stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tynkäeduskunta
Eduskunnan kokoontuminen sisällissodan jälkeen

Välittömästi sisällissodan jälkeen aloitettiin oikeustoimet kaikkia kapinaan osallistuneita sosialidemokraattien kansanedustajia vastaan. Prokuraattori Immanuel Savonius antoi pidätysmääräyksen 56:sta kansanedustajasta, joista 43 tavoitettiin ja saatiin oikeuden eteen. Noin 40 SDP:n kansanedustajaa oli sodan lopussa paennut Suomesta ulkomaille, lähinnä Neuvosto-Venäjälle, ainakin viisi oli joutunut jo sodan aikana valkoisten teloittamaksi ja yksi oli tehnyt itsemurhan. Valtiopetoksesta tuomitut edustajat saattoi lain mukaan erottaa eduskunnasta vasta tuomion julistamisen jälkeen, joten sitä odotellessa heidän tilalleen ei tarvinnut kutsua varaedustajia. Lisäksi varaedustajatkin olivat useimmissa tapauksissa vangittuina ja syytteessä. Suomesta poistuneita edustajia ei julistettu erotetuiksi eduskunnasta, jolloin heidän paikkojaan ei tarvinnut myöskään täyttää.
P. E. Svinhufvud sähkötti huhtikuun puolivälissä Vaasasta Helsingissä olleille senaatin jäsenille, että eduskunta oli kiireellisesti kutsuttava koolle valitsemaan tasavallalle presidenttiä ja muita toimenpiteitä varten. Sosiaalidemokraatit ehdottivat eduskunnan hajottamista ja uusien vaalien järjestämistä, mitä myös osa Vaasan senaatista aluksi kannatti. Lopulta päätettiin kuitenkin, että entinen eduskunta jatkaa riippumatta siitä, kuinka monta sosiaalidemokraattia pääsisi paikalle.
Eduskunnan kokoontuessa ensimmäisen kerran sodan jälkeen 15. toukokuuta paikalla oli vain 98 kansanedustajaa. Sosialidemokraattien edustajista tässä vaiheessa ainoastaan Matti Paasivuoren katsottiin voivan jatkaa toimessaan, sillä valkoisten lehdistössä häntä oli sisällissodan aikana ylistetty (virheellisesti) lähes ainoana kapinaa vastustaneena sosialidemokraattien johtajana. Paasivuori tekikin välikysymyksen ”erinäisten eduskunnan jäsenten vangitsemisen johdosta”. Tynkäeduskunnan ensimmäisessä istunnossa tehtiin päätös viiden poissaolevan kansanedustajan vangitsemisesta, joista myöhemmin kaksi tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Myöhemmin yhdeksän kansanedustajaa tuomittiin vankeuteen ja heistä neljä kuoli vankilassa.
Paasivuoren seuraksi sosialidemokraattien eduskuntaryhmään liittyivät pian Santeri Louhelainen ja Albin Koponen, jotka kuitenkin vangittiin jo heinäkuun puolivälissä. Heidän lisäkseen eduskunnan istuntoihin pyrkivät ainakin Aaro Salo, Armas Paasonen, Venäjältä palannut Evert Huttunen ja Oskari Suutala, mutta heidän osanottonsa estettiin.
Tynkäeduskunnan loppuvaiheet

Marraskuun alussa 1918 Saksan keisarikunnan hävittyä ensimmäisen maailmansodan Suomen ulkopoliittinen saksalaissuuntaus koki haaksirikon ja marraskuun lopulla Paasikiven senaatti pyysi eroa. Tilalle nimitettiin Ingmanin hallitus, jonka ministereistä puolet oli tasavaltalaisia. Saksalaissuuntausta ja monarkiaa kannattaneen valtionhoitaja Svinhufvudin seuraajaksi tuli kenraali Gustaf Mannerheim, joka otti tavoitteekseen suhteiden normalisoinnin varsinkin maailmansodan suurvaltavoittajiin Britanniaan ja Ranskaan.
Evert Huttunen pääsi viimein osallistumaan eduskunnan toimintaan marraskuun alussa. SDP:n kansanedustajien oikeusjuttu sai lopullisen tuomionsa valtiorikosylioikeudessa vasta joulukuussa 1918. Kaikki 43 syyttettyä todettiin syyllisiksi valtiopetokseen ja kapinaan tai niiden avunantoon tai valmisteluun tai niihin kehottamiseen, minkä jälkeen tynkäeduskunta julisti heidät kaikki edustajanpaikkansa menettäneiksi. Kuolleiden ja tuomittujen tilalle kutsuttiin joulukuussa yksitoista varaedustajaa, joista tosin vain viisi oli sosialidemokraatteja, sillä useissa vaalipiireissä kaikki SDP:n edellissyksyiset ehdokkaat olivat valtiopetostuomioiden vuoksi edustajantoimeen kelpaamattomia tai muuten tavoittamattomissa. Kuusi muuta varaedustajaa edustivat näiden vaalipiirien muita, porvarillisia puolueita. Uudenmaan vaalipiirissä SDP:n ensimmäinen varaedustaja Axel Åhlström karkasi vankileiriltä, eikä edustajaoikeutta suostuttu siirtämään eteenpäin seuraaville varamiehille ennen kuin hänet saataisiin kiinni. Varaedustajien aloitettua työnsä SDP:n eduskuntaryhmä käsitti seitsemän edustajaa. Tammikuun lopussa 1919 SDP:n puoluejohto kutsui kaikki edustajansa pois eduskunnasta vastalauseena heidän kohtelulleen.
Tynkäeduskunnan kausi päättyi valtionhoitaja Mannerheimin määräämien uusien eduskuntavaalien jälkeen maaliskuun 1919 lopussa.
Tynkäeduskunnan säätämiä lakeja > Valtionhoitajan asettaminen

Toukokuun lopulla 1918 eduskunta luovutti marraskuussa ottamansa korkeimman vallan haltijuuden valtionhoitajalle, joksi valittiin P. E. Svinhufvud. Samalla nousi esille Suomen poliittisen kentän jakautuminen monarkian ja tasavallan kannattajiin, joista edeltävät olivat tynkäeduskunnassa enemmistönä. Toukokuun lopulla säädettiin myös laki väliaikaisten säännöksien antamisesta yleisen järjestyksen ja turvallisuuden voimassa pitämiseksi, joka rajoitti paino-, yhdistymis- ja kokoontumisvapautta ollen voimassa kesäkuuhun 1919. Laki kohdistui erityisesti sosialidemokraattien toimintaan.
Tynkäeduskunnan säätämiä lakeja > Valtiorikosoikeudet

Valtiorikosoikeuksia ja valtiorikosylioikeutta käsittelevä laki hyväksyttiin eduskunnassa 29.5.1918. Lakiesitystä käsiteltäessä ensimmäisen kerran toukokuun 24. päivänä käytti Suomalaisen puolueen edustaja Arthur Lagerlöf puheenvuoron, jossa hän nosti esiin punavankien huonon kohtelun. Matti Paasivuori teki laittomista teloituksista ja punavankien epäinhimillisestä kohtelusta välikysymyksen 4. kesäkuuta, mutta se ei saanut tukea porvarillisten puolueiden edustajilta. Valtiorikosoikeuksien tuomioiden täytäntöönpanosta säädettiin myös laki.
Tynkäeduskunnan säätämiä lakeja > Kuninkaanvaali

Paasikiven senaatti antoi kesäkuun alussa 1918 esityksen kuningaskuntaisesta hallitusmuodosta eduskunnalle, joka hyväksyikin sen tasavaltalaisten kuitenkin onnistuessa 1/3 määrävähemmistön nojalla lykkäämään yli vaalien. Elokuussa eduskunta antoi senaatille sen pyytämät oikeudet etsiä maalle uusi kuningas, kuten voimassa edelleen ollut Ruotsin vallan ajalta periytynyt vuoden 1772 hallitusmuoto edellytti hallitsijasuvun sammumistapauksessa. Kuninkaaksi päädyttiin valitsemaan Saksan keisari Vilhem II:n lanko, Hessenin prinssi Friedrich Karl. Tasavaltalaiset onnistuivat vielä lykkäämään kuninkaanvaalia kuukaudella, mutta lokakuussa eduskunta hyväksyi äänin 64–41 Friedrich Karlin tulemaan Suomen kuninkaaksi.
Tynkäeduskunnan säätämiä lakeja > Torpparilaki

Yksi merkittävimmistä tynkäeduskunnan säätämistä sisäpoliittisista laeista oli lokakuussa 1918 hyväksytty torpparien vapautuslaki, joka oli jäänyt vahvistamatta sisällissodan sytyttyä. Sen mukaan torppari sai lunastaa vuokramaansa vuoden 1914 hintatason mukaan, joka oli kymmenesosa käyvän rahan arvosta. Kuitenkaan yli kymmenen vuoden valtiopetostuomion saanut torppari ei saanut lunastaa vuokramaataan, mutta tämä ns. punakaartilaispykälä oli määräaikainen päättyen kesäkuussa 1919.
Tynkäeduskunnan säätämiä lakeja > Armahduslait

Poliittisen tilanteen vakiinnuttua eduskunta alkoi toteuttaa armahduslakeja. Lokakuussa annettiin armahdus enintään neljän vuoden tuomion saaneille ja näin 35 000 punavankia pääsi ehdonalaiseen vankeuteen. Joulukuussa säädettiin toinen armahduslaki, jolla siirrettiin ehdonalaiseen enintään kuuden vuoden tuomion saaneet. Lisäksi senaatti rahoitti puolella miljoonalla markalla sotaorpoja varten perustettavia lastenkoteja varten.
Tomáš Hertl

| Tomáš Hertl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1993 (ikä 31) Praha, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Vegas Golden Knights
Sarja:  NHL
Pelinumero:  48
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Slavia Praha (ČEL) Worcester Sharks (AHL)   San Jose Sharks (NHL)
NHL-varaus:  17. varaus, 2012 San Jose Sharks
KHL-varaus:  14. varaus, 2012 Severstal Tšerepovets
Tomáš Hertl (s. 12. marraskuuta 1993 Praha, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Vegas Golden Knightsia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. San Jose Sharks varasi hänet 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012.
Hertl on edustanut Tšekin maajoukkuetta useissa MM-kisoissa. Hän teki NHL:ssä toisessa ottelussaan maalin, ja kolmannessa jopa neljä maalia. Hertl on ensimmäinen NHL-pelaaja, joka on syntynyt itsenäisessä Tšekin tasavallassa Tšekkoslovakian jakautumisen jälkeen.
Ura > Maajoukkue

Hertl edusti Tšekkiä MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2014 ja 2015. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013 ja valittiin molemmilla kerroilla joukkueen kolmen parhaan pelaajan joukkoon. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Tšekin varakapteenina. Hertl pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011.
Hertl valittiin Tšekin joukkueeseen vuoden 2016 maailmancupiin. Hän on pelannut 40 A-maaottelua tehoilla 5+8=13.
Pelityyli

Sports Illustratedin Allan Muir vertasi Hertliä Martin Hanzaliin. Muirin mukaan isokokoinen ja hyvin puolustava Hertl ei ole kaikista nopein luistelija tai maalintekijä ja hänellä on taipumus tehdä liian paljon asioita kentällä. TSN:n Craig Button sanoi Hertlin ketteryyden kompensoivan hänen luisteluaan, joka ei ole varsinaisesti nopeaa ja kehui hänen syöttötaitoa. Hänen mukaansa Hertl "on vaarallinen, kun on paikka laukoa".
Tomáš Kubalík

| Tomáš Kubalík |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1990 (ikä 34) Plzeň, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  96 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  HC Plzeň (ČEL) Springfield Falcons (AHL) Columbus Blue Jackets (NHL) St. John's IceCaps (AHL) Lev Praha (KHL) KalPa (SML) ERC Ingolstadt (DEL) HC Slovan Bratislava (KHL) Vaasan Sport (SML) HC Dukla Jihlava (ČEL) HC Karlovy Vary (ČEL) HC Vítkovice (ČEL) GKS Katowice (Puola) Brest (Ranska2) Morzine-Avoriaz (Ranska2)
NHL-varaus:  135. varaus, 2008 Columbus Blue Jackets
KHL-varaus:  8. varaus, 2010 Sibir Novosibirsk
Tomáš Kubalík (s. 1. toukokuuta 1990 Plzeň, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Kubalík on pelannut urallaan myös 12 NHL-ottelua Columbus Blue Jacketsissa. Hän on pelityyliltään voimahyökkääjä, joka pelaa varsin röyhkeästi ja viihtyy maalinedustalla. Kubalík laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Kubalík edusti Tšekkiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010. Hän jakoi jälkimmäisessä turnauksessa joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Tomáš Knotekin kanssa tehoilla 4+5=9. Kubalík valittiin Tšekin top-3-pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008, joista jälkimmäiseen turnaukseen Tšekki oli pudonnut edellisenä vuonna I-divisioonaan. Kubalík jakoi kuudella osumallaan koko I-divisioonan A-lohkon maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Ondřej Palátin kanssa ja sijoittui 12 tehopisteellään pistepörssissä toiseksi joukkuetoverinsa Tomáš Vincourin jälkeen. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007.
Tšekin A-maajoukkueessa Kubalík on pelannut kaksi ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 6. marraskuuta 2014 Karjala-turnauksen avausottelussa Hartwall Arenalla Suomea vastaan. Kubalík merkittiin Tšekin kolmosketjuun KalPasta tutun ketjukaveri Michal Birnerin sekä TPS:ää edustaneen Radek Smoleňákin viereen. Hän teki ottelussa myös yhden syöttöpisteen Smoleňákin tekemään maaliin.
Muuta

Kubalíkin pikkuveli Dominik pelaa HC Plzeňin Extraliga-joukkueessa. Hänellä on myös Los Angeles Kingsin NHL-varaus vuodelta 2013.
Punasalakka

| Punasalakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Särjet Leuciscidae
Alaheimo::  Särjet Leuciscinae
Suku::  Punasalakat Alburnoides
Laji::  bipunctatus
Kaksiosainen nimi
 Alburnoides bipunctatus  (Bloch, 1782) 
Katso myös
   Punasalakka Wikispeciesissä   Punasalakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punasalakka (Alburnoides bipunctatus) on särkien heimoon (Leuciscidae) kuuluva pienikokoinen makean veden kala. Sen levinneisyys ulottuu Afganistanista Itä- ja Keski-Eurooppaan, muttei Pohjoismaihin tai Britteinsaarille asti.
Meitnerium

Meitnerium on radioaktiivinen siirtymäalkuaineisiin kuuluva keinotekoinen metallimainen alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Mt ja järjestysluku 109. Väristä ei ole täyttä varmuutta, mutta luultavimmin se on hopean vaaleaa tai harmaata . Kemiallisia kokeita meitneriumille ei ole tehty, minkä vuoksi yhtäkään alkuaineen perusominaisuutta ei ole määritetty kokeellisesti. Tiedot perusominaisuuksista perustuvat näin ollen vain teoreettisiin laskelmiin.
Meitneriumin vakaimman isotoopin 278Mt puoliintumisaika on noin 5 sekuntia .
Historia

Peter Armbrusterin ja Gottfried Münzenbergin johtama saksalainen tutkijaryhmä löysi meitneriumin vuonna 1982 Gesellschaft für Schwerionenforschung -tutkimuslaitoksessa (GSI) Darmstadtissa Saksassa. Armbruster ryhmänsä kanssa valmisti yhden atomin meitnerium-266-isotooppia pommittamalla vismutin isotooppia 209Bi raudan isotoopin 58Fe ytimillä lineaarista kiihdytintä käyttämällä .
Meitnerium-266-isotoopin fuusioitumisen reaktioyhtälö:
209Bi + 58Fe → 266Mt + 1n
Muodostuneen meitnerium-266-isotoopin puoliintumisaika on noin 3 millisekuntia. Löydös vahvistettiin kolme vuotta myöhemmin Dubnassa Joint institute for Nuclear Research tutkimuslaitoksessa . Kuusi vuotta myöhemmin valmistettiin samaa isotooppia kaksi atomia
Meitnerium sai nimensä vuonna 1997 itävaltalais-ruotsalaisen fyysikon Lise Meitnerin mukaan . Sen väliaikainen, IUPAC:n mukainen, nimi ennen virallista nimeämistä oli unnilennium (Une) .
Ominaisuudet

Meitnerium on keinotekoinen alkuaine. Oletettavasti huoneenlämpötilassa (298 K) meitnerium esiintyy kiinteänä. Väriltään se on todennäköisesti hopeanvaaleaa tai harmaata. Meitnerium kuuluu jaksollisessa järjestelmässä ryhmään 9 ja jaksoon 7 sekä d-lohkoon. Ainuttakaan meitneriumin perusominaisuutta ei ole vielä määritetty kokeellisesti, vaan nämä perustuvat laskennallisiin arvioihin.
Elektronikuoren rakenne :
1s2
2s2 2p6
3s2 3p6 3d10
4s2 4p6 4d10 4f14
5s2 5p6 5d10 5f14
6s2 6p6 6d7
7s2
Vuoteen 2016 mennessä meitneriumia ei ole käytetty muissa kuin tutkimustarkoituksissa ja sitä on valmistettu muutamia atomeja. Todennäköisesti sitä ei koskaan tulla eristämään silmin havaittavia määriä. Tämä johtuu siitä, että meitnerium hajoaa erittäin nopeasti alfahiukkasten emissiolla. Meitneriumilla ei ole biologisia käyttökohteita ja radioaktiivisuutensa takia se on myös myrkyllistä .
Meitneriumin atomimassa on 268 u ja sen kovalenttinen säde on 1,29 Å. Meitneriumin laskettu tiheys huoneenlämpötilassa on 37,4 g/cm3. Se on toiseksi suurin tunnetuista alkuaineiden tiheyksistä.
Isotoopit

Meitneriumilla on viisitoista isotooppia, joista kaikki ovat radioaktiivisia. Puoliintumisaika tiedetään yhdeksälle näistä isotoopeista. Vakain isotooppi on 278Mt, jonka puoliintumisaika on noin 5 sekuntia. Suurin osa meitneriumin isotoopeista hajoaa alfahajoamisen (α) kautta, mutta osa isotoopeista hajoaa spontaanin fission (SF) kautta pienemmiksi ytimiksi.
Taulukko 2. Meitneriumin tunnettuja isotooppeja, niiden atomimassat, puoliintumisajat ja hajoamistavat.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Isotooppi | Atomimassa (u) | Puoliintumisaika | Hajoamistapa |
| 266Mt | 266,137 | ~ 3 ms | α, SF |
| 267Mt | 267,137 | 19 ms | α |
| 268Mt | 268,139 | ~ 0,02 s | α |
| 270Mt | 270,140 | ~ 0,8 s | α |
| 274Mt | 274,147 | ~ 0,4 s | α |
| 275Mt | 275,149 | ~ 9,7 ms | α |
| 276Mt | 276,152 | ~ 0,6 s | α |
| 277Mt | 277,153 | ~ 5 ms | SF |
| 278Mt | 278,156 | ~ 5 s |   |
Aiheesta muualla

Luettelo meitneriumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Meitnerium (englanniksi)
PeriodicTable: Meitnerium (Mt) (englanniksi)
PubChem: Meitnerium (englanniksi)
Lääketieteellinen testi

Lääketieteellinen testi on lääketieteellinen toimenpide, joka suoritetaan sairauksien, tautiprosessien tai alttiuden havaitsemiseksi, diagnosoimiseksi tai seuraamiseksi tai hoitojakson määrittämiseksi. Lääketieteelliset testit, kuten fyysiset ja visuaaliset tutkimukset, diagnostinen kuvantaminen, geneettinen testaus, kliiniseen kemiaan ja molekyylidiagnostiikkaan liittyvät kemialliset ja soluanalyysit, suoritetaan tyypillisesti lääketieteellisessä ympäristössä.
Testityypit > Tarkoituksen mukaan

Lääketieteelliset testit voidaan luokitella niiden tarkoitusten mukaan, joista yleisimmät ovat diagnoosi, seulonta ja arviointi.
Testityypit > Tarkoituksen mukaan > Diagnostiikka

Diagnostinen testi on toimenpide, joka suoritetaan sairauden vahvistamiseksi tai määrittämiseksi henkilöllä, jolla epäillään olevan sairaus, yleensä oireiden ilmoittamisen jälkeen tai muiden lääketieteellisten testitulosten perusteella. Tähän kuuluu myös kuolemanjälkeinen diagnoosi. Esimerkkejä tällaisista testeistä ovat:
Ydinlääketieteen käyttö lymfoomaksi epäillyn potilaan tutkimiseen.
Verensokerin mittaaminen henkilöltä, jonka epäillään sairastavan diabetes mellitusta sen jälkeen, kun virtsaaminen on lisääntynyt.
Täydellisen verenkuvan ottaminen henkilöltä, jolla on korkea kuume, bakteeri-infektion toteamiseksi.
Seuranta elektrokardiogrammi lukemat potilaan rintakipu diagnosoida tai määrittää mahdolliset sydämen epäsäännöllisyyksiä.
Testityypit > Tarkoituksen mukaan > Seulonta

Seulonnalla tarkoitetaan lääketieteellistä testiä tai testisarjaa, jota käytetään sairauden havaitsemiseen tai ennustamiseen riskiryhmään kuuluvilla henkilöillä tietyssä ryhmässä, kuten väestössä, perheessä tai työvoimassa. Seulontatutkimuksia voidaan tehdä taudin esiintyvyyden seuraamiseksi, epidemiologian hallitsemiseksi, ennaltaehkäisyn tukemiseksi tai puhtaasti tilastollisiin tarkoituksiin.
Esimerkkejä seulonnoista ovat TSH:n tason mittaaminen vastasyntyneen verestä osana vastasyntyneen synnynnäisen kilpirauhasen vajaatoiminnan seulontaa, keuhkosyövän varalta tehtävä tarkastus tupakoimattomilla henkilöillä, jotka altistuvat passiiviselle tupakansavulle sääntelemättömässä työympäristössä, ja papa-koepalan seulonta kohdunkaulan syövän ennaltaehkäisemiseksi tai varhaiseksi toteamiseksi.
Testityypit > Tarkoituksen mukaan > Seuranta

Joitakin lääketieteellisiä testejä käytetään lääketieteellisen hoidon etenemisen tai vasteen seuraamiseen.
Testityypit > Menetelmittäin

Useimmat testimenetelmät voidaan luokitella johonkin seuraavista laajoista ryhmistä:
Potilaan havainnot, jotka voidaan valokuvata tai tallentaa.
Kysymykset, jotka esitetään henkilön sairaushistoriaa kartoitettaessa.
Fyysisen tutkimuksen yhteydessä tehtävät testit
Radiologiset testit, joissa esimerkiksi röntgensäteiden avulla muodostetaan kuva kehon kohteesta. Näihin testeihin liittyy usein kontrastiaineen antaminen.
In vivo -diagnostiikka, jossa testataan kehossa, kuten esim:
Manometria
Diagnostisen aineen antaminen ja elimistön vasteen mittaaminen, kuten gluteenin haastetesti, supistumisstressitesti, keuhkoputkien haastetesti, suun kautta otettavan ruoan haastetesti tai ACTH-stimulaatiotesti.
In vitro -diagnostiikka, jossa testataan kudosnäyte tai kehon nesteet, kuten:
Nestebiopsia
Mikrobiologinen viljely, jossa määritetään mikrobien esiintyminen tai puuttuminen elimistöstä otetussa näytteessä ja joka yleensä kohdistuu patogeenisten bakteerien havaitsemiseen.
Geneettinen testaus
Verensokeritaso
Maksan toimintakokeet
Kalsiumtestaus
Veren elektrolyyttien, kuten natriumin, kaliumin, kreatiniinin ja urean, testaus.
Näytteenottopaikan mukaan
In vitro -testit voidaan luokitella testattavan näytteen sijainnin mukaan, mukaan lukien:
Verikokeet
Virtsatestit, mukaan lukien virtsan tutkiminen paljaalla silmällä.
Ulostetestit, mukaan lukien ulosteen tutkiminen paljain silmin.
Yskökset (lima), mukaan lukien yskösten tutkiminen paljain silmin.
Tarkkuus ja tarkkuus

Laboratoriotestin tarkkuus on sen vastaavuus todellisen arvon kanssa. Tarkkuus maksimoidaan kalibroimalla laboratoriolaitteet vertailumateriaalilla ja osallistumalla ulkoisiin laadunvalvontaohjelmiin.
Testin tarkkuus on sen toistettavuus, kun se toistetaan samasta näytteestä. Epätarkka testi antaa hyvin vaihtelevia tuloksia toistetussa mittauksessa. Tarkkuutta seurataan laboratoriossa käyttämällä vertailumateriaalia.
Havaitseminen ja kvantifiointi

Fyysisessä tutkimuksessa tehtävät testit tähtäävät yleensä oireen tai merkin havaitsemiseen, ja näissä tapauksissa testiä, joka havaitsee oireen tai merkin, kutsutaan positiiviseksi testiksi, ja testiä, joka osoittaa oireen tai merkin puuttumisen, kutsutaan negatiiviseksi testiksi, kuten jäljempänä erillisessä jaksossa tarkemmin selostetaan.Kohdeaineen, solutyypin tai muun tietyn kokonaisuuden kvantifiointi on esimerkiksi useimpien verikokeiden tavallinen tulos. Tämä ei ole ainoastaan vastaus siihen, onko kohdeyksikkö läsnä vai ei, vaan myös siihen, kuinka paljon sitä on. Verikokeissa kvantifiointi on suhteellisen tarkkaan määritelty, esimerkiksi massakonsentraationa, kun taas useimmissa muissa testeissä voi olla myös kvantifiointeja, vaikkakin vähemmän määriteltyjä, kuten esimerkiksi merkki "hyvin kalpea" eikä "hieman kalpea". Vastaavasti radiologiset kuvat ovat teknisesti kudosten röntgensäteilyn läpinäkymättömyyden kvantifiointeja.
Erityisesti sairaushistoriaa otettaessa ei ole selvää rajaa sen välillä, onko kyseessä havaitseva tai määrällinen testi vai pikemminkin yksilöä kuvaava tieto. Esimerkiksi kysymyksiä, jotka koskevat henkilön ammattia tai sosiaalista elämää, voidaan pitää testeinä, joita voidaan pitää positiivisina tai negatiivisina erilaisten riskitekijöiden esiintymisen suhteen, tai niitä voidaan pitää "vain" kuvailevina, vaikka jälkimmäinen voi olla kliinisesti vähintään yhtä tärkeää.
Havaitseminen ja kvantifiointi > Positiivinen tai negatiivinen

Jonkin entiteetin havaitsemiseen tähtäävän testin tulos voi olla positiivinen tai negatiivinen: tällä ei ole mitään tekemistä huonon ennusteen kanssa, vaan se tarkoittaa pikemminkin sitä, että testi toimi tai ei toiminut ja että tietty arvioitu parametri oli läsnä tai ei. Esimerkiksi negatiivinen rintasyövän seulontatesti tarkoittaa, että rintasyövän merkkejä ei löytynyt (mikä on itse asiassa erittäin myönteistä potilaan kannalta).
Testien luokittelu joko positiivisiin tai negatiivisiin antaa binäärisen luokittelun, minkä seurauksena voidaan suorittaa Bayesin todennäköisyys- ja suorituskykymittareita testeille, mukaan lukien herkkyyden ja spesifisyyden laskelmat.
Havaitseminen ja kvantifiointi > Jatkuvat arvot

Testit, joiden tulokset ovat jatkuvia arvoja, kuten useimmat veriarvot, voidaan tulkita sellaisenaan, tai ne voidaan muuntaa binäärisiksi määrittelemällä raja-arvo, jolloin testitulokset luokitellaan positiivisiksi tai negatiivisiksi riippuen siitä, onko tulosarvo suurempi vai pienempi kuin raja-arvo.
Tulkinta

Jos löydetään patognomoninen merkki tai oire, on lähes varmaa, että kohdetila on olemassa, ja jos ei löydetä välttämätöntä merkkiä tai oiretta, on lähes varmaa, että kohdetila puuttuu. Todellisuudessa subjektiivinen todennäköisyys sairauden esiintymiselle ei kuitenkaan koskaan ole täsmälleen 100 % tai 0 %, joten testeillä pyritään pikemminkin arvioimaan testin jälkeinen todennäköisyys sairaudelle tai muulle kokonaisuudelle.
Useimmissa diagnostisissa testeissä käytetään pohjimmiltaan vertailuryhmää suorituskykytietojen, kuten ennustearvojen, todennäköisyyssuhteiden ja suhteellisten riskien, määrittämiseksi, minkä jälkeen niitä käytetään tulkitsemaan testin jälkeistä todennäköisyyttä yksittäisen henkilön osalta.
Yksilön seurantatesteissä voidaan käyttää yksilön aiempien testien tuloksia vertailukohtana seuraavien testien tulkinnassa.