Efesos
Rakennukset ja löydökset > Artemiin temppeli

Artemision eli Efesoksen Artemiille omistettu temppeli oli ja on edelleen Efesoksen tunnetuin rakennus. Sen paikalla oli historian kuluessa useita eri temppeleitä. Ensimmäinen suurikokoinen temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuodesta 560–550 eaa. alkaen, ja se uusittiin tulipalon jälkeen klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa noin vuosina 350–230 eaa. Kumpikin näistä temppeleistä oli yksi koko antiikin Kreikan suurimpia temppelirakennuksia. Myöhempi temppeli luettiin hellenistisellä kaudella yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä.
Efesoksen Artemiin temppeli sijaitsi useimpien muiden Artemiin temppeleiden tavoin kaupungin ulkopuolella. Paikka oli noin 1,5 kilometriä länteen hellenistisen ja roomalaisen kauden Efesoksen keskikaupungista.
Varhaiset pyhäköt
Artemiin temppelin paikalla oli kulttitoimintaa jo pronssikaudella ennen joonialaisten tuloa alueelle. Varhaisin pienikokoinen kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi myöhemmän, tunnetumman temppelin paikalla, rakennettiin 700-luvulla eaa. Seuraavan kerran pyhäkköaluetta uusittiin 600-luvun eaa. lopulla tai 500-luvun eaa. alussa.
Myöhempi arkaainen temppeli
Ensimmäistä suurempaa Artemiin temppeliä alettiin rakentaa arkaaisella kaudella noin vuonna 560–550 eaa. Lyydian kuningas Kroisos tuki sen rakentamista rahallisesti. Temppelin arkkitehdeiksi esitetään perinteisesti Khersifron Knossoslainen ja hänen poikansa Metagenes.
Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Sen stylobaatin koko oli 55,1 × 115,1 metriä. Temppeli oli dipteraalitemppeli, toisin sanoen sitä kiersi kauttaaltaan kaksinkertainen pylväsrivistö. Ulkolaidalla oli lyhyillä sivuilla kahdeksan pylvästä ja pitkillä sivuilla 20 tai 21 pylvästä. Pylväiden kokonaismääräksi on eräässä arviossa esitetty 104. Sisällä temppelissä oli pronaos, naos eli cella ja mahdollisesti myös opisthodomos. Naoksen oletetaan olleen sekos eli kattamaton (hypetraali) seinien ympäröimä huone. Sisällä naoksessa oli jumalattaren kulttikuva. Temppelin alttari sijaitsi poikkeuksellisesti sen länsipuolella, ei itäpuolella, niin kuin kreikkalaisissa temppeleissä yleensä oli tapana.
Temppeli paloi vuonna 356 eaa. Perinteisen käsityksen mukaan palo oli tuhopoltto, jonka sytytti paikallinen Herostratos.
Klassinen temppeli
Palaneen temppelin paikalle rakennettiin uusi samankaltainen temppeli. Sen arkkitehdit olivat Paionios, Demetrios ja Kheirokrates. Rakennustyöt alkoivat noin vuonna 350 eaa. ja temppeli valmistui pääosiltaan noin vuonna 250–230 eaa.
Uusi temppeli noudatti pääosin alkuperäisen mittasuhteita, mutta sijaitsi korkeammalla jalustalla. Temppelin stylobaatin koko oli noin 64,8 × 125,2 metriä (toisessa lähteessä noin 51,5 × 111,5 metriä). Myös uusi temppeli oli dipteraalitemppeli. Lisäksi pronaoksen puolella oli kolmas rivi pylväitä. Lyhyillä sivuilla oli 8–9 pylvästä ja pitkillä sivuilla yleisimmän tulkinnan mukaan 21 pylvästä. Temppelin pylväiden kokonaismääräksi on arvioitu 117. Pylväiden korkeus oli noin 18,4 metriä. Sisällä temppelissä oli vanhan temppelin tavoin pronaos ja naos ja oletettavasti myös opisthodomos (tai adyton). Myös tämän temppelivaiheen naos saattoi olla kattamaton.
Alttari sijaitsi temppelin länsipuolella aiempien temppeleiden tapaan. Se oli U-kirjaimen muotoinen ja sen pituus oli lähes 40 metriä. Temppeli oli ympäröity temenos-muurilla, joka rajasi pyhäkköaluetta ja kiersi temppelin noin yhden stadioninmitan eli 180 metrin etäisyydellä. Sen sisäpuolinen alue tarjosi turvaa turvananojille.
Gootit tuhosivat temppelin vuonna 263. Se rakennettiin uudelleen vielä osittain, kunnes se tuhottiin lopullisesti vuonna 401, samaan aikaan kuin kultti päättyi kristinuskon nousun myötä. Tämän jälkeen temppelin kivet käytettiin suureksi osaksi uudelleen. Nykyisin temppelin koristeosia on British Museumissa. Temppelistä itsestään on paikan päällä jäljellä enää sen perustuksia ja yksi osittain entistetty pylväs.