stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Slovakian historia
Slovakia osana Unkaria > Uudistusten aika

Habsburgien monarkia pyrki uudistamaan monimuotoista valtakuntaansa koko 1700-luvun. Maria Teresian ja Joosef II:n toimet johtivat Unkarin parlamentin ja säätyvallan heikkenemiseen. Sen tilalle alkoi muodostua valtiojohteinen byrokratia. Samanaikaisesti Slovakian asema Unkarin taloudellisena ja poliittisena keskuksena heikentyi, kun turkkilaisten miehittämät alueet Etelä-Unkarissa vallattiin takaisin. Vapautuneille maille suuntautui huomattavaa muuttoliikettä, mikä johti myös slovakialaisten kylien syntymiseen muun muassa nykypäivän Serbiassa. Kylät, kuten Báčsky Petrovec ja Kovačica, ovat säilyttäneet slovakialaiset yhteisönsä aina nykypäivään saakka. Unkarin pääkaupunki siirrettiin Bratislavasta takaisin Budaan vuonna 1784.
Napoleonin sotien jälkeen, nyt Itävallan keisarikuntana tunnnettu valtakunta alkoi teollistua. Slovakiassa kaivosteollisuus säilyi selvästi merkittävimpänä teollisuudenalana, mutta Pohjois- ja Länsi-Slovakiaan alkoi syntyä myös tekstiiliteollisuutta. Maataloudessa yhä laajasti käytössä ollut maarojuusjärjestelmä johti suuriin levottomuuksiin, joista merkittävin oli vuonna 1831 puhjennut Itä-Slovakian talonpoikaiskapina.
Slovakia osana Unkaria > Kansalliskysymys

1800-luvun kansallisuusaate tuli yhä tärkeämmäksi ilmiöksi. Näin tapahtui myös Unkarin slovakialaisilla alueilla. Slovakkien yhteinäisen toiminnan alkamista haittasi aluksi moni tekijä. Heidän asuttamallansa alueella ei ollut yhteinäistä hallinnollintoa, eikä slovakeilla 1700-luvun lopussa ollut jaettua historiakäsitystä. Tämä johtui pitkälti siitä, että heidän käyttämänsä kieli riippui puhujansa uskonnollisesta taustasta. Kaksi tärkeintä kielellistä leiriä olivat luterilaiset, joidenka slovakki sai paljon vaikutteita tšekistä, sekä katoliset, joidenka keskuudessa käytettiin yleisesti niin kutsuttua jesuiittaslovakkia.
Ensimmäisen järjestelmällisen kielioppiuudistuksen teki valistuksen aatteista vaikutteita saanut katolinen pappi Anton Bernolák 1700-luvun lopulla. Bernolákin kieli ei kuitenkaan vielä saavuttanut yleistä suosiota. Vasta Ľudovít Štúrin 1830- ja 1840-luvulla johtama liike kodifioi slovakin kirjakielen onnistuneesti. Tämä tapahtui samaan aikaan kiihtuvän magyarisaation kanssa. Kun slovakin kielen käyttöä vaikeutettiin, herätti se vastareaktiona slovakkien omaa kansallistunnetta. Näin uskonnolliset ja säätyeroavaisuudet alkoivat hiljalleen menettää merkitystään. Samaan aikaan suosiota saavutti myös slaavilaisuuden aate, jota edisti erityisesti Ján Kollár.
Maailmansodat

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävaltaan kuuluneista Böömin kruunun maista sekä Unkarin slovakialaisesta alueesta, Ruteniasta ja muistakin Unkarin alueista muodostettiin uusi Tšekkoslovakian valtio. Sen ensimmäiseksi presidentiksi tuli Tomáš Masaryk ja pääkaupungiksi Praha. Valtioon jäi erittäin suuri saksalaisvähemmistö.
Vuonna 1939 Slovakiasta tuli nimellisesti itsenäinen valtio, joka oli tiukasti natsi-Saksan alaisuudessa johtajanaan pappi Jozef Tiso. Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 Tšekkoslovakia palautettiin yhtenäiseksi valtioksi. Sen hallitus istui ensin Košicessa ja myöhemmin Prahassa. Hallituksen muodosti koalitio, jonka ytimessä olivat kolme sosialistipuoluetta – slovakkien populistipuolue oli kielletty, koska se oli tehnyt yhteistyötä natsien kanssa. Pikkupuolueet Määrin katolinen kansanpuolue ja Slovakian demokraattinen puolue hyväksyttiin koalitioon. Natseja auttaneiden omaisuus takavarikoitiin ja teollisuus kansallistettiin.
Kommunistivalta

Toisen maailmansodan jälkeen kommunistien asema oli niin vahva, että heidän onnistui Neuvostoliiton tuella kaapata valta 1948. Tšekkoslovakiasta tuli käytännössä Neuvostoliiton satelliittivaltio. Kylmän sodan aikana Tšekkoslovakia olikin Varsovan liiton jäsen Neuvostoliiton vaikutusvallan alaisena. Tšekkoslovakian kommunistinen puolue käynnisti 1967–1968 poliittisen uudistusprosessin (Prahan kevät), jonka Neuvostoliitto rusensi elokuussa 1968 niin kutsutun Brežnevin opin mukaisesti miehittämällä valtion.
Vuonna 1969 Tšekkoslovakia jaettiin kahteen osavaltioon, Tšekkiin ja Slovakiaan. Valtio siirtyi demokratiaan marraskuun 1989 lähes verettömällä ”samettivallankumouksella”. Patoutuneet kansallisuuskiistat halvaannuttivat demokratian oloissa liittovaltion toimintaa niin, että se lakkautettiin parlamentaarisella päätöksellä 1. tammikuuta 1993 alkaen samettierossa, jolloin molemmat osavaltiot muuttuivat itsenäisiksi valtioiksi.
Vaneria / Valas

| ”Vaneria / Valas” DisCo>  / Circle |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : SoundDoctor Studios, Pori, 1997 (DisCo.) / 1992 (Circle)
 Julkaistu: joulukuu 1997
 Formaatti: 7"
 Tyylilaji: punk rock / progressiivinen rock
 Levy-yhtiö: Zerga Records
Muut kannet

Circlen muut singlet
| ”Kitin” 1996 | ”Vaneria / Valas” 1997 | ”Riemukaari” 2002 |
Disco Ensemblen muut julkaisut
|   | ”Vaneria / Valas” 1997 | ”Memory Three Sec.” 2000 |
Vaneria / Valas on vuonna 1997 ilmestynyt DisCo.n ja Circlen split-single. DisCo.n esittämä Vaneria on versio Circlen kappaleesta Valerian, joka löytyy albumilta Zopalki (1996). Kyseessä on myöhemmin Disco Ensemble -nimellä tunnetun yhtyeen ensimmäinen julkaistu levytys. Circlen Valas on äänitetty jo vuonna 1992.
Muusikot

Tuomo Longi – laulu
Jussi Ylikoski – kitara
Pekka Antti-Poika – basso
Mikko Hakila – rummut
Jussi Lehtisalo – kitara, laulu
Maukka Päivistö – basso
Juha Ahtiainen – rummut
Kappaleet

DisCo.: Vaneria – 1.14
Circle: Valas – 3.42
Kaj Arnö

|  |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kaj Sigurd Ademar Arnö (s. 29. kesäkuuta, 1963, Helsinki) on suomenruotsalainen ohjelmistoalan yrittäjä ja kolumnisti. Hän on vuodesta 2006 asunut Saksassa ja on vuodesta 2016 Suomen lisäksi Saksan kansalainen. Hän oli johtotehtävissä Vice President roolissa MySQL AB:ssa, Sun Microsystemsissa ja Oraclessa. Hän on toiminut MariaDB Foundationin toimitusjohtajana vuodesta 2019.
Ura

Arnö on ylioppilas Nya svenska samskolanista (Lönkan). Hän opiskeli teknillistä fysikkaa Teknisessä korkeakoulussa ja on myös suorittanut MBA:n Hankenilla. Hän oli opiskelijana aktiivinen Teknologföreningenissä.
Vuonna 1987 Arnö perusti yhdessä opiskelijakavereiden Mårten Mickoksen ja Björn Heirin kanssa ohjelmistoyrityksen Polycon Ab:n, jonka toimitusjohtaja Arnö oli  vuoteen 2001.
Vuonna 2001, Arnö loi koulutusohjelman opiskelijakaverin Michael Wideniuksen luomalle MySQL-tietokannalle. Vuodesta 2001 Arnö toimi useassa johtotehtävässä MySQL AB:ssä jonka Sun Microsystems osti vuonna 2008, ja jonka puolestaan Oracle Corporation osti vuonna 2009. Arnö irtisanoutui Oraclesta vuonna 2010.
Vuonna 2010 Arnö perusti MariaDB Corporation Ab:n (alun perin nimellä SkySQL) yhdessä muun muassa Michael "Monty" Wideniuksen, Ralf Wahlstenin ja Patrik Backmanin kanssa. Vuodesta 2019 Arnö on toiminut  MariaDB Foundationin toimitusjohtajana.
Arnö oli kolumnisti Affärsmagasinet Forum-lehdessä 2008-2021, Svenska Ylessä 2015-2021 ja Åbo Underrättelser sanomalehdessä vuodesta 2020. Arnö esiintyi Vegas sommarpratissa vuonna 2020.
Arnö perusti vuonna 2018 yhdistyksen Projekt Fredrika jonka tavoitteena on parantaa Wikipedian kattavuutta koskien Suomen ruotsalaisuutta, ruotsiksi, suomeksi ja muilla kielillä. Lisäksi Arnö on ollut Wikimedia Suomen hallituksen jäsen vuodesta 2021.
Aiheesta muualla

Kaj Arnön kolumnit (Arkistoitu – Internet Archive), Åbo Underrättelser
Kaj Arnön kolumnit, Svenska Yle
Kaj Arnön kolumnit, Affärsmagasinet Forum
Kaj Arnön kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 2 
Muut:  Hufvudstadsbladet
Kirjallisuusvuosi 1888

Kirjallisuusvuosi 1888 käsittelee vuoden 1888 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Kirjailija Louisa May Alcott sai vakavan sairauskohtauksen isänsä hautajaisissa Massachusettsissa ja menehtyi samana päivänä.
Kalevalan ensimmäinen englanninnos julkaistiin. Kääntäjänä John Martin Crawford.
Kuubalainen José Martí oli silminnäkijänä New Yorkissa maaliskuisen suuren lumimyrskyn aikana ja kirjoitti siitä kuvauksen Nueva York bajo la nieve.
Filosofi Friedrich Nietzsche eli viimeistä vuottaan työkuntoisena ja julkaisi teokset Epäjumalten hämärä, Ecce homo : Wie man wird, was man ist, Nietzsche contra Wagner ja Der Fall Wagner.
Julkaisuja

Edward Bellamy – Vuonna 2000
H. P. Blavatsky – Salainen oppi
Minna Canth – Kovan onnen lapsia
Henrik Ibsen – Merenneito
Juhana Kokko – Räisäs-poika
Robert Louis Stevenson – Veljekset
Jules Verne – Kahden vuoden loma-aika
Oscar Wilde – Onnellinen prinssi
LinkedIn

| LinkedIn |
| --- | --- |

Perustettu:  2002
Toimitusjohtaja:  Jeff Weiner
Puheenjohtaja:  Reid Hoffman
Toimiala:  Internet
Liikevaihto:   USD 2,99 mrd. (2015)
Tilikauden tulos:   USD –166 milj. (2015)
Omistaja:  Microsoft
Kotisivu:  www.linkedin.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
LinkedIn on Microsoftin omistama verkkoyhteisöpalvelu ja verkostoitumisväline. Käyttäjät voivat ladata palveluun ansioluettelonsa, harrastuksensa ja kiinnostuksen kohteensa sekä saada suosituksia entisiltä esimiehiltä ja työkavereilta sekä suositella muita. LinkedIn ei varsinaisesti ole työnhakusivusto, vaan sitä voidaan pitää keinona laajentaa omaa verkostoa ja saada sitä kautta mahdollisia työtarjouksia sekä löytää hakemiaan työntekijöitä.
Historia

Palvelun perustivat Reid Hoffman, Allen Blue, Konstantin Guericke, Eric Ly ja Jean-Luc Vaillant vuonna 2002. LinkedIn-sivuston lanseeraus tapahtui virallisesti 5. toukokuuta 2003.
LinkedIn-palvelua ylläpitävä yritys (LinkedIn Corporation) listautui toukokuussa 2011 ensimmäisenä merkittävänä Internetin sosiaalisena verkostopalveluyrityksenä New Yorkin pörssiin. Osakkeet tarjottiin myyntiin 45 dollarin hintaan, ja ensimmäisenä kaupankäyntipäivänä ne nousivat korkeimmillaan 108 dollariin. Sadan dollarin hinnalla LinkedIn Corporationin arvoksi muodostuisi noin 10 miljardia dollaria. Vuonna 2010 yhtiön liikevaihto oli 243 miljoonaa dollaria ja tulos 15,4 miljoonaa. Yritys saa tulonsa mainoksista, maksullisista lisäpalveluista ja rekrytointipalveluista.
Microsoft osti LinkedInin vuonna 2016 26,2 miljardilla dollarilla historiansa suurimmassa yrityskaupassa. Microsoftin mukaan LinkedIn kuitenkin säilyttää sekä brändinsä että itsenäisyytensä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
LinkedIn
Toinen maailmansota

Toinen maailmansota oli vuosina 1939–1945 käyty maailmanlaajuinen konflikti, jonka pääasialliset osapuolet olivat Saksan, Italian ja Japanin johtamat akselivallat sekä Britannian, Neuvostoliiton, Ranskan ja Yhdysvaltain johtamat liittoutuneet. Yhteensä 70–85 miljoonaa ihmishenkeä vaatinut toinen maailmansota on ihmiskunnan historian tuhoisin ja tappavin sota. Toinen maailmansota päättyi liittoutuneiden voittoon.
Toisen maailmansodan syttymiseen vaikutti ensimmäisen maailmansodan jälkeen solmittu Versailles’n rauhansopimus, joka ei ratkaissut Euroopan ongelmia. Historioitsijoiden mukaan toisen maailmansodan siemen kylvettiin tuon rauhansopimuksen solmimisessa. Rauhansopimuksen negatiivisena seurauksena olivat saksalaisten kokema epäreilu kohtelu ja Saksan ajautuminen talousahdinkoon. Tämä johti Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen ja sen johtajan Adolf Hitlerin kannatuksen lisääntymiseen. Hitler varustautui sotaan, liitti naapurimaita Saksaan ja teki Neuvostoliiton kanssa Molotov–Ribbentrop-sopimuksen, jolla maat jakoivat Euroopan itäosan etupiireihinsä. Toinen maailmansota käynnistyi Saksan hyökätessä Puolaan 1. syyskuuta 1939. Britannia ja Ranska julistivat Saksalle sodan 3. syyskuuta 1939. Neuvostoliitto hyökkäsi vajaan kahden viikon kuluttua Puolaan ja miehitti sen itäosan Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustettu Kansainliitto ei kyennyt estämään sodan syttymistä. Toinen maailmansota oli ensimmäinen ja ainoa sota, jossa käytettiin ydinasetta, kun Yhdysvallat pudotti kaksi atomipommia Japaniin. Toisen maailmansodan jälkeiset sodat eivät ole olleet samankaltaista totaalista sotaa, sillä ydinsodan uhka muutti sotien luonnetta. Sodan jälkeen perustettiin Yhdistyneet kansakunnat (YK), kansainvälinen rahajärjestelmä uudistui Bretton Woodsin järjestelmällä, ja Länsi-Euroopan maat sitoutuivat Yhdysvaltoihin Marshall-avulla, jonka jakamiseen perustettiin lyhytaikainen OEEC, josta kehittyivät Euroopan hiili- ja teräsyhteisö sekä OECD.
Sodan tausta > Ensimmäisen maailmansodan rauhanteko

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä voittajavaltioiden edustajat kokoontuivat 1919–1922 Pariisiin päättämään rauhanehdoista. Pariisin rauhankonferenssin keskeisiä hahmoja olivat neljä suurta, jotka olivat Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson, Britannian pääministeri Lloyd George, Ranskan pääministeri Georges Clemenceau ja Italian pääministeri Vittorio Emanuele Orlando.
Konferenssissa presidentti Wilson korosti kansojen itsemääräämisoikeutta ja oikeudenmukaisia aluejärjestelyjä (ns. Neljäntoista kohdan ohjelma). Clemenceau vaati puolestaan ankaraa kohtelua hävinneille osapuolille ja pyrki heikentämään Saksaa pysyvästi.
Versailles’n rauhan – kuin myös ”häpeärauhan” (saks. Schandfrieden) – nimeä kantava rauha saatiin solmittua konferenssissa Ranskan Versailles’ssa 28. kesäkuuta 1919. Toisen maailmansodan kannalta merkittävintä sopimuksessa oli Saksan kohtalo; Saksa tuomittiin sotasyylliseksi ja määrättiin maksamaan suuret sotakorvaukset. Sopimuksen nojalla Saksa menetti myös kaikki siirtomaansa, Reininmaan alue demilitarisointiin, armeija rajoitettiin enintään 100 000 mieheen ja asevelvollisuus kiellettiin. Saksa menetti myös alueitaan, minkä myötä moniin sen naapurimaihin syntyi suuri saksalainen vähemmistö. Tämä kaikki johti katkeruuteen saksalaisten keskuudessa.
Saksan keisari Vilhelm II oli luopunut vallasta, siirtynyt maanpakoon Alankomaihin, ja maa oli julistettu tasavallaksi. Olot olivat epävakaita; kun Weimarin tasavalta ei suoriutunut ajallaan sotakorvauksistaan, Ranska ja Belgia miehittivät Ruhrin alueen 1923, ja hinnat nousivat hyperinflaation (heinä–marraskuu) aikana 726 000 000 000 prosenttia.
Sodan tausta > Ääriliikkeitä

Saksa oli ollut Euroopan johtava teollisuusmahti aina ensimmäiseen maailmansotaan asti. Sodan lopussa ruoka- ja tarvikepulasta kärsivässä maassa puhkesi niin oikeistolaisia kuin vasemmistolaisiakin kapinoita. Keisari Vilhelmin eroamista ja sodan loppua seurasivat kohtuuttomina pidetyt rauhanehdot ja sotakorvaukset. Veteraanien keskuudessa suosittua selkäänpuukotusteoriaa noudattanut Adolf Hitler syytti sodan häviöstä juutalaisten, sosiaalidemokraattien ja kommunistien muodostamaa ”salaliittoa”. Nuori tasavalta suistui poliittisen epävakauden tilaan, joka avasi tien valtaan vuonna 1919 perustetulle, sittemmin Hitlerin johtamalle Saksan kansallissosialistiselle työväenpuolueelle (NSDAP). Voimakas keskiluokan kurjistuminen ennakoi voimakkaita poliittisia reaktioita, jolloin kommunistien ja kansallismielisten välit tulehtuivat monissa Saksan kaupungeissa sodan partaalle. Kansalaisten usko demokratiaan hiipui jatkuvan kurjistumisen seurauksena. Epätoivoinen taloustilanne ja yleinen tyytymättömyys loivat otolliset olosuhteet. Hitlerin syyttävä ja uhmakas esiintyminen alkoi kiinnostaa myös niitä, jotka pitivät häntä vain itävaltalaisena populistina.
Myös Italiassa koettiin sodan jälkeen vakavia talousvaikeuksia, ja vuosina 1919 ja 1920 (Biennio rosso) pelättiin sosialistien vallankumousta. Vaara väistyi, kun kuningas Viktor Emanuel III kutsui vuonna 1922 fasistien johtaja Benito Mussolinin muodostamaan hallitukset. Fasisteilla oli ollut oma puolisotilaallinen joukkonsa, jonka avulla he taistelivat anarkisteja, kommunisteja ja sosialisteja vastaan. Muutamassa vuodessa Mussolini hankki itselleen diktaattorin valtuudet ja muutti Italian poliisivaltioksi.
Sodan tausta > Kansainliitto epäonnistuu rauhantakaajana

Kansainliitto perustettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen huolehtimaan kansainvälisestä rauhasta. Järjestön tehtäviin kuului aseistariisunta, valtioiden välisten asioiden ratkaiseminen ja elinolosuhteiden ylläpito.
Britannian ulkoministerin Edward Greyn kehittelemä ja Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ajama järjestö perustettiin 25. tammikuuta 1919 osana Versailles’n rauhansopimusta. Pian kuitenkin selvisi, että järjestöllä ei tulisi olemaan sellaista auktoriteettia kuin oli suunniteltu. Yhdysvallat ei liittynyt Kansainliittoon, koska maan kongressissa oli vallalla kansainvälistä eristäytymistä kannattava isolationistinen suuntaus. Myöskään hylkiövaltioina pidettyjä maailmansodan hävinnyttä Saksaa ja bolševistista Neuvosto-Venäjää ei huolittu vielä mukaan. Kansainliiton tärkeimmässä elimessä neuvostossa selkeimmin valtaa piti aluksi neljä pysyvää jäsentä: Britannia, Ranska, Italia ja Japani, joista kahden ensimmäisen voi sanoa olleen ensimmäisen maailmansodan jälkeisen ajan rauhan takaajina.
Saksa pääsi Kansainliittoon mukaan vuonna 1926, ja Neuvostoliitto puolestaan liittyi järjestöön vuonna 1934, mutta monetkaan hallitukset eivät kunnioittaneet järjestön päätöksiä. 1930-luvulla useat maat päättivät erota Kansainliiton jäsenyydestä. Japani erosi Kansainliiton esitettyä vuonna 1933 vastalauseen maan hyökkäyksestä Kiinan Mantšuriaan, Saksa erosi samana vuonna Adolf Hitlerin noustua valtaan, Italia 1937.
Kansainliitto ei pystynyt ratkaisemaan vakavia konflikteja. Järjestöllä ei ollut omia sotavoimia, ja sen määräämiä talouspakotteita saattoi kiertää käymällä kauppaa järjestön ulkopuolisten maiden kanssa. Kansainliitto toimi sen ajatuksen varassa, että Britannian ja Ranskan sotilaallisen väliintulon pelote estäisi sodat. Käytännössä järjestö ei onnistunut estämään esimerkiksi Italian hyökkäystä Abessiniaan tai Japanin hyökkäystä Kiinaan. Neuvostoliiton hyökättyä Suomeen 1939 Kansainliitto erotti maan jäsenyydestään ja kehotti jäsenvaltioita antamaan Suomelle apua. Koska järjestö kykeni antamaan lähinnä vain julkilausumia, usko sen toimintakykyyn sotien estäjänä romahti lopullisesti toisen maailmansodan alkumetreillä, ja samalla järjestön toiminta hiipui.
Sodan tausta > Stalinin tarjoukset liittoutumisista

Vuodesta 1935 Neuvostoliiton Josif Stalin yritti rakentaa taktista rintamaa Hitleriä vastaan yrittäen vakuuttaa Yhdysvaltain, Britannian ja Ranskan hallitukset kollektiivisen turvallisuusjärjestelmän rakentamisen tarpeesta. Asiasta keskusteltiin vielä 15. huhtikuuta 1939 Moskovassa, jossa paikalla oli Ranskan ja Britannian delegaatiot. Neuvottelut eivät kuitenkaan johtaneet tuloksiin, myöhemmin Britannian Winston Churchill kirjoitti muistelmissaan, että Stalinin ehdotus kolmen valtion allianssista olisi kannattanut tuolloin hyväksyä.
Länsimaille hyväksymisen teki kuitenkin mahdottomaksi Neuvostoliiton vaatimus oikeudesta puuttua lähinaapuriensa politiikkaan ennakolta. Suomi ja Baltian maat olivat itsenäisiä kansakuntia, jotka (varsinkaan Suomi) eivät antaneet Saksan, Britannian tai Neuvostoliiton puuttua maiden sisäisiin asioihin.lähde tarkemmin?}
Sodan tausta > Molotov–Ribbentrop-sopimus

Elokuun 23. päivänä vuonna 1939 Saksa solmi Neuvostoliiton kanssa yllättäen hyökkäämättömyyssopimuksen (Molotov–Ribbentrop-sopimus), jonka salaisessa lisäpöytäkirjassa sovittiin etupiirijaosta. Suomi, Baltian maat, Puola ja osittain Romaniakin (Bessarabia) olivat jaon kohteina. Näin suurvallat pystyisivät ilman toistensa uhkaa laajentamaan alueitaan. Lisäpöytäkirjan solmimisesta seuranneet tapahtumat laajenivat suursodaksi. Eniten tarjonnut osapuoli (Saksa) oli voittanut sopimuksen ja sai vapaat kädet toimia niin Puolassa kuin lännessäkin.
Sotatapahtumat > Puolan sota

Saksa hyökkäsi 1. syyskuuta 1939 Puolaan. Ranska ja Britannia julistivat 3. syyskuuta Saksalle sodan Puolalle antamiensa turvatakuiden mukaisesti, mikä katsotaan toisen maailmansodan alkamishetkeksi. Brittiläisen kansainyhteisön jäsenmaat Australia, Kanada, Uusi-Seelanti ja Etelä-Afrikka julistivat hieman myöhemmin sodan Saksalle. Ranska teki ponnettoman hyökkäyksen Saarin alueelle, ja Saksa asetettiin kauppasaartoon, mutta muuten tuki Puolalle oli vain poliittista sympatiaa.
Neuvostoliitto hyökkäsi ja miehitti Puolan itäosat 17. syyskuuta alkaen allekirjoitettuaan rajakiistat päättäneen tulitaukosopimuksen Japanin kanssa. Neuvostoliitolle läntiset suurvallat eivät kuitenkaan, vaikka esiintyivät Puolan takaajina, enää sotaa julistaneet. Puolan vastarinnan lakattua 6. lokakuuta Saksan ja Neuvostoliiton miehittämien alueiden rajaksi tuli suunnilleen Curzonin linja, jota jo vuonna 1919 oli ehdotettu Puolan itärajaksi. Puola perusti pakolaishallituksen Britteinsaarille, ja noin 100 000 sotilasta pakeni Romanian ja Baltian maiden kautta liittyäkseen Saksaa vastaan taisteleviin joukkoihin.
Sotatapahtumat > Talvisota ja Baltian maiden miehitys

Puolan itäosien miehityksen jälkeen Neuvostoliitto, Molotov-Ribbentrop-sopimukseen nojautuen, painosti Baltian maita ja Suomea alue- ja tukikohtaluovutuksiin. Baltian maat taipuivat painostuksen edessä, minkä seurauksena Neuvostoliitto sijoitti sotilastukikohtia niiden alueille ja myöhemmin miehitti ne. Kun suomalaiset eivät suostuneet rajamuutoksiin ja tukikohdan vuokraamiseen Hangossa, Neuvostoliitto hyökkäsi Suomeen 30. marraskuuta 1939 aloittaen talvisodan, joka päättyi Moskovan rauhaan 13. maaliskuuta 1940. Talvisodassa Suomi menetti pääosin Karjalan ja Sallan-Kuusamon alueen sekä joutui luovuttamaan sotilastukikohdan Hangosta. Talvisotaa seurattiin tarkkaan kansainvälisessä lehdistössä, koska muualla käytiin vain vähäisiä paikallisia taisteluja.
Myöhemmin kesäkuun puolessa välissä 1940 Neuvostoliitto miehitti Baltian maat ja käynnisti terrorikampanjan, jossa maiden vanha yhteiskuntarakenne tuhottiin. Elokuun ensimmäisen viikon aikana maat julistettiin neuvostotasavalloiksi. Romanialle esitettiin uhkavaatimus Bessarabian alueen ja Pohjois-Bukovinan luovuttamisesta neljässä päivässä 26. kesäkuuta 1940. Romanian taivuttua Neuvostoliitto muodosti alueista Moldavian SNT:n ja itäosa liitettiin Ukrainan SNT:aan.