Suomen sisällissota Etelä-Pohjanmaalla
Varuskuntien valtaus

Kun kenraali Mannerheim sai 25. tammikuuta tiedon, että Karjalan tilanne oli Viipurissa sattuneen kahakan myötä kärjistynyt suojeluskuntien ja työväen järjestyskaartien väliseksi aseelliseksi yhteenotoksi, määräsi hän hyökkäyksen Pohjanmaan venäläisiin varuskuntiin. Senaatti oli aikaisemmin samana päivänä julistanut suojeluskunnat hallituksen virallisiksi joukoiksi, minkä vuoksi aseellinen yhteenotto venäläisten kanssa merkitsi myös vihollisuuksia Suomen ja Neuvosto-Venäjän välillä. Pääministeri Svinhufvud vaatikin Mannerheimia vielä luopumaan sotatoimista, mutta tämä ei enää halunnut pidätellä innokkaita suojeluskuntia, ja näin operaatio käynnistyi virallisesti maanantaina 28. tammikuuta kello 03.
Hyökkäystä suunnitellessaan Mannerheim antoi Vaasan ja Ylistaron varuskuntien valtauksen eversti Martin Wetzerille, Seinäjoen ja Lapuan eversti Paul von Gerichille, ja Ilmajoen eversti Karl Emil Bergin johtamalle Suomen Tasavallan Vartiostolle. Mannerheim johti itse operaatiota Ylihärmästä, josta hän epäonnistumisen uhatessa olisi pystynyt helposti pakenemaan. Laihian suojeluskuntalaiset lähtivät muista osastoista poiketen liikkeelle jo myöhään sunnuntai-iltana, kun Potilan kylässä sijainnut Hulmin kasarmi vallattiin. Laajin operaatio tapahtui Vaasassa, jossa valkoiseet ottivat haltuunsa kuusi eri puolilla kaupunkia sijainnutta kasarmia. Vaikka venäläiset eivät juurikaan tehneet vastarintaa sai Vaasan valtauksessa surmansa parikymmentä venäläissotilasta ja kaksi suojeluskuntalaista.
Jalasjärvelle sijoitetun Suomen Tasavallan Vartioston miehiä osallistui Ilmajoen lisäksi myös Seinäjoen ja Lapuan varuskuntien valtaukseen jääkäri Juho Heiskasen johdolla. Seinäjoen 550 ja Lapuan 350 venäläistä antautuivat taisteluitta 28. tammikuuta, ja Ilmajoen 350 venäläistä vuorokautta myöhemmin. Ylistarolla sijainneessa varuskunnassa oli 345 venäläissotilasta, jotka antautuivat myös 29. tammikuuta lyhyen yhteenoton jälkeen. Vähänkyrön ja Isonkyrön valtaus onnistui myös ilman vastarintaa.lähde? Kun Kaskisten venäläiset olivat antautuneet 30. tammikuuta, hyökkäsivät valkoiset seuraavana päivänä Kristiinankaupunkiin jääkäriluutnantti Paavo Talvelan johdolla. Paikallinen punakaarti tuli venäläisten avuksi, minkä jälkeen käydyssä parin tunnin pituisessa taistelussa kaatui kahdeksan punaista, seitsemän venäläistä ja viisi suojeluskuntalaista. Kristiinankaupungin punakaartin päällikkönä toiminut räätäli Frans Aarnio teloitettiin ja vajaat 80 vangittua punakaartilaista siirrettiin Vaasan vankileirille. Kristiinankaupungin eteläpuolella sijaitsevissa Siipyyn ja Fladan kylissä olleiden pienten kasarmien valtauksen tekivät Satakunnasta saapuneet Porin ja Merikarvian suojeluskuntalaiset. Siipyyssä oli noin 60 ja Fladassa kahdeksan venäläistä, jotka antautuivat 29. tammikuuta ilman vastarintaa. Ähtärissä paikallinen suojeluskunta karkotti 30. tammikuuta 40 linnoitustöissä ollutta venäläistä saatuaan rautateitse aseita Seinäjoelta. Samalla pitäjästä ajettiin pois myös joukko työväenyhdistysten jäseniä, vaikka he olivatkin pysytelleet kapinan ulkopuolella.
Kristiinankaupungin valtauksen jälkeen koko Pohjanmaa oli suojeluskuntien hallinnassa. Venäläisiltä he saivat myös kipeästi tarvitsemiaan aseita ja ampumatarvikkeita. Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan sotatoimet vaativat Etelä-Pohjanmaalla 12 suojeluskuntalaisen, 10 punakaartilaisen sekä viiden sivullisen hengen. Venäläisiä sai surmansa noin 45.