stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannes Valkama

Johannes (Hannes) Valkama (18. joulukuuta 1876 Laukaa – 19. marraskuuta 1952 Joutseno) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja.
Valkaman vanhemmat olivat työnjohtaja Kaarlo Valkama ja Vilhelmiina Siekkinen. Hän suoritti Bachelor of Theology (metodistipappi) -tutkinnon Bostonin yliopistossa 1906 ja tämän jälkeen hän suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1913. Valkama vihittiin papiksi 1913 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1915.
Valkama oli Bostonin kaupungin siirtolaislähetyksen palveluksessa 1902–1906 ja hän toimi Kristillisen raittiusliiton matkasihteerinä ja Suomen kristillisen raittiuslehden toimitussihteerinä 1910–1913 sekä Sörnäisten yhteiskoulun uskonnon opettajana 1910–1912. Hän oli sitten Kiihtelysvaarassa virallisena apulaisena 1913, Vuokselan vt. kirkkoherrana 1914–1918, Viipurin pakkotyölaitoksen pappina 1918, Viipurin esikaupunkipappina 1918–1921, Viipurin uuden yhteiskoulun uskonnon opettajana 1919–1921 ja Rantasalmen kappalaisena 1921–1926. Valkama toimi viimeksi Kontiolahden kirkkoherrana 1926–1928 ja Luumäen kirkkoherrana 1928–1950. Hän sai rovastin arvon 1931.
Valkama oli kansanedustajana 1924–1927 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli Viipurin maalaiskunnan ja Rantasalmen kunnanvaltuustojen jäsenenä sekä toimi Luumäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Hannes Valkama oli naimisissa vuodesta 1926 Aino Elli Kankaanrinnan kanssa.
Teoksia

Kuka sytytti tulen? : poimintoja raittiussaarnasta heinäk. 31 p:nä 1910 Helsingin Johanneksen kirkossa. Suomen kristillisen raittiusliiton kirjasia. 1 sarja n:o 2. Suomen kristillinen raittiusliitto, Helsinki 1910
Suomennoksia

Petetty ; suomensi Hannes Valkama. Suomen kristillisen raittiusliiton kirjasia. 1 sarja n:o 4. Suomen kristillinen raittiusliitto, Helsinki 1912
Hilma Valjakka

| Hilma Valjakka |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.4.1919–20.10.1930  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Mikkeli
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. toukokuuta 1881 Pieksämä
Kuollut: 14. helmikuuta 1934 (52 vuotta) Mikkeli
Ammatti:  palvelija
Hilma Maria Valjakka (o.s. Nykänen, 29. toukokuuta 1881 Pieksämä – 14. helmikuuta 1934 Mikkeli) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1930.
Elämä

Hilma Valjakan vanhemmat olivat kirvesmies Adam Nykänen (1829-1896) ja Amanda Kuhlman (1849-1913). Kansakoulun käytyään hän työskenteli palvelijana ja muutti vuosisadan vaihteessa Mikkeliin. Vuonna 1902 Valjakka liittyi Mikkelin työväenyhdistykseen, jonka ohella hän vaikutti muun muassa sosialidemokraattisessa naisliitossa sekä raittiusliikkeessä. Valjakka oli Kieltolakiliiton johtokunnan jäsen ja toimi myös kiertävänä raittiuspuhujana. Vuonna 1919 Valjakka valittiin kansanedustajaksi ja Mikkelin kaupunginvaltuuston jäseneksi. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1925 ja 1931. Sydänvaivoista kärsinyt Valjakka kuoli Mikkelin kunnallissairaalassa pitkäaikaisen sairauden jälkeen helmikuussa 1934.
Perhe

Hilma Valjakan puoliso oli toimittaja Albin Valjakka, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903. Pariskunnalla oli yksi tytär. Albin Valjakka toimi myös kansanedustajana vuosina 1907-1918. Hän kuoli sisällissodan päätyttyä Viipurin vankileirillä kesäkuussa 1918. Hilma ja Albin Valjakka on haudattu Mikkeliin Harjun hautausmaalle. Hauta oli pitkään unohdettuna, kunnes Mikkelin Työväenyhdistys ja Työväen sivistysliitto kunnostivat sen ja hankkivat paikalle muistokiven vuonna 2020 työväenyhdistyksen 130-vuotisjuhlan yhteydessä.
Kaisu Weckman

Kaisa (Kaisu) Maria Weckman, o. s. Niittynen (27. heinäkuuta 1921 Tampere – 17. heinäkuuta 1998 Tampere) oli suomalainen Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja ja Kansaneläkelaitoksen johtaja.
Weckmanin vanhemmat olivat metallityömies Herman Niittynen ja Maria Vilhelmiina Mäensivu. Hän kävi kansakoulun ja Tampereen tyttöjen ammattikoulun. Weckman työskenteli vaatetustyöläisenä Tampereella 1939–1949 ja hän oli Tampereen Pukutehtaan pääluottamusmiehenä 1949–1966. Kansanedustajakautensa jälkeen Weckman oli Kansaneläkelaitoksen hallituksen jäsenenä ja johtajana vuoden 1976 alusta lähtien.
Weckman oli kansanedustajana 1966–1976 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän siirtyi Kansaneläkelaitosen johtajaksi tammikuun lopussa 1976 kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Ulla-Leena Alppi. Weckman oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1968. Hän oli myös Suomen kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen vuodesta 1963 ja Tekstiili- ja vaatetustyöväen liiton liittovaltuuston varapuheenjohtaja.
Kaisu Weckman oli naimisissa vuodesta 1944 varastonhoitaja Gunnar Leo Weckmanin kanssa.
Vuonna 1948 he saivat tyttölapsen.
Hilja Väänänen

Hilja Maria Väänänen (o.s. Nyberg, 4. elokuuta 1896 Nastola – 1. marraskuuta 1987 Haukipudas) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Maalaisliiton (vuoden 1964 nimenvaihdoksen jälkeen Keskustapuolueen) kansanedustajana vuosina 1951–1966.
Väänänen syntyi vuonna 1896 Päijät-Hämeessä Nastolassa. Hänen vanhempansa olivat rautatieläinen Ulrik Nyberg ja Arinna Malmberg.
Väänänen valmistui keskikoulusta vuonna 1913 ja vuonna 1917 hän valmistui puutarhanopettajaksi. Valmistuttuaan Väänänen toimi Marttojen kodinhoidon konsulenttina ja opettajana vuosina 1917–1919. Mentyään naimisiin maanviljelijä August Väänäsen kanssa vuonna 1919 Hilja Väänäsestä tuli Murtola-Paalanniemen tilan emäntä Muuruveden Murtolahdella.
Kun Maalaisliiton naisten Kuopion piiri perustettiin vuonna 1946 valittiin Hilja Väänänen piirijärjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Väänänen hoiti kyseistä tehtävää 20 vuotta.
Väänänen oli ehdolla eduskuntavaaleissa ensimmäistä kertaa vuonna 1948 Kuopion läntisestä vaalipiiristä. Kyseisissä vaaleissa Väänästä ei valittu eduskuntaan, mutta seuraavissa eduskuntavaaleissa vuonna 1951 Väänänen tuli valituksi.  Yhteensä Väänänen toimi eduskunnassa 15 vuotta, sillä hänet uudelleen valittiin vuosien 1954, 1958 ja 1962 vaaleissa. Vuosina 1956 ja 1962 Väänänen toimi presidentin valitsijamiehenä. Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa Väänänen ei enää asettunut ehdolle.
Eduskunnassa Väänänen toimi erityisesti sosiaalipoliittisen lainsäädäntötyön kanssa ja hän oli koko edustajakautensa ajan työväenasiainvaliokunnassa (muutettiin vuonna 1962 sosiaalivaliokunnaksi).
Vuosina 1947–1951 Väänänen toimi Muuruveden kunnallisvaltuustossa.
Väänänen toimi elämänsä aikana myös useissa muissa luottamustehtävissä: Maalaisliiton puoluevaltuuskunnassa, Maalaisliiton Kuopion piiritoimikunnassa, Maalaisliiton naisten valtuuskunnassa, Maalaisliiton naisten johtokunnan varapuheenjohtajana,  Maalaisliiton naisten Kuopion piirin puheenjohtajana, Maaseudun huoltoliiton hallituksen puheenjohtajana, Arpa-yhtymän hallituksen puheenjohtajana, Itä-Suomen korkeakoulun neuvottelukunnan varapuheenjohtajana, Savon lastenlinnan johtokunnassa, Eläkeliiton johtokunnassa, Vesihuoltoliiton hallituksessa, Savon seuran valtuuskunnassa ja Kansaneläkelaitoksella tilintarkastajana.
Sosiaalineuvoksen arvonimen Väänänen sai vuonna 1966.
Päätoimittaja Jouko Väänänen oli Hilja Väänäsen poika, samoin kuin maanviljelijä, maanviljelysneuvos Jorma Väänänen.
Anja Portin

Anja Portin (s. 1971) on suomalainen kirjailija. Hän sai lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon vuonna 2020 teoksellaan Radio Popov, jonka on kuvittanut Miila Westin, ja Lasten Lukuvarkaus-palkinnon vuonna 2024 teoksellaan Sumupuiden kirja.
Portin on opiskellut kirjallisuus- ja oikeustiedettä Helsingin ja Turun yliopistossa. Hän on koulutukseltaan filosofian ja oikeustieteen maisteri. Hän on työskennellyt tutkijana Turun yliopistossa ja Åbo Akademin ihmisoikeusinstituutissa, toimittajana Helsingin Sanomissa ja kustannustoimittajana WSOY:ssä. Portin asuu Helsingissä.
Tuotantoa

Muistokirjoitus.  S&S, 2019.  ISBN 978-951-52-4716-2
Otso ja varpaansyöjät.  (Kuvitus: Timo Mänttäri)  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-41190-2
Ava ja oikukas trumpetti.  (Kuvitus: Aino-Maija Metsola)  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42344-8
Tumppu ja kellotornin arvoitus.  (Kuvitus: Georgi Eremenko)  Tammi, 2020.  ISBN 978-952-04-1256-2
Radio Popov.  (Kuvitus: Miila Westin)  S&S, 2020.  ISBN 978-951-52-5168-8
Matias ja kaikki se mikä oli jossain kaukana.  (Kuvitus: Sanna Pelliccioni)  Helsinki:  S&S, 2021.  ISBN 978-951-52-5454-2
Anja Portin (toim.): Kaikesta jää jälki. Puheenvuoroja ympäristöä säästävistä valinnoista.  Avain, 2008.
Anja Portin (toim.): Kirja vedestä.  Into Kustannus, 2010.
Marko Karo ja Anja Portin: Maisteri Starkin arkisto.  Musta taide, 2015. Valokuvat: Matias Alfred Stark. Esseet: Kristoffer Albrecht, Erkki Anttonen, Harri Laakso ja Hanna Weselius.
Sarajevon kirjat.  (Esseekokoelma)  Savukeidas, 2015.  ISBN 978-952-268-146-1
Heta Kaisto, Johanna Frigård, Johanna Jakomaa, Leena Koivisto, Katri Lassila, Matti Luotola, Anja Portin: Omalla maallaan -  Kyläkuvaaja Hanna Heinilä. Kustannusosakeyhtiö Parvs, 2021.
Palkinnot

Lasten Lukuvarkaus-palkinto 2024 teoksella Sumupuiden kirja
Runeberg Junior -ehdokkuus, 2022 teoksella Matias ja kaikki se mikä oli jossain kaukana
Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia 2020
Premio Kirico -palkinto (Espanja), 2023
Lasten Lukuvarkaus-palkintoehdokas, 2021
Vuoi Biret-Maaret, vuoi!

| Vuoi Biret-Maaret, vuoi! Nils-Aslak Valkeapää |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1974, Microvox, Lahti
 Julkaistu: 1974
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Pekka Nurmikallio
 Tyylilaji: Joiku, folk
 Levy-yhtiö: Aillohaš (AILP-1)
Nils-Aslak Valkeapään muut julkaisut
| Juoigamat 1973 | Vuoi Biret-Maaret, vuoi! 1974 | De čábba niegut runiidit 1976 |
Vuoi Biret-Maaret, vuoi! on saamelaisen Nils-Aslak Valkeapään albumi vuodelta 1974.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Nils-Aslak Valkeapää.
Kappaleet > A-puoli

Vaimostan la bieg'ga
Njuvcat nu jui'get
Cak'ca laei
Maerrasabmi
Gåden
Vuoi, Biret-Maaret, vuoi!
Kappaleet > B-puoli

Gå lae duoddar, giotota
Dak gee'oet ismazii
Vuoi vielljazan
Aet borrasat laen
Ekket-livait ai'gi
Muusikot

Nils-Aslak Valkeapää – laulu
Paroni Paakkunainen – klarinetti, sopraanosaksofoni
Veli-Pekka Vastapuu – kitarat
Erkki Talja – basso
Upi Sorvali – rummut, perkussiot
Aiheesta muualla

Vuoi Biret-Maaret, vuoi! discogs.com -sivustolla
Albumi Fono.fi:in tietokannassa
Jalmari Väisänen

Hjalmar (Jalmari) Väisänen (30. tammikuuta 1893 Kotka – 10. heinäkuuta 1983 Liperi) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Väisäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Väisänen ja Elisabeth Helenius. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston. Väisänen oli maanviljelijä Pälkjärvellä 1916–1939. Sotavuosina hän oli evakossa Maaningalla 1939–1941 ja uudelleen maanviljelijänä Pälkjärvellä 1941–1944. Sodan jälkeen oli ensin evakossa Laihialla 1944–1945 ja sen jälkeen hän oli maanviljelijänä Liperissä 1945–1967.
Väisänen oli kansanedustajana 1929–1945 ja 1951–1954 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Väisänen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Hän oli Pälkjärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan jäsenenä sekä myöhemmin Liperin kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä. Hän oli myös Pohjois-Karjalan sos.dem. piirin ja sosialidemokraattisen puolueen maaseutuvaltuuskunnan puheenjohtajana sekä sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvoston jäsenenä. Väisänen sai kunnallisneuvoksen arvon 1972.
Väisänen oli naimisissa vuodesta 1920 Josefina Pitkäsen kanssa.
Iida Vemmelpuu

| Iida Vemmelpuu |
| --- | --- |
 Iida Vemmelpuu vuonna 1907.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Iida Maria Vemmelpuu
Syntynyt: 10. helmikuuta 1868 Kangasala
Kuollut: 3. elokuuta 1924 (56 vuotta) Huittinen
Ammatti:  kansakoulunopettaja
Poliitikko
Puolue:  Suomalainen puolue
Iida Maria Vemmelpuu (ent. Wilenius; 10. helmikuuta 1868 Kangasala – 3. elokuuta 1924 Huittinen) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisessä ja toisessa eduskunnassa.
Elämäkerta

Vemmelpuun vanhemmat olivat kauppias Karl Wilenius ja Amalia Matintytär. Kun äiti avioitui uudelleen Kokemäeltä kotoisin olleen kauppiaan kanssa, perhe muutti Huittisiin. Iida Vemmelpuu kävi Porin tyttölyseota vuoteen 1887 saakka, suoritti opettajatutkinnon Helsingin Suomalaisessa Jatko-opistossa 1890 ja sai erioikeustodistuksen Jyväskylän seminaarista 1903. Vemmelpuu toimi kotiopettajana Sortavalassa 1890–1892, Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa 1892–1904 ja kansakoulunopettajana Huittisissa 1904–1924. Hän toimi aktiivisesti Huittisten nuorisoseurassa ja toimi Huittisiin suurlakon jälkeen 1905 perustetun naisyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana.
Vemmelpuu oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän oli myös Huittisten kunnanvaltuuston jäsen. Vemmelpuu putosi eduskunnasta vuoden 1909 eduskuntavaaleissa jäätyään toiselle varasijalle.
Aiheesta muualla

Sainio, Venla: / Vemmelpuu, Iida (1868–1924). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Suomalaisen puolueen kansanedustajat
| n k Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (59):  Ala-Kulju  Antila  Arajärvi  Danielson-Kalmari  Ha. Gebhard  He. Gebhard  Gripenberg  Hakulinen  Helkiö   Hiltula  Hjelt  Hoikka  Ingman  Kairamo  Kares  Kivilinna  Kivioja  Knuutila  Koivisto  Kolkki  Käkikoski  Käpy  Lagerlöf  Laine  Lepistö  Listo  Malmivaara  Myllylä  Nevanlinna  Nykänen  Olkkonen  Paasikivi  Pajari  Palmén  Paloheimo  Pohjanpalo  Pullinen  Rajala  Rannikko  Rapola  Reima  Repo  Ripatti  Runtti  Sipilä  Sipponen  Soininen  Tervaniemi  Torppa  Tulikoura  Vaarala  Vahe  Vemmelpuu  Virkkunen  Wilskman  Wuorimaa  Ylikorpi  E. Yrjö-Koskinen  Y. Yrjö-Koskinen 
| n k Suomalaisen puolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (54):  Aitamurto  Ala-Kulju  Antila  Arajärvi  Danielson-Kalmari  Eronen  Ha. Gebhard  He. Gebhard  Gripenberg  Hainari  Hallsten  Halonen   Hiltula  Hjelt  Ingman  Junnila  Kairamo  Kares  Kivilinna  Kivioja  Koivisto  Kolkki  Käkikoski  Käpy  Lagerlöf  Laine  Listo  Malmivaara  Myllylä  Nevanlinna  Nykänen  Paasikivi  Palmén  Paloheimo  Pohjanpalo  Pullinen  Pöysti  Rajala  Rannikko  Rapola  Reima  Saraste  Sipponen  Soininen  Torppa  Tulikoura  Tuomikoski  Vaarala  Vahe  Vemmelpuu  Virkkunen  Wuorimaa  S. Yrjö-Koskinen  Y. Yrjö-Koskinen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
K. J. Wenman

Karl Johan (K. J.) Wenman (26. tammikuuta 1895 Närpiö – 23. syyskuuta 1964 Närpiö) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustaja ja maanviljelijä.
Wenmanin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Johan Wenman ja Lisa Johanna Mannfolk. Hän kävi maamieskoulun, oleskeli siirtolaisena Yhdysvalloissa 1916–1920 ja toimi sitten maanviljelijänä Närpiössä.
Wenman oli SDP:n kansanedustajana 1933–1945 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Närpiön kunnanvaltuuston jäsenenä ja oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa. Wenman kuului jatkosodan aikana 1943 kolmenkymmenenkolmen kirjelmän allekirjoittajiin.
Lokakuussa 1947 Wenman valittiin Sosialistisen Yhtenäisyyspuolueen puoluetoimikunnan jäseneksi.
Karl Wenman oli naimisissa vuodesta 1916 Anna Selina Sjögårdin kanssa.
Arvid Lydecken

| Arvid Lydecken |
| --- | --- |
 Arvid Lydecken 1920-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1884 Kontiolahti, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 9. toukokuuta 1960 (75 vuotta) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, osastonjohtaja
Vanhemmat:  Otto Arvid Ludvig Lydecken(1838-1888),Nathalia Wilhelmina Widqvist(1847-1927)
Puoliso:  Maria Elisabet Andersen(1901-1976)
Lapset:  Kai Arvid Lars Ludvig Lydecken ja Kivi Jalmar Robert Lydecken
Kirjailija
Salanimi: Arvily
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  Lasten ja nuorten kirjallisuus. Runot.
Aiheet:  Sadut,historia,seikkailu,kaukomaat.
Palkinnot
 intendentin arvonimi 1948 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Otto Arvid Lydecken, nimimerkki Arvily (31. toukokuuta 1884 Kontiolahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 9. toukokuuta 1960 Helsinki, Suomi) oli suomalainen kirjailija.
Henkilöhistoria

Lydecken vietti lapsuutensa Joensuussa, jossa hänen isänsä Otto Ludvig Lydecken (1838–1888) toimi Utran lasitehtaan isännöitsijänä. Lydeckenin äiti oli Natalie Winqvist ja puoliso vuodesta 1922 Maria Elisabet Andersen (1901–1976). Heidän lapsensa olivat:
Kai Arvid Lars Ludvig (1922–1978), joka haavoittui vakavasti jatkosodassa ja toimi sittemmin isännöitsijänä. Hän oli aviossa 1947–1958 Brita-Stina Boijerin kanssa.
Kivi Jalmar Robert Lydecken (1927–1989) lääkäri, joka avioitui professori L. Arvi P. Poijärven tyttären Hilkka-Maija Tellervon (s. 1928) kanssa.
Lääkäri, lahjoittaja Jalmari Lydecken oli Arvid Lydeckenin veli.
Arvid Lydecken kirjoitti ylioppilaaksi 1903, opiskeli yliopistossa ja suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston kurssin 1906. Otavan kuvitusosaston hoitajana Lydecken toimi 1906–1916 ja sitten helsinkiläisen Strindbergin taidesalongin johtajana vuodesta 1917 kuolemaansa 1960 saakka. Tämän jälkeen johtajaksi tuli hänen leskensä Maria Elisabeth Lydecken. Lydecken toimitti lastenlehti Pääskystä yhdessä Anni Swanin ja Helmi Setälän kanssa. Lehti ilmestyi 1906–1935. Hän työskenteli myös Aamulehden toimittajana.
Lydecken sai intendentin arvonimen vuonna 1948. Lasten- ja nuortenkirjailijoille on vuodesta 1969 lähtien jaettu Arvid Lydecken -palkinto. lähde?
Kirjallinen tuotanto

Lydecken kirjoitti runo-, satu-, kuva- ja seikkailukirjoja omalla nimellään ja nimimerkillä Arvily. Hän oli tieteiskirjallisuuden edelläkävijöitä Suomessa. Teoksessa Tähtimaailmassa seikkailuja (1912) hän julkaisi kertomuksia, jotka käsittelevät tieteiskirjallisia aiheita, kuten maahan kohdistuvaa hyökkäystä ja avaruusmatkailua. Muissakin poikakirjoissaan hän yhdisti rohkeasti kaukomaiden eksotiikkaa tuttuihin kotoisiin teemoihin. Lydecken kirjoitti myös muutamia yleistajuisia tietoteoksia kuvataiteista. Lydeckenin tunnetuimpia runoja on Telefooni Afrikassa, jonka hän sovitti vanhan kansanlaulun säveliin. Monet muutkin hänen runosaduistaan ovat yhä elävää lastenrunoutta. lähde?
Kirjallinen tuotanto > Runoja

Lydecken julkaisemia runokokoelmia ovat muun muassa seuraavat:
Dikter, 1907
Pieni joululipas, runosatuja lapsille, 1934–1945
Lumipyry Afrikassa, ym. runosatuja lapsille, 1943
Kotoa ja kaukaa, runosatuja lapsille, 1947
Kirjallinen tuotanto > Romaaneja

Meren pohjalla: Seikkailukertomus.  (Nuorten kirjoja 38. (2. painos: Arvilyn tarinoita 7, Otava 1922; 3. painos: Meidän lasten kirjasto, Otava 1963))  Helsinki:  Otava, 1915.
Kuudes maanosa: Seikkailukertomus.  Helsinki:  Otava, 1924.
Kuulahden mohikaanit: Seikkailukertomus.  (Poikien seikkailukirjasto 6)  Helsinki:  Otava, 1926.
Suomenlahden risteilijä (seikkailukertomus), 1928
Kirjallinen tuotanto > Tarina- ja satukokoelmia

Suuri, kaunis maailma, 1909
Tähtimaailmassa seikkailuja . (Ålander, F. G. kuvien piirrokset. Nuorten kirjoja n:o 33. (3. painos 1920)) Helsinki: Otava, 1912.
Kertomus Tähtien tarhoissa myös teoksissa Arvilyn tarinoita I. Otava, 1944 ja Jari Koponen ym. (toim.): Jäinen vaeltaja, Ursa, 1986.
Kultaisilta päiviltä (satuja, 1921, kuvitus Martta Wendelin)
Hiilivalkealla (satuja), 1955
Kirjallinen tuotanto > Kokoomateoksia

Arvilyn tarinoita 1.  (Sisältö: Ihmesaappaat; Tähtien tarhoissa (1. painos 1912 kokoelmassa Tähtimaailmassa). F. G. Ålander kuvittanut. Meren pohjalla (1. painos 1915). Kuvittanut Rudolf Koivu)  Helsinki:  Otava, 1944.
Arvilyn teoksia 3.  (Sisältö: Sininen saari: Seikkailukertomus, 3. painos (1. painos 1914); Kuudes maanosa: Seikkailukertomus (1. painos 1924))  Helsinki:  Otava, 1947.
Arvilyn teoksia 5.  (Sisältö: Kuulahden mohikaanit: Seikkailukertomus, kuvittanut Eric Wasström, 2. painos (1. painos 1926); Valkoinen sulka, kuvittanut F. G. Ålander, 2. painos (1. painos 1934); Montezuman aarteet: Intiaanikertomus)  Helsinki:  Otava, 1949.
Kirjallinen tuotanto > Muita teoksia

Lydecken julkaisi myös useita muita teoksia, kuten seuraavat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Auringon mailta, 1910  Tysta timmar, 1911  Ihmeellinen kalaretki, 1912  Kotoisilla rannoilla, 1918  Tähtisilmä, satunäytelmä, 1918  Iloiset hottentotit, 1918  Pikku veikko, 1919  Metsän satuja, 1919  Iloista väkeä, 1921  Kirjosulka, 1923  |  Meren erakot, 1923  Isoäidin kuvakirja, 1925  Karkurit, 1925  Suomalaisia taiteilijakoteja, 1927  Aarre, 1927  Itämaan lumoissa, 1928  Eläinten yömaja, 1929  Kukka ja sateenkaari, 1929  Niilinrannan salaisuus, 1930  Helmenpyytäjä, 1931  |  Aarteenetsijät, 1932  Satumetsässä, 1933  Suomenlahden sankari, 1934  Merisodan pyörteissä, 1935  Murad Bay, "Raahen poika", 1935  Mustanauha, Juuttaan sankari, 1936  Kalle Peloton, 1939  Arvilyn satuja, 1934  Taiteilijoita, 1953  |
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Arvid Lydecken Wikisitaateissa
Lydecken, Arvid hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO) 2  Belgia  Ruotsi 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Arne Öhman

Carl Arne Öhman (5. huhtikuuta 1884 Helsinki – 14. elokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Öhman toimi RKP:n kansanedustajana vuosina 1948–1958 edustaen ensin Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja sitten Helsingin kaupungin vaalipiiriä. Hän sai julkisuutta vaadittuaan Kansaneläkelaitoksen johtoa tuomiolle niin sanotun Kansaneläkelaitoksen jutun alkuvaiheessa syksyllä 1957.
Öhman toimi myös kaupunginvaltuutettuna Vaasassa ja Helsingissä sekä Vaasan kaupunginhallituksen jäsenenä. Öhman kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1902, valmistui lakitieteen kandidaatiksi vuonna 1911, varatuomariksi vuonna 1914 ja lakitieteen lisensiaatiksi vuonna 1949. Öhman toimi politiikan ulkopuolella Helsingin lakiasiaintoimiston asianajajan apulaisena 1911–1916, 
Lantmannabankenin johtokunnan jäsenenä 1917–1920, Suomen unionpankin Vaasan pääkonttorin johtokunnan jäsenenä 1921–1924, Unionpankki Oy:n Vaasan haarakonttorin apulaisjohtajana 1924–1931, Helsingin Osakepankin johtokunnan varajäsenenä 1931–1933, Pohjoismaiden yhdyspankin notariaattiosaston johtajana Helsingissä 1934–1953 sekä Suomen teollisuushypoteekkipankin johtajana 1952–1957. Öhmanin vanhemmat olivat kunnallispormestari Elias Öhman ja Anni von Fieandt. Öhman toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950 ja 1956.
Hear in the Now Frontier

| Hear in the Now Frontier Queensrÿche |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 1997
 Tuottaja(t): Peter Collins
 Tyylilaji: Alternative metal, post-grunge
 Kesto: 57.15
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  18.
Queensrÿchen muut julkaisut
| Promised Land 1994 | Hear in the Now Frontier 1997 | Q2K 1999 |
Hear in the Now Frontier on metalliyhtye Queensrÿchen vuonna 1997 julkaistu kuudes studioalbumi. Levy oli Queensrÿchen viimeinen alkuperäiskokoonpanolla, sillä Chris DeGarmo jätti yhtyeen levyn jälkeen. Musiikillisesti Queensrÿche jätti metallin ja toi uusia elementtejä musiikkiinsa grungesta, pop- ja alternative-musiikista ja pehmorockista.
Kappaleet

Sign of the Times – 3.34 (Chris DeGarmo)
Cuckoo’s Nest – 4.01 (DeGarmo)
Get a Life – 3.40 (DeGarmo, Geoff Tate)
The Voice Inside – 3.52 (DeGarmo)
Some People Fly – 5.18 (DeGarmo, Tate)
Saved – 4.12 (DeGarmo, Tate)
You – 3.56 (DeGarmo, Tate)
Hero – 5.26 (DeGarmo)
Miles Away – 4.35 (DeGarmo)
Reach – 3.33 (Tate, Michael Wilton)
All I Want – 4.06 (DeGarmo)
Hit the Black – 3.40 (DeGarmo, Eddie Jackson)
Anytime/Anywhere – 2.57 (DeGarmo, Jackson, Tate)
Sp00L – 5.09 (DeGarmo, Tate)