stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edward Chamberlin

Edward Chamberlin
Edward Chamberlin (18. toukokuuta 1899, La Conner – 1967) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hänen pääteoksensa on The Theory of Monopolistic Competition, joka ilmestyi ensi kertaa vuonna 1933. Tässä teoksessa hän poikkeaa vapaan kilpailun ja monopolin teoriasta. Hän oli monopolistisen epätäydellisen kilpailun teorian merkittävä vaikuttaja. Chamberlin kehitti sen ensimmäisenä Yhdysvalloissa. Chamberlin käsitteli myös mainonnan vaikutusta kysyntään, jota ennen häntä oli yleensä pidetty annettuna ja itsenäisenä asiana.
GT Academy

GT Academy logo
GT Academy kuljettajat vuonna 2014
GT Academy (myös Nissan PlayStation GT Academy ja Nismo PlayStation GT Academy) on Nissanin ja Sonyn vuosittainen järjestämä kilpailu, jossa etsitään virtuaalimaailman PlayStation Gran Turismo -pelisarjan avulla uutta tapaa tulla ammattikilpakuljettajaksi. Kokonaiskilpailun voittaja saa palkinnoksi vuoden sopimuksen Nissanin kanssa ja mahdollisuuden kilpailla jossain huipputason kilpasarjassa.
Voittajat

| Vuosi | Kuljettaja | Maanosa |
| --- | --- | --- |
| 2008 |  Lucas Ordóñez | Eurooppa |
2009 – Ei ajettu
| 2010 |  Jordan Tresson | Eurooppa |
| 2011 |  Jann Mardenborough  Bryan Heitkotter | Eurooppa Yhdysvallat |
| 2012 |  Wolfgang Reip  Steve Doherty  Peter Pyzera  Mark Shulzhitskiy | Eurooppa Yhdysvallat Saksa Venäjä |
| 2013 |  Miguel Faisca  Nick McMillen  Florian Strauss  Stanislav Aksenov | Eurooppa Yhdysvallat Saksa Venäjä |
| 2014 |  Gaëtan Paletou  Nicolas Hammann  Marc Gassner  Ricardo Sanchez  Ahmed Bin-Khanen | Eurooppa Yhdysvallat Saksa Kansainvälinen Aasia |
| 2015 |  Romain Sarazin  Matthew Simmons  Jose Gerard Policarpio | Eurooppa Kansainvälinen Aasia |
| 2016 |  Johnny Guindi Hamui | Kansainvälinen |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta GT Academy Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Facebook
Twitter
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:GT Academy
Käännös suomeksi
Georg Büchnerin palkinto

Georg Büchner, taiteilija August Hoffmannin piirustus vuodelta 1879.
Georg Büchnerin palkinto (saks. Georg-Büchner-Preis) on saksalainen kirjallisuuspalkinto. Se on nimetty saksalaisen modernistisen näytelmäkirjailijan Georg Büchnerin mukaan. Goethe-palkinnon ohella se on merkittävin saksankielinen kirjallisuuspalkinto. Palkintoa on verrattu espanjankielisen kirjallisuuden Miguel de Cervantes -palkintoon ja portugalinkielisen kirjallisuuden Camões -palkintoon.[lähde? ]
Georg Büchnerin palkinto jaettiin ensimmäisen kerran 11. elokuuta 1923. Alun perin se voitiin myöntää runoilijalle, kuvataiteilijalle, näyttelijälle tai laulajalle. Kirjallisuuspalkinto se on ollut vuodesta 1951. Palkinnon jakaa Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung. Palkitsemistilaisuus pidetään Darmstadtissa. Vuodesta 2002 palkinnon arvo on ollut 50 000 euroa.
Kirjallisuuspalkinnon saajat

| Vuosi | Palkinnon saaja | Maa  |
| --- | --- | --- |
| 1951 | Gottfried Benn | Saksan liittotasavalta |
| 1953 | Ernst Kreuder | Saksan liittotasavalta |
| 1954 | Martin Kessel | Saksan liittotasavalta |
| 1955 | Marie Luise Kaschnitz | Saksan liittotasavalta |
| 1956 | Karl Krolow | Saksan liittotasavalta |
| 1957 | Erich Kästner | Saksan liittotasavalta |
| 1958 | Max Frisch | Sveitsi |
| 1959 | Günter Eich | Saksan liittotasavalta |
| 1960 | Paul Celan | Saksan liittotasavalta / Romania |
| 1961 | Hans Erich Nossack | Saksan liittotasavalta |
| 1962 | Wolfgang Koeppen | Saksan liittotasavalta |
| 1963 | Hans Magnus Enzensberger | Saksan liittotasavalta |
| 1964 | Ingeborg Bachmann | Itävalta |
| 1965 | Günter Grass | Saksan liittotasavalta |
| 1966 | Wolfgang Hildesheimer | Saksan liittotasavalta |
| 1967 | Heinrich Böll | Saksan liittotasavalta |
| 1968 | Golo Mann | Saksan liittotasavalta |
| 1969 | Helmut Heißenbüttel | Saksan liittotasavalta |
| 1970 | Thomas Bernhard | Itävalta |
| 1971 | Uwe Johnson | Saksan liittotasavalta |
| 1972 | Elias Canetti | Bulgaria |
| 1973 | Peter Handke  | Itävalta |
| 1974 | Hermann Kesten | Saksan liittotasavalta |
| 1975 | Manès Sperber | Itävalta / Ranska |
| 1976 | Heinz Piontek | Saksan liittotasavalta |
| 1977 | Reiner Kunze | Saksan liittotasavalta |
| 1978 | Hermann Lenz | Saksan liittotasavalta |
| 1979 | Ernst Meister (postuumisesti) | Saksan liittotasavalta |
| 1980 | Christa Wolf | Saksan demokraattinen tasavalta |
| 1981 | Martin Walser | Saksan liittotasavalta |
| 1982 | Peter Weiss (postuumisesti) | Ruotsi |
| 1983 | Wolfdietrich Schnurre | Saksan liittotasavalta |
| 1984 | Ernst Jandl | Itävalta |
| 1985 | Heiner Müller | Saksan liittotasavalta |
| 1986 | Friedrich Dürrenmatt | Sveitsi |
| 1987 | Erich Fried | Itävalta |
| 1988 | Albert Drach | Itävalta |
| 1989 | Botho Strauß | Saksa |
| 1990 | Tankred Dorst | Saksa |
| 1991 | Wolf Biermann | Saksa |
| 1992 | George Tabori | Unkari |
| 1993 | Peter Rühmkorf | Saksa |
| 1994 | Adolf Muschg | Sveitsi |
| 1995 | Durs Grünbein | Saksa |
| 1996 | Sarah Kirsch | Saksa |
| 1997 | Hans Carl Artmann | Itävalta |
| 1998 | Elfriede Jelinek | Itävalta |
| 1999 | Arnold Stadler | Saksa |
| 2000 | Volker Braun | Saksa |
| 2001 | Friederike Mayröcker | Itävalta |
| 2002 | Wolfgang Hilbig | Saksa |
| 2003 | Alexander Kluge | Saksa |
| 2004 | Wilhelm Genazino | Saksa |
| 2005 | Brigitte Kronauer | Saksa |
| 2006 | Oskar Pastior (postuumisesti) | Saksa / Romania |
| 2007 | Martin Mosebach | Saksa |
| 2008 | Josef Winkler | Itävalta |
| 2009 | Walter Kappacher | Itävalta |
| 2010 | Reinhard Jirgl | Saksa |
| 2011 | Friedrich Christian Delius | Saksa |
| 2012 | Felicitas Hoppe | Saksa |
| 2013 | Sibylle Lewitscharoff | Saksa |
| 2014 | Jürgen Becker | Saksa |
| 2015 | Rainald Goetz | Saksa |
| 2016 | Marcel Beyer | Saksa |
| 2017 | Jan Wagner | Saksa |
| 2018 | Terézia Mora | Unkari  |
| 2019 | Lukas Bärfuss | Sveitsi |
| 2020 | Elke Erb | Saksa |
| 2021 | Clemens J. Setz | Itävalta |
GT Legends

| GT Legends |
| --- | --- |

Kehittäjä:  SimBin
Julkaisija:  10tacle studios, Viva Media
Jakelija:  Steam ja Humble Store
Pelimoottori:  ISImotor (muokattu)
Julkaistu:   5.10. 2005NA 6.2.2006
Lajityyppi:  simulaatiopeli, ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Windows
Jakelumuoto:  DVD ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
GT Legends on SimBinin ajopeli, joka on julkaistu vuonna 2005 euroopassa.
Pelissä kilpaillaan pääasiassa 60- ja 70-lukujen autoilla rata-ajossa.
Arvioita

GameSpot antoi pelille arvosanan 8.5/10 arvostelussaan.
Aiheesta muualla

GT Legends MobyGamesissa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:GT Legends
Käännös suomeksi
Enlightenment

| Enlightenment |
| --- | --- |

 Enlightenment 0.17
Luoja:  Carsten Haitzler
Kehittäjä:  Enlightenment kehitystiimi
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  1997
Vakaa versio:  0.26.0 (23. joulukuuta 2023)
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  ikkunanhallintaohjelma   työpöytäympäristö
Alusta:  Unixin kaltainen
Ohjelmointikielet:  C
Lisenssi:  BSD, LGPL, GPL
Aiheesta muualla
enlightenment.org
Versiohallinta
Enlightenment tai pelkkä E on työpöytäympäristön "kuori" (engl. desktop shell), joka tarjoaa kaiken tarvittavan työpöytätietokoneen tai kannettavan tietokoneen käyttämiseen, mutta ei ole kokonainen sovelluskokoelma. Enlightenment sisältää sovellusten käynnistämisen, ikkunoiden hallinnan ja järjestelmätoiminnot kuten sammutuksen, sekä tiedostojen hallinnan (sisäänrakennettu ohjelma).
Enlightenment alkoi ikkunanhallintaohjelmana X Window System -ikkunointijärjestelmälle, mutta on siitä laajentunut. Enlightenment sisältää myös kompositoinnin Wayland-ikkunointijärjestelmälle.
Enlightenment ja sen kirjastot ovat avointa lähdekoodia ja käyttävät joko BSD-, LGPL- tai GPL-lisenssiä.
Enlightenment Foundation Library (EFL) on joukko ohjelmistokomponentteja ja ikkunanhallinta on moduulaarinen.
Historia

Enlightenment ikkunanhallintaohjelman ensimmäisen version julkaisti Carsten "Rasterman" Haitzler vuonna 1997.
Versiota 0.17, joka tunnetaan myös nimellä E17, kehitettiin joulukuusta 2000 joulukuuhun 2012 saakka. Kehitysjakson aikana se tunnettiin myös koodinimellä DR17 (Development Release 17). E17 on raskaasti uudistettu versio ja siinä on yhdistetty ikkunanhallintaohjelman ja työpöytäympäristön ominaisuudet.
Versiossa 0.20 on lisätty Wayland-tuki.
Egyptiläisten jumalten pyhäkkö (Priene)

| Egyptiläisten jumalten pyhäkkö |
| --- | --- |
 Egyptiläisten jumalten pyhäkön rauniot.
Sijainti:  Prienen arkeologinen alue, Güllübahçe, Söke, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°39′34″N, 27°17′57″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
Valmistumisvuosi:  n. 300–100 eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Egyptiläisten jumalten pyhäkkö oli antiikin aikainen egyptiläisperäisten kulttien pyhäkkö Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Historia

Egyptiläisten jumalten pyhäkkö rakennettiin alun perin hellenistisen kauden alussa 300- ja 200-lukujen eaa. taitteessa tai hieman myöhemmin 200-luvulla eaa. Sitä muutettiin myöhemmässä vaiheessa, oletettavasti vuoteen 100 eaa. mennessä eli vielä ennen roomalaisen kauden alkua. Pyhäkön omistaminen egyptiläisille jumalille tiedetään rakennuksesta löytyneistä piirtokirjoituksista. Ne mainitsevat jumalat Isis, Serapis, Anubis, Harpokrates ja Herakles. Egyptiläisten jumalten läsnäolo Prienessä voi selittyä kauppayhteyksillä. Toisaalta se voi liittyä hellenististen kuningaskuntien välisiin sotiin 200-luvun eaa. puolessa välissä, jolloin Egyptissä valtaa pitänyt Ptolemaios III yritti saada alueen valtaansa.
Rakennus

Pyhäkkö sijaitsi Prienen alakaupungin itäosassa Prienen teatterin itäpuolella, kaupungin kahden pohjoisimman itä-länsisuuntaisen pääkadun eli niin kutsuttujen Teatterikadun ja Athenen kadun välissä olleella noin viisi metriä korkealla pengerryksellä. Se koostui muurilla ympäröidystä pyhäkköpihasta eli temenoksesta, jossa oli suurikokoinen suorakulmainen alttari. Temenoksen koko oli noin 47 × 31 metriä. Alttarin koko oli noin 14,6 × 7,3 metriä, ja korkeus noin 1,7 metriä. Alttarille johti portaat sen eteläpuolelta. Pyhäkköalueen sisäänkäynti oli alun perin itäsivulta ja myöhemmin pohjoissivulta propylon-portin kautta. Sen leveys oli noin 4,3 metriä ja syvyys noin 4,4 metriä. Länsisivulle lisättiin myöhemmässä vaiheessa portiikki.
Gianfranco Fini

Gianfranco Fini vuonna 2004.
Gianfranco Fini (s. 3. tammikuuta 1952 Bologna) on italialainen poliitikko. Hän on Futuro e Libertà per l'Italia -puolueen puheenjohtaja.
Fini johti konservatiivista Alleanza Nazionalea koko sen olemassaolon ajan 1995–2009. Hän toimi Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1989–1992 sekä 1994–2001. Hän kuului Silvio Berlusconin hallituksiin varapääministerinä 2001–2006 ja ulkoministerinä 2004–2006. Vuosina 2008–2013 Fini oli edustajainhuoneen puhemies.
Fini on opiskellut Rooman Sapienza-yliopistossa ja ollut ammatiltaan toimittaja. Opiskelija-aikoinaan hän oli Fronte della Gioventù -nuorisojärjestön johdossa. Hänet valittiin parlamenttiin 1983 uusfasistisen Movimento Sociale Italiano – Destra Nazionale -puolueen listalta ja hän oli myöhemmin sen kansallisena sihteerinä 1987–1990 ja 1991–1995.
Vielä 1994 Fini kuvasi Benito Mussolinia ”1900-luvun suurimmaksi valtiomieheksi”, mutta on sittemmin sanoutunut irti fasismista.
Tammikuussa 1995 Fini valittiin uuden Alleanza Nazionalen johtajaksi, mitä paikkaa hän piti siitä lähtien. Fini oli puolueineen vuonna 1994 ja 2001 vaalit voittaneen Berlusconin Casa delle Libertàn jäsenenä. Alleanza Nazionale hajotettiin maaliskuussa 2009 ja se liittiin se Berlusconin puolueen kanssa muodostettavaan Popolo della Libertà -puolueeseen.
Yhteisen puolueen perustamisen jälkeen Fini joutui Berlusconin omistaman median ankaran arvostelun alaiseksi. Vittorio Feltrin päätoimittama Il Giornale syytti Finiä yrityksistä suistaa pääministeri asemastaan. Jouluksi 2009 Fini lähetti Feltrille paketin valiumia toivoen hänen voivan viettää joulunsa ilman vainoharhoja ja hallusinaatioita. Kesällä 2010 Berlusconin ja Finin välit huononivat entisestään. Berlusconi kehotti Finiä eroamaan edustajainhuoneen puhemiehen paikalta. Fini ei totellut, vaan perusti oman edustajainhuoneryhmän Futuro e Libertà per l'Italia (FLI).  Syksyllä 2010 Finin ryhmä kuitenkin äänesti Berlusconin hallituksen puolesta luottamuslauseäänestyksessä. Helmikuussa 2011 Fini valittiin Futuro e Libertà per l'Italia -puolueen perustavassa kokouksessa puolueen puheenjohtajaksi. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa Fini ja FLI olivat osa keskustaliittoumaa, joka tuki Mario Montia pääministeriksi. FLI ei saanut vaaleissa yhtään paikkaa, joten myös Fini jäi valitsematta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gianfranco Fini Wikimedia Commonsissa
Gianfranco Fini Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Gjest Baardsen (elokuva)

| Gjest Baardsen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tancred Ibsen
Käsikirjoittaja:  Tancred Ibsen
Tuottaja:  Tancred Ibsen
Säveltäjä:  Adolf Kristoffer Nielsen
Kuvaaja:  Per G. Jonson Ulf Greber
Pääosat:  Alfred Maurstad Vibeke Falk
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Norja
Tuotantoyhtiö:  Norsk Film
Ensi-ilta:  1939
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  norja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gjest Baardsen on norjalainen elokuva vuodelta 1939. Sen ohjasi Tancred Ibsen pohjautuen Gjest Baardsen -nimisen rikollisen omaelämäkertaan. Elokuva oli yksi vuosikymmenensä menestyneimpiä Norjassa.
Full Moon (Kris Kristoffersonin ja Rita Coolidgen albumi)

| Full Moon Kris Kristofferson & Rita Coolidge |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: elokuussa 1973
 Tuottaja(t): David Anderle
 Tyylilaji: country
 Kesto: 41.51
 Levymerkki: A&M Records (SP-4403)
Kris Kristoffersonin muut julkaisut
| Jesus Was a Capricorn 1972 | Full Moon 1973 | Spooky Lady’s Sideshow 1974 |
Rita Coolidgen muut julkaisut
| The Lady’s Not For Sale 1972 | Full Moon 1973 | Fall Into Spring 1974 |
Full Moon on Kris Kristoffersonin ja Rita Coolidgen duettoalbumi, joka julkaistiin vuonna 1973.
Kappaleet > A-puoli

Hard to Be Friends – 3.25 (säv. Larry Murray)
It’s All Over (All Over Again)  – 2.45 (säv. Rita Coolidge, Kris Kristofferson)
I Never Had It So Good – 4.08 (säv. Roger Nichols, Paul Williams)
From the Bottle to the Bottom – 4.06 (säv. Kristofferson)
Take Time to Love – 2.55 (säv. Donnie Fritts, Tony Joe White)
Tennessee Blues – 5.20 (säv. Bobby Charles)
Kappaleet > B-puoli

Part of Your Life – 3.09
I’m Down (But I Keep Falling) – 3.08 (säv. Coolidge, Kristofferson)
I Heard the Bluebirds Sing – 2.48 (säv. Hod Pharis)
After the Fact – 5.05 (säv. Stephen Bruton)
Loving Arms – 3.50 (säv. Tom Jans)
Song I’d Like to Sing – 4.00 (säv. Kristofferson)
Kokoonpano

Kris Kristofferson – laulu
Rita Coolidge – laulu
Michael Utley – keyboards
Sammy Creason – rummut
Donnie Fritts – keyboards
Stephen Bruton – kitara
Terry Paul – basso
Leland Sklar – basso
Jerry McGee – kitara, huuliharppu
Bobbye Hall – lyömäsoittimet
David Bromberg – kitara
Nick DeCaro –
David Smith –
Gary Scruggs –
Randy Scruggs – kitara
Vassar Clements – viulu
Josh Graves – dobro
Booker T. Jones – kosketinsoittimet
Herb Alpert – trumpetti
Arvostelut

Allmusic:
Electric Youth

Electric Youth voi viitata:
Electric Youth, kanadalainen synthpop-duo
Electric Youth , Debbie Gibsonin albumi
”Electric Youth”, kappale
Electric Youth, hajuvesi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Electric Youth”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Disavowed

| Disavowed> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  brutaali death metal
Kotipaikka:   Amsterdam, Alankomaat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Robbe Kok, laulu   Gerben van der Bij, kitara   Daniel van der Broek, kitara   Nils Berndsen, basso   Kevin Foley, rummut  
Levy-yhtiö:  Brutal Mind, 2020–   Neurotic Records, 2006-?   Unique Leader Records, 2001  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Disavowed on hollantilainen death metal -yhtye, joka perustettiin Amsterdamissa vuonna 2000.
Vuonna 2000 yhtye julkaisi demon Point of Few, minkä jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa. Disavowedin esikoisalbumi, Perceptive Deception, julkaistiin heinäkuussa 2001.
Yhtyeen kokoonpano koki muutoksen tammikuussa 2006 rumpali Robbert Vrijenhoekin jäätyä tauolle vanhan rannevamman puhkeamisen vuoksi. Tuuraavaksi rumpaliksi liittyi Dirk Janssen. Vrijenhoekin rannevamma ei kuitenkaan parantunut, ja hän jätti molemmat yhtyeensä Disavowedin sekä Pyaemian lopullisesti. Tämän jälkeen Janssen lähti yhtyeestä ja vakituiseksi jäseneksi liittyi Arsebreedin Romain Goulon.
Ilman levy-yhtiötä ollut Disavowed solmi levytyssopimuksen hollantilaisen Neurotic Recordsin kanssa elokuussa 2006. Toinen studioalbumi, Stagnated Existence, julkaistiin toukokuussa 2007.
Tammikuussa 2020 yhtye ilmoitti solmineensa sopimuksen Brutal Mind -levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen kolmas studioalbumi Revocation of the Fallen julkaistiin saman vuoden heinäkuun 31. päivä.
Jäsenet

Gerben van der Bij – kitara (2000–)
Robbe Kok – laulu (2000–)
Nils Berndsen – basso (2001–)
Daniel van der Broek – kitara (2001–)
Kevin Foley – rummut (2010–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Robbert Vrijenhoek – rummut (2000–2005)
Joel Sta – kitara, laulu (2000)
Dirk Janssen – rummut (2005–2006)
Romain Goulon – rummut (2006–2009)
Morten Løwe Sørensen – rummut (2009–2010)
Diskografia

Point of Few (2000,  demo)
Perceptive Deception (2001,  Unique Leader Records)
Stagnated Existence (2007,  Neurotic Records)
Revocation of the Fallen (2020,  Brutal Mind)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivu
Disavowed Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Disavowed Discogsissa. (englanniksi)
Edward Charles Pickering

Edward Charles Pickering.
Edward Charles Pickering (19. heinäkuuta 1846 – 3. helmikuuta 1919) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, joka keksi tähtien kirkkautta mittaavan medidiaanifotometrin.
Pickering toimi muun muassa Harvardin yliopiston professorina vuosina 1876–1887 sekä observatorion esimiehenä 1876–1919. Hän palkkasi observatorion laskenta- ja luettelointitehtäviin naisia, mikä oli tuohon aikaan harvinaista. Heitä kutsuttiin yhteisnimellä ”Pickeringin haaremi”, ja siihen kuului kaikkiaan yli 80 naista Pickeringin johtajanuran aikana.
Pickering kehitti myös Annie Cannonin kanssa niin sanotun Harvardin luokittelun, jossa tähdet jaettiin spektriluokkiin.
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 479.  ("Edward Charles Pickering (1846–1919)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
George Gaines

| George Gaines> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1933
Kuollut: 13. toukokuuta 1986 (52 vuotta)
Ammatti:  elokuvalavastaja
George Gaines (6. kesäkuuta 1933 – 13. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen elokuvalavastaja. Hän sai parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon elokuvista Presidentin miehet (1976) ja Taivas saa odottaa (1978). Ehdolla palkinnon saajaksi hän oli elokuvista Shampoo (1975) ja Cotton Club (1984).
Aiheesta muualla

George Gaines Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:George Gaines
Käännös suomeksi
Edward Charles Stuart Baker

E.C. Stuart Baker
Bakerin maalaama isokuningaskalastaja
Edward Charles Stuart Baker (1864 – 16. huhtikuuta 1944) oli brittiläinen lintutieteilijä ja poliisi.
Baker opiskeli Trinity Collegessa Stratford-upon-Avonissa. Vuonna 1883 hän seurasi isäänsä Intian poliisilaitokseen. Hän vietti suurimman osan työurastaan Intiassa Assamin poliisivoimissa. Vuonna 1911 hän palasi Englantiin, missä hän sai poliisipäällikön viran Lontoossa (Port of London Police). Tässä virassa hän pysyi, kunnes jäi eläkkeelle 1925.
Baker oli erinomainen tenniksenpelaaja ja suurriistanmetsästäjä. Hän menetti vasemman kätensä leopardille Assamissa, joutui gaurin viskomaksi ja intiansarvikuonon tallaamaksi.
Vapaa-aikanaan Baker tutki ja keräsi Intian lintuja. Käet olivat hänen intohimonsa. Hän keräsi lähes 50 000 intialaisen linnun munaa, jotka hän lahjoitti British Museumille. Hän vietti museossa pitkiä aikoja, tutkien ja järjestäen munakokoelmia Intiasta ja Thaimaasta. Baker toimi myös hallituksen asettamissa lintujensuojelukomiteoissa ja oli British Ornithologists' Unionin (BOU) kunniasihteeri ja lahjoittaja 1913–1936.
Baker nimesi linnuista muun muassa aasiankalliopääskyn alalajin sintaungensis. Walter Rothschild nimesi ruskotöyhtöjuhinan (Yuhina bakeri) hänen kunniakseen.
Teoksia

The Indian Ducks and their Allies (1908).
Game Birds of India and Ceylon (1921).
Fauna of British India: Birds (1922, seitsemän osaa).
Mishmi Man-eater (1928).
The Nidification of the Birds of the Indian Empire (1932).
Cuckoo Problems (1942).
Dissosiaatiohäiriö

Dissosiaatio- eli konversiohäiriöllä (F44) tarkoitetaan joko sivupersoonahäiriötä taikka ruumiillisia tai kognitiivisia oireita, joiden tulkitaan johtuvan psykiatrisesta sairaudesta, koska niille ei ole löytynyt somaattista syytä. Dissosiatiivisia ruumiillisia oireita kutsuttiin aiemmin hysteriaksi.
Nykypsykiatriassa ajatellaan, että dissosiaatiohäiriöt ovat seurausta vakavasta, usein pitkäaikaisesta erityisesti lapsuusiällä tai varhaisella aikuisiällä koetusta traumatisaatiosta. Dissosiatiivisille oireille on ominaista se, etteivät tunteet, ajatukset, aistimukset ja teot toimi yhteistyössä keskenään. Tämän seurauksena potilas saattaa olla muistamaton tekemisilleen, kokea vuorotellen itsensä tunnekylmäksi tai joutua ylivoimaisten tunteiden valtaan tai kokea selittämättömiä ruumiillisia oireita. Vakavissa dissosiaatiohäiriöissä potilaan identiteettikäsitys on häiriintynyt, ja hän voi jopa esiintyä useina eri henkilöinä (dissosiatiivinen identiteettihäiriö). [lähde? ]
Dissosiaatio

Dissosiaatiolla (erottuminen tai hajoaminen) tarkoitetaan psykiatriassa prosessia, jossa osaa keskushermostoon saapuvasta tiedosta ohjataan erilleen muusta informaatiosta. Ajatuksia, tunteita, aistimuksia ja tekoja ei yhdistetä toisiinsa mielekkääksi kokonaisuudeksi, ja vain osa tästä informaatiosta pääsee henkilön tajuntaan. Dissosiaation sanotaan purkautuvan, kun erilleen ohjattu informaatio liitetään takaisin muuhun keskushermostossa olevaan tietoon, eli kun erillään olleet tunne- ja aistikokemukset yhdistetään toisiinsa, ja kokonaisuus viedään normaalin muistiaineksen joukkoon.
Dissosiaatio on tavallinen puolustusmekanismi ihmisen joutuessa uhkaavaan tilanteeseen. Jotta henkinen kuormitus ei kävisi ylivoimaiseksi, aivot ”pilkkovat” kokemuksen pienemmiksi osasiksi, jotka myöhemmin liitetään takaisin yhdeksi kokonaisuudeksi ja integroidaan taas tavalliseksi muistoksi.
Dissosiaatiohäiriöistä puhutaan, kun dissosiaation käyttö lisääntyy häiritseviin mittasuhteisiin ja aiheuttaa vaikeuksia potilaan jokapäiväisessä elämässä. Dissosiaatiohäiriön aiheuttaja on aina trauma, joka on erityisesti vaikeammissa häiriöissä toistuva ja alkanut lapsuudessa. Dissosiaatio-oireita sen sijaan voivat aiheuttaa useat eri syyt, kuten erilaiset fyysiset sairaudet, lääkkeet, päihteet tai muut psyykkiset sairaudet.