stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alsten

Saaren sijainti
Alsten
Alsten on noin 30 kilometriä pitkä saari Alstahaugin kunnassa Keski-Norjassa, Vefsninvuonon edustalla. Saaren pinta-ala on 153 km² ja sen asukasluku on 6 828 (2001). Saaren sisäosissa on vuorijono De sju søstre eli Seitsemän sisarusta. Vuorijonon korkein huippu Botnkrona yltää 1 072 metrin korkeuteen.
LDS

| LDS |
| --- | --- |
Koko nimi:  Louis Douglas Serrurier
Päämaja:   Etelä-Afrikka
Perustajat:  Doug Serrurier
Tunnetuimmat kuljettajat:   Doug Serrurier  Sam Tingle
Moottorit:  Alfa Romeo, Climax, Repco
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan Grand Prix 1962
Kilpailuja:  5
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Etelä-Afrikan Grand Prix 1968
LDS oli eteläafrikkalainen Formula 1 -talli, jonka perustajana toimi Doug Serrurier. LDS osallistui viiteen Etelä-Afrikan Grand Prix'hin vuosina 1962–1963, 1965 ja 1967–1968. Tallin parhaaksi sijoitukseksi kilpailussa jäi Doug Serrurierin 11. sija Etelä-Afrikan Grand Prix'ssä 1963, eikä talli saavuttanut ikinä yhtään MM-pistettä. LDS nimi muodostuu perustajan koko nimen ensimmäisistä kirjaimista: Louis Douglas Serrurier.
Tulokset kilpailuittain

| Kausi | Runko Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 | Mk2 Alfa Romeo L4 D |  | NED | MON | BEL | FRA | GBR | GER | ITA | USA | RSA |  |  |  | 0 | 11. |
| 1962 | Mk2 Alfa Romeo L4 D |  Doug Serrurier |  |  |  |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  |  | 0 | 11. |
| 1963 | Mk1 Mk2 Alfa Romeo L4 D |  | MON | BEL | NED | FRA | GBR | GER | ITA | USA | MEX | RSA |  |  | 0 | 14. |
| 1963 | Mk1 Mk2 Alfa Romeo L4 D |  Doug Serrurier |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 11 |  |  | 0 | 14. |
| 1963 | Mk1 Mk2 Alfa Romeo L4 D |  Sam Tingle |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  | 0 | 14. |
| 1965 | Mk1 Mk2 Alfa Romeo L4 Climax L4 |  | RSA | MON | BEL | FRA | GBR | NED | GER | ITA | USA | MEX |  |  | 0 0 | 9. 10. |
| 1965 | Mk1 Mk2 Alfa Romeo L4 Climax L4 |  Doug Serrurier | DNQ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 0 | 9. 10. |
| 1965 | Mk1 Mk2 Alfa Romeo L4 Climax L4 |  Sam Tingle | 13 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 0 | 9. 10. |
| 1965 | Mk1 Mk2 Alfa Romeo L4 Climax L4 |  Jackie Pretorius | DNPQ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 0 | 9. 10. |
| 1967 | Mk3b Climax L4 |  | RSA | MON | NED | BEL | FRA | GBR | GER | CAN | ITA | USA | MEX |  | 0 | 16. |
| 1967 | Mk3b Climax L4 |  Sam Tingle | Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 16. |
| 1968 | Mk3b Repco V8 |  | RSA | ESP | MON | BEL | NED | FRA | GBR | GER | ITA | CAN | USA | MEX | 0 | 11. |
| 1968 | Mk3b Repco V8 |  Sam Tingle | Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 11. |
Alessandro Piccinini

Alessandro Piccininin luuttukokoelman otsikkosivu, 1639
Alessandro Piccinini (30. joulukuuta 1566 Bologna – 1638 Bologna) oli italialainen säveltäjä ja luutisti. Hän syntyi muusikkosukuun, johon kuului taitavia luutunsoittajia. Herttua Guglielmo Gonzaga kutsui Piccininin perheineen vuonna 1582 hoviin Mantovaan, mutta perhe päätti mieluummin muuttaa Esten suvun hoviin Ferraraan ja astua herttua Alfonso II:n palvelukseen.
Herttua Alfonso II kuoli vuonna 1597, joten Piccinini palasi Bolognaan, jossa hänet työllisti kardinaali Pietro Aldobrandini. Piccinini jätti jälkeensä kaksi luuttumusiikin kirjaa, joista toinen julkaistiin postuumisti.
Aiheesta muualla

IMSLP: Alessandro Piccinini: nuotteja
HOASM: Alessandro Piccinini (englanniksi)
Krokotiilit

| Krokotiilit |
| --- | --- |
 Niilinkrokotiili (Crocodylus niloticus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Krokotiilieläimet Crocodylia
Heimo::  Krokotiilit Crocodylidae  Cuvier, 1807

Sukuja
 Aitokrokotiilit (Crocodylus)  Kääpiökrokotiilit  (Osteolaemus)  Valegaviaalit (Tomistoma) 
Katso myös
   Krokotiilit Wikispeciesissä   Krokotiilit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krokotiilit (Crocodylidae) ovat suurikokoisten matelijoiden heimo, johon kuuluu neljätoista nykyisin elävää, vedessä viihtyvää lajia. Krokotiilit on yksi kolmesta krokotiilieläinten heimosta. Joskus krokotiili-nimitystä käytetään löyhästi myös muihin heimoihin kuuluvista krokotiilieläimistä, joita ovat alligaattorit, kaimaanit ja gaviaalit.
Krokotiilit elävät tropiikeissa: Afrikassa, Australiassa, Aasiassa ja Amerikoissa. Krokotiilit viihtyvät hitaasti virtaavissa joissa ja järvissä, ja niiden ravintoa ovat etenkin kalat sekä lajista ja eläimen koosta riippuen linnut ja nisäkkäät.
Krokotiilit ovat nopeita liikkumaan lyhyillä matkoilla, jopa maalla. Mitä isompi krokotiili on, sitä hitaampi se on maalla. Vain pienimmät krokotiilit pystyvät juoksemaan maalla nopeita pyrähdyksiä. Vedessä ne kuitenkin muuttuvat tehokkaiksi saalistajiksi. Niillä on erittäin vahvat leuat ja terävät saaliin pitämiseen ja repimiseen kehittyneet hampaat. Krokotiilit eivät useinkaan kykene avaamaan leukojaan, jos niistä pidetään kiinni, sillä leukoja avaavat lihakset ovat heikot.[lähde? ] Kaikilla krokotiileilla on myös terävät ja vahvat kynnet. Naaras kaivaa vahvakyntisillä takajaloillaan hiekkaan kuopan, johon se munii munansa. Kun poikaset kuoriutuvat, emo kaivaa pesäkuopan auki ja joskus myös auttaa poikasia kuoriutumisessa ja kuljettaa ne leuoissaan veteen.
Krokotiilit ovat saalistustavaltaan väijyviä petoja. Ne odottavat kauan, kunnes saalis tulee lähelle, ja hyökkäävät sitten salamannopeasti. Ne tappavat suuret saaliseläimet, kuten nisäkkäät, kiskomalla ne veden alle ja hukuttamalla. Jos ensi-isku ei onnistu, krokotiili laskeutuu takaisin odottamaan. Krokotiilit ovat vaihtolämpöisiä, joten ne kykenevät olemaan pitkiäkin aikoja ilman ravintoa – isot yksilöt jopa vuoden.
Krokotiilit ovat luonnossa suojeltuja, mutta niitä kasvatetaan erityisesti nahkansa takia. Nahasta valmistetaan muun muassa kenkiä ja käsilaukkuja. Krokotiilinliha on Australiassa arvostettua herkkua. Monet lajit ovat uhanalaisia. Muun muassa kuubankrokotiili on kärsinyt ympäristönmuutoksista, ja jäljellä olevat yksilöt on lähes metsästetty sukupuuttoon.
Krokotiilit sukulaisineen ovat ns. eläviä fossiileja. Ne eivät ole fossiililöytöjen perusteella muuttuneet merkittävästi 200 miljoonaan vuoteen.
Suvut ja lajit

Krokotiilit Crocodylidae (heimo)
Mekosuchinae (alaheimo; kuollut sukupuuttoon)
Crocodylinae (alaheimo)
Aitokrokotiilit Crocodylus (suku)
Amerikankrokotiili Crocodylus acutus
Kapeakuonokrokotiili Crocodylus cataphractus
Orinoconkrokotiili Crocodylus intermedius
Australiankrokotiili Crocodylus johnstoni
Filippiinienkrokotiili Crocodylus mindorensis
Kyhmyniskakrokotiili Crocodylus moreletii
Niilinkrokotiili eli afrikankrokotiili Crocodylus niloticus
Uudenguineankrokotiili Crocodylus novaeguineae
Suokrokotiili Crocodylus palustris
Suistokrokotiili Crocodylus porosus
Kuubankrokotiili Crocodylus rhombifer
Siaminkrokotiili Crocodylus siamensis
Crocodylus suchus
Kääpiökrokotiilit Osteolaemus (suku)
Kääpiökrokotiili Osteolaemus tetraspis
Valegaviaalit Tomistoma (suku)
Valegaviaali Tomistoma schlegelii  (myös sundagaviaali)
Euthecodon (suku, kuollut sukupuuttoon)
Rimasuchus (suku; aiemmin Crocodylus lloydi; kuollut sukupuuttoon)
Asiatosuchus (suku; kuollut sukupuuttoon)
Air Algérien lento 5017

| Air Algérien lento 5017 |
| --- | --- |
 Turmakone EC-LTV Madrid-Barajasin lentoasemalla tammikuussa 2013.
Yhteenveto
Päivämäärä:  24. heinäkuuta 2014
Onnettomuustyyppi:  jäätymisen aiheuttama sakkaus ja maahansyöksy
Tapahtumapaikka:  Gossi, Mali
Lähtöpaikka:  Ouagadougoun kansainvälinen lentoasema, Ouagadougou, Burkina Faso
Määränpää:  Houari Boumedienen lentoasema, Alger, Algeria
Kuolleita:  116
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  McDonnell Douglas MD-83
Lentoyhtiö:  Air Algérie (Swiftairin operoimana)
Rekisteritunnus:  EC-LTV
Matkustajia:  110
Miehistöä:  6
Air Algérien lento 5017 oli Swiftairin operoima Air Algérien kansainvälinen reittilento Ouagadougousta Burkina Fasosta Algeriin Algeriaan. Lennolla 24. heinäkuuta 2014 käytetty McDonnell Douglas MD-83 syöksyi maahan noin 80 kilometriä Gossin kaupungista luoteeseen Malissa. Lennolla oli 110 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa. Onnettomuuden syyksi todettiin jäätävät olosuhteet koneen reitillä. Koneen paineanturit jäätyivät umpeen, mikä sai autopilotin hidastamaan koneen nopeutta, kunnes kone sakkasi ja syöksyi maahan.
Lennon 5017 onnettomuus on Malin historian pahin lento-onnettomuus. Kyseessä oli kolmas viikon sisällä tapahtunut suuri lento-onnettomuus. Malaysia Airlinesin lento 17 ammuttiin alas 17. heinäkuuta 2014, ja TransAsia Airwaysin lento 222 syöksyi maahan lennon 5017 onnettomuutta edeltäneenä päivänä.
Tapahtumat

Lento 5017 lähti Ouagadougousta aamuyöllä kello 1.15 paikallista aikaa. Lentoonlähtö ja nousu matkalentokorkeuteen sujuivat normaalisti. Kone saavutti matkalentokorkeuden (31 000 jalkaa, 9 450 metriä) autopilotin ohjauksessa kello 1.37 ja kiihdytti vauhtia matkalentonopeuteen. Noin kahden minuutin kuluttua matkalentokorkeuteen saapumisesta koneen nopeus alkoi hidastua. Kone pysyi edelleen 31 000 jalassa, mutta sen nokka alkoi nousta ylemmäs. Lentäjät, jotka olivat keskittyneitä ohjaamaan koneen edessä olevan myrskyn ohi, eivät ilmeisesti tätä huomanneet. He ilmoittivat kello 1.44.29 lennonjohdolle muuttavansa lentoreittiään myrskyn välttämiseksi.
Koneen molempien moottorien tehoarvot alkoivat heitellä kello 1.44. Epätavallisia arvoja jatkui seuraavat 45 sekuntia, joiden aikana anturien ilmoittama moottoriteho välillä kasvoi, välillä pieneni. Koneen automaattinen tehonsäätö kytkeytyi pois päältä noin 1.45.02. Neljä sekuntia myöhemmin kone alkoi menettää korkeutta. Sen nokka nousi ensin kymmenen astetta horisontin yläpuolelle ja laskeutui sitten hieman alemmas, vaikka autopilotti pyrki edelleen nostamaan konetta. Moottorien teho alkoi laskea kohti tyhjäkäyntiä. Kone laskeutui noin 350 metriä alemmas ennen kuin autopilotti kytkeytyi pois päältä kello 1.45.35, jolloin moottorit olivat tyhjäkäynnillä. Koneen nokka alkoi laskeutua alemmas ja se alkoi kallistua vasemmalle. Pian tämän jälkeen kone sakkasi, kallistui jyrkästi vasemmalle ja lähti syöksyyn. Se syöksyi alaspäin 80 asteen kulmassa kallistuneena 140 astetta vasemmalle. Lento 5017 syöksyi maahan noin 80 kilometriä Gossista luoteeseen kello 1.47. Kaikki 116 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa.
Matkustajat ja miehistö

Onnettomuuslennolla oli 110 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Kaikki matkustajat olivat Air Algérien Burkina Fason edustajan Kara Terkin mukaan matkustamassa Algerista Eurooppaan, Lähi-itään tai Kanadaan. Air Algérien tietojen mukaan koneessa olleiden kansallisuudet jakautuvat seuraavasti:
| Kansalaisuus | Matkustajia | Miehistöä | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ranska | 52 | 0 | 52 |
|  Burkina Faso | 28 | 0 | 28 |
|  Algeria | 6 | 0 | 6 |
|  Espanja | 0 | 6 | 6 |
|  Libanon | 6 | 0 | 6 |
|  Kanada | 5 | 0 | 5 |
|  Saksa | 4 | 0 | 4 |
|  Luxemburg | 2 | 0 | 2 |
|  Belgia | 1 | 0 | 1 |
|  Egypti | 1 | 0 | 1 |
|  Kamerun | 1 | 0 | 1 |
|  Mali | 1 | 0 | 1 |
|  Nigeria | 1 | 0 | 1 |
|  Sveitsi | 1 | 0 | 1 |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 1 | 0 | 1 |
| Yhteensä | 110 | 6 | 116 |
Onnettomuuden syy

Onnettomuustutkintalautakunta totesi, että noin kaksi minuuttia matkalentokorkeuteen nousemisen jälkeinen nopeuden väheneminen ja epätavalliset moottoriarvot johtuivat alueella vallinneista jäätävistä olosuhteista. Moottorien etureunassa sijainneet ilmanpaineanturit jäätyivät todennäköisesti umpeen. Anturien tuottamien virheellisten tietojen perusteella toiminut automaattinen tehonsäätö alkoi vähentää moottoritehoja, mikä johti nopeuden vähenemiseen. Autopilotti, joka oli säädetty pitämään siihen syötetty lentokorkeus, kompensoi nopeuden hidastumista nostamalla koneen nokkaa ylemmäs, kunnes kone sakkasi.
Sensorien jäätymisen lisäksi lautakunta listasi useita onnettomuuden syntyyn vaikuttaneita tekijöitä. Koneen jäänpoistojärjestelmät eivät olleet kytkettynä päälle. Miehistö reagoi mahdollisesti sääolosuhteiden aiheuttaman ylimääräisen työkuorman vuoksi liian hitaasti nopeuden vähenemiseen, epätavallisiin moottoriarvoihin, koneen liikehdintään ennen sakkausta sekä sakkausvaroitukseen. He eivät myöskään saaneet sakkausta oikaistua.
Aiheesta muualla

Final report – Accident on 24 July 2014 near Gossi (Mali) to the McDonnell Douglas DC-9-83 (MD-83) registered EC-LTV operated by Swiftair S.A..  Bureau d’Enquêtes et d’Analyses pour la Sécurité de l’Aviation Civile, 2016.  Raportin verkkoversio (PDF). (englanniksi)
Alice Faye

| Alice Faye |
| --- | --- |
 Faye elokuvassa Tutti frutti (1943)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alice Jeane Leppert
Syntynyt: 5. toukokuuta 1915 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 9. toukokuuta 1998 Rancho Mirage, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Tony Martin (1937-1940),  Phil Harris (1941–1995)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1934-1978
Aiheesta muualla
www.alicefaye.com
IMDb 
Elonet
Alice Faye (1935)
Alice Faye (syntyjään Alice Jeane Leppert,  5. toukokuuta 1915 New York City, Yhdysvallat – 9. toukokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan 20th Century Foxille tekemistään elokuvista ja puolisonsa Phil Harrisin kanssa esitetyistä radiokomedioista.
Fayen vanhemmat olivat saksalaissukujuurinen newyorkilainen poliisi ja tämän irlantilais-amerikkalainen puoliso Charley ja Alice Leppert. Faye aloitti viihdyttäjän uransa  vaudevillessa kuorotyttönä, minkä jälkeen hän siirtyi  esiintymään Broadwaylle esiintyen vuoden 1931 Broadway-musikaalissa  George White's Scandals. Hän oli Darryl F. Zanuckin suojatti. Faye esiintyi lukuisissa Foxin musikaaleissa 1930- ja 1940-luvuilla.
Fayen viimeinen Hollywood-studioelokuva oli Fallen Angel vuodelta 1945. Faye oli pettynyt siihen miten Zanuck oli leikannut elokuvasta pois lukuisia hänen kohtauksiaan halutessaan tuoda uutta suojattiaan Linda Darnellia esille elokuvassa ja poistui Foxin studioilta lopettaen elokuvanteon. Faye esiintyi seuraavan kerran elokuvassa 16 vuoden päästä vuoden 1962 elokuvassa State Fair, mistä hän sai hyvät arvostelut, vaikka elokuva ei menestynytkään kaupallisesti. Tämän jälkeen Faye esiintyi vain satunnaisesti  cameorooleissa.
Faye oli kahdesti naimisissa. Fayen toinen avioliitto Phil Harrisin kanssa oli Harrisin silloisen työnantajan Jack Bennyn radioshow'n käsikirjoituksen aiheena. Fayella ja Harrisilla oli kaksi tytärtä, Alice (s. 1942) ja Phyllis (s. 1944), ja he alkoivat esiintymään yhdessä radiossa Fayen elokuvauran kääntyessä laskuun. Heillä oli NBC:llä yhteinen radiokomediashow The Phil Harris-Alice Faye Show vuodesta 1948 vuoteen 1954. He esiintyivät myös myöhemmin yhdessä useissa eri projekteissa. Faye esiintyi vielä vuonna 1974 Broadway-show’ssa Good News. Faye kuoli mahasyöpään neljä päivää 83-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1934 |  | She Learned About Sailors | Jean Legoi |
| 1934 | New Yorkin nukkuessa | Now I'll Tell | Peggy Warren |
| 1934 |  | 365 Nights in Hollywood | Alice Perkins |
| 1934 |  | George White's Scandals | Mona Vale |
| 1935 |  | Every Night at Eight | Dixie Foley/Dixie Dean |
| 1935 |  | Music is Magic | Peggy Harper |
| 1936 | Pikku salamatkustaja | Stowaway | Susan Parker |
| 1936 |  | King of Burlesque | Pat Doran |
| 1936 |  | Sing, Baby, Sing | Joan Warren |
| 1936 | Rikas tyttöraukka | Poor Little Rich Girl | Jerry Dolan |
| 1937 |  | On the Avenue | Mona Merrick |
| 1937 |  | You Can't Have Everything | Judith Poe Wells |
| 1937 | Kukaan ei tanssi niin kuin sinä | You're a Sweetheart | Betty Bradley |
| 1937 | Kummituslaulaja | Wake Up and Live | Alice Huntley |
| 1937 | Chicago palaa | In Old Chicago | Belle Fawcett |
| 1938 |  | Sally, Irene and Mary | Sally Day |
| 1938 | Alexanterin jazzyhtye | Alexander's Ragtime Band | Stella Kirby |
| 1939 | Naislentäjät | Tail Spin | Trixie Lee |
| 1939 |  | Rose of Washington Square | Rose Sargent |
| 1939 |  | Barricade | Emmy Jordan |
| 1939 |  | Hollywood Cavalcade | Molly Adair |
| 1940 | Kadun sävelmä | Tin Pan Alley | Katie Blane |
| 1940 | Satamakorttelin herttuatar | Little Old New York | Pat O'Day |
| 1940 | Primadonna | Lillian Russell | Helen Leonard/Lillian Russell |
| 1941 | Yö Riossa | That Night in Rio | paronitar Cecilia Duarte |
| 1941 | Viikonloppu Havannassa | Week-End in Havana | neiti Nan Spencer |
| 1941 | Avaruuden säveliä | The Great American Broadcast | Vicki Adams |
| 1943 | Hallo, Frisco! | Hello Frisco, Hello | Trudy Evans |
| 1943 | Tutti frutti | Gang's All Here | Eadie Allen |
| 1944 |  | Four Jills in a Jeep | omana itsenään |
| 1945 | Langennut enkeli | Fallen Angel | June Mills Stanton |
| 1962 | Kevättä ilmassa | State Fair | Melissa Frake |
| 1976 |  | Won Ton Ton – superstar | sihteeri portilla |
| 1978 |  | Every Girl Should Have One | Kathy |
| 1978 | Lassien taikaa | The Magic of Lassie | tarjoilija Alice |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alice Faye Wikimedia Commonsissa
AliceFayen valokuvia
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Alice Faye
Käännös suomeksi
Alinen Mertajärvi

| Alinen Mertajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Akaa (Kylmäkoski)
Koordinaatit:  61°11′22″N, 23°36′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  oja Mustilammiin 
Järvinumero:  35.289.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,3  m tai 119  m 
Rantaviiva:  1,441 km 
Pinta-ala:  8,384  ha 
 fiAlinen Mertajärvi 
Alinen Mertajärvi  on Pirkanmaalla Akaan Savikoskella ja Poutalassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,3 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee Golgatanvuoren koillispuolella ylängöllä. Siihen laskee neljä metsäojaa, joista lännestä tuleva on Ylisen Mertajärven laskuoja. Alisen järven laskuoja lähtee kaakkoispäästä ja se putoaa 23 metriä 1,6 kilometrin matkalla Mustilammiin, josta se jatkaa vielä Lumijärveen. Järvi on 600 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja rannoille on kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Poutalasta.
Lablachère

Notre-Dame de Bon Secours-kirkko Lablachèressa
Lablachère on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 520 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lablachèren pinta-ala on 26 neliökilometriä.
Alien Breed 3D

| Alien Breed 3D |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Team17
Julkaisija:  Ocean Software
Pelisarja:  Alien Breed
Julkaistu:  1995
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Alusta:  Amiga 1200/Amiga 4000, Amiga CD32
Jakelumuoto:  levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Alien Breed 3D on Team17:n kehittämä ja Ocean Softwaren julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna 1995 Amiga 1200- ja Amiga 4000 -laitteille sekä Amiga CD32:lle. Se on Alien Breed -pelisarjan neljäs peli. Pelin jatko-osa, Alien Breed 3D II: The Killing Grounds, ilmestyi vuonna 1996.
Doom -pelin valtaisan menestyksen innostamana Alien Breed 3D syntyi muiden FPS-räiskintöjen vanavedessä, tosin Team17:n tavoitteena oli myös ylittää aikalainen Doom-pelimoottori omin uudistuksin, mm. luomalla syvyyksiä ja tasoja pelin karttoihin tavalla, mihin edes Doom-pelimoottori ei kyennyt. Vaikka graafisesti peli ei vetänyt vertoja Doomille sen ollessa renderöity 2x2 pikselin syvyisesti pienessä ikkunassa, katsottiin laadun olleen kuitenkin erinomainen Amiga 1200/Amiga CD32 -alustoille. Team17 julkaisi Alien Breed 3D:n ja sen jatko-osan lähdekoodit henkilökohtaiseen käyttöön maaliskuussa 1997.
Vastaanotto

Alien Breed 3D -pelin pelaamista on arvostelijoiden toimesta verrattu laajalti Doomiin, ja jotkut kutsuivat sitä Amigan parhaaksi Doom-klooniksi. Peli päätyi jopa Amiga Powerin listauksessa kaikkien aikojen 12. parhaaksi peliksi. Se ilmestyi myöhemmin uudelleen yhtenä 25 pelistä, jotka koottiin osaksi A500 Mini -konsoliin, joka julkaistiin vuonna 2022.
CU Amiga-lehti antoi pelille arvosanaksi 93% arvostelussaan.
Aiheesta muualla

Alien Breed 3D MobyGamesissa (englanniksi)
Alien Breed 3D Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Team17:sta viralliset kotisivut (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Alkuperäinen sarja:   Alien Breed  Special Edition '92  II: The Horror Continues  Tower Assault  3D  3D II: The Killing Grounds 
Reboot-sarja:   Evolution  2: Assault  3: Descent
Kristalliarkki

| Kristalliarkki Seremonia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. toukokuuta 2015
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: psykedeelinen rock
 Kesto: 43.57
 Levy-yhtiö: Svart
Seremonian muut julkaisut
| Ihminen 2013 | Kristalliarkki 2015 | Pahuuden äänet 2016 |
Kristalliarkki on psykedeelisen rockin yhtye Seremonian kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 8. toukokuuta 2015 levymerkillä Svart Records.
Vastaanotto

Soundi Arttu Seppänen antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän suhtautuu ristiriitaisesti laulaja Noora Federleyn tulkintaan suhteessa instrumentaatioon, vaikkakin hän kehuu laulajan ”maanisen ja häiriintyneen tyylin” osuvan ajoittain nappiin. Myös Imperiumin arvosteluja kritisoi Federleyn laulua, sanoen sen saavan ”jopa Mana Manan Jouni Mömmön kuulostamaan taidokkaalta laulajalta”. Hän sanoo kuitenkin albumin olevan edeltäjiinsä nähden psykedeelisempi ja rituaalimaisempi albumi, mikä sopii yhtyeen tyyliin paremmin kuin suoraviivainen rock. Kaaoszinen Sami Elamaa antoi albumille kahdeksan pistettä kymmenestä, ja sanoo viimeistään 14-minuuttisen lopetuskappale ”Kristalliarkin” hitsaavan albumista vahvan kokonaisuuden.
Kappaleet

Vihkimys – 2.09
Alfa ja Omega – 3.20
Tee mitä tahdot – 2.57
Musta liekki – 3.57
Lusiferin lapset – 3.42
Vapauden polku – 5.31
Kuolema voittaa – 2.07
Jokainen askel – 4.19
Kristalliarkki I – 14.35
Kristalliarkki II – 1.14
Kokoonpano

Noora Federley – laulu
Teemu Markkula – kitara, syntetisaattori, urut, akustinen kitara
Ville Pirinen – kitara, basso
Ilkka Vekka – basso, kitara
Erno Taipale – rummut, huilu, syntetisaattori, urut
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine: 8/10
Keskisuomalainen:
Miasma:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Kristalliarkki Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Labiodentaali

Labiodentaalit ovat äänteitä, jotka tuotetaan siten, että alahuuli koskettaa yläetuhampaita. Labiodentaaleja ovat esimerkiksi soinniton spirantti f ja suomen puolivokaali v. Useimmissa maailman kielissä, esimerkiksi englannissa, v on soinnillinen spirantti, ja symboli onkin kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa tässä käytössä, kun taas puolivokaalia merkitään kirjaimella [ʋ].[lähde? ]