stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hermanni (Helsinki)
Rakennuksia

Aivan Vanhankaupunginlahden rannalla sijaitsi vuosina 1962–1982 Kyläsaaren jätteenpolttolaitos, joka asukkaiden vaatimuksesta lakkautettiin ympäristöhaittojen vuoksi. Rakennuksessa on nykyään Pääkaupunkiseudun Kierrätyskeskus.
Helsingin vankila (puhekielessä Sörkan vankila) sijaitsee Hermannissa. Hermannissa on neljä päiväkotia (Kotikallio, Pääskylä, Viola ja Louhi) ja ala-asteen koulu. Kaupunginosassa, Tukkutorin alueella, sijaitsevat myös ravintola- ja huvialue Teurastamo sekä tapahtuma-areena Agroksenmäen holvikellari.
Hermannin itäosa tukkukauppoineen kuuluu Kalasataman ja Sörnäisten vaikutuspiiriin.
Liikenne

Alueelle joukkoliikenneyhteyksiä tarjoavat kaikki Hämeentien linja-autot ja raitiovaunut. Hermannin rantatietä pitkin kulkevat bussilinjat 55 ja 56 sekä raitiovaunulinja 13 eli Kalasatama–Pasila-raitiotie, joka aloitti liikennöinnin elokuussa 2024. Myös Kalasataman metroasema palvelee alueen eteläisintä osaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermanni Wikimedia Commonsissa
Hermannikuvia.fi - Valokuvia ja tietoa Helsingin Hermannista
Oma Ek-Noponen : Tuntematon Hermanni, Helsingin Sanomat, 16.12.1934, nro 339, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Benevento

| Benevento |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Benevento
 Koordinaatit: 41°8′N, 14°47′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Campania
Maakunta:  Benevento
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  130,84 km²
Korkeus:  96–495 m
Väkiluku:  60 091
 – Väestötiheys:  459 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Benevento on kaupunki Italiassa, noin 50 kilometriä Napolista koilliseen. Se on Beneventon maakunnan pääkaupunki. Kaupungissa on noin 60 000 asukasta. Se sijaitsee Sabato- ja Calorejokien yhdistymispaikassa.
Historia > Antiikki

Antiikin ajan Beneventum oli alun perin samnilainen, oletettavasti hirpinien heimon kaupunki, joka tunnettiin nimellä Maleventum. Siitä tuli osa Rooman valtakuntaa vuonna 268 eaa. Samassa yhteydessä sen nimi vaihdettiin Beneventumiksi. Kaupunki oli yksi koko Etelä-Italian merkittävimpiä antiikin aikaisia kaupunkeja, ja sijaitsi kahden tärkeän tien, Via Appian ja Via Trajanan, risteyskohdassa.
Kaupungin huomattavimpiin antiikin aikaisiin jäänteisiin lukeutuvat hyvin säilynyt Trajanuksen riemukaari vuodelta 114 sekä teatterin rauniot.
Historia > Myöhempi historia

Totila valtasi Beneventon goottisotien aikaan. Langobardien vuonna 571 alkaneen vallan aikana Beneventumista tuli keskus herttuakunnalle, johon kuuluivat kaikki heidän valtaamansa alueet Etelä-Italiassa. Kaupunki säilytti asemansa itsenäisenä valtiona vielä pitkään senkin jälkeen, kun langobardien kuningaskunta pohjoisessa oli kukistunut. Vuodesta 969 Beneventossa on ollut katolisen arkkipiispan istuin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benevento Wikimedia Commonsissa
Beneventon maakunta
Airola | Amorosi | Apice | Apollosa | Arpaia | Arpaise | Baselice | Benevento | Bonea | Bucciano | Buonalbergo | Calvi | Campolattaro | Campoli del Monte Taburno | Casalduni | Castelfranco in Miscano | Castelpagano | Castelpoto | Castelvenere | Castelvetere in Val Fortore | Cautano | Ceppaloni | Cerreto Sannita | Circello | Colle Sannita | Cusano Mutri | Dugenta | Durazzano | Faicchio | Foglianise | Foiano di Val Fortore | Forchia | Fragneto l’Abate | Fragneto Monforte | Frasso Telesino | Ginestra degli Schiavoni | Guardia Sanframondi | Limatola | Melizzano | Moiano | Molinara | Montefalcone di Val Fortore | Montesarchio | Morcone | Paduli | Pago Veiano | Pannarano | Paolisi | Paupisi | Pesco Sannita | Pietraroja | Pietrelcina | Ponte | Pontelandolfo | Puglianello | Reino | San Bartolomeo in Galdo | San Giorgio La Molara | San Giorgio del Sannio | San Leucio del Sannio | San Lorenzello | San Lorenzo Maggiore | San Lupo | San Marco dei Cavoti | San Martino Sannita | San Nazzaro | San Nicola Manfredi | San Salvatore Telesino | Sant’Agata de’ Goti | Sant’Angelo a Cupolo | Sant’Arcangelo Trimonte | Santa Croce del Sannio | Sassinoro | Solopaca | Telese Terme | Tocco Caudio | Torrecuso | Vitulano
Trajanuksen riemukaari.
Assi Koivisto

| Assi Koivisto-Allonen |
| --- | --- |
 Assi Koivisto isänsä Mauno Koiviston sylissä 1957.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1957 (ikä 67) Turku
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimitusjohtaja
Vanhemmat:  Mauno ja Tellervo Koivisto
Puoliso:  Jari Komulainen (1982–1990) Heikki Allonen (1995–)
Assi Elina Koivisto-Allonen (s. 20. toukokuuta 1957 Turku) on presidentti Mauno Koiviston ja Tellervo Koiviston tytär. Hän on vanhempiensa ainoa lapsi. Assi Koivisto on koulutukseltaan ekonomi ja työskenteli Access Partners Oy:n toimitusjohtajana.
Koiviston ensimmäinen puoliso oli liikemies Jari Komulainen. Toinen ja nykyinen puoliso on diplomi-insinööri Heikki Allonen. Koivistolla ei ole omia biologisia lapsia, mutta perheeseen kuuluvat Allosen kaksi lasta hänen edellisestä avioliitostaan.
Vuoden 1982 presidentinvaalissa Koivisto valittiin isänsä valitsijamieheksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Muutoin hän ei ole osallistunut politiikkaan.
Koivisto voitti Suomen mestaruuden painonnostossa 60-vuotiaiden naisten 55 kilon sarjassa vuoden 2019 huhtikuussa tempauksen ja työnnön yhteistuloksella 58 kiloa. Hän alkoi nostaa painoja kärsittyään selkäkivuista, joihin se auttoi. Vuonna 2022 hän voitti yli 65-vuotiaiden alle 55 kilon sarjassa maailmanmestaruuden.
Astemitta

Sekstantti
Astemitta (tunnetaan myös nimellä kulmamitta) on pääasiassa geometriassa käytetty apuväline, jolla voidaan mitata kulman suuruus sekä piirtää halutun suuruinen kulma. Astekulmamitta on harpin kisäksi geometristen muotojen mittauksessa ja piirtämisessä hyödynnettäviä välineitä.
Yleisesti käytettyjä pienikokoisia astemittoja, joilla piirretään tietyn kokoisia kulmia paperille tai mitataan niitä, ovat kolmioviivaimet eli geokolmiot sekä astelevyt, joita hyödynnetään matemaattisissa piirroksissa. Suorakulmalla voi mitata 90 asteen kulmia.  Teknisten töiden suunnitelmia varten tehtäviin mittauksiin hyödynnetään myös suuntaispiirrintä, työntömittaa ja kääntökulmaa. Navigoinnissa on varsinkin menneinä aikoina  käytetty ensinastrolabia 1100 alkaen ja myöhemmin sekstanttia 1700-luvulta alkaen, joilla mitataan horisontin yläpuolella olevan taivaankappaleen korkeuskulma horisontista. Esimerkiksi keskipäivällä sekstantilla voi auringon avulla määrittää leveysasteensa.
Pituusasteen määritykseen käytetty laite oli tarkkuuskello, kronometri. Tästä johtuvat vanhoissa kartoissa esiintyvät suuret virheet itä-länsi-suunnassa: kellot olivat silloin epätarkkoja. Pohjantähden korkeuskulman mittaus oli yksinkertaisempaa eivätkä mittaukset olleet toisistaan riippuvia. Pohjantähden korkeuskulma horisontista ilmoittaa suoraan paikan leveysasteen. Nykyisin kronometrejä testataan ja tarkkuutta pyritään kehittämään. On havaittu, että kvartsikellot ovat mekaanisia kelloja tarkempia.
Astemittoihin kuuluvilla astekulmilla eli asteviivaimilla mitataan kulmia ja niitä hyödynnetään myös rakennustöissä.
Neutriino

| Neutriino |
| --- | --- |
Symboli:   v_{e},  v_{\mu },  v_{\tau }
Rakenne:  Alkeishiukkanen
Perhe:  Fermioni
Ryhmä:  Leptoni
Vuorovaikutus:  Painovoima Heikko vuorovaikutus
Löydetty teoreettisesti:  1930, Wolfgang Pauli
Löydetty:  1956, Frederick Reines ja Clyde Cowan
Massa:  arvioitu massa 0,320 ± 0,081 eV
Elinaika:  pysyvä
Sähkövaraus:  0 e
Spin:  ½
Ensimmäinen neutriinohavainto kuplakammiossa 13. marraskuuta 1970.
Neutriino on alkeishiukkanen, joka kuuluu fermioneihin, koska sen spin on ½. Neutriinon massa on hyvin pieni, mutta on todistettu, ettei se ole täysin massaton, kuten aiemmin luultiin. Neutriinoa ei tule sekoittaa neutroniin.
Löytäminen

Beetahajoamisessa (-) neutroni  \scriptstyle n hajoaa protoniksi  \scriptstyle p, elektroniksi  \scriptstyle e ja antineutriinoksi  \scriptstyle {\bar {\nu }}:
Ennen neutriinon löytämistä näytti siis siltä, että beetahajoamisessa neutroni hajoaa vain protoniksi ja elektroniksi  \scriptstyle n\rightarrow p+e. Tällöin liikemäärä reaktiossa ei vaikuttanut säilyvän, sillä elektronin energiaspektri oli jatkuva. Vuonna 1930 Wolfgang Pauli päätteli, että beetahajoamisessa on synnyttävä myös kolmas hiukkanen, joka on sähköisesti neutraali ja jakaa energian elektronin kanssa, mikä mahdollisti elektronin jatkuvan energiaspektrin. Tätä hiukkasta kutsutaan nykyään neutriinoksi.
Kauan vaikutti siltä, ettei tätä "haamuhiukkasta" koskaan saada todennettua, mutta sitten oivallettiin, että ydinreaktorissa pitäisi teorian mukaan syntyä niin suuret määrät neutriinoja, että kokein oli mahdollista havaita niistä osa. Ensimmäisen havainnon niistä tekivät Clyde Cowan, Frederick Reines, F. B. Harrison, Herald Kruse ja Austin McGuire vuonna 1956. Tästä havainnosta Reinesille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1995.
Neutriinot tulevat esiin valtavien klooripitoisten pesuainemäärien avulla, joissa silloin tällöin muuttuu klooriatomi neutriinon vaikutuksesta argonatomiksi. Nämä argonatomit voidaan kaapata talteen atomi atomilta. "Saalis" on tyypillisesti yksi argonatomi päivässä suuresta tankista seulottuna.
Myöhemmin huomattiin neutriinoja olevan kolmea eri tyyppiä (eli makua): elektronin neutriinoita, myonin neutriinoita ja taun neutriinoita.
Havaitseminen

Käytännössä neutriinot havaitaan laboratoriossa suurilla laitteilla tai suurilla neutriinovirroilla, joita esiintyy fissioydinvoimaloissa ja joita voidaan synnyttää hiukkaskiihdyttimillä.
Neutriinot ovat erittäin läpitunkevia mutta vaarattomia alkeishiukkasia. Niillä ei ole sähkövarausta, joten niihin ei voida vaikuttaa magneetti- tai sähkökentillä ja painovoimankin vaikutus on mitätön. Koska neutriino tuntee vain heikon vuorovaikutuksen, neutriinot läpäisevät melkein kaiken aineen. On arvioitu, että vasta valovuoden paksuinen lyijyseinä kykenisi pysäyttämään puolet läpikulkevista neutriinoista. Neutriinoa ei voida havaita suoraan, mutta siitä voidaan tehdä havaintoja tutkimalla sen aiheuttamassa reaktiossa syntyneitä hiukkasia.
Yksi keino havaita neutriinoja on tutkia sen aiheuttamaalähde? vuorovaikutusta; neutriinot vuorovaikuttavat aineen kanssa heikon vuorovaikutuksen kautta. Vuorovaikutuksen välittäjähiukkasina ovat W- ja Z-bosonit. Varattujen W-bosonien välittämiä reaktioita kutsutaan varattujen virtojen välittämiksi reaktioiksi, ja varauksettoman Z-bosonien välittämiä reaktioita neutraalin virran välittämiksi reaktioiksi (aivan kuten kvanttisähködynamiikassa (QED < engl. Quantum electrodynamics), jonka välittäjähiukkasena toimii fotoni)selvennä. Varatun virran kokevat ainoastaan elektronin neutriinot ja niiden antineutriinot, kun taas neutraalin virran kokevat kaikki neutriinot.
Toinen tapa havaita neutriinoita perustuu siihen, että törmätessään vesimolekyyliin neutriino irrottaa molekyylistä elektronin. Elektroni voi tällöin edetä vedessä - väliaineessa - valonnopeutta suuremmalla nopeudella aiheuttaen Tšerenkovin säteilyä, joka voidaan havaita. Tällaista menetelmää käyttää ainakin japanilainen Super Kamiokande -ilmaisin, joka koostuu vesitankista ja valomonistinputkista, sekä Etelämantereella sijaitseva IceCube-ilmaisin.
Neutriinoja voidaan havaita myös radiokemiallisella menetelmällä käyttäen havaintoaineena esimerkiksi tetrakloorieteeniä ( {\ce {C_2Cl_4}}). Osuessaan klooriyhdisteeseen neutriino muuttaa klooriatomin argoniksi ja vapauttaa elektronin:
{\ce {^{37}Cl + \nu -> ^{37}Ar + e^-}}.
Syntynyt argon on radioaktiivinen, jonka perusteella se voidaan havaita. Myös litiumia ja galliumia voidaan käyttää kloorin sijasta.
Auringon neutriinomysteeri

Auringossa pitäisi fuusioreaktiossa syntyä tietty määrä neutriinoja, mutta pitkän aikaa neutriinoilmaisimet havaitsivat vain murto-osan (1/4–1/3) odotetusta määrästä. Japanilaisten Tšerenkovin säteilyyn perustuvalla vesitäytteisellä Kamiokande-ilmaisimella tehdyissä mittauksissa saatiin neutriinovuoksi puolet odotetusta.
Kanadalaiset ja monet muut rakensivat taas uudentyyppisen ilmaisimen joka perustuu gallium-germanium-muutoksiin, joissa neutriino muuttaa harvakseltaan gallium-atomeja germanium-atomeiksi. Tällä menetelmällä havaittiin puolet odotetusta neutriinomäärästä.
Auringon neutriinomysteeri > Neutriino-oskillaatio

Nyt oli tullut selväksi, että joko Auringon malli tai neutriinomallin oletus on väärä. Arveltiin, että neutriino vaihtaa tyyppiään matkalla Auringosta Maahan, esimerkiksi siten, että elektronin neutriino muuttuu taun neutriinoksi. Tällöin ainoastaan elektronin neutriinot havaitseva kammio ei havaitse odotettua määrää neutriinoita tämän neutriino-oskillaatioksi kutsutun ilmiön takia.
Tässä mallissa neutriinojen makutilat eivät ole toisistaan riippumattomia, vaan ovat kombinaatioita massatiloista. Tällöin neutriinojen makutilat esiintyvät havaintohetkellä tiettynä kombinaationa. Matemaattisesti voidaan makutilat esittää massatilojen kombinaationa
\nu _{\alpha }=\sum _{i}U_{\alpha i}\nu _{i},
missä massatilaan viittaa  \scriptstyle i=1,2,3 ja makutilaan 
 \scriptstyle \alpha =e,\mu ,\tau . Myöhemmin on makutilan paikka
\nu _{\alpha }(x)=\sum _{j}e^{-iE_{j}x}U_{\alpha i}\nu _{i}(0)
Mikäli tuottopisteen ja havaintopisteen etäisyys on tarpeeksi pitkä, ei tyhjiöoskillaatiolla kuitenkaan ole merkitystä. Auringosta saapuvien neutriinojen kannalta on tällä kuitenkin merkitystä, jolloin puhutaan oskillaatiopituudesta.
Eri reaktioiden vuoksi tapahtuu myös vastaavanlainen ilmiö aineessa, jolloin elektronin neutriinojen massatilat sijaitsevat ylempänä myy- ja tau-neutriinoihin verrattuna. Olennaisin asia neutriinofysiikassa on selvittää tämä potentiaalin aiheuttama muutos neutriinon aaltofunktioon ja siten myös neutriinomaun selviämistodennäköisyyteen sen läpäistessä tutkittavan alueen.
Neutriinoiden aika- ja paikkakehityksen määrää niiden liikeyhtälö
i{\frac {d}{dt}}\nu =H\nu
missä  \scriptstyle H on 3x3 hamiltonin operaattori
ja  \scriptstyle \nu  neutriinon aaltofunktio.
Auringon neutriinomysteeri > SNO ratkaisee neutriinomysteerin

Seuraavaksi kanadalaiset rakensivat SNO:n (Sudbury Neutrino Observatory), jonka tarkoitus oli ratkaista Auringon neutriinomysteeri. SNO on optinen neutriinoteleskooppi, jonka suuressa kammiossa on tuhansia tonneja erittäin puhdasta raskasta vettä. Raskaan veden deuterium-atomit (1 protoni, 1 neutroni) reagoivat kaikkiin kolmeen neutriinolajiin. SNO havaitsee neutriinoita kahdella eri tavalla. Ilmaisimessa elektronin neutriino voi muuttua elektroniksi ja muuttaa neutronin protoniksi, eli tämän reaktion tuloksena on elektroni ja kaksi protonia. Sen sijaan myonin, taun sekä myös elektronin neutriinot voivat potkaista deuterium-atomista protonin ja neutronin pois. Vertailemalla kahden eri tapahtuman lukumääriä SNO kykenee mittaamaan kunkin neutriinolajin vuon. Idean keksi Herb Chen.
Vuonna 2002 raportoitiin, että SNO-kokeen tuloksien perusteella on 99,999 prosentin varmaa, että neutriino vaihtaa lajiaan matkallaan Maahan.
Tämän jälkeen kanadalaiset lisäsivät säiliöön kaksi tonnia ruokasuolaa, joka herkisti koekammion kolme kertaa herkemmäksi myonin ja taun neutriinoille. Uusimmat vuoden 2004 tulokset kertovat, että Auringosta saapuvista elektronin neutriinoista kaksi kolmasosaa muuttaa tyyppiään myonin ja taun neutriinoiksi.
Ominaisuudet > Massa

Kanadalaisen SNO:n (< engl. Sudbury Neutrino Observatory, suom. optinen neutriinoteleskooppi) tulokset ovat osoittaneet, että neutriinoilla on massa, joka muodostaa lukumäärän huomioon ottaen merkittävän osuuden maailmankaikkeuden massasta. Jo tätä ennen neutriinojen kriittiseksi massaksi oli arvioitu 50 elektronivolttia, sillä tätä suuremmilla massoilla maailmankaikkeus olisi jo romahtanut kasaan painovoiman vaikutuksesta.  Kosmologisten havaintojen ja laboratoriomittausten avulla massa-arvio on tarkentunut muutaman elektronivoltin tai sen murto-osan tienoille. Vuonna 2012 käynnistynyt KATRIN-testilaitteisto pyrki selvittämään neutriinon massan tehden mittauksia väliltä 0,2–2 elektronivolttia.
Ominaisuudet > Nopeus

Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksessa CERNissä kerättiin vuosina 2009, 2010 ja 2011 tietoa neutriinojen nopeudesta, joka tulosten perusteella vaikutti olevan valon nopeutta suurempi. Koetuloksien todettiin myöhemmin johtuneen laitteistoviasta. Kokeessa Sveitsistä lähetettiin myonin neutriinoja kohti 730 kilometrin päässä sijaitsevaa italialaista Gran Sasso Laboratory -asemaa, jossa OPERA-ilmaisin havaitsi neutriinot. Laskelmien mukaan neutriinot saapuivat OPERA-ilmaisimeen yli 60 nanosekuntia aiemmin kuin mitä valo olisi kulkenut saman matkan tyhjiössä. Tämä tarkoittaisi neutriinojen nopeuden olleen noin  \scriptstyle 2,48\cdot 10^{-5} c  (noin 7,44 km/s) suurempi kuin valonnopeus.
OPERA:n tutkimusryhmä kuitenkin havaitsi pari koetuloksiin vaikuttavaa mahdollista virhetekijää. Ensimmäinen ongelma löytyi ajanmääritysoskillaattorissa liittyen GPS-laitteen synkronointiin. Ajanmääritysongelma voi lisätä neutriinojen havaittavaa matka-aikaa vähentäen ilmiötä valoa nopeammista neutriinoista. Toinen ongelma oli, että GPS-vastaanottimen ja koelaitteen kellon välinen kaapeli ei ollut kunnolla kiinnitetty. Tutkimusryhmän mukaan kaapeliongelma aiheutti sen, että neutriinoiden nopeus mitattiin luonnottoman suureksi. Koe toistettiin löysällä olleen tietoliikennekaapelin kiristämisen jälkeen ja neutriinoiden todettiin kulkevan valoa hitaammin.
Kirjallisuutta

Maalampi, Jukka (toim.): Minne menet, maailmankaikkeus?: Kirjoituksia kosmoksesta.  Helsinki: Fysiikan kustannus, 2001.  ISBN 951-97790-0-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oulun yliopiston CUPP-projekti – Neutriinofysiikka
Particle Data Group
Marko Hamilo: Rikkoiko neutriino maailmankaikkeuden kattonopeutta? Suomen kuvalehti 5.11.2011.
Hiukkaset fysiikassa
Jalkapallon maailmanranking

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

20 parhaiten sijoitettua maata marraskuussa 2024
| Sija | Muutos | Joukkue | Pisteet | Liitto |
| 1 |  |  Argentiina | 1867.25 | CONMEBOL |
| 2 |  |  Ranska | 1859.78 | UEFA |
| 3 |  |  Espanja | 1853.27 | UEFA |
| 4 |  |  Englanti | 1813.81 | UEFA |
| 5 |  |  Brasilia | 1775.85 | CONMEBOL |
| 6 |  |  Portugali | 1756.12 | UEFA |
| 7 |  |  Alankomaat | 1747.55 | UEFA |
| 8 |  |  Belgia | 1740.62 | UEFA |
| 9 |  |  Italia | 1731.51 | UEFA |
| 10 |  |  Saksa | 1703.79 | UEFA |
| 11 |  |  Uruguay | 1695.91 | CONMEBOL |
| 12 |  |  Kolumbia | 1694.44 | CONMEBOL |
| 13 |  |  Kroatia | 1691.59 | UEFA |
| 14 |  |  Marokko | 1688.18 | CAF |
| 15 |  |  Japani | 1652.79 | AFC |
| 16 |  |  Yhdysvallat | 1645.48 | CONCACAF |
| 17 |  |  Senegal | 1637.25 | CAF |
| 18 |  |  Iran | 1635.31 | AFC |
| 19 |  |  Meksiko | 1627.4 | CONCACAF |
| 20 |  |  Sveitsi | 1625.16 | UEFA |

| 69 |  |  Suomi | 1361.53 | UEFA |
FIFA-ranking (FIFA/Coca-Cola Men's World Ranking) on kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n lista, joka asettaa jalkapallon miesten A-maajoukkueet paremmuusjärjestykseen. Rankingin ylläpito aloitettiin elokuussa 1993. FIFA muutti vuoden 2006 MM-kilpailujen jälkeen laskutapaa; ensimmäinen tällä menetelmällä laskettu ranking julkistettiin 12. heinäkuuta 2006. Laskutapaa muutettiin uudemman kerran vuoden 2018 MM-kilpailujen jälkeen elokuussa 2018.
FIFA-rankingin uusi pisteytysjärjestelmä perustuu muokattuun Elo-laskentamalliin, jossa maajoukkueen pisteitä lisätään tai vähennetään otteluiden tulosten mukaan. Pisteytys ei siis enää perustu tulosten pidemmän ajan keskiarvoon kuten aikaisemmissa malleissa. Pisteiden muutos riippuu ottelun lopputuloksen lisäksi ottelun tärkeydestä ja vastustajan ranking-sijoituksesta. Kilpailulliset ottelut ovat painoarvoltaan merkittävämpiä kuin harjoitusottelut. Häviöt pudotuspeleissä eivät vähennä pisteitä, ja rangaistuspotkukilpailuissa häviäjän pisteet käsitellään tasapelinä ja voittajan pisteet "puolikkaana voittona". Tämän mallin käyttöönotto poisti aiemmat alueelliset painotukset ja teki rankingista tasapuolisemman kaikille maanosille.
Aiheesta muualla

FIFA-ranking
Selostus pistelaskusta (englanniksi)
Luettelo maanrakennukseen liittyvistä mittauksista

Luetteloon on koottu maarakennuksessa käytettäviä mittauksia.
Tiemittaukset
Siltamittaukset
Rakennusmittaukset
Massamäärien mittaukset ja laskenta
Tarke- ja seurantamittaukset
Kartoitus
Maastomallitäydennykset
Paalutukset
Pyykitykset
Aiheesta muualla

Maanmittauslaitos
Venosa

| Venosa |
| --- | --- |

 vaakuna
 Venosa
 Koordinaatit: 40°58′N, 15°49′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Basilicata
Maakunta:  Potenza
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Tommaso Gammone
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  169,43 km²
Väkiluku (2015):  11 863
 – Väestötiheys:  70 as./km²
 
 www.comune.venosa.pz.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Venosa on kunta Potenzan maakunnassa, Basilicatan alueella Etelä-Italiassa. Sen asukasluku on 11 863 (2015).
Historia > Antiikki

Nykyisen Venosan paikalla tai lähellä oli alun perin samnilaisten asutus. Nykyisen kaupungin nimi on muuntunut latinalaisesta nimestä Venusia, jonka kaupunki sai vuonna 291 eaa., jolloin roomalaiset valtasivat paikan ja perustivat sinne siirtokunnan. Antiikin Venusian arkeologinen alue sijaitsee noin kilometrin nykykaupungista koilliseen.
Kuuluisia venosalaisia

Marcus Claudius Marcellus – sotapäällikkö
Carlo Gesualdo – säveltäjä
Horatius – runoilija
Rocco Talucci –  arkkipiispa.