stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo XML-kielistä
F

Facelets VDL
Fiction Markup Language (FicML)
FictionBook
FIXatdl
FIXML: Financial Information eXchange (FIX) -protokolla XML-muodossa
FleXML
Financial products Markup Language (FpML)
FXT
G

Geography Markup Language
GeoSciML
GJXDM
GPS eXchange Format (GPX)
GraphML
Green Building XML
GuideML
GXA
GXL
H

HumanML
I

Industry Foundation Classes (ifcXML)
Information and Content Exchange
IO-Link Device Description (IODD)
J

JATS
Java Speech Markup Language
Job Definition Format
Job Submission Description Language
K

Keyhole Markup Language
L

Link contract
Log Markup Language (LOGML)
M

MARCXML
MathML
Medical Reality Markup Language (MRML)
Metadata Object Description Schema
Microformats
MOWL
Music Encoding Initiative (MEI)
Music Markup Language
MusicXML
MXML
N

Namespace-based Validation Dispatching Language
National Information Exchange Model
Nested Context Language
NewsML
NewsML-G2
NeXML
NeuroML
O

ODD (Text Encoding Initiative)
ODRL
Office Open XML (OOXML)
Open Financial Exchange (OFX)
OIOXML
Open Mathematical Documents (OMDoc)
OML
Open eBook
Open Scripture Information Standard (OSIS)
OpenDocument (ODF)
OpenMath
OPML
P

phyloXML
PMML
Petri Net Markup Language (PNML)
Protein Data Bank (PDBML)
R

RailML
RDFa
RecipeML
Regular Language description for XML
RELAX NG
Remote Telescope Markup Language
Resource Description Framework
RoadXML
RSS
RSS enclosure
RuleML
S

S5 file format
Security Assertion Markup Language (SAML)
SBML
SBGN
Schematron
SCORM
SCXML
Simple Sharing Extensions
Synchronized Multimedia Integration Language (SMIL)
SOAP
SOAP with Attachments
Speech Application Language Tags
Speech Synthesis Markup Language
SPML
Strategy Markup Language (StratML)
Streaming Transformations for XML
SVG
SXBL
T

Text Encoding Initiative
Theological Markup Language (ThML)
Topicmaps
TransducerML
Translation Memory eXchange (TMX)
TREX
U

Unified XUL Platform
Universal Description Discovery and Integration
V

Vector Markup Language (VML), ei liity VRML:ään
Vexi
VoiceXML
W

W3C MMI
WDDX
WaterML
Web feed
Web Ontology Language
Web Services Description Language
Web Services Dynamic Discovery
Wellsite information transfer standard markup language
Wireless Markup Language (WML)
WiX
WordprocessingML
WS-Policy
X

X3D
Extensible Application Markup Language (XAML)
XACML
XBEL
XBL
XBRL
xCBL
xCal
XCES
XDI
XDuce
XDXF
XFA
XForms
XHTML
XHTML Basic
XHTML Friends Network
XHTML Modularization
XidML
XInclude
XLIFF
XLink
XML Metadata Interchange (XMI)
XML Encryption
XML Information Set
XML Interface for Network Services
XML Resource
XML Schema
XML Script
XML Signature
XML for Analysis
XML pipeline
XML-RPC
XMLTerm
XMLTV
XOMGL
XOXO
XPDL
XPath
XPath 2.0
XPointer
XProc
XQuery
XrML
XSIL
LXSL Formatting Objects (XSL-FO)
XSL Transformations (XSLT)
XSPF
XTCE
XUL
XUpdate
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:List of XML markup languages
Käännös suomeksi
Luettelo tärkeimmistä viljelykasveista

Tämä on luettelo maailman viidestätoista eniten viljelykasveista mitattuna syötävän kuiva-aineen määrällä. Luvut ovat miljoonia tonneja ja tarkoittavat vuosien 1993-1995 keskiarvoja FAO:n tilastojen mukaan. Koska monia näistä kasveista käytetään myös kotieläinten rehuksi, on tällaisten kasvien suluissa merkitty erikseen myös suoraan ihmisravinnoksi käytetty määrä.
| Sija | Kasvi | Tieteellinen nimi | Syötävä kuiva-aine | Kokonaissato | Ravinnoksi käytetty kasvinosa | Käyttötavat ja tuotteet | Alkuperäalue | Tärkeimmät viljelyalueet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Vehnä | Triticum aestivum | 479 (343) | 544 (424) | Jyvät | Leipä, makaroni, pasta, leivonnaiset | Lähi-itä | Lauhkeat ja subtrooppiset vyöhykkeet |
| 2 | Riisi | Oryza sativa | 467 (430) | 537 (494) | Jyvät | Keitetyt jyvät, erilaiset risotot ja muut ruokalajit | Kaakkois-Aasia | Kaakkois-Aasia |
| 3 | Maissi | Zea mays | 456 (147) | 537 (494) | Jyvät | Keitetyt jyvät, leipä, puurot, maissiöljy, maissihiutaleet, popcorn, sikojen rehu | Meksiko | Yhdysvallat, Meksiko, Etelä-Eurooppa, Afrikka |
| 4 | Ohra | Hordeum vulgare | 139 (18) | 157 (20) | Jyvät | Leipä, olut, rehu | Lähi-itä | Venäjä, Pohjois-Eurooppa, Kanada, Yhdysvallat, Saksa |
| 5 | Soijapapu | Glycine max | 112 (20) | 126 (23) | Siemenet | Soijaöljy, soijakastike, tofu | Kiina | Kiina, Yhdysvallat |
| 6 | Sokeriruoko | Saccharum officinarum | 101 | 1090 | Varsi | Sokeri | Uusi-Guinea | Brasilia, Kuuba, Meksiko, Intia, Pakistan, Kiina |
| 7 | Peruna | Solanum tuberosum | 63 | 286 | Mukulat | Keitetyt ja paistetut perunat, perunasose, ranskalaiset perunat | Andit | Eurooppa, Yhdysvallat |
| 8 | Maniokki | Manihot esculenta | 61 (53) | 163 (142) | Juurimukulat | Raaste, tapioka | Etelä-Amerikka | Etelä-Amerikka, Afrikka, Etelä-Aasia |
| 9 | Kirjodurra | Sorghum bicolor | 52 (27) | 58 (29) | Jyvät | Jauhot, keitetyt jyvät, rehu | Afrikka | Afrikka, Yhdysvallat |
| 10 | Bataatti | Ipomoea batatas | 37 | 124 | Juurimukulat | Keitetyt mukulat | Etelä-Amerikka | Kiina, Japani, Afrikka |
| 11 | Kaura | Avena sativa | 28 (5) | 36 (6) | Jyvät | Eräät leipälaadut, kaurapuuro, keksit, rehu | Keski-Eurooppa | Venäjä, Kanada, Yhdysvallat, Pohjois-Eurooppa |
| 12 | Banaani | Musa sapientum | 28 | 83 | Hedelmät | Tuorehedelmät, jauhobanaani | Kaakkois-Aasia | Intia, Filippiinit, Afrikka, Brasilia, Keski-Amerikka |
| 13 | Sokerijuurikas | Beta vulgaris var. altissima | 27 | 268 | Juuret | Sokeri | Eurooppa | Lauhkea vyöhyke, vars. Eurooppa |
| 14 | Hirssit | Viljahirssi, Panicum miliaceum ym. kasveja | 24 | 27 | Jyvät | Puuro, jauhot | Aasia | Aasia, Afrikka |
| 15 | Ruis | Secale cereale | 21 | 24 | Jyvät | Ruisleipä | Lähi-itä | Pohjois- ja Itä-Eurooppa |
Henry Tikkanen (kokki)

Henry Tikkanen (s. 1971) on suomalainen keittiömestari ja ravintoloitsija. Hän voitti suomalaisen Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2001. Tuohon aikaan hän työskenteli helsinkiläisessä G. W. Sundmans -ravintolassa. Tikkanen edusti Suomea vuoden 2003 Bocuse d’Or -kilpailussa sijoittuen kymmeneksi. Tikkanen on työskennellyt aiemmin myös mm. ravintola Haviksessa, Hotelli Kämpissä ja Villa Störsvikissä Siuntiossa.
Tikkanen toimii ravintoloitsijana vuonna 2013 perustetussa Ravintola Göstassa Serlachius Kartanolla Mäntässä. Henry Tikkasen tavoitteena on kehittää Ravintola Göstasta Euroopan paras museoravintola. Tikkasen ruokafilosofia perustuu puhtaiden, tuoreiden ja paikallisten raaka-aineiden hyödyntämiseen, ja ravintola onkin saanut kiitosta alan asiantuntijoilta. Ravintolalle on myönnetty kansainvälisen Paistinkääntäjien  Chaîne des Rôtisseurs -kilpi tunnustuksena menestyksekäästä työstä ravintola-alalla.
Ravintolassa ja Serlachius Kartanolla järjestetään vuosittain kesän lopussa teemallinen Mänttä Food Festival (aiemmin Food Camp Finlandin järjestämä Mänttä Food & Art). Tapahtuma on noussut arvostetuksi fine dining -ruokatapahtumaksi. Vierailijoiksi kutsutaan useita kotimaisia tai ulkomaisia huippukokkeja, joista jokainen suunnittelee ja valmistaa illalliselle oman annoksensa. Vuoden 2017 tapahtumassa mukana oli muun muassa vuonna 2015 maailman parhaaksi keittiömestariksi valittu ranskalainen Michel Bras, jonka ravintola sai ensimmäiset kolme Michelin-tähteä jo 1990-luvulla. Vuonna 2023 ruokafestivaalin ulkomaisema vieraana oli Tanskan kansainvälisesti tunnetuin kokki Jens Peter Kolbeck, joka on toiminut mm. Tanskan hovin keittiömestarina.
Teoksia

Tikkanen Henry, Heinimäki Jaakko & Laakio Juha-Pekka (2005) Pieni maustekirja. Hummeri, ISBN 9529918321.
Aiheesta muualla

Teemu Leminen (26.5.2017) Näihin tapahtumiin kannattaa matkustaa ruuan perässä: Uusi olutfestivaali Lappeenrantaan, Michelin-kokkeja Mänttään ja 17 muuta kesätapahtumaa (rajoitettu lukuoikeus) (hs.fi)
Pronssisoturit

| Pronssisoturit> Gods and Warriors.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Michelle Paver
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus, historia
Julkaistu:  2013–jatkuva
Suomennos
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2013–jatkuva
Sarja: Pronssisoturit
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pronssisoturit on Michelle Paverin kirjoittama fantasiakirjasarja, joka kertoo ajasta 1500 vuotta ennen ajanlaskun alkua, välimeren pronssikaudesta. Kirja kertoo köyhän 12-vuotiaan pojan, Hylaksen seikkailusta muinaisessa Kreikassa. Sarja on viisiosainen, mutta siitä on suomennettu vain kolme.
Kirjasarjan osat

Delfiinin saari.  ((Gods and Warriors, 2012.) Suom. Marja Helanen)  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7041-7
Kirjasarja alkaa kohdasta, jossa varikset ovat tappaneet Hylaksen koiran, Nopsan ja ovat hänen kannoillaan.
Liekehtivä leijona.  ((The Burning Shadow, 2013.) Suom. Marja Helanen)  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7664-8
Haukan silmä.  ((The Eye of the Falcon, 2016) Suom. Marja Helanen)  Tammi, 2016.  ISBN 9789513186302
Kirjasarjan juoni

12-vuotiaan köyhän hyljeksityn pakkotyöläisen pojan, Hylaksen, leirille hyökkää tuntemattomasta syystä Varisten armeija. Varikset tappavat Hylaksen koiran Nopsan ja hänen pikkusiskonsa Issi katoaa salaperäisesti. Hylas kuitenkin onnistuu pakenemaan variksia. Pakoon päästyään Hylas alkaa etsimään Issiä sekä selvittämään Varisten taustoja ja sitä miksi Varikset ovat hänen perässään. Hän epäilee että Issi saattaisi olla toisella puolella saarta, mutta hän ei voi kulkea saaren lävitse jäämättä kiinni. Sen sijaan hän onnistuu ryöstämään laivan, jolla hänen on tarkoitus päästä saarensa toiselle puolelle, mutta sen sijaan hän eksyykin avomerelle ja löytää itsensä pian autiolta saarelta.
Samalla Pirra-niminen 12-vuotias kuninkaallinen tyttö pakenee omaa perhettänsä pakkoavioliiton takia. Hän ei ikinä elämänsä aikana ole saanut elää kotinsa muurien ulkopuolella, vaan häntä ollaan aina tiukasti vartioitu. Eräänä päivänä hän onnistuu livahtamaan vartijoita pakoon vapauteen. Hän löytää muuan kalastajan, joka ottaa hänet mukaansa. Kalastaja kuitenkin sanoo ettei suostu kuljettamaan tyttöä kauas ja jättää hänet lopulta autiolle saarelle jossa Hylas on.
Päähenkilöt

Hylas on kirjasarjan keskeisin henkilö. Hän on umpiköyhä 12-vuotias poika, joka joutuu tekemään kaikkensa selviytyäkseen, jopa ryöstämään. Häntä hyljeksitään koska hän on syntynyt saaren ulkopuolella, minkä takia häntä pidetään alempiarvoisena. Hänen ei anneta pitää itsellään arvokkaita esineitä, eikä häntä päästetä kylille. Hylas on tottunut köyhän elämään. Hänellä on erinomaiset selviytymistaidot ja hän osaa elää luonnon armoilla. Hän on jokseenkin rohkea ja on valmis tekemään kaikkensa selviytyäkseen, jopa juomaan omaa virtsaansa.
Pirra on papittaren tytär ja heimonsa prinsessa. Hän on elänyt koko elämänsä muurien sisällä eikä hänen ole koskaan annettu olla yksin ilman valvontaa. Kun Pirra saa kuulla pakkoavioliitosta, hän päättää paeta ja tapaa matkansa aikana Hylaksen, joka on kuin päinvastainen versio hänestä itsestään.
Tiheys

Tiheys on suure/määrä, joka ilmaisee kappaleen massan suhteessa sen tilavuuteen. Sen tunnus on ρ. Tietyn lämpötilan ja paineen vallitessa tiheys on kullekin aineelle ominainen vakio.
Yhtälöitä

Tiheys esitetään muodossa
missä  m on tarkasteltavan kappaleen massa ja  V sen tilavuus.
Yhtälöitä > Ideaalikaasun tiheys

Lämpölaajenemisen vuoksi samankin aineen tiheys riippuu lämpötilasta. Kiinteillä aineilla ja nesteillä lämpölaajeneminen on kuitenkin melko vähäistä, mutta kaasuilla paljon suurempaa, jota paitsi niiden tiheys riippuu myös paineesta. Ideaalikaasun tiheys (ρ) riippuu sen moolimassasta (M), absoluuttisesta lämpötilasta (T) ja paineesta (p) seuraavasti:
\rho ={\frac {Mp}{RT}},
missä R on yleinen kaasuvakio. Todellisten kaasujenkin tiheydet ovat yleensä tätä lähellä, elleivät ne ole lähellä nesteytymistään.
Yksiköt

SI-järjestelmässä tiheyden yksikkö on kg/m³ (kilogramma kuutiometriä kohti). Se on kuitenkin varsin pieni yksikkö, jota yleensä käytetään kaasuille. Käytännössä tavallisempia tiheyden yksikköjä ovat g/cm³ (gramma kuutiosenttimetriä kohti) ja kg/dm³ (kilogramma kuutiodesimetriä kohti eli kilogramma litraa kohti).
Tavallisesti tiheydellä tarkoitetaan keskitiheyttä, jolloin oletetaan massan olevaan kauttaaltaan homogeenista.
Tiheyden yksiköiden suhteet toisiinsa ovat: 1 000 kg/m³ = 1 kg/dm³ = 1 g/cm³
Tiheyttä kutsutaan joskus ominaispainoksi (lyhenne om.p.). Tällöin se ilmoitetaan usein ilman yksikköä, suhteena veden tiheyteen: esimerkiksi ominaispainolla 2,5 tarkoitetaan tiheyttä 2,5 kg/dm³. Ominaispaino ei ole ominaissuure sanan systeemaattisessa merkityksessä, eli se ei kuvaa jotain suuretta massayksikköä kohti. Nykystandardin mukaan termi on vanhentunut.
Esimerkkejä tiheyksistä

Veden tiheys on varsin lähellä arvoa 1 kg/dm³, koska kilogramma määriteltiin alkujaan yhden vesilitran massaksi.
Maan päällä vallitsevissa olosuhteissa suurin tiheys on osmiumilla, 22,59 kg/dm³. Kiinteistä aineista pienin tiheys on eräillä orgaanisilla materiaaleilla kuten korkilla (noin 0,2–0,5 kg/dm³) sekä erittäin huokoisilla aerogeeleillä (jopa 0,001–0,002 kg/dm³).
Kaasujen tiheys on huomattavasti pienempi kuin tyypillisten kiinteiden aineiden. Esimerkiksi ilman tiheys on NTP-tilassa (lämpötila 0 °C, paine 1 013 hPa) 1,293 kg/m³  ja 15 °C:ssa samassa paineessa 1,225 kg/m³. vedyn tiheys NTP:ssä on vain 0,0899 kg/m³.
Suuren paineen vallitessa aineiden tiheys voi olla paljon suurempikin. Esimerkiksi Auringon keskuksessa tiheys on noin 150 000 kg/m³. Vielä suurempia tiheyksiä esiintyy maailmankaikkeudessa esimerkiksi valkoisissa kääpiöissä kuten Sirius B:ssä (suuruusluokkaa 109 kg/m³) ja neutronitähdissä (jopa 1018 kg/m³).  Toisaalta tähtienvälisen aineen tiheys on erittäin pieni, eri arvioiden mukaan keskimäärin 10−25 – 10−15 kg/m³.
Esimerkkejä tiheyksistä > Alkuaineiden tiheyksiä

Tiheydet on ilmoitettu 20 °C:ssa ja 101,325 kPa:n paineessa.
| Aine | Tiheys (kg/m³) |
| --- | --- |
Osmium: 22 590
Iridium: 22 560
Platina: 21 450
Kulta: 19 300
Uraani: 18 950
 Elohopea: 13 540
Lyijy: 11 350
Kupari: 8 930
Rauta: 7 870
Tina: 7 280
Alumiini: 2 700
Magnesium: 1 740
Litium (kevyin metalli): 530
Radon (raskain kaasu): 9,73
Happi: 1,43
Typpi: 1,25
Helium: 0,18
Vety: 0,090
Esimerkkejä tiheyksistä > Muiden aineiden tiheyksiä

| Aine | Tiheys (kg/m³) |
| --- | --- |
Vesi: 1 000
Ilma: 1,293
Teräs: 7 850
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiheys Wikimedia Commonsissa
Herbert Tillander

Herbert Erik Tillander (19. maaliskuuta 1909 Pietari – 30. huhtikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen pääkonsuli, hovijalokiviseppä ja toimitusjohtaja. Hän oli A. Tillander Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1939–1974. Hän kehitti kansainvälisesti käytetyn timanttien arviointitaulukon.
Herbert Tillanderin vanhemmat olivat jalokiviseppä Alexander Theodor Tillander (1870–1943) ja Edith Hildur Gallen. Suomalaistaustainen perhe muutti vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Pietarista Helsinkiin. Tillander kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1927 ja oli vuosina 1930–1933 harjoittelijana Tukholmassa, Frankfurtissa, Pariisissa ja Lontoossa. Hän suoritti kultasepän kisällintutkinnon vuonna 1933, gemmologian eli jalokiviopin tutkinnon vuonna 1935 Ison-Britannian gemmologisessa yhdistyksessä sekä vuonna 1937 Gemological Institute of Americassa Yhdysvalloissa, ja suomalaisen kultaseppämestarin tutkinnon vuonna 1949. Tillander oli perheyrityksessä johtajana vuodesta 1928 ja hänestä tuli toimitusjohtaja vuonna 1939. Yhtiö menestyi sodanjälkeisinä vuosikymmeninä arvokkaiden jalokivikorujen ja valtion tilaamien kunniamerkkien tuotannolla. Tillander osti vuonna 1948 ruotsalaisen hovihankkijan David Andersen & Co:n osake-enemmistön ja hän sai vuonna 1952 Ruotsin kuninkaan hovijalokivisepän arvon. Hän jäi vuonna 1974 eläkkeelle A. Tillander Oy:n toimitusjohtajan paikalta, mutta jatkoi vielä yhtiön johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1993 saakka.
Tillander kehitti 1960-luvulla niin sanotun pohjoismaisen timanttinimikkeistön ja -luokituksen, koska Yhdysvalloissa kehitetyt luokitukset eivät täysin vastanneet paikallisia tarpeita. Hän tutki 1970-luvulta alkaen timantinhionnan historiaa ja julkaisi vuonna 1995 tutkimustyön tuloksena teoksen Diamond Cuts in Historic Jewellery 1381–1910. Hän julkaisi myös muita jalokiviä käsitteleviä teoksia sekä sukututkimuksen Torppa ja timantti: Tillanderin suvun kronikka (1990).
Tillander oli Suomen Kultaseppien Liiton hallituksen jäsen vuosina 1945–1959 ja varapuheenjohtaja 1957–1959, Kultaseppien lehden päätoimittaja 1950–1955 ja Helsingin Kultaseppäyhdistyksen puheenjohtaja 1942–1958. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1960 Suomen Gemmologinen Seura, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosikymmenten ajan. Tillander oli myös Suomen rotarypiirin governor vuosina 1949–1950, Helsingin rotaryklubin presidentti ja Indonesian pääkonsuli vuosina 1961–1975.
Herbert Tillanderin puoliso oli Dolly Malmström. Heidän tyttärensä on kultaseppä ja tutkija Ulla Tillander-Godenhielm.
Tiimalasidelfiini

| Tiimalasidelfiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae
Suku::  Valkokuvedelfiinit Lagenorhynchus
Laji::  cruciger
Kaksiosainen nimi
 Lagenorhynchus cruciger  (Quoy ja Gaimard, 1824) 
 Tiimalasidelfiinin levinneisyys
Katso myös
   Tiimalasidelfiini Wikispeciesissä   Tiimalasidelfiini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiimalasidelfiini (Lagenorhynchus cruciger) on pieni valkokuvedelfiineihin kuuluva delfiini, joka elää Etelämantereen vesillä ja Etelä-Amerikan rannikolla.
Laji on harvoin nähty. Eläintieteilijät Jean René Constant Quoy ja Joseph Paul Gaimard totesivat sen uudeksi lajiksi vuonna 1820, kun he näkivät siitä tehdyn piirroksen eteläisellä Tyynellämerellä. Se on maailman ainoa valaslaji, joka on hyväksytty omaksi lajikseen yksinomaan silminnäkijälausuntojen perusteella. Vuoteen 2010 mennessä vain kuusi kokonaista delfiiniä ja 14 raatoa oli saatu tutkittavaksi.
Vaikka tiimalasidelfiini kuuluukin Lagenorhynchus-sukuun, taannoiset molekyylianalyysit ovat osoittaneet, että laji on itse asiassa lähempänä Cephalorhynchus-lajeja, eli kirjodelfiinejä.
Rakenne

Tiimalasidelfiini on väriltään mustavalkoinen, ja tästä syystä se tunnetaan valaanpyytäjien keskuudessa ”meren lehmänä”. Etu- ja takareunoissa on pitkät valkoiset laikut, jotka ulottuvat aina silmien eteen ja kurkkuun sekä pyrstön yläosaan. Nämä kaksi laikkua yhdistyvät todella ohuella kaistaleella kyljissä, saaden kuvion näyttämään tiimalasilta, mistä lajin nimi tuleekin. Kuono on musta.
Elinympäristössään tiimalasidelfiini on kuitenkin helposti tunnistettavissa. Ainoastaan etelänhoikkadelfiini on vastaavankokoinen ja elää yhtä kaukana etelässä, mutta sillä ei ole selkäevää, joten nämä kaksi lajia ovat selvästi erotettavissa. Selkäevä vaihtelee eri yksilöillä. Se on yleensä korkea ja kaareva, ja voi kärjistyä varsinkin vanhemmilla delfiineillä.
Täysikasvuinen aikuinen on noin 1,8 metriä pitkä ja painaa 90–120 kiloa. Urosten uskotaan olevan hieman naaraita pienempiä ja kevyempiä, vaikka pieni määrä tutkimusnäytteitä ei salli pitäviä päätelmiä.
Levinneisyys

Tiimalasidelfiinien elinympäristö kattaa koko Etelämanteretta ympäröivän meren. Useimmat havainnot on tehty Uuden-Seelannin rannikon eteläpuolelta, Eteläisiltä Shetlandsaarilta ja Tulimaan rannikkovesiltä. Laji elelee todennäköisesti tiheimmin juuri näillä alueilla.
Eräässä tutkimuksessa arvioitu populaation koko on yli 140000 yksilöä.
Käyttäytyminen

Tiimalasidelfiinit liikkuvat 5–10 yksilön ryhmissä. Yksi kansainvälisen valaanpyyntikomission tutkimuksessa kirjattu ryhmä käsitti 60 yksilöä. Ne ovat innokkaita aaltoratsastajia.
Muutaman delfiinin mahalaukun sisältöä tutkittaessa niiden pääravinnoksi on päätelty erilaiset kalmarit ja pienet kalat.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tiimalasidelfiini (Lagenorhynchus cruciger)
ITIS: Lagenorhynchus cruciger (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Lagenorhynchus cruciger, hourglass dolphin (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Lagenorhynchus cruciger (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lagenorhynchus cruciger:  Wikidata: Q301018  Wikispecies: Lagenorhynchus cruciger  ADW: Lagenorhynchus_cruciger  AFD: Lagenorhynchus_cruciger  ARKive: lagenorhynchus-cruciger  CoL: 3RWSB  CMS: lagenorhynchus-cruciger  GBIF: 5220066  iNaturalist: 41512  IRMNG: 10913687  ITIS: 180447  IUCN: 11144  MSW: 14300063  NCBI: 103587  NZOR: 09c765ca-e940-46d3-9c99-ea34c8a6956b  Observation.org: 80594  Open Tree of Life: 763851  Paleobiology Database: 63811  SeaLifeBase: 69388  Species+: 7504  WoRMS: 383563 
Delphinus cruciger:  Wikidata: Q109647218  CoL: 34JWL  ITIS: 771054 
Tiimalasidelfiinin keskimääräinen koko ihmiseen verrattuna.
Rosebudin taistelu

Rosebudin taistelu käytiin 17. kesäkuuta 1876 Rosebud-joen ylävirralla. Taistelussa Hullun Hevosen johtamat sioux- ja cheyenne-intiaanit löivät George Crookin johtamat Yhdysvaltain armeijan joukot. Tappiot olivat molemilla puolilla kevyitä, mutta yhdysvaltalaiset menettivät lähes kaikki ammuksensa ja joutuivat perääntymään samaa reittiä kuin olivat tulleet, eikä Crook koskaan ehtinyt everstiluutnantti Custerin joukkojen avuksi.
Taustaa

Sota lakota- cheyenne- ja arapaho-intiaaneja vastaan oli käynnissä jo vuoden 1876 helmikuussa. Tuolloin prikaatinkenraali Crook johti kymmentä komppaniaa ratsuväkeä ja kaksi jälkaväkeä sotaretkelle Istuvaa Härkää ja tämän cheyenneliittolaisia, jotka kieltäytyivät lähtemästä Powder Riverin mailta, vaikka kaikki intiaanit olivat saaneet käskyn ilmoittautua intiaaniasiamiehille. Sotaretki loppui kuitenkin jo saman vuoden maaliskuussa ankaran ilmaston vuoksi. Suuremman kevätoperaation johdossa oli prikaatinkenraali Alfred H. Terry. Suunnitelmiin kuului, että Terryn joukot lähtisivät Fort Abraham Lincolnista Powder Riverin suuta kohti noin 900 miehen kanssa, ja Crook taas Fort Fettermanista yhtä suuren joukon kanssa. Crookin ja Terryn oli tarkoitus ajaa intiaanit kohti Big Hornin laaksoja, kun eversti Gibbon 400 miehen kanssa menisi Yellowstonen pohjoispuolelle. Suunnitelman tarkoituksena oli, että näiden kolmen kolonnan liikkeet saisivat suuren osan vihamielisistä intiaaneista palaamaan intiaaniasiamiesten luokse. Koska kenraali Terry oli kokematon intiaanisodissa, mukaan lähti myös everstiluutnantti George Armstrong Custer.  Yhdysvaltalaisilla oli käytössään myös suuret määrät 
crow- ja arikara-tiedustelijoita.
Taistelu

Crook, mukanaan noin tuhat sotilasta sekä kuusikymmentä intiaanitiedustelijaa, oli leiriytynyt Rosebud-joen ylävirralle. Myös Hullun Hevosen joukot olivat leiriytyneet noin seitsemäntoista mailin päähän pohjoiseen. 17. kesäkuuta 1876 Hullun Hevosen johtamat joukot hyökkäsivät varoituksetta Crookin joukkojen kimppuun. Yhdysvaltalaiset joutuivat pahasti hyökkäyksen yllättämiksi (Crook oli pelaamassa korttia ja sotilaat söivät aamiaista kun intiaanit hyökkäsivät) ja menettivät taistelussa lähes kaikki ammuksensa. Kuusi tuntia kestäneen taistelun jälkeen Crookin joukkojen oli vetäydyttävä samaa reittiä kuin olivat tulleet, ja he palasivat leiriinsä Goose Creekin, missä Crook joutui pysymään vielä seitsemän viikkoa odottaen täydennyksiä.
Osapuolten tappioissa on eroja eri lähteiden välillä, mutta ne olivat molemmin puolin kevyitä. Crook itse raportoi menettäneensä 32 miestä kuolleina ja 21 haavoittuneina, mutta joissain lähteissä on puhuttu myös 57  tai jopa sadasta  kaatuneesta. Kaatuneiden intiaanien määräksi Crook ilmoitti 13.