stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pius

Pius, "hurskasta" merkitsevä latinan sana, on ollut seuraavien kahdentoista paavin nimi:
Pyhä Pius I, paavi 142–155
Pius II, paavi 1458–1464
Pius III, paavi 1503
Pius IV, paavi 1559–1565
Pyhä Pius V, paavi 1566–1572
Pius VI, paavi 1775–1799
Pius VII, paavi 1800–1823
Pius VIII, paavi 1829–1830
Pius IX, paavi 1846–1878
Pyhä Pius X, paavi 1903–1914
Pius XI, paavi 1922–1938
Pius XII, paavi 1939–1958.
Lisäksi Pius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Märt Pius (s. 1989), virolainen näyttelijä
Priit Pius (s. 1989), virolainen näyttelijä, Märt Piuksen kaksoisveli.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pius”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Platon (täsmennyssivu)

Platon (m.kreik. Πλάτων, Platōn, lat. Plato) voi viitata seuraaviin:
Platon (427–347 eaa.), filosofi ja Akatemian perustaja
Platon (428–389 eaa.), komediakirjailija
Platon, kraatteri Kuussa
Nykvarn

| Nykvarn |
| --- | --- |
 Nykvarnin kunnantalo.
 Nykvarn
 Koordinaatit: 59°10′N, 17°26′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Tukholman lääni
Maakunta:  Södermanland
Kunta:  Nykvarnin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  4,39 km²
Väkiluku:  6 497
 – Väestötiheys:  1 480,0 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nykvarn on samannimisen Nykvarnin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Tukholman läänissä ja Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 497 asukasta.
Väestönkehitys

| Nykvarnin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 795 | 1 795 |
| 1965 | 1965 |    | 2 582 | 2 582 |
| 1970 | 1970 |    | 4 030 | 4 030 |
| 1975 | 1975 |    | 4 252 | 4 252 |
| 1980 | 1980 |    | 5 395 | 5 395 |
| 1990 | 1990 |    | 5 640 | 5 640 |
| 1995 | 1995 |    | 5 867 | 5 867 |
| 2000 | 2000 |    | 5 969 | 5 969 |
| 2005 | 2005 |    | 6 032 | 6 032 |
| 2010 | 2010 |    | 6 497 | 6 497 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman läänin kuntien keskustaajamat
Pikkulaivan kirjasto

| Pikkulaivan kirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Ulappakatu 2, 02320 Espoo
Tyyppi:  Espoon kaupunginkirjaston yksikkö
Perustettu:  1983 (Kivenlahden kirjasto)
Lakkautettu:  2022
Kotisivut
Pikkulaivan kirjasto oli Espoon Espoonlahden kaupunginosassa toiminut yleinen kirjasto. Kauppakeskus Pikkulaivasta vuokratuissa tilapäistiloissa toiminut Pikkulaivan kirjasto oli sisäilmaongelmista kärsineen Kivenlahden kirjaston (Merenkäynti 3) väistötila. Kivenlahden kirjasto perustettiin vuonna 1983. Pikkulaivan kirjaston lähistölle avattiin huhtikuussa 2022 Lippulaivan kirjasto (Merikarhunkuja 11), joka sijaitsee uudessa avatussa Lippulaivan kauppakeskuksessa
Pikkulaivan kirjasto kuului Espoon kaupunginkirjaston toimipisteiden joukkoon ja osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Aiheesta muualla

Pikkulaivan ja tulevan Lippulaivan kirjaston sijainti kartalla (espoo.fi)
Pierre de Marivaux

| Pierre de Marivaux |
| --- | --- |
 Pierre de Marivaux
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pierre Carl et de Chamblain de Marivaux
Syntynyt: 1688
Kuollut: 1763 (74–75 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pierre Carl et de Chamblain de Marivaux (1688–1763) oli ranskalainen kirjailija. Marivaux sepitti joukon huvinäytelmiä, jotka erittelevät ihmissydämen salaisimpia tunteita sirolla ja henkevällä, hieman sievistelevällä proosatyylillä (marivaudage), ja joista esimerkiksi La surprise de l’amour, Le jeu de l’amour et du hasard, Les fausses confidences, Les legs ja L’épreuve pysyivät pitkään näyttämöllä. Marivauxin romaaneista merkittävin on englantilaisen Samuel Richardsonin esikuvan mukaan kirjoitettu Marianne. Marivaux valittiin 1743 Ranskan akatemian jäseneksi. Kootut teokset Œuvres complètes ilmestyi 1781.
Suomennetut näytelmät

Harhatunteet (La seconde surprise de l'amour), suom. Esko Elstelä, Helsinki: Suomen Teatteriliitto 1977. Teatterikorkeakoulun kirjasto näytelmämonisteet
Rakkauden ja sattuman leikki (Le jeu de l'amour et du hasard), suom. Helvi Nurminen, Helsinki : Suomen Teatteriliitto [julkaisuaika tuntematon] Teatterikorkeakoulun kirjasto näytelmämonisteet
Lemmen leikki: huvinäytelmä kolmessa näytöksessä (Le jeu de l'amour et du hasard), suom. Anni Levander. Teatterikorkeakoulun kirjasto näytelmämonisteet, Viipurin näyttämö.
Marivaux'n tekstejä sisältyy teokseen Maailmankirjallisuuden kultainen kirja. Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1934).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre de Marivaux Wikimedia Commonsissa
Pinkkiruusu

Sosialidemokraattinen HLBT-yhdistys – Pinkkiruusu ry on seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen aseman sekä oikeuksien parantamista ajava poliittinen HLBT-yhdistys. 
Yhdistys on perustettu vuonna 2006. Yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Jani Ryhänen.
Puheenjohtajana vuosina 2012, 2013 ja 2014 toimii Pauliina Painilainen.
Yhdistyksen tavoitteena on yhteiskunta, jossa ei esiinny seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kohdistuvaa välillistä tai välitöntä syrjintää.
Pinkkiruusu ry on ajanut julkisuudessa verenluovutuksessa miesten välisestä seksistä aiheutuvan karenssin järkevöittämistä ja vaatinut, että SDP nostaa Venäjän huonontuneen ihmisoikeustilanteen esiin kansainvälisissä valtiojohdon tapaamisissa sekä kansallisesti.
Yhdistys toimii läheisessä yhteistyössä SDP:n sekä sosialidemokraattisten nuoriso- ja opiskelijajärjestöjen kanssa, mutta on itsenäinen järjestö.
Platon Biletskyi

| Platon Biletskyi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. marraskuuta 1922 Harkova, Ukrainan SNT
Kuollut: 6. toukokuuta 1998 (75 vuotta) Kiova, Ukraina
Ammatti:  taidemaalari, taiteentutkija
Taiteilija
Ala:  muotokuva
Platon Biletskyi (ukr. Платон Білецький; 11. marraskuuta 1922 Harkova, Ukrainan SNT – 6. toukokuuta 1998 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen taidemaalari, joka oli erikoistunut muotokuviin. Hän oli myös taiteentutkija. Biletskyin isä oli kirjallisuudentutkija Oleksandr Biletskyi.
Biletskyi valmistui vuonna 1949 Kiovan valtiollisesta taideinstituutista ja alkoi 1959 opettaa siellä. Vuonna 1971 hän sai nimityksen professoriksi. Hänen tärkeimmät kirjalliset teoksensa käsittelevät ukrainalaisia taiteilijoita Heorhi Narbutia ja Kozak Mamaita sekä muuta ukrainalaista taidetta, mutta hän kirjoitti myös tutkimuksia kiinalaisesta ja japanilaisesta taiteesta. Hän maalasi muotokuvat muun muassa Ivan Frankosta, Nikolai Gogolista ja Juri Šumskyista.
Paranoid (Pyhimyksen albumi)

| Paranoid Pyhimys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Goodwill Studio
 Julkaistu: CD: 26. lokakuuta 2011 LP: 30. marraskuuta 2011
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): KSP, Steen1, Liukas Niklas, Jukka Immonen, X23, Joniveli, OP Beats
 Tyylilaji: Vaihtoehtorap • kokeellinen rap • hardcore hip hop • rap
 Kesto: 45.32
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 16.
Pyhimyksen muut julkaisut
| Medium 2011 | Paranoid 2011 | Katuvisioita 2012 |
Paranoid on rap-artisti Pyhimyksen 26. lokakuuta 2011 julkaisu studioalbumi. Albumi julkaistiin Monsp Recordsin kautta. Albumista julkaistiin myös vinyyliversio 30. marraskuuta 2011.
Taustaa

Pyhimys kertoi Basson sivustolla lokakuussa 2011 lopettavansa soolouransa ja jättävänsä Paranoidin viimeiseksi sooloalbumikseen. Paranoid nousi julkaisuviikollaan (44/2011) Suomen virallisen listan 16. sijalle. Albumilta julkaistiin syksyllä musiikkivideo, joka on koottu albumin eri kappaleista. Albumilta on julkaistu toinenkin musiikkivideo, jossa taustalla soi "#7 Paranoid" -kappale. Kumpikin musiikkivideo julkaistiin nimellä Paranoid. Myös albumin kolmas musiikkivideo, jonka taustalla soi kappale "#5 Paranoid", julkaistiin nimellä Paranoid.
Kappaleet

Paranoid 1# – 3.28
Paranoid 2# – 3.35
Paranoid 3# – 3.48
Paranoid 4# – 3.24
Paranoid 5# – 3.52
Paranoid 6# – 3.54
Paranoid 7# – 3.41
Paranoid 8# – 3.23
Paranoid 9# – 3.09
Paranoid 10# – 3.32
Paranoid 11# – 3.20
Paranoid 12# – 2.52
Paranoid 13# – 3.34
Biitit

KSP: Kappaleet 1, 5 ja 6
Steen1 & Liukas Niklas: Kappale 2
Steen1: Kappaleet 3, 4, 8 ja 12
Jukka Immonen: Kappale 7
X23: Kappale 9
Joniveli: Kappaleet 10 ja 13
OP Beats: Kappale 11
Arvostelut

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat:
Keskisuomalainen: suopea
Redrum-187:
Soundi:
Pierre de Coubertin

| Pierre de Coubertin |
| --- | --- |

Kansainvälisen olympiakomitean 2.  puheenjohtaja
 1896–1925  
Edeltäjä:  Demetrius Vikelas
Seuraaja:  Henri de Baillet-Latour
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1863  Pariisi, Ranska
Kuollut: 2. syyskuuta 1937 (74 vuotta)  Geneve, Sveitsi
Ammatti:  pedagogi, historioitsija
Arvonimi: paroni
Tiedot
 Nimikirjoitus
| Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta  Ranska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta  Ranska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta  Ranska. Olympialaiset  | Maa:   Saksan keisarikunta  Ranska>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | kirjallisuus |  |
Charles Pierre de Frédy, paroni de Coubertin (1. tammikuuta 1863 Pariisi – 2. syyskuuta 1937 Geneve) oli ranskalainen pedagogi ja historioitsija, mutta parhaiten hänet tunnetaan nykyaikaisten olympialaisten perustajana.
Elämä

De Coubertin syntyi paroni Charles de Coubertinin ja Marie-Marcelle Gigault de Crisenoyn neljäntenä lapsena. Hän vietti lapsuutensa usein neljänä eri vuodenaikana perheen omistamissa erilaisissa kartanoissa sekä hienostoasunnoissa, mutta koki myös nuoruutensa aikana Preussin–Ranskan sodan aiheuttamat materiaaliset vauriot ja niistä koituneet psyykkiset traumat. Opiskellessaan Saint–Ignacen jesuiittakoulussa hän kiinnostui antiikin Kreikasta ja Roomasta, jota lisäsi myös saksalaisten samoihin aikoihin suorittamat arkeologiset kaivaukset Olympian alueella. Vastoin vanhempiensa näkemystä De Coubertin siirtyi opiskelemaan Englantiin tavoitteenaan saada vaikutteita, joilla voisi uudistaa Ranskan liikuntapedagogiikkaa myös koulun ulkopuolisille urheilukentille soveltuvammaksi.
De Coubertin organisoi 23. kesäkuuta 1894 kansainvälisen konferenssin Sorbonnessa, Pariisissa. Hän ehdotti antiikin ajan Olympian kisojen uudelleen järjestämistä. Tämä johti Kansainvälisen Olympiakomitean perustamiseen. De Coubertinista tuli sen pääsihteeri. Päätettiin myös, että ensimmäiset nykyaikaiset olympiakisat pidetään vuonna 1896 Ateenassa, Kreikassa ja että ne järjestetään joka neljäs vuosi. Näistä kisoista tuli menestys ja de Coubertinista tuli KOK:n puheenjohtaja kreikkalaisen Demetrius Vikelasin väistyttyä syrjään kotimaassaan järjestettyjen kisojen jälkeen.
Vaikka ensimmäiset kisat menestyivät, seuraavat kisat vuonna 1900 Pariisissa (de Coubertinin kotikaupungissa) ja vuonna 1904 St. Louisissa järjestettiin maailmannäyttelyiden yhteydessä eivätkä ne muun ohjelman seassa herättäneet juurikaan kiinnostusta. Coubertin kommentoi ylipäätään maailmannäyttelyinstituutiota sangen kriittisesti: hän syytti sitä viihteellistymisestä ja katsoi, että olympialaisten tapainen urheilullinen kilvoittelu ajaisi rauhanaatetta paremmin kuin teollinen kilpailu ja vertailu näyttelyissä. Sen lisäksi hän piti näyttelyissä pidettyjen tiedekonferenssien arvoa keskinkertaisina, koska tiedemiehet olivat näyttelyissä liiaksi lomatunnelmissa keskittyäkseen tieteen tekemiseen. Coubertin kuitenkin myönsi konferenssien olevan hyviä kontaktienluomispaikkoja, ja lisäksi hän kiitteli vuoden 1893 Chicagon maailmannäyttelyä siitä, että vaikka sielläkin oli viihteellistyminen voimakasta, oli viihde erillisellä Midwayn alueella, kun taas vakavampi puoli oli White Cityssä.
De Coubertin osallistui itse vuoden 1912 olympialaisiin taidelajeissa. Hänen runonsa Oodi urheilulle voitti kultamitalin. De Coubertin käytti kuitenkin salanimeä, ja teoksen kirjoittajiksi mainittiin saksalaiset Georges Hohrod ja Martin Eschbach.
Pierre de Coubertin väistyi KOK:n johdosta ja olympiakomitean jäsenyydestä Pariisin 1924 kisojen jälkeen vuonna 1925 mutta toimi järjestön kunniapuheenjohtajana kuolemaansa asti. De Coubertin on haudattu Lausanneen, mutta hänen sydämensä on haudattu erilleen monumenttiin vanhan Olympian raunioiden lähelle.
Huomioita

↑  Saksalaisilla salanimillä Georges Hohrod ja Martin Eschbach.
Paranoia (vuoden 2013 elokuva)

| Paranoia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Luketic
Käsikirjoittaja:   Jason Hall  Barry Levy 
Perustuu:  Joseph Finderin romaaniin Paranoia (2004)
Tuottaja:   William D. Johnson  Scott Lambert  Alexandra Milchan  Deepak Nayar 
Säveltäjä:  Junkie XL
Kuvaaja:  David Tattersall
Leikkaaja:   Tracy Adams  Dany Cooper 
Lavastaja:  Scott G. Anderson
Pääosat:   Liam Hemsworth  Gary Oldman  Amber Heard  Harrison Ford 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat (myös Ranska ja Intia)
Tuotantoyhtiö:   EMJAG Productions  Gaumont Film Company  Film 360  Kintop Pictures 
Levittäjä:  Relativity Media ProVideo
Ensi-ilta:   2013-08-088. elokuuta 2013 (Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat)  2013-08-2323. elokuuta 2013 (Suomi)  
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paranoia (engl. Paranoia) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Robert Luketicin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Liam Hemsworth, Gary Oldman, Amber Heard ja Harrison Ford. Paranoia kertoo nuoresta tietotekniikantuntijasta, joka joutuu kahden suuren yritysjohtajan väliseen sotaan.
Paranoia perustuu löyhästi Joseph Finderin jännitysromaaniin Paranoia (2004), jonka pohjalta Jason Hall ja Barry Levy sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat William D. Johnson, Scott Lambert, Alexandra Milchan ja Deepak Nayar. Ilmestyessään Paranoia oli taloudellinen floppi ja sai elokuvakriitikoilta murska-arviot.
Juoni

Adam Cassidy (Liam Hemsworth) saa työharjoittelupaikan suuresta matkapuhelinalan yhtiöstä ja pääsee pian mukaan yrityksen tuotekehittelytiimiin. Uutuuspuhelin osoittautuu kuitenkin pettymykseksi yrityksen johtajalle, Nicholas Wyattille (Gary Oldman), joka sen seurauksena irtisanoo koko tiimin. Adamille tämä tarkoittaa muutakin kuin vain työpaikan menetystä; liossa on myös hänen kuolemansairaan isänsä (Richard Dreyfuss) henki, sillä sairaalahoidon kattavat vakuutukset lähtevät irtisanomisen myötä. Kun Adam jää kiinni entisen työpaikkansa varojen väärinkäytöstä, Wyatt kutsuu hänet puhutteluun. Wyatt pakottaa hänet korvaukseksi vakoilutehtävään: Adamin pitää soluttautua Wyattin entisen yhteistyökumppanin ja pahimman kilpailijan Augustine ”Jock” Goddardin (Harrison Ford) lähipiiriin ja hankkia häneltä tietoa uudesta, mullistavasta tuotteesta. Epätoivoinen Adam on rahan tarpeessa, ja hänellä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin alkaa Wyattin vakoilijaksi. Vakoilutehtävän myötä Adam vedetään yhä syvemmälle häikäilemättömään valtapeliin, jossa on pian panoksena hänen oma henkensä.
Tuotanto

Paranoian kuvaukset alkoivat Philadelphiassa, Pennsylvaniassa elokuussa 2012. Philadelphian lisäksi elokuvaa kuvattiin Springfield Townshipin Wyndmoorissa ja Sun Center Studiosin elokuvastudioilla Aston Townshipissä Pennsylvaniassa sekä New Yorkissa. Paranoian tuotantoyhtiöinä olivat EMJAG Productions, Gaumont Film Company, Film 360 ja Kintop Pictures, ja sen budjettina oli noin 35-40 miljoonaa dollaria. Elokuvan ensimmäinen traileri julkaistiin 6. kesäkuuta 2013.
Julkaisu ja vastaanotto

Paranoia sai ensi-iltansa Hollywoodissa 8. elokuuta 2013. Maanlaajuinen ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 16. elokuuta 2013 2 459 elokuvateatterissa. Elokuvan kotimaan teatterilevittäjänä oli Relativity Media. Paranoia tuotti Yhdysvalloissa avausviikonloppunaan 3 528 376 dollarin lipputulot. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa vähän yli 6-viikkoisen teatterikierroksensa aikana yhteensä 7 388 654 dollaria ja ulkomailla 8 784 939 dollaria. Maailmanlaajuisesti Paranoia tuotti yhteensä 16 173 593 dollarin lipputulot. Variety-aikakauslehti listasi elokuvan yhtenä Hollywoodin vuoden 2013 suurimmista flopeista. Suomessa Paranoia sai teatteriensi-iltansa 23. elokuuta 2013. Future Film oli elokuvan teatterilevittäjänä Suomessa. Elokuva oli Suomessa 180. katsotuin elokuva 2 237 hengen katsojamäärällään vuonna 2013.
Paranoia on saanut elokuvakriitikoilta erittäin kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan ainoastaan 6% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,8/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 102 arviointiin. 23 313 käyttäjästä 35% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,8/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 30 arvostelun perusteella elokuva on saanut 32 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 55 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 4,0/10. Internet Movie Databasen 28 682 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,7/10. Paranoia sai Golden Trailer -ehdokkuuden parhaasta trailerista.
20th Century Fox Home Entertainment julkaisi Paranoian Yhdysvalloissa DVD:lle ja blu-raylle 19. marraskuuta 2013. Future Film julkaisi elokuvan Suomessa DVD:lle ja blu-raylle 3. joulukuuta 2013.
Aiheesta muualla

Paranoian traileri suomenkielisillä tekstityksillä (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Paranoia Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paranoia Elonet.
Paranoia AllMoviessa. (englanniksi)
Paranoia Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Paranoia Metacriticissä (englanniksi)
Paranoia Box Office Mojossa (englanniksi)
Paranoia The Numbers -sivustolla (englanniksi)
Paranoia Yhdysvaltain elokuvainstituutin katalogissa (englanniksi)
Piperiini

| Piperiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2E,4E)-5-(1,3-bentsodioksol-5-yyli)-1-piperidin-1-yylipenta-2,4-dien-1-oni
CAS-numero:  94-62-2
PubChem CID:  638024
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C17H19NO3
Moolimassa:  285,335 g/mol
Sulamispiste:  130 °C (403 K)
Kiehumispiste:  hajoaa kuumennettaessa
Tiheys:  1,193 g/cm3
Piperiini eli 1-piperoyylipiperidiini on alkaloidi, josta osittain johtuu mustapippurin ja pitkäpippurin pistävyys. Sitä on käytetty myös hyönteismyrkkynä luontaislääkinnässä. Piperiinin olemassaolon keksi Hans Christian Ørsted vuonna 1819.
Piperiinin on todettu runsaasti lisäävän kurkumiinin biosaatavuutta ihmisissä.
Aiheesta muualla

PDRhealth.com - Piperine
PubChem: Piperine (englanniksi)
DrugBank: Piperine (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Piperine (englanniksi)
KEGG: Piperine (englanniksi)
ChemBlink: Piperine (englanniksi)
Liber Herbarum II: Piperiinia sisältäviä kasveja
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Piperine (englanniksi)
Pinnacle Studio

| Pinnacle Studio |
| --- | --- |
 Pinnacle Studio 12
Kehittäjä:  Pinnacle Systems
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Videonmuokkausohjelma
Alusta:  Microsoft Windows
Lisenssi:  omisteinen lisenssi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Pinnacle Studio on videonmuokkausohjelma. Ohjelman valmistaja Pinnacle Systems myy muitakin kuvankäsittelyyn ja musiikkieditointiin tarkoitettuja ohjelmistoja. Pinnacle Studio on laaja ohjelmisto, joka tarjoaa editointiin monia työkaluja. Sillä voi muokata myös HD- ja 3D-videoita.
Ohjelmisto on aikaisemmin ollut suurempien yritysten (Avid ja Corel) omistuksessa.
Aiheesta muualla

Pinnacle Systemsin verkkosivu (englanniksi)
Pinna kireällä

| Pinna kireällä> Bad Day On The Block |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Craig R. Baxley
Käsikirjoittaja:  Betsy Giffen Nowrasteh
Tuottaja:   Alan Beattie  Chris Chesser 
Säveltäjä:  Gary Chang
Kuvaaja:  David Connell
Leikkaaja:  Sonny Baskin
Pääosat:   Charlie Sheen  Mare Winningham  David Andrews  Noah Fleiss 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Largo Entertainment
Levittäjä:  Largo Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pinna kireällä (Bad Day On The Block tai Under Pressure) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1997. Sen pääosassa nähdään Charlie Sheen, joka esiintyy elokuvassa nimellä Charles Sheen. Elokuva ei saavuttanut merkittävää menestystä.[lähde? ]
Juoni

Elokuvan tarina kertoo Sheenin esittämästä palomiehestä Lyle Wilderistä. Wilder on tehnyt sankarillisia tekoja palomiehenä, mutta enää hän ei ole kovin tasapainoinen ihminen. Se johtuu pääosin siitä, että hän on menettänyt vaimonsa ja poikansa. Häntä ärsyttää suunnattomasti naapurissa asuvat ja mekastavat Bravertonin perheen lapset. Hänen mielensä tekee opettaa oikeita kasvatusmetodeja perheen vanhemmille. Lyle siteeraa usein Raamattua ja uhkailee Bravertoneja. Poliisitkin vierailevat Wilderin kotona, mutta nämä eivät tietenkään usko pahaa kaikkien tuntemasta sankaripalomiehestä. Eräänä päivänä Lylen hermot pettävät lopullisesti. Aluksi hän tappaa kotiinsa tulleen korjausmiehen. Seuraavaksi hän vangitsee Bravertonin perheen heidän omaan taloonsa ja uhkaa tappaa heidät. Lopulta Bravertonin perheen äiti Mare Winninghamin esittämä Catherine Braverton saa ammuttua Lylen tämän omalla aseella.
Olli-Pekka Kallasvuo

| Olli-Pekka Kallasvuo |
| --- | --- |
 Kallasvuo Suomi-areena-tapahtumassa heinäkuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1953 (ikä 71) Lavia
Muut tiedot
Yritys:  Nokia
Asema:  toimitusjohtaja (2006–2010)
Tutkinnot:  varatuomari (1979)
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Ursula Ranin
Olli-Pekka Juhani Kallasvuo (s. 13. heinäkuuta 1953 Lavia) on Nokian entinen toimitusjohtaja ja Nokia Siemens Networksin entinen hallituksen puheenjohtaja. Kallasvuo aloitti Nokian toimitusjohtajana 1. kesäkuuta 2006 Jorma Ollilan jättäessä yhtiön operatiivisen johdon. Kallasvuon erottamisesta Nokian toimitusjohtajan tehtävistä ilmoitettiin 10. syyskuuta 2010. Hänen paikkansa toimitusjohtajana otti 21. syyskuuta 2010 kanadalainen Stephen Elop. Kallasvuo jatkoi erottamisensa jälkeen Nokia Siemens Networksin hallituksen puheenjohtajana syyskuulle 2011. Oikeustieteen kandidaatti, varatuomari Kallasvuo työskenteli Nokiassa vuodesta 1980 yhteensä lähes kolme vuosikymmentä.
Varhainen elämä ja koulutus

Kallasvuo on syntynyt Satakunnan Laviassa, jossa isä Jouko Kallasvuo toimi apteekin proviisorina ja äiti Aino Kallasvuo (o.s. Andersson) opettajana. Olli-Pekka Kallasvuo  kävi lukion Raahessa; hän oli käynyt koulua myös Porissa. Reaaliaineista kiinnostunut nuorukainen oli ehtinyt 1960-luvun lopulla toimia koulunsa teinikunnan puheenjohtajana ennen kuin toiminta politisoitui. Hän lähti Helsingin yliopistoon opiskelemaan oikeustiedettä. Opiskelijana hän vaikutti Pohjois-Pohjalaisessa Osakunnassa, esimerkiksi sen juristikerhossa, Kriminaaliklubissa. Olli-Pekka Kallasvuo oli ylioppilaskunnan edustajistovaaleissa ehdolla keskustan listoilta kuitenkaan tulematta valituksi. Kallasvuo valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1976.
Ura

Valmistuttuaan oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1976 Kallasvuo aloitti lakimiehen työt Suomen Yhdyspankissa. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1979.