stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ratina

| Ratina |
| --- | --- |
 Ilmakuva Tampereelta. Kuvassa Ratinan silta johtaa Tammerkosken yli Ratinan kaupunginosaan.
Suuralue:  Keskinen suuralue
Suurpiiri:  Keskusta
Kaupunginosa nro:  13
Osa-alueet:  Ratinanranta
Lähialueet:  Kyttälä, Hatanpää, Kaakinmaa, Nalkala
Ratinan kauppakeskus.
Ratina on Tampereen keskustan piirissä, Tammerkosken itäpuolella sijaitseva kaupunginosa, josta on käytetty myös numeronimitystä 13. kaupunginosa. Ratinassa sijaitsevat muun muassa noin 16 000 henkeä vetävä Ratinan stadion, Tampereen linja-autoasema sekä Tampereen suurin kauppakeskus Ratina. Ratinan pohjoispuolella sijaitsee myös Koskikeskus. Kaupunginosa muodostuu Ratinanniemi-nimisestä niemestä, jota ympäröivät kolmelta suunnalta Ratinansuvanto ja Viinikanlahti. Ratinanniemen ja Laukontorin välillä sijaitsee Laukonsilta-niminen kevyen liikenteen silta, joka lyhentää matka-aikaa keskustaan merkittävästi. Tampereen valtatieltä on hyvät yhteydet Helsinki-Tampere-moottoritielle ja sitä pitkin myös Tampereen kehätielle, ja Ratinan sillan sekä Hämeenpuiston kautta valtatielle 12.
Historia

Ratina-nimi juontaa todennäköisesti tietä tarkoittavaan sanaan rata. Ratinan suvannon ja Pyhäjärven Viinikanlahden väliin jäävä Ratinanniemi pysyi pitkään asumattomana, kunnes sinne alkoi 1800-luvun lopulla nousta muutamia asuinrakennuksia. Vuonna 1874 niemelle rakennettiin lasitehdas ja kymmenkunta vuotta myöhemmin kaksi konepajaa, mutta kaikki nämä yritykset jäivät lyhytikäisiksi. Myöhemmin alueella toimi tiilitehdas ja kaupungin sähkövoima-asema. Ensimmäinen asemakaava Ratinanniemen kaupunginosaan valmistui vuonna 1886, ja sen mukaan alueelle varattiin kaikkiaan 57 asuntotonttia, joista pienimmät huvilarakennuksia varten. Ratinan kaupunginosan itäosan kaava, jossa oli varattuna alue uudelle linja-autoasemalle, vahvistettiin vuonna 1935.
Ratinanranta

Ratinanranta on Tampereen valtatien eteläpuolinen osa Ratinasta, joka toimi pitkään virkistys- ja tehdasalueena. Sen uudisrakentaminen 1 000 asukkaan tiheäksi kerrostaloasuinalueeksi alkoi vuonna 2008, ja viimeisimmät asuinrakennukset Voimakadun itäpuolelle valmistuivat 2010-luvun alussa.
Alueella toimineet entisen sähkölaitoksen höyryvoima-asema ja muuntajakorjaustorni asetettiin suojelukohteiksi, mutta osa työpaja- ja varastorakennuksista purettiin. Voimalaitoksen tiloissa toimii Tampereen Sähkölaitoksen pääkonttori. Alueella toimi myös Pelastusarmeijan hoitokoti, jonka toiminta siirrettiin Hervantaan.
Etelänrantaan eli Pyhäjärven Viinikanlahden rannalle rakennettiin rantapromenadi ja asukkaiden sekä vierailijoiden pienvenesatama. Asuinaluetta on luonnehdittu median ja asukkaiden keskuudessa paremmin toimeentulevien kaupunginosaksi, mikä pitääkin osittain paikkansa, sillä asuntojen hinnat ovat kaupungin korkeimpia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupunginosa XIII – Ratina, Koskesta voimaa -verkkojulkaisu
Panoraamakuvia Ratinan stadionilta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Ratina ennen ja nykyään, Tammerkoski, 01.03.1939, nro 1, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Perunamaasta autokaupungiksi. Ratina, Tampereen nuorin ja uudenaikaisin liikekeskus, Aamulehti, 19.08.1939, nro 221, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue:  Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue:  Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue:  Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue:  Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue:  Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue:  Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita:  Taraste
Ratinanranta.
Rasvatorstai

Puolalaisia hillomunkkeja, Pączkeja
Rasvatorstai (puolaksi tłusty czwartek) on etenkin Puolassa sekä joissain muissakin Euroopan maissa joka vuosi viimeisenä torstaina ennen laskiaista ja paastonajan alkua. Se on yleensä helmikuun päivä (joskus myös tammikuun) jolloin on tapana syödä suuri määrä makeaa, etenkin munkkeja. Rasvatorstai on tärkeä osa monien maiden kulttuuria.
Dick Advocaat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dirk Nicolaas Advocaat
Syntymäaika: 27. syyskuuta 1947 (ikä 77)
Syntymäpaikka: Haag, Alankomaat
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja puolustaja
Pituus: 170 cm
Lempinimi: Pieni kenraali, Tricky Dick
Seura
Seura:  ADO Den Haag
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1966–1973 |  FC Den Haag | 147 | (7) |
| 1967 | →  San Francisco Gales | 7 | (1) |
| 1973–1977 |  Roda JC | 113 | (2) |
| 1977–1979 |  VVV-Venlo | 74 | (6) |
| 1979 |  Chicago Sting | 32 | (3) |
| 1979–1980 |  FC Den Haag | 11 | (1) |
| 1980 |  Chicago Sting | 31 | (1) |
| 1980–1982 |  Sparta Rotterdam | 61 | (6) |
| 1982–1983 |  Berchem Sport | 10 | (0) |
| 1983–1984 |  FC Utrecht | 39 | (0) |
Valmennusura
1980–1984:  DSVP
1984–1987:  Alankomaat (apuv.)
1987–1989:  HFC Haarlem
1989–1991:  SVV
1990–1992:  Alankomaat (apuv.)
1992–1994:  Alankomaat
1994–1998:  PSV
1998–2001:  Rangers
2002–2004:  Alankomaat
2004–2005:  Borussia Mönchengladbach
2005:  Arabiemiirikunnat
2005–2006:  Etelä-Korea
2006–2009:  FK Zenit
2009–2010:  Belgia
2009–2010:  AZ Alkmaar
2010–2012:  Venäjä
2012–2013:  PSV
2013–2014:  AZ Alkmaar
2014:  Serbia
2015:  Sunderland
2016–2017:  Fenerbahçe
2017:  Alankomaat
2017–2018:  Sparta Rotterdam
2018–2019:  FC Utrecht
2019–2021:  Feyenoord
2021:  Irak
2022–2023:  ADO Den Haag
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Dick Advocaat (s. 27. syyskuuta 1947 Haag) on alankomaalainen entinen jalkapallovalmentaja ja pelaaja.
Ura pelaajana

Advocaat ei noussut pelaajana maailmanmaineeseen. Keskikenttäpelaaja pelasi urallaan alankomaalaisseuroissa ADO Den Haagissa, VVV Venlossa, Roda JC:ssä, Sparta Rotterdamissa ja FC Utrechtissa sekä yhdysvaltalaisessa Chicago Stingissä.
Meriitit valmentajana

Alankomaiden-mestaruus: 1997
Alankomaiden cup: 1996
Alankomaiden supercup: 1996 ja 1997
Skotlannin-mestaruus: 1999 ja 2000
Skotlannin cup: 1999
Skotlannin liigacup: 1999
Venäjän-mestaruus: 2007
UEFA Cup: 2008
UEFA Super Cup: 2008
Skotlannin vuoden valmentaja (2): 1999, 2000
Päivänsilmät

| Päivänsilmät |
| --- | --- |
 Isopäivänsilmä (Heliopsis helianthoides)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Asteroideae
Tribus::  Heliantheae
Suku::  Päivänsilmät Heliopsis  Pers.
Katso myös
   Päivänsilmät Wikispeciesissä   Päivänsilmät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päivänsilmät (Heliopsis) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 15 lajia, mutta mahdollisesti jopa noin 30 lajia.
Suvun lajeista ainakin isopäivänsilmää eli päivänsilmää (Heliopsis helianthoides) sekä sen muunnosta karhoisopäivänsilmää (var. scabra) kasvatetaan koristekasveina.
Lajeja

Heliopsis annua
Heliopsis anomala
Heliopsis buphthalmoides
Heliopsis canescens
Heliopsis decumbens
Heliopsis filifolia
Heliopsis gracilis
Heliopsis helianthoides – isopäivänsilmä eli päivänsilmä
Heliopsis helianthoides var. helianthoides
Heliopsis helianthoides var. scabra – karhoisopäivänsilmä
Heliopsis lanceolata
Heliopsis longipes
Heliopsis novogaliciana
Heliopsis parviceps
Heliopsis parvifolia
Heliopsis procumbens
Heliopsis sinaloensis
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Heliopsis
Suomen Lajitietokeskus: Päivänsilmät – Heliopsis
Punainen risti (tunnusmerkki)

Punainen risti eli Geneven risti on kansainvälisesti Geneven sopimuksissa määritelty tunnusmerkki eri maiden armeijoiden lääkintähuollon merkitsemiseksi ja Punaisen Ristin toiminnan tunnukseksi. Merkillä on erityinen asema kansainvälisessä humanitaarisessa oikeudessa. Vastaava asema on myös punaisella puolikuulla ja kolmannen pöytäkirjan mukaisella tunnusmerkillä (punaisella kristallilla) sekä nykyisin käyttämättömällä punaisella leijonalla ja auringolla. Nämä kaikki on Geneven sopimuksissa määritelty vaihtoehdoiksi punaiselle ristille eri maissa, ja niiden käyttöä koskevat samat määräykset ja niillä taataan käyttäjilleen yhtäläiset oikeudet. Ensimmäisessä Geneven sopimuksessa ja sen ratifioineiden maiden lainsäädännöissä on tarkasti eritelty merkin sallittu käyttö, ja kielletty kaikki muunlainen käyttö.
Geneven sopimuksissa selitetään, että punainen risti on alun perin syntynyt kunnianosoituksena Sveitsin valaliitolle. Sveitsiläinen liikemies Henri Dunant ehdotti vuoden 1859 Solferinon taistelussa saamiensa kokemusten perusteella kansainvälisten sodan oikeussääntöjen luomista ja vapaaehtoisuuteen tukeutuvien avustusjärjestöjen perustamista. Ehdotuksen mukaisesti jo vuonna 1863 perustettiin Punaisen Ristin kansainvälinen komitea ja punainen tasasivuinen risti otettiin sen tunnukseksi, ja seuraavana vuonna solmittiin ensimmäinen Geneven sopimus, jossa merkin asema määriteltiin. Merkeistä risti, puolikuu ja leijona ja aurinko on määritelty vuonna 1949 päivitetyssä ensimmäisessä Geneven sopimuksessa ja kristalli Geneven sopimusten kolmannessa lisäpöytäkirjassa vuonna 2005.
Geneven sopimuksissa määritellyt tunnukset

Punainen risti (GCI 38 artikla, 1949).
Punainen puolikuu (GCI 38 artikla, 1949). Merkin käyttö punaisen ristin sijasta sallitaan sitä jo käyttäville.
Punainen leijona ja aurinko (GCI 38 artikla, 1949). Merkin käyttö punaisen ristin sijasta sallitaan sitä jo käyttäville. Käytettiin ainoastaan Iranissa 1924–1980.
Punainen kristalli. Merkillä on yhtäläinen asema edellisten kanssa.
Tunnusten käyttö

Punaisella ristillä ja muilla Geneven sopimusten määräämillä samanarvoisilla merkeillä on ainoastaan kaksi toisistaan eroavaa laillista käyttötarkoitusta. Merkit on varattu suojaamistarkoitukseen ja ilmaisevaan käyttöön. Merkkien kaikenlainen muu käyttö on kielletty. Geneven sopimuksissa on mainittu seuraavat sallitut käyttökohteet:
Tunnusten käyttö > Suojamerkkinä

asevoimien lääkintähuollon ja hengellisen henkilöstön tunnuksina, kun ko. henkilökunta pitää merkkiä vasemmassa käsivarressaan olevassa käsivarsinauhassa, ja merkkiä käyttävillä on erityinen henkilökortti, jossa on käyttäjän valokuva tai sormenjälki, ja kaikki lääkintähuollon varusteet ja liput merkitään näillä tunnuksilla,
lääkintäilma-aluksissa, kun merkki näkyy ylä-, ala- ja sivupinnoilla,
sairaala-alusten merkitsemisessä siten, että valkoisessa laivassa on mahdollisimman suuria jokaisesta suunnasta näkyviä punaisia ristejä ,
siviilisairaaloiden henkilökunnan käsivarsimerkeissä sota-aikana kuten yllä, ja
haavoittuneiden ja sairaiden tai muuten hoitoa vaativien henkilöiden maa-, meri- ja ilmakuljetusten merkitsemiseksi, sekä
Suojamerkkinä armeijan lääkintähuollon tunnuksena.
Suojamerkkinä lääkintäilma-aluksessa.
Suojamerkkinä sairaalalaivassa.
Suojamerkkinä haavoittuneiden ja sairaiden kuljetuksessa.
Tunnusten käyttö > Ilmaisevassa käytössä

järjestötunnuksena rauhan aikana Punaisen Ristin yhdistysten toiminnassa Punaisen Ristin periaatteiden mukaisesti,
järjestötunnuksena sodan aikana kyseisessä toiminnassa, mikäli ei ole olemassa vaaraa sekoittaa käyttöä suojaamistarkoituksiin,
järjestötunnuksena Punaisen Ristin kansainvälisten järjestöjen (ICRC ja IFRC) ja niiden henkilökunnan merkitsemiseen kaikissa tilanteissa, ja
poikkeuksellisesti rauhan aikana sairaankuljetusten ja maksutonta hoitoa tarjoavien apuasemien merkitsemiseen kansallisen lainsäädännön ja Punaisen Ristin yhdistyksen suostumuksella.
Järjestötunnuksena rauhan aikana Punaisen Ristin yhdistysten toiminnassa.
Järjestötunnuksena sodan aikana, mikäli käyttöä ei sekoiteta suojaamistarkoituksiin.
Punaisen Ristin kansainvälisten järjestöjen järjestötunnuksena. Kuvassa kansainvälisen liiton tunnus.
Poikkeuksellisesti rauhan aikana maksutonta hoitoa tarjoavien apuasemien merkitsemiseseksi. Kuva Suomen liikennemerkistä 715 Ensiapu.
Historia > Punainen puolikuu

Turkkilaiset joukot käyttivät punaista puolikuuta lääkintähuollon merkkinä ensimmäistä kertaa vuoden 1877–1878 Venäjän ja Osmanien valtakunnan välisessä Turkin sodassa. Sekä Venäjä että Ottomaanien valtakunta olivat allekirjoittaneet ensimmäisen vuoden 1864 Geneven sopimuksen, jossa punaisen ristin asema armeijoiden lääkintähuollon tunnuksena oli määritelty. Sodan aikana käytetty punainen risti kuitenkin muistutti turkkilaisia ristiretkistä, joten he päättivät korvata merkin punaisella puolikuulla, joka saatiin karkeasti kääntämällä värit Osmanien valtakunnan lipussa, kuten punainen risti Sveitsin lipusta. Tämän uuden merkin käyttö levisi muihinkin muslimimaihin, ja se ratifioitiin punaisen ristin rinnalla vaihtoehtoisena suojamerkkinä vuosien 1929 ja 1949 uusituissa Geneven sopimuksissa. Punaisen puolikuun sirpit voivat osoittaa joko oikealle (esimerkiksi Qatarin Punainen Puolikuu) tai vasemmalle (esimerkiksi Turkin Punainen Puolikuu).
Iran, joka oli molempien sotivien maiden naapurivaltio ja vihollinen, luultavasti piti puolikuuta turkkilaisten symbolina. Tämä ilmeisesti johti siihen, että heidän kansallinen Punaista Ristiä vastaava avustusyhdistys alkoi käyttää tunnuksenaan punaista leijonaa ja aurinkoa. Leijona ja aurinko oli Iranin šaahin symboli viimeisen šaahin vallasta syöksemiseen asti. Punainen leijona ja aurinko otettiin punaisen puolikuun rinnalla mukaan Geneven sopimuksiin 1929 ja 1949.[lähde? ]
Historia > Punainen kristalli

Risti tulkitaan maailmalla usein uskonnolliseksi tunnukseksi ja sen vuoksi juutalaisilla alueilla, eli pääasiassa Israelissa, käytetään lippua, jossa ristin tilalla on daavidintähti. Israelissa toimiva Punainen Daavidinkilpi (hepr. ‏מגן דוד אדום‎, Magen David Adom; usein käännetty Punainen Daavidintähti) on Israelissa toimiva, Punaista Ristiä ja Punaista Puolikuuta vastaava kansallinen järjestö, joka on perustettu 1930. Se antaa lääketieteellistä apua hätätapauksissa ja hoitaa ambulanssi- sekä veripalvelua.
Järjestö lisäsi vuonna 2005 vanhojen tunnusten rinnalle uuden merkin, punaisen kristallin. Punaisen kristallin hyväksyminen päätti osaltaan pitkään jatkuneen erimielisyyden Magen David Adomin jäsenyydestä IFRC:ssä. Tämä uusi kristallitunnus otettiin käyttöön joulukuussa 2005, mutta sen tarkoituksena ei ole korvata entisiä symboleja. Kansainväliseen Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun liikkeeseen kuuluva yhdistys voi kuitenkin käyttää merkkejä samanaikaisesti ilmaisemistarkoituksessa (kuitenkaan ei siis esim. sotatilanteessa), jolloin muut merkit sijoitetaan punaisen kristallin sisäpuolelle:
Punainen risti kristallin sisällä. Ei käytetä missään virallisesti.
Punainen puolikuu kristallin sisällä. Ei käytetä missään virallisesti.
Punainen risti ja puolikuu kristallin sisällä. Ei käytetä missään virallisesti.
Tarkoitettu Magen David Adomin käyttöön ilmaisemistarkoituksiin ulkomailla.
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriön alivaltiosihteeri Chris Bryant ehdotti parlamentin alahuoneen istunnossa 10. kesäkuuta 2009, että Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat korvaisi punaisen ristin punaisella kristallilla. Hän perusteli kantaansa sillä, että merkki toisinaan yhdistetään ristiretkiin, ja tämä saattaa vaikeuttaa asevoimien ja Britannian Punaisen Ristin toimintaa joissain maissa. Maassa käytettyä tunnusta ei kuitenkaan vaihdettu, vaikka valtionhallinnolla on kaikissa Geneven sopimuksen kolmannen lisäpöytäkirjan hyväksyneissä maissa mahdollisuus sallia punaisen kristallin tai punaisen puolikuun käyttö asevoimien ulkomaisissa operaatiossa tarpeen sitä vaatiessa.
Lainsäädäntö > Kansainvälisesti

Punaisen ristin, punaisen puolikuun, punaisen leijonan ja auringon ja punaisen kristallin ja niiden nimitysten käyttöä koskevat seuraavat kansainväliset sopimukset:
ensimmäinen Geneven sopimus 12. elokuuta 1949 (38-44, 53 ja 54 artikla)
toinen Geneven sopimus 12. elokuuta 1949 (41-45 artikla)
neljäs Geneven sopimus 12. elokuuta 1949 (18-22 artikla)
Geneven yleissopimusten ensimmäinen lisäpöytäkirja 8. kesäkuuta 1977 (8, 18, 38 ja 85 artikla) ja sen ensimmäinen liite henkilötietoja ja henkilöiden tunnistamista koskevista säännöistä
Geneven yleissopimusten toinen lisäpöytäkirja 8 kesäkuuta 1977 (12 artikla)
Geneven yleissopimusten kolmas lisäpöytäkirja 8. joulukuuta 2005 (1-6 artikla)
Näitä sopimuksia selittävät ja selventävät Punaisen Ristin kansainvälisen komitean tuottamat kommentaarit, joita voi auktoritaarisina dokumentteina käyttää sopimusten tulkinnoissa.
Punaisen ristin, punaisen puolikuun, punaisen leijonan ja auringon ja punaisen kristallin lisäksi myös lääkintä- ja turvallisuusvyöhykkeiden merkki ja väestönsuojelun kansainvälinen tunnus määritellään Geneven yleissopimuksissa tai niiden lisäpöytäkirjoissa suojamerkeiksi.[lähde? ]
Lainsäädäntö > Suomi

Suomessa punaisen ristin ja sitä vastaavien tunnusten käyttöä säätelee Laki eräiden kansainvälisesti suojattujen tunnusten käytöstä, joka tuli voimaan valtioneuvoston asetuksella 21. joulukuuta 1979, ja jota muutettiin Geneven sopimusten kolmannen lisäpöytäkirjan hyväksymisen yhteydessä 7. marraskuuta 2008. Ensimmäisen kerran punainen risti suojattiin oikeudellisesti vuonna 1955 asetuksella Geneven sopimusten voimaansaattamisesta.
Lain ensimmäisessä pykälässä määritellään, mitä tarkoitetaan punaisen ristin, punaisen puolikuun ja punaisen ristin tunnusmerkeillä ja väestönsuojelun kansainvälisellä tunnuksella. Lisäksi kielletään näiden sekä nimitysten "punainen risti", "Geneven risti", "punainen puolikuu" ja "punainen kristalli" käyttäminen muissa kuin lain sallimissa tapauksissa. Näitä tunnusmerkkejä tai nimityksiä muistuttavien merkkien ja nimitysten käyttäminen (imitointi) kielletään toisessa pykälässä.[lähde? ]
Kolmannessa ja neljännessä pykälässä määritellään tunnusten sallitut käyttökohteet Geneven sopimusten mukaisesti. Lain mukaan punaisen ristin tunnusmerkkiä ja tarvittaessa tilapäisesti punaisen puolikuun ja punaisen kristallin tunnusmerkkiä sekä nimityksiä käytetään aseellisen selkkauksen aikana suojaamaan lääkintähuoltoa ja hengellistä henkilöstöä ja osoittamaan näitä rauhan aikana. Lisäksi tunnusten käyttöoikeus annetaan Punaisen Ristin kansainvälisille järjestöille ja Suomen Punaisen Ristin suostumuksella muiden valtioiden kansallisille yhdistyksille Suomen alueella. Suomen Punainen Risti saa toimintansa yhteydessä käyttää Punaisen Ristin nimeä ja tunnusmerkkiä ja tarvittaessa punaisen kristallin tunnusmerkkiä, jonka käyttö on mahdollista myös siten, että sen sisään sijoitetaan jokin muu Geneven sopimuksilla tunnustettu merkki tai niiden yhdistelmä. Tunnusmerkkien käyttö on mahdollista myös Yhdistyneiden kansakuntien operaatioihin osallistuvalle lääkintä- ja hengelliselle henkilöstölle osallistuvien valtioiden suostumuksella. Neljännen pykälän mukaan Terveydenhuollon oikeusturvakeskus (nykyisin osa Valviraa) myöntää Suomen Punaisen Ristin suostumuksella luvan punaisen ristin tunnusmerkin käyttämiseksi sairaankuljetukseen tarkoitettujen kulkuneuvojen merkitsemiseen ja sellaisten ensiapuasemien paikkojen osoittamiseen, jotka on varattu yksinomaan vammautuneiden tai sairaiden maksutonta hoitoa varten. Viides pykälä koskee väestönsuojelun kansainvälistä tunnusta.
Kuudes pykälä asettaa rangaistukset tunnusmerkkien, niiden kuvien ja nimitysten väärinkäytöstä. Sen mukaan liiketoiminnassa tai muuten näitä luvattomasti käyttävä on tuomittava sakkoon tai enintään kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen rikosnimikkeellä kansainvälisesti suojatun tunnuksen luvaton käyttö, jollei teosta ole muualla laissa säädetty ankarampaa rangaistusta.
Tunnusten väärinkäyttö

Geneven sopimukset kieltävät kaikenlaisen siinä määriteltyjen tunnusten tai niitä muistuttavien merkkien käytön muissa kuin siinä erikseen mainituissa tapauksissa ja velvoittavat sopimukset hyväksyneitä valtioita säätämään merkin käyttöä rajoittavan kansallisen lainsäädännön. Lainsäädännöstä pyritään tekemään tiukka, jotta tunnusten suojaava vaikutus ei vähenisi. Lainsäädännöstä huolimatta tunnusten väärinkäytöksiä esiintyy yleisesti. Punaisen Ristin kansainvälisen komitean mukaan suojattujen tunnusten väärinkäyttöä on olemassa kolmea tyyppiä:
imitointi on merkin käyttöä, joka saatetaan sekoittaa tunnusmerkkeihin muotonsa ja/tai värinsä puolesta
sopimaton käyttö on tunnusmerkin käyttöä ilman oikeutta siihen, tai sen käyttö muussa kuin sopimusten määrittelemässä yhteydessä
petollisuus on tunnusmerkin käyttöä suojelemaan taistelijoita tai sotilaskalustoa, mikä on aina sotarikos
Seuraavassa on lueteltu useita julkisuuteen nousseita tunnusmerkkien väärinkäyttötapauksia.
Tunnusten väärinkäyttö > Ensiavun symbolina

Monissa maissa punaista ristiä pidetään usein virheellisesti ensiavun symbolina. Ensiavun virallinen tunnus on kuitenkin valkoinen risti vihreällä pohjalla. Tämä merkki perustuu ISO-standardisoimisjärjestön kansainväliseen standardiin, joka määritellään standardissa ISO 3864 vuodelta 1984 ja sen päivitetyssä versiossa ISO 7010 vuodelta 2003. Valkoinen risti vihreällä pohjalla määritellään ensiavun tunnukseksi myös Euroopan unionin neuvoston direktiivissä 92/58/ETY ja Suomen työturvallisuuslainsäädännössä. Toisinaan ensiavun symbolina käytetään myös vihreää ristiä valkoisella pohjalla.
Suomessa liikennemerkissä 715 käytetään punaista ristiä kuvaamaan ensiapuasemaa, mutta siinä merkin käyttö on poikkeuksellisesti sallittua. Merkkiä tulisi kuitenkin käyttää vain merkitsemään yleissairaalaa tai terveyskeskuksen sairaala, jossa on ympäri vuorokauden paikalla lääkäri. Opastusmerkki on kuitenkin tarkoitettu lähinnä kiireellisiä hätätapauksia varten eikä normaalisti sairaalassa tai terveyskeskuksessa asioiville. Vastaavaa merkkiä käytetään myös muutamissa muissa Euroopan maissa.[lähde? ]
Suomessa punaista ristiä ei saa käyttää muiden kuin Suomen Punaisen Ristin järjestämissä ensiapupäivystyksissä.