stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saksan Grand Prix 1959
Kilpailu

Osakilpailun erikoisuus oli kisapituuden jakaminen kahteen 30 kierrosta kestävään osioon, koska rata muodostui kahdesta pitkästä Saksan moottoritieosuudesta, joita yhdisti kaksi silmukkaa. Pitkien ja nopeiden suorien ansiosta rata soveltui parhaiten Ferrarille, joka otti kilpailusta kolmoisvoiton (voitto oli tallille mieleinen, koska Italian metallityöläisten lakon vuoksi talli ei voinut osallistua Britannian GP:hen).
Ferrarin ainoan haastajan Cooperin autot yrittivät taistella voitosta, mutta kärsivät vakavista teknisistä ongelmista moottorin ja vaihteiston osalta. Toisen osion lopussa Ferrarin kuljettajat vaihtoivat sijoituksia keskenään ylivoimaisessa johdossa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Tony Brooks | Ferrari | 60 | 2:09.32,4 | 1 | 8 + 1 |
| 2 | 6 |  Dan Gurney | Ferrari | 60 | 1,9 s | 3 | 6 |
| 3 | 5 |  Phil Hill | Ferrari | 60 | + 64,8 s | 6 | 4 |
| 4 | 8 |  Maurice Trintignant | Cooper-Climax | 59 | + 1 kierros | 12 | 3 |
| 5 | 9 |  Jo Bonnier | BRM | 58 | + 2 kierrosta | 7 | 2 |
| 6 | 18 |  Ian Burgess | Cooper-Maserati | 56 | + 4 kierrosta | 15 |  |
| 7 | 10 |  Harry Schell | BRM | 49 | + 11 kierrosta | 8 |  |
| Kesk. | 2 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 36 | Voimansiirto | 9 |  |
| Kesk. | 11 |  Hans Herrmann | BRM | 36 | Onnettomuus | 11 |  |
| Kesk. | 3 |  Masten Gregory | Cooper-Climax | 23 | Moottori | 5 |  |
| Kesk. | 1 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 15 | Voimansiirto | 4 |  |
| Kesk. | 16 |  Graham Hill | Lotus-Climax | 10 | Vaihdelaatikko | 10 |  |
| Kesk. | 15 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 7 | Tasauspyörästö | 13 |  |
| Kesk. | 17 |  Cliff Allison | Ferrari | 2 | Kytkin | 14 |  |
| Kesk. | 7 |  Stirling Moss | Cooper-Climax | 1 | Voimansiirto | 2 |  |
Muuta

Paalupaikka: Tony Brooks 2.05,900
Nopein kierros: Tony Brooks 2.04,5
Kilpailua synkensi F1-sarjassa samalla kaudella ajaneen Jean Behran kuolema 1. elokuuta samalla radalla ajetussa rinnakkaisluokkien urheiluautokilpailussa, jossa hän menetti autonsa hallinnan ja lensi ulos autosta osuen lippupylvääseen.
Samothrakeion

| Samothrakeion |
| --- | --- |
 Samothrakeionin rauniot.
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret  Kreikka
Koordinaatit:  37°23′52″N, 25°16′11″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
Valmistumisvuosi:  noin 400–300 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samothrakeion oli antiikin aikainen pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta.
Samothrakeionin rauniot.
Samothrakeion rakennettiin alun perin klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin vuonna 400–300 eaa. Pyhäkkö oli omistettu kabiireina ja Suurina jumalina tunnetuille Samothraken mysteerikultin jumalille. Rakennus sijaitsi Kýnthoksen rinteessä Deloksen teatterin koillispuolella. Sen ympärystössä olivat muun muassa niin kutsuttu Inopoksen talo sekä kolme Serapeionia.
Rakennus oli pieni doorilaista tyyliä edustanut temppeli. Siinä oli pronaos, jonka edessä oli neljä doorilaista pylvästä, ja naos eli cella, joka oli pituuttaan leveämpi.
Noin vuonna 102–101 eaa. Helianaks, Poseidon Aisioksen ja Suurten jumalten pappi, liitti pyhäkköön niin kutsutun Mithridateen muistomerkin. Se oli sijoitettu heti varsinaisen Samothrakeionin koillispuolelle niin, että se tukki osan sen pylväikkösisäänkäynnistä. Muistomerkki koostui neliönmuotoisesta kammiosta, jossa oli Mithridateen patsas. Julkisivussa oli kaksi joonialaista pylvästä. Muistomerkin friisiin oli kuvattu Mithridateen sotapäälliköitä ja liittolaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samothrakeion Wikimedia Commonsissa
Samettilehdet

| Samettilehdet |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Suku::  Samettilehdet Gynura  Cass.
Katso myös
   Samettilehdet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samettilehdet (Gynura) on asterikasvien suku, johon kuuluu 54 lajia monivuotisia ruohoja. Niitä esiintyy alkuperäisenä Afrikan, Australian ja Etelä- ja Kaakkois-Aasian trooppisella alueella.
Lajeja

pensassamettilehti (Gynura aurantiaca)
köynnössamettilehti (Gynura procumbens)
seychelliensamettilehti (Gynura sechellensis)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Samettilehdet – Gynura
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Gynura
Scott Parker (jääkiekkoilija)

| Scott Parker> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. tammikuuta 1979 (ikä 45) Hanford, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  196 cm
Paino:  109 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2008
Seurat:  Colorado Avalanche   San Jose Sharks
NHL-varaus:  63. varaus, 1996 New Jersey Devils 20. varaus, 1998 Colorado Avalanche
Scott Parker (s. 29. tammikuuta 1978 Hanford, Kalifornia) on yhdysvaltalainen, vuosina 1998–2008 NHL:ssä pelannut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti NHL:ssä Colorado Avalanchea ja San Jose Sharksia ja voitti ensin mainitussa joukkueessa Stanley Cupin vuonna 2001. Hän pelasi NHL-urallaan 308 runkosarjaottelua, joissa hän teki kuusi maalia ja sai 14 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hän pelasi viisi ilman tehopisteitä ja niistä neljä mestaruuskaudella 2000–2001.
Saint Paulin ja Minneapolisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Saint Paulin ja Minneapolisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (lat. Archidioecesis Paulopolitana et Minneapolitana) on katolisen kirkon hiippakunta Yhdysvalloissa. Arkkihiippakunnalla on kaksi katedraalia, joista toinen on Pyhän Paavalin katedraali Saint Paulissa ja toinen Basilica of Saint Mary Minneapolisissa.
Hiippakuntaan kuului 851 000 jäsentä, 394 pappia ja 188 seurakuntaa vuonna 2014.
Piispat ja arkkipiispat

Joseph Crétin (1850–1857)
Thomas Langdon Grace (1859–1884)
John Ireland (1884–1918)
Austin Dowling (1919–1930)
John Gregory Murray (1931–1956)
William Otterwell Brady (1956–1961)
Leo Binz (1961–1975)
John Robert Roach (1975–1995)
Harry Joseph Flynn (1995–2008)
John Clayton Nienstedt (2008–2015)
Bernard Anthony Hebda (2016– )
Savitaipaleen vaakuna

Savitaipaleen vaakuna
Savitaipaleen vaakuna on Savitaipaleen kunnan tunnus. Vaakunan aiheen vallikoro viittaa Savitaipaleen rajapitäjän asemaan vuonna 1743 solmitun Turun rauhan ja 1812 suoritetun rajatarkistuksen välisenä aikana. Aiheessa kuvattu sorkka-aura oli vanhaa seudulla käytettyä tyyppiä.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä sorkka-aura ja sen yläpuolella vallikoroinen lakio, kaikki kultaa.” Vaakunan ovat suunnitellut Viljo Savikurki, ja Savitaipaleen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. tammikuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. maaliskuuta samana vuonna.
Samettipunkit

| Samettipunkit |
| --- | --- |
 Trombidium holosericeum
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Punkit Acari
Ylälahko::  Acariformes
Lahko::  Actinedida
Heimo::  Samettipunkit Trombidiidae  Leach, 1815
Suvut
 Allothrombium  Angelothrombium  Dinothrombium  Eutrombidium  Microtrombidium  Monotrombium  Paratrombium  Podothromnium  Trombicula  Trombidium 
Katso myös
   Samettipunkit Wikispeciesissä   Samettipunkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samettipunkit (Trombidiidae) on erittäin yleisten punkkien heimo, jonka lajit elävät maaperässä ja ruohossa. Niitä on lukuisia eri lajeja.
Tuntomerkit

Samettipunkkien nimi tulee niiden kirkkaan punaisesta väristä ja tiheästä, lyhyestä karvoituksesta, joka antaa niille samettimaisen ulkonäön. Kooltaan ne ovat korkeintaan neljän millin pituisia ja niillä on kahdeksan jalkaa. Toukkavaiheessa jalkoja on vain kuusi.
Samettipunkkien punainen väri on varoitusväri, joka kertoo niiden pahasta mausta.
Ravinto

Samettipunkkien nymfit ovat parasiitteja, kuoriutumisen jälkeen ne kiipeävät ohikulkevaan hämähäkkiin tai hyönteiseen ja imevät tästä verta. Samettipunkit ovat hitaasti liikkuvia, mutta ne syövät kokoonsa nähden paljon. Nuoret punkit metsästävät monta kertaa itsensä kokoisia saaliita, esimerkiksi heinäsirkkoja. Samettipunkit eivät yleensä tapa hyönteistä, vaan luovat nahkansa muutamaan kertaan  ja pudottautuvat pois. Tämän jälkeen ne asettuvat maaperään ja muuntuvat aikuisiksi. Aikuisina ne syövät pieniä hyönteisiä ja hyönteisten munia. Samettipunkit eivät ole minkäänlainen uhka ihmisille.
Saint Paul Island

Saint Paul Island
St. Paul ilmakuvassa
| --- | --- |
Sijainti:  Länsi-Aleutit, Alaska Yhdysvallat
Saariryhmä:  Pribilofsaaret
Vesialue:  Beringinmeri
Merialue:  Tyynimeri
Pinta-ala:  100 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  532
Asutuskeskukset:  St. Paul
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Saint Paul Island on yksi neljästä Pribilofsaarten tuliperäisestä saaresta Beringinmerellä Alaskassa. Saarella sijaitsee St. Paulin kaupunki.
Saari tunnetaan merkittävänä turkishylkeiden ja merilintujen asuinalueena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint Paul Island Wikimedia Commonsissa
Saint Paulin saari Beringsea.com:ssa
Salokunnan kirkko

| Salokunnan kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Kärppäläntie 226, 38140 Sastamala
Koordinaatit:  61°22′31.8″N, 23°6′35.7″E
Seurakunta:  Sastamalan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1960
Suunnittelija:  Timo Penttilä
Materiaali:  punatiili, puu
Istumapaikkoja:  120
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salokunnan kirkko on arkkitehti Timo Penttilän suunnittelema Sastamalan seurakunnan kirkkorakennus Sastamalan Kärppälässä, entisen Karkun kunnan alueella.
Kirkon historia

Kirkon raketamista ryhdyttiin suunnittelemaan jo 1910-luvulla ja päätös sellaisen rakentamisesta tehtiin vuonna 1940. Kirkko valmistui kuitenkin vasta vuonna 1960. Kirkon vihki käyttöön arkkipiispa Ilmari Salomies.[lähde? ]
Rautaveden kaakkoisrannalla asuneet karkkulaiset olivat toivoneet itselleen omaa kirkkoa Karkun kirkon valmistumisesta vuonna 1913 saakka. Kaarlo Ryömä lahjoitti kirkon tontin silloiselle Tyrvään seurakunnalle ja Salokunnan kirkko valmistui 1960 tiilestä ja puusta.
Nykyisin Salokunnan kirkko ja viereinen hautausmaa kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Arkkitehtuuri

Rakennuksessa on pulpettikatto.
Kirkkosali on kiilamainen: se kapenee toispuolisesti alttaripäätyä kohti. Punatiilellä verhoillussa kirkkosalissa on puinen viistokatto, jossa kattotuolit ovat näkyvissä. Alttaritaulun sijaan alttariseinällä on pelkistetty puinen risti. Alttariseinä on seinän puolivälistä ylös asti lasiseinää, joka ulottuu myös toiselle sivuseinälle. Vastakkaisella sivuseinällä monijakoinen ikkuna ulottuu lattiasta kattoon. Kirkon 10-äänikertaiset urut on rakentanut Hämeen Urkutehdas vuonna 1984.
Kirkon runkohuoneesta erkanee matala siipirakennus, jossa sakariston lisäksi on seurakunnallisia työtiloja sekä asuinhuoneistoja.
Aiheesta muualla

Kirkko Salokunnan Kotijoukot ry:n www-sivuilla
Kirkko Wanha-Harsun www-sivuilla
Kirkon sisätilojen Matterport-virtuaalikierros
Savitaipaleen taistelu

Savitaipaleen taistelu voi viitata seuraaviin taisteluihin:
Partakosken-Kärnäkosken taistelut, Kustaa III:n sodan taisteluja huhtikuussa 1790
Savitaipaleen taistelu (1790), Kustaa III:n sodan taistelu kesäkuussa 1790
Savitaipaleen taistelut (1918), Suomen sisällissodan taisteluja vuonna 1918
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Savitaipaleen taistelu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sammallampi (Leppäkoski, pohjoinen)

| Sammallampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola, Sysmä
Koordinaatit:  61°37′19″N, 25°52′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Nuoramoisen alue (14.81)
Laskuoja:  oja Sammallampeen 
Järvinumero:  14.813.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 100 m  
Pituus:  500 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  1,073 km  
Pinta-ala:  4,83 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSammallampi 
Sammallampi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa ja Sysmässä Leppäkosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 500 metriä pitkä, 220 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Nuoramoisen alueella (14.81), jonka Vähäjoen valuma-alueeseen (14.813) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on alle 100 metriä mpy.
Savivuoren näkötorni

| Savivuoren näkötorni |
| --- | --- |
 Savivuoren näkötorni vuonna 2013
Sijainti:  Savivuori, Viitasaari
Koordinaatit:  63.088937°N, 25.837766°E
Rakennustyyppi:  näkötorni
Valmistumisvuosi:  1958
Omistaja:  Viitasaaren kaupunki
Runkorakenne:  kivi, puu
Julkisivumateriaali:  kivi, puu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Savivuoren näkötorni on Viitasaarella, Savivuoren huipulla sijaitseva näkötorni. Vuonna 1958 rakennettu torni on alaosaltaan kiveä ja yläosaltaan puurakenteinen. Savivuoren huippu on 71 metriä läheisen Keitele-järven pintaa, ja 171 metriä merenpintaa korkeammalla. Savivuorella on sijainnut aiemmin vuonna 1902 rakennettu puinen näkötorni, jonka paikalle nykyinen näkötorni on rakennettu. Savivuori on ollut suosittu näköalapaikka jo ainakin 1800-luvun loppupuolelta alkaen. Näkötornin lähellä sijaitsee myös Savivuoren ulkoilualue, laskettelurinne, ja metsätyömuseo. Näkötorni on ollut avoinna yleisölle kesäisin. Vuonna 2022 torni oli kesäkauden kävijöiltä suljettu, koska sen ulkopinnasta oli tippunut kappaleita maahan, ja kesällä 2023 tornissa samanaikaisesti vierailevien henkilöiden määrää rajoitettiin.
Sammallampi (Hirvensalmi, Ripatti)

| Sammallampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°36′12″N, 26°35′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ylä-Suonteen valuma-alue (14.85)
Laskuoja:  Sahinoja Suonteeseen 
Järvinumero:  14.853.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,2 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,578 km  
Pinta-ala:  1,609 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSammallampi 
Sammallampi  on Etelä-Savossa Hirvensalmella  Ripatin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Ylä-Suonteen valuma-alueella (14.85), jonka Salasjoen valuma-alueeseen (14.853) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 95,2 metriä mpy.
Leevaku paisjärv

| Leevaku paisjärv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Põlvamaa
Kunnat:  Räpinan kunta
Koordinaatit:  58°04′44″N, 27°19′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Järveen tulevat joet:  Võhandu jõgi
Laskujoki:  Võhandu jõgi 
Järvinumero:  VEE2112320
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  39,8 m  mpy. 
Pituus:  3,7 km  
Leveys:  0,28 km  
Rantaviiva:  8,563 km  
Pinta-ala:  46,8 ha  
Valuma-alue:  1 024 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiLeevaku paisjärv 
Leevaku paisjärv on Põlvamaalla Virossa Räpinan kunnassa sijaitseva padottu järviallas. Vironkielinen sana pais tarkoittaa patoa. Vesivoimalaitosta varten rakennettu pato on rakennettu Võhandu jõgeen 27 kilometriä  sen joensuusta. Võhandua kutsutaan täällä yleensä Võo jõeksi.
Maantietoa

Patojärvi on 3 700 metriä pitkä, suurimmillaan 280 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 46,8 hehtaaria. Patojärven pinta-alaksi ilmoitetaan myös 26,6 hehtaaria . Se on muodostunut Võhandun kuluttamaan uomaan ilman reunapatoja ja patojärven pinta-ala riippuu voimakkaasti joen vesitilanteesta. Joki on koko matkaltaan matala ja ilmakuvissa näkyy vesikasvillisuuden välissä joen vanhaa meanderoivaa uomaa. Sen rannat ovat joenvarsimetsikköä, jota peltomaisemat ympäröivät. Sen luoteisrannalla on viimeisen kilometrin matkalla tiiviimpää asutusta. Padon jälkeen (Leevaku tamm) on joen leveys aluksi 20 metriä.
Leevakun vesivoimalaitos > Tehtaiden ja vesivoimalaitoksen historiaa

Leevakun kylästä on kirjallisuudessa ensimaininta vuodelta 1582 nimellä Liewaka. Kylään rakennettiin suurempi jauhomylly todennäköisesti noin 1835. Siinä pyöritettiin viittä kiviparia, joilla jauhettiin monia eri jauho- ja rouhelaatuja. Myllyn rinnalle rakennettiin 1880-luvulla manufaktuuri, joka valmisti Venäjän armeejalle kankaita. Vuodelta 1893 tiedetään, että paikalla toimi jauhomylly, saha ja kutomo.
Vuonna 1910 tehdas asensi vesiturbiinin ja alkoi tuottaa itselleen sähköä, mutta vuodesta 1917 alkaen myytiin sähköä myös ympäristön maatiloille ja Toolamaan kartanolle. Vanha puupato korvattiin vuonna 1921 betonipadolla. Leevakusta kasvoi hiljalleen lähiseudun suurin teollisuuskeskus ja vuonna 1933 rakennettiin tehtaasta erillinen vesivoimalaitos, joka tuotti sähköä myyntiin. Kun kesällä 1944 neuvostojoukot saapuivat Leevakuun, paloivat tehdas, myllyt ja voimalaitos. Korjaustyöt alkoivat vuonna 1947 kommunistipuolueen tukemana ja työt tehtiin osittain talkootyöllä. Koska materiaaleista ja osaamisesta oli pulaa, jäi työ kesken ja samalla tehtiin joitakin rakennusvirheitä. Korjaustyö valmistui vasta marraskuussa 1947 ja voimalaitos tuotti sen jälkeen sähköä vuoteen 1966 saakka.
Sähköä alettiin tuottamaan uudelleen vuodesta 1992 alkaen. Vuosina 2005–2010 tehtiin voimalassa peruskorjaus, jossa tilat ja tuotantolaitteet uusittiin. Paikalla toimii myös kylän museo .
Leevakun vesivoimalaitos > Vesivoimalaitos

Leevakun voimalaitoksen pato katkaisee joen kulun kokonaan. Se muodostuu maapadosta ja säännöstelypadosta. Säännöstelypato on rakennettu maapadon vasemmalle puolelle noin 30 metriä leveäksi. Voimalaitosrakennus sijaitsee heti sen alapuolella ja se ottaa vetensä säännöstelypadon vasemmalta sivulta. Vesiturbiinit sijaitsevat voimalarakennuksen alapuolella ja poistuva vesi purkautuu suoraan jokeen kahden poistoaukon kautta. Säännöstelypadossa on kaksi tulva-aukkoa. Pato toimii samalla maantiesiltana.
Laitos tuottaa vuosittain noin 1,1 gigawattituntia sähköenergiaa kahdella vesiturbiinilla, joiden kapasiteetit ovat 110 kilowattia ja 90 kilowattia. Voimalan kokonaiskapasiteetiksi ilmoitetaan myös 185 kilowattia . Voimalan omistaa AS Generaator.
Vesistösuhteita

Leevaku paisjärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, koska se on muodostettu Võhandu jõgeen patoamalla. Järven pohjoisrantaan laskee luoteesta omassa laaksossaan virtaava Leevaku oja, joka on kuusi kilometriä pitkä ja jonka valuma-alueen pinta-ala on 16,5 neliökilometriä . Järven valuma-alueen pinta-ala on 1 024 neliökilometriä, josta suurin osa sijaitsee Võhandun yläjuoksulla. Võhandu laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan ja Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

↑  Tieto on peräisin vironkielisesta artikkelista et:Leevaku paisjärv, mutta sitä ei ole voitu vahvistaa muista lähteistä.
1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
1 2  Tieto on peräisin vironkielisesta artikkelista et:Leevaku hüdroelektrijaam, mutta sitä ei ole voitu vahvistaa muista lähteistä.
Voimalarakennus maapadolta katsottuna.
Sanyo

| Sanyo Electric Co> , Ltd |
| --- | --- |

Tunnuslause:  for your No.1
Perustettu:  1. huhtikuuta 1950
Kotipaikka:  Moriguchi, Osaka, Japani
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Emoyhtiö:  Panasonic Corporation
Kotisivu:  sanyo.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sanyon transistoriradio vuodelta 1959.
Sanyo Electric Co. Ltd. on japanilainen elektroniikkayritys, jonka kotipaikka on Moriguchi Osakan prefektuurissa Japanissa. Yritys on julkinen ja listattu Tokion pörssiin ja NASDAQiin. Yritys on perustettu 1950. Vuonna 2006 sillä oli työntekijöitä yli 14 000.[lähde? ]
Sanyo valmistaa muun muassa matkapuhelimia, kameroita, aurinkokennoja ja ilmalämpöpumppuja. Vuoden 2004 maanjäristys vaurioitti yritystä. Sen jälkeen yritys on keskittynyt ympäristötekniikkaan ja kulutuselektroniikkaan.
Sanyo oli vuonna 2006 maailman viidenneksi suurin aurinkokennojen valmistaja. Edellä olivat japanilainen Sharp, saksalainen Q-Cells, japanilainen Kyocera ja sveitsiläinen Suntech. Yrityksistä Sharp ja Kyocera valmistavat myös matkapuhelimia. Muihin Sanyon tuotteisiin sisältyvät muun muassa ilmastointilaitteet, ladattavat patterit ja akut hybridiautoihin Hondalle, Fordille, Suzukille ja Volkswagenille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sanyo Wikimedia Commonsissa
Sanyon kansainväliset internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Samuel Clarke

Samuel Clarke
Samuel Clarke (11. lokakuuta 1675 – 17. toukokuuta 1729) oli englantilainen filosofi. Hän vaikutti teologian, matematiikan, metafysiikan ja filologian aloilla.
Teoksia

Three Practical Essays on Baptism, Confirmation and Repentance (1699)
Some Reflections on that part of a book called Amyntor, or a Defence of Milton's Life, which relates to the Writings of the Primitive Fathers, and the Canon of the New Testament (1699)
A Paraphrase upon the Gospel of St Matthew (1701)
Paraphrases upon the Gospels of St Mark and St Luke (1702)
Being and Attributes of God (1704)
Evidences of Natural and Revealed Religion (1705)
A Discourse concerning the Being and Attributes of God, the Obligations of Natural Religion, and the Truth and Certainly of the Christian Revelation
Caesar's Commentaries (1712)
The Scripture Doctrine of the Trinity (1712)
"A Letter from Dr Clarke to Benjamin Hoadly, F.R.S., occasioned by the controversy relating to the Proportion of Velocity and Force in Bodies in Motion", julkaistu teoksessa Philosophical Transactions (1728)
An Exposition of the Church Catechism (julkaistu postuumisti, 1729)
Kokoelma saarnoja, 10 osaa (julkaistu postuumisti, 1729)
Aiheesta muualla

Stanford Encyclopedia of Philosophy: Samuel Clarke (englanniksi)
MacTutor: Samuel Clarke (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Samuel Castillejo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Samuel Castillejo Azuaga
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Málaga, Espanja
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 182 cm
Lempinimi: Samu
Seura
Seura: Valencia
Pelinumero: 11
Junioriseurat
2007–2011: Málaga
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2014 | Atlético Malagueño | 75 | (22) |
| 2014–2015 | Málaga | 34 | (1) |
| 2015–2018 | Villarreal | 91 | (9) |
| 2018–2022 | Milan | 86 | (7) |
| 2022– | Valencia | 25 | (4) |
Maajoukkue
| 2011–2012 | Espanja U17 | 9 | (0) |
| 2015–2016 | Espanja U21 | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. joulukuuta 2021.
Samuel ”Samu” Castillejo Azuaga (s. 18. tammikuuta 1995 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Valenciaa ja on pelipaikaltaan laitalinkki.