stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zhenyuan
Palvelus > Keisarillisen Japanin laivaston Chinen

Pohjassa makaavaan Zhenyuaniin nostettiin Japanin lippu 17. helmikuuta 1895. Japanilaiset nostivat hylyn. Saikiomaru hinasi aluksen Port Arthuriin, jonne saavuttiin 27. helmikuuta. Alus liitettiin 16. maaliskuuta keisarillisen Japanin laivastoon nimellä Chinen, jolloin siitä tuli ensimmäinen japanilainen taistelulaiva. Port Arthurissa alus siirrettiin telakalle 4. huhtikuuta korjattavaksi ja osittain modernisoitavaksi. Se muun muassa aseistettiin uudelleen neljällä 12 tuuman, neljällä Armstrongin kuuden tuuman, kahdella kuuden naulan ja kahdeksalla kolmen naulan tykillä. Alus poistui telakalta 1. kesäkuuta ja aluksen koneita testattiin 4. kesäkuuta ja 25. kesäkuuta kattiloihin sytytettiin tuli. Port Arthurin edustalla 3. heinäkuuta suoritettujen onnistuneiden koeajojen jälkeen alus aloitti seuraavana päivänä matkan Nagasakin kautta Yokosukaan, jonne se saapui 28. heinäkuuta. Alus luokiteltiin toisen luokan taistelulaivaksi 21. maaliskuuta 1898 ja edelleen ensimmäisen luokan rannikkopanssarilaivaksi 11. joulukuuta 1905.
Chinen kuului vuonna 1900 boksarikapinan kansainväliseen laivasto-osastoon. Se palveli Venäjän–Japanin sodassa lähinnä saattue- ja saarronvalvontatehtävissä. Alus siirrettiin 1. toukokuuta 1908 koululaivaksi ja se poistettiin palveluksesta vuonna 1910. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta 1. huhtikuuta 1911, jonka jälkeen se oli Kuraman kahdeksan tuuman tykkien sekä erilaisissa ammus- ja torpedokokeissa maalina. Alus myytiin 6. huhtikuuta 1912 romutettavaksi ja se romutettiin vuonna 1914 Jokohamassa.
Aluksesta säilytetty tulenjohtotorni tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa. Aluksen ankkurit ovat Okayaman prefektuurissa lähellä Kobea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zhenyuan Wikimedia Commonsissa
Beiyang.org (Arkistoitu – Internet Archive) (kiinaksi)
Zollikofen

| Zollikofen |
| --- | --- |
 vaakuna

 Zollikofen
 Koordinaatit: 47°0′N, 7°27′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Bern
Hallintoalue (Verwaltungskreis):  Bern-Mittellandin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,42 km²
Korkeus:  485–593 m
Väkiluku (31.12.2018)  (vakinaiset asukkaat):  10 306
 – Väestötiheys:  1 901 as./km²
 
 www.zollikofen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zollikofen on kaupunki Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on runsaat 10 000 asukasta.
Sijainti

Zollikofen sijaitsee Aarejoen pohjoispuolella. Bern on kaupungin eteläinen naapurikaupunki.
Liikenne

Moottoritie A1/A6 ohittaa Zollikofenin itäpuolitse.
RBS:n rautatie Bernistä Solothurniin kulkee kaupungin kautta. SBB:n rautatiet Bernistä Biel/Bienneen sekä Burgdorfin ja Grauholztunnelin kautta Olteniin kulkevat Zollikofenin kautta.
Gunnar Åström

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 15. tammikuuta 1904
Syntymäpaikka: Oulu, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuolinaika: 28. maaliskuuta 1952 (48 vuotta)
Kuolinpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1927–1939 | HIFK | 93 | (47) |
Maajoukkue
| 1923–1937 | Suomi | 43 | (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gunnar Waldemar Åström (15. tammikuuta 1904 Oulu – 28. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Jalkapallossa Åström nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen jo 17-vuotiaana. Hän voitti HIFK:n riveissä kaikkiaan neljä jalkapallon Suomen mestaruutta. Mestaruussarjassa hän pelasi 93 ottelua ja teki 47 maalia. Åström oli 1930-luvulla Suomen parhaita hyökkääjiä. Hän pelasi A-maajoukkueessa 43 ottelua ja teki niissä 16 maalia.
Jääpallossa Åström voitti kolme Suomen-mestaruutta HIFK:ssa vuosina 1934–1938 ja pelasi maajoukkueessa kolme A-maaottelua.
Åström osallistui myös HIFK:n yleisurheilutoimintaa. Hän osallistui toisinaan HIFK:n pikaviestijoukkueeseen. Ennätykset 100 metrillä 11,4, 200 metrillä 23,6 ja pituudessa 657.
Åströmin veli oli pikajuoksija Erik Åström.
Ägläjärvi

| Ägläjärvi Ягляярви |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Paikkakunta:  Loimola
Koordinaatit:  62°19′24″N, 31°48′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suojoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  170 m
Pituus:  9,2 km
Leveys:  2 km
Rantaviiva:  29,5 km
Pinta-ala:  10,1 km²
Tilavuus:  0,054 km³
Keskisyvyys:  5,3 m
Valuma-alue:  88,6 km²
 fiÄgläjärvi 
Ägläjärvi (ven. Ягляярви) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirin Loimolan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 10,1 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 88,6 neliökilometriä ja keskisyvyys 5,3 metriä.
Ägläjärvi on kapeikon kautta yhteydessä Kyläjärveen ja laskee Aittojoen kautta Salonjärveen. Kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, seipi, made, ahven ja kiiski.
Ägläjärvi kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan Raja-Karjalaan. Suomelle kuuluessaan se sijaitsi Korpiselän kunnan itäosassa.
Ägläjärveä ympäröi aikaisemmin myös samanniminen kylä. Suomalaiset joukot valloittivat sen takaisin neuvostoliittolaisilta 22. joulukuuta 1939.
Zyrjanskoje

| Zyrjanskoje Зырянское |
| --- | --- |
 Zyrjanskoje
 Koordinaatit: 56°49′57″N, 86°37′39″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Tomskin alue
Piiri:  Zyrjanskojen piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  803,62 km²
Väkiluku (2015):  8 284
 
 Kunnan sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zyrjanskoje (ven. Зыря́нское) on kylä, maalaiskunta ja Zyrjanskojen piirin hallinnollinen keskus Tomskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tšulymjoen varrella 141 kilometriä Tomskista koilliseen. Kunnassa on 8 300 asukasta (vuonna 2015).
Kunnan pinta-ala on 803,62 neliökilometriä. Keskuskylän lisäksi siihen kuuluvat Berlinkan, Bogoslovkan, Krasnojarkan ja Semjonovkan kylät sekä Pritšulymskin asutus.
Zyrjanskojen kylä on syntynyt 1600-luvulla. 1800-luvun puolivälistä lähtien se oli samannimisen volostin ja vuodesta 1924 piirin keskus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, puutarhanhoitoa sekä sembramännyn siementen, marjojen ja sienten keräilyä. Metsästys menetti merkityksensä riistan ehtyessä. Zyrjanskojessa oli vuonna 1854 rakennettu puukirkko ja vuotuiset kaksi viikkoa kestäneet markkinat.
Zyrjanskojen kautta kulkee Bolšedorohovon ja Teguldetin välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely ja puunhankinta. Kylässä toimii tielaitos, metsätalous ja leipomo.
Palveluihin kuuluvat keskikoulu, lasten taidekoulu ja piirisairaala.
Aiheesta muualla

Zyrjanskojen kunnan sivusto (venäjäksi)
Zug um Zug

Zug um Zug tai Zug-um-Zug on saksankielinen käsite, joka tarkoittaa suoritusten samanaikaisuutta tavaran käteiskaupassa.
Periaate

Irtaimen tavaran kauppa voidaan sopia käteiskaupaksi, jossa tavaran luovutus ja kauppahinnan maksaminen tapahtuu yhtä aikaa eli kauppasopimuksen osapuolten suoritukset vaihdetaan toisiaan vastaan (Zug um Zug).
Periaatetta noudattamalla kaupan osapuolet saavat jonkinlaisen varmistuksen siitä, että vastapuoli täyttää oman osuutensa sopimuksesta. Kumpikin osapuoli voi myös valvoa, että vastapuolen suoritus vastaa sovittua – ennen kuin hän itse täyttää omat sopimusvelvoitteensa.
Periaate > Arkinen esimerkki

Zug um Zug -periaate toteutuu vähittäiskaupassa esimerkiksi torilla, kun asiakas maksaa ostokset käteisellä. Ostaja saa tavarat hallintaansa heti maksuhetkellä, ja kauppias saa kauppahinnan haltuunsa samalla kun luovuttaa tavarat asiakkaalle.
Kauppalain säännökset Suomessa

Suomen kauppalain 10 §:n mukaan myyjä ei ole velvollinen luopumaan tavaran hallinnasta tai määräysvallasta tavaraan ennen kuin kauppahinta maksetaan, ellei hän ole myöntänyt ostajalle luottoa tai maksun lykkäystä. Vastaavasti kauppalain 49 §:n mukaan ostaja ei ole velvollinen maksamaan kauppahintaa, ennen kuin tavara on asetettu hänen saatavilleen tai määrättäväkseen.
Ähtärinjärven alue

Ähtärinjärven alue (vesistöaluetunnus 35.43) on Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 460,91 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 14,17 %. Vesistön alueen alarajana on Vääräkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 943,73 neliökilometriä ja sen järvisyys on 10,34 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Toisveden alueeseen (35.42).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Oulunveden alue (35.431)
Hankaveden–Väliveden alue (35.432)
Ähtärinjärven alue (35.433)
Sappionjoen valuma-alue (35.434)
Maksajoen valuma-alue (35.435)
Myllypuron valuma-alue (35.436)
Leväjoen valuma-alue (35.437)
Korpisenpuron valuma-alue (35.438)
Myllyojan valuma-alue (35.439)
Žytomyrin piiri

| Žytomyrin piiri Жито́мирський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Žytomyrin alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 50.2533°N, 28.6653°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Žytomyrin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Žytomyr (263 507 as., 2021)
Pinta-ala  ():  10 508,2 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  613 311
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Žytomyrin piiri (ukr. Жито́мирський район, Žytomyrskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan pohjoisosassa Žytomyrin alueella. Žytomyrin piirin naapurina ovat pohjoisessa Korostenin piiri, idässä Kiovan alue (Butšan, Fastivin ja Bila Tserkvan piirit), etelässä Berdytšivin piiri ja lännessä Hmelnytskyin alue. Piirin hallinnollinen keskus on Žytomyr (263 507 as., 2021).
Žytomyrin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Žytomyrin alueen piirien lukumäärän neljään. Aiempaa laajemman Žytomyrin piirin pinta-alaksi tuli 10 508,2 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Žytomyrin piirin väkiluvuksi 613 311 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 62.7 prosenttia piirin asukkaista (384 388 as.), eli neljän kaupungin (Žytomyr, Korostyšiv, Radomyšl, Tšudniv) ja 29 kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Žytomyrin piiri Wikimedia Commonsissa
Žytomyrska oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 6. voluumin Žytomyrska oblast - artikkelit piiristä, ja siihen 7/2020 liitetyistä muista piireistä, ja piirien paikkakunnista) (ukrainaksi) (ukrssr.com.ua)
Hr. Ms. Zwaardvis (S806)

| Hr>  Ms. Zwaardvis |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Rotterdamsche Droogdok Maatschappij, Rotterdam
Kölinlasku:  14. heinäkuuta 1966
Laskettu vesille:  2. heinäkuuta 1970
Palveluskäyttöön:  18. elokuuta 1972
Poistui palveluskäytöstä:  1995
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 408 t (pinnalla) 2 640 t (sukellus)
Pituus:  66,9 m
Leveys:  8,4 m
Syväys:  7,1 m
Koneteho:  3 × Werkspoor RVB 215X 12 -dieselmoottoria 4 200 bhp  1 × Holec-sähkömoottori 5 100 hv
Nopeus:  13 solmua (pinnalla) 20 solmua (sukellus)
Miehistöä:  67
Aseistus
Aseistus:  6 × 533 mm torpedoputkea, joihin 20 × Honeywell Mk 48 tai Honeywell NT 37 -torpedoa
Hr. Ms. Zwaardvis (runkonumero S806) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Zwaardvis-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 24. joulukuuta 1965 Rotterdamsche Droogdok Maatschappijilta Rotterdamista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1966. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1970 ja otettiin palvelukseen 18. elokuuta 1972.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1995.
Francisco de Zurbarán

| Francisco de Zurbarán |
| --- | --- |
 Francisco de Zurbaránin oletettu omakuva Pyhänä Luukkaana
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1598 Fuente de Cantos, Extremadura
Kuollut: 27. elokuuta 1664 (65 vuotta) Madrid
Kansalaisuus:  espanjalainen
Taiteilija
Ala:  Maalaustaide
Taidesuuntaus:  Barokki
Francisco de Zurbarán (7. marraskuuta 1598 Fuente de Cantos, Extremadura – 27. elokuuta 1664 Madrid) oli espanjalainen taidemaalari. Zurbarán oli Espanjan barokkimaalauksen mestareita.
Francisco de Zurbarán ystävystyi taideopiskelijana Sevillassa aikalaisensa Diego Velásquesin kanssa. Vuodesta 1626 alkaen hän sai runsaasti tilauksia alueen munkkikuntien keskuudesta. Tunnettuja Zurbaránin maalauksia Sevillan kirkoissa ovat Pyhän Dominikuksen kertomuksia, Kirjanoppineita, Kristus ristillä ja Tuomas Akvinolaisen voitto. Teoksesta Pyhän Bonaventuran elämää on osia muun muassa Louvressa. Nämä työt on luonnosteltu voimakkaalla piirrosviivalla ja toteutettu jyrkästi toisistaan erottuvilla väreillä. Zurbarán tunnetaan muun muassa maalausten reliefimäisyydestä, staattisista ja monumentaalisista hahmoista sekä niiden voimakkaan keskittyneestä ilmapiiriatä.
Zurbarán oleskeli vuonna 1634 Espanjan hovissa. Se laajensi hänen taidenäkemystään. Sen jälkeen hän maalasi Buen Retiro -palatsiin teoksen Cádizin puolustus ja kymmenen teoksen sarjan Herkuleen urotyöt. Näissä töissä hän käytti vaaleampia värejä ja pehmeämpiä muotoja kuin aikaisemmin ja sijoitti asetelmansa tarkasti mietittyihin maisemiin. Tätä seuraavat 1630-luvun työt, kuten Pyhä Laurentius, ovatkin hänen taiteensa parasta kautta.
Hänet tunnetaan uskonnollisista munkkeja, nunnia ja marttyyrejä kuvaavista maalauksistaan sekä asetelmistaan.
Zurbaránin käytti hehkuvia värejä, ja korosti usein voimakkaasti valon ja varjon kontrastia. Hänen väriasteikkonsa muuttui hillitymmäksi ja tekotapansa ilmavammaksi myöhäiskauden maalauksissa. Kriitikot leimasivat hänet 1700-luvulla “Espanjan Caravaggioksi”, joka olisi esikuvaansa karkeampi ja proosallinen. Romantiikan aikana Ranskassa häntä taas ihailtiin, mutta pidettiin tuimakatseisten munkkien ja uskoa hehkuvien pyhimysten kuvaajana. Tämä on yksipuolinen näkemys, vaikkakin monet hänen munkkimuotokuvistaan ovatkin mestarillisia.
Kuvia

Pyhä Serapion, 1628
Marian ilmestys, 1638
Franciscus Assisilainen, 1635–1639
Astia ja kvitteneitä, 1663–1664
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco de Zurbarán Wikimedia Commonsissa
Francisco de Zurbarán Europeanassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz  Prado  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Asetelma; sitruunoita, appelsiineja ja ruusu 1633, 60 × 107 cm
Leif Åberg

Leif Eric Gustav Åberg (19. toukokuuta 1948 Helsinki – 21. joulukuuta 2020 Sipoo) oli suomalainen organisaatioviestinnän professori Helsingin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa Information Seeking Structures in Work Organizations (1986) käsitteli tiedon etsinnän rakenteita. Sittemmin Åberg kehitti useita viestinnän malleja.
Tulosviestinnän mallissa (1985), joka tunnetaan myös nimellä Åbergin pizza, hän tarkasteli organisaatioviestinnän funktioita. Viestinnän ja vision suuntaan johtamisen suhdetta hän kuvasi mallilla nimeltä Åbergin leija (1997). Viestinnän fasettiteoriassa (1989) Åberg mallinsi kognitiivisen ja semioottisen näkökulman kautta ihmisen tietojenkäsittelyä. 1990-luvulla Åberg keskittyi työyhteisöjen profilointimalleihin. Myöhemmin hän keskittyi julkisuuden kenttien dynamiikkaan (yhdessä Jyrki Iivosen kanssa) ja spontaanin aktiivisuuden dynamiikkaan.
Viestinnän professorina Åberg toimi vuodesta 1995 alkaen, ja hän jäi virastaan eläkkeelle vuonna 2014.
Åberg kirjoitti useita kirjoja organisaatioviestinnästä. Hän sai valtiotieteellisen tiedekunnan vuoden kouluttajapalkinnon vuonna 2005 ja Palmenian vuoden kouluttajapalkinnon vuonna 2009.
Åberg oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Aiheesta muualla

Åbergin henkilökuntasivusto. (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin yliopisto.
Leif Åbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Ruotsi
Äiti sairaan lapsensa vuoteen ääressä

| Äiti sairaan lapsensa vuoteen ääressä |
| --- | --- |

Nimi:  Äiti sairaan lapsensa vuoteen ääressä
Tekijä:  Akseli Gallen-Kallela
Valmistuspaikka:  Pariisi
Valmistumisvuosi:  1888
Taiteenlaji:  Genretaide
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  82  cm
Leveys:  65  cm
Kokoelma:  Unknown
Äiti sairaan lapsensa vuoteen ääressä on taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan maalaama, realistinen öljyvärimaalaus vuodelta 1888. Teos esittää naista istumassa lapsen vuoteen vieressä ja siinä näkyy myös Keuruun ryijy, jonka Gallen-Kallela otti mukaansa Pariisiin.
Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alue

Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.4) on Kokemäenjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 3 193,26 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 11,4 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Syvinkisalmi.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Tarjanneveden alue (35.41)
Toisveden alue (35.42)
Ähtärinjärven alue (35.43)
Vaskuunjärven valuma-alue (35.44)
Vermasjärven valuma-alue (35.45)
Kolunjoen valuma-alue (35.46)
Niemisjoen valuma-alue (35.47)
Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Vehkajärven valuma-alue (35.49)
Ähtäri (lehti)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Ähtäri oli Ähtärissä vuosina 1927–1932 ilmestynyt paikallislehti.
Ähtärin paikallislehtenä pyrki vuodesta 1924 lähtien toimimaan Virtain Sanomat. Sen levikkialue oli laaja, ja Ähtärissä oman paikkakunnan katsottiin jäävän liian vähälle huomiolle.
Venti Valkeisen toimittaman Ähtäri-lehden tehtävänä oli antaa tietoja paikkakunnan asioista ja tarjota foorumi kirjoittamisen harrastajille. Se pyrki toisen ilmestymisvuotensa alusta leviämään myös Lehtimäelle ja Soiniin. Vuoden lopulla lehti luovutettiin sitä painaneen Mäntän kirjapainon hoitoon. Kerran viikossa ilmestynyt Ähtäri lopetettiin pula-ajan takia.
Aiheesta muualla

Ähtäri digitoituna Kansalliskirjastossa
Zuchwil

| Zuchwil |
| --- | --- |
 Zuchwiliä.
 vaakuna

 Zuchwil
 Koordinaatit: 47°12′20″N, 7°33′30″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Solothurnin kantoni
Hallintoalue (Bezirk):   Wasseramt
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,66 km²
Korkeus:  426–481 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  8 875
 – Väestötiheys:  1 905 as./km²
 
 www.zuchwil.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zuchwil on kunta Keski-Sveitsissä Solothurnin kantonissa. Siellä on vajaat 9 000 asukasta.
Sijainti

Zuchwil sijaitsee Mittellandissa Emme- ja Aarejokien yhtymäkohdassa Solothurnin kaupungin itäpuolella. Zuchwil muodostaa yhtenäisen taajama-alueen Solothurnin kanssa.
Liikenne

Moottoritie A5 kulkee Zuchwilin poikki. Solothurnin rautatieasema sijaitsee Zuchwilin ja Solothurnin rajalla. Asemalta on rautatieyhteys seitsemään suuntaan:
SBB:n rautatie Oltenista Bieliin kulkee aseman kautta
SBB:n rata Inkwiliin alkaa Solothurnista
BLS:n rata Burgdorfista Moutieriin kulkee Solothurnin kautta
Regionalverkehr Bern-Solothurn -yhtiöllä on rautatie ja lähijunaliikennettä välillä Solothurn–Bern
Aare Seeland mobil AG:llä on ratayhteys ja liikennettä välillä Solothurn–Niederbipp.
Aiheesta muualla

Zurschmiede, Urs: Kirchberg (BE) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  25.2.2014. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zuchwil Wikimedia Commonsissa
| n k Solothurnin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Bezirk) ja kunnat (109 kpl, 1.1.2014–)
 Bucheggberg: Biezwil • Buchegg • Lüsslingen-Nennigkofen • Lüterkofen-Ichertswil • Lüterswil-Gächliwil • Messen • Schnottwil • Unterramsern
 Dorneck: Bättwil • Büren • Dornach • Gempen • Hochwald • Hofstetten-Flüh • Metzerlen-Mariastein • Nuglar-St. Pantaleon • Rodersdorf • Seewen • Witterswil
 Gäu: Egerkingen • Härkingen • Kestenholz • Neuendorf • Niederbuchsiten • Oberbuchsiten • Oensingen • Wolfwil
 Gösgen: Erlinsbach • Hauenstein-Ifenthal • Kienberg • Lostorf • Niedergösgen • Obergösgen •  Rohr • Stüsslingen • Trimbach • Winznau • Wisen
 Lebern: Balm bei Günsberg • Bellach • Bettlach • Feldbrunnen-St. Niklaus • Flumenthal • Grenchen • Günsberg • Hubersdorf • Kammersrohr • Langendorf • Lommiswil • Oberdorf • Riedholz • Rüttenen • Selzach
 Olten: Boningen • Däniken • Dulliken • Eppenberg-Wöschnau • Fulenbach • Gretzenbach • Gunzgen • Hägendorf • Kappel • Olten • Rickenbach • Schönenwerd • Starrkirch-Wil • Walterswil • Wangen bei Olten
 Solothurn: Solothurn
Thal: Aedermannsdorf • Balsthal • Gänsbrunnen • Herbetswil • Holderbank • Laupersdorf • Matzendorf • Mümliswil-Ramiswil • Welschenrohr
 Thierstein: Bärschwil • Beinwil • Breitenbach • Büsserach • Erschwil • Fehren • Grindel • Himmelried • Kleinlützel • Meltingen • Nunningen • Zullwil
 Wasseramt: Aeschi • Biberist • Bolken • Deitingen • Drei Höfe • Derendingen • Etziken • Gerlafingen • Halten • Horriwil • Hüniken • Kriegstetten • Lohn-Ammannsegg • Luterbach • Obergerlafingen • Oekingen • Recherswil • Subingen • Zuchwil
Zuo Zongtang

| Zuo Zongtang |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. marraskuuta 1812 Xiangyin, Hunan
Kuollut: 5. syyskuuta 1885 (72 vuotta) Fuzhou, Fujian
Zuo Zongtang (Wade–Giles: Tso Tsung-tang; 10. marraskuuta 1812 Xiangyin, Hunan – 5. syyskuuta 1885 Fuzhou, Fujian) oli kiinalainen sotapäällikkö, joka osallistui 1800-luvun jälkipuoliskolla useiden Kiinan keisarikuntaa uhanneiden kapinoiden kukistamiseen ja palautti 1870-luvulla Kiinan vallan Keski-Aasiassa. Sotilasuransa ohella Zuo toimi Kiinan teollisuuden pioneerina ja oppineena.
Uudistustoimet ja perintö

Sotaretkien johtamisen ohella Zuo pyrki nykyaikaistamaan Kiinaa. 1850-luvulta eteenpäin hän hankki länsimaisia aseita ja suunnitteli niiden valmistuksen aloittamista Kiinassa. Käytettyään höyrylaivoja taiping-kapinan kukistamisen aikana hän perusti telakan Fuzhouhun ja palkkasi ranskalaisia neuvonantajia opettamaan kiinalaisia opiskelijoita sotataidoissa ja teollisuusteknologiassa. Höyrylaivat eivät suunnitelmien mukaan vahvistaisi vain Kiinan laivastoa, vaan ne myös auttaisivat kiinalaisia kauppiaita kilpailemaan ulkomaisten kauppiaiden kanssa. Vuosien 1869 ja 1874 välillä Fuzhoussa rakennettiin 15 suurikokoista laivaa. Sisämaan Lanzhoussa Zuo perusti saksalaisten neuvonantajien opastuksella koneita hyödyntäneen kutomon. Kutomo ei säilynyt, mutta se oli silti tärkeä pioneerihanke Kiinassa.
Zuo jätti jälkipolville ristiriitaisen maineen. Elämänsä aikana hän tuki hanakasti Qing-dynastian mantšuhallitsijoita, joita han-kiinalaiset virkamiehet usein vastustivat. Sittemmin osa kansallismielisistä tuomitsi Zuon uskollisuuden ”barbaareina” pidetyille mantšuille, mutta samalla he arvostivat Zuon johdolla toteutettua Kiinan laajentamista. Kommunistihistorioitsijat tuomitsivat puolestaan vallankumouksellisen taiping-kapinan lyömisen, mutta kansallismielisten tapaan hekin pitivät Kiinan laajentumista hyvänä asiana. Nykyisin Zuota pidetään kiinalaisessa historiankirjoituksessa patrioottina, mutta maan muslimiväestö muistaa edelleen hänen joukkojensa toteuttamat verilöylyt Kiinan luoteisosissa.
Zuon mukaan on nimetty New Yorkin kiinalaisissa ravintoloissa 1970-luvulla kehitetty ruokalaji, kenraali Tson kana.
Kirjallisuutta

Zuo Zongtang: Zuo Zongtang quanji.  (Zuo Zongtangin kootut teokset, 20 osaa)  Shanghai:  Shanghai Shu Dian, 1986.  (kiinaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Taiwan  Japani  Australia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  IdRef 
Zuo Zongtang vuonna 1875 otetussa valokuvassa.