stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oluen verotus
Verotus Suomessa > Liikevaihtovero

Suomessa otettiin käyttöön liikevaihtovero helmikuun alussa 1941. Liikevaihtoverosta oli kuitenkin vapautettu mallasjuomaveron alaisten juomien myynti ja maahantuonti. Liikevaihtoverolakia muutettiin nopeasti, niin että mallasjuomiakin alettiin verottaa vuoden 1942 alusta lähtien. Veron suuruus oli
tuottajan myydessä tavaran jälleenmyyjälle 10 % myyntihinnasta
tuottajan myydessä tavaran suoraan käyttäjälle 13 % myyntihinnasta
kaupan myydessä tuotteen kuluttajalle 5 % myyntihinnasta
ravintolan, ruokalan tai kahvilaliikkeen myynnistä 4 % myyntihinnasta
Liikevaihtoveron suuruus muuttui moneen kertaan vuosien varrella. Liikevaihtovero korvattiin arvonlisäverolla kesäkuun alussa 1994.
Verotus Suomessa > 1969–1993

Vuoden 1969 alussa astui voimaan laki keskioluesta. Keskiolut määriteltiin alkoholijuomaksi, joka oli valmistettu yksinomaan käymisen avulla maltaista, humalista ja vedestä. Alkoholia keskiolut sisälsi enemmän kuin 2,25 painoprosenttia, mutta vähemmän kuin 3,7 painoprosenttia. Keskiolut kuului toiseen tai kolmanteen veroluokkaan. Laki salli tietyin edellytyksin keskioluen vähittäismyynnin elintarvikeliikkeissä, ei kuitenkaan kioskeissa, ei myöskään alle 18-vuotiaille. Alle 2,25-prosenttista, I veroluokan olutta eivät nämäkään rajoitukset koskeneet, kun taas IV veroluokan olutta sai edelleen myydä vain Alkon myymälöissä ja anniskeluravintoloissa.
Samassa yhteydessä mallasjuomaverosta annettu laki kumottiin ja uudistettiin. Uusissa säädöksissä oluen veroluokat määriteltiin uudelleen. Olut jaettiin ensimmäiseen, toiseen, kolmanteen ja neljänteen veroluokkaan.
I veroluokan oluessa sai olla enintään 2,25 painoprosenttia alkoholia
II veroluokassa alkoholia oli yli 2,25 %, mutta enintään 3,0 %
III veroluokassa alkoholia oli yli 3,0 %, mutta vähemmän kuin 3,7 %
IV veroluokan oluessa alkoholia oli 3,7 % tai enemmän
Vahvaksi olueksi kutsuttiin mallasjuomaa, joka sisälsi vähintään 3,7 painoprosenttia alkoholia.
Tehdasmaisesti Suomessa valmistetusta ja Suomeen tuodusta I veroluokan oluesta alettiin vuoden 1969 alussa maksaa virvoitusjuomaveroa ja II–IV veroluokan oluista valmisteveroa. Veron maksoi oluen valmistaja tai maahantuoja. Sen lisäksi että otettiin käyttöön uusi IV veroluokka myös veron peruste muuttui. Vero oli II veroluokan oluesta 13 prosenttia, III veroluokan oluesta 25 prosenttia ja IV veroluokan oluesta 35 prosenttia alkoholiyhtiön vahvistamasta oluen vähittäismyyntihinnasta.
Vuoden 1980 alussa tuli voimaan olutvero. Se oli valtiolle maksettava valmistevero, jota kannettiin yli 2,25 painoprosenttia alkoholia sisältävistä mallasjuomista. Olutvero oli käytössä vuoteen 1994. Oluen veroluokat säilyivät ennallaan, mutta verona alettiin kantaa perusveroa ja lisäveroa. Perusvero oli edelleen prosenttiosuus vähittäismyyntihinnasta. Lisäveroa oli maksettava 36 penniä litralta oluesta, joka oli pakattu kertakäyttöiseen myyntipäällykseen.
Vuoden 1985 alussa tuli voimaan laki, joka poisti II veroluokan olutverolaista. Vuoden 1988 alussa II veroluokka palautettiin olutverolakiin, siirryttiin painoprosenteista tilavuusprosentteihin ja samalla uudistettiin oluen veroluokat:
I veroluokan oluessa sai olla enintään 2,8 tilavuusprosenttia alkoholia
II veroluokassa alkoholia oli yli 2,8, mutta enintään 3,7 tilavuusprosenttia
III veroluokassa alkoholia oli yli 3,7, mutta enintään 4,7 tilavuusprosenttia
IV veroluokan oluessa alkoholia oli yli 4,7 tilavuusprosenttia
Verotus Suomessa > 1994 alkaen

Laki alkoholijuomaverosta tuli voimaan 1. heinäkuuta 1994. Tällä lailla kumottiin oluen veroluokat ja vero alkoi määräytyä alkoholipitoisuuden ja juomamäärän mukaan. Oluesta, jonka alkoholipitoisuus oli yli 2,8, mutta enintään 15 tilavuusprosenttia, oli maksettava perusveroa 1,70 markkaa jokaiselta juomalitran sisältämältä senttilitralta alkoholia. Lisäveroa oli maksettava 4 markkaa litralta, ellei vähittäismyyntipäällys ollut uudelleen täytettävä. Lisäveron suuruus oli 1 mk/l, jos vähittäismyyntipäällys voitiin hyödyntää raaka-aineena.
Vuoden 1996 alusta lähtien pienten olutpanimoiden maksamaa alkoholijuomaveron perusveroa alennettiin. Alennus oli 20 prosenttia, jos panimon vuosituotanto oli enintään miljoona litraa, ja alennus oli 10 prosenttia, jos vuosituotanto oli alle 5,5 miljoonaa litraa. Vuoden 1997 heinäkuun alusta lähtien perusveroa alennettiin 30 prosentilla, jos olutta tuotettiin enintään 200 000 litraa vuodessa. Alennus oli 20 %, jos vuosituotannon määrä oli 0,2–2 miljoonaa litraa, ja alennus oli 10 %, jos vuosituotanto oli 2–5,5 miljoonaa litraa. Lisäveroa nostettiin vuoden 2002 alusta lukien. Lisävero oli 67 senttiä litralta ellei oluen vähittäismyyntipäällys ollut pantillinen. Lisävero oli 16 senttiä litralta, jos vähittäismyyntipäällyksen raaka-aine oli hyödynnettävissä. Perusveroa alennettiin maaliskuun alusta 2004 lähtien 50 prosentilla, jos yrityksen vuosituotanto oli enintään 200 000 litraa. Alennus oli 30 % vuosituotannon ollessa 0,2–3 miljoonaa litraa ja 20 % tuotannon ollessa 3–5,5 miljoonaa litraa. Kaikkien korkeintaan 5,5 %:n vahvuisten alkoholijuomien myynti tuli sallituksi ruokakaupoissa 2018, ja korkeintaan 8% vahvuisten käymisteitse valmistettujen alkoholijuomien myynti sallittiin 2024.
|  | alkoholin tilavuusprosentti | myydään ravintoloissa | myydään elintarvikeliikkeissä | huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| I-olut | 0–1,2 | kyllä | kyllä | ei ikärajoituksia |
| I-olut | 1,3–2,8 | kyllä | kyllä | niin sanottu ykkösolut, ei vaadi anniskelulupaa |
| II-olut | 2,9–3,7 | kyllä | kyllä | esiintyy harvemmin |
| III-olut | 3,8–4,7 | kyllä | kyllä | niin sanottu keskiolut, Suomen eniten myyty olutluokka |
| IV A -olut | 4,7–5,5 | kyllä | kyllä | 1. tammikuuta 2018 alkaen elintarvikemyymälöissä |
| IV A -olut | 5,5–5,8 | kyllä | ei | Alkon vähittäismyyntimonopoli |
| IV B -olut | yleensä 5,8–12, joskus vielä enemmän | kyllä | ei | Alkon vähittäismyyntimonopoli |
Verotus Ruotsissa

Ruotsissa oluet jaetaan kolmeen veroluokkaan niiden alkoholipitoisuuden mukaan. Veroluokat ovat
1 luokka eli lättöl on pitoisuudeltaan alle 2,25 tilavuusprosenttia
2 luokka eli folköl on pitoisuudeltaan 2,25–3,5 tilavuusprosenttia
3 luokka eli starköl on pitoisuudeltaan yli 3,5 tilavuusprosenttia
Oluen vero Ruotsissa on vuoden 2008 alusta lähtien 1,66 kruunua jokaiselta tilavuusprosentilta alkoholia, jos oluessa on alkoholia enemmän kuin 2,8 tilavuusprosenttia.
Jaakko Elenius

Professori Jaakko Elenius
Jaakko Juhani Elenius (4. elokuuta 1939 Ylihärmä – 14. kesäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen teologi, herännäisjohtaja ja päätoimittaja. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta ja oli koulutukseltaan teologian kandidaatti (1965).
Elenius kuului uskonnolliselta taustaltaan herännäisyyteen eli körttiläisyyteen. Valmistumisensa jälkeen hän toimi Herättäjä-Yhdistyksen pappina sekä myöhemmin Herättäjä-Yhdistyksen toiminnanjohtajana (1983–1991) ja puheenjohtajana (1995–2002). Vuosina 1969–1982 hän toimi tutkijana Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Elenius oli ehdolla arkkipiispaksi vuonna 1998.
Elenius oli päätoimittajana Pohjalaisessa 1991–1996 ja Kotimaassa 1996–2005.
Elenius liikkui kirkon ja muun yhteiskunnan välisellä alueella koko elämänsä. Hän liittyi 1960-luvulla Sadankomiteaan ja muutenkin teki koko elämänsä ratkaisunsa kritiikistä riippumatta. Rauhanjärjestöön liittyminen sai aikaan polemiikkia, sillä hän oli ilmavoimien reservin vänrikki. Vanhoilliset herännäisjohtajat syyttivät häntä vasemmistolaissävyisen ylioppilasradikalismin sympatisoinnista. Piispojen epäröidessä kantojaan kirkon suhteessa homoseksuaalisuuteen, Elenius arveli heidän kärsivän homofobiasta.
Elenius on kirjoittanut muutaman kirjan, ollut mukana tekemässä uskonnon oppikirjoja ja toimittanut Paavo Ruotsalaisen kirjeenvaihdon (2005). Elenius sai professorin arvonimen vuonna 2001.
Elenius pelasi 1960-luvulla pesäpalloa mestaruussarjatasolla helsinkiläisessä Puna-Mustissa ja sitä ennen Ylihärmän Junkkareiden edustusjoukkueessa 1958–1962 .
Elenius on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Teokset

Vakavin kasvoin, iloisin mielin. Jaakko Eleniuksen kirjoituksia herännäisyydestä.  Lapua:  Herättäjä-yhdistys, 1996.  ISBN 951-878-078-1
Hyvä sana.  Helsinki:  Kirjapaja, 1997.  ISBN 951-625-461-6
Hyvä ihminen. 35 hyvettä.  Helsinki:  Kirjapaja, 2001.  ISBN 951-625-719-4
Ruotsalainen, Paavo; Elenius, Jaakko (toim.): Kirjeitä.  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-182-1
Kirjallisuutta

Heli Karhumäki, Jaakko Elenius. Härmän vikuri (Kirjapaja 2006).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Erkki Malmivaara | Pohjalaisen päätoimittaja 1991–1996 | Seuraaja: Kari Mänty |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Tapani Ruokanen | Kotimaan päätoimittaja 1996–2005 | Seuraaja: Olav S. Melin |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Kuwait

Kuwaitin valtio (arab.  دولة الكويت‎) eli Kuwait (arab. الكويت‎) on emiirikunta Lähi-idässä. Se sijaitsee Persianlahden pohjukassa rajanaapureinaan pohjoisessa Irak ja etelässä Saudi-Arabia. Kuwaitin maasto on kumpuilevaa hiekkaerämaata. Maasta löytyi 1930-luvulla öljyä, ja toisen maailmansodan jälkeen kehittynyt öljynjalostusteollisuus sai maan vaurastumaan. Kuwait itsenäistyi 1961, ja sen jälkeen se on saanut 90 prosenttia vientituloistaan öljystä. Vuonna 1990 Irak hyökkäsi Kuwaitiin, mutta joutui vetäytymään maasta länsivaltojen liityttyä sotaan Kuwaitin puolelle. Maan infrastruktuuri kärsi sodassa pahasti.
Kuwait oli ensimmäinen Persianlahden arabimaa, joka järjesti parlamenttivaalit, ja se myönsi naisille äänioikeuden 2005. Vuodesta 2010 alkaen maassa on ollut ajoittain väkivaltaisuuksia ääri-islamistien ja sotilasjoukkojen välillä.
Maantiede

Kuwait sijaitsee Persianlahden luonaiskulmassa, ja sen rajanaapurit ovat Irak ja Saudi-Arabia. Valtion pinta-ala on 17 818 neliökilometriä. Kuwait on kuivaa, tasaista tai hiukan kumpuilevaa hiekkaerämaata, jonka korkein kohta on noin 300 metriä. Valtiolle kuuluu yhdeksän saarta, joista vain Failaka on asuttu. Suurin saarista on Bubiyan, joka on kooltaan 863 neliökilometriä. Rannikon pohjoisosassa on savisia matalikkoja, kun taas etelässä on hiekkarantoja.
Kuwait on pääosin tasaista tai hieman kumpuilevaa, mutta siellä täällä on matalia kukkuloita ja painanteita. Kuwaitinlahden pohjoispuolella on Jal Al-Zorin jyrkänne, joka nousee jyrkästi jopa 145 metriin. Kuwaitissa ei ole pysyviä järviä eikä jokia. Sisämaan vadit ovat lyhyitä ja yleensä päättyvät aavikolle. Suurin osa pintavedestä haihtuu, ja vain hyvin pieni osa siitä päätyy pohjavedeksi.
Vuonna 1991 öljykenttien palossa syntynyt noki ja ympäristöön levinnyt öljy pilasivat ympäristöä laajasti. Vauriot näkyvät edelleen niin hiekkaerämaassa ja merenpohjassa kuin koralliriutoillakin.
Ilmasto on tyypillinen aavikon ilmasto, johon vaikuttaa meren läheisyys. Vuodenaikoja on neljä. Kesä on pitkä ja kuuma, lämpötila voi nousta 46 asteeseen. Talvi on lyhyt ja viileä, ja silloin voi toisinaan tulla jokunen sadekuuro. Pohjoistuuli on kuuma ja kuiva, etelätuuli lämmin ja kostea. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 80 millimetriä, mutta se vaihtelee vuodesta toiseen 20:stä jopa 350 millimetriin.
Aavikon kasvillisuus muodostuu ruoholäikistä ja pienistä pensaista. Maassa elää yli 400 kasvilajia, ja silloin harvoin kun sateet kastelevat erämaan, ruoho viheriöi ja lukemattomat kasvit puhkeavat kukkaan. Ne kuitenkin lakastuvat pian. Aavikolla elää liskoja ja jyrsijöitä. Sudet, gasellit  ja jänikset on metsästetty lähes sukupuuttoon. Pesiviä lintulajeja on noin 20, useimmat niistä kuuluvat kiurujen heimoon. Keväällä ja syksyllä maassa pysähtyy kuitenkin satoja lintulajeja muuttomatkallaan.
Historia > Varhaisvaiheet

Kuwaitin vanhimmat arkeologiset löydöt ovat neoliittiselta kaudelta, ja sieltä on löytynyt todisteita muun muassa Ubaid-kulttuurista ja pronssikautisesta Dilmun-kulttuurista. Mesopotamialaisten dokumenttien perusteella Kuwaitin edustalla oleva Failakan saari oli jo varhain merkittävä kauppapaikka, jota kautta Mesopotamiaan kulki tuotteita Indusjoen alueelta ja nykyisestä Omanista. se menetti merkityksensä toisella vuosituhannella eaa., mutta hellenistisella kaudella siitä tuli uudestaan kaupan keskus. Aleksanteri Suuren kenraali Nearkhos perusti Failakaan siirtokunnan 300-luvulla eaa. Kaupankäynti päättyi ajanlaskun alussa.
Kuwaitin moderni historia alkaa 1700-luvun alussa, kun Bani Utbahin klaaniliittouma perusti Kuwaitin kaupungin. He olivat lähteneet Arabian niemimaan sisäosista Najdin alueelta. Kuwaitista tuli 1756 šeikkikunta, kun asukkaat päättivät valita Al Sabahin suvusta itselleen šeikin.
Historia > Kaupan keskuksesta öljyvaltioksi

Kuwaitista kehittyi 1800-luvulla merkittävä itsenäinen kaupan keskus. Vuosina 1866–1892 hallinnut Abdullah II Al-Sabah alkoi lähentää Kuwaitia Osmanien valtakuntaan, mutta Mubarak Al-Sabah käänsi muutaman vuoden päästä suunnan. Osmanit uhkasivat tämän jälkeen Kuwaitia, joka kääntyi Britannian puoleen. Britannian ja Kuwaitin välinen vuoden 1899 sopimus antoi Britannialle käytännössä vallan Kuwaitin ulkopolitiikasta.
Kuwaitista löytyi öljyä 1930-luvulla, mutta maailmansota keskeytti öljyntuotannon kehittämisen. Maan talous oli siihen saakka ollut riippuvainen laivanrakennusta ja helmensukelluksesta. Sodan jälkeen Kuwait sai tuotantonsa vauhtiin nopeasti, ja vuonna 1953 se oli Persianlahden suurin öljyntuottaja.
Vuonna 1961 Kuwaitista tuli itsenäinen, kun aika Britannian protektoraattina päättyi. Šeikistä tuli emiiri. Irak vaati samana vuonna Kuwaitia itselleen ja tunnusti itsenäisyyden vasta kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1970 voimaan tulleella sopimuksella Kuwait ja Saudi-Arabia jakoivat keskenään maiden väliin vuonna 1922 muodostetun neutraalin vyöhykkeen.
Historia > Irakin–Iranin sota ja Persianlahden sota

Irak ja Kuwait lähenivät 1980-luvulla toisiaan Irakin–Iranin sodan seurauksena. Kuwait pelkästi Iranin vaikutusvallan kasvua ja tarjosi Irakille taloudellista tukea sekä reitin asevoimien tavaroille saapua Irakiin. Iran hyökkäsi tämän jälkeen useita kertoja myös Kuwaitiin, ja vuonna 1985 iranilaismielinen irakilainen ryhmittymä yritti salamurhata emiiri Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabahin. Kuwait joutui vuonna 1987 kutsumaan sekä Neuvostoliiton että Yhdysvallat suojaamaan tankkereitaan, kun Iran oli alkanut keskittää hyökkäyksiä niitä kohtaan.
Irakin–Iranin sodan jälkeen Irakin ja Kuwaitin suhteet heikkenivät, ja Irak hyökkäsi 2. elokuuta 1990 yllättäen Kuwaitiin. Taustalla oli halu hallinoida Kuwaitin öljyrikkauksia, irakilainen panarabialaisuus sekä hallinnon suosion kasvattaminen tappiollisen Iranin sodan jälkeen. Irak ilmoitti 8. elokuuta liittäneensä Kuwaitin itseensä, minkä suurin osa maailman valtiosta tuomitsi ja mikä herätti voimakkaita irakilaisvastaisia tuntemuksia Kuwaitissa. Yhdysvaltojen johtama liittouma aloitti vastineena ensin ilmahyökkäykset, myöhemmin maasodan ja valtasi Kuwaitin Persianlahden sodassa helmikuussa 1991. Vetäytyvät Irakin joukot sytyttivät öljylähteitä palamaan. Vuonna 1994 Irak vihdoin hyväksyi YK:n määrittelemän rajalinjan Venäjän välittämissä neuvotteluissa. Vuonna 2003 kymmenet tuhannet Yhdysvaltojen johtamien joukkojen sotilaat hyökkäsivät Kuwaitista käsin Irakiin syrjäyttääkseen Saddam Husseinin.
Historia > 2000-luku

Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa islamistit ja hallitusta tukevat ehdokkaat menestyivät, liberaalit kokivat tappioita. Silti vuonna 2005 naiset saivat äänioikeuden ja kesäkuussa nimitettiin ensimmäinen naisministeri. Šeikki Nasser al-Mohammad al-Sabah toimi pääministerinä vuodesta 2006, jonka aikana toimi 7 hallitusta, ja emiiri hajotti parlamentin ennenaikaisesti kolme kertaa.
Vuonna 2007 hallitus erosi, ja uudessa hallituksessa naisministerejä oli kaksi. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa ääri-islamistit menestyivät, eikä yhtään naista valittu parlamenttiin. Maaliskuussa 2009 emiiri hajotti parlamentin, koska se syytti hänen veljenpoikaansa korruptiosta. Uuteen parlamenttiin valittiin vihdoin maan ensimmäiset naiskansanedustajat.
Maaliskuussa 2011 sadat nuoret osallistuivat mielenosoituksiin, joiden innoittajina oli liikehdintä muissa islamilaisissa maissa, kuten Tunisiassa ja Egyptissä. Emiiri ja perustuslakituomioistuin hajottivat parlamentin useita kertoja.
Vuonna 2020 Nawaf Al-Ahmad Al-Jaber Al-Sabah nousi emiiriksi velipuolensa kuoleman jälkeen.
Politiikka

Kuwaitia hallitsee al-Sabah-sukuun kuuluva emiiri. Kuwait on parlamentaarinen vaalimonarkia. Suvun jäsenet valitsevat istuvan emiirin seuraajan aina keskuudestaan. Emiirillä on pääasiallinen valta, mutta 50 jäsenen kansalliskokous voi tehdä lainsäädännöllisiä aloitteita ja vaikuttaa hallituksen ministereihin. Kansalliskokouksen vaaleissa äänioikeutettuja ovat 21 vuotta täyttäneet miehet ja naiset, jotka ovat olleet Kuwaitin kansalaisia yli 20 vuotta. Kuwaitissa ei ole poliittisia puolueita.
Naiset saivat äänioikeuden 16. toukokuuta 2005 kansalliskokouksen hyväksyttyä uuden lain, joka sallii naisten asettua ehdolle ja äänestää vaaleissa.
Kuvernoraatit

Kuwait jakautuu kuuteen kuvernoraattiin (muhafazat). Lisäksi asumattomat Bubiyanin Warbahin saaret muodostavat oman, 900 neliökilometrin alueensa.
al-Ahmadi
al-Farwaniyya
al-Kuwait
al-Jahra
Hawalli
Mubarak al-Kabir
Talous

Kuwaitin talous on hyvin riippuvainen öljystä, joka muodostaa noin puolet bruttokansantuotteesta, 95 prosenttia viennistä ja 95 prosenttia valtion tuloista. Kuwaitin öljyvarannoksi on arvioitu 105 miljardia barrelia, noin yhdeksän prosenttia koko maailman tunnetuista varannoista. Muita merkittäviä luonnonvaroja ovat maakaasu ja kala.
Aikoinaan al-Jahran vihannespuutarhat olivat maan ylpeydenaihe, mutta koska kasteleminen on niin kallista, elintarvikkeiden tuonti on halvempaa kuin maanviljely. Strategisista syistä valtio haluaa kuitenkin, että edes jotain kasvatetaan myös Kuwaitissa. Viljelmät keskittyvät Wafran, Sulabyan ja Abdalin seudulle.
Talous > Liikenne

Kuwaitissa on seitsemän lentopaikkaa, joista yhdellä on yli kolmen kilometrin kiitotie. Maantietä on noin 5 700 kilometriä. Satamia ovat Al-Shu'aybah, Al-Shuwaykh, Al-Zawr (Mina' Sa'ud), Mina' 'Abd Allah ja Mina' al Ahmadi.
Väestöjakauma

Enemmistö, noin 72 prosenttia Kuwaitin lähes neljästä ja puolesta miljoonasta asukkaasta on maahan muuttaneita siirtotyöläisiä ja siirtolaisia.  Vuonna 2018 etnisesti kuwaitilaisiksi laskettiin 30 prosenttia asukkaista. Muita arabeja oli 27 %, aasialaisia 40 %, afrikkalaisia yksi prosenttia ja muita alle yksi prosentti.
Koko väestöstä muslimeja on 74,6 %, kristittyjä 18,2 % ja muita tai uskonnottomia 7,2 prosenttia.
Vuonna 2020 98,5 prosenttia aikuisista kuwaitilaisista oli lukutaitoisia.
Kulttuuri

Siirtyminen paimentolaisesta elämäntyylistä paikoillaan asumiseen ja totuttautuminen öljyn tuomaan vaurauteen on kuwaitilaisille vielä uutta.
Kuwaitilaiset syövät tyypillisesti kolme ateriaa päivässä. Aamiaisella on lihaa, kuten paistettua maksaa tai munuaisia sekä maitotuotetta kuten jogurttia. Lounaalla ja päivällisellä voi olla useita liharuokalajeja. Aavikolla vihannesten ja viljan saatavuus oli heikko, joten paimentolaiset tottuivat lihapitoiseen ruokavalioon. Elintason nousun myötä ylipainosta on tullut yleistä. Juhlaruokana on tyypillisesti kokonaisena paahdettu lammas, joka tarjotaan sahramiriisin kera. Islamin lain mukaan alkoholi on kiellettyä.
Useimmat avioliitot ovat järjestettyjä. Nainen tarvitsee iästään riippumatta isänsä luvan avioliittoon. Mies voi ottaa yhdestä neljään vaimoa. Naiset työskentelevät kodin ulkopuolella enemmän kuin monissa arabimaissa, mutta silti työssäkäyvien naisten osuus on pieni. He toimivat tyypillisesti opettajina, toimistotöissä tai hoitoalalla.
Lehdistönvapaus on Kuwaitissa Persianlahden maista parhaalla tolalla, arvioi Toimittajat ilman rajoja -järjestö. Silti emiirin tai korkeiden kuninkaallisten asioista kirjoitetaan pidättyvästi. Jumalanpilkka tai profeetan halventaminen on laitonta. Valtion televisio- ja radiokanavat toimivat yksityisten rinnalla. Internetin käyttö on rajoitettua, poliittisesti tai moraalisesti arveluttavaa materiaalia ei näytetä.
Urheilu

Kuwait on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1968. Fehaid Al-Deehani sai ammunnasta pronssimitalin vuosina 2000 ja 2012, ja hän on toistaiseksi Kuwaitin ainoa olympiamitalisti.
Kuwaitin jalkapallomaajoukkue pelasi MM-kilpailujen lopputurnauksessa 1982. Se karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Toukokuussa 2021 se oli FIFA:n rankingissa sijalla 148.
Kuwaitissa, samoin kuin muissa arabivaltioissa, järjestetään kamelien juoksukilpailuja marraskuusta toukokuuhun, kun ei ole liian kuuma. Kuwaitissa on rekisteröity noin tuhat kilpakamelia. Aiemmin ratsastajina käytettiin mahdollisimman pieniä lapsia, mutta 2000-luvulla on kokeiltu robottien käyttämistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkaopas aiheesta Kuwait Wikivoyagessa (englanniksi)
Official site of Kuwait (Arkistoitu – Internet Archive)
Ministry of information (Arkistoitu – Internet Archive)
BBC News Country Profile - Kuwait
US State Department - Kuwait includes Background Notes, Country Study and major reports
| n k Lähi-itä |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Arabiemiirikunnat  Bahrain  Irak  Iran  Israel  Jemen  Jordania  Kuwait  Kypros  Libanon  Oman  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Turkki  |  |
| Itsehallintoalueet |  Palestiinalaishallinto  |  |
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
| n k OPEC |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Algeria  Angola  Gabon  Irak  Iran  Kongon tasavalta  Kuwait  Libya  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  Saudi-Arabia  Venezuela  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Kuwaitin kartta.
Failakan saaren muinaisjäännöksiä
Saudi-Arabian ja Kuwaitin välinen neutraali alue, jonka jaosta sovittiin 1970.
Persianlahden sodan aikana vetäytyvät irakilaisjoukot sytyttivät Kuwaitin öljykenttiä palamaan.
Kuwait satelliittikuvassa marraskuussa 2001
Kameleita auringon laskiessa