stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gina Rodriguez
Filmografia

| Televisio> Vuosi | Televisio> Nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Jakson nimi / jaksojen määrä | Televisio> Rooli | Televisio>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Kova laki | Law & Order | ”Enemy” | Yolanda (15. tuotantokausi, 10. jakso) |  |
| 2005 | Jonny Zero | Jonny Zero | ”La Familia” | Rose (1. tuotantokausi, 3. jakso) |  |
| 2008 | Kova laki | Law & Order | ”Illegal” | Inez Soriano (18. tuotantokausi, 8. jakso) |  |
| 2009 | Yhdestoista tunti | Eleventh Hour | ”Subway” | Robin (1. tuotantokausi, 16. jakso) |  |
| 2010 | 10 Things I Hate About You | 10 Things I Hate About You | ”Meat Is Murder” | Danica (1. tuotantokausi, 14. jakso) |  |
| 2010 | Kasarmin naiset | Army Wives | 3 jaksoa | Marisol Evans |  |
| 2011 | Happy Endings | Happy Endings | ”Why Can’t You Read Me?” | Rita (1. tuotantokausi, 13. jakso) |  |
| 2011 | Mentalist | The Mentalist | ”Pink Tops” | Elvia (4. tuotantokausi, 8. jakso) |  |
| 2011–2012 | Kauniit ja rohkeat | The Bold and the Beautiful | 15 jaksoa | Beverly |  |
| 2012 | No Names | No Names | 3 jaksoa | Megan |  |
| 2013 | Longmire | Longmire | ”Party’s Over” | Lorna Dove (2. tuotantokausi, 5. jakso) |  |
| 2013 | Rizzoli & Isles | Rizzoli & Isles | ”Built for Speed” | Lourdes Santana (4. tuotantokausi, 10. jakso) |  |
| 2014–2019 | Jane the Virgin | Jane the Virgin | 100 jaksoa | Jane Villanueva |  |
Giuseppe Mani

Giuseppe Mani (s. 21. kesäkuuta 1936) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Fiesolen hiippakuntaan 12. maaliskuuta 1960 ja nimitettiin Rooman hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Zaban titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ugo Poletti, jota avustivat Ennio Appignanesi ja Plinio Pascoli.
Mani sai 31. tammikuuta 1996 nimitykset Italian sotilasarkkipiispaksi ja Zaban titulaariarkkipiispaksi. Titulaariarkkipiispan arvosta hän erosi 7. maaliskuuta 1998. Hänet nimitettiin Cagliarin arkkipiispaksi 20. kesäkuuta 2003 ja asetettiin tähän virkaan 6. syyskuuta.
Giuseppe Malandrino

Giuseppe Malandrino (s. 12. heinäkuuta 1931 Pachino) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Angelo Calabretta 19. maaliskuuta 1955. Hänet nimitettiin Acirealen hiippakunnan piispaksi 30. marraskuuta 1979, ja hänet konsekroi piispaksi Salvatore Nicolosin ja Calogero Lauricellan avustama Salvatore Pappalardo 26. tammikuuta 1980. Malandrino asetettiin virkaansa 24. helmikuuta.
Malandrino sai 19. kesäkuuta 1998 uuden nimityksen Noton hiippakunnan piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 29. elokuuta. Hän jäi eläkkeelle 16. heinäkuuta 2007.
Valko-Venäjän tasavallan kansallinen taidemuseo

| Valko-Venäjän tasavallan kansallinen taidemuseo Нацыянальны мастацкі музей Рэспублікі Беларусь  Национальный художественный музей Республики Беларусь |
| --- | --- |
 Valko-Venäjän kansallisen taidemuseon päärakennus on arkkitehti Mihail Baklanavin suunnittelema, ja se avattiin vuonna 1957.
Tyyppi:  Taidemuseo 
Sijainti:  Ul. Lenina 20-22, 220030 Minsk, Valko-Venäjä
Perustettu:  1939
Johtaja:  Vladimir Ivanovitš Prokoptsov
Kotisivut:  http://www.artmuseum.by
Koordinaatit:  53°53′53″N, 27°33′40″E
 fiValko-Venäjän tasavallan kansallinen taidemuseo 
   
Valko-Venäjän tasavallan kansallinen taidemuseo (valkoven. Нацыянальны мастацкі музей Рэспублікі Беларусь, Natsyjanalny mastatski muzei Respubliki Belarus, ven. Национальный художественный музей Республики Беларус, Nationalnyi hudožestvennyi muzei Respubliki Belarus) on taidemuseo Minskissä Valko-Venäjällä. Taidemuseo jatkaa vuonna 1939 perustetun kuvataiteen kansallisgallerian perintöä. Taidemuseon nykyisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Mihail Baklanav (1914–1990), ja se valmistui vuonna 1957.
Kokoelmat ja näyttelyt

Taidemuseon pysyviin kokoelmiin kuuluu valkovenäläistä antiikin taidetta, valkovenäläistä 1800-luvun taidetta, valkovenäläistä modernia 1900-2000-luvun taidetta, venäläistä 1700-1900-luvun taidetta, länsieurooppalaista 1500-1900-luvun taidetta sekä itämaista (intialaista, kiinalaista ja japanilaista) 1300-1900-luvun taidetta.
Lisäksi museossa on esillä esimerkiksi valkovenäläistä ikonitaidetta ja alkuperäisiä Slutskin vöitä.
Pysyvien kokoelmien ohella museossa on tyypillisesti esillä muutama vaihtuvaa näyttelyä.
Museo on avoinna yleisölle maanantaisin ja keskiviikosta sunnuntaihin kello 11-19, tiistaisin museo on suljettu.
Museon päärakennus ja muut tilat

Kansallisgallerian hallinto toimii Ul. Lenina 22:ssa (vasemmalla), ja näyttelyt löytyvät päärakennuksesta (taaempana).
Vankovitšien kartano (1700-luvun lopulta) Minskissä kuuluu Valko-Venäjän kansallisen taidemuseon tiloihin.
Maailmanperintökohde Mirin linna on kuuluu hallinnollisesti Valko-Venäjän kansalliseen taidemuseoon.
Taidemuseon nykyinen rakennus valmistui vuonna 1957 arkkitehti Mihail Baklanavin (valkoven. Міхаіл Іванавіч Бакланав, 1914–1990) suunnitteleman pohjalta; vesiväriluonnos rakennuksesta syntyi jo vuonna 1949. Sisäänkäynnin vieriset veistokset ovat kuvanveistäjien P. Siutsou (eli P. Belusov; naisfiguuri Maalari sisäänkäynnin oikealla puolella) ja S. Adaškevitš (mieshahmo Kuvanveistäjä sisäänkäynnin vasemmalla puolella) tuotantoa. Andrei Bembel laati sisäänkäynnin yläpuolisen Kunnia-veistoksen. Rakennuksen uudet näyttelytilat avattiin vuonna 2006.
Kansallinen taidemuseo on Valko-Venäjän kansallisgalleria ja pinta-alaltaan Valko-Venäjän suurimpia museoita, ellei suurin.  Museon päärakennus sijaitsee Minskin ydinkeskustan osoitteessa Leninin katu 20; museon hallinto ja tutkijoiden työhuoneet löytyvät viereisestä talosta (Leninin katu 22).
Kansalliseen taidemuseoon kuuluu hallinnollisesti myös 1700-luvun lopulta peräisin oleva puurakenteinen Vankovitšien talo (Ulitsa Internatsionalnaja 33a, Minsk) ja Unescon maailmanperintökohde Mirin linna Karelitšyn piirissä. Lisäksi kansalliseen taidemuseoon kuuluu omina osinaan Valkovenäläisen kansantaiteen museo Minskin piirin Raubitšyssa (valkoven. Раўбічы) ja Vitold Byalynitsky-Birulian museo.
Esimerkkejä kokoelmien maalauksista

tuntematon, Kristina Magdalena Radvilaitėn (Krystyna Magdalena Radziwiłłin) (1776-1796) muotokuva, 1790-luku.
Klavdy Lebedev, Tsaari Iivana Julma rukoilee apotti Kirililtä siunausta munkiksi, 1898.
Ilja Repin, Sisäministeri Vjatšeslav Konstantinovitš von Pleven muotokuva, 1902.
Ilja Repin, Näyttelijä Marija Fjodorovna Andrejevan muotokuva), 1905.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu (valkovenäjäksi) (venäjäksi) (englanniksi)
Kuvia kansallisen taidemuseon näyttelytiloista[vanhentunut linkki]
Kansallinen taidemuseo lyhyesti (englanniksi)
Vankovitšien talo (Kansallisen taidemuseon sivutoimipiste) lyhyesti (englanniksi)
Kansallista taidemuseota juhlistava postimerkki, 70 vuotta: 1939-2009 (englanniksi)
Kansallisesta taidemuseosta Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimuksen instituutin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Taidemuseon päärakennus on kuvattu Valko-Venäjän 1000 ruplan setelissä.
Glas 1700

Glas 1700
Glas 1700 on keskikokoinen neliovinen sedan, jota valmistettiin elokuusta 1964 heinäkuuhun 1967. Saksassa valmistettu Glas 1700 on varsin harvinainen, sillä sitä valmistettiin yhteensä vain 13 789 kappaletta. Glas 1700:n kori ja tekniikka perustuvat syyskuussa 1963 esiteltyyn Glas 1500 -malliin. Malleissa on sama kori, mutta moottori on 1700-mallissa isompi. Glas 1700 on takavetoinen.
Glas 1700:n (ja 1500:n) muotoili italialainen Pietro Frua.
Nelisylinterisen 1682 cm³ rivimoottorin teho on 62,5 kW /4900 r/min (DIN, 85 hv) ja vääntömomentti 142 Nm /2700 r/min. Vaihteita on neljä.
Edessä ovat levyjarrut ja takana rumpujarrut; jarrutehostin kuitenkin puuttuu ja jarruttaminen on raskasta. Jarrut ovat melko tehokkaat.
1960-luvun autoille tyypillisesti tuuletusjärjestelmä puuttuu. Tuuletusta korvasivat etuovien tuuletusruudut, joita ei kuitenkaan voinut ajossa käyttää kohinan vuoksi. Tuuletusruudut olivat hankalia myös varkaiden varalta, sillä niiden kautta autoon oli helppo tunkeutua.
Tekniikan Maailma 12/1966 mittasi Glas 1700:n kiihtyvyydeksi 0-100 km/t 15,9 sekuntia ja 0-120 km/t 25,8 sekuntia. Huippunopeus oli 160 km/t. Suomessa vuonna 1966 Glas 1700 maksoi 14250 markkaa.
Suomessa rekisteröitiin yhteensä vain 103 Glas 1700 -autoa, joista 4 oli voimakkaampia TS-malleja .
Mitat

| --- | --- |
Pituus: 4415 mm
Leveys: 1610 mm
Korkeus: 1390 mm
Akseliväli: 2500 mm
Raideleveys (edessä/takana): 1320 mm
Tyhjäpaino: 1050 kg
HMS Comus

HMS Comus on ollut viiden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Comus (1806), sluuppi
HMS Comus (1828), sluuppi
HMS Comus (1878), korvetti
HMS Comus (1914), C-luokan risteilijä
HMS Comus (R43), Co-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Comus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veli Klami

Veli Aulis Klami (30. maaliskuuta 1909, Virolahti – 6. marraskuuta 1982) oli suomalainen arkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Haminan suomalaisesta yhteiskoulusta 1929 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1939. Klami aloitti työuransa toimistoarkkitehtina arkkitehti Heimo Kautosen toimistossa 1937–1942 ja oli 1942–1944 Viipurin läänin maanviljelysseuran jälleenrakennustoimikunnan suunnittelutoimiston toimistopäällikkönä. Vuodet 1944–1946 hän oli Maatalousseurojen Keskusliiton asutusvaliokunnan suunnittelutoimiston toimistopäällikkönä ja vuodesta 1946 Arkkitehtitoimisto Anttila & Klamin toimistopäällikkönä. Vuonna 1945 Klami toimi maatalousministeriön asutusasiainosaston viljelmien rakennustarvetta tutkivan toimikunnan sihteerinä ja asutusasiainosaston työtehoneuvottelukunnan ja kotitalousrakentamisen työtehoneuvottelukunnan jäsenenä. Klami oli suojeluskunnan jäsen ja osallistui talvi- ja jatkosotaan, reservin luutnantiksi hän yleni 1941.
Veli Klamin suunnittelemia rakennuksia ovat muun muassa
Rannikkotaistelussa kaatuneiden muistomerkki, Hamina, 1951.
Virolahden kirkon kellotapuli, 1958
Klamilan kirkko, Virolahti 1955
Rannikkotaisteluissa kaatuneiden muistomerkki on paljastettu 1953 sodissa 1939–1944 kaatuneiden muistoksi, se sijaitsee Haminan Isoympyränkatu 4:n lähellä Kesäpuistossa
asuinkerrostalo, Gyldenintie 3, Lauttasaari, Helsinki, yhdessä Toivo Anttilan kanssa
Marttatalo, Uudenmaankatu 24, Helsinki 1957
Gravetten kulttuuri
Epigravette

Etelä- ja Itä-Euroopassa jatkui jälkigravettelainen eli epigravettelainen aika noin välillä 21 000–14 000 radiohiilivuotta sitten. Italian epigravetten kausi alkoi noin 20 000 vuotta sitten. Italian epigravettelaiset ottivat läntisen Madeleine-kulttuurin tapaan mikroliitit käyttöön mutta eivät kehittäneet "luuteollisuutta" Ranskan myöhäisjääkauden Madeleinen kulttuurin tapaan.
Varsin vähän on tietoa jääkauden loppuvaiheen paleoliittisesta kehityksestä Ukrainassa, jossa oli jääkauden maksimin aikainen turvapaikka ihmisille ja mammuteille. Se tiedetään että hyvin etelässä Krimin niemimaalla kasvoi ihmisasutusten määrä noin 16 000 vuotta sitten, ja että noin 17 000–10 000 vuotta sitten Ukrainassa oli Epigravetten kulttuuri, jonka ihmiset metsästivät muun muassa mammutteja ja napakettuja. Epigravetten kulttuuri ulottui etelässä Krimille ja idässä Kaukasukselle asti. Sen jäljiltä on säilynyt muun muassa hyvin tehtyjä luuesineitä, nahkaiset, puiset jne. pehmeät esineet ovat hävinneet. Keskisen Dnestrin laakson lounaisosan jääkauden maksimin ja jääkauden loppuvaiheen luulöydöistä 80-90 on peuran ja hevosen luita. Mammutinluita on vain 15%. Ukrainan alueen lounaistasangolla kasvoi kasviruoan merkitys päätellen jauhinkivistä toisin kuin keski- ja etelätasangoilla.
Gravetten työkalut

Gravetten kivityökalut olivat tyypiltään kivestä, esimerkiksi piikivestä iskettyjä ohuita talttamaisia, mutta kuitenkin melko karkeatekoisia säleitä, ilmeisesti kiviveitsiä joita käytettiin saaliseläinten nylkemiseen ja lihojen kaapimiseen luista. Gravetten keihäänkärki oli melko hyvin tehty (ja muistutti jossain määrin Solutrén kärkeä, ja paleointiaanien varhaisia kärkiä). Afrikasta noin 25 000 vuoden takaa on löydetty ensimmäinen keihäslinko, atlatl, joka on alkeelliseksi erittäin tehokas metsästysase.
Jotkut lähteet väittävät, että keihäslinko olisi keksitty noin 30 000 vs Gravette-kauden alussa tai ennen sitä.[lähde? ] Jousi ja nuoli olisi tunnettu päätellen pienistä kivikärjistä. Gravetten ajalta lienee noin 25 000 vuotta vanha Länsi-Venäjän löytö, jossa on suoristettu keihäänkärki (lenkkiavainta muistuttavalla työkalulla, jollaisia on löydetty muun muassa paleointiaanien varhaisilta asuinpaikoilta).
Gravetten löytöpaikkoja

Charente
Charente-Maritime
Dordogne et Vienne
Laussel
La Mouthe
Abri Pataud
Terme Piala
Pavlovin kulttuuri eli Itä-Gravette

Dolní Věstonice liittyy Itä-Gravetten eli Pavlovin kulttuuriin 29 000–24 000 BP. Dolní Věstonicen 28 000–26 000 (31 000–26 000 vs) vuotta vanha maahan kaivettu nahkamaja-asutus ja sieltä löydetty poltetusta savesta tehty venuspatsas. Se on maailman vanhin keramiikkaesine. Paikalla asuttiin tuhansia vuosia. Sieltä on löydetty 2 000 poltettua savipalloa. Tšekkoslovakian Pavlovin kulttuurin löytöpaikkoja.
Dolní Věstonice Määrissä
Moravany-Lopata
Predmost I
Pavlov I 27 000–25 000 BP
Kostjonki I 24 000–21 000 BP Donjoella Venäjällä
Petrkovice
Brno II noin 25 000 vs
Venäjän Kohotulevo Tursac I tai II interstadiaalina 25 000 BP
Geenitutkimukset

Gravetten kulttuurin isälinjan haplotyypit ovat I ja C. C on esim C1a2. Muita ovat F, CT,IJK,BT.  Äitilinjan tyyppejä ovat U2, U5, U6, U8c, M.
Gravetten kulttuurin aikalaisia

Kostjonkin kulttuuri Ukrainassa, Kostjonki I
Willendorfin venuspatsas
Avdejevo
Pavlov
Vammaisfoorumi

| Vammaisfoorumi ry |
| --- | --- |
 Vammaisfoorumin logo
Perustettu:  1999
Tyyppi:  kattojärjestö
Toimiala:  sosiaali- ja terveysala
Toiminta-alue:  valtakunnallinen
Jäsenet:  29
Puheenjohtaja:  Sari Kokko
Kattojärjestö:  Euroopan Vammaisfoorumi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vammaisfoorumi ry on vuonna 1999 perustettu 29 valtakunnallisen vammaisjärjestön yhteistyöjärjestö.
Vammaisfoorumi edustaa Suomen vammaisjärjestöjä kansallisessa ja kansainvälisessä yhteistyössä, erityisesti Euroopan vammaisfoorumissa. Foorumin kotimainen vaikuttamistoiminta keskittyy vammaisten yhdenvertaisen osallistumisen turvaamiseen.
Vaikuttamistyön tavoitteet ja toiminnot

Vammaisfoorumin tavoitteena on vammaisten henkilöiden aseman ja oikeuksien turvaaminen muuttuvassa toimintaympäristössä. Tärkeää on YK:n vammaissopimuksen toimeen­panoon vaikuttaminen aktiivisesti niin, että vammaisten ihmisten osallisuus toteutuu edistäen samalla kestävän kehityksen Agenda 2030 tavoitteita. YK:n vammaissopimuksen toteutumisen seurantamenettelyä kehitetään, johon liittyy tiedon kokoaminen rinnakkaisraportointia varten. Vammaisfoorumi vaikuttaa niin, että yhteiskunnan esteettömyys ja saavutettavuus lisääntyy rakennetussa ympäristössä, tiedonsaannissa, joukkoliikenteessä ja palveluissa. Vammaisten henkilöiden itsenäisen elämän, arjesta selviytymisen ja asumisen kannalta tärkeiden palvelujen saatavuutta ja laatua seurataan ja edistetään. Vammaisfoorumi edistää vammaisten henkilöiden koulutusta, työllisyyttä ja yrittäjyyttä.
Jäsenjärjestöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aivoliitto  Aivovammaliitto  Autismiliitto  Epilepsialiitto  FDUV  Finlands Svenska Handikappförbund  Förbundet Finlands Svenska Synskadade  Harvinaiset-verkosto  Hengityslaitepotilaat  Heta – Henkilökohtaisten Avustajien Työnantajien Liitto  |  Invalidiliitto  Jaatinen – vammaisperheiden monitoimikeskus  Kehitysvammaisten Tukiliitto  Kehitysvammaliitto  Kuuloliitto  Kuurojen Liitto  Kynnys (järjestö)  Lihastautiliitto  Mielenterveyden keskusliitto  Muistiliitto  |  Neuroliitto  Näkövammaisten liitto  Sams – Samarbetsförbundet kring funktionshinder  Selkäydinvammaiset Akson  Suomen CP-liitto  Suomen Kuurosokeat  Suomen Polioliitto  Suomen Reumaliitto  Tapaturma- ja Sairausinvalidien Liitto  |
Veli Koota

Veli Veikko Koota (s. 14. syyskuuta 1957 Kankaanpää) on suomalainen nyrkkeilijä ja nyrkkeilyvalmentaja.
Koota edusti Suomea Moskovan olympialaisten 1980 54 kg:n sarjassa. Hän voitti Jugoslavian Fazlija Šaćirovićin, mutta hävisi toisessa ottelussaan lopulliselle hopeamitalistille, Venezuelan Bernando Piñangolle, ja sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. EM-kilpailuissa Koota hävisi kahdesti avausottelussaan bulgarialaisvastustajalle: Hallessa 1977 54 kg:n sarjassa Dimitar Pehlivanoville ja Varnassa 1983 57 kg:n sarjassa Plamen Kamburoville.
Koota voitti kaksi Pohjoismaiden-mestaruutta ja edusti Suomea yli 30 maaottelussa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 54 kg:n sarjassa vuosina 1977, 1978, 1979, 1980 ja 1981. SM-pronssia hän sai 54-kiloisissa 1984 sekä 57 kg:n sarjassa 1982 ja 1983. Hän edusti seuratasolla Venesjärven Leiskua.
Koota ryhtyi valmentajaksi lopetettuaan aktiiviuransa 1984. Hän valmentaa poikaansa Matti Kootaa ja muita Kankaanpään Nyrkkeilijöiden edustajia. Lisäksi hän on mukana maajoukkuevalmennuksessa toimien muun muassa Milanon MM-kilpailuissa 2009 Suomen joukkueen valmentajana. Suomen Nyrkkeilyliitto on valinnut hänet vuoden valmentajaksi 2001 ja 2008.
Vanhanmyllyn siirtolapuutarha

Vanhanmyllyn siirtolapuutarha-aluetta.
Vanhanmyllyn siirtolapuutarha sijaitsee Hyvinkäällä, Hämeenlinnanväylän varrella. Useista muista siirtola­puu­tarhoista poiketen palstan vuokraaja voi olla ulkopaikkakuntalainen, toisin sanoen hänen ei tarvitse asua Hyvinkäällä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Vanhamylly on Hyvinkään Siirtolapuutarha-alue. Siirtolapuutarhaliitto
Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus

| Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus |
| --- | --- |
 Tummanvihreällä allekirjoittaneet ja ratifioineet maat. Vaaleanvihreällä allekirjoittaneet mutta ratifioimattomat maat.
Allekirjoitettu:  13. joulukuuta 2006
Voimaantulopäivä:  3. toukokuuta 2008
Osapuolet
Neuvottelijat:  YK:n komitea
Allekirjoittajat:  156 maata
Ratifioijat:  133 maata
Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus on Yhdistyneiden kansakuntien laatima kansainvälinen sopimus, jonka tavoitteena on, että vammaisilla on samat yhteiskunnalliset oikeudet kuin muilla ihmisille.
Sopimuksen allekirjoittaneiden maiden on varmistettava, että lainsäädäntö, politiikka ja erilaiset ohjelmat noudattavat yleissopimuksessa esitettyjä määräyksiä vammaisten oikeuksista. Sopimuksen voimaan saattaneiden maiden tulisi mahdollistaa vammaisten pääsy koulutukseen, työelämään, joukkoliikenteeseen ja julkisiin rakennuksiin, varmistaa äänioikeus vammaisille, parantaa vammaisten mahdollisuutta poliittisen osallistumiseen ja taata täysi oikeustoimikelpoisuus. Maiden on lisäksi säännöllisesti ilmoitettava YK:lle toimenpiteistä sopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Sopimus sisältää yhteensä 50 artiklaa.
Esimerkiksi artikla 24 (Koulutus)  sisältää  velvoitteen inklusiivisesta koulutuksesta (engl. inclusive education).
Sopimuksen voimaantulo ja valvonta

YK:n yleiskokous asetti vuonna 2001 komitean neuvottelemaan yleissopimuksesta. Komitea kokoontui ensimmäisen kerran elokuussa 2002, ja sopimusluonnoksen hahmottelu alkoi toukokuussa 2004. Sopimusteksti oli valmis elokuussa 2006. Sopimus hyväksyttiin yleiskokouksessa 13. joulukuuta, ja se astui voimaan 3. toukokuuta 2008, kun 20 maata oli allekirjoittanut sen. Sen oli 30. elokuuta 2013 mennessä allekirjoittanut 156 maata, joista sen oli ratifioinut 133.
Aiheesta muualla

Convention on the Rights of Persons with Disabilities and Optional Protocol United Nations. Viitattu 11.8.2023.
Yleissopimus vammaisten henkilöiden oikeuksista Finlex. Viitattu 11.8.2023.
Vanhanväylän puisto

Vanhan väylänpuiston kevyen liikenteen väylä lännestä ja jalkapallokenttä
Vanhanväylän puisto (ruots. Gammelledsparken) on puisto Helsingin Tammisalossa. Se sijaitsee Porolahden rannalla, Tammisalon kanavan ja Porolahdenpuiston välissä. Puisto toimii pääasiassa päiväkodin ja koululaisten liikuntapaikkana.
Puistossa on vietetty vuosittain perinteiset elojuhlat. Vuonna 2004 mukana olivat Tammisaloseuran lisäksi Tammisalon VPK,Lions Club Helsinki-Tammisalo, Tammitytöt, Tammisalon Metsänkävijät, Tammisalon Partiotuki, Mannerheimin Lastensuojeluliitto paikallisosasto, Tammisalon päiväkodin vanhempaintoimikunta ja Roihuvuoren seurakunta. Osallistujia oli arviolta 700.
Aiheesta muualla

Näkymä Oy:n pdf[vanhentunut linkki], puiston kartta.
Näkymä Oy:n pdf[vanhentunut linkki], kartta, puiston tulvapenger
Vammaispoliittinen taide

Vammaispoliittinen taide (engl. disability art) on taiteen alalaji, joka käsittelee vammaisuuden kokemusta. Vammaisuuden kokemusta ja ilmiötä käsitellään usein poliittisesta ja yhteiskunnallisesta näkökulmasta, esimerkiksi yhteiskunnallisen vammaiskäsityksen (engl. social model of disability) kautta. Vammaispoliittista taidetta voi tehdä millä tahansa taiteen alalla, esimerkiksi musiikin, kuvataiteen, elokuvan, kirjallisuuden, teatterin tai tanssin alalla.
Suomeksi puhutaan joskus myös vammaistaiteesta. Usein mitä tahansa vammaisten ihmisten tekemää taidetta nimitetään vammaistaiteeksi, vaikka taiteen sisältä ei liittyisi mitenkään vammaisuuteen. Siksi Suomessa on alettu puhua vammaispoliittisesta taiteesta vammaistaiteen sijaan.
Vammaispoliittiseen taiteeseen liittyviä festivaaleja

Suomessa on useita festivaaleja, jotka esittelevät vammaispoliittista taidetta, esimerkiksi
Cross Over -festivaali (Helsinki)
KynnysKino (Helsinki)
Joensuun Parafest
X Dance Festival (Helsinki)
Integroidun Tanssin ja Teatterin Päivät (Turku)
DiDa - Disability Day Art & Action
Vimma-palkinto

Vammaiskulttuurin ja vammaispoliittisen taiteen Vimma-palkinto jaetaan vuosittain kansainvälisenä vammaisten päivänä 3.12. Vimmalla palkitaan taideteoksia, taiteellista toimintaa tai taidetapahtumia, joissa vammaisuus ja toimintarajoitteisuus on tuotu yhteiskunnalliseen tietoisuuteen ja keskusteluun tavalla, joka on herättänyt laadullaan positiivista huomiota.
Veterans Memorial Stadium

| Veterans Memorial Stadium |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Pago Pago, Amerikan Samoa
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 Amerikan Samoan jalkapallomaajoukkue,   Amerikan Samoan rugby league-maajoukkue 
Katsojakapasiteetti
 10 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Veterans Memorial Stadium on monikäyttöinen stadion Pago Pagossa, Amerikan Samoalla. Nykyään stadionia käytetään monissa lajeissa, kuten jalkapallossa, rugby leaguessa ja amerikkalaisessa jalkapallossa. Se on myös Amerikan Samoan maajoukkueen kotikenttä sekä jalkapallossa että rugby leaguessa. Stadionille mahtuu 10 000 ihmistä.
Glas 04 -sarja

Glas S1004
Glas 1204 Cabrio
Glas 04-sarja on saksalaisen Glas-tehtaan pikkuautosarja, jota valmistettiin eri korimalleina vuosina 1962-1967. Sarjaan kuului kolme mallia moottorin koon mukaan, Glas 1004 (moottori 992 cm³), Glas 1204 (1189 cm³) ja Glas 1304 (moottori 1290 cm³).
Glasin 04-autot olivat takavetoisia ja kaksiovisia. Niissä käytettiin ensimmäisenä hammashihnakäyttöistä nokka-akselia.
Korimalleista coupe esiteltiin ensin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 1961. Glas 04-sarjan Coupea valmistettiin toukokuusta 1962 lokakuuhun 1962, sedania tammikuusta 1963 joulukuuhun 1967, avoautoa 1963-1967 ja farmaria 1966-1967.
1204

Glas 1204:ssä on nelisylinterinen nelitahtinen 1189 cm³ rivimoottori. Teho 39 kW /5100 r/min ja vääntöä 90 Nm /2000 r/min (DIN, 53 hv ja 9,15 kpm). Varustelu on hyvä 1960-luvun alun pikkuautoksi. Pääntukia ei ole, kuten ei juuri muissakaan 1960-luvun autoissa. Myös polttoainemittari puuttuu. Ohjaus toimii nopeasti ja kevyesti.
Autolehden koeajossa Glas 1204 kiihtyi 0-80 km/t 11,4 sekunnissa, 0-100 km/t 18,0 sekunnissa ja 0-120 km/t 31,8 sekunnissa. Huippunopeus on tehtaan ilmoituksen mukaan 145 km/t.
Glas 1204 maksoi Suomessa vuonna 1963 8950 markkaa.