stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leeni Ikonen

Leeni Sinikka Ikonen (s. 13. syyskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen varatuomari, joka työskennellyt juristina etenkin lastensuojeluun liittyvissä asioissa. Ikonen on paneutunut 20 vuoden ajan lasten ihmisoikeuksiin.
Ikonen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1979. Hän on työskennellyt liike-elämässä, kouluttajana ja vuodesta lakiasiaintoimistoyrittäjänä.
Ikonen on kirjoittanut kirjan lastensuojelun tilanteesta Suomessa ja toiminut Lokakuun liikkeessä.
Kirja

Salassa pidettävä: Suojeleeko laki lasta vai lastensuojelijaa?.  Radium-kirjat, 2013.  ISBN 978-952-5907-23-0.
Kölninliima

Kölninliima on Saksassa valmistettu kellanruskea, läpinäkyvä nahkaliimatyyppi, jota käytetään kirjansitomoissa sekä huonekalu- ja nahkatehtaissa. Kaupoissa sitä oli aiemmin myynnissä lyhyinä, paksuhkoina levyinä.
Kölninliimalla tehty sidos on vahva eivätkä liimatut kappaleet liiku mihinkään. Kappaleet voidaan irrottaa lämmittämällä ja liimaa voidaan käyttää uudelleen. Liima valmistetaan käyttökuntoon lämmittämällä liimahiukkasia vesihauteessa ja valmis liima säilyy jääkaapissa useamman viikon. Liimattu sidos kestää lähes ikuisesti, jos sitä säilytetään kuivassa ja viileässä tilassa. Liimaa käytetään nykyisinkin paljon esimerkiksi huonekalujen entisöinnissä.
Laure Coutan-Montorgueil

Laure Coutan-Montorgueil
Laure Cotan-Montorgueil (1855–1915) oli ranskalainen kuvanveistäjä.
Coutan-Montorgueil opiskeli Alfred Boucherin oppilaana ja hänen töitään oli esillä vuonna 1893 Chicagon maailmannäyttelyssä.
Laure-Cotan-Montorgueil: La Fortune
Lautrec (Tarn)

Lautrec
Lautrec on Ranskan kunta Occitanien alueella Tarnin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 784. Kunta kuuluu departementissaan Plaine de l'Agoût’n kantoniin Castresin arrondissementissa.
Kunnasta on kotoisin taidemaalari Henri de Toulouse-Lautrecin suku. Lautrec tunnetaan myös vaaleanpunaisten valkosipulien viljelystä.
Keskiaikaisesta keskustastaan tunnettu Lautrec kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon Tarnin departementista kuuluu viisi muutakin kylää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kunnan sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Lautrec (Tarn)
Käännös suomeksi
Larri Leeger

| Larri Leeger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1986 (ikä 37) Bülach, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi  Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Larry
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  SCL Tigers
Sarja:  National League A
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  GCK Lions (NLB) ZSC Lions (NLA) Lausanne HC (NLA/NLB) Genève-Servette HC (NLA) Fribourg-Gottéron (NLA) EV Zug (NLA)
Larri Leeger (s. 30. lokakuuta 1986 Bülach, Sveitsi) on sveitsiläis-suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NLA -joukkue SCL Tigersissa.
Ura > Seuraura

Leeger on EHC Bülachin kasvatti, mutta hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä GCK Lionsissa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä kaudella 2005–2006, jolloin tulokaskausi toi siellä 40 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 ja neljässä playoff-ottelussa yhden maalin. Kaudella 2006–2007 Leeger nousi sarjatasoa ylemmäs Nationalliga A:han ZSC Lionsin joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 42 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kausi 2007–2008 päättyi Sveitsin-mestaruuteen.
Kaudeksi 2008–2009 Leeger palasi NLB:hen ja siirtyi HC Lausannen riveihin. Hän voitti sarjan mestaruuden vuosina 2009 ja 2010. Leeger teki neljännellä kaudellaan 2011–2012 NLB:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+19=26, joilla hän jakoi sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan EHC Vispin Beat Heldstabin kanssa. Leeger pelasi sekä kaudella 2010–2011 että kaudella 2011–2012 myös muutaman ottelun lainalla NLA-joukkue Genève-Servette HC:n paidassa. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän voitti Lausannessa taas NLB:n mestaruuden ja oli tällä kertaa myös nostamassa joukkuetta NLA:han.
Leeger nousi kaudella 2013–2014 Lausannen varakapteeniksi ja hän teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 2+7=9. Huhtikuussa 2014 Leeger teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Leeger on pelannut Sveitsin A-maajoukkueessa 12 ottelua ilman tehopisteitä.
Muuta

Leegerin pikkuveli Lasse pelaa maalivahtina II-divisioonassa Riihimäen Kiekko-Nikkareissa.
Laureano Gómez

| Laureano Gómez |
| --- | --- |

Kolumbian 18. presidentti
 7. elokuuta 1950 - 5. marraskuuta 1951  
Edeltäjä:  Mariano Ospina Pérez
Seuraaja:  Gustavo Rojas Pinilla
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1889 Bogotá, Kolumbia
Kuollut: 13. heinäkuuta 1965 (76 vuotta) Bogotá, Kolumbia
Puoliso:  María Hurtado Cajiao (1916–1965)
Tiedot
Puolue:  Partido Conservador de Colombia
Laureano Eleuterio Gómez Castro (1889–1965) oli kolumbialainen poliitikko. Hän toimi pitkään konservatiivipuolueen johtajana ja maansa presidenttinä vuosina 1950–1953. Oppositiojohtajana toisen maailmansodan aikana hän arvosteli kärkkäästi presidentti Alfonso López Pumarejon ulkopolitiikkaa ja henkilöä ja joutui siitä vankilaan, mikä laukaisi mellakoita Bogotássa.
Omalla presidenttikaudellaan Gómez totetutti tiukan oikeistolaista politiikkaa ja leikkasi edeltäjiensä luomia tasa-arvomalleja. Ammattiliitot kiellettiin, lehdistöä sensuroitiin, tuomioistuimia ohjattiin eikä oppositio päässyt kongressivaaleihin. Vuoteen 1953 mennessä valmisteltua uutta perustuslakia on kuvattu "neofasistiseksi". Vainot kohdistuivat etenkin liberaalioppositioon, joita Gomez kutsui kommunisteiksi. Hurjimmillaan sen edustajia surmattiin tuhat kuukaudessa.
Gómez antoi vuonna 1951 vallan terveyssyistä  tilapäisesti varapresidentilleen, ja kun hän yritti paluuta, liberaalien, maltillisen oikeiston ja armeijan joukot syrjäyttivät hänet ja maahan tuli sotilashallitus, jonka johdossa oli Gustavo Rojas Pinilla.
Vuonna 1958 Gómez ja entinen liberaalipresidentti solmivat liiton väkivaltaisuuksien lopettamiseksi. He perustivat Kansalliseksi rintamaksi kutsutun organisaation ja sopivat vallanjaosta. Kansallinen rintama hallitsi maata vuoteen 1978 asti.
Larry Bond

Larry Bond
Larry Bond (s. 1952) on yhdysvaltalainen kirjailija ja sotapelisuunnittelija. Hän on suunnitellut Harpoon- ja Command of the Sea -pelit ja monta lisäosaa näille. Joitakin hänen romaaneitaan ovat Dangerous Ground, Day of Wrath, The Enemy Within, Vortex ja Red Phoenix.
Bond myös kirjoitti kirjan Myrsky nousee yhdessä Tom Clancyn kanssa, mutta sanoo itse vaikuttaneensa vain noin prosentin verran avustaessa Clancya juonen kehittämiseen.
Elämäkerta

Päästyään Minnesotan St. Thomas Collegesta vuonna 1973 Bond työskenteli tietokoneohjelmojana kaksi vuotta ennen kuin hänet valittiin komentajakouluun Rhode Islandille. Hän liittyi laivastoon vuonna 1975 ja valmistui vuoden päästä. Bond oli laivastossa kuusi vuotta palvelemassa hävittäjällä ja rannikkovalvojana Washingtonissa. Laivaston jälkeen hän työskenteli laivasto-analyytikkona puolustusvoimille.
Elämäkerta > Uran alku

Bondin kirjailijaura alkoi yhteistyönä Tom Clancyn kanssa, kirjoittaen kirjan Myrsky nousee, joka oli 1980-luvun parhaiten myytyjä kirjoja New Yorkissa.[lähde? ] Se käsittelee teoreettista konfliktia NATOn ja Varsovan liiton välillä. Tämän jälkeen Bondin romaanit ovat käsitelleet armeijaa ja politiisia kriisejä.
Elämäkerta > Harpoon

Bond kehitti Harpoon-lautapelin olleessaan komennuksella USS McKean -aluksella. Bond julkaisi pelin kaupallisesti ja sai yhteydenoton Tom Clancyltä, jonka kanssa tämä ystävystyi.
Bondin Harpoon-pelisysteemi julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1980. Kyseinen peli on ilma-, ympäristö- ja sulkellusvenelaivastosimulaatio. Pelin neljäs painos sai H.G. Wells -palkinnon vuoden parhaana miniatyyripelinä vuosina 1981 ja 1987. Tietokoneversio Harpoon ilmestyi vuonna 1989 ja se valittiin parhaaksi sotapeliksi vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (englanniksi)
Latgallin kieli

| Latgallin kieli |
| --- | --- |

Oma nimi:  latgalīšu volūda
Tiedot
Alue:  Latvia, Venäjä
Virallinen kieli:  ei virallista asemaa
Puhujia:  200 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  baltoslaavilaiset kielet – balttilaiset kielet – itäbalttilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  –
ISO 639-2:  bat (balttilaiset kielet)
ISO 639-3:  ltg
 Ohje 
Latgallin kieli on balttilainen kieli, jota puhuvat Latvian itäosissa asuvat latgallit. Lisäksi pieniä kieltä puhuvia yhteisöjä on pakkosiirtojen jäljiltä Siperiassa. Kielen asema on kiistelty: jotkut pitävät sitä omana kielenään ja jotkut vain latvian kielen murteena. Vuonna 2011 kielellä oli 164 510 päivittäistä käyttäjää. Latgallin kieli on ainoa balttilainen kieli, jossa on vokaalisointu, samanlainen kuin suomen kielessä. Latgalen kieleksi sanotaan myös muinaisbalttilaista kieltä, joka sulautui myöhemmin latvian kieleen.
Tärkeä osa kielen kehitystä on ollut latgallien katolinen usko. Ensimmäiset latgallin kielellä kirjoitetut kirjat olivat uskonnollista kirjallisuutta 1700-luvulta. Kieli oli kuitenkin pitkään syrjityssä asemassa. Latgallinkielisen kirjallisuuden julkaiseminen oli jopa kiellettyä vuosina 1865–1904. Vuoden 1904 jälkeen alkoi jälleen ilmestyä latgallinkielisiä oppikirjoja. Uusi testamentti käännettiin latgallin kielelle 1933. Neuvostoliiton miehittäessä Latviaa kirjallisuutta ei juuri julkaistu, mutta kieli säilyi puhekielenä.
Nykypäivänä latgallilla ei ole virallista asemaa Latviassa, vaikka sen opetusta kouluissa on vaadittu Latgalen alueella. Kieli on kuitenkin valtion suojelema ja sen opiskelu on mahdollista yliopistoissa.
Kielinäyte

Eroja latvian ja latgallin kielen välillä.
| suomi | latvia | latgalli |
| --- | --- | --- |
| ympäri | apkārt | apleik |
| hei! | sveiks! | vasals! |
| minä rakastan sinua | es tevi mīlu | as tevi mīļoju |
Vokaalisointu

Latgalli on ainoa balttilainen kieli, jossa on vokaalisointu, samanlainen kuin suomen kielessä. Latgallin vokaalisoinnun esimerkkejä:
| suomi | latgalli |
| --- | --- |
kesä: vosora
hyvä kesä, lyhyt kesä: vasareņa
(haluan) kiertää: (grybu) šketerēt
(menen) kiertämään: (īmu) škatarātu
Leguaanimaiset

| Leguaanimaiset |
| --- | --- |
 Iguaani (Iguana iguana)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Leguaanimaiset Iguania  Cope, 1864
Heimot
 Katso teksti 
Katso myös
   Leguaanimaiset Wikispeciesissä   Leguaanimaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leguaanimaiset (Iguania) on suomumatelijoiden kladi, jota yleensä pidetään osalahkona.
Heimot

Agamidae
Chamaeleonidae
Corytophanidae
Crotaphytidae
Dactyloidae
Hoplocercidae
Iguanidae
Leiocephalidae
Leiosauridae
Liolaemidae
Opluridae
Phrynosomatidae
Polychrotidae
Tropiduridae
Lautaro (Kouvola)

| Lautaro |
| --- | --- |
 Lautaron uimapaikka Jokelanjoella, Valkealan vesistöreitillä
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Valkeala
Kaupunginosa:  Jokela
Pienalue nro:  177
Postinumero:  45360
Naapurikaupunginosat:  Niinistö  Tykkimäki  Lehtomäki
Lautaro on Kouvolan kaupungin pienalue ja asuinalue, Valkealan suuralueella. Se koostuu pääosin 1990- ja 2000-luvuilla rakennetuista pientaloista. Lautaro sijaitsee Jokelan kaupunginosassa, Jokelan kylästä etelään lähellä vanhaa Valkealan kunnan ja Kouvolan rajaa.
Lautaron lähin koulu ja kauppa (S-market) sijaitsee Jokelassa, noin 1,5 kilometrin päässä.
Latgallit

| Latgallit latgalīši |
| --- | --- |

Väkiluku:  noin 500 000
Asuinalueet:  Latvia 500 000 Venäjä 1622 (2002)
Kielet:  latgalli
Uskonnot:  katolisuus
Latgallit (historiallisesti eri variaatioina letti, leththi, lethti, letthi, letthigalli, letigolli, leththigallia) ovat latvialaisten alaryhmä, jota joskus myös pidetään omana etnisenä ryhmänään. He ovat katolilaisia, kun taas muut latvialaiset ovat perinteisesti olleet luterilaisia. Latgallien kulttuuri kehittyi omaan suuntaansa aikana, jona he muista latvialaisista poiketen elivät osana Puola-Liettuaa. Latgallit puhuvat latgallia, jonka asema erillisenä kielenä tai latvian kielen murteena on kiistelty. Latgalleiksi luokiteltavia ihmisiä arvioidaan olevan noin 500 000.
Historia

Latgallien alkuperästä ei ole paljon tietoa. Heidän on arvioitu ilmestyneen 400–500-luvuilla nykyisen Vidzemen alueen itäosiin ja myöhemmin koko alueelle sekä Latgaleen. Latgallien varhainen suomenkielinen nimi oli lätit. Kirjallisissa lähteissä latgallit mainitaan ensimmäisen kerran 1000-luvulla. Latgallit valloitettiin Baltian ristiretkien aikana ja myöhemmin he liittoutuivat ristiretkeläisten kanssa muita pakanallisia balttiheimoja vastaan. 1400–1500-luvuilla latgallit muodostivat yhdessä muiden alueiden balttiheimojen kanssa latvialaisten etnisen ryhmän.
Saksalaisen ritarikunnan hajoamisen jälkeen vuonna 1621 Latgalen alue joutui Puolan haltuun. Tästä alkoi nykypäivän latgallien erisuuntainen kehitys latvialaisiin nähden. Latgallit pysyivät katolilaisina, kun taas valtaosa muista latvialaisista liittyi luterilaiseen kirkkoon. Latgale muodosti oman voivodikuntansa vuoteen 1772, jolloin alue joutui Venäjän keisarikunnan haltuun Puolan ensimmäisessä jaossa. Vuonna 1865 alkoivat erityisesti katolilaisia vastaan tähdätyt venäläistämistoimet ja latgallin kielen käyttö kiellettiin. Kielto peruttiin vuonna 1904. Latvian saatua itsenäisyytensä Latgalessa toimi verrattain voimakkaita alueellista autonomiaa ajavia puolueita. Tänä aikana latgallia käytettiin myös kouluissa ja sillä julkaistiin kirjallisuutta. Latvian vuoden 1935 väestönlaskennan mukaan Latvian asukkaista 16 % oli latgalleja.
Latgalleja on nykyisestä Latvian väestöstä historiallisten piirikuntien mukaan eniten Ciblassa 94,7 %, Kārsavassa 94,0 %, Riebiņissä 91,5 % ja Rēzeknessä 90,9 %.
Latgallilaisen kulttuurin alamäki alkoi Neuvostoliiton miehitettyä Latvian. Kirjallisuuden julkaiseminen latgalliksi kiellettiin, vaikkakin muutamat kommunistiset lehdet tekivät latgallinkielisiä julkaisuja. Nykyisin suurin osa latgalleista ei koe kuuluvansa erilliseen etniseen ryhmään vaan latvialaisten alaryhmään. Vaikka latgalleina itseään pitäviäkin on todennäköisesti merkittävä määrä, ei heidän tarkkaa lukumääräänsä tiedetä, sillä Latvian valtio ei pidä latgalleja erillisenä etnisenä ryhmänä eikä heitä näin ollen lasketa erikseen väestönlaskennoissa.
Kulttuuri

Merkittävin yksittäinen tekijä, joka erottaa latgalleja latvialaisista on katolilainen kirkko. Latgallilaiseen kulttuuriin kuuluu huomattavasti enemmän puolalaisia ja venäläisiä piirteitä kuin muuhun latvialaiseen kulttuuriin. Latgallin kielellä on suojeltu asema Latvian perustuslain mukaan, mutta sen käyttö on merkittävästi vähentynyt. Suurin osa kielen käyttäjistä asuu maaseudulla ja kaupungeissa käytetään pääosin latviaa.
Latgallien asuttamat alueet 1200-luvulla
Leeni Peltonen

Leeni Marja Peltonen (s. 1. elokuuta 1961 Heinola) on suomalainen viestintäalan ammattilainen ja tietokirjailija, joka on työskennellyt myös toimittajana ja päätoimittajana.
Henkilöhistoria

Leeni Peltonen syntyi opettaja Juhani Peltosen ja terveystarkastaja Leila Ahosen perheeseen. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Tampereen yliopistosta 1989. Peltonen työskenteli TEE-lehden toimitussihteerinä 1985–1987 ja freelancer-toimittajana 1988–1989. Kaksplus-lehdessä hän oli toimittaja, toimitussihteeri ja vt. päätoimittaja 1989–1994 ja Suomen Kuvalehdessä toimitussihteeri 1995–2001 ja toimituspäällikkö 2001–2004. Peltonen oli Yhtyneet Kuvalehdet -yhtiön Kirjat-ryhmän kustannuspäällikkö 2004, Kotilieden päätoimittajaksi hänet nimitettiin 2005. Hän oli vuodesta 2014 myös Dekon, Maalla-lehden ja Kotiliesi Käsityön päätoimittaja. Peltonen irtisanoutui tehtävistään 2015 ja perusti viestintäyrityksen.
Teoksia

Peltonen on julkaissut ja toimittanut useita tietokirjoja:
Lapsen luonnonmukainen hoito, (toim.), 1988, 1990 Aquarian Publications
Suuri vauvakirja, (toim.), 1994 WSOY
Kotilieden suuri juhlakirja, (toim.), 2005 Otava ja Yhtyneet Kuvalehdet
Silmänräpäys, yhdessä Kati Lepistön kanssa, 2006 Otava
Valvomo. Kuinka uneton oppi nukkumaan, 2016 Otava
Finland in 50 Stories, yhdessä Juha Metson kanssa, 2016 Otava
Tunne aivosi, yhdessä Minna Huotilaisen kanssa, 2017 Otava
Lautaro

Lautaro mapuchejen lippu kädessään.
Lautaro oli mapuchejen johtaja eli toqui Araucon sodassa.
Lautaro oli erään mapuche-johtajan poika. Espanjalaiset ottivat hänet nuorena vangiksi ja hänestä tuli Pedro de Valdivian henkilökohtainen palvelija. Näin hän pääsi seuraamaan lähietäisyydeltä espanjalaisten sodankäyntitapaa. Hän karkasi espanjalaisilta ja liittyi jälleen mapucheihin ja opetti heille oppimaansa taktiikkaa kuten hevosten käyttöä sodassa. Hän kokosi suuria alkuasukasarmeijoita, jotka pystyivät taistelemaan espanjalaisia vastaan tehokkaasti. Kun sota espanjalaisia vastaan syttyi, mapuchet valitsivat Caupolicánin toquiksi ja Caupolicán teki Lautarosta varamiehensä. Lautaro kuoli 1557 taistelussa espanjalaisia vastaan. Hänen päänsä leikattiin irti ja asetettiin näytteille Santiagoon.
Lautaroa pidetään usein Araucon sodan symbolina loistavan taktiikkansa ja mapuche-heimojen yhdistämisen takia. Hän on yleinen hahmo chileläisessä kirjallisuudessa; esimerkiksi kirjallisuusnobelisti Pablo Neruda on kirjoittanut hänestä.
Kölnin koulusurmat

Kölnin verilöyly oli 11. kesäkuuta 1964 Kölnissä tapahtunut joukkomurha, jossa Walter Seifert tunkeutui Volkhovenin katoliseen kansakouluun ja tappoi kaikkiaan kymmenen ihmistä. Lopulta hän otti myrkkyannoksen, joka johti hänen kuolemaansa samana päivänä sairaalassa.
Seifertillä oli aseinaan omatekoinen keihäs ja liekinheitin. Hän oli syrjäytynyt vuosia sitten vaimonsa kuoltua synnytyksessä. Hän kärsi pahenevasta tuberkuloosista ja puhjenneesta skitsofreniasta. Joukkomurhan motiivi ei ole koskaan täysin selvinnyt.
Uhrit

Opettajat
Gertrud Bollenrath (62)
Ursula Kuhr (24)
Oppilaat
Dorothea Binner
Renate Fühlen
Ingeborg Hahn
Ruth Hoffmann
Klara Kröger
Stephan Lischka
Karin Reinhold
Rosel Röhrig
Ursula Kuhrin hautakivi Kölnin eteläisellä hautausmaalla.
Leguaanit

| Leguaanit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Leguaanimaiset Iguania
Heimo::  Leguaanit Iguanidae  Oppel, 1811
Katso myös
   Leguaanit Wikispeciesissä   Leguaanit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leguaanit (Iguanidae) ovat suomumatelijoiden heimo.
Luokittelu

Aiemmin Iguanidaeen luokiteltiin lähes tuhat lajia (sensu lato), kunnes Frost ja Etheridge määrittelivät heimon suvut uudestaan vuonna 1989. He jakoivat heimon kahdeksaan pienempään heimoon, joista yksi on suppeampi Iguanidae (sensu stricto). Elossa olevat leguaanit jaetaan nykyään yhdeksään sukuun, joissa on 44 lajia:
Amblyrhynchus
Brachylophus
Cachryx
Conolophus
Maaleguaanit Ctenosaura
Saarimaaleguaanit Cyclura
Dipsosaurus
Iguaanit Iguana
Sauromalus
Maaleguaani Meksikossa.
Lahden ortodoksinen seurakunta

| Lahden ortodoksinen seurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  ortodoksisuus
Kirkkokunta:  Suomen ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Helsingin hiippakunta
Perustettu:  1950
Lakkautettu:  2021
Kirkkoherra:  Jonas Bergenstad
Pääkirkko:  Pyhän Kolminaisuuden kirkko
Jäseniä:  2 311 (31.12.2019)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lahden ortodoksinen seurakunta oli vuonna 1950 perustettu Suomen ortodoksisen kirkon seurakunta. Se oli ainoa Etelä-Suomeen perustetuista niin sanotuista "evakkoseurakunnista", eli karjalaisia evakoita varten perustetuista seurakunnista. Sen alue kattoi Päijät-Hämeen ja osia Kanta-Hämeestä ja Uudestamaasta. Seurakunnan alueeseen kuului muun muassa viisi kaupunkia: Lahti, Heinola, Hyvinkää, Orimattila ja Riihimäki. Seurakunta kuuluu Helsingin ortodoksiseen hiippakuntaan.
Seurakunnalla oli Lahdessa Pyhän Kolminaisuuden kirkko ja Heinolassa Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko sekä lisäksi seurakuntakeskus Hyvinkäällä, jossa on Karjalan valistajien kirkko ja Neitsyt Marian syntymän tšasouna Kausalassa. Kirkkoherrana toimi Jonas Bergenstad.
Lahden ortodoksinen seurakunta yhdistettiin vuonna 2021 Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan.
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut
Leena Mankki

Leena Mankki (s. 1. elokuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on Jyväskylän Pallokerhon kasvatti ja on pelannut Liigassa JyPK:n joukkueessa 22 ottelua kaudella 2019 sekä 16 ottelua kaudella 2020.
Kölnin synagoga

| Kölnin synagoga |
| --- | --- |

Sijainti:  Neustadt-Süd, Saksa
Koordinaatit:  50°55′56″N 6°56′12″E﻿ / ﻿50.932125°N 6.936681°E﻿ / 50.932125; 6.936681
Rakennustyyppi:  Synagoga
Tyylisuunta:  Uusbysanttilainen tyyli (en)
Valmistumisvuosi:  1899
 fiKölnin synagoga 
  
Kölnin synagoga on synagoga saksalaisessa Kölnin kaupungissa, Neustadt-Südin kaupunginosassa. Se on Kölnin juutalaisen yhteisön keskus.
Synagoga rakennettiin alun perin vuosien 1895 ja 1899 välillä kölniläisten arkkitehtien Emil Schreitererin ja Bernhard Belowin suunnitelmien pohjalta uusromaaniseen tyyliin. Se vihittiin käyttöön 22. maaliskuuta 1899. Saksan ollessa natsien hallinnon alla synagoga tuhottiin kristalliyönä 9. marraskuuta 1938. Sen jälleenrakennustyöt käynnistettiin 1957, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1959. Synagoga otettiin uudelleen käyttöön 20. syyskuuta 1959.
19. elokuuta 2005 paavi Benedictus XVI vieraili synagogassa. Se oli ensimmäinen katolisen kirkon johtajan tekemä vierailu saksalaiseen synagogaan. Paavi tuomistsi synagogassa natsismin ja antisemitismin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kölnin synagoga Wikimedia Commonsissa
Die Synagogen-Gemeinde Köln (saksaksi)
Lautta (sarjakuvat)

Lautta (engl. The Raft) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä vankila, johon perinteisesti on sijoitettu ainoastaan superroistoja. Lautan loivat käsikirjoittaja Brian Michael Bendis ja taiteilija David Finch. Vankila esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen Alias-lehden numerossa 26.
Suomessa Lautta mainittiin ensimmäisen kerran MEGA-lehden numerossa 2 (2006).
Uudet Kostajat

Lautta toimi isona juonielementtinä Uusien Kostajien muodostamisessa. Elektron saadessa työtarjouksen tuntemattomalta henkilöltä, superroisto iskee vankilaan imien sen sähkögeneraattorien voiman itseensä. Lukuisat vangitut superroistot hyökkäävät ulkoilmaan jossa paikalle sattuneet supersankarit odottavat näitä. Taisteluun osallistuivat Hämähäkkinainen, Kapteeni Amerikka, Hämähäkkimies, Vartiomies, Daredevil, Luke Cage ja Rautamies puolustautuen sellaisia vaarallisia roistoja kuten Mister Hyde, Hydromies ja Violettimies.
Tapahtumien aikana neljäkymmentä vankia pääsee livahtamaan omille teilleen. Kapteeni Amerikka ja Rautamies muodostavat taisteluun osallistuneista supersankareista Uudet Kostajat (pois lukien Daredevil, jota painoivat henkilökohtaiset syyt) tarkoituksenaan napata karkuteille päässeet rikolliset.
Hämmennystä lukijoiden keskuudessa on aiheuttanut useiden superroistojen radikaali muutos persoonallisuudessa. Esimerkiksi Hopeasamurai on jo pitkään toiminut oman kunniakäsityksensä mukaisesti ja on joidenkin mielestä sankarillinen hahmo. Hänet kuitenkin luettiin yhdeksi Lautalta paenneeksi superroistoksi. Samaten Painovoima, jonka oletettiin tehneen itsemurhan, onkin yllättäen yksi paenneista. Lukuisat Marvelin toimittajat, Bendis näiden mukana, ovat kuitenkin väittäneet että nämä jatkumovirheet vain palvelevat tulevia tarinakokonaisuuksia.