stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Frans Rantanen
Elämä

Kokemäen Kuoppalan kylässä syntyneen Rantasen vanhemmat olivat torppari Josef Rantanen ja Eva Stina Tuomaantytär. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli rautatieläisenä ja vuodesta 1900 lähtien kirvesmiehenä. Vuonna 1903 Rantanen oli perustamassa Kokemäen työväenyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi vuoteen 1906 saakka. Rantanen oli myös sosialidemokraattisen piiritoimikunnan agitaattorina Rauman ympäristössä. Kansanedustajaksi hänet valittiin Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Rantasta pidettiin suoraselkäisenä ja rehellisenä poliitikkona. Väinö Tanner luonnehti häntä ”harvasanaiseksi, vakaaksi ja niin helvetin jääräpäiseksi”.
Marraskuussa 1911 Rantanen nimettiin työväestön edustajana Kokemäen ensimmäiseen kunnanvaltuustoon. Hän pyysi vapautusta tehtävästä, koska sosialidemokraatit olivat valtuustojen asettamista vastaan vaatien yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden toteuttamista myös kunnallishallinnossa. Rantasen pyyntöön ei suostuttu, mutta hän lähti mukaan vasta vuoden kuluttua, jolloin työväenyhdistys perui päätöksensä erottaa valtuustotyöhön osallistuvat jäsenensä. Rantanen luopui valtuustopaikastaan heti erovuoroon tultuaan vuoden 1915 alussa.
Sisällissodan alla Rantanen pysyi parlamentaristisella linjalla ja vastusti aseellista vallankumousta. Sodan käynnistyttyä tammikuussa 1918 Otto Wille Kuusinen tarjosi Rantaselle Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantajan taloudenhoitajan tehtävää, mutta hän kieltäytyi ja matkusti helmikuun alussa kotiinsa. Rantanen ei lähtenyt punaisten toimintaan myöskään Kokemäellä. Sodan päätyttyä hän palasi Helsinkiin 15. toukokuuta osallistuakseen eduskuntatyöhön. Rantanen kuitenkin pidätettiin kaksi päivää myöhemmin ja toimitettiin Helsingin lääninvankilaan. Rantanen sai kolmen vuoden vankeustuomion valtiopetoksen valmistelusta, koska oli hyväksynyt marraskuussa 1917 julkaistun Me vaadimme -julistuksen. Lisäksi hänen katsottiin syyllistyneen kiihotukseen kirjoittaessaan sodan aikana nimimerkillä ”Filemon” Porissa ilmestyneeseen Sosialidemokraattiin. Tuomio muutettiin 5 vuoden ehdonalaiseksi ja lokakuussa hänet laskettiin vapaaksi Sörnäisten vankilasta.
Vapautumisensa jälkeen pitkään terveysongelmista kärsinyt Rantanen ei enää lähtenyt mukaan politiikkaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen elokuussa 1921 kävellessään Tulkkilan kylänraitilla.
Perhe

Rantanen oli naimisissa vuosina 1909–1917 Fanny Matilda Välimäen kanssa. Leskeksi jäätyään hän avioitui Maria Josefina Saloniemen kanssa vuonna 1919.
Veronica Rehn-Kivi

| Veronica Rehn-Kivi |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 09.08.2016–4.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Ruotsalainen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. helmikuuta 1956 (ikä 68) Helsinki
Asuinpaikka:  Kauniainen
Vanhemmat:  Elisabeth Rehn, Ove Rehn
Tiedot
Puolue:  RKP
Koulutus:  Arkkitehti
Valiokunnat:  Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta
Aiheesta muualla
Kotisivu
Veronica Elisabeth Rehn-Kivi (o.s. Rehn, s. 10. helmikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja entinen kansanedustaja.
Poliittinen toiminta

Rehn-Kivi on toiminut Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen kunnallispoliitikkona Kauniaisissa vuodesta 1996 lähtien. Hän on sekä kaupunginvaltuuston että kaupunginhallituksen jäsen.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän jäi Uudenmaan vaalipiirissä ensimmäiselle varasijalle, mutta nousi eduskuntaan Carl Haglundin paikalle tämän siirryttyä muihin tehtäviin. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Rehn-Kivi sai 5 660 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle eduskuntaan. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Rehn-Kivi ei asettunut ehdolle. Hän kertoi keskittyvänsä tehtäviinsä Kauniaisten kunnanvaltuustossa ja Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen valtuustossa.
Yksityiselämä

Koulutukseltaan Rehn-Kivi on arkkitehti ja toiminut Espoon rakennusvalvontapäällikkönä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Veronica Rehn-Kiven vanhemmat ovat ministeri Elisabeth Rehn ja yrittäjä Ove Rehn.
Aiheesta muualla

Veronica Rehn-Kiven kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
RKP (9):  Adlercreutz  Biaudet  Blomqvist  Haglund (2015–2016)1  Henriksson  Nylander  Nylund  Rehn-Kivi (2016–)1  Strand  Wallin 
Ahvenanmaa:  Löfström 
1 Carl Haglund valittiin Sunshine Kaidi New Energy Groupin varatoimitusjohtajaksi elokuussa 2016, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Veronica Rehn-Kivi.
| n k Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
RKP (9):  Adlercreutz  Bergqvist  Biaudet  Blomqvist  Henriksson  Norrback  Ollikainen  Rehn-Kivi  Strand 
Ahvenanmaa:  Löfström 
Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (35):  Adlercreutz  Berner  Blomqvist  Elo  Feldt-Ranta  Guzenina  Haglund (2015–2016)  Harakka  Harkimo  Juvonen  Kaikkonen  Kasvi  Karimäki  Kauma (2017-2019)  Laiho (2018–2019)  Laukkanen  Lauslahti (2015–2018)  Lehti  Lepomäki  Lindtman  Meri (2015–2019)  Multala  Mykkänen  Mäkelä (2015–2017)  Niikko  Niinistö  Nylander  Rehn-Kivi (2016–2019)  Rinne  Ruoho  Ruohonen-Lerner (2015)  Räsänen  Toivola  Tolvanen  Soini  Stubb (2015–2017)  Vahasalo (2018–2019)  Vanhanen  Viljanen  Uotila 
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (36):  Adlercreutz  Blomqvist  Elo  Guzenina  Harakka  Harkimo  Hopsu  Hyrkkö  Juvonen  Kaikkonen  Kauma  Keto-Huovinen  Kiljunen  A. Koponen  N. Koponen  Kvarnström  Laiho  Laukkanen  Lepomäki  Lindtman  Lohikoski  Meri  Multala  Mykkänen  Niikko  Petelius  Purra  Rehn-Kivi  Rinne  Saramo  Sjöblom  Slunga-Poutsalo  al-Taee  Tolvanen  Vanhanen  Vestman 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Yle
Hannele Pokka

| Hannele Pokka |
| --- | --- |
 Hannele Pokka Suomi-areena-tapahtumassa 2014.
Suomen oikeusministeri
 Ahon hallitus 26. huhtikuuta 1991 – 30. huhtikuuta 1994  
Edeltäjä:  Tarja Halonen
Seuraaja:  Anneli Jäätteenmäki
Kansanedustaja
 1979–1994  
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1952 (ikä 72) Ruovesi
Puoliso:  Esko Johannes Tavia (1993–2008)
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Koulutus:  oikeustieteen tohtori
Uskonto:  luterilainen
Pirkko Hannele Pokka (s. 25. toukokuuta 1952 Ruovesi) on suomalainen poliitikko, joka toimi ympäristöministeriön kansliapäällikkönä vuodesta 2008 vuoteen 2020. Hän oli keskustan kansanedustaja vuosina 1979–1994 ja Ahon hallituksen oikeusministeri vuosina 1991–1994. Vuosina 1980–1988 Pokka oli Rovaniemen kaupunginvaltuustossa. Vuosina 1994–2008 Pokka oli Lapin läänin viides maaherra ja ensimmäinen nainen virassa. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen tohtori.
Pokka pyrki presidenttiehdokkaaksi vuoden 1994 presidentinvaaleihin keskustan esivaalissa, mutta ei saanut – niin ikään Lapin vaalipiiristä lähtöisin olevan – Paavo Väyrysen veroista kannatusta.
Vuonna 2006 Pokka pyrki Kari Nenosen seuraajaksi Oulun kaupunginjohtajaksi. Hän jäi kuitenkin ensimmäisen äänestyskierroksen kolmanneksi ja putosi kisasta. Kaupunginjohtajaksi valittiin Matti Pennanen.
Hannele Pokka toimi Kalatalouden Keskusliiton puheenjohtajana vuosina 1985–1998. Joensuun yliopisto myönsi Pokalle ympäristö- ja metsäalan kunniatohtorin arvon 2009.
Pokalta on ilmestynyt myös kirjallista tuotantoa.
Syyskuusta 2020 alkaen Pokka toimii Helsingin yliopistossa työelämäprofessorina alanaan ympäristövastuu.
Ura

opetusministeriön esittelijä v. 1975
Maataloustuottajain keskusliiton lakimies vuosina 1976–1979
Vakuutusoikeuden varajäsen v. 1977–1979
kansanedustaja 1979–1994
oikeusministeri 1991–1994 (Ahon hallitus)
maaherra 1994–2008
Yksityiselämä

Pokka oli naimisissa Simon kunnanjohtajan, everstiluutnantti (evp.) Esko Tavian kanssa vuodesta 1993. Heillä on vuonna 1994 syntynyt tytär. Liitto päättyi eroon kesäkuussa 2008.
Kirjallinen tuotanto

Rakennettujen vesistöjen jälkivalvontajärjestelmät.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen lakimiesyhdistys, 1991.  ISBN 951-855-152-9
Lyhyen talven tarinat.  Porvoo:  WSOY, 1992.  ISBN 978-951-0-18466-0
Paksun lumen talvi.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 978-951-0-19140-8
Porvarihallitus.  Porvoo:  WSOY, 1994.  ISBN 978-951-0-20508-2
Kemijoki – minun jokeni.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 978-951-0-19972-5
Marja ja Niila.  Porvoo:  WSOY, 1997.  ISBN 978-951-0-22712-1
Piritta: kertomus Ylä-Lapista.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 978-951-0-25057-0
Sau-Herra: kertomus Koilliskairasta.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 978-951-0-27354-8
Menolippu: Pirkon päiväkirjat 1972–1974.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32835-4
Talvivaaran sisäpiirissä.  Helsingissä:  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-34201-4
Arkangelista itään: matkoja kuvernöörien Venäjällä.  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36931-8
Pioneerityötä: Suomen ympäristöyhteistyö Venäjällä.  Helsinki:  Siltala, 2022.  ISBN 978-952-234-944-6
Juho Rikkonen

| Juho Rikkonen |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 4.4.1917–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Viipurin läänin itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1874 Jääski
Kuollut: toukokuu 1918 (43 vuotta) Viipuri
Ammatti:  muurari
Juho Paavonpoika Rikkonen (11. joulukuuta 1874 Jääski – toukokuu 1918 Viipuri) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Hänet teloitettiin sisällissodan loppuvaiheessa Viipurin vankileirillä.
Elämä

Jääsken Lokkarilassa syntyneen Rikkosen vanhemmat olivat itsellinen Paavo Juhonpoika Rikkonen (1831-1878) ja Maria Antintytär Rouhiainen (s. 1846). Hän työskenteli muurarina Jääskessä vuoteen 1906 saakka ja sen jälkeen Ruokolahden Tainionkoskella. Rikkonen oli mukana sosialidemokraattisen puolueen toiminnassa 1900-luvun alkuvuosista lähtien. Hän oli muun muassa Viipurin läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piiritoimikunnan jäsen. Kansanedustajaksi Rikkonen valittiin vuoden 1916 eduskuntavaaleissa.
Sisällissodan syttyessä Rikkonen valittiin Työväen pääneuvoston varajäseneksi. Hänet vangittiin Viipurin taistelun jälkeen ja teloitettiin kenttäoikeuden päätöksellä Viipurin vankileirillä toukokuussa 1918.
Perhe

Rikkosen puoliso oli Leppävirralla syntynyt Maria Wilhelmiina Rautiainen (s. 1872), jonka kanssa hän avioitui 1896. Pariskunnalle syntyi neljä lasta, joista kolme kuoli jo nuorena.
Paavo Ruotsalainen (kirjailija)

Paavo Ruotsalainen (18. huhtikuuta 1887 Sonkajärvi – 24. tammikuuta 1967 Iisalmi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Ruotsalainen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1929–1933.
Ruotsalaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Lassi Ruotsalainen ja Juljaana Lyyra. Hän kävi kansakoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1909. Ruotsalainen toimi kansakoulunopettajana Sonkajärvellä vuosina 1909–1921 ja 1942–1954. Vuosina 1921–1955 hän oli maanviljelijänä Sonkajärvellä ja lisäksi hän toimi 21 vuoden ajan Rutakon osuuskassan kirjanpitäjänä.  Ruotsalainen oli  Suomen kristillisen opettajaliiton matkapuhujana, matkasihteerinä (vuodesta 1934) ja sihteerinä (vuodesta 1940).
Ruotsalainen oli kansanedustajana 1929–1933 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli mukana Sonkajärven kunnallispolitiikassa kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Ruotsalainen osallistui myös kirkolliskokoukseen.
Ruotsalainen oli naimisissa vuodesta 1913 Vilina o.s. Kainulaisen  kanssa (k. 1979). Lapset: Pekka, Lassi (1924–2004), Paavo (s. 1926), Hanna Kaarina (s. 1928).
Teoksia

Tulisielu : Bruno Boxströmin elämäkerta.   Gummerus 1934
Korven urhot, romaani nuorisolle.  WSOY 1937
Erakon majalla, kertomus.  WSOY 1940
Joululoma erakon majalla, kertomus.  WSOY 1943
Erakon majalla. Yhteispainos kertomuksista Erakon majalla ja Joululoma erakon majalla.   WSOY 1943, 3. korjattu painos Kuva ja sana, Helsinki 1955
Salosaunan salaisuus, nuortenkirja.  Kuva ja sana, Helsinki 1944
Kaksimarkkanen.  Sortavalan evankelinen seura, Vaasa 1945
Tulisieluinen Karjalan mies Bruno Boxström.   Kuva ja sana, Helsinki 1946
Vaarallinen retki, nuortenkirja.   Kuva ja sana, Helsinki 1947
Sissipäällikön aarre.    Kuva ja sana, Helsinki 1949
Korvessa taistellaan.   Kuva ja sana, Helsinki 1954
Paavo taas, tyttöjen ja poikien leppäkerttukirja.   Kuva ja sana, Helsinki 1956
Petojen keskellä, nuortenkirja.   Kuva ja sana, Helsinki 1956
Taistelu erakon majalla.   Kuva ja sana, Helsinki 1957
Paavon puukko ja Äidin siunaus, tyttöjen ja poikien leppäkerttukirja.   Kuva ja sana, Helsinki 1958
Ratkaisun kesä erakon majalla, ajan romaani.    Kuva ja sana, Helsinki 1958
Kettujen konsteja. Seikkailuja vesillä ja suurilla saloilla I.   Kuva ja sana, Helsinki 1960
Köysi-Kallen kasvatit, nuortenkirja.   Kuva ja sana, Helsinki 1961
Etsijän maja. Kamarikeskusteluja erakon majalla.    Kuva ja sana, Helsinki 1963
Tiukukaulalinnut: kertomuksia opettaja Paavo Ruotsalaisen tuotannosta.  Valikoinut Kaarina Ruotsalainen, koottu lehtikirjoituksista ja teoksista Paavo taas, Paavon Puukko ja Kettujen konsteja.    Kaarina Ruotsalainen 2005
Pekka Saarelainen

Petter ”Pekka” Saarelainen (18. elokuuta 1868 Pielisjärvi – 16. toukokuuta 1933 Pielisjärvi) oli suomalainen maanviljelijä, herastuomari sekä Suomalaisen puolueen ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Saarelaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Petter Saarelainen ja Eva Ryynänen. Hän työskenteli maanviljelijänä Pielisjärvellä, toimi 12 vuotta lautamiehenä, oli Pielisjärven Kolin osuuskassan, jyvästön ja kirjaston hoitajana sekä aliupseerikoulun jälkeen Kuopion tarkk'ampujapataljoonassa osaston päällikkönä 1890–1893. Hän solmi avioliiton Kaisa Koposen kanssa 1893.
Saarelainen nousi Suomalaisen puolueen eduskuntaryhmään Walter Andersinin tilalle ajanjaksoksi 26. lokakuuta 1909 – 28. helmikuuta 1910. Maalaisliiton eduskuntaryhmään hän kuului 2. helmikuuta 1914 – 4. syyskuuta 1922 ja 1. toukokuuta 1924 – 20. lokakuuta 1930. Jokaisella kerralla hänet valittiin eduskuntaan Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä. Hän kuului eduskunnassa laki- ja talousvaliokuntaan, sotilasasiainvaliokuntaan sekä suureen valiokuntaan.
Saarelainen kuului Pielisjärven kunnallislautakuntaan ja kunnanvaltuustoon, Maalaisliiton Kuopion läänin itäisen piirin piiritoimikuntaan sekä Pohjois-Karjalan hevosjalostusliiton johtokuntaan. Pitkästä lautamiesurastaan hän sai herastuomarin arvonimen.
Erkki Ryömä

Erkki Paavo Ryömä (20. helmikuuta 1907 Karkku – 4. tammikuuta 1997 Kokemäki) oli suomalainen kunnallisneuvos, poliitikko ja Maalaisliiton ja sittemmin Keskustapuolueen kansanedustaja vuosina 1955–1958 ja 1962–1966 Turun pohjoisesta vaalipiiristä. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Hän toimi myös Maalaisliitto-Keskustapuolueen Satakunnan piirin puheenjohtajana.
Erkki Ryömä valmistui agrologiksi Kurkijoen maamiesopistosta vuonna 1932. Edustajatoimensa ohella Ryömä työskenteli maanviljelijänä Kokemäellä 1933–1975 ja lukuisissa luottamustoimissa, muun muassa Kokemäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Erkki Ryömä oli Suomen poliittisessa historiassa varsin vahvasti vaikuttaneen Ryömän suvun jäsen – suvun, joka on tuottanut kansanedustajia sekä sosiaalidemokraatteihin, kansandemokraatteihin että Keskustaan.
Sotilasarvoltaan Ryömä oli luutnantti, ja hän osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1957.
Erkki Ryömän setä oli lääkäri, poliitikko ja pääjohtaja Hannes Ryömä ja hänen serkkunsa oli lääkäri ja kansanedustaja Mauri Ryömä.
Aiheesta muualla

.aspx Erkki Ryömä Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Maalaisliiton ja Keskustapuolueen kansanedustajat
| n k Maalaisliiton kansanedustajat 1954–1958 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (53):  Aittoniemi  Antila  Erkkilä  Eskola  Halinen  Hautala  Heikura  Heljas  Holopainen (1957–1958)  Honkavaara (1957–1958)  Häppölä  Ikonen (1954–1957†)  Jaakkola  Jussila  Jämsén  Kaasalainen  Kaasalainen (1954–1955†)  Kalliokoski  Kauppi (1956–1958)  Kekkonen (1954–1956)  Kinnunen  Kleemola  Koivusilta (1954–1958)  Kukkonen  Kähönen  Kämäräinen  Lahtela  Lahti  Laine  Lampinen (1954†)  Luukka  Mannila (1955–1958)  Mattila (1954–1958)  Miettunen  Miikki  Murtomaa (1954–1955†)  Niskala  Niukkanen (1954†)  Pakkanen  Palovesi  Partanen  Pöykkö  Rankila  Rantamaa  Ryhtä  Rytinki  Ryömä (1955–1958)  Rönkkö  Saalasti  Saari (1954–1955†)  Saloranta  Sarjala  Simonen  Sinkkonen  Soininen (1954–1957†)  Sukselainen  Tiitu  Uusitalo (1955–1958)  Vennamo  Virolainen  Väänänen 
| n k Maalaisliiton ja keskustapuolueen kansanedustajat 1962–1966 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (53):  Antila  Erkkilä (1962–1963†)  Halinen  Hasu  Hautala  Holopainen  Honkanen  Häppölä  Jaakkola  Juntunen  Jussila  Jämsén  Kaasalainen  Kangas  Karpola  Kauppi (1963–1966)  Kekkonen  Kervinen  Kinnunen  Kleemola  Kähönen  Lahtela  Lahti  Laine  Liinamaa  Lintilä  Luukka  Mattila  Niemelä  Niskala (1962–1963†)  Paarman  Paaso  Pakkanen  Partanen  Pekkarinen  Pentti  Pohjonen  Ruutu  Ryhtä  Ryömä  Räsänen  Rönkkö  Saloranta  Sarjala  Savela  Sukselainen  Suorttanen  Svinhufvud  Sääskilahti  Timonen  Uusitalo  Vilmi (1963–1966)  Virolainen  Väänänen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Sōjōbō

Sōjōbō (oikealla) opettamassa miekkailutaitoa Ushiwaka-marulle eli nuorelle Minamoto Yoshitsunelle. Kuvan on tehnyt Yoshitoshi 1987.
Sōjōbō (jap. 僧正坊, Sōjōbō) on kuuluisimpia japanilaisia vuorenhenkiä eli tenguja. Sōjōbō elää Kurama-vuorella (jap. 鞍馬山, Kurama-yama), joka sijaitsee Kiotosta luoteeseen. Sōjōbō liittyy kuuluisaan legendaan, jossa se opetti nuorelle Minamoto no Yoshitsunelle kenjutsua, jotta tämä saattoi kostaa Taira-klaanille isänsä surman.
Ushiwaka-marun legendasta on nō-näytelmä Kurama tengu, joka kuuluu Yoshitsunen kroniikkaan eli Gikeikiin (jap. 義経記). Kurama tengussa Ushiwaka-maru on ainoa henkilö, joka ei osoita vastenmielisyyttä temppeliin saapunutta outoa yamabushia kohtaan. Vieras on itse asiassa valepukuinen Sōjōbō, joka ystävystyy pojan kanssa ja alkaa tämän opettajaksi auttaakseen poikaa tämän ahdingossa.
Sōjōbōn on ymmärretty olevan tengujen kuningas tai ainakin omaavan tuhannen tengun voimat. Hänen ilmiasunsa on omintakeinen erakkomunkki yamabushi, jolla on pitkät valkoiset hiukset ja kirkkaan punainen naama. Naamassaan Sōjōbōjolla on vielä tunnusomainen epätavallisen suuri ja pitkä nenä. Merkkinä korkeasta asemastaan tengujen joukossa Sōjōbō kantaa seitsemänsulkaista viuhkaa.
Ýolöten

| Ýolöten |
| --- | --- |
 Hindukušin vesivoimalan konesali. Sergei Prokudin-Gorskin värivalokuva vuodelta 1911.
 Ýolöten
 Koordinaatit: 37°18′1″N, 62°21′31″E 
Valtio:  Turkmenistan
Maakunta:  Maryn maakunta
Piirikunta:  Ýolötenin piirikunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  37 700
Ýolöten on kaupunki ja samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus Maryn maakunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee Murgabjoen suistossa 65 kilometriä Marysta kaakkoon. Kaupungissa arvioitiin olevan 37 700 asukasta vuonna 2024.
Ýolötenista tuli kaupunki vuonna 1939. Sen kautta kulkee Maryn ja Serhetabatin välinen maantie ja rautatie. Kaupungissa on puuvilla-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta sekä puuvillan viljelyn tutkimuslaitos. 1900-luvun alussa rakennettu Hindukušin vesivoimala (1,2 megawattia) on yhä toiminnassa. Lähistöllä porataan maakaasua ja öljyä.
Larry Page (laulaja)

Larry Page vuonna 1972.
Larry Page, syntyjään Leonard Davies, (19. marraskuuta 1936 - 19. huhtikuuta 2024) oli brittiläinen poplaulaja ja äänitetuottaja, joka oli aktiviisena 1950- ja 1960-luvuilla. Hän otti taiteilijanimensä amerikkalaisnäyttelijä Larry Parksin mukaan. Page työskenteli muun muassa The Kinks- ja The Troggs -yhtyeiden tuottajana ja managerina, minkä lisäksi hän johti omia Page One Records- ja Penny Farthing Records -levy-yhtiöitään.
Käännös suomeksi
Niilo Ryhtä

| Niilo Ryhtä |
| --- | --- |
 Niilo Ryhtä vuonna 1976.
Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä
 Paasion I hallitus 27.5.1966 − 31.8.1967  
Edeltäjä:  Esa Timonen
Seuraaja:  Viljo Virtanen
Sisäasiainministeri
 Virolaisen hallitus  12.9.1964 − 27.5.1966  
Edeltäjä:  Arno Hannus
Seuraaja:  Martti Viitanen
Sisäasiainministeri
 Karjalaisen I hallitus 8.2.1963 − 18.12.1963  
Edeltäjä:  Eeli Erkkilä
Seuraaja:  Arno Hannus
Kansanedustaja
 22.7.1948–19.9.1967  
Ryhmä/puolue:  Maalaisliiton eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1906 Tammela
Kuollut: 10. elokuuta 1995 (88 vuotta) Tampere
Ammatti:  agrologi
Tiedot
Puolue:  Maalaisliitto
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:  vääpeli
Niilo Mikael Ryhtä (alk. Knuutila; 26. syyskuuta 1906 Tammela – 10. elokuuta 1995 Tampere) oli suomalainen poliitikko, ministeri ja Oulun läänin maaherra. Hänen puoluekantansa oli Maalaisliitto.
Elämäkerta

Niilo Ryhtä oli lapsuudessaan urheilija, ja hän osallistui syntymäpitäjässään Tammelassa urheiluseuran perustamiseen. Hän valmistui agrologiksi vuonna 1933 ja siirtyi Pohjois-Suomeen. Siellä hän kiinnostui paikallisen maalaisväestön oloista. Hänet valittiin eduskuntaan 1948, ja hän oli ministerinä Karjalaisen, Rafael Paasion sekä Virolaisen hallituksissa vuosina 1963–1967. Hän vaikutti Pohjois-Suomen tieyhteyksien parantamiseen ja erityisesti Kuusamon puhelinverkoston luomiseen. Hänet nimitettiin Oulun läänin maaherraksi vuonna 1967, missä virassa hän oli eläkkeelle asti vuoteen 1973.
Pauli Räsänen (kansanedustaja)

Pauli Emil Räsänen (6. lokakuuta 1935 Suonenjoki – 18. helmikuuta 2017 Oulu) oli suomalainen lääkäri ja poliitikko. Räsänen toimi kansanedustajana vuosina 1966–1979. Hän edusti Oulun läänin vaalipiiriä ja kuului Suomen Kansan Demokraattisen Liiton eduskuntaryhmään.
Räsäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Emil Räsänen ja Impi Onerva Karvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1954 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1963. Räsänen toimi Oulu Oy:n tehtaanlääkärinä 1963, Kempeleen, Oulunsalon ja Hailuodon kunnanlääkärinä 1963–1972 ja terveyskeskuslääkärinä 1972–1977. Hän toimi vuodesta 1977 alkaen yksityislääkärinä Oulussa erikoisalanaan akupunktio.
Räsänen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1968 ja 1978 presidentinvaaleissa. Hän toimi Suomen kansan demokraattisen liiton Oulun piirijärjestön puheenjohtajana ja oli television ohjelmaneuvoston jäsenenä.