stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Idän apostolinen kirkko
Uusi aika

1400-luvulla Idän assyrialainen kirkko hyväksyi, että patriarkan arvonimen voi antaa ainoastaan silloisen patriarkan Mar Shimun IV:n sukulaisille. Mar Shimun IV oli 86 Babylonian patriarkka. Tämä sai paljon vastustusta, ja vuonna 1552 kilpaileva patriarkka Mar Yohanan Soulaqa VIII valittiin kilpailevaksi patriarkaksi. Mar Yohanan Soulaqa VIII teki sopimuksen paavin kanssa, että hänen johtamansa Idän assyrialainen kirkko liittyisi roomalaiskatoliseen kirkkoon.
Nyt assyrialaisella kirkolla oli kaksi kilpailijaa. Perinnöllinen patriarkka Alkoshissa (nykyisessä Irakissa) ja paavin tukema Diyarbakırissa (nykyisessä Turkissa).
Jako pysyi voimassa vuoteen 1662, jolloin Diyarbakırin patriarkka Mar Shimun XIII Denha riitautui Rooman kanssa ja liittyi taas Alkoshin patriarkan kanssa.
Patriarkan istuin siirrettiin Kara Kuşiin. Vatikaani kuitenkin nimitti uuden patriarkan Diyarbakıriin. Hän johti niitä assyrialaisia, jotka olivat paaville uskollisia. Tästä Idän assyrialainen kirkko tuli myöhemmin Kaldean katolinen kirkko.
Vuonna 1802 viimeinen perinnöllistä lakia noudattanut patriarkka kuoli Alkoshissa ja kirkko hyväksyi Kaldeanin patriarkkojen vallan. Kara Kuşin patriarkat pysyivät itsenäisenä.
1900-luku > Ensimmäinen maailmansota, assyrialaisten kansanmurha ja diaspora

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Lähi-idän poliittinen tilanne muuttui. Ensimmäisen maailmansodan aikana sekä turkkilaiset, arabit että kurdit vainosivat assyrialaisia. Kuuluisia ovat useat massamurhat, jotka tapahtuivat vuosina 1914–1920 Ottomaanien valtakunnan alueella, jossa kokonaiset heimot lahdattiin vastasyntyneistä vanhuksiin. Tätä massamurhaa kutsutaan assyrialaisten kansanmurhaksi.
Monet assyrialaiset joutuivat sodan jälkeen Irakin hašemiittisen monarkian alaisuuteen. Assyrialaiset olivat tukeneet Britanniaa ensimmäisen maailmansodan aikana, ja kostoksi tästä hašemiittien valtaistuin karkotti miljoonia assyrialaisia. Noin 1 600 000 assyrialaista asuu diasporassa. Irakissa asuu vielä 800 000 assyrialaista. Kaldealainen yhteisö oli vähemmistössä ja Palestiinassa jota nyt johti Britannia. He eivät vastustaneet brittien hallintoa. Mutta Irakissa kaldealaiset joutuivat enemmistöön, ja he ovat Irak suurin ei-islamilainen yhteisö. Myöhemmin monet kaldealaiset saivat aseman Baathpuolueessa. Heistä tunnetuin on Saddam Husseinin entinen ulkoministeri Tariq Aziz. Kaldealaiskristityt jäivät Irakiin. Heidän nykyinen patriarkkansa Emmanuel III Delly asuu nykyään edelleen Bagdadissa.
Assyrialaisten 104. patriarkka Mar Eshai Shimun XXIII päätti perustaa assyrialaisille kotimaan nykyisen Irakin alueelle, mutta joutui pakenemaan ja lähtemään Kyprokselle vuonna 1933. Tuhansia assyrialaisia karkotettiin Irakista. Mar Eshai Shimun XXIII muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin, jossa hän perusti assyrialaisten kirkon päämajan Chicagoon ja myöhemmin San Franciscoon. Idän assyrialaisen kirkon päämaja sijaitsee nykyään Chicagossa. Noin miljoona assyrialaista jäi Irakiin. Nykyään heitä on 800 000. Saddam Husseinin aikana heistä suurin osa karkotettiin.
Monet assyrialaiset asuvat diasporassa. Assyrialaisten kotimaa on nykyisen Irakin (800 000), Syyrian (500 000), Iranin (10 000) ja Turkin (5 000) alueella. Irakissa assyrialaiset asuvat maan pohjoisosassa, Iranissa maan luoteisosassa, Syyriassa maan koillisosassa ja Turkissa maan itäosassa.
Assyrialaiset asuvat diasporassa Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Australiassa. Ulkomailla asuu noin 282 000 assyrialaista. Suurin assyrialaisten diaspora asuu Saksassa, jossa heitä on 90 000. Seuraavaksi tulee Yhdysvallat (83 000) ja Ruotsi (80 000). Suurin Lähi-idän maa, jossa asuu assyrialaisia, on Jordania (77 000).
1900-luku > Idän assyrialainen kirkko nykyään

Idän assyrialaisen kirkon hallinto ja suurin osa kirkon papeista, piispoista, arkkipiispoista ja metropoliitoista asuu maanpaossa. Myös kirkon pääpatriarkka asuu maanpaossa.
Vuonna 1965 perinnöllinen kysymys patriarkan valitsemiseen aiheutti taas eron Idän assyrialaisessa kirkossa. Bagdadin metropoliitta Mar Thoma Darmo julistautui Idän assyrialaisen kirkon patriarkaksi.
Idän assyrialaisen kirkon silloinen patriarkka Mar Eshai Shimun XXIII sanoi eroavansa vuonna 1973, mutta häntä pyydettiin jäämään virkaan. Mar Thoma Darmo kuoli kuitenkin vuonna 1968.
Mar Eshai Shimun XXIII meni naimisiin elokuussa vuonna 1973, mutta avioituminen on Idän assyrialaisen kirkon patriarkalle kielletty. Kirkon synodin oli pakko syrjäyttää hänet. Hän palasi kuitenkin virkaan, mutta hänet murhattiin 6. marraskuuta 1975 kotonaan San Josessa Kaliforniassa. Idän assyrialaisen kirkon piispat kokoontuivat seuraavana vuonna Lontoossa konklaaviin valitsemaan uutta katolikos-patriarkkaa. 41-vuotiaasta pappi Rev Khananyanista tuli Idän assyrialaisen kirkon patriarkka. Hän otti nimekseen Mar Dinkha IV ja on Assyrian ensimmäisen patriarkan 120. seuraaja. Assyrian ensimmäinen patriarkka oli Tuomas. Mar Dinkha IV on Idän assyrialaisen kirkon virallinen patriarkka.
Kuitenkin valittiin myös kilpaileva patriarkka. Mar Thoma Darmon seuraajaksi valittiin Mar Addai. Hänen pieni kannattajavähemmistönsä perusti toisen seurakunnan Bagdadiin. Se nimi on Muinaisen idän kirkko. Sillä on kuitenkin hyvin pieni kannatus.
Vuonna 1994 Mar Dinkha VI tapasi historiallisessa kokouksessa paavi Johannes Paavali II:n Vatikaanissa. Paavi ja Mar Dinkha allekirjoittivat yhteistyösopimuksen assyrialaisen ja roomalaiskatolisen kirkon välillä.
Vuonna 1996 hän solmi Kaldean kirkon Bagdadin patriarkan Rafael I Bidawidin kanssa yhteistyösopimuksen. Vuonna 1997 hän aloitti neuvottelut Antiokian syyrialais-ortodoksisen kirkon kanssa, että he julistaisivat anateeman pätemättömäksi eli purkaisivat kirkkojensa väliset oppituomiot.
Mar Dinkha IV asuu maanpaossa Chicagossa, Yhdysvalloissa. Myös Idän assyrialaisen kirkon päämaja ja neljä pääkirkkoa sijaitsevat Chicagossa.
Syyskuussa 2006 Mar Dinkha IV p vieraili Pohjois-Irakissa ja tapasi siellä Irakin Kurdistanin kuvernöörin. Hän puhui kuvernöörin kanssa, että he voisivat avata sinne kristityn kirkon.
Sunnuntaina 15. heinäkuuta 2007 Mar Dinkha juhli papiksi vihkimisensä 50-vuotisjuhlaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Idän apostolinen kirkko Wikimedia Commonsissa
Keytar

Roland AX-7 -keytar
Herbie Hancock
Keytar on 1960-luvulla kehitetty syntetisaattori. Nimitys on yhdistelmä englannin kielen sanoista keyboard, ’koskettimet’ ja guitar, ’kitara’. Keytaria kannetaan olkahihnan varassa kuten kitaraa, joten se antaa esiintyjälle mahdollisuuden liikkua soittimen kanssa lavalla, toisin kuin piano tai muut syntetisaattorit. Soitin oli suosittu erityisesti 1980-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keytar Wikimedia Commonsissa
Luettelo Kuusrockin esiintyjistä

Tämä on luettelo Kuusrockin esiintyjistä vuosittain. Vuosien 1973–1991 esiintyjälistat on koottu Pohjoista musiikkia -sivustolta.
1973

Kuusrock 1973 järjestettiin 20.-22. heinäkuuta 1973. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Kestapo, Topmost (mk II), Tonics, Elonkorjuu, Yellow, Pepe & Paradise, Wigwam, Isokynä Lindholm & Mike Westhues (USA), Child, Gugi, Arto Vilkko & Nenä, Suikkis, Timjam, Lion Blend, Kosmos, Karaian (Ruotsi), Mendoza (Ruotsi), Pugh Rogefeldt (Ruotsi), Heavy Petting, Mixture, Tasavallan Presidentti, Alwari Tuohitorvi, Hurriganes. Kolmen päivän pääsylippu 20 mk. (LP-levyn normaalihinta 24 mk.)
1974

Kuusrock 1974 järjestettiin 6.-7. heinäkuuta 1974. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Battaglia, Pastori Pohjalainen & Defiers, Hullujussi, Hurriganes, Orfeus, NQB (Ruotsi), Alwari Tuohitorvi, Geordie (Englanti), Express, Tabula Rasa, Kosmos, Juice Leskinen & Coitus Int., Matthews, Tears (Ruotsi), Tasavallan Presidentti. Kahden päivän pääsylippu 22 mk.
1975

Kuusrock 1975 järjestettiin 19.-20. heinäkuuta 1975. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Victorys (L-Saksa), Rexi & Napoleon, Kummitus, Virtanen, Yellow, Juice Leskinen & Coitus Int., Alwari Tuohitorvi, Dr. Feelgood (Englanti), Paper Lace (Englanti), Mikko Alatalo & Tabula Rasa, Express, Colombo, Allan Russack (Australia), Hullujussi, Jukka Tolonen band, Hurriganes. Kahden päivän pääsylippu 25 mk.
1976

Kuusrock 1976 järjestettiin 24.-25. heinäkuuta 1976. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Dead End 5 (peruuntui), Royals, The H-Band, Alwari Tuohitorvi, Hellraisers (Englanti), Procol Harum (Englanti), Sodoma, Timjam (peruuntui), Amulet, Victorys (L-Saksa), Hi Vibrations (Englanti), Seppo Närhi & Kalmar Union, Mikko Alatalo, Alvin Stardust (Englanti). Kahden päivän pääsylippu 30 mk. Lauantain aloitus myöhästyi, mistä aiheutui ohjelmamuutoksia ja peruuntumisia.
1977

Kuusrock 1977 järjestettiin 23.-24. heinäkuuta 1977. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Uolevi Nikander Group, Jimi Sumén & Dreams, Dead End 5, Vanha Isäntä, Mikko Alatalo & Tabula Rasa, Ian Gillan Band (Englanti), Eddie & the Hot Rods (Englanti), ELF, Reijo Karvonen & Ikaros, Country Express, Kaseva, Alwari T., Allan Russack (Australia), H.E.C.. Kahden päivän pääsylippu 35 mk.
1978

Kuusrock 1978 järjestettiin 23.-24. heinäkuuta 1978. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Eppu Normaali, Ramblers, Group, Teddy & The Tigers, Little Bob Story (Ranska), Pirates (Englanti), Steve Hillage Band (Englanti), Kaamos, Reijo Karvonen & Ikaros, H-Band, Kaseva, Allan Russack (Australia) & Jukka Tervo (Oulu), Piirpauke. Kahden päivän pääsylippu 40 mk.
1979

Kuusrock 1979 järjestettiin 21.-22. heinäkuuta 1979. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Freddie Falcon & V8, Pelle Miljoona & 1980, Spiders, Eppu Normaali, Teddy & The Tigers, Hurriganes, Stiff Little Fingers (P-Irlanti), The Members (Englanti), Mika ja Turkka Mali, Kari Peitsamo, Veltto Virtanen, Ramblers, Jimi Sumén Project, Kojo, Maarit. Kahden päivän pääsylippu 40 mk.
1980

Kuusrock 1980 järjestettiin 19.-20. heinäkuuta 1980. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Zero Nine, Yets, Hassisen Kone, Pelle Miljoona Oy, Eppu Normaali, Iron Maiden (Englanti), Bad Manners (Englanti), Se, M.A. Numminen Underground rock, Kauko Röyhkä Combo, Juice Leskinen Slam, Maarit, Rockin Dopsie and the Cajun Twisters (USA). Kahden päivän pääsylippu 50 mk.
1981

Kuusrock 1981 järjestettiin 17.-18. heinäkuuta 1981. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
IC-Rock, Riff Raff, Slippers, Hassisen Kone, The Blues Band (Englanti), Saxon (Englanti), Hanoi Rocks, Gambler, Sig, Juice Leskinen Slam, Kassu Halonen Recording Band, Kauko Röyhkä & Narttu, Pelle Miljoona Oy, Zantees (USA). Kahden päivän pääsylippu 60 mk.
1982

Kuusrock 1982 järjestettiin 24.-25. heinäkuuta 1982. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Popeda, Lama, Luther, Zero Nine, Ramblers, More (Englanti), Slade (Englanti), Bluesounds, Tower, Mikko Saarela & Organ, Kari Peitsamo Revival, Hassisen Kone, Hector & Eurooppa, Liisa Tavi & Pekka Tegelman, Rolf Wikström Hjärtslag (Ruotsi), Broadcast(yhtye). Kahden päivän pääsylippu 80 mk.
1983

Kuusrock 1983 järjestettiin 17.-18. heinäkuuta 1983. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
(Harri Marstio. myöhästyi - paikkasi tilapäisryhmä Moonshinemakers), Esa Eloranta Encore, IC-Rock, Sleepy Sleepers, Bad Sign, Hanoi Rocks, Luther, Scorpions (L-Saksa), Siberia, 22-pistepirkko, Musta paraati, Dave Lindholm & Henry O' Band, Sielun Veljet, Climax Blues Band (Englanti), Juice Leskinen Grand Slam. Kahden päivän pääsylippu 100 mk.
1984

Kuusrock 1984 järjestettiin 21.-22. heinäkuuta 1984. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Tavaramarkkinat, Dingo (myöhästyi, ei esiintynyt), Oreo Moon (Ruotsi), IC-Rock, Popeda, Hurriganes,
Frank Marino & Mahogany Rush (Kanada), Totem , Yö, Anna-Leena Härkönen & Jukka Tervo, Kauko Röyhkä & Narttu, Eppu Normaali, Tuomari Nurmio & Meatballs (myöhästyi), Uriah Heep (Englanti). Kahden päivän pääsylippu 120 mk.
1985

Kuusrock 1985 järjestettiin 20.-21. heinäkuuta 1985. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Popeda, Zero Nine, Eppu Normaali, Peer Günt, Smack, Omar & the Howlers (USA), Mountain (USA), Tiikerikakku, SIG, Pave Maijanen, Juice Leskinen Grand Slam, J. Karjalainen & Mustat Lasit, Dingo, Mighty Flyers (Englanti). Kahden päivän pääsylippu 150 mk.
1986

Kuusrock 1986 järjestettiin 19.-20. heinäkuuta 1986. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Backsliders, Nights of Iguana, Zero Nine, Eve, Eppu Normaali, Smack, Mike Monroe & Secret Chiefs, Peer Günt, Savatage (USA), Topi Sorsakoski & Agents, Kauko Röyhkä & Narttu, Juliet Jonesin sydän, J. Karjalainen & Mustat Lasit, Lapinlahden linnut, Remu, Juice Leskinen Grand Slam, Popeda, Chevalier Brothers (Englanti). Käytössä kaksi vierekkäistä esiintymislavaa. Kahden päivän pääsylippu 180 mk.
1987

Kuusrock 1987 järjestettiin 18.-19. heinäkuuta 1987. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Tiistai, Playmate, Melrose, Ilona, Luther, EBPSATRFM, Zero Nine, Peer Günt, That Petrol Emotion (P-Irlanti), Anthrax (USA), Tuomari Nurmio, Freud Marx Engels & Jung, Maarit, J. Karjalainen, Smack, Miljoonasade, Eppu Normaali, The Triffids (Australia). Kahden päivän pääsylippu 180 mk.
1988

Kuusrock 1988 järjestettiin 16.-17. heinäkuuta 1988. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Santa Lucia, Tarot, Stone, Zero Nine, Havana Blacks, Melrose, Boycott, Peer Günt, U.D.O. (L-Saksa), Death Angel (USA), Erik Hokkanen (USA), Mary Coughlan (Irlanti), Eppu Normaali, Popeda, Dave's Twelve Bar, Stevie Ray Vaughan & Double Trouble (USA). Kahden päivän pääsylippu 180 mk (portilta 220).
1989

Kuusrock 1989 järjestettiin 15.-16. heinäkuuta 1989. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
A.R.G., Mengele, Mr. Dick, Clifters, Playmate, Popeda, Hearthill, Ne Luumäet, Airdash, Stone, Sielun veljet, Ultima Thule (Viro), Candlemass (Ruotsi), Zero Nine, Rainmakers (USA), Pelle Miljoona, Juliet Jonesin sydän, Miljoonasade, Topi Sorsakoski & Agents, J. Karjalainen, Del Lords (USA). Osa lauantain esiintyjistä soitti ns. rytmiteltassa. Kahden päivän pääsylippu 180 mk.
1990

Kuusrock 1990 järjestettiin 7.-8. heinäkuuta 1990. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Neljä ruusua, Kolmas nainen, Melrose, Zero Nine, Eppu Normaali, Alice Cooper (USA), Mr. Dick, The Balls, The Phantoms (Kanada), John Mayall's Bluesbreakers (Englanti), Tasavallan Presidentti, Clifters. Kahden päivän pääsylippu 180 mk.
1991

Kuusrock 1991 järjestettiin 20.-21. heinäkuuta 1991. Festivaalialueella soittivat seuraavat esiintyjät:
Generators, Faff-Bey, Kolera, Kauko Röyhkä combo, Raptori, Havana Blacks, Unleashed (Ruotsi), The Fabulous Thunderbirds (USA), Syrinx & Matti Koskiala, Gregory ja Vähän Valoo, Q.Stone, Hasse Walli & Asamaan, J. Karjalainen, Värttinä, Blues Brothers Band (USA). Rytmiteltassa esiintyivät: Erkki ja Tähti, Rizzla Band, Blue Train, Henry O. ja Lost Riders. Kahden päivän pääsylippu 210 mk.
American Le Mans Series

| American Le Mans Series |
| --- | --- |

Ensimmäinen kausi:  1999
Viimeinen kausi:  2013
Virallinen kotisivu
LMP2-luokan Penske-tallin Porsche RS Spyder (2006).
American Le Mans Series (ALMS) oli Pohjois-Amerikassa ajettava urheiluautosarja.
Sarjassa ajettiin neljässä luokassa: LMP1 ja LMP2 -luokkien Le Mans Prototype -prototyyppiautoilla sekä GT1 ja GT2 -luokkien Gran Turismo -urheiluautoilla. Säännöt olivat identtiset Le Mansin sääntöjen kanssa.
Kilpailujen pituudet vaihtelivat tunnin ja 40 minuutin mittaisista kilpailuista Le Mansin 24 tunnin ajon hengen mukaisiin 12 tunnin kestävyysajoihin.
Historia

American Le Mans Seriesin perusti vuonna 1999 liikemies Don Panoz. Vuonna 1998 hän järjesti yhdessä Le Mansin 24 tunnin ajon järjestävän seuran Automobile Club de l’Ouestin (ACO) kanssa yhteistyössä Road Atlantan radalla Petit Le Mans -kilpailun esikuvansa hengessä osana Professional SportsCar Racing -sarjaa. Seuraavana vuonna sarjan nimi muutettiin nykyiseksi ja käyttöön otettiin ACO:n säännöt. ALMS:n ja ACO:n yhteistyötä jatketaan yhä, ja ALMS-tallit ovat etusijalla pääsystä Le Mansin ajoihin.
Vuonna 1999 sarjaan kuului kahdeksan kilpailua. Sarja käynnistyi Sebringin 12 tunnin ajoilla, ja päättyi Las Vegas Motor Speedwaylla ajettuun kilpailuun. Vuodeksi 2000 osakilpailujen määrä nousi kahteentoista, kaksi kilpailua ajettiin Euroopassa ja yksi Australiassa. Seuraavaksi kaudeksi Euroopan kilpailut poistuivat kalenterista ja kaudeksi 2001 luotiin oma European Le Mans Series -sarja, joka jäi yhden kauden pituiseksi. Alkuvuosina sarjan kilpailut käytiin lähinnä ovaaliratojen ja niiden sisäpuolelle tehtyjen mutkikkaiden rataosuuksien yhdistelmäradoilla, mutta kilpailuja on käyty myös varsinaisilla kilparadoilla kuten Laguna Secassa, Mosportissa, Road Atlantassa ja Sebringillä.
Mestaruussarjan kaksi parasta tallia saivat automaattisen osallistumisoikeuden seuraavan vuoden Le Mansin 24 tunnin ajoihin. Yksityistallit, joilla ei ole autotehtaiden tukea takanaan, kilpailivat lisäksi IMSA Cupista sekä kilpailukohtaisista palkinnoista. Sarjaan osallistuneet autotehtaat olivat Audi (LMP1), Porsche, Acura (LMP2), Chevrolet (GT1), sekä Panoz, Ferrari ja Porsche (GT2). Aikaisemmin sarjassa ovat olleet mukana myös Aston Martin, BMW, Cadillac ja Chrysler tehdastallien muodossa.
Kaudelle 2014 sarja yhdistyi Rolex Sports Car Series -sarjan kanssa muodostaen United SportsCar Championship -sarjan, joka nykyisin tunnetaan IMSA SportsCar Championship -sarjana.
Kuljettajien mestarit

| Kausi> 1999.1999 | Luokka> LMP. Elliott Forbes-Robinson | Luokka> LMP. Elliott Forbes-Robinson | Luokka> LMP. Elliott Forbes-Robinson | Luokka> GTS. Olivier Beretta | Luokka> GT. Cort Wagner |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  Allan McNish |  Allan McNish |  Allan McNish |  Olivier Beretta |  Dirk Müller |
| 2001 | LMP900 | LMP900 | LMP675 | GTS | GT |
| 2001 |  Emanuele Pirro |  Emanuele Pirro |  Didier de Radiguès |  Terry Borcheller |  Jörg Müller |
| 2002 |  Tom Kristensen |  Tom Kristensen |  Jon Field |  Ron Fellows |  Lucas Luhr  Sascha Maassen |
| 2003 |  Frank Biela  Marco Werner |  Frank Biela  Marco Werner |  Chris Dyson |  Ron Fellows  Johnny O'Connell |  Lucas Luhr  Sascha Maassen |
| 2004 | LMP1 | LMP1 | LMP2 | GTS | GT |
| 2004 |  Marco Werner  JJ Lehto |  Marco Werner  JJ Lehto |  Ian James |  Ron Fellows  Johnny O'Connell |  Timo Bernhard |
| 2005 | LMP1 | LMP1 | LMP2 | GT1 | GT2 |
| 2005 |  Frank Biela  Emanuele Pirro |  Frank Biela  Emanuele Pirro |  Clint Field |  Oliver Gavin  Olivier Beretta |  Patrick Long  Jörg Bergmeister |
| 2006 |  Allan McNish  Rinaldo Capello |  Allan McNish  Rinaldo Capello |  Lucas Luhr  Sascha Maassen |  Oliver Gavin  Olivier Beretta |  Jörg Bergmeister |
| 2007 |  Allan McNish  Rinaldo Capello |  Allan McNish  Rinaldo Capello |  Timo Bernhard  Romain Dumas |  Oliver Gavin  Olivier Beretta |  Mika Salo  Jaime Melo |
| 2008 |  Marco Werner  Lucas Luhr |  Marco Werner  Lucas Luhr |  Timo Bernhard  Romain Dumas |  Johnny O'Connell  Jan Magnussen |  Jörg Bergmeister  Wolf Henzler |
| 2009 | LMP1 | LMP1 | LMP2 | GT2 | Challenge |
| 2009 |  David Brabham  Scott Sharp |  David Brabham  Scott Sharp |  Adrian Fernández  Luis Díaz |  Patrick Long  Jörg Bergmeister |  Martin Snow  Melanie Snow |
| 2010 | LMP | LMP | LMPC | GT | GTC |
| 2010 |  David Brabham  Simon Pagenaud |  David Brabham  Simon Pagenaud |  Scott Tucker |  Patrick Long  Jörg Bergmeister |  Tim Pappas  Jeroen Bleekemolen |
| 2011 | LMP1 | LMP2 | LMPC | GT | GTC |
| 2011 |  Chris Dyson  Guy Smith |  Christophe Bouchut  Scott Tucker |  Ricardo González  Gunnar Jeannette  Eric Lux |  Joey Hand  Dirk Müller |  Tim Pappas |
| 2012 | P1 | P2 | PC | GT | GTC |
| 2012 |  Klaus Graf  Lucas Luhr |  Christophe Bouchut  Scott Tucker |  Alex Popow |  Oliver Gavin  Tommy Milner |  Cooper MacNeil |
| 2013 |  Klaus Graf  Lucas Luhr |  Scott Tucker |  Mike Guasch |  Antonio García  Jan Magnussen |  Jeroen Bleekemolen  Cooper MacNeil |
Tallien mestarit

| Kausi> 1999.1999 | Luokka> LMP. Panoz Motorsports | Luokka> LMP. Panoz Motorsports | Luokka> LMP. Panoz Motorsports | Luokka> GTS. Dodge Viper Team Oreca | Luokka> GT. Prototype Technology Group |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  Audi Sport North America |  Audi Sport North America |  Audi Sport North America |  Viper Team Oreca |  Dick Barbour Racing |
| 2001 | LMP900 | LMP900 | LMP675 | GTS | GT |
| 2001 |  Audi Sport North America |  Audi Sport North America |  Dick Barbour Racing |  Corvette Racing |  BMW Motorsport |
| 2002 |  Audi Sport North America |  Audi Sport North America |  KnightHawk Racing |  Corvette Racing |  Alex Job Racing |
| 2003 |  Infineon Team Joest |  Infineon Team Joest |  Dyson Racing Team |  Corvette Racing |  Alex Job Racing |
| 2004 | LMP1 | LMP1 | LMP2 | GTS | GT |
| 2004 |  ADT Champion Racing |  ADT Champion Racing |  Miracle Motorsports |  Corvette Racing |  Alex Job Racing |
| 2005 | LMP1 | LMP1 | LMP2 | GT1 | GT2 |
| 2005 |  ADT Champion Racing |  ADT Champion Racing |  Intersport Racing |  Corvette Racing |  Petersen/White Lightning |
| 2006 |  Audi Sport North America |  Audi Sport North America |  Penske Motorsports |  Corvette Racing |  Risi Competizione |
| 2007 |  Audi Sport North America |  Audi Sport North America |  Penske Racing |  Corvette Racing |  Risi Competizione |
| 2008 |  Audi Sport North America |  Audi Sport North America |  Penske Racing |  Corvette Racing |  Flying Lizard Motorsports |
| 2009 | LMP1 | LMP1 | LMP2 | GT2 | Challenge |
| 2009 |  Patrón Highcroft Racing |  Patrón Highcroft Racing |  Lowe's Fernández Racing |  Flying Lizard Motorsports |  Snow Racing |
| 2010 | LMP | LMP | LMPC | GT | GTC |
| 2010 |  Patrón Highcroft Racing |  Patrón Highcroft Racing |  Level 5 Motorsports |  BMW Rahal Letterman Racing |  Black Swan Racing |
| 2011 | LMP1 | LMP2 | LMPC | GT | GTC |
| 2011 |  Dyson Racing Team |  Level 5 Motorsports |  CORE Autosport |  BMW Team RLL |  Black Swan Racing |
| 2012 | P1 | P2 | PC | GT | GTC |
| 2012 |  Muscle Milk Pickett Racing |  Level 5 Motorsports |  CORE Autosport |  Corvette Racing |  Alex Job Racing |
| 2013 |  Muscle Milk Pickett Racing |  Level 5 Motorsports |  CORE Autosport |  Corvette Racing |  Flying Lizard Motorsports |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
American Le Mans Series -kaudet
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:American Le Mans Series & en:List of American Le Mans Series champions
Käännös suomeksi
Valkovenäläinen (drinkki)

Valkovenäläinen
Valkovenäläinen on makea cocktail, eli drinkki. Juoma sekoitetaan yleensä vodkasta, kahvilikööristä (yleisimmin käytetään Kahlúaa) sekä kermasta tai nykyisin maidosta, ja se tarjoillaan usein grogilasissa jäiden kera.
Etymologia

Nimitys juontuu englantilaisesta drinkistä ”Black Russian” (suom. Musta Ryssä), joka sekoitetaan vodkasta, kahvilikööristä ja jäistä. Drinkki muuttuu ”valkovenäläiseksi”, kun sitä pidennetään maidolla tai kermalla.