stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Narvanjoen vesistöalue
Hallintoalueet

Venäjän puoleisten vesistöalueiden hallintojärjelyistä ei ole tässä tietoa. Viron puolella Narvanjoen vesistöalue kuuluu Itä-Viron vesistöalueeseen. Se jaetaan sisäisesti Peipsijärven alavesistöalueeseen, johon kuuluvat sen Viron puoleiset valuma-alueet Peipsijärvestä, ja vielä lisäksi Emajoen alue, sekä Võrtsjärven alavesistöalue, joka käsittää koko järven valuma-alueen. Pohjoisessa on Narvanjoen Viron puoleinen osa merenrannikolle asti Virun alavesistöalueen piirissä.
Huomautuksia

1 2 3  Eri valtioille kuuluvat pinta-alat vaihtelevat lähteiden iän mukaan. Samoin tekevät joen pituus ja valuma-alueen suuruus. Tässä on hyödynnetty Keskkonnaregisterin uusia arvoja (katso lähteet: VEE1062200, 2017). Viitattu 4.11.2019
1 2  Tieto saatu joen venäjänkielisestä artikkelista.
↑  Tieto on ilmeisesti kirjasta "Pskovsko-Tšudskoje ozero", Tartu: Eesti Loodusfoto, 2012, s. 7–8, luettu artikkelista Peipsijärvi, viitattu 4.11.2019
↑  Vesistöalueen hallintoalueet on esitety kussakin artikkelissa.
Naukydes

| Naukydes> Ναυκύδης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa. Argos
Kuollut: 400/300-luku eaa.
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 420 eaa.
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  klassinen kuvanveisto
Naukydes (m.kreik. Ναυκύδης, Naukydēs, lat. Naucydes; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Argoksesta ja toimi ainakin noin vuoden 420 eaa. tienoilla.
Naukydes oli Mothonin poika ja Polykleitos nuoremman sekä tämän veljen Alypoksen opettaja. Hänen ajoituksensa tunnetaan Plinius vanhemmalta, joka sijoitti hänet 90. olympiadille.
Naukydes teki kullasta ja norsunluusta veistetyn Heben patsaan, joka seisoi Argoksen Heraionissa vanhemman Polykleitoksen tekemän Heran patsaan vieressä. Pliniuksen mukaan hän teki myös Hermeen patsaan ja Diskobolos-patsaan sekä patsaan, joka esitti miestä uhraamassa pässiä. Tatianos sanoo hänen tehneen runoilijatar Erinnan patsaan, mutta tämän täytyy olla virhe, sillä Erinnan katsotaan yleensä eläneen vasta seuraavalla vuosisadalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naukydes Wikimedia Commonsissa
Merkittävimmät antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
| --- | --- |
Arkaainen kuvanveisto:  Ageladas · Antenor · Aristion · Arkesilaos · Arkhermos · Athenis · Bathykles · Bupalos · Butades · Dameas Krotonlainen · Dipoinos · Endoios · Eukheiros · Kallon · Kanakhos vanhempi · Polymedes · Rhoikos · Skyllis · Smilis · Theodoros Argoslainen · Theodoros Samoslainen vanhempi · Theodoros Samoslainen nuorempi
Klassinen kuvanveisto:  Agorakritos · Akestor · Aleksis · Alkamenes · Alypos · Anaksagoras · Androsthenes · Antifanes · Apellas · Apollodoros · Aristeides · Asopodoros · Athenodoros · Bryaksis · Daidalos · Dameas Kleitorilainen · Deinomenes · Deinon · Demetrios · Eufranor · Eukadmos · Euthykrates · Feidias · Feidias nuorempi · Fradmon · Frynon · Fyromakhos · Glaukias · Hegias · Kalamis · Kallimakhos · Kanakhos nuorempi · Kantharos · Kefisodotos vanhempi · Klearkhos · Kleoitas · Kleon · Kolotes · Ksenofon · Kresilas · Kritios · Leokhares · Lykios · Lysippos · Lysistratos · Mikon Ateenalainen · Myron · Naukydes · Nesiotes · Nikeratos · Nikodamos · Olympia-mestari · Onatas · Paionios · Pasiteles vanhempi · Patrokles · Periklytos · Polykleitos · Polykleitos nuorempi · Polykles · Praksias · Praksiteles · Ptolikhos Aiginalainen · Ptolikhos Korkyralainen · Pyrrhos · Pythagoras · Silanion · Simon · Skopas · Sostratos · Sthennis · Strongylion · Theokosmos · Thrasymedes · Timotheos
Hellenistinen kuvanveisto:  Aetion · Agasias · Agasias · Agesandros · Aleksanteri Antiokialainen · Antigonos · Apollonios Tralleislainen · Arkesilaos · Arkhelaos · Boethos · Damofon · Doidalsas · Epigonos · Eubulides · Eunikos · Eutykhides · Herofon · Kefisodotos nuorempi · Khares · Koblanos · Ksenokrates · Menekrates · Mikon Syrakusalainen · Pasiteles nuorempi · Polykles · Pyromakhos · Sogonos · Stratonikos · Tauriskos · Thrason
Cristina Neagu

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Cristina Neagu |  Cristina Neagu |  Cristina Neagu |  |
Maa:   Romania
Naisten käsipallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tanska 2015 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tanska/Norja 2010 |  |  |
Cristina Georgiana Neagu (s. 26. elokuuta 1988 Bukarest) on romanialainen käsipalloilija. Hän on ensimmäinen neljä kertaa maailman vuoden parhaaksi käsipalloilijaksi valittu pelaaja niin naiset kuin miehetkin mukaan lukien.
Neagu pelasi ensimmäisen kerran naisten arvoturnauksissa vuoden 2007 MM-kilpailuissa, joissa Romania sijoittui neljänneksi. Hän saavutti EM-pronssia vuonna 2010 ja MM-pronssia vuonna 2015. Hän oli molemmissa mitaliturnauksissa paras maalintekijä, ja MM-kisoissa 2015 hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuoden 2018 EM-kilpailuissa hän nousi EM-kisahistorian kaikkien aikojen parhaaksi maalintekijäksi tehdessään 206. maalinsa ja ohittaessaan tilastossa Unkarin Ágnes Farkasin.
Neagu on valittu maailman parhaaksi naiskäsipalloilijaksi vuosina 2010, 2015, 2016 ja 2018. Hän on seuratasolla edustanut CS Rulmentul Brașovia vuosina 2006–2009, CS Oltchim Râmnicu Vâlceaa vuosina 2009–2013, montenegrolaista ŽRK Budućnost Podgoricaa vuosina 2013–2017 ja CSM Bukarestia vuodesta 2017.
Naurukyyhky

| Naurukyyhky |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Turturikyyhkyt Streptopelia
Laji::  risoria
Kaksiosainen nimi
 Streptopelia risoria 
Katso myös
   Naurukyyhky Wikispeciesissä   Naurukyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naurukyyhky (Streptopelia risoria) on saharanturturikyyhkyn kesymuoto, jota pidetään joskus omana lajinaan.
Tuntomerkit

Naurukyyhky on 27–29 cm pitkä. Se muistuttaa hyvin paljon turkinkyyhkyä, mutta on tätä pienempi ja lyhytpyrstöisempi, ja sen höyhenet ovat vaaleamman beigenharmaat ja vatsa on lähes valkoinen. Kaulansivulla oleva musta juova on yleensä leveämpi ja pyöreämpi kuin turkinkyyhkyllä.
Natriumvetyfosfaatti

| Natriumvetyfosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7558-79-4
PubChem CID:  58592228 ja 21924748 24203, 58592228 ja 21924748
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Na2HPO4
Moolimassa:  141,958
Ulkomuoto:  Väritön tai valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  300 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,7 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Natriumvetyfosfaatti eli dinatriumfosfaatti (Na2HPO4) on natrium- ja monovetyfosfaatti-ioneista muodostuva epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena, puskuriliuoksissa ja muiden yhdisteiden valmistuksessa.
Rakenne ja ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa natriumvetyfosfaatti on kiinteää kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen ja on hygroskooppista. Alkeiskopiltaan natriumvetyfosfaatti on monokliininen ja natriumionit sijaitsevat oktaedrisissä ja tetraedrisissä välisijoissa kidehilassa. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja. Näitä ovat muun muassa dihydraatti (Na2HPO4·2H2O), heptahydraatti (Na2HPO4·7H2O), oktahydraatti (Na2HPO4·8H2O) ja dodekahydraatti (Na2HPO4·12H2O). Kidevesi poistuu natriumvetyfosfaatin rakenteesta vaiheittain, kun sitä kuumennetaan 35–100 °C:n lämpötilaan. Enemmän kuumennettaessa se hajoaa muodostaen natriumpyrofosfaattia.
Valmistus ja käyttö

Natriumvetyfosfaattia valmistetaan neutraloimalla fosforihappoa stoikiometrisellä määrällä natriumkarbonaatilla tai natriumhydroksidilla. Toinen tapa on kalsiumvetyfosfaatin ja natriumkarbonaatin tai natriumsulfaatin välinen reaktio, jolloin saostuu niukkaliukoista kalsiumkarbonaattia tai kalsiumsulfaattia ja natriumvetyfosfaatti jää liuokseen.
Suurin yksittäinen käyttökohde natriumvetyfosfaatille on toimiminen emulgaattorina juustonvalmistuksen yhteydessä. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa, kuten juustoissa, leivonnaisissa ja lihavalmisteissa, happamuudensäätöaineena, hapettumisenestoaineena ja sulatesuolana. Natriumvetyfosfaatin E-koodi yhdessä natriumfosfaatin ja natriumdivetyfosfaatin kanssa on E 339. Muita käyttökohteita ovat puskuriliuoksena toimiminen yhdessä natriumdivetyfosfaatin kanssa, tekstiilien palonestokäsittelyissä, silkkipainannassa, emalien ja lasitteiden valmistuksessa ja vedenpehmennyksessä muun muassa lämmitysvesikattiloissa.
Aiheesta muualla

Natriumvetyfosfaatin kansainvälinen kemikaalikortti
ChemBlink: Disodium hydrogenorthophosphate (englanniksi)
ChemBlink: Disodium hydrogenphosphate dihydrate (englanniksi)
ChemBlink: Disodium hydrogenphosphate dodecahydrate (englanniksi)
Nauhanorsukala

| Nauhanorsukala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Arapaimakalat Osteoglossiformes
Heimo::  Nauhanorsukalat  Gymnarchidae
Suku::  Gymnarchus  Cuvier, 1829
Laji::  niloticus
Kaksiosainen nimi
 Gymnarchus niloticus  Cuvier, 1829 
Katso myös
   Nauhanorsukala Wikispeciesissä   Nauhanorsukala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nauhanorsukala (Gymnarchus niloticus) on arapaimakaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan makeista vesistä trooppisesta Afrikasta. Se on ainoa laji nauhanorsukalojen (Gymnarchidae) heimossa.
Koko ja ulkonäkö

Nauhanorsukala on pitkulainen ja pitkäkuonoinen kala, joka jää yleensä alle 90 cm pitkäksi mutta voi kasvaa 167 cm pitkäksi ja saavuttaa 18,5 kg:n painon. Lajin ruumis kapenee kohti pyrstöä ja sillä ei ole pyrstöevää. Myös rinta- ja peräevät puuttuvat. Nauhanorsukalan selkäevä on pitkä ja kalat käyttävät selkäeväänsä uimiseen. Nauhanorsukala kykenee luomaan heikon sähkömagneettisen kentän elimellään, joka ulottuu pyrstön kärjestä lähes koko ruumiin mittaisena. Sähköistä elintään kala käyttää muun muassa saaliin ja parittelukumppanien paikantamiseen. Nauhanorsukala voi hengittää uimarakkonsa avulla happea suoraan ilmasta. Väriltään nauhanorsukala on harmaa, suomut ovat pienet ja puuttuvat päästä. Toisin kuin monilla muilla arapaimakalojen lahkon lajeilla nauhanorsukalalle ei ole hampaita kielessä.
Levinneisyys ja elintavat

Nauhanorsukalaa tavataan trooppisesta Afrikasta päiväntasaajanseudulta Niilistä, Nigerjoesta, Voltajoesta, Tšadin ja Senegalin alueen joista sekä Nasser- ja Turkanajärvistä. Nauhanorsukala on runsaslukuisin Afrikan länsiosissa, itäisessä Afrikassa vaarantuneeksi ja laji voi olla jopa paikoitellen hävinnyt Pohjois-Afrikassa. Kokonaisuudessaan lajin kanta kuitenkin arvioidaan elinvoimaiseksi.
Nauhanorsukala on petokala, jonka ravintoa ovat kalat, äyriäiset ja muut selkärangattomat eläimet sekä sammakot. Erityisesti nuorena ne syövät vesihyönteisiä. Päivisin se piileskelee usein juurakoiden ja vesikasvillisuuden joukossa. Kutuaikaan nauhanorsukalat rakentavat vesikasveista kelluvan pallomaisen rakennelman, jonka halkaisija voi olla jopa 1,5 metriä. Naaras kutee rakennelman sisälle ja sekä koiras että naaras vartioivat kutua. Nauhanorsukala on Afrikassa paikallisesti tärkeä ruokakala.
René Navarre

René Navarre 1920-luvulla.
René Navarre (8. heinäkuuta 1877 Limoges – 8. helmikuuta 1968 Azay-sur-Cher, Indre-et-Loire) oli ranskalainen näyttelijä.
Navarre aloitti elokuvauransa vuonna 1911 Gaumontilla, jossa hän teki yli 60 elokuvaa etupäässä Louis Feuilladen ohjaamana. Hänen tunnetuin roolinsa oli Fantomas vuosina 1913–1914. Vuonna 1915 Navarre kutsuttiin ensimmäiseen maailmansotaan. Hänet vapautettiin pian palveluksesta, minkä jälkeen hän perusti oman tuotantoyhtiön. Vuosien 1918 ja 1946 välillä Navarre näytteli yli 20 elokuvassa. 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa hän teki myös muutamia ohjaustöitä.
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: René Navarre (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef
Natriumvetysulfiitti

| Natriumvetysulfiitti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7631-90-5
PubChem CID:  656672
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NaHSO3
Moolimassa:  104,068 g/mol
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä tai valkoista jauhetta
Sulamispiste:  150 °C
Tiheys:  1,48 g/cm3
Liukoisuus veteen:  42 g/100ml
Natriumvetysulfiitti eli natriumbisulfiitti (NaHSO3) on natriumkationien ja vetysulfiittianionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä, selluteollisuudessa ja elintarvikkeissa lisäaineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa natriumvetysulfiitti on valkoista tai väritöntä kiinteää ainetta. Teollisuuden käyttöön aine myydään usein vesiliuoksena. Vesiliuos on lievästi hapanta..
Yhdiste on pelkistin. Kuumennettaessa se hajoaa, jolloin muodostuu natriumpyrosulfiittia ja vettä.
Natriumvetysulfiitti hajoaa myös happojen, kuten suolahapon vaikutuksesta.
Valmistus

Teollisesti natriumvetysulfiittia voidaan valmistaa johtamalla rikkidioksidikaasua kylmään kylläiseen natriumkarbonaattiliuokseen.
Käyttö

Natriumvetysulfiittia voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä pelkistimenä. Yhdisteen sisältämät vetysulfiitti-ionit reagoivat myös aldehydien kanssa muodostaen sulfonihapon. Tämä additioreaktion tuloksena muodostunut tuote voi reagoida edelleen syanidi-ionien kanssa, jolloin tuotteena muodostuu syanohydriini. Vetysulfiitti-ionien reaktiota aldehydien kanssa käytetään erityisesti aldehydien puhdistamiseen. Aldehydeistä muodostetaan sulfonihappo, joka erotetaan ja hydrolysoidaan, jolloin puhdas aldehydi vapautuu.
Natriumvetysulfiitti on pelkistin, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää puhdistettaessa jätevesistä haitallisia hapettavia yhdisteitä, kuten klooria tai kromaatti-ioneita.
Natriumvetysulfiittia käytetään myös tekstiili-, sellu- ja kumiteollisuudessa. Natriumvetysulfiittia käytetään hapettumisenestoaineena ja säilöntäaineena muun muassa viineissä. Sen E-koodi on E222.
Nauhahai

| Nauhahai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Luomihaikalat Carcharhiniformes
Heimo::  Nauhahait Proscylliidae
Suku::  Proscyllium
Laji::  habereri
Kaksiosainen nimi
 Proscyllium habereri  Hilgendorf, 1904 

Katso myös
   Nauhahai Wikispeciesissä   Nauhahai Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Nauhahai (Proscyllium habereri) on nauhahaihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö

Nauhahai voi kasvaa suurimmillaan 57–65 cm pitkäksi ja naaraat ovat koiraita kookkaampia. Ruumiinmuodoltaan laji on virtaviivainen ja hoikka. Selkäeviä on kaksi ja pyrstöevä on pitkä. Lajin silmät ovat suuret. Nauhahain ruumiissa on tummanruskeita satuloita ja mustia täpliä.
Levinneisyys ja elintavat

Nauhahaita tavataan Jaavan ja Sumatran läheltä sekä Vietnamista Japaniin ulottuvalta alueelta. Se liikkuu lähellä pohjaa aina 320 metrin syvyyteen asti. Nauhahain ravintoa ovat todennäköisesti kalat, nilviäiset ja äyriäiset. Laji on ovovivipaarinen ja laskee kerrallaan kaksi munakoteloa.
Nauhahai luokitellaan vaarantuneeksi ja sitä uhkaa joutuminen kalastuksen sivusaaliiksi. Sitä hyödynnetään lähinnä kalajauhon valmistamiseen.
Kyllikki Naukkarinen

Kyllikki Anna-Liisa Hirvonen (o.s. Naukkarinen, 20. maaliskuuta 1925 Enso – 12. helmikuuta 2011 Pori) oli suomalainen yleisurheilija.
Kyllikki Naukkarinen karsiutui Lontoon 1948 olympialaisten 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Seuratasolla hän edusti Porin Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1946 ja 1949 (aika 12,5) sekä saavutti SM-hopeaa samassa lajissa vuosina 1947 ja 1948.
Hän voitti TUL:n mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1946, 1947 ja 1951 sekä joukkuevoimistelussa vuonna 1950; lisäksi hän saavutti hopeamitaleja korkeushypyssä ja pituushypyssä. Kova aikalaiskilpakumppani oli Reposaaren Maire Österdahl.
Henkilökohtaiset ennätykset

80 metrin aitajuoksu: 12,1 s
Korkeushyppy: 145 cm
Pituushyppy: 496 cm
Aiheesta muualla

Kyllikki Naukkarinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Natriumsulfiitti

| Natriumsulfiitti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7757-83-7
PubChem CID:  20625341 ja 516934 24437, 20625341 ja 516934
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Na2SO3
Moolimassa:  126,05 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen jauhemainen aine
Sulamispiste:  Hajoaa
Tiheys:  2,633 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 12,54 g/100ml (0 °C) 28 g/100ml (33 °C)
   
Natriumsulfiitti (Na2SO3) on epäorgaaninen natrium- ja sulfiitti-ioneista muodostuva ioniyhdiste. Sitä käytetään sellun valmistuksessa, veden ja tekstiilien käsittelyssä sekä elintarvikelisäaineena.
Ominaisuudet

Natriumsulfiitti on kiinteää valkoista jauhetta ja esiintyy usein kidevedellisenä heptahydraattina (Na2SO3·7H2O). Se on pelkistin, mutta kuivana stabiili aina 100 °C lämpötilaan saakka. Kostea ilma hapettaa sen kuitenkin nopeasti natriumsulfaatiksi. Kuumennettaessa yli 600 °C lämpötilan natriumsulfiitti disproportioituu natriumsulfaatiksi ja natriumsulfidiksi. Yli 900 °C lämpötiloissa hajoamistuotteina syntyy natriumoksidia ja rikkidioksidia. Natriumsulfiitti liukenee hyvin veteen ja liukoisuus on suurimmillaan 33 °C lämpötilassa. Liuokset ovat emäksisiä ja 1-massaprosenttisen liuoksen pH on noin 9,8. Yhdisteen vesiliuokset hapettuvat helposti.
Valmistus

Natriumsulfiittia valmistetaan johtamalla rikkidioksidikaasua natriumhydroksidin tai natriumkarbonaatin suspensioon. Reaktorin lämpötila on 60–80 °C, koska tällöin kiteiden erottuminen on helpointa. Kidevedetöntä yhdistettä saadaan käyttämällä natriumvetysulfiitin ja natriumhydroksidin seosta. Kiteet sentrifugoidaan ja kuivataan.
Yhdistettä saadaan myös neutraloimalla natriumkarbonaatilla natriumvetysulfaattiliuoksia ja resorsinolin valmistuksen sivutuotteena.
Käyttö

Tärkein natriumsulfiitin käyttökohde on sellunvalmistus. Natriumsulfiittia käytetään sekä happamissa että neutraaleissa olosuhteissa ja se liuottaa ligniiniä. Yhdiste on pelkistin ja sen vuoksi sitä käytetään poistamaan happea vedestä sekä klooria paperi- ja tekstiiliteollisuuden prosesseissa sekä vedestä. Sitä käytetään myös valokuvauksessa filmien säilöntäaineena ja myös valokuvan kehityksen yhteydessä. Natriumsulfiittia käytetään myös säilöntäaineena, esimerkiksi kuivatuissa hedelmissä ja sen E-koodi on E221. Natriumsulfiitista valmistetaan natriumtiosulfaattia ja se reagoi orgaanisten yhdisteiden kanssa muodostaen sulfonaatteja.
Aiheesta muualla

Natriumsulfiitin kansainvälinen kemikaalikortti
Nauhapyrstötyranni

| Nauhapyrstötyranni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Colonia
Laji::  colonus
Kaksiosainen nimi
 Colonia colonus  (Vieillot, 1818) 
Alalajit
 C. c. colonus  C. c. fuscicapillus  C. c. leuconota  C. c. niveiceps  C. c. poecilonota 
Katso myös
   Nauhapyrstötyranni Wikispeciesissä   Nauhapyrstötyranni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nauhapyrstötyranni (Colonia colonus) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Nauhapyrstötyranni kasvaa 17–29 cm pitkäksi ja pyrstön osuus pituudesta on 8–12 cm. Koiraat ovat naaraita kookkaampia ja niiden pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat ovat pidempiä. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Nauhapyrstötyrannikoiraan päälaki ja niska ovat harmaat. Otsasta niskaan kulkee valkoinen raita. Muutoin koiras on musta lukuun ottamatta selästä perään kulkevaa harmaata raitaa. Naaraslintu on vaaleampi ja harmaampi erityisesti vatsastaan.
Levinneisyys ja elintavat

Nauhapyrstötyrannia tavataan Hondurasista Argentiinan pohjoisosiin ja Brasilian eteläosiin ja erilliseltä alueelta Venezuelan itäosista Brasilian koilliskärkeen. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, ja erityisesti niiden aukiot ja reunamaat. Lintu liikkuu yleensä pareittain. Nauhapyrstötyrannin ravintoa ovat lentävät hyönteiset. Se on kolopesijälintu.
Naaras
Natriumvetysulfidi

| Natriumvetysulfidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  16721-80-5
PubChem CID:  28015
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NaHS
Moolimassa:  56,068
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  350 °C 
Tiheys:  1,79 g/cm3
Liukoisuus veteen:  500 g/l (22 °C)
Natriumvetysulfidi (NaHS) on natrium- ja vetysulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään metallien jalostuksessa, tekstiiliteollisuudessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Puhtaana natriumvetysulfidi on huoneenlämmössä valkoista tai väritöntä kitestä ainetta. Kaupallinen tuote on usein väriltään kellertävää. Yhdiste liukenee runsaasti veteen muodostaen emäksisen liuoksen. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset dihydraatti (NaHS·2H2O) ja trihydraatti (NaHS·2H2O). Natriumvetysulfidi on natriumsulfidin tavoin voimakas pelkistin ja hapettuu kosteassa ilmassa sulfiiteiksi, tiosulfaateiksi ja polysulfideiksi.
Valmistus ja käyttö

Natriumvetysulfidia voidaan valmistaa divetysulfidin ja natriumsulfidin tai natriumhydroksidin välisellä reaktiolla. Muodostuva tuoteliuos kuivataan ruiskukuivauksella. Näin saadaan usein kidevedellistä natriumvetysulfidia. Natriumvetysulfidia muodostuu myös petrokemianteollisuuden rikinpoistoprosessien sivutuotteena.
Natriumvetysulfidia voidaan käyttää metallurgiassa vaahdotusprosessissa apuaineena. Muita käyttökohteita ovat paperinvalmistus, karvojen poistaminen nahkasta, tekstiilien värjäyksessä, orgaanisissa synteeseissä, rikkiyhdisteiden valmistamiseen ja raskasmetallien saostamiseen.
Aiheesta muualla

Natriumvetysulfidin kansainvälinen kemikaalikortti
Negidaalit

Negidaalit ovat Venäjällä Habarovskin aluepiirissä asuva, tunguusilaista negidaalin kieltä puhuva kansa. Heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Negidaalit asuvat Amgunjoen varrella Habarovskin aluepiirin Polina Osipenkon piirissä sekä Amurin alajuoksulla Ultšan ja Nikolajevsk-na-Amurin piireissä. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 567 negidaalia, joista 505 asui Habarovskin aluepiirissä. Negidaalin kielen puhujia oli 147 henkeä. Kaikki negidaalit osaavat venäjää.
Negidaalien esi-isiä lienevät Amgunille asettuneet evenkit, jotka ovat sekoittuneet nivheihin ja ultšiin. Kansa jakautuu kahteen ryhmään, jotka asuvat Amgunin ylä- ja alajuoksuilla. Perinteisiä elinkeinoja ovat kalastus ja metsästys. Ruokavalion perustana oli raaka, keitetty, paistettu tai kuivattu kala ja liha. Lisäksi käytettiin erilaisia villikasveja ja -juureksia, marjoja, ostettuja suurimoita ja 1800-luvun lopulta lähtien perunaa. Asumuksena toimi nelikulmainen hirsirakennus.
Yhteiskunta perustui naapuri- ja sukuyhteisöihin, jotka usein liittoutuivat naapurikansojen kanssa. Seka-avioliitot evenkien, nanaiden, nivhien ja ultšien kanssa olivat yleisiä. Perinteiseen uskontoon kuuluvat animismi ja šamanismi. 1800-luvun lopulla negidaalit käännytettiin ortodokseiksi. Suullinen kansanperinne käsittää legendoja, satuja, lauluja ja sananlaskuja. Nykyään negidaalien kulttuuri ei juurikaan poikkea ympäröivästä väestöstä. Negidaalin kieli on katoamassa.