stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomirockin kultainen 80-luku

| Suomirockin kultainen 80-luku Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Boksi-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 1980–1989
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2009
 Formaatti: 5CD
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: EMI
Suomirockin kultainen 80-luku on viiden CD:n levykokoelma, joka sisältää 1980-luvun suomirockhittejä eri esittäjiltä. Se julkaistiin 4. marraskuuta 2009.
Kokoelmalla on 70 artistia ja 100 kappaletta.
Sisältö

| --- | --- |
 CD 1 Hassisen Kone: Rappiolla  Ratsia: Täältä tulee yö  SIG: Tiina menee naimisiin  Problems?: Katupoikien laulu  Maukka Perusjätkä: Vaatteet  Pelle Miljoona Oy: Moottoritie on kuuma  Woude: Keskellä aikaa  Juice Leskinen Slam: Viidestoista yö  Paul Oxley's Unit: Spanish Bars  Hurriganes: Bourbon Street  Hanoi Rocks: Tragedy  Korroosio: Hei hei hei  Mistakes: Pidä huolta  Tuomari Nurmio: Lasten mehuhetki  Mikko Saarela: Kärpästen juhlat  Leevi and the Leavings: En tahdo sinua enää  J. Karjalainen: Ankkurinappi  Eppu Normaali: Murheellisten laulujen maa  Rauli Badding Somerjoki: Ikkunaprinsessa  Dave Lindholm: Pieni ja hento ote :  CD 2 Musta Paraati: Romanssi  SIG: Vuosisadan rakkaustarina  Hassisen Kone: Hiljaa virtaa veri  Tuomari Nurmio: Punainen planeetta  Popeda: Kuulat sekaisin  Kari Peitsamo Revival: Jytäorkesteri tulee taas  Rudi: Taivas saa odottaa  Top Rank: Liikutaan  Juice Leskinen Grand Slam: Eesti (On My Mind)  Yö: Särkynyt enkeli  Eppu Normaali: Balladi kaiken turhuudesta  Leevi and the Leavings: Kyllikki  Hanoi Rocks: Until I Get You  Broadcast: You Break My Heart  Siberia: Älä sano että rakastat mua  Kauko Röyhkä & Narttu: Lauralle  J. Karjalainen: Oi mikä ihana ilta  Dingo: Levoton tuhkimo  Sleepy Sleepers: Järkee vai ei  Smack: Criminal 
| --- | --- |
 CD 3 SIG: Sadan vuoden yksinäisyys  Mamba: Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä  Yö: Joutsenlaulu  Dingo: Autiotalo  Aika: Rakkautta  Juliet Jonesin Sydän: Helppo elämä  Kauko Röyhkä: Paska kaupunki  Sielun Veljet: Peltirumpu  Eve: Rankkasateessa  Leevi and the Leavings: Poika nimeltä Päivi  Eppu Normaali: Vihreän joen rannalla  J. Karjalainen: Doris  Topi Sorsakoski & Agents: Eeva  Juice Leskinen Grand Slam: Musta aurinko nousee  Popeda: Kuuma kesä  Garbo: Poika julman maan  Peer Günt: Backseat  Melrose: Rich Little Bitch  The Nights of Iguana: Dry Nancy  Tavaramarkkinat: Kevät :  CD 4 Leevi and the Leavings: Pohjois-Karjala  Liikkuvat Lapset: Sinut haluan  Himo: Tämä rytmi  Juliet Jonesin Sydän: Perjantai-ilta  Päät: Linnut  Claudia: Korallia  Skädäm: Katujen kuningatar  Neumann: Naiselleni  Freud Marx Engels & Jung: Särkynytsydämiset (viekää minut baariin)  Pate Mustajärvi: Synnyimme lähtemään  Kolmas Nainen: Sähkökitara, hyvää tahtoa ja kavereita  J. Karjalainen: Sekaisin  Eppu Normaali: Joka päivä ja joka ikinen yö  Mamba: Lauantai-ilta  Clifters: Hyvä bore  22-Pistepirkko: Hong Kong King  Miljoonasade: Marraskuu  Loisa: Punainen polkupyörä  Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut: Kesä  Sielun Veljet: Rakkaudesta
Sisältö > CD 5

Keba: Kesä Espalla
Juliet Jonesin Sydän: Rakkauslaulu
Liisa Akimof: Alkava pimeä vuodenaika
Ilona: Kesäpano
Neljä Ruusua: Itkupilli
Melrose: Sexuality
Hearthill: Shake It Up
Noitalinna huraa!: Pikkuveli
Pienet Miehet: Viisi laiskaa auringossa
J. Karjalainen: Merenneitoni ja minä
Yari & Onnensoturit: Kristiina
Leevi and the Leavings: Sopivasti lihava
Miljoonasade: Olkinainen
Kauko Röyhkä & Narttu: Paha maa
Eppu Normaali: Afrikka, sarvikuonojen maa
Ismo Alangon Radio: Lokaa ja kuita
Mana Mana: Maria Magdalena
22-Pistepirkko: Frankenstein
Clifters: Elekieltä
Eurooppa 3: Älä unohda minua
Aiheesta muualla

Sami Nissinen: Suomirockin kultainen 80-luku (Arkistoitu – Internet Archive). Soundi 11/2009.
Suojausluokitus

Suojausluokitus on sähkölaitteiden turvallisuusluokitus. Luokan I laitteet ovat suojamaadoitettuja. Niissä mahdollisessa vikatilanteessa kuoreen tullut sähkövirta menee suojajohdinta pitkin maahan ja seurauksena sulakkeen tulee palaa. Luokan II laitteet ovat suojaeristettyjä. Suojaeristys tarkoittaa sitä, että laitteissa on ikään kuin kaksinkertainen kuori ja jännitteiset osat ovat kaikki sisemmän kuoren alla. Näissä laitteissa sähköiskun vaara rajoittuu vialliseen johtimeen. Toisen eristyksen pettäessä toinen suojaa käyttäjää. Turvallisimpia laitteita ovat suojausluokan III suojajännitteiset laitteet. Niissä verkkovirran jännite on muuntajalla alennettu vaarattomalle tasolle, yleensä alle 25 volttiin. Lisäksi käytössä yhä on vanhentuneen luokan 0 mukaisia laitteita, joissa on vain peruseristys.
Luokka I

Suojamaadoitetulla pistotulpalla varustetut sähkölaitteet kuuluvat suojausluokkaan I. Vikatapauksessa laitteen kuori voi tulla jännitteiseksi, mutta suojamaadoitetun laitteen kosketeltavat metalliosat on kytketty suojajohtimen kautta maadoitukseen. Näin laite ei ole enää vaarallinen, sillä vikavirta kulkee suojajohdinta (nk. PE-johdinta) pitkin lähteeseen ja seurauksena on virransuojakatkaismien laukeaminen tai sulakkeen palaminen. Suojauksen toimivuuden ehtona on, että suojamaadoituspiiri on ehjä ja että vaihe- ja suojajohtimien resistanssi on niin pieni, että sulake (tai johdonsuoja) katkaisee virran kiinteissä asennuksissa 5 sekunnissa ja pistotulppaliitäntäisissä 0,4 sekunnissa. Uudemmissa asunnoissa kaikki pistorasiat ovat jo maadoitettuja, joten niihin ei voi enää edes kytkeä peruseristettyä sähkölaitetta. Suojamaadoitetun laitteen tuntee pistotulpan molemmilla puolilla syvennyksessä olevista metalliliuskoista, jotka johtavat yhdistävät laitteen kuoren suojajohtimeen. Suojamaadoitetun pistotulpan kutsumanimenä on SUKO (=SUojaKOsketinpistotulppa). Myös aluperäistä saksalaista termiä Schuko (Schutzkontakt) käytetään.
Vikavirtasuojakytkin voi toimia ainoana suojausmenetelmänä ja suojalaitteena kosketusjännitesuojauksessa. Siten vikavirtasuojakytkimellä varustetuista asennuksista ei tarvitse mitata oikosulkuvirtoja; oikosulkuvirta voidaan kuitenkin mitata L-N-piiristä.
Luokka II

Luokkaan II kuuluva suojaeristetty sähkölaite on suoraa verkkovirtaa käyttävistä turvallisin. Siinä on peruseristyksen lisäksi lisäeristys. Sen tarkoituksena on estää jännitteen pääsy kosketeltavissa oleviin osiin, jos peruseristys jostain syystä pettää. Suojaeristetyn sähkölaitteen pistotulppa on yleensä litteä europistoke, joskin myös suurempaa täysprofiilipistoketta käytetään eritysesti pölynimureissa ja hiustenkuivaimissa. Suojaeristetyn laitteen tunnistaa myös laitteessa (ja mahdollisesti myös pistotulpassa) olevasta kahdesta sisäkkäisestä neliöstä. Suojaeristetyn laitteen voi kytkeä sekä tavalliseen että suojamaadoitettuun (SUKO) pistorasiaan. On olemassa myös pistorasioita, joihin käy vain europistoke. Vioittuneen II-luokan pistotulpan voi vaihtaa I-luokan pistotulppaan. Tällöin maadoitus  jätetään kytkemättä. Suomessa suojaeristettyjä pistotulppia saa vain valettuina johdon kanssa.
Luokka III

Pienoisjännitteellinen laite on aina sähköturvallinen. Pienoisjännite tarkoittaa sitä, että verkkovirran jännite on pudotettu vaarattomalle tasolle. Pienoisjännite saadaan aikaan erillisellä pienoisjännitemuuntajalla, joka voidaan liittää sekä tavalliseen että maadoitettuun pistorasiaan. Muuntajaa ei saa laittaa ahtaaseen tilaan eikä sitä saa peittää, sillä vaarana on tällöin muuntajan ylikuumeneminen ja vaurioituminen. Laitteessa pienoisjännitteen merkkinä on kaksi vaakunakehyksen sisällä toisensa leikkaavaa ympyrää. Luokan III laitteen muuntaja kuuluu joko luokkaan I tai II.
Luokka 0

Luokkaan 0 kuuluvat sähkölaitteet ovat ns. peruseristettyjä. Tämä luokka on vanhentunut, sillä siihen kuuluvia laitteita ei saa myydä, eikä siihen kuuluvia rasioita ole saanut asentaa uudisrakennuksiin vuoden 1997 jälkeen. Myynnissä kuitenkin on esimerkiksi luokan 0 jatkojohtoja. Luokan pistorasioita on paljon vanhoissa asunnoissa ja näissä voi olla luokkaan kuluvia laitteita, kuten valaisimia. Luokan 0 laitteet kytketään pistorasiaan pyöreällä maadoittamattomalla pistokkeella. Peruseristys suojaa käyttäjää laitteen jännitteisiltä osilta normaalitilanteessa. Vikatilanteessa suojaus perustuu siihen, että käyttöympäristön materiaalit ovat sähköisesti eristäviä eikä maapotentiaalia ole.  Luokan 0 pistotulppa ei turvallisuussyistä mene maadoitettuun pistorasiaan, eikä tätä saa kiertää esimerkiksi muokkaamalla pistotulppaa tai vaihtamalla se. Sen sijaan maadoitettu pistotulppa sopii maadoittamattomaan rasiaan. Tällöin käytössä on vai peruseristys ja laite toimii maadoittamattomana luokan 0 laitteena. Huoneissa yleensä on vain jompaa kumpaa pistorasiatyyppiä. Jos oli tarpeen asentaa molempia samaan huoneeseen ei luokan 0 pistorasiaa saanut asentaa neljää metriä lähemmäs I-luokan pistorasiaa, jotta ei helposti voi koskettaa yhtä aikaa maadoittamatonta ja maadoitettua laitetta ja siten saada vikatilanteessa vaarallista sähköiskua.  Ei myöskään ole sallittua viedä sähköä jatkojohdolla tilaan, jossa on eri suojausluokka.
Luokka 0 > Suojaerotusmuuntaja

Mikäli on tarpeen käyttää luokan 0 laitetta tilassa, jossa on maadoitetut rasiat, voi käyttää suojaerotusmuuntajaa. Siinä toisiopiiri on galvaanisesti erotettu ensiökäämistä, eikä sitä ole maadoitettu, jolloin sähköiskua ei voi saada maan kautta. Suojaerotusmuuntaja yleensä ei tee varsinaista jännitteen muuntamista. Suojaerotusmuuntajia käytetään myös, jos pitää korjata tai tutkia laitteita niiden ollessa päällä.
Aiheesta muualla

Tukes: Sähköasennukset
Tallinna-linja

Tallinna-linja oli Neuvostoliiton kylmän sodan aikana rakentama ilmapuolustusvyöhyke, jonka pohjoispää oli Virossa Tallinnan tuntumassa. Tallinna-linjan varustuksena oli loppuvaiheessa SA-10 Grumble -ilmatorjuntaohjuksia, joiden kantama oli noin 150 kilometriä. Niiden torjuntasuunta oli pohjoinen, josta Neuvostoliitto tuolloin oletti USA:n pommikoneiden ja uuden polven risteilyohjusten saapuvan.
Eräiden tietojen mukaan Neuvostoliiton SA-10-ohjuksissa olisi käytetty myös ydinkärkiä, joita olisi sijoitettu Tallinna-linjalle 125 kappaletta. Pohjoiseen ammuttaessa ne olisivat räjähtäneet jossain Hyvinkään yläpuolella.
Super Cars

| Super Cars |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Magnetic Fields
Julkaisija:  Gremlin Graphics
Julkaistu:  1990
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, Amstrad CPC, Atari ST, Commodore 64, Nintendo Entertainment System, ZX Spectrum
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Super Cars on Magnetic Fieldsin kehittämä ylhäältä kuvattu ajopeli. Pelin on julkaissut Gremlin Graphics vuonna 1990 muun muassa Amigalle, Atari ST:lle ja Commodore 64:lle. Tyylillisesti peli on ottanut vaikutteita Super Sprint -pelistä.
Pelaaminen

Jokaisella neljällä vaikeusasteella on yhdeksän eri rataa, jotka voi ajaa eri järjestyksessä (joskin viimeisenä ajettava rata on tehty muita vaikeammaksi). Kilpailuissa voittaa rahaa, jonka voi käyttää käsittely- ja muihin auton päivityksiin, ja muutamaan muuhun asiaan. Maaliin tulee päästä kolmen parhaan joukossa – alussa pelissä on yhteensä neljä autoa, mutta lisää vastuksia tulee pelin edetessä.
Autoa voi päivittää läpi pelin. Pelin alussa pelaajalle annetaan hieman rahaa, mutta myös muutamia vaihtoehtoja, joita sanoa myyjälle – valitsemalla oikea yhdistelmä hinta putoaa. Pelissä on epätavallinen pääsiäismuna, sillä kirjoittamalla tietty kirosana nimiruutuun peli alkaa alusta.
Pelin jatko-osa, Super Cars 2, oli vielä suositumpi kuin ensimmäinen. Siinä ei voinut vaihtaa autoa, mutta sai ostettua parannettuja osia, kuten tehokkaamman moottorin. Peli on jaettu kolmeen vaikeusasteeseen, joissa on erilaiset radat. Kaksinpeli oli nyt mukana ja se onnistuu jaetulla ruudulla. Kenttien välissä joutuu kommunikoimaan eri tahojen kanssa valitsemalla kolmesta vaihtoehdosta, mitä haluaa sanoa. Vastaamalla oikein tai väärin, voi menettää tai saada rahaa tai mestaruuspisteitä. Aseita jatko-osassa on ykkösosaa enemmän. Ne ovat etu- ja takaohjukset, miinat, nitro (jolla auto hyppää), auton ympärillä pyörivä ohjus sekä keskellä rataa kulkeva, mutkissa kääntyvä pitkän matkan ohjus. Radat pitää ajaa ykkösosasta poiketen tietyssä järjestyksessä ja ne monimutkaistuvat eteenpäin päästäessä. Joillakin radoilla on hyppyreitä sekä junanratoja. Ykkösosasta poiketen autot räjähtelevät usein, mutta ne nostetaan aina takaisin radalle, kunnes vauriomittari on tullut täyteen, jolloin peli loppuu siihen. Toinen tapa hävitä peli on sijoittua kilpailussa liian huonosti.
Aiheesta muualla

Super Cars MobyGamesissa (englanniksi)
Super Cars Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Super Cars World of Spectrum -sivustolla (englanniksi)
Tallinna JK

Tallinna Jalgpalli Klubi oli jalkapalloseura Tallinnan kaupungista. Tallinna JK voitti Viron mestaruuden vuosina 1926 ja 1928. Seuralla on myös kaksi Viron cupin voittoa vuosilta 1939 ja 1940. Seura lakkautettiin vuonna 1941. Tallinna JK perustettiin uudestaan vuonna 2002. Vuonna 2008 Tallinna JK ja SK Legion Tallinn muodostivat uuden seuran Tallinna JK Legion.
Suppilo

Keittiösuppilo
Suppilo (arkikielessä myös tratti tai ratti) on toisesta päästään avarasuinen, toisesta päästä putkimaiseksi kapeneva pohjaton astia, jota käytetään esimerkiksi valutettaessa nestettä suppeasuiseen tilaan.
Käännös suomeksi
Suomen pääministereiden hautamuistomerkit

Suomen pääministereiden  hautamuistomerkit on luettelo Suomen pääministereinä toimineiden henkilöiden hautamuistomerkeistä.
Pääministereiden puolisot on haudattu samaan hautaan kuin heidän miehensäkin. Tasavallan presidenttinä myöhemmin toimineiden pääministereiden haudat löytyvät artikkelista Suomen presidenttien hautamuistomerkit.
Hautamuistomerkit

| Kuva haudasta | Pääministeri | Kunta | Paikka |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Teuvo Aura | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | A. K. Cajander | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Kaarlo Castrén | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Urho Castrén | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Rafael Erich | Turku | Turun hautausmaa |
|  | K.-A. Fagerholm | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Rainer von Fieandt | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Antti Hackzell | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Harri Holkeri | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Lauri Ingman | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Ahti Karjalainen | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | T. M. Kivimäki | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Reino Kuuskoski | Vantaa | Honkanummen hautausmaa |
|  | Reino R. Lehto  | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, |
|  | Edwin Linkomies | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, |
|  | Keijo Liinamaa | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, |
|  | Oskari Mantere | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, |
|  | Martti Miettunen | Simo | Simon kirkon hautausmaa |
|  | Rafael Paasio | Turku | Turun hautausmaa |
|  | Mauno Pekkala | Helsinki | Malmin hautausmaa |
|  | Jukka Rangell | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Kalevi Sorsa | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | V. J. Sukselainen | Espoo | Espoon tuomiokirkon hautausmaa |
|  | J. E. Sunila | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, |
|  | Väinö Tanner | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, |
|  | Antti Tulenheimo | Kangasala | Kangasalan vanha hautausmaa  |
|  | Sakari Tuomioja | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Ralf Törngren | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | J. H. Vennola | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa |
|  | Johannes Virolainen | Lohja | Lohjan Pyhän Laurin kirkon hautausmaa |
Tallinna (televisio-ohjelma)

| Tallinna |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Sanna Saarijärvi Eppu Salminen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  TV5
Esitetty:  9. tammikuuta 2012 – 22. marraskuuta 2012
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  40
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jupe Tuomola
Ohjaaja(t):  Harri Haanpää
Käsikirjoittaja(t):  Jupe Tuomola
Tuotantoyhtiö(t):  C-Media
Tallinna on vuonna 2012 TV5-Kanavalla esitetty televisio-ohjelma, jossa seurataan tavallisten suomalaisten ja julkisuudesta tuttujen henkilöiden matkaa Virossa. Ohjelman kertojina toimii Sanna Saarijärvi ja Eppu Salminen.
Suomen Somalia-verkosto

Suomen Somalia-verkosto on aatteellisesti, poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton kattojärjestö Somaliassa kehitysyhteistyötä toteuttaville tai sitä suunnitteleville järjestöille. Verkosto toteuttaa ja tukee kehitysyhteistyöhankkeita ja tarjoaa palveluita jäsenjärjestöilleen ja muille vertaisyhteisöille niiden kotimaisen ja kansainvälisen toimintakyvyn edistämiseksi. Verkoston kotimaan toiminnan tavoitteena on lisätä erityisesti nuorten vaikuttamis- ja osallistumismahdollisuuksia Suomessa.
Historia

Suomi tuki kehitysyhteistyötä Somaliassa jo 1980-luvulla mutta työ loppui Somalian sisällissotaan vuonna 1990. Samana vuonna Suomeen alkoi somalialaisten turvapaikanhakijoiden ryhmiä ja heidän määränsä on kasvanut myös perheenyhdistämisten ja täällä syntyneiden lasten ansiosta. Vuoden 2011 lopussa Suomessa oli yli 14 000 somalia äidinkielenään puhuvaa ihmistä. Eri puolilta Somaliaa kotoisin olevat somalialaiset ovat perustaneet Suomessa lukuisia yhdistyksiä, joiden tarkoituksena on edistää somalialaisten integroitumista Suomeen, lisätä maahanmuuttajataustaisten nuorten hyvinvointia tai tukea Somalian jälleenrakennusta ja kehitystä esimerkiksi terveys-, ympäristö tai ammattikoulutussektorilla.
Ajatus yhteistyöverkostosta, joka kehittäisiä erilaisten Somaliaan liittyvien ryhmittymien ja järjestöjen välistä yhteistyötä, heräsi vuonna 2003. Verkosto otti mallia rasisminvastaisesta RASMUS-verkostosta sekä kansainvälisestä Somalian avustustoimintaa Nairobissa koordinoivasta SACB-verkostosta. Suomen Somalia-verkosto perustettiin syksyllä 2004 ja sen toimintaa rahoitti vuosina 2005–2010 ulkoasiainministeriö Kansainvälisen Solidaarisuussäätiön kanssa tehdyllä konsulttisopimuksella. Suomen Somalia-verkosto ry rekisteröityi ja aloitti toimintansa itsenäisenä yhdistyksenä vuonna 2009. Verkoston toiminta on kasvanut vuosien varrella ja vuonna 2016 toimistolla työskentelee 3–4 työntekijää ja verkostossa toimii lukuisia vapaaehtoisia.
Toiminta

Yksi verkoston toiminnan tärkeimmistä tavoitteista on vahvistaa kehitysyhteistyötä tekevien järjestöjen toimintakykyä ja siten lisätä vaikuttavia kehitysyhteistyöhankkeita Somaliassa. Tätä työtä tehdään mm. tarjoamalla kehitysyhteistyöhön ja yhdistystoimintaan liittyvää hankeneuvontaa ja koulutusta. Verkosto myös koordinoi jäsenjärjestöjen kehitysyhteistyöhankkeita sekä vastaa yhteishankkeiden rahoitushauista, seurannasta ja raportoinnista.
Kehitysyhteistyön lisäksi verkosto myös viestii Somalian ja Afrikan sarve rauhaa ja kehitystä koskevista kysymyksistä. Verkosto järjestää mm. Somalia-aiheisia seminaareja ja laajemmalle yleisölle kohdennettuja tilaisuuksia. Toiminnasta tiedotetaan verkkosivujen, sosiaalisen median, uutiskirjeen, tapahtumien sekä Afrikan Sarvi -lehden avulla. Uudessa strategiassaan vuosille 2016–2018 verkosto painottaa myös erityisesti maahanmuuttajataustaisten nuorten osallistumis- ja vaikuttamismahdollisuuksien lisäämistä ja pyrkii löytämään uusia tapoja, joilla nuoria saadaan lisää mukaan järjestöjen toimintaan.
Afrikan Sarvi -verkkolehti

Suomen Somalia-verkosto julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää Afrikan Sarvi -verkkolehteä. Lehti keskittyy Afrikan sarven maiden (Somalia, Djibouti, Eritrea, Etiopia, Sudan ja Etelä-Sudan) kehityskysymyksiin. Afrikan Sarven kirjoittajat ovat toimittajia, tutkijoita sekä suomalaisia ja kansainvälisiä asiantuntijoita. Verkkolehdessä julkaistaan muun muassa taustoittavia, tutkimukseen perustuvia artikkeleita, matkakertomuksia, kolumneja, kuvauksia kehityshankkeista sekä Afrikan sarven maissa asuvien että diasporassa elävien elämää valottavia reportaaseja ja uutisia. Julkaisukielet ovat suomi, ruotsi ja englanti.
Afrikan Sarvi -lehden päätoimittajana toimii akatemiatutkija, dosentti Marja Tiilikainen, joka vastasi vuodesta 2010 kesäkuuhun 2015 saakka myös verkoston toiminnanjohtajan tehtävästä.
Verkoston yhteishankkeet

Suomen Somalia-verkostolla oli vuonna 2015 käynnissä kaksi yhteishanketta, jotka tähtäävät aavikoitumisen ehkäisemiseen: Sahansaho pohjoisessa ja keskisessä Somaliassa sekä Ramaad eteläisessä ja keskisessä Somaliassa. Verkosto toimii hankkeiden koordinoivana tahona. Tuleville vuosille on suunnitteilla ainakin yksi uusi yhteishanke joka toteutettaisiin suomalaisten ja somalialaisten yhteistyötahojen kanssa.
Sahansaho-hanke käynnistyi vuonna 2012, Ramaad vuonna 2014. Molemmissa hankkeissa on verkoston lisäksi mukana kolme yhteistyökumppania Suomesta ja kolme Somaliasta. Hankkeiden käytännön toteutuksesta vastaavat Somalian kumppanit ja rahoittajana toimii Suomen ulkoministeriö. Omarahoitusosuudesta vastaavat verkosto ja Suomen kumppanijärjestöt. Pysyvien vaikutusten aikaansaamiseksi molemmat hankkeet on suunniteltu kestämään 10 vuotta.
Verkoston yhteishankkeet > Sahansaho

Sahansaho-hankkeen pitkän tähtäimen tavoitteena on aavikoitumisen ehkäiseminen ja köyhyyden vähentäminen.
Hankkeessa kolmelle projektipaikkakunnalle on rakennettu ympäristökeskukset, jotka toimivat yhteisöjen kohtaamispaikkoina. Ympäristökeskuksissa kasvatetaan ja istutetaan taimia sekä järjestetään koulutuksia, joissa tiedotetaan erilaisista tavoista suojella ympäristöä. Lisäksi hankkeessa testataan ympäristöystävällisiä liesiä ja aurinkokeittimiä.
Suomalaisista järjestöistä mukana ovat Puntland Community (PC), Sool, Sanaag and Hawd Development Association (SSHDA) ja Somali Social Development Association (SSDA). Somalialaiset kumppanuusjärjestöt ovat  Homboboro Relief and Rehabilitation Organization (HRRO), Nomadic Development Organization (NDO) ja Tanaad Relief and Development 
Sahansaho-hankkeen täysipainoinen toteutus keskeytyi vuonna 2016 Suomen hallituksen kehitysyhteistyöleikkauksien vuoksi mutta osa toiminnoista on pystytty säilyttämään. Verkoston etsii aktiivisesti uutta rahoitusta Sahansaho-hankkeelle. Organization (TARDO).
Verkoston yhteishankkeet > Ramaad

Ramaad-hankkeen pitkän tähtäimen tavoitteena on edistää ympäristön kestävää kehitystä ja ihmisten hyvinvointia ehkäisemällä aavikoitumista ja metsäkatoa. Hanke lisää ympäristötietoisuutta, kehittää mahdollisuuksia vähentää puuhiilen käyttöä ja luo uusia yhteistyöverkostoja yli maa-, paikkakunta-, järjestö- ja klaanirajojen.
Hankkeen puitteissa on koulutettu työntekijöitä ja valmisteltu paikallisten ympäristökeskusten perustamista. Tärkeä tavoite on myös kumppanijärjestöjen kapasiteetin vahvistaminen hankehallinnossa ja verkostoitumisessa. 
Suomalaiset kumppanijärjestöt hankkeessa ovat Gannaane, Sahed ja Suomi-Somalia Seura. Somalian kumppanijärjestöt ovat Action for Relief and Development (ARD), Agro-pastoral Charity Organisation (APCO) ja Sahal Healthcare and Development Association (SAHDA).