stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GP2-kausi 2012
Tallit ja kuljettajat > Kuljettajamuutokset

Uudet kuljettajat
James Calado: GP3 (Lotus ART) → Lotus GP
Nigel Melker GP3 (RSC Mücke Motorsport) → Ocean Racing Technology
Fabio Onidi: Auto GP (Lazarus) → Scuderia Coloni
Simon Trummer: GP3 (MW Arden) → Arden International
Felipe Nasr: Britannian F3 (Carlin) → DAMS
Rio Haryanto: GP3 (Marussia Manor Racing) → Carlin
Nathanaël Berthon: World Series by Renault (ISR) → Racing Engineering
Jon Lancaster: FIA Formula 2 & Auto GP (Super Nova Racing) → Ocean Racing Technology
Tom Dillmann: GP3 (Carlin) & (Addax Team) → Rapax
Giancarlo Serenelli: LATAM Challenge Series → Venezuela GP Lazarus
Paluun tehneet kuljettajat
Fabrizio Crestani: Auto GP (Lazarus) → Venezuela GP Lazarus
Ricardo Teixeira: Formula 1 (Team Lotus) (testikuljettaja) → Rapax
Poistuneet kuljettajat
Romain Grosjean: DAMS → Formula 1 (Lotus F1)
Charles Pic: Barwa Addax Team → Formula 1 (Marussia)
Jules Bianchi: Lotus ART → World Series by Renault (Tech 1 Racing)
Álvaro Parente: Carlin & Racing Engineering → FIA GT Championship
Sam Bird: iSport International → World Series by Renault (ISR)
Pål Varhaug: DAMS → Auto GP (Virtuosi UK)
Kevin Ceccon: Scuderia Coloni → GP3 (Ocean Racing Technology)
Luca Filippi: Super Nova Racing & Scuderia Coloni → IndyCar
Dani Clos: Racing Engineering → Formula 1 (HRT F1 -testikuljettaja)
Christian Vietoris: Racing Engineering → DTM
Kevin Mirocha: Ocean Racing Technology → FIA Formula 2
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Julian Leal: Rapax → Trident Racing
Jolyon Palmer: Arden International → iSport International
Stefano Coletti: Trident Racing → Scuderia Coloni
Davide Valsecchi: Caterham Racing → DAMS
Johnny Cecotto, Jr.: Ocean Racing Technology → Barwa Addax Team
Josef Král: Arden International → Barwa Addax Team
Fabio Leimer: Rapax → Racing Engineering
Giedo van der Garde: Barwa Addax Team → Caterham Racing
Rodolfo Gonzalez: Trident Racing → Caterham Racing
Luiz Razia: Caterham Racing → Arden International
Kesken kauden vaihtuneet kuljettajat
Dani Clos korvasi Josef Králin Bahrainissa Barwa Addax Teamissä. Král palasi takaisin ajamaan Espanjan GP:stä eteenpäin.
Brendon Hartley korvasi Jon Lancasterin Bahrainissa Ocean Racing Technology -tallissa.
Víctor Guerin debytoi GP2-sarjassa ja korvasi Brendon Hartleyn Espanjan GP:stä lähtien Ocean Racing Technology -tallissa.
Daniël de Jong debytoi GP2-sarjassa ja korvasi Ricardo Teixeiran Valenciassa ja Tom Dillmannin Britanniassa, Unkarissa ja Belgiassa Rapax -tallissa.
Sergio Canamasas debytoi GP2-sarjassa ja korvasi Fabrizio Crestanin Saksassa GP:stä lähtien Venezuela GP Lazarus -tallissa.
René Binder debytoi GP2-sarjassa ja korvasi Giancarlo Serenellin Belgiassa Venezuela GP Lazarus -tallissa.
Stefano Coletti vaihtoi Scuderia Colonilta Rapax -talliin Italian GP:stä eteenpäin.
Luca Filippi korvasi Stefano Coletin Coloni-tallissa.
Jake Rosenzweig korvasi Josef Králin Italiassa Barwa Addax Teamissä.
Tulokset > Pisteenlasku

Viikonlopun kahdesta kisalähdöstä jaetaan pisteitä seuraavalla kaavalla:
| Sijoitus |  1>   |  2>   |  3>   |  4>   |  5>   |  6>   |  7>   |  8>   |  9>   |  10>   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lähtö 1 | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |
| Lähtö 2 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |  |  |
Lisäksi:
Aika-ajon nopeimmalle 4 pistettä
Jokaisen kisan nopeimman kierroksen ajavalle JA kymmenen parhaan joukkoon sijoittuvalle 2 pistettä
Tulokset > Kuljettajien pisteet

† — Kuljettaja joutui keskeyttämään, mutta on ajanut 90 % kilpailupituudesta.
Käännös suomeksi
Freddie (laulaja)

| Gábor Fehérvári |
| --- | --- |
 Freddie vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Győr, Unkari
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Freddie
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  pop, pop rock, R&B
Soittimet:  kitara 
Levy-yhtiöt:  Misztral Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Gábor Alfréd Fehérvári (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Freddie, s. 8. huhtikuuta 1990 Győr, Unkari) on unkarilainen laulaja.
Freddie kilpaili vuonna 2014 Rising Starin Unkarin version ensimmäisellä tuotantokaudella sijoittuen neljänneksi. Vuonna 2015 hän julkaisi ensimmäisen singlensä, Mary Joen. Helmikuussa 2016 Freddie valittiin edustamaan Unkaria vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Pioneer. Hän sijoittui finaalissa 19:nneksi.
Diskografia

Singlet
Mary Joe (2015)
Pioneer (2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Freddie (laulaja) Wikimedia Commonsissa
Fred Williamson

| Fred Williamson |
| --- | --- |
 Fred Williamson vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1938 (ikä 86) Gary, Indiana, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:   näyttelijä  elokuvaohjaaja  elokuvatuottaja  amerikkalaisen jalkapallon pelaaja 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Frederick Robert Williamson (s. 5. maaliskuuta 1938 Gary, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvantekijä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi 1960-luvulla kulmapuolustajana American Football League -sarjassa Oakland Raidersin ja Kansas City Chiefsin joukkueessa, jolloin hänet tunnettiin lempinimellä The Hammer. 1970-luvulla Williamsonista tuli blaxploitaatio-elokuviin erikoistunut näyttelijä, elokuvatuottaja ja -ohjaaja.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Roolihahmo | Muut tehtävät |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala | M*A*S*H | Spearchucker |  |
| 1973 | Musta keisari | Black Caesar | Tommy Gibbs |  |
| 1973 | Mustan tappajan paluu | The Soul of Nigger Charley | Charley |  |
| 1973 | Hell Up in Harlem | Hell Up in Harlem | Tommy Gibbs |  |
| 1973 | Kova kundi Bolt | That Man Bolt | Jefferson Bolt |  |
| 1974 | Three the Hard Way | Three the Hard Way | Jagger Daniels |  |
| 1974 | Kovanaamat | Uomini duri | Joe Snake |  |
| 1974 | Palkkiometsästäjät | Boss Nigger | Boss Nigger | Tuottaja |
| 1974 | Nitistäjä | Crazy Joe | Willy |  |
| 1975 | Veriset ratsastajat | Take a Hard Ride | Tyree |  |
| 1975 | Bucktown | Bucktown | Duke Johnson |  |
| 1975 | Adiós Amigo | Adiós Amigo | Big Ben | Ohjaaja, tuottaja |
| 1975 | Mean Johnny Barrows | Mean Johnny Barrows | Johnny Barrows | Ohjaaja, tuottaja |
| 1976 | Kuoleman ajojahti | Death Journey | Jesse Crowder | Ohjaaja, tuottaja |
| 1976 | Armoton | No Way Back | Jesse Crowder | Ohjaaja |
| 1978 | Panssarijunalla helvettiin | Quel maledetto treno blindato | Fred Canfield |  |
| 1980 | Kuoleman nyrkki | Fist Of Fear, Touch Of Death | Hammer |  |
| 1982 | Yön soturit | Vigilante | Nick |  |
| 1983 | Rome 2033: The Fighter Centurions | I Guerrieri dell'anno 2072 | Abdul |  |
| 1983 | Viimeinen taistelu | The Last Fight | Jesse Crowder | Ohjaaja |
| 1983 | Kivikova kolmikko | One Down, Two to Go | Cal | Ohjaaja, tuottaja |
| 1984 | Takaa-ajo | Impatto mortale | Lou |  |
| 1984 | Valkoinen tuli | Vivre pour suvivre | Noah Barclay |  |
| 1986 | Tuhon lähettiläs | The Messenger | Jake Sebastian Turner | Ohjaaja, tuottaja |
| 1986 | Ketun ansa | Fox Trap | Thomas Fox | Ohjaaja, tuottaja |
| 1988 | Delta Force Commando | Delta Force Commando | Samuel Beck |  |
| 1988 | Kirottu timantti | Deadly Intent | Curt Slate |  |
| 1995 | Silent Hunter | Silent Hunter | Mantee | Ohjaaja |
| 1996 | Hämärästä aamunkoittoon | From Dusk till Dawn | Frost |  |
| 1996 | Original Gangstas | Original Gangstas | John Bookman | Tuottaja |
| 2001 | Shadow Fury | Shadow Fury | Sam |  |
| 2004 | Starsky & Hutch | Starsky & Hutch | Doby |  |
Aiheesta muualla

Fred Williamson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fred Williamson Elonetissä.
Freedom (Kygon kappale)

| ”Freedom” Kygo & Zak Abel |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Golden Hour
 Julkaistu: 17. huhtikuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): Kygo, Lawrie Martin
 Tyylilaji: trooppinen house
 Kesto: 03.18
 Levy-yhtiö: Sony Music
Kygon muut singlet
| ”I’ll Wait” 2020 | ”Freedom” 2020 | ”Lose Somebody” 2020 |
Zak Abelin muut julkaisut
| ”Bad” 2020 | ”Freedom” 2020 | ”Sad in Scandinavia” 2020 |
Freedom on norjalaisen DJ-tuottaja Kygon musiikkikappale, jolla vierailee myös marokkolaisenglantilainen laulaja Zak Abel. Sen julkaisi Sony Music Kygon tulevan kolmannen, Golden Hour-studioalbumin kolmantena singlenä 17. huhtikuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Lawrie Martin, Sandro Cavazza ja Abel, joista kaksi ensimmäistä myös tuottivat sen.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Johannes Lovund ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Video oli alun perin tarkoitus kuvata Malediiveilla mutta tämä suunnitelma peruuntui koronaviruspandemian takia ja Kygo sekä Abel päätyivät kuvaamaan videoklippejä itsestään kotona kotiaktiviteetteja tekemässä. "Freedom" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Norjassa, Ruotsissa ja Sveitsissä.
Käännös suomeksi
Girolamo Riario

Sixtus IV nimittää Platinan Vatikaanin kirjaston prefektiksi. Melozzo da Forlin fresko vuodelta 1477. Girolamo Riario toinen vasemmalta.
Girolamo Riario (1443 Savona – 1488 Forlì) oli Imolan ja Forlin kreivi ja paavi Sixtus IV:n veljenpoika. Hän oli yksi Pazzi-salaliiton johtajista.
Kunnianhimoinen Riario sai Imolan herruuden vuonna 1473. Paavi oli ostanut Imolan Milanon herttua Galeazzo Maria Sforzalta laajentaakseen Kirkkovaltion alueita. Kaupan ehtona oli, että Riario menisi naimisiin Sforzan aviottoman tyttären Caterina Sforzan kanssa, mikä tapahtui vuonna 1477. Riarion vaikutusvalta paavi Sixtukseen kasvoi vähitellen. Riario tuki paavin laajentumispolitiikkaa ja osallistui aktiivisesti Medicejä vastaan suunnatun Pazzi-salaliiton suunnitteluun. Pino Ordelaffin kuoltua 1480 Girolamo Riario sai myös Forlin haltuunsa. Riariota kohtaan tunnettiin kuitenkin paljon katkeruutta hänen Medicejä vastaan punomiensa juonten tähden, ja vuonna 1488 Riario kuoli salamurhan uhrina.
Girolamo Grillo

Girolamo Grillon piispanvaakuna
Girolamo Grillo (18. elokuuta 1930 Parghelia – 22. elokuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Cassano all’Jonion hiippakunnan piispaksi 7. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta; pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Eduardo Martínez Somalo.
20. joulukuuta 1983 Grillo sai nimityksen Tarquinia e Civitaveccian hiippakunnan piispaksi. Hiippakunnan nimi muutettiin 30. syyskuuta 1986 Civitavecchia-Tarquiniaksi.  Grillo jatkoi toimintaansa sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 21. joulukuuta 2006.
Georges de Rham

| Georges de Rham |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1903 Roche, Vaud, Sveitsi
Kuollut: 9. lokakuuta 1990 (87 vuotta) Lausanne, Vaud, Sveitsi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Lausannen yliopisto Sorbonne
Väitöstyön ohjaaja:  Élie Cartan ja Henri Lebesgue
Instituutti:  Geneven yliopisto Lausannen yliopisto
Tutkimusalue:  Topologia
Georges de Rham (10. syyskuuta 1903 – 9. lokakuuta 1990) oli sveitsiläinen matemaatikko. Hän on vaikuttanut suuresti differentiaalitopologian kehitykseen.
Georges de Rham harrasti nuoresta asti vuorikiipeilyä. Hän opiskeli aluksi Lausannen yliopistossa ja jatkoi opintojaan Pariisissa, missä hän väitteli tohtoriksi vuonna 1931. Hän oli professori sekä Geneven että Lausannen yliopistossa. Vuosina 1963–1966 de Rham toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön International Mathematical Unionin (IMU) puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Knus, Max-Albert: Georges de Rham (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  23.12.2011. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Girolamo Porro

Porron tekemä Ptolemaioksen Intian kartta.
Girolamo Porro (n. 1520 – n. 1604) oli italialainen kaivertaja.
Porro syntyi Padovassa, mutta työskenteli pitkään Venetsiassa. Hän teki ensimmäiset kaiverruksensa jo nuorena. Hänen kaiverruksiaan on Camilo Camillin vuonna 1535 julkaisemassa kirjassa Imprese illustri di diversi. Porron töihin kuuluu lisäksi Ludovico Arioston Raivoisa Roland ja yhteistyötä Tomaso Porcacchi Castilionen ja Scipione Barbò Soncinon kanssa. Hän teki myös karttoja Alexius Pedemontanuksen Ptolemaioksen karttakirjan käännökseen ja Porcacchin atlakseen.
Käännös suomeksi
Friedrichstraße

Friedrichstraße
Friedrichstraßen rautatieasema
Friedrichstraße on yksi Berliinin keskeisimmistä kulttuuri- ja ostoskaduista. Se kulkee etelä–pohjoissuunnassa Mitten kaupunginosan halki ja on yksi Unter den Lindenin tärkeimmistä poikkikaduista. Etelässä katu jatkuu Kreuzbergin puolelle ja päättyy Mehringplatz-aukiolle, pohjoispää on Oranienburger Torin luona. Friedrichstraße ylittää pohjoispäässään Spreejoen Weidendammer Brücke -siltaa pitkin. Katu on nimetty Preussin kuningas Fredrik I:n mukaan.
Friedrichstraße on 3,3 kilometriä pitkä ja se oli aikanaan Berliinin pisin katu. Katu tunnettiin jo 1800-luvulla ravintoloistaan sekä tanssi- ja huvittelupaikoistaan. Katu kärsi pahoin toisen maailmansodan pommituksissa ja sen varrella jäi pystyyn vain kymmenkunta taloa. Berliinin jaon yhteydessä rajalinja jakoi kadun kahteen osaan, sillä Mitte kuului Itä-Berliiniin, Kreuzberg sen sijaan Länsi-Berliiniin. Kuuluisa rajanylityspaikka Checkpoint Charlie sijaitsi kadun varrella. Pääosa kadusta jäi siten Itä-Berliinin puolelle. Kadun kumpikaan osa ei noussut Berliinin muurin halkomana uuteen kukoistukseen Berliinin jaon aikana.
Saksojen yhdistymisen jälkeen muurin läheisyydessä olevat korttelit on rakennettu täysin uudestaan, ja Friedrichstraßesta on tullut jälleen yksi tärkeimmistä Berliinin huvittelukaduista. Kadun varrella on 1990-luvulla käynnistyneen uudisrakentamisen ansiosta paljon näyttävää modernia arkkitehtuuria. Vuonna 1996 kadulla avattiin Pariisin Galeries Lafayette -tavaratalon Berliinin-toimipiste. Se on osa kolmen modernilla tyylillä rakennetun korttelin kokonaisuutta, jonka osat tunnetaan nimillä Quartier 205, 206 ja 207.
Kadun varrella Mittessä sijaitsee Friedrichstraßen rautatieasema. Koska muutamat Länsi-Berliinin metrolinjat kulkivat Berliinin jaon aikana osan matkastaan Itä-Berliinin puolella ja pysähtyivät siellä Friedrichstraßen asemalla, myös tämä yhdistetty rautatie- ja metroasema toimi jaon aikana rajanylityspaikkana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Friedrichstraße - Interactive 360° Panorama
Friedrichstraße Homepage (Arkistoitu – Internet Archive)
Juutalainen pakolaisuus

Jemeniittijuutalaispakolaisia matkalla Adeniin
Juutalaispakolaisia esittävä patsas Berliinissä
Juutalainen pakolaisuus eli exodus viittaa juutalaisten pakolaisten pakenemiseen eri maista eri aikoina. Juutalaista kansaa on usein vainottu eri maissa, mikä on johtanut syrjintään ja väkivaltaan juutalaisia kohtaan, heidän omaisuutensa takavarikointiin, karkotuksiin ja pakolaisuuteen. Raamattu kertoo juutalaisten vankeudesta Egyptissä ja orjuudesta Babyloniassa. Juutalaiset ovat aina pitäneet Israelia kotimaanaan ja heitä on asunut siellä aina, mutta vasta 1948 perustettiin Israelin juutalaisvaltio, oma maa ja turvapaikka juutalaiselle kansalle. 1950 Israelin parlamentti sääti lain paluumuutosta Israeliin, joka lupasi kaikille maailman juutalaisille turvapaikan maasta.
Antisemitismillä on pitkät juuret myös Euroopassa.
1095 alkaneiden ristiretkien aikana ristiretkeläiset tuhosivat satoja juutalaisyhteisöjä Euroopassa ja Lähi-idässä.
Keskiajalla juutalaiset karkotettiin esimerkiksi Ranskasta, Englannista, Baijerista ja monista Italian kaupunkivaltioista, 1400-luvulla Portugalista ja Espanjasta ja 1600-luvulla Istanbulista. 1800-luvun Venäjän mellakat ja 1917 vallankumous ajoivat monet juutalaiset pakolaisiksi.
Juutalainen pakolaisuus natsi-Saksasta

Kansallissosialistisen puolueen noustua valtaan Saksassa ja aloitettua järjestelmälliset juutalaisvainot, alkaen syrjinnästä, gettoihin eristämisestä ja omaisuuden takavarikoinnista, ja päättyen väkivaltaan, synagogien ja kotien tuhoamiseen ja holokaustiin, sadat tuhannet juutalaiset pakenivat Saksasta ja sen valloittamasta Itävallasta, myöhemmin myös muista Saksan miehittämistä maista.
Vuosien 1933-1945 aikana yli 340 000 juutalaista pakeni Saksasta ja Itävallasta, 100 000 heistä maihin, jotka Saksa myöhemmin valloitti. 1930-luvulla 60 000 saksalaista juutalaista pakolaista muutti Brittiläisen imperiumin Kansainliiton mandaatilla hallinnoimaan Palestiinaan. Arviolta 85 000 juutalaista pakolaista saapui Yhdysvaltoihin yksin vuoden 1938 maaliskuusta vuoden 1939 syyskuuhun. Yli 300 000 viisumihakemusta jätettiin Yhdysvaltain konsulaatteihin, moni hylättiin ja juutalaisista suuri joukko jäi vangiksi Eurooppaan. Monet pakenivat kuitenkin esimerkiksi Chileen ja Argentiinaan.
Évianin pakolaiskonferensissa heinäkuussa 1938 vain Yhdysvallat ja Dominikaaninen tasavalta lupautuivat vastaanottamaan merkittäviä määriä juutalaispakolaisia. Kuitenkin myös Bolivia vastaanotti 20 000 pakolaista vuosina 1938-1941. Muut maat kieltäytyivät myöntämästä uusia turvapaikkoja. Shanghaihin ei tarvinnut viisumia, joten sinne pakeni 17 000 juutalaista.
Juutalainen pakolaisuus Lähi-idän maista

Toinen merkittävä modernin ajan juutalainen  pakolaisuus liittyy Israelin itsenäistymiseen 1948. Ympäröivät arabimaat hyökkäsivät Israeliin ja Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän arabimaista pakeni vainoja tai karkotettiin 856 000 juutalaista pakolaista, jotka saivat turvapaikan lähinnä Israelista, Euroopasta ja Yhdysvalloista. Myös Iranin islamilainen vallankumous 1979 aiheutti suurta juutalaista pakolaisuutta.
Arabimaista, Iranista ja Turkista paenneet juutalaiset pakenivat syrjintää, antisemitismiä, vainoja ja väkivaltaa. Juutalaisten koteja ja synagogia poltettiin ja omaisuutta takavarikoitiin ja monet menettivät henkensä väkivaltaisuuksissa tai vangittiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juutalainen pakolaisuus Wikimedia Commonsissa
Juutalaispakolaisia Haifan satamassa
Juutalaisia pakolaisia Irakissa matkalla kohti Ma'abaran pakolaisleiriä Israelissa
Girolamo da Treviso

Girolamo da Trevison muotokuva Giorgio Vasarin Vite-teoksessa
Girolamo da Treviso: Commendan kirkon freskot, Faenza
Girolamo da Treviso (1498 Treviso – 1544) oli italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja piirtäjä.
Giorgio Vasarin vuodelta 1550 olevan tiedon mukaan Girolamo da Treviso syntyi vuonna 1498 Trevisossa. Varhaisin dokumentoitu tieto hänestä Bolognassa on vuodelta 1523, mutta hänen uskotaan saapuneen sinne vuonna 1520. Hänen toimintaansa Bolognassa liittyvät asiakirjat tekevät selväksi sen, että hänen isänsä oli Tommaso-niminen mies eikä taidemaalari Pier Maria Pennacchi, vaikka näin aikoinaan uskottiin.
Girolamo da Treviso tuotti vuosien 1515–1520 välisenä aikana muun muassa puupiirroksen Susanna e i vecchioni sekä maalauksia, joissa näkyi Giacomo Francian ja Marcantonio Raimondin vaikutus. Vuosina 1524–1526 hän osallistui San Petronion basilikan koristeluun Bolognassa. Vuonna 1527 hän teki freskot genovalaisen Casa Dorian julkisivuun. Vuosina 1531–1532 hän työskenteli Andrea Odonin talon julkisivun parissa. Girolamo da Treviso myös koristeli Commendan kirkon apsiksen Faenzassa vuonna 1533 ja tuotti vuosien 1529–1538 välisenä aikana freskoja San Sebastianon rukoustiloihin Castel Bolognesessa. Englantilaisten opiskelijoiden kappeliin tekemänsä maalauksen ansiosta hän sai Henrik VIII:ltä kutsun työskennellä englantilaisen hovin palveluksessa sotilasinsinöörinä.
Pietro Aretinon laatiman kirjeen mukaan Girolamo da Treviso kuoli vähän ennen syyskuuta 1544 Picardien Boulognessa kanuunan tykitykseen työskennellessään ranskalaisen kaupungin piiritykseen osallistuneen englantilaisen tykistön bastionijärjestelmän parissa.
Friedrichswerderin kirkko

Veistoksia kirkon sisällä.
Friedrichswerderin kirkko on Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema kirkkorakennus Berliinin keskustassa. Se sijaitsee Werderstrasse-kadun varrella vain kivenheiton päässä Unter den Linden -puistokadusta ja Spreejoesta. Rakennus toimii nykyään saksalaista kuvanveistoa esittelevänä museona.
Vuosina 1824–1830 rakennettu kirkko on saksalaisen uusgotiikan pääteos ja Schinkelin ensimmäinen työ, joka on rakennettu kokonaan rappaamattomasta tiilestä. Schinkelin tavanomaisesta tyylistä poiketen siinä ei ole havaittavissa lainkaan vaikutteita antiikin arkkitehtuurista. Sen sijaan hän käytti esikuvinaan Englannin yliopistojen kappeleita. Schinkelin siirtyminen tiileen merkitsi saksalaisen rakennusperinteen elvyttämistä ja myöhemmin monet Berliinin 1800-luvun kirkoista rakennettiin samalla tyylillä.
Kirkon nimi tulee ympäröivästä Friedrichswerderin alueesta, joka oli alkujaan Spreeinselin ja mantereen välissä sijainnut kapea saari, vaikka nykyään kuuluukin mantereeseen. Se sai nimensä Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhemiltä, jonka määräyksestä kaupunkia laajennettiin alueelle vuodesta 1660 alkaen.
Kirkko vaurioitui toisessa maailmansodassa. Se kunnostettiin vuosina 1982–1987 ja muutettiin veistotaiteen museoksi, jossa on esillä 1800-luvun saksalaisten kuvanveistäjien kuten Johann Gottfried Schadowin, Christian Daniel Rauchin ja Emil Wolffin töitä. Lisäksi siellä on 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alkupuolen merkittävien saksalaisten ajattelijoiden rintakuvia. Kirkon parvella on Schinkelin elämää ja tuotantoa esittelevä näyttely.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrichswerderin kirkko Wikimedia Commonsissa
Futuuri (talous)

Futuuri on julkisesti noteerattu johdannaissopimus, jolla sitoudutaan ostamaan ja myymään tiettynä aikana tulevaisuudessa kohde-etuutta (esimerkiksi arvopaperi, valuutta, joukkovelkakirja tai raaka-aine) hintaan, joka on sovittu sopimushetkellä. Kurssivaihteluista johtuen futuurilla on taloudellista merkitystä. Futuuri voi olla noteerattu arvopaperipörssissä; niitä voidaan myös ostaa ja myydä siellä.
Futuureilla kauppaa käyvät tahot voidaan pääsääntöisesti jakaa kahteen ryhmään:
niihin, jotka haluavat suojautua kohde-etuuden hinnanmuutoksilta (esimerkiksi kyseisen hyödykkeen tuottaja tai kuluttaja), ja
niihin, jotka pyrkivät tekemään taloudellista voittoa ennustamalla markkinahintojen muutosta.
Jälkimmäisen ryhmän arvioidaan parantavan markkinoiden likviditeettiä ja lisäävän hintojen ennustustarkkuutta, mutta jälkimmäiseen hyötyyn on myös esitetty vastaväitteitä (katso spekulaatio).
Historia

Aristoteles kertoo kirjassaan Politiikka Thales-filosofista, eräästä antiikin seitsemästä viisaasta, joka kehitti erään ensimmäisistä tunnetuista futuureista tai optioista. Thales ennusti hyvän oliivisadon ja vuokrasi tai osti option kaikkiin öljynpuristamoihin. Näiden omistajat näin mielellään suojautuivat huonoa satoa vastaan sopimalla varmasta tulosta ja suostuivat siksi alhaiseen hintaan. Hyvä sato sitten nosti kysyntää niin paljon, että köyhä Thales sai myytyä sopimuksensa suurella voitolla.
Ensimmäinen moderni futuuripörssi oli Dojiman riisipörssi Osakassa, Japanissa.
Koska viljelijöillä ja tuotantoketjun myöhemmillä osapuolilla on suuri tarve suojautua maataloustuotteiden kaoottisilta hintaheilahteluilta, vuonna 1848 Chicagossa perustettiin forward-pörssi, jossa nämä saattoivat sopia hinnoista etukäteen, ja 1865 otettiin käyttöön futuurit.
Korkofutuurit kehittyivät 1970-luvulla.
Suuren yleisön tietoisuuteen futuurikauppa tuli vuonna 1995, kun Britannian vanhimman sijoituspankin Barings Bankin futuurikaupan Singaporen-yksikön johtajan Nicholas ”Nick” Leesonin futuurikaupat suistivat koko pankin vararikkoon.
Aiheesta muualla

Sijoitustieto.fi: Mitä futuurit ovat?
Sijoitustieto.fi: Mini-futuurit