stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skogerveienin kalliopiirrokset
Kalliopiirrokset > Löytyminen ja sijainti

Kalliopiirrokset sijaitsevat Drammenin asuinalueella osoitteessa Skogerveien 3:ssa ja Skogerveien 8:ssa. Piirroskenttiä on ollut kolme, joista kahta kutsutaan kirjoituksissa kentäksi A ja B. Piirroskentät löytyivät vuonna 1930 ja niitä tutki ensimmäisenä E.S. Engelstad vuonna 1931. Kolmannen kentän löysi Karl Vibe Muller vuonna 1969, kun samaisella asuinalueella rakennettiin tietä. Kuviot kopioitiin ja piirrokset peitettiin maalla. Vain kenttä A, jossa on 9 piirrosta, on nykyään nähtävissä. Eroosion vähentämiseksi kuviot on suojattu katoksella ja ne on ympäröity kivetyksellä.
Piirroskentät ovat aikoinaan sijainneet rinnakkain merenrannalla. Paikka on nykyään 59 metriä merenpinnan yläpuolella. Jääkauden jälkeisen maankohoamisen vuoksi meri on nykyään melko kaukana silloiselta rannalta. Kenttien korkeuden perusteella ne arvioidaan tehdyn 6000−4000 eaa..
Kalliopiirrokset > Piirrokset

Kuvakentässä (A) on 9 piirrosta, jotka on korostettu maalaamalla uurteet punaisella maalilla. Pohjoisin kuvio esittää eläintä, jolla on häntä, neljä jalkaa ja sydänmerkki. Eläimen vartalo on nelikulmainen, 49 senttimetriä pitkä ja 40 cm leveä. Se katsoo etelään. Toinen on ihmishahmoinen kuvio, joka sijaitsee metrin verran länteen. Se on 28 cm pitkä. Tämän viereen on piirretty 49 cm pitkä ja 22 cm leveä kala, jonka ruodot on merkitty näkyviin. Kalan lähellä sijaitsee puolikuun muotoinen kaareva kuvio. Kalan ja kaaren lähellä sijaitsee 48 cm pitkä nelijalkainen ja puolisuunnikkaan muotoinen eläin, jolle on piirretty kaksi korvaa. Kuudes piirros sijaitsee puolen metrin etäisyydellä edellisistä. Se esittää 88 cm pitkää eläintä, jolla on pitkä kuono. Samassa kohdassa on toinenkin kala, jonka ruodot näkyvät selvästi. Sen viereen on sijoitettu koukkumainen kuvio ja siitä metrin päässä sijaitsee suurin valakala. Se esittää hammasvalasta, jonka pituus on 2,4 metriä pitkä ja 62 cm leveä. Valaan ruhoon on piirretty verkkomaisesti täyteviivoja, joiden merkitys on yleensäkin tuntematon.
Pohjoisempana on toinen piirroskenttä, jota Engelstad merkitsi kirjaimella B. Se on haudattu Skogerveienin alle. Kolmas kenttä, joka sijaitsee pohjoisempana, on peitetty soralla ja se sijaitsee pihamaan alla. Kaiken kaikkiaan kuvakentissä on 46 piirroskuviota, joista 14 esittää peuraeläintä. Peuraeläimistä vähintään 12 on tunnistettu hirviksi. Muita eläimiä ovat kettu, kaksi hammasvalasta, vesilintu ja näiden lisäksi 11 pyyntivälinettä.
Kalliopiirrokset > Piirroksia

Opastaulu piirroskentän vieressä
Suojakatos piirrosten päällä
Kaloja ja valas
Valas
Kaloja ja muita eläimiä
Kirjallisuutta

Mikkelsen, Egil: Østnorske veideristninger – kronologi og økokulturelt miljø, Viking XL, Oslo, 1977
Frendit (1. tuotantokausi)

| Frendien 1>  tuotantokausi |
| --- | --- |
 

 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Ikäraja:  
Esittäminen
Verkko:   NBC  MTV3, Sub
Ensimmäinen esitys:  1994-09-2222. syyskuuta 1994
Viimeinen esitys:  1995-05-1818. toukokuuta 1995
Esitysten määrä:  24
DVD- ja Blu-ray-julkaisu
 Yhdysvallat:  2002-04-3030. huhtikuuta 2002
 Eurooppa:  2004-10-2525. lokakuuta 2004
 Australia:  2004-10-044. lokakuuta 2004
Kaudet
 Seuraava → 2. tuotantokausi
 Luettelo televisiosarjan Frendit jaksoista
Yhdysvaltalaisen tilannekomediasarjan Frendit ensimmäinen tuotantokausi esitettiin NBC-televisiokanavalla vuosina 1994–1995. Tuotantokausi käsittää 24 jaksoa.
Juoni

Ensimmäinen tuotantokausi esittelee sarjan kuusi päähenkilöä: Rachelin, Monican, Phoeben, Joeyn, Chandlerin ja Rossin. Rachel saapuu New Yorkiin jätettyään sulhasensa alttarille ja hän alkaa elää Monican kämppiksenä tämän asunnossa. Ross yrittää jatkuvasti kertoa Rachelille rakastavansa tätä samalla kun hänen entinen vaimonsa, naiseen rakastunut Carol odottaa hänen lastaan. Joey on vaikeuksissa oleva näyttelijä ja Phoebe toimii hierojana. Chandler eroaa tyttöystävästään Janicesta (Maggie Wheeler), joka palaa sarjaan usein myöhempinä tuotantokausina. Tuotantokauden lopussa Ross tunnustaa Rachelilla rakastavansa tätä, joka kuitenkin tuntee samoin tavoin.
Sähkökatko > Sivuhahmot

Paolo – Cosimo Fusco
Gideons International

| Gideons International |
| --- | --- |

Perustettu:  1899
Perustaja:  Samuel E. Hill John H. Nicholson William J. Knights
Päämaja:  Nashville, Tennessee, Yhdysvallat
Jäsenet:  270 000
Toiminnanjohtaja:  Dan Heighway
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gideons International on kristillinen järjestö, joka jakaa Raamattuja joko yksittäisille ihmisille tai sijoittamalla ne julkisiin paikkoihin, mutta erityisesti kouluihin, kasarmeihin, sairaaloihin ja vankiloihin, sekä myös muualle. Se myös pitää huolta siitä, että jokaisessa hotelli- ja motellihuoneessa on Raamattu tai vähintään Uusi testamentti. Suomessa järjestö toimii nimellä Suomen Gideonit ry.
Gideons International toimii yhteistyössä protestanttisten ja evankelikaalisten kirkkokuntien kanssa. Järjestön jäsenet uskovat, että Raamattu on Jumalan sanaa ja erehtymätön.
Gideons International -kattojärjestö hyväksyy täysjäsenikseen elinkeinoelämän ja muun yhteiskunnan vastuunalaisessa asemassa toimiva liikemiehiä ja akateemista ammattia harjoittavia miehiä. Täysjäsenten vaimot voivat osallistua myös järjestön toimintaan, ja heitä sanotaan gideonsisariksi.
Gideons International arvioi jakavansa keskimäärin yli kaksi Raamattua sekunnissa maailmanlaajuisesti.
Gideonien tunnus on ruukku, jossa on soihtu. Tämä kuten järjestön nimikin tulee Vanhan testamentin sotapäällikkö Gideonista. Hän voitti vihollisen yöllisellä yllätyksellä: vihollisen leiri saarrettiin ja yhtä aikaa soitettiin torvea, otettiin soihtu ruukusta, rikottiin ruukku ja huudettiin: "Herran ja Gideonin miekka" (Tuom. 7). Näin Gideon voitti midianilaiset.
Historia

Kristityt kauppamatkustajat perustivat Gideon-järjestön Yhdysvalloissa vuonna 1899. Järjestö aloitti Raamattujen jakamistyön vuonna 1908. Suomessa kauppaedustajat aloittivat vastaavan toiminnan vuonna 1946 nimellä "Kauppaedustajain Kristillinen Yhdistys". Vuonna 1952 Suomen Gideonit hyväksyttiin virallisesti kansalliseksi järjestöksi osaksi maailmanlaajuista Gideon-järjestöä.
Ruotsin Gideon-järjestö päätti vuonna 2018 hyväksyä myös naiset täysjäseniksi. Koska Gideons International -kattojärjestö hyväksyy vain miehiä täysjäsenikseen, Ruotsin Gideonit joutui eroamaan kattojärjestöstä ja on nykyisin nimeltään Goda nyheter för livet. Englantilainen Gideon-järjestö erosi myös kattojärjestöstä naisten täysjäsenyyden mahdollistaakseen ja on nykyisin nimeltään GideonsUK. Kanadalainen Gideon-järjestö erosi Gideons Internationalista vuonna 2011 samasta syystä.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Suomen Gideonit
Sinikevätyökkönen

| Sinikevätyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Maayökköset Noctuinae
Suku::  Cerastis
Laji::  rubricosa
Kaksiosainen nimi
 Cerastis rubricosa  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Sinikevätyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinikevätyökkönen (Cerastis rubricosa) on keväisin lentävä maayökköslaji.
Koko ja ulkonäkö

Sinikevätyökkönen on keskikokoinen, ruskeanharmaa yökköslaji, jonka etusiipien pinnassa on nähtävissä sinipunaista sävyä. Etusiivissä on useimmille muille yökköslajeille tyypilliseen tapaan monimutkainen suojaväri. Siivet ovat selvästi poikkijuovaiset, ja poikkiviivojen kohdalla siiven reunassa on tumma täplä. Siiven aaltoviiva on voimakkaasti aaltoileva. Sekä rengas- että munuaistäplää ympäröi punertava rengas ja munuaistäplän takaosa ovat tummia. Takasiivet ovat tasaisen harmaat, selästä etusiipiä vaaleammat. Siipiväli on 32–38 mm.
Toukka on punertavanharmaa, ja nuorena sen selkäpuolella on kaksi kapeaa vaaleaa viivaa ja kyljissä leveämmät vaaleat raidat. Vanhemmiten selkäviivat muuttuvat katkonaisiksi.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajia esiintyy Euroopassa Välimereltä napapiirin pohjoispuolelle. Levinneisyysalue jatkuu Siperian poikki pitkälle Japaniin asti. Yksilöt Lähtevät lentoon ensimmäisten lämpimien kevätpäivien koittaessa, ja perhosia tavataan Suomessa huhtikuun puolivälistä kesäkuuhun.
Elinympäristö ja elintavat

Erittäin yleinen perhoslaji, joka viihtyy monenlaisissa ympäristöissä metsistä avoimille niityille ja tienvarsille. Toukat ovat yöaktiivisia. Talvehtii kotelona.
Ravintokasvi

Toukan ravinnoksi kelpaavat ainakin harmaaleppä, maitohorsma, ranta-alpi sekä mustikka.
Toukka
Sinikevättähti

| Sinikevättähti |
| --- | --- |
 Sinikevättähti (Scilla sardensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Kevättähdet Scilla
Laji::  sardensis
Kaksiosainen nimi
 Scilla sardensis  (Whittall ex Barr & Sugden) Speta 
Synonyymit
 Chionodoxa sardensis Whittall ex Barr & Sugden 
Katso myös
   Sinikevättähti Wikispeciesissä   Sinikevättähti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinikevättähti (Scilla sardensis), joka tunnetaan myös nimellä sardiniankevättähti, on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien (Scilla) suvun sipulikasvi.
Kuvaus > Sipuli, varret ja lehdet

Sinikevättähden sipulin halkaisija on noin 2,5 senttimetriä. Lehdet ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Lehdet kasvavat tyviruusukkeena ja ovat tasasoukat, lehtilaita on ehyt ja kärki on tylpähkö.
Kuvaus > Kukat ja hedelmä

Sinikevättähti kukkii huhti-kesäkuussa. Se kasvattaa tumman sinipunertavan kukkavarren, johon kukkien nuput tulevat. Nuppujen väri on sinipunertava ja niitä on yhdessä kukinnossa yleensä 4–15, joskus voi olla enemmänkin. Kukka on kooltaan noin 10–13 millimetriä. Sen terälehtien väri on sininen ja kukan keskeltä valkoinen.
Siemenet ovat pieniä tummanruskeita. Sitä kuitenkin lisätään yleisimmin sipuleista. Se lisääntyy itsestään tekemällä joka vuosi uusia sivusipuleita.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Sinikevättähteä kasvatetaan puutarhoissa pihoissa, puistoissa, puutarhoissa, ja pensasaitojen tyvillä. Se karkailee joskus puutarhoja kauemmaksikin. Sinikevättähti on kotoisin Turkista.
Sinikevättähti risteytyy helposti lähilajien kanssa ja risteytymiä voi olla vaikea erottaa toisistaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinikevättähti Wikimedia Commonsissa
Scilla sardensis, squill from Sart The Royal Horticultural Society – RHS. Viitattu 30.7.2019. (englanniksi)
Liten vårstjärna, Chionodoxa sardensis Whittall ex Barr & Sugden Den virtuella floran – Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 30.7.2019. (ruotsiksi)
Gazette des Beaux-Arts

Gazette des Beaux-Arts.
Ensimmäinen vuosikerta, numero 3, 1. heinäkuuta 1859.
Gazette des Beaux-Arts oli ranskalainen taidelehti, jonka perusti 1859 Édouard Houssaye päätoimittajaksi ryhtyneen Charles Blancin kanssa.
Oltuaan yli 140 vuotta maailmanlaajuinen taidehistoriallinen lehti Gazette des Beaux-Arts lakkasi ilmestymästä 2002, vuosi Daniel Wildensteinin kuoleman jälkeen. Hänen sukunsa hankki lehden omistukseensa 1928, ja hän oli ollut sen johdossa vuodesta 1963.
Aiheesta muualla

Lehden sisällysluettelo 1859–1911 Gallicassa
Glass House

Glass House tai Glasshouse voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Glass House – Painajainen sijaisperheessä (The Glass House), yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 2001
Glass House, Philip Johnsonin suunnittelema asuintalo New Canaanissa Connecticutissa
Glasshouse, Charles Strossin scifi-romaani
Glass House, Slaughterhousen vuoden 2015 albumi
Glass House Mountains, luonnonmuodostelma Australian Queenslandissa
Muuta

In a Glass House, Gentle Giantin vuoden 1973 albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Glass House”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Grand Turk

Grand Turk
| --- | --- |
Sijainti:  Turks- ja Caicossaaret Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Turkssaaret
Vesialue:  Karibianmeri
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  24  m 
Pinta-ala:  18 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  4 500
Suurin kaupunki:  Cockburn Town
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Grand Turk on Turks- ja Caicossaarten pääsaari. Grand Turk ei ole territorion suurin saari, mutta territorion pääkaupunki Cockburn Town sijaitsee saarella. Asukasluvultaan saari on territorion toiseksi suurin.
Englantilaiset suolankerääjät Bermudalta muuttivat Grand Turkille vuonna 1681. Cockburn Townista tuli territorion pääkaupunki vuonna 1766. Vuonna 2006 saaren eteläosaan perustettiin satama ristelyaluksille ja saaresta on tullut tärkeä paikka Karibianmeren risteilyille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grand Turk Wikimedia Commonsissa
Gazeta Wyborcza

Gazeta Wyborczan pääkonttori Varsovassa.
Gazeta Wyborcza on Puolan merkittävin ja toiseksi suurin päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Se sisältää täyden valikoiman poliittisia, kansainvälisiä ja yleisiä uutisia. Kuten melkein kaikki sanomalehdet Puolassa, lehti on tabloid-formaatissa.
Gazeta Wyborcza aloitti 8. toukokuuta 1989 tunnuslauseenaan "Nie ma wolności bez Solidarności" (Ei ole vapautta ilman Solidaarisuutta). Sen perustaminen oli yksi Puolan ns. pyöreän pöydän sopimuksen tuloksista kommunistisen Puolan hallituksen ja Solidaarisuus-liikkeen välillä. Lehti toimi Solidaarisuuden äänitorvena valmistauduttaessa puolittain vapaisiin vaaleihin, jotka pidettiin 4. kesäkuuta 1989. Tästä johtuu myös lehden nimi (suom. Vaalilehti). Gazeta Wyborcza oli ensimmäinen virallinen sanomalehti, joka julkaistiin kommunistisen järjestelmän kontrollin ulkopuolella kommunistien noustua valtaan toisen maailmansodan seurauksena. Lehden toimittajien mukaan sen ensipainos oli pieni (150 000) ja suhteellisen kallis, koska valtio rajoitti paperitoimituksia. Puolitoista vuotta myöhemmin päivittäinen levikki saavutti 500 000. Syyskuussa 1990, kun kommunismin hajoamisen jälkeen myös Solidaarisuus hajaantui, Lech Wałęsa kumosi lehden oikeuden käyttää Solidaarisuuden logoa. Sen jälkeen lehti on ollut sitoutumaton.
Gazeta Wyborcza on nykyään moniosainen suuri päivälehti.
Lehden päätoimittaja on ollut sen perustamisesta alkaen entinen toisinajattelija Adam Michnik.
Aiheesta muualla

Gazeta Wyborczan sivusto
Sisäsoutu

Sisäsoutu, joka tunnetaan myös ergometrisoutuna, on harjoittelumuoto ja kilpaurheilulaji, jossa käytetään soutulaitetta jäljittelemään vesillä tapahtuvaa soudun liikettä. Sisäsoutu on yksi neljästä Suomen melonta- ja soutuliiton alaisista kilpasoutulajeista ja yksi kolmesta Kansainvälisen soutuliiton (World Rowing) virallisista arvokisalajeista. Sisäsoutu on saavuttanut suosiota erityisesti soutajien keskuudessa talvikuukausina tai sellaisina aikoina, jolloin vesillä soudun mahdollisuus on rajoitettu esimerkiksi kylmän sään tai jään vuoksi. Saavutettavuutensa ansiosta se lienee myös selvästi maailman harrastetuin soutulaji muun muassa kuntosaliharjoittelijoiden keskuudessa.
Soutulaitteet ja tekniikka

Sisäsoudussa käytetään erityisiä soutulaitteita, jotka simuloivat vesillä soudun liikettä. Tyypillisesti soutulaitteessa on liukuva penkki, kädensija ja vastusmekanismi. Soutaja istuu penkillä ja vetää kädensijaa kohti itseään, matkien samalla soutuliikettä. Vastusmekanismi voi olla ilmapohjainen, vesipohjainen tai magneettinen, ja se määrittää vastuksen, jonka soutaja tuntee vedossa.
Soutulaitteet voivat seurata ja näyttää soutajan suorituskyvyn mittareita, kuten etenemisnopeutta, voimantuottoa, sykettä ja kuljettua matkaa. Tämä tarjoaa tarkkaa tietoa harjoituksen intensiteetistä ja mahdollistaa suorituskyvyn seurannan ajan myötä. Tarkan mittaamisen ja vakioitavien olosuhteiden ansiosta sisäsoutu on myös kilpasoutajien käytetyin testilaite ja fyysisen suorituskyvyn mittari.
Arvokilpailuissa käytetty virallinen sisäsoutulaite on Concept2, joka löytyy myös useimmilta kuntosaleilta.
Kilpaurheiluna

Vaikka sisäsoutu alkoi pääasiassa harjoittelumuotona, siitä on tullut myös kilpaurheilulaji. Maailmanlaajuisesti järjestetään sisäsoutukilpailuja eri matkoilla ja ikäryhmissä. Yksi tunnetuimmista kilpailuista on lajin maailmanmestaruuskilpailut, World Rowing Indoor Championships (WRICH), joka kokoaa sisäsoutijat yhteen kilpailemaan eri matkoilla ja luokissa. Lajissa käydään vuosittain myös viralliset EM-kilpailut.
Perinteinen kilpailumatka sisäsoudussa on 2000 m, joka on on peräisin ratasoudusta (olympialuokkien soutu), missä siinäkin kilpailaan arvokisoissa 2000 metrin matkalla. Nykyään sisäsoutukilpailut voivat vaihdella lyhyistä sprinttimatkoista, kuten 500 metristä, pitkäkestoisiin matkoihin, kuten maratoniin.
Hyödyt ja haasteet

Sisäsoutu tarjoaa useita etuja, kuten mahdollisuuden harjoitella missä tahansa säässä, tarkka seuranta suorituskyvystä sekä monipuoliset harjoitusmahdollisuudet eri matkoilla ja intensiteeteillä. Lisäksi sisäsoutu mahdollistaa soututekniikan hienosäädön ilman ulkoisten tekijöiden vaikutusta.
Kuitenkin sisäsoutu voi olla myös fyysisesti ja henkisesti vaativa laji. Pitkäkestoiset harjoitukset soutulaitteella voivat olla haastavia sekä fyysisesti että psyykkisesti, ja kilpailutilanteissa on tavoiteltava korkeaa intensiteettiä.
Sisäsoutu Suomessa > Menestyneitä suomalaisia sisäsoutajia

Suomen menestynein sisäsoutaja on Takon Soutajien Joel Naukkarinen, joka on voittanut lajissa useita arvokisamitaleita eri matkoilla ja rikkonut useita Suomen ja maailmanennätyksiä. Tunnettu suomalainen sisäsoutaja on myös Takon Soutajia edustava Klaus Geiger, jonka hallussa on yhä useita Suomen ennätyksiä. Geiger voitti urallaan Bostonissa lajin silloisissa epävirallisissa MM-kilpailussa maailmanmestaruuden vuonna 1997 silloisella Suomen ennätysajalla 5:46,6 ja Suomen mestaruuden historialliset 19 kertaa peräkkäin vuosina 1994-2012.
Sisäsoutu Suomessa > Suomen ennätykset

Virallista kirjaa sisäsoudun Suomen ennätyksistä pitää yllä Suomen melonta- ja soutuliitto.
Geografia (Artemidoros)

| Geografia> Τὰ γεωγραφούμενα.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Artemidoros Efesoslainen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  maantiede, periplus
Julkaistu:  n. 100 eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Geografia eli Maantieteen kuvaukset (Τὰ γεωγραφούμενα, Ta geōgrafūmena) eli Maantieteen kirjat (Τὰ τῆς γεωγραφίας βιβλία, Ta tēs geōgrafias biblia) eli Periplus (m.kreik. Περίπλους, Periplūs) oli Artemidoros Efesoslaisen kirjoittama antiikin kreikkalainen maantieteellinen teos, joka esitti kuvauksen koko tunnetusta maailmasta.
Historia

Artemidoros eli ja kirjoitti noin vuoden 100 eaa. tienoilla. Hän matkusteli useissa maissa, ja hänen teoksensa perustuu hänen omiin tutkimuksiinsa. Teoksen nimi Periplus (”Ympäripurjehdus”) tunnetaan Markianos Herakleialaiselta. Muista lähteistä se tunnetaan nimillä Maantieteen kuvaukset ja Maantieteen kirjat. Nykyisin siihen viitataan tutkimuksessa usein nimellä Geografia. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä on säilynyt paljon katkelmia.
Markianos teki Geografiasta kaksi kirjaa käsittäneen lyhennelmän. Lisäksi sitä lainaavat paljon muun muassa Diodoros Sisilialainen, Strabon, Stefanos Byzantionlainen, Plinius vanhempi ja Isidoros Kharakslainen. Artemidoroksen teoksesta säilyneet katkelmat kokosi ja julkaisi ensimmäisenä (editio princeps) David Hoeschelius eli Höschel teoksessa Geographica (Augusta Vindelicorum = Augsburg, 1600). Se oli mukana myös John Hudsonin kokoelmassa Geographi Graeci minores (Oxonia = Oxford, 1698).
Sisältö

Artemidoroksen Geografia käsitti 11 kirjaa. Se sisälsi ilmeisesti kuvauksen koko tunnetusta maailmasta alkaen Iberiasta ja edeten sitten muuhun Eurooppaan, Vähään-Aasiaan, Intiaan, Arabiaan ja Pohjois-Afrikkaan, päättyen sitten Herakleen pylväille.
Markianokselta säilyneiden katkelmien perusteella teos kuvasi muun muassa Mustanmeren ympäripurjehduksen ja antoi selonteon Bithynian ja Paflagonian rannikoista. Se kuvasi myös muun muassa Niilivirtaa ja antoi paikkojen välisiä etäisyyksiä. Maantieteen lisäksi se kertoi myös muun muassa käsittelemiensä alueiden ihmisten tavoista ja vaatetuksesta. Artemidoros sanoo, että Tanais-joen tuonpuoliset alueet olivat hänelle tuntemattomia.
Artemidoros-papyrus

Teokseen yhdistetään joukko papyrusrullan katkelmia, jotka tunnetaan Artemidoros-papyruksena. Papyruksen pituus on noin 25 senttimetriä ja korkeus noin 32,5 senttimetriä. Sen teksti on teoksen toisesta kirjasta ja kuvaa Iberiaa eli nykyistä Espanjaa. Siinä on myös piirros, joka on oletettavasti kartta osasta Iberiaa, sekä muita piirroksia. Tällainen yhdistelmä on ainutlaatuinen tunnettujen papyrusten joukossa. Luciano Canfora on esittänyt papyrusta tunnetun ja taitavan väärentäjän Konstantínos Simonídisin tekemäksi väärennökseksi. Saman näkemyksen on jakanut Richard Janko.
Niin kutsuttua Artemidoros-papyrusta.
Gerald Cohen

Gerald Allan "Gerry" Cohen (14. huhtikuuta 1941 Montreal, Kanada – 5. elokuuta 2009) oli kanadalaissyntyinen Oxfordin yliopiston All Souls Collegen Chichele-oppituolin yhteiskunnan ja politiikan tutkimuksen professori. Hän opiskeli Oxfordissa Isaiah Berlinin ja Gilbert Rylen oppilaana.
Filosofina Cohen kuului analyyttisen marxismin suuntaukseen. Hän puolusti sellaista perinteistä tulkintaa Karl Marxin historiallisesta materialismista, jota sen kriitikot ovat nimittäneet usein taloudelliseksi determinismiksi tai teknologiseksi determinismiksi. Cohen puolusti myös sosialismia eettisin argumentein John Locken, John Rawlsin, Robert Nozickin ajattelua vastaan.
Cohenilta ovat saaneet vaikutteita muun muassa Jon Elster, John Roemer, Will Kymlicka, Michael Otsuka, John Torrance ja Leslie Jacobs.
Teoksia

Karl Marx's Theory of History: A Defense (1978)
History, Labour, and Freedom (1988)
Self-Ownership, Freedom, and Equality (1995)
If You're an Egalitarian, How Come You're So Rich? (2000)
Karl Marx's Theory of History: A Defense (Expanded Edition, 2000)
Kirjallisuutta

Sypnowich, Christine (toim.): The Egalitarian Conscience: Essays in Honour of G. A. Cohen (2006)
Aiheesta muualla

Gerald Cohen (Arkistoitu – Internet Archive), Oxford University (englanniksi)
Self-Ownership, History and Socialism: An Interview with G.A. Cohen,  Imprints: vol. 1 no.1 (June 1996)  (englanniksi)