stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2008
Ottelut

| Joukkue |  Pohjois-Korea |  Etelä-Afrikka |  Luxemburg |  Turkki |  Kreikka |  Mongolia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Pohjois-Korea |   | 6–0 | 2–1 | 8–2 | 7–3 | 17–0 |
|  Etelä-Afrikka | 0–6 |   | 5–4 | 7–1 | 5–1 | 12–4 |
|  Luxemburg | 1–2 | 4–5 |   | 5–4 (ja) | 3–2 (ja) | 9–0 |
|  Turkki | 2–8 | 1–7 | 4–5 (ja) |   | 9–1 | 11–3 |
|  Kreikka | 3–7 | 1–5 | 2–3 (ja) | 1–9 |   | 10–4 |
|  Mongolia | 0–17 | 4–12 | 0–9 | 3–11 | 4–10 |   |
Aliens vs. Predator 2

| Aliens vs>  Predator 2.Aliens vs. Predator: Requiem |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Strausen veljekset
Käsikirjoittaja:  Shane Salerno
Perustuu:  Hahmot Alien luoma Dan O’Bannon ja Ron Shusett ja Predator luoma Jim Thomas ja John Thomas
Tuottaja:  John Davis David Giler Walter Hill
Säveltäjä:  Brian Tyler
Kuvaaja:  Daniel C. Pearl
Leikkaaja:  Dan Zimmerman
Pukusuunnittelija:  Angus Strathie
Lavastaja:  Andrew Neskoromny
Erikoistehosteet:  Alec Gillis Tom Woodruff Jr.
Pääosat:  Steven Pasquale Reiko Aylesworth John Ortiz Johnny Lewis Ariel Gade
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox John Davis Brandywine Dune Entertainment LLC
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:   2007-12-2525. joulukuuta 2007 (Yhdysvallat)  2008-01-044. tammikuuta 2008 (Suomi)  
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 dollaria
Tuotto:  128 884 494 dollaria
Edeltäjä:  Alien vs. Predator
Seuraaja:  Predators
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aliens vs. Predator 2 (engl. AVPR: Aliens vs. Predator: Requiem) on Alien vs. Predator -elokuvan jatko-osa. Elokuvan ovat ohjanneet Strausen veljekset. Pääosassa nähdään muun muassa Reiko Aylesworth. Elokuvan ensi-ilta oli 4. tammikuuta 2008.
Juoni

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2004 heti Alien vs. Predator -elokuvan tapahtumien jälkeen.
Alien vs. Predator -elokuvan lopussa syntynyt Predalien kylvää tuhoa Predatorien aluksessa aiheuttaen aluksen maahansyöksyn metsään lähellä coloradolaista pikkukaupunkia. Metsällä olevat isä ja poika näkevät tämän ja menevät tutkimaan alusta lähemmin, mikä koituu heidän kohtalokseen. Predalien kasvaa ja lisääntyy kylväen kasvavaa tuhoa ympäristöönsä. Predatorien kotiplaneetalta lähetetään kokenut eliittipredator nimeltä Wolf tutkimaan aluksen maahansyöksyä ja näin alkaa tappava kujanjuoksu kahden supertehokkaan tappajan välillä. Lopussa armeija päättää pudottaa ydinpommin kaupunkiin, etteivät alienit valtaa maailmaa. Neljä ihmistä selviytyy mukanaan predatorin plasma-ase, mutta armeija ei kerro tästä kenellekään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steven Pasquale  | … |  Dallas Howard   |
|  Reiko Aylesworth  | … |  Kelly O’Brien   |
|  John Ortiz  | … |  Seriffi Eddie Morales   |
|  Johnny Lewis  | … |  Ricky Howard   |
|  Ariel Gade  | … |  Molly O’Brien   |
|  Kristen Hager  | … |  Jesse   |
|  David Paetkau  | … |  Dale Collins   |
|  Sam Trammell  | … |  Tim O’Brien   |
|  Robert Joy  | … |  Eversti Stevens   |
|  Ian Whyte  | … |  ”Wolf” (Predator)   |
|  Tom Woodruff Jr.  | … |  Alienit ja ”Che” (Predalien)   |
-elokuvat
| --- | --- |
Pääsarja: Predator – saalistaja (1987) • Predator 2 (1990) • Predators (2010)
AVP-sarja: Alien vs. Predator (2004) • Aliens vs. Predator 2 (2007)
Aliens versus Predator 2

| Aliens versus Predator 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Monolith Productions Third Law Interactive
Julkaisija:  Sierra Entertainment Fox Interactive
Jakelija:  Fox Interactive
Pelisarja:  Aliens versus Predator
Pelimoottori:  Lithtech Talon
Julkaistu:   30. lokakuuta 2001
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ELSPA: 15+ ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Microsoft Windows, OS X
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Aliens versus Predator 2 (lyhennettynä AvP2) on Monolith Productionsin kehittämä ja Sierra Entertainmentin julkaisema scifi-aiheinen ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin Fox Interactiven kautta Microsoft Windowsille ja OS X:lle vuonna 2001.
Peli sisältää kolme erilaista kampanjaa, jotka mahdollistavat pelaamisen kolmen eri rodun välityksellä: Alien, Predator ja Marine.
Peliin on myös kehitetty 16 pelaajan kattava internet- ja LAN-moninpeli. Moninpelissä on pelattavana neljä erilaista joukkuetta: Corporates (Weyland-Yutanin sotilaat), Marinet, Alienit ja Predatorit. Peliin on tehty useita eri modeja kuten esimerkiksi AJL modification.
Juoni

Tarina sijoittuu viidakkoplaneetta LV-1201:lle, jolla sijaitsee Weyland-Yutani-yhtiön tutkimuskeskus. Yhtiö on hyvin kiinnostunut planeetalla elävistä alieneista ja päättää tutkia niitä tunkeutumalla syvälle niiden pesään. Aluksi kaikki näyttää sujuvan hyvin, mutta alien-kuningattaren lisääntymissyklin alkaessa ennen rauhalliselta vaikuttanut yhdyskunta käy raivokkaaseen hyökkäykseen Weyland-Yutanin tutkijoita ja sotilaita vastaan.
LV-1201 on myös ulkoavaruuden verenhimoisen metsästäjärodun, Yautjan, eli predatorien mielenkiinnon kohteena. Se tarjoaa runsaasti riistaa niin alieneiden kuin ihmistenkin muodossa. Huippuvarustetut predatorit teurastavat kaiken tielleen osuvan, mutta yhtiön saadessa viitettä predatoreista oliot vangitaan yksi kerrallaan. Predatorin kampanja vaihtuukin hurmeisesta metsästysretkestä entistäkin verisemmäksi kostoretkeksi.
Merijalkaväki on saanut hätäsingaalin planeetalta ja lähettää ryhmän johon kuuluvat muun muassa sotamiehet Harrison, Johnson, sekä muita merijalkaväen miehiä. Pian tilanteen vakavuus paljastuu ja sotilaiden verinen ja epätoivoinen eloonjäämiskamppailu alkaa. Vastassa ovat niin alienit, jotka tarvitsevat ihmisiä lisääntymiseen, predatorit, jotka haluavat ihmisten kallot metsästysmuistoikseen, sekä umpikieron Weyland-Yutanin palkkasoturit, joiden tehtävänä on eliminioida merijalkaväki, jotteivät laittomat tutkimukset tulisi julki.
Aiheesta muualla

Aliens versus Predator 2 MobyGamesissa (englanniksi)
Andrea Oliva

Andrea Oliva (s. 1977 Modena) on italialainen huilisti. Hänen opettajiensa joukossa oli James Galway. Hänestä tuli vuonna 2003 Orchestra dell'Accademia Nazionale di Santa Cecilian ensihuilisti Roomassa. Oliva voitti ensipalkinnon kansainvälisessä kilpailussa Kobessa (2005) ja kolmannen palkinnon kansainvälisessä ARD-kilpailussa Münchenissä (2004). Oliva on esiintynyt muun muassa Carnegie Hallissa.
23-vuotiaana Oliva sai kutsun Berliinin filharmonikkoihin, jossa hän soitti muiden muassa Claudio Abbadon, Lorin Maazelin, Valeri Gergijevin, Sakari Oramon, Mariss Jansonsin ja Bernard Haitinkin toimiessa kapellimestareina. Oliva on lisäksi soittanut muun muassa Orchestra del Teatro dell'Operassa Roomassa. Muita orkestereita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet La Scalan orkesteri, Baijerin radion sinfoniaorkesteri ja Bambergin sinfoniaorkesteri.
Vuonna 2013 Oliva julkaisi Hyperion Recordsilla Angela Hewittin kanssa tekemänsä levytyksen Johann Sebastian Bachin huilusonaateista.
Alicudi

Alicudi
| --- | --- |
Sijainti:  38°32′45″N, 14°21′00″E, Lipari Messinan metropolikaupunki Sisilia Italia
Vesialue:  Tyrrhenanmeri
Merialue:  Välimeri
Korkein kohta:  650 m
Pinta-ala:  5,1 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  105
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Alicudi on läntisin saari Italialle kuuluvista Liparisaarista Tyrrhenanmeressä. Sen korkein kohta kohoaa noin 650 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alicudi Wikimedia Commonsissa
Afrikanlauluhaukka

| Afrikanlauluhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Melieraxinae
Suku::  Lauluhaukat Melierax
Laji::  metabates
Kaksiosainen nimi
 Melierax metabates  (Heuglin, 1861) 
Katso myös
   Afrikanlauluhaukka Wikispeciesissä   Afrikanlauluhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Melierax metabates
Afrikanlauluhaukka (Melierax metabates) on afrikkalainen äänekäs haukka.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 38–48 cm, siipien kärkiväli 95–110 cm ja paino 500–850 g. Aikuisen linnun höyhenpuku on harmaa, vatsapuolelta valkoraitainen. Siipien kärjet ovat tummanharmaat. Koivet ja nokan tyviosa ovat punaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on päältä ruskea ja alta vaalearaitainen ja sen koivet ovat kellertävät.
Esiintyminen

Afrikanlauluhaukan pääesiintymisalue on Afrikassa Saharan eteläpuolella Namibian ja Zimbabwen rajoille. Marokossa elää alalaji theresae. Laji puuttuu Afrikan "kainalosta". Arabian niemimaan lounaisrannikolla pesii alalaji ignoscens. Sen elinympäristön ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 1–10 miljoonaa yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu.
Elinympäristö

Laji elää savanneilla, metsänreunoissa, puutarhoissa, pensaikkomailla ja ruohostomailla, joilla kasvaa yksittäisiä puita.
Lisääntyminen

Parit pesivät yksittäin ja rakentavat risupesänsä tuuhean piikkioksaisen puun keskiosaan, yleensä 6–7 m korkealle. Naaras munii tavallisesti kaksi munaa, joita se hautoo yksin noin viisi viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin kuuden viikon ikäisinä.
Ravinto

Afrikanlauluhaukat syövät liskoja, käärmeitä, kameleontteja, jyrsijöitä, lintuja kyyhkynkokoisiin saakka sekä isoja hyönteisiä. Saalistaa sekä juosten maassa saaliin kiinni että syöksymällä ilmassa.
Andrea Nannini

| Andrea Nannini |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrea Nannini
Syntynyt: 12. joulukuuta 1944 Modena, Italia
Kuollut: 1. maaliskuuta 2021 (76 vuotta)
Kansalaisuus:   Italia
Lentopalloilija
Pituus:  184 cm
Maajoukkueet
:   Italia
Andrea Nannini (12. joulukuuta 1944 – 1. maaliskuuta 2021) oli italialainen lentopalloilija. Hän edusti Italiaa vuoden 1970 voittoisassa kesäuniversiadijoukkueessa ja vuoden 1976 olympiajoukkueessa, joka  sijoittui kahdeksanneksi.
Alex Party

| Alex Party> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1993–
Tyylilaji:  dance, house, eurodance
Kotipaikka:   Italia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Paolo Visnadi   Gianni Visnadi   Alex Natale   Shanie Cambell, laulu  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alex Party on italialainen yhtye, joka tekee elektronista musiikkia. Yhtyeen jäsenet ovat veljekset Paolo ja Gianni Visnadi, DJ Alex Natale ja Shanie Cambell.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Saturday Night Party", "Don't Give Me Your Life" ja "Wrap Me Up".
Diskografia > Singlet

"Saturday Night Party" (1994)
"Don't Give Me Your Life" (1995)
"Wrap Me Up" (1995)
"Read My Lips" (1996)
Diskografia > Albumit

Alex Party (1996)
Andrea Pereira

Andrea Pereira
Andrea Pereira Cejudo (s. 19. syyskuuta 1993) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Espanjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 26 maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2016.
Pereira edustaa kotimaassaan FC Barcelonaa, jonne hän siirtyi vuonna 2018 Atlético Madridista.
Ales Bjaljatski

| Ales Bjaljatski> Алесь Бяляцкі |
| --- | --- |
 Bjaljatski vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1962 (ikä 62) Värtsilä, Sortavalan piiri, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto (nykyään Karjalan tasavalta, Venäjä)
Kansalaisuus:  Valko-Venäjä
Muut tiedot
Tunnustukset:  lukuisia, muun muassa  Nobelin rauhanpalkinto (2022)
Järjestö:  Ihmisoikeuskeskus Vjasna
Ales Bjaljatski (valkoven. Алесь Бяляцкі, s. 25. syyskuuta 1962 Värtsilä, Sortavalan piiri) on valkovenäläinen ihmisoikeusaktivisti, joka on tullut tunnetuksi muun muassa työstään Valko-Venäjällä ihmisoikeuksia kunnioittavan kansalaisyhteiskunnan kehittämiseen pyrkivän  Ihmisoikeuskeskus Vjasnan parissa.
Bjaljatski on Vjasnan puheenjohtaja. Hänelle langetettiin marraskuussa 2011 yhteensä 4,5 vuoden vankeusrangaistus kiistämiensä verorikosten takia. Amnesty International julisti Bjaljatskin mielipidevangiksi. Hän vapautui vuonna 2014. Hänet pidätettiin vilpillisten Valko-Venäjän presidentinvaalien 2020 jälkeisten mielenosoitusten aikana uudelleen. Lokakuussa 2022 hän oli yhä valkovenäläisessä vankilassa ilman, että oikeudenkäyntiä olis edes järjestetty.
Tunnustuksena totalitaarisessa maassa tehdystä tärkeästä ihmisoikeustyöstä ja työn vaatimasta henkilökohtaisesta uhrauksesta toisinajattelija, mielipidevanki Ales Bjatjatskille on myönnetty useita tunnustuksia ja ihmisoikeuspalkintoja. Häntä on muistettu esimerkiksi Pariisin kaupungin taholta (2012), hän on saanut norjalaisen sananvapauspalkinnon (2012), Yhdysvaltain Ulkoministeriön ihmisoikeuspuolustajan 2011 palkinnon (2012), Václav Havelin ihmisoikeuspalkinnon (2013) ja kansainvälisen Civil Rights Defenders -järjestön vuoden 2014 ihmisoikeuspuolustajan palkinnon. Koska Valko-Venäjä piti Ales Bjatjatskia yhä vangittuna huhtikuussa 2014, hänen vaimonsa nouti palkinnon Tukholmasta vangitun toisinajattelijan sijaan. Vuonna 2020 hänelle ja Vjasnalle myönnettiin Right Livelihood -palkinto ihmisoikeuksien ja demokratian edistämisestä Valko-Venäjällä. Vuonna 2022 hän oli yksi Nobelin rauhanpalkituista.
Suomennettuja tekstejä

Vankilapäiväkirjoista. Ruskea päiväkirja. Suomennos Arja Pikkupeura.
Unet
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ales Bjaljatski Wikimedia Commonsissa
Ihmisoikeuskeskus Vjasna (englanniksi) (spring96.org)
International Federation for Human Rights (FIDH): Belarus : Political prisoners in critical situation and restricted freedom for 40 activists (Oct/2013) (englanniksi) (fidh.org)
Support political prisoners in Belarus: List of the accused and convicted in Belarus. (sis. linkin lyhytfilmiin Ales Bjaljatskista/ Den norske Helsingforskomité) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (nhc.no)
Vjasna: List of political prisoners (englanniksi) (spring96.org)
Freedom House report 2013: Belarus - Not Free (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (freedomhouse.org)
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
Alan Parker

| Alan Parker |
| --- | --- |
 Alan Parker vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alan William Parker
Syntynyt: 14. helmikuuta 1944 Islington, Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 31. heinäkuuta 2020 (76 vuotta)
Ammatti:  elokuvaohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Lisa Moran-Parker
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Noiduttu sydän Mississippi palaa Evita Seitsemännen portaan enkeli
Aiheesta muualla
alanparker.com
IMDb 
Elonet
Alan William Parker (14. helmikuuta 1944 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 31. heinäkuuta 2020) Sir, oli brittiläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän oli Directors’ Guild of Great Britainin perustajajäsen.
Parker aloitti uransa monien muiden sukupolvensa brittiohjaajien tavoin tekstisuunnittelijana ja mainosohjaajana. Televisioon hän ohjasi vuonna 1974 kehuja saaneen elokuvan The Evacuees. Seuraavana vuonna tuli ensi-iltaan Parkerin ohjaama ja käsikirjoittama Bugsy Malone, joka oli gangsterielokuvien pastissi, musikaali, jonka päärooleissa oli lapsia. Keskiyön pikajunasta (1978) Parker sai ensimmäisen parhaan ohjauksen Oscar-ehdokuutensa.
Parker ohjasi 1980-luvulla useita menestyselokuvia, joista monet liittyivät musiikkiin. Elokuvamusikaalin Famen (1980) säärenlämmittimet ihastuttivat kokonaisen sukupolven nuorison. Myrskyävä sydän oli Famen täydellinen vastakohta, avioerodraama. Sen kanssa vuonna 1982 ilmestyi Pink Floyd -yhtyeen albumiin perustunut Pink Floyd – The Wall.
Parker ohjasi Hollywoodiin Vietnamin sotaa käsitelleen draamaelokuvan Birdy (1984). Sen jälkeen hän ohjasi muun muassa kulttimaineen saaneen jännityselokuvan Noiduttu sydän ja elokuvan Mississippi palaa, josta hän oli toisen kerran Oscar-ehdokkaana. Parkerin ohjaama musiikkielokuva The Commitments valmistui vuonna 1991, ja vuonna 1996 ensi-iltansa sai Evita, joka oli sovitettu Andrew Lloyd Webberin ja Tim Ricen samannimisestä musikaalista.
Parkerista tuli 1990-luvun lopulla Britannian elokuva-alan keskeisiä vaikuttajia, sillä hänet valittiin vuonna 1998 British Film Instituten puheenjohtajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin Parker valittiin UK Film Councilin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Elokuvaneuvoston tehtävänä oli jakaa arpajaistuottoja elokuva-alalle. Neuvosto lakkautettiin vuonna 2010 hallituksen tekemien uudistusten seurauksena. Parker oli raivoissaan lakkauttamisesta ja kutsui sitä poliittiseksi päätökseksi. Parkerin viimeiseksi ohjaustyöksi jäi vuonna 2003 ensi-illassa ollut David Galen elämä.
Parker palkittiin 1984 arvostetulla Michael Balcon Awardilla panoksistaan brittiläisen elokuvan hyväksi. Vuonna 1998 hän sai brittiläisen Director’s Guildin elämäntyöpalkinnon sekä Royal Photographic Societyn Lumière-mitalin ja vuonna 2013 Bafta Fellowship -palkinnon.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Tehtävä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Melody – suloinen ensirakkaus | Melody | käsikirjoittaja |
| 1975 | The Evacuees | The Evacuees | ohjaaja |
| 1976 | Bugsy Malone | Bugsy Malone | ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 1976 | No Hard Feelings | No Hard Feelings | käsikirjoittaja |
| 1978 | Keskiyön pikajuna | Midnight Express | ohjaaja |
| 1980 | Fame | Fame | ohjaaja |
| 1982 | Myrskyävä sydän | Shoot the Moon | ohjaaja |
| 1982 | Pink Floyd – The Wall | Pink Floyd – The Wall | ohjaaja |
| 1984 | Birdy | Birdy | ohjaaja |
| 1987 | Noiduttu sydän | Angel Heart | ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 1988 | Mississippi palaa | Mississippi Burning | ohjaaja |
| 1990 | Tervetuloa paratiisiin | Come See the Paradise | ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 1991 | The Commitments | The Commitments | ohjaaja, näyttelijä |
| 1994 | Matka onnelaan | The Road to Wellville | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja |
| 1996 | Evita | Evita | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja, näyttelijä |
| 1999 | Seitsemännen portaan enkeli | Angela’s Ashes | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja, näyttelijä |
| 2003 | David Galen elämä | The Life of David Gale | ohjaaja, tuottaja |
| 2007 | I Really Hate My Job | I Really Hate My Job | tuottaja |
Aiheesta muualla

Alan Parker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alan Parker Elonetissä.
Alan Parkerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Allemant (Aisne)

| Allemant |
| --- | --- |
 Allemant
 Koordinaatit: 49°27′42″N, 03°27′16″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Aisne
Arrondissementti:  Soissons
Hallinto:  
 – Pormestari:  Marc Henneveux
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,13 km²
Väkiluku (2013):  173
 – Väestötiheys:  33,7 as./km²
Postinumero:  02320
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Allemant on kunta Aisnen departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 173 asukasta. Kunnan pinta-ala on 5,13 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Allemant Wikimedia Commonsissa
Alison Krauss

| Alison Krauss |
| --- | --- |
 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1971 (ikä 53)
Muusikko
Aktiivisena:  1985-
Tyylilajit:  country, bluegrass
Soittimet:  viulu ja fiddle 
Yhtyeet:  Union Station
Levy-yhtiöt:  Rounder Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alison Krauss (s. 23. heinäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen country- ja bluegrass-muusikko.
Krauss aloitti ammattiuransa teini-iässä. Hän sai sopimuksen Rounder Recordsilta 1985 ja julkaisi debyyttialbuminsa kaksi vuotta myöhemmin. Hän toimii yhä Alison Krauss & Union Station -yhtyeensä keulahahmona.
Krauss on voittanut sooloartistina, Alison Krauss & Union Stationin jäsenenä sekä äänilevytuottajana yhteensä kaksikymmentäseitsemän Grammy-palkintoa. Kraussia on kuultu monilla soundtrackeilla.
Kraussin Union Station -yhtyeeseen kuuluvat hänen lisäkseen Barry Bales (basso), Ron Block (kitara, banjo), Jerry Douglas (dobro) ja Dan Tyminski (kitara).
Diskografia

Too Late to Cry, (1987, Rounder)
Two Highways, (1989, Rounder)
I've Got That Old Feeling, (1990, Rounder)
Every Time You Say Goodbye, (1992, Rounder)
I Know Who Holds Tomorrow, (1994, Rounder)
High Lonesome Sound, (1996, MCA Nashville)
Nothin' But the Taillights, (1997, RCA)
So Long So Wrong, (1997, Rounder)
This Bright Hour, (1998)
Real Man, (1998, Capitol)
Forget About It, (1999, Rounder)
A Paul Brandt Christmas: Shall I Play Fo…, (1999, Warner Bros.)
New Favorite, (2001, Rounder)
Live, (2002, Rounder)
Lonely Runs Both Ways, (2004, Rounder)
Raising Sand, (2007, Rounder)
Indiana Fiddlers Gathering, (2009)
Paper Airplane, (2011, Rounder)
Windy City, (2017, Capitol)
Raise the Roof, (2011)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Adam Johann von Krusenstern

Adam Johann von Krusenstern, tuntemattoman taiteilijan maalaama muotokuva.
Adam Johann von Krusenstern (ven. Ива́н Фёдорович Крузенште́рн, Ivan Fjodorovitš Kruzenštern; 19. marraskuuta (J: 8. marraskuuta) 1770 Hagudi, Vironmaa – 24. elokuuta (J: 12. elokuuta) 1846 Ass, Vironmaa) oli baltiansaksalainen Venäjän laivaston amiraali, tutkimusmatkailija ja maantieteilijä. Hän komensi vuosina 1803–1806 ensimmäistä venäläistä retkikuntaa, joka purjehti maailman ympäri.