stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kosava

| Kosava, Kossovo (Косава, Коссово) |
| --- | --- |
 Kosavan komean, mutta rapistuneen linnan eli Puslowskien palatsin raunioita on restauroitu viime vuosina
 vaakuna
 Kosava, Kossovo
 Koordinaatit: 52°45′16″N, 25°09′00″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Brestin alue
Perustettu:  1494 (maininta)
Korkeus:  noin 150–200 m
Väkiluku (10/2009):  2 029
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 ivacevichi-en.brest-region.by 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kosava (valkoven. Косава) eli Kossovo (ven. Коссово, puol. Kosów Poleski, Kossów Poleski, liett. Kosava) on pikkukaupunki Ivatsevitšyn hallinnollisessa piirissä Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosissa. Maanteitse Kosava sijaitsee 14 kilometriä Ivatsevitšyn kaupungin luoteispuolella. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 2 029.
Napoleon Ordan litografia (noin vuodelta 1875-1883) Kosavan linnasta ja sen lähistöllä sijainneesta Tadeusz Kościuszkon synnyintalosta.
Pikkukaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat Kosavan linna ja Tadeusz Kościuszkon synnyintalon paikalla toimiva museo. Nämä sijaitsevat runsas 2 kilometriä Kosavan keskustan luoteispuolella.
Kosavan linna oli Puslowskin perheen palatsiksi 1800-luvun puolivälissä (1838–) retrogoottilaiseen tyyliin rakennettu näyttävä linnamainen kokonaisuus. Sittemmin raunioitunut rakennus on suosittu turistikohde ja sitä on viime vuosina restauroitu.
Muun muassa Yhdysvaltain vapaussodassa linnoitustöistä vastaavana insinöörinä taistellut ja kenraaliksi kohonnut, sittemmin niin Yhdysvalloissa, Puolassa, Liettuassa kuin Valko-Venäjälläkin sankarina pidetty kenraali Tadeusz Kościuszko (1746–1817) syntyi aatelisperheeseen nykyisen Kosavan luoteispuolella sijainneessa talossa. Alkuperäisen talon mallin mukaan valmistui 2004 uusi, nykyään museona toimiva rakennus Kosavan linnan läheisyyteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kosava Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (garady.org)
Tietoa kaupungista (venäjäksi) (dorogiby.info)
Тадеуш Костюшко - kaupungissa syntyneestä vapaustaistelijasta Tadeusz Kościuszkosta (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (belarustourism.by)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Коссовскую жемчужину поднимут из руин - Kosavan helmi nousee raunioista (Kosavan linnasta) (venäjäksi) (naviny.by)
Kuvia kaupungista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Kuvia kaupungista (englanniksi), (puolaksi) ja (venäjäksi) (radzima.org)
Sari Havas

| Sari Havas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sari Kirsi Katariina Havas
Syntynyt: 25. tammikuuta 1962 (ikä 63) Kolari
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Pertti Sveholm (vih. 1993; ero 2007)
Lapset:  Akseli Sveholm, Asta Sveholm
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Sari Kirsi Katariina Havas (s. 25. tammikuuta 1962 Kolari) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elo­kuvissa, televisio­sarjoissa ja teatterissa.
Ura

Havas valmistui yli­oppilaaksi vuonna 1984, opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 1985–1989 ja valmistui teatteri­taiteen maisteriksi vuonna 1991. Hän on ollut koko työ­uransa ajan freelancer, ja hän on valmistunut myös seksuaali- ja pari­suhde­terapeutiksi 2008.
Hänen elo­kuvauransa alkoi pienillä sivu­rooleilla Renny Harlinin elo­kuvassa Jäätävä polte (1985) ja Olli Soinion elo­kuvassa Kadunlakaisijat (1990). Havas on näytellyt elo­kuvissa Häjyt (1999), Kukkia ja sidontaa (2004), Saippuaprinssi (2006) ja Vares – Pimeyden tango (2012).
Havas on näytellyt televisio­sarjoissa Puhtaat valkeat lakanat (1993–1996), Peräkamaripojat (2001), Lehmän vuosi (2006–2010) ja Taivaan tulet (2007–2014). Lisäksi hän on näytellyt improvisaatio­teatteri Stella Polariksessa, Kansallis­teatterissa, Teatteri Jurkassa, Espoon ja Lahden kaupunginteatterissa sekä Kirjurinluodon kesäteatterissa. Näyttelemisen lisäksi Havas on kirjoittanut komedialliset näytelmät Terapian tarpeessa (2015) ja Terapian tarpeessa jälleen (2019).
Yksityiselämä

Sari Havas oli naimisissa näyttelijä Pertti Sveholmin kanssa vuosina 1993–2007. Heillä on kaksi lasta, joista Asta Sveholm ja Akseli Sveholm ovat näyttelijöitä. Havas meni uudelleen naimisiin marras­kuussa 2019. Havaksella on koti sekä Espoossa että Ranskan Rivieralla.
Kirjallisuutta

Asikainen, Merja: Rivieraterveisin Sari Havas.  Jyväs­kylä:  Docendo, 2019.  ISBN 9789522916044  Julkaisijan kirjaesittely Viitattu 4.8.2019.
Aiheesta muualla

Sari Havas Näyttelijä­liitto
Sari Havas (Arkistoitu – Internet Archive) Tuotanto­talo Turpa­talli
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Korvapunkki

| Korvapunkki |
| --- | --- |
 Aikuinen korvapunkki valomikroskooppikuvassa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Punkit Acari
Lahko::  Aitopunkit Acariformes
Alalahko::  Kääpiöpunkit Astigmata
Heimo::  Psorptidae
Suku::  Otodectes
Laji::  cynotis
Kaksiosainen nimi
 Otodectes cynotis  Hering, 1838 
Katso myös
   Korvapunkki Wikispeciesissä   Korvapunkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korvapunkki (Otodectes cynotis) on lihansyöjien, erityisesti kissojen, ulkokorvakäytävässä elävä ulkoloinen, joka käyttää ravinnokseen korvakäytävän pinnasta irtoavaa kuollutta materiaalia. Kissojen lisäksi korvapunkkia tavataan pääasiassa koirilla, freteillä ja punaketuilla.
Korvapunkit aiheuttavat isäntäeläimen korvakäytävään kahvinporomaista, tummanruskeaa korvaeritettä. Valomikroskoopilla korvaeritteestä voidaan löytää korvapunkin munia ja nymfimuotoja sekä aikuisia korvapunkkeja, sillä korvapunkin kaikki elämänkierron vaiheet tapahtuvat korvakäytävässä. Korvapunkin yksi elämänkierto munasta nymfimuotojen kautta aikuiseksi kestää noin kolme viikkoa. Korvapunkit aiheuttavat isäntäeläimelle korvien kutinaa, ja hoitamattomana korvapunkkitartunta yleensä johtaa korvatulehdukseen.
Valomikroskoopissa korvapunkki voidaan tunnistaa sille ominaisten raajojen rakenteista. Ensimmäisessä ja toisessa jalkaparissa nähdään raajojen päässä kuppimaiset rakenteet, kolmannessa ja neljännessä raajaparissa jalkojen päästä lähtevät rihmamaiset pitkät säikeet. Lisäksi neljäs jalkapari on muita jalkapareja heikoimmin kehittynyt.
Hoito

Korvapunkkitartunnan hoidossa käytettävissä lääkkeissä tehoaineena käytetään muun muassa krotamitonia ja imidaklopridia. Hoidossa täytyy myös muistaa, että jos talouden yhdeltä eläimeltä löydetään korvapunkki, tulisi muutkin talouden eläimet hoitaa korvapunkkitartunnan varalta.
Aiheesta muualla

UniProt, taxonomy: Otodectes cynotis (ear mite) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2037142  Wikispecies: Otodectes cynotis  ADW: Otodectes_cynotis  AFD: Otodectes_cynotis  BOLD: 708901  BugGuide: 885910  EoL: 3201729  EPPO: OTODCY  GBIF: 2181892  iNaturalist: 262955  IRMNG: 10020244  NBN: NHMSYS0021158022  NCBI: 179871  NZOR: 0c4cf808-36fc-4d89-9e09-88835bde62a4  Open Tree of Life: 94159
Korvamato

Korvamato tarkoittaa musiikkikappaletta tai sävelmää, joka toistuu mielessä vastoin tahtoa, pakonomaisesti ja jota on vaikeaa lakata ajattelemasta. Sana on käännöslaina, ja sen alkuperä on saksan kielessä, jossa käytetään nimitystä Ohrwurm. Suomessa ilmiö tunnetaan yleisemmin nimellä musiikin soiminen päässä.
Virallisesti ilmiö on tahdosta riippumatonta musiikin kuuntelua.
Ilmiö

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ilmiön tieteellinen tutkimus on alkutekijöissään, eikä siitä ole julkaistu paljonkaan tieteellisiä artikkeleita. Kognitiivisen psykologian näkökulmasta ilmiö liittyy ihmisen muistijärjestelmän toimintaan. Musiikkikatkelman toistuminen muistuttaa laajemmin tutkittua musiikinkuvittelua, jossa musiikillisten mielikuvien oletetaan muistuttavan monin tavoin normaalia havaintoa. Tästä näkökulmasta suurin arvoitus on minkä takia mato iskee, toisin sanoen melodian toistuminen ylipäänsä alkaa.
Dynaamisen psykologian piirissä ilmiötä on käsitellyt muun muassa psykoanalyytikko Theodor Reik. Hänen mukaansa musiikki edustaa tiedostumattomia psykologisia tekijöitä, ja hän korostaa yksilöllistä tutkimusta, koska musiikkiin liittyvät merkitykset ovat henkilökohtaisia.
Cincinnatin yliopistossa korvamato-ilmiötä tutkivan professori James Kellarisin mukaan korvamadoksi päätyvän musiikin tyypillisimpiä piirteitä ovat hyväntuulinen melodia sekä mukaansatempaavan ja ärsyttävän välillä liikkuva paljon itseään toistava sanoitus. Kellarisin mukaan tyypillisiä korvamatoja ovat esimerkiksi Village Peoplen ”YMCA”, Los del Rio -yhtyeen ”Macarena” ja Baha Men -yhtyeen ”Who let the dogs out”. Tutkimusten mukaan korvamadoista kärsivät eniten ihmiset, jotka kuuntelevat usein musiikkia, ja joilla on neuroottisia tapoja, kuten esimerkiksi kynien pureskelu ja sormilla näpyttely. Lääkitys, jolla hoidetaan pakko-oireista häiriötä ja ahdistuneisuutta, helpottaa myös musiikin pakonomaista toistumista.
Dosentti Lassi Liikkanen on tutkinut ilmiötä työskennellessään Tietotekniikan tutkimuslaitos HIIT:ssä. Hän kertoo mukaan altistus on ehkä tärkeämpi tekijä kuin musiikilliset elementit: päässä alkavat pyöriä laulut, joita on viime aikoina kuullut. Musiikkiesitys voi tulla mieleen asoosiaatioketjun kautta; esimerkiksi jos joku suunnittelee Tallinnan-matkaa, hänen päässään saattaa alkaa soida Juice Leskisen Eesti (On My Mind). Liikkasen tutkimusten mukaan musiikki soi päivittäin päässä lähes 60 prosentilla ja viikoittain 90 prosentilla suomalaisista. Liikkanen tutki aihetta yli kymmenen vuoden ajan ja julkaisi tutkimuksistaa yhteenvetona väitöskirjan vuonna 2018 ja katsausartikkelin yhteistyössä Durhamin yliopiston professori Kelly Jakubowskin vuonna 2020.
Korvamadoista irti pääsemiseen ei ole tehokkaita tapoja. Jos sen yrittää korvata toisella kappaleella, useimmiten tuloksena on vain toinen korvamato. Pahimmillaan korvamato saattaa jopa lähes uhata mielenterveyttä. Neuropsykiatri Oliver Sacks kertoo Musicophilia-teoksessa ystävästään, jolla soi päässä Pulmuset-televisiosarjan tunnussävelmä ”Love and Marriage” koko ajan, kymmenen päivää aamusta iltaan. Lopulta laulu haihtui uhrin mielestä, mutta se palasi, kun hän kertoi Sacksille asiasta. Tällä kertaa piina kesti kuitenkin vain muutaman tunnin.
Vaikka korvamadot yleensä ovat musiikkikappaleita, on sanaa käytetty laajemmassakin merkityksessä kuvaamaan esimerkiksi myös sanoja, jotka äänteellisen asunsa ansiosta jäävät musiikkikappaleen tavoin mieleen toistumaan.
Aiheesta muualla

Sean Bennetin tutkielma musiikin toistumisesta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
James Kellarisin kotisivu ja korvamatoklinikka (englanniksi)
Artikkeli korvamadoista BBC:llä (englanniksi)
Suomalaisen Musiikki Mielessä 2007 -tutkimuksen tuloksia musiikin päässäsoimisesta[vanhentunut linkki]
Lassi A Liikkasen kokoelmasivu aiheesta tehdyistä julkaisuista[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Wordspyn artikkeli (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Earworm Origins (englanniksi)
Sana amygdala korvamatona (englanniksi)
Pirkko Kotirinta: Aivoissa soi ihmeellinen orkesteri.[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 31.12.2007 (kulttuuri)
Vaivaako korvamato? Tiedemiehet selvittivät kuinka ärsyttävästä kappaleesta pääsee eroon. Yle uutiset 24.3.2013
Ludwig van Beethovenin viidennen sinfonian teema toistuu useasti ja jää helposti soimaan mieleen.
Mika Hentunen

Hentunen Helsingin kirjamessuilla 2018
Mika Hentunen (s. 9. kesäkuuta 1966) on suomalainen ulkomaantoimittaja, joka toimi Yleisradion Aasian-kirjeenvaihtajana kevääseen 2025 ja siitä eteenpäin Venäjän kirjeenvaihtajana. Aikaisemmin hän on työskennellyt Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana ensin MTV:lle ja Suomen Tietotoimistolle vuosina 2001–2007 ja sittemmin Ylelle vuosina 2017–2021. Syksystä 2022 kesään 2023 hän toimi Yleisradion Nato-erikoistoimittajana.
Ura > Toimittajana

Kauppatieteiden maisteriksi valmistuttuaan Mika Hentunen toimi freelance-toimittajana Münchenissä, Soulissa ja Pariisissa sekä opiskeli Journalistes en Europe -ohjelmassa Pariisissa. Hän teki töitä Yleisradiolle, jonka palvelukseen hän palasi vuonna 2009. Vuosina 1999–2001 hän toimi MTV3:n Eurooppa-kirjeenvaihtajana ja 2001–2007 MTV3:n ja Suomen Tietotoimiston Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana. Ylen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana hän toimi 2017–2021.
Keväällä 2022 Hentunen opetti Pekingissä Tsinghua-yliopiston journalismiohjelmassa, jota Bloomberg ja toimittajajärjestö International Center for Journalists rahoittavat. Syksyllä 2022 hän toimi Ylen Nato-erikoistoimittajana ennen siirtymistään Aasian-kirjeenvaihtajaksi asemapaikkanaan Peking.
Oman toimittajantyönsä ohella Hentunen on ollut Yhdysvalloissa Robert F. Kennedy Journalism Awards -journalistipalkintojen kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2018 lähtien. Tasavallan presidentti myönsi hänelle 2021 Suomen Leijonan ritarimerkin.
Ura > Kirjallinen ura

Hentunen on julkaissut viisi kirjaa, joista kolme on tietokirjoja ja kaksi romaaneja. Hänen viimeisin teoksensa on Donald Trumpin presidenttikaudesta kertova Trumpin perintö (Docendo 2021). Hänen esikoisromaaninsa Attan aarre on julkaistu saksaksi nimellä Suworows Schatz (Antium Verlag 2019). Romaanit ovat tyylilajeiltaan trillereitä.
Hän on suomentanut amerikkalaisen bisneskirjallisuuden bestsellerin Snakes in Suits, joka julkaistiin Suomessa nimellä Käärmeet liituraidassa - Psykopaatit työelämässä. (Gilgames 2007).
Hentunen on toiminut lukijana yli sadassa lukemisesteisten Celia-kirjaston tuottamassa äänikirjassa.
Yksityiselämä

Hentunen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän on ollut vuodesta 1991 naimisissa toimittaja, toimitusjohtaja Kristiina Heleniuksen kanssa. He tapasivat opiskellessaan Turun kauppakorkeakoulussa. Heillä on aikuinen tytär.
Hentunen oli lahjakas junioriurheilija. Hän saavutti yleisurheilussa useita Suomen mestaruuksia ja ennätyksiä, joista yksi ikäkausi-SE on edelleen voimassa.
Teoksia

Oikeaan paikkaan: toimittamisen pitkä oppimäärä. Mediapinta, 2014. ISBN:978-952-235-822-6.
Attan aarre. Reuna Oy, 2017. ISBN:9789527028933
Elossa Washingtonissa. Helsinki: Crime Time, 2018. ISBN:978-952-289-459-5
Miehemme maailmalla. Washington, Soul, Bugara.  Kouvola:  Reuna Oy, 2019.  ISBN 978-952-355-015-5
Trumpin perintö. Supervallan kohtalonkysymykset.  Jyväskylä:  Docendo, 2021.  ISBN 978-952-291-957-1
Kiinan maailma: Tulevaisuuden supervalta ja sen tavoitteet. Helsinki: Tammi 2025. ISBN 978-952-04-6073-0
Aiheesta muualla

Kirjailijaesittely Mediapinnan sivustolla
Hentusen radiomuistelmasarja Miehemme maailmalla Yle Areenassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva
Aarne Koskelo

Aarne Kaarlo Koskelo (vuoteen 1918 Lindgren; 8. maaliskuuta 1900 Värtsilä – 12. kesäkuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka perusti vuonna 1947 Kauko­markkinat Oy:n yhdessä Seppo Virkkusen kanssa.
Koskelo valmistui ylioppilaaksi 1919, kauppatieteiden kandidaatiksi 1924 ja maisteriksi 1928. Hän oli Yhtyneet Paperi­tehtaat Oy:n kirjanpitäjä 1924–1925, Simpeleen ja Jämsänkosken tehtaiden sekä yhteisen pääkonttorin konttoripäällikkö 1925–1936, Pitkäranta Oy:n toimitusjohtaja 1937–1940 ja osuuskunta Kompensaation toimitusjohtaja 1940–1948 sekä samalla Vako oy:n toimitusjohtaja 1941–1944 ja Teollisuuden Tervatuote Ab:n toimitusjohtaja 1945–1946. Vuonna 1947 Koskelo perusti yhdessä teollisuusmiesten kanssa Kaukomarkkinat Oy:n, jonka oli tarkoitus saada Suomen vienti- ja tuontitoiminta kotimaisiin käsiin. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja vuosina 1948–1970 ja jatkoi sen hallituksessa vuoteen 1988, jolloin hänen sukunsa myi sen koko osakekannan Sponsor Oy:lle. Hän oli myös Barker-Littoinen Oy:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1955–1971 ja kuului Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n hallitukseen 1952–1976 sekä vakuutusyhtiö Sammon hallintoneuvostoon 1964–1971.
Koskelo kuului useisiin Suomen kauppavaltuuskuntiin ulkomailla. Hän sai pääkonsulin arvonimen vuonna 1954. Hän osallistui Suomen sisällissotaan sekä talvi- ja jatkosotaan. Hän oli sotilasarvoltaan kapteeni.
Koskelo perusti vuonna 1987 nimeään kantavan Aarne Koskelon säätiön, joka toimii sydäntutkimuksen hyväksi. Hänen ja hänen vaimonsa mukaan nimetyt rahastot löytyvät myös Syöpätautien tutkimussäätiöstä, Sydäntutkimussäätiöstä ja Silmäsäätiöstä.
Koskelon vanhemmat olivat konttoristi, kirjanpitäjä Karl (Kalle) Edvard Lindgrén ja Hilma Maria Koskelo ja puoliso vuodesta 1923 Märta Margareta Stjernvall. Metsänhoitaja, metsäneuvos Toivo Koskelo oli hänen veljensä.
Kirjallisuutta

Keijo K. Kulha, Mies ja vuosisata: pääkonsuli Aarne Koskelon tarina 1900–1998, Gummerus, 2004 ISBN 951-20-6397-2
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Koskikoukkusammal

| Koskikoukkusammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hypnales
Heimo::  Fontinalaceae
Suku::  Koukkusammalet Dichelyma
Laji::  falcatum
Kaksiosainen nimi
 Dichelyma falcatum  (Hedw.) Myrin 
Katso myös
   Koskikoukkusammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koskikoukkusammal (Dichelyma falcatum) on lehtisammallaji näkinsammalten heimossa (Fontinalaceae). Se kasvaa tiiviisti kivi- tai puualustaan kiinnittyneenä vesistöjen rannoilla, yleensä aivan vesirajassa. Sen kasvustot ovat laajoja ja mattomaisia tai yksittäisiä tuppaita. Koskikoukkusammalen versot ovat runsashaaraisia ja kasvavat yleensä alle kymmenen senttimetrin mittaisiksi. Lehdet ovat sirppimäisen käyrät, keskisuonelliset, pitkäkärkiset ja ohutkärkiset. Ne ovat varressa kolmena rivinä. Itiöpesäkkeiden kasvaminen on harvinaista ja itiöt ovat pieniä.
Kimmo Koskenniemi

Kimmo Koskenniemi vuonna 2012.
Kimmo Matti Koskenniemi (s. 7. syyskuuta 1945 Jyväskylä) on Helsingin yliopiston kieliteknologian professori emeritus.
Koskenniemi kirjoitti ylioppilaaksi 1964, valmistui filosofian kandidaatiksi 1967, lisensiaatiksi 1983 ja väitteli Helsingin yliopistossa tohtoriksi 1984. Hän toimi Helsingin yliopiston laskentakeskuksen matemaatikkona ja jaostopäällikkönä 1967–1981, Suomen Akatemian atk-erikoistutkijana 1981–1984 ja vanhempana tutkijana 1985–1991. Hän toimi 1991–2012 Helsingin yliopiston professorina kieliteknologian oppiaineessa, jota aiemmin kutsuttiin tietokonelingvistiikaksi. Hän toimi Kieliteknologian valtakunnallisen tutkijakoulun johtajana (2001–2009), johti Kieliteknologian opetuksen valtakunnallista verkostoa (2000–2007).
Hänen tunnetuin työnsä on kaksitasomorfologian ja siihen liittyvien algoritmien kehittäminen, mitä on käytetty hyväksi esimerkiksi Lingsoftin Microsoftille lisensoimien tekstinkäsittelyohjelmistojen oikolukusovelluksissa.
Aiheesta muualla

Koskenniemi, Kimmo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  DBLP 
Henkilöt:  DDB  Uppslagsverket Finland
Pauli Koski

Pauli Armas Koski (14. kesäkuuta 1940 Keuruu – 10. marraskuuta 1992 Turku) oli suomalainen oikeustieteilijä ja Lapin korkeakoulun oikeustieteen professori alanaan taloudelliset suhteet vuosina 1981–1984 ja sen jälkeen Turun kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden professori 1984–1992. Hänen erityisalaansa oli yritys- ja yhtiöoikeus.
Julkaisuja

Vaihtovelkakirjat, 1972
Konserni, 1977
Konsernit ja osakeyhtiölaki, 1980
Päivi Koskela

| Päivi Tuulikki Koskela> Päivi Tuulikki Honkakoski.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1975 (ikä 49–50)
Ammatti:  kirjailija, balettikoulun johtaja
Kirjailija
Tyylilajit:  lasten- ja nuortenkirjallisuus
Aiheesta muualla
paivituulikkikoskela.fi
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Päivi Tuulikki Koskela (ent. Honkakoski, s. 1975) on Oulussa asuva kirjailija ja tanssinopettaja. Koskela toimii oululaisen Balettikoulu Sinikellon johtajana.
Koskela on kirjoittanut useita lastenkirjoja. Lisäksi hän on kirjoittanut satuja Satupalvelu.fi-verkkosivustolle sekä televisioon Nukkumatin iltasatuihin sata satua. Vuonna 2013 julkaistu satukirja Prinsessa joka ei halunnut parantua on alun perin kirjoitettu lasten balettinäytökseksi. Koskela on toiminut haamukirjailijana satutaiteilija Petronella Grahnin Pomenia-satukirjasarjassa. Koskela myös sanoittaa lastenlauluja ja toimii keijukaisena Tahtipeikko ja Keiju -lastenmusiikkiorkesterissa.
Teoksia

Prinsessa joka ei halunnut parantua.  (Kuvitus: Rosa Juntunen)  Helsinki:  Artbox Irja, 2013.  ISBN 978-952-5898-30-9
Tervatonttu Toivo.  (Kuvitus: Ludi Wang)  Kemi:  Nordbooks, 2014.  ISBN 978-952-6643-83-0
Prinsessa Ebba.  (Kuvitus: Ludi Wang)  Kemi:  Nordbooks, 2015.  ISBN 978-952-315-153-6
Tervatonttu Toivo ja kadonnut isoisä.  (Kuvitus: Ludi Wang)  Kemi:  Nordbooks, 2015.  ISBN 978-952-315-086-7
Haltijatar Hajamieli.  (Kuvitus: Katja Saario)  Kemi:  Nordbooks, 2016.  ISBN 978-952-315-229-8
Tervatonttujen joulu.  (Kuvitus: Ludi Wang)  Kemi:  Nordbooks, 2016.  ISBN 978-952-315-228-1
Pikku peikko Pomperidilla.  (Kuvitus: Saara Tuomela)  Kemi:  Nordbooks, 2017.  ISBN 978-952-315-312-7
Tervatonttu – näytelmiä 1.–6.-luokkalaisille.  (Kuvitus: Ludi Wang)  Kemi:  Nordbooks, 2017.  ISBN 978-952-315-313-4
Tervatonttu Toivo Väritys- ja puuhakirja. Kuvitus: Ludi Wang. kemi: Nordbooks 2017. ISBN 978-952-315-349-3.
Tuukan ja Mariannen avaruusseikkailu.  (Kuvitus: Hanna Kenakkala)  Kemi:  Atrain & Nord, 2019.  ISBN 978-952-315-439-1
Etsivätoimisto Rasmus & Nuusku – Erikoisalana kadonneet lelut.  (Kuvitus: Hanna Kenakkala)  Kemi:  Atrain & Nord, 2019.  ISBN 978-952-315-495-7
Seikkailu Itämeressä.  (Kuvitus: Hanna Kenakkala)  Kemi:  Atrain & Nord, 2021.  ISBN 978-952-315-596-1
Operaatio Ilmastoareena.  (Kuvitus: Hanna Kenakkala)  Kemi:  Atrain & Nord, 2022.  ISBN 978-952-315-660-9
Varastettu metsä. Kuvitus: Hanna Kenakkala. Kemi: Atrain & Nord, 2023. ISBN 978-952-315-733-0.
Emma Keijukaistenmaassa. Kuvitus: Suvi Tikka. Kemi: Atrain & Nord, 2023. ISBN 978-952-315-755-2.
Koodinimi Susi. Kuvitus: Hanna Kenakkala. Kemi: Atrain & Nord, 2024. ISBN 978-952-315-786-6.
Tervatontut kosken kuohuissa. Kuvitus: Ludi Wang. Kemi: Atrain & Nord, 2024.ISBN 978-952-315-792-7
Aiheesta muualla

Päivi Tuulikki Koskelan kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
17 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 17 ← 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 → 
Kardinaaliluku:  seitsemäntoista
Järjestysluku:  seitsemästoista
Tekijät:  1, 17
Alkutekijät:   17
Roomalainen numero:  XVII
Binääriluku:  10001
Oktaaliluku:  21
Duodesimaaliluku:  15
Heksadesimaaliluku:  11
Vigesimaaliluku:  H
17 (seitsemäntoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 16 ja seuraa luku 18.
Matematiikassa > Alkulukuihin liittyen

17 on alkuluku.
17 on 19:n alkulukupari ja 13:n alkulukuserkku.
17 on Fermat’n alkuluku:  2^{2^{2}}+1.
17 on Pythagoraan alkuluku:  4\cdot 4+1.
17 on Mersennen alkuluvun  2^{17}-1 eksponentti.
17 on neljän ensimmäisen alkuluvun summa:  2+3+5+7.
17 on toinen alkuluku takaperin kymmenjärjestelmässä (71).
17 on ainoa luku n, joka voidaan muodostaa alkulukujen summana n tavalla, kun lukujen järjestyksellä ei ole merkitystä.
17 on toiseksi pienin alkuluku p, jonka käänteisluvun toistuvan jakson pituus kymmenjärjestelmässä on mahdollisimman pitkä eli  p-1 numeroa:  {\frac {1}{17}}=0.{\overline {0588235294117647}}.
Matematiikassa > Muissa yhteyksissä

17 on Leylandin luku muotoa  a^{b}+b^{a}:  2^{3}+3^{2}.
17 on Leylandin luku muotoa  a^{b}-b^{a}:  3^{4}-4^{3}.
17 on palindromi binäärijärjestelmässä (100012) ja nelijärjestelmässä (1014).
17 kuuluu Perrinin lukujonoon (engl. Perrin sequence).
17 korotettuna luonnolliseen lukuun on aina kahden neliöluvun summa: esim.  17=1^{2}+4^{2},  17^{2}=8^{2}+15^{2} ja  17^{3}=47^{2}+52^{2}.
17 on pienin luku, joka voidaan ilmaista kuutioluvun ja neliöluvun summana useammalla kuin yhdellä tavalla:  1^{3}+4^{2} tai  2^{3}+3^{2}.