stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shujinko
Shujinkon elämäkerta

Shujinko on kotoisin Earthrealmista ja ollessaan nuori, hän harjoitteli taistelulajeja mestari Bo' Rai Chon johdolla. Tämä loppui, kun Shujinko tapasi Damashin, jumalten vanhimpien lähettilään. Hän käski Shujinkoa etsimään kamidoguja, jotka olivat piilotettuina jokaiseen Mortal Kombatin maailmoista (Earthrealm, Outworld, Netherealm, Seido, Chaosrealm ja Edenia), ja kerätä ne eräälle alttarille. Palkkioksi tästä, Damashi antoi Shujinkolle kyvyn omaksua eri taistelulajeja ja erikoishyökkäyksiä toisilta taistelijoilta.
Shujinko suoritti tehtäväänsä yli 40 vuoden ajan. Tänä aikana häneltä jäi muun muassa näkemättä Shao Kahnin hyökkäys Earthrealmiin ja Deadly Alliancen syntyminen, kuullen niistä tai sotkeutuen asioihin vain hyvin vähän. Tehtävänsä johdosta hän myös jäi ulos ensimmäisestä Mortal Kombat-turnauksesta, vaikkakin hän voitti Shang Tsungin kertaalleen matkallaan. Kun Shujinko sai viimein tehtävänsä valmiiksi, Damashi paljasti, että olikin lohikäärmekuningas Onaga ja oli huijannut häntä kuoleman takaa. Shujinkon keräämät kamidogut herättivät hänet henkiin.
Onaga oli aiemmin ollut Outworldin keisari ja halusi tämän viran takaisin. Hänellä oli Shujinkon ansiosta hallussaan kaikki kamidogut, mutta hän halusi vielä Shinnokin amuletin, joka oli Quan Chin hallussa. Tuhottuaan Deadly Alliancen ja Raidenin, Onaga sai amuletin. Shujinko tunsi syyllisyyttä ja päätti tuhota Onagan, vaikka se vaatisi hänen henkensä. Loppujen lopuksi Scorpionin ja Nightwolfin avulla Shujinko voitti Onagan, vaikkei tosin lopullisesti Onagan sielun siirtyessä Netherealmiin.
Mortal Kombat: Armageddonissa Taven löytää Shujinkon vangittuna Shao Kahnin linnoituksen vankityrmään. Vapautettuaan hänet, Shujinko kertoi, että oli tahallaan joutunut vangituksi päästäkseen lähemmäksi vihollisiaan. Hän katosi pian Tavenin luota toteuttamaan tehtäväänsä. Myöhemmin Shujinko osallistui Armageddonin taisteluun taistellen Kobraa vastaan. Shujinko melkein onnistui pääsemään Argusin pyramidin huipulle, mutta Shang Tsung löi hänet alas. Shujinko sai myöhemmin taistelussa surmansa.
Shujinkon vaihtoehtoisessa loppuratkaisussa hän voittaa Blazen saaden kyvyn imeä taistelijoiden voimat jokaisessa taistelussa. Hän sekoaa voimansa kanssa ja tuhoaa kaikki muut taistelijat. Tämän jälkeen hän haastaa jumalten vanhimmat maailmojen hallinnasta.
Shujinko esiintyi Mortal Kombat X-peliin perustuvassa sarjakuvassa, jossa Raiden antoi Shujinkolle tehtäväksi vartioida Chaosrealmin Kamidogu-tikaria Kangin temppelissä. Myöhemmin Havik otti Shujinkon mielen hallintaansa ja Scorpionin saavuttua paikalle Takedan kanssa Shujinko kieltäytyi luovuttamasta tikaria hänelle ja esitteli hänelle Havikin, joka halusi puhua yksin Scorpionin kanssa. Shujinko paljasti Takedalle Kenshin käyneen hänen luonaan sen jälkeen kun hän jätti Takedan Scorpionin koulutettavaksi ja kertoi Takedalle Daegonista ja Kenshin sodasta Red Dragon-klaania vastaan. Shujinko piti Takedaa vankina, kunnes Havik tappoi Scorpionin, jonka jälkeen Havik käski Shujinkon vapauttaa Takedan ja päästää hänet lähtemään temppelistä vahingoittumattomana. Myöhemmin Havikin kuoltua Shujinko vapautui tämän loitsun vaikutuksesta.
Taidot > Erikoisliikkeet

Throw Spear: Shujinko lähettää kädestään köyden, jonka päähän on sidottu kunai. Se tarttuu vastustajan rintaan ja Shujinko kykenee vetämään hänet puoleensa. Shujinko oppi tämän liikkeen Scorpionilta ja imitoi häntä huutaen "Get over here!" tehdessään tämän liikkeen. (MK:D, MK:A)
Icy Breeze: Shujinko lähettää jääpallon vastustajaa päin jäädyttäen tämän. Hän oppi tämän liikkeen Sub-Zerolta. (MK:D, MK:A)
Flaming Fist: Shujinko lyö tulisella nyrkillä vihollisen maahan. Hän oppi tämän liikkeen Kobralta. (MK:D, MK:A)
Flip Scissor Kick: Shujinko tekee voltin taaksepäin potkaisten vastustajaansa. Hän oppi tämän liikkeen Bo' Rai Cholta ja opetti myöhemmin Li Meille. (MK:D, MK:A)
Flying Jinko: Tämä liike on variaatio Raidenin Flying Thunder God -iskusta, missä hän lentää vihollista kohti työntäen tätä seinää vasten. (MK:D, MK:A)
Bike Kicks: Shujinko lentää vastustajaa päin potkien useita kertoja vastustajaa. Hän oppi tämän liikkeen Liu Kangin hengeltä. (MK:D, MK:A)
Sliding Foot Grab: Shujinko liukuu pää edellä vastustajaansa kohti. Mikäli hän tulee tarpeeksi lähelle, Shujinko ottaa hänen nilkoistaan kiinni ja potkaisee jaloillaan tämän naamaa. Shujinko oppi tämän liikkeen Sindeliltä. (MK:D, MK:A)
Telekinetic Slam: Käyttäen telekineettisiä voimiaan, jotka Ermac hänelle opetti, Shujinko nostaa vihollisen ylös ja paiskaa maahan. (MK:D, MK:A)
Taidot > Lopetusliikkeet

Dual Sword Decap: Shujinko leikkaa vastustajan pään irti käyttäen kahta miekkaa. Vastustajan pään lentäessä irti, hän lyö miekkansa vastustajan hartioihin, ja vastustaja kaatuu maahan. (MK:D)
Dismemberment: Shujinko ottaa esille molemmat miekkansa, ja tekee niillä useita viiltoja ympäri vastustajaa. Sitten hän potkaisee vastustajaa rintaan. Vastustajan ruumiinkappaleet lentävät ympäriinsä. (MK:D)
Sinfonia nro 5 (Bruckner)

Sinfonia nro 5 (B-duuri, WAB 105) on Anton Brucknerin vuosina 1875–1878 säveltämä neliosainen sinfonia.
Bruckner aloitti työnsä viidennen sinfoniansa parissa Adagio-osasta helmikuussa 1875. Hän teki viimeiset muokkaukset sinfoniaansa tammikuussa 1878. Bruckner omisti teoksensa opetus- ja kulttuuriministeri Karl Ritter von Stremayrille, jonka avulla hän oli saanut professuurin Wienin yliopistosta. Viides sinfonia on Brucknerin sinfonioista ainoa, joka alkaa hitaalla johdannolla. Teos on monimutkainen ja hyvin kontrapunktinen, mikä rajoitti sen esitysmahdollisuuksia säveltäjän elinaikana. Kantaesitys pidettiin 8. huhtikuuta 1894 Grazissa Franz Schalkin johdolla. Bruckner ei huonon terveydentilansa johdosta voinut seurata esitystä. Schalk oli tehnyt esitettyyn versioon omia huomattavia leikkauksiaan ja orkestroinut teoksen uudelleen. Tämä Schalkin editoima teos julkaistiin vuonna 1896. Brucknerin alkuperäinen versio kantaesitettiin vasta vuonna 1935 ja julkaistiin 1936.
Merkittäviä levytyksiä Brucknerin viidennestä sinfoniasta ovat johtaneet muiden muassa Herbert von Karajan, Bernard Haitink, Herbert Blomstedt ja Jaap van Zweden.
Osat

Adagio – Allegro
Adagio (sehr langsam)
Scherzo: molto vivace (schnell) – Trio: Im gleichen Tempo
Adagio – Allegro moderato
Orkestraatio

2 huilua, 2 oboea, 2 klarinettia, 2 fagottia
4 käyrätorvea, 3 trumpettia, 3 pasuunaa, bassotuuba
patarummut
jouset
Helsinki Thunder

| Helsinki Thunder |
| --- | --- |

Sijainti:  Sörnäinen, Helsinki
Ratatyyppi:  katurata
Radan pituus:  3,3
Suurimmat tapahtumat:  DTM, ITC
1995

1996

1997

Helsinki Thunder oli Helsingin Sörnäisiin rakennetulla 3,3 kilometriä pitkällä katuradalla vuosina 1995–1997 ajettu autokilpailu. Kilpailujen järjestämisestä vastasivat yhdessä Thunder-yhtiöt ja AKK-Motorsport ry (ent. Autourheilun Kansallinen Keskusliitto ry). Promoottorina toimi entinen suomalainen kilpa-autoilija Robert Lappalainen. Kilpailut keräsivät ensimmäisenä vuonna paikalle 120 000 ja toisena 130 000 katsojaa.
Rataluokkina olivat vuonna 1995 DTM (Deutsche Tourenwagen Meisterschaft) sekä 1996 ITC (International Touring Car Championship). DTM-osakilpailut voittivat Christian Danner ja Nicola Larini. Vuonna 1996 ITC:n molemmat osakilpailut voitti Hans-Joachim Stuck. Vuonna 1997 ajettiin Formula 3000 -luokan osakilpailu ja FIA:n juuri perustetun FIA GT Championship -sarjan kilpailu. Formula 3000 -luokan voitti Soheil Ayari ja FIA GT -kisan autokunta Jyrki Järvilehto ja Steve Soper.
Suomalaisista kilpailussa ajoivat muun muassa Jyrki Järvilehto, Markku Alén ja Keke Rosberg. Tapahtumaviikonloppujen aikana esiintyi Ferrari-tallin Formula 1 -kilpa-auto. Lisäksi näytöskierroksia vanhalla Mercedes Benz F1 -hopeanuolella ajoivat Mika Häkkinen ja Keke Rosberg.
Laajentumissuunnitelmista huolimatta ajoja ei enää järjestetty viimeisimmäksi jääneen vuoden 1997 jälkeen.
Ratakartat

Ratapiirros vuoden 1995 radasta.
Ratapiirros vuoden 1996 radasta.
Ratapiirros vuoden 1997 radasta.
Aiheesta muualla

Kilpailujen tulevaisuus
Siniharjarapu

| Siniharjarapu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Caridea
Heimo::  Atyidae
Suku::  Atya
Laji::  gabonensis
Kaksiosainen nimi
 Atya gabonensis  Giebel, 1875 
Katso myös
   Siniharjarapu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siniharjarapu (Atya gabonensis) on Länsi-Afrikasta ja Brasilian Atlantin puoleisista sisävesistä kotoisin oleva äyriäinen, jota pidetään myös akvaarioissa sukulaisensa juovaharjaravun tavoin. Siniharjarapu on katkarapu, jolla ei ole saksia, joten se sopii hyvin myös vähintään 100-litraiseen seura-akvaarioon. Saksien sijasta siniharjaravulla on eturaajoissa harjakset, joilla se pyydystää planktonia ja muita vedessä olevia pieneliöitä.
Siniharjaravulla on kova sininen kuori, joka yksilön vanhetessa muuttuu vähitellen ruskeaksi. Luotuaan uuden kuoren siniharjarapu syö vanhan kuorensa. Se saa siitä tarvittavia vitamiineja ja kalsiumia uuden kuoren kasvatukseen. Nahanluonnin jälkeen uusi kuori on jonkin aikaa väriltään vaaleahko. Laji kasvaa enintään 15 cm:n pituiseksi. Siniharjarapu voi elää yksin tai parvena.  Lisääntyminen akvaariossa on harvinaista, ja poikaset saattavat tarvita murtovettä kehittyäkseen.
Atya gabonensis
Hazell Dean

Hazell Dean vuonna 2011.
Hazell Dean (Hazell Dean Poole 27. lokakuuta 1956 Great Baddow, Essex, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hänen tunnetaan alttoäänestään sekä Hi-NRG-sävelmistä Whatever I Do (Wherever I Go), Who's Leaving Who?, Turn It into Love ja Searchin' (I Got to Find a Man). Dean on tuottanut ja säveltänyt lauluja muun muassa Bad Boys Inc:lle ja Miquel Brownille.
Ura

Hazell Dean aloitti uransa 1970-luvun lopulla. Menestystä hän saavutti seuraavalla vuosikymmenellä yhteistyössä Stock Aitken Waterman -tuottajakolmikon kanssa. Yhdysvaltalainen Federation of American Dance Clubs valitsi Deanin kolmasti ”Parhaaksi live-esiintyjäksi”, brittiläinen ”Club Mirror Awards” valitsi hänet kahdesti ”Parhaaksi brittiläiseksi esiintyjäksi”.
Vuonna 1984 Hazell osallistui toisen kerran Britannian euroviisukarsintoihin omalla sävellyksellään ”Stay in my life”.
Hazell Deanin hittejä ovat muun muassa Whatever I Do (Wherever I Go) (1984) ja Who's Leaving Who (1988); molemmat kohosivat sijalle neljä Britannian listoilla, sekä Searching (I Got to Find a Man) (1984), joka nousi listoilla kuudenneksi. Michael Prince levytti Whatever I Do -kappaleen nimellä Dance Your Love Away, mutta Stock Aitken Waterman kirjoitti sävelmään uudet sanat, sillä Dean ei pitänyt alkuperäisestä kertosäkeestä. Who's Leaving Who saavutti sijan yhdeksän Hot Dance Music/Club Play -listalla. Alun perin Kylie Minoguen debyyttialbumilleen levyttämä Turn It Into Love oli myös kohtalaisen iso hitti. Etelä-Afrikassa Dean nousi listaykköseksi Stock Aitken Watermanin tuottamalla singlellä They Say It's Gonna Rain.
Vuosina 1992 ja 1993 Dean levytti uusia kappaleita Ian Levinen kanssa, joka aiemmin oli uudelleen miksannut eräitä Deanin singlejä. Sävelmät julkaistiin albumilla The Best of Hazell Dean vuonna 1995. Nimi juontui siitä, että levy oli osa miamilaisen Hot Productionsin Best of -sarjaa, vaikka Deanin albumi tosiasiallisesti sisälsi lähinnä uutta tuotantoa. Levy sai viileähkön vastaanoton Hazell Deanin ihailijoilta.
Levy-yhtiönsä Carlton Recordsin suojissa Dean levytti joukon ABBA-covereita. Tunnettujen ABBA-hittien lisäksi albumilla oli muutama vähemmän tunnettu ABBA-sävellys. Deanin tulkinta The Winner Takes It All -kappaleesta menestyi UK Singles Chart -listalla 1990-luvun puolivälissä. Vuonna 2007 Dean levytti Ian Levinen kanssa laulun Trade Him for a Newer Model albumille Disco 2008. Levine julkaisi musiikkivideon Trade Him for a Newer Model YouTubessa syksyllä 2007. Laulu sai lämpimän vastaanoton.
Diskografia > Studioalbumit

The Sound of Bacharach and David (1981)
Heart First (1984)
Always (1988)
The Best Of Hazell Dean (1995)
The Winner Takes It All/Hazell Dean Sings Abba (1996)
Diskografia > Kokoelmia

The Greatest Hits Collection (1996)
The Greatest Hits (2002)
Helsinki Think Company

| Helsinki Think Company |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2015
Toimitusjohtaja:  Rosa Salmivuori
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  yrityspalvelut
Kotisivu:  www.thinkcompany.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tiedekulman tilat
Helsinki Think Company on Helsingin yliopiston yrittäjyysyhteisö, jonka ydinideana on mahdollistaa akateemisen osaamisen vieminen käytäntöön. Kantavana ajatuksena on edistää eri alojen opiskelijoiden ja tutkijoiden tietoutta yrittäjyydestä sekä tarjota työkaluja yrittäjäksi ryhtymiseen. Tätä työtä Helsinki Think Company tekee esimerkiksi tarjoamalla työskentelytiloja ja fasilitoimalla erilaisia tapahtumia, joissa pyritään ratkomaan johonkin tiettyyn teemaan liittyvää ongelmaa: tällaisia tapahtumia ovat esimerkiksi PsyHack ja Mutiny.  Tarkoituksena on aina luoda optimaaliset olosuhteet uusien ideoiden syntymiselle ja kannustaa viemään ideoita eteenpäin yrittäjyyden keinoin sekä saamaan aikaan positiivista muutosta yhteiskunnassa.
Helsinki Think Company on perustettu vuonna 2015. Se on osakeyhtiö, jonka kotipaikka on Helsinki, ja pääasiallinen toimiala yrityspalvelut. Yhtiön toimitusjohtaja on Rosa Salmivuori. Viralliselta nimeltään yhtiö on Do Company Oy, ja Helsinki Think Company kuuluu hallinnollisesti Do Companyn alaisuuteen yhdessä Terkko Health Hub kanssa.
Historia

Ajatus Think Companysta syntyi vuonna 2012  Helsingin yliopiston ja Helsingin kaupungin yhteistyönä, ja vuonna 2013 ensimmäinen yhteistyöskentelytila avattiin Helsingin yliopiston keskustakampukselle. Lisätäkseen mahdollisuutta poikkitieteelliseen yhteistyöhön avattiin toimipisteet myös Meilahden, Kumpulan ja Viikin kampuksille vuosina 2014-2019. Tänä päivänä toimintaa on siis jokaisella Helsingin yliopiston kampuksella, ja yhteistyötä on laajennettu muun muassa ulkomaisiin yliopistoihin ja laajasti eri alojen yrityksiin.
Aiheesta muualla

Helsinki Think Company
Hieronymus Froben

Hippokrateen teosten laitos Frobenin painamana, 1538.
Hieronymus Froben (1501-1563) oli Baselissa toiminut kirjanpainaja ja samalla alalla toimineen Johann Frobenin vanhin poika. Hän opiskeli Baselin yliopistossa ja matkusteli laajasti ympäri Eurooppaa.
Froben, hänen isänsä sekä velipuolensa Nicolaus Episcopius työskentelivät yhdessä Erasmus Rotterdamilaisen kanssa, ja julkaisivat muun muassa tämän teoksen Tyhmyyden ylistys vuonna 1532. Heidät tunnetaan siitä, että he tekivät Baselista merkittävän renessanssiaikaisen kirjanpainannan keskuksen. Heidän toimittamiinsa teoksiin kuuluvat muun muassa Georgius Agricolan teoksen De re metallica ensimmäinen latinankielinen laitos vuodelta 1556. Osassa teoksista oli Hans Holbein nuoremman tekemää kuvitusta.
Frobenin oma poika Ambrosius jatkoi suvun kirjanpainannan perinteitä seuraavan vuosisadan puolelle.
Käännös suomeksi
Sinibrama

| Sinibrama> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Aasiankarpit Xenocyprididae
Suku::  Sinibrama  Wu, 1939
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinibrama on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen särkikalojen suku. Siihen luetaan seuraavat kuusi lajia:
Sinibrama affinis (Vaillant, 1892)
Sinibrama longianalis Xie, Xie & Zhang, 2003
Sinibrama macrops (Günther, 1868)
Sinibrama melrosei (Nichols & Pope, 1927)
Sinibrama taeniatus (Nichols, 1941)
Sinibrama wui (Rendahl, 1933)
Siniharjalepinkäinen

| Siniharjalepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vangat Vangidae
Suku::  Harjalepinkäiset Prionops
Laji::  caniceps
Kaksiosainen nimi
 Prionops caniceps  (Bonaparte, 1850) 
Katso myös
   Siniharjalepinkäinen Wikispeciesissä   Siniharjalepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siniharjalepinkäinen (Prionops caniceps) on länsiafrikkalainen, Sierra Leonesta ja Guineasta itään Malin lounaisosiin ja Kamerunin länsiosiin ulottuvalla alueella elävä harjalepinkäisten suvun varpuslintu, jonka holotyypin Charles Lucien Bonaparte kuvaili Butréjoelta Ghanasta vuonna 1850. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, caniceps ja eteläisempi harterti. Rusovatsalepinkäinen luetaan toisinaan sen alalajiksi, esimerkiksi IUCN tekee niin.
Sillanpääläisyys

Sillanpääläisyys on lestadiolaisuuden suuntaus, joka sai alkunsa vuonna 1977 erkaantumalla vanhoillislestadiolaisuudesta. Suuntausta alettiin kutsumaan ulkopuolisten taholta keskeisimmän toimijansa Merikarvian kirkkoherran Paavo Sillanpään nimen mukaisesti "sillanpääläisyydeksi". Sillanpääläiset perustivat sitten Suomen vanhoillislestadiolaisen rauhanyhdistyksen samana vuonna 1977. Rovasti Sillanpää oli toiminut kauan SRK:n johtokunnan jäsenenä, mutta joutui siitä erotetuksi kritisoituaan herätysliikkeessä voimistunutta "lakioppia" julkilausumineen sekä SRK:n johtokunnan sekaantumista puoluepolitiikkaan. Yhdistyksen nimi muutettiin 11. lokakuuta 1989 muotoon "Suomen vanhoillislaestadiolainen Rauhanyhdistys ry". Aluksi yhdistyksen kotipaikka oli Oulu, mutta nykyään se on Ylivieska. Yhdistyksen postiosoite on kuitenkin Joensuussa. Yhdistys kirjattiin yhdistysrekisteriin 29. joulukuuta 1978, ja yhdistyksen Y-tunnus tuli voimaan 25. kesäkuuta 1979. Yhdistyksen asiainhoitajana on toiminut mm. Eila Polvi.
Suomen ja Karjalan lestadiolaisuuden sukupuu, joka sisältää myös kuolleet haarat.
Vuosina 1972–1973 Amerikan First Apostolic Lutheran Church katkaisi välinsä Suomen vanhoillislestadiolaisiin. Välien katkaisu aiheutti kuitenkin First Apostolic Lutheran Church'issa hajaannuksen, kun noin puolet heistä perusti oman uuden keskusyhdistyksen nimeltä Association of American Laestadian Congregations (nykyinen Laestadian Lutheran Church), koska halusivat jatkaa uskonyhteydessä Suomen vanhoillislestadiolaisten pääsuunnan ja heidän keskusyhdistyksensä (SRK) kanssa. FALC liittyi myöhemmin uskonyhteyteen Suomen sillanpääläisyyden kanssa. Suomessa sillanpääläisyys syntyi 1977, kun he perustivat Suomen vanhoillislestadiolaisen rauhanyhdistyksen.
Sillanpääläiset julkaisivat "Armon ja rauhan tervehdys" -lehteä. Sillanpääläisyys hajosi sisäisiin erimielisyyksiin. Suurin osa palasi takaisin vanhoillislestadiolaisuuteen ja osa meni rauhansanalaisuuteen. Suomessa ryhmä on nykyisin pieni ja osin lakannut toimimasta, mutta Amerikassa FALC:n jäsenmäärän arvioitiin vuonna 2001 olevan noin 4 000. Amerikassa tätä suuntaa kutsutaan myös töröläläisyydeksi. Ruotsissa ryhmittymää kutsutaan morjärveläisyydeksi. Ruotsissa liike toimi erityisesti Morajärven alueella. Töröläläisyys oli vuonna 2001 neljänneksi suurin lestadiolaisuuden ryhmä maailmassa.
Aiheesta muualla

Hannu Karpo: Syntisin silmin. Paavo Sillanpää on yhtenä haastateltavana
Sinfonia nro 1 (Mahler)

Esittäjä Virtual Philharmonic Orchestra (Reinhold Behringer) digitaalisilla ääninäytteillä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Gustav Mahlerin sinfonia nro 1 D-duuri on sävelletty noin vuosina 1884–1888, tarkistettu 1893–1896. Säveltäjä kutsui sinfoniaa alun perin "sinfoniseksi teokseksi" ja käytti siitä lempinimeä Titan, mutta luopui tästäkin nimityksestä myöhemmin. Useat teoksen melodioista on poimittu Mahlerin omasta neljän laulun sarjasta, Lieder eines fahrenden Gesellen. Teoksen orkestraatio on jo pitkälle kehittynyttä, vaikka kyseessä on säveltäjän ensimmäinen sinfonia. Teosta on tässä mielessä verrattu Richard Straussin Also sprach Zarathustraan, joka sävellettiin samoihin aikoihin ja joka tunnetaan myös mieleenpainuvasta orkestraatiostaan.
Sinfonian ensimmäinen osa on noin 15 minuutin pituinen ja melodialtaan kepeä. Tässä osassa on paljon hiljaisia hetkiä, joissa luodaan orkestraation keinoin tunnelmaa eri soittimia monipuolisesti hyödyntäen. Toinen osa on noin seitsenminuuttinen ländler, joka on niin ikään tunnelmaltaan kepeähkö. Kolmannen osan ensimmäinen melodia on "Jaakko-kulta"-kansanlaulu molliin siirrettynä. Tässä osassa tulee mukaan myös kansanmusiikille ominaisia melodioita ja lyömäsoittimia. Loppuosa on yli seitsemäntoista minuuttia pitkä, ja siinä kuullaan paljon "myrskyisiä" kohtia, joita Mahler sijoitti paljon myöhempiinkin sinfonioihinsa. Sinfonian lopussa palataan takaisin ensimmäisen osan melodioihin. Teokseen kuului aluksi myös viides osa Blumine lopullisen version ensimmäisen ja toisen osan välissä, mutta Mahler jätti sen myöhemmin teoksesta pois, eivätkä useimmat kapellimestaritkaan nykyään esitä tätä osaa.
Mahlerin ensimmäinen sinfonia on kuulijalle varsin helppotajuinen, ja sen orkestraatio on mielenkiintoinen. Teosta esitetäänkin maailman konserttisaleissa varsin usein, vaikka se ilmestyessään sai varsin vaisun vastaanoton.
Osat

Langsam. Schleppend (Sunrise Sonata and Flowerine).
Kräftig bewegt, doch nicht zu schnell (Waltz of the Galaxy).
Feierlich und gemessen, ohne zu schleppen (Soldier's March).
Stürmisch bewegt (Thunder Conflict and Paradise).
Levytyksiä

Rafael Kubelik, Baijerin radion sinfoniaorkesteri (DG, 1968)
Claudio Abbado, Chicagon sinfoniaorkesteri (DG, 1982)
Leonard Bernstein, Wienin sinfoniaorkesteri (DG, 1989?)
Hieronymus Heyerdahl

| Hieronymus Heyerdahl |
| --- | --- |
 Christian Olsenin maalaama muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. elokuuta 1773 Aremark, Norja
Kuollut: 6. maaliskuuta 1847 (73 vuotta) Gran, Norja
Ammatti:  pappi, poliitikko
Hieronymus Heyerdahl (31. elokuuta 1773 Aremark – 6. maaliskuuta 1847 Gran) oli norjalainen pappi ja poliitikko. Hän osallistui Eidsvollin kansankokoukseen vuonna 1814.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hieronymus Heyerdahl Wikimedia Commonsissa
Skaala

Skaala voi tarkoittaa seuraavia:
skaala, asteikko, useita käyttöyhteyksiä, erityisesti:
skaala, sävelasteikko
skaala, kartan mittakaava
skaalaetu, mittakaavaetu
Ooppera Skaala, suomalainen nykyoopperaan keskittynyt ammattilaisryhmä
Skaala, suomalainen ovia ja ikkunoita valmistava yritys
Skaala-areena, pesäpallostadion Seinäjoen hyllykalliolla
Hauteville (Sveitsi)

| Hauteville |
| --- | --- |
 Hauteville sijaitsee Gruyèrejärven itärannalla.
 vaakuna

 Hauteville
 Koordinaatit: 46°40′N, 7°8′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Fribourg
Hallintoalue (district):  Gruyèren alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,54 km²
Korkeus:  677–1 497 m
Väkiluku (31.12.2017)  (vakinaiset asukkaat):  652
 – Väestötiheys:  62 as./km²
 
 www.hauteville.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hauteville on kunta Keski-Sveitsissä Fribourgin kantonissa. Siellä on vajaat 700 asukasta.
Sijainti

Hauteville sijaitsee Gruyèrejärven itärannalla kumpuilevassa Mittellandissa Fribourgin kaupungista viitisentoista kilometriä etelään ja Bullesta vajaat kymmenen kilometriä koilliseen.
Aiheesta muualla

Rolle, Marianne: Hauteville (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  7.4.2008. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hauteville (Sveitsi) Wikimedia Commonsissa