stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pioneer 4

| Pioneer 4 |
| --- | --- |

Organisaatio:  Nasa
Valmistaja:  Jet Propulsion Laboratory
Tehtävätyyppi:  ohilento
Ohilennot:  Kuu
Kohde:  Kuu
Laukaisu:  3. maaliskuuta 1959 klo 5.10 UTC Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 5
Laukaisualus:  Juno II
Kohteessa:  4. maaliskuuta 1958 klo 10.24 UTC
Tehtävän kesto:  82 h
Massa:  6,08 kg
COSPAR ID::  1959-013A
Pioneer 4 (myös Pioneer IV) oli maaliskuussa 1959 laukaistu Pioneer-ohjelman viides ja Yhdysvaltain Operaatio Monan viides ja viimeinen miehittämätön kuuluotain. Luotain oli Jet Propulsion Laboratoryn valmistama, Nasan laukaisema ja Army Ballistic Missile Agencyn vastuulla ollut. Pioneer 4 matkasi Kuun ohi ja suuntasi aurinkokeskeiselle kiertoradalle, tehden siitä ensimmäisen Yhdysvaltojen luotaimen, joka karkasi Maan painovoimasta. Se oli myös ensimmäinen Yhdysvaltain avaruusluotain, joka teki Kuun ohilennon. Pioneer 4:n oli tarkoitus saavuttaa nämä tavoitteet ensimmäisenä maailmassa, mutta Neuvostoliiton Luna 1 -luotain saavutti tavoitteet ennen Pioneer 4:ää. Lento oli nimeltään Juno IIA-Prime jonka kuuluotain oli Pioneer 4.
Tausta

Neuvostoliiton Sputnik 1:stä tuli 4. lokakuuta 1957 ensimmäinen Maata kiertävä satelliitti. Kolme viikkoa tämän avaruustoiminnan saavutuksen jälkeen Jet Propulsion Laboratoryn (JPL) silloinen johtaja, William Pickering esitti muutaman JPL:n työntekijän kanssa ehdotuksen, jossa Yhdysvallat vastaisivat Neuvostoliiton saavutukseen lähettämällä Jet Propulsion Laboratoryn kehittämän avaruusluotaimen Kuuhun. Ehdotuksen nimi oli Project Red Socks. Siinä todettiin, että Yhdysvaltojen oli ”välttämätöntä” palauttaa "asemansa maailman silmissä tuottamalla merkittävää teknologista editymistä Neuvostoliittoon nähden" avaruustoiminnassa. Pickering halusi ehdotukselleen Yhdysvaltain puolustusministeriön hyväksyvän, että JPL aloittaisi välittömästi yhdeksän rakettilennon sarjan Kuuhun.
Kuuluotainhanke ei edennyt puolustusministeriössä ennen vuoden 1958 alkua, jolloin Yhdysvaltain silloisen puolustusministerin Neil McElroyn 7. helmikuuta 1958 perustaman Yhdysvaltain avaruushankkeista vastaavan Advanced Research Projects Agency silloinen johtaja Roy Johnson halusi ”voittaa Neuvostoliiton kaikin mahdollisin tavoin”. Koska Neuvostoliitto ei ollut vielä laukaissut rakettia Kuuhun, miehittämätön kuuohjelma vaikutti lupaavimmalta keinolta ”voittaa venäläiset” avaruuskilvassa.
27. maaliskuuta 1958 Neil McElroy ilmoitti Yhdysvaltojen laukaisevan viisi kuuluotainta osana kansainvälistä geofysikaan vuotta. Hanke oli nimeltään Operaatio Mona. Kolme ensimmäistä luotainta toteuttaisi Yhdysvaltain ilmavoimat ja kaksi myöhempää Yhdysvaltain maavoimat Wernher von Braunin johdolla. Nasa otti Advanced Research Projects Agencyltä hallintoonsa kuuluotaimet, eli Pioneer-ohjelman lokakuussa 1958.
2. toukokuuta 1958 Yhdysvaltain maavoimien Army Ballistic Missile Agency teki virallisen sopimuksen JPL:n kanssa neljän kuuluotaimen kehittämisestä ja valmistamisesta. Kaksi kuulentoa laukaistaisiin nimillä Juno IIA (laukaisi Pioneer 3 -luotaimen) ja Juno IIA-Prime (laukaisi Pioneer 4 -luotaimen). JPL oli myös vastuussa luotainten paikannusjärjestelmästä sekä laukaisualuksen ylemmistä vaiheista.
Koska Pioneer 3 paloi Maan ilmakehässä eikä päässyt lähelle Kuuta, Pioneer 3:n varakappaleita (sarjanumerot 3 ja 4) muutettiin ja valmisteltiin siten, että toinen niistä voitaisiin laukaista seuraavalla, Juno IIA-Prime -kuulennolla. Myöskin sarjanumero 3 olisi laukaistu samalla lennolla, mutta viime hetken testauksissa ilmenneiden ongelmien vuoksi vain sarjanumero 4 laukaistiin ja sai lopulta nimekseen Pioneer 4.
Matka > Laukaisu

Pioneer 4 -luotain laukaistiin 3. maaliskuuta 1959 kello 5.10 Floridasta, Cape Canaveral Air Force Stationin Launch Complex 5:stä UTC. Laukaisu tapahtui nelivaiheisella Juno II -raketilla, jolla laukaistiin myös Pioneer 3. Luotain sijaitsi raketin neljännen vaiheen kärjessä. Neljä ja puoli minuuttia myöhemmin Maan pakonopeus oli ylitetty.
Ensimmäinen vaihe nosti kantoraketin 113 kilometrin korkeuteen ja saavutti 16 093 km/h:n nopeuden. Viisi sekuntia ensimmäisen vaiheen polttoaineen loppumisen jälkeen ensimmäinen vaihe irroitettiin kantoraketista, jonka jälkeen pienet apumoottorit veivät sen poispäin kantoraketista. 13 sekuntia ensimmäisen vaiheen irroituksen jälkeen Juno II:n nokkakartio irroitettiin raketista.
Kantoraketin toisen vaiheen rakettimoottorit eivät sammuneet odotetusti, minkä seurauksena lennon atsimuutti sekä nousukulma muuttuivat.
Muutama tunti laukaisusta Jet Propulsion Laboratoryn tietokoneet ilmoittivat luotaimen lentoradan olevan suunnitelmien mukainen. 3. maaliskuuta kello 21.05 UTC luotain oli 104 000 kilometrin päässä Maasta.
Matka > Kuun ohilento ja virran loppuminen

4. maaliskuuta kello 10.24 UTC: 41 tunnin jälkeen laukaisusta luotain kulki matalimmillaan Kuun pinnasta. Luotaimen oli suunniteltu kulkevan 32 000 kilometrin korkeudesta Kuun pinnasta, mutta se kulki 58 983 kilometrin korkeudesta. Luotain matkasi Kuun ohi noin 7 226 kilometriä tunnissa. Tämän takia luotaimen valosähköinen sensori ei käynnistynyt, joka oli luotaimen yksi päätavoitteista.
5. maaliskuuta kello 12.34 UTC luotain oli matkannut 487 000 kilometrin päähän Maasta ja samana päivänä kello 21.18 UTC se oli 545 000 kilometrin päässä.
6. maaliskuuta 82 tunnin ja 4 minuutin jälkeen laukaisusta 652 000 kilometrin päässä Maasta kuten odotettiin Pioneer 4:n signaalivoimakkuus alkoi nopeasti heikentyä. Pian sen jälkeen luotaimen paristoista loppui virta ja luotain lakkasi lähettämästä dataa 658 222 kilometrin päästä Maasta. Se oli tuolloin kauimmainen ihmisen tekemän esineen seurantaetäisyys. Lennon insinöörit uskoivat, että Pioneer 4:ää olisi voinut paikantaa 1,1 miljoonan kilometrin etäisyydeltä Maasta, jos luotaimen akut eivät olisi tyhjentyneet.
Luotaimen oli suunniteltu olevan ensimmäinen luotain, joka lentäisi Kuun ohi, mutta Neuvostoliiton Luna 1 saavutti tämän tavoitteen useita viikkoja ennen Pioneer 4:ää. Pioneer 4:stä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen luotain, joka karkasi Maan painovoimasta. Sen oli tarkoitus olla ensimmäinen maailmassa, mutta Luna 1 saavutti tavoitteen ennen Pioneer 4:ää.
Pioneer-ohjelman kaikki edelliset luotaimet olivat tuhoutuneet ennen Kuun läheisyyteen pääsyä.
Matka > Aurinkokeskeinen kiertorata

Kuun ohilennon jälkeen luotain jatkoi matkaansa aurinkokeskeiselle kiertoradalle.
17. maaliskuuta 1959 luotain oli 2 574 950 kilometrin päässä Maasta.
| Kiertoradan kesto | Inklinaatio | Eksentrisyys | Epookki | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 398 päivää | 29,9° | 0,07109 | 3.3.1959 klo 17.11.00 |  |
Toimimaton luotain havaittiin vuonna 1969 aurinkokeskeisellä kiertoradalla.
Matka > Laukaisualus

Pioneer 4 laukaistiin muokatulla nelivaiheisella Juno II -kantoraketilla. Lento oli Juno II:n lentonumero AM-14.
Matka > Laukaisualus > Ensimmäinen vaihe

Kantoraketin ensimmäinen vaihe oli Yhdysvaltain asevoimien muokattu polttoaineenaan RP-1:tä ja nestehappea käyttävä IRBM-ohjus. Se poltti 283,9 litraa polttoainetta sekunnissa. Ensimmäistä vaihetta pidennettiin 0,92 metriä, jolloin raketin pituudeksi tuli 16,84 metriä. Muokkauksen seurauksena ensimmäisen vaiheen Rocketdyne S3D -rakettimoottorin polttoaika pidentyi 20 sekunnista 182 sekuntiin.
Matka > Laukaisualus > Ylemmät vaiheet

Juno II:n toisella vaiheella oli yhteensä 11 JPL:n rakettimoottoria. Moottorit oli aseteltu kehän muotoon. Kolmas vaihe koostui kolmesta kehän muotoon asetetusta rakettimoottorista. Kolmas vaihe syttyi 9 sekuntia toisen vaiheen syttymisen jälkeen. Neljäs vaihe koostui yhdestä rakettimoottorista. Neljännen vaiheen kärjessä sijaitsi Pioneer 4.
Juno II:n lasikuitupinnoitettu alumiinista valmistettu nokkakartio peitti Pioneer 4:n ja laukaisualuksen ylemmät vaiheet.
Tehtävät

Luotaimen tehtäviä olivat:
mitata säteilyä Van Allenin vyöhykkeen uloimmilla alueilla.
testata luotaimen valosähköisen sensorin mekanismin toimivuutta.
Rakenne

Luotaimen rakenne oli samanlainen, kuin edeltäjänsä, Pioneer 3:n. Ainoat erot Pioneer 4:n edeltäjään oli paranneltu telemetriajärjestelmä ja toisen Geiger–Müller-putken päälle asennettu lisäsuoja.
Pioneer 4 oli kartion muotoinen: pituudeltaan 51 cm sekä halkaisijaltaan 23 cm pitkä. Kartion päällä oli ohut lasikuitusuoja. Se oli päällystetty kullalla tehden luotaimesta sähköä johtavan. Lasikuitusuoja oli maalattu valkoiseksi lämpötilan pitämiseksi 10–50 celsiusasteessa. Muuten luotaimen paristot olisivat lakanneet toimimasta.
Kartion päädyssä oli pieni anturi, joka yhdessä kartion kanssa toimi antennina.
Luotain sai virtansa 18 elohopeaparistoista, jotka olivat kartion pohjassa kehän muotoon aseteltuina.
Kartion keskellä oli muun muassa 500 grammaa painava UHF-lähetin. Se lähetti 0,1 watin vaihemoduloidun signaalin 960,05 MHz taajuudella.
Luotaimella oli mukana valosähköinen sensori. Se oli varustettu kahdella valokennolla, jotka laukeaisivat Kuun valon osuessa kennoihin. Tämä ei koskaan toteutunut, koska luotain oli liian kaukana Kuusta. Sensori oli näkyvillä paristojen keskellä, luotaimen pohjassa. Sensorin lauetessa luotaimen kamera olisi käynnistynyt ottaen kuvan Kuusta, mutta JPL vaihtoi kameran kahteen Geiger–Müller-putkeen, jotta luotain pystyisi keräämään tietoa Maan ja Kuun välisestä säteilystä. JPL säilytti valosähköisen sensorin luotaimessa, jotta sen toimivuutta voitaisiin testata.
Mukana oli myös mekanismi, joka koostui kahdesta painosta, jotka kelautuivat kahden 150 cm langan päähän, kun ne laukaistiin ajastimella kymmenen tunnin jälkeen laukaisusta. Painot oli suunniteltu hidastamaan luotaimen pyörimistä, joka teki luotaimesta stabilisoidun. Mekanismi hidasti Pioneer 4:n pyörimisnopeutta 400 kierroksesta minuutissa 6 kierrokseen minuutissa.
Luotain painoi 6,08 kilogrammaa.
Rakenne > Tutkimuslaitteisto

Kaksi Geiger–Müller-putkea
Anton 302- ja Anton 213 -tyypin Geiger–Müller-putkia käytettiin Maan ympärillä olevan säteilyn tutkimiseen. Mittarit sijaitsivat luotaimen sisällä, sen keskiosassa. Ne oli asennettu ohuen lasikuituisen kotelon sisään mittalaitteiden suojaamiseksi sekä niiden mittausalueen maksimoimiseksi. Toinen eroista Pioneer 4:n ja -3:n välillä oli, että Pioneer 4:ään oli asennettu lisäsuoja Anton 213 -tyypin Geiger–Müller-putkeen. Geiger–Müller-putket olivat Iowan yliopiston sekä Jet Propulsion Laboratoryn vastuulla.
Tieteellinen anti

Pioneer 4 havaitsi Van Allenin ylemmän vyöhykkeen voimakkuuden muuttuneen Pioneer 3:n mittausten jälkeen (johtuen luultavasti vastikään tapahtuneesta auringonpurkauksesta). Luotain myös antoi viitteitä, että Van Allenin vyöhykkeellä saattaisi olla kolmas vyöhyke.
Paikannusjärjestelmä

Jet Propulsion Laboratory oli vastuussa Pioneer 4:n paikannusjärjestelmästä. JPL:n aikaisempaa Microlock-järjestelmää oli käytetty Explorer -satelliittien paikannukseen, mutta Microlock-järjestelmän kantama ei riittänyt kuuluotainten vaadituille etäisyyksille Maasta, joten JPL:n täytyi suunnitella uusi paikannusjärjestelmä Pioneer-luotaimille. JPL:n uuden paikannusjärjestelmän nimeksi tuli Tracking And Communication (Extraterrestial) (lyh. TRAC(E)). Se toimi 960,05 MHz:n taajuudella.
Pioneer 4:ää paikannettiin JPL:n rakentamalla vuonna 1958 avatulla 26 metrisellä antennilla Goldstonesta, Mojaven aavikolta, Kaliforniasta. Antennia kutsutaan nimillä Pioneer Station ja Deep Space Station 11 eli DSS-11. Se oli ensimmäinen osa Nasan Deep Space Networkia. Alue valittiin maa-aseman paikaksi sen vähäisen taustakohinan sekä radiohäiriöiden takia. Luotainta paikannettiin myös Floridan Cape Canaveralissa ja Puerto Ricon Mayaguezissa sijaitsevilla maa-asemilla sekä Englannissa sijaitsevan Manchesterin yliopiston Jordrell Bankin radioteleskoopilla. Maa-asemat oli yhdistetty toisiinsa radion ja lankapuhelimien välityksellä. Maa-asemat lähettivät tietoa luotaimesta Kalifornian Pasadenassa sijainneeseen tiedonkäsittelykeskukseen. Kokoonpanoon kuului lisäksi Pasadenassa sekä Cape Canaveralissa sijainneet viestintäkeskukset. RAND Corporationin Kalifornian Santa Monicassa ollut tietokone toimi tiedonkäsittelykeskuksen varajärjestelmänä.
Luotaimen ensimmäisten neljän minuutin ajan pelkästään Floridan asema vastaanotti luotaimen signaalin. Kun luotain oli yli 161 000 kilometrin päässä Maasta pelkästään Jordrell Bankin radioteleskooppi sekä DSS-11 vastaanottivat luotaimen signaalin.
TRAC(E):n Pioneer 4:n lennon aikaista suorituskykyä on kuvailtu ”erittäin tyydyttäväksi”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia
Poikkileikkauskuva Pioneer 4:stä (englanniksi)
Pioneer 4:n lentoreitti (englanniksi)
Videoita
Time and Space – Nasan ja JPL:n video Pioneer 4:stä (englanniksi)
Pioneer-ohjelma
Pioneer 0
Pioneer 1
Pioneer 2
Pioneer 3
Pioneer 4
Pioneer P-1 (W)
Pioneer P-3 (X)
Pioneer P-30 (Y)
Pioneer P-31 (Z)
Pioneer 5 (P-2)
Pioneer 6, 7, 8 ja 9
Pioneer E
Pioneer 10
Pioneer 11
Pioneer H
Pioneer Venus -ohjelma
| n k Kuun valloituksen aikajana |
| --- | --- |
  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia

  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia
William Pickering, Jet Propulsion Laboratoryn entinen johtaja.
Pioneer 4:n laukaisu kuvattuna Nasan komentokeskuksessa.
Pioneer 4:n laukaisu Juno II -raketilla vuonna 1959.
Wernher von Braun (seisomassa takapenkillä) juhlimassa Pioneer 4:n laukaisua hänen kahden tyttärensä kanssa Alabaman Huntsvillessä 4. maaliskuuta 1958.
Englanninkielinen uutisfilmi Pioneer 4:stä.
Juno II laukaisualustalla hyötykuormanaan Pioneer 4.
Pioneer 4:n kopio kartio sekä pohja irroitettuna toisistaan. Kartion alapuolella näkyy elohopeaparistot
Vasemmalta oikealle: Wernher von Braun, Kurt Debus, tunnistamaton henkilö, James Van Allen ja tunnistamaton henkiö keskustelemassa Pioneer 4:stä. Kuvassa näkyy Pioneer 4 kahdessa osassa: vasemmalla elohopeaparistot ja oikealla luotain.
Kuva DSS 11:stä 20. lokakuuta 1958.
StB

StB:n entinen päämaja Prahassa.
StB (tšek. Státní bezpečnost, slovakiksi Štátna bezpečnosť eli ŠtB, ’Valtiollinen turvallisuus’) oli Tšekkoslovakian sosialistisen tasavallan kommunistinen salainen poliisi, joka toimi vuodesta 1945 vuoteen 1990 asti, jolloin se hajotettiin. Sen erikoisaloina olivat vakoilu ja vastavakoilu sekä kommunismin vastaisten aktiviteettien tutkinta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta StB Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki
Josep Nuorela

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 19. kesäkuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: , Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: VPS
Pelinumero: 2
Junioriseurat
-2020: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2021- | VPS Akatemia | 58 | (10) |
| 2021- | VPS | 21 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 79 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18.3.2025.
Josep Nuorela (s. 19. kesäkuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija. Nuorela edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa.
Seuraura

Nuorela on turkulaisen FC Interin kasvatti. Hän pelasi seurassa A-poikiin asti. Vuonna 2018 Nuorela pääsi osaksi Suomen U19 maajoukkueleiriä, muttei pelannut maajoukkueelle pelejä. Nuorela ei pelannut Interille yhtään virallista ottelua miesten joukkueissa, pelaten vain kaksi harjoitusottelua.
Nuorela siirtyi Vaasan Palloseuraan samaan aikaan kun hänen isänsä aloitti seurassa apuvalmentajan sekä akatemiajoukkueen pääjalmentajan työn. Nuorela teki ammattilais debyyttinsä Ykkösessä kaudella 2021 hänern tultua penkiltä Turun Palloseuraa vastaan pelatussa pelissä. Nuorela sai VPS:n akatemiajoukkueessa suurempaa vastuuta ja hänet valittiin joukkueen vuoden pelaajaksi 2022. Nuorela teki Veikkausliiga debyyttinsä kaudella 2022 AC Oulua vastaan.
Yksityiselämä

Josep Nuorela on Vaasan Palloseuran päävalmentajan Jussi Nuorelan poika, sekä jalkapalloilija Luka Nuorelan vanhempi veli.
Benjamin Peltonen

| Benjamin Peltonen |
| --- | --- |
 Benjamin Peltonen YleXPopissa Lahdessa kesäkuussa 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Benjamin
Laulukielet:  englanti, suomi
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  teini-pop, pop
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland (2014–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Niclas Benjamin Peltonen (s. 15. huhtikuuta 1997) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä, joka tuli alun perin tunnetuksi kuvien jakopalvelu Instagramista, jossa hänen vuonna 2012 avaamallaan profiililla on lähes 300 000 seuraajaa.
Ura

Benjamin solmi toukokuussa 2014 levytyssopimuksen Warner Music Finland -levy-yhtiön kanssa. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä ”Underdogs” 8. syyskuuta 2014. Se menestyi Suomessa kohtalaisesti sijoittuen muun muassa singlelistan kymmenenneksi. Maaliskuussa 2015 kappale soittolistattiin myös espanjalaiselle Los 40 Principales -radiokanavalle. Peltosen ensimmäinen EP Square One julkaistiin toukokuussa 2015.
Yle Areenassa esitettiin kevään 2015 aikana Peltosesta kertova 20-osainen dokumenttisarja Alaston päiväkirja: Benjamin Peltonen. Yle TV2 esitti samannimisen pitkän dokumentin hänestä 3. toukokuuta 2015.
Esikoisalbuminsa Fingerprints Peltonen julkaisi 15. huhtikuuta 2016. Albumi nousi Suomessa Suomen virallisen albumilistan 17. sijalle. Espanjan albumilistalla se nousi kolmanneksi.
Syksyllä 2016 hän kilpaili MTV3-kanavan Tähdet, tähdet -kilpailussa, jossa kilpailijat esittivät viikoittain vaihtuvan musiikkigenren mukaisia kappaleita. Hän putosi kilpailusta juuri ennen semifinaalia ja sijoittui kilpailussa neljänneksi.
Elokuussa 2018 hän julkaisi ensimmäisen suomenkielisen singlensä ”Naarmuja”. Kappaleella on mukana myös rap-artisti Ibe. ”Naarmuja” ja sitä seurannut ”Juon sut pois” -single striimasivat platinaa. Alkuvuoteen 2020 mennessä oli julkaistu myös neljä muuta suomenkielistä singleä, jotka kuitenkin menestyivät huonommin.
Elokuussa 2020 julkaistu ”WWW”-kappale oli ensimmäinen single syyskuussa 2020 julkaistulta Someveteraani-konseptialbumilta. Albumin teemoja ovat muun muassa Peltosen historia ”sometähtenä” sekä 2020-luvun internetin ilmiöt ja haasteet.
Kesällä 2022 julkaistu ”Gay”-kappale kasvoi isoksi ilmiöksi Tiktok-palvelussa. Siitä julkaistiin palvelussa aluksi vain kertosäe, jonka jälkeen yleisö alkoi vaatia siitä kokonaista versiota. Kokopitkä versio kappaleesta ja musiikkivideo tuotettiin valmiiksi yhden päivän aikana.
Peltonen osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2023 kappaleella ”Hoida mut”, mutta sijoittui kilpailussa viimeiselle sijalle.
Yksityiselämä

Peltonen syntyi Turussa vuonna 1997, mutta kasvoi Kaarinassa. Hänen vanhempansa halusivat, että hän kävisi ruotsinkielistä koulua Turussa. Vuonna 2014 hän julkaisi ensimmäisen singlensä "Underdogs", ja muutamaa vuotta myöhemmin Peltonen päätti lopettaa lukion, Katedralskolanin, keskittyäkseen täysin musiikkiin. 3. heinäkuuta 2021 järjestetyssä Pride Helsinki -juhlakonsertissa esiintynyt Benjamin ilmoitti suorassa lähetyksessä olevansa homoseksuaali. Hän on joulukuussa 2022 julkisesti kertonut, että hänellä on poikaystävä.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista>  Albumilista | Lista>  Promusicae | Myynti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Fingerprints |  Julkaistu: 15. huhtikuuta 2016  Formaatti: CD, digitaalinen  Levy-yhtiö: Warner Music Finland | #17  | #3  | – |
| Someveteraani |  Julkaistu: 25. syyskuuta 2020  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Warner Music Finland | #21  | – | – |
Diskografia > EP:t

| Nimi | Julkaisutiedot |
| --- | --- |
Square One:  Julkaistu: 29. toukokuuta 2015  Formaatti: CD, digitaalinen  Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Singlelista  | Radiolista  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | ”Underdogs” | 10 | 53 | Square One |
| 2014 | ”Unbreakable” | – | – | Square One |
| 2015 | ”Young And Restless” | – | 68 | Square One |
| 2016 | ”Body” | – | 88 | Fingerprints |
| 2016 | ”Hold On” | – | – | Fingerprints |
| 2016 | ”Man On the Moon” (feat. Sweet California) | – | – | Fingerprints |
| 2016 | ”To Be With You” | – | – | Fingerprints |
| 2017 | ”Bad Luck Love” | – | – |  |
| 2018 | ”Naarmuja” | 3 | – |  |
| 2018 | ”Juon sut pois” | 2 | – |  |
| 2019 | ”Tanssin yksin” | 17 | – |  |
| 2019 | ”Orgasmi” | 20 | – |  |
| 2019 | ”Näytä mulle ne” | 20 | – |  |
| 2020 | ”Kaksi kotia” | – | – |  |
| 2020 | ”WWW” | – | – | Someveteraani |
| 2020 | ”TikTok” | – | – | Someveteraani |
| 2021 | ”Kunnes sammutaan” (Benjamin & Vesta) | 19 | – |  |
| 2022 | ”N-Y-T” | – | – |  |
| 2022 | ”Gay” | 10 | – |  |
| 2023 | ”Hoida mut” | 7 | 30 |  |
| 2023 | ”Minä-minä-maa” | 30 | 20 |  |
| 2023 | ”Persikan perään” | – | – |  |
| 2023 | ”Uutta exää” | – | – |  |
| 2024 | ”Paremmin ku kukaan muu” (Benjamin & Bess) | 13 | 1 |  |
| 2024 | ”Kuollut liekki” | – | 94 |  |
| 2025 | ”Tommi (Seksipommi)” | 10 | 88 |  |
Diskografia > Musiikkivideot

”Underdogs” (2014)
”Unbreakable” (2014)
”Young And Restless” (2015 – ohj. Joonas Kenttämies)
”Body” (2016 – ohj. Hannes Honkanen)
”Man on the Moon” (2016)
”Juon sut pois” (2018 – ohj. Karim Saheb)
”Gay” (2022 – ohj. Kaverikarim)
Aiheesta muualla

Benjamin Peltonen Instagramissa
/ Benjamin Peltonen Facebookissa
Benjamin Peltonen Twitterissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Hufvudstadsbladet 2
Kirsi Salo

Kirsi Salo (s. 7. helmikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen televisiopersoona ja hyvinvointivalmentaja. Hän luennoi ja kurssittaa hyvinvoinnin teemoista ja on tehnyt Suomen ensimmäisen tantrisen verkkokurssin pareille. Salo on tuonut Suomessa voimakkaasti esiin tantran hyötyjä emotionaalisen eheytymisen työvälineenä.
Salo on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Aiemmin hän on työskennellyt rahoitusalalla, muun muassa osakkaana GF Money Oy:ssä sekä talousvalmentajana nettivälittäjä Nordnetissä. Hän aloitti uransa MTV3-kanavan Talousuutiset-ohjelmassa ja siirtyi myöhemmin Neloselle uutistenlukijaksi. Vuonna 2002 MTV3:lla alkoi Salon juontama Heikoin lenkki -visailuohjelma, jota jatkettiin kolme vuotta. Se keräsi parhaimmillaan yli 700 000 katsojaa. Heikoimmassa lenkissä Salolla oli kärkäskielisen juontajan rooli.
Vuonna 2006 Kirsi Salo juonsi Sub-televisiokanavalla Baari-ohjelmaa. Syksyllä 2007 hän aloitti televisioruutuihin palanneen Tupla tai kuitti -ohjelman emäntänä. Salon viimeisin ohjelma on Nelosen tositelevisiosarja Kirsi ja himoshoppaajat, jossa hän Terhi Majasalmen kanssa auttaa ihmisiä huolehtimaan taloudestaan.
Salo on ollut kihloissa rockmuusikko Sammy Aaltosen kanssa. Pariskunnalla on kaksi yhteistä poikaa.
Vuonna 2017 Kirsi Salo kertoi ostaneensa talon ja maata Kolumbiasta ja perustavansa sinne ekokylän ja hyvinvointikeskuksen. Sittemmin Kirsi Salo on luopunut Kolumbian ekokylästä ja perustanut Juvalle Onnellisten kylän. Hän kertoo eronneensa suhteesta vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kirsi Salon verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirsi Salo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle