stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Drottningholmin linna
Historia

Ensimmäinen kuninkaallinen rakennus samalla paikalla oli 1500-luvulla Katariina Jagellonicaa varten rakennettu kuninkaallisen perheen kesäasunto. Alkuperäinen suunnittelija oli hollantilainen Willem Boy. Linna on palanut historiansa aikana kerran, 30. joulukuuta 1661. Aiemmin samana vuonna kuningatar Hedvig Eleonoora oli ostanut sen. Kuningatar aloitutti linnan uudelleenrakennustyöt vuonna 1662, palkkaamansa arkkitehti Nikodemus Tessin vanhemman toimiessa suunnittelijana. Sisustustöitä tehtiin vuosina 1665–1703 ensin barokkityyliin, sittemmin lisättiin ranskalaista tyyliä. Linnan kunnostustyöt saattoi 1680-luvulla loppuun Nicodemus Tessin nuorempi. Sivusiivet saivat nykyisen asunsa 1700-luvun puolivälissä Carl Hårlemanin suunnittelemina.
Linna siirtyi Ruotsin valtion omistukseen vuonna 1777. Nykyisin linna ja sen ympäristö, joka käsittää muun muassa teatterin sekä Kiinalaisen paviljongin, kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Kuningatar Lovisa Ulrikan määräyksestä Carl Fredrik Adelcrantz rakensi vuonna 1766 linnan alueelle teatterin, joka restauroitiin 1900-luvun alussa alkuperäiseen asuunsa. Vuonna 1769 rakennettu Kiinalainen paviljonki oli syntymäpäivälahja Kustaa III:n äidille.
Linna restauroitiin ja sisustettiin uudelleen vuosina 1907–1911 arkkitehti Agi Lindegrenin johdolla.
Ruotsin kuningasperhe on asunut linnassa vuodesta 1981 lähtien.
Puutarhat

Drottningholmin linnaa ympäröivät puutarhat ja puistot ovat itse linnan ohella erittäin suosittuja kohteita. Puutarhat ja puistot on lisätty vuosisatojen kuluessa linnaan asteittain, ja ne heijastelevat monia eri tyylisuuntia.
Puutarhat > Barokkipuutarha

Barokkipuutarha on linnan puutarhoista kaikista vanhin. Hedvig Eleonoora loi sen 1600-luvun loppupuolella aivan linnan viereen. Ranskalaisen puutarhan suunnitteli Nicodemus Tessin nuorempi vuonna 1681 Versailles’n barokkipuutarhan mallin mukaan. Puutarhaa reunustavat tiheästi puilla koristellut puistokadut, ja siellä sijaitsee lukuisia erilaisia patsaita, joista on vastannut taiteilija Adrian de Vries.
1800-luvulla puutarhan yhdessä linnan muiden alueiden kanssa annettiin ränsistyä, mutta 1950- ja 1960-luvuilla puutarha restauroitiin takaisin entiseen loistoonsa kuningas Kustaa VI Aadolfin aloitteesta.
Puutarhat > Englantilainen puutarha

Kuningas Kustaa III:n aikana vuonna 1777 linnaan perustettiin lisäksi englantilainen puutarha. Se sijaitsee barokkipuutarhan pohjoispuolella ja koostuu kahdesta lammesta kanavineen ja siltoineen sekä laajoista aukeista alueista ja puistokaduista. Puutarhassa on antiikkisia marmoripatsaita, joista suurimman osan Kustaa III hankitutti Italiasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Drottningholmin linna Ruotsin kuningasperheen virallisilla sivuilla
Ruotsin kuninkaalliset linnat
Hagan linna
Drottningholmin linna
Gripsholmin linna
Kiinalainen paviljonki
Kustaa III:n paviljonki
Rosendalin linna
Rosersbergin linna
Strömsholmin linna
Tukholman kuninkaanlinna
Tullgarnin linna
Ulriksdalin linna
Unescon maailmanperintökohteet Ruotsissa
Birka ja Hovgården
Drottningholmin linna-alue
Engelsbergin ruukki
Etelä-Öölannin viljelyseutu
Falunin ja Stora Kopparbergetin teollisuusalue
Gammelstadin kirkkokylä
Grimetonin radioasema
Hälsinglandin koristellut maatalot
Höga kusten
Karlskronan sotilaskaupunki
Laponia
Skogskyrkogården
Struven ketju
Tanumin kalliopiirrokset
Visbyn hansakaupunki
Näkymä barokkipuutarhaan linnasta.
Eddie Cahill

| Eddie Cahill |
| --- | --- |
 Eddie Cahill (edessä) ja Carmine Giovinazzo (vasemmalla)
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1978 New York City
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Donald Flack (CSI: New York) Shaun (Sinkkuelämää) Tag Jones (Frendit)
Aiheesta muualla
IMDb
Edmund P. Cahill (s. 15. tammikuuta 1978 New York City) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Cahill valmistui Byram Hillsin lukiosta vuonna 1996. Hänellä on irlantilaisia ja italialaisia sukujuuria. Hänellä on kaksi siskoa, yksi vanhempi ja yksi nuorempi.[lähde? ]
Filmografia

Frendit (2000–2001)
Sinkkuelämää (2000)
Glory Days (2002)
Miracle (2004)
C.S.I. New York (2004–2013)
Lords of Dogtown (2005)
This Is Not a Test (2007)
Under the Dome (2014–)
Aiheesta muualla

Eddie Cahill Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Costello Music

| Costello Music The Fratellis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 11. syyskuuta 2006
 Tuottaja(t): Tony Hoffer
 Tyylilaji: indie rock, garage rock
 Kesto: 44.16
 Levy-yhtiö: Island
Listasijoitukset
  2.  48.  13.
The Frarellisin muut julkaisut
| The Fratellis EP 2006 | Costello Music 2006 | Flathed EP 2007 |
Costello Music on skotlantilaisen rockyhtye The Fratellisin debyyttialbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2006. Albumi ylsi Britannian albumilistalla parhaimmillaan toiselle sijalle ja Yhdysvaltain Billboard 200-listan sijalle 48.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Henrietta | 3.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Flathead | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Cuntry Boys & City Girls | 3.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Whistle for the Choir | 3.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Chelsea Dagger | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | For the Girl | 2.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Doginabag | 3.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Creepin’ Up the Backstairs | 3.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Vince the Loveable Stoner | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Everybody Knows You Cried Last Night | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Baby Fratelli | 3.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Got Ma Nuts From a Hippie | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Ole Black ’n’ Blue Eyes | 3.16 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 44.16 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Desibeli.net:
NME: 8/10
Pitchfork: 5.5/10
Soundi:
Käännös suomeksi
Dniprodzeržynskin yhteentörmäys

Dniprodzeržynskin yhteentörmäys tapahtui 11. elokuuta 1979, kun kaksi Aeroflotin Tupolev Tu-134 -matkustajakonetta törmäsi toisiinsa lähellä Dniprodzeržynskiä Ukrainan SNT:n alueella. Kaikki 178 koneissa ollutta kuolivat onnettomuudessa. Se on toiseksi tuhoisin kahden lentokoneen yhteentörmäys ilmassa vuonna 1996 Intiassa tapahtuneen, melkein 350 kuolonuhria vaatineen onnettomuuden jälkeen.
Onnettomuustutkinnassa selvisi, että yhteentörmäyksen aiheuttivat lennonjohtajan tekemät virheet ja rikkomukset.
Lentokoneet

Onnettomuudessa oli osallisena kaksi Tupolevin valmistamaa Tu-134-konetta. Toinen niistä oli Tu-134A (rekisteritunnus СССР-65816, valmistenumero 4352210) ja toinen Tu-134AK (rekisteritunnus СССР-65735, valmistenumero 1351405).
СССР-65816 oli lentänyt ensilentonsa 24. maaliskuuta 1974, ja se oli toimitettu Aeroflotin Moldavian osastolle kaksi päivää myöhemmin. Sille oli onnettomuuteen mennessä kertynyt 12 739 lentotuntia 7 683 lennolla. СССР-65735 puolestaan oli lentänyt ensimmäisen kerran vuonna 1971. Se oli alun perin VIP-lentokone: sitä käytti aluksi 11. marraskuuta 1971 lähtien Aeroflotin alaisuudessa toiminut Erillinen lento-osasto 235. Se siirrettiin 24. lokakuuta 1973 Aeroflotin Valko-Venäjän osastolle ja muutettiin matkustajakoneeksi. Sillä oli lennetty 10 735 tuntia 7 075 lennolla.
Matkustajat ja miehistö

СССР-65816 lensi onnettomuuspäivänä Aeroflotin lentoa 7628 Tšeljabinskistä Voronežin kautta Kišinjoviin. Lennolla oli 88 matkustajaa, heidän joukossaan 16 lasta. Kuusihenkiseen miehistöön kuuluivat kapteeni A. A. Taranenko, perämies V. N. Taranenko, suunnistaja A. G. Ivaštšenko, lentoinsinööri V. V. Butyrski ja kaksi lentoemäntää.
СССР-65735 oli Aeroflotin lennolla 7880 Taškentista Gurjevin ja Donetskin kautta Minskiin. Koneen 77 matkustajasta 13 oli lapsia. Lennolla oli myös Pahtakor Taškent FK -jalkapallojoukkueen pelaajia ja valmentajia, jotka olivat matkalla Neuvostoliiton mestaruussarjan otteluun Minskiin. Miehistön jäseniä lennolla oli seitsemän: kapteeni Anatoli S. Komarov, perämies S. A. Petrosjan, suunnistaja Nikolai K. Šiper, lentoinsinööri Jegor S. Simakov, radisti Juri I. Smirnov ja kaksi lentoemäntää.
Lennonjohto

Onnettomuus tapahtui Harkovan tutkalennonjohdon alueella, jolla lentoliikenne oli jatkuvasti vilkasta. Alueella, jossa ristesi useita lentoreittejä, saattoi olla samaan aikaan jopa 50 lentokonetta. Yksi lennonjohtaja joutui olemaan vastuussa jopa 12 lennosta samaan aikaan. Jo 1970-luvun alussa oli keskusteltu tilanteen korjaamisesta, mutta vielä onnettomuuden aikaan muutoksia ei ollut tehty.
Onnettomuuspäivänä vuoro vaihtui tutkalennonjohdossa kello 7.50 Moskovan aikaa. Vuoropäällikkö Sergejev määräsi lounaiselle sektorille (suuntien 180° ja 255° välillä, 6 000 metrin yläpuolella) kokemattoman kolmannen luokan lennonjohtaja Žukovskin. Häntä valvoi kouluttaja Sumski.
Tapahtumat > Ennen törmäystä

СССР-65816 saapui Harkovan lennonjohtoalueen lounaiselle sektorille kello 13.17.15. Miehistö ilmoitti lentokorkeudekseen 8 400 metriä ja pyysi lupaa nousta 9 600 metriin, mutta Žukovski ei antanut lupaa. Miehistö toisti pyyntönsä kello 13.21.43, mutta Žukovski ei taaskaan antanut lupaa, koska koneen reitillä oli jo toinen kone 9 600 metrin korkeudessa. Miehistö pyysi 9 600 metrin korkeutta vielä kello 13.25.28, mutta ei vieläkään saanut lupaa.
СССР-65735 saapui alueelle 5 700 metrin korkeudella kello 13.25.48. Žukovski antoi sille luvan nousta 7 200 metriin, johon se pääsi kello 13.30.40. Žukovski antoi luvan jatkaa nousua 8 400 metriin. Miehistö ilmoitti 13.33.52 saavuttaneensa annetun korkeuden ja olevansa Dnipropetrovskin yllä. Todellisuudessa kone oli jo lentänyt Dnipropetrovskin ohi ja oli 13 kilometrin päässä siitä. Žukovski ei tunnistanut tutkasta, missä kone todellisuudessa oli, eikä siksi antanut lupaa jatkaa nousua, koska Dnipropetrovskin lähellä oli jo Il-62-kone 9 000 metrissä. Niinpä СССР-65816 ja СССР-65735 jäivät molemmat 8 400 metriin. Niiden reitit ristesivät, ja lennonjohtajan aiemmin tekemien aika-arvioiden mukaan törmäykseen oli alle kolme minuuttia.
Žukovskin ja miehistöjen keskustelua ja tutkanäytöllä toisiaan lähestyneitä kohteita seurannut kouluttaja Sumski päätti puuttua tilanteeseen. Todettuaan, että 9 600 metrin lentokorkeus oli vapaa, hän antoi kello 13.34.07 Il-62:lle käskyn nousta 9 600 metriin. Vastausta ei kuulunut, joten hän toisti käskynsä 13.34.21 ja ohjeisti heti perään СССР-65735:n miehistöä nousemaan 9 000 metriin. Il-62:n miehistö kuittasi ymmärtäneensä ohjeet, ja kello 13.34.33 radiosta kuului epäselvä viesti, jonka Sumski tulkitsi СССР-65735:n kuittaukseksi. Hän poistui Žukovskin työpisteeltä varmistamatta, että määräykset oli ymmärretty, eikä Žukovskikaan varmistanut tilannetta.
Tapahtumat > Törmäys

СССР-65735 ja СССР-65816 törmäsivät toisiinsa pilvessä lähellä Dniprodzeržynskiä kello 13.35.38. Ne osuivat toisiinsa 95 asteen kulmassa niin, että 65735:n oikeanpuolisen siiven kärki osui 65816:n ohjaamoon. Törmäyksessä tuhoutuivat välittömästi 65816:n ohjaamon ja matkustamon etuosan yläosa sekä 65735:n oikea siipi. Molemmat koneet alkoivat kääntyä pystyakselinsa ympäri, 65816 myötäpäivään ja 65735 vastapäivään. Ne kääntyivät ilmassa vierekkäin, jolloin törmäyksessä irronneita osia imeytyi 65735:n oikeanpuoleiseen moottoriin. Käännöksen jatkuessa koneiden pyrstöt osuivat yhteen ja 65816:n vasen moottori osui 65735:n peräsimeen.
Koneista ei enää vastattu Žukovskin kutsuihin, ja kello 13.40 Dniprodzeržynskin lähellä lentäneen koneen miehistö ilmoitti lennonjohdolle nähneensä maahan putoavia lentokoneen osia. СССР-65816 hajosi pudotessaan yhdeksään suurempaan osaan. Suurin hylynkappale putosi maahan kaksi kilometriä Kurilovkan kylästä pohjoiseen, ja muut osat levisivät sen ympärille noin 1,5 kilometrin säteelle. СССР-65735:n runko, siivet ja moottorit putosivat 3,5 kilometriä Kurilovkasta kaakkoon, ja sen pyrstö muista osista 1,5 kilometriä kaakkoon. Kaikkiaan lentokoneiden osia levisi 16×3 kilometrin alueelle. Kaikki 178 koneissa ollutta kuolivat onnettomuudessa.
Onnettomuuden syyt

Tutkintakomissio totesi yhteenvedossaan, että törmäyksen aiheuttivat Harkovan lounaisen sektorin lennonjohtaja Žukovskin ja häntä valvoneen Sumskin tekemät virheet ja rikkomukset korkeuksien määräämisessä, koneiden välisen turvaetäisyyden säilyttämisessä sekä oikean fraseologian käyttämisessä. Komissio totesi myös, että vuoropäällikkö Sergejev jakoi alaisilleen tehtävät huonosti, antoi Sumskille vääriä ohjeita Žukovskin valvomiseen liittyen ja siirtyi itse koillisen sektorin lennonjohtajaksi kello 13.15 vaikeuttaen täten tilannetta lennonjohdossa ennen onnettomuutta. Žukovskilla oli kuitenkin tilaisuus ohjata onnettomuuskoneet turvaan, mutta hänen ja Sumskin tekemät virheet johtivat lopulta onnettomuuteen. Komissio totesi Žukovskin tehneen viisi virhettä:
Hän antoi СССР-65735:lle käskyn nousta 8 400 metriin, vaikkei miehistö ollut sitä pyytänyt. Tämä asetti koneen törmäyskurssille СССР-65816:n kanssa, joka lensi jo samalla korkeudella.
Hän ei antanut alueella lentäneelle Il-62:lle lupaa nousta 10 200 metriin, vaikka sen etäisyys muihin alueella liikkuneisiin koneisiin oli turvallinen.
Hän kieltäytyi kolmesti antamasta СССР-65816:lle lupaa nousta 9 600 metriin vedoten sen edellä lentäneeseen toiseen koneeseen, vaikka turvaetäisyys olisi voitu säilyttää rajoittamalla СССР-65816:n nopeutta.
Hän antoi kolmannen alueella lentäneen Tu-134:n olla samalla korkeudella СССР-65618:n kanssa, vaikka niillä oli väliä vain noin 40 sekuntia. Ainoastaan Tu-134:n reittimuutos ukkospilven kiertämiseksi esti vaaratilanteen synnyn jo tässä vaiheessa.
Hän salli miehistöjen rikkoa toistuvasti radioliikenteen sääntöjä ja kyseenalaistaa hänen antamiaan ohjeita. Niinpä esimerkiksi uuden lentokorkeuden määrääminen yhdelle koneelle juuri ennen törmäystä kesti lähes minuutin (13.32.47 – 13.33.34).
Radioliikenteen sääntöjen rikkominen ja radioviestien suuri määrä johtivat tilanteeseen, jossa lentoliikenteen tarkkailuun ja tilanteiden ennakoimiseen ei jäänyt tarpeeksi aikaa. Juuri onnettomuuden aikaan radioliikenne alueella oli vilkkaimmillaan, ja СССР-65735:lle annettu käsky nousta 9 000 metriin ei jostain syystä tavoittanut koneen miehistöä.
СССР-65735:n miehistön hauta.
Muistolaatta СССР-65735:n miehistön haudalla.
Onnettomuudessa kuolleiden Pahtakor Taškentin pelaajien muistomerkki Kurilovkassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dniprodzeržynskin yhteentörmäys Wikimedia Commonsissa
Koneiden asema toistensa suhteen törmäyshetkellä.
Mansoa

| Mansoa |
| --- | --- |
 Mansoan keskustori.
 Oion osa-alueet.
 Mansoa
 Koordinaatit: 12°4′15″N, 15°19′2″W 
Valtio:  Guinea-Bissau
Alue:  Oion alue
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  osa-alue
Väkiluku (2009):  7 996 (kaupunki) 46 046 (osa-alue)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mansoa on kaupunki sekä osa-alue eli sektori Oion alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Mansoajoen varrella 52 kilometriä Farimista etelään. Kaupungissa on 7 996 ja osa-alueella 46 046 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Mansoan osa-alueen pinta-ala on 1 096,7 neliökilometriä. Kaupunkiväestön osuus on 17,4 %.
Edvin Stenström

| Edvin Stenström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. elokuuta 1879 Tenhola
Kuollut: 15. kesäkuuta 1926 (46 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1898–1926
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Edvin Stenström (7. elokuuta 1879 Tenhola – 15. kesäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Pääosan urastaan hän teki ruotsinkielisen teatteritaiteen parissa, lisäksi hänellä oli roolitehtäviä muutamissa 1920-luvun mykkäelokuvissa. Stenström työskenteli myös viihteellisen säveltaiteen alalla.
Elämä ja ura

Stenströmin vanhemmat olivat tehtaantyömies Gustaf Wilhelm Stenström ja Mathilda Sveholm. Ennen näyttämötaiteilijan uraansa hän työskenteli kultaseppänä.
Stenström näytteli Helsingin ruotsinkielisissä teattereissa vuodesta 1898 vuoteen 1926, viimeisimpänä hänellä oli pesti Helsingin Ruotsalaisessa Teatterissa 1919–1926. Stenströmin näyttämötehtäviä olivat muuan muassa Pohjalaisten Salttu ja Värmlantilaisten Sven. Muista rooleista mainittakoon vanginvartija näytelmässä Daniel Hjort ja ajomies näytelmässä Pygmalion.
Näyttelijän uransa ohella Stenström esiintyi kuplettilaulajana ja ohjasi lukuisia nuorisoseurojen näytelmiä.
Stenströmillä oli neljä elokuvatehtävää. Polyteekkarifilmissä hän näytteli Poseidonia ja Suursalon häissä hänellä oli Tuomaan rooli. Molemmat elokuvat saivat ensi-iltansa 1924 ja ovat ainakin osittain säilyneet jälkipolville. Vuonna 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa on mainittu myös roolit elokuvissa Rakkauden kaikkivalta (1922) ja Viisikymmentävuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Mykkäelokuvat.com
Mansour Hobeika

Mansour Hobeika (20. joulukuuta 1941 Hadeth-Baalbek – 28. lokakuuta 2014) oli libanonilainen maroniitteihin kuulunut  katolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Zahlehin piispaksi 12. syyskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nasrallah Pierre Sfeir, jota avustivat Roland Aboujaoudé ja Chucrallah Harb.
Malån piiri

| Malån piiri |
| --- | --- |
 Malån kirkko
 fiMalån piiri 
 65°11′02″N, 18°44′28″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Lappi
Lääni:  Västerbottenin lääni
Kunta:  Malån kunta
Piirikoodi:  324011
Väestö
Väkiluku (2022):  3 033 
Malån piiri (ruots. Malå distrikt) sijaitsee Malån kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on 3 033  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Margaret Chase Smith

| Margaret Chase Smith |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Mainesta
 3. tammikuuta 1949 – 3. tammikuuta 1973  
Edeltäjä:  Wallace H. White Jr.
Seuraaja:  William Hathaway
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Mainen 2. vaalipiiristä
 3. kesäkuuta 1940 – 3. tammikuuta 1949  
Edeltäjä:  Clyde H. Smith
Seuraaja:  Charles P. Nelson
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1897 Skowhegan, Maine, Yhdysvallat
Kuollut: 29. toukokuuta 1995 (97 vuotta) Skowhegan, Maine, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Clyde H. Smith
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Margaret Madeline Chase Smith (14. joulukuuta 1897 Skowhegan, Maine – 29. toukokuuta 1995 Skowhegan, Maine) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä 1940-1949 ja Yhdysvaltain senaattorina Mainesta vuosina 1949-1973. Smith oli ensimmäinen nainen, joka toimi sekä edustajainhuoneessa ja senaatissa. Maltillisena republikaanina hän kritisoi McCarthyismin taktiikkaa Declaration of Conscience -puheessaan 1950.
Smith haki republikaanien presidenttiehdokkuutta vuoden 1964 presidentinvaaleissa. Hän oli ensimmäinen nainen, joka haki pääpuolueen presidenttiehdokkuutta. Lopettaessaan työt senaatissa Smith oli pisimmin siellä toiminut nainen. Tämä ennätys rikottiin vasta 5. tammikuuta 2011, jolloin senaattori Barbara Mikulski aloitti viidennen toimikautensa. Tähän päivään asti Smith on pisimmin vallassa ollut republikaaninen naissenaattori.
Maléa

| Maléa> Μαλέα |
| --- | --- |

  Maléa 
Sijainti:  36°29′00″N, 23°6′17″E
Merialue:  Joonianmeri, Egeanmeri
Vesialue:  Lakonianlahti, Myrtóonmeri
Valtio
Valtio:   Kreikka
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Kunta:  Monemvasiá
Maléa (kreik. Μαλέα eli Ακρωτήριο Μαλέας, Akrotírio Maléas) on niemimaa Peloponnesoksen kaakkoisrannikolla Kreikassa. Se on Peloponnesoksen etelärannikon kolmesta niemimaasta itäisin.
Maléan niemeä.
Maléan niemimaan länsipuolella sijaitsee Lakonianlahti ja sen takana Mánin niemimaa. Maléan itäpuolella sijaitsee puolestaan Egeanmereen kuuluva Myrtóonmeri. Niemimaan itärannikolla on Epídavros Limirán lahti ja pieni Monemvasián niemi. Niemimaan kärjen länsipuolella sijaitsee Elafónisoksen saari ja kauempana eteläpuolella Kytheran saari. Hallinnollisesti niemimaan alue kuuluu Monemvasián kuntaan Lakonian alueyksikössä.
Joskus Maléan niemellä viitataan vain koko niemimaan eteläisimpään kärkeen. Tällöin itse niemimaasta voidaan käyttää myös nimitystä Epídavros Limirán niemimaa. Maléan niemi on Manner-Kreikan toiseksi eteläisin piste Mánin niemimaan eteläisimmän kärjen Taínaron eli Matapáksen (Matapanin) niemen jälkeen.
Maléan niemen kiertävä merialue on aina ollut merkittävä laivareitti. Niemi ja sen vaikeat purjehdusolosuhteet olivat antiikin aikana kuuluisia, ja ongelma mainitaan jo Homeroksen Odysseiassa. Niemen merkitys väheni, kun Korintin kanava valmistui vuonna 1893, jolloin kaikkien laivojen ei enää tarvinnut kiertää koko Peloponnesoksen ympäri. Niemen kärjessä on majakka, joka on rakennettu vuonna 1883.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maléa Wikimedia Commonsissa
Mankalan koulu

Mankalan koulu.
Mankalan koulu on Järvenpään Isokydön kaupunginosassa toimiva alakoulu, jossa opiskelee noin 400 oppilasta. Mankalan koulussa on luokka-asteet 1–6. Koulun rehtorina on toimii Sari Juuti.
Koulurakennus on vuodelta 1986.
Aiheesta muualla

Mankalan koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Mansueto Velasco

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mansueto Velasco |  Mansueto Velasco |  Mansueto Velasco |  |
Maa:   Filippiinit
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 48 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Hiroshima 1994 | 48 kg |  |
Mansueto "Onyok" Velasco (s. 10. tammikuuta 1974 Bago City) on filippiiniläinen nyrkkeilijä. Hän saavutti olympiahopeaa nyrkkeilyn alle 48 kilogramman sarjassa vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa. Hänen veljensä Roel Velasco saavutti olympiapronssia niin ikään nyrkkeilyssä vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Käännös suomeksi
Mansueto Bianchi

Mansueto Bianchi (4. marraskuuta 1949 – 3. elokuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Luccan arkkihiippakuntaan 29. heinäkuuta 1974 ja nimitettiin Volterran hiippakunnan piispaksi 18. maaliskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Tommasi, jota avustivat Alessandro Plotti ja Vasco Giuseppe Bertelli.
4. marraskuuta 2006 Bianchi sai nimityksen Pistoian hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. joulukuuta.
Emanuel Törmälä

Emanuel Törmälä (sukunimi aik. Törmänen, sitä ennen Törmelin; 15. syyskuuta 1849 Haapajärvi – 25. toukokuuta 1900 Kullaa) oli suomalainen pappi, kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti myös nimimerkkiä E. T.
Törmälän vanhemmat olivat itsellinen Lauri Juho Törmelin ja Kristina Elisabet Pennala. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta 1872. Törmälä opiskeli sitten Helsingin yliopistossa suorittaen teologian erotutkinnon 1875 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna.
Törmälä toimi Perhon vt. kappalaisena 1875–1878 sekä Kullaalla vt. kappalaisena 1881–1883 ja kappalaisena 1883–1900.
Törmälä julkaisi vuosina 1879–1883 Lohduttaja-nimistä hengellistä viikkolehteä Tampereella. Hän käänsi nimimerkillä E. T. suomeksi muun muassa J. H. Ingrahamin teoksen Taavetin huoneen herra eli kolme vuotta Jerusalemin pyhässä kaupungissa (4 painosta 1884–1902), Nepomukin kirjan Väkevä Pekka : kansan kertomus Uppland'ista sekä John Bunyanin hartauskirjan Ilmestykset : kuvaus tulevaisesta elämästä, taivaan autuudesta ja helvetin kauhistuksista.
Emanuel Törmälä oli naimisissa vuodesta 1875 ruotsalaisen 1875 Ebba Edla Ulrika Charlotta Granbergin kanssa.
Teoksia

Kristuksen jäljissä, kirjoittanut E. T. Hagelberg, Tampere 1880
Uusia suomalaisia katkismus-virsiä, kokeeksi kirjoittanut E.T. Hagelberg, Tampere 1882
Ei Herra hyljää : kertomus v. 1808, kirjoittanut E. T. Wesander, Tampere 1883, 2. painos Otto Andersinin kirjakauppa, Pori 1904
Muutamia evankeliumin suloisia kukkasia. 1 kiehkura, kiehkuroiksi kokoeli E. T. Wesander, Tampere 1885
Olli Oivallinen, eli hyvä kaikkiin kelpaa, novelli, kertonut E. T. Wesander, Tampere 1886
Puujalka : kertomus 1808 vuoden sodan ajoilta, kertonut E. T. Wesander, Tampere 1886
Pilkka P. Henkeä vastaan. Andersin, Pori 1898