stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ukrainan merivoimat
Historia > Ukrainan nykyaikainen laivasto > Mustanmeren laivaston Ukrainan osasto (1991–1997)

Syyskuussa 1991 Sevastopoliin avattiin Ukrainan upseerien yhdistyksen toimisto majuri Volodymyr Kholodjukin ja kapteeniluutnanttien Ihor Tenjuh'in ja Mykola Hukin aloitteesta. Seurasta tuli Ukrainan merivoimien järjestäytymisen alullepanija ja ydin.
Huhtikuun 7. päivänä 1992 kello 17.00 Krimin laivastotukikohdan (hallinnollinen yksikkö, ei fyysinen "tukikohta") hallinnon ja esikunnan 37 upseeria vannoi uskollisuuttaan ja lojaalisuuttaan Ukrainan kansalle. Vastuussa ollut kontra-amiraali Boris Kožin ei ollut paikalla tapahtuman aikana. Hän oli Ivan Jermakovin toimistossa hyväksymässä Ukrainan korkeimman neuvoston ensimmäisen varapuheenjohtajan ehdotusta tulla Ukrainan tulevien merivoimien komentajaksi.
Puolustusministeri allekirjoitti 8. huhtikuuta 1992 direktiivin "Ukrainan merivoimien perustamisesta". Huhtikuun 13. päivänä 1992 perustettiin Ukrainan merivoimien perustamista käsittelevä organisaatioryhmä, joka häiritsi Mustanmeren laivaston komentoa.
Ukrainan merivoimien nykyinen historia alkoi 1. elokuuta 1992, jolloin se perustettiin virallisesti Ukrainan presidentin Leonid Kravtšukin määräyksellä. Tätä seurasi Mustanmeren laivaston pitkä ja kiistanalainen jako äskettäin itsenäistyneen Ukrainan ja Venäjän federaation kesken.
Yksi tämän prosessin vaiheista oli SKR-112:n tarina; käytännössä Ukrainan merivoiman ensimmäinen alus. Heinäkuun 20. päivänä 1992 SKR-112:n miehistö julistautui Ukrainan alukseksi ja nosti Ukrainan lipun. Laivaston esikunta Moskovassa piti tätä kapinana ja yritti toimia sen mukaisesti. Alus lähti Krimin niemimaalla sijaitsevasta tukikohdastaan kohti Odessaa, mikä aiheutti edelleen Moskovalle uskollisten alusten takaa-ajoja ja törmäysyrityksiä. Pian useat muut Mustanmeren laivaston alukset, apualukset ja rannikkoyksiköt seurasivat SKR-112:n päätöstä, mutta vähemmän väkivaltaisin seurauksin.
Vasta vuonna 1997 Mustanmeren laivaston alukset ja kalusto jaettiin virallisesti näiden kahden maan kesken. Venäjän uusi kokoonpano säilytti historiallisen nimensä "Mustanmeren laivasto". Neuvotellun vuokrasopimuksen ehtojen mukaisesti sille myönnettiin myös oikeudet käyttää suurinta osaa Krimin niemimaalla, Ukrainassa sijaitsevista tukikohdistaan uusittavin kymmenvuotisin vuokrasopimuksin vähintään vuoteen 2017 saakka.
Ukrainan vastaperustetut merivoimat saivat kymmeniä aluksia (enimmäkseen vanhentuneita tai toimintakyvyttömiä, toisin kuin osa Venäjän säilyttämistä aluksista) ja jonkin verran maalla sijaitsevaa infrastruktuuria. Venäjän laivasto menetti useita tärkeitä laitoksia, joista merkittävimpiä olivat Sakyssa sijaitseva NITKA (venäjänkielinen lyhenne sanoista "laivaväen ilmailun tieteellinen testaussimulaattori") ja Otšakivissa sijaitseva erikoisjoukkojen tukikohta. Laivaston jakoprosessi oli tuskallinen, koska monet laivastojen rinnakkaiselon osa-alueet olivat huonosti säänneltyjä, mikä aiheutti toistuvia konflikteja.
Historia > Ukrainan nykyaikainen laivasto > Rahoituksen puute ja laiminlyönti (1998–2014)

Vuodesta 1997 lähtien suurin osa Ukrainan merivoiman yksiköistä on rahoituksen puutteen ja laiminlyönnin vuoksi romutettu tai huollettu huonosti. Vuoteen 2009 mennessä vain fregatti Hetman Sahaidatšnyi, joka oli alun perin rakennettu Neuvostoliiton rajavartiolaitoksen alukseksi, kykeni pitkäkestoisiin tehtäviin.
Ukrainan merivoimien ja Venäjän Mustanmeren laivaston yhteiset harjoitukset jatkuivat seitsemän vuoden tauon jälkeen vuonna 2010.
Suurin osa Ukrainan merivoimien kalustosta, kuten muidenkin puolustushaarojen kalustosta, koostui pääasiassa neuvostoaikaisesta kalustosta. Mitään merkittävää modernisointisuunnitelmaa ei tehty lukuun ottamatta vuonna 2009 valmistunutta, mutta rakentamatta jäänyttä uutta korvetin rakennussuunnitelmaa.
Yhdysvaltojen Ukrainan-suurlähettiläs William B. Taylor Jr. totesi 19. joulukuuta 2008, että Ukrainan puolustusministeri Juri Jekanurov ja Yhdysvaltojen puolustusministeri Robert Gates keskustelivat siitä, että Ukraina ostaisi yhdestä kolmeen Yhdysvaltain laivaston fregattia.
Joulukuussa 2009 saatiin valmiiksi Ukrainan merivoimien uuden Volodymyr Velikyi-luokan korvetin suunnittelu, joka on yksinomaan Ukrainan suunnittelema ja joka rakennetaan Ukrainan telakoilla. Samassa kuussa Ukrainan puolustusministeriö ja Chernomorsky Shipyard allekirjoittivat sopimuksen korvetteja koskevan valtion tarjouskilpailun tulosten perusteella. Hankkeen kehittäjäksi valittiin Shipbuilding Research and Design Center.
Jos alus rakennettaisiin, sen olisi tarkoitus toimia Mustallamerellä ja Välimerellä. Sen kesto olisi 30 päivää ja uppouma 2 500 tonnia. Johtavien eurooppalaisten asevalmistajien, kuten DCNS:n, MBDA:n ja EuroTorpin, oli määrä toimittaa hankkeeseen aseita. Johtoaluksen käyttöönoton oli määrä tapahtua vuonna 2016. Suunnitelmissa oli rakentaa neljä korvettia ennen vuotta 2021. Ukrainan hallituksen maaliskuussa 2011 hyväksymän korvettien rakentamisohjelman mukaan ohjelman kokonaisrahoitus vuoteen 2021 mennessä olisi noin 16,22 miljardia hryvniaa.
Vuonna 2007 ja ennen Krimin liittämistä Venäjään vuonna 2014 Ukrainan merivoimissa palveli 15 470 henkilöä.
Historia > Ukrainan nykyaikainen laivasto > Merirosvouksen vastaiset operaatiot Somaliassa

Sotilaslastia kuljettanut ukrainalaisalus kaapattiin Somalian rannikolla 23. syyskuuta 2008. Alus vapautettiin 6. helmikuuta 2009. Kaikki kaupalliset uutislähteet kertoivat, että alus vapautettiin lunnaiden maksamisen jälkeen. Ukrainan viranomaiset kuitenkin ilmoittivat, että erikoisjoukot eliminoivat merirosvot ja saivat aluksen takaisin.
Lokakuussa 2013 Ukraina lähetti lippulaivansa, fregatti Hetman Sahaidatšnyin, osana Naton Ocean Shield -operaatiota merirosvouksen torjumiseksi Adeninlahdella. Alus oli mukana kolmen kuukauden mittaisessa operaatiossa, ja se toimi yhdessä norjalaisen fregatin KNM Fridtjof Nansen, Tanskan kuninkaallisen fregatin KDM Esbern Snare ja Yhdysvaltain laivaston fregatin USS De Wertin kanssa.
Ukrainan merivoimat lähetti jälleen kerran Hetman Sahaidatšnyin sukellusveneentorjuntahelikopteri Ka-27:n kanssa Somalian rannikolle osana Euroopan unionin Atalanta-operaatiota 3. tammikuuta 2014. Alus kutsuttiin 3. maaliskuuta 2014 takaisin Ukrainaan Krimin kriisin vuoksi.
Historia > Ukrainan nykyaikainen laivasto > Loikkaukset Venäjälle

Kun Krim liitettiin Venäjään, useat Ukrainan merivoiman sotilaat loikkasivat Venäjälle. Heidän joukossaan oli Ukrainan merivoiman ylemmän johtoportaan jäseniä. Ukrainan merivoimat laati ja julkaisi luettelon Venäjälle loikanneista upseereistaan ja kutsui heidän toimintaansa maanpetokseksi.
Vara-amiraali Sergei Jelisejev, Ukrainan merivoiman ensimmäinen apulaiskomentaja ja väliaikainen ylipäällikkö 19. helmikuuta – 1. maaliskuuta 2014.
Kontra-amiraali Dmitriy Šakuro, Ukrainan merivoiman ensimmäinen apulaiskomentaja ja esikuntapäällikkö.
Kontra-amiraali Denis Berezovskyi, Ukrainan merivoiman yhden päivän ajan toiminut ylipäällikkö, nykyisin Mustanmeren laivaston apulaiskomentaja ja taistelukoulutusosaston päällikkö.
Eversti Sergei Tarkhov, esikuntapäällikön avustaja kansainvälisten suhteiden organisoinnissa ja ylläpitämisessä.
Aliupseeri Sergei Gorbatšov, Ukrainan merivoiman vääpeli.
Hallinnollinen johto: 5 upseeria.
Operaatiivinen johto: 17 upseeria.
Tiedustelukomento: 8 upseeria.
Taloushallinto: 6 upseeria.
Historia > Ukrainan nykyaikainen laivasto > Venäjän hyökkäys Ukrainaan

Helmikuun lopulla tai maaliskuun alussa 2022 Hetman Sahaidatšnyi upotettiin Mykolajivin satamassa, jotta venäläiset joukot eivät saisi sitä haltuunsa. Maaliskuun 3. päivänä partiovene Slavjansk upotettiin Venäjän laivaston ohjuksella.
Venäläinen lähde RT kertoi 14. maaliskuuta, että Venäjän asevoimat olivat kaapanneet noin tusinan ukrainalaisia aluksia Berdjanskissa. Kaapatuiksi ilmoitettuihin aluksiin kuului kaksi Gjurza-M-luokan tykistöalusta (mukaan lukien alus Akkerman), Matka-luokan ohjusvene Priluki, Project 1124P (Grisha II)-luokan korvetteja (museoalus Vinnitsia), Žuk-luokan partiovene, Jevgenija-luokan miinanraivaaja, Polnocny-luokan maihinnousualus Juri Olefirenko ja Ondatra-luokan maihinnousualus. Näistä kaappauksista saatiin riippumaton vahvistus lukuun ottamatta Prilukin, Grishan, Jevgenijan, Juri Olefirenkon ja Ondatran kaappauksia. Lisäksi saatiin riippumaton vahvistus toisen Žuk-luokan partioveneen ja 6 pienveneen kaappauksesta. Nämä pienveneet olivat yksi Adamant 315-luokan moottorivene, 3 Kalkan-M-luokan pienpartiovenettä ja 2 UMS 1000-luokan pienpartiovenettä.
Merijalkaväki on taistellut nykyisessä konfliktissa ja osallistunut joihinkin sodan tärkeimpiin maataisteluihin erityisesti etelässä.
Kesäkuun 3. päivänä 2022 maihinnousualus Juri Olefirenko nähtiin Ukrainan hallinnassa lähellä Otšakivia sen jälkeen, kun se oli joutunut venäläisen tykistön kohteeksi. Ammukset laskeutuivat 60 metrin päähän aluksesta, mutta eivät aiheuttaneet vahinkoa. Venäjä väitti kaapanneensa aluksen Berdjanskissa konfliktin alkuvaiheessa.
BBC julkaisi 22. kesäkuuta 2022 raportin, jossa kuninkaallisen laivaston henkilökunta koulutti Ukrainan merivoiman henkilökuntaa kahdella entisellä kuninkaallisen laivaston Sandown-luokan miinanmetsästäjillä. Kaksi alusta, HMS Blyth ja HMS Ramsey, tarjottiin Ukrainalle vuonna 2021. Syyskuussa 2023 kuitenkin kerrottiin, että molemmat alukset siirrettäisiin Romanian laivastolle. Myös HMS Shorehamin oli tarkoitus siirtyä Ukrainan merivoimalle.
Merijalkaväki erotettiin virallisesti merivoimista ja liitettiin 23. toukokuuta 2023 Ukrainan asevoimiin puolustushaarana.
Organisaatio > Nykyinen rooli

Merivoiman tehtävänä on puolustaa Ukrainan suvereniteettia ja valtion etuja merellä. Sen tehtävänä on neutralisoida vihollisen laivastoryhmiä toiminta-alueillaan sekä yksin että yhdessä muiden Ukrainan asevoimien joukko-osastojen kanssa ja antaa mereltä käsin apua sekä merijalkaväelle että maavoimille niiden operaatioiden aikana, samoin kuin muiden yhtenäisten joukkojen kanssa tasavallan perustuslain ja lakien määräämällä tavalla. Merivoimien tärkeimmät tehtävät ovat seuraavat:
taistelujoukkojen luominen ja ylläpitäminen sellaisella tasolla, joka riittää meri- ja jokialueilla tapahtuvan hyökkäyksen estämiseen;
vihollisen merivoimien neutralisointi meri- ja sisävesillä;
vihollisen kuljetusten tuhoaminen merellä ja Ukrainan suurimmilla joilla;
merijalkaväen ja maavoimien maihinnousujoukkojen ja muiden yhtenäisten organisaatioiden maihinnousun tukeminen ja taistelu vihollisen maihinnousujoukkoja vastaan muiden asevoimien puolustushaarojen rinnalla tai omilla toimillaan;
suotuisan toimintajärjestelmän ylläpitäminen operatiivisilla meri- ja jokialueilla;
tukikohtiensa ja meriliikenneyhteyksiensä puolustaminen;
yhteistyö rannikkopuolustustoiminnassa merijalkaväen ja maavoimien joukko-osastojen sekä muiden yhtenäisten organisaatioiden kanssa;
sukellusveneiden sijainnin suojelu aluemerivesillä;
kauppalaivaston, merenkulun öljy- ja kaasuteollisuuden ja muiden korkeimman neuvoston säädöksillä valtuutettujen valtion merenkulkutoimintojen suojelu;
merijalkaväen ja maavoimien avustaminen niiden operaatioiden (sotilaallisten toimien) toteuttamisessa meri- ja jokilinjoilla sekä muiden kansallisen tason yhtenäisten joukkojen kanssa;
ja osallistuminen rauhanturvaoperaatioihin ulkomailla.
Organisaatio > Tukikohdat

Ukrainan laivaston päämaja ja päälaivastotukikohta sijaitsivat Sevastopolissa Striletska-lahdella. Tämä oli myös Venäjän laivaston Mustanmeren laivaston päätukikohta. Helmi-maaliskuusta 2014 lähtien Ukrainan merivoimien päämaja on sijainnut Odessassa ja tukikohdat Manner-Ukrainan satamissa.
Organisaatio > Tukikohdat > Muut tukikohdat

Läntinen laivastotukikohta Odessassa
Eteläinen laivastotukikohta Mykolajivissa (kiinnityspaikka Otšakivissa)
Asovan laivastotukikohta, Berdjanskissa (kiinnityspaikat Henitšeskissä ja Mariupolissa, syyskuun 2018 lopulla kaksi ukrainalaisalusta lähti Odessasta, ohitti Krimin sillan ja saapui Mariupoliin), joka on venäläisten miehittämä
Krimin eteläinen laivastotukikohta (kiinnityspaikat Novoozernessä ja Jevpatorijan Donuzlav-järvellä), joka on venäläisten miehittämä
Kalusto > Laivat

Noin 20 vuotta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Ukrainan merivoiman tärkeimmät sotalaivat ovat entisiä Mustanmeren laivaston aluksia, jotka on suunniteltu ja rakennettu Neuvostoliitossa. Joulukuussa 2007 laivastolla oli 27 taistelualusta. Vuonna 2015 Ukraina sai 5 pientä (7 ja 11 metrin alumiinista) Willard Marine -partiovenettä; alkuperäinen tilaus oli tehty vuonna 2013.
Kalusto > Lentokoneet

Merivoiman entisen komentajan, vara-amiraali Juri Iljinin mukaan laivastolla oli vuoden 2013 alussa 11 sotalaivaa, jotka olivat täysin valmiita suorittamaan monimutkaisia tehtäviä, sekä kymmenen lentokonetta ja 31 palveluskelpoista apualusta.
Venäjän Mustanmeren laivasto oli 24. maaliskuuta 2014 ottanut haltuunsa suurimman osan Sevastopolissa olevista ukrainalaisista aluksista, mukaan lukien useita lentokoneita ja muuta kalustoa. Venäjä ja Ukraina pääsivät 8. huhtikuuta 2014 sopimukseen Ukrainan merivoiman materiaalin palauttamisesta varsinaiseen Ukrainaan.  Osa Ukrainan merivoimasta palautettiin sen jälkeen Ukrainalle, mutta Venäjä keskeytti tämän sopimuksen, koska/joska Ukraina ei uusinut 1. heinäkuuta 2014 yksipuolisesti julistamaansa tulitaukoa Donbasin sodassa.
Venäjän presidentti Vladimir Putin ilmoitti 11. tammikuuta 2018, että Venäjä on valmis palauttamaan Krimillä edelleen olevat ukrainalaiset sotilasalukset, lentokaluston ja panssariajoneuvot.
Ukrainan merivoimat sai ensimmäisen Bayraktar Tactical Block 2 -kompleksin 15. heinäkuuta 2021.
Kalusto > Aikaisemmin laivaston alaisuudessa > Merijalkaväki

Ukrainan merijalkaväki (ukr. Морська піхота) oli pitkään osa Ukrainan merivoiman rannikkojoukkoja, kun se perustettiin vuonna 1918 ja kun se virallisesti aktivoitiin uudelleen vuonna 1993. Sitä käytettiin osana maihinnousuihin ja ilmaoperaatioihin yksin tai yhdessä maavoimien yksiköiden kanssa, jotta voitiin vallata osia merenrannasta, saaria, satamia, laivastotukikohtia, rannikon lentopaikkoja ja muita vihollisen rannikkokohteita. Sitä voidaan käyttää myös merivoimien tukikohtien, elintärkeiden rannikkoalueiden ja -laitosten puolustamiseen, saarten ja rannikkorakenteiden erottamiseen ja turvallisuuden varmistamiseen vihollisalueilla.
Mykolajivissa sijaitseva joukko-osasto muodostuu täydestä diviisistä, johon kuuluu 2 merijalkaväen prikaatia (2–4 uutta prikaatia aktivoidaan parhaillaan ja 1 siirretään maavoimista), 1 rannikkotykistöprikaati ja 1 monirakettitykistörykmentti.
Merijalkaväki erosi virallisesti laivastosta ja siitä tuli Ukrainan asevoimien oma palvelushaara 23. toukokuuta 2023, joka on merijalkaväen virallinen syntymäpäivä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ukrainan merivoimat Wikimedia Commonsissa
Ukrainan merivoimat
SKR-122
Hetman Sahaidatšnyi
Ukrainan merivoimien Mi-14 helikopteri
Pienilampi (Kuopio, Airaksela)

| Pienilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°45′18″N, 27°21′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Petäiseen 
Järvinumero:  14.726.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,795 km  
Pinta-ala:  2,129 ha  
Suurin syvyys:  1,9 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Pienilampi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Airakselan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Inganjoen valuma-alueeseen (14.726) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125 metriä mpy.
David Hodo

David Hodo (s. 7. heinäkuuta 1947 San Andreas, Kalifornia) oli Village People -yhtyeen alkuperäinen rakennusmies-hahmo. Hän sai myöhemmin lempinimen "Scar" (arpi) tulennielemisonnettomuuden seurauksena. David on yhä mukana Village Peoplen kokoonpanossa.
| n k Village People |
| --- | --- |
 Victor Willis (Poliisi)  Isaac Lopez (Intiaani)  James Lee (Sotilas)  J.J. Lippold (Nahkamies)  James Kwong (Rakennusmies)  Nicholas Manelick (Cowboy)   Alex Briley (Sotilas)  David Hodo (Rakennusmies)  Glenn Hughes (Nahkamies)  Randy Jones (Cowboy)  Felipe Rose (Intiaani)  Ray Simpson (Poliisi)  Jeff Olson (Cowboy)  Ray Stephens (Poliisi)  Mark Lee (Rakennusmies)  Eric Anzalone (Nahkamies)  Bill Whitefield (Rakennusmies)  Jim Newman (Cowboy)  Angel Morales (Intiaani)  Sonny Earl (Sotilas)  Chad Freeman (Cowboy) 
Studioalbumit:  Village People  Macho Man  Cruisin’  Go West  Live and Sleazy  Can’t Stop the Music  Renaissance  Fox On The Box  In The Street  Sex Over the Phone 
Kokoelma-albumit:  Greatest Hits  Greatest Hits ’89 Remixes  The Best Of Village People  We Want You  The Very Best Of  Greatest Hits w/ 2 millennium remixes  20th Century Masters, The Millennium Collection...The Best Of Village People  Universal Music Icon Series: Village People  Magical Christmas 
Singlet:  ”San Francisco”  ”In Hollywood (Everybody Is a Star)”  ”I Am What I Am”  ”Macho Man”  ”Y.M.C.A.”  ”In the Navy”  ”Go West”  ”Ready for the 80's”  ”Sleazy”  ”Can't Stop the Music”  ”Magic Night”  ”Do You Wanna Spend the Night”  ”5 O'Clock in the Morning”  ”Action Man”  ”Jungle City”  ”Sex Over the Phone”  ”New York City”  ”Livin' in the Wildlife”  ”Megamix”  ”Y.M.C.A. '93 Remix”  ”In the Navy '94 Remix”  ”Far Away in America”  ”Y.M.C.A. Remix”  ”Let's Go Back to the Dance Floor”  ”Happiest Day of the Year” 
Kokoelma-albumit:  Can’t Stop the Music  The Best Of – 18 Non-Stop Dance Hits  Village People DVD  Live in Japan 
Muuta:  Diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana
Pääkkölampi (Kuopio)

| Pääkkölampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°44′00″N, 27°16′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  salmi Kakkisenjärveen 
Järvinumero:  14.727.1.029
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122 m  
Pituus:  480 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,514 km  
Pinta-ala:  7,735 ha  
Suurin syvyys:  2,5 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Pääkkölampi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Särkiskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 480 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122 metriä mpy.
Vääräjärvi (Kuopio)

| Vääräjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°43′57″N, 27°17′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  joki Pääkkölampeen 
Järvinumero:  14.727.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122 m  
Pituus:  790 m  
Leveys:  390 m  
Rantaviiva:  2,473 km  
Pinta-ala:  12,095 ha  
Suurin syvyys:  3,5 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Vääräjärvi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Särkiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 790 metriä pitkä, 390 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12,1 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122 metriä mpy.
Jean-Michel Cavalli

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Jean-Michel Cavalli
Syntymäaika: 13. heinäkuuta 1959
Syntymäpaikka: Ajaccio, Korsika, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1971–1976 1976–1977 1977–1978 1978–1979 1979–1990 |  Gázelec Ajaccio  AC Boulougne-Billancourt  SM Puteaux  Sari-Solenzara  Gázelec Ajaccio |  ?(?) |
Valmennusura
1990–1992 1993–1994 1994–1997 1997–1998 1998–2000 2000–2001 2002 2003–2004 2005–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2010 2012–2013:  Gázelec Ajaccio  Al-Nasr Riad  Lille OSC  Al-Riad SC  Gázelec Ajaccio  RC Paris  Ionikos FC  US Créteil-Lusitanos  US Triestina Calcio  Algerian maajoukkue  Wydad Casablanca  Nîmes Olympique  Gázelec Ajaccio
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jean-Michel Cavalli (s. 13. heinäkuuta 1959) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Hänen poikansa Johan Cavalli on ammattilaisjalkapalloilija.
Ura > Pelaajana

Cavallin peliura jäi varsin vaatimattomaksi. Hän edusti eri seuroja kotisaarellaan Korsikalla vuosina 1971–1990.
Ura > Valmentajana

1990 Cavalli aloitti Gázelec FCO Ajaccion päävalmentajana. Hän toimi seuran päävalmentajana kahden kauden ajan. 1993–94 hän toimi Al-Nasr Riadin luotsina ja johdatti seuran Saudi-Arabian mestariksi voittoon.
Cavalli palasi 1994 Ranskaan ja siirtyi Lille OSC:n päävalmentajaksi palaten 1997 Saudi-Arabiaan. Cavalli luotsasi Al-Riad SC:n Crown Prince Cupin finaaliin.
Palattuaan Ranskaan 1998 Cavalli luotsasi Gázelec Ajaccioa ja RC Paris'ta. Hän on valmentanut myös Kreikassa ja Italiassa saavuttamatta suurta menestystä.
Kesäkuussa 2006 hän siirtyi Algerian maajoukkueen peräsimeen. Hänen johdollaan Algeria ei kuitenkaan selvinnyt karsinnoista vuoden 2008 Afrikan mestaruuskisoihin ja Cavalli jätti tehtävänsä lokakuussa 2007.
Joulukuussa 2007 hän siirtyi marokkolaisen Wydad Casablancan peräsimeen jättäen tehtävänsä helmikuussa 2008.
Joulukuussa 2008 Cavalli siirtyi Ligue 2:ssa toiseksi viimeiseksi pudonneen Nîmes Olympiquen päävalmentajaksi. Sittemmin hänet erotettiin tehtävästään marraskuussa 2010.
Elokuussa 2012 Cavalli palasi Ligue 2:een nousseen Gázelec Ajaccion päävalmentajaksi.  Cavallin johdolla sarjanousija juuttui sarjan putoamiskamppailuun ja lopulta hän sai potkut helmikuussa 2013.
Meriitit valmentajana
Saudi-Arabian mestaruus: 1994
Crown Prince Cupin hopeaa: 1998
Väinämöinen (Kuopio)

| Väinämöinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°44′21″N, 27°16′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskuoja:  suo-oja Vääräjärveen
Järvinumero:  14.727.1.031
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122 m  
Pituus:  620 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  1,351 km  
Pinta-ala:  4,43 ha   
Suurin syvyys:  2 m  
Saaria:  ei saaria
  [ ohje ]  
Väinämöinen on Pohjois-Savossa Kuopiossa Kukkamäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Väinämöinen on 600 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen keskikohdassa on noin 2,0 metriä syvää . Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122 metriä mpy.
Mihail Pavlovitš Romanov

Suuriruhtinas Mihail Pavlovitš Romanov, George Dawe 1829
Mihail Pavlovitš Romanov (ven. Михаи́л Па́влович; 8. helmikuuta (J: 28. tammikuuta) 1798 Pietari, Venäjän keisarikunta – 9. syyskuuta (J: 28. elokuuta) 1849 Varsova, Kongressi-Puola) oli venäläinen suuriruhtinas ja keisariperheen jäsen.