stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suoma Kyykoski
Henkilöhistoria

Kyykosken vanhemmat olivat kruununvouti  Lars Victor Nordlund ja Amanda Gustava Starck. Hän opiskeli ensin Kurkijoen maamiesopistossa, josta hän siirtyi 22-vuotiaana Mustialan maamiesopiston agronomilinjalle ja valmistui sieltä agronomiksi vuonna 1906 ensimmäisenä naisena opiston historiassa. Seuraavalla vuosikurssilla naisia oli jo kolme. Kotitilan tultua myydyksi Kyykoski ryhtyi opettajaksi, ensin Orismalan maanviljelys- ja karjatalouskouluissa Isossakyrössä, mutta vuodesta 1908 meijerikoulussa Kuopiossa. Hänet nimitettiin koulun johtajaksi 1916 ja hän hoiti tehtävää aina koulun lakkauttamiseen asti vuonna 1951. Yhteensä Kyykoski lienee ehtinyt opettaa noin tuhatta oppilasta. Hän kehitti opetusta muun muassa tekemällä aloitteen maatalousopettajien valmennuksesta ja 1930 opettajille saatiinkin auskultointijärjestelmä. Kuopion talouskoulun yhteiskunta-aineiden opettajana Kyykoski toimi 1951–1953. Hän osallistui yhdistystoimintaan ja Kuopion kunnallispolitiikkaan sekä kaupunginvaltuustossa että -hallituksessa, samoin kuin toimi tasavallan presidentin valitsijamiehenä kolmeen otteeseen. Suomen Agronomien Yhdistys kutsui Kyykosken kunniajäsenekseen vuonna 1947. Jo kymmenen vuotta aiemmin hänet oli nimitetty talousneuvokseksi.
Julkaisuja

Kertomus Kuopion tietopuolisen meijerikoulun toiminnasta v:lta 1907–1917, 1918, Suoma Kyykoski, Set Suomalainen
Kuopion tietopuolisen meijerikoulun toiminta v. 1908–32, 1933
Kuopion osuusmeijerin i.l. 50-vuotiskertomus, 1951
75-vuotias Kuopion Naisyhdistys, 1961
Suur-Saksa

Katutaisteluissa juhlivia vallankumouksellisia 18.–19. maaliskuuta 1848 Berliinissä.
Kansalliskokous Pyhän Paavalin kirkossa Frankfurtissa vuonna 1849.
Suur-Saksa (saks. Großdeutschland) oli 1800- ja 1900-luvuilla kukoistanut ajatus Saksan valtiosta, johon kuuluisivat kaikki saksankielisen väestön asuttamat alueet.
Suur-Saksan idea syntyi 1800-luvun alkupuolella. Alun perin ajateltiin, että Saksa yhdistettäisiin Habsburgien johtaman Itävallan alaisuuteen pääkaupunkinaan Wien. Suunnitelma miltei toteutui Euroopan hullun vuoden aikana 1848. Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV joutui vallankumouksellisten edessä myöntymään parlamenttivaaleihin, perustuslakiin ja lehdistönvapauteen.
Toukokuussa 1848 kokoontui Frankfurtissa kaikista saksalaisista valtioista koottu Frankfurtin kansalliskokous. Seuraavan vuoden huhtikuussa kansalliskokous tarjosi yhtenäisen Saksan keisarinkruunua Fredrik Vilhelmille. Hän koki tämän vallankumouksellisten antaman armonpalan loukkauksena eikä ottanut sitä vastaan. Itävallan ja Preussin edustajat vetäytyivät kansalliskokouksesta, joka pian mureni.
Eteläsaksalainen slaavilaisulottuvuus

Kun Saksa viimein yhdistyi 1871 Preussin johdolla, siitä tuli ”Pikku-Saksa”, Kleindeutschland, josta Itävallan alueet jäivät ulkopuolelle. Pääasialliset esteet kaikkien saksalaisten yhdistymiselle olivat Itävallan ja Preussin keskinäinen kamppailu johtoasemasta sekä Itävallan maiden suuri ei-saksalainen väestö (unkarilaiset ja slaavit), jotka eivät halunneet liittyä saksalaiseen kansallisvaltioon.
Itävalta-Unkari olisi menettänyt hauraan poliittisen tasapainonsa, mikäli se olisi liittynyt osaksi Suur-Saksaa siksi, että unkarilaiset olisivat menettäneet suhteellisen vahvan asemansa. Itävalta-Unkarissa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa oli suunnitelmia laajentaa valtiosääntö kolmikantaiseksi jakamalla valtaa itävallansaksalaisten ja unkarilaisten lisäksi myös slaaveille, mutta tämä ei tullut mahdolliseksi slaavien kansallisen aktiivisuuden ja toisaalta itävallansaksalaisen vastustuksen vuoksi.
Suur-Saksan valtakunta

Adolf Hitlerin liitettyä vuonna 1938 Itävallan Saksaan, alkoi ajatus yhdestä valtakunnasta, yhdestä johtajasta ja yhdestä (saksalaisesta) kansasta toteutua. Maan nimeksi muutettiin virallisesti Großdeutsches Reich, ”Suur-Saksan valtakunta” 26. heinäkuuta 1943. Perusteluna päätökselle oli Saksan hallussa pitämän alueen laajeneminen sotatoimien vuoksi.
Silti Saksan, sen liittolaisten ja kanssasotijoiden hallussaan pitämä alue oli Stalingradin taistelun tappiosta ja rintaman murtumisesta johtuen alkanut jo pienentyä. Saksassa tehtiin kuitenkin edelleen poliittisia ja taloudellisia suunnitelmia uuden Euroopan hallitsemiseksi. Vuonna 1943 järjestettiin Saksassa Euroopan yhteisöä koskeva kansainvälinen kokous, jossa pyrittiin laatimaan suuntaviivoja Euroopan valtioille sen jälkeen, kun Saksa olisi voittanut sodan.
Saksan ulkoasiainministeri Joachim von Ribbentrop antoi 5. huhtikuuta 1943 Auswärtiges Amtissa asetuksen Eurooppa-komitean perustamiseksi. Sen tehtävänä oli eurooppalaisen yhdentymisen suunnittelu ja se kokoontui ulkoasiainministerin kutsusta. Jäseniksi määrättiin varapuheenjohtajaksi valtiosihteeri von Steengracht, suurlähettiläs Gaus, suurlähettiläs von Rintelen, alivaltiosihteeri Hencke, ministerineuvos Wehl, ministeri Albrecht, ministeri Smidt, ministeri Rühle, ministeri, professori Berber, tohtori Megerle, vanhempi lainopillinen neuvonantaja von Schmieden, laillinen neuvonantaja Wagner, Brigadeführer Six ja Brigadeführer Frenzel. Lainopillinen neuvonantaja von Trützschler määrättiin komitean sihteeriksi.selvennä
Huolimatta Saksan kärsimistä tappioista 1944–1945 maan hallintorakenteessa säilytettiin edelleen muun muassa Valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriö, vaikka puna-armeijan etenemisen myötä se menetti alueensa merkittävässä määrin jo vuoden 1944 aikana.
Saksan hallintojärjestelmä käsitti monenlaisia hallinnon muotoja, joista kiintein oli Saksan valtakuntaan liittäminen tavalliseksi valtakunnanpiiriksi.
Suur-Saksan valtakunta > Saksan valtakunnan 1935 alkaen suorittamat alueliitokset > Alueliitokset ennen toista maailmansotaa

1935 Saarland Kansainliiton valvonnan alta kansanäänestyksellä
1938 Itävallan Anschluss
1938 Münchenin sopimuksella Sudeettimaa Tšekkoslovakialta
1939 Tšekkoslovakian miehitys Böömin ja Määrin protektoraattina, Slovakiasta Saksan nukkevaltio
1939 Memelin alueen palautus Liettualta, joka oli kaappauksenomaisesti vallannut kansainliiton mandaattihallintoalueen itselleen sitä valvoneilta ranskalaisilta.
Suur-Saksan valtakunta > Saksan valtakunnan 1935 alkaen suorittamat alueliitokset > Sodan aikana

1939 Puolan valtaus ja länsiosien yhdistäminen Danzig-Länsi-Preussin ja Warthelandin Reichsgauksi, sekä Suwalkin ja Ylä-Sleesian alueiden laajennukset
1940 Versailles’n rauhassa menetetyn Eupen-Malmedyn ja ympäröivien kuntien siirto miehitetyn Belgian yhteydestä
1940 Versailles’n rauhassa menetetyn Elsass-Lothringenin palauttaminen Ranskalta
1940 Luxemburgin liittäminen Suur-Saksaan
Sodan jälkeen natsijohtoiseen Suur-Saksan valtakuntaan oli tarkoitus myös liittää ainakin Ala-Steiermark ja Kärnten-Krain Jugoslavialta, sekä Białystok Puolalta (1939-1941 Neuvostoliiton alaisuudessa). Sodan aikana näistä alueista muodostettiin erityisiä siviilihallintoalueita, jotka eivät kuitenkaan olleet virallisesti osa Suur-Saksan valtakuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suur-Saksa Wikimedia Commonsissa
Irredentismi maittain
Saksa ja sen miehittämät maat sekä muut akselivallat laajimmillaan toisen maailmansodan aikana 1941–1942.
Stephen Blauner

Jules Stephen ”Boom Boom” Blauner (19. syyskuuta 1933 New York, Yhdysvallat – 16. kesäkuuta 2015 Marina Del Rey, Kalifornia, Yhdysvallat) oli laulaja Bobby Darinin yhdysvaltalainen manageri ja hyvä ystävä, elokuvatuottaja ja BBS Productionsin jäsen yhdessä Bob Rafelsonin ja Bert Schneiderin kanssa.
Elämä ja ura

Blaunerin vanhemmat olivat Eugene ja Marion Blauner. He asettuivat asumaan New Yorkiin, jossa Blauner syntyi. Hänen lapsuudenystävänsä oli Bert Schneider. He olivat erottamattomat Schneiderin kuolemaan saakka. Schneiderin isä työskenteli Columbia Picturesilla. Blauner ihaili jo nuorena Al Jolsonia, jonka tarinan hän näki 13-vuotiaana 18 kertaa ja innostui itse viihdealasta.
Hän tutustui myös Sammy Davisiin, ja tämäkin ystävyys säilyi. Hän oli Bobby Darinin maganeri useita vuosia vuoteen 1965.
Tuottajaryhmä BBS Productionin jäsenenä hän oli mukana tuottamassa monia merkittäviä elokuvia ja ohjelmia, kuten Easy Rider, dokumentti Hearts and Minds, Monkees-sarjaa (1966), Rajut kuviot, Viimeinen elokuva, Vain unelmilla on siivet, Safe Place.
Blauner on John Goodmanin näyttelemänä henkilöhahmona Kevin Spaceyn vuonna 2004 ohjaamassa Bobby Darinin elämäkertaelokuvassa Beyond the Sea.
Aiheesta muualla

Stephen Blauner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stepney

Stepney Green metroasema.
Stepney on Lontoon East Endin kaupunginosa. Se oli aikaisemmin itsenäinen kylä, joka kasvoi Thamesjoen varren telakoiden työläisten asuinpaikkana.
Stepneyn pääkadun varrella on St Dunstanin kirkko, jonka nykyinen rakennus on 1200-luvulta, ja samalla paikalla on seissyt kirkko tuhannen vuoden ajan. Sitä ympäröivä keskiaikainen kylä kasvoi voimakkaasti 1800-luvulla työläisten asuinalueena. Lontoon pommituksissa alueelta tuhoutui paljon asuinrakennuksia. Alueella on paljon kaupungin vuokra-asuntoja. Niitä on kunnostettu 2010-luvulla. Alueelle on rakennettu uudisrakennuksia, ja Stepneyn kiinteistömarkkinat ovat piristyneet.
Stepney Greenin metroasema on District Linen ja Hammersmith & City Linen varrella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stepney Wikimedia Commonsissa
Stephen Breyer

| Stephen Breyer |
| --- | --- |

Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsen
 3. elokuuta 1994 – 30. kesäkuuta 2022  
Presidentti:  Bill Clinton (nimittäjä)
Edeltäjä:  Harry Blackmun
Seuraaja:  Ketanji Brown Jackson
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1938 (ikä 86)  San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Ammatti:  juristi
Puoliso:  Joanna Hare
Tiedot
Uskonto:  juutalainen
 Nimikirjoitus
Stephen Gerald Breyer (s. 15. elokuuta 1938 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen juristi, joka on toiminut Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsenenä elokuusta 1994. Bill Clinton valitsi liberaalin Breyerin virkaan, ja senaatti hyväksyi nimityksen helposti.
Breyer syntyi juutalaiseen perheeseen. Ennen nimitystään korkeimpaan oikeuteen hän toimi muun muassa opettajana Harvardissa ja liittovaltion tuomarina Massachusettsissa. Breyer kannatti samaa sukupuolta olevien avioliittoja korkeimman oikeuden Obergefell vastaan Hodges -päätöksessä.
Amerikkalaiset mediat uutisoivat tammikuussa 2022, että Breyer on valmis siirtymään eläkkeelle alkuvuodesta 2022. Presidentti Joe Biden nimitti hänen tilalleen Ketanji Brown Jacksonin, joka astui virkaansa 30. kesäkuuta 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stephen Breyer Wikimedia Commonsissa
Super Collider (kappale)

| ”Super Collider” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Super Collider
 Julkaistu: 23. huhtikuuta 2013
 Formaatti: digi
 Tuottaja(t): Johnny K
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 04.11
 Levy-yhtiö: Tradecraft
Megadethin muut singlet
| ”Public Enemy No.1” 2011 | ”Super Collider” 2013 | ”Fatal Illusion” 2015 |
Super Collider on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin single, joka julkaistiin 23. huhtikuuta 2013 levymerkillä Tradecraft.
Kappaleet

Super Collider – 04.11
Kokoonpano

Dave Mustaine – kitara, laulu
Chris Broderick – kitara
David Ellefson – basso
Shawn Drover – rummut
Storfjellet (Troms)

Storfjellet
| --- | --- |
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Lyngsalpene, Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 492 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Storfjellet on Skandien Lyngsalpenen osaan kuuluva vuori Tromssan kunnassa, Norjassa. Vuoren korkein huippu on 1 492 metriä korkea Tigertinden. Hieman pohjoisempana samaan massiiviin kuuluu myös Stortinden (1 473 m).
Storeggan vyöry

Norjanmeren maanvyörymien alue.
Storeggan vyöry oli Norjanmerellä noin vuonna 6 200 eaa. tapahtunut suuri merenalainen maanvyöry. Sitä pidetään kaikkien aikojen suurimpana maanvyörynä, jonka yhteydessä liikkui arviolta 2 500 – 3 500 km³ verran maamassoja noin 290 kilometrin levyisellä alueella. Storeggan vyöry oli viimeinen jääkauden aikaisen mannerjäätikön sulamisen jälkeen alueella tapahtunut suuri maanvyöry.
Euroopan mannerjalustan reunalla nykyisen Norjan ja Islannin välissä tapahtunut vyöry aiheutti Pohjois-Atlantin rannikoille tuhoisan tsunamin, joka iski Shetlandinsaarille jopa 30 metrin korkuisena. Storeggan vyöryn syynä oli todennäköisesti maanjäristys, mutta sen laukeamista edisti ilmeisesti myös mannerjalustan rinteen yläpäässä tapahtunut merenpohjan metaanihydraattiesiintymien purkautuminen.
Storeggan vyöryn aiheuttama tsunami iski tuhoisasti useiden metrien korkuisena myös muualle Pohjanmeren rannikoille muun muassa nykyisten Britannian, Belgian ja Hollannin alueille. Tsunamin arvellaan tuhonneen lopullisesti muinaisella Doggerlandin alueella vaikuttaneen neoliittisen kulttuurin.
Stan Lynde

Stan Lynde San Diegon Comic-Con-messuilla 1982
Myron Stanford "Stan" Lynde (23. syyskuuta 1931 Billings, Montana, Yhdysvallat – 6. elokuuta 2013 Helena, Montana) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija, joka tunnettiin muun muassa sarjakuvistaan Rick O'Shay ja Latigo.
Tausta

Myron Stanford Lynde syntyi 23. syyskuuta 1931 Montanan Billingsissa. Lynden vanhemmat lukivat hänelle usein sanomalehtien sunnuntainumerojen sarjakuvia. Stan Lynde on myöhemmin kertonut halunneensa sarjakuvapiirtäjäksi jo viisi- tai kuusivuotiaana. Perhe omisti karja- ja lammastilan lähellä Montanan Lodge Grassia ja Crow-intiaanien reservaattia. Lynde julkaisi sarjakuvia jo lukionsa sanomalehdessä ja palvellessaan Korean sodassa hän loi sarjakuvan nimeltä "Ty Foon", jota painettiin laivaston sanomalehdessä. Korean sodan jälkeen Lynde opiskeli journalistiikkaa Montanan yliopistossa. Opiskelujen jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa vanhempiensa tilalla, ennen kuin päätti ruveta sarjakuvapiirtäjäksi.
Ura

Ostettuaan yhdensuuntaisen lipun New Yorkiin 1950-luvulla, Lynde työskenteli päivisin Wall Street Journalin kuluttaja-asioiden toimittajana. Hän suoritti samalla iltaopintoja School of Visual Arts:issa. Hän kehitteli Rick O'Shay -sarjakuvaa, joka pohjautui hänen nuoruutensa kokemuksiin ja hahmoihin. Sarjakuvaa aloitettiin levittää sanomalehtiin vuonna 1958.
Vuonna 1962 Rick O'Shayta julkaistiin jo sadassa sanomalehdessä, muun muassa The Timesissa. Lynde palasi kotitilalleen Montanaan ja hankki 160 eekkerin karjatilan kotitilansa yhteyteen. Rick O'Shay -sarjakuvaa julkaistiin 20 vuoden ajan, ja sen on arvioitu saavuttaneen 15 miljoonaa lukijaa. Lynde lopetti Rick O'Shayn piirtämisen vuonna 1977 jouduttuaan sopimuskiistoihin sarjakuvan lisensointiyhtiön kanssa. Sarjakuvaa julkaisivat muut piirtäjät ja käsikirjoittajat vuoteen 1981 saakka. Lynde aloitti uuden Latigo-sarjakuvan vuonna 1979 ja piirsi sitä neljän vuoden ajan. Sarjakuvan lopettaminen johtui Lynden mukaan pidempien sarjakuvaseikkailujen suosion laskusta.
Sarjakuvauransa jälkeen Lynde kirjoitti kahdeksan villin lännen romaania, joiden päähahmona oli lakimies Merlin Fanshaw. Hän julkaisi vuonna 2002 myös Vigilante Moon -nimisen Montanasta kertovan historiallisen romaanin.
Yksityiselämä

Lynde oli naimisissa ja hänellä oli yhdessä Lynda-vaimonsa kanssa kahdeksan lasta. Hän kuoli syöpään.
Suspensiokulkeuma

Suspensiokulkeuma tarkoitetaan vesistössä suspensoituneena kulkeutuvaa kiintoainetta. Hitaasti liikkuvissa virroissa vain raekooltaan hyvin pienet partikkelit, kuten savi, voivat kulkeutua suspensoituneena. Mitä suurempi on virtausnopeus, sitä suurempia partikkeleita kulkeutuu. Suspension mukana kuitenkin kulkeutuu hyvin harvoin hiekkaa suurempaa ainesta. Suspensiokulkeumaa mitattaessa on otettava huomioon kiintoaineen konsentraation ja virtausnopeuksen vaihtelu.
Suspended Animation

Suspended Animation voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suspended Animation, Eshamin albumi
Suspended Animation, Fantômasin albumi
Suspended Animation, The Monksin albumi
Suspended Animation, John Petruccin albumi
Suspended Animation, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2001.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Suspended Animation”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Super Bowl XXVII

Super Bowl XXVII oli järjestyksessään 27. Super Bowl. Vastakkain pelasivat Buffalo Bills ja Dallas Cowboys. Ottelu pelattiin Rose Bowl -stadionilla Pasadenassa, Kaliforniassa 31. tammikuuta 1993. Dallas Cowboys voitti pistein 52–17.
Aiheesta muualla

Super Bowlin viralliset sivut (englanniksi)
Speed King

| ”Speed King” Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Harvinainen hollantilainen single vuodelta 1970.
Kappaleen tiedot
 Albumilta: Deep Purple in Rock
 Julkaistu: kesäkuu 1970
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 05.49 (albumiversio) 04.14 (singleversio)
 Levy-yhtiö:  Harvest Records    Warner Bros.
Muut kannet
  Belgiassa 1970 julkaistun ”Black Night” -singlen kansikuva. ”Speed King” oli singlen B-puolena.
Deep Purple in Rockin muut kappaleet
|   | ”Speed King” 1. | ”Bloodsucker” 2. |
Speed King on brittiläisen hard rock -yhtye Deep Purplen kappale, joka kirjoitettiin vuonna 1969 ja julkaistiin seuraavana vuonna yhtyeen neljännellä albumilla Deep Purple in Rock. Se oli ensimmäinen kappale, jonka yhtyeen toinen ja tunnetuin kokoonpano (Mark II) teki yhdessä, ja siten myös ensimmäinen, jonka tekemiseen uudet jäsenet Ian Gillan ja Roger Glover osallistuivat. Kappale on merkitty koko yhtyeen kirjoittamaksi.
Tyylillisesti ”Speed King” edustaa nopeatempoista, blues-pohjaista raskasta rockia. Sen esikuvana oli Jimi Hendrixin ”Fire”. Sanoituksissa taas on runsaasti viittauksia vanhoihin rock and roll -kappaleisiin. Kappale on ajoittain toiminut Deep Purplen konserttien avauskappaleena.
Lyhyempi demoäänitys ”Speed Kingistä” tunnetaan pianoversiona (”piano version”). Joissain maissa se oli ”Black Night” -singlen B-puolena. Alankomaissa ja Saksassa se julkaistiin keväällä 1970 omana singlenään, jonka B-puolena oli ”Into the Fire”.
Kappaleen vaiheet

Deep Purplen toinen kokoonpano, niin sanottu Mark II, syntyi basisti Roger Gloverin ja laulaja Ian Gillanin liityttyä yhtyeeseen kesällä 1969. ”Speed King” oli ensimmäinen kokoonpanon kirjoittama kappale.
”Speed King” syntyi uuden kokoonpanon harjoitellessa ensimmäisiä kertoja lontoolaisella nuorisotalolla. Kitaristi Ritchie Blackmore ilmoitti yhtyeen tarvitsevan The Jimi Hendrix Experiencen ”Firen” kaltaisen vauhdikkaan konserttien aloituskappaleen. Glover keksikin sopivan riffin nopeasti, minkä jälkeen yhtye kehitteli kappaleen valmiiksi ”jammailemalla”. Ian Gillan on kertonut olleensa vaikuttunut uuden yhtyeensä äänekkäästä ja aggressiivisesta soittotavasta, mutta olleensa jännittynyt ja pelänneensä ulkopuoliseksi jäämistä. Koska hänellä ei ollut aiempaa kokemusta jammailusta, hän päätyi laulamaan pätkiä vanhojen rock and roll -hittien sanoituksista sitä mukaa, kuin ne tulivat hänen mieleensä. Gillan otti säkeitä lähes sellaisenaan muun muassa Little Richardin, Elvis Presleyn ja Lonnie Doneganin esittämistä kappaleista. Valmis kappale on merkitty koko yhtyeen kirjoittamaksi.
Mark II aloitti konsertoinnin kesällä 1969. ”Speed King” toimi keikkojen avauskappaleena; syyskuuhun mennessä valikoimaan tuli mukaan myös toinen uusi kappale ”Child in Time”. Molemmat olivat selvästi yhtyeen ensimmäisen kokoonpanon tuotantoa heavy metal -tyylisempiä. Varhaisissa esityksissä ”Speed King” tunnettiin nimellä ”Ricochet”. Myöhemmin sen nimeksi tuli ”Kneel and Pray”, ja sen sanoitus kertoi suuseksistä. Helmikuussa 1970 Deep Purple esiintyi BBC:n uudessa ohjelmassa In Concert, jolloin ”Speed King” ja ”Child in Time” saivat ensimmäisen kerran näkyvyyttä suuren yleisön keskuudessa.
Deep Purple aloitti neljännen albuminsa äänitykset vuoden 1969 syyskuussa ja sai ne valmiiksi huhtikuussa 1970. Yhtye äänitti ensimmäisen version ”Speed Kingistä” IBC-studiolla Lontoossa lokakuun 14. ja 21. päivien välillä. Siinä kosketinsoittaja Jon Lord soitti yleensä käyttämiensä Hammond-urkujen sijaan pianoa, ja sitä käytettiin joissain maissa ”Black Night” -singlen B-puolena. Alankomaissa ja Saksassa pianoversio julkaistiin omana singlenään, jonka B-puolena oli ”Into the Fire” In Rock -albumilta.
Tammikuun lopulla yhtye äänitti IBC:llä kappaleesta uuden version, josta tuli kesäkuussa 1970 julkaistun Deep Purple in Rockin avauskappale. Varhaisempi demoversio julkaistiin CD-muodossa vuonna 1995 In Rockin 25-vuotisjuhlajulkaisun bonuskappaleena nimellä ”Speed King (piano version)”. Juhlajulkaisussa on mukana myös Roger Gloverin remix kappaleen albumiversiosta.
Kuvaus kappaleesta

Musiikkinäytteet
Näyte  julkaistun version ensimmäisestä säkeistöstä.
Varhainen demoversio, joka julkaistiin singlenä. Ääninäytteessä viimeinen kertosäe.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
»Just a few roots, replanted. (suom. Jokunen juuri, uudelleen istutettuna.)» 
(Deep Purple in Rockin sisäkansissa oleva kuvaus kappaleesta.)
Deep Purple in Rockilla julkaistu ”Speed Kingin” studioversio alkaa kakofonisella särökitaraintrolla, jota seuraa rauhallisempi urkusoolo. Itse kappale perustuu nopeatempoiseen riffiin sekä aggressiiviseen laulu- ja kitaratyöskentelyyn. Kappaleessa on myös pitkä improvisaatio-osuus, jonka aikana Blackmore ja Lord soittavat vuorotellen jazz-henkisiä kitara- ja urkusooloja. AllMusic-sivuston Joe Viglionen mukaan soolo-osuuden lopussa kuultava melodia muistuttaa huomattavasti Cannibal & the Headhuntersin ja Wilson Pickettin versioita ”Land of a Thousand Dances” -kappaleesta. Lopun rääkäisyjä Viglione pitää The Crazy World of Arthur Brown -vaikutteisina.
Koska ”Speed Kingin” sanoitukset koostuvat lähinnä viittauksista aiempiin rock and roll -hitteihin, niillä ei ole erityistä merkitystä. Kappaleen nimessäkin esiintyvän sanan ”speed” (suom. vauhti) on usein arveltu tarkoittavan amfetamiinia, mutta Gillanin mukaan se viittaa siihen, että hänellä oli vaikeuksia improvisoida sanoituksia riittävän nopeasti.
Konserttiesityksissä ”Speed Kingin” improvisaatio-osuus oli huomattavasti studioversiota pidempi. Soolojen lisäksi mukana oli myös kitaran ja laulun välistä vuoropuhelua. Esimerkiksi Stockholm 1970 -livealbumilla kappaleen kesto on selvästi yli 10 minuuttia. Improvisaatio-osuuden aikana Gillan kertoo yleisölle kertosäkeessä mainitun ”vauhtikuninkaan” tarkoittavan henkilöä, joka ”osaa laulaa yli 100 mailia tunnissa” (”speed king is someone who can sing one hundred miles an hour.”).
Arvioita

Disc and Music Echossa julkaistussa Deep Purple in Rockin aikalaisarviossa ”Speed Kingiä” kuvataan ”hurjaksi” kappaleeksi, joka heijastelee monille tuolloisille yhtyeille ominaista pyrkimystä palata rock & rollin juurille. Toinen aikalaisarvio huomautti, että jos ”Speed King” kierrättääkin hyväksi havaittuja 12 tahdin blues -sanoituksenpätkiä, ”eivät ne koskaan ennen ole kuulostaneet tältä”.
Joe Viglionen mukaan ”Speed King” on sekoitus uutta ja vanhaa, mikä näkyy rock & roll -klassikoista lainatuissa elementeissä. Kappaleessa Deep Purple hylkää ensimmäisten albumiensa progressiivisuuden; toisin kuin yhtyeen varhainen hitti ”Hush”, ”Speed King” ei pysy koossa vaan tukeutuu Blackmoren kekseliäisyyteen. Se antaa kuitenkin jo viitteitä myöhemmästä tyylistä, jossa yhtyeen tavaramerkiksi muodostunut hard rock yhdistyy harkittuun kokonaisuuteen. Puutteistaan huolimatta ”Speed King” on Viglionen mukaan mainio kappale ja yhtyeen esitys vaikuttava.
Muita versioita

Japanilainen heavy metal -yhtye Loudness on esittänyt ”Speed Kingiä” konserteissaan, ja yhtyeen versio on myös julkaistu vuoden 1995 Loud ’n’ Raw -livealbumilla.
Brittiläinen black metal -yhtye Venom levytti ”Speed Kingistä” oman versionsa vuoden 1991 Temples of Ice -albumilleen.
Kokoonpano

Ritchie Blackmore – soolokitara
Ian Gillan – laulu
Roger Glover – bassokitara
Jon Lord – kosketinsoittimet
Ian Paice – rummut
Andy Knight – äänittäminen
Blackmore, Gillan, Glover, Lord & Paice – tuotanto ja miksaus
Aiheesta muualla

Speed Kingin sanoitukset Ian Gillanin kotisivuilla. (englanniksi)