stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kale Puonti

Kalevi "Kale" Puonti (s. 1962) on suomalainen entinen huumepoliisi, joka työskenteli yli 30 vuotta Helsingin poliisilaitoksella huume- ja järjestäytyneen rikollisuuden tutkinnassa. Uran aikana hän näki läheltä kansainvälisen huumerikollisuuden rantautumisen Suomeen ja osallistui moniin merkittäviin rikostutkintoihin.
Puonti jäi eläkkeelle poliisin tehtävistä ja on sittemmin siirtynyt kirjailijaksi. Hän on kirjoittanut suositun Pasilan Myrkky -dekkarisarjan, jonka ensimmäinen osa Manni julkaistiin vuonna 2020. Sarja on saanut kiitosta realistisuudestaan, ja sen viides osa Fadi palkittiin Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnolla vuonna 2024. Sarjan pohjalta on myös tehty televisiosarja Pasilan Myrkky – Manni, joka sai ensi-iltansa vuoden 2024 alussa.
Kirjailijauransa ohella Puonti on toiminut rikosasiantuntijana televisiossa, muun muassa MTV3:n Rikospaikka-ohjelmassa. Hän on myös julkaissut muistelmateoksen Kokaiinikeilapallo ja muita huumekytän tapauksia vuonna 2023, jossa hän kertoo uransa merkittävimmistä tapauksista ja huumerikollisuuden muutoksista Suomessa.
Puonti on myös pitänyt luentoja muun muassa nettihuijauksista ja niiden ehkäisystä, hyödyntäen kokemustaan poliisina ja rikostutkijana.
Fredrik Berg

Friedrich (Fredrik) Georg Magnus Berg (16. helmikuuta 1845 Tartto, Viro – 22. maaliskuuta 1938 Sangaste, Viro) oli Virossa asunut Bergin aatelissukuun kuulunut kreivi ja maatalousmies. Hän oli Suomen kansalainen.
Fredrik Berg oli Suomessa kenraalikuvernöörinä toimineen kreivi Rembert Bergin veljenpoika ja hänet kirjoitettiin vuonna 1857 tämän ottopoikana Suomen ritarihuoneeseen. Berg oli Virossa hyvin tunnettu maatalousmies ja hänen jalostamansa oli muun muassa Suomessa ja ulkomaillakin tunnettu Sangasten ruis. Tunnustuksena ansioistaan hänet vihittiin Tarton yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1932. 
Berg omistautui maataloudelle ja varsinkin hevosten kasvatukselle sekä metsän viljelykselle. Hän oli saanut perintönä laajoja maatiloja Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Näiden maiden itsenäistyttyä ensimmäisen maailmansodan jälkeen tilat kuitenkin joutuivat näiden valtioiden haltuun ja niiden maat jaettiin pien- ja uudisviljelijöille. Berg piti kuitenkin hallussaan ja hoidossaan Virossa Sangasten suurtilan keskuksen ja jatkoi siellä harrastuksiaan. Vielä 1920-luvulla hän kävi tilaltaan käsin pitämässä luentoja maataloudesta Tarton yliopistossa. Berg tuotti puistoihinsa Kaliforniasta ja Siperiasta erilaisia puuntaimia, ja kasvatti niitä täysikasvuisiksi puiksi. Hän koetti muun muassa uudestaan levittää tammea Etelä-Viron metsiin. Berg omisti aikoinaan Suomessa Moision, Villikkalan ja Naranojan tilat Elimäellä. Hän otti osaa vuoden 1878 pitkiin säätyvaltiopäiviin.
Fredrik Bergin poika kreivi Erik Berg toimi Suomessa Suomen valtionrautateiden vt. pääjohtajana 1904, Suomen kenraalikuvernöörin kanslian vt. päällikkönä 1906–1907 ja senaattorina niin sanotussa amiraalisenaatissa vuosina 1909–1917. Myös Bergin toinen poika perheineen asui Suomessa ja Berg itse asui Sangasten linnassaan toisen poikansa vaimon hoitaessa kotia.
Erkki Pehkonen

Erkki Kalevi Pehkonen (29. syyskuuta 1941 Helsinki – 27. marraskuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja professori.
Erkki Pehkonen syntyi konemestari Ville Pehkosen ja Ebba Viola Jousan perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Töölön yhteislyseosta 1962. Pehkonen valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1969 ja Jyväskylän yliopistosta filosofian lisensiaatiksi 1973. Siellä hän myös väitteli filosofian tohtoriksi 1976 tutkimuksella Regularität der schwachen Lösungen linearer quasielliptischer Dirichletprobleme.
Pehkonen oli matematiikan opettaja Helsingissä 1965–1975 ja Helsingin yliopistossa matematiikan lehtori 1975–1980, matematiikan didaktiikan lehtori 1980–2000, matematiikan didaktiikan dosentti vuodesta 1986 ja määräaikainen apulaisprofessori 1996 ja 1997. Turun yliopiston matematiikan ja luonnontieteteiden didaktiikan määräaikainen professori hän oli 1999–2000 ja professori 2001–2003 ja Helsingin yliopiston matemaaattisten aineiden ja tietotekniikan professori vuodesta 2004 eläköitymiseensä saakka. Pehkonen oli myös Joensuun yliopiston matematiikan didaktiikan dosentti vuodesta 1992 ja Duisburgin yliopiston vieraileva professori 1994 ja 1999. Hän julkaisi sekä tieteellisiä tutkimuksia että oppikirjoja ja hänellä oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Nordic Studies in Mathematics Education -lehden toimittaja hän oli vuodesta 2001.
Vuosiloma

Vuosiloma on palkallista lomaa, jota kertyy useissa maissa lainsäädännössä määritetty määrä vuosittain tehdystä työstä. Sen tarkoitus on antaa työntekijälle mahdollisuus palautua työstä, viettää aikaa perheen ja ystävien kanssa sekä harrastaa ja rentoutua.
Pohjoismaiden vuosilomakäytännöt

Suomessa vuosilomaa kertyy 30 päivää, mutta käytännössä vuosilomaa on kuitenkin vain 25 päivää, sillä lomaviikko on kuusipäiväinen työviikon ollessa viisipäiväinen. Suomessa yleisiä vapaapäiviä on keskimäärin kymmenen, eli vuosiloman ja yleisten vapaapäivien summa on yhteensä 35 päivää. Ruotsalaisilla lomaa ja yleisiä vapaapäiviä on keskimäärin 39, tanskalaisilla 38, norjalaisilla 37, saksalaisilla 38 ja englantilaisilla 29.
Yhdysvaltojen poikkeava tilanne

Valtakunnallinen vuosilomaoikeus on voimassa kaikissa länsimaissa paitsi Yhdysvalloissa. Yhdysvaltojen lainsäädäntö ei tarjoa työntekijöille valtakunnallista lomaoikeutta, ja vuosiloma onkin usein työsopimuksesta riippuvainen etuus. Noin neljännes työntekijöistä ei saa lainkaan vuosilomaa.
Etelä-Euroopan pidemmät vuosilomat

Joissakin maissa, kuten Italiassa ja Ranskassa, työntekijöillä on oikeus pidempiin vuosilomiin kuin Pohjoismaissa.
Lomaraha ja sen maksaminen eri maissa
Lomarahan maksaminen vaihtelee maittain. Joissakin maissa lomaraha maksetaan loman alkaessa, kun taas toisissa maissa se voidaan maksaa esimerkiksi joulun aikaan.
Vuosiloman ajankohdan sopiminen ja kesäloma

Vuosiloman ajankohta sovitaan työntekijän ja työnantajan välillä. Useimmissa maissa on laissa määrätyt säännöt siitä, kuinka paljon kesälomaa työntekijällä on oikeus pitää. Esimerkiksi Suomessa työntekijällä on oikeus vähintään 24 arkipäivän kesälomaan, joka on yleensä pidettävä kesäkuun alusta syyskuun loppuun.
Lomakorvaus ja käyttämättömät lomapäivät

Vuosilomaan liittyy myös lomakorvaus, joka maksetaan työntekijälle, jos hän ei ole voinut pitää kaikkia lomapäiviään esimerkiksi työsuhteen päättyessä. Lomakorvaus on tarkoitettu korvaamaan käyttämättömät lomapäivät, ja sen suuruus määräytyy työntekijän palkan sekä lomaoikeuden perusteella.
Pekkaspäivät – ylimääräiset vapaapäivät

Joissakin maissa, kuten Suomessa, työntekijöillä on oikeus ns. ylimääräisiin vapaapäiviin eli pekkaspäiviin. Pekkaspäivät ovat palkallisia vapaapäiviä, jotka kertyvät työntekijälle tietyin edellytyksin, kuten ylityötuntien perusteella. Pekkaspäivät eivät kuitenkaan ole sama asia kuin vuosiloma, vaan ne ovat erillinen vapaa-ajan muoto.
Vuosilomat työehtosopimusneuvotteluissa

Vuosilomien ja muiden palkallisten vapaapäivien määrä on usein osa työehtosopimusneuvotteluja eri maissa. Työntekijöiden edustajat pyrkivät saamaan paremmat lomaedut ja useampia vapaapäiviä, kun taas työnantajat saattavat vaatia joustavuutta lomien suhteen ja haluta karsia lomaetuja kustannussyistä.
Käyttämättömien lomapäivien haasteet

Yksi mielenkiintoinen ilmiö vuosilomien suhteen on se, että vaikka lainsäädäntö ja työehtosopimukset tarjoavat työntekijöille oikeuden vuosilomiin, kaikki työntekijät eivät välttämättä käytä kaikkia heille kertyneitä lomapäiviä. Tämä voi johtua esimerkiksi työpaikan paineista, pelosta työpaikan menettämisestä tai siitä, että työntekijä ei koe tarvitsevansa tai haluavansa pitää lomaa. Tällaisissa tapauksissa käyttämättömät lomapäivät voivat kertyä ja aiheuttaa haasteita sekä työntekijälle että työnantajalle.
Vuosiloman merkitys työntekijän hyvinvoinnille ja työelämän laadulle

Vuosiloma on tärkeä osa työntekijän hyvinvointia ja työelämän laatua. Loman avulla työntekijät voivat palautua työstä ja nauttia vapaa-ajastaan. Eri maissa ja työehtosopimuksissa on eroja vuosilomien ja muiden palkallisten vapaapäivien määrässä ja käytännöissä, mikä heijastaa kulttuurisia ja taloudellisia eroja. Työntekijöiden edustajien ja työnantajien välinen neuvottelu lomaeduista ja niiden joustavuudesta on olennainen osa työelämän kehittämistä ja työhyvinvoinnin turvaamista.
Käyttämättömät lomapäivät voivat aiheuttaa haasteita niin työntekijöille kuin työnantajillekin. Työntekijöiden tulisi ymmärtää loman merkitys omalle hyvinvoinnilleen ja työkyvylleen, ja työnantajien tulisi rohkaista työntekijöitä pitämään lomansa. Lainsäädännön ja työehtosopimusten tukema vuosiloma on tärkeä tekijä työntekijöiden hyvinvoinnin ja työelämän laadun parantamisessa eri maissa.
Mark Mylod

Mark Mylod on englantilainen elokuvaohjaaja. Hän on ollut ohjaajana useissa televisiosarjoissa, kuten Entourage, The Affair, Game of Thrones ja Succession, josta hän sai parhaan ohjauksen Emmy-palkinnon vuonna 2023. Hän on ohjannut myös kaksi jaksoa The Last of Usin toisella tuotantokaudella. Hän on myös ohjannut elokuvat Ali G Indahouse (2002), The Big White (2005), Sinun numerosi? – Kuinka monta on liian paljon? (2011) ja The Menu (2022).
Vuonna 2024 hänet valittiin ohjaajaksi HBO:n uuteen Harry Potter -sarjaan.
Aiheesta muualla

Mark Mylod Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Amadou Haidara

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 31. tammikuuta 1998 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Bamako, Mali
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 175 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura: RB Leipzig
Pelinumero: 8
Junioriseurat
-2016: JMG Academy Bamako
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016-2019 | RB Salzburg | 48 | (5) |
| 2016-2017 (laina) | FC Liefering | 25 | (2) |
| 2019- | RB Leipzig | 110 | (9) |
Maajoukkue
| 2015-2017 | Mali U17 | 7 | (2) |
| 2017-2019 | Mali U20 | 3 | (0) |
| 2019- | Mali U23 | 1 | (0) |
| 2017- | Mali | 35 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. heinäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. heinäkuuta 2023.
Amadou Haidara (s. 31. tammikuuta 1998 Bamako, Mali) on malilainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaisseura RB Leipzigia ja Malin maajoukkuetta keskikenttäpelaajana. 25-vuotias Haidara on 175 senttimetriä pitkä, oikeajalkainen ja hän painaa 72 kg. RB Leipzigissa hänellä on sopimus vuoden 2025 kesään asti. Haidara siirtyi RB Leipzigiin RB Salzburgista 19 miljoonan euron siirtokorvauksella tammikuussa 2019. Haidara on pelannut Bundesliigassa 110 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia. Mestarien liigassa Haidara on pelannut Leipzigissa 24 ottelua ja onnistunut maalinteossa ottelussa Manchester Unitedia vastaan joulukuussa 2020. Debyyttinsä RB Leipzigissa Haidara teki tullen Bundesliigan 26. kierroksen ottelussa Schalkea vastaan Kevin Kamplin tilalle 77. peliminuutilla marraskuussa 2019. Malin maajoukkueessa Haidara on pelannut 35 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia: Angolaa ja Ghanaa vastaan. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Haidaran arvon olleen 17 miljoonaa euroa.
Saavutukset

Päivitetty 7. heinäkuuta 2023.
Saavutukset > RB Leipzig

Saksan cupin voittaja: 2021-2022 ja 2022-2023
Saavutukset > RB Salzburg

Itävallan mestari: 2016-2017, 2017-2018, ja 2018-2019
Itävallan cupin voittaja: 2016-2017 ja 2018-2019
José María Castro Madriz

| José María Castro Madriz |
| --- | --- |

Costa Rican presidentti
 1848–1849 1866–1868  
Edeltäjä:  José María Alfaro Zamora (1866)
Seuraaja:  Miguel Mora Porras (1868)
Jefe de estado
 1847–1848  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1818 San José
Kuollut: 4. huhtikuuta 1892 San José
Puoliso:  Pacífica Fernández
José María Castro Madriz (1. syyskuuta 1818 – 4. huhtikuuta 1892) oli Costa Rican tasavallan ensimmäinen presidentti ensimmäisellä kaudellaan 1848–1849 ja hänet valittiin myöhemmin toiselle kaudelle 1866–1868. Vaikka Costa Rica oli käytännössä itsenäistynyt ennen Castro Madrizin kautta, hän julisti sen tasavallan virallisesti perustetuksi 31. elokuuta 1848.
Elämäkerta

José María Castro Madriz syntyi San Joséssa 1. syyskuuta 1818. Hänen isänsä oli Ramón Castro Ramírez ja äiti Lorenza Madriz Cervantes. Ennen presidentinvirkaansa Castro Madriz oli perustamassa Universidad de Santo Tomásia eli myöhempää Costa Rican yliopistoa ja toimi sen rehtorina. Vuonna 1842 hän oli myös perustanut sanomalehden Mentor Costarricense. Hänen vaimonsa oli Pacífica Fernández.
Costa Rica erosi hajoavasta Keski-Amerikan liittotasavallasta vuonna 1838. Valtiollisen rakennustyöhön kului kuitenkin aikaa. Vuonna 1847 Castro Madriz valittiin valtionpäämieheksi (jefe de estado). Maan kongressin ja kaupunkien caudillojen pyynnöstä Castro Madriz julisti 31. elokuuta 1848 Costa Rican suvereeniksi ja itsenäiseksi tasavallaksi República de Costa Rica. Tähän saakka Costa Rica oli ollut edelleen muodollisesti osa jo käytännössä hajonnutta Keski-Amerikan liittotasavaltaa. 28. syyskuuta 1848 Castro Madriz antoi asetuksen Costa Rican lipun ja vaakunan käyttöönotosta. Hän asetti maan itsenäisyyspäiväksi syyskuun 15. päivän.
Castro Madrizin ensimmäinen presidenttikausi päättyi hänen poliittisten vastustajiensa ajamaan eroon vuonna 1849. Vuonna 1866 hänet valittiin uudelleen presidentiksi Jesús Jiménez Zamoran seuraajana. Toisella presidenttikaudellaan hän kehitti esimerkiksi julkista koulutusjärjestelmää ja tuki lehdistönvapautta. Castro Madrizin mukaan vapautta ei voinut saavuttaa ilman koulutusta eikä demokratiaa ilman vapaata lehdistöä. Limónin satama avattiin ulkomaankaupalle vuonna 1867, ja vuonna 1868 Cartagon ja Puntarenasin välille rakennettiin maan ensimmäinen lennätinlinja.
Castro Madriz kuoli San Joséssa 4. huhtikuuta 1892. Vuonna 1949 maan kongressi nimesi hänet tasavallan perustajaksi.
Kafka rannalla

| Kafka rannalla> Umibe no Kafuka |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Haruki Murakami
Kieli:  japani
Genre:  maaginen realismi
Julkaistu:  2002
Suomennos
Suomentaja:  Juhani Lindholm
Kansitaiteilija:  Kazuko Otsuka
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  639
ISBN:  978-951-31-3519-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kafka rannalla (jap. 海辺のカフカ, Umibe no Kafuka) on Haruki Murakamin vuonna 2002 ilmestynyt maagis-realistinen romaani. Teos sai vuonna 2006 World Fantasy -palkinnon sekä Franz Kafka -palkinnon.
Kirja on ilmestynyt suomeksi vuonna 2009 Juhani Lindholmin käännöksenä Tammen Keltaisessa kirjastossa. Suomennos on tehty amerikanenglannista japaninkielisen alkuteoksen sijasta. Suomennos sai vuoden parhaan käännetyn fantasiaromaanin Tähtifantasia-palkinnon.
Juoni

Kirjan tarina seuraa kahta toisilleen näennäisen tuntematonta henkilöä, joiden kohtalot kuitenkin vähitellen lomiutuvat yhteen kerronnan vaihdellessa heidän välillään.
Toinen päähenkilöistä on 15-vuotias Kafka, joka karkaa kotoaan Tokiosta välttääkseen isänsä langettaman oidipaalisen kirouksen sekä etsiäkseen äitiään ja siskoaan. Lopulta hän löytää majapaikan rauhallisesta Komuran muistokirjastosta Takamatsusta, jossa hän tutustuu kirjaston erikoislaatuiseen henkilökuntaan. Hän viettää siellä aikaansa lukien Richard Burtonin käännöstä Tuhannen ja yhden yön tarinoista ja Natsume Sōsekin koottuja, kunnes poliisi alkaa etsiä häntä raa'an murhatapauksen johdosta.
Kafkan rinnalla kulkee tarina vanhasta Nakatasta. Hänen muistinsa pyyhkiytyi täysin lapsuudessa sattuneessa selittämättömässä Riisikulhokukkulan tapauksessa, jonka jälkeen hän on omien sanojensa mukaan ollut ”vähän tyhmä”. Yksinkertaisuutensa vuoksi Nakatalle maksetaan kuukausittaista apurahaa, jolla hän pystyy elättämään itsensä jouduttuaan lopettamaan työnsä konkurssiin ajautuneessa huonekaluverstaassa. Nakata ei osaa lukea eikä kirjoittaa, muttei myöskään kykene ajattelemaan abstrakteja asioita, ja on näin ollen varsin tyytyväinen nykyhetkeen keskittyvään elämäänsä. Riisikulhokukkulan tapauksen jälkeen Nakata myös huomasi osaavansa puhua kissojen kanssa, ja toimiikin vanhuudenpäivillään aikansa kuluksi kadonneiden kissojen etsijänä. Erästä kissaa, Gomaa, jäljittäessään hänen elämänsä kuitenkin ajautuu raiteiltaan, ja tapahtumaketju kuljettaa hänet kauas kotoaan Tokiosta ensimmäistä kertaa elämässään. Hän ystävystyy rekka-autonkuljettajan, Hoshinon, kanssa. Tämä ottaa Nakatan kyytiinsä ja pian kiintyy vanhaan mieheen. Matkan aikana Nakata alkaakin muistaa asioita lapsuudestaan.
Keskeisiä teemoja

Kafka rannalla yhdistelee Murakamille tyypilliseen tapaan populaarikulttuuria, arkipäiväisiä yksityiskohtia, maagista realismia, jännitystä, huumoria, seksuaalisuutta ja monisyistä sekä toisinaan hämmentävää juonta. Dialektiikka ja teesit sekä japanilaisten uskontojen, erityisesti shinton, perinteet ovat teoksessa merkittävässä osassa. Kirjan päähenkilöt eroavat merkittävästi Murakamin kertomusten tyypillisistä hahmoista – kuten Norwegian Woodin Toru Watanabesta ja The Wind-Up Bird Chroniclen Toru Okadasta – jotka yleensä ovat keski-ikää lähenteleviä tavanomaisia persoonallisuuksia.
Musiikin voima ja kauneus vuorovaikutuksen välineenä on yksi romaanin keskeinen teema – jopa kirjan nimi tulee kuvitteellisesta popkappaleesta, jonka Kafka saa kuultavakseen kirjastossa. Myös Beethovenin musiikkia, erityisesti Arkkiherttua-trioa, käytetään metaforana eräänlaiselle synninpäästölle. Kirja on myös ottanut vaikutteita Georg Hegeliltä, ja sisältääkin suoran viittauksen häneen.
Henkilöt > Ihmiset

Kafka Tamura: Nimetty tšekkiläisen kirjailija Franz Kafkan mukaan. Hänen isänsä on kuuluisa kuvanveistäjä Koichi Tamura. Kafkan äiti ja sisko lähtivät kotoa Kafkan ollessa nelivuotias, ja jättivät tämän yksin isänsä kanssa. Kafka keskustelee usein kuvitteellisen hahmon, Pojan nimeltä Varis, kanssa. Poika nimeltä Varis muistuttaa läpi kertomuksen, että Kafkan on oltava ”kovin 15-vuotias maailmassa”.
Satoru Nakata: Nakata menetti älyllisen lahjakkuutensa ollessaan kouluretkellä keräämässä sieniä kuudentoista muun oppilaan kanssa toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Oppilaat menettivät yhtäkkiä tajuntansa taivaalla esiintyneen väläyksen myötä. Toisin kuin muut lapset, Nakata ei toipunut tajuttomuudestaan, vaan pysyi tajuttomana viikkokausia. Herättyään Nakata huomasi muistinsa pyyhkiytyneen täysin tyhjäksi, ja menetti myös kykynsä lukea ja kirjoittaa. Vastavuoroisesti Nakata huomasi osaavansa keskustella kissojen kanssa. On mahdollista tulkita, että Kafka ja Nakata ovat itse asiassa yksi ja sama henkilö.
Oshima: 21-vuotias androgyyni, homoseksuaalinen kirjastonhoitaja, joka työskentelee Komuran muistokirjastossa yhdessä neiti Saekin, ja myöhemmin myös Kafkan kanssa. Vaikka Oshima on juridisesti nainen, hän pitää itseään enemmänkin miespuolisena. Hän omistaa Kōchissa sijaitsevan vuoristomökin, josta tulee Kafkalle merkityksellinen paikka. Oshima myös sairastaa verenvuototautia.
Hoshino: Noin 25-vuotias rekka-autonkuljettaja. Hän päättää auttaa Nakataa, koska tämä muistuttaa häntä hänen isoisästään. Vähitellen Hoshino ystävystyy Nakatan kanssa heidän matkustaessaan kohti Nakatan epävarmaa määränpäätä.
Neiti Saeki: Komuran muistokirjaston johtaja. Neiti Saeki toimi aiemmin laulajana, ja sävelsi sekä esitti kappaleen Kafka rannalla. Hän saattaa olla myös Kafkan äiti.
Sakura: Nuori nainen, jonka Kafka tapaa linja-autossa pakomatkansa alussa. Hän auttaa Kafkaa myöhemmin tämän jouduttua ongelmiin. Sakura saattaa myös olla Kafkan sisko.
Johnnie Walker: Kissantappaja, joka aikoo tehdä huilun kissojen sieluista. Hän saattaa olla myös Kafkan isä, Koichi Tamura. Hänen nimensä on otettu Johnnie Walker -viskimerkistä, ja hän pukeutuu samoin kuin viskimerkin logon hahmo. Johnnie Walker on ilmeisesti kyllästynyt kissojen tappamiseen, mutta näkee sen silti jonkinlaisena velvoitteenaan.
Eversti Sanders: Eversti Sanders on omien sanojensa mukaan ”käsite”. Hän esiintyy Hoshinolle Harland Sandersin, Kentucky Fried Chicken -pikaruokaketjun perustajan hahmossa, ja auttaa häntä sekä Nakataa saavuttamaan tavoitteensa.
Henkilöt > Kissat

Goma: Rouva Koizumin omistama kadonnut kissa.
Kawamura: Kissa, joka jäi polkupyörän alle. Nakatalla on vaikeuksia ymmärtää häntä.
Mimi: Älykäs siamilaiskissa.
Okawa: Tabbykissa.
Toro: Musta kissa.
Teoksen ymmärtäminen

Kirjan julkaisun jälkeen Haruki Murakamin japanilainen julkaisija perusti internet-sivun, jolla lukijat pystyivät kysymään kysymyksiä kirjasta. Murakami vastasi henkilökohtaisesti noin 1200 kysytyistä 8000 kysymyksestä. Kirjailijan verkkosivuilla julkaistussa haastattelussa Murakami toteaa kirjan olevan helpommin ymmärrettävissä, mikäli sen lukee useaan otteeseen: ”Kafka rannalla sisältää useita arvoituksia, mutta niihin ei tarjota ratkaisua. Sen sijaan useat näistä arvoituksista yhdistyvät, ja näiden arvoitusten vuorovaikutuksen kautta ratkaisu alkaa muodostua. Tämän ratkaisun muoto tulee olemaan jokaiselle lukijalle yksilöllinen. Toisin sanoen, arvoitukset toimivat osana ratkaisua. Sitä on hankala selittää, mutta sellaista romaania minä lähdin kirjoittamaan.”
Vastaanotto

Teoksen vastaanotto on ollut pääasiassa myönteinen, osin varauksin. Romaania on kiitetty sujuvaksi, monimuotoiseksi, kiehtovaksi ja humoristiseksi teokseksi.
New Statesmanin William Skidelskyn mielestä Kafka rannalla on todellisuuspakoa, niin nokkela ja pinnalta katsoen monimuotoinen kuin se onkin. ”Epäilemättä tuhannet tulevat lukemaan sen ja uskomaan että he ovat löytäneet perustavan totuuden elämästä. Sopii toivoa, että suurimmalla osalla heistä on puolustuksena se, että he ovat teini-ikäisiä.” The Sunday Timesin Hugo Barnaclen mielestä Murakami ei kuitenkaan ole vain viihdyttäjä: romaanissa on omaa erikoislaatuista vakuuttavuutta. The Timesin Tobias Hillin mukaan Kafka rannalla ei tenhoavuudestaan huolimatta ole Murakamia parhaimmillaan, ja ajoittain sen lukeminen on turhauttavaa. Kaikki kirjan ainesosat eivät sovi yhteen.
Kriitikko Jouni Huhtasen mukaan Murakami käsittelee myyttisiä aineksia vahvasti: kirjailija onnistuu sisällyttämään teokseensa kielikuvia ja symboleja, jotka ovat sekä todentuntuisia että sadunomaisia. Huhtasen mukaan ”Murakamilla on kyky kirjoittaa näkyviin vain kaikkein välttämättömin, mistä syystä teoksen tyyli säilyy kauttaaltaan helppolukuisena. Paikoin romaanin kieli lähenee melodisuutta ja antaa sen suorasanaiselle kerronnalle omalaatuisen runouden tunnun.” Ilkka-lehden arvostelijan Pentti Orhasen mukaan Murakamin proosan lukeminen muistuttaa musiikin kuuntelukokemusta: ”[t]unnemme pääsevämme osalliseksi jostakin merkittävästä, vaikka emme kykenekään määrittelemään mitä se on”. Turun sanomien Erkki Kanervan mielestä kirja on loistelias teos, jonka ääressä lukija nauttii mielikuvituksen ilotulituksesta. Teos antaa hyvin myönteisen kuvan ihmisten kyvystä tuntea myötätuntoa, rakkautta ja ystävyyttä. Laajan teoksen mikään sivu ei ole turha.
Aiheesta muualla

Heidi Lakkala: Kohtalo määrää, ihminen häärää. Kiiltomato.net 4.5.2009.
Eeva Saesmaa: Kafka rannalla[vanhentunut linkki]. Savon sanomat 19.5.2009.
Marjatta Ripsaluoma: Toisessa todellisuudessa. Keskipohjanmaa 5.6.2009.
Juhani Ruotsalo: Myyttiset vaeltajat nykyajassa. Uutispäivä Demari 9.6.2009.
Hannele Huhtala: Karkumatkalla Japanissa (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 13.7.2009.
Tommi Aitio: Pimeys on totta[vanhentunut linkki]. Kauppalehti 26.8.2009.
Arto Virtanen: Kuka on kukin Mikä-Mikä-maassa[vanhentunut linkki]. Parnasso 3/2009.
Exorcising Ghosts (Arkistoitu – Internet Archive). Linkkejä arvosteluihin. (englanniksi)
Metacritic.com (Arkistoitu – Internet Archive). Linkkejä arvosteluihin. (englanniksi)