stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hengityskoulu
Hengityskoulu Pohjoismaissa > Ruotsi

Ruotsissa sairaaloiden keuhkoahtaumaa sairastaville henkilöille järjestämä kuntoutus on käytännössä hengityskoulujakso (KOL-skolan), joka kuuluu kaikkien 22 keuhkopoliklinikan ohjelmaan.
KOL-työryhmään kuuluvat
fysioterapeutti
lääkäri
sairaanhoitaja
sosiaalityöntekijä
ravitsemusterapeutti
toimintaterapeutti
Ruotsalaisen hengityskoulun sisältö on esimerkiksi Karoliinisessa sairaalassa seuraava
keuhkojen rakenne
mitä KAT (keuhkoahtaumatauti) on
hengitystekniikka
ravinto ja terveys
voimia säästävät tekniikat
elää KAT:in kanssa
KAT:in lääkehoito
lääkkeiden käytön tekniikka
omaisten ja järjestöjen tapaaminen
Hengityskoulu Pohjoismaissa > Norja

Norjan vuonna 2001 voimaan tulleen terveydenhuoltolainsäädännön mukaan erikoissairaanhoidon tehtävänä on potilaiden ja heidän omaistensa valmentaminen ja elämänhallinnan lisääminen. Tältä pohjalta sairaaloihin on perustettu erityisiä opetuksen ja elämänhallinnan keskuksia (lærings- og mestringssentre). Ensimmäinen opetuksen ja elämänhallinnan keskus perustettiin vuonna 1997 ja vuoden 2004 lopussa keskuksia oli jo kolmisen kymmentä.
Hengityskoulu Pohjoismaissa > Tanska

Tanskan terveydenhuoltojärjestelmässä hengityselinsairaiden hengityskoulutyyppinen palvelu määritellään yleisenä potilasohjauksena, joka tulisi toteuttaa kolmessa vaiheessa
2–4 noin puolen tunnin jaksoa, jossa käsitellään potilaan tilanteen ja vastaanottokyvyn mukaan valittuja sairautta ja sen hallintaa koskevia aiheita
4–8 hoidonopetusjaksoa
3–6 kuukauden välein järjestettävät seurantatapaamiset, joissa tarkistetaan muun muassa lääkkeiden käytössä tarpeellinen inhalaatiotekniikka
Kokeiluvaiheessa on myös erityinen hengityskoulumalli, jossa hyödynnetään Stanfordin yliopistossa kehitettyä kroonisten sairauksien hallinnan opetusohjelmaa
Aiheesta muualla

Karoliinisen sairaalan kotisivu
Brändinhallinta

Brändinhallinta (engl. brand management) tarkoittaa markkinointitekniikoiden soveltamista johonkin tiettyyn tuotteeseen tai brändiin. Sillä halutaan nostaa tuotteen arvoa asiakkaan silmissä ja siten lisätä myyntiä ja nostaa itse brändin arvoa. Brändin arvo määritellään sillä, miten paljon se tuottaa voittoa yritykselle lisääntyneen kysynnän (markkinaosuus) tai nousseen hinnan kautta (voittomarginaali).
Neil McElroyn Procter & Gamblelle laatima muistio.
Brändinhallinnan kehitti Neil McElroy toukokuussa vuonna 1931. Hän laati Procter & Gamblelle tunnetun muistion, jossa hän esitti brändinhallinnasta vastaavan työntekijän palkkaamista yritykseen.
Tehtävät

Brändinhallinnan neljä suurinta tehtävää ovat seuraavat:
Organisaatiomalli ja prosessit tulee muokata sellaisiksi, että ne tukevat brändien rakentamista. Jonkun (tai jonkun) tulee johtaa brändien hallinnointia, jotta prosessissa ei unohtuisi kokonaisvaltainen näkökulma brändinhallintaan.
Brändiarkkitehtuurin tulee olla selvillä, jotta brändinhallinnassa saavutetaan synergioita eri brändien välillä ja brändien markkinointi olisi selkeää asiakasta kohtaan.
Brändi tarvitsee identiteetin ja position, jotta sitä voidaan kehittää yhteen tiettyyn suuntaan.
Jotta haluttu identiteetti brändille saavutetaan, tarvitaan siihen sopivaa viestintää.
Brändijohtaminen

Brändijohtaminen (engl. brand leadership) on brändikonsultti David A. Aakerin mukaan kehittyneempi ja nykyaikaisempi versio brändinhallinnasta. Brändijohtamisessa näkökulma on enemmän strateginen kun brändinhallinnassa se on taktinen. Tällöin myös päätökset tehdään ylempänä organisaatiossa kuin brändinhallinnassa perinteisesti ja näkökulma on globaali. Brändijohtamisen kantava voima on myynnin lisäämisen sijaan brändin identiteetin rakentaminen.
Heraion (Argos)

| Heraion> Ἡραίον |
| --- | --- |
 Heraionin rauniot.
Sijainti
 Heraion
Koordinaatit:  37°41′31″N, 22°46′30″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Árgos-Mykínes, Argolis, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  temppeli ja pyhäkköalue
Ajanjakso:  noin 750 eaa.–
Huippukausi:  500–400-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Aiheesta muualla
  Heraion Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heraion (m.kreik. Ἡραίον, Hēraion) oli antiikin aikainen Heralle omistettu kreikkalainen temppeli ja siihen liittynyt pyhäkköalue Argoksen lähistöllä Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se oli Heran keskeisin kulttipaikka. Pyhäkön arkeologinen kohde sijaitsee Árgos-Mykínesin kunnassa noin kahdeksan kilometriä koilliseen nykyisestä Árgoksen kaupungista lähellä Néo Iraíon ja Monastirákin kyliä.
Historia

Heraion oli Argoliin alueen merkittävin Heran pyhäkkö ja sitä pidetään koko Heran kultin keskuksena. Se oli Argoksen, Mykenen ja Tirynsin yhteisessä käytössä, mutta Argos voitti jossain vaiheessa sen hallinnan. Paikallinen Hera oli alun perin mahdollisesti luontoon liittynyt ktooninen jumaluus. Kreikkalaisessa mytologiassa Mykenen kuningas Agamemnon valittiin Heraionissa johtamaan Troijan sotaretkeä. Varhaisimmat löydöt alueelta ovat kuitenkin geometriseltä kaudelta.
Varsinainen pyhäkkö perustettiin 700-luvun eaa. puolessa välissä. Se oli alun perin todennäköisesti ulkoilmapyhäkkö. Pyhäkköalue laajeni arkaaisella kaudella. 600-luvulla eaa. paikasta tuli Argoksen pääkulttikeskus. Tuolloin rakennettiin ensimmäinen niin kutsuttu vanha temppeli. Thukydideen ja Pausaniaan mukaan se tuhoutui tulipalossa klassisella kaudella vuonna 423 eaa. Khrysis (tai Khryseis) -nimisen papittaren huolimattomuuden seurauksena. Tuon jälkeen rakennettiin uusi temppeli noin vuonna 420 eaa. Samalla alue sai monumentaalisemman luonteen, kun sinne rakennettiin lisää rakennuksia ja muun muassa suuri temppelitasanteille johtanut portaikko.
Heraionissa järjestettiin 500-luvulta 200-luvulle eaa. suuri Hekatomboia-juhla. Se alkoi Argoksesta Heraionille tulleella kulkueella. Tapahtumaan liittyi muun muassa tunnettu Kleobiksen ja Bitonin tapaus. 200-luvulla eaa. juhla siirrettiin Argoksen kaupunkiin ja sen nimeksi tuli Heraia. Pyhäkkö tunnettiin muun muassa laajasta kronologisesta kirjanpidostaan koskien Heran pappeuden haltijoita.
Pyhäkköalue säilyi käytössä roomalaiselle kaudelle saakka. Roomalaisena aikana Heraion sai suuria lahjoituksia mm. Nerolta ja Hadrianukselta. Bysanttilaisena aikana ainakin 1100-luvulle saakka temppelin kiviä käytettiin läheisten kirkkojen rakentamiseen.
Heraionin löysi kenraali Thomas Gordon vuonna 1831. Hän aloitti sen pienimuotoiset arkeologiset kaivaukset vuonna 1836. Laajemmat kaivaukset on suorittanut American School of Classical Studies at Athens vuosina 1892–1895 Charles Waldsteinin johdolla ja 1925–1928 Carl Blegenin johdolla.
Rakennukset ja löydökset

Heraion sijaitsee Argoksen tasankoa hallitsevalla paikalla Prosymnaksi kutsutulla alueella jotakuinkin Argoksen ja Mykenen puolessa välissä lähellä Mykenestä Tirynsiin johtanutta tietä. Se on rakennettu nykyisin nimillä Aetóvouno ja Évvia tunnetun kukkulan lounaisrinteelle tasangon itälaidalle. Suurin osa rakennusten jäänteistä alueella on peräisin 500–400-luvuilta eaa., lukuun ottamatta näitä muutamia hellenistisen ja roomalaisen ajan rakennuksia.
Heraionin merkittävimmät rakennukset ja rakennelmat olivat (numerot viittaavat kaavakuvaan):
Arkaainen Heran temppeli
Pohjoisstoa
Koillisstoa
Länsitalo
Klassinen Heran temppeli
Itätalo
Etelästoa
Monumentaaliportaikko
Luoteistalo
Gymnasion eli Alastoa
Roomalainen kylpylä
Pyhäkköalue on rakennettu kolmelle keinotekoiselle tasanteelle. Ylimmällä tasanteella oli vanhempi, arkaainen 600-luvulla eaa. rakennettu temppeli ja sen alttari. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli arkaaiset puiset pylväät, joita oli 6 x 14 kappaletta. Tasanteen koko oli 55,8 x 34,4 metriä ja se oli tuettu kyklooppimuurilla.
Keskitasanteella sijaitsi uusi, klassisen kauden noin vuonna 420 eaa. rakennettu temppeli. Sen suunnitteli arkkitehti Eupolemos ja myös se edusti doorilaista tyyliä. Temppelissä oli 6 x 12 pylvästä, ja se koostui pronaoksesta, naoksesta eli cellasta sekä opisthodomoksesta. Temppeli oli tehty paikallisesta kivestä, mutta siinä oli käytetty myös marmoria. Uudessa temppelissä oli Polykleitoksen veistämä kullasta ja norsunluusta tehty istuvaa Heraa esittänyt kulttipatsas, jolla oli käsissään valtikka ja granaattiomena. Temppelissä oli myös pienempi päärynäpuusta veistetty kulttipatsas, joka oli tuotu Tirynsistä, sekä Naukydeen veistämä kullasta ja norsunluusta tehty Heben patsas. Temppelin koristelut esittivät muun muassa Zeuksen syntymää, Troijan sodan tapahtumia sekä gigantomakhiaa.
Pausaniaan mukaan temppeliin antiikin aikana tuotujen votiivilahjojen joukkoon kuului muun muassa Euforboksen kilpi, jonka Menelaos toi Troijasta. Temppelin edessä oli Heran papittarien ja argoslaisten heerosten patsaita. Keskitasanteen pohjoislaidassa heti ylimmän tasanteen alapuolella oli kaksi jo aiemmin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. rakennettua stoaa eli pylväshallia. Keskitasanteella oli myös varhainen peristyylirakennus, joka oli mahdollisesti jonkinlainen juhlatalo. Siitä käytetään nimitystä Länsitalo. Temppelin itäpuolella sijaitsi Eleusiin Telesterionia muistuttava pylväillä neljään laivaan jaettu hypostyylihalli, joka tunnetaan nimellä Itätalo.
Alimmalla tasanteella temppelin eteläpuolella oli niin kutsuttu Etelästoa. Tasanteelta johti keskimmäiselle tasanteelle suuri monumentaaliportaikko. Kummatkin oli rakennettu 400-luvulla eaa. Temppelin luoteispuolella oli niin kutsuttu Luoteistalo, ja länsipuolella hellenistisenä aikana rakennettu gymnasion, joka tunnetaan myös nimellä Alastoa, sekä roomalaisena aikana rakennettu kylpylä.
Heraionin läheltä on löydetty mykeneläisaikainen hautausmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heraion Wikimedia Commonsissa
Ennallistus Heraionista antiikin ajalla. Vuodelta 1902.
Heraionin rauniot.
Kaavakuva Heraionin alueesta.

  Arkaainen kausi  Klassinen kausi
  Hellenistinen kausi  Roomalainen kausi
Budjonnovsk

| Budjonnovsk Будённовск |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Stavropolin aluepiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  62,1 km²
Väkiluku (2009):  65 200
 – Väestötiheys:  1 050 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.budennovsk-sk.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Budjonnovsk (ven. Будённовск) on kaupunki Stavropolin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kumajoen varrella 220 kilometriä Stavropolista itään. Kaupunki on Budjonnovskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Svetlogradin ja Georgijevskin välinen rautatie. Asukkaita on 65 200 henkeä (vuonna 2009).
Budjonnovskin rautatieasema
1200–1500-luvuilla nykyisen Budjonnovskin paikalla oli mongolivalloittajien perustama Madžarin kaupunki, joka toimi Euroopan ja Aasian välisen kaupan välittäjänä. 1700-luvun loppupuolella seudulle muutti venäläisiä talonpoikia. Derbentistä saapuneet armenialaiset perustivat vuonna 1799 Svjatoi Krestin kaupungin. Vuosina 1924–1935 ja 1957–1973 sen nimenä oli Prikumsk. Nykyisen nimensä kaupunki sai vuonna 1935 Semjon Budjonnyin mukaan. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään Budjonnovsk on maatalousalueen keskus, jossa on mm. elintarvike- ja kemian teollisuutta.
Budjonnovskin lentotukikohta sijaitsee kaupungin luoteispuolella.
Aiheesta muualla

Budjonnovskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Budjonnovsk Wikimedia Commonsissa
Stavropolin aluepiirin  ja piirit
Aleksandrovskoje •
Andropov •
Apanasenkovskoje •
Arzgir •
Blagodarnyi •
Budjonnovsk •
Budjonnovsk •
Georgijevsk •
Georgijevsk •
Gratšovka •
Izobilnyi •
Ipatovo •
Jessentuki •
Kirov •
Kislovodsk •
Kotšubejevskoje •
Krasnogvardeiskoje •
Kurskaja •
Lermontov •
Levokumskoje •
Mineralnyje Vody •
Mineralnyje Vody •
Neftekumsk •
Nevinnomyssk •
Novoaleksandrovsk •
Novoselitskoje •
Petrovskoje •
Pjatigorsk •
Predgorny •
Sovetski •
Špak •
Stavropol •
Stepnoje •
Trunov •
Turkmeenien piiri •
Železnovodsk
Herakleopolis Megale

Herakleopolis Megale (m.kreik. Ἡρακλεόπολις Μεγάλη, Hērakleopolis Megalē eli Ἡρακλέους πόλις μεγάλη / ἡ ἄνω, Hērakleūs polis megalē / hē anō; lat. Heracleopolis Magna, Herculis oppidum, Heracleo) eli Nen(i)-nesut/Hut-nen-nesu (egypt. Nn(j)-nswt/Ḥwt-nn-nsw; kopt. Ϩⲛⲏⲥ, Ϩⲛⲉⲥ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Keski-Egyptissä eli Heptanomiissa ja kuului Herakleopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Maantiede

Herakleopolis Megale, suomeksi ”Suuri Herakleen kaupunki”, sijaitsi Niilin länsipuolella joen, ”Joosefin kanavan” eli Bahr Yussefin ja toisen kanavan muodostamalla saarella. Kaupunki sijaitsi lähellä Moiris-järveä (nyk. Qarun) ja Faijumin keidasta, mikä oli erityisen hedelmällistä seutua.
Kaupunkia ei tule sekoittaa Niilin suiston Herakleopolis Mikraan (Heracleopolis Parva).
Historia

Herakleopolis oli keskisemmän Egyptin tärkeimpiä kaupunkeja Memfiin ja Heliopoliin ohella. Se toimi jonkun aikaa koko Egyptin pääkaupunkina sen jälkeen, kun Memfis menetti asemansa ja ennen kuin asema siirtyi Theballe eli Diospolis Megalelle. Manethon luetteossa esiintyy kaksi dynastiaa, 9. dynastia ja 10. dynastia, Herakleopoliista hallinneita faaraoita. Kummassakin on 19 nimeä.
Herakleopolislaisista faaraoista tunnetaan nimeltä vain ensimmäinen, tyrannimainen Akhthoes eli Khety I, joka tuli lopulta hulluksi ja kuoli krokotiilin syömänä. Satoja vuosia myöhemminkin kaupungissa palvottiin krokotiilien vihollista, ikhneumon-eläintä (mahdollisesti mangustia), mikä vaikuttaa siltä, että viha krokotiileja kohtaan periytyi kaupungissa.
Kaupunki kukoisti seudun hedelmällisyyden ansiosta. Se otti todennäköisesti merkittävässä määrin osaa seudun rakennushankkeisiin, kuten kanavien ja pengerrysten rakentamiseen. Myöhemmällä roomalaisella kaudella kaupunki kuului Arcadian prefektuuriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herakleopolis Megale Wikimedia Commonsissa
Stele Herakleopoliista. Museo Arqueológico Nacional, Madrid.
Bukefalos

Aleksanteri ratsastaa Bukefaloksella pompejilaisessa Aleksanteri-mosaiikissa.
Bukefalos ("härkäpäinen") oli Aleksanteri Suuren hevonen. Plutarkhoksen tarinan mukaan Bukefalos pelkäsi omaa varjoaan. Aleksanteri huomasi tämän ja onnistui kesyttämään hevosen itselleen. Hevoskauppias oli yrittänyt myydä hevosen Aleksanterin isälle Filippos II:lle 12 talentilla, mutta tämä oli kieltäytynyt.
Aleksanteri ratsasti Bukefaloksella monissa taisteluissa. Bukefalos kuoli pian Hydaspesjoen taistelun jälkeen. Plutarkhos kertoo, ettei se kuollut taisteluissa tai edes niissä saamiinsa vammoihin vaan vanhuuteen. Arrianoksen mukaan kerrottiin, että Aleksanterin ylitettyä joen käytiin kiivas taistelu, jossa Poroksen poika haavoitti Aleksanteria ja Bukefalosta ennen kuin kaatui itse. Arrianos kertoo myös Ptolemaios Lagoksen pojan version tapahtumista, jota pidetään luotettavampana, koska poika oli Aleksanterin henkivartija ja luultavasti itse paikalla. Erään toisen tarinan mukaan Bukefalos kaatui myöhemmin taistelussa Porosta vastaan. Justinuksen versiossa Poros ja Aleksanteri kävivät kaksintaistelun, jossa Bukefalos haavoittui. Aleksanteri putosi maahan ja pelastui vain henkivartijoidensa nopean toiminnan ansiosta. Curtiuksen mukaan Aleksanteri ajoi takaa pakenevaa Porosta, mutta Bukefalos haavoittui vakavasti ja kaatui. Gellius taas kertoo haavoittuneen Bukefaloksen kantaneen Aleksanterin turvaan taistelusta ennen kaatumistaan kuolleena maahan. Kaikki tarinat Bukefaloksen kuolemasta taistelussa saamiinsa haavoihin ovat lähtöisin Kleitarkhoksen Aleksanterin elämäkerrasta.
Aleksanteri perusti hevosensa kunniaksi uuden kaupungin Bukefalian. Kaupungin sijaintia ei tiedetä. Erään tarinan mukaan se perustettiin samalle paikalle, josta Aleksanteri oli ylittänyt joen Bukefaloksen selässä. Arrianos sijoittaa kaupungin joen länsirannalle, mistä Aleksanteri oli lähtenyt ylittämään jokea. Toisten versioiden mukaan kaupunki perustettiin paikalle, jossa Aleksanteri taisteli ylitettyään joen ja jossa Bukefalos haavoittui.
Bukefalos on useiden taideteosten aiheena. Yksi Rooman Piazza del Quirinale -aukiolla sijaitsevan patsasjoukon hevosista on nimetty Bukefaloksen mukaan.
Hérensin alue

Hérensin alue sijaitsee Keski-Valais’ssa.
Herensiläisen karjarotu on vanttera ja lyhytjalkainen.
Grande Dixence -padon takana on Lac des Dix -patojärvi.
Hérensin alue (ransk. District d'Hérens, saks. Bezirk Ering) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais’n kantonin 14 hallinnollisesta alueesta.
Hérensin alue sijaitsee Keski-Valais’ssa, pääosin Rhônen eteläpuolella, Borgne- ja Dixencejokien laaksoissa. Alue on tunnettu karjarodustaan ja eläinten perinteisistä taisteluista. Sveitsin suurin patojärvi, Lac des Dix (4 km², 400 milj. m³) ja maailman suurin massiivipato, Grande Dixence (paino 15 milj. tn, korkeus 285 m), sijaitsevat Dixencen latvoilla, Hérémencen kunnan alueella.
Kunnat

Hérensin alueella on 7 kuntaa, joista suurimmat ovat Ayent ja Vex. Alueen keskuspaikka on Evolène. Hérensin alueen asukasluku on 11 029 (31.12.2015). Väkiluku on kasvussa, sillä vuoden 2012 lopulla väkeä oli 10 622. Alueen pinta-ala on 471 km².
| Kunta | Asukasluku  31> 12.2015 | Pinta-ala  km² |
| --- | --- | --- |
| Ayent | 3 922 | 55,13 |
| Evolène | 1 689 | 209,94 |
| Hérémence | 1 362 | 107,53 |
| Les Agettes | 347 | 5,09 |
| Mont-Noble | 1 033 | 43,03 |
| Saint-Martin | 875 | 37,02 |
| Vex | 1 801 | 12,99 |
| Yhteensä |  11 029  | 470,73 |
Kunnat > Muutoksia

Masen, Naxin ja Vernamiègen kunnat yhdistyivät 1.1.2011 Mont-Noblen kunnaksi.
Asukkaat ja kieli

Hérensin alue on selkeästi ranskankielinen: vuonna 2000 alueen vakituista asukkaista 95 % oli ranskankielisiä. Saksankielisiä oli noin 2 % ja muun kielisiä noin 3 %.
Budslau

Budslaun kylän sijainti Valko-Venäjän Minskin alueen pohjoisosassa.
Budslau (valkoven. Будслаў) eli Budslav (ven. Будслав) on kylä Valko-Venäjän Minskin alueen pohjoisosissa Mjadzelin piirissä. Kylä sijaitsee Itämereen laskevan Niemenjoen vesistöalueen yläjuoksulla, sen Vilija-sivujoen Servatš-sivuhaaran (valkoven. Сэрвач, ven. Сервечь, Servetš) varrella, linnuntietä 35 kilometriä Mjadzelsta itään. Paikallistietä noin kolme kilometriä kylän länsipuolelta kulkee rautatie (asema Budslau).
Kylän katsotaan saaneen alkunsa, kun vuonna 1504 Liettuan suuriruhtinas ja Puolan kuningas Aleksander Jagiellon (Alexander I) lahjoitti 6 000 aarin metsäalan tuolloisen Vilnan voivodikunnan itäosista Vilnan bernhardilaiselle munkkiyhteisölle, joka oli  fransiskaanien haarauma. Vuosina 1589–1591 paikalle rakennettiin puinen bernhardilaiskappeli. Vuonna 1598 vauraaseen aatelissukuun kuulunut, vuosina 1589–1610 Vilnassa keskeisessä asemassa toiminut Jan Patš (1550–1610) lahjoitti kirkolle paavi Klemens VIII:lta saadun Neitsyt Marian eli Jumaläidin kuvan. Elokuussa 1633 laskettiin kivisen kirkon peruskivi. Vuonna 1732 Puolan kuningas August II Väkevä myönsi asutukselle kaupungin arvon.
Kylä tunnetaan erityisesti sen suuresta, Valko-Venäjän kansallispyhäkköihin kuuluvasta katolisesta kirkostaan. Kirkolla on pienen basilikan arvo (lat. Basilica minor). Tämä Budslaun Jumalanäidin kirkkona tunnettu rakennus on saanut nimensä siellä säilytettävästä Budslaun Jumalanäidin ihmeitätekevänä pidetystä ikonista. Ikonin katsotaan suojelevan valkovenäläisiä ja se mainitaan kirjallisissa lähteissä jo vuonna 1617. Seurakunnan juhlapäivää vietetään heinäkuun 2. päivänä.
Ihmeitätekevä Budslaun Jumalanäidin ikoni (1590-luvulta).
Budslaun kirkko piirroksessa (1650).
Kirkko joen toiselta puolelta nähtynä.
Kirkko.
Sisänäkymää.
Budslaun Jumalanäidin kirkkoa sisältä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Budslau Wikimedia Commonsissa
Titi Buengo

Titi Buengo
André "Titi" Buengo (s. 11. helmikuuta 1980 Luanda) on angolalainen jalkapalloilija. Hän pelaa kärkihyökkääjänä. Seuratasolla hän on pelannut muun muassa Ranskassa.
Buengo kuului Angolan jalkapallomaajoukkueeseen Saksan vuoden 2006 MM-kisoissa mutta ei päässyt yhdessäkään ottelussa kentälle.
Vaikka Buengo on angolalainen hän ei osaa puhua portugalia vaan puhuu ranskaa.
Seurat

1999-2001: Olympique Saint Quentin, Ranska
2001-2002: Wasquehal, Ranska
2002-2003: US Créteil, Ranska
2003-2005: Grenoble Foot 38, Ranska
2005-2006: Neuchatel Xamax, Sveitsi
2006-nykyinen: Clermont Foot, Ranska
Herman’s Hermits

| Herman’s Hermits |
| --- | --- |
 Herman’s Hermits vuonna 1968.
Tiedot
Toiminnassa:  1964–1970
Tyylilaji:  pop, poprock, beat
Kotipaikka:  Manchester, Iso-Britannia
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Peter Noone, laulu   Keith Hopwood, rytmikitara, laulu   Karl Green, bassokitara, laulu   Alan Wrigley   Steve Titterington   Derek Leckenby, kitara   Barry Whitwam, rummut  
Levy-yhtiö:   Columbia Graphophone Company    /  MGM Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herman’s Hermits oli Manchesterissa perustettu, vuosina 1964–1970 toiminnassa ollut brittiläinen pop-yhtye, joka saavutti kaikkiaan kaksikymmentä top 40 -hittiä kotimaassaan ja Yhdysvalloissa. Alkuperäisen Herman’s Hermitsin hajoamisen jälkeen se on esiintynyt vaihtelevilla kokoonpanoilla. Esimerkiksi Suomessa esiintyi 2000-luvulla yhtye, joka kutsui itseään nimellä Herman’s Hermits, mutta jonka ainoa alkuperäisjäsen oli rumpali Barry Whitwam.lähde? Klassinen kokoonpano on esiintyt Helsingissä Linnanmäen Peacock Teatterissa 31.3.1966.
Yhtyeen alkuperäisiä jäseniä olivat Keith Hopwood (komppikitara, laulu), Karl Green (basso, laulu), Derek ”Lek” Leckenby (soolokitara) ja Barry Whitwam (rummut), mutta pian joukkoon liittyi myös Peter Noone (laulu). Yhtyeen levytyksillä soitti myös useita englantilaisia studiomuusikoita, muun muassa ajan käytetyin kitaristi Jimmy Page.
Yhtye oli Yhdysvalloissa jopa suositumpi kuin kotimaassaan. Erityisesti 1960-luvun jälkipuoliskolla, jolloin monet yhtyeet alkoivat viedä musiikkiaan kunnianhimoisempaan suuntaan, Herman’s Hermitsin helposti omaksuttavat pop-kappaleet vetosivat erityisesti alle 15-vuotiaisiin amerikkalaisnuoriin. Myös laulusolisti Peter Noonen ulkonäkö isoine etuhampaineen sekä poikamainen ilmehtiminen esiintyessä olivat suosion kannalta tärkeässä roolissa. Herman’s Hermits olikin esimerkki 1960-luvun yhtyeestä, joka nautti suuresta kaupallisesta suosiosta, mutta ei saanut osakseen juurikaan arvostusta.
Yhtyeen hajottua Peter Noone yritti myös soolouraa tehden pari vaihtelevasti menestynyttä levyä. Kuten niin monella 1960-luvun suuruudella, myös Herman's Hermitsillä on ollut kiistaa yhtyeen nimen käytöstä myöhemmin.
Albumit

1965 – Herman’s Hermits
1965 – Herman’s Hermits on Tour
1965 – Herman's Hermits
1965 – British Go Go
1966 – Hold On!
1966 – Both Sides of Herman's Hermits
1966 – Again
1966 – Lucky 13
1967 – There's a Kind of Hush All Over the World
1967 – Blaze
1967 – X15
1996 – No Milk Today
1997 – Greatest Hits
1997 – I'm Into Something Good
2000 – Greatest Hits Live
2001 – Mrs. Brown, You've Got a Lovely Daughter
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herman’s Hermits Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  IdRef