Ferdynand Ossendowski
Pietarista Kiinaan

Ossendowski pääsi vankeudesta 1907 mutta koska hän ei saanut työpaikkaa Venäjältä eikä voinut lähteä sieltä hän joutui omistautumaan kirjoittamiselle. Ossendowskin vankilakokemuksistaan kirjoittama romaani V ludskoi pyli sai hyvän vastaanoton Venäjällä ja kirjan saamaan maineen ansiosta Ossendowski saattoi palata vuonna 1908 Pietariin. Täällä hän jatkoi kirjojen kirjoittamista, johti Kulta- ja Platinateollisuuden yhdistystä ja kirjoitti myös venäjän- ja puolankielisiin sanoma- ja aikakauslehtiin. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Ossendowski julkaisi muun muassa yhden tieteisromaanin, propagandakirjan saksalaisten vakoojien toiminnasta Venäjällä ja lentolehtisen jossa kuvattiin Saksan ja Itävalta-Unkarin joukkojen tekemiä sotarikoksia.
Maaliskuun vallankumouksen puhjettua Venäjällä 1917 Ossendowski muutti Omskiin Siperiaan jossa hän alkoi luennoida paikallisessa yliopistossa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen ja Venäjän sisällissodan alettua Ossendowski liittyi amiraali Aleksandr Koltšakin valkoisten joukkoihin. Hän toimi muun muassa tiedustelu-upseerina, oli Siperiaan saapuneiden amerikkalaisten joukkojen yhteysupseerina ja avusti majuri Walerian Czuman 5. puolalaista kivääridivisioonaa. Vuonna 1918 Ossendowski vastasi lukuisien tsaarinaikaisten ja valkoisten venäläisten dokumenttien toimittamisesta ympärysvalloille, dokumenttien joukossa oli myös myöhemmin väärennöksiksi todettuja asiakirjoja Leninin ja bolševikkien Saksasta saamasta tuesta (niin sanotut Sisson-dokumentit).
Koltšakin kärsittyä tappion 1920 Ossendowski liittyi ryhmään puolalaisia ja valkoisia venäläisiä jotka pyrkivät pakoon bolševikkien hallitsemasta Siperiasta Mongolian, Kiinan ja Tiibetin kautta Intiaan. Ryhmä pääsi Kiinan valvomalle Mongolian alueelle mutta heidän matkansa keskeytyi siellä, koska alueen oli ottanut haltuunsa paroni Roman von Ungern-Sternberg joukkoineen. Ungern von Sternberg oli kiinnostunut buddhalaisuudesta ja lamalaisuudesta ja uskoi olevansa mongolien sodanjumalan Kangchenjungan reinkarnaatio. Ossendowski liittyi Ungern von Sternbergin joukkoihin ja komensi yhtä itsepuolustusosastoa. Hän toimi lyhyen aikaa myös Ungern von Sternbergin poliittisena neuvonantajana ja tiedustelupäällikkönä. Hänen toimistaan tänä aikana ei tiedetä paljoa ja jotkut kirjoittajat ovat väittäneet hänen osallistuneen tällöin myös Ungern von Sternbergin kokoamien aarteiden kätkemiseen.
Keväällä 1921 Ossendowski tapasi Urgassa myös mongolien johtohenkilöihin kuuluneen Bogd Khanin ja jo aiemmin hän oli tavannut länsimongolien kapinallisjohtajan Dža Laman. Ossendowski oleskeli Urgassa kaikkiaan yhdeksän päivän ajan 20. toukokuuta 1921 saakka kunnes hän sai paroni Ungern von Sternbergin avulla järjestettyä paluumatkansa. Ossendowski matkasi 12 päivän ajan Itä-Mongolian halki kamelikaravaanin mukana kunnes hän pääsi Mantsurian puolelle Kiinan itäisen rautatien varrelle. Ossendowski matkusti sitten junalla Pekingiin ja sieltä edelleen Japaniin ja Yhdysvaltoihin eikä hän enää palannut Mongoliaan.
New Yorkiin saavuttuaan Ossendowski liittyi vastaitsenäistyneen Puolan diplomaattikuntaan ja hän toimi mahdollisesti myös vakoojana. Vuonna 1921 hän julkaisi ensimmäisen englanninkielisen kirjansa Beasts, Men and Gods jossa hän kuvasi retkiään Venäjän sisällissodan aikana ja osallistumistaan Roman von Ungern-Sternbergin sotaretkiin. Kirjasta tuli myyntimenestys ja vuonna 1923 se käännettiin puolan kielelle ja useille muille kielille.
Ossendowskin menestyskirja herätti myös arvostelua. Monet Keski-Aasian tuntijat, etunenässä ruotsalainen tutkimusmatkailija Sven Hedin pitivät Ossendowskin kirjan tarinoita mahdottomina ja katsoivat että kirja oli täynnä virheitä kuvatessaan aluetta ja sen kansoja. Hedin julkaisi myös kirjan Ossendowski und die Wahrheit (Ossendowski ja totuus), jossa hän asetti kyseenalaisiksi useita Ossendowskin kirjassaan kuvaamia seikkoja. Sven Hedin haastoi Ossendowskin jopa julkiseen väittelyyn Berliinissä. Myös kirjan viimeistä osaa Mysteerioitten mysteerio pidettiin plagiaattina edesmenneen ranskalaisen mystikon Alexandre Saint-Yves d'Alveydren (1842–1909) teoksista. Ossendowskin puolustajat puolestaan pitivät kirjan arvostelua Moskovasta johdettuna parjauskampanjana, koska Ossendowski oli kirjassaan kuvannut myös bolševikkien harjoittamia julmuuksia.
Kirjansa viimeisessä osassa Ossendowski kertoi Agarthaksi kutsutusta maanalaisissa luolastoissa sijaitsevasta valtakunnasta jota hallitsi Maailman kuninkaaksi kutsuttu valtias. Maailman kuningas ja hänen alamaisensa pyrkivät vaikuttamaan telepatian ja muiden yliluonnollisten keinojen avulla maanpäällisen maailman kehitykseen. Jonain päivänä tulevaisuudessa Maailman kuningas tulisi maanalaisesta valtakunnastaan maanpinnalle ja perustaisi uuden valistuneen maailmanjärjestyksen myös maan päälle. Ossendowskin mukaan kaikki mongolit olivat tietoisia Agarthan ja Maailman kuninkaan olemassaolosta. Ossendowskin haastattelemien mongolien mukaan Maailman kuningas oli tehnyt jo maanpäälle tuloaan valmistellesssaan lyhyitä vierailuita maan päällä Erdene Zuun ja Narobanchin luostareihin Mongoliassa.