stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lohdutukseksi puolisolle

| Lohdutukseksi puolisolle> Παραμυθητικὸς πρὸς τὴν γυναῖκα.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  kirje, filosofia
Julkaistu:  n. 100
Suomennos
Suomentaja:  Juhana Torkki
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-951-1-36943-1
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lohdutukseksi puolisolle tai Lohdutuskirje vaimolleni (m.kreik. Παραμυθητικὸς πρὸς τὴν γυναῖκα, Paramythētikos pros tēn gynaika; lat. Consolatio ad uxorem) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja VII, 48) kuuluva kirjoitus, jonka Plutarkhos on osoittanut vaimolleen.
Historia

Plutarkhos kirjoitti Moralian tutkielmat ensimmäisen vuosisadan lopulla ja 100-luvun alkupuolella. Lohdutukseksi puolisolle on lyhyt kirje, jonka hän osoitti vaimolleen Timoksenalle heidän kaksivuotiaan tyttärensä äkillisen kuoleman johdosta. Tytär oli Plutarkhoksen lapsista nuorin neljän pojan jälkeen ja hänellä oli sama nimi kuin äidillään. Pojista kaksi, vanhin ja Kharon-niminen, olivat kuolleet jo aiemmin. Plutarkhoksen teoksissa mainitaan useita vävyjä, joten tyttäriä saattoi olla muitakin.
Plutarkhos kuuli suru-uutisen ollessaan Tanagrassa, ja kirjoitti kirjeen ennen kuin tapasi vaimonsa jälleen kotona Khaironeiassa. Etäisyyttä paikkojen välillä oli päivän tai parin matka. Oletettavasti kirje kirjoitettiin Tanagrassa ja lähetettiin etukäteen Timoksenalle. On mahdollista, ettei Plutarkhos itse julkaissut kirjettä, vaan se on julkaistu hänen kirjallisesta jäämistöstään. Toisaalta vastaavat lohdutuskirjallisuutta (consolatio) edustavat teokset oli tarkoitettu usein myös julkaistaviksi.
Kirjeen on suomentanut Juhana Torkki osana kokoelmaa Mielen tyyneydestä (Otava 2020).
Sisältö

Plutarkhoksen teksti on muodoltaan kirje, joka on jaettu 11 lukuun. Plutarkhos pyrkii lohduttamaan vaimoaan, ja samalla tuo esille platonilaisen ajattelunsa. Näin se yhdistää lohdutuskirjallisuuden lajityypin filosofiaan.
Aluksi Plutarkhos toivoo, että sekä hänen että hänen vaimonsa tunteet pysyisivät tapahtuneen edessä tyyninä. Hän muistelee kuollutta tytärtä tavalla, joka osoittaa aitoa rakkautta ja kaipuuta. Plutarkhos kuitenkin muistuttaa, ettei ole mitään syytä, miksi hyvien muistojen vuoksi pitäisi tuntea tuskaa. Sen sijaan hän sanoo kyllä pelkäävänsä sitä, että tuskan pois pyyhkiminen, mikä oli tavoitteena, veisi mukanaan hyvät muistot. Plutarkhos kehuu vaimonsa vaatimattomuutta ja hillittyä ulkoasua, jonka oli kuullut näkyneen hautajaisissa, sekä tämän tyyneyttä. Nytkin ”surua pitää vastustaa jo kynnyksellä eikä sallia sen tulla sisään ja rakentaa tukikohtaa”.
Plutarkhos kehottaa vaimoaan muistamaan aikaa, kun lasta ei vielä ollut; nyt he olivat vain samassa tilassa kuin silloin. Vuosia lapsen kanssa ei silti tarvitse unohtaa, vaan nähdä ne ilonaiheina. ”Tällaisessa tilanteessa voi nostaa muististaan esiin ennen kaikkea hyvät asiat, kääntyä kohti sitä, mikä elämässä on valoisaa ja kirkasta, ja vetää mielensä pois synkistä ja häiritsevistä asioista”. Plutarkhos muistuttaa, että ”[m]eidän osamme ei pitäisi koskaan olla se, että marisemme elämästämme, jos siinä on niin kuin kirjassa yksi tahra ja kaikki muut sivut puhtaita ja virheettömiä”.
Lopuksi Plutarkhos lohduttaa vaimoaan sillä, että sielu on katoamaton. Erityisen hyvässä asemassa on sielu, joka on ollut vangittuna ruumiiseen vain vähän aikaa, sillä se ei ole vielä unohtanut syntymää edeltäneitä muistikuvia tuonpuoleisesta, ja ponnahtaa kuolemassa nopeasti takaisin luonnolliseen tilaansa. Tämä käy ilmi myös perinnäistavoista, sillä lapsille ei suoriteta juomauhreja, eiväthän he ole osallisia maasta ja maallisista asioista; eikä heidän haudoillaan järjestetä valittajaisia, sillä hehän ovat siirtyneet parempaan ja jumalallisempaan olotilaan ja paikkaan.
Kirjallisuutta > Suomennos

Plutarkhos: Lohdutukseksi puolisolle. Teoksessa Plutarkhos: Mielen tyyneydestä.  (Sisältää tutkielmat Mielen tyyneydestä, Vihan hallinnasta, Turhasta uteliaisuudesta ja Lohdutukseksi puolisolle)  Suomentanut Juhana Torkki. Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36943-1
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plutarch: Consolation to His Wife. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume VII. On Love of Wealth. On Compliancy. On Envy and Hate. On Praising Oneself Inoffensively. On the Delays of the Divine Vengeance. On Fate. On the Sign of Socrates. On Exile. Consolation to His Wife. Loeb Classical Library 405)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1959.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Plutarch: Consolation to His Wife. (englanniksi)
Jos tahdot tietää

| Jos tahdot tietää Maarit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD, C-kasetti
 Tuottaja(t): Esa Nieminen
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 43.25
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: 12. (huhtikuu 1993)
Maaritin muut julkaisut
| Jotain on mulla mielessäni 1990 | Jos tahdot tietää 1993 | Sydäntäsi lainaisin 1995 |
Jos tahdot tietää on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 10. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993.
Kappaleet

Jos tahdot tietää – 4.08 (säv. Sami Hurmerinta, san. Mikko Kuustonen)
Rakkaus on on – 3.6} (säv. M. Hurmerinta, san. Heikki Salo, sov. S. Hurmerinta)
Avaruuden autius – 3.13 (säv. M. Hurmerinta, san. Juha Vainio, sov. S. Hurmerinta)
Tulitikku – 4.22 (säv. M. Hurmerinta, san. Salo, sov. S. Hurmerinta)
Sillan teen – 4.07 (säv. M. Hurmerinta & S. Hurmerinta, san. Kuustonen, sov. S. Hurmerinta)
Neiti kauhee – 4.25 (säv. S. Hurmerinta, san. Salo)
Varjot – 4.19 (säv. S. Hurmerinta, san. Vainio)
Hiiliproomut ja sinä – 4.49 (säv. M. Hurmerinta & S. Hurmerinta, san. Salo, sov. S. Hurmerinta)
Tyttö hiipuu – 3.42 (säv. S. Hurmerinta, san. Salo)
Tuu mun mukaan – 3.16 (säv. S. Hurmerinta, san. Kuustonen)
Nuolenpää – 3.58 (säv. S. Hurmerinta, san. Kuustonen)
Kokoonpano

Maarit – laulu
Esa Nieminen – vastaava tuottaja
Dan Tigerstedt – äänittäjä, miksaaja
Hannu Leiden – äänittäjä
Kari Chydenius – äänittäjä
Henrik Schütt – valokuvat
Jani – kansikuva
Aiheesta muualla

Jos tahdot tietää discogs.com -sivustolla
| n k Maarit Hurmerinta |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Maarit  Viis’ pientä  Siivet saan  Nykyajan lapsi  Elämän maku  Nukun radio päällä  Tuuli ja taivas  Tuskan tanssi  Jotain on mulla mielessäni  Jos tahdot tietää  Sydäntäsi lainaisin  Sitä mitä rakastan  Metsäntyttö  Good Days, Bad Days  Nälkää ja rakkautta  Kun yö saapuu  Miten elämästä kertoisin  Sumuinen puutarha 
Livealbumit:  Stoalive 
Kokoelmat:  kaksi alkuperäistä: Siivet saan / Nykyajan lapsi  20 suosikkia – Laakson lilja  Laakson liljasta metsän tyttöön  30 suosikkia – Maarit 
Singlet:  ”Aamun tulo” / ”Nyt olen tullut mä maailmaan”  ”Niin se käy” / ”Ampukaa pianisti”  ”Life is a Jigsaw” / ”Song for a Dove” Irina Milan  ”Laakson lilja / ”Anna tukan valuu vaan”  ”Herää eiliseen” / ”Herää eiliseen” Pepe Willberg  ”Hän lähtee pois” / ”Puhelu seis”  ”Hyvää matkaa” (Janus) / ”Huono juttu”  ”Jäätelökesä” / ”Yhteen kuulutaan”  ”Siivet saan” / ”Ei vaadi paljon, vain kaiken”  ”Pieni niin oon” / ”Helmet kyynelten”  ”Call Me Up” / ”When Love Returns”  ”All Night” / ”Into My Life”  ”Hymypoika” / ”Maailmaan”  ”Apilankukka” / ”Kesäyö”  ”Hämärät kaupungit” / ”Elämän merellä”  ”Kuuma kissa” / ”Jokaisen hetken tuhlaan”  ”Nukun radio päällä”  ”Sydämeni tyhjää lyö” / ”Tuuli ja taivas”  ”Yön oudot linnut” / ”Aloin unohtaa”  ”Kastuneet kengät” / ”Vain öisin”  ”Tuskan tanssi” / ”Ilta lähiössä”  ”Ruusun varjossa” / ”Omia aikojaan”  ”Juokse kadoksiin” / ”Jotain on mulla mielessäni”  ”Minne vei tiet maailman” / ”Hei kuu” / ”Sirokko”  ”Jos tahdot tietää” / ”Tulitikku” / ”Sillan teen”  ”Rakkaus on ON” / ”Avaruuden autius”  ”Sydäntäsi lainaisin” / ”Runoilija”  ”Ei tule hyvin kylmää”  ”Neito ja ylioppilas”  ”Uinuu saan”  ”Taivaanmaalaaja”  ”Jäätelökesä” / ”Hymypoika” / ”Jos tahdot tietää” / ”Neito ja ylioppilas” / ”Mitä mietit illoin?”  ”Jäänmurtaja”  ”Tähtikirkas yö”  ”Kello käy” / ”Soulveljeni”  ”Mikset sä tuu!”  ”Räntäsade”  ”Joidenkin kaa” 
Muuta:  diskografia  luettelo kappaleista
Joutsensilta

| Joutsensilta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2 + 1 kev.liik.väylä
Ylittää:  Pohjanmaan radan ja  Oulun ratapihan
Sijainti:  Limingantulli ja Nokela, Oulu
Ylläpitäjä:  Oulun kaupunki
Siltatyyppi:  liittopalkki- ja laattasilta
Pisin jänneväli:  60,3 m
Pituus:  560 m + ramppi 132 m
Leveys:  14,5 m
Avattu liikenteelle:  1996
Koordinaatit:  64°59′48″N, 025°28′12″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Joutsensilta on Oulussa sijaitseva ajoneuvo- ja kevyen liikenteen käyttöön rakennettu silta. Sillan pituus on 560 metriä ja siihen liittyy Oulun veturivarikolta nouseva 132 metrin mittainen ramppisilta. Sillan hyötyleveys on 14,5 metriä ja siltakannen pinta-ala on 9 544 m². Silta ylittää Pohjanmaan radan sekä Oulun tavararatapihan 29 raidetta, yhdistäen Limingantullin ja Nokelan kaupunginosat. Silta rakennettiin vuosina 1995–1996, ja se oli valmistuessaan Suomen neljänneksi pisin silta ja pisin maasilta.
Silta on geometrialtaan vaihteleva, ja se ylittää ratapihan lisäksi kaksi rakennusta. Sillan pääosuus on muodostettu noin 500 metrin mittaisesta teräksisestä liittopalkkisillasta sekä laattasillasta. Ratapihalta nouseva ramppisilta on teräsbetoninen yhtenäinen laattasilta.
Siltaan on käytetty terästä 1 430 tonnia, betoniterästä 970 tonnia sekä 8 100 m³ betonia. Sillan rakennuskustannukset olivat noin 39 miljoonaa markkaa. Sillan pääurakoitsijat olivat Palmberg-Rakennus Oy sekä Steel Haka Oy. Sillan on suunnitellut Timo Rantakokko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joutsensilta Wikimedia Commonsissa
Oulun liikenne ja logistiikka
| --- | --- |
Liikenne:   Oulun liikenne  Oulun seudun liikenne  Potnapekka 
Liikennekeskukset:   Kivisydän  Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali  Oulun lentoasema  Oulun asemakeskus  Oulun rautatieasema  Oulun satama  Pikkaralan rautatieasema  Toppilan rautatieasema  Tuiran rautatieasema 
Oulu kautta kulkevat tiet:   Valtatie 4  Valtatie 20  Valtatie 22  Seututie 815  Seututie 816  Seututie 834  Seututie 836  Seututie 847  Seututie 849  Yhdystie 8300  E8  E75 
Oulun kautta kulkevat rautatiet:   Pohjanmaan rata  Oulu–Tornio-rata  Oulu–Kontiomäki-rata 
Katuja:   Aleksanterinkatu  Isokatu  Kauppurienkatu  Kirkkokatu  Pakkahuoneenkatu  Rantakatu  Rautatienkatu  Saaristonkatu  Torikatu  Uusikatu  Yliopistokatu 
Sillat:   Erkkolan silta  Kiskopolun silta  Joutsensilta  Möljän silta  Rautasilta  Sangin silta  Tuiran sillat 
Muut kaupungin sisäiset tiet:   Hetekyläntie  Joloksentie  Merikoskenkatu  Raitotie  Poikkimaantie  Seututie 833  Seututie 848  Valtatie 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Joutsensilta (Q11867293)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: maantiesilta
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
sijainti: Limingantulli
koordinaatit: 64°59′48″N 25°28′12″E﻿ / ﻿64.9967°N 25.47°E﻿ / 64.9967; 25.47
Lohikäärmeen kidassa

| Lohikäärmeen kidassa> Enter the Dragon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Clouse
Käsikirjoittaja:  Michael Allin
Tuottaja:  Fred Weintraub   Paul Heller
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Pääosat:  Bruce Lee   John Saxon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Hongkong
Tuotantoyhtiö:  Warner Brothers Concord Production Inc.
Levittäjä:  Warner Bros. Orange Sky Golden Harvest
Ensi-ilta:  19. elokuuta 1973 (Yhdysvallat)
Kesto:  111 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  850 000 dollaria
Tuotto:  noin 90 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lohikäärmeen kidassa (engl. Enter the Dragon) on vuonna 1973 julkaistu yhdysvaltalais-hongkongilainen taisteluelokuva. Sen on ohjannut Robert Clouse, ja pääosassa on kungfu-elokuvatähti Bruce Lee. Hongkongissa kuvattu Lohikäärmeen kidassa on Leen ainoa Hollywood-elokuva. Lee kuoli kuukausi ennen elokuvan ensi-iltaa.
Tuotanto

Hollywoodilainen elokuvayhtiö Warner Bros. sai vuonna 1972 ajatuksen tuottaa kungfu-elokuva Aasiassa elokuvatähdeksi nousseen hongkongilaisen Bruce Leen kanssa. Elokuvan amerikkalaisiksi tuottajiksi nimettiin Fred Weintraub ja Paul Heller. Käsikirjoittaja Michael Allinilta pyydettiin käsikirjoitus elokuvaan, jonka nimeksi oli alun perin tarkoitus tulla Blood and Steel. Bruce Lee ja hänen hongkongilainen tuottajakumppaninsa Raymond Chow allekirjoittivat sopimuksen Hollywoodissa lokakuussa 1972.
Elokuvan ohjaajaksi palkattiin yhdysvaltalainen Robert Clouse, joka oli aiemmin ohjannut kaksi pitkää elokuvaa. Leen vaatimuksesta elokuvan nimeksi vaihdettiin Enter the Dragon, suom. ’Lohikäärme astuu näyttämölle’. Elokuvan alkuperäinen budjetti oli amerikkalaisittain vaatimaton puoli miljoonaa dollaria, mutta Hongkongissa, missä elokuva kuvattiin, se riitti hyvin.
Kuvaukset aloitettiin ilman Leetä. Saapuessaan kuvauksiin Lee vaati saada ohjata itse taistelukohtaukset ilman Clousen läsnäoloa. Kuvaukset olivat täynnä vastoinkäymisiä alusta asti. Lee riitaantui käsikirjoittaja Allinin ja ohjaaja Clousen kanssa, jotka kiusallaan lisäilivät käsikirjoitukseen r-äännettä sisältäviä sanoja, joita Leen oli vaikea lausua. Heikkolaatuista käsikirjoitusta rukattiin toistuvasti uusiksi. Amerikkalaiset ja kiinalaiset kuvausryhmät eivät ymmärtäneet toisiaan. Avustajiksi otettiin keskenään tappelevien kiinalaisten rikollisryhmien jäseniä sekä paikallisia prostituoituja, joille vieläpä maksettiin paremmin kuin näytteljöille ja kuvaajille. Lavasteet jouduttiin rakentamaan hätäisesti halvoista kertakäyttömateriaaleista, ja niitä täytyi varoa koskettamasta taistelukohtausten aikana. Koko elokuva kuvattiin vain kahdella kameralla. Taistelukohtauksissa sattui useita haavereita, ja myös Lee sai kuvauksissa syvän haavan lasipullosta sekä käärmeenpureman. Lee työskenteli niin intensiivisesti että kärsi nestehukasta ja laihtui huomattavasti.
Julkaisu

Lohikäärmeen kidassa sai ensi-iltansa kuukausi Bruce Leen kuoleman jälkeen. Elokuvasta tuli heti suuri yleisömenestys niin lännessä kuin idässäkin, ja 1990-luvun alkuun mennessä se oli tuottanut jo yli 200 miljoonaa dollaria.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 95 % elokuvan saamista arvosteluista oli myönteisiä. Yhteenvedon mukaan Lohikäärmeen kidassa on ”julmetun kova leffa” (badass to the max), ”äärimmäinen kung fu -elokuva ja osuva (joskin ennenaikainen) päätös Bruce Leen uralle”.
Juoni

Bruce Leen roolihahmo ”Lee” on kirjailija ja taistelulajien opiskelija Shaolin-temppelissä. Elokuvan juoni seuraa paljolti James Bond -elokuvaa Salainen agentti 007 ja tohtori No. Elokuva tapahtuu suurimmaksi osaksi Hongkongin edustalla kansainvälisillä vesillä olevalla saarella, jossa järjestetään taistelulajitapahtuma.
Lee soluttautuu apureidensa (John Saxon ja Jim Kelly) kanssa suurrikollinen Hanin (Shih Kien) saarivaltakuntaan. Siitä alkavat taistelut huumeita valmistavaa ja saarelle vangittuja prostituoituja kauppaavaa konnaa ja hänen apureitaan vastaan.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bruce Lee  | … |  Lee   |
|  John Saxon  | … |  Roper   |
|  Shih Kien  | … |  Han   |
|  Ahna Capri  | … |  Tania   |
|  Angela Mao  | … |  Su Lin   |
|  Jim Kelly  | … |  Williams   |
|  Robert Wall  | … |  Oharra (Hanin henkivartija)   |
|  Bolo Yeung  | … |  Bolo (Hanin henkivartija)   |
|  Betty Chung  | … |  Mei Ling   |
|  Geoffrey Weeks  | … |  Braithwaite   |
|  Peter Archer  | … |  Parsons   |
|  Ho Lee Yan  | … |  Vanha mies   |
|  Marlene Clark  | … |  Roperin sihteeri   |
|  Allan Kent  | … |  Golfaaja   |
|  William Keller  | … |  Los Angelesin poliisi 1   |
|  Mickey Caruso  | … |  Los Angelesin poliisi 2   |
|  Pat E. Johnson  | … |  Gangsteri 1   |
|  Darnell Garcia  | … |  Gangsteri 2   |
|  Mike Bissell  | … |  Gangsteri 3   |
|  Jackie Chan  | … |  Hanin kätyri (stunttimies)   |
|  Roy Chiao  | … |  Shaolin apotti   |
|  Paul M. Heller  | … |     |
|  Sammo Hung  | … |  Shaolinin taistelija   |
|  Lam Ching Ying  | … |     |
|  Tony Liu  | … |  Turnaustaistelija   |
|  Keye Luke  | … |     |
|  Hidy Ochiai  | … |     |
|  Steve Sanders  | … |     |
|  Wei Tung  | … |  Lao   |
|  Donnie Williams  | … |     |
|  Tadashi Yamashita  | … |     |
|  Yuen Biao  | … |     |
|  Yuen Wah  | … |     |
|  Dylan Holmes  | … |     |
Aiheesta muualla

Leffatykin arvostelu
Loimolan luterilainen kirkko

Loimolan kirkko 1930-luvulla.
Loimolan luterilainen kirkko sijaitsi Loimolan kylässä rajakarjalaisen Suistamon kunnan itäosassa. Se kuului Soanlahden seurakuntaan. Talvisodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta jo seuraavana vuonna perääntyvät venäläiset polttivat kirkon jatkosodan yhteydessä.
Taustaa

Suojärven radan rakentamisen jälkeen 1920-luvulla Loimolaan alkoi kehittyä sahateollisuutta, mikä toi kylään paljon luterilaista väestöä. Loimolan rukoushuoneyhdistys sai vuonna 1926 tontin kirkkoa, hautausmaata ja pappilaa varten. Ennen kirkon valmistumista jumalanpalvelukset pidettiin yksityiskodissa.
Rakentaminen

Loimolan päätytornillinen pitkäkirkko rakennettiin hirrestä ratamestari Vilho Niemisen ja pappi Topi Vapalahden yhdessä tekemien piirustusten pohjalta ja se valmistui vuonna 1932. Samana vuonna Loimola sai myös oman rajaseutupapin. Vastakkaisessa päässä kuin kellotorni oli keittiö ja kamari sekä yläkerrassa vahtimestarin asunto.
Irtaimisto

Kirkon alttaritaulun maalasi pastori Martti Elo. Kellotornissa oli yksi kello. Urkuja kirkossa ei ollut.
Kirkon tuhoutuminen

Kirkko tuhoutui jatkosodan alussa vuonna 1941, kun Suomi valloitti Suistamon takaisin. Perääntyvät venäläiset sytyttivät kirkon tuleen ja se paloi.
Aiheesta muualla

Kuva Loimolan kirkosta ennen sotia (Arkistoitu – Internet Archive)
Juhana I (Aragonia)

Juhana I
Juhana I (27. joulukuuta 1350 – 16. toukokuuta 1395) oli Aragonian kuningas vuosina 1387–1395 isänsä Pietari IV:n jälkeen. Kuninkaana hän keskittyi metsästykseen, musiikkiin ja kirjallisuuteen ja jätti hallinnon hoidon vaimolleen ja suosikeilleen. Juhana kuoli pudottuaan hevosen selästä, jolloin hänen nuorempi veljensä, Sisilian käskynhaltija Martin I tunnustettiin kuninkaaksi.  Tämän kuoleman jälkeen Juhanan sisarenpoika Kastilian Ferdinand I nousi vuonna 1412 Aragonian kuninkaaksi.
Juhana II (Kastilia)

Juhana II
Juhana II  (esp. Juan II) (6. maaliskuuta 1405 – 20. heinäkuuta 1454) oli Kastilian kuningas vuosina 1406–1454 isänsä Henrik III:n jälkeen. Juhana oli isänsä kuollessa vain kaksivuotias, ja alaikäisyyden aikana sijaishallitsijoina toimivat hänen äitinsä Lancasterin Catalina ja setänsä Aragonian kuningas Ferdinand I. Catalina oli hallitsijana kuolemaansa vuoteen 1418 saakka. Vuosi sen jälkeen Juhana julistettiin täysi-ikäiseksi ja kykeneväksi itse hallitsemaan.
Hallitsijana Juhana oli heikko ja tahdoton, ja koko hänen hallituskauttaan leimasi epäjärjestys ja vallanhimoisten valtionhoitajien keskenäinen kamppailu. Tärkein näistä oli Álvaro de Luna, joka vakaasti hallitsi kuninkaan mieltä ja tahtoa. Vaikka Luna ajettiin välillä pois hovista, hän sai pian palata, sillä kuninkaan omat hallitsemisyritykset syöksivät maan sekasortoon. Kastilian ylimystö kuitenkin tuki Lunaa, joka solmi vuonna 1430 viisivuotisen rauhansopimuksen Aragonian kanssa ja ryhtyi sen jälkeen sotaan Granadan maureja vastaan.
Juhana ei itse kyennyt vastustamaan voimakasta kansleriaan, mutta hänen toinen vaimonsa Isabella sai aikaan Lunan pidätyksen ja teloituksen vuonna 1453. Juhana II kuoli 20. heinäkuuta 1454 ja jätti maansa hallinnon raunioiksi ja kansan jakautuneeksi. Kuninkaaksi hänen jälkeensä nousi Henrik IV (1454–1474), heikko hallitsija, jonka taustalla hääri Juan Pacheco, joka näki itsessään Lunan työn jatkajan.
Loimola (kunta)

| Loimola Лоймольское сельское поселение |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Loimolan kunta Suojärven piirin kartalla.
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Perustettu:  1. tammikuuta 2006
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 593,08 km²
Väkiluku (2022):  1 500
 
 Kunnan sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Loimola (ven. Лоймольское сельское поселение, Loimolskoje selskoje poselenije) on maalaiskunta Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Sen keskustaajama Loimola sijaitsee Loimolanjärven etelärannalla 34 kilometriä Suojärvestä länteen. Kunnassa oli 1 500 ja taajamassa 300 asukasta vuonna 2022.
Maantiede ja asutus

Loimolan kunnan pinta-ala on 4 593,08 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Suojärven piirin Porajärven ja Naistenjärven kuntiin, idässä Suojärveen ja Prääsän piiriin, etelässä Pitkärannan ja lännessä Sortavalan piireihin sekä luoteessa Suomen rajaan.
Maisemaa leimaavat kumpuileva tasanko ja harjut. Suurimmat järvet ovat Jänisjärvi, Tolvajärvi ja Loimolanjärvi. Tärkein joki on Uuksunjoki. Hyötykaivannaisiin kuuluvat doleriitti ja graniitti. Luonnonsuojelualueita ovat Tolvajärven maisemansuojelualue sekä Kintsinniemen, Sulansuon ja Uuksunharjun luonnonmuistomerkit.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Aittojoen (ven. Vegarus), Leppäsyrjän, Piitsjoen, Raikonkosken, Soanlahden, Suistamon ja Tolvajärven taajamat, Käsnäselän kylä sekä Leppäsyrjän ja Suistamon asemat. Väkiluvultaan suurimmat asutukset ovat Piitsjoki, Raikonkoski, Loimola ja Leppäsyrjä.
Historia

Loimolan kunta sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Se kattaa usean entisen suomalaisen kunnan alueen: Suistamon, Korpiselän ja Soanlahden kunnat lähes kokonaan, Suojärven läntisimmän osan sekä pienempiä osia Impilahdesta ja Ilomantsista. Loimolan kunta muodostettiin Venäjän kuntauudistuksessa vuonna 2006 yhdistämällä entiset Leppäsyrjän, Loimolan ja Piitsjoen kylähallinnot sekä osan Vegaruksen kylähallinnosta.
Liikenne, talous ja palvelut

Loimolan kautta kulkee Sortavalan, Pitkärannan ja Prääsän välisiltä maanteiltä Suojärvelle haarautuva maantie. Matkaselkän ja Suojärven välisellä rautatiellä on Leppäsyrjän, Raikonkosken, Loimolan ja Piitsjoen asemat.
Paikallisia työnantajia ovat sepeliä tuottava Karelprirodoresurs, rautatie, julkiset palvelut ja kauppa. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo ja poliklinikka.
Nähtävyydet

Kunnan rakennusmuistomerkkejä ovat Suistamon ja Korpiselän kirkot sekä Suistamon ja Leppäsyrjän vanhat asuin-, hallinto- ja talousrakennukset. Historiallisia kohteita ovat runonlaulajien haudat ja toisen maailmansodan hautapaikat. Suistamon kylällä on historiallisen asutuksen status.
Aiheesta muualla

Loimolan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Joutsen (elokuva)

| Joutsen> The Swan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Vidor
Käsikirjoittaja:  John Dighton
Tuottaja:  Dore Schary
Säveltäjä:  Bronisław Kaper
Kuvaaja:   Joseph Ruttenberg  Robert Surtees 
Leikkaaja:  John Dunning
Tuotantosuunnittelija:  Henry Grace
Pukusuunnittelija:  Helen Rose
Pääosat:   Grace Kelly  Alec Guinness  Louis Jourdan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  1956
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joutsen on vuonna 1956 uudelleen tehty elokuva vuoden 1925 mykkäelokuvasta. Elokuvan ohjasi Charles Vidor. Se kertoo eurooppalaisesta kuningasperheestä. Grace Kelly esittää prinsessaa ja Alec Guinness hänen serkkuaan ja prinssiä ja prinsessan veljen kaveria, jota prinsessan sydän rakastaa, esittää Louis Jourdan.
Elokuvassa nähdään myös sittemmin muusikkona tunnetuksi tullut Van Dyke Parks, joka oli 1950-luvulla suosittu lapsinäyttelijä.
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa pätevien näyttelijöiden puku- ja salonkikomediaksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Joutsen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Classic Movies: The Swan (1956)