Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1971)
Ura

Anderssonin kasvattajaseura oli Ytterby HK, mutta hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1987–1988 Frölundassa vain 16-vuotiaana. Kausi 1988–1989 oli Anderssonille kuitenkin ensimmäinen kokonainen miesten sarjoissa. Hän teki tehot 12+24=36 ja oli keväällä 1989 nostamassa Frölundaa Elitserieniin. Saman vuoden kesänä Québec Nordiques varasi hänet neljännellä kierroksella numerolla 68. Ensimmäisellä Elitserien-kaudellaan 1989–1990 Andersson teki tehot 10+21=31 ja oli niillä joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Kauden 1990–1991 päätteeksi hänet valittiin Ruotsin vuoden junioripelaajaksi.
Andersson siirtyi kaudeksi 1991–1992 Quénec Nordiquesin organisaatioon. Hän pelasi lähinnä farmijoukkue Halifax Citadelsissa ja Cornwall Acesissa. Andersson pelasi kaudella 1992–1993 myös kolme NHL-ottelua ja antoi niissä yhden syöttöpisteen. Kesällä 1994 hän siirtyi vapaana agenttina New York Islandersin organisaatioon. Andersson pelasi kauden 1994–1995 kokonaan IHL-joukkue Denver Grizzliesissä, jossa hän voitti Turner Cupin keväällä 1995. Andersson pelasi tulokaskautensa NHL:ssä 1995–1996. Hän teki 47 ottelussa tehot 14+12=26, mutta pelasi myös ison osan kaudestaan IHL:n Utah Grizzliesissä. Kaudella 1996–1997 Andersson pelasi kaikki ottelunsa ylhäällä NHL:ssä. Hän teki 74 ottelussa tehot 12+31=43. Andersson teki tehoillaan henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä ja kausi oli hänelle ainoa kokonainen NHL:ssä.
Kauden 1997–1998 Andersson pelasi San Jose Sharksin organisaatiossa. Hän kuitenkin pelasi vain viisi NHL-ottelua ilman tehomerkintöjä, ja kausi kului pääosin AHL:ssä ja IHL:ssä. Syksyllä 1998 Andersson siirtyi Toronto Maple Leafsiin, mutta hän pelasi koko kauden vain IHL:n Chicago Wolvesissa. Elokuussa 1999 Andersson kaupattiin takaisin New York Islandersiin vaihdossa Craig Charroniin. "Isles" kuitenkin asetti hänet siirtolistalle, josta Nashville Predators nappasi Anderssonin tammikuussa 2000. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 24 ottelua tehoin 3+8=11, mutta Anderssonin kausi kului kuitenkin pääosin Chicago Wolvesissa, jossa hän voitti uransa toisen Turner Cupin. Andersson valittiin myös IHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2000–2001 hän pelasi Calgary Flamesin organisaatiossa. Andersson pelasi siellä 11 NHL-ottelua, joissa hän sai tililleen yhden syöttöpisteen, mutta hänen kautensa kului taas pääosin Wolvesissa. Andersson valittiin IHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän oli tehoilla 33+39=72 joukkueensa paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Andersson palasi kaudeksi 2001–2002 kasvattajaseuraansa Frölundaan ja on edustanut sitä tuosta kaudesta lähtien. Hän oli kaudella 2001–2002 joukkueensa paras pistemies tehoilla 14+32=46 ja koko Elitserienin kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2002–2003 Andersson voitti myös joukkueen sisäisen pistepörssin (24+18=42) sekä oli liigan pistepörssin neljäs yhdessä Juha Riihijärven ja Johan Davidssonin kanssa. Hän voitti samalla kaudella myös Elitserienin mestaruuden, palkittiin Elitserienin vuoden pelaajana, valittiin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä Ruotsin tähdistökentälliseen. Kaudella 2004–2005 Andersson oli Elitserienin seitsemänneksi paras pistemies ja hän voitti myös Elitserienin mestaruuden. Andersson teki mestaruuden ratkaisseen maalin viidennessä finaalissa jatkoajalla ajassa 2:51. Vuonna 2006 tuli hopeaa. Andersson oli kaudella 2005–2006 Frölundan paras pistemies yhdessä Tomi Kallion kanssa 51 pisteellään. Hän oli sitä myös kaudella 2007–2008 tehoilla 12+37=49.
Kauden 2008–2009 Andersson toimi Frölundan kapteenina. Viimeisellä kaudellaan 2010–2011 hän oli tehoilla 14+30=44 Elitserienin pistepörssin neljäs HV71:n Martin Thörnbergin ja MODO Hockeyn Byron Ritchien kanssa. Andersson lopetti pelaajauransa kevääseen 2011.