stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shenouda III
Elämä

Gayed suoritti historian tutkinnon Kairon yliopistossa ja työskenteli päivisin englanninopettajana ja opiskeli samaan aikaan koptilaisessa seminaarissa. Hän valmistui seminaarista 1949.
Vuonna 1954 Gayed muutti luostariin Länsi-Egyptin aavikolle ja sai nimen isä Antonyos El-Suryaani. Hän asui 1956–1962 kuusi vuotta erakkona aavikolla itse kaivertamassaan luolassa. Vuonna 1962 paavi Kyrillos III kutsui hänet pyhitettäväksi kristillisen koulutuksen piispaksi ja koptilaisen ortodoksisen seminaarin johtajaksi. Tuolloin hän sai Shenoudan nimen. Hän oli myös El-Keraza-lehden toimittajana ja kirjoittanut yli sata kirjaa eri aiheista. Paavi Kyrillos VI erotti hänet 1966 johtuen hänen ja oppilaiden kampanjoinnista antaa kansalle oikeus valita piispat ja papit.
Shenoudasta tuli patriarkka Shenouda III lähes yhdeksän kuukautta patriarkka Kyrillos VI:n kuoleman jälkeen.
Vuonna 1973 paavi Shenouda III tapasi roomalaiskatolilaisen kirkon paavin Paavali VI:n ja he antoivat yhteisen julistuksen kristologiasta. Tapaaminen kirkkojen johtajien välillä oli ensimmäinen 1500 vuoteen. Shenouda kannatti ekumeniaa ja toivoi kristittyjen kirkkojen yhdistymistä. Hänen aikanaan koptilaisesta kirkosta tuli Kirkkojen maailmanneuvoston
Vuonna 1974 Haile Selassien vallasta syössyt marxilainen juntta vangitsi ja teloitti Etiopian paavin Abune Tewophilosin. Paavi Shenouda III kieltäytyi tunnustamasta hänen seuraajaansa. Etiopian hallitus kieltäytyi tunnustamasta paavin teloitusta, jolloin koptilainen kirkko piti häntä edelleen laillisena patriarkkana. Tämän johdosta Egyptin ja Etiopian kirkon välit katkesiv.
Vuonna 1974 Etiopian keisari n Haile Selassien vallasta syössyt marxilainen sotilasjuntta vangitsi ja teloitti Etiopian paavin Abune Tewophilosin. Paavi Shenouda III kieltäytyi tunnustamasta hänen seuraajaansa kun taas Etiopian hallitus kieltäytyi tunnustamasta paavin teloitusta, jolloin koptilainen kirkko piti häntä edelleen laillisena patriarkkana. Tämän johdosta Egyptin ja Etiopian kirkon välit katkesivat.
3. syyskuuta 1981 Egyptin presidentti Anwar Sadat määräsi paavin karkotukseen Pyhän Bishoin luostariin. Tämän lisäksi kahdeksan piispaa ja 24 pappia ja lukuisia muita kopteja pidätettiin. Tapaus oli osa Egyptin hallituksen islamistien ja muiden uskonnollisten ääriryhmien kurissapitoyritystä. Sadat nosti kirkon johtoon viiden piispan neuvoston ja viittasi Shenoudaan nimellä ”entinen patriarkka”. 2. tammikuuta 1985, yli kolme vuotta Sadatin salamurhan jälkeen presidentti Hosni Mubarak päästi paavin karkotuksesta ja nimitti hänet uudelleen Aleksandrian paaviksi.
Shenouda III:n aikana kirkko on laajentunut maailmanlaajuisesti. Vuonna 1971 Pohjois-Amerikassa oli neljä kirkkoa, nyt yli sata. Vuonna 1996 Shenouda nimitti ensimmäiset kaksi piispaa Yhdysvaltoihin, toisen Los Angelesiin, toisen etelävaltioihin. Karibialla kirkko on levinnyt Yhdysvaltain Neitsytsaarille, Etelä-Amerikkaan São Pauloon ja Boliviaan. Vuonna 1999 nimitettiin ensimmäinen Melbournen, Australian ja Uuden-Seelannin piispa.
Aiheesta muualla

http://www.copticchurch.net/topics/pope/index.html#Biography (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.copticpope.org/ (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kyrillos VI | Aleksandrian paavi | Seuraaja: Tawadros II |
Sininen juna

Sininen juna voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sininen juna, Agatha Christien salapoliisiromaani vuodelta 1928
Sininen juna, vuonna 1996 valmistunut elokuva
Le Train Bleu, luksusluokan yöjuna Calais’sta Ranskan Rivieralle vuosina 1886–2003
Blue Train, Etelä-Afrikassa Pretorian ja Kapkaupungin välillä liikennöivä luksusjuna
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sininen juna”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Seututie 140

| Seututie 140 |
| --- | --- |
 Seututietä Hakunilassa
Alkupiste:  Vaarala, Vantaa
Päätepiste:  Heinola
Katso myös:  Seututie 140 Commonsissa
Seututie kulkee Heinolan keskustan läpi.
Seututie 140 on Vantaalta Lahden kautta Heinolaan kulkeva seututie. Vantaan ja Lahden välillä tie on entistä valtatietä 4 sekä Lahden ja Heinolan välillä entistä valtatietä 5.
Tielinja alkaa Kehä III:lta noin 250 metriä Lahdenväylän liittymän itäpuolelta. Liittymä sijaitsee Vaaralassa Hakunilan eteläpuolella. Vantaan, Keravan ja Järvenpään alueella väylän nimenä on Lahdentie, ja osuudesta puhutaan myös Vanhana Lahdentienä. Tie on viitoitettu Helsingin Toukolasta lähtien ”ohjaus tielle” -opastein Viikin, Pihlajamäen ja Tattarisuon kautta varsinaiseen alkamiskohtaan. Tie on nykyisen nelostien rinnakkaistie.
Seututie 140 päättyy Heinolan Koskenmyllyssä noin 100 metriä viitostien liittymän luoteispuolella. Yhtenäinen tielinja jatkuu Hartolan Vehkalahden kautta Joutsan Haminanmäkeen.
Väylän pikavuoropysäkit ovat Lahden Kivistönmäki ja Holma sekä Heinolan Jyränkö ja Veljeskylä.
Sairaiden voitelu

Äärimmäinen voitelu, Roger van der Weyden vuodelta 1445.
Sairaiden voitelu (myös sairaanvoitelu) on katolisen, ortodoksisen ja eräiden protestanttisten kirkkojen sakramentti. Katolisen kirkon käyttämästä nimestä viimeinen voitelu, jota oli käytetty keskiajalta asti, luovuttiin Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa.
Sairaiden voitelun latinankielinen nimi Unctio in Extremis, "äärimmäinen voitelu".  Ortodoksisessa perinteessä käytetään termiä 
euchelaion (kreikaksi το Ἂγιον ευχέλαιον "pyhä armo öljy") tai elaion hagion (ἒλαιον ἂγιον "pyhä öljy").
Sakramentin tarkoitus on antaa synnit anteeksi ja tuoda henkistä tukea sairaalle. Sairas voidellaan oliiviöljyllä tai sen puuttuessa muilla kasviöljyillä.
Sairaanvoitelu perustuu Jaakobin kirjeen luvussa 5. (jakeet 14-15) annettuun kehotukseen:
Sairaanvoitelu ortodoksisessa kirkossa

Ortodoksisessa kirkossa sairaanvoitelun eli rukousöljypalveluksen osat ovat rukous, epistola, evankeliumi, voitelurukous, jotka toistetaan seitsemän kertaa peräkkäin. Lopuksi pappi voitelee mysteerioon osallistuvan pyhitetyllä öljyllä. Toimitus on jumalanpalveluksena pitkä, noin kaksi tuntia ja osittain tämän vuoksi niitä toimitetaan nykyisin kohtalaisen harvoin yhden henkilön puolesta.
Seurakunnissa toimitetaan erityisesti paastojen aikaan yleisiä sairaanvoiteluita, joihin voi osallistua kuka tahansa ortodoksisen kirkon jäsen, joka kokee sitä tarvitsevansa.
Sairaanvoitelun ei ole ortodoksisessa kirkossa koskaan katsottu olevan "viimeinen voitelu", vaan seurakunnan jäsen saa osallistua toimitukseen niin usein kun katsoo sitä tarvitsevansa. Koko nimityksen sairaanvoitelu katsotaan olevan Suomessa läntistä lainaa.
Sairaanvoitelu katolisessa kirkossa

Katolisessa kirkossa öljy (oleum infirmorum) on yleensä erikseen siunattu. Öljyä sivellään henkilön otsaan, kämmeniin ja joskus muihinkin osiin kuten miehillä lanteille. Latinaksi synnit annetaan anteeksi lauseella "Per istam sanctam unctionem, indulgeat tibi Dominus quidquid deliquisti, Amen".
Voitelun voi saada useasti. Esimerkiksi paavi Johannes Paavali II sai voitelun ensimmäisen kerran murhayrityksen jälkeen, toisen kerran kuolinvuoteellaan vuonna 2005. Aikaisemmin sakramentti pyrittiin varaamaan vain kuoleville.
Sairaanvoitelu (öljyllä voiteleminen) luterilaisessa kirkossa

Suomen evankelis-luteilaisen kirkon Kirkollisten toimitusten kirjassa on rukoushetki "Sairaan luona", ja siihen voi liittyä öljyllä voiteleminen. Sen mukaan sairas voidaan siunata joko kättenpäällepanemisella tai öljyllä voitelemisella. Toimituksen voi johtaa pappi, muu seurakunnan työntekijä tai seurakuntalainen. Voiteleminen tulee kyseeseen erityisesti niissä tilanteissa, joissa sairas seurakunnan jäsen ei enää kykene vastaanottamaan Pyhää ehtoollista.
Toimitus voidaan omaisten pyynnöstä tehdä silloinkin, kun kuoleva on tajuton. Jopa tiedottomalta näyttävä voi tuntea ja tunnistaa pyhän ristinmerkin otsallaan, ja vaikkei tunnistaisi, tärkeintä on rukous hänen puolestaan.
Voiteluun käytetään ruokaöljyä, esimerkiksi oliiviöljyä. Voideltaessa luetaan Jaak. 5:14–15 ja sairaan otsaan tehdään ristinmerkki. Toimituksen suorittaja lausuu: ”Tähän Raamatun sanaan luottaen voitelen sinut, N.N., Isän ja (+) Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Jää Jumalan haltuun. Aamen.” Voitelemista seuraa esirukous sairaan puolesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sairaanvoitelu eli rukousöljypalvelus / Ortodoksi.net
Kirjallisuus

Stina Fallberg Sundmark, Sjukbesök och dödsberedelse. Sockenbudet i svensk medeltida och reformatorisk tradition. (Bibliotheca Theologiæ Practicæ 84.) Skellefteå: Artos 2008.
Sella-luokka

| Sella-luokka |
| --- | --- |
 Ruotsin merivoimien HMS Psilander

Tekniset tiedot
Uppouma:  985 t (standardi) 1 503 t (kuormattu)
Pituus:  84,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,6 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  36 000 hv
Nopeus:  35 solmua (63 km/h)
Miehistöä:  253
Aseistus
Meritorjunta:  4 × OTO 120 mm/L45 M/1926 -tykkiä kaksiputkisina asennuksina 4  × 533 mm torpedoputkea 32 × miinaa
Ilmatorjunta:  2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä
Sella-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän napolilaisen Pattisonin telakan valmistaman hävittäjän muodostama alusluokka. Ne perustuivat Palestro-luokkaan, jota suurennettiin ja aseistus muutettiin raskaammaksi ottamalla käyttöön 4,7" tykit ja 21 tuuman torpedoputket. Aluksista kaksi myytiin Ruotsin merivoimille, jossa ne muodostivat Psilander-luokan.
Suunnittelu

Aluksen raskaampi aseistus ja suurempi koko edellyttivät suurempaa konetehoa. Kolmen solmun nopeuden nosto pakotti kasvattamaan konetehoa lähes 60 prosenttia. Kukin kolmesta Thornycroft-kattilasta ja molemmat Belluzzo Crispin valmistamasta Parsons-turbiinimoottorista oli asennettu omaan tilaansa. Alkuperäisessä suunnitelmassa tykeistä ainoastaan yksi sijoitettiin etukannelle, mutta se korvattiin 1929 kaksiputkisella asennuksella.
Alukset

Alukset osoittautuivat palveluksessa epäonnistuneiksi heikon koneensa vuoksi. Regia Marinan käytännön mukaisesti koeajot suoritettiin keveällä varustuksella eikä sota-ajan vaatimusten mukaisina ja vuonna 1940 alusten nopeudeksi todettiin olevan 33 solmua.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Francesco Crispi | Pattisonin telakka, Napoli | 21. helmikuuta 1923 | 12. syyskuuta 1925 | 29. huhtikuuta 1927 | Saksalaisten valtaama 1943 nimetty TA15:ksi uponnut liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä 8. maaliskuuta 1944 |
| RN Quintino Sella | Pattison | 12. lokakuuta 1922 | 25. huhtikuuta 1925 | 25. maaliskuuta 1926 | Saksan laivaston E-veneiden upottama 11. syyskuuta 1943 |
| RN Bettino Ricasoli | Pattison | 11. tammikuuta 1923 | 29. tammikuuta 1926 | 11. joulukuuta 1926 | myyty Ruotsille maaliskuussa 1940 HMS Puke |
| RN Giovanni Nicotera | Pattison | 6. toukokuuta 1925 | 24. kesäkuuta 1926 | 8. tammikuuta 1927 | myyty Ruotsille tammikuussa 1940 HMS Psilander |
Aiheesta muualla

- Tragedy destroyer Quintino Sella 11 września 1943 r (puolaksi)
Regia Marinan alusluokat toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Lentotukialukset:  Aquila • Sparviero¹
Taistelulaivat:  Conte di Cavour • Andrea Doria • Littorio
Raskaat risteilijät:  Trento • Zara
Kevyet risteilijät:  Giussano • Cadorna • Montecuccoli • Duca d’Aosta • Duca degli Abruzzi • Ciano-luokka¹ • Capitani Romani • Etna¹
Hävittäjät:  Mirabello • Leone • Sella • Sauro • Turbine • Navigatori • Freccia • Folgore • Maestrale • Oriani • Soldati • Comandanti Medaglie d’Oro¹
Torpedoveneet:  Palestro • Generali • Curtatone • Spica • Orsa • Ciclone • Ariete
Korvetit:  Gabbiano
Sukellusveneet:  Marcello • Marconi • Balilla • Mameli • Pisani • Ettore Fieramosca² • Bandiera • Squalo • Bragadin • Argonauta • Settembrini • Sirena • Archimede • Glauco • Pietro Micca² • Calvi • Perla • Adua • Foca • Argo • Brin • Liuzzi • Cagni • Acciaio • Flutto • R • CA • CB • CM • CC
Muut:  San Giorgio • Taranto² • Ramb I² • Ramb II² • Ramb III² • Aquileia² • Eritrea² • MAS
Sella/Psilander-luokan hävittäjät
| --- | --- |
Regia Marina:  RN Francesco Crispi - RN Quintino Sella - RN Bettino Ricasoli - RN Giovanni Nicotera
Ruotsin merivoimat Psilander-luokka:  HMS Psilander - HMS Puke
| --- | --- |
Edeltäjä: Curtatone-luokka – Seuraaja: Sauro-luokka: Edeltäjä: Göteborg-luokka – Seuraaja: Romulus-luokka
Savijärvi (Pukkila)

| Savijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pukkila
Koordinaatit:  60°40′27″N, 25°28′51″E
Järvinumero:  18.072.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  74,2 m 
Rantaviiva:  0,9 km 
Pinta-ala:  0,03 km² 
 fiSavijärvi 
Savijärvi on järvi Pukkilan luoteisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria.
Maantiede

Savijärven pituus on 400 metriä ja leveys 60–80 metriä. Sen eteläpuolella levittäytyy pitkä ja kapea Savijärvensuo. Järven tuntumassa ei ole asutusta. Saaria ei ole. Savijärvestä lähtee laskuoja pohjoiseen, missä oja kääntyy itään kohti Porvoonjokea.
Savijärvi on luokiteltu erämaajärveksi, jotka ovat pääsääntöisesti hyväkuntoisia.
Savijärvi on kolmanneksi laajin Pukkilan neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Savijärvi (18.072.1.002) kuuluu Virenojan-Kolisevanojan valuma-alueeseen (18.072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Porvoonjoen vesistössä (18). Toinen jakovaihe on Savijoen valuma-alue (18.07). Virenojan-Kolisevanojan valuma-alueeseen kuuluu Savijärven ohella Iilijärvi; se sijaitsee puolisen kilometriä Savijärveltä kaakkoon.
Silhouette International Schmied

| Silhouette International Schmied AG |
| --- | --- |

Perustettu:  1964
Perustaja:  Anneliese ja Arnold Schmied
Kotipaikka:  Linz, Itävalta
Henkilöstö:  1380
Kotisivu:  silhouette-group.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yhtiön pääkonttori Linzissä.
Silhouette International Schmied AG on silmälaseja valmistama yhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Linzissä, Itävallassa.
Tuotteet

Silhouette International Schmied AG valmistaa hengettömiä silmälaseja, kokoreunaisia ​​silmälaseja ja aurinkolaseja sekä linssejä. Silhouette International Schmied AG valmistaa tällä hetkellä silmälaseja kolmella tuotemerkillä: Silhouette, NEUBAU EYEWEAR (nykyään itsenäinen yhtiö)[lähde? ] ja evil eye.
Vuonna 1999 julkaistiin Silhouette Titan Minimal Art -lasit, joiden innovatiivinen kevyt ja hengetön rakenne on kerännyt mainetta. Vuodesta 2000 lähtien Titan Minimal Art -lasit on sertifioitu ainoina[lähde? ] laseina maailmassa avaruusmatkoille, ja niitä on käytetty yli 35 avaruustehtävässä tähän mennessä.
Aiheesta muualla

Verkkosivusto
Titan Minimal Art
Savijärvi (Lieksa)

| Savijärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Lieksa
Koordinaatit:  63°37′32″N, 29°50′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järveen tulevat joet:  Riihijoki
Laskujoki:  Savijoki
Järvinumero:  04.435.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  151,2 m 
Rantaviiva:  16,2 km 
Pinta-ala:  2,01 km² 
Tilavuus:  0,00762 km³ 
Keskisyvyys:  3,9 m 
Suurin syvyys:  18,5 m 
Saaria:  Pitkäsaari
 fiSavijärvi 
Savijärvi on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 113 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Savijärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,8 kilometriä. Järven eteläosa on melko kapea. Länsirannan Riihiniemeltä pohjoiseen järvi levenee ja suuntaa kohti luodetta, jossa se päättyy kapeaan Tolkeenlahteen. Järven koillisen osan muodostaa Hiekkalahti. Aivan Riihiniemen luoteispuolella sijaitsee Sulkulahti. Järven eteläosan lahtia ovat Riihilahti, Varttiisenlahti, Talaslahti, Tammalahti ja Kylylahti. Noin viisitoista hehtaaria Savijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvät alueet eivät muodosta yhtenäistä vyöhykettä, ainoat yli viisitoista metriä syvät alueet sijaitsevat järven eteläosassa.
Savijärven luoteisosaa jakaa noin seitsenhehtaarinen Pitkäsaari. Saaren pituus kaakosta luoteeseen on noin kilometrin ja suurin leveys noin sata metriä. Savijärven lounaisrannalla kohoaa Losovaara ja itärannalla Pilpasenvaara. Kummankin korkeustaso on yli 220 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisella ja luoteisella rannalla on suomaata. Savijärveen laskee Riihijoki lännestä ja useita nimettömiä tulouomia ympäröiviltä soilta. Savijärvi laskee järven kaakkoiskulmalta alkavaa Savijokea itään.
Savijärven vesitilavuus on 7 618 000 kuutiometriä.
Savijärvi (04.435.1.002) kuuluu Savijoen valuma-alueeseen (04.435), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijärven alue (04.43) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Savijoen alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajimmat ovat Savijärvi, Pieni Savijärvi ja Särkilampi.
Lieksan Savijärvi ja Juuan Savijärvi ovat Suomen laajimmat Savijärvet. Suomessa on yhdeksäntoista vähintään hehtaarin laajuista Savijärveä.
Endaumentti
Endaumenttitoimituksen historia > Kirtlandin vuoden 1836 endaumentti

Endaumenttitoimituksen vanhin osa ovat pesu ja voitelu, jotka nykyään tunnetaan nimellä valmistavat toimitukset.[lähde? ] Niitä harjoitettiin Kirtlandissä jo vuonna 1836, siis ennen endaumenttiseremonian kehittämistä. Kirtlandissä miehet peseytyvät kotonaan vedellä ja alkoholilla, minkä jälkeen he kokoontuivat profeetta Joseph Smithin luo hänen siunattavakseen ja voideltavakseen. Kokous aloitettiin rukoilemalla Jumalaa kohotetuin käsin ja pyytämällä häneltä "voimaa korkeudesta". Myös Joseph Smith itse sekä hänen veljensä Hyrum siunattiin ja voideltiin. Useat siunatuista kertoivat saaneensa ilmestyksiä ja erityisiä Pyhän Hengen armolahjoja, kuten profetoimisen, kielillä puhumisen ja kielten selittämisen lahjan. Seremonia päättyi 30. maaliskuuta vietettyyn sakramenttiin, jota edelsi keskinäinen jalkojen pesu.
Smithin tarkoituksena oli tehdä pesusta ja voitelusta vuotuinen tapahtuma, ja niitä vietettiinkin uudelleen seuraavana vuonna. Sen jälkeen vastustajien toiminnan kiihtyminen teki seremonian viettämisen mahdottomaksi. Smithin endaumenttiteologian kehittyminen 1840-luvun alussa teki seremonia tarpeettomaksi. Siitä kehittyi endaumenttiseremonian "valmistava toimitus".
Endaumentin yhteydet vapaamuurariuden toimituksiin

MAP-kirkkoa kritisoivat tahot viittaavat usein siihen, että endaumentseremonialla on selkeitä yhteyksiä vapaamuurareiden loošeissaan suorittamiin rituaaleihin. Yhteyksiä onkin vaikea kiistää. Useat käsimerkit ja eleet ovat samankaltaisia vapaamuurareiden rituaalien kanssa, samoin ajatus siitä, että kyse on salaisista merkeistä, joiden avulla toinen voidaan tunnistaa. Vuonna 1990 poistetut rangaistuseleet ovat lähestulkoon identtiset loošeissa käytettävien eleiden kanssa, samoin esiripulla käytetty "veljeyden viisi kohtaa". Smith itse oli otettu vapaamuurariloošin jäseneksi vain muutama viikko ennen endaumenttiseremonia käyttöönottoa, ja useat alkuvaiheessa endaumenttinsa vastaanottaneet olivat hekin korkean asteen saavuttaneita vapaamuurareita. Toisaalta on huomattava, ettei yksikään heistä syyttänyt Smithiä vapaamuurariuden salojen kavaltamisesta. Vapaamuurariuden seremoniat eivät liioin muodosta sellaista pelastushistoriallista kokonaisuutta kuin endaumenttiseremonia.
MAP-kirkko ei ole koskaan ottanut virallista kantaa kirkon endaumenttiseremonian ja vapaamuurariuden yhteyksiin. Se ei liioin ole suostunut kommentoimaan endaumenttiseremonian yksityiskohtia ylipäänsä julkisuudessa. Osa kirkon edustajista on kuitenkin nostanut esiin ajatuksen, jonka mukaan nykyinen vapaamuurarius on itse asiassa harhaan mennyt muistuma alkuperäisistä pyhistä toimituksista, jotka toimitettiin aikoinaan Jerusalemin temppelissä.
Vaikka Smith itse ei koskaan kommentoinut endaumentin ja vapaamuurariuden yhtäläisyyksiä, on ilmeistä, että hän itse ajatteli tämän suuntaisesti. Vapaamuurariushan katsoi olevansa muinaisten, Jerusalemin temppelissä toimitettujen salaisten seremonioiden vaalija ja eteenpäin viejä, ja monet ottivat tämän väitteen 1800-luvulla vielä vakavasti. Vapaamuurareiden toimituksiin tutustunut Smith lienee pitänyt niitä alkuperäisten temppelin salamenojen turmeltuneina versioina, jotka eivät välittäneet niitä hengellisiä totuuksia, joita seremonioiden olisi ollut tarkoitus välittää. Samoin kuin Smith katsoi ennallistavansa Jumalan avulla alkuperäisen kristinuskon, hän lienee myös halunnut ennallistaa alkuperäiset vapaamuurariuden rituaalit ja antaa niille sen hengellisen sisällön, joita seremonioilla alun alkaen oli ollut.
Aiheesta muualla

Englanninkieliset, kirkon jäsenen ylläpitämät sivut, joilla paljon tietoa temppeleistä ja myös kirjallisuusvihjeitä
Jeff Lindsayn sivuston artikkeli temppeliseremonioiden ja vapaamuurareiden seremonioiden yhteyksistä, kritiikitön kirkon opin puolustus
Sami Tchak

Sami Tchak vuonna 2011.
Sadamba Tcha-Koura (s. 1960 Bowounda, Togo), kirjailijanimeltään Sami Tchak on togolainen kirjailija.
Elämäkerta

Suoritettuaan filosofian tutkinnon Lomén yliopistossa vuonna 1983 Sami Tchak toimi opettajana lukiossa kolmen vuoden ajan. Hän meni vuonna 1986 Ranskaan suorittamaan sosiologian opintoja ja hänelle myönnettiin filosofian tohtorin tutkinto Sorbonnen yliopistosta vuonna 1993. Hänen tutki Kuuban prostituutiota, joka vei hänet saarelle seitsemän kuukauden ajaksi vuonna 1996, jonka jälkeen julkaistiin essee Prostitution à Cuba. Communisme, ruses and débrouilles, jossa on kuubalaisen kirjailija Eduardo Manetin esipuhe. Meksikon ja Kolumbian kulttuurien löytäminen vaikutti merkittävästi hänen kirjallisiin valintoihinsa. Nämä paikat ja niiden suuret kirjailijat tarjosivat hänelle uusia näkökulmia kirjoittamiseen.
Gallimardin vuonna 2003 julkaiseman romaanin Herminan jälkeen kaikki Sami Tchakin kirjat ovat tapahtuneet kuvitteellisessa latinalaisamerikkalaisessa ympäristössä, joka muistuttaa paljon Afrikkaa. Aikakausi- ja  sanomalehdissä julkaistujen kertomusten ja artikkeleiden lisäksi hän on julkaissut kuusi romaania ja neljä esseetä. Vuonna 2004 Sami Tchak voitti palkinnon elämäntyöstään.
Hänen romaanejaan on käännetty espanjaksi, saksaksi ja italiaksi.
Tuotanto > Romaanit

Femme infidèle, Lomé, Nouvelles Editions Africaines, 1988.
Place des Fêtes, Pariisi, Gallimard, 2001.
Hermina, Pariisi, Gallimard, 2003.
La fête des masques, Pariisi, Gallimard, 2004.
Le paradis des chiots, Pariisi, Mercure de France, 2006.
Filles de Mexico, Pariisi, Mercure de France, 2008.
Tuotanto > Esseet

Africana. Raccontare il continente al di là degli stereotipi, Chiara Piaggio, Feltrinelli 2021.
"La sexualité féminine en Afrique", Pariisi, L'Harmattan, 1999.
"La prostitution à Cuba", Pariisi, L'Harmattan, 1999.
"L'Afrique à l'épreuve du sida", Pariisi, L'Harmattan, 2000.
"Formation d'une elite paysanne au Burkina Faso", Pariisi, L'Harmattan, 1995.
Aiheesta muualla

Sami Tchak: At the Borders of My Skin Francophone Afropean Literatures.  2014. Oxford University Press. Viitattu 23.3.2019. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sami Tchak
Käännös suomeksi