stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vapaudenpatsas (Budapest)
Poliittisia kiistoja ja uudelleentulkintoja

Vuonna 1956 Unkarin kansannousun yhteydessä, kun monia kommunistisen järjestelmän symboleja, patsaita ja punatähtiä tuhottiin, myös Vapaudenpatsaan edessä seisova pronssinen neuvostosotilas kaadettiin ja patsaan jalustassa oleva sosialistisen Unkarin vaakuna ammuttiin seulaksi. Myös patsaan naishahmo oli uhattuna, mutta kansannousuun osallistuneet aseistautuneet taideyliopiston opiskelijat onnistuivat pelastamaan patsaan tuholta. Kansannousun jälkeen neuvostosotilaan hahmo korvattiin uudella 1958.
Järjestelmänvaihdoksen jälkeen patsaan edessä seisova neuvostosotilas poistettiin ja siirrettiin veistospuistoon 1992. Tuolloin keskusteltiin koko patsaan poistamisesta, mutta lopulta se jätettiin paikoilleen uudelleen tulkittuna. Jalustan sosialistiset symbolit ja Neuvostoliittoon viittaavat tekstit poistettiin ja korvattiin tekstillä "Kaikkien niiden muistolle, jotka uhrasivat henkensä Unkarin itsenäisyyden, vapauden ja menestyksen puolesta."
Elokuussa 2024 Budan linnavuoren alueen rakennusympäristöä kunnostava kansallinen Hauszmann-ohjelma ilmoitti somessa, että patsaan jalustalle, entisen neuvostosotilaan pronssipatsaan paikalle tullaan sijoittamaan suuri risti, "1100-vuotiaan Unkarin valtion, läntisen kristinuskon ja eurooppalaisen kulttuuripiirin tärkein symboli". Kuvanveistäjä Kisfaludi Stroblin perilliset ilmoittivat vastustavansa tätä muutosta, ja HVG-lehden haastattelema kaupunginarkkitehti Zoltán Erő, joka ei ollut tiennyt muutossuunnitelmasta, piti alkuperäisen konseptin muuttamista ja uuden symbolin lisäämistä ennestäänkin symboleilla täyteen ahdetulle alueelle tarpeettomana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapaudenpatsas (Budapest) Wikimedia Commonsissa
Muistomerkki alkuperäisessä asussaan. Jalustassa luki unkariksi ja venäjäksi "Vapauttajien, neuvostosankarien muistolle kiitollinen Unkarin kansa".
Venäjän olympiakomitea olympialaisissa

Venäjä osallistui Venäjän olympiakomitea -nimellä olympialaisiin 2020 ja 2022, kun Venäjä oli maana kilpailukiellossa Venäjän dopingskandaalin takia.
Lemuria (albumi)

| Lemuria Therion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003
 Julkaistu: 24. toukokuuta 2004
 Tuottaja(t): Lars Nissen & Therion
 Tyylilaji: sinfoninen metalli
 Kesto: 57.03
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Therionin muut julkaisut
| Live in Midgård 2002 | Lemuria 2004 | Sirius B 2004 |
Lemuria on ruotsalaisen Therion-yhtyeen albumi. Se julkaistiin vuonna 2004 yhtä aikaa Sirius B:n kanssa.
Kappaleet

Typhon – 4.37
Uthark Runa – 4.42
Three Ships of Berik Part 1: Calling to the Arms and Fighting the Battle – 3.20
Three Ships of Berik Part 2: Victory! – 0.44
Lemuria – 4.15
Quetzalcoatl – 3.47
The Dreams of Swedenborg – 4.58
An Arrow from the Sun – 5.55
Abraxas – 5.22
Feuer Overtüre / Prometheus Entfesselt – 4.39
Kokoonpano

Christofer Johnsson – laulu ("Typhon", "Three Ships of Berik part 1: Calling to Arms and Fighting the Battle"), rytmikitara, kosketinsoitin ("An Arrow from the Sun", "Feuer Overtūre / Prometheus Entfesselt"), klassiset -ja kuorosovitukset
Kristian Niemann – soolokitara, akustinen kitara
Johan Niemann – bassokitara
Kokoonpano > Tuotanto

Thomas Ewerhard – kansikuva
Lars Nissen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Arviot

Allmusic:
Imperiumi: 8½/10
Aiheesta muualla

Lemuria (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lemuria (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vitim (taajama)

Vitim. Valokuva 1800-luvulta.
Vitim. Valokuva 2000-luvulta.
Vitim (ven. Вити́м, jak. Виитим, Viitim) on kaupunkimainen taajama Lenajoen länsirannalla Sahan tasavallan Lenskin piirissä, Siperiassa. Taajama sijaitsee aivan Sahan tasavallan lounaisrajalla, paikassa jossa joen vastarannalla Lenaan yhtyy sen sivujoki Vitim.
Vitimissä on jokisatama ja lentokenttä. Lähialueella sijaitsee tuottoisa Talakanin maaöljyesiintymä.
Paikkakunta tunnetaan jo 1600-luvulta. 1800-luvulla sitä käytettiin poliittisten vankien karkotuspaikkana.
Asukasluvun kehitys:
3 600 (1968)
5 311 (1989)
3 973 (2002)
4 262 (2010)
Vaasan Sion-seurakunta

| Vaasan Sion-seurakunta |
| --- | --- |

 Sion-kirkko osoitteessa Laivakatu 11
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko Finlands svenska pingstsamfund
Perustettu:  2. toukokuuta 1926
Seurakunnan johtaja:  Anders Olin
Pääkirkko:  Sion-kirkko Laivakatu 11 Vöyrinkaupunki, Vaasa
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaasan Sion-seurakunta (ruots. Vasa Sionförsamling) on vaasalainen vuonna 1926 perustettu helluntaiseurakunta. Seurakunnan Sion-kirkko sijaitsee Vöyrinkaupungilla osoitteessa Laivakatu 11. Seurakunnan johtajana toimii Anders Olin.
Vaasan Sion-seurakunta on tunnettu Pohjanmaan helluntailiikkeen keskuspaikkana. Seurakunta on järjestänyt aktiivisesti ulkomaan lähetystyötä, suurkokouksia sekä evankelioimisviikkoja ja sen työntekijät ovat vierailleet aktiivisesti maakunnassa. Seurakunta on rakentanut asuntoja vanhuksille Sion-kirkon viereen kahteen kolmekerroksiseen taloon. Se järjestää lisäksi päiväkotitoimintaa kirkon alakerrassa.
Historia

Vaasan Sion-seurakunnan historia ulottuu vuoteen 1912, jolloin Thomas Ball Barratt vieraili Vaasassa ja saarnasi baptisteille. Helluntaiherätyksen julkinen toiminta alkoi Vaasassa heinäkuussa 1923, kun ensimmäinen tilaisuus järjestettiin Arbetets Vännerin tiloissa. Syksystä 1924 lähtien toimintaa järjestettiin eri vuokratiloissa. Helluntailiikkeen johtaja Vaasassa oli C. M. Söderman, joka kuului baptistiseurakuntaan. Söderman erotettiin baptistiseurakunnasta vuonna 1925.
Söderman perusti Sion-seurakunnan 2. toukokuuta 1926 yhdessä kahdeksan muun baptistin kanssa. Söderman toimi seurakunnan johtajana vuoteen 1930 asti, jolloin hänen seuraajakseen tuli Hilding Söderholm. Sion-seurakunnan ja muiden vapaakirkkojen välit olivat alkuaikoina kireät. Baptistiseurakunta kieltäytyi antamasta kirkkoaan kastekäyttöön, jolloin Sion-seurakunta rakensi kastealtaan Sepänkylään yhdessä paikallisen helluntaiseurakunnan kanssa.
Sion-seurakunta oli toimintansa ensimmäisten vuosikymmenten ajan keskuspaikka Pohjanmaan helluntailiikkeelle. Seurakunta järjesti vilkasta ulkomaanlähetystyötä, suuria kokouksia sekä evankelioimisviikkoja. Lisäksi seurakunnan pastorit vierailivat aktiivisesti maaseudulla. Sion-seurakunta järjesti helluntaiherätyksen kesäkonferensseja 37 vuoden ajan, ennen kuin tapahtuma muutti Närpiöön 1986.
Historia > Omat tilat seurakunnalle

Sion-seurakunta sai käyttöönsä ensimmäisen oman rukoushuoneen vuonna 1936. Silloin Klemetinkadulla, nykyisin osoitteessa Vöyrinkatu 13, sijainnut tila oli vanha tehdasrakennus, joka muutettiin rukoushuonekäyttöön. Seurakunta toimi tiloissa aina vuoteen 1981 asti. Uusi Sion-kirkkona tunnettu helluntaikirkko rakennettiin osoitteeseen Laivakatu 11.
Seurakunnan johtajat

1926–1930: C. M. Söderman
1929–1932: Hilding Söderholm
1932–1935: C. M. Söderman
1935–1937: J. A. Lindqvist
1938–1941: Alfons Andström
1941–1946: Herbert Gustavson
1946–1956: Anton William Rosenberg
1957–1968: Gösta Bergstén
1968–1980: Arne Herberts
1980–1984: Jean-Erik Mårtensson
1984–1989: Sven Juth
1989–1990: vt. Dan Bertlin
1992–1994: Kenneth Pettersson
1998–2017: Stefan Sigfrids
2017→: Anders Olin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaasan Sion-seurakunta Wikimedia Commonsissa
Sion-seurakunnan verkkosivusto
Vassorin leirikeskuksen verkkosivut
Sion-seurakunta Facebookissa
Sion-seurakunnan YouTube-kanava
Vaasan Sion-seurakunnan vanha logo.
Viiriäistimalit

Viiriäistimalit tarkoittaa seuraavia asioita:
Viiriäispenkojat (Cinclosomatidae), lintuheimo, syn. viiriäistimalit
Rastaspenkojat (Cinclosoma), lintusuku, syn. viiriäistimalit.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viiriäistimalit”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Laç

| Laç |
| --- | --- |

 Laç
 Koordinaatit: 41°38′07″N, 19°42′47″E 
Valtio:  Albania
Maakunta:  Lezhë
Kunta:  Kurbin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,2 km²
Korkeus:  40 m
Väkiluku (2011):  17 086
 – Väestötiheys:  1 203,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laç tai Laçi on Kurbinin kunnan keskustaajama Albaniassa Lezhën maakunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 17 086. Sieltä on kotoisin jalkapalloseura KF Laçi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laç Wikimedia Commonsissa
Albanian kaupungit
Apollonia
Bajram Curri
Ballsh
Berat
Bilisht
Bulqizë
Burrel
Cërrik
Çorovodë
Delvinë
Durrës
Elbasan
Ersekë
Fier
Fushë-Krujë
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamzë
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Konispol
Koplik
Korçë
Krujë
Krumë
Kuçovë
Kukës
Laç
Lezhë
Libohova
Librazhd
Lushnjë
Maliq
Mamurras
Mavrovë
Memaliaj
Patos
Peqin
Peshkopi
Përmet
Pogradec
Poliçan
Pukë
Rrëshen
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shëngjin
Shijak
Shkodra
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Valbonë
Vlorë
Viiriäispyyjuoksija

| Viiriäispyyjuoksija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Pyyjuoksijat Turnicidae
Suku::  Pyyjuoksijat Turnix
Laji::  sylvaticus
Kaksiosainen nimi
 Turnix sylvaticus  (Desfontaines, 1789) 
Katso myös
   Viiriäispyyjuoksija Wikispeciesissä   Viiriäispyyjuoksija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Turnix sylvaticus
Viiriäispyyjuoksija, aikaisemmalta nimeltään viiriäispyy (Turnix sylvaticus, syn. T. sylvatica) on pyyjuoksijoiden heimoon kuuluva viiriäistä muistuttava lintu. René Louiche Desfontaines kuvaili lajin holotyypin Algerin lähistöltä vuonna 1789. Lajista tunnetaan kaikkiaan yhdeksän alalajia. Nimialalaji sylvaticus muodosti aiemmin populaation Pohjois-Afrikassa ja Etelä-Espanjassa, mutta se elää nykyään vain Marokossa. Se julistettiin sukupuuttoon kuolleeksi Espanjasta vuonna 2018; maan viimeinen varmistettu havainto lajista on vuodelta 1981. Muita alalajeja tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa metsiä ja autiomaita lukuun ottamatta, sekä Aasiassa, jossa niiden esiintymisalue ulottuu Intiasta ja Myanmarista itään aina Filippiineille ja Indonesiaan saakka.
Lefortovon vankila

Lefortovon vankila on vankila Moskovassa Lefortovon kaupunginosassa.
Vankila on perustettu 1881 ja siirtyi 2005 Venäjän federaation oikeusministeriön alaisuuteen. Siitä vastaa FSB. Neuvostoliiton aikana sitä käytettiin tutkintavankilana ja siitä vastasi salainen palvelu KGB.
Tunnettuja vankeja vuoden 1953 jälkeen

Stalinin kuolinvuoden 1953 jälkeen vankilassa ovat olleet muun muassa seuraavat henkilöt:
Gleb Jakunin, pappi, toisinajattelija
Eduard Limonov, kirjailija, poliitikko
Alexandr Podrabinek, ihmisoikeusaktivisti
Mathias Rust, saksalainen lentäjä
Natan Šaranski, neuvostoliittolainen toisinajattelija, israelilainen poliitikko
Kirjallisuutta

Parvilahti, Unto: Berijan tarhat. Otava, 1957.
Aiheesta muualla

New times loom for fabled Lefortovo prison
Lehtoakileija

| Lehtoakileija |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Akileijat Aquilegia
Laji::  vulgaris
Kaksiosainen nimi
 Aquilegia vulgaris  L. 
Katso myös
   Lehtoakileija Wikispeciesissä   Lehtoakileija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris) on monivuotinen, Euroopassa laajalle levinnyt ruohovartinen leinikkikasvi. Se on myös yleinen puutarhakasvi. Lehtoakileija on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko

Lehtoakileija kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Kasvi on pystyjuurakkoinen ja pystyvartinen. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, lapa kahteen kertaan kolmisorminen. Väriltään lehdet ovat päältä vihreitä, alta sinertäviä. Pikkulehdykät ovat 3–5 cm:n pituisia. Kukat ovat yksittäin tai melko vähälukuisia. Ne ovat 3–5,5 cm leveitä ja väriltään yleensä sinisiä, joskus myös valkoisia tai hennon vaaleanpunaisia. Kukissa on viisi verholehteä ja viisi terälehteä, joissa on 1–2 cm pitkä kierrekärkinen kannus. Emilehtiä on viisi kappaletta. Lehtoakileija kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa, jonka jälkeen kypsyvät runsassiemeniset, 1,5–2,5 cm pitkät otakärkiset tuppilot.
Levinneisyys

Lehtoakileijaa tavataan lähes koko Euroopassa aivan läntisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Laji on tavallinen myös Pohjois-Amerikan länsiosissa, mutta on siellä ihmisen mukanaan tuoma viljelykarkulainen. Suomessa lehtoakileija on vanha koristekasvi, mutta on mahdollisesti kuulunut alkuperäiseen lehtokasvistoon. Lajin päälevinneisyysalue ulottuukin varmuudella ainakin Venäjän puoleiseen Karjalaan saakka. Suomessa lehtoakileijaa tavataan lähes koko maasta, mutta voimakkain kanta on Etelä-, Keski- ja Itä-Suomessa sekä Oulun ympäristössä.
Elinympäristö

Luonnossa lehtoakileija kasvaa lehdoissa, sekä usein puutarhakarkulaisena asutuksen lähistöllä tienvarsilla, pihoilla ja lehtometsissä.
Käyttö

Lehtoakileija on vanha koriste- ja rohdoskasvi. Lajista löytyy monia jalostettuja muotoja. Pohjoismaissa lehtoakileijaa tiedetään viljellyn luostareissa jo keskiajalla lääkekasvina. Sitä on käytetty eri muodoissa sappi- ja maksavaivoihin sekä haavojen ja ihottumien parantamiseen.
Kuvagalleria

Lehtoakileijan vaaleanpunainen muoto.
Valkoisen lehtoakileijan kukkia ja nuppuja.
Jalostettu lehtoakileijan kukka.
Jalostettu lehtoakileijan kukka.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Lehtoakileijan (Aquilegia vulgaris) levinneisyys Suomessa
Suomen Lajitietokeskus: Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris)
Luontoportti: Lehtoakileija Aquilegia vulgaris
Puutarha.net: Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris)
Luopioisten kasvisto: Lehtoakileija (Aquilegia vulgaris)
ITIS: Aquilegia vulgaris (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Aquilegia vulgaris (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Aquilegia vulgaris (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lehtoakileijakasvusto
Lehtoakileijan tuppilo
Hedelmiä ja siemeniä
Lesja Kalytovska

| Mitalit> Maa:   Ukraina.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Naisten ratapyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Ukraina> Naisten ratapyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2008 | takaa-ajo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Manchester 2008 | joukkuetakaa-ajo |  |
Lesja Myh’ailivna Kalytovska (ukr. Леся Михайлівна Калитовська, s. 13. helmikuuta 1988 Lvivin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Kalytovska voitti Pekingin kesäolympialaisissa 2008 pronssia takaa-ajossa ja sijoittui pisteajossa viidenneksi. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli joukkuetakaa-ajossa yhdeksäs. Manchesterin MM-kilpailuissa 2008 Kalytovska saavutti hopeaa joukkuetakaa-ajossa.
Aiheesta muualla

Lesja Kalytovska Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Laçınin piirikunta

Laçınin piiri Azerbaidžanin kartalla.
Laçınin piirikunta (azer. Laçın rayonu, ven. Лачинский район, Latšinski raion) on Azerbaidžaniin kuuluva hallintoalue. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1883 neliökilometriä.
Laçınin piiri sijaitsee Azerbaidžanin lounaisosan vuoristoseudulla Vuoristo-Karabahin ja Armenian välissä. Maan virallisen hallinnollisen jaon mukaan se rajoittuu pohjoisessa Kəlbəcərin, idässä Xocalın, Şuşan ja Xocavəndin sekä etelässä Qubadlın piireihin.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Laçınin piirissä oli 47 300 asukasta. Sen hallinnollinen keskus oli Laçınin kaupunki. Armenialaiset joukot valtasivat piirin Vuoristo-Karabahin sodan aikana vuonna 1992. Azerbaidžanin ilmoituksen mukaan sieltä pakeni muualle maahan 65 500 ihmistä.
Laçınin piiri oli osa de facto itsenäistä Vuoristo-Karabahin tasavaltaa. Valtaosa entisestä piiristä kuului Vuoristo-Karabahin Kašatagin piiriin ja pieni osa Šušin piiriin.
Vuonna 2020 syttyi uusi sota Azerbaidžanin ja Armenian välillä. Se päättyi maiden väliseen aseleposopimukseen, jonka mukaisesti Azerbaidžan sai takaisin muun muassa Laçınin piirikunnan. Sen joukot saapuivat alueelle 1. joulukuuta 2020. Venäläisiä joukkoja jäi valvomaan aselepoa Armenian ja Vuoristo-Karabahin väliselle tielle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laçınin piirin sivusto (azeriksi)
Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)
Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit
| --- | --- |
Piirikunnat:  Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək* • Şəki • Şəmkir • Şərur* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab
Kaupungit:  Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax
Tähdellä * merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Liikennetraktori

Liikennetraktori on kansallinen ajoneuvoluokka, joka poistui uutena rekisteröitävien traktoreiden osalta vuoden 2017 lopussa. Liikennetraktorin suurin rakenteellinen nopeus on enintään 50 kilometriä tunnissa.
Laçın

| Laçın Բերձոր, Berdzor |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 Laçın
 Koordinaatit: 39°38′N, 46°33′E 
Valtio:   Azerbaidžan
Piiri:  Laçın
Kaupungiksi:  1923
Väkiluku (2009):  1 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laçın (arm. Բերձոր, Berdzor; ven. Лачи́н, Latšin) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Karabahvuorten lounaisrinteillä 414 kilometriä Bakusta lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Vuoristo-Karabahin ja Armenian yhdistävä maantie.
Paikkakunnan alkuperäinen nimi on Abdallar (ven. Абдаляр, Abdaljar). Vuonna 1923 siitä tuli kaupunki, joka toimi vuoteen 1929 saakka etupäässä kurdien asuttaman Kurdistanin kihlakunnan keskuksena. Vuonna 1926 kaupunki sai nimen Laçın. Vuonna 1930 siitä tuli Laçınin piirin keskus. Vuonna 1937 Azerbaidžanin kurdit karkotettiin Keski-Aasiaan.
Neuvostoaikana Laçın oli maatalous- ja karjanhoitoalueen keskus, jossa toimi pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan siellä oli 7 800 asukasta. Armenialaiset joukot valtasivat Laçınin Vuoristo-Karabahin sodan aikana toukokuussa 1992, jolloin koko azeriväestö pakeni kaupungista. Se kuului sittemmin Berdzor-nimisenä de facto itsenäisen Vuoristo-Karabahin tasavallan Qašataghin piiriin. Asukkaita oli vuonna 2009 1 700 henkeä.
Vuonna 2020 syttyi uusi sota Azerbaidžanin ja Armenian välillä. Se päättyi maiden väliseen aseleposopimukseen, jonka mukaisesti Azerbaidžan sai takaisin muun muassa Laçınin piirikunnan. Sen joukot saapuivat alueelle 1. joulukuuta 2020. Venäläisiä joukkoja jäi valvomaan aselepoa Armenian ja Vuoristo-Karabahin väliselle tielle.
Azerbaidžanin joukot ottivat Laçınin kaupungin haltuunsa elokuussa 2022. Vuoristo-Karabahin ja Armenian välille rakennetaan uutta tietä, joka oli elokuussa melkein valmis.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laçın Wikimedia Commonsissa
Lesja Tsurenko

| Lesja Tsurenko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Ukraina
Tennispelaaja
Pituus:  174 cm
Paino:  67 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2007–
Palkintorahat:  6 490 933 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  23. (18.2.2019)
Turnausvoittoja:  4
Voitot/tappiot:  507–325
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2013)
Ranskan avoimet:  4. kierros (2018)
Wimbledon:  3. kierros (2017)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2018)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  115. (28.5.2018)
Voitot/tappiot:  114–70
Aiheesta muualla
lesia-tsurenko.com
ITF
WTA
Lesja Viktorivna Tsurenko (ukr. Леся Вікторівна Цуренко, s. 30. toukokuuta 1989 Volodymyrets) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 23 helmikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan neljä WTA-turnausta kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa Tsurenko on päässyt parhaimmillaan puolivälieriin Yhdysvaltain avoimissa 2018 sekä neljännelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2016 ja Ranskan avoimissa 2018.
Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Tsurenko saavutti heinäkuussa 2015 voitettuaan Istanbulin turnauksen.
Aiheesta muualla

Lesja Tsurenko WTA:n sivuilla (englanniksi)
Lesja Tsurenko ITF:n sivuilla (englanniksi)
Viejähaarake

Solun runko punaisella värillä: 5. tumake, 15. tuojahaarake, 16. viejähaarake, 19. synapsi, 21. myeliinituppi, 22. Ranvierin kurouma, 23. hermopääte, aksonin haarautunut pää
Viejähaarake eli aksoni tai hermosyy on hermosolun eli neuronin osa, joita on vain yksi neuronia kohti, kun taas tuojahaarakkeita eli dendriittejä on useita yhdessä neuronissa. Aksoni haarautuu loppupäästään ja muodostaa näin useita hermopäätteitä, jotka puolestaan voivat muodostaa synapsin toisen hermosolun tai lihassolun kanssa. Aksoni voi olla joko myelinisoitunut tai myelinisoitumaton. Myelinisoituneessa aksonissa hermoimpulssi kulkee nopeammin kuin myelinisoitumattomassa, koska hermoimpulssi hyppii myeliiniin muodostuneiden Ranvierien kuroumien välillä.
Tuova hermosyy tai afferentti hermosyy on hermosyy, joka tuo viestejä elimistöstä hermokeskuksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viejähaarake Wikimedia Commonsissa
Liikennetuhotyö

Liikennetuhotyö on Suomen rikoslain 34 luvun 2 pykälässä määritelty rikos, jossa liikenteeseen kohdistetaan häirintää. Liikennetuhotyön eri muotoja ovat kulkuvälineen, ohjausmerkin tai kulkuväylän tuhoaminen. Myös liikenneohjaustehtävässä olevan henkilön väkivaltaisesta kohtelusta tai hengenvaaran aiheuttamiseen liikenteessä voi syyllistyä liikennetuhotyöhön. Lisäksi liikennetuhotyö voi myöskin olla väärän tiedon antamista liikenteessä; esimerkkinä tälläisestä on neuvominen tielle, jolla on käynnissä rallikilpailu. Liikennetuhotyötä pidetään kokonaisarvostelussa vähäistä suurempana rikoksena, josta vähimmäistuomio on neljä kuukautta vankeutta ja enimmäistuomio on neljä vuotta vankeutta.
Esimerkki liikennetuhotyöstä on lentokoneen tai kauppamerenkulun aluksen kaappaaminen.