stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen-mestaruus

Suomen-mestaruus (myös Suomen mestaruus tai suomenmestaruus) tarkoittaa suomenmestaruuskilpailun voittoa. Suomen-mestaruudesta kilpaillaan muun muassa näissä kilpailuissa ja sarjoissa:
Bandyliiga, miesten jääpallo
Baseballin SM-sarja
F-liiga, salibandy
Frisbeegolf
Futsal-Liiga
Hiihdon SM-kilpailut, maastohiihto
Jääkiekon SM-liiga, miesten jääkiekko
Kalevan kisat, yleisurheilu
Kansallinen liiga, naisten jalkapallo
Kaukalopallon SM-sarja, miesten kaukalopallo
Korisliiga, miesten koripallo
Koskipujottelun Suomen-mestaruuskilpailut, koskipujottelu
Käsipallon SM-liiga
Lentopallon Mestaruusliiga
Mäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailut
Naisten Korisliiga
Rallin SM-sarja
Rata-SM, rata-autoilu
Ringeten SM-sarja
Rugbyn SM-sarja
Rullakiekon SM-liiga
Superpesis, miesten pesäpallo
Superpesis, naisten pesäpallo
Vaahteraliiga, amerikkalainen jalkapallo
Veikkausliiga, miesten jalkapallo
Suomen Mestaruus on myös suomalaisille lämminverisille ravihevosille vuosittain järjestettävä suurkilpailu.
Toni Koivunen

| Toni Koivunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. marraskuuta 1971 (ikä 52) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Bobi
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1990–2012
Seurat:  Reipas (SM-liiga/I-div.),   SaPKo (I-div.),   Lukko (SM-liiga),   JyP HT/JYP (SM-liiga),   Blues (SM-liiga),   Pelicans (SM-liiga),   Timrå IK (Elitserien),   Herning Blue Fox (Superisligaen)   Morzine (Ligue Magnus)
Toni Koivunen (s. 27. marraskuuta 1971 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Koivunen pelasi urallaan SM-liigassa yli 800 ottelua. Lisäksi hän kiekkoili uransa aikana Ruotsin, Tanskan ja Ranskan pääsarjoissa. Nykyään hän toimii Iitti Hockeyn valmentajana.
Ura > Seurajoukkueissa

Koivunen pelasi ensimmäiset miesten ottelunsa kaudella 1988–1989 Kiekkoreippaassa I-divisioonassa. Kaudeksi 1990–1991 Reipas nousi SM-liigaan, ja Koivunen pelasi kauden aikana 37 liigaottelua. Hän pelasi SM-liigassa Reippaassa kolme kautta, kunnes siirtyi kaudeksi 1994–1995 I-divisioona-joukkue SaPKoon, josta hän palasi kesken kauden SM-liigaan, ja Lukkoon.
Kaudeksi 1995–1996 Koivunen siirtyi JyP HT:hen, Jyväskylään. JyP HT:ssä Koivunen teki myös läpimurtonsa, kun kaudella 1996–1997 hänelle merkittiin 49 ottelussa 33 tehopistettä. Jyväskylässä Koivunen pelasi lopulta viisi kautta. Hän siirtyi kaudeksi 2000–2001 Bluesiin, jossa Koivunen joutui tyytymään pienempään rooliin kuin JYPissä. Koivunen pelasi Bluesissa lähinnä joukkueen kolmoskentässä. Kauden jälkeen hän palasi Lahteen ja Pelicansin riveihin.
Pelicansissa Koivunen nousi joukkueen kapteeniksi. Hän vaihtoi Pelicansin kaudeksi 2002–2003 Ruotsin Elitserien Timrå IK:hon, jonka kanssa teki kahden vuoden sopimuksen. Timråssa Koivunen pelasi reilun kauden, sillä kausi 2003–2004 käynnistyi häneltä huonosti, ja seurajohto antoi hänelle luvan etsiä uutta seuraa. Koivunen palasikin Pelicansiin. Pelicans jumittui kuitenkin SM-liigassa sarjan viimeiseksi, ja joukkue alkoi kesken kauden luopua pelaajistaan. Aivan SM-liigan siirtorajan lopulla Koivunenkin vuokrattiin JYPiin.
Koivunen aloitti jälleen kauden 2004–2005 Pelicansissa. Kausi sujui Koivuselta huonosti, sillä hän teki vain seitsemän pistettä. Seuraavalla kaudella Koivunen kuitenkin teki jälleen 23 pistettä, ja kaudella 2007–2008 hän teki uudeksi piste-ennätyksekseen 4+36. Kaudella 2008–2009 Koivunen joutui olkapääleikkaukseen lokakuussa 2008, ja joutui useaksi kuukaudeksi sivuun joukkueen kokoonpanosta.
Lokakuussa 2009 Koivunen pelasi 800. SM-liigan runkosarjaottelun, ja hänestä tuli kuudes tuon rajapyykin ylittänyt liigakiekkoilija. Aktiivipelaajista vain Marko Tuulolalla ja Jan Latvalalla on enemmän pelejä tilillään.  Pari kuukautta myöhemmin Pelicans purki Koivusen sopimuksen. Hän siirtyi joulukuussa 2009 loppukaudeksi Tanskan pääsarjan Herning Blue Foxiin. Hän voitti Tanskassa pronssia.
Kaudeksi 2010–2011 Koivunen siirtyi Ranskan pääsarjan Morzine-Avoriaziin. Koivunen pelasi Morzinessa kaksi kautta, ja jälkimmäisellä kaudellaan hän toimi lisäksi valmennusryhmässä. Hän ilmoitti lopettavansa uransa keväällä 2012.
Ura > Maajoukkueessa

Koivunen on pelannut kaksi kertaa junioritasolla Suomen maajoukkueessa arvokisoissa. Ensimmäisen kerran hän edusti Suomea 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1989, jolloin Suomi sijoittui pronssille. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Koivunen pelasi Suomen puolesta 1991.
Aiheesta muualla

Toni Koivunen Jatkoaika.comissa (Internet Archive)
Toni Koivunen Eurohockey.com. (englanniksi)
Toni Koivunen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Tatjana Navka

| Tatjana Navka |
| --- | --- |
 Tatjana Navka ja Roman Kostomarov 2004
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1975 (ikä 49) Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT
Kansalaisuus:   Venäjä
Taitoluistelija
Pituus:  170 cm
Pari:  Roman Kostomarov
Entiset parit:  Samvel Gezalian Nikolai Morozov
Entiset valmentajat:  Alexander Zhulin Natalia Linichuk Gennadi Karponosov Elena Tchaikovskaia Natalia Dubova
Koreografi(t):  Alexander Zhulin Tatiana Druchinina
Luisteluseura:  SC Moskvitch
Aloittanut:  1980
Lopettanut:  2006
Henkilökohtaiset parhaat pisteet (ISU)
Pisteet yhteensä:  227.81 (maailmanennätys) MM 2005
Pakollinen tanssi:  45.97 (maailmanennätys) MM 2005
Rytmitanssi:  68.67 MM 2005
Vapaatanssi:  117.14 (maailmanennätys) Cup of Russia 2003
Aiheesta muualla
t-navka.ru
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Jäätanssi. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Jäätanssi. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Jäätanssi. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Jäätanssi. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Torino 2006 | jäätanssi |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Dortmund 2004 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Moskova 2005 | jäätanssi |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2004 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Torino 2005 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Lyon 2006 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Malmö 2003 | jäätanssi |  |
Tatjana Aleksandrovna Navka (ukr. Тетяна Олександрівна Навка, Tetjana Oleksandrivna Navka, valkoven. Таццяна Аляксандраўна Наўка, Tattsjana Aljaksandrauna Nauka; ven. Татьяна Александровна Навка, s. 13. huhtikuuta 1975, Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen taitoluistelija, joka on edustanut myös Neuvostoliittoa ja Valko-Venäjää. Hän voitti jäätanssin olympiakullan talviolympialaisissa 2006 parinaan Roman Kostomarov.
Navka oli naimisissa taitoluistelija Aleksandr Žulinin kanssa ja heillä on tytär Saša (s. 2000). Navka edusti Venäjää Eurovision tanssikilpailussa 2008 parinaan tanssija Aleksandr Litvinenko.
Navka meni 1. elokuuta 2015 Sotšissa naimisiin Venäjän presidentin Vladimir Putinin tiedottajan Dmitri Peskovin kanssa.
Mitalitaulukko

| Tulokset> Kansainväliset.Kilpailu | Tulokset> Kansainväliset.1998–99 | Tulokset> Kansainväliset.2000–01 | Tulokset> Kansainväliset.2001–02 | Tulokset> Kansainväliset.2002–03 | Tulokset> Kansainväliset.2003–04 | Tulokset> Kansainväliset.2004–05 | Tulokset> Kansainväliset.2005–06 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset |  |  | 10. |  |  |  | 1. |
| MM | 12. | 12. | 8. | 4. | 1. | 1. |  |
| EM | 11. | 9. | 7. | 3. | 1. | 1. | 1. |
| Grand Prix Final |  |  |  | 2. | 1. | 1. | 1. |
| GP Bompard |  |  |  |  |  | 1. |  |
| GP Cup of China |  |  |  |  | 1. |  | 1. |
| GP Cup of Russia | 3. | 4. | 4. | 2. | 1. | 1. | 1. |
| GP NHK Trophy | 5. | 6. |  |  |  | 2. |  |
| GP Skate America |  |  | 4. | 2. |  |  |  |
| GP Skate Canada |  |  |  |  | 1. |  |  |
| Goodwill Games |  |  | 3. |  |  |  |  |
Kansalliset
| Venäjän-mestaruus | 3. | 2. | 2. | 1. | 1. |  | 1. |
 GP = Grand Prix
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tatjana Navka Wikimedia Commonsissa
Jäätanssin olympiavoittajat
1976: Ljudmila Pahomova / Aleksandr Gorškov
–  1980: Natalja Linitšuk / Gennadi Karponosov
– 1984: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1988: Natalja Bestemjanova / Andrei Bukin
– 1992: Marina Klimova / Sergei Ponomarenko
– 1994: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 1998: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 2002: Marina Anisina / Gwendal Peizerat
– 2006: Tatjana Navka / Roman Kostomarov
– 2010: Tessa Virtue / Scott Moir
– 2014: Meryl Davis / Charlie White
– 2018: Tessa Virtue / Scott Moir
– 2022: Gabriella Papadakis / Guillaume Cizeron
Jäätanssin maailmanmestarit
Jäätanssin Euroopan-mestarit
1954–1955: Jean Westwood / Lawrence Demmy
– 1956: Pamela Weight / Paul Thomas
– 1957–1958: June Markham / Courtney Jones
– 1959–1961: Doreen Denny / Courtney Jones
– 1962: Christiane Guhel / Jean Paul Guhel
– 1963: Linda Shearman / Michael Phillips
– 1964–1965: Eva Romanová / Pavel Roman
– 1966–1969: Diane Towler / Bernard Ford
– 1970–1971: Ljudmila Pahomova / Aleksandr Gorškov
– 1972: Angelika Buck / Erich Buck
– 1973–1976: Ljudmila Pahomova / Aleksandr Gorškov
– 1977–1978: Irina Moisejeva / Andrei Minenkov
– 1979–1980: Natalja Linitšuk / Gennadi Karponossov
– 1981–1982: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1983: Natalja Bestemjanova / Andrei Bukin
– 1984: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1985–1988: Natalja Bestemjanova / Andrei Bukin
– 1989–1992: Marina Klimova / Sergei Ponomarenko
– 1993: Maja Usova / Aleksandr Žulin
– 1994: Jayne Torvill / Christopher Dean
– 1995: Susanna Rahkamo / Petri Kokko
– 1996–1998: Oksana Grištšuk / Jevgeni Platov
– 1999: Anjelika Krylova / Oleg Ovsjannikov
– 2000: Marina Anissina / Gwendal Peizerat
– 2001: Barbara Fusar-Poli / Maurizio Margaglio
– 2002: Marina Anissina / Gwendal Peizerat
– 2003: Irina Lobatševa / Ilja Averbuh
– 2004–2006: Tatiana Navka / Roman Kostomarov
– 2007: Isabelle Delobel / Olivier Schoenfelder
– 2008: Oksana Domnina / Maxim Shabalin
– 2009: Jana Hohlova / Sergei Novitski
– 2010: Oksana Domnina / Maksim Shabalin
– 2011–2012: Nathalie Péchalat / Fabian Bourzat
– 2013: Jekaterina Bobrova / Dimitri Solovijev
– 2014: Anna Cappellini / Luca Lanotte
– 2015–2019: Gabriella Papadakis / Guillaume Cizeron
– 2020: Viktorija Sinitsina / Nikita Katsalapov
Tsunade

| Tsunade |
| --- | --- |

Ensiesiintyminen:  Mangan kappale 139   Animen jakso 85
Ääninäyttelijät:  Masako Katsuki ,   Haruhi Terada    (lapsi)
Henkilötiedot
Ikä:  Osa I: 51   Osa II: 53
Syntymäpäivä:  2. elokuuta
Veriryhmä:  B
Pituus:  163,1 cm
Paino:  48,9 kg
Liittoumat
Taso:  Hokage
Liittouma:  Konoha
Edelliset ryhmäsidokset:  Ryhmä Sarutobi (Kolmas Hokage, Orochimaru, Jiraiya, Tsunade)
Tsunade (jap. 綱手) on fiktiivinen henkilö anime- ja mangasarja Narutossa.
Tsunaden ja hänen entisten ryhmäläistensä nimet tulevat japanilaisesta kansantarinasta, Jiraiya Goketsu Monogatari. Tässä tarinassa Tsunade on loistava etanataikojen käyttäjä ja on naimisissa Jiraiyan kanssa.
Tsunaden elämäkerta

Tsunade oli Kolmannen Hokagen johtamassa Ryhmä Sarutobissa, johon kuului myös Jiraiya ja Orochimaru. Heistä on tullut vuosien varrella hyvin voimakkaita ja heitä kutsutaankin legendaariseksi kolmikoksi, vaikkeivät he enää toimikaan yhdessä.
Suurten ninjasotien aikaan Tsunaden pikkuveli, Nawaki, kuoli taistelukentällä. Orochimaru kertoi Tsunadelle ettei edes tuntisi veljeään enää, koska tämä oli niin runneltu. Tämän johdosta Tsunade alkoi vaatia enemmän parantavia ninjoja ryhmiin. Hän tapasi myös Danin, joka kannatti Tsunaden ehdotusta ja heistä tuli pari. Dan kuitenkin kuoli pian Tsunaden käsiin, Tsunaden yrittäessä epätoivoisesti pelastaa rakastettuaan. Tämän johdosta hän myös alkoi kammota verta ja lähti Konohasta yhdessä Danin veljentyttären, Shizunen, kanssa.
Matkustellessaan kaupungista toiseen, Tsunadelle tuli peliriippuvuus ja kaiken lisäksi hänellä oli surkea onni rahapeleissä. Tsunadella oli kuitenkin yksi esine, jota hän ei suostunut pelaamaan; hänen isoisänsä kaulakoru. Se oli ollut myös väliaikaisesti Nawakilla ja Danilla ja oli täten hänen ainoa muistonsa rakkaistaan.
Tsunaden elämäkerta > Tsunaden päätös

Tsunade esiintyi sarjassa ensimmäisen kerran, kun Jiraiya ja Naruto lähtivät etsimään Tsunadea pyytääkseen tätä seuraavaksi Hokageksi Kolmannen Hokagen kuoltua Orochimarun käsissä. Myös Orochimaru etsi Tsunadea pyytääkseen häntä parantamaan kätensä, jotka Kolmas oli muuttanut toimintakyvyttömiksi.
Orochimaru tapasi Tsunaden ensin ja lupasi herättää Nawakin ja Danin henkiin, mikäli Tsunade auttaisi häntä. Hän antoi Tsunadelle viikon aikaa pohtia asiaa.
Pian Tsunade ja Shizune tapasivat myös Jiraiyan ja Naruton. Tsunade oli kuitenkin humalassa ja haukkui Hokagen arvonimeä, mikä suututti Naruton, joka haastoi Tsunaden kaksintaisteluun. Narutolla ei kuitenkaan ollut mitään mahdollisuuksia, mutta onnistui yllättämään Tsunaden käyttämällä Rasengania, jota Jiraiya oli juuri opettanut hänelle. Tsunade kuitenkin väisti iskun helposti ja havaitsi ettei Naruto ollut oppinut liikettä vielä täysin. Hän sitten valitti Jiraiyalle, ettei tämän olisi pitänyt opettaa Narutolle liikettä, jota tämä ei tulisi koskaan hallitsemaan. Naruto kuitenkin väitti oppivansa sen kolmessa päivässä  mistä Tsunade sitten löi vetoa. Hän lupasi antaa  Narutolle viikon aikaa mikäli hän onnistuisi hän saisi tsunaden kaulakorun mikäli hän kykenisi liikkeen oppimaan.
Kun Tsunade vihdoin meni ilmoittamaan Orochimarulle päätöksestään, hän hyökkäsikin Orochimarun kimppuun. Kabuto onnistui kuitenkin pysäyttämään hänet. Kabuto sitten iski Tsunadea  niin että hän alkoi vuotaa verta, saaden Tsunaden šokkiin.
Samalla Shizune, Jiraiya ja Naruto saapuivat kuitenkin apuun. Jiraiyan taistellessa Orochimarua vastaan, Shizune taisteli Kabutoa vastaan häviten. Naruto astui sitten taisteluun onnistuen käyttämään Rasengania Kabutoon, joka vahingoittui pahoin. Kabuto oli kuitenkin onnistunut iskemään samalla Narutoon sydämeen. Kabuton väittäessä, että Naruto tulisi kuolemaan, Tsunade pääsi yli kammostaan ja onnistui parantamaan Naruton.
Taistellessaan Jiraiyaa vastaan, Orochimaru huomasi Tsunaden liikkeet ja huomasi hyvän paikan iskeä. Hän hyökkäsi iskien miekkansa Tsunaden läpi, joka kuitenkin paransi itsensä. Tästä seurasi taistelu Orochimarun, Jiraiyan ja Tsunaden välillä jokaisen kutsuessa oman olentonsa taisteluun; Orochimaru Mandan, Jiraiya Gamabuntan ja Tsunade Katsuyun.
Taistelun jälkeen hän myönsi Naruton voittaneen vedon ja antoi hänelle kaulakorunsa luvaten tukea Naruton unelmaa Hokagena.
Tohtori Dolittle

| Tohtori Dolittle> Doctor Dolittle |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Fleischer
Käsikirjoittaja:  Leslie Bricusse
Perustuu:  Hugh Loftingin lastenkirjoihin
Tuottaja:  Arthur P. Jacobs
Säveltäjä:  Leslie Bricusse
Kuvaaja:  Robert Surtees
Leikkaaja:  Samuel E. Beetley
Tuotantosuunnittelija:  Mario Chiari
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Apjac Productions
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1967, Suomessa 1968
Kesto:  152 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tohtori Dolittle (Doctor Dolittle) on Leslie Bricussen säveltämä ja käsikirjoittama ja Richard Fleischerin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1967. Se perustuu amerikanbrittiläisen Hugh Loftingin 1920-luvulla julkaistuihin lastenkirjoihin, joita on suomennettu nimillä Tohtori Tuulinen ja Tohtori Tattinen. Koko perheelle sopivan tarinan nimiosaa, hassahtanutta eläinlääkäriä näyttelee Rex Harrison, joka oli noussut suosioon vuoden 1964 musikaalielokuvan My Fair Lady myötä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rex Harrison  | … |  tohtori Dolittle     |
|  Samantha Eggar  | … |  Emma Fairfax     |
|  Anthony Newley  | … |  Matthew Mugg     |
|  Richard Attenborough  | … |  Albert Blossom   |
Vastaanotto

Elokuva sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta, joista Leslie Bricusse voitti parhaan laulun palkinnon sävelmästä ”Talk to the Animals”. Elokuva palkittiin myös erikoistehosteistaan. Golden Globe -ehdokkuuksia tuli viisi, joista Richard Attenborough voitti palkinnon sivuosastaan.
Helsingin Sanomien ensi-ilta-arviossa Paula Talaskivi valitteli, ettei Leslie Bricusse ole onnistunut loihtimaan musikaaliinsa yhtä vetäviä sävelmiä ja sanoituksia kuin Frederick Loewe ja Alan Jay Lerner Rex Harrisonin aiemmin tähdittämään musikaalielokuvaan My Fair Lady. Hänestä elokuva kuitenkin onnistuu sanallisen ja kuvallisen huumorinsa ansiosta, vaikka yrittääkin vähän liikaa tarjota jokaiselle katsojalle jotakin. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1985, ettei rajuista draamaelokuvista tunnettu Richard Fleischer selvãstikään ymmärrä paljoa musikaalin ohjaamisesta, mutta lopputulos toimii. Elokuva luo satumaisen, mielikuvituksellisen mailman, jonka avulla tutkitaan poikkeusyksilön ja normaaliyhteiskurnan välisiä jännitteitä. Fränti piti herttaista ja sydämellistä elokuvaa erittäin sopivana koko perheelle.
Näyttämösovitus

Vuonna 1998 sai Lontoossa ensi-iltansa 30 vuoden takaisen elokuvamusikaalin ensimmäinen näyttämöversio.
Uusintaversioita

Dolittle-tarinoista on tehty muitakin elokuva- ja televisiosovituksia. Eddie Murphy näyttelee pääosaa vuonna 1998 valmistuneessa elokuvassa Eläintohtori, joka sai neljä jatko-osaa. Vuoden 2020 elokuvassa Eläintohtori Dolittle nimiosassa on Robert Downey Jr.
Suikkilan kartano

| Suikkilan kartano |
| --- | --- |
Sijainti:  Suikkila, Turku, Suomi
Koordinaatit:  60°28′16″N 22°13′34″E﻿ / ﻿60.4711°N 22.226°E﻿ / 60.4711; 22.226
Rakennustyyppi:  Kartano (d)
 fiSuikkilan kartano 
  
Suikkilan kartano on Turun Länsikeskuksen lähellä sijaitseva kartano, josta Suikkilan asuinaluekin on saanut nimensä. Turku sai kartanon haltuunsa isoissa alueluovutuksissa Raisiolta.
Kartanon kaksikerroksinen päärakennus on valmistunut vuonna 1804. Talon eteläpäädyssä on vankihuoneita, jotka ovat jäänteitä ajalta, jolloin talo toimi käräjätalona. Piharakennus on valmistunut vuonna 1780. Sitä on käytetty muun muassa leivin- ja renkitupana.
Maakuntakaavassa kartano on merkitty suojeltavaksi rakennetun ympäristön kokonaisuudeksi. Kartanon läheisyyteen on kaavoitettu asuinalue, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 2016.
Stávros Niárchoksen kulttuurikeskus

| Stávros Niárchoksen kulttuurikeskus> Κέντρο Πολιτισμού Ίδρυμα Σταύρος Νιάρχος |
| --- | --- |

Osoite:  Leofóros Syngroú Andréa 364
Sijainti:  Kallithéa, Etelä-Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°56′23″N, 23°41′30″E
Rakennustyyppi:  kulttuurikeskus
Valmistumisvuosi:  2016
Omistaja:  Kreikan valtio
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stávros Niárchoksen kulttuurikeskus (kreik. Κέντρο Πολιτισμού Ίδρυμα Σταύρος Νιάρχος, Kéntro Politismoú Ídryma Stávros Niárchos, engl. Stavros Niarchos Foundation Cultural Center, SNFCC) on Kallithéassa Suur-Ateenan alueella Kreikassa sijaitseva kulttuurikeskus. Siinä toimivat muun muassa Kreikan kansallisooppera ja Kreikan kansalliskirjasto.
Stávros Niárchoksen kulttuurikeskus ja siihen liittyvä puisto.
Kulttuurikeskus sijaitsee rantatontilla, jonka pinta-ala on 17 hehtaaria. Hanke käynnistyi lokakuussa 2006, ja hankkeen rahoitti Stávros Niárchoksen säätiö. Suunnitelmat laati italialainen arkkitehti Renzo Piano. Rakennustyöt aloitettiin joulukuussa 2011, ja ne  valmistuivat vuonna 2016. Kulttuurikeskus luovutettiin Kreikan valtiolle vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stávros Niárchoksen kulttuurikeskus Wikimedia Commonsissa
Stavros Niarchos Foundation Cultural Center - Κέντρο Πολιτισμού Ίδρυμα Σταύρος Νιάρχος. Kulttuurikeskuksen verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Staņislavs Olijars

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Olijars Osakan MM-kisoissa 2007 |  Olijars Osakan MM-kisoissa 2007 |  Olijars Osakan MM-kisoissa 2007 |  |
Maa:   Latvia
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Valencia 2008 | 60 m aj |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | 110 m aj |  |
|  Hopeaa | München 2002 | 110 m aj |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Gent 2000 | 60 m aj |  |
|  Pronssia | Wien 2002 | 60 m aj |  |
Staņislavs Olijars (s. 22. maaliskuuta 1979 Tšeljabinsk, Venäjä, Neuvostoliitto) on latvialainen aitajuoksija ja euroopanmestari.
Olijars voitti vuonna 1997 nuorten EM-hopeaa Ljubljanassa, Sloveniassa ja seuraavana vuonna nuorten maailmanmestaruuden Annecyssa, Ranskassa. Vuonna 2000 hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 60 metrin aidoissa Gentissä. Vuoden 2002 sisäratojen EM-kilpailuissa Wienissä Olijarsin loppukilpailussa juoksema aika 7,51 riitti kolmanteen sijaan britti Colin Jacksonin viedessä voiton. Münchenin ulkoratojen EM-kilpailuissa 2002 Olijars joutui tyytymään hopeaan Colin Jacksonin viedessä voiton 11 sadasosasekunnin turvin. IAAF:n yleisurheilufinaaleissa Olijars on sijoittunut kahdesti kolmanneksi (2003 ja 2004).
Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Olijars voitti kultaa ajalla 13,24. Ateenan 2004 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi yhden sadasosasekunnin pronssimitalisti Anier Garcíalle hävinneenä, mutta ulkoratojen MM-kilpailuissa hän ei ole selviytynyt loppukilpailuun. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2004 hän sivusi edelleen voimassa olevaa 60 metrin aitojen halliennätystään 7,49 mutta jäi yhden sadasosasekunnin erolla mitalien ulkopuolelle sijoittuen neljänneksi. Vuonna 2008 hän saavutti pronssia Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 7,60.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metriä - 10,42 (2002)
200 metriä - 20,91 (2003)
110 metrin aitajuoksu - 13,08 (2003)
Tiibetinkettu

| Tiibetinkettu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Ketut Vulpes
Laji::  ferrilata
Kaksiosainen nimi
 Vulpes ferrilata  Hodgson, 1842 
 Tiibetinketun levinneisyysalue
Katso myös
   Tiibetinkettu Wikispeciesissä   Tiibetinkettu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiibetinkettu (Vulpes ferrilata) on Tiibetin ylängöllä Kiinassa, Intiassa ja Nepalissa tavattava kettu. Laji on erikoistunut saalistamaan pikoja. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia

Brian Houghton Hodgson kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1842. Laji on monotyyppinen ja se on läheistä sukua korsakille.
Koko ja ulkonäkö

Tiibetinkettu on koiraeläimeksi pienikokoinen. Urokset painavat 4,4-5,7 kg ja naaraat 3,6-4,1 kg. Uroksen ruumiin pituus on 51,5-71,7 cm ja naaraan 49-66,2cm. Korkeutta tiibetinketuilla on 26,7-35,4 cm. Turkki on paksu ja pehmeä. Väritykseltään se on hiekanvärinen tai vaaleanharmaa agouti. Jalkojen ja rinnan välissä kulkee harmaa tai musta vyö. Jalat ovat punertavanruskeat. Tiibetinketun pää neliömäinen ja sen kuono pitkä ja kapea. Korvat ovat pienet. Ruuhealla hännällä on pituutta 21-47 cm. Väriltään se on harmaa ja hännänpää on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tiibetinkettua tavataan Tiibetin ylängöllä osissa Kiinan Xinjiangin, Gansun, Qinghain, Yunnanin ja Sichuanin maakuntia, sekä Tiibetin autonomisella alueella. Lajia esiintyy myös Intiaan kuuluvalla Ladakhin seudulla ja Nepalissa. Lajia saattaa esiintyä myös Bhutanissa, josta ei kuitenkaan ole täysin luotettavia havaintoja. Joitakin vahvistettuja havaintoja on tehty Intian Sikkimistä.
Lajin elinympäristö käsittää tasankoja ja kukkuloita 2 500–5 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Yli puolet sen elinalueesta sijaitsee yli 4 000 metrin korkeudella. Se suosii etenkin ruohikkotasankoja, joilla ei kasva juurikaan puita tai pensaita.