stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Someone to Watch Over Me

”Someone to Watch Over Me” on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama musiikkikappale vuoden 1926 Broadway-musikaalista Oh, Kay!. Laulun esitti näytelmässä Gertrude Lawrence, ja sen ovat nauhoittaneet lukuisat esittäjät eri tyylilajeissa. Sanoittaja Howard Dietz on sanonut keksineensä kappaleen nimen ja auttaneensa sen sanoittamisessa saamatta kuitenkaan muodollista tunnustusta työstään.
Kappaleesta on useiden Gershwinin sävellysten tavoin tullut jazzmusiikin standardi. Sen ovat esittäneet laulettuna muun muassa Ella Fitzgerald, Blossom Dearie ja Linda Ronstadt sekä instrumentaalina Dave Brubeck, Donald Byrd, Stéphane Grappelli, Coleman Hawkins, Ike Quebec ja Art Tatum.
Somerjoki

Somerjoki on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kari Somerjoki (1946–1989), toimittaja, Rauli Somerjoen veli
Katri Somerjoki (s. 1973), laulaja ja muusikko, Kari Somerjoen tytär
Rauli Somerjoki (1947–1987), laulaja, Kari Somerjoen veli, Katri Somerjoen setä
Snova v SSSR

| Snova v SSSR Paul McCartney |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 21.–21 heinäkuuta 1987
 Julkaistu: 31. lokakuuta 1988
 Tuottaja(t): Paul McCartney
 Tyylilaji: rock and roll
 Kesto: 47.54
 Levy-yhtiö: Melodiya
Paul McCartneyn muut julkaisut
| All the Best! 1987 | Snova v SSSR 1988 | Flowers in the Dirt 1989 |
Snova v SSSR (ven. Снова в СССР) on Paul McCartneyn sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988 alun perin vain Neuvostoliitossa. Kansainvälisesti albumi julkaistiin 1991 Neuvostoliiton romahdettua. Albumi sisältää vanhoja rock and roll -lainakappaleita, kuten John Lennonin vuoden 1975 albumilla Rock ’n’ Roll. Albumin nimi tulee The Beatlesin kappaleesta ”Back in the U.S.S.R.”.
Kappaleet

Kansas City – 4.02 (säv. Jerry Leiber, Mike Stoller)
Twenty Flight Rock – 3.03 (säv. Eddie Cochran, Ned Fairchild)
Lawdy, Miss Clawdy – 3.17 (säv. Lloyd Price)
I’m in Love Again (vuoden 1991 kansainvälinen julkaisu) – 2.58 (säv. Fats Domino ja Dave Bartholomew)
Bring It On Home to Me – 3.14 (säv. Sam Cooke)
Lucille – 3.13 (säv. Richard Penniman, Albert Collins)
Don’t Get Around Much Anymore – 2.51 (säv. Duke Ellington, Bob Russell)
I’m Gonna Be a Wheel Someday – 4.12 (säv. Fats Domino, Dave Bartholomew, Roy Hayes)
That’s All Right Mama – 3.47 (säv. Arthur Crudup)
Summertime – 4.57 (säv. George Gershwin)
Ain’t That a Shame – 3.43 (säv. Fats Domino, Dave Bartholomew)
Crackin’ Up – 3.55 (säv. Ellas McDaniel)
Just Because – 3.34 (säv. Bob Shelton, Joe Shelton, Sydney Robin)
Midnight Special – 3.59 (trad., sov. Paul McCartney)
Arvostelut

Allmusic:
Sophus Claussen

| Sophus Claussen |
| --- | --- |
 Sophus Claussen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1865 Langeland, Tanska
Kuollut: 1931 (65–66 vuotta) Gentofte, Tanska
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Esikoisteos:  Naturbørn
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sophus Claussen (1865 Langeland, Tanska – 1931 Gentofte, Tanska) oli tanskalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen esikoisrunokokoelmansa, naturalistinen Naturbørn, ilmestyi 1887, mutta 1890-luvulla hän edusti symbolismia, jonka pohjoismaisia johtohahmoja hän oli. Hän kirjoitti myös matkakertomuksia ja esseitä.
Aale Tynni on suomentanut Claussenin runon "Hedelmätarhassa", ja se on julkaistu antologiassa Tuhat laulujen vuotta (WSOY 1957, 1974 ja 2004).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sophus Claussen Wikimedia Commonsissa
Sonny Milano

| Sonny Milano |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1996 (ikä 28) Massapequa, NY, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Washington Capitals
Sarja:  NHL
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Springfield Falcons (AHL) Lake Erie Monsters (AHL)   Columbus Blue Jackets (NHL)   Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  16. varaus, 2014 Columbus Blue Jackets
Frank "Sonny" Milano (s. 12. toukokuuta 1996 Massapequa, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Washington Capitalsin organisaatiossa. Milano on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Columbus Blue Jackets varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 16. pelaajana vuonna 2014.
Ura > Seuraura

Milano pelasi kauden 2011–2012 T1EHL-juniorisarjaa Cleveland Baronsissa, jonka jälkeen Plymouth Whalers varasi hänet 81. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa. Milano vietti vuodet 2012–2014 kuitenkin Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Kaudella 2013–2014 hän pelasi  CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa. Columbus Blue Jackets varasi Milanon ensimmäisellä kierroksella 16. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hänen oli tarkoitus siirtyä syksyllä 2014 Boston Collegen yliopistojoukkueeseen, mutta Milanon halu tehdä ammattilaissopimus Blue Jacketsiin kuitenkin esti hänen päätöksenä siirtoon.
Kaudeksi 2014–2015 Milano siirtyi hänet kaksi vuotta aiemmin varanneeseen OHL-joukkue Plymouth Whalersiin. Syyskuussa 2014 Milano teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän oli Whalersin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 22+46=68. OHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2015 Milano siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Springfield Falconsin vahvuuteen. Hän teki siellä kymmenessä runkosarjaottelussa viisi syöttöpistettä.
Milano aloitti kauden 2015–2016 Blue Jacketsin uudessa farmijoukkue Lake Erie Monstersissa. Hänen varsinainen tulokaskautensa AHL:ssä toi 54 runkosarjaottelussa tehot 14+17=31 ja 17 playoff-ottelussa tehot 4+4=8. Milano voitti kauden päätteeksi Calder Cupin. Hän teki NHL-debyyttinsä omalla kotiseudullaan Long Islandilla 31. maaliskuuta 2016 vieraissa New York Islandersia vastaan. Milano sai ottelussa jääaikaa 13.26 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana NHL:ssä kolme runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tanska 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 2016 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 2014 | jääkiekko |  |
Milano pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Milano voitti maailmanmestaruuden. Hän oli tehoilla 3+7=10 Yhdysvaltain paras syöttäjä ja Milano jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Jack Eichelin kanssa. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012, jolloin Milano voitti pronssia. Hän voitti Yhdysvaltain sisäisen pistepörssin tehoilla 4+6=10.
Sigurd Ribbung

Sigurd Ribbung (1204–1226) oli norjalainen vallantavoittelija. Ribbung oli baglien puolueen kannattaman vastakuningas Erling Steinveggin poika ja ribbungenien kapinallisryhmän tukema kruununtavoittelija. Sigurd Ribbung sai vaatimuksilleen tukea lähinnä Østlandetissa, mutta luopui kruunun tavoittelusta neuvoteltuaan jaarli Skule Bårdssonin kanssa vuonna 1223.
Sonja Ziemann

| Sonja Ziemann |
| --- | --- |
 Sonja Ziemann vuonna 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sonja Alice Selma Toni Ziemann
Syntynyt: 8. helmikuuta 1926 Eichwalde, Saksa
Kuollut: 17. helmikuuta 2020 (94 vuotta) München, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  näyttelijä, tanssija ja laulaja
Puoliso:  Rudolf Hambach (1953–1956), Marek Hłasko (1961–1968), Charles Regnier (1989–2001)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Sonja Alice Selma Toni Ziemann (8. helmikuuta 1926 Eichwalde, Saksa – 17. helmikuuta 2020 München, Saksa) oli saksalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hän aloitti elokuvauransa pienillä rooleilla vuonna 1942. Hänellä on ollut kolme avioliittoa. Ensimmäisenä puolisona oli vuosina 1953–1956 Rudolf Hambach. Sitten vuosina 1961–1968 Ziemann oli naimisissa Marek Hłaskon kanssa, ja vuodesta 1989 hän oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Charles Regnierin kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 2001.
Ziemann on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Schwarzwaldmädel (1950), Grün ist die Heide (1951) ja Viimeinen silta yli Reinin (1969). Hän on kaksinkertainen Bambi-palkittu (vuosina 1950 ja 1990), ja lisäksi hänelle myönnettiin Filmband in Gold vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Sonja Ziemann Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Sonja Ziemann
Käännös suomeksi
Sigurd Slembe

Sigurd Slembe vangittuna.
Sigurd Magnusson Slembe (Sigurd Slembedjakn, ?–1139) oli norjalainen vallantavoittelija. Hänen liikanimensä merkitsi muinaisnorjaksi suunnilleen "äänekäs pappi".
Sigurd ilmestyi Norjaan väittäen olevansa Maunu Paljassäären poika ja vaati Harald Gilleä jakamaan vallan kanssaan. Sigurd huudatti itsensä kuninkaaksi 1135, ja hän järjesti seuraavana vuonna Harald Gillen murhan. Haraldin kuoleman jälkeen Sigurd haetutti Maunu Sokean luostarista ja liittoutui hänen kanssaan. Sigurd ja Maunu yrittivät yhdessä palauttaa Maunun takaisin valtaan, siinä kuitenkaan onnistumatta. Harald Gillen pojan Inge Koukkuselän joukot löivät heidät vuonna 1139. Maunu sai taistelussa surmansa, ja Sigurd vangittiin ja teloitettiin.
Somerleytonin rautatieasema

Somerleytonin rautatieasema on rautatieasema Somerleytonin kylässä Suffolkissa, Englannissa. Se sijaitsee Wherry Linesin varrella. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Asema avattiin 1. heinäkuuta 1847. Asemaa käytti 12 378 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Näkymä kohti Lowestoftia.
Stanislav Henych

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Falun 1974 | 50 km |  |
Stanislav Henych (s. 19. helmikuuta 1949 Jilemnice) on entinen tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Tšekkoslovakiaa.
Henych saavutti hopeaa 50 kilometrin kilpailussa Falunin MM-hiihdoissa 1974. Hän hävisi kultamitalisti Gerhard Grimmerille minuutin ja 50 sekuntia, mutta voitti kolmanneksi sijoittuneen Thomas Magnussonin vajaalla 14 sekunnilla.
Stanislav Horuna

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stanislav Horuna World Games -kultamitalistina vuonna 2017. |  Stanislav Horuna World Games -kultamitalistina vuonna 2017. |  Stanislav Horuna World Games -kultamitalistina vuonna 2017. |  |
Maa:  Ukraina
Miesten karate
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | alle 75 kg |  |
Stanislav Horuna (s. 1. maaliskuuta 1989 Lviv) on ukrainalainen karateka. Hän saavutti vuonna 2021 Tokion olympialaisissa pronssia alle 75-kiloisten kumitessa hävittyään välierässä Italian Luigi Busàlle pistein 0–3.
Sigurd Rushfeldt

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. joulukuuta 1972 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Vesisaari, Norja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 187 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991 | Norild | 0 | (0) |
| 1992–1996 | Tromsø | 97 | (49) |
| 1995 | → Birmingham City (laina) | 7 | (0) |
| 1997–1999 | Rosenborg | 74 | (75) |
| 1999–2001 | Racing Santander | 43 | (5) |
| 2001 | → Rosenborg (laina) | 10 | (6) |
| 2001–2006 | Austria Wien | 137 | (69) |
| 2006–2011 | Tromsø | 126 | (50) |
| Yhteensä | Yhteensä | 494 | (254) |
Maajoukkue
|  | Norja U21 | 2 | (0) |
| 1994–2007 | Norja | 38 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sigurd Rushfeldt (s. 11. joulukuuta 1972 Vesisaari) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Rushfeldt pelasi Norjan pääsarjassa Tippeligaenissa yhteensä 307 ottelua, joissa hän teki 180 maalia. Hän edusti sarjassa Tromsøtä, jossa voitti Norjan cupin kaudella 1996 ja Rosenborgia, jossa voitti kolme peräkkäistä Norjan-mestaruutta kausina 1997–1999 sekä Norjan cupin kaudella 1999. Norjan pääsarjan maalikuninkuuden Rushfeldt saavutti kahdesti peräkkäin Rosenborgissa pelatessaan. Kaudella 1997 hän voitti tittelin 25 maalilla ja seuraavalla kaudella 27 maalilla.
Lisäksi Rushfeldt pelasi Englannin 1. divisioonan Birmingham Cityssä (seitsemän ottelua maaleitta), Espanjan Primera Divisiónin Racing Santanderissa (43 ottelua ja viisi maalia) ja Itävallan Bundesliigan Austria Wienissä (137 ottelua ja 69 maalia). Austria Wienissä hän voitti Itävallan-mestaruuden kausina 2002–2003 ja 2005–2006 sekä Itävallan cupin kausina 2002–2003, 2004–2005 ja 2005–2006.
Rushfeldt pelasi Norjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua, joissa hän ei tehnyt maaleja. Norjan A-maajoukkueessa Rushfeldt pelasi vuosina 1994–2007. Hän teki pelaamissaan 38 A-maaottelussa seitsemän maalia. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1994.
Somer (järvi)

| Somer |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kuusamo, Suomussalmi, Taivalkoski
Koordinaatit:  65°31′17″N, 29°13′25″E
Järvinumero:  59.536.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  238,1 m 
Rantaviiva:  22,44 km 
Pinta-ala:  1,75 km² 
Suurin syvyys:  38,8 m 
 fiSomer 
Somer on syvä ja kapea järvi Hossan kansallispuiston luoteisosassa Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun maakuntarajalla. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 180 kilometriä itäkoilliseen ja Kajaanista 160 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Somerin ulottuvuus lännestä itään on noin kahdeksan kilometriä. Leveys on enimmillään noin viisi prosenttia pituudesta. Järven länsiosa sijaitsee Taivalkoskella, keskiosa Kuusamossa ja itäosa Suomussalmella. Vähintään 10 metriä syvä vyöhyke ulottuu järven päästä päähän. Vähintään 20 metriä syviä alueita on useita ja vähintään 30 metriä syviä alueita on kaksi. Toinen niistä sijaitsee järven länsiosassa ja toinen itäosassa. Itäinen syvänne on järven syvin kohta.
Somerin keskiosassa sijaitsee noin 25 hehtaaria laaja Isosaari. Sen länsipuolella sijaitsee Reuhkasaari. Saarten välinen vesialue on matalahkoa. Isosaaren kaakkoinen osa on Kainuuta, muut osat Pohjois-Pohjanmaata.
Somerin syvän itäosan rannat ovat jyrkät. Siellä on Värikallion kalliomaalaus. Järven luusua on kalliomaalausten itäpuolella, josta alkaa koilliseen Ala-Ölkkyyn (234,5 metriä mpy) johtava vesiväylä. Somerin eteläpuolinen Syrjä-Somer (253,5 metriä mpy) laskee Syrjä-Someren puroa Someriin.
Somer (59.536.1.001) kuuluu Somerin valuma-alueeseen (59.536), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Iijärven valuma-alue (59.53) ja ensimmäinen Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Somer on laajin Somerin valuma-alueen 13:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Syrjä-Somer.
Stephanie Resch

Stephanie Resch (s. 22. marraskuuta 1995) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Resch kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenissä lokakuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Mariborin suurpujottelussa tammikuussa 2017 oltuaan 26:s. Hän loukkasi polvensa Eurooppa-cupin pujottelussa tammikuun lopussa 2017 ja hänen kautensa päättyi siihen.
Seututie 357

Seututie 357 on Kotkan Helilästä Kouvolan Anjalaan kulkeva seututie. Tien nimi on Kotkan puolella Hurukselantie ja Kouvolan puolella Majakiventie. Koko tie on kaksikaistainen ja sen pituus on 22 kilometriä.
Tie toimii osittain valtatien 15 rinnakkaistienä. Tie alkaa Helilästä valtatien 7 liittymän numero 77 kohdalta ja päättyy Anjalaan, seututien 354 risteykseen. Tieltä on Kotkan Peippolasta yhteys Kymin lentokentälle. Susikosken silta ylittää Kymijoen Hurukselan ja Anjalan välillä.
Liikenne

Tie on runsaasti liikennöity. Tie on erityisesti motoristien suosima. Myös raskaita ajoneuvoja liikkuu, sillä tien läheisyydessä on muutamia hakkuualueita ja kauempana paperitehtaitakin. Hurukselantietä ajaa muutama bussivuoro, mutta julkiset liikenneyhteydet eivät ole kovin hyvät.
Parannukset

Hurukselan alueen siltoja on levennetty 1990-luvun lopulla. Helilästä on jatkettu  yhdistettyä pyörätietä ja jalkakäytävää pidemmälle pohjoiseen Eskolan ja Ristinkallion suuntaan vuonna 2009. Pyöräilijöitä kulkeekin tiellä verraten paljon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 357 Wikimedia Commonsissa
Laajasalon Palloseura

Laajasalon Palloseura eli LPS on Helsingin Laajasalossa toimiva jalkapalloseura. Seura on perustettu vuonna 1978 ja se on Työväen Urheiluliiton sekä Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu, ESLUn jäsenseura. Seuran jäsenmäärä vuoden 2016 kynnyksellä oli noin 700. LPS:n edustusjoukkue pelaa kaudella 2024 Kolmosessa kotikenttänään Laajasalon liikuntapuistossa sijaitseva Reilusti Parempi Saari Areena.
LPS:n edustusjoukkue pelasi perustamisensa jälkeiset alkuvuodet pääsääntöisesti Palloliiton Helsingin piirin 4. divisioonassa. Kausien 1996–1997 välillä seura oli jopa hetken 5. divisioonassa. Kaudeksi 1998 edustusjoukkue sai nostettua itsensä takaisin Neloseen, minkä jälkeen sarjaportaissa eteneminen oli nousujohteista joitakin vuosia. LPS nousi Kolmoseen kaudeksi 1999. Kaudella 2000 edustusjoukkueen valmentajaksi sekä joukkueenjohtajaksi nimettiin Timo Viheriäranta, joka muutaman valmennusvuoden jälkeen keskittyi joukkueenjohtajan tehtäviin. Kaudella 2003 joukkue voitti lohkonsa nousten Kakkoseen. Parhaimmillaan LPS on sijoittunut Kakkosessa lohkossaan neljänneksi kaudella 2007. Timo Viheriäranta on toiminut sittemmin myös seuran hallituksen puheenjohtajana sekä varapuheenjohtajana. Vuoden 2018 alusta seuran puheenjohtajana on toiminut Vesa Marttinen.
Historia

Laajasalon Palloseuran perustava kokous pidettiin 11. syyskuuta 1978 Laajasalossa sijaitsevalla Kasperin kerholla. Paikalla oli neljätoista jalkapallosta kiinnostunutta henkilöä, ja ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Toni Bärlund. Toiminta-ajatuksena oli edistää ja jatkaa vuonna 1971 aloitettua laajasalolaista jalkapallotoimintaa.
LPS liittyi Suomen Palloliittoon, ja ensimmäisenä tavoitteena oli saada kasaan viisi joukkuetta kaudelle 1979. Edustusjoukkue aloitti piirisarjassa, ja myös junioritoiminta oli voimakasta läpi 1980-luvun. Lopulta junioripuoli kuitenkin hiipui, kun LPS ei enää saanut vetäjiä ja taustajoukkoja mukaan toimintaansa.
Vuonna 1988 LPS aloitti panostamaan edustusjoukkueeseensa, kun silloisen varapuheenjohtaja Antti Sartimon mielestä edustusjoukkueen menestykseen tulisi kiinnittää erityistä huomiota. Jo seuraavalla kaudella 1989 LPS oli lähellä nousua III divisioonaan.
LPS nousi Kolmoseen kaudeksi 1999. Menestys oli kohtalaista, ja lopulta vuonna 2003 yksi tärkeä tavoite toteutui, kun joukkue nousi Kakkoseen. Seuran paras saavutus on Kakkosen lohkon neljäs tila kaudelta 2007. Seuraavasta kaudesta 2008 sen sijaan tuli vaikea loukkaantumisten vuoksi.
Vuonna 2010 LPS sijoittui Kakkosen A-lohkossa seitsemänneksi. Kaudella 2011 LPS sijoittui A-lohkossa kymmenenneksi valmentajien Janne Viljamaan sekä Dan Sundmanin johdolla. Palloliiton kaudelle 2011 tekemien uusien sarjauudistusten johdosta putoaminen Kolmoseen oli lähellä. Kaudelle 2012 LPS lähti uudistuneella joukkueella päävalmentaja Janne Viljamaan sekä valmentaja Tero Viheriärannan johdolla. Kauden 2013 päätteeksi LPS putosi sarjatasoa alemmas Kolmoseen  Kaudeksi 2018 LPS nousi Kakkoseen, mutta putosi kauden päätteeksi takaisin Kolmoseen.
Aikuisjoukkueet

Vuonna 2019 seuraan kuuluu edustusjoukkueen lisäksi neljä miesten joukkuetta, joista kaksi on kilpajoukkueita, yksi ikämiesten kilpajoukkue kahdella pelaavalla joukkueella (KKI-35 ja KKI-40) sekä yksi harrastejoukkue.
LPS-Kuninkaat (kilpajoukkue, perustettu vuonna 1998, siirtyi LPS-lipun alle vuonna 2008, jalkapallo IV-Divisioona & Futsal II-Divisioona)
LPS-Islanders (kilpa- ja harrastejoukkue, ikämiesjoukkue, perustettu vuonna 2009, jalkapallo KKI-35 ja KKI-40)
LPS-Miesten harraste (harrastejoukkue)
LPS-3 (harrastejoukkue)
Lisäksi seuraan kuuluu kaksi naisten joukkuetta joista toinen on kilpajoukkue harrastetasolla ja yksi on puhtaasti harrastejoukkue.
LPS-Naiset (kilpa/harrastejoukkue, perustettu vuonna 2000, siirtyi LPS-lipun alle vuonna 2009, jalkapallo Harrastedivisioona & Futsal Harrastedivisioona)
LPS-ÄiPS (harrastejoukkue, perustettu vuonna 2009)
Juniorijoukkueet

Seuraan kuuluu myös 17 juniorijoukkuetta, joista nuorimpina -16/17 syntyneiden tyttöjen ja -17 poikien joukkueet. Vanhimpana ikäryhmänä on A-pojat sekä tyttöjen East United yhteisjoukkue (T04). Poikien ikäluokkajoukkueita on A-poikien lisäksi yksitoista ja 04-tyttöjen lisäksi viisi. Tyttöjen joukkueet koostetaan yleensä kahdesta ikäluokasta. Syksyllä 2022 perustettiin tyttöjen T16/17 joukkueet sekä poikien P17 joukkue.
Seuran menestyneimpiin ikäluokkiin kuuluu 06- ja 08-ikäluokat, joista jälkimmäinen saavutti ensimmäisen kerran seuran historiassa Eteläisen alueen korkeimman sarjatason. LPS P06, LPS P08 sekä LPS T11/12 ovat jokainen saavuttaneet Helsinki Cup finaalipaikan.
Muu jalkapallotoiminta

Seuralla on Palloliiton virallinen Taitokoulustatus. Taitokoulu pyörii talvikaudella seuran alle 12-vuotiaille motivoituneille pelaajille. Seuran nuorimmille on tarjolla Intokoulutoimintaa. Intokoulutreeneissä pääosassa on yksilötaidon parantamiseen tähtäävät harjoitteet. Lisäksi maalivahdeille on tarjolla Maalivahtitalli.
Seura myös järjestää vuosittain kesäkuussa perinteikkään jalkapallokoulun perheiden nuorimmille (tytöille ja pojille), jonka ikäryhmät määritellään aina lähempänä kesää. Seura järjestää myös perhefutista sekä pienten lasten jalkapallokerhoa. Nämä toiminnot pyörivät ympäri vuoden. Koululaisten kesälomalla on tarjolla myös kesäleiritoimintaa alakouluikäisille.
Muuta toimintaa:
EasyFutis on 9-14-vuotiaille pelaajille tarkoitettu matalan kynnyksen harrastustoimintamuoto, jossa tärkeintä on yhdessä viihtyminen, harjoittelu ja pelaaminen.
Seura järjestää yhteistyössä päiväkotien ja koulujen kanssa aktiivisesti päiväkoti- ja koululaisjalkapallotoimintaa Laajasalossa. Toimintaa on myös koulujen iltapäiväkerhojen muodossa. Iltapäiväkerhoja on tarjolla kaudella 2020 Poikkilaakson ala-asteella ja Laajasalon peruskoululla.
Tilastot > Edustusjoukkueen kaudet 1998–

| Kausi | Sarja | Sija | O | V | T | H | TM–PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Nelonen | 1. |  |  |  |  |  |  |
| 1999 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 3) |  |  |  |  |  |  |  |
| 2000 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 3) |  |  |  |  |  |  |  |
| 2001 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 3) |  |  |  |  |  |  |  |
| 2002 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 3) |  |  |  |  |  |  |  |
| 2003 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 3) |  |  |  |  |  |  |  |
| 2004 | Kakkonen (Etelälohko) | 7. | 24 | 9 | 4 | 11 | 38–53 | 31 |
| 2005 | Kakkonen (Etelälohko) | 6. | 20 | 7 | 4 | 9 | 44–46 | 25 |
| 2006 | Kakkonen (Lohko A) | 8. | 26 | 12 | 1 | 13 | 50–49 | 37 |
| 2007 | Kakkonen (Lohko A) | 4. | 26 | 13 | 6 | 7 | 43–28 | 45 |
| 2008 | Kakkonen (Lohko A) | 9. | 26 | 10 | 4 | 12 | 42–44 | 34 |
| 2009 | Kakkonen (Lohko A) | 10. | 26 | 9 | 7 | 10 | 37–37 | 34 |
| 2010 | Kakkonen (Lohko A) | 7. | 26 | 11 | 5 | 10 | 48–47 | 38 |
| 2011 | Kakkonen (Lohko A) | 10. | 26 | 9 | 5 | 12 | 44–56 | 32 |
| 2012 | Kakkonen (Itälohko) | 8. | 27 | 9 | 5 | 13 | 37–50 | 32 |
| 2013 | Kakkonen (Etelälohko) | 10. | 27 | 4 | 5 | 18 | 23–57 | 17 |
| 2014 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 3) | 5. |  |  |  |  |  |  |
| 2015 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 2) | 4. | 22 | 9 | 8 | 5 | 46–41 | 35 |
| 2016 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 1) | 5. | 22 | 9 | 6 | 7 | 49–43 | 33 |
| 2017 | Kolmonen (Helsinki/Uusimaa, lohko 3) | 2. | 22 | 18 | 2 | 2 | 64–28 | 56 |
| 2018 | Kakkonen (lohko A) | 12. | 22 | 1 | 2 | 19 | 26–87 | 5 |
| 2019 | Kolmonen (Helsinki, lohko 2) | 3. | 22 | 13 | 4 | 5 | 67–33 | 43 |
Aiheesta muualla

Seuran sivusto
Seuran logo vuoteen 2006 saakka