stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sergei Okulov
Pappien opettajana > Seminaari toimii

Oppilasmäärä ei tosin ollut kovinkaan suuri; myöhemmän rehtorin, isä rovasti Johannes Suholan mukaan vuoteen 1930 mennessä seminaarista valmistui 21 oppilasta, joista viisitoista siirtyi kirkon palvelukseen pappeina, kaksi diakoneina ja yksi kanttorina. Vuonna 1926 teki kirkollishallitus päätöksen että papistoa kasvatettaisiin myös ”rajat ylittävään näkemykseen” eli ryhdyttiin toimenpiteisiin, jotta parhaat oppilaat voisivat jatkaa opintojaan ulkomailla; näin tekivätkin mm. Puolassa opiskellut seminaarin pitkäaikainen vararehtori (rehtori 1972–74), runoilijana tunnetuksi tullut pastori, myöhemmin  rovasti ja 1974 lehtorin arvon saanut Aari Surakka ja sotavuosina opettajana toiminut pastori Paavo Saarikoski, joka opiskeli Ateenassa ja Romanian Cernutissa.
Puolassa opiskelun pysyväksi muistoksi jäi isä Aarin puolankielestä suomentama oppikirja PATROLOGIA, joka yhä muodostaa merkittävän osan ortodoksisen teologian opintomateriaalista.
Koska tilat olivat pienet ja joukkokin rajallinen, nimenomaan Okulovin persoona rehtorina muovasi voimakkaasti tulevien papiston jäsenten luonnetta. Myöhempi rovasti Leonidas Homanen muisteli:
»Ensimmäisenä palautuu mieleeni harmaahapsinen, valkopartainen, patriarkaalinen rehtorimme, rovasti Sergei Okulov. Järkeileminen on ihmisen luonnollinen tarve, ja erikoisesti se ilmenee uskonnollisella alalla. Rehtorimme opetusaineet, kuten uskontojen historia, dogmatiikka ja filosofian historia olivat sellaisia aineita, joita järkeilemättä ei voinut sivuuttaa. Mutta rehtorimme isällisesti, taitavasti ja kärsivällisesti käsitteli meitä auttaen ongelmiemme ratkaisemisessa ja kasvattaakseen järkemme, kuten apostoli Paavali sanoo, ’kuuliaiseksi Herralle’»
Viimeiset vuodet > Aktiivista toimintaa ortodoksisuuden hyväksi

Rovasti Okulov oli koko työnsä ajan myös aktiivisesti jumalanpalveluksia toimittanut pappi sekä pidetty sielunhoitaja; hänen rippilapsensa muistelevat häntä lämmöllä: isä Sergei oli
»äärettömän hieno sekä hurskas ihminen, joka ymmärsi tällaista syntistä raukkaa joka ei edes tiennyt tai osannut selittää rikkomuksiaan»
Aikalaisnäkemys pitää Okulovia kansallismielisenä valistajana ja Karjalan opettajana. Luterilaisetkin arvostivat häntä; Sortavalan tyttökoulun ja lyseon onnittelut hänen 70-vuotispäivänään syksyllä 1923 esittänyt rehtori K.S. Kaikkonen totesi:
»Entisinä sorron aikoina jäätävä kylmyys valtasi jokaisen oppikoulun, milloin sinne sattui ilmestymään kreikkalaiskatolisen uskonnon opettaja eli ’Venäjän pappi’ kuten häntä tavallisesti kutsuttiin. Meillä taas... on vallinnut aivan päinvastainen mieliala. Mutta me emme olekaan koskaan nähneet Teissä venäläistä pappia, vaan aito rehellisen ’’suomalaisen’’ papin»
Viimeiset vuodet > Arvostus kasvaa edelleen – jopa vastustajien joukossa

Rovasti Okulovin pappina olon 60-vuotispäivänä 30. tammikuuta 1936 (uutta ajanlaskua) Nuorten Ortodoksisten pappien liitto julkaisi tavallisena ja korupainoksena 47-sivuisen kirjasen ’’Uskonsa kadottaneelle ystävälle’’; teos koostui Okulovin kirjoitussarjasta joka oli alun perin ilmestynyt Aamun Koiton viidessä ensimmäisessä numerossa vuonna 1929.
Rovastin 85-vuotispäivänä häntä juhlittiin erityisesti: taiteilija Alpo Sailo ojensi hänelle muovailemansa erinomaisen onnistuneen muotokuvan.
Samoin Aamun Koitto julkaisi pitkän ja perusteellisen artikkelin juhlijan elämäntyöstä niin seminaarissa kuin PSHV:ssakin.
Luterilainen kouluneuvos Kaarlo Merikoski kirjoitti seuraavaan Aamun Koittoon pitkän ja arvostavan artikkelin, jossa painotti Okulovin työtä suomenkielisen jumalanpalveluksen hyväksi, hänen kirjallista työtään ja vaikutustaan suomalaiskansallisen karjalaisen ortodoksisuuden hyväksi autonomian loppuaikana (tai Merikosken sanoin ”venäläistämisaikana”). Kirjoitus päättyi seuraaviin sanoihin:
»Vaikkei Okulov ole kantanut piispan hiippaa, on hän ollut kr.katolisten tunnustettu johtaja, karjalaisten patriarkka, jonka sana ja esimerkki ovat olleet suuntaa näyttäviä niin hyvinä kuin pahoina päivinä. Okulov kuuluu niihin miehiin, jotka eivät milloinkaan johtoasemaa tavoittele, mutta jotka siitä huolimatta työteliäisyytensä, arvostelukykynsä, luonteensa lujuuden sekä muiden ominaisuuksiensa tähden joutuvat olemaan esikuvina ja ohjaajina muille aikalaisilleen»
Isähahmon lähtö > Maanpakolaiseksi - ja leskeksi

Talvisota oli raskas isku Okuloville; hän joutui jättämään kotinsa ja seminaarin; kovin isku hänelle oli rakastetun puolison kuolema evakkomatkan juuri saavuttua uuteen kotipaikkaan; he ehtivät viettää vuonna 1936 timanttihäitään eli 60-vuotishääpäiväänsä.
Isähahmon lähtö > Okulovin lähtö

Isä Sergei sai uuden kodin Kuopiosta, mutta kuoli 8. helmikuuta 1940. Hänet haudattiin juhlavasti, sotatilan johdosta tosin yön pimeydessä.
Kokonaismerkitys

Mikä oli sitten mitrarovasti Sergei Okulovin kokonaismerkitys Suomen ortodokseille? Merkittävimpänä voidaan pitää hänen näkemystään, että ortodoksisuuden on vastattava oman aikakautensa haasteisiin – kuitenkaan tinkimättä opillisista perusasioista.
Oulun metropoliitta, KP isä Panteleimon, käsittelee Okulovin näkemyksiä vuonna 1996 ilmestyneessä piispa Kipriania käsittelevässä romaanissaan Iloitse, Karjalan maa; isä Panteleimon pyrkii hahmottamaan Okulovin näkemyksiä nimenomaan osana tämän omaa aikakautta. Hän toteaa:
» Okulov ajaa suomalaisen kansallisen kirkon kehitystä, mutta ei kiihkeästi ja äänekkäästi vaan rauhassa ja vakaumukseensa (suomenkielisen jumalanpalveluksen tulevaisuuteen) lujasti uskoen»
Jäljempänä isä Panteleimon tuo esiin myös Okulovin ja Kiprianin näkemyseron suomen kielen tarpeellisuudesta – tai Okulovin kannalta välttämättömyydestä – vahvistettaessa ortodoksisuuden asemaa Karjalassa.
Samoin vuonna 1996 toimittaja Tapani Kärkkäinen paneutui Okulovin elämäntyöhön valmistellessaan Aamun Koiton 100-vuotisjuhlanumeroa. Kärkkäisen mukaan Okulovin keskeisiä ajatuksia olivat kansankielisyys, ajatus traditiosta elävänä voimana, edistykselliset ajatukset kalenteriasiassa sekä demokraattisuus.
Kärkkäinen arvioi, että Okulovin liberaalit näkemykset juontuivat Venäjän kirkossa vuosisadan vaihteen tienoilla vallinneista uudistusvirtauksista. Hän toteaa myös, että Okulovissa olisi hänen mukaansa aineksia suomalaiseksi pyhäksi.
Entinen Helsingin kirkkoherra, isä rovasti Veikko Purmonen puolestaan asettaa sanansa huomattavasti varovaisemmin artikkelissaan seurakunnan ’’Ortodoksiviesti’’–lehdessä syksyllä 2003; hän toteaa että tämän päivän uskovillekin ja erityisesti papistolle Sergei Okulov on innostava esikuva ja hengellinen opettaja.
Okulovin kasvattajan työtä korostaessaan Purmonen – itsekin pitkäaikainen seminaarin opettaja - on lähempänä Okulovin omia tavoitteita kuin Okulovin kansallista kulttikuvaa kiillottamaan pyrkineet tulkitsijat. Okulov ei ollut poliitikko eikä hän pyrkinyt tekemään karjalaisista kansallismielisiä suomalaisia siinä mielessä kuin kansallisintoinen luterilainen Suomi sen maailmansotien välisenä aikana halusi ymmärtää.
Mitrarovasti Sergei Okulov oli siis ennen muuta opettaja, kasvattaja ja aidon ortodoksisen uskon puolustaja, jolle kansankielisyys ja kansanvalistus olivat välineitä, joilla hän pyrki estämään sulautumasta uskonnollisesti luterilaisiin tai poliittisesti venäläisiin.
Rovasti Sergei Okulovin saamat kunnianosoitukset

Kamilavka, 1895
Kultaristi, 1901
Pyhän Annan ritarikunnan 3. luokan ritarimerkki, 1903
Rovastin arvo, 1905
Pyhän Annan ritarikunnan 2. luokan ritarimerkki, 1907
Pyhän Vladimirin ritarikunnan 4. luokan ritarimerkki, 1912
Romanov-suvun 300-vuotismuistoristi nauhoineen, 1913
Paalitsa, 1916
Kabinettiristi, 1916
Jalokiviristi, 1921
Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki, 1921
PSHV:n kunniajäsen, 1925
Suomen Valkoisen ruusun II luokan komentajamerkki, 1926
Mitrarovastin arvo, 1926
Helsingin yliopiston Karjalaisen osakunnan kunniajäsen, 1926
Viron piispa Platonin ritarikunnan 2. luokan ritarimerkki, 1928
Nuorten Ortodoksisten pappien liiton kunniajäsen, 1929
Sortavalan Tuomiokirkon kuoron kunniajäsen, 1932
Arkkipiispan siunauskirja kultatekstein, 1933
Laatokka-lehden ansiomerkki, 1934
Pyhän Karitsan ritarikunnan I luokan komentajamerkki, 1936
Valettu rintakuva (Alpo Sailo), 1938
Maalattu muotokuva (Maila Mikkola-Tuutsa), 1970
Maalattu muotokuva (Nina Vanas), 1974
Vuonna 1923, kun Okulov täytti 70 vuotta, perustivat hänen oppilaansa ”Rovasti S Okulovin rahaston” valistustyön hyväksi. Oppilaat toivoivat että PSHV hoitaisi rahastoa ja näin myös tapahtui. 24. marraskuuta 1923 pidetyssä Veljeskunnan komitean kokouksessa Okulov siirsi PSHV:n hallintaan rahastoon kertyneet 1230 silloista markkaa (nykyrahassa noin 200 euroa). Rahaston 
toiminnasta ei ole muita tietoja, mutta PSHV:n 100-vuotisjuhlapäivänä 20. tammikuuta 1985 Veljeskunta perusti sen uudelleen nimellä ”Rovasti Sergei Okulovin stipendirahasto”. Rahaston tehtäväksi tuli tukea merkittävää ortodoksisen kirjallisuuden käännös- tai julkaisutyötä tai muuta merkittävää ortodoksista valistustyötä Suomessa.
Melkein totta

| Melkein totta |
| --- | --- |

Tyyli:  komedia, draama
Kestoaika:  24 minuuttia
Pääosissa:  Heli Sutela Hannele Lauri Emilia Sinisalo
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1 Yle Areena
Esitetty:  13. huhtikuuta 2019 –
Jaksoja:  8
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):   Laura Ahola  Suvi Mansnerus (Yle) 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Eero Hietala  Ella Piesala  Ilkka Hynninen 
Ohjaaja(t):   Petri Kotwica  Kimmo Taavila  Riku Suokas 
Käsikirjoittaja(t):   Heli Sutela  Heikki Syrjä  Riku Suokas 
Säveltäjä(t):  Lauri Porra
Leikkaaja(t):  Kimmo Taavila
Lavastaja(t):  Kristiina Saha
Kuvaaja(t):  Harri Räty
Tuotantoyhtiö(t):  Aito Media
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Melkein totta on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Heli Sutela, Hannele Lauri sekä Emilia Sinisalo. Heli Sutela on käsikirjoittanut sarjan yhdessä Heikki Syrjän ja Riku Suokkaan kanssa. Suokas on puolestaan ohjannut sarjan yhdessä Petri Kotwican ja Kimmo Taavilan kanssa.
Sarja kertoo saman pukuhuoneen jakavan kolmen eri ikäisen teatterinäyttelijän arjesta suomalaisessa laitosteatterissa. Teatteria on johdettu huolimattomasti, mistä sen työntekijät ovat ottaneet irti kaiken mahdollisen hyödyn. Jokaisessa jaksossa on teema, jota käsitellään myös sarjassa nähtävissä katkelmissa klassisista sekä moderneista näytelmistä.
Sarja on kuvattu Tampereen Työväen Teatterissa.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys Yle TV1:llä | Julkaisu Yle Areenassa | Ikäraja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Valta | 13. huhtikuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
| 2 | Arvostus | 20. huhtikuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
| 3 | Intohimo | 27. huhtikuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
| 4 | Raha | 4. toukokuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
| 5 | Vääryys | 11. toukokuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
| 6 | Luokkasota | 18. toukokuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
| 7 | Korpilakko | 25. toukokuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
| 8 | Menestys | 1. kesäkuuta 2019 | 13. huhtikuuta 2019 |  |
Aiheesta muualla

Melkein totta Yle Areenassa
| n k Petri Kotwica |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Koti-ikävä (2005)  Musta jää (2007)  Rat King (2012)  Henkesi edestä (2015)  Comeback (2023) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Alamaailma-trilogia: Lakimies (2011)  Kohtuuttomuuksia (2016)  Melkein totta (2019) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Panodraama (1992)  Viiniä, rakas äiti (meidän on vielä rokattava) (1993)  Tunneli (1995)  Kypärä (1997)  Force Majeure (1999)  Las Nueve Vidas (2000)  Mari Rantasila: Rakkaudesta (2015)
Bass-saaret (Ranskan Polynesia)

| Bass-saaret |
| --- | --- |
 Ahurein kylä Rapan saarella
  
Merialue:  Tyyni valtameri
Saaria yht.:  5
Suurin saari:  Rapa
Muita saaria:  Marotiri
Pinta-ala:  40 km²
Valtio
Valtio:  Ranska
Territorio:  Ranskan Polynesia
Kunta:  Rapa
Väestö
Väkiluku:  482
Asutuskeskukset:  Ahurei, Area
Tärkein kieli:  rapa
Bass-saaret ovat saariryhmä Ranskan Polynesiassa. Sen saaria pidetään joskus Australsaarten eteläisimpänä osana. Bass-saaret sijaitsevat kuitenkin syrjässä muista Australsaarista. Bass-saaret muodostavat Ranskan Polynesian eteläisimmän osan. Saariryhmän suurimmat saaret ovat Rapa ja Marotiri. Rapa on saariryhmän ainoa asuttu saari. Siellä on runsaat viisisataa asukasta. Saarilla puhutaan rapan kieltä.
Rapa ja Marotiri sijaitsevat noin 420 kilometrin päässä toisistaan.
Trinity Christian College

| Trinity Christian College |
| --- | --- |
Motto:  Momentum for Life
Perustettu:  1959
Sijainti:  Palos Heights, Illinois  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.trnty.edu/
Trinity Christian College on Yhdysvaltain Illinoisissa sijaitseva yksityinen korkeakoulu. Trinity Christian College on perustettu vuonna 1959, ja se sijaitsee Palos Heightsin kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan yhteiskristillinen, ja se toimii yhteistyössä eri tunnustuskuntia yhdistävänä tekijänä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Ecclesia College

| Ecclesia College |
| --- | --- |
Motto:  Inherit Your Future
Perustettu:  1975
Sijainti:  Springdale, Arkansas  Yhdysvallat
Sivusto:  https://ecollege.edu/
Ecclesia College (lyh. EC) on Yhdysvaltain Arkansasissa sijaitseva yksityinen korkeakoulu. Ecclesia College on perustettu vuonna 1975, ja se sijaitsee Springdalen kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan yhteiskristillinen, ja se toimii yhteistyössä eri tunnustuskuntia yhdistävänä tekijänä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Kairiru

| Kairiru> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Papua-Uusi-Guinea
Puhujia:  3200 (2000)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  Malaijilais-polynesialaiset kielet Oseanilaiset kielet Länsioseanialaiset kielet
ISO 639-3:  kxa
 Ohje 
Kairiru on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään yli 3200 ihmistä (vuonna 2000). Suurin osa kielen puhujista puhuu myös tok pisiniä. Kieli luokitellaan uhanalaiseksi. Kairirun lähimpiä sukulaiskieliä ovat kaiep ja terebu.
Kairirua kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Superman & Lois

| Superman & Lois |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  42 min
Luoja(t):  Greg Berlanti Todd Helbing
Pääosissa:   Tyler Hoechlin  Elizabeth Tulloch  Jordan Elsass  Alex Garfin  Erik Valdez  Inde Navarrette  Wolé Parks  Adam Rayner  Dylan Walsh  Emmanuelle Chriqui 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   The CW
Esitetty:  23. helmikuuta 2021 –
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  53
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Berlanti Productions DC Entertainment Warner Bros. Television
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Superman & Lois on televisioyhtiö The CW:n esittämä yhdysvaltalainen televisiosarja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tyler Hoechlin  | … |  Kal-El / Clark Kent / Superman   |
|  Elizabeth Tulloch  | … |  Lois Lane   |
|  Jordan Elsass  | … |  Jonathan Kent   |
|  Alex Garfin  | … |  Jordan Kent   |
|  Erik Valdez  | … |  Kyle Cushing   |
|  Inde Navarrette  | … |  Sarah Cushing   |
|  Wolé Parks  | … |  John Henry Irons / The Stranger   |
|  Adam Rayner  | … |  Tal-Rho / Morgan Edge   |
|  Dylan Walsh  | … |  Sam Lane   |
|  Emmanuelle Chriqui  | … |  Lana Lang-Cushing   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
| n k DC Comicsin näytellyt televisiosarjat |
| --- | --- |
Esityksessä:  The Flash (2014–)  Legends of Tomorrow (2016–)  Titans (2018–)  Doom Patrol (2019–)  Pennyworth (2019–)  Batwoman (2019–)  Stargirl (2020–)  Superman & Lois (2021–)  Sweet Tooth (2021–)  Peacemaker (2022–) 
Lopetetut:  Adventures of Superman (1952–1958)  Batman (1966–1968)  Shazam! (1974–1977)  The Secrets of Isis (1974–1977)  Wonder Woman (1975–1979)  Superboy (1988–1992)  Swamp Thing (1990–1993)  Flash (1990–1991)  Human Target (1992)  Teräsmieheni (1993–1997)  Smallville (2001–2011)  Batmanin tytär (2002–2003)  Arrow (2012–2020)  Gotham (2014–2019)  Constantine (2014–2015)  iZombie (2015–2019)  Supergirl (2015–2021)  Lucifer (2016–2021)  Preacher (2016–2019)  Powerless (2017)  Black Lightning (2018–2021)  Krypton (2018–2019)  Swamp Thing (2019)  Watchmen (2019)  Y: The Last Man (2021) 
Tulevat:  The Sandman (2022)
Yrjö Ahola

Yrjö Kristian Ahola, taiteilijanimi Irian Ristubardni (17. lokakuuta 1907 Inari – 27. lokakuuta 1982 Inari) oli suomalainen Inarissa asunut puutarhuri ja taidemaalari.
Yrjö Aholan vanhemmat olivat saamelaisia. Hänen isänsä oli kiertokoulun opettaja ja äitinsä kuului Aikion saamelaissukuun. Aholan serkku oli Norjan saamelainen kansanedustaja ja Norjan suurkäräjäin jäsen Isak Saba. Hänen kotinsa sijaitsi Inarissa Muddusjärven rannalla.
Ahola aloitti puutarhaharjoittelijana Oulussa 1925. Hän kävi Harjun puutarhakoulun 1925–1927 ja asui sitten vuoden verran kotonaan Inarissa. Ahola oli sitten työssä Hortus Oy:ssä, toimi Kouvolan asemaravintolan puutarhurina ja oli yksityisten kartanonomistajien ja puutarhureiden palveluksessa muun muassa Lahdessa, Hämeenlinnassa ja Lohjalla. Ahola palasi sitten Inariin ja alkoi rakentaa omaa puutarhaansa ja asuinmökkiään Muddusjärvelle lähelle syntymäkotiaan. Rakennustyöt hän aloitti syksyllä 1931 ja omaan mökkiinsä hän pääsi asumaan perheensä kanssa vuotta myöhemmin. Hän viljeli puutarhassaan vihanneksia ja myi siellä kasvattamiaan taimia. Ahola perusti puutarhaana suomalaisista tunturi- ja kalliokasveista muodostetun kivikkokasvistoalueen. Ahola rakensi puutarhaansa silloisen Suomen pohjoisimpana sijainneet kasvihuoneet. Lämmitettävissä kasvihuoneissa hän kasvatti tomaatteja ja kurkkuja, suoritti laatikkokylvöt ja säilytti talven yli ruukkukasveja. Avomaalla hän kasvatti keittiökasvien ohella perennoita, erilaisia Lapin kasveja, viinimarjoja ja mansikoita.
Taidemaalarina Ahola käytti taiteilijanimeä Irian Ristubardni. Hän maalasi akvarelleja ja öljymaalauksia, aiheina olivat pääasiassa Lapin maisemat ja ihmiset.
Inarin Palkisojalla asuva itseoppinut taidemaalari, kuvanveistäjä ja metsuri Veikko Rajala (s. 1926) sai Aholalta innostuksen aloittaa maalaaminen öljyväreillä ja vesiväreillä.
Kirjallisuutta

Inarilaistaiteilija Yrjö Ahola eli Irian Ristubardni. Taiteilija Yrjö Aholan eli Irian Ristubardnin muistonäyttely. Inarin kunnan kulttuuritoimi, Inari 2008
Thainkielinen Wikipedia

Thainkielisen Wikipedian logo
Thainkielinen Wikipedia on Wikipedian thainkielinen versio. Se perustettiin maaliskuussa 2003. Heinäkuun 2024 alussa thainkielisessä Wikipediassa oli 165 387 artikkelia, mikä teki siitä 61. suurimman kieliversion.
Historia

2 000 kirjoitetun artikkelin raja meni rikki 20. toukokuuta 2005. Helmikuussa 2008 thainkielisessä Wikipediassa on noin 32 000 artikkelia ja lokakuussa 2012 noin 76 400.
Lomonosovin harjanne

Lomonosovin harjanne on vedenalainen vuorijono Pohjoisella jäämerellä. Se ulottuu 1 800 kilometrin matkan Uuden-Siperian saarista yli Jäämeren keskiosien Ellesmerensaarelle Kanadan arktisessa saaristossa. Vuorijono jakaa Pohjoisen jäämeren kahteen pääaltaaseen: Ameraasian- ja Euraasian altaisiin. Harjanteen leveys vaihtelee välillä 60–200 kilometriä ja se kohoaa 3 300–3 700 metriä ympäröivästä merenpohjasta niin, että Euraasian puoli on huomattavasti jyrkempi ja syvempi kuin Amerikan–Siperian puoli. Korkein huippu on 975 metriä merenpinnan alapuolella. Rinteet ovat suhteellisen jyrkkiä, kanjoneiden rikkomia ja sedimenttikerroksen peitossa.
Harjanteen löysi neuvostoliittolainen pohjoisten alueiden tutkimusretkikunta vuonna 1948 ja se nimettiin Mihail Lomonosovin mukaan. Kanada, Tanska ja Venäjä kilpailevat harjanteen hallinnasta, koska alue ei kuulu kenenkään aluevesiin eikä myöskään Arktisen neuvoston päätösvaltaan, ja mailla on kiinnostusta porata öljyä ja kaasua alueelta.
Reš

| Heprean kirjaimet |
| --- | --- |
א Alef: ב Bet
ג Gimel: ד Dalet
ה He: ו Vav
ז Zajin: ח Ḥet
ט Tet: י Jod
כ Kaf: ל Lamed
מ Mem: נ Nun
ס Samekh: ע Ajin
פ Pe: צ Tsade
ק Qof: ר Reš
ש Šin: ת Tav
vokaalimerkit · dageš
numerojärjestelmä
Reš tai joissakin murteissa riš on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 20. kirjain. Se on arabialainen ran, kreikkalaisen rhoon, kyrillisen Р:n ja latinalaisen R:n edeltäjä. Heprealaisessa numerojärjestelmässä rešillä on lukuarvo 200.
Heprean kielessä reš ääntyy [r] tai nykyhepreassa yleensä [ʀ]. Reš on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli joiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä. Kirjaimen nimi tulee päätä tarkoittavasta sanasta. (hepr. ‏ראש, raš‎) Talmud selittää vertauskuvallisesti rešin kuvaavan pahaa ihmistä (sana raša), josta viereisen kirjaimen qofin (qadoš, pyhä) kasvot ovat kääntyneet pois. Qofin pieni rašiin päin osoittava uloke kuvaa pyhyyden kruunua, jonka katuva reš voi saada.
Esimerkkejä:
רבקה (rivqah): Rebekka
רבי: Rabbi
Koodit

| --- | --- |
Unicode UTF-16: U+05e8
Unicode-nimi: HEBREW LETTER RESH
HTML: &#1512;
ISO 8859-8: 0xf8
Agglutinaatio

Agglutinaatio tarkoittaa solujen liimautumista yhteen. Punasolujen agglutinaatio johtaa veren sakkautumiseen.
Pohjois-Greenvillen yliopisto

| Pohjois-Greenvillen yliopisto> North Greenville University |
| --- | --- |
Motto:  Christ Makes The Difference
Perustettu:  1892
Sijainti:  Tigerville, Etelä-Carolina  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.ngu.edu/
Pohjois-Greenvillen yliopisto (engl. North Greenville University, lyh. NGU) on Yhdysvaltain Etelä-Carolinassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1892, ja se sijaitsee Tigervillen kaupungissa. Yliopisto on taustaltaan baptistinen, ja se toimii eteläisen baptistikonvention työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Aikahyppy

| Aikahyppy> Quantum Leap |
| --- | --- |
 sarjan tunnus
Tyyli:  science fiction draama
Kestoaika:  noin 45 minuuttia
Luoja(t):  Donald Bellisario
Pääosissa:  Scott Bakula Dean Stockwell
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   NBC  Sub
Esitetty:  26. maaliskuuta 1989 – 5. toukokuuta 1993
Tuotantokausia:  5
Jaksoja:  95  (Luettelo jaksoista)
Tuotanto
Tuottaja(t):  Robin Bernheim Tommy Thompson
Vastaava(t) tuottaja(t):  Donald Bellisario
Ohjaaja(t):   Ohjaajat  James Whitmore Jr. Joe Napolitano Michael Zinberg Alan J. Levi Michael W. Watkins Gilbert M. Shilton Christopher T. Welch Christopher Hibler David Hemmings Andy Cadiff Aaron Lipstadt Scott Bakula Bob Hulme Debbie Allen Anita W. Addison John Cullum 
Käsikirjoittaja(t):   Käsikirjoittajat  Donald P. Bellisario Deborah Pratt Paul Brown Tommy Thompson Chris Ruppenthal Richard C. Okie Beverly Bridges Robin Bernheim Robert Wolterstorff Scott Shepherd Paul M. Belous John Hill Nick Harding Randy Holland Paris Qualles 
Säveltäjä(t):  Mike Post Velton Ray Bunch Greg Edmonson
Leikkaaja(t):   Leikkaajat  Mario Di Gregorio Jon Koslowsky Alan L. Shefland Ron Rutberg Robert E. Pew M. Edward Salier Jerry Temple Randy D. Wiles Jerry U. Frizell Gary Griffin Lawrence S. Breslow Ken Dennis George R. Rohrs Alec Smight Craig Holt 
Kuvaaja(t):   Kuvaajat  Michael W. Watkins Robert D. McBride Roy H. Wagner Henry M. Lebo Bradley B. Six Robert Primes 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Aikahyppy (engl. Quantum Leap) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota televisioyhtiö NBC esitti vuodesta 1989 vuoteen 1993. Donald P. Bellisarion luomaa Aikahyppyä tuotettiin kaikkiaan viisi tuotantokautta eli 95 jaksoa.
Sarja yhdistelee science fictionia ja seikkailudraamaa. Aikahypyn päähenkilö on tiedemies nimeltä Sam Beckett, jota esittää Scott Bakula. Sarjan ensimmäisessä osassa Beckett testaa aikamatkustuslaitetta. Testi epäonnistuu ja Beckett päätyy toisen ihmisen ruumiiseen menneessä ajassa. Muutos ei ole pysyvä, sillä korjattuaan toisen ihmisen hahmossa jonkin asian historiassa Beckett pääsee hyppäämään ajassa uudelleen. Se, mihin aikaan ja kenen ruumiiseen Beckett päätyy, ei ole hänen päätettävissään. Yleensä nämä aikahypyt sijoittuvat kuitenkin sille aikajanalle, jolla tohtori Beckett on itse elänyt. Sarjalle tehtiin myös kahden kauden mittaiseksi jäänyt jatkosarja vuosina 2022–2024.
Muita hahmoja

Aikahypyn muita vakiohahmoja ovat Sam Beckettille hologrammina näkyvä Al Calavicci, jota esittää Dean Stockwell, sekä Deborah Prattin äänellä puhuva tietokone Ziggy. Al ja Ziggy toimivat Samin apureina tulevaisuudesta (1990-luvulta) käsin.