva oli tuottaja Val Lewtonin ja ohjaaja Jacques Tourneurin toinen yhteistyö. Ensimmäinen oli ollut Kissaihmiset (1942).
Juoni

Betsy Connell, nuori sairaanhoitaja, etsii uutta työpaikkaa. Rikas liikemies tarjoaa hänelle töitä eräältä Karibianmeren saarelta. Betsy suostuu työhön, vaikka uusi työpaikka sijaitsee kaukana. Hänen tehtävänään on hoitaa miehen sairasta vaimoa, joka ei osaa enää puhua ja katsoo aina tyhjyyteen. Mitään ei ole tehtävissä, mutta Betsy haluaa auttaa häntä. Kuullessaan että saarella harjoitetaan voodoota, hän päättää kokeilla tepsisikö se sairaaseen naiseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Conway  | … |  Paul Holland   |
|  Frances Dee  | … |  Betsy Connell   |
|  James Ellison  | … |  Wesley Rand   |
|  Edith Barrett  | … |  rouva Holland   |
|  Christine Gordon  | … |  Jessica Holland   |
|  James Bell  | … |  tohtori Maxwell   |
|  Theresa Harris  | … |  Alma   |
|  Sir Lancelot  | … |  kalypso-laulaja   |
Tuotanto

Val Lewton ei pitänyt lainkaan elokuvan nimestä I Walked with a Zombie (suom. ”kävelin zombin kanssa”). RKO:n markkinointiosasto oli kuitenkin havainnut sen vetäväksi nimeksi ja sopimuksen mukaan Lewtonin oli pakko tehdä sen niminen elokuva. Lewton päätti käyttää elokuvan juonena Brontën Kotiopettajattaren romaania, jonka tapahtumat siirrettiin nykyajan Karibianmeren saarelle ja mukaan lisättiin voodoota. Käsikirjoituksen muokkasivat  Ardel Wray ja Curt Siodmak.
Vastaanotto

Mark Robson, joka leikkasi ja ohjasi useita Lewtonin elokuvia, oli sitä mieltä, että Yö voodoo-saarella oli tämän paras elokuva ja äärimmäisen kaunis elokuva.
Helsingin Sanomien Arto Pajukallion mukaan elokuva tyylittelee eksoottisilla miljöillä, runollisella kerronnalla ja aavemaisilla tunnelmilla, joiden kuvasto muurasi populaarikulttuurin zombi-käsityksen peruskiviä.
Yöailakki

| Yöailakki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Kohokit Silene
Laji::  noctiflora
Kaksiosainen nimi
 Silene noctiflora  L. 
Katso myös
   Yöailakki Wikispeciesissä   Yöailakki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yöailakki (Silene noctiflora, syn. Melandrium noctiflorum) on yöaikaan kukkiva kohokkikasvi.
Ulkonäkö ja koko

Yksi- tai kaksivuotinen yöailakki kasvaa 25–40 cm korkeaksi. Kasvi on haaraton tai vähähaarainen ja yläosastaan tahmeakarvainen. Lehtien muoto vaihtelee soikeista puikeisiin. Kukinto on harvakukkainen tai kukat ovat yksittäin. Sekä kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on karvainen, ulkoteriötön ja ainakin 2 cm pitkä. Vaaleassa verhiössä on lisäksi noin 10 matalaa suonta. Teriö on lisäteriöllinen ja väriltään kellertävän valkoinen tai hieman punertava. Terälehtien lapa on syvään kaksiliuskainen, liuskat vaihtelevat muodoltaan tasasoukista pitkulaisiin. Yöailakki kukki Suomessa heinä-syyskuussa. Kukat aukeavat vain öisin, jolloin ne tuoksuvat voimakkaasti. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava kota.
Levinneisyys

Yöailakkia tavataan Euroopassa Ranskasta Länsi- ja Lounais-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Italiaan, Balkanille, Pohjois-Kreikkaan, Bulgariaan, Etelä-Ukrainaan ja Kaukasuksen alueelle. Pohjoisessa lajia tavataan Britteinsaarille, Fennoskandian keskiosiin ja Luoteis-Venäjälle saakka. Lajia kasvaa harvinaisena myös Islannissa. Aasiassa yöailakki kasvaa satunnaisena Länsi-Siperiassa, Keski-Aasiassa, Turkissa ja Iranissa. Laji on levinnyt ihmisen mukana myös Uuteen-Seelantiin sekä Pohjois-Amerikkaan, jossa sitä kasvaa pääasiassa mantereen itä- ja keskiosissa.
Suomessa yöailakki on uustulokas, jota tavataan Etelä-Lappia myöten. Suurimmassa osassa maata laji on satunnainen, ainoastaan Etelä-Suomessa se on vakiintunut luontoon. Suomeen lajin tiedetään levinneen useilla eri tavoilla: laivojen painolastissa, puutarhasiemenessä, venäläisen viljassa seassa sekä venäläisten junavaunujen mukana.
Elinympäristö

Yöailakki kasvaa Suomessa puutarhoissa, viljelymailla, ratapihoilla ja kaatopaikoilla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Yöailakin (Silene noctiflora) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Yöailakki (Silene noctiflora)
ITIS: Silene noctiflora (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Silene noctiflora (englanniksi)
Flora of China: Silene noctiflora (englanniksi)
Yöailakki kuvattuna Johann Georg Sturmin teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796).
Anders Rambech

| Anders Rambech |
| --- | --- |
 Jacob Munchin maalaama muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1767 Kvikne, Norja
Kuollut: 14. syyskuuta 1836 (69 vuotta) Meldal, Norja
Ammatti:  virkamies
Anders Rambech (2. syyskuuta 1767 Kvikne – 14. syyskuuta 1836 Meldal) oli norjalinen virkamies ja Eidsvollin kansalliskokouksen jäsen. Hän oli myös suurkäräjäedustaja vuosina 1815, 1818, 1824 ja 1827.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anders Rambech Wikimedia Commonsissa
Aleksanteri I (Bulgaria)

| Aleksanteri I |
| --- | --- |
 
Bulgarian ruhtinas
Valtakausi:  29. huhtikuuta 1879 – 7. syyskuuta 1886
Edeltäjä:  Konstantin II
Seuraaja:  Ferdinand I

Syntynyt:  5. huhtikuuta 1857 Verona, Lombardia-Venetsia
Kuollut:  17. marraskuuta 1893 (36 vuotta) Graz, Itävalta-Unkari
Puoliso:  Johanna Loisinger
Lapset:  Assen Tsvetana
Suku:  Battenberg
Isä:  Alexander
Äiti:  Julia
Uskonto:  luterilaisuus
Alexander von Battenberg (5. huhtikuuta 1857 Verona, Lombardia-Venetsia – 17. marraskuuta 1893 Graz, Itävalta-Unkari) oli modernin Bulgarian ensimmäinen ruhtinas (Aleksanteri I) vuosina 1879–1886.
Elämäkerta

Alexander von Battenberg oli syntyjään saksalainen, Hessenin prinssi Alexanderin poika, joka isänsä morganaattisen avioliiton vuoksi peri Battenbergin ruhtinaan arvon. Hän oli myös Venäjän tsaari Aleksanteri II:n sukulaispoika ja suosikki, ja palveli Venäjän armeijassa Turkkia vastaan käydyssä sodassa vuosina 1877–1878. Yksi sodan seurauksia oli Bulgarian itsenäistyminen.
Berliinin kongressissa tehdyn päätöksen mukaisesti Alexanderista tehtiin Bulgarian hallitsija. Tărnovossa kokoontunut perustuslakia säätävä kansalliskokous valitsi hänet ruhtinaaksi 29. huhtikuuta 1879. Hänen valtakauttaan leimasi Venäjän jatkuva vaikutus Bulgarian sisäisiin asioihin. Turnovon kokous oli hyväksynyt myös huomattavan liberaalin perustuslain, jota ruhtinas Aleksanteri ei hyväksynyt. Hän hajotti kansalliskokouksen 1880 ja peruutti seuraavana vuonna perustuslain hankkien itselleen rajoittamattoman vallan sekä syrjäytti venäläisten tuella liberaalin ministerineuvoston johtajan Dragan Tsankovin. Tsaari Aleksanteri II:n murhan (1881) jälkeen Venäjän politiikka muuttui konservatiivisempaan suuntaan, mikä vaikutti myös Bulgariaan. Uusi perustuslakia säätävä kokous teki Turnovon perustuslakiin ruhtinaan toiveiden mukaisia muutoksia, joilla parlamentin valtaa rajoitettiin. Aleksanterin suhteet Venäjään olivat kuitenkin heikenneet tsaarin vaihduttua, joten lisätäkseen tukeaan hän hyväksyi vuonna 1883 perustuslain palauttamisen ennalleen sekä liberaalien ja konservatiivien välisen yhteistyön käynnistämisen.
Venäjän ja Bulgarian suhteet heikkenivät nopeasti. Bulgarian liitettyä Itä-Rumelian itseensä syyskuussa 1885 Venäjä vaati Aleksanterin eroa ja veti upseerinsa pois Bulgarian armeijasta. Kaksi kuukautta myöhemmin Serbia julisti sodan Bulgarialle. Aleksanteri johti itse Bulgarian joukkoja ja serbialaiset lyötiin nopeasti. Itävallan painostuksesta Bulgarian oli kuitenkin hyväksyttävä status quon säilyttänyt rauhansopimus. Venäjä kieltäytyi edelleen tunnustamasta Itä-Rumelian kuulumista Bulgarialle niin kauan kuin ruhtinas Aleksanteri oli vallassa. Lopulta Venäjän tukemat bulgarialaisupseerit tekivät vallankaappauksen ja pakottivat hänet eroamaan 21. elokuuta 1886. Poistuttuaan jo kerran pakotettuna maasta hän palasi vielä vaatimaan asemaansa takaisin, mutta jäätyään vaille Venäjän tukea luopui lopullisesti kruunusta 7. syyskuuta 1886.
Battenberg palveli myöhemmin kenraalina Itävallan armeijassa ja sai Hartenaun kreivin arvon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanteri I (Bulgaria) Wikimedia Commonsissa
Anderson Varejão

| Anderson Varejão |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Anderson França Varejão
Syntynyt: 28. syyskuuta 1982 (ikä 42) Colatina, Brasilia
Kansalaisuus:   Brasilia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä/Sentteri
Pituus:  208 cm
Paino:  104 kg
Nyk. joukkue:   Golden State Warriors
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  30. varaus 2004 Orlando Magic
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1998–2002 2002–2004 2004–:   Franca Basquetebol Clube  FC Barcelona  Cleveland Cavaliers
Maajoukkueet
2001–:   Brasilia
Aiheesta muualla
FIBA
Anderson França Varejão (s. 28. syyskuuta 1982 Colatina) on brasilialainen koripalloilija, joka on edustanut NBA-seura Cleveland Cavaliersia vuodesta 2004 lähtien.