stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sukupuolivähemmistöjen syrjintä

Sukupuolivähemmistöjen syrjintä tarkoittaa sukupuolivähemmistöön kuuluvien ihmisten systemaattista syrjintää ja asettamista muuta väestöä huonompaan asemaan. Syrjinnän syinä voivat olla esimerkiksi yksilön transfobia tai valtion lainsäädännölliset asetukset.
Aktiivisen syrjinnän seurauksena sukupuolivähemmistöön kuuluvat kokevat usein vähemmistöstressiä. Syrjinnän kohteeksi joutuminen voi aiheuttaa esimerkiksi arvottomuuden ja ulkopuolisuuden tunnetta, joka pahimmillaan näkyy transsukupuolisten muita korkeampana itsemurhariskinä. Suomalaisista transnuorista 56–68 % on ajatellut itsemurhaa ja Yhdysvalloissa noin 40% transsukupuolisista on yrittänyt tappaa itsensä.
Kansainvälistä homofobian, transfobian ja bifobian vastaista päivää vietetään vuosittain 17. toukokuuta. Transsukupuolisia syrjitään ja häirintään osittain siksi, että heidän ajatellaan olevan homoseksuaaleja. Tämä saattaa osittain johtua siitä, että T eli trans on osa LGBT-lyhennettä. Transnaiset kokevat että miehet hermostuvat maskuliinisuudesta kohdatessaan transnaisen.
Syrjinnän eri muotoja

Translapset ja -nuoret kokevat kotona, harrastuksissa ja koulussa enemmän syrjintää, kiusaamista tai väkivaltaa kuin cis-sukupuoliset nuoret, ja kärsivät sen vuoksi enemmän masennuksesta, ahdistuneisuudesta, yksinäisyydestä ja itsetuhoisista ajatuksista.
Transsukupuolisilta usein vaaditaan "läpi menemistä," eli ominaisuutta, jossa hänen oletetaan olevan cis-sukupuolinen ilman, että hänen tunnistetaan olevan trans. Läpi menemisen vaatimusta on kritisoitu ajatuksesta, että transihmisten tulisi pyrkiä piilottamaan transtaustansa, sekä sen ylläpitämästä käsityksestä siitä, että esimerkiksi transnainen olisi nainen vasta sitten kun hän "menee läpi" cis-naisesta.
Binäärisessä, cisnormatiivisessa yhteiskunnassa muunsukupuoliset jäävät usein ulkopuolisiksi ja näkymättömiksi. Vain kahteen sukupuoleen jaettu yhteiskunta, jossa niin vessat, urheilu harrastukset kuin terveystiedotkin ovat merkitty ja jaettu binäärisesti, muunsukupuoliset jäävät helposti yhteisöjen ulkopuolelle. Esimerkiksi urheilussa käytettävä jako miesten ja naisten sarjoihin tai joukkueisiin syrjii muunsukupuolisia ja intersukupuolisia. Ratkaisuksi on ehdotettu esimerkiksi olympialaisissa kolmannen sukupuolen lisäämistä uudeksi sarjaksi, tai sukupuolitetun jaon poistamista kokonaan.
Transsukupuolisten osallistuminen sukupuolen perusteella jaettuihin urheilusarjoihin on herättänyt paljon vastustusta. Vihaa on kohdistunut lähinnä vain transtaustaisiin naisurheilijoihin. Transsukupuoliset ovat saaneet osallistua olympialaisiin vuodesta 2004 lähtien, mutta päätös herätti vastarintaa vasta vuonna 2021, kun Laurel Hubbard oli ensimmäinen olympialaisiin osallistunut transihminen.
LGBTQ+- ja feminismiyhteisöissä on ollut 2010-luvulla kasvussa aatteen sekä järjestöjen määrä, jotka jättävät transsukupuoliset heidän ajamiensa arvojen ulkopuolelle. Transsukupuoliset ulkopuolelle jättävästä feminismistä käytetään lyhennettä TERF. Transsukupuoliset sateenkaariyhteisöistä sulkevat ryhmät yleensä tiputtavat transihmisiin viittaavan T-kirjaimen pois HLBT-kirjain lyhenteestä. Trans ry. on katsonut, että Helsinki Pride kohtelee eriarvoisesti transtaustaisia ja varsinkin  muunsukupuolisia henkilöitä.
Viharikokset

Transihmisiin kohdistuu sukupuolensa vuoksi enemmän väkivaltaa ja sen uhkaa kuin cis-sukupuolisiin. Transihmisistä rodullistetut ovat kaikista eniten väkivallan ja viharikosten kohteina. Intersektionaalisuuden mukaan mitä useampaan vähemmistöön ihminen kuuluu, sitä isompi riski hänellä on kokea syrjintää ja väkivaltaa. Erään yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan rodullistetut transihmiset kokevat kuusi kertaa enemmän poliisiväkivaltaa kuin valkoiset cis-sukupuoliset.
Transgender Europe on kerännyt vuodesta 2008 lähtien maailmanlaajuisesti tietoa murhatuista transihmisistä ja heidän lukumääristään. Vuonna 2020 rekisteröitiin 350 transihmisen murhaa, joista 343 oli transnaisia tai transfeminiinejä. Luvut ovat todennäköisesti suurempia tilastoinnin perustuessa raportointiin.
20. marraskuuta vietetään kansainvälistä transihmisten muistopäivää, (eng. transgender day of remembrance, TDOR) jonka tarkoitus on pysähtyä kunnioittamaan viharikosten uhreina menehtyneiden transsukupuolisten muistoa. Päivää on vietetty vuosittain vuodesta 1999 lähtien.
Laki

Suomessa translaki vaatii sukupuoltaan korjaavalta ihmiseltä täysi-ikäisyyttä, lisääntymiskyvyttömyyttä, lääketieteellisiä ja psykologisia tutkimuksia, aviottomuutta sekä Suomen kansalaisuutta tai vakituista asuinpaikkaa Suomessa. Suomi on saanut lukuisia huomautuksia esimerkiksi Euroopan neuvostosta, ihmisvaltuuskunnasta ja perustuslain asiantuntijoilta koskien transihmisten perusoikeuksien, kehollisen koskemattomuuden sekä itsemääräämisoikeuden rikkomista.
Suomessa on käytössä kaksi juridista sukupuolta, mies ja nainen, joka jättää muunsukupuoliset ja intersukupuoliset sukupuolen mukaisen oikeudellisen tunnustuksen ulkopuolelle. Kolmas juridinen sukupuoli tunnustaisi sukupuolen moninaisuuden sekä vahvistaisi itsemääräämisoikeutta. Myös sukupuolen juridisen vaihtamisen prosessia ja vaatimuksia on kritisoitu perus ihmisoikeuksia sortaviksi.
Suomessa on käytössä myös niin kutsuttu "transrekisteri," joka on merkintä väestötietojärjestelmässä, joka kertoo rekisteröidyn olevan transsukupuolinen. Merkintä tehdään ihmisistä, jotka ovat korjanneet juridisen sukupuolensa sukupuoli-identiteettiään vastaavaksi. Transrekisteriä on kritisoitu mahdollisena turvallisuusriskinä vainon tai muun rikoksen kohteiden valikointiin esimerkiksi ääriliikkeiden toimesta.
Vuonna 2020 maailmassa oli kolmetoista valtiota jotka kriminalisoivat transsukupuolisuuden rankaisemalla siitä esimerkiksi vankilalla, väkivallalla tai kuolemantuomiolla. Valtiot olivat Brunei, Gambia, Indonesia, Jordan, Kuwait, Libanon, Malawi, Malesia, Nigeria, Oman, Etelä-Sudan, Tonga ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat.
Tasa-arvovaltuutetun toiminta

Suomessa tasa-arvovaltuutettu valvoo tasa-arvolakia ja edistää sukupuolten tasa-arvoa antamalla asiaa koskevia lausuntoja. Lain tarkoituksena on "estää sukupuoleen perustuva syrjintä ja edistää naisten ja miesten välistä tasa-arvoa sekä tässä tarkoituksessa parantaa naisten asemaa erityisesti työelämässä. Lain tarkoituksena on myös estää sukupuoli-identiteettiin tai sukupuolen ilmaisuun perustuva syrjintä."SDK 609/1986
Esimerkiksi lausunnossa TAS 89/2023 (annettu 21. helmikuuta 2023) tasa-arvovaltuutettu totesi, että  koululla oli tasa-arvolain nojalla velvollisuus kieltää oppilastyö, jossa väitettiin, että sukupuolia on vain kaksi. Vuonna 2022 tasa-arvovaltuutettu antoi 27 lausuntoa.
Ramón Antonio Linares Sandoval

Ramón Antonio Linares Sandoval (s. 26. joulukuuta 1936 San Carlos) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Valencia en Venezuelan hiippakuntaan 28. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Puerto Cabellon hiippakunnan johtoon 5. heinäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Alí Lebrún Moratinos, jota avustivat Jorge Liberato Urosa Savino ja Antonio Arellano Durán.
Linares Sandoval sai 16. heinäkuuta 2002 nimityksen Barinasin piispaksi.
RT-20

RT-20, SS-15 Scrooge
RT-20 (RT-20P) eli Naton nimeämänä SS-15 Scrooge (SS-X-15, SS-XZ-15) oli Neuvostoliiton mannertenvälinen ohjus kylmän sodan aikana. Ohjuksessa oli sekä kiinteä ensimmäinen että nestemäinen rakettivaihe. Ohjus on nähty Punaisen torin paraatissa. Sen kehittely alkoi joskus vuonna 1964, mutta projekti keskeytettiin 1969 ennen ohjusten käyttöönottoa.
Venäläisten mukaan ohjuksen tarkkuus oli 2 000–4 000 metriä, läntisten tietojen mukaan 600–1 800 metriä. Ydinkärki 0,55 tai 1,5 megatonnia, kärjen paino 545 tai 1 410 kg, vastaava kantomatka 11 000 tai 7 000–8 000 km kärjestä riippuen.
Aiheesta muualla

FAS RT-20P
SS-X-15 (Arkistoitu – Internet Archive)
Globalsecurity RT-20P
RT20 Russianspaceweb
TR20P Astronautix
military.cz RT20p
Skyrocket RT20p
Venäjän ja aikaisemman Neuvostoliiton maasta maahan -ohjukset
SS-designaatio:

SS-1 Scunner |
SS-1 Scud |
SS-2 Sibling |
SS-3 Shyster |
SS-4 Sandal |
SS-5 Skean |
SS-6 Sapwood |
SS-7 Saddler |
SS-8 Sasin |
SS-9 Scarp |
SS-10 Scrag |
SS-11 Sego |
SS-12 Scaleboard |
SS-13 Savage |
SS-14 Scamp\Scapegoat |
SS-15 Scrooge |
SS-16 Sinner |
SS-17 Spanker |
SS-18 Satan |
SS-19 Stiletto |
SS-20 Saber |
SS-21 Scarab |
SS-22 Scaleboard |
SS-23 Spider |
SS-24 Scalpel |
SS-25 Sickle |
SS-26 Stone |
SS-27 Stalin/Sickle B |
RS-28 Sarmat |
RS-24 |
RT-2

RT-2, joka tunnetaan lännessä paremmin nimellä SS-13 Savage.
RT-2 (SS-13 Savage tai venäläisittäin 8K98) oli Neuvostoliiton ensimmäinen kiinteäpolttoaineinen ohjuskenen mukaan?. Näitä ohjuksia oli siiloissa 1969–1996. Ohjus muistutti jossain määrin Minuteman III-ohjusta, ja siinä oli yksi 750 kilotonnin ydinkärki, joka painoi 500 kg. Se oli ns. kolmannen sukupolven venäläinen mannertenvälinen ohjus. Tämä ohjus kehitettiin aikaisemmasta RT-2-sarjasta. Vain noin 60 ohjusta valmistui.
Kahdesta RT-15:n ylemmästä vaiheesta kehitettiin RT-15-tyypin liikkuva IRBM.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
FAS RT-2
Globalsecurity RT-2
Missilethreat RT-2 (Arkistoitu – Internet Archive)
Venäjän ja aikaisemman Neuvostoliiton maasta maahan -ohjukset
SS-designaatio:

SS-1 Scunner |
SS-1 Scud |
SS-2 Sibling |
SS-3 Shyster |
SS-4 Sandal |
SS-5 Skean |
SS-6 Sapwood |
SS-7 Saddler |
SS-8 Sasin |
SS-9 Scarp |
SS-10 Scrag |
SS-11 Sego |
SS-12 Scaleboard |
SS-13 Savage |
SS-14 Scamp\Scapegoat |
SS-15 Scrooge |
SS-16 Sinner |
SS-17 Spanker |
SS-18 Satan |
SS-19 Stiletto |
SS-20 Saber |
SS-21 Scarab |
SS-22 Scaleboard |
SS-23 Spider |
SS-24 Scalpel |
SS-25 Sickle |
SS-26 Stone |
SS-27 Stalin/Sickle B |
RS-28 Sarmat |
RS-24 |
RT-23 Molodets

Junasta laukaistava RT-23 Pietarin rautatiemuseossa.
RT-23 Molodets eli SS-24 Scalpel on Venäjän viidennen sukupolven mannertenvälinen ohjus. Nämä 10-kärkiset ohjukset on nyttemmin vedetty pois käytöstä. Ohjuksesta ehdittiin kehittää monta versiota. Ohjuksen kantomatka 10000 kilometriä ja osumatarkkuus noin 150–250 metriä. Ohjuksen kärki on noin 350–550 kilotonnia.
Aiheesta muualla

http://www.globalsecurity.org/wmd/world/russia/rt-23.htm (englanniksi)
Global Security information
http://www.fas.org/nuke/guide/russia/icbm/rt-23.htm
http://www.missilethreat.com/missiles/ss-24_russia.html
http://www.kapyar.ru/index.php?pg=256
http://www.military.cz/russia/icbm/rakety/rt23/rt23.htm
http://www.astronautix.com/lvs/rt23.htm
YouTube video
Russian nuclear forces 2005
Combat Railway Complex (venäjäksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäjän ja aikaisemman Neuvostoliiton maasta maahan -ohjukset
SS-designaatio:

SS-1 Scunner |
SS-1 Scud |
SS-2 Sibling |
SS-3 Shyster |
SS-4 Sandal |
SS-5 Skean |
SS-6 Sapwood |
SS-7 Saddler |
SS-8 Sasin |
SS-9 Scarp |
SS-10 Scrag |
SS-11 Sego |
SS-12 Scaleboard |
SS-13 Savage |
SS-14 Scamp\Scapegoat |
SS-15 Scrooge |
SS-16 Sinner |
SS-17 Spanker |
SS-18 Satan |
SS-19 Stiletto |
SS-20 Saber |
SS-21 Scarab |
SS-22 Scaleboard |
SS-23 Spider |
SS-24 Scalpel |
SS-25 Sickle |
SS-26 Stone |
SS-27 Stalin/Sickle B |
RS-28 Sarmat |
RS-24 |
Steve Sullivan

| Steve Sullivan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1974 (ikä 50) Timmins, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  73 kg
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2013
Seurat:  Albany River Rats (AHL),   New Jersey Devils (NHL),   Toronto Maple Leafs (NHL),   Chicago Blackhawks (NHL),   Nashville Predators (NHL),   Pittsburgh Penguins (NHL),   Phoenix Coyotes (NHL)
NHL-varaus:  233. varaus, 1994 New Jersey Devils
Steve H. Sullivan (s. 6. heinäkuuta 1974 Timmins, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Sullivan edusti NHL-urallaan New Jersey Devilsiä, Toronto Maple Leafsia, Chicago Blackhawksia, Nashville Predatorsia, Pittsburgh Penguinsia ja Phoenix Coyotesia. Hän voitti Bill Masterton Memorial Trophyn kauden 2008–2009 päätteeksi, kun hän palasi lähes kahden vuoden pelaamattomuuden jälkeen NHL:ään.
Ura > Junioriura

Sullivania ei varattu missään vaiheessa Kanadan juniorisarjoihin. 17-vuotiaana hän oli koeajalla Sault Ste. Marie Greyhoundsin OHL-joukkueeseen, mutta ei mahtunut joukkueeseen. Seuraavalla kaudella Sullivan kutsuttiin uudestaan kokeelle, ja hänet otettiin joukkueeseen. Samalla kaudella Sault Ste. Marie voitti Kanadan juniorisarjojen mestaruuden Memorial Cupin. Sullivan pelasi Sault Ste. Mariessa vielä kauden 1993–1994. New Jersey Devils varasi hänet NHL:ään varaustilaisuudessa 1994 yhdeksännellä kierroksella.
Ura > Ammattilaisura

Sullivan pelasi kauden 1994–1995 New Jerseyn farmijoukkueessa AHL:n Albany River Ratsissa, jossa voitti sarjan mestaruuden, Calder Cupin. Kaudella 1995–1996 Sullivan pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa, mutta edusti edelleen pääasiassa Albanyä. AHL:ssä hänet valittiin sarjan tähdistökentälliseen; hän teki 53 ottelussa 75 pistettä. Seuraavalla kaudella Sullivan pelasi edelleen sekä NHL:ssä että AHL:ssä. New Jersey myi hänet kesken kauden Toronto Maple Leafsin Jason Smithin ja Alyn McCauleyn kanssa. Vastineeksi New Jersey sai Doug Gilmourin, Dave Ellettin ja varausvuoron.
Torontossa Sullivan pelasi kolme kautta, kunnes kesken kauden 1999–2000 Toronto lähetti Sullivanin farmijoukkue St. John's Maple Leafsiin, jolloin hän joutui waivers-listalle. Edellisellä kaudella Sullivan oli tehnyt 20 maalia NHL:ssä. Chicago Blackhawks otti Sullivanin pelaajaoikeudet waiver-listalta.
Chicagossa Sullivan kehittyi hyväksi pisteidentekijäksi. Kaudella 2000–2001 hän oli Chicagon paras pistemies, kun hän teki 81 ottelussa tehopisteet 34+41=75. Chicagossa Sullivan pelasi viisi kautta, ja teki jokaisella kaudella vähintään 60 pistettä. Kesken kauden 2003–2004 Nashville Predators osti Sullivanin Chicagosta vaihdossa kahteen toisen kierroksen varausoikeuteen, kun Nashville vahvisti hyökkäystään. Sullivan oli vaihdon aikaan Chicagon paras pistemies.
Nashvillessä Sullivan aloitti loistavasti, sillä hän teki kymmenen pistettä ensimmäisissä kolmessa ottelussaan. Lopulta Sullivan teki kauden loppupuoliskolla 30 pistettä 24 ottelussa. Seuraavillakin kausilla Sullivan ylitti 60 pisteen rajan. Kaudella 2006–2007 hän oli ennätyspistetahdissa, sillä hän teki yli pisteen ottelua kohden, kunnes loukkasi selkänsä pahasti ottelussa Montreal Canadiensia vastaan 22. helmikuuta 2006.
Selkävamma oli päättää Sullivanin uran, mutta hän palasi NHL:ään Nashvillen kokoonpanossa kaudella 2008–2009. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä pariin kauteen Chicagoa vastaan 10. tammikuuta 2009. Hän oli ehtinyt olla pois NHL-otteluista 687 päivää, ja hänestä tulikin Jim Peplinskin ja Mario Lemieux’n jälkeen kolmas pelaaja (toisen maailmansodan jälkeisessä NHL:ssä), joka on palannut NHL:ään oltuaan loukkaantuneena yli 600 päivää. Sullivan pelasi kauden aikana 40 peliä ja teki niissä 32 pistettä. Hän teki myös uransa 600:nnen pisteensä 28. maaliskuuta. Kauden päätteeksi Sullivan palkittiin ensimmäisenä Nashville-pelaajana NHL-palkinnolla, kun hän sai Bill Masterton Memorial Trophyn omistautumisestaan jääkiekolle. Kesällä 2009 Nashville teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Sullivanin kanssa.
Heinäkuussa 2011, sopimuksensa Nashvillen kanssa päätyttyä, Sullivan teki vapaana pelaajana yksivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän teki Penguinsissa 48 pistettä ja solmi kauden jälkeen vuoden sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Huhtikuussa 2013 hän siirtyi kauden 2012–2013 siirtotakarajan kynnyksellä takaisin joukkueeseen, jossa hänen NHL-uransa oli alkanut, New Jersey Devilsiin. Coyotes sai vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoron varaustilaisuudessa 2014.
Ura > Maajoukkueessa

Sullivan on edustanut Kanadaa kaksi kertaa maailmanmestaruuskilpailussa. Ensimmäisen kerran hän pelasi Pietarissa 2000 ja toisen kerran Saksassa 2001.
Pelityyli

Sullivan on hyvin taitava kiekonkäsittelijä ja osaa tehdä maaleja. Hän on erityisen hyvä luistelemaan. Sullivan on hyvin määrätietoinen ja johtaa muita pelaajia omalla esimerkillään. Hän on pienikokoinen ja menettää kokonsa takia kiekon helposti. Hän joutuu muuttamaan pelitapaansa fyysisesti pelaavia puolustajia vastaan. Loukkaantumiset ovat vaivanneet Sullivania uran aikana.
Aiheesta muualla

Steve Sullivan Jatkoaika.comissa (Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jason Blake | Bill Masterton Memorial Trophyn voittaja 2009 | Seuraaja: José Théodore |
Ricky

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Ricardo Fargas Roger
Syntymäaika: 24. toukokuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Manresa, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1993–1994 | CF Palafrugell | 22 | (25) |
| 1994 | → Castellón (laina) | 9 | (1) |
| 1994–1996 | Villarreal | 47 | (3) |
| 1996–1997 | Leganés | 8 | (0) |
| 1997–1998 | UDA Gramenet | 22 | (3) |
| 1998 | Jazz | 8 | (6) |
| 1998–1999 | CE Mataró | – | (–) |
| 1999–2002 | L’Hospitalet | 73 | (17) |
| 2003–2004 | Palamós CF | 29 | (3) |
| 2004–2005 | CF Vilanova | – | (4) |
| 2005–2006 | UE Vilassar de Mar | – | (–) |
| 2006–2007 | EC Granollers | 28 | (13) |
| Yhteensä | Yhteensä | 246 | (75) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ricardo Fargas Roger, tunnetaan nimellä Ricky, (s. 24. toukokuuta 1973 Manresa) on entinen espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä, joka pelasi keskellä tai oikeassa laidassa.
Hän pelasi lähes koko uransa Espanjan toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Espanjan kakkosliigassa Segunda Divisiónissa Ricky esiintyi vuodet 1993–1997 edustaen Castellónin, Villarrealin ja Leganésin joukkueita. Lisäksi hän on pelannut useita kausia kolmannella sarjatasolla Segunda División B:ssä.
FC Jazzin joukkueeseen Ricky liittyi heinäkuussa 1998 ja pelasi loppukauden aikana Veikkausliigassa yhteensä kahdeksan ottelua. Hän teki niissä kuusi maalia, ollen seuran paras maalintekijä yhdessä brasilialaisten Marcon ja Rodrigon kanssa.
Ricky oli kaikkien aikojen ensimmäinen espanjalainen pelaaja Suomen jalkapallosarjoissa.
Randy Steven Kraft

Randy Steven Kraft vuonna 2007.
Randy Steven Kraft (s. 19. maaliskuuta 1945) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja.
Kraft syntyi Kaliforniassa, johon hänen vanhempansa olivat muuttaneet Wyomingista ennen pojan syntymää. Hän oli perheensä neljäs lapsi ja ainoa poika. Hän valmistui Westminster High Schoolista ja opiskeli sen jälkeen Claremont McKenna Collegessa.
Kraft myönsi vuonna 1969 olevansa homoseksuaalinen ja joutui samana vuonna erotetuksi Yhdysvaltain ilmavoimista "terveyssyistä". Tämän jälkeen hän palasi työskentelemään baariin. Hänen ensimmäinen tunnettu uhrinsa Wayne Joseph Dukette (30) löydettiin kuolleena loppuvuodesta 1971. Kuolinpäiväksi arvioitiin 20. syyskuuta 1969.
1970- ja 1980-luvuilla Kalifornian moottoriteiden varsilla sattui useita raakoja henkirikoksia. Uhrit olivat miespuolisia teini-ikäisiä tai nuoria aikuisia, ja usein heitä oli kidutettu tai käytetty seksuaalisesti hyväksi. Ruumiit oli jätetty näkyville.
Kraft oli vähällä joutua pidätetyksi vuonna 1975, kun high schoolin kesken jättäneen 19-vuotiaan Keith Daven Crotwellin pää löydettiin Kaliforniasta. Kraft väitti kuulustelussa jättäneensä Crotwellin autostaan elävänä. Syytteitä ei nostettu, koska Crotwellin vartaloa ei löytynyt ja kuolinsyy oli epäselvä.
Kraft jäi kiinni vuonna 1983 kuristetun Terry Gambrelin (25) ruumiin löydyttyä. Kraft oli listannut kaikkiaan 65 uhriaan. Hänet asetettiin syytteeseen 16 murhasta ja tuomittiin kuolemaan 29. marraskuuta 1989. Kalifornian korkein oikeus piti tuomion samana 11. elokuuta 2000. Kraft odottaa teloitusta San Quentinissa. Häntä kutsutaan Yhdysvalloissa toisinaan nimellä The Freeway Killer; samalla nimellä kutsutaan myös kahta muuta sarjamurhaajaa, William Boninia ja Patrick Kearneytä.
Rickson Mansiamina

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Luyindula Rickson Mansiamina
Syntymäaika: 9. heinäkuuta 1997
Syntymäpaikka: , Ruotsi
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Seura
Seura: HIFK (lainalla AIK:sta)
Pelinumero: 20
Junioriseurat
: Hammarby IF
0000–2015: AIK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015– | AIK | 0 | (0) |
| 2016– | → HIFK (laina) | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. huhtikuuta 2016.
Luyindula Rickson Mansiamina (s. 9. heinäkuuta 1997) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin IFK:ta lainalla kotimaansa AIK:sta. Pelipaikaltaan Mansiamina on laitahyökkääjä.
Mansiamina on edustanut juniorina sekä Hammarby IF:ää että AIK:ta. Vuonna 2016 hän teki debyyttinsä AIK:in edustusjoukkueessa Ruotsin cupin ottelussa. Huhtikuussa 2016 Mansiamina siirtyi testijakson jälkeen lainasopimuksella Suomen Veikkausliigan Helsingin IFK:hon.
Rhino Entertainment

| Rhino Entertainment |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Warner Music Group
Perustettu:  1978
Perustajat:  Harold Bronson, Richard Foos
Jakelijat:  Rhino Records, WEA International
Tyylilajit:  useita
Kotimaa:   Yhdysvallat
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rhino Entertainment on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka omistaa Warner Music Group. Yhtiön perustivat vuonna 1978 Harold Bronson ja Richard Foos. Aluksi Rhino keskittyi huumorimusiikin julkaisemiseen, mutta on sittemmin tullut tunnetuksi etenkin erilaisista uusintajulkaisuista ja kokoelmista.
Aiheesta muualla

Rhinon viralliset sivut
Rhino Entertainment Myspacessa (englanniksi)
Retkibanaani

Retkibanaani oli vuonna 1994 Hämeenlinnassa perustettu suomalainen punkpop- ja ramopunk-yhtye. Trion alkuperäisjäsenet olivat Juuso Tillanen, Toni Helin ja Tomi Honkamäki. vuonna 1997 Tomi Honkamäen tilalle yhtyeeseen tuli Olli Vartiainen.
Retkibanaani lopetti toimintansa kymmenvuotiaana, tehtyään uransa aikana parisataa keikkaa ympäri Suomen. Viimeinen keikka oli Semifinalissa Helsingissä 11. joulukuuta 2004.
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Ensimmäinen samanlainen (1997,  Megamania)  Retkibanaani tulee kaupunkiin (1999,  Megamania)  Blitzkrieg Boogie – Highway 61 Revisited (2000,  Megamania, yhdessä Kari Peitsamon kanssa)  V4 (2004,  Ayshire, Marcodamus & Woimasointu) EP:t Kompaktilevy (1996,  mini-CD, omakustanne)  Makea ja väkevä (1997,  Megamania)  Oma juttu (1997,  Megamania)  Klassikko (1998,  omakustanne) :  Singlet ”Kari tulee kaupunkiin” (1998, Megamania)  ”Ämy 25 v. (1999, Megamania, Kari Peitsamon kanssa) Kokoelmilla Komeetta (1997,  kappaleet ”Megabeibe” ja "Karoliina")  Isältä pojalle – Suomipunk 1978–2001 (2001,  kappale ”Herja kun miäs alkaa sekoon”)  1-2-3-4! (2005,  kappale ”Vedän vaan”) Demot 96:lla taivaisiin (1994)  Ostarilla (1995)
Rauta(II)

| Rauta(II)sitraatti> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:   61918-28-3 23383-11-1  61918-28-3
PubChem CID:  31889
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  FeC6H6O7
Moolimassa:  263,970
Ulkomuoto:  Valkoinen jauhe
Sulamispiste:  350 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  ei liukene
Rauta(II)sitraatti eli ferrositraatti FeC6H6O7 on rauta- ja sitraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Se esiintyy monohydraattina FeC6H6O7·H2O. Se muodostaa liuoksissa monimutkaisia koordinaatiokomplekseja Fe2+ ja sitraatti-ionien välille.
Huoneenlämpötilassa rauta(II)sitraatti on valkoista rombisia kiteitä muodostavaa kiinteää ainetta. Yhdiste ei liukene veteen mutta liukenee etanoliin ja asetoniin. Rauta(II)sitraattia on käytetty lisäaineena eläinten rehuissa. Aine on paramagneettista.
Rauta(II)sitraattia voidaan valmistaa antamalla sitruunahapon reagoida rautajauheen kanssa. Toinen tapa on natriumsitraatin reaktio ferrosulfaatin kanssa.