stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puolan ilmavoimat
Historia > 1940-1947 (Yhdistynyt Kuningaskunta)

Ranskan kaaduttua vuonna 1940 puolalaiset yksiköt muodostettiin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan osana Kuninkaallisia ilmavoimia, ja ne tunnettiin nimellä Puolan ilmavoimat (Polish Air Force, PAF). Puolalaisia laivueita muodostettiin neljä:
300. ja 301. laivue lensivät pommikoneilla,
302. ja 303. laivue lensivät Hawker Hurricane -hävittäjiä.
Kaksi puolalaista hävittäjälaivuetta toimi ensimmäisen kerran Britannian taistelun kolmannessa vaiheessa elokuussa 1940, ja ne onnistuivat hyvin; lentäjät olivat taistelukuntoisia, ja puolalaiset lentotaidot olivat oppineet paljon Puolan miehityksen aikana. Lentäjiä pidettiin pelottomina, joskus jopa uhkarohkeina. Siitä huolimatta onnistumisprosentit olivat erittäin korkeat verrattuna Yhdistyneen kuningaskunnan ja imperiumin lentäjiin. 303. laivueesta tuli tuolloin tehokkain RAF:n hävittäjälaivue. Monet puolalaiset lentäjät lensivät myös yksittäin muissa RAF:n laivueissa.
Toisen maailmansodan edetessä Yhdistyneessä kuningaskunnassa perustettiin vielä kaksitoista puolalaista laivuetta:
304. Puolalainen pommikonelaivue (pommikone, sittemmin rannikkojohto),
305. Puolalainen pommikonelaivue,
306. Puolalainen hävittäjälaivue,
307. Puolalainen yöhävittäjälentolaivue,
308. Puolalainen hävittäjälaivue,
309. Puolalainen hävittäjä-tiedustelulentolaivue (ensin tiedustelu, sitten hävittäjä),
315. Puolalainen hävittäjälaivue,
316. Puolalainen hävittäjälaivue,
317. Puolalainen hävittäjälaivue,
318. Puolalainen hävittäjä-tiedustelulaivue,
663. Puolalainen ilmavalvontalaivue (ilmavalvonta/tykistön tähystys),
ja puolalainen taistelujoukkue, joka tunnetaan myös nimellä ”Skalskin sirkus” ja joka oli liitetty RAF:n 145. laivueeseen.
Hävittäjälentolaivueet lensivät aluksi Hurricaneilla, sitten siirtyivät Spitfireihin ja lopulta North American Mustangeihin. 307. laivue lensi muiden yöhävittäjälentolaivueiden (kuten Kanadan kuninkaallisten ilmavoimien 410. laivue) tavoin Boulton-Paul Defianteilla, Bristol Beaufightereilla ja lopulta de Havilland Mosquitoilla. Pommituslaivueet varustettiin aluksi Fairey Battleilla ja Vickers Wellingtoneilla. Myöhemmin 300. laivue sai käyttöönsä Avro Lancastereja, 301. laivue Handley Page Halifaxeja ja Consolidated Liberatoreita ja 305. laivue de Havilland Mosquitoja ja North American Mitchellejä. 663. laivue (ilmavalvonta/tykistön tähystys) lensi Auster AOP III:lla ja V:llä. Sodan jälkeen kaikki kalusto palautettiin briteille, mutta vain osa lentäjistä ja miehistöistä palasi Puolaan. Monet heistä asettuivat asumaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ja osa heistä palasi Puolaan vuonna 1989 kommunismin kaatumisen jälkeen.
Historia > 1943-1945 (Neuvostoliitto)

Neuvostoliitossa toimivan Puolan kansanarmeijan (Ludowe Wojsko Polskie) rinnalle perustettiin Puolan kansan ilmavoimat (Ludowe Lotnictwo Polskie) puolustamaan Neuvostoliittoa natsien hyökkäystä vastaan. Kolme rykmenttiä muodostettiin vuoden 1943 lopulla:
1. hävittäjärykmentti ”Warszawa” (varustettu Jak-1- ja Jak-9-koneilla),
2. yöpommittajarykmentti ”Kraków” (lensi Polikarpov Po-2 -koneilla, joita tuotettiin Puolassa CSS-13:na vuodesta 1949 alkaen),
ja 3. rynnäkkörykmentti (Iljušin Il-2 -lentokoneilla).
Vuosien 1944-5 aikana perustettiin lisää rykmenttejä, jotka muodostivat 1. sekalentorykmentin, joka koostui pommikoneosastosta, rynnäkköosastosta, hävittäjäosastosta ja sekadivisioonasta. Sodan jälkeen nämä palasivat Puolaan ja perustivat Puolan kansantasavallan ilmavoimat.
Kalusto > Ilma-alukset > Taistelulentokoneet

MiG-29, 19 kpl, osa koulukoneita
Suhoi Su-22, 18 kpl
F-35 Lightning II, 32 kpl tilattu
F-16 Fighting Falcon, 48 kpl, osa koulukoneita
T-50 Golden Eagle, 12 kpl, 36 kpl tilattu
Kalusto > Ilma-alukset > AEW&C

Saab 340, 1 kpl, 1 kpl tilattu
Kalusto > Ilma-alukset > Kuljetuskoneet

Boeing 737, 3 kpl
CASA C-295, 16 kpl
PZL M28 Skytruck, 23 kpl
C-130 Hercules, 8 kpl, 2 kpl tilattu
Gulfstream G550, 2 kpl
Kalusto > Ilma-alukset > Helikopterit

Mil Mi-8, 11 kpl
PZL Mi-2, 17 kpl
PZL W-3 Sokół, 15 kpl
Kalusto > Ilma-alukset > Koulukoneet

PZL SW-4, 24 kpl
Alenia M-346, 16 kpl
Diamond DA42, 3 kpl
PZL-130 Orlik, 27 kpl
Robinson R44, 3 kpl
Guimbal Cabri G2, 6 kpl
Kalusto > Ilma-alukset > Lennokit

MQ-9 Reaper, tuntematon määrä vuokrauksessa
Bayraktar TB2, 24 kpl
Kalusto > Ilmapuolustus

SPZR Poprad, 2 kpl
Patriot PAC-3, 2 kpl, 6 kpl tilattu
PSR-A Pilica, 22 kpl tilattu
CAMM, 44 kpl tilattu
PPZR Grom, tuntematon määrä
PPZR Piorun, tuntematon määrä
S-125 Neva, 51 kpl
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puolan ilmavoimat Wikimedia Commonsissa
Puolan ilmavoimien hävittäjiä, 1919
PZL.43 taktinen pommikone
RAF:n 303. lentolaivueen tunnus.
Puolan ilmavoimien Mikojan MiG-29 ILA Berlin-lentonäyttelyssä, 2016
Surya Bonaly

| Surya Bonaly |
| --- | --- |
 Bonaly Nürnberg Galassa 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1973 (ikä 50) Nizza, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Taitoluistelija
Pituus:  156 cm
Lopettanut:  1998
Surya Bonaly (s. 15. joulukuuta 1973 Nizza, Ranska) on ranskalainen taitoluistelija. Bonaly tunnetaan parhaiten taaksepäin voltista luistimet jalassa. Bonalysta tuli Yhdysvaltojen kansalainen marraskuussa 2003.
Bonaly on osallistunut kolme kertaa talviolympialaisiin: Vuoden 1992 talviolympialaisissa hän tuli viidenneksi, 1994 talviolympialaisissa neljänneksi ja 1998 talviolympialaisissa epäonnistuttuaan kymmenenneksi. Bonalylla on kolme maailmanmestaruushopeaa vuosilta 1993, 1994 ja 1995 ja Euroopanmestaruuden hän on voittanut viisi kertaa (1991, 1992, 1993, 1994, 1995). Bonalylla on myös yksi euroopanmestaruushopea vuodelta 1996. Nuorempana hän on myös voittanut maailmanmestaruuden telinevoimistelusta.
Bonaly aloitti luistelemisen 18 kuukauden ikäisenä, ja hänen äitinsä Suzanne Bonaly valmensi häntä. Kun Bonaly vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa epäonnistui kolmoissalchowissa ja menetti mahdollisuuden mitalisijoille, hän päätti lopettaa amatööriuransa näyttävästi. Hän esitti vapaaohjelmassaan tuomariston edessä bravuurinsa, taaksepäin voltin, mikä on kiellettyä kilpailuissa. Tuomaristo rankaisi häntä, ja hän päätyi vapaaohjelmassa sijalle 11 ja kokonaispisteissä kymmenenneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Surya Bonaly Wikimedia Commonsissa
Surya Bonaly: Official site (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisten yksinluistelun Euroopan-mestarit
1930: Fritzi Burger
– 1931–1936: Sonja Henie
– 1937–1939: Cecilia Colledge
– 1947–1948: Barbara Ann Scott
– 1949: Eva Pawlik
– 1950: Alena Vrzáňová
– 1951: Jeannette Altwegg
– 1952: Jeannette Altwegg
– 1953: Valda Osborn
– 1954: Gundi Busch
– 1955: Hanna Eigel
– 1956: Ingrid Wendl
– 1957: Hanna Eigel
– 1958: Ingrid Wendl
– 1959: Hanna Walter
– 1960–1964: Sjoukje Dijkstra
– 1965–1966: Regine Heitzer
– 1967: Gabriele Seyfert
– 1968: Hana Mašková
– 1969–1970: Gabriele Seyfert
– 1971–1972: Trixi Schuba
– 1973–1975: Christine Errath
– 1976: Dianne de Leeuw
– 1977–1980: Anett Pötzsch
– 1981: Denise Biellmann
– 1982: Claudia Kristofics-Binder
– 1983–1988: Katarina Witt
– 1989: Claudia Leistner
– 1990: Evelyn Großmann
– 1991–1995: Surya Bonaly
– 1996–1997: Irina Slutskaja
– 1998–1999: Marija Butyrskaja
– 2000–2001: Irina Slutskaja
– 2002: Marija Butyrskaja
– 2003: Irina Slutskaja
– 2004: Júlia Sebestyén
– 2005–2006: Irina Slutskaja
– 2007–2008: Carolina Kostner
– 2009: Laura Lepistö
– 2010: Carolina Kostner
– 2011: Sarah Meier
– 2012–2013: Carolina Kostner
– 2014: Julija Lipnitskaja
– 2015: Jelizaveta Tuktamyševa
– 2016–2017: Jevgenija Medvedeva
– 2018: Alina Zagitova
– 2019: Sofija Samodurova
– 2020: Aljona Kostornaja
Satu Ekman

Satu Ekman (s. 1966) on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Hän on suomentanut yli 40 teosta espanjasta, katalaanista ja portugalista. Ekman on suomentanut pääasiassa kaunokirjallisuutta, mutta myös tietokirjallisuutta ja lauluja. Hän on myös opettanut suomentamista.
Ekman opiskeli Helsingin yliopistossa espanjalaista filologiaa ja yleistä kirjallisuustiedettä. Hän on asunut Venezuelassa.
Ekmanin suomennoksiin kuuluu muun muassa Adolfo Bioy Casaresin, Javier Cercasin, Daína Chavianon, Ildefonso Falconesin, Adelaida García Moralesin ja Álvaro Mutisin teoksia.
Aiheesta muualla

Satu Ekman Kirjasampo.fi-sivustolla
Barcelonasta Brasiliaan ja paperille Kirjastokaista.fi. 19.8.2021.
Lori Grimes

| Lori Grimes |
| --- | --- |
Luoja(t):  Robert Kirkman Tony Moore Charlie Adlard
Näyttelijä(t):  Sarah Wayne Callies
Ensi- esiintyminen:  numero 2 (sarjakuva) jakso Menneitä (televisiosarja)
Viimeinen esiintyminen:  numero 48 (sarjakuva) numero 55 (takauma) jakso Tappaja sisälläni (televisiosarja) jakso Tuhoon tuomitut (hallusinaatio)
Kustantaja:  Image Comics
Henkilötiedot
Status:  kuollut
Sukupuoli:  nainen
Ikä:  27 (numero 2) 28 (numero 48)
Suhteet
Puoliso(t):  Rick Grimes
Lapset:  Carl Grimes Judith Grimes
Tutut:  Shane Walsh Carol Peletier Glenn Rhee Dale Horvath Andrea Donna (sarjakuvassa) Daryl Dixon (televisiosarjassa) Merle Dixon (televisiosarjassa) Hershel Greene Maggie Greene Beth Greene Alice Warren (sarjakuvassa)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lori Grimes on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa sarjakuvassa The Walking Dead sekä samannimisessä televisiosarjassa. Hahmoa näyttelee televisiosarjassa Sarah Wayne Callies.
Sarjakuvassa

Sarjakuvassa Lori asui Cynthianassa, Kentuckyssa yhdessä poikansa Carlin ja miehensä Rickin kanssa. Maailman romahtaessa hän lähti poikansa ja miehensä parhaan ystävän Shane Walshin kanssa kohti Atlantaa turvapaikan toivossa, Rickin ollessa heidän kotikaupungissaan sairaalassa koomassa ampumisen seurauksena. Lorille kehittyi seksisuhde Shanen kanssa. Lori nähdään ensimmäistä kertaa sarjakuvan numerossa 2, jossa hän on muiden selviytyjien kanssa leirillä, lähellä Atlantan kaupunkia. Rickin tullessa takaisin, Lori ja Carl tulevat onnelliseksi ja Lori hylkää Shanen, joka tulee mustasukkaiseksi. Numerossa 7 käy ilmi, että Lori on raskaana ja Rick saa tietää hänestä ja Shanesta. Numerossa 39 Lorin lapsi syntyy. Lori kuolee myöhemmin numerossa 48 Kuvernöörin hyökkäyksessä, kun Lilly ampuu häntä.
Televisiosarjassa

Televisiosarjassa Lori lähtee sarjakuvan tapaan Carlin ja Shanen kanssa kohti Atlantaa Rickin jäädessä sairaalan. Lorille kehittyy suhde Shanen kanssa. Myöhemmin Rickin tullessa takaisin, Lori jättää Shanen, joka tulee hyvin mustasukkaiseksi. Sarjan toisella tuotantokaudella Lori saa tietää olevansa raskaana. Hän salaa sen aluksi kaikilta, mutta myöhemmin Rick ja muut saavat kuulla asiasta. Kolmannella tuotantokaudella jaksossa Tappaja sisälläni, Lorin synnytys alkaa, mutta hän ei kykene synnyttämään normaalisti, joten Maggie Greene suorittaa Lorille keisarilaikkauksen, jossa tämä kuolee. Lori nähdään kauden myöhemmissä jaksoissa, kun Rick alkaa nähdä hänestä hallusinaatioita, mutta ne loppuvat jaksossa.
Aiheesta muualla

Lori Grimes Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sarjakuvan Lori Grimes The Walking Dead Wikissä (englanniksi)
Televisiosarjan Lori Grimes The Walking Dead Wikissä (englanniksi)
Suomen ilmastopaneeli

Suomen ilmastopaneeli on tieteellinen, riippumaton asiantuntijaelin, jonka perustamisesta on säädetty Suomen ilmastolain 16 §:ssä ja jonka tehtävänä on ilmastopolitiikan suunnittelun ja sitä koskevan päätöksenteon tukeminen. Nämä tehtävät ovat Suomen ilmastotavoitteiden  ja -suunnitelmien arviointi sekä politiikkasuositusten antaminen. Ilmastopaneelin jäsenet nimetään yliopistojen ja tutkimuslaitosten toimittamien ehdotuksien perusteella.
Vuosien 2016–2019 kausi oli ensimmäinen Suomen ilmastopaneelin kausi valtioneuvoston asetuksen ja 1. kesäkuuta 2015 voimaan tulleen ilmastolain jälkeen. Ilmastolain myötä paneeli sai lakiin perustuvan tehtävän. Sitä edelsi kaksi kautta (2013, 2014–2015) ympäristöministeriön asettamana asiantuntijaelimenä. Kausi 2020–2023 on toinen ilmastolain mukainen toimintakausi. Vuonna 2024 alkaa kolmas toimikausi.
Vuonna 2023 paneelissa oli 15 jäsentä, jotka edustivat ilmastonmuutokseen liittyviä tieteenaloja. Paneelin puheenjohtajana toimi Helsingin yliopiston emeritusprofessori Markku Ollikainen. Ilmastopaneelin jäseniltä edellytettiin akateemista menestystäkenen mukaan? ja ymmärrystä Suomen, Euroopan unionin ja kansainvälisen tason ilmastopolitiikasta sekä kiinnostusta yhteiskunnalliseen vuoropuheluun.lähde?
Vuosina 2024-2027 toimivan ilmastopaneelin 15-henkinen kokoonpano julkistettiin marraskuussa 2023. Puheenjohtajaksi nousee Suomen ympäristökeskuksen professori Jyri Seppälä.
Ilmastopaneelit ja niiden kokoonpano

Ensimmäinen ilmastopaneeli oli ympäristöministeriön asettama.  Sen tehtäviä ei ollut vielä määritelty ilmastolain mukaisesti.
professori Markku Kulmala, Helsingin yliopisto (pj),
tutkimusprofessori Miimu Airaksinen, VTT
yliopistolehtori Hannele Cantell, Helsingin yliopisto
tutkija & ilmastotiimin vetäjä Sirkku Juhola, Aalto-yliopisto
professori Marja Järvelä, Jyväskylän yliopisto
professori Markku Kanninen, Helsingin yliopisto
professori Kai T. Kokko, Lapin yliopisto
emeritus professori Markku Ollikainen, Helsingin yliopisto
professori Pirjo Peltonen-Sainio, Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus MTT (nyk. Luke)
tutkimusprofessori Ilkka Savolainen, VTT
professori Jyri Seppälä, Suomen ympäristökeskus
professori Sanna Syri, Aalto-yliopisto
pääjohtaja Petteri Taalas, Ilmatieteen laitos.
Myös toinen paneeli oli myös ympäristöministeriön nimeämä, eikä sillä ollut ilmastolain mukaista mandaattia tai tehtäviä.
prof. Markku Ollikainen (pj), Helsingin yliopisto
tutkimusprof. Miimu Airaksinen, VTT
yliopistonlehtori Hannele Cantell, Helsingin yliopisto
apulaisprof. Sirkku Juhola, Aalto yliopisto ja Helsingin yliopisto
prof. Marja Järvelä, Jyväskylän yliopisto
prof. Markku Kanninen, Helsingin yliopisto
prof. Kai Kokko, Helsingin yliopisto
prof. Kati Kulovesi, Itä-Suomen yliopisto
tutkijatohtori Heikki Liimatainen, Tampereen teknillinen yliopisto
prof. Pirjo Peltonen-Sainio, MTT/Luke
prof. Jyri Seppälä, Suomen ympäristökeskus
prof. Sanna Syri, Aalto-yliopisto
pääjohtaja Petteri Taalas, Ilmatieteen laitos
prof. Timo Vesala, Helsingin yliopisto
Tämä oli ensimmäinen ilmastolaissa määrätty ja valtioneuvoston nimeämä kausi.
prof. Markku Ollikainen (pj), Helsingin yliopisto
prof. Antti Asikainen, Luonnonvarakeskus
prof. Marja Järvelä, Jyväskylän yliopisto
prof. Markku Kanninen, Helsingin yliopisto,
tutkimusprof. Maria Kopsakangas-Savolainen, Oulun yliopisto
prof. Kati Kulovesi, Itä-Suomen yliopisto,
johtava tutkija Timo Lanki, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
johtava ekonomisti Marita Laukkanen, VATT
assistant professor Heikki Liimatainen, Tampereen teknillinen yliopisto
prof. Lassi Linnanen, Lappeenrannan teknillinen yliopisto
apulaisprof. Ilkka Ratinen, Lapin yliopisto
prof. Kristiina Regina, Luonnonvarakeskus
johtaja Jyri Seppälä, Suomen ympäristökeskus
tutkimusjohtaja Yrjö Viisanen, Ilmatieteen laitos
(tutkimusprof. Miimu Airaksinen, VTT, lopetti kesken kauden)
Ilmastopaneelit ja niiden kokoonpano > Ilmastopaneeli 2020–2023

Markku Ollikainen (pj), professori, Helsingin yliopisto (ympäristö- ja luonnonvaratalous)
Antti Arasto, tutkimusjohtaja, VTT (energia)
Ari Ekroos, professori, Aalto-yliopisto (oikeustiede)
Jouni Jaakkola, professori, Oulun yliopisto (terveys ja ilmastonmuutos)
Sirkku Juhola, professori, Helsingin yliopisto (sopeutuminen)
Paula Kivimaa, tutkimusprofessori, Suomen ympäristökeskus (liikenne ja kestävä kaupunki)
Hannele Korhonen, tutkimusprofessori, toimialajohtaja, Ilmatieteen laitos (ilmasto- ja ilmakehämallinnus, skenaariot)
Jarek Kurnitsi, professori, Aalto-yliopisto (rakentaminen)
Jukka Käyhkö, professori, Turun yliopisto (maantiede, ilmasto-opetus)
Peter Lund, professori, Aalto-yliopisto (energia)
Heli Peltola, professori, Itä-Suomen yliopisto (metsänhoitotiede) 13.8.2020 alkaen
Tuula Packalen, tutkimusprofessori, ohjelmajohtaja, Luonnonvarakeskus (metsätieteet) 1.1.2020–12.8.2020
Kristiina Regina, tutkimusprofessori, Luonnonvarakeskus (maaperä ja luonnonvarat)
Jyri Seppälä, professori, tutkija, Suomen ympäristökeskus (kestävä kulutus, kuntien ilmastotyö)
Annukka Vainio, apulaisprofessori, Helsingin yliopisto (sosiaalipsykologia, viestintä ja käyttäytyminen)
Timo Vesala, tutkimusprofessori, Helsingin yliopisto (nielut)
Ilmastopaneelit ja niiden kokoonpano > Ilmastopaneeli 2024–2027

Jyri Seppälä (pj), professori, Suomen ympäristökeskus
Lassi Ahlvik, apulaisprofessori, Helsingin yliopisto
Antti Arasto, tutkimusjohtaja, Teknologian tutkimuskeskus VTT
Jaana Halonen, johtava tutkija, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Paula Kivimaa, tutkimusprofessori, Suomen ympäristökeskus
Kati Koponen, erikoistutkija, Teknologian tutkimuskeskus VTT
Hannele Korhonen, tutkimusprofessori & toimialajohtaja, Ilmatieteen laitos
Kati Kulovesi, professori, Itä-Suomen yliopisto
Jarek Kurnitski, dosentti, Aalto-yliopisto & professori, Tallinnan teknillinen yliopisto
Heikki Lehtonen, tutkimusprofessori, Luonnonvarakeskus
Heikki Liimatainen, professori, Tampereen yliopisto
Raisa Mäkipää, tutkimusprofessori, Luonnonvarakeskus
Sampo Soimakallio, ryhmäjohtaja & johtava tutkija, Suomen ympäristökeskus
Risto Soukka, professori, Lappeenrannan teknillinen yliopisto
Anne Toppinen, varadekaani & professori, Helsingin yliopisto
Salatut elämät – 7. esityskausi (2004–2005)

| Salatut elämät 7>  kausi (2004–2005) |
| --- | --- |
 
 Salattujen elämien tunnus vuosina 2004–2005.
 
Alkuperämaa:   Suomi
Esittäminen
Verkko:  MTV3
Ensimmäinen esitys:  2004-08-3030. elokuuta 2004
Viimeinen esitys:  2005-04-2727. huhtikuuta 2005
Esitysten määrä:  150
Kaudet
 ← Edellinen 6. kausi (2003–2004) Seuraava → 8. kausi (2005–2006)
Salatut elämät -saippuasarjan seitsemäs kausi esitettiin MTV3-kanavalla alkaen elokuussa 2004 ja päättyen huhtikuussa 2005. Kaudella nähtiin sarjan 1000. jakso.
Aiheesta muualla

Salatut elämät - Episode List: 2004
Salatut elämät - Episode List: 2005
Kristi Yamaguchi

| Kristi Yamaguchi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Hayward, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Taitoluistelija
Pituus:  152 cm
Pari:  Rudy Galindo
Lopettanut:  1992
Kristi Tsuya Yamaguchi (s. 12. heinäkuuta 1971 Hayward, Kalifornia) on yhdysvaltalainen taitoluistelija, yksinluistelun maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Yamaguchi aloitti uransa pariluistelijana, mutta keskittyi vuodesta 1990 eteenpäin yksinluisteluun. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1991 ja 1992 sekä olympiakultaa Albertvillen kisoissa 1992. Pariluistelussa Rudy Galindon kanssa hän oli vuosina 1989 ja 1990 MM-kisoissa viides.
Toisin kuin pahimmat vastustajansa Midori Ito ja Tonya Harding, Yamaguchi ei hypännyt kolmoisaxelia ohjelmassaan, mutta kompensoi sen loistavalla taiteellisuudellaan ja kolmoislutz-kolmoistulppi-yhdistelmällään. Erikoisuus Yamaguchin kilpauralla oli, että vaikka hän tavallisesti teki hyvät alastulot vaikeina pidettyihin kolmoislutziin ja kolmoisflippiin, hänellä oli ongelmia helpompana pidetyn kolmoissalchowin kanssa. Hän onnistui sen alastulossa vain kerran vuoden 1992 Yhdysvaltojen mestaruuskilpailussa. Tätä kisaa pidetään yleisesti hänen hienoimpana yksinluistelusuorituksenaan.
Vuoden 1992 kilpailukauden jälkeen Yamaguchi siirtyi ammattilaiseksi. Hän kiersi vuosia Champions on Ice- ja Stars On Ice -kiertueilla, mutta on sittemmin keskittynyt perhe-elämään. Yamaguchi avioitui 8. heinäkuuta 2000 NHL-pelaaja Bret Hedicanin kanssa. Parilla on kaksi lasta. Yamaguchi perusti Always Dream -säätiön vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristi Yamaguchi Wikimedia Commonsissa
Always Dream -säätiön kotisivut
Yamaguchi olympic.org:ssa
Kristi Yamaguchi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Naisten yksinluistelun olympiavoittajat
1908: Madge Syers
– 1920: Magda Julin
– 1924: Herma Szabo
– 1928: Sonja Henie
– 1932: Sonja Henie
– 1936: Sonja Henie
– 1948: Barbara Ann Scott
– 1952: Jeannette Altwegg
– 1956: Tenley Albright
– 1960: Carol Heiss
– 1964: Sjoukje Dijkstra
– 1968: Peggy Fleming
– 1972: Beatrix Schuba
– 1976: Dorothy Hamill
– 1980: Anett Pötzsch
– 1984: Katarina Witt
– 1988: Katarina Witt
– 1992: Kristi Yamaguchi
– 1994: Oksana Bajul
– 1998: Tara Lipinski
– 2002: Sarah Hughes
– 2006: Shizuka Arakawa
– 2010: Kim Yu-na
– 2014: Adelina Sotnikova
– 2018: Alina Zagitova
– 2022: Anna Štšerbakova
Naisten yksinluistelun maailmanmestarit
1906–1907: Madge Syers-Cave |
1908–1911: Lily Kronberger |
1912–1914: Opika von Meray-Horvath |
1922–1926: Herma Planck-Szabo |
1927–1936: Sonja Henie |
1937: Cecilia Colledge |
1938–1939: Megan Taylor |
1947–1948: Barbara Ann Scott |
1949–1950: Alena Vrzáňová |
1951: Jeannette Altwegg |
1952: Jacqueline du Bief |
1953: Tenley Albright |
1954: Gundi Busch |
1955: Tenley Albright |
1956–1960: Carol Heiss |
1962–1964: Sjoukje Dijkstra |
1965: Petra Burka |
1966–1968: Peggy Fleming |
1969–1970: Gabriele Seyfert |
1971–1972: Beatrix Schuba |
1973: Karen Magnussen |
1974: Christine Errath |
1975: Diane de Leeuw |
1976: Dorothy Hamill |
1977: Linda Fratianne |
1978: Anett Pötzsch |
1979: Linda Fratianne |
1980: Anett Pötzsch |
1981: Denise Biellmann |
1982: Elaine Zayak |
1983: Rosalynn Sumners |
1984–1985: Katarina Witt |
1986: Debi Thomas |
1987–1988: Katarina Witt |
1989: Midori Itō |
1990: Jill Trenary |
1991–1992: Kristi Yamaguchi |
1993: Oksana Bajul |
1994: Yūka Satō |
1995: Lu Chen |
1996: Michelle Kwan |
1997: Tara Lipinski |
1998: Michelle Kwan |
1999: Maria Butirskaya |
2000–2001: Michelle Kwan |
2002: Irina Slutskaja |
2003: Michelle Kwan |
2004: Shizuka Arakawa |
2005: Irina Slutskaja |
2006: Kimmie Meissner |
2007: Miki Andō |
2008: Mao Asada |
2009: Kim Yu-na |
2010: Mao Asada |
2011: Miki Andō |
2012: Carolina Kostner |
2013: Kim Yu-na |
2014: Mao Asada |
2015: Jelizaveta Tuktamyševa |
2016: Jevgenija Medvedeva |
2017: Jevgenija Medvedeva |
2018: Kaetlyn Osmond |
2019: Alina Zagitova |
2021: Anna Štšerbakova
Sewadjkare Hori

Sewadjkara Hori oli muinaisen Egyptin 13. dynastian faarao, joka hallitsi noin  1669–1664 eaa..
Rodriguez

Rodriguez tai Rodríguez on espanjankielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Poliitikkoja ja yhteiskunnallisia vaikuttajia

Abelardo L. Rodríguez (1889–1967), Meksikon presidentti 1932–1934
Adolfo Rodríguez Saá (s. 1947), argentiinalainen poliitikko, presidentti 2001
Andrés Rodríguez Pedotti (1923–1997), Paraguayn ent. presidentti
Eduardo Rodríguez (s. 1956), Bolivian väliaikainen presidentti
Francisco Rodríguez (s. 1938), panamalainen poliitikko, väliaikainen presidentti 1989
Guillermo Rodríguez (s. 1923), Ecuadorin presidentti 1972–1976
José Gaspar Rodríguez de Francia (1766–1840), Paraguayn diktaattori
José Luis Rodríguez Zapatero (s. 1960), Espanjan ent. pääministeri
Lucía Hiriart Rodríguez (1922–2021), Chilen ent. diktaattori Augusto Pinochetin puoliso
Miguel Ángel Rodríguez Echeverría (s. 1940), costaricalainen poliitikko, Costa Rican presidentti 1998–2002
Soraya Rodríguez (s. 1963), espanjalainen poliitikko ja europarlamentaarikko