stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Englantilainen jujutsu

Englantilainen jujutsu tarkoittaa Suomen Jujutsuliiton piirissä soke Derroll Connellyn (10. dan) kehittämää ja Suomeen tuomaa jujutsu tyylisuuntaa. Tyylisuunta tunnetaan myös nimellä Connelly Jujitsu.  Sen tunnusomaisena piirteenä on liikkeiden luontevuus ja ki:n hyväksikäyttö. Tyyli on suoraviivaista ja oman fyysisen ja henkisen kehittymisen kautta saavutettu rentous tuo liikkeille niiden räjähtävän voimankenen mukaan?.  Tyylissä on vaikutteita Juko-ryu jujutsusta sekä Wing Tsun kungfusta. Juko-ryu vaikutteet juontavat Connellyn aiemmasta harjoittelusta soke Richard Morrisin (10. dan) tai soke Robert Clarkin (9. dan) kanssa.
Kokenut kamppailuohjaaja Kaj Westersund (4. dan) kuvaa Derroll Connellya mahtavaksi taistelijaksi. Hänen mukaansa Connelly pyrkii istuttamaan oikean henkisen asenteen - taistelutahdon - oppilaisiinsa jo alussa. Kaikessa tekemisessä on oltava ”spiritiä”.
Englantilaista jujutsua on harrastettu Jujutsuliiton alaisissa seuroissa 1980-luvun alkupuolelta lähtien. Sitä voi harjoittaa Helsingissä Helsingin Yawarassa ja Jokotaissa, Oulussa Oulun Karateseurassa ja Porvoossa Porvoon Yawarassa. Suomen ohella englantilaista jujutsua harjoitellaan Englannissa, Irlannissa ja Saksassa .
Muita tunnettuja englantilaisia jujutsun tyylisuuntia ja jujutsuvaikuttajia ovat esimerkiksi soke Richard Morris (10. dan), World Ju Jitsu Federation (WJJF) tyylisuunnan perustanut soke Robert Clark (9. dan), Jukoshin ryu -tyylisuunnan perustanut soke Bryan Cheek (10. dan) ja soke James Blundell (9. dan). Englantilaisen jujutsun vaikutus suomeen on vahva, sillä esimerkiksi Hokutoryu ju-jutsu tyylisuunnan perustaja, soke Auvo Niiniketo tekee yhteistyötä Morrisin ja Clarkin kanssa.
Aiheesta muualla

JoKoTai ry
Helsingin Yawara
Oulun Karateseura
Porvoon Yawara (Arkistoitu – Internet Archive)
Englantilainen biljardi

Englantilaista biljardia
Englantilainen biljardi on snookerpöydällä pelattava biljardilaji, jossa yritetään sekä karoja että pussituksia. Pelissä on yksi kohdepallo ja molemmilla pelaajilla oma lyöntipallo. Tavoitteena on saavuttaa sovittu pistemäärä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Englantilainen biljardi Wikimedia Commonsissa
Emilia Kullas

Emilia Kullas (s. 1970) on Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVA:n johtaja keväästä 2019 alkaen. Hän on toiminut Talouselämän päätoimittajana vuosina 2016–2019.
Kullas on toiminut Talouselämän toimituspäällikkönä ja Sijoituselämä-osiosta vastaavana uutispäällikkönä. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa sijoittamisesta. Kullas toimi Talouselämän väliaikaisena päätoimittajana syyskuusta 2016 lähtien, kun edellinen päätoimittaja Reijo Ruokanen siirtyi Tekniikan Maailman päätoimittajaksi. Kullas aloitti Talouselämän päätoimittajana 15. marraskuuta 2016.
Talouselämän ja Kauppalehden toimitukset ovat kumpikin osa Alma Talentin yhteistä toimitusta. Kullaksen aviopuoliso Arno Ahosniemi on Alma Talentin toimitusten esimies ja Kauppalehden päätoimittaja. Kullas valittiin helmikuussa 2019 Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVA:n johtajaksi, ja hän aloitti tehtävässä keväällä 2019.
Kannanottoja

Emilia Kullas kritisoi kesäkuun 2019 alussa sitä, että Rinteen hallituksen niin sanottujen tulevaisuusinvestointien listalta puuttuvat varsinaiset investoinnit ja että sen sijaan hallitus aikoo käyttää valtion omaisuudesta myytäviä tuloja juokseviin menoihin jopa kolmen miljardin euron arvosta. Hänen mukaansa omaisuustuloja olisi järkevämpää käyttää juoksevien menojen sijaan tuottavuutta parantaviin investointeihin, tai jos tuottavia investointikohteita ei ole, julkisen velan lyhentämiseen.
Teokset

Kohonen, Olli & Kullas, Emilia (toim.): Vaasan yliopiston ylioppilaskunnan historiikki 1968-2003.  Vaasa:  Vaasan yliopiston ylioppilaskunta, 2004.  ISBN 952-91-6892-6.
Myllyoja, Ninni & Kullas, Emilia: Mitä jokaisen kotiäidin (ja muidenkin naisten) tulee tietää sijoittamisesta.  Helsinki:  Talentum, 2010.  ISBN 978-952-14-1460-2.
Kullas, Emilia & Myllyoja, Ninni: Nainen ja rikastumisen taito – kirja sijoittamisesta, vaurastumisesta ja naiseudesta.  Helsinki:  Talentum, 2014.  ISBN 978-952-14-2263-8.
Eva & Adam – neljät synttärit ja fiasko

| Eva & Adam – neljät synttärit ja fiasko> Eva & Adam – fyra födelsedagar och ett fiasko |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Catti Edfeldt
Käsikirjoittaja:  Måns Gahrton Johan Unenge
Tuottaja:  Waldemar Bergendahl
Kuvaaja:  Jan Rydqvist
Pääosat:   Ellen Fjæstad  Carl-Robert Holmer-Kårell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:   SF Svensk Filmindustri AB  SVT Drama 
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eva & Adam – neljät synttärit ja fiasko (Eva & Adam – fyra födelsedagar och ett fiasko) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Catti Edfeldtin ohjaama nuortenelokuva. Se perustuu televisiosarjaan Eva ja Adam vuodelta 1999, ja Evaa ja Adamia näyttelevät tässäkin samat näyttelijät Ellen Fjæstad ja Carl-Robert Holmer-Kårell.
Juoni

Varhaisteini-ikäiset Eva ja Adam ovat olleet yhdessä jo kolme vuotta, mutta Eva alkaa epäillä onko Adam se ainoa oikea ja lopettaa suhteen. Hänen ystävättärensä Annikan äiti on tavannut uuden miehen ja Annika on näin saanut uuden sisarpuolen Petran. Kun näyttää siltä, että Adam on kovin ihastunut Petraan, Eva tulee mustasukkaiseksi ja päättää valloittaa Adamin uudelleen itselleen.
Käännös suomeksi
Englantijärvi

| Englantijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Nokia (Tottijärvi)
Koordinaatit:  61°20′25″N, 23°24′05″E
Mittaustietoja
 fiEnglantijärvi 
Englantijärvi  on kuivatettu järvi Pirkanmaalla Nokian Tottijärvellä, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Englantijärvi kuivatettiin suoksi ja pelloksi 1930-luvulla tai sen jälkeen.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kallasjärvi”. Se sijaitsi Tuulosjärvestä laskevan puron pohjoispuolella. Lähin asutus oli puron varressa järven kohdalla olleet kaksi torppaa. Järven rantaan oli merkitty niitty, josta kerättiin heinää karjalle.
Vuoden 1930 taloudellisessa kartassa järvi on piirretty näkyviin ja siinä lukee ”Englanti”. Nimen vieressä on järven numero ”128”, jolla viitataan kartan selityksiin.
Vuoden 1954 peruskartassa järvi on merkitty peltojen ympäröimäksi suoksi. Vuoden 1975 kartassa sen nimeksi oli ilmoitettu ”Englantijärvi” eli sama kuin nykyään.
Farés Fellahi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. toukokuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Sétif, Algeria
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1994 1994–1995 1995–1997 1997–2001 2001–2002 2002–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2010 | USM Sétif NA Hussein Dey USM Annaba ES Sétif MC Alger ES Sétif MSP Batna MC El Eulma CA Batna USM Sétif |     7 (2) 108 (42) 26 (18) 30 (24) |
Maajoukkue
| 2003–2004 |  Algeria | 8 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Farés Fellahi (s. 13. toukokuuta 1975 Sétif) on algerialainen entinen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Fellahi vietti koko uransa kotimaassaan ja voitti Algerian pääsarjan maalikuninkuuden kaudella 2007-2008 24 maalilla.
Maajoukkueura

Fellahi edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 2003–2004 pelaten 8 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Hän oli mukana yksissä arvokisoissa vuoden 2004 Afrikan kisoissa, jossa Fellahi pelasi yhden ottelun.
Ensio Kauppila

Sulo Ensio Kauppila (17. lokakuuta 1930 Viipuri – 17. tammikuuta 2014 Tampere) oli suomalainen valokuvaaja.
Kauppila toimi 1940-luvulla Aamulehdessä kemigrafikuvaajaoppilaana. Aamulehden lehtivalokuvaajana hän toimi pari vuotta 1950-luvun alussa ja jatkoi työtä valokuvausliikkeessä, kunnes ryhtyi perusti 1957 oman yrityksen. Aluksi työ oli pääasiassa freelancer-lehtikuvausta, mutta muuttui vuosien mittaan teollisuus- ja mainoskuvaukseksi.
Kauppilan kuvia on ollut näyttelyissä ja valokuvauslehdissä, hän on saanut valokuvillaan myös palkintoja. Hän oli myös mukana 1960 FIAP:n kansainvälisen taidekuvauksen liiton järjestämässä kilpailussa Suomen joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden.
Brittiläinen The Royal Photographic Society on myöntänyt Kauppilalle 1959 ARPS-arvon ja myöhemmin FRPS-arvon (Fellow jäsen), joka on seuran korkein valokuvauksellisista ansioista myöntämä arvo. Kauppilan arkisto on Tampereella Vapriikin kokoelmissa.
Kuvateoksia

Tamperelainen viiskyt'luku : Ensio Kauppilan valokuvia - The fifties in Tampere : photographs by Ensio Kauppila. Tampereen kaupungin museolautakunnan julkaisuja 28. Tampereen kaupunki, Tampere 1992
Tamperelainen viiskyt'luku ; kuvat Ensio Kauppila ; tekstit Vilho Halme. Tampere-seuran julkaisuja 76. Tampere 1995, 2. painos 2008
Oli puutalo, keittiö ja kamari ; tekstit Raimo Seppälä , valokuvat Ensio Kauppila, Jarmo Jansson. Tampere-seuran julkaisuja 101. Tampere 2003
Eteläitalianvinttikoira

| Eteläitalianvinttikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Italia
Määrä:  uhanalainen tai kuollut sukupuuttoon
Muita nimityksiä:  Levriero Meridionale, Levriero Italiano Centromeridionale a Pelo Corto
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Eteläitalianvinttikoira (Levriero Meridionale) on mahdollisesti sukupuuttoon kuollut italialainen koirarotu.
Ulkonäkö

Eteläitalianvinttikoira on lyhytkarvainen.
Alkuperä

Rotu mainitaan Flavio Brunon kirjassa La Velocità: Il levriero meridionale o italiano vuodelta 2009.
Egosoft

| Egosoft |
| --- | --- |
Perustettu:  1988
Perustaja:  Bernd Johann Lehahn
Toimitusjohtaja:  Bernd Johann Lehahn
Kotipaikka:  Würselen, Saksa
Toimiala:  videopeliteollisuus
Kotisivu:  www.egosoft.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Egosoft on saksalainen videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna 1988 nimellä Ego Software.
Yrityksen tunnetuimpiin tuotteisiin lukeutuu X-avaruussimulaatiopelien sarja. Lisäksi yritys on tehnyt joukon promootiopelejä eri yrityksille.
Pelit

| Vuosi | Nimi | Alusta(t) | Julkaisija(t) | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Hotel Detective | Amiga | Euroline |  |
| 1990 | Fatal Heritage | Amiga | Delta Konzept |  |
| 1990 | R1 R2 | Amiga | Delta Konzept | Promootiopeli |
| 1991 | Aquarius Game | Amiga | Delta Konzept | Promootiopeli |
| 1991 | Pepsi: All Over the World | Amiga | Delta Konzept | Promootiopeli |
| 1992 | Light American Spacegame | Amiga | Delta Konzept | Promootiopeli |
| 1992 | Come Together (Around the World) | Amiga | Delta Konzept | Promootiopeli |
| 1992 | Ugh! | Amiga | Play Byte |  |
| 1993 | Elefanten! | Amiga | Promotion Software | Promootiopeli |
| 1993 | Ketchup Connection | Amiga, MS-DOS | Promotion Software | Promootiopeli |
| 1993 | Flies: Attack on Earth | Amiga, MS-DOS | Rainbow Arts |  |
| 1994 | Balduin: Run for Fun | MS-DOS | Delta Konzept | Promootiopeli |
| 1994 | Abenteuer Europa | MS-DOS | Tevox | Promootiopeli |
| 1995 | Heiermanns Return | MS-DOS | Tevox | Promootiopeli |
| 1996 | Imperium Romanum | MS-DOS | Rainbow Arts |  |
| 1996 | No Future? | Microsoft Windows | Delta Konzept | Promootiopeli |
| 1999 | Power Pool | Microsoft Windows | Data Becker |  |
| 1999 | X: Beyond the Frontier | Microsoft Windows | THQ, Egosoft |  |
| 2000 | X-Tension | Microsoft Windows | THQ, Egosoft |  |
| 2003 | X2: The Threat | Linux, macOS, Microsoft Windows | Deep Silver, Egosoft |  |
| 2005 | X3: Reunion | Linux, macOS, Microsoft Windows | Deep Silver, Egosoft |  |
| 2008 | X3: Terran Conflict | Linux, macOS, Microsoft Windows | Deep Silver, Egosoft |  |
| 2011 | X3: Albion Prelude | Linux, macOS, Microsoft Windows | Deep Silver, Egosoft |  |
| 2013 | X Rebirth | Linux, macOS, Microsoft Windows | Egosoft |  |
| 2014 | X Rebirth: The Teladi Outpost | Linux, macOS, Microsoft Windows | Egosoft |  |
| 2016 | X Rebirth: Home of Light | Linux, macOS, Microsoft Windows | Egosoft |  |
| 2017 | X Rebirth: VR Edition | Microsoft Windows | Egosoft |  |
| 2018 | X4: Foundations | Microsoft Windows | Egosoft |  |
Aiheesta muualla

Yrityksen profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Egosoft
Käännös suomeksi
Eva Copa

| Eva Copa |
| --- | --- |

El Alton pormestari
 3. toukokuuta 2021 alkaen  
Bolivian senaatin puhemies
 14.11. 2019 – 3.11. 2020  
Kansanedustaja
 2015–2020 (senaatti)  
Vaalipiiri:  La Paz
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1987 (ikä 37) El Alto
Ammatti:  sosiaalityöntekijä
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton (2021 alkaen)
Muut puolueet:  Movimiento al Socialismo (2014–2020)
Koulutus:  sosiologi
Tutkinnot:  El Alton yliopisto
Etnisyys:  Aimarat
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.evacopa.bo
Mónica Eva Copa Murga (s. 3. tammikuuta 1987) on bolivialainen poliitikko, sosiaalityöntekijä ja El Alton pormestari vuodesta 2021 lähtien.
Copa oli Bolivian senaatissa sosialistisen MAS-puolueen edustajana. Kun puolueen johtohahmo Evo Morales vastoin perustuslakia pyrki neljännelle presidenttikaudelle, maassa syntyi levottomuuksia. Copa haki sovintoa ja suostui yhteistyöhön valtaan päässeen oikeistopuolueen kanssa. Tämän takia Copa erotettiin MASista. Hän lähti MASin ehdokkaan vastaehdokkaaksi kotikaupunkinsa El Alton pormestarinvaalissa ja voitti vaalit lähes 70% äänisaaliilla.
Copa on nuorin seitsemästä lapsesta. Hän on naimisissa ja kahden lapsen äiti. Hän on valmistunut sosiaalityöntekijäksi El Alton yliopistosta. Etniseltä taustaltaan hän kuuluu aimaroihin   samoin kuin suuri osa El Alton väestöstä.
BBC valitsi Copan vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Emil du Bois-Reymond

| Emil du Bois-Reymond |
| --- | --- |
 Emil du Bois-Reymond noin vuonna 1870
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. marraskuuta 1818 Berliini, Preussi
Kuollut: 26. joulukuuta 1896 (78 vuotta) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Humboldt-yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Johannes Müller
Instituutti:  Humboldt-yliopisto
Oppilaat:  Isidor Rosenthal ja Eduard Hitzig
Tutkimusalue:  fysiologia
Tunnetut työt:  hermojen toimintapotentiaali
Emil Heinrich du Bois-Reymond (7. marraskuuta 1818 – 26. joulukuuta 1896) oli saksalainen fyysikko ja fysiologi. Häntä pidetään sähköfysiologian kokeellisen tutkimuksen isänä.
Du Bois-Reymond opiskeli sekä isänsä kotimaassa Sveitsissä että Berliinissä teologiaa, filosofiaa, psykologiaa, antropologiaa, maantiedettä, meteorologiaa, lääketiedettä ja fysiologiaa. Hän teki gradunsa sähkö­kaloista, ja tutki siitä lähtien liki neljänkymmenen vuoden ajan sähköisiä toimintoja eläinkunnassa. Hän ehti opettaa viiden vuoden ajan myös anatomiaa Berliinin taideakatemiassa.
Hänet muistetaan myös tieteen mahdollisuuksien rajoja koskeneesta pohdiskelustaan, joka johti hänet sanomaan eräiden suurimpien arvoitusten osalta: ”Ignoramus et ignorabimus.” (”Emme tiedä emmekä tule tietämään.”)
Elämä

Du Bois-Reymond syntyi Berliinissä ja teki siellä elämäntyönsä. Hänen nuorempi veljensä oli matemaatikko Paul du Bois-Reymond (1831–1889). Hänen äitinsä oli sukutaustaltaan hugenotti.
Du Bois-Reymond kävi ensin Berliinin ranskalaista lukiota ja jatkoi koulunkäyntiään Neuchâtelissa, jonne hänen isänsä oli palannut. Vuonna 1836 hän kirjoittautui Berliinin Humboldt-yliopistoon. Aluksi hänelle oli epäselvää, mitä hän aikoi opiskella: ensin hän opiskeli kirkkohistoriaa August Neanderin oppilaana, sen jälkeen jonkin aikaa geologiaa, teologiaa, filosofiaa, psykologiaa, antropologiaa, maantiedettä ja meteorologiaa. Lopulta hän päätyi lääketieteeseen, jota hän opiskeli niin suurella innolla ja menestyksellä, että tunnettu anatomian ja fysiologian professori Johannes Peter Müller (1801–1858) kiinnitti häneen huomiota.
Müller oli aikaisemmin opettanut ennen kaikkea fysiologiaa, mutta osittain omien taipumustensa, osittain asemansa vuoksi anatomian professorina hän oli myöhemmin siirtynyt opettamaan vertailevaa anatomiaa. Tämä yhdessä sen kanssa, että hän oli kiinnostunyt yleisen filosofian kysymyksistä, antoi hänen näkemyksilleen fysiologiasta erityistä syvällisyyttä, joka hänen aikanaan suuresti vaikutti tämän tieteenalan kehitykseen. Suunnilleen samoihin aikoihin kuin Du Bois-Reymond tuli hänen luennoilleen, hän julkaisi teoksen Handbuch der Physiologie des Menschen ("Ihmisen fysiologian käsikirja"), jossa sen kantava ajatus oli ilmaistu näin:
»Vaikka näyttääkin siltä kuin elävien olentojen ilmiöissä olisi jotakin, mitä ei voida selittää tavanomaisilla mekaanisilla, fysikaalisilla tai kemiallisilla laeilla, paljon voidaan niillä selittää, ja voimme pelotta laajentaa näitä selityksiä niin pitkälle kuin kykenemme, niin kauan kuin pidämme kiinni havainnon ja kokeiden tukevasta perustasta.»
Müller tunnisti Du Bois-Reymondin henkilöksi, joka kykenisi jatkamaan hänen tutkimuksiaan elämän fysikaalisesta perustasta asianmukaisella tavalla. Vuonna 1840 hän otti Du Bois-Reymondin assistentikseen fysiologian alalla ja antoi hänelle luettavakseen Carlo Matteuccin vastikään julkaiseman tutkielman eläimissä esiintyvistä sähköilmiöistä. Tämä ratkaisi Du Bois-Reymondin elämäntyön suunnan. Hän teki gradunsa sähkö­kaloista, ja tutki siitä lähtien liki neljänkymmenen vuoden ajan sähköisiä toimintoja eläinkunnassa. Hän julkaisi tutkimustuloksiaan tieteellisissä aikakauskirjoissa, mutta julkaisi myös laajan teoksen Untersuchungen über die tierische Elektrizität, jonka ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1848, jälkimmäinen 1884. Hän ehti opettaa viiden vuoden ajan myös anatomiaa Berliinin taideakatemiassa.
Uskonnollisilta näkemyksiltään Du Bois-Reymond oli ateisti.
Tutkimukset

Du Bois-Reymond kehitti käsityksen, että elävät kudokset kuten lihakset muodostuisivat joukosta "sähköisiä molekyylejä" ja että lihaksen sähköinen käyttäytyminen olisi seurausta näiden luonnostaan sähköisten molekyylien ominaisuuksista. Nykyisin tiedetään, että avainasemassa ovat ionit, erityisesti natrium- ja kaliumionit, jotka saavat herkissä soluissa aikaan kalvojännitteen.
Hänen teoriaansa vastustivat useat samanaikaiset fysiologit kuten Ludimar Hermann, joka väitti, että esimerkiksi lihaksissa ei esiinny sähkövirtoja niiden ollessa levossa eikä sen vuoksi ole syytä olettaa, että se koostuisi sähköisistä molekyyleistä, sillä niissä esiintyy havaittavia sähköilmiöitä vain se ollessa toiminnassa tai kun se on vaurioitunut. Du Bois-Reymondin teoria olikin arvokas vain työhypoteesinä, ja sellaisena se suuresti auttoi tieteen kehittymistä. Niinpä hänen työnsä kulkivat pääasiassa eläinsähkön suuntaan, joskin hän tutki, siinä määrin kuin fysikaalisin keinoin oli mahdollista, muitakin fysiologian aloja, erityisesti diffuusioilmiötä. Näiltä aloilta hän kuitenkin julkaisi vain harvoja tuloksia.
Useiden vuosien ajan Du Bois-Reymond oli hyvin vaikutusvaltainen opettajana. Vuonna 1858, Johannes Müllerin kuoltua, hänen hallussaan ollut anatomian ja fysiologian oppituoli jaettiin kahtia: perustettiin erilliset vertailevan anatomian ja fysiologian professorin virat, joista edelliseen nimitettiin Karl Bogislaus Reichert (1811–1883), jälkimmäiseen Emil Du Bois-Reymond. Tässä virassa hän toimi kuolemaansa saakka, mutta joutui useiden vuosien ajan suorittamaan tutkimuksiaan epäsuotuisissa oloissa, kun asianmukaisia tiloja ei ollut käytettävissä. Vasta vuonna 1877 Preussin hallitus järjesti hänen vaikutuksestaan yliopistolle kunnollisen fysiologian laboratorion.
Fysiologiassa Du Bois-Reymond edusti fysikaalis-mekaanista suuntaa ja vastusti vitalismia ja neovitalismia.
Vuonna 1851 hänestä tuli Berliinin tiedeakatemian jäsen ja vuonna 1867 sen vakituinen sihteeri.
Useiden vuosien ajan Du Bois-Reymond ja hänen ystävänsä Hermann von Helmholtz, joka hänkin oli ollut Johannes Peter Müllerin oppilas, olivat Berliinin yliopiston huomattavimpia professoreja ja tiedemiehiä. Hovikelpoisina he käyttivät asemaansa ja vaikutusvaltaansa tieteen edistämiseen. Du Bois-Reymond, joka nuorena oli opiskellut monia muitakin aloja kuin fysiologiaa ja lääketiedettä, palasi myöhemmin toisinaan niihinkin. Hän piti julkisia esitelmiä, joissa hän käsitteli monia aiheita, myös useita filosofian kysymyksiä.
Seitsemän maailmanarvoitusta

Vuonna 1880 Bois-Reymond piti Preussin tiedeakatemiassa kuuluisan puheen, jossa hän luetteli seitsemän "maailmanarvoitusta" ja julisti, että muutamia niistä ei tiede sen enempää kuin filosofiakaan voisi koskaan ratkaista. Hän kiinnitti erityistä huomiota luontoa koskevien meka­nis­tis­ten käsitysten rajoittu­neisuuteen käsi­telles­sään niitä ongelmia, joita hän piti trans­kendentt­isina.
Bois-Reymondin seitsemän maailmanarvoitusta olivat:
aineen ja voiman perimmänen luonne,
liikkeen alkuperä,
elämän alkuperä,
luonnon "teleologisesti suunnitelluilta näyttävät rakenteet" (ei "absoluuttisen transkendenttinen arvoitus"),
yksinkertaisten aistimusten alkuperä ("täysin transkendenttinen kysymys"),
älyllisen ajattelun ja kielen alkuperä, mikä ehkä tunnettaisiin, jos aistimusten alkuperä voitaisiin tuntea, sekä
kysymys tahdon vapaudesta.
Arvoituksista 1, 2 ja 5 hän ilmoitti käsityksenään: "ignoramus et ignorabimus": "emme tiedä emmekä tule tietämään."
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emil du Bois-Reymond Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Emil du Bois-Reymond

Käännös suomeksi
Etukuormain

Etukuormain traktorissa.
Etukuormain on traktorin eteen kiinnitettävä työväline, jolla traktorin etupää saadaan myös hyötykäyttöön.
Historia

Etukuormaimet alkoivat yleistyä traktoreissa siinä vaiheessa, kun niiden etupäät ja lähinnä etuakselit vankistuivat tarpeeksi. Hyvin varhaiset kuormaimet olivat mekaanisia, eivätkä ne  saavuttaneet suurta suosiota ennen kuin hydrauliikan yleistyessä ja halventuessa niiden käytettävyys parani.
Toimintaperiaate

Hydraulivoimalla toimivat kuormaimet voidaan jaotella sylintereiden toimivuuden (yksi- tai kaksitoiminen), sylinterien määrän, hydraulisen kauhan käännön taikka vakainten olemassaolon ja niiden tyypin (mekaaninen/hydraulinen) mukaan.
Hydraulikäyttövoima saatiin varhaisissa tehokkaammissa kuormaimissa usein erillisenä asennetusta hydraulipumpusta silloisten traktorien oman hydrauliikan riittämättömyyden takia. Sittemmin traktorien hydrauliikat ovat tehostuneet ja tuotot kasvaneet myös etukuormaimille riittäviksi.
Hydraulisella kauhankäännöllä ja kaksitoimisuudella varustetun etukuormaimen ohjaus on nykyisin useimmiten hoidettu yksivipuohjauksella, joko traktorin ohjaamosta vaijereiden välityksellä tai käyttömukavuudeltaan hienommissa kuormaimissa sähköisen tai hydraulisen esiohjauksen välityksellä. Yksivipuohjauksella hallitaan eteen-taakse -suunnassa aisastoa ja sivusuunnassa kauhankääntöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etukuormain Wikimedia Commonsissa
Eteläkaukasianvuoristokoira

| Eteläkaukasianvuoristokoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Venäjä
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija
Nykyinen käyttö:  laumanvartija
Muita nimityksiä:  Transcaucasian Mountain Dog, Transcaucasian Ovtcharka
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Eteläkaukasianvuoristokoira on venäläinen koirarotu.
Luonne ja käyttäytyminen

Eteläkaukasianvuoristokoira on voimakas koira, joka puolustaa vartioimaansa laumaa aggressiivisesti ja pelottomasti.
Alkuperä

Eteläkaukasianvuoristokoira on läheistä sukua kaukasiankoiralle, joskin on rotuna tätä vanhempi. Sitä käytetään Kaukasuksella laumanvartiointiin. Parhaiden yksilöiden sanotaan tulevan Georgiasta, mutta niitä esiintyy myös Armeniassa, Azerbaidžanissa, Astrahanissa, Krasnodarissa, Rostovissa, Stavropolissa, Tšetšenian Groznyissä ja Dagestanin tasavallassa.