stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauri Koskela

| Mauri Koskela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. syyskuuta 1960 (ikä 64) Lappajärvi
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kunnanjohtaja
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1980–2015
Komentajuudet:  Puolustusvoimien kansainvälinen keskus 2007–2009 Jääkäriprikaati 2009–2012
Sotilasarvo:  prikaatikenraali
Kunniamerkit:  SVR K
Mauri Tapani Koskela (s. 19. syyskuuta 1960 Lappajärvi) on suomalainen prikaatikenraali (evp). Sotilasuransa jälkeen hän on toiminut Enontekiön kunnanjohtajana ja Suomen Rauhanturvaajaliiton puheenjohtajana.
Ura

Koskela kävi Kadettikoulun 1980–1983 ja Sotakorkeakoulun 1993–1995. Hän toimi opetusupseerina Kymen jääkäripataljoonassa 1983–1985 sekä linjan johtajana Reserviupseerikoulussa 1985–1987. Seinäjoen sotilaspiirissä hän työskenteli toimistoupseerina ja toimistopäällikkönä 1987–1993 sekä Vaasan sotilasläänissä osastopäällikkönä ja esikuntapäällikkönä 1995–2000. Porin prikaatissa hän toimi Satakunnan jääkäripataljoonan komentajana 2000–2003 ja esikuntapäällikkönä 2005–2007. Puolustusvoimien kansainvälisen keskuksen apulaisjohtajana Koskela oli 2003–2005 ja johtajana 2007–2009 vastaten keskuksen siirrosta Niinisalosta Tuusulaan ja kriisinhallintaoperaatioiden johtovastuun siirrosta Puolustusvoimien kansainväliseltä keskukselta Porin prikaatille. Vuonna 2009 hänet määrättiin Jääkäriprikaatin komentajaksi, josta Koskela siirtyi Maavoimien henkilöstöpäälliköksi 2012.
Kansainvälisissä tehtävissä Koskela on toiminut Lähi-idässä, Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. Hän toimi mm. UNMIL-operaation sotilaskomponentin esikuntapäällikkönä Liberiassa 2013–2014 ja UNDOF-operaation apulaiskomentajana Lähi-idässä 2016-2018. Koskela oli ensimmäinen suomalaisen osaston vanhin Afganistanissa 2002, jossa hän toimi myös ISAF-operaation siviili-sotilasyhteistyöosaston päällikkönä. Koskela oli mukana perustamassa Suomen ensimmäisiä EU:n taisteluosastoja sekä Kokonaisvaltaisen kriisinhallinnan osaamiskeskusta yhdessä CMC-Finlandin kanssa.
Reserviin Koskela siirtyi vuoden 2015 alusta, jonka jälkeen hän on toiminut mm. Enontekiön kunnanjohtajana 2015–2016. Suomen Rauhanturvaajaliiton puheenjohtajana hän aloitti 2018. Vuonna 2020 Puolustusvoimain lippujuhlan päivänä tasavallan presidentti myönsi Koskelalle Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkin.
Ura > Raiskaussyyte

Koskela tuomittiin syyskuussa 2023 Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeudessa raiskauksesta ja ampuma-aserikoksesta vuodeksi ja 11 kuukaudeksi ehdottomaan vankeuteen. Oikeuden antaman julkisen selosteen mukaan Koskela sitoi uhrinsa sänkyyn solmioilla, löi piiskalla, kuristi kaulasta ja oli häneen sukupuoliyhteydessä. Vaasan hovioikeus kumosi raiskaustuomion syyskuussa 2024.
Ylennykset

1980 vänrikki
1983 luutnantti
1985 yliluutnantti
1990 kapteeni
1994 majuri
2000 everstiluutnantti
2006 eversti
2013 prikaatikenraali
Aiheesta muualla

Korpela, Juho: Prikaatikenraalista käsivarren johtajaksi. Ruotuväki, 15.10.2015.
Martti Salomaa

Martti Salomaa (16. syyskuuta 1920 Viipurin mlk – 30. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija ja kauppaneuvos (1987).
Urheilu-ura

Salomaa voitti yleisluistelun Suomen-mestaruuden 1945 ja saavutti 1944–1946 kaikkiaan neljä matkamestaruutta. Maailmanmestaruuskilpailuissa Salomaa edusti Suomea 1946 Oslossa, jossa sijoittui kokonaiskilpailuissa 19. sijalle. Trondheimin EM-kisoissa samana vuonna hän oli kahdeksas. Lisäksi hän osallistui Hamarin EM-kilpailuihin 1948, joissa ei selvinnyt päätösmatkalle. Urallaan hän edusti Viipurin Luisteluseuraa ja sotien jälkeen ensin Helsingfors Skridskoklubb (HSK)ia ja syksystä 1949 Helsingin Luistinkiitäjiä (HLK)
Henkilöhistoria

Talvi- ja jatkosodassa Salomaa taisteli etulinjassa konekivääriryhmän- ja puolijoukkueen johtajana. Sotien päätyttyä hän perusti veljensä Kaukon kanssa Tikkurilaan polkupyöräkorjaamon Veljekset Salomaa Oy. Vähin erin yritys kasvoi pyörä- ja urheiluliikkeeksi. Sen rinnalle perustettiin 1950-luvulla sähkö- ja kodinkoneliike, ja autotuonnin vapautuessa 1962 veljekset laajensivat toimintaansa autokauppaan. Yritykset menestyivät ja työllistivät parhaimmillaan yli sata ihmistä. Salomaa myös rakennutti Tikkurilaan useita liike- ja asuintaloja.
Siirryttyään 1985 eläkkeelle Salomaa myi liiketoiminnat. Hän perusti vaimonsa kanssa Martti ja May Salomaan Säätiön, jonka tarkoituksena on tukea vantaalaisia veteraaneja ja muita ikääntyneitä henkilöitä asumisasioissa.
Aiheesta muualla

Martti Salomaa. Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Mielenterveyslaki

Suomen mielenterveyslaki (SDK 1116/1990, ruots. mentalvårdslag) on säädetty muiden muassa mielenterveystyöstä sekä mielenterveyspalvelujen periaatteista ja järjestämisestä. Keskeinen osa mielenterveyslakia ovat tahdosta riippumatonta psykiatrista hoitoa koskevat kohdat.
Määritelmiä: Mielenterveystyöllä tarkoitetaan yksilön psyykkisen hyvinvoinnin, toimintakyvyn ja persoonallisuuden kasvun edistämistä sekä mielisairauksien ja muiden mielenterveydenhäiriöiden ehkäisemistä, parantamista ja lievittämistä. (1 §) Mielenterveystyöhön kuuluvat mielisairauksia ja muita mielenterveydenhäiriöitä poteville henkilöille heidän lääketieteellisin perustein arvioitavan sairautensa tai häiriönsä vuoksi annettavat sosiaali- ja terveydenhuollon palvelut (mielenterveyspalvelut). (1 §)
Mielenterveyslaissa esitetään tahdosta riippumattomaan hoitoon (ns. pakkohoitoon) määräämisen edellytykset (8 §).
Maurice Evans

Maurice Evans voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:
Maurice Evans (1936–2000), englantilainen jalkapalloilija
Maurice Evans (1901–1989), brittiläis-yhdysvaltalainen näyttelijä
Maurice Evans (s. 1978), yhdysvaltalainen koripalloilija
Maurice D. Evans (s. 1988), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maurice Evans”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mario Inés Torres

Mario Inés Torres (s. 1951 Barcelona) on entinen espanjalainen terroristi, joka tuli tunnetuksi 1980-luvun lopussa haettuaan turvapaikkaa Suomesta.
Elämä > Toiminta Ranskassa ja Espanjassa

Torres kuului 1970-luvulla Ranskassa toimineeseen ryhmään Grupos de Acción Revolucionaria Internacional (GARI), jonka tarkoituksena oli painostaa Ranskan ja Belgian hallituksia muuttamaan suhtautumistaan diktaattori Francisco Francon hallitsemaan fasistiseen Espanjaan. Vuonna 1974 Torres osallistui kuuteen Ranskassa, Belgiassa ja Andorrassa tehtyyn pommi-iskuun, joiden kohteina olivat Ranskan ja Espanjan välinen voimajohto Perpignanissa, Iberia-lentoyhtiön toimisto Brysselissä, Banco de Españan konttori sekä piispan edustusasunto Andorrassa, Bourg-Madamen kunnantalon ja Espanjan konsulaatti Toulousessa. Iskut eivät vaatineet kuolonuhreja. Torres myönsi osallistuneensa myös kolmeen pankkiryöstöön, joilla GARI rahoitti toimintaansa. Torres pidätettiin liikennevalvonnan yhteydessä syyskuussa 1974. GARI:n jäsenten pidättämien synnytti Ranskassa solidaarisuusliikkeen, ja lopulta Torres kumppaneineen vapautettiin keväällä 1977 lakiteknisten seikkojen perusteella ja myöhemmin heidät armahdettiin syytteistä.
Torres palasi Espanjaan Francon kuoleman jälkeen 1979. Torres oli jättänyt aseellisen toiminnan, mutta hänen entisiä tovereitaan vaikutti Action directe -nimisessä terroristiryhmässä. Vuonna 1984 Torres pidätettiin syytettynä osallisuudesta Barcelonassa tapahtuneeseen pankkiryöstöön yhdessä katalonialaisten anarkistien kanssa. Torreksen mukaan häntä kidutettiin pidätyksen yhteydessä kymmenen päivän ajan. Hänet vapautettiin kuuden kuukauden pidätysajan jälkeen syyskuussa 1984, minkä jälkeen hän anoi Toulousessa poliittista turvapaikkaa. Torres epäili myös Ranskassa baski- ja kommunistiterroristeja surmanneen Espanjan poliisin antiterrorismiryhmän varjostavan häntä ja yrittävän hänen salamurhaamistaan. Heinäkuussa 1987 Torresta haastateltiin televisiossa, mikä suututti Ranskan turvallisuusviranomaiset, ja lopulta hänelle ei myönnetty turvapaikkaa. Kuultuaan uhkaavasta karkotuksesta Torres päätti hakea turvapaikkaa Suomesta.
Elämä > Karkotus Suomesta

Torres saapui Haaparannan kautta Tornioon, josta hän jatkoi junalla Helsinkiin ja otti yhteyttä Amnesty Internationalin Suomen osastoon. Hän ilmoittautui 26. elokuuta 1987 Helsingin poliisilaitoksen ulkomaalaistoimistoon hakemaan turvapaikkaa perustellen sitä Ranskan ja Espanjan viranomaisten vainolla. Lokakuussa Suojelupoliisi sai selville, että Torres oli etsintäkuulutettu vuonna 1983 Barcelonassa tehdystä pankkiryöstöstä ja hänet otettiin säilöön ulkomaalaislain nojalla. Torres sijoitettiin Helsingin lääninvankilaan odottamaan Espanjan luovutuspyyntöä, mutta kun sitä ei kuulunut määräaikaan mennessä, Supo teki uuden säilössäpitämispäätöksen turvapaikkahakemuksen käsittelyn ajaksi. Torreksen tukijat järjestäytyivät omaksi tukiryhmäkseen, joka sai asianajajakseen Matti Wuoren. Tukiryhmä valitti säilöönotosta ja tapaamisoikeuden eväämisestä korkeimpaan hallinto-oikeuteen, sisäministerille ja oikeusasiamiehelle. Tukiryhmä järjesti Torresia tukevia mielensosituksia ja myös tiedotusvälineet seurasivat tapausta ahkerasti.
Tammikuussa 1988 Espanja vihdoin esitti luovutuspyynnön, jonka jälkeen sisäministeriö hylkäsi turvapaikka- ja oleskelulupa-anomukset. Oikeusministeriön odottaessa korkeimman oikeuden kantaa luovutuspyyntöön Supo esitti Torresin karkotusta ulkomaalaislain nojalla. Wuori ja lehdistö pitivät esitystä omituisena ja epäilivät Supon toimivan Espanjan viranomaisten toivomusten mukaisesti. Luovutuskäsittelyn aikana myös Torresin espanjalaiset ja ranskalaiset tukijat aktivoituivat. Suomen Pariisin-suurlähetystön faksi lauloi yötä päivää hänen vapauttamistaan vaativia viestejä, Barcelonan Suomen konsulaatin seinään ilmestyi graffiti, Bilbaon konsulaattiin saapui uhkauskirje ja Toulousessa puolestaan Torresin tukijat valtasivat Espanjan konsulaatin. Ranskan poliisi epäili heidän suunnittelevan myös Suomen Pariisin-suurlähetystön valtaamista. Maaliskuussa oikeusministeriö päätti luovuttaa Torresin vastaamaan pankkiryöstöä koskevaan syytteeseen, mutta ehtona oli ettei häntä saanut syyttää poliittisesta toiminnasta. Vuonna 1990 YK:n ihmisoikeuskomitea antoi Suomelle langettavan päätöksen Torresin pitkästä säilöönottoajasta, jonka katsottiin rikkovan kansalaisoikeuksia ja poliittisia perusoikeuksia koskevaa YK:n yleissopimusta.
Elämä > Myöhemmät vaiheet

Torresin luovutuksen jälkeen hänen tukiryhmänsä jatkoi viranomaisten painostamista. Helsingin yliopiston ylioppilaskunta lähetti edustajansa seuraamaan oikeudenkäyntiä, jossa Torres tuomittiin lokakuussa 1988 seitsemän vuoden vankeuteen. Valitettuaan korkeampaan oikeusasteeseen Torres sai olla vapaalla jalalla, ja lopulta joulukuussa 1992 Espanjan korkein oikeus vapautti hänet syytteistä. Vapautumisensa jälkeen Torres muutti Etelä-Amerikkaan ja asettui 1990-luvun lopussa Kanadan Vancouveriin, jossa hän kasvatti luomukarjaa. Torres esiintyi myös flamingo- ja romanimusiikkia soittaneissa yhtyeissä taiteilijanimellä ”Lolo” sekä vaikutti paikallisissa romanijärjestöissä. Vuonna 2005 Torresin menneisyys GARIn jäsenenä paljastui Kanadan viranomaisille, mutta hän poistui maasta ennen karkotuskäsittelyn alkua. Sen jälkeen Torres on asunut Meksikossa.
Kirjallisuutta

Tuori, Kaarlo: Matti Wuori : tapauskertomuksia Suomesta.  Helsinki:  Teos, 2023.  ISBN 978-952-36333-6-0.
Matt Salinger

| Matt Salinger> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. helmikuuta 1960 (ikä 64) Windsor, Vermont, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Matthew Douglas Salinger (s. 13. helmikuuta 1960 Windsor, Vermont) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hänen elokuvaroolejaan on muun muassa supersankari Kapteeni Amerikka.
Ura

Matt Salingerin vanhemmat olivat kirjailija J. D. Salinger ja psykologi Alison Claire Douglas. Hän debytoi elokuvassa Nörttien kosto (1984) ja näytteli nimiroolin elokuvassa Captain America (1990). Tuonnempana Salinger on näytellyt muun muassa draamaelokuvassa What Dreams May Come (1998) ja muutamissa televisiosarjoissa, kuten Kova laki: Erikoisyksikkö.
Salinger on tuottanut useita elokuvia (Wild at Heart (1990), Mojave Moon (1996), Let the Devil Wear Black (1999)).
Salingerin teatterirooleja ovat muun muassa James Bernard näytelmässä Dancing in the End Zone (1985) ja Charly Bacon näytelmässä Charly Bacon and His Family (1988). Hänen tuottamistaan teatterikappaleista mainittakoon The Syringa Tree.
2010-luvulla Matt Salinger keskittyi elokuvien ja teatterin sijasta isänsä kirjallisen perinnön vaalimiseen.
Matti Karjalainen (professori)

| Matti Antero Karjalainen |
| --- | --- |
 1994
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1946 Halttula, Hankasalmi
Kuollut: 30. toukokuuta 2010 (64 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tampereen teknillinen korkeakoulu
Väitöstyön ohjaaja:  Boris Segerståhl
Instituutti:  Teknillinen korkeakoulu
Oppilaat:  Vesa Välimäki, Ville Pulkki
Tutkimusalue:  puhesynteesi, puheanalyysi, puheteknologia, äänenkäsittely, psykoakustiikka
Tunnetut työt:  Synte 2 speech synthesizer
Palkinnot:  IEEE fellow
Aiheesta muualla
legacy.spa.aalto.fi/contact/mak
Matti Antero Karjalainen (2. huhtikuuta 1946 Halttula, Hankasalmi – 30. toukokuuta 2010 Espoo) oli Teknillisen korkeakoulun professori.
Karjalainen johti TKK:n Akustiikan ja äänenkäsittelytekniikan laboratoriota vuoteen 2006. Häntä pidetään puhesynteesin, puheanalyysin, puheteknologian, äänenkäsittelyn ja psykoakustiikan uranuurtajana Suomessa, ja hän käynnisti useita ääniteknologian tutkimuslinjoja. Akustiikan apulaisprofessoriksi hänet nimitettiin 1980, professoriksi 1986. Hän ohjasi yli 20 väitöskirjaa ja noin sata diplomityötä. Hän julkaisi yli 350 tieteellistä kirjoitusta akustiikasta.
Palkintoja ja tunnustuksia

Audio Engineering Society fellow (1999)
Akustisen seuran kunniajäsen (2003)
Heurekan kunniajäsen (2003)
Audio Engineering Society hopeamitali (2006)
IEEE fellow (2009)
Julkaisuja

Karjalainen, Matti: An Approach to Hierarchical Information Processes with an Application to Speech Synthesis by Rule.  (Acta Polytechnica Scandinavica, Ma 29, Doctor Thesis)  Tampere University of Technology, Finland, 1978.  ISBN 951-666-105-X.
Karjalainen, Matti: Eräiden monikaistasuotimien eli monijakoisten säädettävien amplitudikäyräkorjaimien toimintaperiatteiden ja sovellutusten tutkiminen.  (Lisensiaattityö)  Tampereen teknillinen korkeakoulu, 1974.
Karjalainen, Matti: Elektroninen lämpöenergian mittari.  (Diplomityö)  Tampereen teknillinen korkeakoulu, 1970.
Karjalainen, Matti (toim.): Puheen kuulemisen mallintaminen.  ((On the modelling of speech perception). Raportti 29)  Espoo:  TKK, Akustiikan laboratorio, 1987.  ISBN 951-754-154-6.
Karjalainen, Matti: Kommunikaatioakustiikka.  Espoo:  TKK, Akustiikan ja äänenkäsittelytekniikan laboratorio, 1999.  ISBN 951-22-4412-8.
Pulkki, Ville & Karjalainen, Matti: Communication Acoustics – An Introduction to Speech, Audio and Psychoacoustics.  New York:  John Wiley & Sons,  Ltd, 2015.  ISBN 978-1-118-86654-2.  Teoksen verkkoversio.
Karjalainen, M. A. & Laine, U. K. & Toivonen, R. O.: ”Aids for the handicapped based on ‘Synte 2’ speech synthesizer”, Proceedings of IEEE International Conference on Acoustics, Speech, and Signal Processing: ICASSP-80 (Denver, Colorado), 9–11 April 1980. Määritä julkaisija! Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Karjalainen, Matti: Design of a microprocessor-based system for speech analysis.  Tampere:  Tampere University of Technology, Department of Electronics, Finland, 1980.  ISBN 951-720-490-6.
Puhevammaisten Synte 2 -puhesyntetisaattori (1979).
Pöytämallinen Synte 2 -puhe­syntetisaattori (1979).
Synte 2 -puhe­syntetisaattori yhdistettynä symboli­tauluun (1979).
Speech Processing System SPS-01 -puheanalysaattori (1979).
Auditorinen spektrisarja sanasta ”ui” Teknillisen korkeakoulun Akustiikan laboratorion 48-kanavaisella Bark-asteikkoisella kuulon mallin mukaisella suodinpankilla (1983).
Synte 2 -puhe­syntetisaattorin neljä korttia (1979).
Miehiä ilman naisia

| Miehiä ilman naisia> Onna no inai otokotachi |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Haruki Murakami
Kieli:  japani
Genre:  novellikokoelma
Julkaistu:  2014
Suomennos
Suomentaja:  Juha Mylläri
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  276
ISBN:  978-951-31-9043-9
Sarja: Keltainen kirjasto 475
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Miehiä ilman naisia on Haruki Murakamiin novellikokoelma vuodelta 2014. Kokoelman on suomentanut Juha Mylläri, ja suomennos on julkaistu vuonna 2016 Tammen Keltaisen kirjaston sarjassa.
Ernest Hemingwaylla on 1920-luvulla ilmestynyt novellikokoelma Men Without Women, mutta samankaltaisista nimistä huolimatta Murakami kiistää yhteydet siihen.
Tarinoiden edetessä tyyli muuttuu niin, että sitä on verrattu maagiseen realismiin, kunnes viimeinen, kokoelman niminovelli, palaa jälleen liki realismia. Hän on lavean kerronnan taitaja, kriitikko Harri Römpötin mielestä toisinaan jopa jaarittelija. Novelleissa on Murakamille ominaiseen tapaan viittauksia muuhun kulttuuriin. Kahden ensimmäisen novellin nimi on peräisin Beatles-yhtyeen kappaleista. Drive My Car -novelliin päähenkilö on nimeltään Kafuku, ja nimi viittaa Kafkaan.
Novellit

Drive My Car, novelliin pohjautuu Ryusuke Hamaguchin elokuva Drive My Car
Yesterday
Itsenäinen elin
Šeherazade
Kino
Rakastunut Samsa
Miehiä ilman naisia
Meta (Italia)

| Meta |
| --- | --- |

 Meta
 Koordinaatit: 40°38′N, 14°25′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Campania
Metropolikaupunki:  Napoli
Pinta-ala:  
 – Maa:  2,25  km²
Korkeus:  111 (min. 0 – maks. 450) m
Väkiluku (2015):  8 015 
 – Väestötiheys:  3 560  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Meta on kunta Etelä-Italiassa Napolin metropolikaupungissa Campanian alueella.
Sijainti

Meta sijaitsee Napolinlahden rannalla Sorrenton niemimaalla. Se on yksi neljästä Sorrenton tasangon kunnasta, joista muut ovat Piano di Sorrento, Sant'Agnello ja Sorrento. Käytännössä kunnat ovat kasvaneet yhteen yhdeksi kaupungiksi.
Nähtävyyksiä

Meta on suosittu matkailukaupunki ja rantalomakohde. Sen nähtävyyksiä on 1700-luvulla valmistunut uusklassinen Santa Maria del Lauron basilika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meta (Italia) Wikimedia Commonsissa
Napolin metropolikaupungin kunnat
Acerra | Afragola | Agerola | Anacapri | Arzano | Bacoli | Barano d’Ischia | Boscoreale | Boscotrecase | Brusciano | Caivano | Calvizzano | Camposano | Capri | Carbonara di Nola | Cardito | Casalnuovo di Napoli | Casamarciano | Casamicciola Terme | Casandrino | Casavatore | Casola di Napoli | Casoria | Castellammare di Stabia | Castello di Cisterna | Cercola | Cicciano | Cimitile | Comiziano | Crispano | Ercolano | Forio | Frattamaggiore | Frattaminore | Giugliano in Campania | Gragnano | Grumo Nevano | Ischia | Lacco Ameno | Lettere | Liveri | Marano di Napoli | Mariglianella | Marigliano | Massa Lubrense | Massa di Somma | Melito di Napoli | Meta | Monte di Procida | Mugnano di Napoli | Napoli | Nola | Ottaviano | Palma Campania | Piano di Sorrento | Pimonte | Poggiomarino | Pollena Trocchia | Pomigliano d’Arco | Pompei | Portici | Pozzuoli | Procida | Qualiano | Quarto | Roccarainola | San Gennaro Vesuviano | San Giorgio a Cremano | San Giuseppe Vesuviano | San Paolo Bel Sito | San Sebastiano al Vesuvio | San Vitaliano | Sant’Agnello | Sant’Anastasia | Sant’Antimo | Sant’Antonio Abate | Santa Maria la Carità | Saviano | Scisciano | Serrara Fontana | Somma Vesuviana | Sorrento | Striano | Terzigno | Torre Annunziata | Torre del Greco | Trecase | Tufino | Vico Equense | Villaricca | Visciano | Volla
Santa Maria del Lauron basilika
Miikka Kortelainen

Miikka Kortelainen (s. 6. lokakuuta 1993) on vasemmistoliittolainen poliitikko. Hän on ollut Kajaanin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2012. Hän on toiminut myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Kortelainen pyrki eduskuntaan Vasemmistoliiton ehdokkaana Oulun vaalipiiristä vuosina 2015 ja 2019, mutta hän ei tullut kummallakaan kerralla valituksi.
Ammatiltaan Kortelainen on nuoriso-ohjaaja ja sairaanhoitaja.
Miikka Jouhkimainen

| Miikka Jouhkimainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1985 (ikä 39) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Bewe Sport
Sarja:  II-divisioona
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  HIFK (SM-liiga) SaiPa (SM-liiga) KooKoo (Mestis)
Miikka Jouhkimainen (s. 10. huhtikuuta 1985 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija ja alamäkiluistelija. Jouhkimainen on HIFK:n juniorijoukkueiden kasvatti. Jouhkimainen pelasi kauden 2002–2003 Pohjois-Amerikan junioriliigassa, NAHL:ssä. HIFK:n edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 2005–2006.
Kaudella 2007–2008 SaiPa lainasi Jouhkimaisen HIFK:sta riveihinsä kahdeksan ottelun ajaksi. Hyökkääjä palasi kuitenkin loppukaudeksi vielä Helsinkiin, mutta muutti kaudeksi 2008–2009 Lappeenrantaan kahden vuoden sopimuksella. Tosin kausi 2009–2010 Jouhkimaisella meni lähinnä sairaslistalla lokakuussa tapahtuneen lonkkavamman ja siitä seuranneen leikkausoperaation vuoksi. Kaudella 2010–2011 Jouhkimainen pelasi Mestiksen KooKoossa ja kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi II-divisioonan Beween.
Jouhkimainen kuuluu Suomen alamäkiluistelumaajoukkueeseen ja on voittanut alamäkiluistelun MM-kisat vuosina 2008 ja 2009.
Frankofoniset kisat

Kilpailujen logo
Frankofoniset kisat (ransk. Jeux de la Francophonie) ovat joka neljäs vuosi järjestettävät urheilu- ja taidekilpailut frankofoniaan kuuluville maille. Ensimmäiset Frankofoniset kisat järjestettiin vuonna 1989 Marokossa Casablancassa ja Rabatissa. Frankofoniset kisat ovat hieman samantapaiset kilpailut kuin Brittiläisen kansainyhteisön maiden Kansainyhteisön kisat tai Välimeren maiden Välimeren kilpailut. Frankofoniset kisat ovat yleensä joko heinäkuussa tai elo-syyskuussa, mutta vuoden 2005 kisat Niameyssä järjestettiin joulukuussa.
Kisat

1989 -  Casablanca/Rabat, Marokko
1994 -  Pariisi/Évry-Bondoufle, Ranska
1997 -  Antananarivo, Madagaskar
2001 -  Ottawa-Gatineau, Kanada
2005 -  Niamey, Niger
2009 -  Beirut, Libanon
2013 -  Nizza, Ranska
2017 -  Abidjan, Norsunluurannikko
Lajit

Ensimmäisissä Frankofonisissa kisoissa oli mukana neljä urheilulajia, yleisurheilu, koripallo, jalkapallo ja judo. Nämä lajit ovat ainoat, jotka ovat olleet mukana kaikissa kisoissa. Vuoteen 2013 mennessä kisoissa on ollut kaiken kaikkiaan 12 eri urheilulajia, muun muassa vammaisurheilu. 2013 kisoissa oli mukana uusi laji, pyöräily.
Lajit > Urheilulajit

yleisurheilu : 1989, 1994, 1997, 2001, 2005, 2009, 2013
koripallo : 1989, 1994, 1997, 2001, 2005, 2009, 2013
rantalentopallo : 2001, 2009
nyrkkeily : 1997, 2001, 2005, 2009, 2013
pyöräily : 2013
vammaisurheilu : 2001, 2009
jalkapallo : 1989, 1994, 1997, 2001, 2005, 2009, 2013
käsipallo : 1994
judo : 1989, 1994, 1997, 2001, 2005, 2009, 2013
pöytätennis : 1994, 2001, 2005, 2009, 2013
tennis : 1997
paini : 1994, 1997, 2013
Lajit > Taiteenlajit

Kisoissa on ollut mukana seitsemän eri taiteenlajia, jotka ovat:
laulu
satu
kansantanssi
runous
maalaustaide
valokuvaus
kuvanveisto
Vuonna 2001 katutaide oli näytöslajina.
Osallistujamaat

Kilpailuihin saavat osallistua kaikki 55 frankofonian jäsenmaata, kolme ystävyysmaata sekä kaksitoista tarkkailijamaata. Kanadalla on kolme joukkuetta, sen itsensä lisäksi mukana ovat myös New Brunswick ja Quebec.