stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kazakstan
Historia > Itsenäistyminen

Kazakstanin itsenäistyminen alkoi Neuvostoliiton alkaessa heikentyä. 25. lokakuuta 1990 Kazakstanin sosialistisen neuvostotasavallan päämiehen aloitteesta annettiin Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan suvereenisuusjulistus. Sitä seurasi laki 21. marraskuuta 1990 valtion valtarakenteen parantamisesta sekä lisäykset Kazakstanin sosialistisen neuvostotasavallan perustuslakiin. Moskovan elokuun 1991 vallankaappausyrityksen aikana annettiin suvereniteetin, valtion, taloudellisen ja ympäristöllisen turvallisuuden sekä lain ja järjestyksen takaamiseksi presidentin asetus 21. elokuuta 1991 Kazakstanin sosialistisen neuvostotasavallan turvallisuusneuvoston perustamisesta. 22. elokuuta 1991 antoi presidentti asetuksen puolueiden organisaatiorakenteiden, muiden julkisten yhteisöjen sekä kansanliikkeiden toiminnan lakkauttamisesta syyttäjänlaitoksessa, valtion turvallisuuselimissä, sisäasaiainhallinnossa, oikeuslaitoksessa, hallinto-oikeudessa, oikeusistuimissa ja tullilaitoksessa. Näin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen kautta ei olisi voitu vaikuttaa Kazakstanin sosialistisen neuvostotasavallan hallinnon toimintaan siinä tapauksessa, että vallankaappaus olisi Moskovassa onnistunut.
29. elokuuta 1991 presidentin asetuksella määrättiin suljettavaksi Semipalatinskin ydinkoealue. 11. syyskuuta 1991 presidentin asetuksella määrättiin perustettaviksi avaruustutkimuksen virasto, maanomistuksen valtionkomitea sekä maankäytön hallinto.
16. lokakuuta 1991 presidentti vahvisti allekirjoituksellaan Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan presidentinvaalilain. 1. joulukuuta 1991 pidettiin ensimmäiset Kazahstanin sosialisten neuvostotasavallan presidentinvaalit, joissa valituksi tuli Nursultan Nazarbajev. Nazarbajev sai vaaleissa 95 prosenttia äänistä, koska hänellä ei ollut vastaehdokkaita. 10. joulukuuta 1991 Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta nimettiin Kazakstanin tasavallaksi. 16. joulukuuta 1991 hyväksyttiin perustuslaillinen laki Kazakstanin tasavallan valtiollisesta itsenäisyydestä. 21. joulukuuta 1991 yksitoista neuvostotasavaltojen johtajaa kokoontui Alma-Ataan allekirjoittamaan julistuksen itsenäisten valtioiden yhteisöstä.
Politiikka

Kazakstan on presidentillinen tasavalta, jossa on myös pääministerin virka. Nursultan Nazarbajev oli maan pitkäaikaisena presidenttinä maan itsenäistymisestä 1991 vuoteen 2019. Nykyinen presidentti on Kasym-Žomart Tokajev.
Kazakstanin parlamentti on kaksikamarinen. Alahuoneessa (mažilis) on 107 paikkaa. Alahuoneen paikoista 98 jaetaan suhteellisella vaalitavalla. Äänet annetaan puolueille tai vaalilistoille, jotka saavat edustajia ääniosuutensa mukaan. Yhdeksän mažilisin edustajista nimitetään Kazakstanin kansojen kokouksesta, joka on 366-jäseninen maan eri kansallisuuksia edustava elin. Edustajat valitsevat presidentin, joka on kansojen kokouksen elinikäinen puhemies. Mažilisin jäsenillä on imperatiivinen mandaatti, mikä merkitsee sitä, että jos edustaja jättää tai erotetaan puolueesta, hän menettää paikkansa.
Parlamentin ylempään kamariin eli senaattiin valitaan kuuden vuoden kausille 34 jäsentä läänivaltuustojen kautta, presidentti nimittää lisäksi 15 senaattoria.
Parlamenttia hallitsee presidenttiä tukeva Nur Otan-puolue. Perustuslakiin tehtiin muutoksia ja vaalit järjestettiin kaksi vuotta etukäteen elokuussa 2007. Perustuslain muutoksiin sisältyi valtaoikeuksien siirtoa presidentiltä parlamentille, mutta myös presidentin kausien rajoituksen poisto. Uuteen alahuoneeseen valittiin 107 jäsentä entisen 77 sijaan. Äänikynnys on 7 prosenttia.
Kazakstanin hallitusta on syytetty ihmisoikeusloukkauksista esimerkiksi lehtimies Sergei Duvanovin tapauksessa. Entinen Almatyn pormestari Zamanbek Nurkadilov löydettiin ammuttuna marraskuussa 2005 ja oppositiojohtaja Altynbek Sarsenbajev helmikuussa 2006. Myös lukuisia toimittajia on kuollut liikenneonnettomuuksissa.
Kazakstan rajoittaa niin ajatuksen ja uskonnon vapautta kuin kokoontumis- ja sananvapauttakin. Se on asettanut tiukat rajoitukset uskonnollisille kokoontumisille. Valtion lupa vaaditaan, jotta yhteisön jäsenet voivat kokoontua ja kokoontumispaikoilla on oltava valtion lupa. Uskonnollinen kirjallisuus on alistettu pakolliseen ennakkosensuuriin ja sitä saa jaella vain valtion hyväksymien kanavien välityksellä. Myös uskonkäsityksien jakaminen toisten kanssa ilman valtion lupaa on kielletty.
Kazakstan on Yhdistyneiden kansakuntien, Euraasian talousunionin, Kollektiivisen turvallisuusjärjestön, Maailman kauppajärjestön, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön, Itsenäisten valtioiden yhteisön, Shanghain yhteistyöjärjestön, Islamilaisen yhteistyöjärjestön ja Turkkilaisten maiden neuvoston jäsen.
Hallinnollinen aluejako

Paikallishallinnollisesti Kazakstanissa on 14 aluetta (oblastia, oblısı) ja 86 kaupunkia, joista kolmella on alueen status. Kaupunkialueet on merkitty tähdellä.
Almatyn alue
Almaty* (aluetasoinen kaupunki)
Aqmolan alue (Astana päähallintopaikkana)
Aqtöben aklue
Astana* (aluetasoinen kaupunki)
Atırawin alue
Baikonur* (entinen Leninsk)
Itä-Kazakstanin alue (Öskemen eli Ust-Kamenogorsk)
Mañğıstawin alue (Aqtaw, entinen Ševtšenko)
Pohjois-Kazakstanin alue
Pavlodarin alue (Pavlodar)
Qarağandın alue (Qarağandı)
Qostanayn alue
Qızılordan alue (Qızılorda)
Etelä-Kazakstanin alue
Länsi-Kazakstanin alue (Oral)
Jambılin alue (Taraz, entinen Džambul)
Kazakstanissa on alueita ja kaupunkeja, joilla on alueen asema. Näitä tasavallan alueiden kanssa tasa-arvoisia kaupunkeja ovat entinen pääkaupunki Almaty, jota aikaisemmin kutsuttiin Alma-Ataksi, nykyinen pääkaupunki Astana sekä Baikonur.
Talous

Kazakstanissa teollisuustuotanto on hyvin vähäistä. Neuvostoliiton hajottua tehtaat autioituivat. Työtavat sekä työkoneet ovat monin osin vanhentuneet.
Vuonna 1995 Venäjän federaation hallitus vuokrasi 20 vuodeksi Baikonurin kosmodromia ympäröivän 6 000 neliökilometrin alueen ja Baikonurin kaupungin. Vuokrasopimusta jatkettiin vuonna 2004.
Talous > Energiateollisuus > Kivihiili

Kazakstanilla on suuret fossiilisten polttoaineiden varat sekä erilaisia kaivannaisia ja mineraaleja. Laajan valtion maatalous tuottaa etenkin karjataloustuotteita ja viljaa. Kivihiilentuotanto on ollut suurta jo neuvostoaikana Karagandan ja Ekibastuzinin hiiliesiintymillä
Talous > Energiateollisuus > Öljy ja kaasu

Kazakstanin öljykenttä on suurin 1960-luvun jälkeen löydetty esiintymä. Se voi tuottaa yli miljoona barrelia päivässä. Uuden sopimuksen mukaan 1/2008 Kazakstanin öljy-yhtiö KazMunayGas osuus kaksinkertaistui 16 prosenttiin. Suurimmat projektin ulkomaiset öljy-yhtiöt ovat Eni, Shell, Exxon Mobil ja Total. Muita jäseniä ovat ConocoPhillips ja Inpex.
Talous > Energiateollisuus > Uraani

Kazahstanin sosialistisessa neuvostotasavallassa uraanin etsiminen alkoi 1943. Uraaniesiintymiä on Aqmolan alueella Stepnogorskissa ja Pohjois-Kazakstanin. Yksi suurimmista uraanintuottajista maailmassa on Kazatomprom.
Kazakstanin uraanikaivokset tuottivat 42 prosenttia maailman uraanista vuonna 2019, joten se oli maailman suurin uraanintuottaja.
Talous > Kaivosteollisuus

Kazakstanissa on useita kaivannaisia, kuten altaiitti, ametisti, berylli, turkoosi, borniitti, brusiitti, vanadiniitti, kipsi, rubiini, dioptaasi, kvartsi, jadeiitti, puhdas kulta, kulta, baryytti, kassiteriitti, kupriitti, lapislatsuli, malakiitti, milariitti, puhdas kupari, nefriitti, opaali, topaasi, turmaliini, kalsedoni, scheeliitti
Talous > Maatalous

Viljaa viljellään 16,3 miljoonalla hehtaarilla, siitä lähes 14 miljoonaan hehtaaria on vehnää. Se on maailman suurimpia jauhojen vientimaita. Hedelmien ja vihannesten suhteen maa on suunnilleen omavarainen, niiden viljely edellyttää usein kastelua joka toteutetaan mieluiten  tihkukasteluna. Maitotaloustuotteet, kuten juustot, eivät ole hinnaltaan kilpailukykyisiä tuontijuustoihin verrattuina. Lihaa tuotetaan paljon mutta kulutetaan vielä enemmän, etenkin siipikarjan lihaa tuodaan ulkomailta. Karjatalous tarvitsee myös ulkomailla tuotettua rehua, etenkin viherrehua.
Väestö

Kazakstanin tilastokeskuksen mukaan maan väkiluku lokakuussa 2020 oli 18,8 miljoonaa ihmistä. Väestöstä kaupungeissa eli 11,1 miljoonaa ja maaseudulla 7,7 miljoonaa. Väestönkasvu oli ollut 1,3 prosenttia vuoden aikana eli väestö oli kasvanut noin 239 000 ihmisellä.
Kazakstanin väestöstä 67 prosenttia on etnisesti kazakkeja. Venäläisiä oli samaan aikaan 20,2 prosenttia asukasluvusta. Itsenäistymisen jälkeen kazakkien osuus on selvästi kasvanut ja venäläisten osuus pienentynyt. Slaaveja oli tullut alueelle erityisesti Neuvostoliiton aikana, ja vuonna 1989 kazakkeja oli vain hieman enemmän kuin venäläisiä. Itsenäistymisen jälkeen venäläiset alkoivat muuttaa pois maasta ja monet kazakit palata sinne. Kazakkien osuus oli 1990-luvun puolivälissä noin puolet väestöstä. Kazakkien ja venäläisten lisäksi Kazakstanissa elää uzbekkeja (3,1 %), ukrainalaisia (1,6 %), uiguureja (1,5 %), tataareja (1,1 %) ja saksalaisia (1,0 %).
Kazakstanin kaupungeissa väestössä iso osa on slaaveja. Kazakstanilaisperheistä peräti kolme viidesosaa elää maaseudulla. Maan suurimmassa kaupungissa Almatyssa kazakkeja on noin puolet väestöstä. Kaupungistumista vetää eteenpäin erityisesti maahanmuutto, kun taas kazakit eivät muuta maaseudulta kaupunkeihin yhtä ahkeraan.
Kazakit puhuvat turkkilaisiin kieliin kuuluvaa kazakkia. Venäjä on toinen virallinen kieli, ja se on Kazakstanin laajimmin osattu kieli. Kazakstan on muslimivaltio, ja 70,2 prosenttia väestöstä oli vuoden 2009 tietojen mukaan islaminuskoisia. Suurin osa muslimeista on sunneja. Kristittyjä oli vuonna 2009 väestöstä 26,2 prosenttia. Kristityistä suurin osa on ortodokseja.
Kulttuuri

Kazakkien paimentolaistaustan symboli on jurtta. Vaikka harvat nykyisin asuvat jurtassa, näitä käytetään erilaisten tapahtumien pitopaikkoina. Myös tapa istua mieluummin lattialla kuin tuolilla pöydän ääressä on säilynyt myös moderneissa asumuksissa.
Kazakstanilaiseen ateriaan kuuluu aina lihaa ja leipää sekä usein leivän lisäksi myös toista hiilihydraatinlähdettä kuten riisiä, pastaa tai perunaa. Kazakstanin kansallisruoksi on nimetty beshbarmak, johon kuuluu useimmiten lihaa, perunaa ja pastaa. Suomennettuna beshbarmak tarkoittaa "viisi sormea", jolla viitataan paimentolaistapaan syödä sormin. Pilahvi on maan yhteinen perinneruoka Uzbekistanin kanssa. Liha- ja kasviskeittoja kuten borssia syödään usein smetanan kanssa, samoin pelmenejä.
Unescon Maailmanperintöluettelossa on Kazakstanista kolme kohdetta: Pohjois-Kazakstanin aro ja järvet, Khoja Ahmed Yasavin mausoleumi ja Tamgalyn alueen kalliopiirrokset.
Kazakstanin poliittista kulttuuria on arvosteltu satiirielokuvalla Borat. Se on aiheuttanut laajan keskustelun Kazakstanissa ja sen uskotaan loukkaavan maata. Lainmuutoksen myötä URL borat.kz kiellettiin.
Kulttuuri > Urheilu

Kazakstan on osallistunut sekä kesä- että talviolympialaisiin vuodesta 1994. Maan menestynein urheilija on ollut maastohiihtäjä Vladimir Smirnov, jolla on seitsemän olympiamitalia. Vuodesta 2006 lähtien mainetta on niittänyt myös keskisarjan nyrkkeilyn maailmanmestari Gennadi ”GGG” Golovkin.
Kazakstanin jalkapallomaajoukkue on siirtynyt Aasian jalkapalloliitosta Euroopan jalkapalloliittoon UEFAan. Se ei ole toistaiseksi saavuttanut menestystä kansainvälisissä arvokisoissa. FIFAn maajoukkueiden välisessä rankingissa se oli marraskuussa 2010 sijalla 137. Kazakstanin jääkiekkomaajoukkue on sijoittunut olympialaisissa parhaimmillaan kahdeksanneksi vuonna 1998. Maailmanrankingissa se oli 19. tilalla maaliskuussa 2010. Kazakstanin jääpallomaajoukkue on saanut kuusi MM-pronssia, 2003, 2005, 2012, 2013 , 2014 ja 2015. Kunakin kuutena kertana Kazakstanilla on ollut pronssiottelussa vastassa Suomi.
Kazakstan on menestynyt hyvin judossa. Tunnettuja judokoita ovat muiden muassa Askat Žitkejev, Maksim Rakov, Rinat Ibragimov ja Jeldos Smetov.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kazakstan Wikimedia Commonsissa
Kazakstanin hallitus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
| n k Euroopan valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia1  Azerbaidžan1  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia1  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan1  Kreikka  Kroatia  Kypros1  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki1  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä1  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Artsakh1  Etelä-Ossetia1  Katalonia  Kosovo  Pohjois-Kypros1  Transnistria  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Aasiaan.
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
Altaivuoristoa Kazakstanissa.
Kazakstanin laajoja aroja.
Abulhair-kaani vannoi uskollisuudenvalan saadakseen Venäjän keisarikunnalta tukea vihollisia vastaan. Tämä oli Venäjän vaikutusvallan lisääntymisen alku Kazakstanissa.
Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu
2. tammikuuta 1992 Kazakstanista tuli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön jäsenvaltio
15. toukokuuta 1992 Kazakstanista tuli Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltio
4. kesäkuuta 1992 Kazakstanissa presidentti vahvisti lain lipusta, vaakunasta ja kansallishymnistä

Kazakstanin kartta (2001)
Baikonurin lämpövoimala
Semey (vuoteen 1994 Semipalatinsk) satelliittikuvassa
Kazakstanilainen paimen
Keltaraputokko

| Keltaraputokko |
| --- | --- |
 Keltaraputokko yhdessä Alpheus bellulus -katkaravun kanssa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tokkokalat Gobiiformes
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Cryptocentrus
Laji::  cinctus
Kaksiosainen nimi
 Cryptocentrus cinctus  (Herre, 1936) 
Katso myös
   Keltaraputokko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaraputokko (Cryptocentrus cinctus) on tokkojen heimoon kuuluva kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Keltaraputokko kasvaa noin 7 cm pitkäksi. Se on kirkkaankeltainen, etuosa ja evät pienten vaaleansinisten pilkkujen kuvioimat. Silmät kohoavat kulmikkaan pään yläpuolelle. Rintaevät ovat muiden tokkojen tapaan voimakkaat.
Alkuperä

Keltaraputokko elää luonnossa Malediiveilla ja Sri Lankan lähivesillä sekä muualla indopasifisella merialueella. Se elää useimmiten koralliriuttojen yhteydessä olevissa hiekkapohjaisissa kohdissa, missä se pääsee kaivautumaan vaaran uhatessa pesäkoloonsa. Sitä tavataan yleensä 1–10 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Keltaraputokko kaivautuu mielellään ainakin pyrstöosaltaan hiekkaan. Se puolustaa reviiriään, mutta on harvoin aggressiivinen muita kuin lajitovereitaan kohtaan. Keltaraputokko voi elää symbioosisuhteessa samassa hiekkakuopassa tai kolossa suunnilleen samankokoisten pistoolikatkarapujen (Alpheus sp.) kanssa. Jos kala kokee itsensä uhatuksi, se nököttää pesäkolossaan, mutta jos se uskaltaa, se liikuskelee ympäriinsä, seuloo pohjahiekkaa ja poimii kivien seasta öttiäsiä.
Keltaraputokot voivat hypätä ulos akvaariosta, joten korotettua reunaa tai kansilaseja suositellaan. Ne lisääntyvät myös akvaario-olosuhteissa, ja kasvatettuja yksilöitä pidetään kestävämpinä kuin luonnosta pyydystettyjä.
Keltaraputokkopari saattaa kutea myös kotiakvaariossa. Todella pienet poikaset kuoriutuvat jo neljän päivän päästä. Poikasten kuolleisuus on suuri, sillä ne kehittyvät eri tahtiin ja saattavat syödä sisaruksiaan, sen lisäksi että niitä uhkaavat kaikki muutkin planktoninsyöjät. Lisäksi poikasten ruokkiminen tarpeeksi hienojakoisella elävällä ravinnolla on kotioloissa vaikeaa. Vasta noin kahden viikon ikäisinä poikaset ovat tarpeeksi suuria syödäkseen rataseläimiä, ja kuukauden ikäisinä ne kykenevät syömään vastakuoriutuneita Artemia-kidusjalkaisia.
Vesiolot ja ravinto

Keltaraputokkoja pidetään 22–28-asteisessa vedessä meriakvaariossa jossa on paljon uintitilaa ja korallihiekkapohja. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät lihaisaa pakasteruokaa, jota suositellaan annettavaksi kahdesti päivässä. Ne hankkivat tilaisuuden tullen myös itse ravintoa kaivelemalla akvaarion pohjahiekan seassa eläviä pieneliöitä.
Aiheesta muualla

Aquarium Wiki (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q241167  Wikispecies: Cryptocentrus cinctus  AFD: Cryptocentrus_cinctus  BioLib: 151125  BOLD: 47221  CoL: 6BMCB  FishBase: 7208  GBIF: 5209054  iNaturalist: 267234  IRMNG: 10580560  ITIS: 637176  IUCN: 192995  NCBI: 586808  OBIS: 278326  Open Tree of Life: 861020  WoRMS: 278326
Georg Magnus Sprengtporten

| Georg Magnus Sprengtporten |
| --- | --- |
 Georg Magnus Sprengtporten, Berndt Godenhjelmin maalaama muotokuva.
 Suomen kenraalikuvernööri 
 Virassa: j:19. marraskuuta / g:1. joulukuuta 1808 – j:5 / g:17. kesäkuuta 1809  
Kuvernööri:  Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäinen viranhaltija
Edeltäjä:  Gustaf Fredrik von Rosen
Seuraaja:  Michael Andreas Barclay de Tolly
Valtiopäivämies 
 Aatelissäädyn edustaja Porvoon valtiopäivillä 22. maaliskuuta – 19. heinäkuuta 1809.  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Georg (Göran) Magnus Sprengtporten
Syntynyt: 16. elokuuta 1740 Porvoon pitäjä, Ruotsin valtakunta
Kuollut: 13. lokakuuta 1819 (79 vuotta) Pietari, Venäjä 
Kansalaisuus:  Ruotsi 1748– , Suomi 1809–
Arvonimi: kreivi
Vanhemmat:  isä; Magnus Wilhelm Sprengtport, äiti; Elsa Katarina Ulfsparre af Broxvik
Puoliso:  Anna Elisabeth Glansenstierna (k. 1785), 2. Varvara Nikolaevna Sprengtporten, s. Samytskaya (k. 1850)
Tiedot
Dynastia:  Sprengtporten
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Ruotsi  Venäjän keisarikunta
Sotilasarvo:  Jalkaväenkenraali
Taistelut ja sodat:  Kustaa III:n sota (1788–1790)
Sprengtportenin toinen puoliso Varvara Nikolajevna Sprengtporten, o.s. Samytskaja.
Georg (Göran) Magnus Sprengtporten (Suomessa usein myös muodossa Yrjö Maunu, ven. Георг Магнус Спренгтпортен, Jegor Maksimovitš Šprengtporten; 16. elokuuta 1740 Porvoon pitäjä – 13. lokakuuta 1819 Pietari, Venäjä) oli suomenruotsalainen sotilas, joka vaikutti Ruotsin ja Venäjän politiikassa. Hän on Suomen ensimmäisen kadettikoulun isä sekä autonomisen Suomen ensimmäinen mutta lyhytaikainen kenraalikuvernööri. Hän oli Jakob Magnus Sprengtportenin nuorempi veli. Historiassa Sprengtporten muistetaan ehkä ennen kaikkea tavoitteestaan luoda itsenäinen Suomen valtio Venäjän tuella. Sprengtporten kirjoitti ensimmäisen ehdotuksen itsenäisen Suomen perustuslaiksi.
Sprengtportenin asema Suomen historiassa on kiistelty ja ristiriitainen. Häntä on luonnehdittu niin maanpetturiksi kuin kansallissankariksikin. Sprengtportenia on yleisesti pidetty hankalana persoonana, joka suututti ihmisiä äkkiväärällä käytöksellään. Hän oli myös kunniankipeä ja kateellinen. Myös Sprengtportenin Suomen itsenäistymispyrkimysten motiiveista vallitsee epäselvyys: oliko kyseessä puhdas isänmaallisuus vai halu kostaa Ruotsin kuninkaalle ja päästä itse Suomen kenraalikuvernööriksi.
Sprengportenin suomalaisiksi muokatut etunimet Yrjö Maunu on otettu käyttöön 1920–1930-lukujen suomalaiskansallisessa historiankirjoituksessa.
Elämänvaiheet > Upseerisuvun vesa

Göran Magnus syntyi Porvoossa Sprengtportenin ruotsalaiseen aatelissukuun, joka oli lähtöisin Saksasta. Sprengtportenin isä oli Hämeen-Uudenmaan rakuunarykmentin majuri Maunu Wilhelm Sprengtport.
Göran Magnus Sprengtporten liittyi Ruotsin armeijaan ja ylennettiin kapteeniksi Pommerin sodan aikana. Hän avusti veljeään Jakobia vuoden 1772 vallankumouksessa. Vuonna 1775 hänet ylennettiin everstiksi ja vasta muodostetun Savon prikaatin komentajaksi. Sprengtporten koulutti upseereita aluksi omilla varoillaan Brahenlinnan virkatalossa Ristiinassa ja perusti vuonna 1779 Haapaniemen sotakoulun. Koulu aloitti toimintansa Kuopiossa 1. elokuuta 1780 ja 1. toukokuuta 1781 se sijoitettiin Haapaniemen tilalle Rantasalmen pitäjään. Haapaniemen kadettikoulun nimi muutettiin vuonna 1812 Haapaniemen Kenttämittauskouluksi. Koulussa sattui tulipalo 1818, jolloin koulu siirrettiin Haminaan ja se sai nimekseen Haminan kadettikoulu  Ristiinassa alkaneen ja Haapaniemessä jatkuneen toimintansa perusteella Sprengtportenia on pidetty suomalaisen sotilaskorkeakoulutuksen perustajana. Sprengtporten otti käyttöön uuden, liikkuvan sodankäyntitavan, johon hän oli saanut vaikutteita Pommerin sodasta. Hän myös opetteli suomen kielen.
Elämänvaiheet > Ranska ja Benjamin Franklinin tasavaltalaisihanne

Pian Sprengtporten tuli kuitenkin siihen johtopäätökseen, ettei hänen palveluksiaan arvostettu. Vieraillessaan Venäjän keisarillisessa hovissa Pietarissa vuonna 1779 hänet toivotettiin lämpimästi tervetulleeksi, ja hänen tyytymättömyytensä Ruotsin kuningasta vastaan kasvoi edelleen. Sprengtporten erosi Ruotsin armeijasta ja toimi kaksi seuraavaa vuotta Ranskassa, jossa hän tapasi Benjamin Franklinin ja ihastui syvästi tämän tasavaltalais- ja itsenäisyysaatteisiin, mutta Franklin piti Sprengtportenin poliittisia pyrkimyksiä Suomen  itsenäistymisen suhteen epärealistisina. Sprengtporten palasi Suomeen 1781.
Elämänvaiheet > Suomen itsenäistymissuunnitelma

1700-luvun loppupuolella Suomessa oli kuningasvastaisia "perustuslaillisia patriootteja" ja kruunulle uskollisia "rojalisteja". Kustaa III:n itsevaltaiset otteet olivat nostattaneet Suomessa aatelisrepublikaanista henkeäselvennä, joka oli saanut inspiraatiota muun muassa Voltairen, Helvétiuksen, de la Mettrien, Raynalin ja Rousseaun ajatuksistaselvennä.
Noin vuonna 1783 Sprengtporten alkoi väittää Ruotsin sortaneen Suomea samaan tapaan kuin Englanti sorti Amerikan siirtokuntia. Sprengtportenin mukaan Suomella ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin itsenäisyys tai liittyminen Venäjään, sillä Venäjä tavoittelisi Pietarin turvaamista ja Suomenlahden herruutta. Spekulaatiot Suomen asemasta olivat olleet yleisiä 1780-luvun alkupuolella. Epäilyt kohdistuivat Ruotsin halukkuuteen suojella Suomea ja myös suomalaisten uskollisuuteen Ruotsin kruunulle.
Valtiopäivillä 1786 hän vastusti avoimesti Kustaa III:n valtaa ja kävi venäläisten ministerien kanssa salaisia neuvotteluja ajatuksestaan irrottaa Suomi Ruotsista asevoimin. Sprengtporten kirjoitti perustuslakiehdotuksen itsenäiselle Suomen tasavallalle vuonna 1786.