stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hallintarekisteri
Hallintarekisteri Suomessa

Helsingin pörssin markkina-arvosta omistettiin vuonna 2016 lähes 50 % hallintarekisterin kautta.
Nykyisin sijoittajan täytyy Suomessa ensin avata pankista arvo-osuustili, minkä jälkeen hän voi ostaa osakkeita Helsingin pörssistä. Omistajatiedot ja tiedot kaupoista kulkevat kyseisiltä arvo-osuustileiltä Arvopaperikeskukselle eli Euroclear Finlandille, josta viranomaiset saavat ne tietoonsa.
Suomessa on kuitenkin olemassa hallintarekisteri, joka on tarkoitettu vain ulkomaisille tilinhoitajapankeille. Se on arvo-osuustilejä muistuttava järjestelmä, johon arvopaperien kuten osakkeiden omistukset kirjataan. Erona kotimaisten tilinhoitajien arvo-osuustileihin on se, että osakkeiden omistaja jää tuntemattomaksi sillä sitä ei merkitä mihinkään. Papereista löytyy ainoastaan tilinhoitajan, esimerkiksi jonkin ulkomaisen pankin, nimi. Koska osakkeiden omistaja jää anonyymiksi, Suomen verottaja ei saa tietää Suomeen verovelvollisen myyntivoitoista ilman henkilön omaa ilmoitusta.
Suomalaisten pörssiyhtiöiden osakkeiden hallintarekisteröinti ei ole toistaiseksi laillista muille kuin ulkomaalaisille tilinhoitajille.
Hallintarekisteröinnin sallimista on ajettu Suomessa vuosien ajan.
Hallintarekisteröinnin sallimista ehdotettiin kesällä 2014. Tuolloin julkisuudessa koettiin erityisen suureksi ongelmaksi omistusten yleisöjulkisuuden kaventuminen. Kesällä 2014 ehdotetussa mallissa suomalaisten omistusten tiedot olisi avattu julkisuudelle neljä kertaa vuodessa. Toimittajajärjestöt pitivät tuolloin julkisuusmallia riittämättömänä. Loppuvuonna 2014 Finanssialan keskusliitto ehdotti hallintarekisteröinnin yhteyteen luotavaksi uutta reaaliaikaista julkisuusmallia, jossa suomalaisten osakeomistukset olisivat julkisia nykyiseen tapaan.
Eräs ehdotus tehtiin lokakuussa 2015, kun valtiovarainministeriö ehdotti arvopaperien säilytyksen avaamista kilpailulle. Valtiovarainministeriön syksyn 2015 esityksessä mallia oli yleisöjulkisuuden osalta parannettu: Yleisöjulkisuus turvattaisiin Patentti- ja rekisterihallituksen yhteyteen luotavalla reaaliaikaisella järjestelmällä, johon koottaisiin osakkeiden omistustiedot. Silloinen valtiovarainministeri Alexander Stubb totesi prosessin päätteeksi eduskunnassa, että hallintarekisteri olisi heitetty romukoppaan.
Silti hallintorekisterejä oltiin taas uudelleen ajamassa kiireellisenä asiana lakiin vuonna 2016.
Vuonna 2017 hallintarekisteriesitys hyväksyttiin talousvaliokunnassa keskustan, kokoomuksen ja perussuomalaisten kannattamana. Esityksen mukaan suomalaisten olisi mahdollista omistaa suomalaisten yhtiöiden osakkeita ulkomailla salaisesti hallintarekisterin kautta.
Touko–kesäkuussa 2011 hyväksyttiin sijoitusrahastolaki, joka avasi ulkomaisille sijoittajille mahdollisuuden hallintarekisteröidä suomalaisia rahastoja. Lakia valmistelemaan tuli valtiovarainministeriöön "Arvopaperimarkkinalainsäädännön kokonaisuudistusta valmisteleva työryhmä".
Kritiikki

Hallintarekisteriä vastustetaan, koska sen pelätään lisäävän harmaata taloutta ja salattuja sisäpiirikauppoja. Osakesäästäjien keskusliiton puheenjohtajan Timo Rothoviuksen mukaan pörssin pitäisi olla julkinen kauppapaikka.
Viime aikoina tapahtuneen yhä laajentuneen veroparatiisien avautumisten seurauksena yrittävät osakepääoman omistajatahot eri maissa (mm. pohjoismaissa) ajaa läpi lakeja, joilla varat saataisiin piilotettua jo kotimaassa. Ruotsi on joutunut hallintarekisterilakinsa takia painostusryhmä Tax Justice Networkin mustalle listalle, jossa arvioidaan kuinka suurelta osin maa on veroparatiisi verrattuna täysin rehelliseen ja avoimeen talouteen. Suomi on myös vaarassa joutua kyseiselle listalle, johtuen maassa virinneestä poliittisesta tahdosta saada samanlainen rekisteri myös Suomeen, jolloin kyseisten rahojen jäljittäminen ja siten verottaminen muuttuisi vaikeammaksi tai täysin mahdottomaksi.
Kun hallintarekisteriin merkittyjen arvo-osuustilien hoitajat ovat usein ulkomaalaisia pankkeja tai muita asiamiehiä, arvopapereiden todellinen omistaja voi olla tuntematon. Myös Suomessa asuva suomalainen voi käydä kauppaa hallintarekisterin kautta hankkiutumalla ulkomaalaisen pankin asiakkaaksi, jolloin henkilön pankin kautta hankkimien arvopapereiden omistajaksi merkitään hänen käyttämä ulkomainen pankki. Näin henkilö piiloutuu ulkomaisen pankin taakse ja välttyy arvopapereiden myyntivoiton verotukselta, sillä pörssiosakkeiden, johdannaisten ja muiden rahamarkkinapapereiden myyntivoitot eivät ole ulkomailla asuvalle Suomessa veronalaisia. Poikkeuksena osinkotulot, joista peritään veroa. Viranomaisen on joidenkin maiden pankeista lähes mahdotonta saada selville arvopapereiden todellista omistajaa, ja siten tarkistaa, että omistaja on todellakin ulkomaalainen taho.
Marraskuussa 2015 valtiovarainministeri Alexander Stubb myönsi antaneensa väärää tietoa kansanedustajille siitä, kuinka laajasti Suomen viranomaiset kannattavat hallintarekisteriä. Stubb sanoi eduskunnassa, että noin 90 prosenttia lausunnoista olisi myönteisiä. Helsingin Sanomien selvityksen mukaan hallintarekisteriä kannattaa noin kymmenen prosenttia siitä lausuneista viranomaisista. Hallintarekisteriä kannattivat Kilpailu- ja kuluttajavirasto sekä Suomen Pankki, sekin varauksin. Rekisteriä vastustivat Keskusrikospoliisi, Valtakunnanvoudinvirasto, Valtakunnansyyttäjänvirasto, Verohallinnon harmaan talouden selvitysyksikkö, Poliisihallitus, Helsingin poliisilaitos, Verohallinto, valtiovarainministeriön vero-osasto, Finanssivalvonta ja oikeusministeriö varauksin.
Finanssialan keskusliiton hallituksen puheenjohtaja Reijo Karhisen mukaan hallituksen uudistus on ollut prosessina huono ”alusta alkaen”.
OMX Helsinki 25:n yhtiöiden hallintarekisteröidyt osakkeet

OMX Helsinki 25 -indeksin yhtiöiden hallintarekisteröidyt osakkeet 31.7.2010:
| Yhtiö | Hallintarekisteröityjen osuus % |
| --- | --- |
Cargotec Oyj: 23,9
Elisa Oyj: 26,2
Fortum Oyj: 29,8
Kesko Oyj: 24,1
Konecranes Oyj: 50,7
KONE Oyj: 42,2
Metso Oyj: 51,5
M-real Oyj: 20,1
Neste Oyj: 16,8
Nokia Oyj: 85,2
Nokian Renkaat Oyj: 62,5
Nordea Bank AB FDR: 0 -
Orion Oyj B-osake: 27,2
Outokumpu Oyj: 21,1
Outotec Oyj: 53,9
Pohjola Pankki: 16,2
Rautaruukki Oyj: 22,7
Sampo: 48,8
Sanoma Oyj: 11,0
Stora Enso: 66,8
TeliaSonera: 0 -
Tieto: 49,2
UPM-Kymmene Oyj: 56,7
Wärtsilä Oyj Abp: 48,5
YIT Oyj: 34,7
Keskiarvo: 38,7
Aiheesta muualla

Laki arvo-osuusjärjestelmästä 17.5.1991/826
Laki arvo-osuustileistä 17.5.1991/827
HMS Acheron (H45)

| HMS Acheron |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston, Hampshire
Kölinlasku:  29. lokakuuta 1928
Laskettu vesille:  18. maaliskuuta 1930
Palveluskäyttöön:  13. lokakuuta 1931
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 17. joulukuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 t (standardi) 1 773 t (maksimi)
Pituus:  98,4 m
Leveys:  9,83 m
Syväys:  3,73 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  35,25 solmua
Miehistöä:  138
Aseistus
Aseistus:  4 × 4,7″/L45 QF Mk IX -tykkiä CP Mk XIII -asennuksena 2 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä 8 × 21″ (533 mm) torpedoputkea
HMS Acheron (viirinumero H45) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1930 palvelukseenotettu A-luokan hävittäjä, joka tilattiin osana vuoden 1927 laivasto-ohjelmaa. Se palveli uransa alun Välimerellä ja sen jälkeen koululaivana Britteinsaarilla. Toisessa maailmansodassa alus osallistui muun muassa taisteluun Norjasta. Se upposi 17. joulukuuta 1940 osuttuaan miinaan ilmapommituksessa saatujen vaurioiden korjausten jälkeisessä koejossa.
Valmistus

Alus tilattiin 29. toukokuuta 1928 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista osana vuoden 1927 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 29. lokakuuta 1928. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1930 ja se otettiin palvelukseen 13. lokakuuta 1931. Alukselle asennettiin valmistusvaiheessa kokeelliset Thornycroftin korkeapainekattilat, ja se kärsi niiden aiheuttamista teknisistä ongelmista koko uransa ajan.
Palvelus

Acheron aloitti Atlantin laivaston mukana koeajot, jotka päättyivät 14. kesäkuuta 1932. Alus siirrettiin koeajojen aiheuttamia muutostöitä varten telakalle. Alus palasi palvelukseen 19. lokakuuta Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueessa, johon se oli määrätty 29. elokuuta. Alus palveli laivueessa vuoden 1935 alkuun, jolloin se siirrettiin telakalle.
Alus palasi palvelukseen 3. hävittäjälaivueeseen lokakuussa, kunnes se vaihtoi miehistöä HMS Wessexin kanssa 3. joulukuuta. Acheron palasi Britteinsaarille ja saapui 17. kesäkuuta 1936 Portsmouthiin telakalle. Alus palasi palvelukseen 24. kesäkuuta ja oli koeajoissa 17. heinäkuuta 1936 – 8. helmikuuta 1937. Koeajojen päätyttyä alus korvasi HMS Ambuscaden laivaston torpedo- ja miinasodankäyntiin erikoistuneessa yksikössä Whale Islandilla HMS Vernonissa, missä se palveli aina lokakuuhun saakka. Palvellessaan Vernonissa alukselle asennettiin kesä-heinäkuussa Rosythissa kaikuluotain.
Acheron kolaroi 1. marraskuuta 1937 proomun kanssa Portsmouthin satamassa, ja sen vasempaan kylkeen tuli vesirajan yläpuolelle lähes seitsemän metrin reikä. Alus siirrettiin Portsmouthin telakalle korjattavaksi, ja se palasi palvelukseen 6. joulukuuta. Alus jäi Portsmouthiin partioalukseksi, kunnes se siirrettiin maaliskuussa 1938 telakalle modernisoitavaksi. Alus palasi palvelukseen vasta 1. joulukuuta, ja vuoden 1939 alussa se vapautti HMS Windsorin tykistökoululaivana Vernonissa.
Toisen maailmansodan syttyessä alus oli telakalla huollettavana, mutta se liitettiin muodollisesti sisaralustensa, lukuun ottamatta HMS Activea, kanssa muodostettavaan 18. hävittäjälaivueeseen Englannin kanaalin läntisen kulkureitin alaisuuteen (engl. Western Approach). Alus liittyi palvelukseen palattuaan laivueeseensa lokakuussa.
Acheron siirrettiin 12. joulukuuta Portsmouthin telakalle koneremonttia varten. Alus määrättiin maaliskuussa 1940 Kotilaivaston 16. risteilijäviirikköön, johon se liittyi Scapa Flow’ssa koeajojen päätyttyä 23. maaliskuuta. Alus siirtyi huhtikuussa laivueen mukana valvomaan luoteista kulkureittiä sekä Pohjanmerta.
Palvelus > Taistelu Norjasta

Acheron määrättiin 9. huhtikuuta Saksan hyökättyä Norjaan suojaamaan saattueita ja laivasto-osastoja, jotka osallistuisivat Norjan maihinnousuihin. Alus suojasi 17. huhtikuuta operaatio Sickleen osallistuvia risteilijöitä HMS Galatea, HMS Arethusaa, HMS Carlislea ja HMS Curacoa yhdessä HMS Arrow’n kanssa. Se lähti 18. huhtikuuta paluumatkalle osaston saavuttua perille Åndalsnesiin.
Acheron purjehti 24. huhtikuuta Rosythista yhdessä risteilijöiden HMS Manchesterin, HMS Birminghamin ja HMS Yorkin sekä hävittäjien Arrow’n ja HMS Griffinin kanssa viemään täydennysjoukkoja Namsosiin. Acheron lähti paluumatkalle 26. huhtikuuta.
Alus suojasi 29. huhtikuuta lentotukialus HMS Gloriousta Scapa Flow’sta Åndalnesin evakuointien aikana. Seuraavana päivänä alus tuki Namsosin taisteluita yhdessä HMS Antelopen ja HMS Beaglen kanssa. Se palasi 1. toukokuuta Gloriousin suojaksi. Acheron suojasi 31. toukokuuta yhdessä HMS Ardentin, HMS Acastan, HMS Highlanderin ja HMS Dianan kanssa lentotukialuksia Glorious ja HMS Ark Royal Scapa Flow’sta Norjaan noutamaan loppuja evakuoitavia (operaatio Alphabet). Evakuointiosasto lähti paluumatkalle 2. kesäkuuta. Acheron kuului Group II:een, jossa se suojasi Ark Royalia.
Palvelus > Loppupalvelus

Saattue- ja partiotehtäviin alus palasi 9. kesäkuuta Norjan rannikolla käytyjen taisteluiden päätyttyä. Alukselle asennettiin 21. kesäkuuta kolmen tuuman ilmatorjuntatykki ilmatorjunnan parantamiseksi. Alus joutui 20. heinäkuuta partiomatkalla 10 mailia St. Catherinen niemestä etelään syöksypommittajien kohteeksi. Yhdeksän lähelle osunutta pommia aiheuttivat vaurioita, ja satamassa se poistettiin palveluksesta odottamaan telakalla pääsyä.
Alus siirrettiin 6. elokuuta Portsmouthin telakalle korjauksia varten. Aluksen perään osui telakalla 24. elokuuta 1940 lentopommi, joka tuhosi Y-tornin ja aiheutti tuhoa aluksen konehuoneessa. Aluksella kaatui lisäksi kaksi ja haavoittui kolme henkeä. Aluksen Y-torni korvattiin HMS Boadicean tornilla. Acheron nimettiin marraskuussa koululaivaksi. Aluksen korjaukset valmistuivat 2. joulukuuta, jolloin voitiin aloittaa koeajot.
Alus osui 17. joulukuuta 1940 miinaan Wightsaaren edustalla ollessaan huollon jälkeisellä koeajolla. Alus upposi neljässä minuutissa vieden mukanaan 167 miehistönjäsentä ja 25 telakan työntekijää mukaan lukien aluksen kapteenin. Alukselta pelastui ainoastaan 19 henkeä.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Ralph William Frank Northcott tammikuu 1939 – joulukuu 1940
John Rees Wilson joulukuu – 17. joulukuuta 1940
Helgeandsholmin päätös

Helgeandsholmin päätös on 1500-luvun loppupuolella keksitty huijaus, vuonna 1282 tehdyksi väitetty herrainpäiväpäätös, jonka mukaan talonpoikien maaomaisuudesta on maksettava vero kruunulle ja kaikki suuret vesiväylät, kaikki vuorikaivokset ja suuret metsät Ruotsin valtakunnassa ovat kruunun omaisuutta. Huijauksen takana ollut aatelismies oli nimeltään Palne Eriksson (Rosenstråle).
Tarina keksittiin Juhana III:n lukuun, ja asiakirja luovutettiin kuninkaalle hänen käydessään Norrköpingissä 30. kesäkuuta 1587, jotta huijari pääsisi kuninkaan suosioon. Huijauspäätöstä on Ruotsissa yritetty myöhemminkin käyttää hyväksi.
Aiheesta muualla

Dagens frågor, s. 201–204. Svensk Tidskrift. 13. årgången. 1923 (ruotsiksi)
Helotermiini

Helotermiini on skorpioniliskon (Heloderma horridum horridum) tuottama toksiini. Helotermiini inhiboi ryanodiinireseptorien, kalsiumkanavien ja kaliumakanavien toimintaa. Helotermiini voi aiheuttaa syvää unta muistuttavan pitkäaikaisen horrostilan, josta henkilö saadaan heräämään vain hetkeksi (letargia). Lisäksi helotermiini voi aiheuttaa osittaista raajojen halvaantumista sekä ruumiinlämpötilan alenemista. Helotermiinia erittyy liskon syljen mukana. Helotermiini on vain yksi ainesosa, myrkky sisältää ainakin kolme muuta toksiinia ja useita entsyymejä. Helotermiini on peptidi, joka muodostuu 242 aminohaposta. Ne ovat järjestäytyneet yhdeksi polypeptidiketjuksi. Ketjua stabiloi kahdeksan disulfidisiltaa. Molekyylipaino on 25,5 kDa.
Helmholtz-Zentrum Geesthacht

Helmholtz-Zentrum Geesthachtin logo.
Helmholtz-Zentrum Geesthacht - Zentrum für Material and Küstenforschung GmbH (HZG) on Saksan valtion ja osavaltioiden yhteisrahoittama materiaalitieteeseen, ilmastotieteisiin ja rannikkojen tutkimukseen keskittyvä tutkimuskeskus, jonka toiminta tapahtuu pääasiassa Geesthachtissa ja osittain myös Berliinissä, Hampurissa, Münchenissä, ja Teltowssa. Vuonna 2014 tutkimusinstituutissa työskenteli yli 900 työntekijää.
Historia

Vuonna 1956 perustetun tutkimuskeskuksen alkuperäinen nimi vuoteen 2010 asti oli Gesellschaft für Kernenergieverwertung in Schiffbau und Schiffahrt (GKSS),  ja se rakennutti Saksan ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan ydinvoimalla toimivan siviilikäyttöön tarkoitetun laivan, NS Otto Hahnin, sekä käytti sitä tutkimukseen vuodesta 1964 vuoteen[1979. Jo vuonna 1958 tutkimuskeskus oli mukana perustamassa komiteaa, josta vuosien saatossa kehittyi yksi Saksan suurimmista tutkimuskeskuksista, Helmholtz-Gemeinschaft.
Aiheesta muualla

Helmholtz-Zentrum Geesthachtin kotisivut (englanniksi) (saksaksi)
Ydinkäyttöinen NS Otto Hahn.
Haxe

| Haxe |
| --- | --- |

Paradigma:  moniparadigma
Tyypitys:  vahva, dynaaminen
Yleinen suoritusmalli:  käännettävä
Muistinhallinta:  roskienkeruu
Julkaistu:  2005
Kehittäjä:  Nicolas Canasse
Vaikutteet:  Actionscript, OCaml, Java
Verkkosivu:  haxe.org
Haxe on useassa ympäristössä toimiva ohjelmointikieli, jonka kääntäjä voi tuottaa useita yleisessä käytössä olevia ohjelmointikieliä. Sen mahdollisia kohteita ovat mm. seuraavat:
Flash-sovellukset
Asiakaspuolen websovellukset
Apachen CGI-sovellukset
Omillaan toimivat työpöytäsovellukset.
Historia

Haxen kehitys alkoi 22.10.2005. Versio 1.0 julkaistiin 17.4.2006 ja versio 2.0 julkaistiin 28.7.2008.
Viimeisin versio 3.4.0-rc.1 on julkaistu 30.11.2016.
Käännöskohteet

Haxe-kielisiä ohjelmia voi kääntää useissa eri virtuaalikoneissa suoritettaviksi kieliksi, sekä natiivikoodiksi käännettäviksi kieliksi kuten C++. Versio 3.3.0 tukee seuraavia käännöskohteita:
Flash 6-8
Flash 9-10
Neko
PHP
Actionscript 3
Java
JavaScript
C++
C#
Python
Lua
Suositeltuja Ohjelmointiympäristöjä

Suosituimpia ja helppokäyttöisimpiä ohjelmointiympäristöjä ovat:
HaxeDevelop (Arkistoitu – Internet Archive)
FlashDevelop
Kielen ominaisuudet

Haxe muistuttaa ActionScript- ja JavaScript-kieliä, mutta sisältää muitankin ominaisuuksia. Se on olio-ohjelmointikieli, jossa on poikkeuksia. Sen tyyppimalla on vahva tyypitys, joka kuitenkin mahdollistaa dynaamisten tyyppien käytön. Kielessä on hyvä tuki geneerisyydelle, reflektiolle ja funktionaaliselle ohjelmoinille.
Enumeroidut tyypit ovat merkittävässä asemassa haxe-kielessä. Niillä voi olla parametrejä ja ne voivat olla rekursiivisia, joten ne muistuttavat esim. Haskell- ja ML-kielten algebrallisia tietotyyppejä.
enum Color {
        red;
        green;
        blue;
        rgb: ( r : Int, g : Int, b : Int );
    }
 
    class Colors {
        static function toInt ( c : Color ) : Int {
            return switch ( c ) {
                case red: 0xFF0000;
                case green: 0x00FF00;
                case blue: 0x0000FF;
                case rgb(r, g, b): (r << 16) | (g << 8) | b;
            }
        }
        static function validCalls() {
             var redint = toInt(Color.red);
             var rgbint = toInt(Color.rgb(100,100,100));            
        }
    }
(muokattu haxe-oppaan pohjalta)
Hermann Wilker

| Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Saksan keisarikunta> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | perämiehellinen nelikko |  |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | perämiehellinen nelikko-B |  |
Hermann Wilker (24. heinäkuuta 1874 – 28. joulukuuta 1941) oli saksalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa, jossa hän kuului kultaa perämiehellisessä nelikossa voittaneeseen joukkueeseen. Kesäolympialaisissa 1900 Pariisissa hän oli saanut siinä pronssia.
Harjulieko

| Harjulieko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
Suomessa::  Erittäin uhanalainen
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Liekomaiset Lycopodiophytina
Luokka::  Liekomaiset Lycopodiopsida
Lahko::  Lycopodiales
Heimo::  Liekokasvit Lycopodiaceae
Suku::  Suomulieot Diphasiastrum
Laji::  tristachyum
Kaksiosainen nimi
 Diphasiastrum tristachyum  (Pursh) Holub 
Synonyymit
 Harjukeltalieko  Lycopodium tristachyum Pursh  Diphasium tristachyum (Pursh) Rothm.  Diphasiastrum complanatum subsp. chamaecyparissus (A. Braun ex Mutel) Kukkonen  Lycopodium complanatum subsp. chamaecyparissus 
Katso myös
   Harjulieko Wikispeciesissä   Harjulieko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harjulieko (Diphasiastrum tristachyum) on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava suomuliekoihin kuuluva sanikkainen. Suomessa lajia tavataan harvinaisena harjualueilla ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Ulkonäkö

Varpumainen harjulieko kasvaa enintään 15 cm korkeaksi. Pystyversot nousevat suoraan ylös suikertelevasta, vahvasta maavarresta, joka suikertaa 5–10 syvyydellä hiekkamaassa. Pystyversot ovat kerroksellisia, haarat monilukuisia ja sinivihreitä. Haarojen haarakulma on alle 30°. Lehdet ovat neljänä pitkittäisrivinä, pieniä ja varrenmyötäisiä. Erikoisen näköiset, luutamaiset itiötähkät ovat nelittäin tai niitä useampia yhdessä. Itiötähkän perä on tavallisesti yli 6 cm pitkä. Maansisäinen alkeisvarsikko on yksikotinen, lehtivihreätön sekä mukulamainen.
Harjuliekoa saattaa toisinaan olla vaikea erottaa nummilieosta (D. × zeilleri), joka on harjulieon ja kangaskeltalieon (D. complanatum) välimuoto.
Levinneisyys

Harjuliekoa tavataan Fennoskandian eteläosissa, Ranskasta ja Saksasta itään Keski-Venäjälle, Karpaateilla, Italiassa ja Kroatiassa. Lisäksi lajia tavataan Pohjois-Amerikan länsiosissa. Suomessa harjuliekoa kasvaa Etelä-Pohjanmaalla, Satakunnassa ja Uudellamaalla vain neljällä harjualueella. Aikaisemmin lajia on tavattu myös Kymenlaaksosta. Vahvimmillaan laji on Hämeenkankaan–Pohjankankaan harjuilla.
Elinympäristö

Harjulieko kasvaa harjumaastossa paahteisilla kuivilla mäntyrinteillä. Se vaatii paljon valoa, ja hyötyy metsäpaloista. Laji onkin voimakkaimmillaan Suomessa puolustusvoimien ampuma-alueilla, joissa esiintyy usein tulipaloja ammuntojen seurauksena. Metsäpalojen vähentyminen lieneekin suurin syy lajin taantumiseen Suomessa ja muualla Euroopassa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Harjulieon levinneisyys Suomessa.
Säkylänharjun harjureitti: Harjukeltalieko (Arkistoitu – Internet Archive)
Harjulieko.
Hilmo

Hilmo eli Hilmonkoski on vesivoimala Kannonkosken Kämärissä. Sen omistajaksi tuli 1985 Keski-Suomen Valo Oy. Vuonna 1957 valmistuneen voimalan putous on 23,7 metriä ja teho 6 MW. Myöhemmin voimala siirtyi Vattenfallin omistukseen.
Heinolan lukio

| Heinolan lukio |
| --- | --- |
 Heinolan lukion pääsisäänkäynti.
Sijainti:  Lampikatu 1, Heinola
Koordinaatit:  61.2057°N, 26.0283°E
Tyyppi:  lukio
Perustettu:  1905
Rehtori:  Johannes Rinkinen
Oppilaita:  198 (2022)
Verkkosivut
Heinolan lukio on Heinolassa Seminaarin alueella sijaitseva lukio. Koulun rehtorina toimii Johannes Rinkinen. Vuonna 2022 Heinolan lukiossa opiskeli 198 opiskelijaa.
Historia

Heinolassa lukiokoulutus alkoi vuonna 1905, ja ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat keväällä 1908. Lukion alkaessa sen nimenä oli Heinolan alkeiskoulun jatkoluokat, ja vuonna 1914 nimeksi vaihtui Heinolan keskikoulun jatkoluokat. Vuonna 1950 Heinolan keskikoulu ja jatkoluokat yhdistettiin Heinolan yhteislyseoksi. Yhteislyseo lopetti toimintansa vuonna 1975, jolloin lukion nimeksi tuli Lyseonmäen lukio.
Heinolassa vuonna 1960 toisena oppikouluna aloitti myös Heinolan yhteiskoulu, joka muuttui peruskoulun tulon yhteydessä vuonna 1975 Kymenkartanon lukioksi. Vuonna 2002 Lyseonmäen ja Kymenkartanon lukiot yhdistettiin Heinolan lukioksi.
Heinolan lukiolle rakennettiin vuosina 2019-2021 uudisrakennus Heinolan seminaarin kulttuuriympäristöön. Uudisrakennusta varten purettiin vuonna 1957 rakennettu Seminaarin koulu. Uudisrakennuksen arkkitehtisuunnittelusta vastasi Arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki Oy, ja rakennusurakoitsijana toimi YIT. Lukion ja nuorisopalveluiden tilojen lisäksi rakennuksessa on vapaa-ajan liikunta-, harrastus- ja kulttuuritiloja. Opiskelu siellä aloitettiin syyslukukaudella 2021.
Aiheesta muualla

Heinolan lukion verkkosivut
Himalajannärhi

| Himalajannärhi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Närhet Garrulus
Laji::  lanceolatus
Kaksiosainen nimi
 Garrulus lanceolatus  (Vigors, 1831) 
Katso myös
   Himalajannärhi Wikispeciesissä   Himalajannärhi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajannärhi (Garrulus lanceolatus) on keskiaasialainen varislintu. Sen elinympäristö ulottuu Itä-Afganistanista Pohjois-Pakistaniin ja läntiselle Himalajalle sekä Kashmiriin, ja sieltä itään Nepaliin lähelle Kathmandua. Nicholas Aylward Vigors kuvaili lajin holotyypin Pohjois-Intian Simla-Almoran alueelta 1831.