stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iceman (yhtye)
Diskografia > Singlet

DARK HALF~ TOUCH YOUR DARKNESS (29. heinäkuuta, 1996)
BREATHLESS NIGHT SLIDER (18. marraskuuta, 1996)
Edge of the season (3. toukokuuta, 1997)
FINAL PRAYER (21. elokuuta, 1997)
8 banme no tsumi (21. marraskuuta, 1997)
LOST COMPLEX (21. maaliskuuta, 1998)
Diskografia > Albumit

POWER SCALE (26. toukokuuta, 1997)
Digiryzm Mutation (21. toukokuuta, 1998)
Gate II (6. kesäkuuta, 1999)
Gate I (7. heinäkuuta, 1999)
gate out - 1st Remix Album (11. marraskuuta, 1999)
gate out - 1st Analog Album (27. marraskuuta, 1999)
GATE // white (21. joulukuuta, 1999)
Diskografia > DVD

0:00-H“ICEMAN (26. marraskuuta, 1996)
V-SCALE 1 (1. toukokuuta, 1997)
LIVE SCALE 1997 - 1st Live (22. lokakuuta, 1997)
V-MUTATION (21. toukokuuta, 1998)
Iceman Live Mutation 1998 - 2nd Live (21. marraskuuta, 1998)
CRAZY JET (29. huhtikuuta, 1999)
GATE V (22. syyskuuta, 1999)
LIVE GATE 1999 ~Type Around at yoyogi-daini~ - 3rd Live (21. tammikuuta, 2001)
GATE V (22. syyskuuta, 1999)
DVD Video - Iceman Clips (9. maaliskuuta, 2005)
Isidore Geoffroy Saint-Hilaire

Isidore Geoffroy Saint-Hilaire (16. joulukuuta 1805 Pariisi-10. marraskuuta 1861) oli ranskalainen eläintieteilijä, joka otti käyttöön termin etologia.
Hänen isänsä oli Étienne Geoffroy Saint-Hilaire. Nuoruudessaan hän osoitti huomattavia matemaattisia kykyjä ja lähti opiskelemaan luonnonhistoriaa ja lääketiedettä. Vuodesta 1824 hän toimi isänsä assistenttina, ja sitten vuosina 1832–1837 julkaisi merkittävän teratologisen teoksen Histoire générale et particulière des anomalies de l’organisation chez l’homme et les animaux.
Vuosina 1829–1832 Geoffroy Saint-Hilaire opetti ornitologiaa, eläintiedettä ja teratologiaa eri oppilaitoksissa. 1833 hänet äänestettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi. Vuonna 1837 hän pääsi isänsä sijaiseksi Pariisin yliopiston luonnontieteiden tiedekuntaan ja 1838 hänet lähetettiin Bordeaux'hon organisoimaan vastaavanlainen tiedekunta. Isänsä vetäydyttyä virasta hänestä tehtiin Pariisin luonnonhistorian museon professori 1841. Sittemmin hänestä tuli yliopistojen päätarkastaja (1844) ja Pariisin yliopiston eläintieteen professori (1850). Vuonna 1854 hän perusti Société impériale zoologique d'acclimatation -seuran (nykyisin Société nationale de protection de la nature, Ranskan luonnonsuojelun seura).
Teoksia:

Histoire générale et particulière des anomalies de l’organisation chez l’homme et les animaux (1832-1837)
Essais de zoologie générale (1841)
La Vie d'Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (1847)
Acclimatation et domestication des animaux utiles (1849)
Lettres sur les substances alimentaires et particulièrement sur la viande de cheval (1856)
Histoire naturelle générale des règnes organiques, 1-3 (1854-1862)
Ingvald Ulveseth

| Ingvald Ulveseth |
| --- | --- |
 Ulveseth vuonna 1976.
Norjan elinkeinoministeri
 Brattelin II hallitus 16. lokakuuta 1973 – 15. tammikuuta 1976  
Edeltäjä:  Ola Skjåk Bræk
Seuraaja:  Bjartmar Gjerde
Suurkäräjäedustaja
 Hordalandin vaalipiiri 1965–1973  
Sognin ja Fjordanen maaherra
 1971–1994  
Fjellin pormestari
 1958–1965  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ingvald Johan Ulveseth
Syntynyt: 25. elokuuta 1924 Fjell, Norja
Kuollut: 14. maaliskuuta 2008 (83 vuotta)
Ammatti:  rakennusinsinööri, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Koulutus:  Norjan teknillinen korkeakoulu
Kunnianosoitukset:  Pyhän Olavin ritarikunta (1992)
Ingvald Johan Ulveseth (25. elokuuta 1924 Fjell – 14. maaliskuuta 2008) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1965–1973 ja toimi Norjan elinkeinoministerinä 1973–1976. Vuosina 1965–1973 hän oli Fjellin pormestari ja 1971–1994 Sognin ja Fjordanen maaherra. Koulutukseltaan Ulveseth oli rakennusinsinööri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ingvald Ulveseth Wikimedia Commonsissa
Ingvald Ulveseth Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Vital Remains

| Vital Remains |
| --- | --- |
 Vital Remains Puolassa vuonna 2007. Jäsenet vasemmalta oikealle: Tony Lazaro, Damien Boynton, Antonio Donadeo, Brian Hobbie, Dave Suzuki
Tiedot
Toiminnassa:  1989–
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Providence, Rhode Island, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Glen Benton, laulu   Dave Suzuki, basso, soolokitara, rummut   Tony Lazaro, rytmikitara  
Levy-yhtiö:  Century Media   Olympic Records  
Aiheesta muualla
vitalremains.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vital Remains on vuonna 1989 muodostettu yhdysvaltalainen death metal -yhtye, joka on kotoisin Rhode Islandin Providencesta. Se on saanut vaikutteita muun muassa yhtyeistä Venom, Celtic Frost, Bathory, Mercyful Fate, Sodom ja Destruction.
Historia > Alkuvaiheet ja levytyssopimus (1989–1991)

Vuonna 1989 perustetun yhtyeen alkuperäinen jäsenistö käsitti kitaristit Paul Flynnin ja Tony Lazaron, vokalisti Jeff Gruslinin, basisti Tom Supkowin ja rumpali Chris Dupontin. Bändi on vuosien varrella käynyt läpi useita miehistönmuutoksia kuin myös levy-yhtiöitä, mutta se ei ole saanut bändiä julkaisemaan levyjänsä tasaiseen tahtiin. Pari demoa (Reduced to Ashes (1989) ja Excruciating Pain (1990)) johti levytyssopimukseen ranskalaisen levy-yhtiö Thrash Recordsin kanssa, joka puolestaan julkaisi The Black Massin vuonna 1991.
Historia > Peacevillesta Osmoseen (1991–2000)

Kun The Black Massin myötä Vital Remainsista tuli hetkessä Thrash Recordsin tuottoisin yhtye, kiinnostui Peaceville Records yhtyeestä. Kesällä 1991 bändi kirjoitti levytyssopimuksen Peacevillen tytäryhtiö Deaf Recordsin kanssa ja saman vuoden joulukuussa nauhoitettu debyyttialbumi Let Us Pray julkaistiin seuraavana vuonna. Suuren myynnin johdosta yhdysvaltalaiset kiertuepromoottorit kiinnostuivat äkkiä bändistä. Toukokuussa 1993 bändi aloittikin suuren kiertueen kuuluisan death metal -bändi Autopsyn kanssa. Kiertue kesti heinäkuuhun asti ja oli itsessään suuri menestys.
Seuraavana vuonna bändi siirtyi studioon nauhoittamaan toista kokopitkää levyään, Into Cold Darknessia, mutta levy-yhtiön huonon levityksen, jakelun ja mainostuksen vuoksi yhtye pyysi Peacevillea mitätöimään sopimuksen ja näin myös tapahtui. Kaksi vuotta myöhemmin, 1996, bändi allekirjoitti kahden levyn sopimuksen toisen ranskalaisen levy-yhtiön, Osmose Productionsin kanssa. Seuraavana vuonna julkaistiin kolmas albumi, Forever Underground jonka taholta Vital Remains kiersi ensimmäistä kertaa Euroopassa, tämäkin kiertue oli suuri menestys. Vuonna 2000 julkaistiin tähän asti eniten kristinuskoa kohtaan vihaa lietsovin albumi, Dawn of the Apocalypse.
Historia > 2001-

Tähänkin asti paljon miehistöään vaihtanut bändi koki vuonna 2001 suuren muutoksen kokoonpanossaan, jonka jäljiltä se oli seuraava: rytmikitarassa Tony Lazaro, vokaaleissa Glen Benton ja soolokitaran, rummut sekä basson hoiti Dave Suzuki. Tällä kokoonpanolla he siirtyivät nauhoittamaan vuonna 2003 ilmestynyttä Dechristianize -levyä, joka tuli ulos levy-yhtiönsä Olympic Recordsin sekä Century Median avustuksella. Dechristianizen jälkeen Vital Remains teki kiertueita ympäri maailmaa, kunnes vuonna 2006 siirtyi studioon tekemään uusinta levyään Icons of Eviliä, joka julkaistiin maaliskuussa 2007. Vuonna 2006 julkaistiin myös kokoelmalevy Horrors of Hell, joka sisälsi molempien demojen sekä The Black Massin kappaleet remasteroituna.
Muuta tietoa yhtyeestä

Yhtyeen lyriikallinen teema oli ensimmäisissä teoksissa okkultistinen ja saatanaa ihannoiva, mutta uudempi tuotanto tuo esiin erittäin vahvaa vihaa kristinuskoa kohtaan, jota etenkin Glen Benton on julkisuudessa kertonut vihaavansa, vaikkakin suurin osa lyriikoista on Dave Suzukin kirjoittamia.
Vital Remains käytti livenä esiintyessään vokalistina Glen Bentonia, mutta vuodesta 2007 lähtien livevokalistina toimii Damien Boynton. Rummut hoitaa Antonio Donadeo ja basson Brian Hobbie, Dave Suzukin soittaessa soolokitaran ja Tony Lazaro rytmikitaran.
Vital Remains vieraili Suomessa ensimmäisen kerran 18.5.2019 Steelfest-musiikkitapahtumassa.
Studiokokoonpano

Glen Benton – laulu
Dave Suzuki – soolokitara, basso ja rummut
Tony Lazaro – rytmikitara
Livekokoonpano

Dave Suzuki – soolokitara
Tony Lazaro – rytmikitara
Antonio Donadeo – rummut
Damien Boynton – laulu
Brian Hobbie – basso
Livekokoonpano > Entiset jäsenet

Tim Yeung – rummut
Rick Corbett – rummut
Chris Dupont – rummut
Ace Alonzo – rummut
Kyle Severn – rummut
Derek Boyer – basso
Istvan Lendvay – basso
Kelly Conlon – basso
Tom Supkow – basso
Joe Lewis – basso, laulu
Jeff Gruslin – laulu
Thorn – laulu
Anthony Geremia – laulu (live)
Paul Flynn – kitara
Diskografia

Reduced to Ashes (demo, 1989)
Excruciating Pain (demo, 1990)
The Black Mass (7", 1991)
Let Us Pray (1992)
Into Cold Darkness (1995)
Forever Underground (1997)
Dawn of the Apocalypse (2000)
Dechristianize (2003)
Horrors of Hell (kokoelma, 2006)
Icons of Evil (2007)
Evil Death Live (DVD, 2007)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
vitalremains.com, viralliset sivut
tartareandesire.com (Arkistoitu – Internet Archive), artikkeli Vital Remainsista
Huomen-lehmä

Huomen-lehmä oli Kuopion yliopiston eläinlääketieteellisen koeaseman navetassa joulukuussa 1993 syntynyt siirtogeeninen vasikka, johon oli siirretty ihmisen punasolujen kasvutekijän geeni (dopingaineenakin myöhemmin tunnettu EPO).
Pohjoismaiden ensimmäinen siirtogeeninen nauta Huomen oli syntymähetkestään lähtien median lemmikki. "Lääkelehmä" kasvoi symboloimaan koko Suomen tuoreen biotekniikka-alan tulevaisuususkoa. Huomenen tarinalle ominaista oli alusta lähtien asetetut suuret odotukset, joita ei ole tähän päivään mennessä lunastettu. "Kultaisen vasikan" ympärille rakentunut julkisuus oli kuitenkin nostamassa alan toimintaedellytyksiä tasolle, josta sillä toimivat yritykset ja yhteisöt nauttivat edelleen. Tämä on ilmeisintä Kuopion yliopistossa, jossa Huomenen kehittäneen professori Juhani Jänteen tutkimusryhmän ympärille rakentui kansainvälisesti merkittäviä geenitekniikan osaajia kasvattava A. I. Virtanen -instituutti. Heti Huomenen vanavedessä perustetut, lyhyemmän aikavälin tuotto-odotuksiin nojanneet yritykset on puolestaan pääosin jo haudattu.
Tausta ja Huomenen syntymä

Huomen syntyi aikana, jolloin biotekniikka oli Suomessa nuori ja kasvava ala, jolle asetettiin erittäin suuria odotuksia. Biotekniikasta odotettiin 1990-luvun alun lama-Suomeen uusia menestyviä yrityksiä. Myös toiveita syövän ja aidsin kaltaisten sairauksien voittamisesta esitettiin. Nämä odotukset liitettiin tulevina vuosina alan julkiseksi symboliksi nousseeseen Huomeneen.
Media suhtautui Huomeneen ja sitä ympäröiviin hurjiin tulevaisuuden näkymiin varsin kritiikittömästi. Helsingin Sanomat kertoi joulun alla 1993 arvokasta lääkemaitoa lypsävän Huomenen olevan "kymmenen tai satojen miljoonien markkojen arvoinen". Tammikuussa 1994 Savon Sanomat kertoi puolestaan lääkemaidon maksavan "noin miljardi markkaa kilolta".
Huomenen ongelmat

Huomenessa ilmeni terveysongelmia, jotka koituivat lopulta sen kohtaloksi. Huomenta ei uskallettu saattaa tiineeksi, koska siirtogeenikonstruktion pelättiin leviävän muuallekin kuin maitorauhasiin, millä olisi voinut olla eläimen kannalta tuhoisat seuraukset.
Huomenen loppu

1990-luvun puolivälissä lääkelehmät viettivät hiljaiseloa median suhteen. Tuohon mennessä alan tutkimushankkeisiin oli kuitenkin saatu mukaan niin valtion (mm. Sitra sijoitti Pharming B.V.:hen 10 Mmk) kuin kansainvälistä rahaakin. Rahoittajat odottivat tuloksia, mutta kaupallistaminen osoittautui vaikeaksi. Markkinoita uusille tuotteille ei ollut. Siirtogeenisten eläinten kohdalla yliarvioitiin niiden lyhyen aikavälin vaikutukset.
2000-luvun alkuun mennessä geeniteknologian kritiikki oli rantautunut Suomeen. Julkisuudessa alettiin puhua hankkeista kriittiseen sävyyn. Myös teknologiaa kehittävien yhtiöiden rahat alkoivat loppua. Syksyllä 2001 Pharming ajautui selvitystilaan, seuraavassa kuussa Huomen-lehmä lopetettiin ylipainon ja nivelvaivojen takia, ja vuoden loppuun mennessä Pharming oli konkurssissa. Lopetettu Huomen-lehmä täytettiin ja sijoitettiin Kuopion luonnontieteelliseen museoon. Nykyisin se on esillä Bioteknia-rakennuksessa, jossa Kuopion yliopiston A. I. Virtanen -instituuttikin toimii.
Vaikutus

Valtavan huomion myötä bioteknologiaan alkoi virrata rahaa. Huomenen kehittänyt Jänteen tutkimusryhmä perusti FinnGene-yhtiön, jonka piti kaupallistaa osaaminen ja muuttaa lupaukset rahaksi. Tulevina vuosina Jänteen ympärille Kuopion yliopistoon rakentui kokonainen bioteknologiasektori, helmenään A.I. Virtanen -instituutti, jonka kasvua rahoitettiin myös yliopistosta lakkautetun hammaslääketieteen kompensaatiorahoilla ja -viroilla. Professori Juhani Jänne sai itse 1994 Matti Äyräpään palkinnon. Lupaukset olivat kuitenkin ennenaikaisia. Punasolun kasvutekijä huomattiin patentoiduksi Yhdysvalloissa, minkä katsottiin viivästyttävän lääkemaidon tuotantoa ainakin kymmenellä vuodella.
Hollantilainen Pharming-yhtiö osti FinnGenen ja alkoi kehittämään Suomessa Alankomaissa aikaisemmin kehitetyn geenisonni-Hermanin jälkeläisiä. Hermanin jälkeläisissä oli siirtogeeni, joka tuotti niiden maitoon laktoferriinia. Julkisuudessa puhuttiin jälleen lääkelehmistä, ja tulevat tuotteet liitettiin löyhästi jopa syövän ja aidsin parantamiseen. Maalattu kuva oli erittäin pinnallinen. Tekninen puoli kuvattiin naivistisesti ja jätettiin osin salaperäisyyden varjoon. Viestinnässä keskityttiin vetoamaan inhimillisyyteen ja tunteisiin muun muassa kertomalla eläinten hyvästä hoidosta. Taloudellinen ja kaupallinen tarkastelu jäi mediassa kuriositeetiksi. Ainoita tätä puolta analysoivia artikkeleita, ”Herman syrjäytti Huomenen” ilmestyi Talouselämä-lehdessä (14/1996). Artikkelissa todettiin Pharmingilla olevan Euroopassa kilpailijoita ja siirtogeenisen tuotannon olevan riskialtista. Lisäksi artikkelissa kerrottu Pharming - FinnGene kaupassa siirtyneen Huomenen tasearvo, 7 000 markkaa, paljasti, miten suuri osuus koko yhtiön arvosta oli pelkillä odotusnäkymillä.
Keskustelua geenitekniikan riskeistä ja haasteista ei osattu vielä käydä - sitä saatiin odottaa vuosikymmenen loppupuolelle, jolloin debatti esimerkiksi kloonauksesta (Dolly-lammas) ja GMO-lajikkeiden maahantuonnista käynnistyi.
Huomenesta jäi jälki alan kotimaiseen historiaan ja erityisesti Kuopion yliopistoon kertyneiden julkaisujen, rahoituksen ja osaamisen myötä. Esimerkiksi ensimmäistä länsimaista geenilääkettä markkinoille 2009 tuomassa oleva Ark Therapeutics perustuu suurelta osin A.I. Virtanen -instituutin professori Seppo Ylä-Herttualan työhön. Ylä-Herttuala on palkittu Jänteen tavoin Matti Äyräpään palkinnolla. Mikäli lääke saa myyntiluvan, olisi se ensimmäisiä todellisia näyttöjä geeniteknologian kaupallisen potentiaalin lunastamisesta, joita alalla on odotettu Huomenesta lähtien. Joulukuussa 2009 EMEA kuitenkin hylkäsi Ark Therapeuticsin Cerepro-lääkkeen myyntilupahakemuksen, ja tammikuussa 2010 yritys ilmoitti aloittavansa YT-neuvottelut, jotka koskivat 50 % sen työntekijöistä.
Aiheesta muualla

MOT-ohjelman "Biolypsykone" käsikirjoitus (16.2.2004) (Arkistoitu – Internet Archive)
Imutela

| --- | --- |
:  Määritelmä: paperikoneen, kartonkikoneen tai selluloosakoneen puristimen tela, jossa on reikiä ja telan sisällä alipaine, minkä vaikutuksesta tela imee paperia kuivaksi 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Imutela. Katso imutela Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Huntsgirl

| Huntsgirl |
| --- | --- |
 Rose Huntsmanin kanssa.
Luoja(t):  Jeff Goode
Näyttelijä(t):  Mae Whitman Taru Tikkanen (suomeksi)
Ensi- esiintyminen:  Vanhanaikaista koulutusta (tammikuu 2005)
Kustantaja:  Walt Disney Television Animation
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rose
Status:  Hunts-klaanin jäsen
Ammatti:  Opiskelija
Sukupuoli:  Tyttö
Asuinpaikka:  New York
Suhteet
Muut sukulaiset:  Isä, äiti ja Huntsman
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huntsgirl on kuvitteellinen hahmo Disneyn animaatiosarjassa Jake Long – amerikkalainen lohikäärme, jossa hän esiintyi ensimmäisen kerran ensimmäisessä jaksossa "Vanhanaikaista koulutusta" vuonna 2005. Huntsgirlia ääninäyttelee sarjan englanninkielisessä alkuperäisversiossa Mae Whitman. Huntsgirlin oikea nimi on Rose, hän opiskelee samassa koulussa kuin Jake Long. Huntsman kidnappasi Rosen vauvana. Rose oli saanut syntymämerkin joka esitti lohikäärmettä, ja Rosea alettiin opettamaan taistelemaan ja pyydystämään lohikäärmeitä. Myöhemmin kuitenkin Huntsgirlille paljastui että hänet on kidnapattu.
Jake Long – amerikkalainen lohikäärme
| --- | --- |
Hahmot::  Jake Long | Luong Lao Shi | Huntsgirl | Fu-koira | Huntsman | Haley Long
Luettelot::  Luettelo muista hahmoista
Tuotantokaudet::  1. tuotantokausi | 2. tuotantokausi
Videopelit::  Attack of the Dark Dragon | Rise of the Huntsclan!
Ikornnesin kirkko

| Ikornnesin kirkko Ikornnes kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Sykkylven, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1978
Suunnittelija:  Alf Apelseth
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  350
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ikornnesin kirkko (norj. Ikornnes kyrkje) on Sykkylvenin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1978.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ikornnesin kirkko Wikimedia Commonsissa
Iisveden koulu

| Iisveden koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Tapiolantie 2, 77800 Iisvesi (Suonenjoki)
Koordinaatit:  62.6598°N, 27.0540°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Kaisa Alaluusua
Luokat:  1-6
Oppilaita:  66 (2016)
Verkkosivut
Iisveden koulu on Suonenjoen Iisvedellä sijaitseva alakoulu, joka on toiminut vuodesta 1924.  Nykyinen koulurakennus on valmistunut vuonna 1954 ja vuonna 2010 koulussa oli 70 oppilasta ja neljä luokanopettajaa.
Historia

Ennen varsinaisen ensimmäisen koulurakennuksen valmistumista koulu toimi vuokrahuoneistossa Karsikonmäellä opettajanaan Ellen Viholainen. Ensimmäinen Iisvedellä sijaitseva kansakoulurakennus valmistui vuonna 1927. Myöhemmin oppilasluvun kasvaessa Iisvedelle alettiin rakentaa suurempaa koulua, jolloin osa oppilaista jouduttiin sijoittamaan väliaikaisesti muualle.
Täten valmistunut, vieläkin toiminnassa oleva koulurakennus saatiin valmiiksi syksyllä 1954.
Aiheesta muualla

Koulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Iisoppi

| Iisoppi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Iisopit Hyssopus
Laji::  officinalis
Kaksiosainen nimi
 Hyssopus officinalis  L. (1753) 
Synonyymit
 Dracocephalum officinalis (L.) Y.P.Chen & B.T.Drew (2022) 
Katso myös
   Iisoppi Wikispeciesissä   Iisoppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iisoppi eli rohtoiisoppi (Hyssopus officinalis) on huulikukkaiskasveihin kuuluva monivuotinen, kukkiessaan voimakkaasti tuoksuva puolipensas. Rungon alaosa on joillakin yksilöillä puumainen. Luonnonvaraisena iisoppi kasvaa Välimeren ympäristössä ja Lähi-idässä.
Iisopin kreikankielinen nimi ὕσσωπος, hyssōpos perustuu oletettavasti vanhaan hepreankieliseen esob/ezov-sanaan (hepr. ‏אזוב‎), joka mainitaan myös Raamatussa. Tosin esob on viime tiedon mukaan paljastunut syyrianmeiramiksi (Origanum syriacum). Myös arabialaista pyhää yrttiä tarkoittavaa azzof-sanaa on tarjottu iisopin alkuperäksi, mistä johtuen iisoppi tunnetaan Ranskassa myös herbe sacrée -nimisenä. Suomeen iisoppi saapui 1600-luvun alkupuolella, jolloin luostarit alkoivat viljellä sitä pikemminkin lääkkeeksi kuin mausteeksi. Puutarhassa iisoppia käytetään karkottamaan lanttu-, nauris- ja kaaliperhosia. Mehiläiset sen sijaan suosivat iisoppia mesikasvina. Iisoppi on aurinkoisen paikan kasvi. Maan tulee olla hiekkaista sekä hyvin ojitettu.
Iisoppi. Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885.
Käyttö

Iisopin käyttö ruoanlaitossa on suhteellisen vähäistä. Sitä käytetään salvian tapaan veri- ja maksaruoissa sekä keventämässä rasvaisia ruokia. Kuivatessa iisopin karvaus korostuu ja liiaksi käytettynä tekee ruuan helposti kitkeräksi. Lehtiä on vanhoina aikoina käytetty jopa salaatissa. Iisoppi sopii hyvin yrttiteen yhdeksi osaksi, ja sitä käytetään myös monien vahvojen yrttiliköörien, kuten Chartreusen, mausteena.
Iisoppi oli pitkään Suomessa apteekkirohto. Kasvin kukkivista latvoista tehtiin lääkettä muun muassa astmaan ja keuhkoputkentulehdukseen sekä helpottamaan liman poistumista hengitysteistä. Kasvin sisältämä karvasaine marrubiini helpottaa liman erittymistä hengitysteistä. Iisoppiöljy sisältää bakteereita tuhoavia ketoneita, minkä vuoksi sitä on käytetty haavojen ja ihosairauksien hoitoon. Vaikka siitä saatava öljy on tehokas apu bakteereja vastaan, niin se on samalla myös hermomyrkky, joka voi laukaista epileptisen kohtauksen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Iisoppi (rohtoiisoppi) – Dracocephalum officinalis
Eliaksenyrttitarha: Iisoppi (Hyssopus officinalis) (Internet Archive)
United States Department of Agriculture (USDA): Hyssopus officinalis (englanniksi)
Flora of China: Hyssopus officinalis (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hyssopus officinalis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gernot Katzer's Spice Pages: Hyssop (Hyssopus officinalis) (englanniksi)
Yrtit ja mausteet
Hondurasintimanttikolibri

| Hondurasintimanttikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Timanttikolibrit Amazilia
Laji::  luciae
Kaksiosainen nimi
 Amazilia luciae  (Lawrence, 1867) 
Katso myös
   Hondurasintimanttikolibri Wikispeciesissä   Hondurasintimanttikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hondurasintimanttikolibri (Amazilia luciae) on kolibreihin kuuluva uhanalainen kiitäjälintu.
Koko ja ulkonäkö

Hondurasintimanttikolibri on 9,5 cm pitkä kolibri, jolla on sinivihreä kurkku ja rinta. Linnun vatsapuoli  on harmahtava, selkäpuoli tumma ja kiiltelee pronssin ja vihreän sävyissä. Linnun nokka on musta ja lähes suora, mutta  nokan alaosassa on hieman punaista.
Levinneisyys

Lajia tavataan ainoastaan Hondurasissa. Lintua on nähty viime aikoina kolmella alueella, lisäksi aiemmin on tavattu yksitoista yksilöä kuudella muulla paikalla.  Vuosina 1950-1988 ei nähty yhtään yksilöä, mutta vuonna 1988 löydettiin kaksi esiintymää.Vuonna 1991 löydettiin vielä parikymmentä lintua kolmannelta alueelta.
Hondurasintimanttikolibri elää kuivassa piikkipensaikossa tai matalassa metsässä melkokorkealla vuoristossa 1200 metrin korkeudelle asti. Löytöpaikkojen pusikko on 6-10 m korkeaa, ja sitä hallitsevat mimosakasvit, kaktukset ja tyräkkikasvit. Karjan laiduntaminen on hävittänyt aluskasvillisuuden ja vähentänyt kukkivia kasveja.
Lisääntyminen ja ravinto

Hondurasintimanttikolibri käyttää mettä ravinnokseen. Sitä on tavattu ruokailemassa monien eri kasvilajien kukissa. Lisäravinnoksi se sieppaa hyönteisiä.