stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joanna Macy
Teokset

Despair and Personal Power in the Nuclear Age.  New Society Publishers, 1983.
Dharma and Development: Religion as resource in the Sarvodaya self help movement.  Kumarian Press revised ed., 1985.
Macy, Joanna; Seed, John; Fleming, Pat; Naess, Arne; Pugh, Dailan: Thinking Like a Mountain: Toward a Council of All Beings.  New Society Publishers, 1988.
Mutual Causality in Buddhism and General Systems Theory: The Dharma of Natural System.  State University of New York Press, 1991.
Macy, Joanna; Barrows, Anita: Rilke's Book of Hours: Love Poems to God: poems by Rainer Maria Rilke.  Riverhead Books, 1996.
Macy, Joanna; Young Brown, Molly: Coming Back to Life : Practices to Reconnect Our Lives, Our World.  New Society Publishers, 1998.
Widening Circles : a memoir.  New Catalyst Books, 2001.
Maailma rakastajana ja minuutena. Keinoja maailmanlaajuisen ympäristökatastrofin torjumiseksi.  Basam Books, 2009.
Pass It On: Five Stories That Can Change the World.  Parallax Press, 2010.
Macy, Joanna; Johnstone, Chris: Active Hope : how to face the mess we're in without going crazy.  New World Library, 2012.
Aiheesta muualla

Joanna Macyn kotisivut
Jussi-palkinnot 1982

Jussi-palkinnot 1982 jaettiin 1.kesäkuuta 1982 elokuvateatteri Maximissa.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras ohjaus | Mikko Niskanen | Ajolähtö |
| Paras miespääosa | Hannu Lauri   Martti Pennanen | Pedon merkki   Tie |
| Paras miessivuosa | Vesa-Matti Loiri | Pedon merkki |
| Paras kuvaus | Henrik Paersch | Ramses ja unet   Ajolähtö |
| Paras musiikki | Antti Hytti | Ramses ja unet |
| Paras tuottaja | Heikki Partanen   Riitta Rautoma | Ramses ja unet |
| Ulkomainen Jussin saaja | Klaus Maria Brandauer | Mephisto |
Jo Swinson

| Jo Swinson |
| --- | --- |
 Swinsonin virallinen muotokuva 2017
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsen
 East Dunbartonshiren vaalipiiri 5.5.2005–7.5.2015 8.6.2017–13.12.2019  
Edeltäjä:  vaalipiiri perustettu John Nicolson
Seuraaja:  John Nicolson
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 1980 (ikä 44) Glasgow
Kansalaisuus:  britti
Puoliso:  Duncan Hames (vih. 2011–)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Liberaalidemokraatit
Tutkinnot:  London School of Economics
Aiheesta muualla
www.joswinson.org.uk
Joanne Kate ”Jo” Swinson (s. 5. helmikuuta 1980) on brittiläinen poliitikko ja liberaalidemokraattien entinen puheenjohtaja.
Swinson on toiminut kesäkuusta 2020 Cranfieldin yliopistossa johtamisen vierailevana professorina.
Tausta ja yksityiselämä

Swinson opiskeli London School of Economics -yliopistossa johtamista. Valmistumisensa jälkeen vuonna 2000 hän alkoi työskennellä markkinointi- ja PR-johtajana Yorkshiressa. Kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Skotlantiin saatuaan töitä SpaceandPeople-nimisestä yrityksestä..
Swinson avioitui vuonna 2011 Duncan Hamesin kanssa. Myös Hames on toiminut liberaalidemokraattien edustajana alahuoneessa vuosina 2010–2015.. Parilla on 2013 ja 2018 syntyneet lapset.
Swinson sanoo olevansa humanisti. Hän on Humanists UK -järjestön kunniajäsen.
Poliittinen ura

Swinson valittiin alahuoneen edustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2005 vaaleissa. Hänet valittiin uudestaan vielä kaksi kertaa.. Hänet valittiin vuonna 2017 puolueensa varapuheenjohtajaksi ja heinäkuussa 2019 puolueen puheenjohtajaksi. Hän oli tehtävässä ensimmäinen nainen. Hän lupasi perua Britannian eron Euroopan unionista.
Parlamenttivaalien 2019 jälkeen Swinson erosi puolueen puheenjohtajan tehtävästä, koska menetti vaaleissa paikkansa Skotlannin kansallispuolueelle.
Kunnianosoituksia

Swinsonille on myönnetty 2017 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvo.
Jussi-palkinnot 1983

Jussi-palkinnot 1983 jaettiin 20. toukokuuta 1983 Yleisradion televisiostudiossa.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras ohjaus | Mika Kaurismäki | Arvottomat |
| Paras miespääosa | Kari Väänänen | Jon |
| Paras miessivuosa | Pekka Laiho | Menestyksen maku |
| Paras kuvaus | Pertti Mutanen | Jon |
| Paras lavastus | Ensio Suominen | Rauta-aika |
| Paras lastenelokuva | Päivi Hartzell   Liisa Helminen | Kuningas jolla ei ollut sydäntä |
| Veteraani-Jussi | Teuvo Tulio |  |
| Näyttelijä-Jussi | Vesa-Matti Loiri | Poikkeuksellisen laaja-alainen näyttelijäsuoritus vuoden elokuvissa |
| Ulkomainen Jussin saaja | Lyypekin Pohjoismaiset elokuvajuhlat |  |
Jänsmässholmen

Jänsmässholmen on kylä Ruotsissa Krokomin kunnassa. Paikka oli aikaisemmin Offerdalin saamelaisten asuinpaikka syksyisin ja keväisin. Useat entiset poronhoitajat muuttivat paikalle 1800-luvun lopussa ja aloittivat pienimuotoisen maanviljelyn. Valtio yritti säädellä asutusta Jänsmässholmenilla 1920-luvulla: sinne rakennettiin kymmenkunta ns. tyyppitaloa ja vuokrattiin maanviljelijöille. Useimmat talot lahosivat hiljalleen ja nykyään vain yksittäisiä taloja on modernisoitu ja edelleen asuinkäytössä.
John Michael Hayes

| John Michael Hayes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1919 Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 19. marraskuuta 2008 (89 vuotta) Hanover, New Hampshire
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  käsikirjoittaja
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Mildred Hicks
John Michael Hayes (11. toukokuuta 1919 Worcester, Massachusetts – 19. marraskuuta 2008 Hanover, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja.
Hayes teki käsikirjoituksen neljään Alfred Hitchcockin ohjaamaan elokuvaan: Takaikkuna (1954), Varkaitten paratiisi (1955), Mutta... kuka murhasi Harryn? (1955) ja Mies joka tiesi liikaa (1956).
Takaikkunan käsikirjoituksesta Hayes oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Toisen Oscar-ehdokkuutensa hän sai elokuvan Peyton Place – vihan tyyssija käsikirjoituksesta vuonna 1957. Hayesin muihin elokuviin kuuluu muun muassa Huhu (1961).
Aiheesta muualla

John Michael Hayes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Michael Hayes Elonetissä.
Muistokirjoitus Guardianissa (englanniksi)
Muistokirjoitus Telegraphissa (englanniksi)
Johannes Maria Staud

Johannes Maria Staud vuonna 2014.
Johannes Maria Staud (s. 17. elokuuta 1974 Innsbruck) on itävaltalainen säveltäjä.
Staud opiskeli Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa vuosina 1994–2001 Michael Jarrellin (sävellys), Dieter Kaufmannin (elektroakustinen sävellys) ja Iván Erődin (harmonia, kontrapunkti) johdolla. Hän sai opetusta myös Hanspeter Kyburzilta Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistossa. Mestarikursseja Staud suoritti Brian Ferneyhoughin ja Alois Piňosin johdolla. Hän opiskeli lisäksi filosofiaa ja musiikkitiedettä.
Vuonna 2002 Staud sai Erste Bank -sävellyspalkinnon. Vuonna 2003 hänet palkittiin Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa, vuonna 2004 Ernst von Siemens -palkinnolla ja vuonna 2009 Schleswig-Holsteinin musiikkifestivaalin Paul Hindemith -palkinnolla. Staud pääsi ottamaan vastaan merkittäviä tilauksia; esimerkiksi Simon Rattlen johtama Berliinin filharmonikot tilasi teoksen Apeiron (2004–2005). Heinrich Schiff ja Daniel Barenboimin johtama Wienin filharmonikot tilasi vuonna 2006 sellolle ja orkesterille Salzburgin festivaalia varten laaditun teoksen Segue.
Staud on usein saanut teoksiinsa innoituksen kirjallisuuden ja kuvataiteen aiheista. Esimerkiksi intohimo Bruno Schulzin työtä kohtaan ilmenee teoksissa Über trügerische Stadtpläne und die Versuchungen der Winternächte (2009) ja Zimt: Ein Orchesterdiptychon für Bruno Schulz. Orkesteriteostensa ohella Staud on säveltänyt esimerkiksi oopperoita. Hän sai Wienin kaupungin musiikkipalkinnon vuonna 2012, ja hänellä oli Luzernin festivaalin residenssi vuonna 2014. Vuonna 2018 Staud pääsi Salzburgin Mozarteumin sävellysprofessoriksi.
John Michell

John Michell (25. joulukuuta 1724 – 29. huhtikuuta 1793) oli englantilainen pappi ja luonnonfilosofi, joka teki oivalluksia monilla tieteenaloilla, mukaan lukien tähtitieteessä, geologiassa ja optiikassa. Michelliä on pidetty ”yhtenä parhaimmista unohdetuista tieteilijöistä”. Hän ehdotti ensimmäisenä mustien aukkojen olemassaoloa ja että maanjäristyksestä lähtee maanjäristysaaltoja, selitti ensimmäisenä, miten voi valmistaa keinotekoisia magneetteja, sovelsi ensimmäisenä tilastoja maailmankaikkeuden tutkimiseen, ja tajusi, että kaksoistähdet ovat seurausta painovoimasta. Hän myöskin keksi laitteen, jolla voi mitata Maan massan. Häntä on kutsuttu seismologian ja magnetometrian isäksi.
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 469.  ("John Michell (1724–1793)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Joshua J. Johnson

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2003 | 4 × 100 m |  |
Joshua J. Johnson (s. 10. toukokuuta 1976) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Johnson juoksi Pariisin MM-kisoissa 2003 kuudenneksi 200 metrin juoksussa ajalla 20,47. Samoissa kisoissa hän oli voittamassa MM-kultaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalissa 200 metrin kilpailun ajalla 20,35. Seuraavana vuonna hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi 100 metrin juoksussa ajalla 10,44 ja viidenneksi 200 metrillä.
Ennätykset

Lähde:
100 metrin juoksu: 9,95 (2002)
200 metrin juoksu: 19,88 (2001)
Johannes Lyhyt

| Johannes Lyhyt |
| --- | --- |
 Varhaisen 1000-luvun mosaiikki Ósios Loukáksen luostarissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 339 Basta, Egypti
Kuollut: 405 Quolzum-vuori
Ammatti:  pappi
Pyhä Johannes Lyhyt (myös Johannes Colobus, Johannes Kolobos, Johannes Pieni tai Yoannis Pi Kolobos; m.kreik. Ιωάννης Κολοβός, Iōannēs Kolobos; arab. ابو يحنّس القصير‎; 339 Basta, Egypti – 405 Quolzum-vuori) oli pappi, erakko ja pyhimys. Hän on yksi juhlistetuimmista egyptiläisistä yksineläjistä.
Johannes syntyi köyhään, mutta hurskaaseen perheeseen, eli 18-vuotiaasta eteenpäin itse kaivamassaan maanalaisessa luolassa Skiitan eli Sketen autiomaassa, oli pyhän Poimenin ja pyhän Ammoeen hengellinen oppilas ja toimi itse pyhän Arsenioksen hengellisenä opettajana. Pyhimyksen kerrotaan kastelleen maahan iskettyä keppiä hengellisen ohjaajansa käskystä ja kolmen vuoden päästä keppi kasvoi hedelmää. Hän pakeni berberien invaasiota noin vuonna 395 Sketestä Quolzum-vuorelle vuosiksi erakoksi ja kuoli siellä luonnollisista syistä, sekä hänen kehonsa vietiin takaisin Sketen autiomaahan vuonna 515.
Johannes eli kuuden paavin hallintokausien aikana: pyhä Julius I (337–352), Liberius (352–366), pyhä Damasus I (366–384), pyhä Siricius (384–399), pyhä Anastasius I (399–401) ja pyhä Innocentius I (401–417). Miehen viimeisten sanojen kerrotaan olleen: ”En ole koskaan seurannut omaa tahtoani, enkä ole opettanut muille mitä en ensin itse ole harjoittanut.” Hänen muistopäiväänsä vietetään 17. lokakuuta.
Jonasprisen

Jonasprisen on Oslon yliopiston erityispedagogiikan instituutin vuodesta 1984 jakama palkinto henkilölle tai instituutiolle, joka on edistänyt ihmisten monimuotoisuuden hyväksymistä yhteiskunnassa. Palkinto on nimetty Jens Bjørneboen Jonas-romaanin mukaan. Vuonna 1955 ilmestynyt kirja arvosteli koulun ankaraa ilmapiiriä.
Palkitut

1984 – Wenche Margrethe Myhre
1987 – Kari Gåsvatn
1988 – Arne Skouen
1989 – Sten Rune Sterner
1990 – NRK:n lasten ja nuorten ohjelmat
1991 – Finn Carling
1992 – Jenny Lippestad
1993 – Høvidkuddenin kulttuurikeskus
1994 – Ellen Horn
1995 – Trastad Samlinger -museo
1996 – Sissel benneche Osvold
1997 – Tordis Ørjasæter
1998 – Bitten Munthe-Kaas
1999 – Torbjørn Johan Sander
2000 – Erik Kvebæk ja Torshovin koulun oppilasyhtye (musikkorps)
2001 – Ingvar Ambjørnsen
2002 – Wenche Foss
2003 – Gunnar Stålsett
2004 – ei jaettu
2005 – Margreth Olin
2006 – Ola Ødegaard
2007 – Edvard Befring
2008 – Johan Sæbø
2009 – Johann Olav Koss
2010 – Leser søker bok -yhdistys
2011 – Paal-André Grinderud
2012 – Lars Monsen
2013 – Simon Flem Devold
2014 – Håvard Tjora
2015 – Herbjørg Wassmo
2016 – Marte Wexelsen Goksøyr ja Kjersti Horn
2017 – Eddi Eidsvåg ja Arne Husjord
2018 – Mari Storstein
2019 – Leo Ajkic
2020 – ei jaettu
2021 – ei jaettu
2022 – NRK:n lasten kanava Super
Aiheesta muualla

Oslon yliopisto (norjaksi)
Jonatan Berggren

| Jonatan Berggren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. heinäkuuta 2000 (ikä 24) Uppsala, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jonte
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Detroit Red Wings
Sarja:  NHL
Pelinumero:  48
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Skellefteå AIK (SHL)
NHL-varaus:  33. varaus, 2018 Detroit Red Wings
Jonatan Berggren (s. 16. heinäkuuta 2000 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsissä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Berggren osaa pelata myös keskellä.
Ura > Seuraura

Berggren on Enköpings SK:n kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 U16 Division 2:ssa joukkueensa paras maalintekijä Gustav Lindbergin kanssa 26 osumallaan, kuten myös J18 Division 1:ssa 21 osumallaan. Kaudeksi 2015–2016 Berggren siirtyi Skellefteå AIK:n J18-junioreihin. Hän vahvisti samalla kaudella myös seuran U16-junioreita, joiden paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä Berggren oli tehoilla 6+7=13. Samalla kaudella hän voitti Upplandin joukkueessa tehoilla 9+18=27 TV-Puckenin piste- ja syöttöpörssin sekä jakoi maalipörssin voiton Stockholm Nordin Viktors Jašunovsin kanssa. Kaudella 2016–2017 Berggren oli J18 Allsvenskanin pudotuspeleissä Skellefteån paras pistemies tehoilla 6+3=9 ja hän jakoi koko sarjan maalipörssin voiton Frölunda HC:n Joni Ikosen kanssa.
Kaudella 2017–2018 Berggren voitti koko J20 SuperElitin piste- ja syöttöpörssin tehoilla 18+39=57. Hän voitti myös Skellefteån sisäisen tehotilaston lukemalla +24. Berggren debytoi kauden aikana myös seuran SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kymmenen runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Berggren teki SHL-debyyttinsä 18. marraskuuta 2017 vieraissa Växjö Lakers HC:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.27 minuuttia. Berggren voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa. Toukokuussa 2018 hän teki Skellefteån kanssa nelivuotisen SHL-sopimuksen.
Detroit Red Wings varasi Berggrenin toisella kierroksella 33. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Kaudella 2018–2019 hän keräsi Skellefteån SHL-joukkueessa 16 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä ja seitsemän Mestarien liigan ottelua tehden yhden maalin. Berggrenin ensimmäinen miesten pääsarjamaali syntyi CHL:ssä 6. syyskuuta 2018 puolalaista GKS Tychyä vastaan. Hänen osumansa jäi Skellefteån 6–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Berggrenin kausi päättyi kuitenkin jo marraskuussa 2018 selän rasitusmurtuman vuoksi. Kaudella 2019–2020 hän teki SHL-uransa avausmaalin 21. marraskuuta 2019 vieraissa IK Oskarshamnia vastaan. Berggrenin osuma jäi Skellefteåan 2–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän pelasi 24 runkosarjaottelua tehopistein 2+10=12, kunnes tammikuussa 2020 Berggrenin kausi päättyi taas ennenaikaisesti leikkaushoitoa vaatineen olkapäävamman vuoksi.
Syyskuussa 2024 Berggren solmi Red Wingsin kanssa vuoden mittaisen ja 825 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2020 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Venäjä 2018 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Pronssia | Bratislava 2017 | jääkiekko |  |
Berggren pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020, jolloin hän voitti pronssia. Berggren pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Berggren oli tehoilla 5+5=10 Ruotsin paras pistemies ja maalintekijä sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton David Gustafssonin kanssa. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Adam Ginningin kanssa lukemalla +7. Turnauksen avausottelussa, 19. huhtikuuta 2018 Sveitsiä vastaan Berggren onnistui tekemään kypärätempun Ruotsin voitettua ottelun lukemin 3–1. Hänet valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Berggren pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti pronssia. Berggren pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Berggren on pelannut 20 nuorten ja 45 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Berggren on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksessa 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenalla Tšekkiä vastaan. Berggren merittiin Ruotsin kolmosketjun vasempaan laitaan toisen debytantin Andreas Wingerlin sekä Anton Wedinin kanssa.
Jonkheer

Antoon van Dyckin oppilaan Pieter Thijsin maalaus Jonkheer Philippe Van de Werve perheineen, 1661.
Jonkheer, fem. Jonkvrouw, on alankomaalainen aateliston arvonimi. Sanasta on johdettu yhdysvaltalaisen Yonkersin kaupungin nimi.
Keskiajalla jonkheer (nuori herra) tarkoitti ylhäisen ritarin tai aatelisen naimatonta poikaa tai tytärtä. Koska Alankomaissa varsinaista aatelisarvoa sai käyttää vain suvun vanhin miespuolinen henkilö, jonkheer ja jonkvrouw otettiin vähitellen käyttöön osoittamaan ylhäiseen sukuun kuulumista. Jonkheerin puoliso on mevrouw. Jos mevrouw on omaa sukuaan jonkvrouw, hän voi käyttää sitä nimitystä liitettynä omaan nimeensä paitsi jos hän haluaa ottaa käyttöön puolisonsa nimen.
Vaikka arvonimi ei ole virallinen arvonimi, sitä kuitenkin käytännössä käytetään virallisen arvonimen tapaan, erityisesti kuninkaallisen perheen piirissä.
Aiheesta muualla

Digitaale Bibliotheek vvor de Neederlandse letteren (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Judy Lawrence

Judy Lawrence on uusiseelantilainen ilmastontutkija. Hänen tutkimusalaansa ovat ilmastonmuutos ja siihen liittyvät epävarmuudet, päätöksenteko ja sopeutuminen. Hän on yhdistänyt akateemisen työn käytännön ongelmien ratkaisuun ja työskennellyt yhdessä sidosryhmien kuten viranomaisten ja vesilaitosten kanssa. Hän johti IPCC:n kuudennen raportin toimitustyötä Australaasian osalta.
Lawrence suoritti tohtorin tutkinnon Wellingtonin Victoria-yliopistossa, missä hän myös opettaa. Hänellä on ollut myös korkeita valtion virkoja, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen linjauksiin, tiedestrategiaan ja maankäyttöön.
Julia Liikala

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Julia Liikala (oikealla) vuonna 2023. |  Julia Liikala (oikealla) vuonna 2023. |  Julia Liikala (oikealla) vuonna 2023. |  |
Maa:   Suomi
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2024 | jääkiekko |  |
Julia Liikala (s. 20. maaliskuuta 2001 Peräseinäjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Naisten Liigassa Hämeenlinnan Pallokerhoa kausilla 2016–2021 pelaten liigassa 109 runkosarjaottelua, joissa hän teki 36 maalia ja sai 58 syöttöpistettä. Liigan pudotuspeleissä hän teki 13 ottelussa kaksi ja syötti viisi maalia. Hän on edustanut HIFK:ta kaudesta 2021–2022 lähtien. Hän voitti Suomen-mestaruuden 2023 ja 2024 sekä sai SM-hopeaa 2022. Hän on tehnyt HIFK:ssa kolmen kauden aikana 83 runkosarjaottelussa 67 maalia ja antanut 92 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on pelannut 32 ottelua, joissa hän on viimeistellyt 20 maalia ja saanut 20 syöttöpistettä.
Liikala on pelannut Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa 46 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia sekä saanut 13 syöttöpistettä. Hän on osallistunut kolmiin ikäluokan MM-kilpailuihin ja saavutti MM-pronssia 2019. Hänet valittiin Suomen naisten maajoukkueeseen vuoden 2020 MM-kilpailuihin, jotka kuitenkin peruttiin koronavirusepidemian vuoksi. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021, Pekingin olympialaisissa 2022 ja MM-kilpailuissa 2024. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023. Hän on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut naisten maajoukkueessa 120 ottelua, joissa hän on tehnyt 16 ja syöttänyt 28 maalia. MM-kilpailuissa hän on vuoden 2024 kisat mukaan lukien pelannut 28 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme ja syöttänyt seitsemän maalia. Olympialaisissa hän on pelannut seitsemän ottelua ilman tehopisteitä.
Joke Linnamaa

Jouko ”Joke” Linnamaa (s. 31. lokakuuta 1946 ) on suomalainen DJ sekä TV-/radiotoimittaja ja -juontaja. 1970-luvulla Linnamaa kiersi muun muassa Hurriganesin kanssa 1975–1980 sekä oli television Iltalintu (Mainos-TV) ja Iltatähti (TV2) -ohjelmissa. Vuonna 1980 hän siirtyi Yleisradion musiikkitoimittajaksi ja sieltä Radio Ykköseen (1985–1995). Sitä seurasivat U103, Sävelradio ja Sport FM. Vuonna 2005 Linnamaa toimi myös Nelosen MotoGP-lähetysten selostajana.
Juontotehtävissään Linnamaa on esiintynyt myös taiteilijanimellä ”Stadin Säkki”.
Aiheesta muualla

Joke Linnamaan kotisivut
Jorma Pulla

Jorma Kalevi Pulla (8. marraskuuta 1945 Helsinki – 25. kesäkuuta 2007 Vihti) oli suomalainen arvorakennusten entisöijä.
Pulla oli koulutukseltaan puuseppä ja käynyt myös koristeveistäjän kurssin Ateneumissa, mutta muuten alallaan itseoppinut. Hän perusti vuonna 1966 antiikkikehysten entisöintiliikkeen ja sai ensimmäiseksi suureksi kohteekseen Kämp-hotellin kipsikoristeet. Vuonna 1969 Pulla perusti yrityksensä Entisöinti Pullan, jota johti kuolemaansa saakka.
Pullan entisöintikohteita olivat muun muassa Helsingissä Säätytalo, Vanha ylioppilastalo, Esplanadin kappeli, Ateneum, Fennia sekä Helsingin tuomiokirkko, Johanneksenkirkko, Kallion kirkko ja Presidentinlinna. 
Erityistä huomiota herätti hänen työnsä Kotkan Pyhän Nikolaoksen kirkon enkeliveistosten entisöinnissä: katkelmia hänen työskentelystään sekä lopulta valmiiden kuvien kantaminen paikoilleen yhdessä kirkkoherra isä Veikko Lisitsinin kanssa kuvattiin erääseen mainokseen joka käytti tehokeinonaan korkeata ammattitaitoa.
Pulla oli entisöimässä myös Moskovan Metropol-hotellia ja puolustusministeriötä sekä Pietarin Astor-hotellia ja Eremitaašin teatteriosaa. Pulla palkittiin kirkkotaiteen Engel-palkinnolla.
Vuonna 1997 Pulla osti Vihdissä sijaitsevan Olkkalan kartanon, jonka entisöi entiseen loistoonsa. Hän toimi kartanon isäntänä ja esitteli rakennusta ahkerasti yleisölle .
Pulla oli kirjailija Armas J. Pullan nuorin poika ja oli perustamassa tämän nimikkoseuraa Armas J. Pulla -seura.
Joniškis

| Joniškis |
| --- | --- |
 Synagoga Joniškisissa
 vaakuna
 Joniškis
 Koordinaatit: 56°14′0″N, 23°36′0″E 
Valtio:  Liettua
Lääni:  Šiauliai
kunnallispiiri:  Joniškisin kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  10 688
 
 www.joniskis.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joniškis on pohjoisessa Liettuassa, Šiauliain läänissä sijaitseva kaupunki. Se toimii Joniškisin kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 10 688 asukasta.