Koskue
Maantiede

Koskue rajoittuu etelässä Satakuntaan kuuluvaan Karviaan sekä Pirkanmaahan kuuluviin Kihniön kuntaan ja Parkanon kaupunkiin. Lännessä Koskue rajoittuu Ilvesjoen kylään, pohjoisessa Keskikylän kylään ja idässä Ylivallin kylään, jotka kaikki kuuluvat Jalasjärveen.
Kylän keskellä, kirkonkylässä, sijaitsee Kyrönjoen vesistöalueeseen kuuluva Koskutjärvi, joka laskee vetensä Koskutjokeen. Kirkonkylässä Koskutjokeen yhtyy Mustajoki. Koskutjoki virtaa Koskuen kirkonkylältä Ala-Koskuen läpi kohti pohjoista. Ilvesjoen yhdyttyä Koskutjokeen Ilvesjoen ja Koskuen rajalla joen nimi muuttuu Mustajoeksi. Mustajoki muuttuu Hirvijärven kylässä Jalasjoeksi, joka Kurikassa yhtyy Kyrönjoen pääuomaan. Koskutjärvi saa suurimman osan vedestään sen eteläosaan laskevasta Niskaluomasta.
Koskutjokeen Koskuen kirkonkylällä yhtyvä Mustajoki alkaa Parkanon ja Karvian rajalla sijaitsevasta Mustajärvestä. Mustajärvi laskee vetensä Mustaluomaan, joka virtaa mutkitellen kohti pohjoista ja laskee Koskuen kylän alueella Mustalampeen. Mustalampi laskee vetensä Mustajokeen.
Koskuen eteläosassa sijaitsee muutamia pienikokoisia järviä, kuten Pikku Mujujärvi ja Iso Mujujärvi eli yhdessä Mujujärvet, Saarijärvi, Pohjan Korpilammi, Iso Madesjärvi, Vähä Madesjärvi ja Kolhonjärvi.
Koskue sijaitsee Suomenselällä ja eroaa siten pinnanmuodoiltaan muun Jalasjärven Pohjanmaalle tyypillisestä lakeudesta. Siten kylän maisema muistuttaa enemmän hämäläistä harjumaisemaa. Kylässä on useita nevoja ja kallioita, jotka ovat tavallisia Suomenselällä. Koskuen eteläosassa, Ison Madesjärven rannalla sijaitsee 193-metrinen Klopero, joka on Jalasjärven korkein kohta.
Jääkauden jälkeen maa alkoi kohota ja merenpinta laski. Lopulta Litorinameren (8 500–4 000/2 000 vuotta sitten) alkuvaiheessa Koskue oli jo miltei kokonaan kuivaa maata. Ilvesjoki ja Koskutjoki olivat vielä pitkiä ja syviä merenlahtia. Koskuen korkeimmat kohdat ovat karuja, ja niiltä puuttuu hyvän metsänkasvun edellyttämä maannos. Karuus johtuu siitä, että Itämeren ollessa laajimmillaan merivirrat huuhtoivat näiden korkeiden kohtien moreenipitoisen maan alemmille rinteille. Tällaisia karuja ja korkeita kallioalueita kylässä ovat muun muassa Kolhonvuori Kolhonjärven rannalla, Madesvuori Vähän Madesjärven rannalla sekä Vekarankalliot Koskuen ja Ilvesjoen kylän rajamailla.
Merivirrat kerrostivat Itämeren järvi- ja merivaiheiden kuluessa hienojakoisen aineksen savikoiksi merenpohjassa sijainneisiin laaksoihin sekä painanteisiin. Nykyisin Koskutjoki ja Ilvesjoki virtaavat näissä entisissä merenpohjan laaksoissa, ja savikot muodostavatkin maanpinnan peitteen näillä alueilla. Nämä maat ovat maanviljelyn kannalta hedelmällistä maaperää, minkä vuoksi viljelykäytössä olevat alueet ovatkin tavallisesti alle 120 metrin korkeudella merenpinnasta. Esimerkiksi Koskutjoen alajuoksun laaksossa savikerros on joillain kohdin jopa kymmenien metrien paksuinen. Koskutjoen itäpuoli kuului jääkaudella aktiivisesti liikkuneeseen Näsijärven–Jyväskylän vyöhykkeeseen, jonka seurauksena alueella on suuri määrä drumliineja. Alueen tyypillisiä drumliineja ovat Karjanmaankallio Kallionkylässä, Salkoharju ja Tupamäki Yli-Koskuella, Koivuniemenmäki kirkonkylältä itään sekä Kuhnanperän drumliinit kirkonkylän ja Yli-Koskuen välissä. Esimerkkejä kalliomaista, joiden perässä on jääkauden jäljiltä moreenihäntä, ovat Romelonvuori, Sikavuori, Kettukallio ja Isovuori. Koskutjoen länsipuoli kuului puolestaan passiivisen jään alueeseen. Alue onkin esimerkiksi kivistä ja pintamoreeni on siellä tavallista.
Koskuella, kuten Jalasjärvellä yleensäkin, harjut nousevat ainoastaan muutamia metrejä ympäröiviä alueita ylemmäksi. Jalasjärven merkittävin harjujakso on Jalasjärven–Mustalammin harju, joka kulkee kunnan alueella pohjois–etelä-suunnassa. Välillä harju on turpeen hautaama, välillä puolestaan kalliot katkaisevat sen. Koskuella harju on havaittavissa muun muassa Ala-Koskuen Erkkilänmäellä, jossa sijaitsee pohjavesi- ja soranottoalueita. Koskuen kirkonkylän ja Mustalammin kylän välissä sijaitsevalla Mustajoenmaalla harju erottuu maisemasta selvimmin. Mustajoenmaalta harju jatkuu Mujunkankaan kautta Parkanon puolelle ja jatkaa matkaansa rikkonaisena Sisä-Suomen reunamuodostumille saakka.