stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stefan Holm
Saavutuksia > Muita saavutuksia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| IAAF:n Grand Prix -finaali 1998 | 6. sija | 225 | Moskova | 5. syyskuuta 1998 |
| IAAF:n Grand Prix -finaali 2002 | 1. sija | 231 | Pariisi | 14. syyskuuta 2002 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2003 | 2. sija | 230 | Monaco | 14. syyskuuta 2003 |
| Euroopan cupin superliiga | 1. sija | 232 | Bydgoszcz | 19. kesäkuuta 2004 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2004 | 1. sija | 233 | Monaco | 19. syyskuuta 2004 |
| Euroopan cupin 1. divisioona | 1. sija | 227 | Gävle | 18. kesäkuuta 2005 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2005 | 3. sija | 232 | Monaco | 10. syyskuuta 2005 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2006 | 3. sija | 229 | Stuttgart | 10. syyskuuta 2006 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2007 | 2. sija | 230 | Stuttgart | 23. syyskuuta 2007 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2008 | 2. sija | 233 | Stuttgart | 13. syyskuuta 2008 |
Aiheesta muualla

Stefan Holmin kotisivu
Miesten korkeushypyn olympiavoittajat
Stefan Strandberg

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ken Remi Stefan Strandberg
Syntymäaika: 25. heinäkuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Lyngdal, Norja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 189 cm
Paino: 80 kg
Seura
Seura: Krasnodar
Pelinumero: 3
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2008 | Mandalskameratene | 8¹ | (0¹) |
| 2009–2011 | Vålerenga | 59 | (2) |
| 2009 | → Bryne (laina) | 4 | (0) |
| 2012–2015 | Rosenborg | 79 | (4) |
| 2015– | Krasnodar | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 152 | (6) |
Maajoukkue
|  | Norja U16 | 3 | (0) |
|  | Norja U18 | 3 | (1) |
|  | Norja U19 | 4 | (0) |
| 2010–2013 | Norja U21 | 27 | (1) |
| 2014–2015 | Norja U23 | 2 | (2) |
| 2013– | Norja | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. elokuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. elokuuta 2015.
Ken Remi Stefan Strandberg (s. 25. heinäkuuta 1990 Lyngdal) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Venäjän liigassa pelaavaa Krasnodaria.
Strandberg teki ensiesiintymisensä Norjan pääsarjassa Tippeligaenissa 12. syyskuuta 2009, kun hänen edustamansa Vålerenga hävisi vieraissa Fredrikstadille 1–3. Yhteensä hän pelasi seurassa 59 liigaottelua vuosina 2009–2011. Helmikuussa 2012 Strandberg siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Rosenborgiin, jota edusti 79 liigaottelussa vuosina 2012–2015. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi Venäjän liigan Krasnodariin.
Norjan A-maajoukkueessa Strandberg teki ensiesiintymisensä 19. marraskuuta 2013 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan.
Suomen Työterveyshoitajaliitto

| Suomen Työterveyshoitajaliitto ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1948
Toimiala:  Työterveyshoitajien edunvalvonta
Kotipaikka:  Helsinki
Järjestöpäällikkö:  Eve Becker
Puheenjohtaja:  Inka Koskiaho
Jäsenlehti:  Työterveyshoitaja
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Työterveyshoitajaliitto ry – Finlands Företagshälsovårdareförbund rf on työterveyshoitajien ammattiliitto. Liitolla on 14 alueellista paikallisosastoa. Liiton keskusjärjestö on Akava.
Työterveyshoitajaliitto on ainoa ammattijärjestö, jonka keskeisimpänä tavoitteena on työterveyshoitajien edunvalvonta. Liitto neuvottelee työehtosopimuksista, tarjoaa työsuhdeneuvontaa, vakuuttaa jäsenet kassassa työttömyyden varalta, tarjoaa koulutusta ja urapalveluita sekä osallistuu työterveyshuollon kehittämiseen yhteistyössä muun muassa STM:n, Kelan ja TTL:n kanssa sekä kansainvälisissä verkostoissa. Yhdistys tarjoaa ammatillisen verkoston ja viestii työterveyshuollon ajankohtaisista ja tulevista asioista.[lähde? ]
Liiton toimintaa ohjaavat arvot ovat jäsenyys, ammatillisuus, yhteisöllisyys ja vastuullisuus.[lähde? ]
Stephen J. Cannell

Cannell vuonna 2005.
Stephen Joseph Cannell (5. helmikuuta 1941 Los Angeles, Kalifornia – 30. syyskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen televisiotuottaja, kirjailija ja näyttelijä.
Televisio

Adam-12
Airwolf
The A-Team
Baretta
Booker
Broken Badges
Castle
Chase
Cobra
Kuuma piiri
The D.A.
The Duke
The Greatest American Hero
Hardcastle and McCormick
The Hat Squad
Hawkeye
Hunter
J.J. Starbuck
The Last Precinct
Magnum, P.I.
The 100 Lives of Black Jack Savage
Pacific Blue
Palace Guard
Profit
The Quest
Raikulipojat lennossa
Renegade
Richie Brockelman, Private Eye
Riptide
Rockfordin paperit
The Rousters
Santa Barbara
Silkkiä ja luoteja
Sonny Spoon
Stingray
Stone
Street Justice
Tenspeed and Brown Shoe
Toma
Top of the Hill
21 Jump Street
Unsub
Wheels and the Legman
Wiseguy
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Stephen J. Cannell Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Stephen J. Cannell Archive of American Television Interview (englanniksi)
Stephen J. Cannell Find A Gravessa (englanniksi)
Stélios Giannakópoulos

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stylianós Giannakópoulos
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1974 (ikä 50) 
Syntymäpaikka: Ateena, Kreikka
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 cm
Seura
Seura: Bolton Wanderers
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992-1993 1993-1996 1996-2003 2003-2008 2008- | Ethnikos Paniliakos Olympiakos Bolton | 32 (6) 84 (26) 161 (49) 137 (20) |
Maajoukkue
| 1997- | Kreikka | 73 (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. toukokuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. toukokuuta 2008.
Stylianós ”Stélios” Giannakópoulos (kreik. Στυλιανός ”Στέλιος” Γιαννακόπουλος, s. 12. heinäkuuta 1974 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Larissaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Vuonna 1992 Giannakópoulos aloitti uransa kreikkalaisessa Ethnikos Asterasissa, jossa hän teki kuusi maalia avauskaudellaan. Seuraavalla kaudella hän siirtyi Paniliakosiin, missä hän pelasi kolmen kauden ajan, tehden 28 maalia 84:ssä pelaamassaan ottelussa. Kreikan menestynein jalkapalloseura Olympiakos osti keskikenttäpelaajan vuonna 1996.
Seitesemän Olympiakos-kauden jälkeen Giannakópoulos siirtyi Englannin Valioliigaan Boltonin riveihin. Debyyttiottelussa Manchester United nöyryytti Boltonin numeroin 4–0. Boltonin jälkeen hän siirtyi Hull Cityyn, jossa hän ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan asemaansa joukkueessa. Tammikuussa 2009 hän siirtyi takaisin kotimaahansa Larissa FCn riveihin.
Kreikan maajoukkueessa Giannakópoulos on tehnyt 12 maalia 61:ssä ottelussa. Hän oli myös mukana voittamassa Euroopan mestaruutta vuoden 2004 Portugalissa pidetyissä EM-kisoissa.
Aiheesta muualla

Profiili 4thegame.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kreikan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Nikopolídis |
2 Seïtarídis |
3 Patsatzóglou |
4 Spyrópoulos |
5 Déllas |
6 Basinás |
7 Samarás |
8 Giannakópoulos |
9 Charistéas |
10 Karagkoúnis |
11 Výntra |
12 Chalkiás |
13 Tzórvas |
14 Salpingídis |
15 Torosídis |
16 Kyrgiákos |
17 Gkékas |
18 Gkoúmas |
19 Ántzas |
20 Amanatídis |
21 Katsouránis |
22 Tziólis |
23 Lymperópoulos |
Valmentaja Rehhagel
Stéfanos Tsitsipás

| Stéfanos Tsitsipás |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1998 (ikä 26)
Kansalaisuus:   Kreikka
Tennispelaaja
Pituus:  193 cm
Paino:  85 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2016–
Palkintorahat:  30 360 563 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  3. (9.8.2021)
Turnausvoittoja:  11
Voitot/tappiot:  321–150
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  loppuottelu (2023)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2021)
Wimbledon:  4. kierros (2018, 2023)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2020, 2021)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  64  (29. elokuuta 2022)
Voitot/tappiot:  40–64
Aiheesta muualla
www.stsitsipas.com
ITF
ATP
Stéfanos Tsitsipás (kreik. Στέφανος Τσιτσιπάς, s. 12. elokuuta 1998 Ateena) on kreikkalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä ATP-listan sijalla 3.
Tsitsipás saavutti junioreiden maailmanlistan ykkössijan toukokuussa 2016. Hän voitti samana vuonna Wimbledonin poikien nelinpeliturnauksen Kenneth Raisman kanssa.
Huhtikuussa 2018 Tsitsipás ylsi ensimmäisenä kreikkalaisena ATP-turnauksen loppuotteluun sitten Nikólaos Kalogerópouloksen vuonna 1973. Tsitsipás hävisi Barcelonassa pelatun turnauksen loppuottelussa Rafael Nadalille. Elokuussa hän ylsi Toronton turnauksessa loppuotteluun mutta hävisi jälleen Nadalille. Ensimmäisen turnausvoittonsa Tsitsipás saavutti Tukholmassa lokakuussa 2018 voittamalla loppuottelussa Ernests Gulbisin.
Vuonna 2019 Tsitsipás on voittanut Marseillen turnauksen helmikuussa ja Estorilin turnauksen toukokuussa. Hän hävisi Dubain turnauksen loppuottelussa maaliskuussa Roger Federerille ja Madridin turnauksen loppuottelussa toukokuussa Novak Đokovićille. Australian avoimissa Tsitsipás voitti muun muassa neljännellä kierroksella Federerin mutta hävisi välierissä Nadalille. Ranskan avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Stanislas Wawrinkalle.
Huhtikuussa 2024 Tsitsipás voitti urallaan kolmannen kerran ATP-1000 Monte Carlo turnauksen kukistaen finaalissa Casper Ruudin.
Aiheesta muualla

Stéfanos Tsitsipás ATP:n sivuilla (englanniksi)
Stéfanos Tsitsipás ITF:n sivuilla (englanniksi)
Suomen Odd Fellow -veljeskunta

| Riippumattoman Odd Fellow -Veljeskunnan Suomen Suurloosi ry |
| --- | --- |
Kotipaikka:  Kuparitie 1, Helsinki
Jäsenmäärä:  8 846  (2011)
Suomen Odd Fellow -veljeskunta (rekisteröity nimellä Riippumattoman Odd Fellow -Veljeskunnan Suomen Suurloosi ry, ruots. Storlogen i Finland av den Oberoende Odd Fellow Orden rf) on Suomessa toimiva kaksikielinen järjestö, joka on osa kansainvälistä, Yhdysvaltain Winston-Salemissa päämajaansa pitävää Independent Order of Odd Fellows -järjestöä. Suomen järjestöllä on myös toimintaa Virossa. Siinä oli vuonna 2011 vajaat 9 000 jäsentä.
Odd Fellow -aate saapui Suomeen Ruotsista. Ensimmäinen loosi, Logen nr 1 Wasa, perustettiin 1925 Vaasaan. Suomalaisia oli osallistunut järjestön toimintaan Ruotsin Haaparannan loosissa jo vuonna 1923. Ensimmäisen loosin vihkiäiset suoritti Vaasassa Ruotsin suurloosin pääjohtaja Bergqvist ruotsalaisten järjestön jäsenten avustamana 9.8.1925. Wasa-loosin ensimmäinen mestari oli kansanedustaja Otto Jacobsson.
Ruotsinkielisiä looseja perustettiin toiminnan alkuvaiheessa myös Helsinkiin (1927), Turkuun (1931), Kauniaisiin (1955), Tammisaareen (1958), Pietarsaareen (1963), Sipooseen (1963) ja Maarianhaminaan (1964). Helsingissä perustajajäseniä olivat muun muassa kansanedustaja Rafael Colliander, Turussa kauppaneuvos Edgar Grönblom ja professori Per Olof von Törne. Ensimmäinen suomenkielinen loosi oli 1965 Helsingissä perustettu Loosi n:o 14 Mikael Agricola.
Vuonna 2018 Suomessa oli 38 suomenkielistä ja 22 ruotsinkielistä veljesloosia sekä yksi Tallinnassa toimiva veljesloosi. Naisten suomenkielisiä Rebekka-looseja oli 32, ruotsinkielisiä 19 sekä yksi Tallinnassa toimiva loosi. Suomen loosit toimivat Ruotsin Suurloosin alaisuudessa vuoteen 1984, jolloin perustettiin ja rekisteröitiin Suomen Suurloosi.
Suomen Terveystuotekauppiaiden Liitto

Suomen Terveystuotekauppiaiden Liitto  on Suomen luontaistuote- ja terveyskauppojen yhteistoimintajärjestö, johon kuuluu noin 200 luontaistuotealan erikoiskauppaa.
Järjestö on perustettu vuonna 1967. Sen  tavoitteena on parantaa luontaistuotealan erikoiskaupan toimintaedellytyksiä ja kannustaa kuluttajia terveellisiin elämäntapoihin.
Suomen Terveystuotekauppiaiden Liitto on Suomen Yrittäjien, Tuote- ja palvelukaupan yhdistys Etu ry:n  ja Kaupan Liiton jäsen.
Liiton syntyhistoria

Suomen Terveysravintokauppiaitten Liitto ry perustettiin 1960-luvun lopulla, jolloin terveyskauppoja on vasta kourallinen ja tukkuyrityksiä muutama. Haluttiin yhteinen liitto yhdyssiteeksi yrittäjien välille ja kehittämään ravintouudistusasiaa Suomessa. Terveyskaupat kokivat, että Suomi on vielä monessa suhteessa takapajulla esim. Ruotsiin ja Saksaan verrattuna. Järjestö on sen jälkeen vaihtanut nimeään kahdesti.[lähde? ]
Stéphane Da Costa

| Stéphane Da Costa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1989 (ikä 35) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska  Puola
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Avtomobilist Jekaterinburg
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Ottawa Senators (NHL) Binghamton Senators (AHL) PHK TsSKA Moskova (KHL) Genève-Servette HC (NLA) Avtomobilist Jekaterinburg (KHL) Lokomotiv Jaroslavl (KHL) Ak Bars Kazan (KHL)
Stéphane Da Costa (s. 11. heinäkuuta 1989 Pariisi, Ranska) on ranskalais-puolalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa KHL-joukkue Avtomobilist Jekaterinburgissa Da Costan vahvuudet ovat pelintekemisessä, kiekollisessa pelissä ja maalinteossa.
Ura > Seuraura

Da Costa syntyi Pariisissa. Hänen isänsä on ranskalainen ja äiti puolalainen. Da Costa aloitti jääkiekon kolmevuotiaana. Hän muutti Yhdysvaltoihin pelaamaan juniorisarjoihin 17-vuotiaana, vaikka ei osannut englantia. Hän pelasi aluksi NAHL-sarjassa Texas Tornadon riveissä, josta hän siirtyi yhden kauden jälkeen USHL-seura Sioux City Musketeersiin. Da Costa siirtyi tämän jälkeen NCAA-yliopistosarjaan Merrimackin yliopistoon, jossa hän pelasi loistavasti kaudella 2009–2010 ja tuli valituksi useisiin tähdistöihin. Vaikka Da Costa sai useita tarjouksia NHL:stä, hän päätti palata Merrimackiin. Hän pelasi seurassa erittäin hyvin kauden 2010–2011.
Maaliskuussa 2011 Da Costa teki kaksivuotisen tulokassopimuksen varaamattomana pelaajana NHL-seura Ottawa Senatorsin kanssa. Hänestä tuli kuudes NHL:ssä esiintynyt ranskalainen Cristobal Huetin, Philippe Bozonin, Pat Daleyn, Paul MacLeanin ja Andre Peloffyn jälkeen ja kolmas Ranskassa syntynyt ja varttunut NHL-pelaaja (Bozonin ja Huetin jälkeen). Da Costa debytoi NHL:ssä samassa kuussa Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän pelasi loppukaudella neljä NHL-ottelua.
Ura > Maajoukkueura

Da Costa on edustanut Ranskaa MM-kisoissa 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2017 ja 2018.
Muuta

Da Costalla on kaksi veljeä, Teddy ja Gabriel, jotka pelaavat myös jääkiekkoa.
Super Bock

| Super Bock |
| --- | --- |


Tyyppi:  Olut
Oluttyyppi:  Lager
Valmistaja:  Unicer
Alkuperä:   Portugali
Infobox OKNimi-testi OK: 
Super Bock on portugalilainen olutmerkki Unicer-panimolta, Leça do Baliosta läheltä Porton kaupunkia. Alkuperäisen lagerin lisäksi on muitakin Super Bock -tyyppejä, muiden muassa väriltään punainen "Tango" sekä alkoholiton versio.
Super Bockia myydään ravintoloissa ja kaupoissa kaikkialla Portugalissa mutta myös useiden muiden maiden alueilla.
Submediantti

Submediantti eli alamediantti tarkoittaa sävelasteikossa VI asteen säveltä, eli alenevassa skaalassaselvennä toonikan ja dominantin puoliväliin sijoittuvaa säveltä. Subdominanttia vastaa duurissa solmisaatiotavu la ja mollissa fa.
| toonika | supertoonika | mediantti | subdominantti | dominantti | submediantti | johtosävel |
Sirppujoen vesistön lasketut järvet

Sirppujoen vesistön lasketut järvet ovat Sirppujoen vesistössä sijaitsevia niitä järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kahdensadan vuoden aikana järvenlasku. Laskettu järvi on sellainen, että sen vedenpinnan korkeutta on alennettu. Kuivatetun järven vesiallas on tyhjennetty kokonaan vedestä ja sen tilalla on yleensä kosteikko, suo, metsää tai peltoa.
Laitilan, Pyhärannan ja Uudenkaupungin seudut ovat kumpuilevien kallioylänköjen välissä olevaa entistä savikkomaista merenpohjaa, joka on korkeussuhteiltaan hyvin matalaa ja tasaista. Siksi seudun järvet ovat olleet matalia ja soveltuivat hyvin järvenlaskun jälkeen heinämaiden ja myös paeltomaiden pohjaksi. Seudun tasaisuudesta seurasi myös se lisätyö, että yksittäisen järven laskemiseksi tuli laskea alempana olevia muita matalia järviä. Laitilassa ja Kalannissa se on pakottanut perkaamaan koko Sirppujoen alajuoksun uomaa. Näin yhden järven kuivatushankkeen käsittely on mahdotonta ilman muiden hankkeiden mainintaa.
Vesistön järvenlaskut > Yleistä

Kaikki tunnetut järvenlaskut eivät sisälly tähän esittelyyn, mutta useimmat niistä merkittävimmistä järvenlaskuista, jotka voidaan lähteiden perusteella vahvistaa. Yleensä ottaen järviin on kajottu harvemmin kuin soihin, joiden raivuusta ovat syntyneet suurin osa seudun pelloista. Näillä molemmilla toimilla on ollut suuri vaikutus Sirppujoen vesistöalueen maisemaan, ekologiaan ja sen vesistöjen toimintaan.
Seuraavassa on luettelonomaisesti esitelty tunnettuja tapauksia Sirppujoen vesistöalueen lasketuista tai kuivatetuista järvistä. Esittely alkaa Sirppujoen suistosta ja seuraa jokivartta myöten yläjuoksun suuntaan. Pohjatietoina ovat Kansalaisen karttapaikka ja Oiva-tietokanta, joka on Ympäristöhallinnon eri hallintokuntien yhteispalvelu. Tässä on käytetty lähteinä vanhoja karttoja, joissa järven nimi voi olla eri kuin nykyään. Nämä nimet on esitetty lainausmerkeissä. Nykyisten nimien vieressä on viite kuivatetun järven paikan koordinaatteihin, joita klikkaamalla voi avata Karttapaikassa karttalehden kuivatetun järven kohdalta. Mikäli järvenlaskusta on kerrottu järven omilla sivuilla, ei tässä tekstissä esitetä sille lähteitä. Sivujokien yhtymäkohdat ja joen valuma-alueen pinta-ala on eräissä tapauksissa ilmoitettu sulkuissa.
Vesistön järvenlaskut > Sirppujoen alaosan alue

Sirppujoen uoma on syntynyt historiallisella ajalla ja sen vietto on ollut hyvin pieni. Sen vuoksi joen luontainen uoma oli leveä, vaikka siinä ei virrannutkaan paljon vettä. Joen uomaa on 1800-luvulta asti toistuvasti ruopattu ja perattu. Nykyinen uoma on siten eräänlainen kanava. Joen alajuoksu Sannaisista suistoon on ollut viimeksi perkauksen kohteena ja se on edelleen muuta jokea leveämpi osuus.
Myllypuro (3 km, 30 km²) on Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueen laskuoja ja sen kautta laskee Sirppujokeen 14 järven vedet. Valuma-alueen tunnetut vesistöjärjesteyt alkavat vuonna 1787−1788, kun Lukujärven laskuojaan Taminanojaan rakennettiin pato. Padolla haluttiin nostaa Lukujärven vedenpintaa niin paljon, että vedet ylittäisivät idässä olevan kynnyksen ja alkaisivat virtaamaan Hankeranjärveen. Näin vedet yhtyisivät Sirppujoen keskivaiheelle ja hyödyntäisivät Männäisten ruukin toimintaa. Vedenpinta nousi tiettävästi 1,5 metriä ja Lukujärvi tulvi Särkijärveen ja Kaarnijärveen. Saattaa olla, että myös Lamminjärvi yhtyi tähän vesialtaaseen, joka laski itään Laustin Lamminjärven läpi. Pato revittiin vuonna 1817 eikä sitä rakennettu enää uudestaan. Ennen sitä Myllypuron yläpuoliset järvet Pitkäjärvi, Lamminjärvi ja Merilammi kuivuivat vedenpuutteesaan ja soistuivat. Kun pato revittiin, korjaantui vesitilanne, mutta järvet ovat vielä nykyään matalia ja heinittyneitä.
Valuma-alueella on ollut enemmänkin järviä ja lampia, jotka on kuivatettu suoksi tai pelloksi. Lamminjärveen ja siitä Lukujärveen laskevien Kurijärven  ja Omitunjärven  vedenpintoja on laskettu peruskartan mukaan vuosien 1968 ja 1984 välisenä aikana. Järvien ympäristö on jo aiemmin raivattu peltomaaksi ja järvet ovat kasvaneet kokonaan umpeen.
Vähä-Potkiosta laski oja Valijärven  kautta Kaarnijärveen. Vuonna 1968 "Välijärvi" oli peruskartassa kosteikkoa, mutta se väritettiin vielä sinisellä värillä. Vuoden 1984 kartassa Vähä-Potkiosta oli kaivettu toinen laskuoja ohi "Välijärven" ja se oli merkitty ja väritetty suota merkitsevillä merkinnöillä. Samaan ojaan laskee Särkijärvi, jonka järvenlasku on valmistunut peruskartan mukaan vuoden 1984 jälkeen. Nämäkin järvet ovat nykyään täysin umpeen kasvaneita.
Mustajärvi ja samaan laskuojaan yhtyvä Kullerjärvi ovat peruskarttojen mukaan laskettuja järviä. Sitä ovat myös asiakirjojen mukaan Kärkkistenjärvi, johon saatiin lupa järvenlaskuun saman aikaan kuin Kulijärvellä (alla).
Niiniojan valuma-alueella (7 km, 26 km²) on pieni kuivatettu "Vähäjärvi"  Korvenjärven pohjoispuolella. Se on nykyään metsäistä suota. Vastarannalle yhtyy omaa laskuojaa myöten Kulijärvi (4 km), jonka vedenpintaa laskettiin vuonna 1911. Hieman ylemmäksi laskee Rohijärven ja Koljolanjärven yhteinen laskuoja ja nämä järvet ovat molemmat laskettuja.
Vesistön järvenlaskut > Sirppujoen keskiosan alue

Sirppujoen alaosan yläpää ja keskiosan alaosa säilytti leveytensä melko pitkään. Leveää uoman osaa on kirjallisuudessa kutsuttu Hallun altaaksi. Se alkoi Laitilan puolelta Härinänjoen yhtymäkohdassa ja loppui Hallun kylän vaiheilla. Joen perkaukset ja ruoppaukset ovat hävittäneet sen. Joen uomassa oli Hallun altaan yläpuolella Ruotjärvi, joka on hävitetty vaiheittain samalla tavalla. Kuuluisin kuivatettu järvi lienee Valkojärvi, joka oli Sirppujoen lähdejärvi. Valkojärveen laski koillisesta Malvonjoki.
Lukkionjoella (16 km) on laskettu tai kuivatettu useita järviä. Lukkionjärvi ja Kotojärvi  eli Mudaistenjärvi ovat kumpikin sijainneet Lukkionjoella ja ne laskettiin yhtä aikaa vuosina 1910 ja 1949. Lukkionjärvion vielä kosteikkona, kun Kotojärvi kuivatettiin kokonaan. Lähellä sijainnut Munnanjärvi  on kuivatettu suoksi. Ahnusjärven itäpuolella on neljän lammen ketju, joka on melko uusi.
Umpurinjärvi, joka laskee Umpurinojaa (17 km) myöten Sirppujokeen, on laskettu ainakin kerran vuonna 1837.
Härinänojan (22 km, 55 km²) uoma virtasi aikoinaan pienen Kairitunjärven  läpi. Härinänjoen perkauksissa järven vedenpinta laski ja se on nykyään kuivatettu puoliksi pelloksi ja puoliksi ojitetuksi suoksi. Ylempänä sijainnut Koukkelanjärvi on kuivatettu pelloksi 1900-luvulla. Sen viereinen Vähäjärvi  laskettiin samoihin aikoihin. Lampeenjärvien kolmesta järvestä on kaksi pioenintä laskettu ja kuivatettu suoksi. Läheinen Lapejärvi on myös laskettu ja sekin kuivuu pian suoksi. Hangasjärven ojan päässä on pelto- ja metsäalue, jonka nimi on Hangasjärvi . Se on kuivatettu 1850-luvun jälkeen. Lopuksi Puntarinojan ja Mäyräojan päässä oleva Mäyräjärvi  kuivatettu suoksi.
Hankeronojan valuma-alueen suurin järvi Hankeranjärvi on kuivatettu 1800-luvulla. Järven kautta laski 1800-luvun alussa myös oja Särkijärveltä, jossa vedenpinta oli nostettu 1,5 metriä ylemmäksi. Toinen valuma-alueen jäljellä olevista järvistä eli Kytämänjärvi on laskettu 1900-luvun loppupuolella.
Ponttoonoja on 1800- ja 1900-luvuilla osittain Valkojärven pohjaan kaivettu kuivatusoja, joka johtaa valuma-alueen vedet Sirppujokeen. Siihen on johdettu myös kuivatettujen Peräjärven ja Velhojärven kuivatusojat.
Vesistön järvenlaskut > Sirppujoen yläosan valuma-alue

Aiemmin Malvonjoki, joka laski Valkojärveen, oli itsenäinen joki. Kun Valkojärvi kuivatettiin, yhdistettiin Malvonjoen uoma Sirppujoen keskiosan uomaan, jolloin Sirppujoen yhtenäinen osa piteni. Malvonjokea pidetään tässä esityksessä Sirppujoen yläosana.
Myös Malvonjoen uomassa on sijainnut järviä tai joen leveämpiä osia. Lähellä Kivijärven kylää sijaitsi noin 2,2 kilometriä pitkä ja hyvin kapea Pitkäjärvi. Sen läpivirtasi Malvonjoen latva, jota kutsutaan nykyään Pitkäojaksi.
Pihajoki valuma-alueella sijaitsee Porrastenpäällä peltoaukean keskellä Väiskänsuo, jossa vuoden 1984 peruskartassa lukee nykyisen pellon paikalla Heräjärvi . Järven kuivattamisen ajankohya on tuntematon. Läheisellä Hinnasjoen valuma-alueella on sijainnut Padon kylässä Kauljärvi , joka kuivatettu suureksi avosuoksi, jota ympäröivät nykyään joka puolelta peltomaat.
Malvonjoen eteläpuolelta siihen yhtyy Houkonjärvenoja, jonka lähdejärvi Houkonjärvi on laskettu joskus. Viereisen Pahkajärvenojan valuma-alueella sijaitsi Vähäjärvi , joka on kuivatettu kokonaan. Pearemmin dokumentoituja ovat Malvonjoen latvoilla sijaitsevien Malijärven, Kivijärven ja Pitkäjärven laskuhankkeet. Sen sijaan Kivijärveen laskenneen Saanjärven  kuivattamisajankohta on auki.