stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ford Thunderbird (1967)

| Ford Thunderbird |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1967–1971
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  Suurempi
Edeltäjä:  Ford Thunderbird (1964)
Seuraaja:  Ford Thunderbird (1972)
Teknisesti samankaltaisia:  Lincoln Continental Mark III
Tekniset tiedot
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  n. 6400-7030 cm3
Teho:  325-360 hv
Huippunopeus:  -
Kiihtyvyys:  9,1 s (0-100 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Kulutus:  15,8 l/100 km
Ford Thunderbird Mk5 on Ford Motor Companyn vuosina 1967–1971 valmistama henkilöautomalli ja Ford Thunderbirdin viides malliversio.
Vuonna 1964 esitelty Ford Mustang kilpaili liikaa Thunderbirdin kanssa, joten Thunderbirdistä oli tehtävä kalliimpi ja ylellisempi malli ja Mustang jätettiin alempaan segmenttiin halvaksi urheiluautoksi. Malli onkin lähempänä Lincoln malleja ja aiemmasta itsekantavasta korirakenteesta luovuttiin ja auto rakennettiin perinteisemmälle erillisrunko rakenteelle. Rungon ja korin välissä on kumityynyt tärinöiden ja metelin ehkäisemiseksi. Samalla avomalli poistettiin mallistosta huonosti myyvänä mallina ja autosta tuli neliovinen, takaovet ovat edestäpäin aukeavat "kaappariovet" kuten vuoden 1960 Lincoln Continentalissa.
Vuoden 1968 Lincoln Continental Mark III perustui Thunderbirdin koriin, kuten tästä eteenpäin 90-luvulle asti. Myös Mercury Cougareissa käytettiin samoja osia.
Moottorit

390 (n. 6400 cm3) (FE) (1967 - 1968)
428 (n. 7000 cm3) (FE) (1967)
429 (7030 cm3) - 360 hv @ 4600 r/min, 651 Nm @ 2800 r/min (1968 - 1971)
Mitat

Pituus: 5 319 mm
Leveys: 1 963 mm
Korkeus: 1 356 mm
Akseliväli: 2 977 mm
Paino: 2 074 kg
Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin,  ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.
Oligarkia antiikin Kreikassa

Oligarkia (m.kreik. ὀλιγαρχία, oligarkhia) eli harvainvalta oli antiikin Kreikassa yksi kolmesta tärkeimmästä polisten eli kaupunkivaltioiden valtiomuodoista demokratian ja tyrannian ohella.
Kreikkalaisten oligarkioiden luonne

Antiikin kreikkalaisessa oligarkiassa valta oli kaupunkivaltion kansalaisten vähemmistöllä, joka katsoi olevansa oikeutettu valtaan joko paremman syntyperän tai varallisuuden vuoksi. Oligarkioita oli eri tyyppisiä, ja osassa valta oli kokonaan tällaisella vähemmistöllä, kun taas osassa vähemmistöllä oli muita suuremmat poliittiset oikeudet, vaikka myös muulla osalla kansasta oli joitakin oikeuksia, kuten oikeus äänestää ekklesiassa eli kansankokouksessa. Jälkimmäisessä tapauksessa oli mahdollista, että ainoastaan ylemmillä kansanluokilla oli mahdollisuus toimia julkisissa viroissa, mutta virat kuitenkin täytettiin äänestämällä ehdolla olleista; tai se, että ainoastaan ylemmillä luokilla oli oikeus kutsua kansankokous koolle; oikeus johtaa kansankokouksia; tai oikeus tehdä ehdotuksia, joista kansankokous äänesti.
Kirjallisuutta

Simonton, Matthew: Classical Greek Oligarchy: A Political History.  Princeton University Press, 2017.  ISBN 1400885140
Whibley, Leonard: Greek Oligarchies.  Cambridge University Press, 2016.  ISBN 1316626172
Luettelo Siilinjärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Siilinjärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Siilinjärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| MG-61 (MiG 21F -koneiden 20-vuotisen käytön muistomerkki) | Kuopion lentoaseman edusta, Lentokentäntie 275, Rissala | romutettu |  |  | 2010 | Vanha lentokone lehdistötietojen mukaan romutettu. |  |  |
Parhaat palat (Kummeli)

| Parhaat palat Kummeli |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1994–1995, 2002
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Levy-yhtiö: Porkkana Ryhmä
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 3. (Midprice)
Kummelin muut julkaisut
| Kummeli Stories– Elokuvasävelmiä ynnä muuta 1995 | Parhaat palat 2002 |   |
Parhaat palat on Kummeli-ryhmän tekemä kokoelmalevy vuodelta 2002.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Paras A-ryhmä | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Tervetulotoivotus | 1.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Jumankauta juu nääs päivää | 2.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Rakkauden laiva | 2.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Näin se käy ja niin se on | 2.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Vahakynttilät | 2.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Munasillaan | 2.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Maastovalssi | 2.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Where Is the Bull? | 1.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Lajien synty | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Mauno Ahosen sävellahja | 0.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Sakkoja, sakkoja | 2.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Capito Tutto | 2.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Taivaallista rallia | 3.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | I Will Be a Martyyr | 2.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Mauno Ahosen sävellahja (jatkuu) | 1.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Tuomiopäivä | 2.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Fem gånger på dag | 1.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Samba Rumba Bueno | 1.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Tango Vibrato | 1.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Purista perseellä normaalisti | 2.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Olen tehnyt comebackin | 2.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | Mauno Ahosen joulusävellahja | 0.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Sorin joulu | 2.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | Crazy for the Rodeo | 1.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 26. | Kanada | 1.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 27. | Rumat ihmiset | 2.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 28. | Pilipalilaulu | 1.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 29. | Laulu erilaisuudesta (elokuvasta Kummeli Kultakuume)  | 5.03 |  |  |  |  |  |  |  |
Smaragde Mbonyintege

Smaragde Mbonyintege.
Smaragde Mbonyintege (s. 2. helmikuuta 1947) on ruandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. heinäkuuta 1975 ja nimitettiin Kabgayin hiippakunnan piispaksi 21. tammikuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thaddée Ntihinyurwa, jota avustivat Frédéric Rubwejanga ja Philippe Rukamba.
Nivhit

Nivhit (myös giljakit) ovat paleosiperialaiseen kieliryhmään kuuluva kansa Venäjän Kaukoidässä Habarovskin aluepiirissä Amurjoen suun ympärillä ja Sahalinin pohjoisosassa. Nivhejä oli Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan yhteensä 5 162.
Historia

Nivhien arvellaan polveutuvan Amurjoen ja Sahalinia jo neoliittiselta kivikaudelta asuttaneitsa ihmisistä. Nivhit olivat näennäisesti mantšujen ja Kiinan vallan alla, kunnes Venäjän keisarikunta liitti Amurin ja Ussurin alueet itseensä Aigunin- ja Pekingin sopimuksilla vuosina 1858 ja 1860. Kiinalaisvallan aikana nivhit omaksuivat monia kulttuurillisia piirteitä heiltä ja sittemmin myös venäläisiltä. Neuvostovalta toi mukanaan useita muutoksia nivhien elämään. Kollektivismin myötä esimerkiksi erilliset talvi- ja kesäasutukset jäivät historiaan. Saman kehityksen kautta suurin osa nivheistä siirtyi metsänhoitoon perinteisen kalastuksen sijaan. Nykyisin nivhit elävät paljolti samaan tapaan paikallisten venäläisten kanssa.
Kulttuuri

Nivhien perinteiset elinkeinot olivat metsästys ja kalastus. Nivhejä kutsuttiinkin aikanaan kalansyöjiksi. Rannikolla tärkeän osan elinkeinoista muodosti myös merinisäkkäiden kuten hylkeiden metsästys. Koiria kasvatettiin paitsi vetoeläimiksi, mutta myös ruuaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nivhit Wikimedia Commonsissa
Nivhejä valokuvassa vuodelta 1902.
Luettelo Mäntsälän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Mäntsälän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Mäntsälän kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Karjalan neito -patsas (Karjalaan jääneiden muistomerkki) | Mäntsälän hautausmaa, Vanha Porvoontie 8, Kirkonkylä | ei tiedossa | Varja, HeikkiHeikki Varja | 1965 | 2023 | Veistos varastettu syyskuussa 2023. |  |  |
Maiko

Maiko
Maiko (jap. 舞妓) tai Tokiossa hangyoku (suom. "puolijalokivi") on japanilainen geishaoppilas. Tokiolainen termi "puolijalokivi" viittaa maikon geishaan verrattuna pienempään palkkioon. Sanassa 舞妓 kanji 舞 tarkoittaa tanssia ja 妓 geishaa, mutta lausutaan poikkeavasti "ko", joka viittaa yleensä lapseen tai naiseen. "Maikon" voi siis tulkita tarkoittavan geishaa, joka on tanssijatyttö, mikä vastaa maikon työnkuvaa.
Koulutus > Shikomi

Geishan koulutus on pitkä ja vanhanaikainen, ja siihen kuuluu monta vaihetta. Ensimmäinen vaihe on shikomi (jap. 仕込み, suom. harjoittelija), jolloin tyttö tulee asumaan geishataloon ja tutustuu geishan elämään lähemmin. Muinoin, kun geishaksi joutuivat usein köyhät tytöt jo pieninä lapsina, palvelijatarvaihe kesti vuosia ja sisälsi peruskoulutusta, esimerkiksi luku- ja kirjoitustaidon opettelemisen. Nykyään, kun koulutukseen hakeudutaan vasta normaalin peruskoulun jälkeen eli aikaisintaan 15-vuotiaana, vaihe kestää vain muutaman kuukauden.
Shikomi voi alueensa, okiyansa ja valintansa mukaan pukeutua joko tavalliseen kimonoonlähde? tai länsimaisiin vaatteisiin. Shikomi tekee okiyassa kotitöitä, avustaa palvelijan tavoin maikoja ja geishoja näiden askareissa ja oppii samalla ammatin vaatiman etiketin. Shikomi myös esittelee itsensä kaikille hanamachissa. Hän saattaa jo harjoittelijavaiheessa käydä joillain tunneilla. Iltaisin shikomi odottaa, kunnes häntä opastava geisha eli isosisko palaa töistä okiyaan. Geishat saattavat palata töistä vasta aamuyöllä.
Koulutus > Minarai

Kun shikomivaihe on ohi, tytöstä tulee minarai-harjoittelija (jap. 見習い). Termi tarkoittaa katsomalla oppimista. Minarai puetaan melkein samoin kuin maiko, mutta asuissa on joitakin merkittäviä eroja, joista obin darari-solmun lyhyemmät "hännät" on helppo huomata. Myös kimonon hihat ovat maikon hihoja lyhyemmät. Minarain tukka laitetaan maikojen wareshinobu-nutturalle. Minarai saa tulla kokeneempiensa kanssa töihin, mutta hänen ei odoteta viihdyttävän vieraita.
Minarai
Minarain lyhyempi obi.
Koulutus > Maiko

Kun minarai on oppinut tarpeeksi, hänestä tulee maiko. Ensimmäisellä päivällä maikona on oma nimityksensä, misedashi (店棚 tai 見世棚), joka tarkoittaa myytäväksi esillä olemista. Maikolla on harjoittelunsa tukena ohjaava geisha, oneesan eli isosisko, jonka seurassa hän käy töissä. Isosiskon saadessaan maiko saa myös oman geishanimensä, jota hän tulee käyttämään koko uransa ajan. Osa nimestä on tavallisesti otettu isosiskon nimestä. Ennen nimi vaihtui virallisestikin geishanimeksi, nykyään se on vain eräänlainen taiteilijanimi.
Maikot käyvät läpi kuusi koulutusvaihetta ennen geishaksi valmistumista. Kolmannesta vaiheesta neljänteen siirtymisellä on oma nimensä, mizuage (水揚げ, みずあげ; "vedestä nostaminen").
Maikon päivärutiini koostuu oppitunneista ja juhlissa eli ozashikeissä kiertelystä. Hän saattaa herätä aamulla kymmenen aikoihin. Päivän hän viettää eri oppitunneilla. Noin iltakuudesta alkaen maiko kiertää juhlissa vanhempien geishojen seurana. Ozashikeissa maikot useimmiten esittävät tanssia ja seuraavat keskustelua oppiakseen keskustelutaitoja ja esiintymistä. Takaisin okiyaan maiko palaa puolenyön aikoihin. Vapaa-aikaa jää siis jäljelle vain vähän. Muun opiskelun lisäksi itse hanamachin tapakulttuurissa ja siellä käytetyssä kielessä on paljon sellaista, mitä maikon on erikseen opittava. Vapaapäiviä maikoilla ja geishoilla on hyvin harvoin, ei edes kansallisina vapaapäivinä.
Opintojen aikana tärkeitä aiheita ovat erityisesti perinteinen musiikki, jota soitetaan muiden muassa fue-huilulla, telineessä pidettävällä Shime-daiko-rummulla ja olkapäällä pidettävällä ko-tsuzumi-rummuilla ja etenkin kolmikielisellä shamisenilla. Lisäksi opiskellaan perinteisiä laulutyylejä, perinteistä tanssia ja japanilaista teeseremoniaa.
Tanssitunneilla maikot opettelevat liikkeet opettajaa seuraamalla. Ensin he tanssivat ryhmässä ja sitten yksitellen, ja opettaja korjaa harjoittelun aikana virheitä. Maikon on opittava vuoden joka kuukautta kohden kaksi eri tanssia ja osattava ne virheettömästi.
Maikovaihe kestää tavallisesti alle kuusi vuotta. Harjoitteluajan pituuteen vaikuttaa osaamisen ohella myös maikon ulkonäkö. Jos hän on ulkonäöltään herttaisemman eli tyypillisen maikon näköinen, hän tulee luultavasti valmistumaan geishaksi myöhemmin. Vastaavasti tyypillisen geishan näköinen maiko valmistuu pikemmin. Ulkonäöllä on merkitystä siksi, koska maikot ja geishat välittävät paljon asiakkaalle antamastaan ensivaikutelmasta.
Koulutus > Maiko > Sakkō

Sakkō tarkoittaa maikovaiheen viimeisiä viikkoja, jotka toimivat siirtymävaiheena maikon ja geishan tehtävien välillä. Vaihe saattaa kestää noin kaksi viikkoa, ja ennen sitä maiko on lopullisesti päättänyt, haluaako hän tulla geishaksi vai ei. Maikolle vaihe on hyvin kiireinen, sillä asiakkaat haluavat usein nähdä hänet juuri silloin. Maiko pitää tänä aikana erityistä sakkō-hiustyyliä. Ainakin joissain okiyoissa on tapana, että sakkōn ajan maikot pukeutuvat vuorotellen mustaan ja värikkääseen kimonoon, kumpaankin muutaman päivän kerrallaan. Mustan kimonon kanssa tapana on maalata hampaat mustalla vahalla. Nykyaikana kaikki maikot eivät enää maalaa hampaitaan sakkōn aikana. Kimonon kauluksen väritys on sakkōn ajan punakultainen.
Nykyään on tavallista, että sakkōn päätteeksi maiko käy leikkaamassa hiuksensa lyhyemmiksi. Maikon hiustyylit muotoillaan hänen omista hiuksistaan, mutta geishat käyttävät nykyään peruukkia. Lyhyet hiukset on helpompi asetella tasaisesti peruukin alle. Geishaksi tulemisen seremonia on nimeltään erikae, joka tarkoittaa sananmukaisesti kauluksen kääntämistä. Tämä viittaa aikaan tai hetkeen, jolloin maiko vaihtaa pukuunsa kuuluvan punaisen kauluksen geishalle kuuluvaan valkoiseen. Erikaen aikana maiko suorittaa ainakin seremonian, jonka osana hän juo sakea.
Ulkonäkö

Maikon tulee koko koulutuksensa ajan, myös vapaa-ajallaan, pukeutua kimonoon ja pitää hiuksensa Edo-kauden tyyliin vahalla kammattuna, jotta hän oppisi esiintymään niissä luontevasti. Maikojen hyvin koristeellinen asu on yleinen kohde kaikenlaisessa Japania kuvaavassa materiaalissa, mainoksissa tai matkailuesitteissä. Tosin usein kuvan sanotaan esittävän geishaa tai vain "kimonoa".
Geishaan verrattuna maikon on tarkoitus näyttää ulkonäöltään enemmänkin suloiselta tai herttaiselta.
Ulkonäkö > Vaatetus

Työajan ulkopuolella kimono on tavallista mallia. Edustustilanteissa maiko pukeutuu pitkähihaiseen furisode-kimonoon, johon tavallisista furisodeista poiketen on ommeltu laskokset harteille ja hihoihin. Kyseessä on vanha lasten kimonoissa käytetty tapa, koska ennen vanhaan tytön kimono hankittiin ylisuurena ja sitä pienennettiin laskoksilla lapsen kasvun mukaan. Furisode-hihojen symbolismia korostetaan erityisessä tanssiessa, ja monet tanssiliikkeet perustuvatkin tarinan kerrontaan pitkien hihojen avulla.
Maikon asuun kuuluu myös lukuisia muita "lapsellisia" piirteitä, kuten korkealle ja tiukasti kiedottu obi, kirkkaat värit ja runsaat kuviot, leveään kulmaan asetellut kimonon kaulukset, runsaat roikkuvat hiuskoristeet sekä korkeat okobo-getat. Usein obin ympäri sidottavaan obijime-nyöriin kiinnitetään vielä eräänlainen koristeellinen solki, obidome. Myös obidome kuuluu nuoren maikon jokapäiväiseen asuun.
Maikon kimonoasuun kuuluu aluskimono, joka näkyy kun helmaa kannetaan ulkona kädessä. Siihen kuuluu punavalkoinen, kirjailtu kauluksensuojus (han'eri). Han'erin väri riippuu maikon koulutuksen asteesta: mitä lähempänä hän on geishaksi etenemistä, "eri-kaea", sitä enemmän valkoista on suhteessa punaisen määrään. Asuun kuuluvat myös roikkuva obin solmu (darari-musubi), punainen obiage ja kampaukseen kiinnitetyt, vuodenaikaan sopivat koristeet (kanzashi).
Ulkonäkö > Ehostus

Maikon meikki poikkeaa hieman geishan meikistä. Koska maiko ei käytä peruukkia, hiusrajaan jätetään ohut maalaamaton raja, minkä tarkoituksena on myös saada ehostus muistuttamaan perinteistä nō-teatterin naamiota. Nuori, vasta-alkanut maiko maalaa vain osan alahuulestaan punaiseksi. Koulutuksessa edistymisen myötä myös huulien maalattu alue kasvaa. Ensimmäisenä kahtena vuotenaan maiko käyttää melko voimakasta vaaleanpunaista sävyä poskiensa ja silmiensä alueella, myöhemmin vähemmän ja vaaleampaa. Maikojen meikissä punaiset ovat enemmän vaaleanpunertavia, "kirsikankukan sävyjä".
Sekä geishalle että maikolle jätetään maalaamaton kaksihaarainen alue niskaan. Nämä kapeat kaistat paljasta ihoa korostavat niskaa ja kiihottavat mielikuvitusta, luoden näin selkeän eroottisen vaikutelmanlähde?. Juhlallisimpia tilaisuuksia ja aikoja varten maalaamaton alue tehdään kolmihaaraiseksi.
Ulkonäkö > Hiukset

Maikon hiustyylit vaihtuvat hänen edetessään geishaksi, ja monimutkaisiin hiuslaitteisiin liittyy oma symboliikkansa. Hiustyylit ovat näyttäviä, ja ne muotoillaan maikon omista hiuksistaan. Nykypäivänä avuksi käytetään myös hiuslisäkkeitä. Hiukset muotoillaan perinteisesti vahalla ja kammalla. Maiko käy huoltamassa kampauksensa parin viikon välein. Nukkuessaan maikot tukevat niskansa pieneen niskatukeen, jotta kampaus pysyisi siistinä. Ennen, kun maikon koulutus aloitettiin jo varhain, oikea nukkumistyyli opeteltiin levittämällä riisiä tyynyn ympärille. Jos maiko siirtyi väärään asentoon, riisit tarttuivat kampauksen vahaan.lähde? Näyttävä, viehättävä ulkomuoto on näissä hiustyyleissä tärkeintä.
Wareshinobu, "halkaistu persikka" on hiustyyli, jota maikot käyttävät ensimmäisinä kolmena maiko-vuotenaan. Wareshinobulla on perinteisesti hyvin eroottinen merkitys, johtuen punaisesta nauhasta, jolla kampauksen päällä oleva uiwata-nuttura sidotaan.
Ofuku on hiustyyli, jota maikot käyttävät viimeisinä kahtena maiko-vuotenaan.
Sakko on hiustyyli, jota maikot käyttävät kaksi viikkoa ennen geishaksi siirtymistään.
Kahtena viimeisenä maiko-vuotenaan maikoilla on oikeus käyttää erityisiä hiustyylejä. Katsuyama-tyyliä käytetään Gion-juhlan aikana heinäkuussa. Yakko-shimada on tyyli, jota vanhempi maiko käyttää uuden vuoden ja Setsubun-juhlan aikaan, sekä 1. elokuuta Hassaku-juhlassa.
Kioton Pontochō-geishakorttelin maikoilla on omat hiustyylinsä: Umemodoki, Oshidori no Hina, Osabune, Mizu guruma ja Ikiguruma.
Wareshinobu
Ofuku (etualalla).
Sakkō
Sakkō takapuolelta.
Ulkonäkö > Hiukset > Hiuskoristeet

Kampaukset koristellaan kanzashi-hiuskoristein, jotka valmistetaan esimerkiksi puusta, lasista, silkistä, jalometalleista ja kilpikonnankuoresta. Hiuskoristeet noudattavat tiukasti erilaisia sääntöjä, jotka liittyvät asuun, ikään, tapahtumaan, hiustyylin ja erityisesti vuodenaikaan, päivään ja kuukauteen. Nuorten maikojen hiuskoristeet ovat erityisen näyttäviä, suuria ja värikkäitä. Ne tehdään useimmiten silkistä. Monet mallit perustuvat luonnonkukkiin. Kevät on erityistä juhla-aikaa geishoille ja maikoille, ja silloin aiheena sekä kimonoissa että hiuskoristeissa ovat tavallisesti kirsikankukkia. Maikojen hiuskoristeille erityispiirteisiä ovat runsaat taitelluista silkkikolmioista kootut koristeet (tsumami kanzashi) ja hopeiset, kilisevät koristeet (bira-bira kanzashi), joiden ollaan sanottu tuovan onnea. Maikojen hiuskoristeet vähenevät ja muuttuvat hillitymmiksi ajan myötä. Tavallisimpia ovat puusta tai luusta tehdyt kushi-koristekammat.
Maikot kulttuurissa > Elokuvissa ja sarjoissa

Geishan muistelmat (2005)
The Makanai: Cooking for the Maiko House (2023), japanilainen fiktiivinen Netflix-sarja, joka sijoittuu okiyaan
Maikot kulttuurissa > Suomenkielistä kaunokirjallisuutta

Golden, Arthur: Geishan muistelmat. WSOY, 1997.
Kirjallisuutta

Dalby, Liza: Geisha. (englanniksi)
Downer, Lesley: Geisha - The Secret history of a vanishing world. (englanniksi)
Aihara, Kyoko: Geisha - A living tradition. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Karyukai (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Geisha - My Story (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Immortal Geisha (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
e-koito.com (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Vasemmalla geiko ja oikealla maiko. Tavallisiin vaatteisiin pukeutuneet tytöt ovat shikomeita.
Kaksi maikoa esittämässä Gion kouta -tanssia.
Maikon tanssiesitys
Maiko kävelyllä vapaa-ajallaan.
Maikon obin helmassa on hänen okiyansa tunnusmerkki.
Geiko ja maiko vierekkäin. Geikolla on maikoon verrattuna hillitympi tyyli.
Gionin alueen maiko Kiotossa. Punaamaton ylähuuli ja runsaat hiuskoristeet viittaavat melko varhaiseen koulutusvaiheeseen. Vihreä rengasmainen koriste osoittaa hänen kuuluvan Gionin hanamachiin.
Maikojen käyttämiä kanzasheja kuukausittain.
Castillo

Castillo tai del Castillo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ana Castillo (s. 1953), chicanalainen runoilija, kirjailija ja esseisti
Antonio Cánovas del Castillo (1828–1897), espanjalainen poliitikko ja pääministeri
Antonio José López Castillo (1945–2021), venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Athenea del Castillo (s. 2000), espanjalainen jalkapalloilija
Bernal Díaz del Castillo (1492–1584), espanjalainen sotilas ja historiankirjoittaja
Carlos Castillo Armas (1914–1957), Guatemalan presidentti 1954–1957
Carolina Ruiz Castillo (s. 1981), espanjalainen alppihiihtäjä
Emilio Castillo (s. 1950), yhdysvaltalainen saksofonisti ja säveltäjä
Gonzalo Galván Castillo (1951–2020), meksikolainen roomalaiskatolinen piispa
Gonzalo Ramiro del Castillo Crespo (1936–2019), bolivialainen roomalaiskatolinen piispa
José Oscar Barahona Castillo (s. 1938), elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa
Juan Guillermo Castillo (s. 1978), uruguaylainen jalkapallomaalivahti
Laurent Castillo (s. 1962), ranskalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Luis del Castillo Estrada (s. 1931), uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa
Luis Fernando Castillo Mendez (1922–2009), Brasilian katolisen apostolisen kirkon patriarkka
Michel del Castillo (1933–2024), espanjalais-ranskalainen kirjailija
Modesto Castillo (s. 1959), dominikaanilainen pika-aitajuoksija
Nery Castillo (s. 1984), meksikolainen jalkapalloilija
Pedro Castillo (s. 1969), Perun presidentti 2021–2022
Pilar del Castillo (s. 1952), espanjalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Randy Castillo (1950–2002), yhdysvaltalainen rockmuusikko
Segundo Castillo (s. 1982), ecuadorilainen jalkapalloilija
Sergio Badilla Castillo (s. 1974), chileläinen runoilija
Susie Castillo (s. 1980), Miss USA 2003
Xabi Castillo (s. 1986), espanjalainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hanhijoki

Hanhijoki on suomenkielinen nimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että paikannimenä. Se voi viitata muiden muassa seuraaviin:
Henkilöitä

Marjatta Hanhijoki (oik. Hanhijoki-Keränen, s. 1948), suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari
Sisko Hanhijoki (o.s. Markkanen, s. 1962), suomalainen pikajuoksija
Väinö Hanhijoki (1896–2005),  kuollessaan Suomen vanhin mies
Paikkoja

Hanhijoki, kylä Alastarolla Loimaalla
Hanhijoki, joki Alastarolla Loimaalla
Hanhijoki, joki Noormarkussa
Hanhijoki, Kalixjoen sivujoki Pohjois-Ruotsissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hanhijoki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.