stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tommy Docherty
Ura pelaajana

Docherty aloitti pelaajauransa Shettleston Juniorsin joukkueessa 1940-luvulla. Ura sai todellisen alkusysäyksen kuitenkin vasta armeijavuosina 1946–1947, jolloin Docherty palveli Palestiinassa. Palveluksensa jälkeen hän siirtyi Celticiin, jossa pelasi pari vuotta, ennen kuin siirtyi 1949 Preston North Endiin. Englantilaisseurassa hän pelasi uransa menestyksekkäimmän jakson, jonka aikana hän pelasi yli 300 liigaottelussa ja oli mukana FA Cupin finaalissa 1954. Yhdeksän kauden jälkeen hän siirtyi Prestonista 1958 Arsenaliin, jota hän edusti kolme kautta. Hän pelasi vielä Chelseassa ennen uransa lopettamista 34-vuotiaana 1962.
Docherty edusti Skotlantia 25 maaottelussa ja oli mukana MM-kisoissa 1954 ja 1958.
Ura pelaajana > Ansiot pelaajana

Englannin 2. divisioona: 1951
FA Cupin hopeaa: 1954
Ura valmentajana > Ansiot valmentajana

Englannin liigacup: 1965
FA Cup: 1977
Hopeaa: 1967, 1976
Englannin 2. divisioona (2): 1951, 1975
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ted Drake | Celticin päävalmentaja 10/1962–10/1967 | Seuraaja: Dave Sexton |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bill Dodgin Steve Burtenshaw | Queens Park Rangersin päävalmentaja 11/1968 5/1979–10/1980 | Seuraaja: Les Allen Terry Venables |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bobby Brown | Skotlannin maajoukkueen päävalmentaja 1971–1972 | Seuraaja: Willie Ormond |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Frank O'Farrell | Manchester Unitedin päävalmentaja 12/1972–1977 | Seuraaja: Dave Sexton |
Yksityiselämä

Docherty kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 92-vuotiaana 31. joulukuuta 2020.
Unto Sjö

| Unto Sjö> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Unto Vilhelm Sjö
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1948 (ikä 76)
Uran tiedot
Pituus:  171 cm
Paino:  58 kg
Laji:  seiväshyppy
Seura:  Loviisan Tor
Valmentaja:  Aulis Kairento
Saavutukset
Ennätykset:  seiväshyppy 528 (1972)
 Tietolaatikko päivitetty 3. kesäkuuta 2023 
Unto Vilhelm Sjö (s. 31. maaliskuuta 1948, Loviisa) on uransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä, joka saavutti 1970-luvun alkupuoliskolla kaksi SM-mitalia ja oli vahvasti ehdolla vuoden 1972 kesäolympialaisiin.
Unto Sjön kansallinen kilpailu-ura alkoi 1960-luvun puolivälissä nuorten sarjoissa. Vuonna 1968, vielä nuorten sarjassa, Sjö rikkoi Per-Olof Jonassonin tekemän viisi vuotta vanhan miesten SFI-seiväsennätyksen kesällä 1968 tuloksellaan 480 cm. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän oli kuudes ja voitti alle 20-vuotiaiden SM-kisan. Viiden metrin rajan Sjö rikkoi seuraavana kesänä.
Kesällä 1971 alkoivat maaotteluedustukset, joita kertyi Sjölle kaikkiaan yhdeksän vuoteen 1974 asti. Valmentajana Sjöllä oli seiväshyppyuransa juuri päättänyt Aulis Kairento, joka oli myös samaan aikaan kilpailleen Antti Kallomäen valmentaja. Kesällä 1972 Sjö oli vahvasti ehdolla myös Münchenin kesäolympialaisiin. SUL ja Suomen olympiakomitea olivat määritelleet kisarajaksi 520 cm. Sjö ylitti rajan elokuun puolivälissä. Viikkoa myöhemmin käydyssä Suomi–Ruotsi-maaottelussa, joka oli määritelty viimeiseksi valintakilpailuksi, Sjö sijoittui neljänneksi tuloksella 500 cm. Näin hänet jätettiin valitsematta olympialaisiin. Sjö kilpaili kotimaassa 27. elokuuta olympialaisten käynnistyessä ja saavutti tuloksen 528 cm, joka jäikin hänen seiväsennätyksekseen.
Vuoden 1972 jälkeen Sjö jatkoi vielä aktiivista seiväshyppyuraansa vuoteen 1974 asti.
Uljas (lehti)

| Uljas |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  leikattu tabloid
Julkaisija:  Itä-Suomen yliopiston ylioppilaskunta
Levikki:  10 000
Perustettu:  2009
Lakkautettu:  2018
Kotikunta:  Joensuu, Kuopio, Savonlinna
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  leveys 263 mm   korkeus 310 mm
Aiheesta muualla
www.uljas.net
Uljas oli Itä-Suomen yliopiston ylioppilaskunnan vuosina 2009–2018 julkaisema opiskelijalehti. Vuonna 2018 sen noutolevikki oli 10 000 kappaletta.
Lehden julkaiseminen aloitettiin vuoden 2009 helmikuussa eli noin vuosi ennen kuin ylioppilaskunta virallisesti aloitti toimintansa. Sitä edelsivät Joensuun ylioppilaslehti ja Kuopion yliopiston Stimulus. Vuoden 2018 joulukuussa ylioppilaskunnan edustajisto päätti lakkauttaa lehden säästösyistä.
Aiheesta muualla

Itä-Suomen ylioppilaslehti Uljas (Arkistoitu – Internet Archive)
Unto Suominen

Kauppalanjohtaja Unto Suominen (oik.) muoto­kuvansa paljastus­tilaisuudessa vuonna 1961. Vasemmalla puoliso Eeva Suominen.
Unto Ilmari Suominen (1. heinäkuuta 1911 Lohja – 10. joulukuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Suominen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1951–1958 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Suominen toimi Kuusankosken kunnanvaltuuston jäsenenä ja Keravan kauppalanjohtajana vuosina 1948–1968. Suominen toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1956.
Suominen kävi kansakoulun, ammattikoulun vuonna 1927, Työväen akatemian vuonna 1932 ja suoritti kunnallistutkinnon, hallinnollisen tutkinnon ja lastensuojelututkinnon vuonna 1936 Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Suominen toimi rakennusmaalarina Kuusankoskella ja Kouvolassa 1927–1936, Janakkalan vt. kunnankamreerina 1936–1937, Juuan kunnankirjurina 1937–1941, Lahden kaupungin huoltotoimiston johtajana 1941–1944, Mäntsälän kunnankirjurina 1944–1945, Hyvinkään kauppalankamreerina 1945–1947, Työväen akatemian kunnallispolitiikan tuntiopettajana 1948–1951 sekä Asunnonhankintaosakeyhtiö Keravan Hakan toimitusjohtajana vuodesta 1950.
Suomisen vanhemmat olivat kirvesmies Kalle Suominen ja Hilda Karolina Matintytär. Suomisen puoliso vuodesta 1937 oli Eeva Ester Salenius.
Tuula Pelttari

Tuula Pelttari (s. 1944) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut kirjallisuusarvosteluja sekä kolumneja.
Tuotanto > Romaanit

Anuba, jumalten tytär (Gummerus, 1981). Egyptiin sijoittuva romaani. Toinen painos ilmestyy sähkökirjana syksyllä 2022.
Susien aika (Tammi, 1984). Teos kertoo 1600-luvun noitavainoista Suomessa.
Pimeyden sakramentti (1987). Kyöpeli-kirjasarjaan kuuluva kauhupokkari. Kaksi pienoisromaania hämärän rajamailta. Toinen painos ilmestyy sähkökirjana syksyllä 2022.
Karamellikuninkaat ja unien valtakunnat (Valmiixi, 2016). Ensimmäinen osa käsittelee muinaista Egyptiä Tutankhamonin ajalta. Toinen osa Maya-kultturia ja jaguaaripappia.
Sininen amuletti (ilmestyy sähkökirjana ja nidottuna syskyllä 2022). Jatkoa Anuba, jumalten tytär -romaanille.
Tuotanto > Muut teokset

Anubiksen aika. Matkakertomus Egyptistä 1984. Uusintaesitys 1985. Kuunnelma 30 min. Lukijana Veikko Honkanen. Tuottaja: YLE kulttuuritoimitus.
Tuotanto > Muu toiminta

Taideteoksia, taidenäyttelyitä. Aiheina enimmäkseen muinainen Egypti. Myös muotokuvia ja maisemamaalauksia.
Faraoiden perhekuntaa esittävät savityöt.
Trunks

| Trunks |
| --- | --- |
 Teini-ikäinen Trunks, sarjassa Dragon Ball Z
Luoja(t):  Akira Toriyama
Näyttelijä(t):   Takeshi Kusao  Alistair Abell  Eric Vale, Laura Bailey
Ensi- esiintyminen:  Dragon Ball -manga: luku 330 Dragon Ball Z -manga: luku 136 Dragon Ball Z -anime: jakso 104
Henkilötiedot
Asuinpaikka:  Capsule Corporation
Suhteet
Muut sukulaiset:  Bulma (äiti) Vegeta (isä) Bra (sisko) Tohtori Briefs (isoisä) Rouva Briefs (isoäiti) Kuningas Vegeta (isoisä)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trunks (Torankusu, トランクス, Mirai No Torankusu) on kuvitteellinen hahmo Akira Toriyaman luomissa Dragon Ball Z-, Dragon Ball Super- ja Dragonball GT -sarjoissa. Dragonball GT -sarjassa tavattava Trunks on Dragon Ball Z -sarjan lapsesta kasvanut aikuinen.
Historia

Trunks esitellään ensimmäisen kerran sarjassa tuntemattomana tulevaisuudesta saapuneena saiyalaisena, joka paljastuu Bulman ja Vegetan lapseksi. Hänen syynsä palata menneisyyteen on auttaa Gokua, jotta tämä estäisi androideja tuhoamasta Maan.
Trunks palaa myöhemmin takaisin omaan aikaansa tulevaisuuteen, jossa hän voittaa androidit ja pelastaa maailman. Dragon Ball Z -sarjassa tavataan vielä toinenkin Trunks, joka syntyy ja kasvaa sarjan nykyhetkessä. Molemmat hahmot kohtaavat toisensa sarjan manga- ja animeversiossa.
Osallistuessaan Maailman Vahvin -turnauksen junioriosuuteen ja taistellessaan Majin Buuta vastaan Trunks oli vasta kahdeksanvuotias. Tulevaisuudesta tullut Trunks on taistellut myös Friezaa ja Celliä vastaan.
Historia > Dragon Ball Super (Future Trunks saga)

Dragon Ball Super -sarjassa Trunks juoksee tuntematonta vihollistaan piiloon erääseen rakennukseen tarkoituksenaan viedä aikamatkustuskoneen energiaa lisää, jossa Future Bulma valmistelee piilopaikassa. Tuntematon vihollinen ilmestyy paikalle ja tappaa Bulman Trunksin silmien edessä. Trunks pääsee pakoon häntä ja pakenee Future Main piilopaikkaan, jossa hän kertoo Bulman kuolleen. Trunks päättää lähteä heti menneisyyteen, josta saisi apua Gokulta ja Vegetalta. Mennessään aikakoneen luo tuntematon vihollinen ilmestyy ja siitä ilmestyy Goku Black (Gokun identtinen hahmo). Mai käskee Trunksin mennä aikakoneen luo äkkiä sillä välin, kun Mai pitää Blackia loukussa. Kuitenkin Black hyökkää Main kimppuun ja tämä menehtyy. Trunks raivostuu tästä ja hyökkää black Gokun kimppuun. Trunks ampuu yhden Ki-ammuksen häntä kohti, jotta hän pääsisi karkuun häntä. Hän ehtii paeta menneisyyteen juuri kun Black on hyökkäämässä.
Menneisyyteen päästyään hän tapaa kaikki vanhat tutut. Herätessään hän näkee Gokun edessään, joka sai mieleen Black Gokun. Trunks hyökkää häntä kohti, mutta tunnistaa pian, että hän ei ole Black. Trunks selittää tilanteensa kaikille, että tulevaisuus on pahassa pulassa ja pyytäisi apua heiltä, johon Goku ja Vegeta suostuvat. Sillä välin taivaaseen aukeaa tumma aukko, josta Black Goku ilmestyy nykyaikaan.
Nimet

Dragon Ball Z -sarjan nykyisyydessä oleva Trunksin lapsihahmo tunnetaan useilla eri nimillä, kuten Chibi Trunks, Kid Trunks, Present Trunks  erotuksena tulevaisuudesta tulleelle Trunksille, joka tunnetaan usein nimellä Future Trunks.
UTC+5

Koko vuoden ajan UTC+5:a käyttävät maat kirkkaankeltaisella, kesällä käyttävät maat oranssilla, normaaliaikana käyttävät maat tummansinisellä, merialueet sinisellä.
UTC+5 on aikavyöhyke, joka on 5 tuntia UTC±0-aikavyöhykettä edellä. Sitä käytetään noin 45–85 astetta itäistä pituutta. UTC+5 on käytössä Keski-Venäjällä, Länsi-Kazakstanissa, Pakistanissa ja Keski-Aasiassa.
Aikavyöhykettä käyttävät valtiot ja alueet

Kaikki alueet käyttävät aikavyöhykettä UTC+5 ympäri vuoden eikä sitä käytetä alueilla, joissa on käytössä kesäaika.
Venäjä
Uralin federaatiopiiri, Volgan federaatiopiiri, Baškortostan, Orenburgin alue, Permin aluepiiri
Kazakstan
Tadžikistan
Turkmenistan
Uzbekistan
Malediivit
Pakistan
UTC+4

Koko vuoden ajan UTC+4:a käyttävät maat kirkkaankeltaisella
UTC+4 on aikavyöhyke, joka on 4 tuntia UTC±0-aikavyöhykettä edellä. Sitä käytetään noin 40–60 astetta itäistä pituutta. UTC+4 on käytössä osissa Venäjää, Kaukasiassa, Lähi-idän kaakkoisosissa ja osassa Afrikan itäpuolisilla saaria.
Aikavyöhykettä käyttävät valtiot ja alueet

Kaikki alueet käyttävät aikavyöhykettä UTC+4 ympäri vuoden eikä sitä käytetä alueilla, joissa on käytössä kesäaika.
Venäjä
Eteläinen federaatiopiiri, Volgan federaatiopiiri
Armenia
Azerbaidžan
Georgia
Oman
Yhdistyneet arabiemiraatit
Ranska
Ranskan eteläiset ja antarktiset alueet (osa)
Réunion
Mauritius
Seychellit
Uljana Semjonova

| Uljana Semjonova |
| --- | --- |
 Semjonova (takana) ja Stefania Passaro.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Uljana Larionovna Semjonova
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1952 (ikä 72) Zarasai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  213 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1967–1987 1987–1988 1988–1989:  TTT Rīga Tintoretto Valenciennes
Maajoukkueet
1968–1986:   Neuvostoliitto
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montréal 1976 |  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 1971 |  |  |
|  Kultaa | Kolumbia 1975 |  |  |
|  Kultaa | Brasilia 1983 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 1968 |  |  |
|  Kultaa | Alankomaat 1970 |  |  |
|  Kultaa | Unkari 1972 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1974 |  |  |
|  Kultaa | Ranska 1976 |  |  |
|  Kultaa | Puola 1978 |  |  |
|  Kultaa | Jugoslavia 1980 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1981 |  |  |
|  Kultaa | Unkari 1983 |  |  |
|  Kultaa | Italia 1985 |  |  |
Uljana Larionovna Semjonova (ven. Ульяна Ларионовна Семёнова; s. 9. maaliskuuta 1952 Zarasai, Liettuan SNT) on latvialainen uransa lopettanut koripalloilija. Hän on Latvian kansalainen vaikka edustikin kilpaurallaan Neuvostoliittoa. Semjonova valittiin uransa aikana 12 kertaa Latvian suosituimmaksi urheilijaksi. Koripallouransa jälkeen hänet valittiin Basketball Hall of Fameen sekä FIBA Hall of Fameen.
Semjonova edusti valtaosan seurajoukkueurastaan riikalaista TTT Rīgaa, joka hallitsi Eurooppaa 1970-luvulla. Hän voitti seuran paidassa 11 kertaa Euroliiga-mestaruuden sekä 15 kertaa Neuvostoliiton mestaruuden. Uransa viimeisen kaudet Semjonova edusti espanjalaista Tintorettoa sekä ranskalaista Valenciennesia.
Maajoukkuetasolla Semjonova edusti Neuvostoliittoa vuosina 1968–1986, jolloin joukkue ei hävinnyt yhtäkään maaottelua. Hän voitti maajoukkueuransa aikana kaksi olympiakultaa, kolme MM-kultaa sekä kymmenen perättäistä Euroopan-mestaruutta. Hän onkin naiskoripallon kaikkien aikojen menestynein pelaaja maajoukkuetasolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uljana Semjonova Wikimedia Commonsissa
FIBA Hall of Fame (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Basketball Hall of Fame (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Rupšienė |
5 Nadyrova |
6 Kurvjakova |
7 Baryševa |
8 Ovetškina |
9 Šuvajeva |
10 Semjonova |
11 Zaharova |
12 Ferjabnikova |
13 Suharnova |
14 Dauniene |
15 Klimova |
Valmentaja Aleksejeva
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Rupšienė |
5 Šarmai |
6 Beselienė |
7 Baryševa |
8 Ovetškina |
9 Šuvajeva |
10 Semjonova |
11 Rogyžyna |
12 Ferjabnikova |
13 Suharnova |
14 Nadyrova |
15 Ivinskaja |
Valmentaja Aleksejeva
Under the Radar Volume 1

| Under the Radar Volume 1 Robbie Williams |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1997–2013
 Julkaistu: 8. joulukuuta 2014
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Guy Chambers
 Tyylilaji: brittipop, pop, pop rock
 Kesto: 53.26
 Levy-yhtiö: omakustanne
Robbie Williamsin muut kokoelmalevyt
| Robbie Williams: Classic Album Selection 2013 | Under the Radar Volume 1 2014 | The Heavy Entertainment Show 2016 |
Under the Radar Volume 1 on brittiläisartisti Robbie Williamsin kokoelmalevy, joka julkaistiin yksinomaan hänen virallisella internetsivullaan 8. joulukuuta 2014. Albumi sisältää alun perin julkaisemattomia B-puolen kappaleita sekä Williamsin keräämiä harvinaisuuksia hänen aiemmilta levytyksiltään.
Kappaleet

Bully – 3.22
Raver – 3.56
H.E.S. – 3.39
The Edge – 4.08
All Climb On – 4.36
Surrender – 4.07
Love Is You – 3.45
The Cure – 4.11
The Pilot – 3.50
The Brits – 4.50
National Treasure – 4.53
Super Tony – 3.24
Greenlight – 3.35
Bullet – 3.50
Käännös suomeksi
Tungelmajoki

Tungelmajoki jään alla.
Tungelmajoki (ven. Сморо́динка, Smorodinka) on Vuoksen vesistöön kuuluvan Saijanjoen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 13 kilometriä.
Joki saa alkunsa Raasulin (ven. Orehovo) rautatieaseman lounaispuolelta. Se virtaa länteen yhtyen Saijanjokeen entisen Lipolan (Kotovo) kylän luona. Talvisotaan saakka Tungelmajoki toimi Suomen ja Venäjän rajajokena. Nykyään sitä pitkin kulkee Käkisalmen ja Seuloskoin piirin raja. Luonnontilaisena säilynyt jokilaakso on rauhoitusalue ja pietarilaisten suosima retkeilykohde.
Aiheesta muualla

Tungelmajoki Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Tungirin–Oljokman piiri

Tungirin–Oljokman piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
Tungirin–Oljokman piiri (ven. Тунгиро-Олёкминский район, Tungiro-Oljokminski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1938 perustetun piirin pinta-ala on 42 900 neliökilometriä. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2009).
Tungirin–Oljokman piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kalarin piiriin, idässä Amurin alueeseen, etelässä Mogotšan ja lännessä Tungokotšenin piireihin. Piirin nimitys perustuu seudulla virtaaviin Tungirin ja Oljokman jokiin.
Piiriin kuuluu kaksi maalaiskuntaa: Tupik ja Zaretšnoje. Hallinnollinen keskus on Tupikin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä viisi.
Tupikista on maantietieyhteys Mogotšan asemalle. Useimpiin kyliin ei ole ympärivuotisia teitä.
Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit, joita on 18 % piirin väestöstä. Enemmistö asukkaista on venäläisiä.
Perinteisiä elinkeinoja ovat poronhoito ja metsästys. Lisäksi harjoitetaan metsänhankintaa ja kullanhuuhdontaa.
Aiheesta muualla

Tungirin–Oljokman piiri Taka-Baikalian aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Tungirin–Oljokman piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
Aginskoje¹ • 
Aginskoje¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
Gornyi • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
Tšita • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk
¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
Underberg

| Underberg |
| --- | --- |
 Snapsilasillinen Underbergiä. Huomaa pieni, paperiin kääritty pullo.
Tyyppi:  Likööri
Alkoholiprosentti:  44 %
Valmistaja:  Underberg AG
Alkuperä:   Saksa
Valmistus aloitettu:  1846
Infobox OKNimi-testi OK: 
Underberg on saksalainen yrttilikööri, jota käytetään digestiivinä ja mahakatkerona. Se on peräisin Rheinbergin kaupungista läntisestä Nordrhein-Westfalenista. Alkoholipitoisuus on 44 tilavuus-% ja juoma sisältää vain vettä, alkoholia ja yrttiuutetta.
Historia

Hubert Underberg-Albrecht alkoi valmistaa Underbergiä vuonna 1846. Juomaan käytetään yrttejä ja aromiaineita 43 eri maasta; valmistusprosessi kantaa nimeä Semper idem eli "aina samanlainen". Tarkka resepti on salainen, ja vain Underbergin suvun jäsenten tuntema. Likööriä kypsytetään useita kuukausia slovenialaisesta tammesta tehdyissä tynnyreissä.
Toisen maailmansodan syttyessä 1939 tuotanto lakkasi, koska raaka-aineita ei ollut saatavilla. Se aloitettiin uudelleen sodan jälkeen v. 1949. Tuolloin otettiin käyttöön 20 ml paperiin kääritty annospullo, joka yhdistetään nykyään yleisesti Underbergiin. Kaikki juoman elementit, mukaan lukien pullon muotoilu, väri, pakkaukset ja Underbergin nimi ovat Underberg AG:n tavaramerkkejä.
Aiheesta muualla

https://www.underberg.com/en/product/underberg/ Valmistajan kotisivut
Uljana Grebenštšikova

| Uljana Grebenštšikova> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1994 (ikä 30) Pietari
Kansalaisuus:   Venäjä
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2012–
Pituus:  175 cm
Paino:  65–68 kg
Painoluokka:  Raskassarja Keskisarja (2021–)
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  1. dan
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten kyokushin.World Open  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten kyokushin.World Open  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten kyokushin.World Open  | Maa:   Venäjä> Naisten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2015 | avoin |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 2013 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2014 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2015 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2016 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2017 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2019 | +65 kg |  |
|  Hopeaa | Tokio 2018 | +65 kg |  |
| Team World Cup  | Team World Cup  | Team World Cup  |  |
|  Kultaa | São Paulo 2015 | joukkuekumite |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiova 2013 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Varna 2014 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Berliini 2015 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Varna 2016 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Lyon 2017 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Varna 2018 | +65 kg |  |
|  Hopeaa | Katowice 2021 | -65 kg |  |
|  Pronssia | Wrolcaw 2019 | +65 kg |  |
| European Open  | European Open  | European Open  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2013 | avoin |  |
| Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2017 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Perm 2018 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 2021 | -65 kg |  |
| Espanjan Open  | Espanjan Open  | Espanjan Open  |  |
|  Kultaa | Badalona 2013 | +65 kg |  |
|  Kultaa | Badalona 2017 | avoin |  |
Uljana Grebenštšikova (ven. Ульяна Гребенщикова, s. 3. kesäkuuta 1994 Pietari) on venäläinen karateka. Hän on kahdeksankertainen maailmanmestari ja kuusinkertainen Euroopan-mestari raskaassasarjassa. Grebenštšikova on voittanut yhden maailmanmestaruuksistaan avoimessasarjassa.
Kilpaura

Grebenštšikova oli helmikuussa 2013 Espanjan Openissa, jossa hän saavutti raskaansarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Anastasia Khasanovan. Samana vuonna Grebenštšikova saavutti ensimmäisen Euroopan-mestaruuden Ukrainassa, voitettuaan loppuottelussa Agnieszka Sypieninin. Hän saavutti samana vuonna myös EM-hopeaa avoimessasarjassa hävittyään loppuottelussa Yulia Pineginalle. Grebenštšikova otteli samana vuonna myös maailmanmestaruuskilpailuissa Japanissa, jossa hän eteni loppuotteluun ja voitti maailmanmestaruuden japanilaista Hitomi Endoa vastaan.
2014 Grebenštšikova voitti toistamiseen Euroopan-mestaruuden, tällä kertaa hän voitti loppuottelussa maannaisensa Elizaveta Ananinan. Grebenštšikova eteni myös MM-kilpailuissa loppuotteluun, jossa hän voitti myös maannaisensa Anna Egorovan.
Grebenštšikova saavutti 2015 neljä mestaruutta voittaen aluksi raskaansarjan maailman- ja euroopanmestaruudet. MM-kilpailuissa hän voitti loppuottelussa Alemgul Sabyrkhanin ja Euroopan kilpailujen loppuottelussa Maria Jaskon. Heinäkuussa hän saavutti maailmanmestaruuden joukkueturnauksessa, jossa hän kilpaili kumitessa. Marraskuussa Grebenštšikova voitti naisten historian toisen avoimen maailmanmestaruuden. Hän kohtasi voittokkaasti loppuottelussa Elena Gulkon.
2016 Grebenštšikova jatkoi menestystään voittamalla neljännen Euroopan-mestaruuden Bulgariassa. Hän eteni loppuotteluun voittamalla Maria Jaskon välierissä. Loppuottelussa Grebenštšikova voitti maannaisensa Ksenija Zasorinan. MM-kilpailuissa Grebenštšikova eteni myös loppuotteluun, jossa hän voitti Marianna Krashakovan. Se oli samalla hänen uransa viides maailmanmestaruus.
2017 Grebenštšikova voitti maaliskuussa Espanjan Openissa mestaruuden avoimessasarjassa. Kuukautta myöhemmin huhtikuussa hän MM-kilpailuissa loppuotteluun saakka. Tällä kertaa Grebenštšikova kohtasi Elizaveta Ivanovan, jonka hän voitti tuomariäänin. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grebenštšikova eteni loppuotteluun, jossa hän kohtasi Maria Jaskon. Kaksikko oli edellisen kerran kohdannut toisensa loppuottelussa Saksassa 2015, jolloin Grebenštšikova oli parempi. Sama toistui tälläkin kertaa ja Grebenštšikova voitti uransa viidennen Euroopan-mestaruuden.
2018 Grebenštšikova eteni huhtikuussa kuudennen kerran peräkkäin MM-kilpailujen raskaansarjan loppuotteluun, jossa hän tällä kertaa jäi hopealle hävittyään Anastasiia Khripunovalle. Syyskuussa Grebenštšikova saavutti Venäjän mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Anastasia Hasanovan.
Grebenštšikova saavutti Venäjän keskisarjan mestaruuden maaliskuussa 2021 voitettuaan loppuottelussa Elizaveta Zabelinan. Hän kilpaili myös ensimmäistä kertaa keskisarjassa EM-kilpailuissa, jotka järjestettiin Puolassa. Grebenštšikova voitti ensimmäisellä kierroksella Carmen Slaterin. Hän eteni sittemmin välierien voiton jälkeen loppuotteluun, jossa Grebenštšikova hävisi Ksenia Zasorinalle.