stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Onsen

Ulkoilma-onsen Nakanoshiman saarella
Vanhan onsenin sisäänkäynti Hakonessa
Onsen (jap. 温泉) on nimitys sekä kuumille lähteille että niiden yhteydessä toimiville yleisille kylpylöille Japanissa. Onseneilla on aina ollut suuri merkitys japanilaisessa kulttuurissa ja nykyäänkin ne ovat paikkoja, joissa yhteiskunnan hierarkiat ja työelämän vaativuus voidaan hetkeksi unohtaa.
Onsen ryokan -nimellä tunnetut kylpylämajatalot tarjoavat normaalin majoituksen ja ruokailun lisäksi mahdollisuuden kuumaan kylpyyn majatalon omassa kylpylässä. Kaupungeissa on myös sentō-nimellä tunnettuja yleisiä kylpylöitä. Sentō-nimellä kulkevat kylpylät eivät käytä altaissaan luonnollisesti lämmitettyä vettä. Sen sijaan ne ovat yleensä sähköllä lämmitettyjä.
Rotenburo on ulkoilmassa sijaitseva kuuma lähde. Se voi olla luonnonlähde tai ulkona sisäaltaan vieressä sijaitseva kylpyallas, johon on johdettu vulkaanista kuumaa vettä. Ashiyu on pieni jaloille tarkoitettu kuuma lähde.
Nykyään lähes kaikissa Japanin onsen- ja sentō-kylpylöissä miehet ja naiset kylpevät erikseen. Ennen kuumaan lähteeseen menoa peseydytään huolellisesti, ja itse kylvyssä ollaan alasti. Onseniin voi ottaa mukaan pienen pyyhkeen, vaikka perinteisesti sitäkään ei pitäisi käyttää. Onsenin vesi saattaa toisinaan olla hyvin kuumaa ja voimakkaasti rikiltä tuoksuvaa. Mitä kuumempaa vesi on, sitä lyhyempi aika vedessä ollaan kerrallaan.
Onseneita on suuria ja pieniä. Joidenkin hotellien yhteyteen on rakennettu valtavia onsenkylpylöitä, joissa voi olla kymmenittäin erikokoisia ja -näköisiä kylpyaltaita. Näissä vesi voi olla mineraalikoostumukseltaan ja lämpötilaltaan vaihtelevaa. Toisaalta taas pienissä majataloissa on tavallisesti vain yksi tai kaksi pientä kylpyä.
Aiheesta muualla

Kylpyläkulttuuria Japanissa
Hanami Web – Onsen
Japanese Guest Houses - Hot Spring
Japan-Guide.com - List of Hot Springs
Jolsen's homepage - Free Hot Springs of Japan
Tokyo Tourism Info - How to enjoy an Onsen (Arkistoitu – Internet Archive)
Tomppa Nikulainen

| Tomppa Nikulainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. toukokuuta 1976 (ikä 48)
Muusikko
Tyylilajit:  Hard rock AOR
Soittimet:  kosketinsoittimet
Yhtyeet:  Brother Firetribe (2001–) Cashmir
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tomppa Nikulainen (s. 13. toukokuuta 1976) on suomalainen kosketinsoittaja. Hän on soittanut hard rock -yhtye Brother Firetribessa. 1990-luvulla hän soitti Cashmir-nimisessä rockyhtyeessä.
Diskografia > Brother Firetribe

False Metal (2006)
Heart Full of Fire (2008)
Live at Apollo (2010)
Diamond in the Firepit (2014)
| n k Brother Firetribe |
| --- | --- |
 Pekka Heino  Emppu Vuorinen  Jason Flinck  Tomppa Nikulainen  Hannes Pirilä   Kalle Torniainen 
Studioalbumit:  False Metal  Heart Full of Fire  Diamond in the Firepit  Sunbound  Feel the Burn 
EP:t:  Heart Full of Fire... And Then Some 
DVD:t:  Live at Apollo 
Singlet:  ”One Single Breath”  ”I’m on Fire”  ”I Am Rock”  ”Runaways”  ”For Better or for Worse”  ”Taste of a Champion”  ”Rock in the City”  ”Bring On The Rain”  ”Night Drive”  ”Chariot Of Fire”  ”Love Is A Beautiful Lie”  ”Thunder rising”  ”Man on a Mission”  ”Just Another Night”  ”Are You Ready?” 
Muuta:  diskografia 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Kotajärvi

Kotajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Kyliä

Kotajärvi, kylä Suojärvellä
Järviä

Kotajärvi, järvi Heinolan kirkonkylässä
Kotajärvi, järvi Heinolan Marjoniemessä
Kotajärvi, järvi Hollolassa
Kotajärvi, järvi Jämsän Kertessä
Kotajärvi, järvi Jämsän Sydänmaalla
Kotajärvi, järvi Kangasniemellä
Kotajärvi, järvi Karstulassa
Kotajärvi, järvi Kemijärvellä
Kotajärvi, järvi Kuhmoisten Kotakoskella
Kotajärvi, järvi Kuhmoisten Pirttikulmalla
Kotajärvi, järvi Lemillä
Kotajärvi, järvi Multialla
Kotajärvi, järvi Padasjoella
Kotajärvi, järvi Pellossa
Kotajärvi, järvi Porin Laviassa
Kotajärvi, järvi Posiolla Koutajoen vesistöalueella
Kotajärvi, järvi Pälkäneellä
Kotajärvi, järvi Saarijärvellä
Kotajärvi, järvi Sastamalassa
Kotajärvi, järvi Ulvilassa
Kotajärvi, järvi Virtain Koivujärvenkylässä
Kotajärvi, järvi Virtain Koskenperällä
Kotajärvi, järvi Ylöjärvellä
Alainen Kotajärvi, lampi Jyväskylässä
Yläinen Kotajärvi, lampi Jyväskylässä
Alinen Kotajärvi, järvi Ikaalisissa
Alinen Kotajärvi, järvi Ruovedellä
Ylinen Kotajärvi, järvi Ikaalisissa
Ylinen Kotajärvi, järvi Ruovedellä
Iso Kotajärvi, järvi Jämsässä
Iso Kotajärvi, järvi Kinnulassa
Iso Kotajärvi, järvi Padasjoella
Iso Kotajärvi, järvi Pihtiputaalla
Iso Kotajärvi, järvi Reisjärvellä
Iso Kotajärvi, järvi Virroilla
Iso Kotajärvi, järvi Suojärvellä
Pieni Kotajärvi, järvi Haapajärvellä
Pieni Kotajärvi, järvi Jämsässä
Pieni Kotajärvi, järvi Kinnulassa
Pieni Kotajärvi, järvi Reisjärvellä
Pieni Kotajärvi, järvi Ruokolahdella
Pieni Kotajärvi, järvi Suojärvellä Venäjällä
Pitkä Kotajärvi, järvi Padasjoella
Matala Kotajärvi, järvi Jyväskylän Kalliokylässä
Syvä Kotajärvi, järvi Jyväskylän Kalliokylässä
Ympyriäinen Kotajärvi, järvi Padasjoella
Henkilöitä

Jesper Kotajärvi (s. 2007), suomalainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kotajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Långforsin voimalaitos

| Långforsin voimalaitos    Långfors Kraftverk |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kållby, Pedersöre
Koordinaatit:  63°37′41″N, 22°56′49″E
Sähköverkkoon:  1931 
Valmistunut:  1931/1985
Omistaja:  Oy Herrfors Ab
Vesistö:  Ähtävänjoen vesistö
Joki tai koski:  Ähtävänjoki
Valuma-alue:  noin 1 900 km²  
Keskivirtaama:  15,5 – 16,2 m³/s  
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Käyttötarkoitus:  vesivoima
Pudotuskorkeus:  5,3 m  
Rakennevirtaama:  25 m³/s  
Kapasiteetti:  1,2 MW  
Vuosituotanto:  5,6 GWh 
 fiLångforsin voimalaitos 
Verkkosivut:  herrfors.fi
Långforsin voimalaitos on Pohjanmaalla Pedersöressä sijaitseva vesivoimalaitos, joka toimii Ähtävänjoen alajuoksulla Kållbyn Lassfolkissa. Voimalaitoksen omistaa Herrfors.
Voimalaitos

Långfors on tyypiltään jokivoimalaitos, joka tuottaa vesivoimaa joen virtaamasta. Voimalan tarvitsema vesi saadaan Evijärvestä, jossa sijaitsee Kaarenhaarassa säännöstelypato. Kun säännöstelypatoa säädetään, saavat kaikki Ähtävänjoen vesivoimalaitokset saman verran vettä. Mikään Ähtävänjoen voimaloista ei voi varastoida yläjuoksulleen suuria määriä vettä säätövoimaksi. Långforsin yläjuoksulla ei ole varsinaista yläallasta vaan ainoastaan jokiuoma. Ähtävänjoen vesistössä säännöstellään tätä varten Alajärveä, Lappajärveä ja Evijärveä. Långfors yläpuolisen vesistön järvisyys on yli 10 % ja sen valuma-alueen pinta-ala on noin 1900 neliökilometriä. Valuma-alueen pinta-ala on vain arvio, joka on saatu Herrforsin- ja yläpuolisen Björkforsin voimalaitoksien valuma-alueiden keskiarvona.
Voimalaitos on rakennettu kilometrin verran Lassfolkin länsipuolelle ja yli kolmen kilometrin päässä Herrforsin voimalaitoksen yläpuolelle. Voimalaitoksien väliin jää kaksi lyhyttä koskea; Kållfors ja Lånaforsen. Kartoissa on Långforsin voimalan alapuolelle merkitty joen vedenpinnan korkeudeksi 6,3 metriä mpy. ja yläpuolelle 9,3 metriä. Tämä ei jostakin syystä vastaa ilmoitettua voimalan pudotusta, joka on 5,3 metriä. Joessa on voimalan yläpuolella leveä kohta, joka saattaa olla entinen suvanto. Muuten ei yläpuolista jokea voi kutsua varsinaisesti patoaltaaksi. Yläjuoksulta löytyy ensimmäinen koski vasta kahden kilometrin päästä, ja se on Bärklarforsen.
Joen virtaamatietoja voimalaitoksen kohdalta ei ole saatavissa. Alapuolisen alapuolisen Herrforsin ja yläpuolisen Björkforsin voimalaloiden keskivirtaamat ovat vastaavasti 15,5 ja 16,2 kuutiometriä sekunnissa (MQ, m³/s). Käyttämällä molempien voimaloiden virtaamatietoja, saadaan riittävän hyvä kuva Långforsin voimalan tilanteesta. Tarkastelujakson keskiylivirtaamaksi voidaan silloin ilmoittaa väli 30,7–39,7 m³/s (MHQ) ja keskialivirtaama 5,2–5,4 m³/s (MNQ). Suurin mitattu virtaama on silloin ollut 48–69 m³/s (HQ) ja pienin 3,2–3,3 m³/s (NQ). Voimalan rakennevirtaama on 25 m³/s, joten tulvakaudella joudutaan ylijäämä vesi juoksuttamaan ohi vesiturbiinien. Vesiturbiinien kapasiteetti on tällöin 1 200 kilowattia eli 1,2 megawattia. Voimalan putous on 5,3 metriä ja ilmoitettu keskimääräinen sähkön vuosituotanto on 5,6 gigawattituntia.
Velvoitteet

Långforsin viimeisin lupapäätös on vuodelta 1984 . Voimalaitoksen tule osallistua Ähtävänjoen merialueen kalaistutuksiin (meritaimenia) ja seurata istutuksien tuloksia. Osa istutuksista voidaan tehdä myös Ähtävänjokeen. Voimalaitoksen yläpuolisen joen vedenpinta tulee pysytellä välillä 9,30–9,50 metriä.
Historiaa

Voimalaitos valmistui vuonna 1931 ja sitä on peruskorjattu vuonna 1985.
Ikaros

Charles Paul Landon, Ikaros ja Daidalos, 1799.
Ikaros (m.kreik. Ἴκαρος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Daidaloksen poika. Hänen isänsä oli suunnitellut labyrintin kuningas Minokselle, mutta joutunut sinne itse kuninkaan vangitsemana sen jälkeen, kun Theseus oli surmannut sinne suljetun Minotauroksen. Yrittääkseen paeta vankilastaan Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Ikaroksen valmistautuessa lähtemään lennolle isä varoitti tätä lentämästä liian lähelle aurinkoa, koska vaha voisi sulaa siivistä, tai liian lähellä merta, koska kosteus voisi irrottaa sulat, mutta Ikaros unohti isänsä varoitukset lumoutuessaan lentämisestä. Hän kohosi yhä ylemmäs, kunnes jouduttuaan liian lähelle aurinkoa siivissä ollut vaha suli, ja Ikaros putosi mereen ja hukkui. Meri tunnetaan hänen mukaansa Ikarianmerenä.
Herakleen kerrottiin haudanneen Ikaroksen ruumiin sen huuhtouduttua Dolichen saaren rantaan, jota Herakles alkoi tämän jälkeen kutsua Ikariaksi.
Muuta

Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden on tehnyt Ikaroksen tarua mukailevan kappaleen Flight of Icarus vuonna 1983 julkaistulle Piece of Mind -albumille.
Myytin taidetta

Pieter Brueghel, Maisema ja Ikaroksen putoaminen, noin 1558.
Hendrik Goltzius (Cornelis van Haarlemin mukaan), Ikaros, 1588. Sarjasta neljä häpeäpilkkua.
Anthony van Dyck, Daidalos ja Ikaros, 1615-1625.
Rubens, Ikaroksen putoaminen, 1646.
Andrea Sacchi, Daidalos ja Ikaros, noin 1645.
Pavel Mihailov, Daidalos ja Ikaros, 1857.
Frederic Leighton, Ikaros ja Daidalos, noin 1869.
Herbert James Draper, The Lament for Icarus, 1898
Rebecca Matte, Ikaros ja Daidalos, 1922.
Jeanot Bürgi, Daidalos ja Ikaros, 1969, Utrecht.
Michael Ayrton, Ikaros, 1973.
Barbro Lindvall-Liljander, Ikaros ja leija.
Simon Benetton, Ikaros, 1993.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ikaros ja Daidalos tarina suomen kielellä
Ikaros ja Daidalos (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun taidemuseo: Lentämisen unelma (Arkistoitu – Internet Archive)
Reconquista

Alfonso VI ottaa vastaan Toledon antautumisen 1085.
Reconquista (espanjaa, suom. takaisinvaltaus) oli runsaan 700 vuoden mittainen ajanjakso, jonka aikana kristityt karkottivat arabit Pyreneiden niemimaalta, jonka nämä olivat valloittaneet 710-luvulla. Reconquista päättyi 2. tammikuuta 1492, kun Granadan emiraatti antautui. Juhlapäivää vietetään Espanjassa nimellä Dia de la Toma eli 'valtauksen päivä'.
Käsite on kuitenkin uusi ja syntyi espanjalaisessa historiankirjoituksessa vasta 1800-luvulla. Silloin rakennettiin Espanjan identiteettiä ajatukselle kansakunnasta, joka oli torjunut islamilaiset valloittajat. Käsite reconquista (takaisinvalloitus) yhdisti uudelleen syntyneen Espanjan lähinnä myyttisellä tasolla 400–600-lukujen visigoottien valtakuntaan.
Arabivalloitus

Nykyisten Espanjan ja Portugalin alueen valloitus tapahtui nopeasti. Ainoa aikalaislähde, vuoden 754 kronikka, kertoo, että ensimmäiset Pohjois-Afrikan berberit saapuivat Espanjaan arabien johtamina ja kenraali Tarikin johdolla vuonna 711. Kronikan mukaan armeijan lähettänyt Pohjois-Afrikan emiiri Musa nousi toisen armeijan kanssa maihin Cádizissa ja eteni niemimaan keskiosaan Toledoon ja Pohjois-Espanjaan Zaragozaan.
Historiankirjoissa arabi- ja berberimiehittäjiä kutsutaan muslimeiksi, ja valloitusta uskonsodaksi. Käsitys ei saa tukea aikalaislähteistä, sillä niistä ainoa, vuoden 754 kronikka, ei käytä sanoja ”muslimi”, ”islam” tai ”Koraani”. Vaikka kronikan laatija oli kirkonmies, hän ei kuvaile arabivalloitusta uskonsotana, vaan etnisenä konfliktina. Valloittajia hän kutsuu nimillä arabit, saraseenit tai ismaeliitit. Arabeilla tarkoitettiin luultavasti Arabian niemimaalta tulleita jemeniläisiä. Saraseeneilla tarkoitettiin mahdollisesti Syyriasta ja Mesopotamiasta tulleita arabeja. Vain sana ”ismaeliitti” viittaa uskontoon. Sen perusteella on arveltu, että valloittajat pitivät itseään Abrahamin vanhimman pojan Ismaelin perillisinä. Hyökkääjien uskonto saattoi olla Lähi-idän varhaista arabikristillisyyttä, jonka perusteesit ovat edelleen luettavissa Jerusalemiin vuonna 691 rakennetun Kalliomoskeijan seinältä.
Vuoden 754 kronikan mukaan saraseenit löivät 712 tuntemattomassa paikassa viimeisen visigoottikuninkaan Roderikin armeijan. Myöhemmät muslimilähteet kertovat vuodeksi 711 ja paikaksi Guadaleten. Vuoteen 716 mennessä saraseenit olivat valloittaneet koko niemimaan lukuun ottamatta pohjoisrannikon Asturian ja Galician vuoristoalueita. Ensimmäisen häviönsä arabit kokivat Asturian kuninkaalle, visigootti Pelayolle, vuonna 718, 719 tai 722 Covadongassa (Alcamassa). Taistelusta kertoo noin vuodelta 900 peräisin oleva käsikirjoitus, Alfonso III:n kronikka, jonka mukaan taistelussa tapettiin 124 000 "kaldealaista" ja loput 63 000 nieli maa. Luvut olivat karkeaa liioittelua ja peräisin nähtävästi muslimilähteistä.
Vuonna 732 tai 733 Kaarle Martel, frankkien majordomus ja Kaarle Suuren isoisä, pysäytti arabit Poitiers’n taistelussa Pohjois-Ranskassa. Kyseessä ei ehkä ollut varsinainen valtaukseen pyrkivä arabiarmeija, vaan kesäinen ryöstöretki. Vasta Kaarle Suuri ajoi muslimit pois nykyisen Ranskan alueelta Pyreneiden taakse. Kaarle Suuri perusti Navarran ja Katalonian markit (rajakreivikunnat). Ensimmäinen Katalonian kreivi oli Wilfred Karvainen (esp. Guilfre el Pilo), jota pidetään Aragonian kuningassuvun kantaisänä. Navarrassa baskipäällikkö Iñigo (Ignatius) Aritza julistautui Navarran kuninkaaksi vuonna 824.
Käännekohta

Reconquistan huippukohta oli 1100-luvun loppupuolella. Kastilian Alfonso VIII:n armeija eteni Extremaduraan asti. Vuonna 1195 almohadit voittivat Alfonson armeijan Alarcosin taistelussa, mutta eivät edenneet Toledoon, tai vallanneet menettämiään alueita, vaan kalifi vetäytyi Afrikkaan, eikä uutta suurta sotaretkeä tehty ennen vuotta 1211.
Uutta hyökkäystä olivat vastassa paavin tukemat yhtenäiset kristittyjen joukot ja Kastilian Alfonso VIII:n johtama Kastilian, Navarran, Aragonian, Portugalin ja frankkien armeija murskasi kalifi an-Nasirin johtaman almohadien armeijan Las Navas de Tolosan taistelussa 1212. Tämä taistelu, jonka väitetään olleen maailman kaikkien aikojen suurin taistelu ennen ensimmäistä maailmansotaa, merkitsi Iberian niemimaan kohtalon lopullista ratkeamista. Vuonna 1213 kalifi an-Nasir kuoli ja perimysriita siirsi huomion muualle. Ferdinand III, yhdistyneen Kastilian ja Leónin kuningas jatkoi etenemistä, eivätkä muslimit juuri pystyneet vastarintaan. Córdoba valloitettiin 1236 ja Sevilla 1248. Itärannikolla Aragonian ja Katalonian Jaume I valloitti Mallorcan 1230 ja Valencian 1236. Lännessä Portugali valloitti Algarven 1250.
Islaminuskoinen Granadan kuningaskunta rajoittui nyt etelässä Algecirasista Almeríaan. Raja tunnettiin nimellä La Frontera ja monet Espanjan kaupungit (kuten Jerez de la Frontera) kantavat vieläkin tätä lisänimeä.
Vuoristojen takana runsasväkinen kuningaskunta selviytyi vielä kaksi ja puoli sataa vuotta. Vuoteen 1340 ja tappioon Rio Saladon taistelussa asti kuningaskunnalla oli Marokon Marinidien dynastian tuki. Kastilia, ainoa kuningaskunta jolla oli rajaa Granadan kanssa, tyytyi verottamaan Nasrid-kuninkaita, eikä ryhtynyt uusiin kalliisiin sotiin.
Reconquista vietiin päätökseen kun Kastilian kuningatar Isabella nousi valtaistuimelle 1474 ja meni naimisiin Aragonian kuningas Ferdinandin kanssa. Tästä tapahtumasta lasketaan alkavan yhtenäisen Espanjan kuningaskunnan historian. Granadan emiraatti oli 250 vuoden ajan ollut Kastilian vasallivaltio, joka maksoi veroa isännälleen. Turkin nousevan uhan takia suhteesta päätettiin tehdä loppu ja aloitettiin sotatoimet. Ilman ulkopuolista tukea Granadan päivät olivat luetut ja 2. tammikuuta 1492 Granada antautui. Viimeinen kuningas Muhammad XII luopui kruunusta ja muutti vuonna 1493 Marokkoon. Samana vuonna Kristoffer Kolumbus löysi Amerikan, jonne valloitukset saattoi seuraavaksi suunnata.
Jälkivaikutus

Muistona 700-luvun invaasiosta on asukkaiden perimään jäänyt geneettisiä jälkiä. Muslimien määrä on kuitenkin alkanut jälleen kasvaa Pyreneitten niemimaalla, jossa heitä nyt asuu yli miljoona. Vuoteen 2050 mennessä islaminuskoisten määrän arvioidaan kaksinkertaistuvan Espanjassa 5–7 %:iin väestöstä eli kahteen tai kolmeen miljoonaan.
Reconquistan perintönä Espanja on tänäänkin muodollisesti liittovaltio, joka koostuu viidestä kuningaskunnasta: Kastiliasta, Leónista, Navarrasta, Aragoniasta ja Granadasta. Espanjan vaakunassa on neljässä kentässä näiden kuningaskuntien historialliset vaakunat: Kastilia (punaisessa kentässä kultainen kolmitorninen linna), León (hopeisessa kentässä punaisella korostettu violetti leijona), Navarra (punaisessa kentässä kultainen ketjujen muodostama sideruusuke), Aragonia (kultaisessa kentässä neljä punaista paalua) ja Granada (hopeisessa kentässä vihreä granaattiomena). Espanjan kuningashuone johtaa juurensa yhtäältä Kastilian linjaa Leóniin, Asturiaan ja edelleen visigootteihin, ja toisaalta Aragonian linjaa Katalonian kreiveihin ja Kaarle Suureen.lähde? Espanjan kuningas on myös muodollinen Jerusalemin kuningaskunnan kuningas.
Reconquistan jälkeen Espanja käänsi katseensa Atlantille ja löytöretkien aika alkoi. Monta sataa vuotta kestäneen levottoman arabivallan päättyminen merkitsi rauhan ja järjestyksen palaamista niemimaalle, jolloin sodat siirtyivät sen rajojen ulkopuolelle. Uusi vakaus alkoi näkyä espanjalaisen kulttuurin nousuna esimerkiksi taiteessa (El Greco ja Velázquez) ja kirjallisuudessa Calderón, Lope de Vega, Cervantes).
Erilaisia tulkintoja

Espanjalaisessa historiankirjoituksessa 1800-luvulla kehitettiin käsite reconquista, jonka avulla rakennettiin myyttiä espanjalaisesta kansallisesta identiteetistä, jonka peruskivi oli muslimien karkottaminen. "Uudelleenvalloitus" oli käsitteenä kuitenkin venytetty, sillä ajatus yhdisti Espanjan valtion muinaiseen visigoottien valtakuntaan 600-luvulla.
Arabian kielen professori Jaakko Hämeen-Anttila on pitänyt reconquistaa onnettomuutena Espanjan kansalle. Hän katsoo, että se ei merkinnyt paikallisten asukkaitten vapauttamista sorrosta. Muslimeille ja juutalaisille se tiesi päinvastoin pitkän suvaitsevaisuuden kauden päättymistä ja uskonnollisen ahdasmielisyyden alkua. Hämeen-Anttila pitääkin reconquistaa ulkopuolisena hyökkäyksenä, joka oli kulttuurisesti alamittaisempien ja sotaisten ruhtinaskuntien aggressio niitä korkeatasoisempaa ja rauhallista kulttuuria vastaan. Samalla kannalla olivat norjalaiset kielitieteilijät Knut Aukrust ja Dorte Skulstad, jotka ehdottivat, että vuonna 2011 olisi vietetty kansainvälistä juhlavuotta vuonna 711 tapahtuneen Espanjan muslimivalloituksen kunniaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reconquista Wikimedia Commonsissa
Espanjan historia
Esihistoriallinen Iberia
Hispania
Keskiaika
Visigoottien valtakunta
Galician kuningaskunta
Bysanttilaiskausi
Al-Andalus
Reconquista
Habsburgien Espanja
Valistuksen aika
Ensimmäinen tasavalta
Restauraatio
Toinen tasavalta
Sisällissota 1936–1939
Francon valtakausi
Siirtyminen demokratiaan
Vuodesta 1975 nykypäivään
Francisco de Paula Van Halen: Las Navas de Tolosan taistelu.
Kosken lukio

| Kosken Tl lukio |
| --- | --- |

Sijainti:  Lampitie 3, Koski Tl
Koordinaatit:  60.6561°N, 23.1320°E
Tyyppi:  lukio
Perustettu:  1957
Rehtori:  Markus Niemi
Luokat:  1–4 (lukio)
Opiskelijoita:  n. 130 (2024)
Verkkosivut
Kosken (Tl) lukio on Koskella Tl, Varsinais-Suomessa toimiva lukio. Vuonna 2024 lukiossa on noin 130 opiskelijaa, jotka tulevat kymmenestä eri lähialueen kunnasta.
Lukio on toiminut vuodesta 1957. Vuonna 2020 se valittiin Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n toimesta vuoden oppilaitokseksi.
Kosken lukio on tunnettu erinomaisista tuloksistaan ylioppilaskirjoituksissa. Esimerkiksi pitkässä matematiikassa koulu on useaan otteeseen sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon ja on kerran ollut jopa paras.
4. kesäkuuta

4. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 155. päivä (156. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 210 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Toivo
suomenruotsalainen kalenteri: Selim
ortodoksinen kalenteri: Mitro
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Doaivu, Doaivvot, Selen
vanhemmissa kalentereissa: Aptatus, Cyrinus, Erasmus, Holmfrid, Optatus, Ottiliana, Qwirinus, Seelim
Tapahtumia

780 eaa. – Kiinassa kirjattiin ensimmäinen historian tuntema auringonpimennys.
1039 – Henrik III kruunattiin Saksan kuninkaaksi (vuonna 1046 Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisariksi).
1070 – Roquefortin juusto keksittiin lähellä Roquefortia olevassa luolassa Ranskassa.
1783 – Ilmailu: Montgolfierin veljekset esittelivät julkisesti montgolfièren (kuumailmapallon).
1812 – Vuoden 1812 sota: Yhdysvaltain kongressi äänesti sodan puolesta brittejä vastaan.
1863 – Suomen toiseksi vanhin vapaaehtoinen palokunta Porin VPK perustettiin.
1876 – Pikajuna saapui San Franciscoon 83 tunnin kuluttua lähdöstään New Yorkista.
1878 – Osmanien valtakunta luovutti Kyproksen Yhdistyneelle kuningaskunnalle.
1884 – Viron lipun otti ensimmäisenä käyttöön Eesti Üliõpilaste Selts (Viron ylioppilasseura). Se vihittiin käyttöön Otepään pappilassa.
1913 – Englantilainen suffragetti Emily Davison heittäytyi kuninkaan hevosen ”Anmerin” eteen Epsom Derbyssä. Hän joutui hevosten tallaamaksi ja kuoli muutaman päivän päästä tajuihinsa tulematta.
1917 – Ensimmäiset Pulitzerin palkinnot myönnettiin. Laura E. Richards, Maude H. Elliott ja Florence Hall saivat ensimmäisen palkinnon elämäkerrasta, joka käsitteli Julia Ward Howea. Jean Jules Jusserand sai ensimmäisen palkinnon historiasta teoksestaan With Americans of Past and Present Days. Herbert B. Swope sai ensimmäisen journalismin palkinnon työstään New York Worldissä.
1920 – Trianonin rauha allekirjoitettiin Versaillesissa.
1920 – Eugene O’Neillille myönnettiin Pulitzerin palkinto.
1930 – Vaasan mellakka: faktori Eino Nieminen riisuttiin ja mukiloitiin Vaasan kaupungintalon edessä.
1936 – Léon Blumista tuli Ranskan pääministeri.
1940 – Toinen maailmansota: Dunkerquen evakuointi saatiin päätökseen.
1940 – Toinen maailmansota: Saksan joukot saapuivat Pariisiin.
1942 – Toinen maailmansota: Midwayn taistelu alkoi.
1942 –  Marsalkka C. G. E. Mannerheim täytti 75 vuotta. Tasavallan presidentti Risto Ryti myönsi hänelle Suomen marsalkan arvonimen. Suomeen saapunut Saksan johtaja Adolf Hitler tapasi Mannerheimin Immolassa lähellä Imatraa.
1952 − Helsingissä järjestettiin ensimmäinen sodanjälkeinen puolustusvoimain lippujuhlan paraati.
1960 – Mannerheimin patsas paljastettiin Helsingissä.
1970 – Tonga itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
1986 – Jonathan Pollard tunnusti vakoilleensa ja myyneensä Yhdysvaltain huippusalaista sotilastietoa Israelille.
1989 – Peking tukahdutti väkivalloin opiskelijoiden järjestämän Taivaallisen rauhan aukion mielenosoituksen, mikä nähtiin suorana televisiolähetyksenä.
1989 – Solidaarisuus-ammattiliiton voitto ensimmäisissä sodanjälkeisen Puolan osittain vapaissa parlamenttivaaleissa oli esikuvana sarjalle rauhanomaisia kommunismin vastaisia vallankumouksia Itä-Euroopan valtioissa.
2004 – Yhdysvaltalainen hitsaaja Marvin Heemeyer tuhosi betonilla panssaroimallaan puskutraktorilla 13 rakennusta Granbyn kaupungissa Coloradossa ja teki lopulta itsemurhan.
2021 – Salattujen elämien 4000. jakso esitettiin MTV3-kanavalla.