stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pöytyä
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Liedon kunnan nykyisellä alueella:
Karinaisten seurakunta (liitetty Pöytyän seurakuntaan 2005)
Yläneen seurakunta (liitetty Pöytyän seurakuntaan 2009)
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Pöytyän väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 8 365 | 8 365 |
| 1985 | 1985 |    | 8 405 | 8 405 |
| 1990 | 1990 |    | 8 465 | 8 465 |
| 1995 | 1995 |    | 8 478 | 8 478 |
| 2000 | 2000 |    | 8 332 | 8 332 |
| 2005 | 2005 |    | 8 371 | 8 371 |
| 2010 | 2010 |    | 8 494 | 8 494 |
| 2015 | 2015 |    | 8 562 | 8 562 |
| 2020 | 2020 |    | 8 273 | 8 273 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Pöytyällä oli 8 422 asukasta, joista 4 271 asui taajamissa, 4 082 haja-asutusalueilla ja 69:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pöytyän taajama-aste on 51,1 %. Pöytyän taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kyrö | 1 749 |
| 2 | Riihikoski | 1 555 |
| 3 | Yläneen kirkonkylä | 967 |
Kunnan keskustaajamat on lihavoitu.
Kyliä > Historialliset kylät

Auvainen, Ellinen, Helttula, Himainen, Jalkala, Juotola, Juva, Kantola, Karhunoja, Karinainen, Kaulanperä, Kaulansuu, Koivisto, Kolkkinen, Kulhua, Kumila, Lankkinen, Leisala, Mustanoja, Mäkiäinen, Naaranoja, Oja, Ortenoja, Paju, Pappila (kirkonkylä), Pihlava, Puho, Pöytyän Haveri, Raatikainen, Riihikoski, Taipalsaari, Vauranoja, Vistola
Karinainen, Kiukainen, Kyrö, Mäenpää, Närppi, Suutarla, Tilkanen
Heinijoki, Kajava, Keihäskoski, Kirkonkylä, Kurala, Kärrilä, Latvo, Lietsa, Mettäinen, Mykkälä, Mäenpää, Nokkala, Osa, Pramila, Tourula, Uusikartano, Vainionperä, Vimpa, Yläne, Ylänehaveri.
Kyliä > Kylätoiminta

Kylätoimintaa harjoittavia yhteisöjä tai asuinalueita olivat Pöytyällä 2010-luvulla seuraavat:
Auvainen
Haveri
Kumila
Heinijoki
Tourula-Keihäskoski
Uusikartano
Kalikka
Karinainen
Heikinsuo
Rahkio
Koulut

1.8.2022 alkaen Pöytyän kunnan koululaitoksessa oli kolme peruskoulun 1–9-luokkien yhtenäiskoulua: Elisenvaaran yhtenäiskoulu Kyrössä, Riihikosken yhtenäiskoulu ja Yläneen yhtenäiskoulu.
Elisenvaaran uusi yhtenäiskoulu ja lukio otettiin käyttöön syksyllä 2022. Riihikosken yhtenäiskoulu otettiin käyttöön vuonna 2019. Pöytyän koulujen toimipisteet syksyllä 2023 olivat:
Elisenvaaran yhtenäiskoulu (luokat 1–9):
Elisenvaaran yksikkö (luokat 3–9)
Kyrön yksikkö (luokat 1–2)
Riihikosken yhtenäiskoulu (luokat 1–9)
Yläneen yhtenäiskoulu (luokat 1–9)
Lukio-opetusta tarjoaa vuonna 2022 valmistunut, Kyrön taajamassa oleva  Elisenvaaran lukio.
Pöytyän kunnan ylläpitämänä kunnassa toimii myös Auranlaakson kansalaisopisto joka antaa opetusta Auran, Marttilan, Pöytyän ja Oripään kuntien alueella.
Media

Entisen Karinaisten kunnan alueella, Kyrön kylässä, on Auranmaan Viikkolehden toimitus.
Urheilu

Pöytyän Urheilijat pöytyäläinen yleisseura, jolla on toimintaa mm. pesäpallossa.
Yrityselämä

Pöytyällä on yli 800 yrittäjää.  Paikallisia yrityksiä ovat muun muassa Pöytyän suurin yksityinen työllistäjä, hydrauliikkavalmistaja Hydoring Oy, viljankäsittelylaitteistoja valmistava Mepu Oy, maatilalähtöinen designyritys Myssyfarmi, Piltin Kauppapuutarha Oy ja kotimainen siirtonurmen tuottaja ja siementen käsittelijä Vihervakka Oy.
Kulttuuri > Murre

Pöytyän alueella puhutun kielen perustana on Turun ylämaan murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden ryhmään. Pöytyän murteelle tyypillinen piirre on yleisgeminaatio p,t,k,s-konsonanteissa lyhyen ensi tavun jäljessä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Pöytyän pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla puljonki ja pasteija eli lihaliemen kanssa nautitut liha-, riisi- ja sipulitäytteiset voitaikinapasteijat.
Tunnettuja asukkaita

Aarre Aaltonen (1889-1980), kuvanveistäjä, syntyi Pöytyällä
Fredrik Gabriel Hedberg (1811–1893), pappi ja evankelisen herätysliikkeen perustaja, aloitti pitäjänapulaisena Pöytyällä 1843
Lauri Kartemo (1911–1979), kauppaneuvos, syntyi Pöytyällä
Toivo Lehtisalo (1887–1962), kieli- ja kansatieteilijä, professori, syntyi Pöytyällä
Uuno Lehtisalo (1889–1961), yritysjohtaja ja metsäneuvos, syntyi Pöytyällä
Antti Lizelius (1708–1795), Pöytyän kirkkoherra 1741–1760
Johanna Matintalo (s. 1996), maastohiihtäjä, syntyi Pöytyällä
Kalervo Saura (1896–1981), kansanedustaja, syntyi ja toimi maanviljelijänä Pöytyällä
Elsa Tilkanen (1896–2006), eläessään vanhin suomalainen, syntyi Pöytyällä
Onni Rantasalo (1883–1977), kansanedustaja (suom. ja kok.)
Santeri Salomaa (1886–1970), kauppaneuvos, syntyi Pöytyällä
Kalervo Saura (1896–1981), kansanedustaja (kok.)
Juho Savo (s. 1949), Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtaja vuosina 1998–2015, syntynyt Pöytyällä
Ari Vuori (s. 1962), jääkiekkoilija, syntyi Pöytyällä
Kaarle Wärri (1839–1923), talonpoika ja valtiopäivämies, toimi maanviljelijänä Pöytyällä
Kuvia

Kauran puintia elokuussa 2011.
Kirkonkylä kantatieltä 41.
Vanhaa Tampereentietä Riihikoskella.
Riihikosken kirjasto.
Riihikosken Kisariihi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pöytyä Wikimedia Commonsissa
Pöytyän kunnan kotisivu
Tilastokeskus – Pöytyän avainluvut
Pöytyän kulttuuriympäristöohjelma (pdf 10,1M)[vanhentunut linkki] Viitattu 11.5.2010
Aiheesta muualla > Karttoja

Senaatin kartasto  1:21 000. XII.18.  Kansallisarkisto, Maanmittaushallituksen historiallinen kartta-arkisto, 1882.  Kartan verkkoversio Kansallisarkiston digitaaliarkistossa Viitattu 23.7.2011.
Suomen taloudellinen kartta  1:100 000. III:4 Loimaa.  Helsinki:  Maanmittaushallitus, 1927.  Kartan verkkoversio Kansallisarkiston digitaaliarkistossa Viitattu 23.7.2011.
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kartta Pöytyän kuntaliitoksista. Yläne ja Oripää erotettiin omiksi kunnikseen vuonna 1869. Vuonna 1917 Auran asemanseutu liitettiin Prunkkalan kappelin kanssa Auran kunnaksi. Vuonna 1872 Marttilasta erotettu Karinainen liittyi Pöytyään 2005 ja Yläne 2009.
Kuhankuonon rajakivi.
Pöytyän kirkkoherranvirasto heinäkuussa 2011.
Vanhan Tampereentien maisemaa kunnan pohjoisrajalla.
Entisen Pöytyän sairaalan rakennus Riihikoskella.
Christoph Ransmayr

| Christoph Ransmayr |
| --- | --- |
 Christoph Ransmayr Leipzigin kirjamessuilla 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1954 (ikä 70–71) Wels, Itävalta
Kansalaisuus:  Itävalta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
www.ransmayr.eu
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Christoph Ransmayr (s. 1954 Wels, Itävalta) on itävaltalainen kirjailija. Hän opiskeli filosofiaa Wienissä ja on työskennellyt toimittajana. Hänen läpimurtoteoksensa on Matka lopun maailmaan (Die letzte Welt, 1988), jossa hän kertoo historiallisia tapahtumia ja kuvitteellista tulevaisuutta yhdistämällä antiikin runoilijan Ovidiuksen elämästä.
Suomennetut teokset

Matka lopun maailmaan (Die letzte Welt), suom. Oili Suominen, WSOY 1989  ISBN 951-0-15853-4
Jään ja pimeyden kauhut (Die Schrecken des Eises und der Finsternis), suom. Oili Suominen, WSOY 1990 ISBN 951-0-16696-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christoph Ransmayr Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Harri Raitis

| Harri Raitis |
| --- | --- |
 Harri Raitis Turun Kirjamessuilla 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1944 (ikä 80) Turku
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Kirjailija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja, oopperalibretisti
Kirjailija
Esikoisteos:  Hävinnyt hattu (1970)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Harri Raitis (s. 13. huhtikuuta 1944 Turku) on suomalainen kirjailija, joka asuu Turussa. Hän on ollut vuodesta 1994 lähtien vapaa kirjailija.
Raitis debytoi vuonna 1970 nuortenromaanilla Hävinnyt hattu. Sen jälkeen häneltä on ilmestynyt romaaneja, varhaisnuorten kirjoja, esseitä ja artikkeleita useissa kirjoissa, näytelmiä ja oopperalibrettoja. Hän on myös toimittanut useita kirjoja. Hän toimi vuosina 1985–1999 Lounais-Suomen Kirjailijat-Sydvästra Finlands Författare ry:n puheenjohtajana. Vuosina 1994-2012 hän toimi valtakunnallisen Runo-Kaarina runokilpailun toimikunnan puheenjohtajana ja vuodesta 1999 Turun Aleksis Kivi -kerhon sihteerinä.
Kirjailijan työnsä ohella Raitis on myös Suomen Viro-yhdistysten liitto ry:n puheenjohtaja. Mikael Agricola -seuran puheenjohtajana hän toimi vuosina 2006–2008. Ansioistaan maakunnallisessa kulttuurityössä hänet on palkittu Varsinais-Suomen liiton Aurora-mitalilla.
Tuotanto

Hävinnyt hattu.  Helsinki:  Suomen lähetysseura, 1970.
Kadonnut kalkki.  Helsinki:  Kirjaneliö, 1979.  ISBN 951-600-444-X
Vähäpätöisen miehen kuolema.  Helsinki:  Kirjaneliö, 1980.  ISBN 951-600-497-0
Perintötalo.  Helsinki:  Kirjapaja, 1983.  ISBN 951-621-425-8
Outo vieras luodolla.  Helsinki:  Kirjapaja, Poikien keskus, 1985.  ISBN 951-621-612-9
Huhtikuun neljäs 1918.  Helsinki:  Kirjapaja, 1987.  ISBN 951-621-776-1
Vihanmaljojen hetket. Kertomus Petter Schäferin elämästä.  Lapua:  Herättäjä, 1993.  ISBN 951-878-048-X
Hyljepyssy.  Hajala:  Kirjantekijä avoin kirja, 1994.  ISBN 951-96787-3-5
Turun ooppera. Turun oopperayhdistys 1964–1995.  Turku:  Turun oopperayhdistys, 1995.  ISBN 951-97202-0-0
Unohda kolmas.  Turku:  Cultura, 1997.  ISBN 952-9501-37-4
Isänmaan ottopoika. Romaani Virosta.  Turku:  Cultura, 1998.  ISBN 952-9501-41-2
Vapauden haave.  Turku:  Kirja-Aurora, 2000.  ISBN 951-29-1666-5
(toim.): Viisauden sanat ovat tiedon mauste.  Turku:  Suomen liikemiesten lähetysliitto, 2001.  ISBN 952-91-2105-9
Kaukana kajastaa päivä.  Turku:  Kirja-Aurora, 2002.  ISBN 951-29-2254-1
Armoa, apua, osallisuutta. Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän diakoniakeskus 1954–2004.  Turku:  Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä, 2004.  ISBN 951-95604-6-7
Tannerheimin ritarit.  Turku:  Enostone, 2005.  ISBN 951-9036-53-9
Luottamushenkilön selviytymisopas. Välineitä seurakunnalliseen päätöksentekoon.  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-286-0
Tanner Tornin varjossa.  Turku:  Enostone, 2007.  ISBN 978-951-9036-70-0
Sotasyyllisyys.  Turku:  Enostone, 2009.  ISBN 978-951-9036-84-7
Vakaumuksen tähden.  Turku:  Enostone, 2010.  ISBN 978-951-9036-93-9
Isänmaan nyrkki. Yhdessä Boris Hurtan kanssa, Turku. Turbator. 2012. ISBN 978-952-5666-71-7
Iso-Parta ja Partaharju, Yhdessä Paula Raittiin kanssa 2013. ISBN 978-952-288-000-0
Armas Puolimatka, Ison rakentajan vahva elämä. Turku.Rauno Puolimatka 2014. ISBN 978-952-93-4006-4.
Kultaa meren yli. Yhdessä Boris Hurtan kanssa. Turku: Enostone, 2015. ISBN 978-952-5960-41-9
Auervaara on karannut. Yhdessä Boris Hurtan kanssa. Turku: Enostone, 2016. ISBN 978-952-5960-46-4
Tuotanto > Elokuvakäsikirjoitukset

Tarkastuskäynti (1987)
Kuninkaan merkki (1989)
Ajan arvoitus (työryhmässä, 1989)
Kirkon mies (1991)
Elämän sinfonia (työryhmässä, 1992)
Tuotanto > Näytelmät

Sorolainen palaa kotiin (näytelmä, 1993)
Taivaan kuningattaren kaupunki (1997)
Kyl määki Turus (työryhmässä, 1997–1998)
Jokamies (yhdessä Jarkko Laineen kanssa, 1998)
Mies ja tuli (2002)
Armonlaakson aarre (2007)
"Villikarju viinitarhassa (2013)
Aiheesta muualla

Harri Raitis- Galleria. Arsnet. Arkistoitu 29.4.2013.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Rantakiharasammal

| Rantakiharasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Dicranales
Heimo::  Kärpänsammalten heimo Rhabdoweisiaceae
Suku::  Kiharasammalet Hymenoloma
Laji::  crispulum
Kaksiosainen nimi
 Hymenoloma crispulum  (Hedw.) Ochyra 
Synonyymit
 Bryum crispulum (Hedw.) P.Beauv.  Dicranoweisia crispula (Hedw.) Milde  Dicranoweisia crispula var. atrata (Nees & Hornsch.) Molendo, 1875 
Katso myös
   Rantakiharasammal Wikispeciesissä   Rantakiharasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rantakiharasammal eli rantapörrösammal (Hymenoloma crispulum) on kiharasammaliin kuuluva lehtisammallaji. Sitä esiintyy Euroopassa, Amerikassa, Aasiassa ja Antarktiksella, yleisimmin pohjoisilla viileillä alueilla. Pohjoismaissa se on laajasti levinnyt. Rantakiharasammalta esiintyy suuressa osassa Suomea, paitsi eteläisimmissä maakunnissa. Laji kasvaa jokien ja järvien rannoilla, silikaattikallioiden seinämillä ja lohkareilla, tunturikankailla, etelässä rantakallioilla ja -kivillä.
Aiheesta muualla

Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Rantapörrösammal (Dicranoweisia crispula) Kuvia. Arkistolinkki.
Suomen sammalet - levinneisyys ja ekologia
Luopioisten kasvisto: Rantapörrösammal (Hymenoloma crispulum)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5273907  Wikispecies: Dicranoweisia crispula  CoL: 35TJC  EoL: 419359  EPPO: DCWCR  EUNIS: 197400  FNA: 200000952  GBIF: 2672904  iNaturalist: 154135  ITIS: 16800  NatureServe: 2.126671  NBN: NBNSYS0000036218  NZOR: db9caa66-0fbb-4581-ae9e-13861175058a  Observation.org: 160916  Open Tree of Life: 78134  Plant List: tro-35121678  PLANTS: DICR71  Tropicos: 35121678  WFO: wfo-0001159023
Hannu Rajaniemi (kirjailija)

| Hannu Rajaniemi |
| --- | --- |
 Hannu Rajaniemi kesäkuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1978 (ikä 46) Ylivieska
Ammatti:  yrittäjä
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
Esikoisteos:  Kvanttivaras (2010, suom. 2011)
Palkinnot
 Tähtivaeltaja-palkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hannu Rajaniemi (s. 9. maaliskuuta 1978 Ylivieska) on San Franciscossa asuva suomalainen tieteiskirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Kvanttivaras (engl. The Quantum Thief) ilmestyi Gollancz-kustantamon julkaisemana syyskuussa 2010. Rajaniemi kirjoittaa englanniksi. Hänen novellejaan on julkaistu muun muassa Nova Scotia -antologiassa ja Interzone-lehdessä.
Rajaniemi on opiskellut matemaattista fysiikkaa Oulun ja Cambridgen yliopistoissa ja väitellyt säieteoriasta filosofian tohtoriksi Edinburghin yliopistossa. Hän on perustajajäsen matematiikan ja tekniikan konsulttiyhtiössä.
Rajaniemi solmi vuonna 2008 kustannussopimuksen kolmesta romaanista brittiläisen Gollancz-kustantamon kanssa. Valmiina oli silloin romaanin yksi luku. Hänellä on näiden kolmen romaanin julkaisusopimus yhdysvaltalaisen Tor-kustantamon kanssa.
Rajaniemi liittyi Writers' Bloc-ryhmään, johon kuuluu myös muun muassa Charles Stross.
Teokset > Romaanit

Kvanttivaras.  (The Quantum Thief, 2010)  Suomentanut Antti Autio. Helsinki:  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8395-4  John W. Campbellin muistopalkinto-ehdokas
Fraktaaliruhtinas.  (The Fractal Prince, 2012)  Suomentanut Antti Autio. Helsinki:  Gummerus, 2012.  ISBN 978-951-20-8489-0  John W. Campbellin muistopalkinto-ehdokas
Kausaalienkeli.  (The Causal Angel, 2014)  Suomentanut Antti Autio. Helsinki:  Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-8490-6
Kesämaa (Summerland, 2018) Suomentanut Tero Valkonen. Helsinki: Gummerrus, 2018. ISBN 978-951-20-9742-5
Teokset > Kokoelmia

Invisible Planets (2016)
Teokset > Novelleja

”Isännän ääni”. Usvazine 3/2005.
”Elegia nuorelle hirvelle”. Portti 2/2006. (Atorox-palkintoehdokas 2007)
Aiheesta muualla

Hannu Rajaniemi Kirjasampo.fissä
Hannu Rajaniemi Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Hannu Rajaniemi: His Master’s Voice. Novelli Starshipsofa-podcastissa. (englanniksi) (äänitiedosto)
Hannu Rajaniemi Science Fiction Awards Database -sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Puola 
Tieteilijät:  Mathematics Genealogy Project 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Aleksander Warppe

Aleksander Weledejeff (myöh. Warppe, 24. tammikuuta 1891 Salmi – 19. huhtikuuta 1959) oli suomalainen jääkärieläinlääkintämajuri. Hänen vanhempansa olivat kruununvouti Aleksander Weledejeff ja Elisabeth Nasaroff. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Toini Katri Salon kanssa.
Opinnot

Weledejeff kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Hän suoritti eläinlääkäritutkinnon Dresdenin eläinlääkärikorkeakoulussa vuonna 1918 ja lääkärin paperit Suomessa 1918 vielä samana vuonna. Eläinlääketieteen tohtoritutkinnon hän suoritti Leipzigin yliopiston eläinlääketieteellisessä tiedekunnassa vuonna 1927. Hän suoritti opintomatkan Saksaan vuonna 1920 ja Saksaan ja Tanskaan vuosina 1926–1927.
Jääkäriaika

Weledejeff liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 24. syyskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 20. toukokuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa. Hänet komennettiin etappitehtäviin Ruotsiin marraskuussa vuonna 1915 ja palasi komennukseltaan maaliskuussa vuonna 1916. Rintamalta paluunsa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon jouluaattona vuonna 1916, mistä hän sai opintolomaa. Opintolomalta hän palasi 25. huhtikuuta 1917 ja hänet komennettiin Vilnaan, missä hänet sijoitettiin kenttäeläinlääkäriksi Saksan 10. armeijan etappihevossairaala n:o 178:aan. Hän erosi 10. armeijan palveluksesta 8. toukokuuta 1918 ja palasi Suomeen toukokuussa vuonna 1918.
Palvelus Suomen armeijassa

Suomeen paluunsa jälkeen Weledejeff astui Suomen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin vuoden 1918 kesäkuussa 3. Divisioonan eläinlääkäriksi ja toimi samalla virkaatekevänä Sortavalan kaupungin eläinlääkärinä. Hänet nimitettiin 11. tammikuuta 1919 eläinlääkintäupseeriksi Armeijan hevossairaalaan, mistä hänet siirrettiin 6. kesäkuuta samana vuonna Jääkäritykistörykmentin ja 18. marraskuuta 1921 Kenttätykistörykmentin 1:n 1 patteriston eläinlääkäriksi. Omien tehtäviensä ohella hän hoiti myös 8. huhtikuuta – 25. huhtikuuta 1919 ja 21. elokuuta – 6. syyskuuta 1920 väliset ajat Armeijan kengityskoulun ja kengitysvarikon johtajan tehtäviä. Lisäksi hän hoiti ajoittain vuosina 1919–1921 Jääkäriprikaatin eläinlääkärin tehtäviä. Heimosotiin hän osallistui 20. maaliskuuta – 15. elokuuta 1920 Porajärven rintamalohkon eläinlääkärinä. Armeija työnsä ohella hän hoiti myös Tampereen kaupungin teurastuslaitoksen toisen tarkastuseläinlääkärin virkaa 15. marraskuuta 1920 – 31. tammikuuta 1921 välisen ajan sekä oli laitoksen johtajana 1. heinäkuuta – 20. elokuuta 1921 välisen ajan.
Armeijasta eron jälkeinen aika

Armeijasta hän erosi 30. huhtikuuta 1921, jolloin hän siirtyi Oriveden kunnanlääkäriksi, mihin tehtävään hänet nimitettiin 25. huhtikuuta 1922. Orivedeltä hän siirtyi 21. marraskuuta 1935 Haapaveden piirin piirieläinlääkäriksi ja palveli tehtävässä talvisodan syttymiseen saakka. Vuonna 1935 hän muutti myös nimensä Warppeksi.
Talvi ja jatkosota

Talvisotaan Warppe osallistui Hevosvarikko 3:n päällikkönä ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin päälliköksi Hevosvarikko 5:een, josta hänet siirrettiin Raahen suojeluskuntapiirin eläinlääkäriksi, missä tehtävässä hän palveli sodan loppuun saakka.
Sotien jälkeinen aika

Warppe palasi sotien jälkeen entiseen piirieläinlääkärin toimeensa Haapavedelle, kunnes vuonna 1950 hän siirtyi Tampereen piirieläinlääkäriksi. Hänet on haudattiin Honkanummen hautausmaalle.
Julkaisut

Vergleichende Untersuchungen Tiber das Hornwachstum kranker Hufe (väitöskirja), 1927.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 1. lokakuuta 1916  Eläinlääkintäluutnantti 11. tammikuuta 1919  Eläinlääkintäkapteeni 6. kesäkuuta 1919  Eläinlääkintämajuri 1939 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Deepal Warakagoda

Deepal Warakagoda (s. 1965) on srilankalainen lintutieteilijä.
Warakagoda työskenteli nuorempana elektroniikan parissa, mutta on jo vuosia tutkinut lintuja. Hän perusti "Bird and Wildlife Teamin", joka järjestää linturetkiä, joilla hän toimii myös oppaana. Warakagoda perusti "Drongo Nature Sounds Library"n, ainoan laatuaan Sri Lankassa, ja hän toimii "Ceylon Bird Clubin" sihteerinä. Lisäksi hän on Aasian vesilintulaskentojen (Asian Waterbird Census) kansallinen järjestelijä.
Vuonna 2004 Warakagoda ja Pamela C. Rasmussen nimesivät tieteelle uuden pöllöslajin Otus thilohoffmanni, jonka Warakagoda oli löytänyt jo 2001. Hän on lisäksi löytänyt Sri Lankalle 15 uutta lintulajia ja julkaissut suuren joukon kirjoituksia maansa linnustosta.
Warakagoda on Sri Lankan johtava luonto- ja lintuäänitteiden tekijäkenen mukaan?, ja on tuottanut maansa ainoan laaja-alaisen lintuäänitteen (CD ja nauha). Hänen asiantuntemuksensa oli tärkeässä osassa Rasmussenin toimittamassa teoksessa Birds of South Asia. The Ripley Guide (2005). Hän on perehtynyt myös maansa nisäkkäisiin ja perhosiin.
Teoksia

A Guide to the Birds of Sri Lanka, G. M. Henry. Kolmas painos (1998), jonak ovat toimittaneet Thilo W. Hoffmann, Deepal Warakagoda ja Upali Ekanayake. ISBN 0-19-563813-1
Photographic Guide to Birds of Sri Lanka, yhdessä Gehan De Silva Wijeyeratnen kanssa. T.S.U.De Zylva (2000). ISBN 1-85974-511-3
The Bird Sounds of Sri Lanka. An Identification Guide  Part 1 (1997, toinen painos 2001) nauhoite
The Bird Sounds of Sri Lanka. An Identification Guide  Part 2 (1998) nauhoite
The Bird Sounds of Sri Lanka. 99 Species (2003) CD
The Bird Sounds of Sri Lanka. Habitat Edition 2005 (2005) nauhoite
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Rakkoapila

| Rakkoapila |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Apilat Trifolium
Laji::  fragiferum
Kaksiosainen nimi
 Trifolium fragiferum  L. 
Synonyymit
 Amoria fragifera 
Katso myös
   Rakkoapila Wikispeciesissä   Rakkoapila Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakkoapila (Trifolium fragiferum) on matalakasvuinen, vaaleanpunakukkainen apilalaji.