stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkärilippu

Digitaalinen jäljennös jääkärilipusta.
Jääkärilippu on itsenäisen Suomen ensimmäinen joukko-osastolippu. Se vihittiin Pyhän Kolminaisuuden kirkossa Liepājassa (saks. Libau) 13. helmikuuta 1918. Tuolloin Saksasta palaamassa olleet jääkärit vannoivat valan itsenäisen Suomen hallitukselle. Seuraavana yönä Jääkäripataljoona 27:ssa palvelleiden jääkäreiden pääjoukko nousi laivoihin, jotka kuljettivat jääkärit kotimaahan. Vaasaan jääkärit saapuivat 25. helmikuuta 1918.
Lipussa on valkoisella pohjalla sininen yrjönristi, jonka päällikkeenä on suuriruhtinaan kruunulla varustettu Suomen vaakuna. Ristin jokaiseen nurkaan on sijoitettu muunnelma Preussin vaakunasta. Lipun lahjoitti pataljoonalle berliiniläinen rouva Hedwig von Hahl ja sen suunnitteluun osallistui pataljoonan komentaja majuri Maximilian Bayer, pääjoukkueenjohtaja Erik Jernström sekä suomalaisdiplomaatti Fritz Wetterhoff.
Puolustusvoimien valtakunnallisissa paraateissa jääkärilippu seuraa kunniapaikalla paraatin kärjessä marssivaa Suomen sotalippua (kielekkeinen valtiolippu). Lisäksi jääkärilippu on käytössä kesäkuun alussa Puolustusvoimain lippujuhlan päivänä.
Jääkärilippu toimi esikuvana heraldikko Juhani Vepsäläisen vuonna 1997 suunnittelemalle Kaartin jääkärirykmentin lipulle, josta puuttuvat jääkärilipun preussilaiset kotkat, Suomen vaakunan ollessa sen nykyaikaista mallia.
Galleria

Jääkärilippu oli esillä jääkäriparaatissa Vaasassa 26. helmikuuta 1918. Joukot tarkastaa kenraali Mannerheim.
Jääkärilippu Puolustusvoimain lippujuhlan päivän paraatissa 2013.
Puolustusvoimain lippupäivän paraati 4. kesäkuuta 2017 Helsingissä. Jääkärilippu seuraa paraatissa Suomen valtiolippua.
Kaartin jääkärirykmentin joukko-osastolippu vuodelta 1997.
Aiheesta muualla

Mannerheim.fi
Yle.fi: Uusi jääkärilippu oli kolmen kuukauden työrupeama
Jääkiekon SM-sarjakausi 1930–1931

| Jääkiekon SM-kilpailu 1931 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  5
Mestari:  Tampereen Palloilijat
  ← 1930 :  1932 → 
Jääkiekon SM-kilpailu vuonna 1931 pelattiin Cup-muotoisena. Joukkueita oli kuusi kolmesta kaupungista, Tampereelta Pyrintö ja Tampereen Palloilijat, Turusta Riento ja ÅIFK ja Helsingistä Helsingin Jalkapalloklubi sekä Helsingin Palloseura.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan finaalissa piti kohdata maaseudun joukkueiden ja Helsingin joukkueiden parhaiden, mutta HJK ja HPS eivät saaneet keskinäistä otteluaan järjestettyä määräaikaan mennessä. TaPa kutsui molemmat joukkueet Tampereelle pelaamaan loppuottelua, mutta vain HJK hyväksyi kutsun. Pelatussa ottelussa TaPa voitti HJK:n 2-1, mutta Jääkiekkoliitto vaati että tamperelaiset kohtaisivat vielä HPS:n mestaruuden ratkaisemiseksi. TaPa protestoi päätöstä, jonka seurauksena finaalissa olisivat vastakkain jo kolme ottelua pelannut ja voittanut TaPa ja HPS, jolla ei vielä ollut yhtäkään SM-sarjaottelua kuluvalta kaudelta vyönsä alla, ja kieltäytyi pelaamasta.
Riitaan saatiin lopulta päätös vasta Jääkiekkoliiton vuosikokouksessa 26.4., jolloin äänestettiin Suomen mestaruuden myöntämisestä TaPalle.
Ensimmäinen kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| TaPa | 8–1 | Pyrintö |
| ÅIFK | 1–2 | Riento |

TaPa ja Riento välierään.
Välierä

| Koti | Tulos | Vieras |
| --- | --- | --- |
| TaPa | 3–2 ja. | Riento |

| Koti | Tulos | Vieras |
| --- | --- | --- |
| HJK | 1–0  (luovutusvoitto) | HPS |

TaPa loppuotteluun HJK:ta vastaan
Loppuottelu

| Koti | Tulos | Vieras |
| --- | --- | --- |
| TaPa | 2–1 | HJK |

Tampereen Palloilijat voitti vuoden 1931 Suomen mestaruuden.
TaPa:n mestarijoukkue

Valter Tuomi (m.v.), Abel Rantanen, Kai Sandaund, Tauno Silke, Niilo Tammisalo (pelaajavalm.), Risto Tiitola, Reino Vaaja ja Kosti Virtanen.
Jutta Rüdiger

BDM:n ompelutupa. Seinällä Hitler-julisteessa teksti "Me seuraamme sinua" (1942)
Jutta Rüdiger (14. kesäkuuta 1910 Berliini – 13. maaliskuuta 2001 Bad Reichenhall) oli saksalainen psykologi, kansallissosialistisen puolueen tyttöjärjestö Bund Deutscher Mädelin johtaja 1937–1945.
Varhaisvaiheet

Rüdiger syntyi Berliinissä, mutta kasvoi Düsseldorfissa, missä hänen isänsä työskenteli insinöörinä. Hän opiskeli psykologiksi Würzburgissa, missä hän liittyi 1920-luvun lopulla kansallissosialistisen opiskelijaliiton jäseneksi. Vuodesta 1933 lähtien hän työskenteli ammatinvalintapsykologian assistenttina Düsseldorfissa. Hän toimi myös aktiivisesti BDM:ssä, joka oli saanut alkunsa 1930 vain pojille tarkoitetun Hitler-Jugendin vastineena. Vuonna 1935 hänestä tuli BDM:n Ruhr-Ala-Reinin alueen johtaja ja 1937 koko BDM:n johtaja sen ensimmäisen johtajan Trude Mohrin joutuessa eroamaan naimisiin mentyään. Samalla hän liittyi myös kansallissosialistiseen puolueeseen.
Ura kolmannessa valtakunnassa

BDM:n johtajana Rüdigerin titteli oli BDM:n varavaltakunnanjohtaja, mikä merkitsi että hänen asemansa oli alisteinen Hitler-Jugendin johtaja Baldur von Schirachille, vuodesta 1940 alkaen tämän seuraaja Arthur Axmannille. Tämä oli natsien politiikan mukaista: naisten organisaatioiden tuli aina olla miesten vastaaville alisteisia. von Schirach teki kaikkensa estääkseen BDM:n pääsyn autonomiseksi tai joutumisen naisjärjestö Nationalsozialistische Frauenschaftin, NSF:n, alaiseksi, jonka johtajaa Gertrud Scholtz-Klinkiä hän piti kilpailijanaan.
BDM:n jäsenyys tuli pakolliseksi 10–18-vuotiaille tytöille 1936 ja lakia vahvistettiin 1939, mutta jäsenyys ei koskaan ollut yhtä systemaattista kuin Hitler-Jugendiin kuuluminen oli pojille. Hitler-Jugendin tarkoitus oli esikouluttaa poikia asepalvelusta varten ja natsi-ideologia ei hyväksynyt naisten aseistamista. BDM:n tyttöjen tarkoitus natsi-Saksassa oli kasvaa natsimiesten vaimoiksi ja äideiksi, synnyttää useita lapsia arjalaisen rodun vahvistamiseksi.
Vuoteen 1941 tultaessa Saksaa vaivasi kuitenkin akuutti työvoimapula miesten ollessa rintamalla. Tämän vuoksi BDM-tyttöjä painostettiin pakolliseen työvelvollisuuteen, normaalisti maatiloille tai ase- ja ampumatarviketeollisuuteen, ylemmän tai keskiluokan tyttöjen päätyessä yleensä toimistotöihin. Rüdigeristä tuli useiden miljoonien suuruisen naistyövoimareservin johtaja, joka ohjasi joukkojaan sinne, minne työvoimaministeriö tarvitsi lisätyövoimaa.
Vuodesta 1943 alkaen BDM myös toimitti tuhansittain tyttöjä ilmatorjuntapatterien palvelukseen Saksan kaupunkien suojaksi. Tämä oli ainoa taistelutehtävä, jonka natsihallitus naisille hyväksyi. Niinkin nuoret kuin 13-vuotiaat tytöt miehittivät ilmatorjuntatykit tuhoten liittoutuneiden koneita. Monet kaatuivat pommien tai lentokoneiden tulituksen takia. Toisen maailmansodan viimeisinä päivinä jotkut BDM:n tytöt taistelivat yhdessä Hitler-Jugendin poikien kanssa eteneviä liittoutuneiden joukkoja vastaan, mutta tätä hallitus ei koskaan määrännyt tehtäväksi ja Rüdiger kiisti sodan jälkeen, että olisi hyväksynyt tämän.
Pidätys ja myöhempi elämä

Yhdysvaltalaiset pidättivat Rüdigerin 1945 ja hän vietti kaksi ja puoli vuotta turvasäilössä. Häntä ei syytetty mistään erityisestä rikoksesta eikä häntä koskaan tuotu tuomioistuimen eteen. Vapauduttuaan hän palasi Düsseldorfiin lapsipsykologiksi. Nykyhistorioitsija Michael Kater pitää häntä ”natsien vanhoihin arvoihin takertuneena”. Vuonna 2000 Rüdiger sanoi haastattelussa: ”Kansallissosialismi ei ole toistettavissa. Siitä voidaan ottaa käyttöön vain arvoja, joihin me sitouduimme: toveruus, valmius tukea toinen toista, urheus, itsekuri eikä vähäisimpänä kunnia ja uskollisuus. Näiden ohessa jokaisen nuoren ihmisen on löydettävä tiensä itse.” Jutta Rüdiger kuoli 90-vuotiaana vuonna 2001.
Bruno Streckenbach

| Bruno Streckenbach |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1902  Hampuri, Saksa
Kuollut: 28. lokakuuta 1977 (75 vuotta)  Hampuri, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1918–1945
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Gruppenführer
Bruno Heinrich Streckenbach (7. helmikuuta 1902 Hampuri – 28. lokakuuta 1977) oli saksalainen SS-Brigadeführer/Standartenführer ja natsi-Saksan RSHA:n osasto I:n (Amt I) päällikkö alkuvuoteen 1943. Osaston vastuulla oli henkilöstöön liittyvät asiat.
Streckenbach liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen noin vuonna 1930 ja oli Gestapon Hampurin päällikkönä 1933–1939. Tämän jälkeen hän oli Einsatzgruppenissa Puolassa ennen nimitystään Amt I:n johtoon.
RSHA:n jälkeen Streckenbach toimi Waffen-SS-osaston 8. SS-Kavallerie-Division Florian Geyer komentajana vuosina 1943–1944 ja tämän jälkeen Latviassa sijainneen 19. SS-divisioonan viimeisenä komentajana 19. toukokuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945.
Kaarnakuoriaiset

| Kaarnakuoriaiset |
| --- | --- |
 Ips typographicus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Kärsäkäsmäiset Curculionoidea
Heimo::  Kärsäkkäät Curculionidae
Alaheimo::  Kaarnakuoriaiset Scolytinae  Latreille, 1804
Synonyymit
 Scolytidae 
Suvut
 Katso teksti 
Katso myös
   Kaarnakuoriaiset Wikispeciesissä   Kaarnakuoriaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaarnakuoriaisen tekemiä käytäviä
Kaarnakuoriaiset ovat kovakuoriaisia, jotka lasketaan joskus omaksi heimokseen (Scolytidae), joskus kärsäkkäiden (Curculionidae) alaheimoksi (Scolytinae). Maailmassa on noin neljätuhatta kaarnakuoriaislajia, jotka jaetaan lähes seitsemäänkymmeneen sukuun.  Suomessa tavataan noin 60 lajia.
Suurin osa lajeista käyttää jonkun puulajin jälsikerrosta toukkavaiheena ravinnokseen. Kukin laji erikoistuu yleensä yhteen tai muutamaan puulajiin. Isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius) ja Rhizophagus depressus ovat yleisiä kaarnakuoriaisten
saalistajia.
Kaarnakuoriaisten tekemiin käytäviin pesiytyy helposti homeita tai sienitauteja, joten ne aiheuttavat merkittäviä tappioita metsäteollisuudelle.
Suvut

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alniphagus  Ambrosiodmus  Araptus  Cactopinus  Carphobius  Harjunilurit Carphoborus  Chaetophloeus  Chramesus  Cnemonyx  Cnesinus  Coccotrypes  Conophthorus  Corthylus  Cryphalus  Cryptocarenus  Kääpiökirjaajat Crypturgus  Dendrocranulus  Dendroctonus |  Dendrosinus  Dendroterus  Dolurgus  Hutikirjaajat Dryocoetes  Ericryphalus  Ernoporicus  Euwallacea  Gnathotrichus  Juurinilurit Hylastes  Hylastinus  Hylesinus  Hylocurus  Hylurgopinus  Hylurgops  Hypocryphalus  Hypothenemus  Kirjanpainajat Ips  Liparthrum |  Lymantor  Micracis  Micracisella  Monarthrum  Orthotomicus  Pagiocerus  Phloeosinus  Phloeotribus  Pityoborus  Tähtikirjaajat Pityogenes  Pityokteines  Oksakirjaajat Pityophthorus  Pityotrichus  Monikirjaajat Polygraphus  Premnobius  Procryphalus  Pseudohylesianus  Pseudohylesinus |  Pseudopityophthorus  Pseudothysanoes  Ptilopodius  Pycnarthrum  Scierus  Scolytodes  Scolytogenes  Mantokuoriaiset Scolytus  Stenocleptus  Thysanoes  Ytimennävertäjät Tomicus  Trischidias  Tikaskuoriaiset Trypodendron  Haapakaarnurit Trypophloeus  Xyleborinus  Xyleborus  Xylechinus  Xylosandrus  Xyloterinus |
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kaarnakuoriaiset (Scolytinae)
Iowa State University, Bug Guide: Subfamily Scolytinae - Bark and Ambrosia Beetles (englanniksi)
Chadrac

| Chadrac |
| --- | --- |

 Chadrac
 Koordinaatit: 45°03′52″N, 3°54′23″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Haute-Loire
Arrondissementti:  Le Puy-en-Velay
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,5 km²
Väkiluku (2019):  2 464 
 – Väestötiheys:  993 as./km²
Kunnan numero:  43046
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chadrac on kunta Ranskassa Haute-Loiren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 3 kilometriä Le Puy-en-Velayn kaupungista koilliseen.
Kunnan läpi kulkevat kolme päätietä ja Le Puy-en-Velayn läheisyys ovat tehneet Chadracista suositun esikaupungin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chadrac Wikimedia Commonsissa
Kai Vakkuri

Kai Vakkuri vuonna 1984.
Kai Juhani Vakkuri (1. joulukuuta 1934 Helsinki – 9. maaliskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija ja kustantaja, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänellä oli kustannusyhtiöt Etelän Kirja ja BSV-kirja, joiden kautta hän julkaisi niin omia kuin muidenkin kirjoja.
Pisimmän uran Vakkuri teki markkinointialan järjestöjen johtajana, ensin Mainostajien liiton toimitusjohtajana 1968–1975 ja sitten Suomen Markkinointiliiton toimitusjohtajana 1977–1989.
Bråttön tuulivoimalaitos

| Bråttön tuulivoimalaitos Bråttös vindkraftspark |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Föglö
Koordinaatit:  59°59′38″N, 20°18′36″E
Sähköverkkoon:  1999 
Valmistunut:  1999 
Rakennuttaja:  Ålands Vindenergi AL
Omistaja:  Ålands Vindenergi AL
Operaattori:  Ålands Vindenergi AL
Voimalaitos
Nimi:  Albert
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Tuulivoimala:  Enercon E44 
Kapasiteetti:  0,6 MW  
Vuosituotanto:  1,6 GWh 
 fiBråttön tuulivoimalaitos 
Bråttön tuulivoimalaitos on Ahvenanmaalla Föglön Bråttössä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,6 megawattia ja vuosituotanto on noin 1,6 gigawattituntia. Voimalan on rakentanut ja sen omistaa Ålands Vindenergi AL, joka sitä myös operoi.
Yleistä

Tuulivoimalaitos sijaitsee Föglön Hummerölandetin länsiosassa Bråttön kylän luoteispuolella. Kråkdalin eteläpuolella kohoaa kallioselänne, jonka laella, noin 20 metrin korkeudella mpy., voimala on.
VTT:n tuulivoiman vuosiraportissa voimalaa kutsuttiin ensin tunnuksella Föglö, mutta se muutettiin myöhemmin muotoon Bråttö. Osuuskunta on nimennyt sen Albertiksi. Tuulivoimalaitos on saksalaisen Enerconin valmistamaa E44/600-mallia, jonka napakorkeus on 65 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 44 metriä, ja jonka kapasiteetti on 600 kilowattia eli 0,6 megawattia. Voimalan vierestä kulkee sähkölinja, jonka kautta tuotettu sähköenergia johdetaan Föglön muihin osiin.
Historiaa

Voimalaitos rakennettiin ja käynnistettiin syyskuussa 1999 . Se on yksi parhaista pienvoimalaitoksista, joita Ålands Vindenergi AL omistaa.
Brålandan piiri

| Brålandan piiri |
| --- | --- |
 Brålandan kirkko
 fiBrålandan piiri 
 58°34′08″N, 12°22′48″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Dalsland
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Kunta:  Vänersborgin kunta
Piirikoodi:  110008
Väestö
Väkiluku (2022):  2 253 
Brålandan piiri (ruots. Brålanda distrikt) sijaitsee Vänersborgin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 2 253  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Vänersborgin kunnan piirit
Kalinga

Kalinga voi tarkoittaa seuraavia:
Kalinga, muinainen valtio Intian itärannikolla
Kalingan provinssi, provinssi Filippiineillä
kalinga, intialaisessa orijan kielessä ennen käytetty kirjoitusjärjestelmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kalinga”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bruno Skulte

Bruno Skulte (1905 Kiova – 19. toukokuuta 1976 Brooklyn, New York) oli latvialainen säveltäjä, kapellimestari, kuoronjohtaja ja urkuri. Hänen teoksiinsa kuuluu viisinäytöksinen, kansanmusiikkivaikutteinen ooppera Vilkaču mantiniece (libretto: Tonija Kalve), jonka orkestroi teoksen kantaesityksen johtanut Andrejs Jansons vuonna 2005.
Skulte aloitti musiikkiopintonsa Kiovassa ja muutti Riikaan perheineen 1920-luvulla. Hän opiskeli sävellystä Jāzeps Vītolsin ja orkesterinjohtoa Jānis Mediņšin johdolla Latvian konservatoriossa vuosina 1931–1937. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Berliinissä Leo Blechin ja Salzburgin Mozarteumissa Clemens Kraussin johdolla. Skulte työskenteli vuosina 1939–1944 radion orkesterin ja vuosina 1943–1944 Liepājan oopperan kapellimestarina. Vuonna 1944 hän pakeni Saksaan, josta muutti New Yorkiin vuonna 1959. Hän johti toisen maailmansodan jälkeen latvialaisia oopperaesityksiä Oldenburgissa. New Yorkissa asuessaan Skulte toimi latvialaisessa kirkossa urkurina ja johti perustamaansa latvialaista kuoroa. Hän ei koskaan oppinut puhumaan sujuvasti englantia.
Skulte oli Ādolfs Skulten veli. Hän kuoli New Yorkin osavaltionyliopiston klinikalla Brooklynissä.
Jornal de Angola

Jornal de Angolan logo.
Jornal de Angola on Angolassa päivittäin julkaistava sanomalehti. Lehden uutiset ovat portugaliksi.
Aiheesta muualla

Jornal de Angola (portugaliksi)
Kalinga (kuningaskunta)

Kalingan sijainti kartalla
Kalingan kuningaskunta sijaitsi Intian itärannikolla nykyisen Odishan osavaltion alueella. Bindusaran valtakaudella kuningaskunta oli itsenäinen, mutta hänen poikansa Ašoka päätti valtaan noustuaan vallata alueen. Alueesta käyty sota päättyi vuonna 261 eaa. Ašokan voittoon. Tarinan mukaan Kalingan pinta-ala kattoi alueen Gangesin rannalta etelään Godavarin rantaan ja Amrakantakan vuorilta itään merelle asti.
Kadonneet Suomi

| Kadonneet Suomi |
| --- | --- |
Tyyli:  dokumentti
Kestoaika:  43 min
Luoja(t):  Yellow Film & TV
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Discovery+, TV5
Esitetty:  9.7.2020 –
Jaksoja:  20
Kadonneet Suomi on suomalainen televisiosarja, jossa kerrotaan kadonneista suomalaisista henkilöistä. Sarjan ensimmäinen kausi alkoi Discovery+-suoratoistopalvelussa 9. heinäkuuta 2020 ja toinen kausi 27. joulukuuta 2021. Sarjan on tuottanut Yellow Film & TV.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi |
| --- | --- |
1: Riina
2: Sanna
3: Oscar ja Victoria
4: Jussi
5: Arvi
6: Suvi, Ella ja Aleksi
7: Dominick
8: Antti
9: Pikku-Anja
10: Saku
Jaksot > Toinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi |
| --- | --- |
1: Karoliina
2: Pasi
3: Pinja
4: Juuso
5: Nora
6: Sami
7: Eila
8: Eric
9: Leo-Lassi (Lauri)
10: Stefan
Black Sabbathin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Black Sabbath alkuperäiskokoonpanossaan vuonna 1999.
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 18 |  |
| ↙Livealbumit | 9 |  |
| ↙Kokoelmat | 26 |  |
| ↙Singlet | 29 |  |
| ↙Videot | 16 |  |
Tämä on Black Sabbathin diskografia.
Studioalbumit

Black Sabbath (1970)
Paranoid (1970)
Master of Reality (1971)
Vol. 4 (1972)
Sabbath Bloody Sabbath (1973)
Sabotage (1975)
Technical Ecstasy (1976)
Never Say Die! (1978)
Heaven and Hell (1980)
Mob Rules (1981)
Born Again (1983)
Seventh Star (1986)
The Eternal Idol (1987)
Headless Cross (1989)
Tyr (1990)
Dehumanizer (1992)
Cross Purposes (1994)
Forbidden (1995)
13 (2013)
The End EP (2016)
Livealbumit

Live at Last (1980)
Live Evil (1982)
Cross Purposes Live (1995)
Reunion (1998)
Past Lives (2002)
Live at Hammersmith Odeon (2007)
Live from Radio City Music Hall (2007) (Heaven and Hell-nimellä)
Neon Nights - Live at Wacken (2010) (Heaven and Hell-nimellä)
Live... Gathered in Their Masses (2013)
The End: Live in Birmingham (2017)
Kokoelmat > Viralliset kokoelmat

We Sold Our Soul for Rock 'n' Roll (1975)
Between Heaven and Hell (1995) (kokoelma 1970–1983)
The Sabbath Stones (1996)
Symptom of the Universe: The Original Black Sabbath 1970–1978 (2002)
Black Box: The Complete Original Black Sabbath 1970–1978 (2004)
Greatest Hits 1970–1978 (2006)
Black Sabbath: The Dio Years (2007)
The Rules of Hell (2008)
Greatest Hits (2009)
Iron Man - The Best of (2012)
The Vinyl Collection: 1970-1978 (2012)
The Ultimate Collection (2016)
The Ten Year War (2017)
Virallisissa kokoelmissa yhtye ja sen jäsenet / managerit / sen hetkinen levy-yhtiö ovat olleet mukana kokoelman työstämisessä
Kokoelmat > Epävirallisia kokoelmia

Club Sonderauflage (1970)
Attention! - Black Sabbath Volume One (1970)
Attention! - Black Sabbath Volume Two (1971)
Reflection (1975)
The Original Black Sabbath (1976)
Star Gold (1976)
Greatest Hits (1977)
Rock Heavies (1978)
The Collection (1985) (tuplakokoelma 1970–1975)
Blackest Sabbath (1989) (tuplakokoelma 1970–1987)
Backtrackin' (1989)
The Ozzy Osbourne Years (1991)
Under Wheels of Confusion: 1970–1987 (1996) (4 CD:n kokoelma)
The Best of Black Sabbath (2000) (tuplakokoelma 1970–1983)
Rock Champions (2001)
Epävirallisissa kokoelmissa mukana tunnetuimmatkenen mukaan? ja yleisesti Euroopassa tai Pohjois-Amerikassa julkaistut kokoelmat
Singlet

| Vuosi | Single | B-Puoli | Albumi |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | "Evil Woman" | "Wicked World" | Black Sabbath |
| 1970 | "The Wizard" | "Evil Woman" | Black Sabbath |
| 1970 | "Paranoid" | "The Wizard" | Paranoid |
| 1971 | "Iron Man" | "Electric Funeral" | Paranoid |
| 1971 | "Wicked World" | "Iron Man" |  |
| 1971 | "Children Of The Grave" | "Solitude" | Master Of Reality |
| 1972 | "Tomorrow's Dream" | "Laguna Sunrise" | Vol.4 |
| 1973 | "Sabbath Bloody Sabbath" | "Changes" | Sabbath Bloody Sabbath |
| 1975 | "Am I Going Insane?" | "Hole In The Sky" | Sabotage |
| 1976 | "It's Alright" | "Rock N Roll Doctor" | Technical Ecstasy |
| 1976 | "Gypsy" | "She's Gone" | Technical Ecstasy |
| 1978 | "Never Say Die!" | "She's Gone" | Never Say Die! |
| 1978 | "A Hard Road" | "Symptom Of The Universe" | Never Say Die! |
| 1980 | "Neon Knights" | "Children Of The Sea" | Heaven And Hell |
| 1980 | "Die Young" | "Heaven And Hell" | Heaven And Hell |
| 1980 | "Lady Evil" | "Children Of The Sea" | Heaven And Hell |
| 1981 | "The Mob Rules" | "Die Young" | Mob Rules |
| 1981 | "Turn Up The Night" | "Lonely Is The Word" | Mob Rules |
| 1981 | "Voodoo" |  | Mob Rules |
| 1983 | "Trashed" | "Stonehenge" | Born Again |
| 1986 | "No Stranger To Love" | "Angry Heart" | Seventh Star |
| 1987 | "The Shining" | "Black Moon" | Eternal Idol" |
| 1989 | "Headless Cross" | "Cloak And Dagger" | Headless Cross |
| 1989 | "Devil & Daughter" |  | Headless Cross |
| 1989 | "Call Of The Wild" | "Devil And Daughter" | Headless Cross |
| 1990 | "Feels Good To Me" | "Paranoid" | Tyr |
| 1992 | "TV Crimes" |  | Dehumanizer |
| 1992 | "Master Of Insanity" | "Letters From Earth" | Dehumanizer |
| 1998 | "Psycho Man" |  | Reunion |
| 1999 | "Selling My Soul" |  | Reunion |
| 2007 | "The Devil Cried" |  | The Dio Years |
| 2013 | "God Is Dead?" |  | 13 |
| 2013 | "End Of The Beginning" |  | 13 |
| 2014 | "Age Of Reason" |  | 13 |
Tribuuttialbumit

Nativity in Black (1994) (mukana myös Black Sabbathin jäseniä)
Nativity in Black II (2000) (mukana myös Black Sabbathin jäseniä)
Sabbatum (2002) (latinankielinen)
Sapattivuosi (2003) (suomenkielinen)
Sapattivuosi Vol. 2 (2005) (suomenkielinen)
Sapattivuosi: Ihmisen merkki (2009) (suomenkielinen)
VHS- ja DVD-julkaisut > Viralliset julkaisut

Black & Blue (VHS: 1980) (yhdessä Blue Öyster Cultin kanssa)
Never Say Die: Live in 1978 (VHS: 1986, DVD: 2003)
The Black Sabbath Story, Vol 1 (VHS: 1992, DVD: 2002)
The Black Sabbath Story, Vol 2 (VHS: 1992, DVD: 2002)
Cross Purposes Live (CD/VHS: 1995, DVD: 2003 (nimellä Masters from the Vault) ja 2010)
The Last Supper (VHS/DVD 1999)
Live from Radio City Music Hall (CD/DVD, 2007) (Heaven and Hell-nimellä)
Neon Nights - Live at Wacken (CD/DVD, 2010) (Heaven and Hell-nimellä)
Classic Albums - Paranoid (DVD, Blu-ray, 2010)
Live... Gathered in Their Masses (DVD, Blu-ray, 2013)
The End: Live in Birmingham (DVD, Blu-ray, 2017)
joitain alun perin virallisesti julkaistuja taltiointeja (esim. Never Say Die: Live in 1978 ja Cross Purposes Live) on julkaistu myöhemmin useina epävirallisina bootleg-dvd:inä.
VHS- ja DVD-julkaisut > Epävirallisia julkaisuja

Tony Iommi – Inside Black Sabbath (VHS: 1999, DVD: 2004)
Inside Black Sabbath - A Critical Review 1970–1992 (DVD, 2004)
A Critical Retrospective (DVD, 2005)
Black Sabbath's Paranoid (DVD, 2005)
Black Sabbath in Concert (DVD, 2006)
In Their Own Words (DVD/kirja, 2007)
Madman Live in Athens (DVD, 2008)