stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Länsipohjan kysymys
Suomalaisväestön ruotsalaistamispolitiikka

Ruotsin valtio päätti 1880-luvulta lähtien soveltaa uutta koulupolitiikkaa, jonka tavoitteena oli saada koulujärjestelmä kokonaan ruotsinkieliseksi. 1800-luvun alusta lähtien suomen kieli oli alueella pääasiallisena opetuskielenä, mutta uuden ruotsalaistamispolitiikan seurauksena suomen asema laski opetuskielestä oppiaineeksi ja siitäkin vielä osittain "kielletyksi kieleksi". Suomen puhuminen välitunneillakin  oli kiellettyä joissakin kouluissa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.
Myös jumalanpalveluksia alettiin järjestämään suomen sijasta enemmän ruotsilla, ja vaatimus Länsipohjan pappien suomen kielen taidosta poistettiin. Etenkin Härnösandin hiippakunnan piispat Lars Landgren ja Martin Johansson tulivat tunnetuksi rajaseutuun kohdistuvan ruotsalaistamispolitiikan kannattajina. Luulajaan perustettiin vuonna 1904 oma hiippakuntahallitus, jonka tärkeimpänä tavoitteena oli suomalaisten integroiminen ruotsalaiseen kulttuuriin.
Kirkollinen kielipolitiikka

Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen oli seurannut suomenkielisen vähemmistön asemaa 1860-luvulta lähtien, ja hän myötävaikutti esimerkiksi jo varhaisia kirkollisia päätöksiä liittyen Länsipohjaan. Kirkolliskielipolitiikkaan lähdettiin ottamaan kantaa myös Suomen puolelta: esimerkiksi Kuopion piispa Gustaf Johansson kannatti piispanistuimen perustamista Ouluun sillä perusteella, että tämän tehtävänä olisi Norjan Ruijassa ja Ruotsin Länsipohjassa asuvien suomalaisten hengellinen sitominen Suomeen. Ruotsissa päätös piispanistuimen siirrosta otettiin vastaan kritiikillä: muun muassa Stockholms Dagblad kuvasi tilannetta "fennomaanisen puolueen yrityksiksi vaikeuttaa suomenkielisen väestön ruotsin oppimista".
Kirkollisissa asioissa yhteenotto muodostui tiukkaa ruotsalaistamislinjaa ajaneen Luulajan piispan Olof Bergqvistin ja fennomaniaa kannattaneen Oulun piispan Juho Koskimiehen välille. Toisaalta kirkollisten asioiden välityksellä molemmista maista haluttiin ajaa kielipolitiikkaa, mutta suomalaisten puolelta vedottiin myös luterilaiseen näkemykseen evankeliumin julistamiseksi omalla äidinkielellä. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokous hyväksyikin vuonna 1918 aloitteen uskonnollis-sivistyksellisen hoidon järjestämisestä Pohjois-Skandinaviassa, ja valtioneuvosto esitti työhön seuraavana vuonna 30 000 markkaa.
Länsipohjan toimikunta

Ruotsin ja Suomen välillä esiintyi enenevissä määrin jännitteitä myös Ahvenanmaan kysymyksen saralla.  Suomalaiset perustivat Torniossa uudenvuodenpäivänä 1919 Länsipohjan toimikunnan, joka vaati, että tulevassa rauhankonferensissa Länsipohja luovutettaisiin Suomelle. Toimikunta syytti etenkin ruotsalaisia opettajia ja pappeja "suomalaisväestön häikäilemättömästä sortamisesta". Toimikunta laati vuonna 1920 ohjelman, jossa päätettiin suomenkielisen valistustyön suorittamisesta Länsipohjassa sekä asetettiin toivomus oppilaiden saamisesta suomalaisiin kansanopistoihin.
Ruotsin puolelta Länsipohjan toimikuntaan vastattiin kyseenalaistamalla suomenkielisen väestön "isänmaallinen mielenlaatu". Ruotsin ulkoministeriön toimeksiannosta Luulajan piispa Bergqvist suoritti tutkimuksen suomalaisväestön poliittisesta luotettavuudesta, ja toimikunnan alullepanemia uskonnollisia yhteyksiä Suomeen Ruotsin valtio piti lähes maanpetturuutena. Tämän johdosta syksyllä 1920 Ruotsin viranomaiset pidättivät kaksi lestadiolaista maallikkosaarnaajaa ja palauttivat heidät Suomeen.
Toimikunnan jälkeinen aika

Ahvenanmaan kysymyksestä muodostui kuitenkin huomattavasti merkittävämpi kiistakohta kuin Länsipohjasta. Ahvenanmaan kiistan ratketessa Suomelle voitolliseksi kesäkuussa 1921 jännitteet myös Länsipohjan kysymyksessä laskivat. Kysymys säilyi kuitenkin fennomaanis-aatteellisissa lähtökohdissa ja se rinnastui Ruijan suomalaisten asemaan. Esimerkiksi vuonna 1929 Suomalaisuuden liiton kustantamana Valde Näsi julkaisi teoksen Länsipohjan kysymys, jossa hän teki selkoa suomenkielisen vähemmistön asemasta Länsipohjassa. Akateeminen Karjala-Seura jatkoi työskentelyä Länsipohjassa ja piti kysymystä esillä vielä toiseen maailmansodan syttymiseen saakka.
Aiheesta muualla

L. P. Tapaninen : Ruotsin Länsipohjan suomalaiset, Hakkapeliitta, 21.12.1929, nro 51-52, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
M-Nitrotolueeni

| m-Nitrotolueeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-metyyli-3-nitrobentseeni
CAS-numero:  99-08-1
PubChem CID:  7422
SMILES:  CC1=CC(=CC=C1)[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H7NO2
Moolimassa:  137,136 g/mol
Sulamispiste:  15,5 °C
Kiehumispiste:  231,9 °C
Tiheys:  1,157 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,5 g/l (20 °C)
m-Nitrotolueeni eli 3-nitrotolueeni (C7H7NO2) on tolueenin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa väriaineiden ja muiden kemikaalien valmistamiseen. m-Nitrotolueeni on o- ja p-nitrotolueenien isomeeri.
Ominaisuudet

m-Nitrotolueeni on huoneenlämpötilassa keltaista nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste voidaan hapettaa elektrolyyttisesti m-nitrobentsaldehydiksi tai kromihapon avulla m-nitrobentsoehapoksi. Pelkistäminen vedyttämällä johtaa m-toluidiiniin. Nitraus johtaa pääasiassa 3,4-dinitrotolueenin muodostumiseen.
Valmistus ja käyttö

m-Nitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla tolueenia väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella ja puhdistamalla tislaamalla alipaineessa ja kiteyttämällä. Tämän valmistustavan huono puoli on se, että tolueenin nitrauksessa muodostuvassa nitrotolueenien isomeerien seoksesta m-nitrotolueenia on vain noin 2–5 %. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on 3-amino-4-nitrotolueenin diatsoniumsuolan pelkistys.
m-Nitrotolueenia käytetään pääasiassa m-nitrobentsaldehydin, m-nitrobentsoehapon ja m-toluidiinin, joita käytetään muun muassa väriaineteollisuudessa, valmistamiseen. Sitä käytetään myös eräiden lääkeaineiden kuten flutamidin valmistamiseen.
M-Aminobentsotrifluoridi

| m-Aminobentsotrifluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-(trifluorimetyyli)aniliini
CAS-numero:  98-16-8
PubChem CID:  7375
SMILES:  C1=CC(=CC(=C1)N)C(F)(F)F
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H6NF2
Moolimassa:  161,128 g/mol
Sulamispiste:  5-6 °C
Kiehumispiste:  187-188 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,305 g/cm3
Liukoisuus veteen:  5,46 g/l (25 °C)
m-Aminobentsotrifluoridi (C7H6NF3) on orgaaninen yhdiste ja aniliinin johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muun muassa rikkaruohomyrkkyjä ja lääkeaineita. m-Aminobentsotrifluoridi on o- ja p-aminobentsotrifluoridien isomeeri.
Ominaisuudet

m-Aminobentsotrifluoridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin yhdisteisiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Yhdisteen aminoryhmä reagoi tyypillisten aniliinien tavoin muodostaen tiosyanaatin esimerkiksi fosgeenin kanssa ja aminoryhmä voidaan korvata jollain muulla nukleofiilillä, kun siitä ensin muodostetaan diatsoniumsuola. Kromihappo hapettaa yhdisteen trifluorietikkahapoksi.
Valmistus

m-Aminobentsotrifluoridia valmistetaan lähtemällä bentsotrifluoridista. Ensimmäisessä vaiheessa yhdiste reagoi väkevien typpihapon ja rikkihapon seoksen kanssa, jolloin se nitrautuu muodostaen pääasiassa m-nitrobentsotrifluoridia. Tämä yhdiste pelkistetään vedyttämällä ja reaktiossa voi sivutuotteina muodostua myös o- ja p-isomeereja.
m-Aminobentsotrifluoridin tärkein käyttökohde on muiden yhdisteiden valmistus. Siitä valmistetaan muun muassa selektiivisinä herbisideinä käytettäviä fluometuronia ja norfluratsonia ja lääkkeinä käytettäviä flufenaamihappoa ja niflumiinihappoa.
Aiheesta muualla

ChemBlink: 3-Aminobenzotrifluoride (englanniksi)
Luettelo Britannian kuninkaallisen laivaston alusten nimistä (M–N)

Royal Navyn alusten nimet
A –
B –
C –
D –
E –
F –
G

H –
I –
J –
K –
L –
M –
N

O –
P –
Q –
R –
S –
T –
U 

V –
W –
X –
Y –
Z
lentotukialukset
saattuetukialukset
vesilentokoneidenemälaivat
maihinnousualukset
taisteluristeilijät
dreadnought taistelulaivat
pre-dreadnoughtit
panssarilaivat
mörssärialukset
korvetit ja sluupit
risteilijät
hävittäjät
polttolaivat
fregatit
tykkiprikit
tykkiveneet
miinantorjunta-alukset
monitorit
partioalukset
kuninkaalliset jahdit
linjalaivat
sukellusveneet
apualukset
tutkimusalukset
tukikohdat
sairaalat ja sairaalalaivat
lentoasemat
lentoyksiköt
yhtymät
laivueet
Englannin sota-alukset
Skotlannin sota-alukset
Tämä on luettelo Britannian kuninkaallisen laivaston alusten nimistä, jotka alkavat M:llä ja N:llä. Luettelo kattaa lähteenä esitetyn teoksen luetteloimat alukset sekä erikseen lähteistettynä tai kysymysmerkillä (?) merkitty lähteen ulkopuolelta olevat alukset.
N

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  N1  Naas  Nabob  Nadder  Nadur  Naiad  Nailsea  Nairana  Namur  Nancy  Nankin  Nantwich  Napier  Narbada  Narbrough  Narcissus  Narvik  Narwhal  Naseby  Nassau  Nasturtium  Natal  Nathaniell  Nautilus  Navarino  Navy Board  Navy Transport  Navy  Nearque  Neckar  Ned Elvin  Negresse  Negro  Nelson  Nemesis  Nene  Nepal  Nepaulin  Nepean  Nepeta  Neptune  Nerbudda  Nereide  Nereus  |  Nerissa  Nesbitt  Ness  Nessus  Nestor  Netley  Nettle  Nettlham  New Adventure  New Zealand  Newark  Newash  Newbark  Newbury  Newcastle  Newfoundland  Newhaven  Newmarket  Newport  Newquay  Newton  Neza  Niagara  Nicator  Nicholas Reede  Nicholas  Nicodemus  Niement  Nieuport  Nigella  Niger  Nigeria  Nighthawk  Nightingale  Nijaden  Nilam  Nile  Nimble  Nimrod  Niobe  Nipigon  Nisus  Nith  |  Nitrocris  Nizam  Noble  Nomad  Nonpareil  Nonsuch  Nootka  Noranda  Norfolk  Norge  Norham Castle  Norman  Norseman  Norsyd  North Bay  North Star  North  Northampton  Northella  Northern Rover  Northesk  Northolt  Northrepps  Northumberland  Northway  Norwich Castle  Norwich  Nottingham Prize  Nottingham  Nova Scotia  Nox  Nubian  Nuestra Senora del Rosario  Nugent  Nunney Castle  Nurton  Nusa  Nyaden  Nyasaland  Nymph  Nymphe  Nymphen  |
M-Nitrofenoli

| m-Nitrofenoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-nitrofenoli
CAS-numero:  554-84-7
PubChem CID:  11137
SMILES:  C1=CC(=CC(=C1)O)[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H5NO3
Moolimassa:  139,11 g/mol
Sulamispiste:  97 °C
Kiehumispiste:  194 °C (70 mmHg)
Tiheys:  1,28 g/cm3
Liukoisuus veteen:  30 g/l (40 °C)
m-Nitrofenoli eli 3-nitrofenoli (C6H5NO3) on orgaaninen yhdiste ja fenolin nitrojohdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää pH-indikaattorina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisten synteesien lähtöaineena. m-Nitrofenoli on o- ja p-nitrofenolien isomeeri.
Ominaisuudet

m-Nitrofenoli on huoneenlämpötilassa valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen, erityisesti emäksisiin liuoksiin ja kuumaan veteen paremmin kuin viileään. Enemmän m-nitrofenoli liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. m-Nitrofenoli on heikko happo ja sen pKa-arvo on 8,36. Yhdisteen fenolia suurempi happamuus johtuu voimakkaasti elektroneja puoleensa vetävän nitroryhmän aiheuttamasta induktiivisestä efektistä.
Valmistus ja käyttö

m-Nitrofenolia valmistetaan muodostamalla n-nitroaniliinista diatsoniumsuola rikkihappo- tai suolahappoliuoksessa ja hydrolysoimalla muodostuva diatsoniumsuola veden avulla m-nitrofenoliksi. Liuosta jäähdytettäessä m-nitrofenoli kiteytyy ja voidaan erottaa suodattamalla.
m-Nitrofenolia voidaan käyttää pH-indikaattorina ja sen liuos muuttaa väriään värittömästä keltaiseksi pH-alueella 6,8–8,6. Yhdistettä käytetään myös orgaanisten synteesien lähtöaineena ja siitä valmistetaan pelkistämällä vedyn avulla m-aminofenolia, metyloimalla m-nitroanisolia ja karboksyloimalla tuberkuloosilääkkeenä käytettävää 4-aminosalisyylihappoa.
Ma Long

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ma Long |  Ma Long |  Ma Long |  |
Maa:   Kiina
Miesten pöytätennis
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | kaksinpeli |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Bremen 2006 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Guangzhou 2008 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Moskova 2010 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Rotterdam 2011 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Dortmund 2012 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Tokio 2014 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Suzhou 2015 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Kuala Lumpur 2016 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Düsseldorf 2017 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Halmstad 2018 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Budapest 2019 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Budapest 2019 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Jokohama 2009 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Jokohama 2009 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Rotterdam 2011 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Pariisi 2013 | kaksinpeli |  |
Ma Long (kiin.: 马龙; pinyin: Mǎ Lóng; s. 20. elokuuta 1988 Liaoning) on kiinalainen pöytätennispelaaja, joka on voittanut urallaan neljä olympiakultaa ja 12 maailmanmestaruutta.
Ma voitti ensimmäisen olympiakultamitalinsa joukkuekilpailussa Lontoon olympialaisissa 2012. Tuolloin hänellä oli jo neljä maailmanmestaruutta joukkuekilpailusta ja yksi nelinpelistä. Ensimmäisen kaksinpelin maailmanmestaruutensa hän voitti vuonna 2015. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän voitti kultaa kaksinpelissä ja joukkuekilpailussa. Vuonna 2017 hän voitti toisen kaksinpelin maailmanmestaruutensa ja vuonna 2018 seitsemännen joukkuekilpailun ja yhteensä kymmenennen maailmanmestaruutensa. Budapestin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kolmantena pelaajana kolmannen peräkkäisen miesten kaksinpelin maailmanmestaruuden. Lisäksi hän voitti Wang Chuqinin parina kultaa miesten nelinpelissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Ma voitti toisen perättäisen kaksinpelin olympiakultansa voitettuaan loppuottelussa Fan Zhendongin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ma Long Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Trove
Lääketieteen etiikka

Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
n
k
Lääketieteen etiikka käsittelee sitä, mitkä ovat lääketieteen arvot ja periaatteet ja miten lääketieteessä voidaan tehdä eettisesti kestäviä valintoja. Lääketieteellinen etiikka voidaan katsoa osaksi bioetiikan alaa. Lääketieteen etiikka sitoo lääkäriä toimimaan ammatissaan eettisesti hyväksyttävien päämäärien puolesta. Kyseessä ei ole sama asia kuin lääkärin ammatin oikeudellinen säätely, sillä lainsäädäntö määrittelee vain eettisen minimin.
Arvot ja periaatteet

Lääketieteellisessä etiikassa voidaan katsoa olevan kuusi keskeistä käsitettä tai periaatetta:
Periaatteet voidaan muotoilla eri tavoin, joten usein myös seuraavat käsitteet tulevat esiin:
Lääketieteen etiikkaan läheisesti liittyvä ala on hoitoetiikka.
Lääketieteen etiikka Suomessa

Suomen Lääkäriliitto hyväksyi vuonna 2003 seuraavat lääkärin perusarvot:  (Arkistoitu – Internet Archive)
Elämän kunnioittaminen
Ihmisyys (inhimillisyys, ihmisarvo ja ihmisoikeudet)
Eettisyys
Korkea ammattitaito (myös ammattitaidon ylläpitäminen ja täydennyskoulutus)
Kollegiaalisuus (velvoite suhtautua kollegoihin kunnioittavasti ja antaa heille apua potilaiden hoidossa)
Kirjallisuutta

Häyry, Matti & Heta Häyry: Rakasta, kärsi ja unhoita: Moraalifilosofisia pohdintoja ihmiselämän alusta ja lopusta.  Helsinki: Kirjayhtymä, 1987.  ISBN 951-26-3126-1
Häyry, Heta & Matti Häyry (toim.): Luonnotonta lastensaantia?.  (Preesens-sarja)  Helsinki: Gaudeamus, 1989.  ISBN 951-662-483-9
Launis, Veikko (toim.): Lääkintä- ja hoitoetiikka.  Helsinki:  Painatuskeskus, 1995.  ISBN 951-37-1606-6
Palo, Jorma: Saanko elää, saanko kuolla: Hoidon rajat.  (Osa kirjasta perustuu Helsingin Sanomain kuukausiliitteessä julkaistuihin artikkeleihin)  Helsinki:  WSOY, 1992 (4. painos 1993).  ISBN 951-0-18350-4
Palo, Jorma: Sängyssä vai kylppärissä: Arjen etiikkaa.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21321-7
Ryynänen, Olli-Pekka & Myllykangas, Markku: Terveydenhuollon etiikka: Arvot monimutkaisuuden maailmassa.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-23735-3
Saxén, Heikki & Salla Saxén: Miten bioetiikka voi muuttaa suomalaista terveydenhuoltoa?.  Helsinki:  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2016.  ISBN 978-952-7072-60-8  Luettavissa verkossa.
Aiheesta muualla

Suomen Lääkäriliitto. Etiikka (Arkistoitu – Internet Archive)
niin & näin -lehden Lääketiede ja ihmisen hoitaminen -teemakokonaisuus verkossa (nro. 2/1997).
Vehmas, Simo: Kehitysvammaisuus, geenitekniikka ja vanhempien moraalinen vastuu. niin & näin 4/2000, 48–53.
Maailma, minä ja kulttuuri

| Maailma, minä ja kulttuuri |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ilkka Niiniluoto
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1990
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  336
ISBN:  951-1-11070-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailma, minä ja kulttuuri: Emergentin materialismin näkökulma on Ilkka Niiniluodon artikkelikokoelma, joka on ilmestynyt Otavan kustantamana vuonna 1990. Kirjoitukset ovat emergenttiä materialismia edustavaa kulttuurifilosofiaa.
Aiheesta muualla

Raimo Siltala: Tieteenfilosofin ristiretki kulttuurin teoriaan[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 5.8.1990.
M-Tolidiini

| m-Tolidiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-(4-amino-2-metyylifenyyli)-3-metyylianiliini
CAS-numero:  84-67-3
PubChem CID:  66537
SMILES:  CC1=C(C=CC(=C1)N)C2=C(C=C(C=C2)N)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H16N2
Moolimassa:  212,288 g/mol
Sulamispiste:  109 °C
m-Tolidiini (C14H16N2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä väriaineiden valmistukseen. m-Tolidiini on o-tolidiinin isomeeri.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa m-tolidiini on valkoista prismamaisesti kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin viileään veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Toisin kuin isomeerinsa m-tolidiini ei muodosta värillistä kompleksia raudan kanssa.
Valmistus ja käyttö

m-Tolidiinia valmistetaan lähtemällä m-nitrotolueenista, joka pelkistetään sinkin avulla emäksisissä olosuhteissa 2,2'-dimetyylihydratsobentseeniksi. Tämä reagoi hapon, esimerkiksi suola- tai rikkihapon, vaikutuksesta bentsidiinitoisiintumisella m-tolidiiniksi. Yhdiste on atsovärien valmistuksen lähtöaine.
Maailmankirjallisuuden kirjasto

| Maailmankirjallisuuden kirjasto> Eine Bibliothek der Weltliteratur.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Hermann Hesse
Kieli:  saksa
Genre:  kirjallisuusessee
Kustantaja:  Reclam
Julkaistu:  1929
Suomennos
Suomentaja:  Teppo Kulmala
Kustantaja:  Imprimatur
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  94
ISBN:  952-5229-17-3

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailmankirjallisuuden kirjasto (saks. Eine Bibliothek der Weltliteratur) on saksalaisen kirjailijan Hermann Hessen essee, jonka hän laati Arosusi-romaaninsa ilmestymisvuonna 1927. Kirjoitus on julkaistu Reclam-kustantamon kirjasena 1929, Hessen kootuissa teoksissa 1952 ja useissa muissa kokoomateoksissa sen jälkeen. Teppo Kulmalan tekemän suomennoksen on julkaissut pienkustantamo Imprimatur vuonna 2000. Suomentamista on tuettu Suomalaisen kirjallisuuden edistämisvaroista. Kulmala omistaa käännöksensä vanhojen kirjojen ystäville.
Pernon telakka

Pernon telakka nähtynä M/S Allure of the Seasin kannelta.
Pernon telakka on Pernon kaupunginosassa Turussa, Raisionlahden rannalla sijaitseva risteilyalusten rakentamiseen erikoistunut telakka. Telakan omistaa Meyer Turku.
Telakan tilat

Telakka levittäytyy 144 hehtaarin alueelle. Telakka-altaan leveys on 80 ja pituus 365 metriä. Maisemaa hallitsee kaksi lohkojen siirtoon tarkoitettua Goliath-pukkinosturia: 105 metriä korkea ja kapasiteetiltaan 600 tonnin nosturi sekä 120 metriä korkea ja 1 200 tonnin nostokyvyn omaava pukkinosturi.
Telakan tilat > Goliath-pukkinosturit

Pernon telakalla on Koneen 1970-luvulla valmistama Goliath-luokan pukkinosturi, jonka nostokyky on 600 tonnia. Nosturin korkeus on noin 105 metriä. Telakalla on myös uudempi Konecranesin Goliath-pukkinosturi, jonka nostokyky on 1 200 tonnia. Uuden nosturin pystytystyöt aloitettiin lokakuussa 2017 ja käyttöön se otettiin toukokuussa 2018. Nosturin jalka on noin 100 metrin korkuinen ja painaa 500 tonnia. Nosturin terästyöt tehtiin alihankintana Pernon telakalla. Uuden nosturin korkeus on noin 120 metriä, joten se on Turun toiseksi korkein rakennelma Pääskyvuoren linkkitornin jälkeen sekä koko Pohjoismaiden suurin pukkinosturi. Kummatkin nosturit kulkevat samoilla kiskoilla ja niitä voidaan käyttää koko matkalla. Uusi pukkinosturi maksoi noin 30 miljoonaa euroa, ja Konecranes tekee myös Turun telakan vanhan pukkinosturin modernisoinnin ja kunnossapidon, jolloin investointi nousi yli 35 miljoonaan euroon.
Uuden pukkinosturin tuoma nostokapasiteetti mahdollistaa isompien ja pidemmälle varusteltujen suurlohkojen rakentamisen ja nostamisen, jolloin telakan tuotantoteho nousee. Nosturi oli ensimmäinen vaihe Meyer Turun laajasta investointiohjelmasta.
Valmistuneet alukset

Telakalla on rakennettu yli 20 alusta vuodesta 1995 lähtien.
Vuonna 2022 telakalta laskettiin vesille M/S Icon of the Seas. Sen on tilannut yhdysvaltalainen Royal Caribbean varustamo, joka on yksi maailman suurimmista varustamoista. Kyseessä on varustamon ensimmäinen nestemäistä LNG-kaasua polttoaineenaan hyödyntävä alus. Siitä tulee valmistuttuaan maailman suurin risteilyalus. Aluksen rakentamiseen ja suunnitteluun on osallistunut yli 10 000 ihmistä Suomessa ja ulkomailla.
Aluksen sisäosia viimeisteltiin joulukuussa 2022. Alus on 365 metriä pitkä ja melkein 50 metriä leveä. Alukselle mahtuu samanaikaisesti 7600 matkustajaa. Aluksen on tarkoitus valmistua vuonna 2023 ja sen on tarkoitus lähteä purjehtimaan Miamista, Floridasta vuonna 2024.
Telakka rakentaa samankaltaisia aluksia vielä kaksi lisää. Niiden on tarkoitus valmistua vuosina 2025 ja 2026.
Telakan historia > Wärtsilä Pernon Telakka (WPT) > Telakan rakentaminen

Wärtsilän laivanrakennus kasvoi voimakkaasti 1960-luvulla. Turun keskustan liepeillä Aurajoen rannalla sijainnut Wärtsilän Turun telakka alkoi käydä ahtaaksi. Alueen ympärille levittäytynyt asutus esti laajentumisen. 1970-luvun alussa Tankmar Hornin noustessa Wärtsilä-yhtymän johtoon ajatus uudenaikaisesta "laivatehtaasta" alkoi hahmottua Götaverkenin Arendalin telakan innoittamana.
Uuden telakan paikaksi valittiin noin 10 kilometrin päässä Raision puolella sijainnut Perno. Alue liitettiin Turkuun. 8. huhtikuuta 1974 kaupunginvaltuusto hyväksyi 144 hehtaarin suuruisen maa-alueen ja 34 hehtaarin suuruisen vesialueen myynnin Wärtsilälle. 16. toukokuuta tasavallan presidentti Urho Kekkonen laukaisi työmaan ensimmäisen räjäytyspanoksen. Telakkaa rakentamassa oli parhaimmillaan yli tuhat työmiestä. Rakennusaikataulu oli tiukka; ensimmäisen kölinlaskun oli määrä tapahtua 1976 ja aluksen piti olla luovutusvalmis 1977. Haasteensa asetti myös Wärtsilän ennätyssuuri tilauskanta. Työt levyhallissa aloitettiin jo vuoden 1975 lopulla. Kovista yrityksistä huolimatta Pernon telakan ensimmäinen laiva, japanilaisen varustamon tilaama kaasutankkeri Gas Rising Sun (NB 1229) päästiin luovuttamaan vasta 1978. Täyteen tuotantokykyyn päästiin vuonna 1979, mutta laivat hinattiin varusteltaviksi vanhalle telakalle vielä vuoteen 1982 asti.