stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Numworld
Kappaleet

| # | Kappale | Vierailevat artistit |
| --- | --- | --- |
| 1 | Intro |  |
| 2 | 40's in a Brown Bag |  |
| 3 | Cuz I'm Not |  |
| 4 | Rockstar | Kashflow, Sean P |
| 5 | Gangsta | Young Fell, Taliban Bundy, Papa Reu |
| 6 | Drankin' Potnaz | J-Bo |
| 7 | Fast Money | Dyson |
| 8 | See Saw |  |
| 9 | Skit |  |
| 10 | Back Smokin' Weed | Prince Bugsy |
| 11 | UC It |  |
| 12 | Numworld | Kashflow |
| 13 | Talkin' To You | FM Blue |
| 14 | If I Knew What I Know Now | Mr.Goodbar |
| 15 | Missin' You | Papa Reu, Dyson |
| 16 | Replay | Devin The Dude |
| 17 | Only For One Nigh | Yukmouth, J-Bo, Dyson |
| 18 | Like Ohh!! | The Jacka |
| 19 | I Stay | Unique |
Melissa Benoist

| Melissa Benoist |
| --- | --- |
 Melissa Benoist vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Melissa Marie Benoist
Syntynyt: 4. lokakuuta 1988 (ikä 36) Houston, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Blake Jenner (2015–2016) Chris Wood (2019–)
Lapset:  1
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Melissa Jenner
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät roolit:  Nicole (Whiplash) Marley Rose (Glee) Terästyttö (Supergirl)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Melissa Marie Benoist (s. 4. lokakuuta 1988 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjoista Glee ja Supergirl sekä elokuvasta Whiplash (2014).
Varhainen elämä

Melissa Benoist syntyi Houstonissa ja kasvoi Littletonin kaupungissa Coloradossa. Hänen vanhempansa ovat Jim ja Julie Benoist ja hänellä on kaksi siskoa, Jessica ja Kristina. Valmistuttuaan Arapahoe High Schoolista Benoist muutti New Yorkiin opiskelemaan Marymount Manhattan Collegeen. Nuorena hän näytteli kotikaupunkinsa paikallisessa teatterissa ja myöhemmin Marymountissa parissa produktiossa. Benoist valmistui collegesta vuonna 2011.
Ura

Benoist teki elokuvadebyyttinsä vuoden 2008 elokuvassa Tennessee. Vuonna 2012 hän koe-esiintyi televisiosarjaan Glee laulamalla Regina Spektorin ”Fidelityn”, Sara Bareillesin kappaleen ”King of Anything” sekä yhden kappaleen Colbie Caillatilta. Tuottajat etsivät pitkäaikaisempaan rooliin kykenevää henkilöä, ja Benoist valittiin. Hän esiintyi sarjan neljännellä ja viidennellä tuotantokaudella.
Tammikuussa 2015 Benoist valittiin Supergirl-supersankarisarjan nimirooliin Terästytöksi. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa lokakuussa 2015.
Benoist on näytellyt pienissä rooleissa myös televisiosarjoissa kuten Blue Bloods, Kova laki: Erikoisyksikkö, Isänmaan puolesta ja Good Wife. Hän on myös esiintynyt Coca-Colan mainoksessa.
Yksityiselämä

Benoist meni naimisiin Glee-näyttelijä Blake Jennerin kanssa kolmen vuoden seurustelun jälkeen vuonna 2015. Joulukuussa 2016 hän haki eroa Jenneristä vedoten ylitsepääsemättömiin erimielisyyksiin.
Vuonna 2019 Benoist meni naimisiin näyttelijä Chris Woodin kanssa. Syyskuussa 2020 syntyi heidän esikoispoikansa.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Tennessee | Laurel |  |
| 2014 | Whiplash | Nicole |  |
| 2015 | Danny Collins | Jamie |  |
| 2015 | The Longest Ride | Marcia |  |
| 2015 | Band of Robbers | Becky Thatcher |  |
| 2016 | Low Riders | Lorelai |  |
| 2016 | Ajojahti | Katherine Russell |  |
| 2017 | Billy Boy | Jennifer |  |
| 2017 | Sun Dogs | Tally Petersen |  |
| 2019 | Jay and Silent Bob Reboot |  |  |

| Vuosi | Sarja | Rooli | Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Kova laki: Rikollinen mieli | Jessalyn Kerr | ”Delicate” |
| 2010 | Blue Bloods | Renee | ”Privilege” |
| 2010 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Ava | ”Wet” |
| 2010 | Good Wife | Molly | ”Nine Hours” |
| 2011 | Isänmaan puolesta | Stacy Moore | ”Grace”, ”Clean Skin” |
| 2012–2014 | Glee | Marley Rose | 35 jaksoa (kaudet 4–5) |
| 2015–2021 | Supergirl | Kara Danvers / Terästyttö | Päärooli |
| 2016–2018 | The Flash | Kara Danvers / Terästyttö | 4 jaksoa |
| 2016–2018 | Arrow | Kara Danvers / Terästyttö | 3 jaksoa |
| 2016–2018 | Legends of Tomorrow | Kara Danvers / Terästyttö | ”Invasion!”, ”Crisis on Earth-X” |
| 2019 | Batwoman | Kara Danvers | ”Crisis on Infinite Earths, Part Two” |
Aiheesta muualla

Melissa Benoist Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Melissa Benoist
Käännös suomeksi
Oscar de Wahl

Oscar de Wahl
Oscar de Wahl (7. elokuuta 1832 Skokloster – 29. huhtikuuta 1873 Tukholma) oli ruotsalainen kapellimestari, pianopedagogi ja säveltäjä.
Wahl sai varhaista musiikkikasvatusta isältään. Vuonna 1854 hän valmistui Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian konservatoriosta musiikkijohtajan tutkinnolla. Wahlista tuli yksi Tukholman kysytyimmistä pianonsoiton opettajista. Hänen oppilaidensa joukossa oli Hilma Svedbom. Vuonna 1858 Wahl pääsi kapellimestariksi Södra Teaterniin, johon hän myös sävelsi näyttämömusiikkia ja ajan käytännön mukaisesti orkestroi esitettävät operetit. Vuodesta 1871 kuolemaansa Wahl työskenteli Mindre teaternissa.
Wahl meni vuonna 1867 naimisiin näyttelijä Anna Lundströmin kanssa. Näyttelijä Anders de Wahl oli pariskunnan lapsi.
Oscaria Sarén

| Oscaria Albertina Sarén |
| --- | --- |
 Oscaria Sarénin omakuva 1890-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1851 Helsinki
Kuollut: 22. lokakuuta 1934 Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  valokuvaaja
Oscaria Albertina Sarén (5. tammikuuta 1851 Helsinki – 22. lokakuuta 1934 Helsinki) oli Lappeenrannassa vuosina 1893–1909 toiminut valokuvaaja ja kaupungin ensimmäinen ympärivuotisesti toiminut ammattivalokuvaaja.
Oscaria Sarén aloitti uransa samanaikaisesti sisarustensa Alman (1852–1937) ja Annan (1860–1943) valokuvaaja Daniel Nyblinin atelierissa vuonna 1879. Oscaria ja Alma aloittivat retusoijina eli korjailijoina, ja Anna kopioitsijana. Oscaria jatkoi Nyblinin palveluksessa kymmenkunta vuotta.
Oscaria Sarén kokeili uransa alkuvaiheessa valokuvaamon perustamista Tammisaareen (1888) ja Kotkaan (1889–1891), jossa hän kuvasi kesäaikana. Yhdessä sisarensa Alman kanssa hän perusti valokuvaamon Helsinkiin vuonna 1892, mutta kuvaamon toiminta ei jäänyt pitkäikäiseksi. Oscaria Sarén siirtyi valokuvaamaan Lappeenrantaan kesäkausiksi 1893 ja 1894. Kesäkuusta 1895 toukokuuhun 1909 hänen valokuvaamonsa toimi Lappeenrannassa  ympärivuotisesti kauppias Wohlosen talossa Rantakadun ja Kirkkokadun kulmassa.
Sarénin pääasiallinen tuotanto koostuu henkilökuvista. Etelä-Karjalan museon kuva-arkistossa on säilynyt noin 1500 lasinegatiivia, jotka ovat lähes tyystin henkilökuvia.  Sarénin tiedetään ottaneen myös kaupunki- ja maisemavalokuvia Lappeenrannasta ja Saimaan kanavalta, mutta tuotannon laajuudesta ei ole olemassa tarkkoja tietoja.
Saimaan kanavaa Lauritsalassa. Oscaria Sarén, 1898.
Oscar Ågren

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten amatöörinyrkkeily.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten amatöörinyrkkeily.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten amatöörinyrkkeily.EM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten amatöörinyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Milano 1937 | välisarja |  |
|  Pronssia | Dublin 1939 | keskisarja |  |
Oscar Ågren (18. heinäkuuta 1914 Tukholma – 26. lokakuuta 1992 Nacka) oli ruotsalainen väli- ja keskisarjan amatöörinyrkkeilijä, jonka ura ajoittui vuosille 1934–1941.
Oscar Ågren aloitti nyrkkeilyuransa välisarjassa eli alle 66,7 kg lokakuussa 1934 tukholmalaisen Narva BK:n riveissä. Ensimmäisen maaottelunsa Ågren nyrkkeili tammikuussa 1937 suomalaista Bruno Ahlbergia vastaan, mutta koki suomalaiselle Los Angelesin olympiamitalistille tappion. Ruotsin mestari hänestä tuli samana vuonna maaliskuussa. Sen jälkeen hän pääsi edustamaan Ruotsia EM-kisoissa Milanossa. Ågren voitti kaksi ensimmäistä otteluaan, mutta koki välierässä tappion Saksan olympiahopeamitalisti Michael Murachille. Ottelussa pronssista Ågren voitti puolalaisen Stanislaw Sipinskin.
Vuoden 1938 Ruotsin mestaruuden ja useiden maaotteluiden jälkeen Ågren edusti Ruotsia vuoden 1939 EM-kisoissa Dublinissa – tällä kertaa keskisarjassa eli alle 72,6 kg. Kuten edellisissäkin EM-kisoissa Ågren pääsi välieriin, mutta tappio puolalaiselle Josef Pisarskille pudotti hänet pronssiotteluun, jossa hän voitti englantilaisen Henry Daviesin. Vuonna 1940 hän otteli Ruotsin keskisarjan mestaruudesta, mutta koki tappion Einar Hammarille, jota vastaan hän urallaan oli otellut aiemmin jo neljä kertaa ja voittanut kaikki edelliset kohtaamiset. Viimeiset ottelunsa Ågren otteli helmikuussa 1941.
Ågren saavutti amatöörinyrkkeilyurallaan kaksi EM-pronssia, kaksi Ruotsin mestaruutta, otteli 11 maaottelussa, joissa saavutti viisi voittoa. Hänet valittiin uransa jälkeen Ruotsin nyrkkeilyn Stora Grabbareihin numerolla 28.
Ågren kuului veljessarjaan, jossa kolme muutakin veljestä oli tunnettuja nyrkkeilijöitä. Carl muutti Yhdysvaltoihin ja nyrkkeili ammattilaisena. Erik nyrkkeili samaan aikaan Oscarin kanssa ja saavutti olympia- ja EM-pronssia 1930-luvun lopulla. Nuorin veli Ture saavutti saavutti Ruotsin mestaruuden ja edusti maaotteluissa.
Metsäkustannus

Metsäkustannus oli metsäalaan erikoistunut monikanavainen kustannusyhtiö. Metsäkustannus Oy:stä tuli 1.10.2018 osa Tapio Palvelut Oy:ta. Tämän seurauksena Metsäkustannus-brändin käyttö lakkasi.
Yhtiö

Yritys on perustettu vuonna 1982, mutta päätuotteen eli Metsälehden historia alkaa vuodesta 1933 ja Metsälehden edeltäjän Tapio-lehden vuodesta 1907. Yritys perustettiin nimellä Kustannusosakeyhtiö Metsälehti ja nimi muutettiin Metsäkustannus Oy:ksi vuonna 2005. Metsäkustannus Oy:stä tuli 1.10.2018 osa Tapio Palvelut Oy:ta.
Julkaisut > Metsälehti

Metsälehden edeltäjä Tapio-lehti alkoi ilmestyä vuonna 1907. Tapio-lehti uudistui Metsälehdeksi vuonna 1933. Tabloid-Metsälehden rinnalla alkoi ilmestyä aikakauslehtimuotoinen Metsälehti vuonna 1995, aluksi nimellä Metsälehti Ekstra. Metsälehti Makasiini -nimi otettiin käyttöön vuonna 2000, samalla lehden erikseen tilaaminen tuli mahdolliseksi. Metsälehden ja Metsälehti Makasiinin yhteinen levikki on noin 41 000.
Julkaisut > Metsäkirjat

Tapio julkaisee vuosittain n. 35 kirjanimikettä. Tunnetuimmat kustanteet ovat Tapion taskukirja ja Metsäkoulu. Tapion taskukirja on metsäalalla käsite. Ensimmäinen painos ilmestyi vuonna 1907.
Olympic Australis

Olympic Australis on vuonna 1956 löytynyt maailman suurin ja kallein opaali. Se löydettiin Eight Milen opaalilouhoksesta Coober Pedysta, Etelä-Australiasta.
Kaivostyöntekijä joka löysi opaalin, kertoo löytäneensä sen 10 metrin syvyydestä. Kunnioituksena olympialaisille jotka pidettiin samaan aikaan Melbournessa, kivi nimitettiin Olympic Australisiksi.
Tämä hyvin epätyypillinen opaali on 99 % jalo-opaalia, ja loput 1 % kivestä on ympäröivää kiviainesta ja maata. Opaalin paino on 17 000 karaattia (3 450 grammaa); se on 280 mm pitkä, 120 mm korkea ja 115 mm leveä. Se on arvioitu 2,5 miljoonan Australian dollarin arvoiseksi.
Kiven puhtauden vuoksi on laskettu että siitä voitaisiin leikata yhteensä 7 000 karaattia jalokiveä. Kuitenkin kiven ainutlaatuisuuden vuoksi opaali on päätetty säilyttää sellaisenaan.
Olympic Australisista on kirjoitettu artikkeleita ympäri maailman, ja se on ollut esillä useissa Australiaan liittyvissä näyttelyissä.
Opaalia säilytetään erityisessä suojaholvissa Altmann & Cherny's showroomissa, Melbournessa, ja sitä voi käydä vapaasti katselemassa museon aukioloaikoina.
Aiheesta muualla

Olympic Australisin kuva
Marie Neurath

| Marie Neurath> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27.03.1898 Braunschweig, Saksa
Kuollut: 10.10.1986 (88 vuotta) Lontoo, Englanti
Ammatti:  Graafikko, yhteiskuntatieteilijä ja kirjailija
Puoliso:  Otto Neurath
Aiheesta muualla
Kotisivu
Marie Neurath, (syntymänimeltään Marie Reidemeister) (27. toukokuuta 1898 – 10. lokakuuta 1986), oli saksalainen graafikko, yhteiskuntatieteilijä ja kirjailija. Neurath johti ryhmää joka kehitti yksinkertaistetun kuvakielen, niinkutsutun wieniläisen kuvatilaston menetelmän (Wiener Methode der Bildstatistik). Myöhemmin menetelmä nimettiin Isotypeksi, ja se on edelleen yksi tärkemmistä tiedon visualisoimiseen vaikuttaneista tekijöistä; siihen pohjaavat esimerkiksi wc-symbolit. Neurath teki pitkäjänteisesti työtä tuodakseen monimutkaista tietoa kansan ja esimerkiksi lasten saataville, ja mullisti siten elämäntyöllään myös tiedekasvatuksen kentän. Hän oli myös tuottelias kirjailija ja lasten tietokirjojen tekijä.
Neurathin yhdessä Otto Neurathin sekä graafikko Gert Arntzin kanssa kehittämän Isotype-kuvakielen tarkoituksena oli erityisesti kansanvalistus ja monimutkaisten tieteellisten aiheiden tuominen laajemman yleisön keskuuteen, ja Isotypen luomisen taustalla olikin voimakkaan humanitaarinen ja utopistinen eetos. Nykyisin siihen pohjaavat monet nyky-yhteiskunnassa käyttämistämme symboleista, joita nykyään kutsutaan Isotypen sijaan symboleiksi tai kuvakkeiksi. Marie Neurath oli projektissa se, jonka vastuulla oli kuvakielen muuntaminen käyttöyhteyksiinsä, ja tästä syystä kirjassa Isotype: Design and Contexts 1925-1971 hänet nostetaan esiin kuvakielen "todellisena suunnittelijana".
"Marie Neurathin uraauurtavalla lähestymistavalla monimutkaisen tiedon välittämiseen kuvien avulla on ollut valtava vaikutus nykyaikaiseen muotoiluun ja infografiikkaan, ja se ansaitsee paljon suurempaa suosiota kuin se tällä hetkellä saa", kirjoitti vuonna 2019 House of Illustration -gallerian kuraattori Katie Nairne.
Elämä

Marie Reidemeister syntyi Braunschweigissa Saksassa 27. toukokuuta 1898.  Hän opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Göttingenissä vuosina 1917–1924. Juuri ennen valmistumistaan Reidemeister tapasi Otto Neurathin ja muutti Wieniin. Siellä hän työskenteli Wienin sosiaali- ja talousmuseossa, ja oli Otto Neurathin kanssa osa ryhmää, joka loi graafisia esityksiä sosiaalisesta tiedosta, eräänlaisia varhaisia tietosuunnittelun muotoja.
Vuonna 1940, kun Saksan armeija hyökkäsi Hollantiin, Reidemeister pakeni Neurathin kanssa Englantiin, jossa he menivät vuonna 1941 naimisiin, ja perustivat Isotype-instituutin Oxfordiin. Isotype-instituutti tuotti yli 80 kuvitettua lastenkirjaa, joista noin puolet tiedekasvatusta.
Otto Neurathin kuoleman jälkeen vuonna 1945 Marie Neurath jatkoi työtään muutaman englantilaisen avustajan kanssa, ja muutti Lontooseen vuonna 1948. Eläkkeelle jäätyään vuonna 1971 hän antoi Isotype-instituutin työaineiston Readingin yliopistolle, jossa se sijaitsee typografian ja graafisen viestinnän osastolla Otto ja Marie Neurath -isotyyppikokoelmana. Sen jälkeen hän työskenteli pitkään Otto Neurathin elämän ja työn kirjaamisen sekä hänen kirjoitustensa muokkaamisen ja kääntämisen parissa. Hän kuoli Lontoossa vuonna 1986.
Aiheesta muualla

Marie Neurath (englanniksi)
Isotype revisited (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marie Neurath – 25.01.2021 versio
Käännös suomeksi
Numskull

| Garrick Demond Husbands> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. tammikuuta, 1971 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Numskull
Aktiivisena:  1995–
Tyylilajit:  Gangsta rap, hyphy
Yhtyeet:  Luniz
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Numskull (oik. Garrick Demond Husbands; s. 31. tammikuuta 1971 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja Lunizin toinen jäsen. 18-vuotiaana hän esiintyi Dru Downin Fools From Streets LP:llä.
Luniz julkaisi 1995 ensimmäisen albuminsa Operation Stackola. Se myi platinaa singlen "I Got 5 On It" avulla. Vuonna 1997 Luniz julkaisi toisen albuminsa "Lunitik Muzik". Sitä myytiin yli 500 000 kappaletta. Vuonna 2002 Luniz julkaisi albumin "Silver & Black".
Lunizin ulkopuolella Numskull on myynyt yli 3,5 miljoonaa kopiota albumillaan Numworld. Hän kärsi 25 vuoden vankilatuomion raiskauksesta. Numskull pääsi vapaaksi vuonna 2014 istuttuaan 7 vuotta.
Diskografia > Soololevyjä

Numworld (2007)
Diskografia > Luniz

Operation Stackola (1995)
Lunitik Muzik (1998)
Silver & Black (2002)
We Are the Luniz (2005)
Käännös suomeksi
Norjan koripallomaajoukkue

| Norja |
| --- | --- |
Valmentaja:   Matthias Eckhoff
Fiba-ranking:  88. 
Liittyi Fibaan:  1968
fiba-alue:  Eurooppa
Kansallinen liitto:  Norges Basketballforbund
Olympialaiset
Esiintymiset:  ei
Mitalit:  ei
Maailmanmestaruuskilpailut
Esiintymiset:  ei
Mitalit:  ei
Euroopan-mestaruuskilpailut
Esiintymiset:  ei
Mitalit:  ei
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norjan koripallomaajoukkue edustaa Norjaa koripallon kansainvälisissä turnauksissa.
Norja pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 1966 Islantia vastaan. FIBA:an maa liittyi kahta vuotta myöhemmin.
Norja on Valko-Venäjän ja Slovakian jälkeen Euroopan kolmanneksi väkirikkain valtio, joka ei ole koskaan selvinnyt koripallon arvokisojen lopputurnaukseen.
Tunnettuja pelaajia

Torgeir Bryn, ainut NBA:ssa pelannut norjalainen, eniten maaotteluita Norjan paidassa (111).
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (norjaksi)
FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia  |  Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta
Entisiä joukkueita: DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Maramureșin puukirkot

| Maramureșin puukirkot |
| --- | --- |
 Bârsanan puinen kirkko
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Maramureș (piirikunta)
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  IV 
Tunnusnumero:  904
Valintahistoria
Valintavuosi:  1999
Maramureşin puukirkot sijaitsevat Maramureşin alueella Pohjois-Transylvaniassa Romaniassa. Niihin kuuluu lähes sata puurakenteista kirkkoa, joiden arkkitehtuuriset ratkaisut vaihtelevat. Rakennukset ovat Romanian ortodoksisen kirkon omaisuutta. Maramureşin kirkot ovat puurakennelmia, joiden erityispiirteitä ovat rakennusten länsipäädyn pitkät ja kapeat kellotornit.
Näitä kirkkoja rakennettiin 1600-luvulta 1800-luvulle. Osa niistä korvasi paikalla sijainneet vanhemmat kirkot. Kirkkojen freskot on maalattu naivistisen värikkäiksi ja ne kuvaavat Raamatun tarinoita.
Kahdeksan kirkoista liitettiin vuonna 1999 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kahdeksan kirkkoa

Seuraavat kirkot kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kahdeksan kirkkoa > Bârsana

Neitsyt Marian kirkko rakennettiin vuonna 1720, ja siitä tuli kylän pääkirkko 1806. Kaksikerroksinen pylväshalli yhdistää länsipuolisen kellotornin portaikolla. Kirkko on alueen suurimpia puukirkkoja.
Kahdeksan kirkkoa > Budeşti

Nikolaos Ihmeidentekijän kirkko rakennettiin vuonna 1643. Rakennusvuosi katosi sen rakenteista vuoden 1923 laajennuksen aikana. Kirkon eritystuntomerkkinä on kellotornin neljä erillistä tornia.
Kahdeksan kirkkoa > Desesti

Pyhän Paraskevin kirkko rakennettiin vuonna 1770. Kirkkoon rakennettiin parveke urkuja varten vuonna 1920, jolloin osa seinään maalatuista freskoista tuhoutui.
Kahdeksan kirkkoa > Ieud

Puinen kirkko korvasi tataarien tuhoaman kirkon vuonna 1717. Se sijaitsee pienellä mäellä.
Kahdeksan kirkkoa > Plopiş

Kirkko on rakennettu vuosina 1796–1998. Korkeaa kellotornia kehystää neljä pienempää tornia. Kirkon maalaukset on maalannut 1811 paikallinen taiteilija. Osa näistä maalauksista on entisöity.
Kahdeksan kirkkoa > Poienile Izei

Kirkko on alueen vanhimpia puukirkkoja. Se valmistui vuonna 1604. Sitä korotettiin 1700-luvulla ja 1800-luvulla siihen rakennettiin pylväshalli. Kirkon maalaukset ovat säilyneet hyvin, ja niitä yhdistää aikakauden sotaisuus ja siihen liittyvä uskonnollisuus.
Kahdeksan kirkkoa > Rogoz

Kirkko on rakennettu vuonna 1663 Suciun kylään. Se siirrettiin Rogoziin vuonna 1883 vanhan kirkon paikalle. Kirkon maalaukset on tehnyt kaksi paikallista taiteilijaa, ja heidän puumerkkinsä on edelleen luettavissa: "...pelottavana vuonna 1717, tataarien aikakautena".
Kahdeksan kirkkoa > Şurdeşti

Kirkko valmistui vuonna 1767, ja se oli sen hetken Euroopan korkein puukirkko (72 m). Kirkko on suorakaiteen muotoinen, ja siinä on monikulmion muotoinen alttari.
Nykyaika

Maramureşin alueella on pitkä puurakentamisen historia. Rakentamistaito on siirtynyt jälkipolville, mikä edesauttaa kirkkojen restaurointityössä. Romanian vallankumouksen jälkeen kirkkojen kuntoon on alettu kiinnittää huomiota, ja alueelle on rakennettu uusia kirkkoja vanhoja perinteitä kunnioittaen.
Kuvat

Budeștin kirkko
Călineștin kirkko
Corneștin kirkko
Hărniceștin kirkko
Ieud Șes kirkko
Botizan kirkko
Rozavlean kirkko
Bârsanan kirkko
Onceștin kirkko
Unescon maailmaperintöluettelon puiset kirkot.
Käännös suomeksi
Norjan korkein oikeus

Korkeimman oikeuden talo Oslossa (Hans Jacob Sparre, 1903)
Norjan korkein oikeus (kirjanorjaksi Høyesterett, uusnorjaksi Høgsterett, pohjoissaameksi Alimusriekti) on Norjan ylin oikeusaste, joka on toiminut vuodesta 1814. Siihen kuuluu 19 tuomaria sekä johtajana toimiva justitiaari. Yleensä yhtä asiaa käsittelemässä on viisi tuomaria, poikkeustapauksissa enemmistö eli yksitoista. Myös täysistunto on mahdollinen. Korkeinta oikeutta alemmat oikeustasot Norjassa ovat käräjäoikeudet ja laamanninoikeudet. Korkein oikeus antaa vuosittain noin sata tuomiota.
Justitiaarit

1814–1827: Johan Randulf Bull
1827–1830: Christian Magnus Falsen
1831–1835: Jørgen Mandix
1836–1854: Georg Jacob Bull
1855–1873: Peder Carls Lasson
1874–1877: Hans Gerhard C. Meldahl
1878–1886: Iver Steen Thomle
1887–1900: Morten Lambrechts
1900–1908: Einar Løchen
1909–1920: Karenus Kristofer Thinn
1920–1929: Herman Scheel
1929–1946: Paal Olav Berg
1946–1952: Emil Stang
1952–1958: Sverre Grette
1958–1969: Terje Wold
1969–1984: Rolv Ryssdal
1984–1991: Erling Sandene
1991–2002: Carsten Smith
2002–2016: Tore Schei
2016–: Toril Marie Øie
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norjan korkein oikeus Wikimedia Commonsissa
Verkkosivut (norjaksi)
Olympic Entertainment Group

| Olympic Entertainment Group |
| --- | --- |
Perustettu:  1999
Perustaja:  Armin Karu
Toimitusjohtaja:  Corey Plummer
Puheenjohtaja:  Stephen Mark Peel
Kotipaikka:  Tallinna, Viro
Toimiala:  kasino- ja pelitoiminta sekä ravintolapalvelut
Liikevaihto:   215,1 milj. € (2017)
Liikevoitto:   34,4 milj. € (2017)
Nettotulos:   30,6 milj. € (2017)
Henkilöstö:   2 938 (2017)
Omistaja:  Odyssey Europe
Kotisivu:  www.olympic-casino.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olympic Entertainment Group AS (lyh. OEG) on kasino- ja pelitoimintaa useissa Euroopan maissa pyörittävä virolainen yritys, jonka omistaa Odyssey Europe. Olympic Entertainment Groupilla oli syyskuun 2017 lopulla yhteensä 117 kasinoa, jotka sijaitsivat Virossa, Latviassa, Liettuassa, Slovakiassa, Italiassa ja Maltalla.
Olympic Entertainment Group ilmoitti Tallinnan pörssille maaliskuussa 2018 yhtiön kahden pääosakkaan myyvän osuutensa Lontooseen rekisteröidylle Odyssey Europe -sijoitusrahastolle. Pääomistajista Armin Karu omisti Hansa Assetin kautta 45,05 % ja Jaan Korpusov Hendeya Investin kautta 18,95 % yhtiöstä. Odyssey ilmoitti tavoitteekseen OEG:n vetämisen pois pörssistä ja myös Karu kehotti yhtiön piensijoittajia hyväksymään Odysseyn tarjouksen.
Odyssey Europe sai yritysoston päätökseen lokakuussa 2018, minkä jälkeen Olympic Entertainment Group vetäytyi Tallinnan pörssistä. Yhtiö oli listautunut Tallinnan pörssiin lokakuussa 2006.
Aiheesta muualla

Olympic Entertainment Group (englanniksi, viroksi)