James Scott (muusikko)
Musiikillinen ura

James Scottin synnyinkaupungissa Neoshossa oli useita hotellien baareja ja saluunoita, joissa mustat muusikot viihdyttivät yleisöä. Eräs näistä oli John Coleman, joka opetti nuorta Scottia soittamaan pianoa . Colemanin antama opetus koostui 30 oppitunnista, jotka sisälsivät klassista pianonsoiton opetusta sekä opastusta soittotyyliin, joka sittemmin tultiin tuntemaan nimellä ragtime. Scott oppi soiton alkeita myös äidiltään. Soiton opiskelua vaikeutti se, ettei perhe omistanut pianoa, joten Scottin täytyi soittaa koulussa ja naapureiden luona. Perheen muutettua Kansasiin Scott pääsi soittamaan sukulaistensa omistamia poljettavia urkuja. Perhe otti sittemmin urut mukaansa palattuaan takaisin Neoshoon. Myöhemmin Scottin isä osti käytetyn pianon. Näihin aikoihin Scott laati ensimmäisen sävellyksensä .
James Scott muutti vuonna 1902 Carthageen, Missourin osavaltioon. Hän toimi siellä kengänkiillottajana ja hankki lisänansioita soittamalla pianoa tanssiesitysten välissä Lakesiden huvipuistossa Carthagen lähettyvillä sekä pianistina paikallisissa saluunoissa . Vuonna 1902 Scott pääsi töihin avustajaksi Charles Dumarsin musiikkiliikkeeseen. Scott soitti liikkeen takahuoneessa pianoa, mikä alkoi kiinnostaa ihmisiä. Tämän johdosta liikkeen myynti lisääntyi ja Dumars palkkasikin Scottin säveltäjäksi. Dumars julkaisi kolme ensimmäistä Scottin sävellystä: A Summer Breeze (1903), The Fascinator (1903) ja On the Pike (1904). Scott alkoi saada laajempaa mainetta, kun esiintyi kesällä 1904 konsertissa yhdessä tunnetun pianistin John W. ”Blind” Boonen (1864-1927) kanssa . Vuosina 1905 ja 1906 Scott jatkoi edelleen esiintymisiä Lakesiden huvipuistossa.
Vuonna 1906 James Scott tapasi ragtimemusiikin tunnetuimman säveltäjän Scott Joplinin St. Louisissa. Joplin auttoi häntä sovittamalla kappaleen Frog Legs Rag julkaisua varten. Kappaleen julkaisi John Starkin musiikkikustantamo . Tutkijat ovat esittäneet, että James Scott sai Joplinilta vaikutteita, koska Scottin teokset vuoden 1906 jälkeen olivat monipuolisempia ja vaikeampia soittaa . Palattuaan Carthageen Scott muodosti lauluryhmä Carthage Jubilee Singersin, joka esiintyi paikallisissa konserteissa. Hän toimi myös teatteripianistina Delphus-nimisessä elokuvateatterissa. Vuonna 1906 Scottin ansiot olivat siinä määrin lisääntyneet, että hän kykeni hankkimaan talon Carthagesta. Piakkoin tämän jälkeen hän avioitui Nora Johnsonin kanssa . Avioliitto oli lapseton ja päättyi Noran kuolemaan 1930-luvulla.
1910-luvun alussa Scott toimi edelleen Dumarsin musiikkiliikkeessä ja jatkoi säveltämistä. Hän kuitenkin erosi liikkeen palveluksesta vuonna 1914, koska halusi opettaa musiikkia päätoimisesti . Vuoden 1906 jälkeen kaikki Scottin sävellykset julkaistiin John Starkin musiikkikustantamossa. Kappaleet lähetettiin kustantamoon nimettöminä ja kustantamossa niille valittiin nimet . Yhdysvaltain liittyminen ensimmäiseen maailmansotaan lähestyi, mikä alkoikin vaikuttaa Carthagen alueen taloudelliseen tilanteeseen. Alueen taloustilanne heikkeni ja Scottiltakin loppuivat työt. Vuonna 1917 hän muuttikin Kansas Cityyn, jossa hän asui  aina kuolemaansa asti. Kansas Cityssä Scott jatkoi musiikin opettamista. Hän perusti oman yksityisen studion, jossa opetti pianonsoittoa . Opetustoimen ohella hän jatkoi ragtime-kappaleiden säveltämistä. Kansas Cityssä vaikutti myös toinen tunnettu ragtime-säveltäjä Charles L. Johnson, mutta Scott ja Johnson eivät tiettävästi koskaan tavanneet .
1920-luvun alussa Scott toimi teatteripianistina elokuvateatterissa Kansas Cityssä. Ajoittain hän esiintyi vaudeville-kiertueilla. Ragtime-musiikki oli kuitenkin mennyt pois muodista, joten Scott ei enää säveltänyt musiikkia. Viimeinen Scottin sävellys Broadway Rag julkaistiin vuonna 1922 . Toisaalta syynä sävellysten loppumiseen oli se, että John Stark lopetti kustannustoiminnan vuonna 1922.
Vuonna 1924 Scott liittyi Harry Dillardin johtamaan 7 miehen orkesteriin, joka laajeni sittemmin 20 jäsenen sinfoniaorkesteriksi. Orkesteri esiintyi paikallisessa Lincoln Theatressa vuosina 1926-1928 . Lähestyvä lama-aika kuitenkin johti orkesterin hajoamiseen loppuvuonna 1928, kun teatteriin hankittiin urut orkesterin tilalle. Scott kuitenkin sai tilaisuuden jatkaa urkurina. Samassa paikassa urkuja soitti myös tuleva jazzpianisti William ”Count” Basie .
1930-luku oli James Scottille kovaa aikaa. Scottin vaimo kuoli 46-vuotiaana vuonna 1930 . Samana vuonna Scottilta loppuivat työt, koska äänielokuvan tultua elokuvateattereissa ei enää tarvittu pianisteja. Tämän jälkeen Scott kokosi 8-miehisen orkesterin. Yhdysvaltoja koetteli 1930-luvun alussa lama, eikä orkesterilla ollut juurikaan töitä. Scottin terveys alkoi samaan aikaan heiketä.
Scott kuoli 53-vuotiaana munuaisvikaan ja arterioskleroosiin Kansas Cityssä 30. elokuuta 1938. Hänet haudattiin Westlawnin hautausmaalle Kansas Cityssä. Hauta pysyi merkitsemättömänä yli 40 vuotta, kunnes paikallinen yhdistys pystytti haudalle kiven vuonna 1981.