stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jugend (aikakauslehti)

Jugend-lehden kansi vuodelta 1896. Kansikuva on Hans Pfaffin piirtämä.
Jugend tai Die Jugend oli Georg Hirthin perustama, vuosina 1896–1940 viikoittain ilmestynyt saksalainen kulttuurilehti, joka antoi nimen vuosisadan vaihteessa vaikuttaneelle jugendtyylille (saks. Jugendstil). Lehteä julkaisi Münchenissä Verlag der Jugend. Lehti sisälsi ajankohtaisia kirjoituksia taiteesta ja kirjallisuudesta, ja sitä kuvittivat monet ajan tunnetut taiteilijat, kuten Otto Eckmann, Félix Vallotton ja Heinrich Kley. Ensimmäisen seitsemän vuoden aikana lehdessä julkaistiin yli 250 eri taiteilijan ja kuvittajan töitä. Jugend-lehti antoi useille heistä ensimmäisen mahdollisuuden esitellä töitään. Yhteiskuntapoliittisesti Jugend oli porvarillinen ja konservatiivinen vastine kilpailijalleen Simplicissimus-lehdelle. Jugendin lukijakunta oli liberaalia porvaristoa, joka oli kiinnostunut taiteesta, kirjallisuudesta ja kulttuurista.
Arnold Böcklin ja Franz von Stuck vastasivat Jugendin alkuvuosien ulkoasusta ja taitosta. Yksi ahkerimmista kirjoittajista oli Karl Ettlinger, joka kirjoitti lehteen salanimellä ”Karlchen”. Lehden avustajiin kuuluivat esimerkiksi Peter Paul Althaus, Otto Julius Bierbaum, Ludwig Thoma ja Maksim Gorki. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Jugend ei kuitenkaan enää pysynyt ajan hermolla, ja lehden merkitys väheni. Vasta Franz Schoenbernerin tultua  päätoimittajaksi vuonna 1926 alkoi lehti jälleen nostaa esiin uusia nuoren sukupolven taiteilijoita. Jugend julkaisi muun muassa Erich Kästnerin ja Kurt Tucholskyn kirjoituksia sekä George Groszin piirustuksia. Jugend joutui kuitenkin vuodesta 1933 lähtien sopeutumaan valtaan nousseen natsipuolueen taidepolitiikkaan. Lehti menetti vähitellen kaiken itsenäisyytensä, ja päätoimittaja Arnold Weiss-Rüthel lähetettiin lopulta Sachsenhausenin keskitysleiriin. Vuonna 1940 lehti jouduttiin lakkauttamaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jugend (aikakauslehti) Wikimedia Commonsissa
Jouni Kalliokoski

Jouni ”Moppe” Kalliokoski (s. 24. marraskuuta 1963 Hämeenlinna, Suomi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Peliurallaan hän oli Hermeksen tärkeimpiä hyökkääjiä ja pelasi myös joitakin nuorten maaotteluita. SM-liigassa Moppe ei onnistunut lyömään itseään läpi, vaikka I-divisioonassa takoikin melkoisia teholukemia.
Ura

| Uran tilastot>  | Uran tilastot>  | Uran tilastot>  | Uran tilastot> Runkosarja | Uran tilastot> Runkosarja | Uran tilastot> Runkosarja | Uran tilastot> Runkosarja | Uran tilastot> Runkosarja | Uran tilastot> Pudotuspelit | Uran tilastot> Pudotuspelit | Uran tilastot> Pudotuspelit | Uran tilastot> Pudotuspelit | Uran tilastot> Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Seura | Sarja | Kausi | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | Jäähyt | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | Jäähyt |

| HPK | I-Div. | 80-81 | 11 | 3 | 0 | 3 | 0 |  |  |  |  |  |
| HPK | I-Div. | 81-82 | 31 | 13 | 9 | 22 | 4 |  |  |  |  |  |
| HPK | I-Div. | 82-83 | 35 | 10 | 10 | 20 | 6 |  |  |  |  |  |
| HPK | SM-Liiga | 83-84 | 37 | 7 | 12 | 19 | 18 |  |  |  |  |  |
| HPK | I-Div. | 84-85 | 41 | 22 | 20 | 42 | 14 |  |  |  |  |  |
| HPK | I-Div. | 85-86 | 43 | 40 | 31 | 71 | 16 |  |  |  |  |  |
| HPK | I-Div. | 86-87 | 43 | 32 | 21 | 53 | 12 |  |  |  |  |  |
| HPK | I-Div. | 87-88 | 38 | 34 | 33 | 67 | 8 |  |  |  |  |  |
| HPK | SM-Liiga | 88-89 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| SaiPa | SM-Liiga | 88-89 | 43 | 9 | 9 | 18 | 12 |  |  |  |  |  |
| Hermes | II-Div. | 90-91 | 35 | 52 | 56 | 108 | 32 |  |  |  |  |  |
| Hermes | II-Div. | 92-93 | 12 | 8 | 15 | 23 | 8 | 26 | 24 | 24 | 48 | 14 |
| Hermes | I-Div. | 93-94 | 45 | 22 | 30 | 52 | 26 |  |  |  |  |  |
| Hermes | I-Div. | 94-95 | 43 | 21 | 21 | 42 | 12 | 3 | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Hermes | I-Div. | 95-96 | 44 | 22 | 22 | 44 | 20 | 11 | 6 | 9 | 15 | 20 |
| Hermes | I-Div. | 96-97 | 41 | 16 | 16 | 32 | 18 | 3 | 0 | 2 | 2 | 2 |
| yht. |  |  | 549 | 314 | 305 | 619 | 208 | 43 | 31 | 35 | 66 | 38 |
Jules Feldmans

Jules Feldmans (21. heinäkuuta 1889 Nigranda – 16. elokuuta 1953) oli latvialainen diplomaatti. Hän päätti opintonsa 1915 Moskovan yliopistossa. 1919–1921 hän toimi Latvian ulkoasiainministeriön lakiasioiden neuvonantajana ministeriön Venäjän asioiden osastolla ja lähetystösihteerinä maan Pariisin lähetystössä 1921. 1923 hänestä tuli ulkoasiainministeriön Kansainliiton asioiden toimiston päällikkö. 1925 hän siirtyi Pariisiin Latvian lähetystöneuvokseksi toimien 1925–1927 väliaikaisena asiainhoitajana. 1928–1930 hän toimi ulkoasiainministeriön itä- ja länsiasioiden osaston päällikkönä ja 1930 Latvian pysyvänä edustajana Kansainliitossa. 1939 hänestä tuli Latvian lähettiläs Tanskaan. 1949–1953 hän oli Latvian asiainhoitaja Washington D.C.:ssä.
Jules Feldmans oli Kansainliiton neuvoston edustaja 14. joulukuuta 1939, kun Kansainliiton neuvoston 107. kokous totesi Neuvostoliiton erotetuksi Kansainliitosta. Hän ei osallistunut kokoukseen, koska Baltian maiden kesken oli Tallinnassa ulkoasiainministerikokouksessa sovittu, etteivät maat ota kantaa Neuvostoliiton erottamiseen Kansainliitosta.
Jim Croce

| Jim Croce |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  James Joseph Croce
Syntynyt: 10. tammikuuta 1943 Philadelphia
Kuollut: 20. syyskuuta 1973 (30 vuotta) Louisiana
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1966–1973
Tyylilajit:  folk, folk rock, soft rock, country
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Capitol Records, ABC Records, Atlantic Records, EMI, Vertigo Records ja Philips Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
James Joseph ”Jim” Croce (/ˈkroʊtʃi/; 10. tammikuuta 1943 Philadelphia – 20. syyskuuta 1973 Louisiana) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”You Don’t Mess Around with Jim”, ”Time in a Bottle” ja ”Bad, Bad Leroy Brown”. Croce kuoli lento-onnettomuudessa 1973 vain 30-vuotiaana tehtyään kolme menestynyttä sooloalbumia vuosien 1972 ja 1973 aikana.
Elämä ja ura

James Joseph Croce syntyi Philadelphiassa 10. tammikuuta 1943. Hän lauloi sekä soitteli jo lapsena ja hankki 15-vuotiaana kitaran.
Croce kuunteli 1960-luvun alussa Woody Guthrieta, Jimmie Rodgersia, merimieslauluja sekä englantilaisia ja irlantilaisia balladeja. Hän valmistui Villanovan yliopistosta vuonna 1965 pääaineenaan psykologia. Valmistumisensa jälkeen hän soitteli paikallisissa baareissa ja juhlissa sekä työskenteli opettajana ja rakennusmiehenä. Croce julkaisi vuonna 1966 albuminsa Facets, jota hän painatti vain 500 kappaletta.
Croce meni naimisiin collegen-aikaisen tyttöystävänsä Ingrid Jacobsonin kanssa 1966. Pariskunta esiintyi jonkin aikaa duona Itä- ja Etelä-Yhdysvaltain collegeissa, baareissa ja kahviloissa. He julkaisivat 1969 Capitol Recordsilla albumin Jim & Ingrid Croce. Se ei kuitenkaan myynyt hyvin, joten Crocet lopettivat kiertämisen ja asettuivat asumaan Pennsylvanian maaseudulle Lyndelliin.
Croce teki Lyndellissä töitä rekkakuskina ja soitti iltaisin paikallisissa baareissa. Pariskunta sai siellä ensimmäisen lapsensa. Elättääkseen perheensä Croce päätti aloittaa uudelleen muusikkona ja kirjoitti kymmenessä päivässä monta tulevaa menestyskappalettaan, kuten ”Time in a Bottlen”. Hän lähetti kasetin New Yorkiin tuottajille, joihin musiikki teki vaikutuksen. ABC/Dunhill julkaisi 1972 Crocen ensimmäisen sooloalbumin You Don’t Mess Around with Jim. Se oli menestys ja tuotti kaksi singlehittiä, ”You Don’t Mess Around with Jim” ja ”Operator”. Croce teki kiertueen ja nauhoitti sen jälkeen toisen albuminsa Life and Times (1973), jolta nousi listaykköseksi single ”Bad, Bad Leroy Brown”.
Croce aikoi pitää taukoa toista albumiaan seuranneen kiertueen jälkeen viettääkseen aikaa vaimonsa ja poikansa kanssa. Hän kuitenkin kuoli 20. syyskuuta 1973 lento-onnettomuudessa Natchitochesissa Louisianassa kesken college-kiertueensa. Hän oli jo nauhoittanut kolmannen albuminsa I Got a Name, joka julkaistiin kaksi viikkoa hänen kuolemansa jälkeen. Onnettomuudessa kuoli myös Crocen yhtyetoveri Maury Muehleisen. Crocen suosio kasvoi heti hänen kuolemansa jälkeen. Hänen singlensä nousivat listoilla, ja ensimmäisen albumin kappale ”Time in a Bottle” nousi Billboardin listaykköseksi. Albumeista Life and Times nousi Billboardin listalla seitsemänneksi 1973, I Got a Name kakkoseksi 1974 ja You Don’t Mess Around with Jim samana vuonna ykköseksi. Kokoelmalevy Photographs & Memories nousi listakakkoseksi 1974.
Musiikki

Crocella oli tavallisen työtätekevän perheenisän imago, ja hänen sanoituksensa olivat maanläheisiä. Hän kirjoitti niin nopeatempoisia ja tarttuvia kappaleita kuin myötätuntoisia ja melankolisia balladejakin. Croce nimettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1990.
Levytykset > Studioalbumit

Facets (1966)
Jim and Ingrid Croce (1969)
You Don’t Mess Around With Jim (1972)
Life and Times (1973)
I Got a Name (1973)
Levytykset > Kokoelmia

Photographs and Memories (1974)
The 50th Anniversary Collection (1992)
Time in a Bottle: The Definitive Collection (2000)
Levytykset > Suomalaiset coverit

Ensimmäinen suomeksi tehty Crocen kappale on ”Kun Reiska lyö” (”You Don’t Mess Around with Jim”, suomal. sanat Vexi Salmi).
Aiheesta muualla

Jimcrocefans.com
Jorma Kardén

Jorma Kardén (13. marraskuuta 1925 Lahti – 13. tammikuuta 2001 Lahti) oli suomalainen taidemaalari. Hän teki debyyttinsä Lahdessa vuonna 1947 ja opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1948–1951. Hänen töitään otettiin Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1952, 1953, 1954 ja 1970. Hän oli edustettuna myös Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelyissä vuosina 1953, 1956 ja 1965.
Kardén osallistui 1950-luvulla moniin seinämaalauskilpailuihin. Kilpailutöinä syntyi teoksia Helsingin Lasten ja nuorten sairaalaan (1969) ja Ikast-Branden raatihuoneen ulkoseinään (Tanska, 1970). Kardénilta tilattu maalaus Hollola (1967) oli aikoinaan esillä Hollolan kunnanhallituksen istuntosalissa. Usein Kardén sai teoksiinsa innoituksen läheltään; hänen tuotantoonsa kuuluu omakuvia, omien perheenjäsenten kuvia ja kasviaiheisia töitä. Monissa kuvissa esiintyy taiteilijan puoliso, kirjailija Kerttu-Kaarina Suosalmi. Osassa teoksista näkyy kirjallisuuden vaikutus. Kardén osoitti taiteellisella urallaan muuntautumiskykyä.
Kardén sai neljännen palkinnon Valtion taidekilpailussa vuonna 1955. Hänen töitään oli nähtävillä kansainvälisesti Oslossa nuorten taiteilijoiden näyttelyssä vuonna 1960. 
Vuorio toimi Espoon kirjailijoiden puheenjohtajana vuosina 1978–1982. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Lahden taidemuseo kokosi lokakuusta 2009 tammikuuhun 2010 kestäneen Taivaanrannan maalari -näyttelyn, jossa oli esillä Kardénin maalauksia ja piirustuksia 50 vuoden ajalta.
Jugendsali

Jugendsali
Kohokuva
Jugendsali on entinen pankkisali ja yksi Suomen jugend-tyylisistä sisätiloista, joka sijaitsee ns. Uschakoffin talossa Helsingissä. Sali on suojeltu ja kahvilana avoinna yleisölle.
Rakennuttajansa, venäläissyntyisen kauppiaan Jegor Uschakoffin mukaan nimetty talo valmistui kahdessa osassa 1815–1816 ja 1826–1827. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Pehr Granstedt ja se edustaa uusklassismia. Kolmikerroksisessa talossa sijaitsivat alkuaan Uschakoffin kauppaliike ja yksityisasunto. Uschakoffin suvun jälkeen rakennuksen omisti 1885–1896 kauppaneuvos ja kustantaja G. W. Englund joka piti siinä kirjakauppaansa. Hänen jälkeensä talon osti liikepankki Privatbanken i Helsingfors, joka halusi muuttaa Uschakoffin talon pankkitoiminnan tarpeita vastaavaksi ja kutsui tehtävään arkkitehti Lars Sonckin. Tämä tunsi talon hyvin, sillä hänen oma toimistonsa ja asuntonsa oli sen kolmannessa kerroksessa. Sonckin suunnitelmien mukaan saneerattu rakennus avattiin pankkikäyttöön 1904.
Sonckin uudistaman talon tärkein osa oli entisen sisäpihan paikalle rakennettu pankkisali. Sali on kolmilaivainen ja holvattu, mikä tekee siitä hieman kirkkosalin kaltaisen. Se saa valoa keskilaivan lasisen katon läpi; tämä on kenties Suomen ensimmäinen lasista tehty kattorakennelma. Pankkisalin rikkaan koristelun, ornamentit, koristemaalaukset ja kiviveistokset suunnitteli Sonckin apulainen Valter Jung, jonka käsialaa olivat myös alkuperäiset kalusteet. Salin päädyssä oli alun perin Jungin suunnittelema puolipyöreä lyijylasi-ikkuna, joka kuitenkin poistettiin 1910-luvulla kun salia laajennettiin puolipyöreällä osalla. Taidemaalari Vilho Sjöström maalasi laajennusosan kattoon freskon joka esittää näkymää Korkeasaaresta Helsinkiin päin.
Pankkitoiminta Uschakoffin talossa loppui 1922, kun Helsingfors Privatbanken yhdistyi Pohjoismaiden Yhdyspankkiin joka vuokrasi talon tilat muille yrityksille. Vuonna 1961 Helsingin kaupunki osti rapistuneen talon Yhdyspankilta ja saneerasi sen virastokäyttöön arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnitelmien mukaan. Saneerauksessa noudatettiin ns. fasadismia: koko talo julkisivuja ja pankkisalia lukuun ottamatta purettiin maan tasalle ja rakennettiin uudelleen. Samalla pankkisali ja siihen kuuluva pääportaikko kuitenkin entistettiin alkuperäiseen asuunsa. Salin uudeksi nimeksi annettiin Jugendsali. Se toimi aluksi kaupungin edustustilana, ja myös kaupungin näyttely- ja neuvontapiste Helsinki-tiedotus toimi sen tiloissa 1984-2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jugendsali Wikimedia Commonsissa
Jorma Kalliokoski

Jorma Kalliokoski (1949 – 8. toukokuuta 2020 Espanja) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja.
Ennen elokuvauraansa Kalliokoski toimi freelance-toimittajana. Tämän jälkeen hän kirjoitti käsikirjoituksia muun muassa Juhan af Grannille. Hänen ainoaksi pitkän elokuvan ohjaustyöksi jäi muusikon ja hänen tyttärensä suhteesta kertova elokuva Hyvästi ennen aamua (1989). Elokuvan kuvaajana oli Olavi Tuomi. Tämän jälkeen Kalliokoski toimi vielä käsikirjoittajana Tapio Suomisen elokuvassa Porttikielto taivaaseen (1990, alkuperäisaihe ja käsikirjoitus), kunnes poistui elokuva-alalta.
Kalliokoski toimi sittemmin radiotoimittajana. Vuosina 1994–1995 hän juonsi omaa talk show’ta Keskiviikon Keisarit yhdessä Ilkka Isosaaren kanssa Radio Cityssä. Kalliokoski myös käsikirjoitti Pertsa Reposen MTV3-kanavalle tuottamaa Pahaa yskää, jossa näyttelivät Heikki Kinnunen, Titta Jokinen ja Tom Pöysti. TV-töistä mainittakoon myös Yle TV2:lle käsikirjoitettu televisioelokuva Vangin perintö. Kalliokoski käsikirjoitti ja ohjasi konsulttiyritys KPMG:n 75-vuotisjuhlavideon, jonka pääesiintyjänä oli Tom Wentzel.
Kalliokoski toimi Mediapyykkärit Oy:n julkaisujohtajana ja Keijo-TV:n kehittäjänä.
Juho Sjöros

Juho Sjöros (17. lokakuuta 1856 Rauman maalaiskunta – 16. syyskuuta 1890 Rauma) oli suomalainen kansanrunouden kerääjä, ylioppilaspoliitikko ja fennomaani.
Sjörosin vanhemmat olivat talollinen Gustaf Sjöros ja Maria Äyhö. Hän kävi Helsingin alkeisopistoa ja pääsi ylioppilaaksi 1879 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1886. Opiskellessaan Helsingin yliopistossa Sjöros liittyi fennomaaneihin ja osallistui aktiivisesti ylioppilaskunnan toimintaan. Sjöros kokosi opettajana toimiessaan kansanrunoutta ja tutki paikallishistoriaa. Sjöros oli myös Kotikielen seuran aktiivinen ja arvostettu jäsen.
Teoksia

Juho Sjöros: Muinaismuistoja Mynämäen kihlakunnasta.  (Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja VIII)  Helsinki:  Muinaismuisto-yhdistys, 1887.
Juho Sjöros: Finsk ordböjningslära.  Helsinki:  Weilin & Göös, 1889.
José Mujica

| José Mujica |
| --- | --- |

Uruguayn 40. presidentti
 1. maaliskuuta 2010 – 1. maaliskuuta 2015  
Varapresidentti:  Danilo Astori
Edeltäjä:  Tabaré Vázquez
Seuraaja:  Tabaré Vázquez
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1935 (ikä 89)  Montevideo, Uruguay
Puoliso:  Lucía Topolansky
Tiedot
Puolue:  Frente Amplio
 Nimikirjoitus
José Alberto Mujica Cordano, ”El Pepe”, (s. 20. toukokuuta 1935 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen entinen vasemmistolainen sissijohtaja ja maan presidentti kaudella 2010–2015. Hän edustaa Movimiento de Liberación Nacional-Tupamaros -puoluetta, joka kuuluu vasemmistolaiseen Frente Amplio -liittoumaan.
Marraskuussa 2009 käydyissä presidentinvaalissa Mujica sai yli puolet annetuista äänistä. Aikaisemmin Mujica on toiminut senaattorina ja maatalousministerinä. Hänen presidenttikautensa alkoi 1. maaliskuuta 2010.
Mujica liittyi Tupamaroihin 1960-luvulla ja osallistui sissioperaatioihin hallitusta vastaan, mukaan lukien hyökkäys Pandossa 1969. Hän haavoittui kuudesta luodista, hänet vangittiin neljä kertaa ja hän pakeni Punta Carretasin vankilasta. Kaikkiaan hän oli vangittuna 15 vuotta, viimeisen kerran yhtäjaksoisesti vuosina 1972–1985. Yhtenä liikkeen johtajista hän oli panttivankina, joka olisi teloitettu, jos liike olisi jatkanut iskujaan.
Mujica armahdettiin 1985 demokratian palattua. Hän oli perustamassa Movimiento de Participación Popular -liikettä, joka kuului vasemmiston Frente Amplio -vaalirintamaan. Mujica valittiin 1994 parlamenttiin Montevideosta ja 1999 senaattoriksi. Vuonna 2005 hänet nimitettiin presidentti Tabaré Vázquezin hallitukseen maatalousministeriksi. Hän jätti paikan 2008 ja palasi senaattiin.
Kesällä 2009 hänet valittiin Frente Amplion vaalissa puolueen presidenttiehdokkaaksi ja hänen varapresidenttiehdokkaakseen Danilo Astori.
Vaalien ensimmäisellä kierroksella 25. lokakuuta 2009 Mujica ja Astori keräsivät 47 prosenttia äänistä. Toiselle kierrokselle pääsi myös Partido Nacionalin Luis Alberto Lacalle (29,07 %).
Mujica vannoi virkavalansa 1. maaliskuuta 2010 vaimolleen, senaattori Lucía Topolanskylle.selvennä
Mujica tunnettiin myös maailman "köyhimpänä" presidenttinä. Hän lahjoitti 12 500 dollarin kuukausipalkastaan 90 prosenttia hyväntekeväisyyteen.
Huhtikuun 2024 lopulla kerrottiin, että Mujicalta löydettiin syöpä rutiinitarkastuksen yhteydessä.
Kunnianosoitukset

Kansallisen ansion ritarikunta (Paraguay, 2010)
Perun auringon ritarikunta (Peru, 2011)
Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 2014)
San Lorenzon ritarikunta (Ecuador, 2014)
Ecuadorin ansioritarikunta (Ecuador, 2014)
Serbitasavallan lipun ritarikunta (Serbitasavalta, Bosnia ja Hertsegovina, 2016)
Manuel Amador Guerreron ritarikunta (Panama, 2017)
Vapauttaja kenraali San Martínin ritarikunta (Argentiina, 2021)
Aiheesta muualla

http://www.pepetalcuales.com.uy/
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Tabaré Vázquez | Uruguayn presidentti | Seuraaja: Tabaré Vázquez |
Jordanian kansalaisuus

Jordanian passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
Jordanian kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Jordanian kuningaskunnan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Syntyperäisiä Jordanian kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät vähintään yhden seuraavista ehdoista:
on ollut Jordanian kansalainen tai omannut maan passin senhetkisen lain nojalla vuosina 1928–1954
on ollut Palestiinan kansalainen ennen 15. toukokuuta 1948, joka on ollut Jordaniassa vakinaisesti aikavälillä 20. joulukuuta 1949 – 16. helmikuuta 1954, eikä ole juutalainen
lapsen syntyessä tämän isällä on Jordanian kansalaisuus
lapsen syntyessä Jordanian maaperällä tämän äidillä on Jordanian kansalaisuus JA isän kansalaisuus ei ole tiedossa tai tämä on valtioton
lapsi on syntynyt Jordanian maaperällä eikä tämän vanhemmista ole tietoa TAI lapsi on löytynyt Jordanian maaperältä
henkilö kuuluu tiettyihin laissa mainittuihin beduiniheimoihin, jotka ovat asuneet alueilla, jotka liitettiin Jordaniaan vuonna 1930
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Hakemuksen perusteella Jordanian kansalaisuus voidaan myöntää sellaiselle henkilölle, joka täyttää seuraavat ehdot:
on asunut Jordaniassa yhtäjaksoisesti väh. 4 vuotta ennen hakemuksen jättämistä (voidaan lyhentää kuninkaan suostumuksella yhteiskunnalle hyödyllisten hakijoiden kohdalla)
osoittaa aikomusta asettua maahan
osaa lukea ja kirjoittaa arabiaa
on todettu hyvämaineiseksi
on mieleltään terve eikä ole vammautunut sellaisella tavalla, että siitä koituu kustannuksia yhteiskunnalle
omaa lailliset tulot sellaiselta alalta, jossa hakija ei kilpaile jordanialaisia ammattilaisia vastaan
Sellaiset hakijat, jotka ovat arabeja, ehdot ovat seuraavat:
on asunut maassa yhtäjaksoisesti väh. 15 vuotta
on luopunut muista mahdollisista kansalaisuuksistaan
on todettu hyvämaineiseksi eikä ole saant tuomioita rikoksesta
pystyy elättämään itsensä laillisesti
on mieleltään terve eikä ole vammautunut sellaisella tavalla, että siitä koituu kustannuksia yhteiskunnalle
vannoo uskollisuutta maan kuninkaalle
Jordaniasta tai sen palestiinalaisalueilta lähtöisin olevat henkilöt, jotka ovat paenneet kolmansiin maihin, voivat saada Jordanian kansalaisuuden pyytämällä sitä kirjallisesti maan kuninkaalta saatuaan ensin Jordanian hallituksen suostumuksen.
Jordanialaisen miehen kanssa naimisissa oleva nainen voi hakea maan kansalaisuutta 5 vuoden avioelon jälkeen maan hallitukselta. Arabinaisten kohdalla tätä on lyhennetty 3 vuoteen.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen

Jordania on sallinut kaksoiskansalaisuuden vuodesta 1987 lähtien. Henkilöt, jotka ovat tätä ennen menettäneet Jordanian kansalaisuutensa, saavat hakea sen palauttamista maan hallitukselta.
Jordanian kansalaiset voivat luopua kansalaisuudestaan saatuaan siihen luvan maan hallitukselta. Vieraan valtion asevoimissa palveleminen ilman Jordanian viranomaisten lupaa tai jotka ovat vaarantaneet Jordanian kansallisen turvallisuuden, menettävät Jordanian kansalaisuutensa. Jordaniassa hyväksyttiin tammikuussa 2023 laki, jonka mukaan ulkomaalaisen kanssa naimisiin menevät jordanialaiset naiset eivät enää menetä kansalaisuuttaan.
Jorma Kalske

Jorma Kalervo Kalske (s. 30. kesäkuuta 1948 Kotka) on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari, joka toimi Suomen apulaisvaltakunnansyyttäjänä vuosina 2002–2016.
Oikeustieteen kandidaatiksi Kalske valmistui vuonna 1978 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1979. Hän on työskennellyt Helsingissä oikeuskanslerinvirastossa ja Turun ensimmäisenä kaupunginviskaalina. Vuosina 1997–2001 hän toimi valtionsyyttäjänä ja määräaikaisena apulaisvaltakunnansyyttäjänä valtakunnansyyttäjänvirastossa. Helsingin johtavana kihlakunnansyyttäjänä Kalske toimi vuosina 2001–2002.
Kalskeelle myönnettiin laamannin arvonimi toukokuussa 2013.
Juha Tahvanainen

Juha Tahvanainen (s. 18. elokuuta 1953) on suomalainen  tietokirjailija.
Vuonna 2005 Tahvanaisen, Sami Kosken ja Mika Rissasen kirjoittama Antiikin Urheilu voitti Tieto-Finlandia- palkinnon. Vuonna 2016 hänen yhdessä Mika Rissasen kanssa kirjoittamansa tietokirja Kuohuvaa historiaa: tarinoita tuopin takaa julkaistiin englanniksi ja saksaksi.
Tahvanainen kirjoittaa nuorten Arkeomysteeri-dekkareita yhdessä Mika Rissasen kanssa kirjailijanimellä Nemo Rossi.
Juri Djupin

Juri Djupin heinäkuussa 2019.
Juri Djupin (s. 17. maaliskuuta 1988 Barnaul, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on edustanut kotimaassaan Polymer Barnaulia, Dinamo Bijskiä, Dinamo Barnaulia, Metallurg Novokuznetskia, SKA Habarovskia, Kuban Krasnodaria, Anži Mahatškalaa ja kesästä 2019 alkaen Rubin Kazania. Hän on kausina 2018–2021 pelannut Venäjän Valioliigassa 86 ottelua.
Djupin on vuonna 2021 ollut Venäjän maajoukkueen varamaalivahtina mutta ei ole vielä päässyt pelaamaan maaotteluissa.