stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ummeljoen kirkko

| Ummeljoen kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko heinäkuussa 2013
Sijainti:  Rita-ahontie 3, Ummeljoki, Kouvola
Koordinaatit:  60°46′02″N, 026°45′43″E
Seurakunta:  Anjalankosken seurakunta, Kouvolan seurakuntayhtymä
Rakentamisvuosi:  1910
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  80
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ummeljoen kirkko on  rakennettiin nykyisin Kouvolaan kuuluvan Anjalankosken Ummeljoen kylään alun perin rukoushuoneeksi n. 1910. Kirkon suunnittelijaa ja rakentajaa ei tunneta. Ummeljoen nuorten kristillinen yhdistys lahjoitti rukoushuoneen tuolloiselle Anjalan seurakunnalle 1946, kirkoksi se kunnostettiin ja vihittiin 1959. Kirkkosali on jaettu liukuovella kahteen osaan, kokonaispinta-ala on 112 neliötä. Alttarilla on puinen krusifiksi vuodelta 1959. Istumapaikkoja kirkossa on 80 hengelle.
Sarnathin tuho

| Sarnathin tuho> The Doom That Came to Sarnath |
| --- | --- |
 Käsikirjoituksen ensimmäinen sivu.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  H. P. Lovecraft
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  The Scot, 1920
Ulkoasu:  lehti
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä
Kustantaja:  Jalava
Julkaistu:  Alkemisti ja muita kertomuksia, 1994
Ulkoasu:  taskukirja, novellikokoelma
ISBN:  951-887-052-7

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sarnathin tuho (The Doom That Came to Sarnath) on H. P. Lovecraftin joulukuussa 1919 kirjoittama fantasianovelli. Se ilmestyi seuraavan vuoden kesäkuussa Scot-nimisessä skotlantilaisessa amatöörilehdessä ja myöhemmin sekä Marvel Tales (maalis-huhtikuu 1935) että Weird Tales (kesäkuu 1938) -lehdissä.
Novelli sijoittuu aikaan ”kymmenen tuhatta vuotta sitten”. Ib-niminen kaupunki kohoaa järven rannalla, ja sitä asuttavat sammakkomaiset olennot. Myöhemmin alueelle saapuu ihmisiä, jotka perustavat Sarnathin kaupungin, tuhoavat Ibin ja surmaavat sen asukkaat. He ottavat voitonmerkiksi ibiläisten jumalankuvan Bokrugin ja juhlistavat sen edessä voittoaan vuosittain. Tuhat vuotta sodan jälkeen juhla järjestetään tavallistakin upeampana. Kesken juhlallisuuksien Ibin muinaisia asukkaita muistuttavat olennot jyräävät kuitenkin Sarnathin ja kaupunki tuhoutuu.
Sarnath on todellinen kaupunki Intiassa, mutta Lovecraft kertoi tämän olevan sattumaa. Novellin tyyli jäljittelee Lordi Dunsanyn tuotantoa. Bokrug muistuttaa Dunsanyn näytelmässä The Gods of the Mountain (1914) esiintyvää jadesta veistettyä jumalankuvaa, kun taas yhdestä norsunluunkappaleesta veistetty valtaistuin lienee peräisin Dunsanyn novellista Idle Days on the Yann, jossa mainitaan samankaltainen norsunluuportti.
Teoksessa Ulkomaisia fantasiakirjailijoita (2003) Niko Pelkonen pitää ”Sarnathin tuhoa” Lovecraftin fantasiatarinoista parhaana, vaikka huomauttaakin, ettei taso ole keskimäärin kovin korkea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarnathin tuho Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Sarnathin tuho on Wikiaineistossa
Samos (antiikin kaupunki)

| Samos> Σάμος |
| --- | --- |
 Antiikin Samoksen agoran arkeologista aluetta, taustalla akropolis eli Kástron kukkula.
Sijainti
 Samos
Koordinaatit:  37°41′27″N, 26°56′18″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Pythagóreio, Anatolikí Sámos, Sámos, Pohjois-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 1000 eaa.–600 jaa.
Huippukausi:  500-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Samos, Joonia
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Sámoksen Pythagóreio ja Heraion 
Aiheesta muualla
  Samos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samos (m.kreik. Σάμος) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Samoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Pythagóreion kylän paikalla saaren kaakkoisrannikolla. Kaupungin arkeologiset kohteet muodostavat yhdessä läheisen Heraionin kanssa Unescon maailmanperintökohteen nimeltä Sámoksen Pythagóreio ja Heraion.
Antiikin aikaista Samoksen kaupunkia ei tule sekoittaa saaren nykyiseen pääkaupunkiin Sámoksen kaupunkiin (usein Vathý), joka sijaitsee eri paikassa saaren koillisrannikolla.
Maantiede

Antiikin Samoksen kaupunki sijaitsi nykyisen Pythagóreion kylän paikalla. Kaupungin sijainti oli edullinen merenkulun ja kaupan kannalta, sillä se sijaitsi Samoksen saaren Vähästä-Aasiasta erottavan, vain noin 1,5 kilometriä leveän salmen rannalla. Kaupungin akropolis eli linnavuori, nykyinen Kástron kukkula, sijaitsi kaupungin pohjoispuolella. Alakaupunki levittäytyi kukkulan etelärinteeseen sekä tasangolle sen ja rannikon väliin. Satama sijaitsi nykyisen satamalahden paikalla. Kaupungin länsipuolella Heraionin ympärillä oli muutoin vuoristoiselle saarelle suhteellisen laaja maanviljelykseen soveltuva tasanko. Antiikin aikana Samos luettiin osaksi Jooniaa.
Historia > Esihistoriasta arkaaiselle kaudelle

Varhaisimmat merkit asutuksesta Pythagóreion kylän paikalla ovat peräisin neoliittiselta kaudelta 4000–3000-luvuilta eaa. Ne on tehty Kástron kukkulalta. Myöhempi Samoksen kaupunki oli alun perin joonialaisten siirtokunta. Perinteen mukaan saaren asuttivat Manner-Kreikan Epidauroksesta tulleet joonialaiset noin 1100–1000 eaa. Nämä toivat alueelle mukanaan suuren jumalattaren Heran kultin. Samos oli Khioksen ohella merkittävin Joonian rannikon edustan saarten siirtokunnista, siinä missä muut alueen siirtokunnat sijaitsivat Vähän-Aasian rannikon puolella.
Samoksen edullinen sijainti teki siitä geometrisella kaudella noin 900–600 eaa. yhden varhaisista kreikkalaisista merimahdeista ja merkittävistä kauppakaupungeista itäisen Välimeren alueella. Kaupungilla oli suuri sotalaivasto ja kaupallinen laivasto, osin saaren laajojen metsien ja näin puuvarojen ansiosta. Kaupungissa kehitettiin kokonaan uusi sotalaivatyyppi samaina. Perinteisen käsityksen mukaan samoslaiset olisivat perustaneet Samothraken eli ”Traakialaisen Samoksen” siirtokunnan. Samokselta oli kotoisin kuuluisa merenkulkija Kolaios, joka oli 600-luvun eaa. puolessa välissä ensimmäinen, joka purjehti ”Herakleen pylväiden” eli Gibraltarin ohi.
Samoksen kaupungin huippukautta sekä taloudellisesti että kulttuurisesti oli arkaainen kausi ja erityisesti 500-luku eaa. Vuosisadan loppupuolella kaupunkia ja saarta hallitsi tyranni Polykrates, ja siellä vaikutti varhaisiin filosofeihin lukeutunut Pythagoras. Polykrateen aikana kaupungissa toimivat myös muun muassa runoilijat Anakreon ja Ibykos, taiteilija Theodoros, kuvanveistäjä Geneleos sekä arkkitehti Rhoikos. Polykrateen aikana kaupunkia rakennettiin paljon. Tuolloin rakennettiin muun muassa Eupalinoksen tunneli, kaupunginmuuri, sataman suuri aallonmurtaja sekä kaupungin lähellä sijainnut Heraion eli suuri Heran temppeli.
Historia > Klassiselta roomalaiselle kaudelle

400-luvun eaa. alussa Samos osallistui laivoillaan Joonian kapinaan Persiaa vastaan. Samos menetti poliittisen merkityksensä 400-luvulla eaa. Ateenan noustessa. Vuonna 478 eaa. kaupunki liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Myöhemmin se joutui sotaan Ateenaa vastaan. Ateenalaiset valloittivat kaupungin vuonna 439 eaa. yhdeksän kuukauden piirityksen jälkeen. Tuolloin kaupunki tehtiin puolustuskyvyttömäksi muun muassa tuhoamalla sen muurit.
300-luvulla eaa. Samos oli jonkin aikaa liitossa Spartan kanssa, mutta kuului muuten pääasiassa Ateenan valtapiiriin. Timotheos valtasi kaupungin vuonna 365 eaa. Asukkaat ajettiin maanpakoon ja saari asutettiin ateenalaisilla. Samoslaiset palasivat vuoden 322 eaa. jälkeen Aleksanteri Suuren luvalla, ja kaupungin muurit rakennettiin uudelleen. Seuranneella hellenistisellä kaudella kaupungin satama toimi Ptolemaiosten sotasatamana. Myöhemmin alueen suurvallaksi tuli Pergamon. Aikakaudella Samoksen tunnettuja kansalaisia olivat filosofi Epikuros sekä tähtitieteilijä Aristarkhos. Vuodesta 129 eaa. Samos kuului Rooman vallan alaisuuteen ja Asian provinssiin.
Rooman sisällissodassa Samos oli Cassiuksen ja Brutuksen puolella. Antonius ja Kleopatra asuivat huvilassa Kástron kukkulalla talvella 40/39 eaa. Myöhemmin kaupungissa majoittuivat muun muassa Octavianus Augustus (30 eaa., 19/18 eaa.) sekä Tiberius, Claudius, Trajanus ja Hadrianus.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Herulit tuhosivat Samoksen kaupunkia ja Heraionia vuonna 267 jaa. Varhaisimmat merkit kristillisestä asutuksesta kaupungissa ovat peräisin 300-luvulta jaa. Kaupunki säilyi asuttuna varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle saakka. Se hylättiin 600-luvulla arabien hyökkäysten seurauksena. Tuolloin asukkaat muuttivat saaren sisäosiin. Myöhemmin kaupungin paikalle syntyi Tigánin kylä, joka on nykyisin nimetty Pythagóreioksi Pythagoraan mukaan.
Antiikin Samoksen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1902–1903. Ne suoritti Ateenan arkeologinen seura Panagiótis Kavvadíaksen ja Themistoklís Sofoúliksen johdolla. Vuodesta 1910 kaivauksia jatkoi Koenigliche Museen Berlin Theodor Wiegandn ja Martin Scheden johdolla ja vuodesta 1925 Saksan arkeologinen instituutti. Vuosina 1939–1951 kaivaukset olivat keskeytyksissä sodan vuoksi. Tämän jälkeen kaivauksia ovat jälleen jatkaneet saksalaiset arkeologit yhdessä kreikkalaisten arkeologien kanssa.
Vuodesta 1992 kaupungin jäänteet ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä Sámoksen Pythagóreio ja Heraion.
Rakennukset ja löydökset

Antiikin Samoksen kaupungin arkeologiset jäännökset ovat hajaantuneet eri puolille Pythagóreion kylää ja sen lähiympäristöä. Kaupungin alueelta on löydetty muun muassa julkisten ja yksityisten rakennusten raunioita, joissa on muun muassa mosaiikkilattioita ja seinämaalauksia, sekä temppeleitä (Artemis, Afrodite, Dionysos, Kybele, Isis), kauppapaikkoja, kylpylöitä, urheilupaikkoja, hautausmaita, muureja, kivettyä katua, sekä vesijohto- ja viemäriverkostoa. Pythagóreion alueella on suoritettu kaivauksia useissa eri kohdissa, ja raunioita on näkyvissä useissa paikoissa. Merkittävimmät kohteet sijaitsevat nykyisen kylän ulkopuolella.
Rakennukset ja löydökset > Pythagóreion kylässä

Agoran alue
Agora eli tori sijaitsi nykyisen Pythagóreion kylän keskustan länsipuolella. Sen arkeologinen kohde on suuri avoin alue, jossa on joitakin rakennusten ja katujen jäänteitä. Lähellä kylän pääkadun toisella puolella sijaitsevat huonosti säilyneet Afroditelle omistetun temppelin rauniot.
Satama ja aallonmurtaja
Satama sijaitsi luonnonsatamalahdessa kaupungin itäosassa. Se jakautui kahteen osaan: sen sisäosassa aallonmurtajan suojaamana oli sotasatama ja ulompana kauppasatama. Aallonmurtaja rakennettiin Polykrateen kaudella, ja satama on varhaisin tunnettu esimerkki tällä tavoin suojatusta suljetusta satamasta. Satamalahdessa sijaitsee nykyisinkin Pythagóreion kylän satama, joskin se on antiikin aikaista satamaa pienempi, sillä lahti on osin liettynyt aikojen kuluessa. Myös nykyisen aallonmurtajan perustus on Polykrateen aallonmurtajassa.
Kylpylä
Kylpylä sijaitsi rannikolla kaupungin länsiosassa Heraionille johtaneen tien (ja kylän nykyisen pääkadun) varressa. Se oli rakennettu roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. Rakennuskokonaisuuteen kuului lukuisia julkisia rakennuksia, mukaan lukien kuumat ja kylmät termit altaineen sekä gymnasion, palaistra ja stadion. Rakennusten seinät olivat marmoriset ja lattiat oli koristeltu mosaiikein. Yksi holvattu kuuma huone muutettiin kristillisellä ajalla 400-luvulla baptisterioksi eli kastekappeliksi. Samaan aikaan paikalle rakennettiin kolmilaivainen basilikakirkko.
Rakennukset ja löydökset > Pythagóreion ulkopuolella

Kaupunginmuuri
Kaupunkia ympäröi suuri kaupunginmuuri, jonka kokonaispituus oli noin 6,5 kilometriä. Se rakennettiin alun perin Polykrateen aikana. Muuri tuhottiin ateenalaisten vallattua kaupungin ja rakennettiin uudestaan noin vuonna 300 eaa. Sitä kunnostettiin viimeisen kerran vuoden 200 eaa. jälkeen. Kaupunginmuurissa oli 40 tornia ja 12 porttia. Muurista ja torneista on säilynyt osia erityisesti Kástron kukkulan rinteessä kaupungin länsilaidalla sekä muurien pohjoislaidalla kukkulan harjanteella. Parhaiten säilyneiden osien korkeus on noin 6 metriä ja paksuus 4,5–5 metriä. Myös yksi muurin torneista on säilynyt kukkulan lounaisrinteessä.
Teatteri
Teatteri sijaitsi vuorenrinteessä kaupungin pohjoisosassa. Se oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Teatteri rakennettiin 300-luvulla eaa. Rakennus on säilynyt suhteellisen huonosti. Sen jäänteiden päällä on nykyisin puusta tehty katsomo- ja näyttämörakennelma, ja sitä käytetään esityksiin myös nykyaikana.
Eupalinoksen tunneli
Eupalinoksen tunneli on noin kilometrin pituinen tunneli-akvedukti eli vesitunneli, joka kulkee Kástron kukkulan läpi ja toi vettä kaupunkiin kukkulan pohjoispuolelta. Sen tarkoitus oli turvata kaupungin vedensaanti myös piirityksen aikana. Tunnelin pituus on 1 036 metriä, ja leveys ja korkeus sisällä noin 1,8 x 1,8 metriä. Vesitunnelin rakentaminen kesti noin 10 vuotta ja se valmistui noin vuonna 550 eaa. Tunneli on ensimmäinen, jota kaivettiin työn nopeuttamiseksi yhtä aikaa kummastakin päästä niin, että tunnelinosat saatettiin yhteen pelkästään matemaattisten laskelmien avulla. Tunneli sai nimensä sen suunnittelijasta Eupalinoksesta. Nykyisin tunnelin eteläosa on avoinna yleisölle, ja se on mahdollisesti tarkoitus kunnostaa ja avata myöhemmin koko matkaltaan.
Roomalainen akvedukti
Roomalaisella kaudella kaupunkiin johdettiin vettä akveduktilla lähteestä kaupungin länsipuolelta nykyisen Mýloin kylän suunnasta. Akveduktista on säilynyt muutamia kaaria solassa Kástron kukkulan länsipuolella.
Heraion
Heraion eli Heralle omistettu temppeli oli yksi antiikin maailman suurimpia temppeleitä. Se sijaitsi rannikkotasangolla noin kahdeksan kilometriä kaupungista länteen. Kreikkalaisessa mytologiassa paikka oli Zeuksen ja Heran hääpaikka. Paikan ensimmäinen suuri temppeli rakennettiin 500-luvulla eaa., mutta se tuhoutui tulipalossa jo noin 30 vuoden sisällä. Uuden temppelin rakentaminen alkoi Polykrateen aikana 500-luvun eaa. loppupuolella. Sitä rakennettiin useassa vaiheessa, mutta se ei koskaan valmistunut lopullisesti. Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Sen koko oli noin 108,6 x 55,2 metriä ja siinä oli yhteensä 155 pylvästä.
Muut kohteet
Kaupungin länsipuolella heti kaupunginmuurien ulkopuolella sijaitsee varhaiskristillisen hautausmaan arkeologinen kohde. Sen yhteydestä on löydetty basilikakirkon rauniot. Kástrin kukkulan suunnassa sijaitsevat kaupungin kivilouhokset, joihin kuuluu 35 louhospaikkaa. Niistä kaivettiin rakennuskivi kaupungin julkisiin rakennuksiin ja muureihin.
Rakennukset ja löydökset > Esinelöydöt

Kaupungin ja Heraionin alueelta tehdyt esinelöydöt ovat esillä Pythagóreion arkeologisessa museossa Pythagóreion kylässä sekä Sámoksen arkeologisessa museossa Sámoksen kaupungissa. Niihin kuuluu muun muassa kuvapatsaita ja rintakuvia, pyhäkköjen esineistöä, kuten suuri määrä erilaisia votiivilahjoja, sekä keramiikkaa, hautalöytöjä ja rahoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta antiikin Samoksen kaupunki Wikimedia Commonsissa
Antiikin Samoksen kaupungin raunioita ja Pythagóreion arkeologinen museo.
Hellenistisen kauden huvilan rauniot Kástron kukkulan rinteessä.
Samoksen lyömä dioboli, 400-luku eaa.
Agoran alueen rakennusten jäänteitä.
Afroditeen temppelin rauniot.
Samoksen teatterin rauniot.
Eupalinoksen tunnelia.
Heraionin rauniot.
Umbanda

Umbanda on brasilialainen uskonto. Umbanda kehitettiin 1920-luvulla Rio de Janeirossa, ja nykyisin miljoonat köyhät brasilialaiset harjoittavat sitä maan kaupunkien umbandakeskuksissa. Virallisesti umbandan harjoittajia on noin 400 000, mutta moni harjoittaa uskontoaan syrjinnän ja vainojen pelossa salassa.
Umbandan perusti kardecilaisuutta kannattanut Zélio de Moraes 1920-luvun alussa sairautensa aikana saamiensa ilmestyksien pohjalta. Alkuperäisessä umbandassa oli piirteitä Brasilian kardecilaisuudesta, roomalaiskatolisuudesta ja afrobrasilialaisista perinteistä kuten candomblésta ja Xangosta. Uskonnon tuli keskittyä kahdenlaisten henkien palvontaan ja lepyttämiseen: Brasilian alkuperäisheimojen vainajien henkiin (caboclos) ja kuolleiden afrobrasilialaisten orjien henkiin (pretos velhos). Nykyisin seuraajat omaksuvat uskontoon piirteitä myös muun muassa Intian uskonnoista ja itämaisesta mystiikasta.
Umbandassa uskotaan ylimpään luojaan, jonka hallitsemalla ylimmällä henkisellä tasolla asuu vähäisempiä jumalia, joista useimmat ovat afrikkalaisia jumalia ja katolisia pyhimyksiä; näitä jumalia ovat muun muassa caboclos ja pretos velhos. Ylin taso jakaantuu seitsemään läpäisevään linjaan ja jokainen niistä seitsemään alaosastoon. Toiseksi ylin taso on Maan ja sen ihmisten taso. Alimman maailman asukkaat käyvät ihmisten maailmassa aiheuttamassa harmeja ja onnettomuuksia. Hyvät henget ottavat henkihyökkäyksistä ja muista aiheutuvista ongelmista kärsiviin ihmisiin yhteyttä meedion kautta ja pyrkivät ihmisiä neuvomalla nousemaan omassa henkihierarkiassaan. Neuvot vaihtelevat rituaalien suorittamisesta tietyn lääkärin tapaamiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Umbanda Wikimedia Commonsissa
Sarnyn piiri

| Sarnyn piiri Сарненський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Rivnen alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 51.3316°N, 26.5995°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Rivnen alue
Perustettu:  1940, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Sarny (28 865 as., 2021)
Pinta-ala  ():  6 212,7 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  212 598
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
 
Verkkosivu
Sarnyn piiri (ukr. Сарненський район, Sarnenskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan pohjoisosassa Rivnen alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1940 ja sitä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Sarnyn piirin naapurina ovat pohjoisessa Valko-Venäjän Brestin alue, idässä Žytomyrin alueen Korostenin piiri, etelässä Rivnen piiri ja lännessä Varašin piiri. Piirin hallinnollinen keskus on Sarny (28 865 as., 2021).
Sarnyn piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Rivnen alueen piirien lukumäärän neljään. Aiempaa laajemman Sarnyn piirin pinta-alaksi tuli 6 212,7 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Sarnyn piirin väkiluvuksi 212 598 (1.1.2021). Piiri on maaseutuvaltainen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 26.3 prosenttia piirin asukkaista (55 914 as.), eli kahden kaupungin (Dubrovytsja ja Sarny) ja neljän kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Sarnyn piiri oli paljon pienempi piiri ennen Ukrainan heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Sarnyn rautatieasema.
Stepanin taajamaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarnyn piiri Wikimedia Commonsissa
Sansone

| Sansone |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Gianfranco Parolini
Käsikirjoittaja:  Giovanni Simonelli, Gianfranco Parolini, Oscar D’Amico
Säveltäjä:  Carlo Innocenzi
Kuvaaja:  Francesco Izzarelli
Leikkaaja:  Mario Sansoni
Pukusuunnittelija:  Vittorio Rossi
Lavastaja:  Oscar D’Amico
Pääosat:  Brad Harris
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Cineproduzioni Associate
Ensi-ilta:  23. joulukuuta 1961 (Italia)
Kesto:  100 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  552 251 000 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sansone (”Simson”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Gianfranco Parolini. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan päähenkilöä Simsonia näyttelee yhdysvaltalainen kehonrakentaja Brad Harris.
Juoni

Nimestään huolimatta elokuvan sankarilla ei ole juurikaan yhteistä Raamatun henkilöhahmon kanssa. Simson saapuu Sullaniin, jossa paha neuvontantaja Warkalla on vanginnut kuningatar Milan ja asettanut tämän paikalle Romildan. Simson vangitaan, mutta hän pakenee ja liittyy Warkallaa vastustaviin kapinallisiin. Warkalla kiduttaa kapinallisjohtajan sisarta Janinea saadakseen tämän paljastamaan veljensä olinpaikan. Simson pelastaa Janinen, mutta joutuu jälleen vangiksi. Simson kohtaa Warkallan gladiaattorit, voittaa nämä ja saa kansan nousemaan kapinaan. Warkalla surmaa Romildan ja pakenee ryöstösaaliin kanssa, mutta Simson saa hänet kiinni. Mila palaa Sullanin valtaistuimelle ja Simson lähtee kohti uusia seikkailuja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brad Harris  | … |  Sansone (Simson)   |
|  Mara Berni  | … |  Romilde   |
|  Sergio Ciani  | … |  Macigno   |
|  Luisella Boni  | … |  Janine   |
|  Serge Gainsbourg  | … |  Warkalla   |
|  Carlo Tamberlani  | … |  Botan   |
|  Irena Prosen  | … |  Mila   |
|  Franco Gasparri  | … |  Milan poika   |
Tuotanto

Sansone on kaikkine peplumkliseineen hyvin tyypillinen lajityyppinsä edustaja. Se kohoaa keskitason yläpuolelle Gianfranco Parolinin ohjauksen ja näyttävän lavastuksen ansiosta. Brad Harris on voimamies, joka osaa myös näytellä, ja hänen rinnallaan nähdään toinenkin peplumfilmien sankari, Sergio Ciani alias Alan Steel. Elokuvan varsinainen tähti on kuitenkin ranskalainen Serge Gainsbourg, joka tekee erinomaisen suorituksen vastenmielisenä ja läpeensä pahana Warkallana.
Elokuvan saksalaisessa julkaisussa Herkules im Netz der Cleopatra (”Herkules Kleopatran verkossa”) päähenkilö kantaa nimeä Herkules ja ranskalaisessa versiossa Samson contre Hercule (”Simson vastaan Herkules”) Herkuleeksi on nimetty Sergio Cianin esittämä Macigno eli ”Järkäle”. Seuraavana vuonna ilmestyi samojen tekijöiden La furia di Ercole, joka käytännössä on Sansonen uudelleenfilmatisointi..
DVD-julkaisut

Elokuvasta on saatavilla italialaisen RHV:n hyvälaatuinen DVD, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan. Amerikkalainen Alphan julkaisu on erittäin heikkotasoinen.
Aiheesta muualla

Sansone Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sarkofagi

Sarkofagi on egyptologiassa kivestä tehty uloin säiliö muumiolle. Sana juontaa juurensa kreikan kielen sanasta sarkofagos, joka tarkoittaa lihansyöjää.  Vainajan muumio laitettiin sarkofagin sisään puisessa tai harvemmin jalometallisessa arkussa. Sarkofageja käytettiin pääasiassa Egyptissä aina Vanhan valtakunnan ajoilta koptilaiseen kauteen asti.
Synty ja historia

Egyptiläisen uskonnon mukaan kuollut henkilö siirtyy tuonpuoleiseen, jossa hän jatkaa elämäänsä. Tämän elämän varmistamiseksi maanpäällisen ruumiin oli kuitenkin säilyttävä ainakin osittain. Sarkofagi oli yhdessä sisältämiensä hauta-arkkujen kanssa yksi keino suojella vainajan ruumista ja mahdollistaa hänen ikuinen elämänsä.
Varhaisdynastisen kauden aikana, jolloin kaikki egyptiläiset haudattiin hiekkaan, ei ollut vielä tarvetta sarkofageille. Hautauskulttuurin muututtua Vanhan valtakunnan aikana syntyi kuitenkin tarve valmistaa muumioidulle ruumiille eräänlainen säiliö, jonka tarkoitus oli pääasiassa suojella muumiota hajoamiselta ja muilta luonnon voimilta, mutta sillä oli myös vahva uskonnollinen merkitys.
Vanhan valtakunnan neljännestä dynastiasta lähtien arkkuihin alettiin kirjoittaa arkkutekstejä, jotka varmistivat vainajan perustarpeiden täyttymisen tuonpuoleisessa.
Keskivaltakunnan alkuaikoina hautaus suoritettiin yleensä vain puiseen arkkuun, mutta koska puu lahoaa kohtalaisen nopeasti, tarvittiin pysyvämpi ratkaisu. Niinpä muumioille ryhdyttiin valmistamaan kivisiä säiliöitä, joiden sisään ne sijoitettiin puisissa arkuissa. Uuden valtakunnan 18. ja 19. dynastioiden aikana sarkofageista ryhdyttiin luomaan ihmisen kaltaisia. Tavoitteena oli mahdollisesti tehdä vainajasta entistä pitkäikäisempi luomalla hänestä kuva, joka kestäisi vuosituhansia.
Kreikkalais-roomalaisella kaudella sarkofageihin maalattiin usein jonkun roomalaisen keisarin kasvot. Sarkofagien käyttö loppui koptilaiskauden alkaessa.