stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dassault Super Étendard

| Dassault Super Étendard |
| --- | --- |
 Flottille 17F:n Super Étendard lennossa vuonna 1988.
Tyyppi:  lentotukialushävittäjä rynnäkköhävittäjä
Alkuperämaa:   Ranska
Ensilento:  28. lokakuuta 1974
Valmistusmäärä:  85 
Valmistusvuodet:  1978–1983
Dassault Super Étendard on ranskalaisvalmisteinen lentotukialuksilta toimiva hävittäjäpommittaja. Koneen ensilento tapahtui 28. lokakuuta 1974. Sitä valmistettiin vuosina 1978–1983 yhteensä 85 kappaletta, joista 71 toimitettiin Ranskan ja loput neljätoista Argentiinan merivoimille.
Argentiina käytti koneita Falklandin sodassa, jossa ne upottivat Exocet-ohjuksilla brittiläisen hävittäjän HMS Sheffieldin ja huoltoaluksen SS Atlantic Conveyorin.
Vuosina 1983–1985 Ranska vuokrasi viisi konetta Irakille, jossa ne palvelivat ennen Mirage F1 -toimituksia.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&014.031000014,31 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&09.06000009,60 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.08500003,85 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&029.&&&&0029 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&06460.&&&&006 460 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Snecma Atar 8K-50 -suihkumoottori; &&&&&&&&&&&&&049.&&&&0049 kN
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&01180.&&&&001 180 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01700.&&&&001 700 km
Aseistus
2 × 30 mm tykkiä
2 100 kg kokonaisammustarvikekuorma pommeina tai ohjuksina, 5x ripustuspisteissä/pyloneissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dassault Super Étendard Wikimedia Commonsissa
The Dassault Etendard & Super Etendard
Super Etendards over Afghanistan (Youtube)
http://www.saunalahti.fi/halle/planes/fra/s-etendard.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Käännös suomeksi
Luettelo suomalaisista videopeleistä

Suomen videopeliala 
Suomen videopelialan historia
Videopelikulttuuri Suomessa
Videopelikulttuurin historia Suomessa
Luettelo suomalaisista videopeleistä
Luettelo suomalaisista shareware- ja freewarepeleistä
Suomessa on kehitetty videopelejä kaupallisesti vuodesta 1979 lähtien.
Ensimmäinen suomalainen videopeli on vuonna 1979 Telmacille julkaistu Chesmac. Aktiivinen pelinjulkaisutoiminta alkoi vasta vuodesta 1985, mutta mittakaava oli pientä: esimerkiksi suurin julkaisija Amersoft julkaisi vain alle kymmenen peliä 1980-luvulla. Ensimmäinen kansainvälisille markkinoille julkaistu peli oli Stavros Fasoulasin Sanxion (1986). 1980-luvun innostuksen jälkeen pelejä julkaistiin 1990-luvun puolivälin piikkiä lukuun ottamatta harvakseltaan. Julkaisumäärät kasvoivat huomattavasti 2000-luvun alun mobiilipelihuuman myötä. Seuraava nousukausi alkoi Applen tuotua markkinoille iPhonen.
Suomalaisten videopelien katalogisointia tehneiden Markku Reunasen, Mikko Heinosen ja Manu Pärssisen mukaan luettelosta ei voi tehdä ”täydellisen kattavaa”. Erityinen syy tähän on 2000-luvun alun mobiilipelit, joita yritykset tekivät parhaimmillaan 20 vuodessa. Yritykset eivät ole itse tallettaneet pelihistoriaansa, eikä digitaalisesti jaelluista peleistä ole jäänyt fyysisiä kopioita ostajille. Myös ulkomaille alihankintana tehdyt pelit ovat hankalasti löydettävissä, sillä alkuperäisiä tekijöitä ei välttämättä mainita. Merkittävä aukko on myös Android- ja iOS-laitteille tehdyissä kosketusnäyttöpeleissä.
Luettelo

Ellei toisin mainita, pelien tiedot ovat peräisin Sinivalkoisesta pelikirjasta. Shareware- ja freeware-pelit on listattu erilliseen luetteloon, ellei niitä ole julkaistu myöhemmin uudestaan kaupallisesti.
Luettelo > Star Arcade

Ayo (Android)
Battleships! (iOS, Android, Windows Phone, BB10, Symbian, Maemo, Meego)
Crazy Gardens (iOS, Android, Windows Phone, Symbian, Maemo, Meego)
Diamonds Capture (iOS, Android, Windows Phone, Facebook, Symbian, Maemo, Meego, S40)
Diamonds Paradise (iOS, Android, Windows Phone, Symbian, Maemo, Meego)
Jelly Wars (iOS, Android, Windows Phone, BB10, Symbian, Maemo, Meego)
King of Words ( iOS, Android )
Mancala (iOS, Android, Symbian, Maemo, Meego)
Memory Game (iOS, Android, Symbian, Maemo, Meego)
Reversi (iOS, Android, Symbian, Maemo, Meego)
Rock Paper Scissors (Android)
Spawned (iOS, Android, Symbian, Maemo, Meego)
TicTacToe (iOS, Android, Windows Phone, Facebook, Symbian, Meego, Maemo)
Luettelo > Muut

Floorball League (Prodigium Game Studios: PC)
Hockey Rage (Chairman&Board: Gizmondo)
Lead the Meerkats (Lapland Studio: WiiWare)
Nero 2000 (Bio-Syntax Method Oy; MSX, C-64, IBM PC)
Paintball Manager
Piranha
Santageddon (Riot Entertaintment: PC)
Tietomestari (Weilin+Göös & Ivan Berg Software)
Aiheesta muualla

Videogames.fi, Pelikonepeijoonien ja V2.fi:n ylläpitämä wiki suomalaisista kaupallisesti julkaistuista videopeleistä.
Alec Jeffreys

| Alec Jeffreys |
| --- | --- |
 Alec Jeffreys vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1950 (ikä 75) Oxford, Oxfordshire, Englanti
Kansalaisuus:  Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Merton College, Oxford
Instituutti:  Amsterdamin yliopisto, Leicesterin yliopisto
Tutkimusalue:  perinnöllisyystiede
Palkinnot:  Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä (2005) Royal Societyn 2004 myöntämä Royal Medal Great Briton Award, merkittävin britti vuonna 2006 Copley-mitali 2014
Alec Jeffreys (s. 9. tammikuuta 1950 Oxford, Englanti) on brittiläinen professori. Hän on perinnöllisyystieteen osaston professori Leicesterin yliopistossa.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Jeffreys oli ehdolla Millennium-palkinnon saajaksi 2008. Hän on kehittänyt DNA-tunnistusmenetelmän, jota käytetään tunnistuksessa, rikostutkimuksessa ja isyystutkimuksessa. Löydös nimettiin dna-sormenjäljeksi.
De Havilland Venom

| de Havilland D> H.112 Venom |
| --- | --- |

Tyyppi:  hävittäjäpommittaja
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
de Havilland Venom FB.1 profiilikuvina
De Havilland Sea Venom
de Havilland D.H. 112 Venom ja Sea Venom ovat englantilaisvalmisteisia suihkukäyttöisiä hävittäjäkoneita.  De Havilland Vampiresta kehitetty Venom (suom. "myrkky") toimi maatukikohdista ja Sea Venom oli laivastohävittäjä, joka käytti tukikohtanaan lentotukialuksia.
Suunnilleen samaan aikaan kehitettiin Sea Vixeniä, jonka kehitystyö kohtasi pahoja vaikeuksia. Sekin oli kantaäidin eli Vampiren malliin, niin kutsutusti kaksoispuomirunkoinen. Ohjaamo muistutti kehtoa, ja runko jatkui siivistä jakautuen.
Niin kutsutusta suorasiipisestä Vampire-konetyypistä tämä erosi loivassa kulmassa olevien nuolisiipien johdosta, sekä myös parannellun Goblin-moottorin ansiosta, uusi tyyppi oli nimeltään Ghost. Tämä kasvatti nopeutta 1 030 km/h arvoon vaakalennossa. 
Ghostin versio 105 antoi työntövoimaa 2 336 kg eli 5 150 paunaa.Iso-Britannia käytti tätä konetyyppiä yöhävittäjänä (NF.) sekä hävittäjäpommittajana (FB.). Tämä suihkuhävittäjä hyväksyttiin palveluskäyttöön 1952, jolloin sarjatuotanto aloitettiin. Koelennot tapahtuivat 1950.
Venomin ja Sea Venomin kiinteä aseistus käsitti 4 × 20 mm Hispano-lentokonetykkejä. Siiven alapuolisissa ripustuksissa voitiin kuljettaa raketteja sekä pommeja.
Edelleen tyypistä riippuen saavutettu lakikorkeus vaihteli, ollen maksimissaan 15 000 metriä eli 49 200 jalkaa.
Venom- ja Sea Venom -taistelukoneita käytettiin monessa eri maassa, muiden muassa Ruotsissa, Ranskassa ja Sveitsissä. Tyyppi poistettiin palveluksesta vasta vuonna 1983.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.warbirdalley.com/venom.htm (englanniksi)
http://www.vectorsite.net/avvamp.html (englanniksi)
http://plane-crazy.purplecloud.net/Aircraft/Jets/Venom/de_havilland_venom.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (sisältää paljon kuva-aineistoa artikkelikohteesta)
Hampus Dalström

| Hampus Dalström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1829 Helsinki
Kuollut: 19. maaliskuuta 1882 (52 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  arkkitehti
Vanha ylioppilastalo
Marjaniemen majakka Hailuodossa
Axel Hampus Dalström (22. maaliskuuta 1829 Helsinki – 19. maaliskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Dalström toimi pääasiassa yleisten rakennusten ylihallituksessa eri tehtävissä ja oli vuodesta 1870 sen ylijohtaja. Hän oli yksi johtavista suomalaisista arkkitehdeista 1860- ja 1870-luvuilla. Dalströmin tärkeimmät työt ovat Helsingissä sijaitsevat Vanha ylioppilastalo (1870), ravintola Kappeli (1867) ja Kaartin maneesi (1877). Hänen piirtämänsä rakennukset edustavat tyylisuunnaltaan uusrenessanssia.
Dalströmin suunnitteli useita 1860–1870-luvuilla rakennettuja majakoita.
Elämä

Dalström opiskeli arkkitehtuuria aluksi Tukholman Teknologisessa instituutissa ja Kuninkaallisessa Vapaiden taiteiden akatemiassa. Myöhemmin hän oli Suomen intendentinkonttorin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan tekemällä opintomatkan Ranskaan. Dalström työskenteli 1860-luvun alussa intendentinkonttorissa eli vuodesta 1865 Yleisten rakennusten ylihallituksessa ja nousi sen ylijohtajaksi. Hän joutui jatkuvasti erimielisyyksiin sekä nuorempien arkkitehtien että rakennusten tilaajien kanssa. Edustavuuden ja käytännöllisyyden yhteensovittamattomuus johti ongelmiin esimerkiksi Ateneumin rakennuttamisessa.
Tunnettuja töitä

Ravintola Kappeli, Helsinki 1867
Helsingin Vanha ylioppilastalo 1870
Oulun lyseon laajennus 1874–1875 (yhdessä Florentin Granholmin kanssa)
Kaartin maneesi, Helsinki 1877
Savonlinnan tuomiokirkko 1879
Vanha lääninsairaalan mielisairasosasto, Oulu 1879 (yhdessä Georg Wileniuksen kanssa)
Helsingin Ruotsalainen normaalilyseo 1880
Majakat

Sälskär, Hammarland, 1868
Marjaniemi, Hailuoto, 1871
Ulkokalla, Kalajoki, 1871
Säppi, Luvia, 1873
Sälgrund, Kaskinen, 1875
Hanhipaasi (1879) ja Heinäluoto (1877) Laatokalla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hampus Dalström Wikimedia Commonsissa
Dalströmin työt Helsingissä (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  Musée d'Orsay 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 
Ravintola Kappeli
Michael Curtiz

| Michael Curtiz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Kertész Kaminer Manó
Syntynyt: 24. joulukuuta 1886 Budapest, Itävalta-Unkari
Kuollut: 10. huhtikuuta 1962 (75 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja, näyttelijä
Puoliso:  Lucy Doraine (1918–1923) Lili Damita (1925–1926) Bess Meredyth (1929–1962)
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Michael Courtice, Michael Kertesz, Mihaly Kertesz, Michael Kertész, Mihály Kertész, Kertész Mihály
Aktiivisena:  1912–1961
Tunnetuimmat ohjaukset:  Likakasvoiset enkelit Yankee Doodle Dandy Casablanca Mildred Pierce Kitara kainalossa
Palkinnot
 mm. Oscar-palkinto parhaasta ohjauksesta (1944) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Michael Curtiz, syntymänimeltään Manó Kertész Kaminer, (24. joulukuuta 1886 Itävalta-Unkari – 10. huhtikuuta 1962 Yhdysvallat) oli elokuvaohjaaja, joka ohjasi muun muassa Casablancan ja Hollywood-elokuvan Sinuhe, egyptiläinen, joka perustuu kirjailija Mika Waltarin teokseen Sinuhe egyptiläinen.
Uran alku

Manó Kertész Kaminer – sittemmin Michael Curtiz – aloitti uransa näyttelijänä ja ohjaajana kotimaassaan Unkarissa vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Curtiz jatkoi uraansa ohjaajana Itävallassa ja Saksassa, myöhemmin myös muissa Euroopan maissa.
Hollywood

Curtiz muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1926, kun hänellä oli takanaan 61 Euroopassa ohjattua elokuvaa alle viidessätoista vuodessa.
Yhdysvalloissa hän aloitti työskentelemisen Hollywoodissa elokuvayhtiö Warner Brosille, jonka ”hoviohjaajaksi” hän ryhtyi ja tekikin urallaan elokuvia genrestä kuin genrestä.
Kuuluisimmat teokset

Curtiz ohjasi vuonna 1937 valmistuneen elokuvan Gangsterivalmentaja (Kid Galahad), jonka tähtenä esiintyi hänen luottonäyttelijänsä Humphrey Bogart. Sitä ennen hän oli saanut Oscar-ehdokkuuden Kapteeni Bloodin (Captain Blood) ohjauksesta vuonna 1936. Vuonna 1939 hänet huomioitiin kahdella Oscar-ehdokkuudella kahdesta eri ohjauksesta (Likakasvoiset enkelit (Angels with Dirty Faces) ja Neljän tytön sankari (Four Daughters), ja vuonna 1943 hän sai ehdokkuuden Yankee Doodle Dandy -elokuvan ohjauksesta.
Vuonna 1944 hän voitti parhaan ohjauksen Oscarin tunnetuimmasta teoksestaan, Casablancasta (1942), joka on äänestetty useaan otteeseen maailman parhaaksi elokuvaksi.
Curtizin viimeiseksi merkkiteokseksi jäi vuonna 1958 ilmestynyt Elvis Presleyn tähdittämä Kitara kainalossa (King Creole), joka on valittu useaan otteeseen parhaaksi Presleyn elokuvaksi.
Yksityiselämä

Curtiz avioitui elämänsä aikana kolme kertaa, aina näyttelijättären kanssa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Lucy Doraine vuosina 1918–1923, toinen Lili Damita vuosina 1925–1926 ja kolmas Bess Meredyth, jonka kanssa hän eli aviossa vuodesta 1929 aina kuolemaansa, vuoteen 1962, asti.
Curtiz kasvoi juutalaisessa perheessä. Hänen veljensä David Curtiz toimi hänen apulaisohjaajanaan kahdessa elokuvassa vuonna 1949.
Kirjallisuutta

Rode, Alan K.:  Michael Curtiz : A Life in Film. The University Press of Kentucky, 2017. ISBN 978-0-8131-7391-7.
Aiheesta muualla

Personal photo album of director of Casablanca added to Film Archive collection (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Sähkömekaniikka

Sähkömekaniikka käsittelee ja yhdistää sähkötekniikan ja konetekniikan prosesseja sekä niihin liittyviä laitteita ja komponentteja. Esimerkiksi rele tai sähköinen kirjoituskone on sähkömekaaninen laite.
Sähkömekaniikan tutkimusta tehdään Suomessa mm. Aalto-yliopistossa sekä Tampereen teknillisessä yliopistossa. Niissä tutkitaan muun muassa magneettisten materiaalien erilaisia ominaisuuksia mallintamisen avulla. Lisäksi tutkitaan sähkökoneiden, kuten muuntajien ja sähkömoottorien toimintaa mallintamisen ja mittaamisen avulla.
Geoffrey de Havilland Jr.

Geoffrey Raoul de Havilland Jr. (18. helmikuuta 1910 – 27. syyskuuta 1946) oli de Havilland -lentokonetehtaan pääkoelentäjä. Hän menehtyi vuonna 1943 kuolleen John-veljensä tavoin lento-onnettomuudessa.
Geoffrey de Havilland testasi useimpia toisen maailmansodan loppuaikana tuotettuja de Havillandin lentokoneita. Testikoneisiin kuuluivat ainakin de Havilland D.H.98 Mosquito, D.H.103 Hornet ja D.H.100 Vampire. Geoffrey de Havilland sai Brittiläisen imperiumin komentajan arvon (OBE). Hän menehtyi lentoturmassa, joka tapahtui hänen menettäessään yliäänikoneeksi tarkoitetun koelentokone D.H.108 Swallow’n (numero TG306) hallinnan.
Aiheesta muualla

http://thetartanterror.blogspot.fi/2008/05/geoffrey-raoul-dehavilland-jr-obe-1910.html
http://www.bowbrickhill.com/dehavillandcrash.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.thisdayinaviation.com/25-november-1940-2/
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Dave Davies

| Dave Davies |
| --- | --- |
 Dave Davies vuonna 2002.
Henkilötiedot
Koko nimi:  David Russell Gordon Davies
Syntynyt: 3. helmikuuta 1947 (ikä 78)
Muusikko
Aktiivisena:  1963–
Tyylilajit:  rock, poprock, hard rock
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  The Kinks
Levy-yhtiöt:  Entertainment One Music ja Angel Air Records 
Aiheesta muualla
www.davedavies.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
David Russell Gordon ”Dave” Davies (s. 3. helmikuuta 1947) on brittiläinen rock-muusikko, joka nousi maineeseen veljensä Ray Daviesin johtaman The Kinks -yhtyeen kitaristina.
Dave Davies oli yhtyeen perustamisen aikoihin vielä hyvin nuori. Daviesin kokeilut särjetyn kitarasoundin kanssa antoivat merkittävän herätteen heavy metal -musiikin synnylle. Tunnetuin esimerkki tästä on hitti ”You Really Got Me” (1964).lähde? Daviesin innovatiiviseksi kuvattu kitaransoitto on antanut vaikutteita usean sukupolven muusikoille.
Dave Davies sävelsi joitakin The Kinksin kappaleita, kuten ”Strangers” ja ”You Don’t Know My Name”. Davies on tehnyt myös soololevyjä. Hänen ensimmäinen soolosinglensä ”Death of a Clown” nousi vuonna 1967 Britannian listan kolmanneksi.
David Daviesin poika Russell Davies on myös muusikko ja säveltää elektronista musiikkia Abakus nimellä.
Diskografia

Dave Davies (1980)
Glamour (1981)
Chosen People (1983)
Bug (2002)
Fractured Mindz (2007)
I Will Be Me (2013)
Rippin’ Up Time (2014)
Kirjallisuutta

Davies, Dave: Kink – An Autobiography (1996) Boxtree Limited ISBN 07522 1695 3 (UK)
The Kinks
|  Ray Davies  Dave Davies >  Mick Avory  John Dalton  Gordon John Edwards  Ian Gibbons  John Gosling  Mark Haley  Bob Henrit  Andy Pyle  Pete Quaife  Jim Rodford  |
| --- | --- |
Studioalbumit::  Kinks  Kinda Kinks  Kinks-Size  The Kink Kontroversy  Kinks Kinkdom  Face to Face  Something Else by The Kinks  The Kinks Are the Village Green Preservation Society  Arthur (Or the Decline and Fall of the British Empire)  Lola versus Powerman and the Moneygoround, Part One  Percy  Muswell Hillbillies  Everybody's in Show-Biz – Everybody's a Star  Preservation Act 1  Preservation Act 2  Soap Opera  Schoolboys in Disgrace  Sleepwalker  Misfits  Low Budget  Give the People What They Want  State of Confusion  Word of Mouth  Think Visual  UK Jive  Phobia 
Livealbumit::  Live at Kelvin Hall  One for the Road  Live: The Road  To the Bone 
Kokoelmia::  Greatest Hits!  Well Respected Kinks  Sunny Afternoon  Lola  Golden Hour of The Kinks  The Kink Kronikles  Kinks Greatest Hits  The Great Lost Kinks Album  The Kinks' Greatest – Celluloid Heroes  20 Golden Greats  Come Dancing with The Kinks  Lost & Found (1986–89)  The Singles Collection  The Ultimate Collection  Greatest Hits 1970–1986 
EP:t::  Kinksize Session  Kinksize Hits  Kwyet Kinks  Dedicated Kinks  Kinks  God’s Children  The Kinks Live EP  State of Confusion 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Hovan taistelu

Taistelun muistomerkki
Hovan taistelu käytiin 14. kesäkuuta 1275 Ruotsin kuninkaan Valdemar Birgerinpojan ja hänen veljiensä Maunun ja Eerikin välillä Hovassa nykyisen Gullspångin kunnan alueella. Se päättyi veljien voittoon. Valdemar joutui pakenemaan maasta ja Maunu, myöhemmin lempinimeltään Ladonlukko, nousi kuninkaaksi.
Valtataistelun taustalla oli, että heidän isänsä Birger-jaarli oli elossa ollessaan valinnut kuopuksensa Valdemarin muodolliseksi kuninkaaksi halliten kuitenkin todellisuudessa itse. Birgerin kuoltua Valdemar nousi valtaan, mutta hänen tuhlaileva elämäntyylinsä ja useat avioliiton ulkopuoliset naissuhteet eivät miellyttäneet veljiä. Hyvittääkseen aviorikoksensa kirkon silmissä Valdemar lähti vuonna 1274 pyhiinvaellukselle Roomaan, minä aikana veljet kokosivat armeijan. Palatessaan Ruotsiin Valdemar pyrki oman armeijansa avulla estämään vallankaappauksen, mutta armeijoiden kohtaaminen Hovassa kesäkuussa 1275 päättyi Valdemarin tappioon. Hän pakeni Norjaan, ja Maunu nousi kuninkaaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hovan taistelu Wikimedia Commonsissa
Donald S. Day
Teoksia

Framåt, Kristi stridsmän!. Helsingfors 1944
Onward Christian Soldiers: 1920–1942 Propaganda, Censorship and One Mans Struggle to Herald the Truth. Noontide Press. Newport Beach California 1985
Onward Christian Soldiers: An American Journalist's Dissident Look at World War II. Noontide Press. Newport Beach California 2002
Aiheesta muualla

Yhdysvaltalainen toimittaja ja lehtimies Donald S. Day, valokuva vuodelta 1940. Museovirasto, historian kuvakokoelma (Finna)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Donald S. Day
Käännös suomeksi
Henrik de la Chapelle

Henrik Mikael de la Chapelle (s. 24. tammikuuta 1955) on suomalainen diplomiekonomi ja liikemies, joka tunnetaan julkisuudessa yhtenä Helsingin Jokereiden suurimmista omistajista. Hän asui perheineen Sipoossa.
Liiketoimia ja luottamusasemia

De la Chapelle toimii omistamansa CHC-Invest Oy -yhtiön kautta myös Helsinki International Horse Show’n taustayhtiön BCM Scanhorse Oy:n keskeisenä omistajana sekä hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2002 De la Chapelle perusti yhdessä Harry Harkimon ja Harry Damsténin kanssa Kullo Golf -kentän.
De la Chapelle on myös yksi uuden Anna-käteisautomaattiketjun pääomistajista.. Hän on toiminut Gösta Serlachiuksen taidesäätiön puheenjohtajana vuodesta 2009 lähtien, samoin kuin Albert de la Chapellen taidesäätiön puheenjohtajana.
De la Chapelle tuomittin vuonna 2023 kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä veropetoksesta.
Axel Danielson

Axel Rudolf Danielson
Axel Rudolf Danielson (21. maaliskuuta 1888 Pernaja – 17. lokakuuta 1938) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat puutarhuri Karl Gustaf Danielson ja Emilia Sofia Johansson. Hänen puolisonsa oli Anna Maria Arlander.
Opinnot

Danielson kävi viisi luokkaa Porvoon ruotsalaista lyseota sekä suoritti farmaseuttitutkinnon 1909 ja työskenteli apteekkialalla ennen sotilasuralle lähtemistään.
Jääkäriaika

Danielson liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 28. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen konekiväärikomppaniaan 10. syyskuuta 1916. Danielson pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 18. maaliskuuta 1916. Danielson toimi aluksi tykistöjaoksessa talousaliupseerina. Hän otti osaa ensimmäisen maailmansodan taisteluihin Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Ekkau-Kekkaussa ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Danielson saapui takaisin Suomeen yliluutnantiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin jääkäritykistön 2. patteriin jaosjohtajaksi. Hän otti osaa Länkipohjan, Pitkäjärven, Oriveden, Kangasalan ja Lempäälän taisteluihin sekä Tampereen valloitukseen. 11. huhtikuuta 1918 hänet siirrettiin jääkäritykistöprikaatin 2. ammuskolonnan päälliköksi, jonka mukana otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänet komennettiin Koiviston rannikkotykistön päälliköksi. 11. elokuuta 1919 hänet komennettiin Rannikkotykistörykmentin 5. patteriston komentajaksi ja myöhemmin Russarööhön erillisen patterin päälliköksi. Tehtävistään hän erosi 27. lokakuuta 1920. Tämän jälkeen hän toimi Porvoon kaupungin ja maalaiskunnan suojeluskunnan harjoituspäällikkönä sekä liikemiehenä ja kauppiaana.
Jääkäripataljoona 27:n haupitsijaoksen toinen tykki tuliasemassa miehistöineen Riianlahdella syksyllä 1916.