stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kari Hukkila
Teokset > Draamatekstit

Finnlion. Yle, 1988
Sotkamon 120 päivää. Kantaesitys Suomalaisen uuden taiteen festivaali, Tallinna 1988. Yle 1989.
Pekingin kevät. Yle, 1990
Puistoja. Lyhytelokuva. Kantaesitys Helsingin Juhlaviikoilla 1990
Alaston lounas (William S. Burroughsin romaanin dramatisointi). Yle, 1993
Sankareiden ääniä. Yle, 1994. Ruotsinkielinen käännös (Peter Mickwitz) Kontur, 4/94
Maailman katolla. Näytelmä. Teatteri Jurkka, 1994
Jemenin komedioita. Yle, 1995
Faunin iltapäivä. Sanna Kekäläisen koreografiaan. Kantaesitys 1996 Kuopio tanssii ja soi -festivaali. Englanninkielinen käännös: Hildi Hawkins. Ranskankielinen käännös: Gabriel Rebourcet
Luodinreikä on kuin mikä tahansa ruumiinaukko, sen tehtävä vain on tuntematon. Teksti Heli Rekulan videoteokseen. Kantaesitys Århusin taidemuseo, Tanska, 1996. Englanninkielinen käännös (Hildi Hawkins): Haag, Hollanti, 1999
Halun tekoja/ Acts of desire. Ruumiillisen taiteen teatteri (RTT). Kantaesitys Budapestissa, Mu-teatteri,1996. Unkarinkielinen käännös esityksen yhteydessä
Poikia. Näytelmä. Ateneum, 1997
Sanaan tornit. Yle, 1997
Querelle-variaatioita. RTT, 1997
Spartacus. Kolme katkelmaa. RTT/ Svenska Teatern, 1998
Labyrintissa. Yle, 1998
Freudin unet. Yle, 1999
En aio kuolla Venetsiassa/ Ich werde nicht in Venedig sterben. Teoksessa Kuolema Venetsiassa, RTT/Suomen Kansallisooppera, 1999. Englanninkielinen käännös: Anselm Hollo
Vanhat mestarit. Yle, 2000
Teiresias-monologi. RTT/ Teatteri Raivoisat Ruusut, 2000
Impromptu for Ultsi. RTT/ Teatteri Raivoisat Ruusut, 2000
Dialogeja idioottien elämästä. Yle, 2000
Slow O. RTT/ Kiasma-teatteri, 2000
Minäkin olin Andalusiassa. Yle, 2001
Uhri. Kekäläinen & Company (K&C)/ Helsingin Kaapelitehdas, 2001
Algerialainen ystävä. Yle, 2001
Pieni kirja piilossa. Yle, 2002
Verso 1. K&C/ Helsingin Kaapelitehdas, 2002
I was in the garden. K&C/ Helsingin Kaapelitehdas, 2002
The Body. K&C/ Helsingin Kaapelitehdas, 2002
Harmattan. Yle, 2002
Spinoza. Yle, 2003
Linnut. Yle, 2003
Unkarilainen ystävä. Yle, 2004
Marbellan koirat. Yle, 2005
Huntingtonin salaisuus. Yle, 2005
Huoneita. Yle, 2005
Pikareski. Yle, 2006
Suurinkvisiittorit. Yle, 2006
Onko korvaa toiselle. Yle, 2007
Petrarca. Yle, 2007
Vieraanvaraisuuden talo. Yle, 2007
Hiihtolomakuunnelma. Yle,  2008
Tarinoita. Yle, 2008
Katso ihmistä I–II. Yle, 2008
Persona. Yle,  2009
1178 aamua. Yle,  2010
Päät. Yle, 2010
Caravaggio. Yle, 2011
Metsästyskuvia Suomesta I. Yle, 2012.
Metsästyskuvia Suomesta II. Yle, 2012.
Talvimatka. Yle, 2013.
Faunin iltapäivä. Private – Narcissism remix, K&C, Helsingin Kaapelitehdas, 2014.
It's too late. Epidermis, K&C ja Tanssin talo, 2022.
Etiopialainen ystävä. Käsikirjoitus musiikkiteatteriteokseen; ohjaus ja konsepti Sanna Kekäläinen, 2024.
Teokset > Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

Helmet-palkinto romaanista Tuhat ja yksi, 2018
Helsingin Sanomien esikoiskirja -palkintoehdokkuus teoksesta Kerettiläisesseet, 2010.
Koura-palkinto TV-draamasta Katso ihmistä I-II, 2008.
Prix Europa -palkintoehdokkuus teoksesta Unkarilainen ystävä, 2004.
Prix d’Italia -palkintoehdokkuus teoksesta Harmattan, 2003.
Suomen Taideyhdistyksen Edward Richter -apuraha, 1989.
Aiheesta muualla

Kari Hukkila Elonetissä.
Kari Hukkila suomalaisen kustantajansa sivulla
Kari Hukkilan haastattelu hänen yhdysvaltalaiskustantajansa sivulla
Vesa Rantaman arvio romaanista Tuhat ja yksi Kiiltomadossa
Helmet.fi palkinto -haastattelu  (Arkistoitu – Internet Archive)
Jan Blomstedt, Introducing Kari Hukkila's Heretic Essays, Hyperion: On the Future of Aesthetics Vol. VII, No. 1. January 2013
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Hymir

Thor, Hymir ja Jörmungandr. Arthur Rackhamin piirros vuodelta 1901.
Hymir on skandinaavisessa mytologiassa meren äärellä asuva jättiläinen. Hän omistaa valtavan, peninkulman syvyisen kattilan, jota jumalat himoitsevat voidakseen panna siinä olutta. Thor ja Týr lähetetäänkin noutamaan pataa.
He saapuvat Hymirin kartanoon, jossa isäntä suhtautuu heihin nyreästi. Vaikka Thor on valepuvussa, Hymir tunnistaa hänet. Hymir ja Thor käyvät kalassa. Hymir vetää veneeseen kaksi valasta. Thor sen sijaan saa häränpää syöttinään koukkuun maailmankäärme Jörmungandrin. Thor saa kiskottua käärmeen veneen laidalle ja iskee sitä vasaralla otsaan. Hymir pelästyy kamppailua ja katkaisee siiman. Heidän palattuaan kartanoon jättiläinen heittää Thorille haasteen: hänen pitää rikkoa Hymirin pikari. Se ei aluksi onnistu, mutta emäntä neuvoo Thoria paiskaamaan sen Hymirin päähän. Niin Thor tekee ja pikari rikkoutuu. Sen jälkeen Hymir suostuu antamaan kattilansa sillä ehdolla, että vieraat pystyvät kantamaan sen ulos itse. Týr ei pysty nostamaan sitä, mutta Thor saa kannettua kattilan ulos päänsä päällä.
Ragnarökin taistelussa Hymir purjehtii kuolleiden kynsistä tehdyllä Naglfar-laivalla Vigrondin taistelukentälle.
John Stuart Mill

| John Stuart Mill |
| --- | --- |
 John Stuart Mill.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1806 Pentonville
Kuollut: 8. toukokuuta 1873 (66 vuotta) Avignon
Koulutus ja ura
Koulukunta:  Ateismi, Egalitarismi, utilitarismi ja liberalismi
Opettaja:  Jeremy Bentham
 Nimikirjoitus
John Stuart Mill (20. toukokuuta 1806 Pentonville – 8. toukokuuta 1873 Avignon) oli englantilainen filosofi ja taloustieteilijä, joka tunnetaan parhaiten utilitaristisen moraaliteorian kehittäjänä, taloustieteilijänä ja loogikkona, sekä yhtenä varhaisista feministeistä.
Elämä

John Stuart Millin isä James Mill (1773–1836) oli Jeremy Benthamin ja David Ricardon ystävä ja skottilaisen valistuksen hengessä kasvanut mies. John Stuart Millillä ei ollut akateemista eikä muuta tutkintoa, vaan yksityisopettajat kouluttivat hänet varakkaiden vanhempien tuella. Mill oli laajasti sivistynyt ja kielitaitoinen: hän osasi englantia, ranskaa (Mill kirjoitti osan tuotannostaan ranskaksi), saksaa, latinaa ja kreikkaa.
Mill työskenteli 35 vuoden ajan Englannin Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa ja toimi parlamentin sitoutumattomana liberaalina jäsenenä 1865–1868. Toimiessaan parlamentissa Mill ehdotti äänioikeuden myöntämistä naisille samoin perustein kuin miehillekin, tosin äänioikeudella tuli olla tarkat ehdot, jotta parhaimmisto valikoituisi parlamenttiin (Considerations on Representative Government, 1861). Aloite hävisi parlamentissa äänin 196–73.lähde? Mill toimi The Westminster Review -lehden päätoimittajana ja omistajana 1836–1840lähde?.
John Stuart Millin puoliso oli Harriet Taylor (1807–1858). Harriet Taylor Millin keskeinen teos on nimeltään Enfranchisement of Women (1851), joka julkaistiin aluksi nimettömänä ja keskittyy naisten poliittisiin oikeuksiin. Teoksessa nostetaan esiin se, että naisten vapaus ja oikeudet poliittiseen toimintaan alkavat nousta poliittisten instituutioiden agendalle ja osaksi käytännön politiikkaa. Harriet esittää, että puolustaessaan yleistä äänioikeutta tulee puolustaa myös naisten äänioikeutta. Hän otti myös selkeästi kantaa naisten työssäkäynnin puolesta, johon hän ei vedonnut taloudellisilla perusteluilla vaan ennen kaikkea piti tärkeänä naisten itsellisyyttä ja riippumattomuutta miehestään. Naisten työssäkäynti oli Harrietin mukaan tärkeää siitä huolimatta, vaikka sillä ei olisi suurta merkitystä koko perheen ansioiden kannalta. Hän oli lisäksi tietoinen naisen palkkatyöhön osallistumisen seurauksista kaksoistaakkaan naisen hoitaessa myös kotityön, mutta ei esittänyt tähän omaa ratkaisuaan. Täten pariskunnan ajatukset naisen työhön osallistumisesta erosivat keskeisesti toisistaan.lähde?
Mill ja Taylor tapasivat vuonna 1830 Mill ja Harriet Taylor solmivat avioliiton 1851. Harriet Taylor kuoli tuberkuloosiin 1858. Mill kuoli Ranskassa Avignonissa 1873. Tytärpuoli Helen Taylor toimitti julkisuuteen eräitä Millin kesken jääneitä teoksia.
Ajattelu

Historiankirjoihin Mill on jäänyt ennen kaikkea yhteiskunnallisena ajattelijana, joka vaati muun muassa valistuksen ajan ihanteita, yksilönvapautta ja ihmisten arviointia vain heidän ansioidensa pohjalta. Mill tunnetaan parhaiten utilitaristisen moraaliteorian kehittäjänä kummisetänsä Jeremy Benthamin ajatusten pohjalta. Eläessään hänet tunnettiin myös eräänä aikansa vaikutusvaltaisimmista taloustieteilijöistä. Myös hänen logiikkaa koskeva teoksensa A System of Logic oli aikanaan erittäin tunnettu teos.
Teoksessaan Principles of Political Economy (1848) Mill otti laissez-faire -myönteisen kannan, mutta katsoi toisaalta markkinoiden usein epäonnistuvan täydellisen hyödyn saavuttamisessa. Niinpä teoksessa on lueteltu joukko tilanteita, joissa valtion väliintulo on mahdollinen. Utilitarismissa (1861) Mill uudisti benthamilaisuutta ja erotti toisistaan korkeammat ja alemmat halut ja mielihyvän. Teoksessa on tunnettu lause: ”On parempi olla tyytymätön ihminen kuin tyytyväinen sika, ja on parempi olla tyytymätön Sokrates kuin tyytyväinen typerys.” Teoksessaan Vapaudesta (1859) Mill esitti vapauden puolustuksen utilitarismin, ei luonnonoikeuden perusteella. Teoksen kantava ajatus on ennakkosensuurin vastustaminen. Totuus nähdään prosessina, joka toteutuu asettamalla tietoisesti vastakkain erilaisia ja tarvittaessa vastakkaisia väittämiä. Teoksessaan Naisen asema (The Subjection of Women, 1869) Mill arvosteli naisten alistettua asemaa Britanniassa ja esitti, että toisen sukupuolen oikeudellinen vallanalaisuus toiseen sukupuoleen nähden on suuri este ihmiskunnan edistymiselle ja vaati naisille äänioikeutta (kuten jo Benthamkin).
Ajattelu > Mill ja liberalismi

Milliä on pidetty klassisen liberalismin perinteen ajattelijoista yhtenä vasemmistolaisimmista tai ei enää klassisen liberalismin vaan sosiaaliliberalismin yhtenä ensimmäisistä edustajista. 1830-luvulla hän etääntyi klassisesta liberalismista muttei luopunut yksilökeskeisyydestä.
Postuumissa teoksessa Chapters on Socialism (1879) Mill tuki osuustoimintaliikettä ja hyväksyi valtiolliset yritykset edellyttäen, että niillä ei ole monopolia, vaan ne kilpailevat yksityisten yritysten kanssa. Toisaalta J. C. Reesin tutkimuksen mukaan teos ei ole Millin kirjoittama (Mill and his early critics, Leicester, 1956). Lisäksi Millille sosialismi tarkoitti yksilöiden yhteistyötä yhteisten päämäärien eteen (vastakohtana itsekäs egoismi), ei pakollista yhteisomistusta kuten myöhemmin. Hänen mukaansa ne sosialistit, jotka kannattavat valtion väliintuloa, eivät ymmärrä sen siveellistä puolta. Mill oli individualisti, jolle yhteisöillä ei ollut itseisarvoa.
Millin kuulumisesta klassisen liberalismin ajattelijoihin on kiistelty. Hän hyväksyi liberalismin perusperiaatteista esimerkiksi pakkovallan vastustamisen, uhrittomien rikosten turhuuden ja valtiovallan roolin rajoittamisen tarpeellisuuden:
»Olisimme iloisia nähdessämme ihmisiä pakotettavan oikeudenmukaisuuteen ja heitä rangaistavan epäoikeudenmukaisuudesta jopa pienimmissä yksityiskohdissa, ellemme perustellusti pelkäisi luovuttaa esivallalle niin rajoittamatonta valtaa yksilöihin.»
Toisaalta Millin ajattelu ei taivu yksityisen eduntavoittelun ja kilpailun ehdottomaksi puolustukseksi. Hän oli sitä mieltä, että ”ihmiskunnan tulevaisuuden suurin vaara on kaupallisen hengen rajoittamaton vaikutus”, ja totesi seuraavasti:
»Minun täytyy tunnustaa, että en ole ihastunut niiden ihmisten elämänideaaliin, joiden mielestä ihmislajin normaali tila on taistelua selviytymisestä; joiden mielestä yhteiskuntaelämän vallitseva muoto, siis toisten ihmisten polkeminen, murskaaminen, tuuppiminen ja astuminen toisten varpaille, olisi ihmislajin toivottavin kohtalo tai ainakin jotakin muuta kuin erään teollisen kehitysvaiheen epämiellyttävä seuraus.»
Lainauksia

»Kieltäytyminen kuuntelemasta jotain mielipidettä sen tähden, että on vakuuttunut sen virheellisyydestä, on yhtä kuin otaksuminen, että oma varmuus on sama kuin ehdoton varmuus. Kaikki keskustelun vaientaminen on oman erehtymättömyyden otaksumista.»
Teokset

Millin teoksista on julkaistu 33-osainen kootut teokset -laitos Collected Works of John Stuart Mill (Toronto University Press 1981–94).
A System of Logic (”Logiikan järjestelmä”, 1843)
Essays on Some Unsettled Questions of Political Economy (1844)
Principles of Political Economy (1848)
Vapaudesta (On Liberty, 1859)
Utilitarismi (Utilitarianism, 1861)
Considerations on Representative Government (1861)
Examinations of Sir William Hamilton's Philosophy (1865)
Auguste Comte and Positivism (1865)
Naisen asema (The Subjection of Women, 1869)
Autobiography (1873)
Three Essays on Religion (1874)
Chapters on Socialism (1879)
Teokset > Suomennetut teokset

Vapaudesta.  (On liberty, 1859.)  Suomentanut englanninkielisen alkuteoksen kansanpainoksesta Niilo Liakka. Kieliasun tarkistanut ja osittain ajanmukaistanut Reima T. A. Luoto. Ilmestynyt aiemmin 1891 Otavan kustantamana. Studia liberalia 1. Helsinki:  Librum, 1982.  ISBN 951-862-000-8
Vapaudesta. (On Liberty, 1859.) Suomentanut Risto Mikkonen. Alkuteos On Liberty sisältyy Nortonin kriittiseen editioon Mill: The Spirit of the Age, On Liberty, The Subjection of Women (Toim. Alan Ryan. W.W. Norton & Company, New York, 1975/1997, s. 41–132.) Esipuhe Teivo Teivainen. Basam Books 2024. ISBN 978-952-379-466-5
Utilitarismi.  (Utilitarianism, 1861.)  Suomentanut Kari Saastamoinen, Seppo Sajama ja Marko Järvenpää. Huomautuksia Benthamin filosofiasta. (Remarks on Bentham’s philosophy, 1833.) Suomentanut Kari Saastamoinen. 2. painos 2004. Helsinki:  Gaudeamus, 2000.  ISBN 951-662-791-9
Naisen asema.  (The subjection of women, 1869.) Suomentaja= englanninkielisestä alkuteoksesta Lyyli Vihervaara. Kieliasun tarkistanut ja osittain ajanmukaistanut Reima T. A. Luoto. Ilmestynyt aiemmin 1910 WSOY:n kustantamana. Studia liberalia 2 (2. painos 1983. Näköispainos: Helsinki: Kirja kerrallaan, 2004)  Helsinki:  Librum, 1981.  ISBN 951-862-001-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Stuart Mill Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta John Stuart Mill Wikisitaateissa
Aiheesta muualla > Ensyklopedia-artikkeleita

Brink, David: Mill's Moral and Political Philosophy The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Galles, Gary: John Stuart Mill Month (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Heydt, Colin: John Stuart Mill The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Saastamoinen, Kari: John Stuart Mill. Sukupuolentutkimuksen Klassikkogalleria, Helsingin yliopisto.
Wilson, Fred: John Stuart Mill The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Teoksia

Vapaasti ladattavia John Stuart Millin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
John Stuart Millin teoksia. ManyBooks. (englanniksi)
On Liberty. The Complete Review. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Artikkeleita ja käännöksiä

John Stuart Mill: Sana "luonto". Suom. Jarkko S. Tuusvuori. niin & näin 1/2001, 27.
John Stuart Mill: Tiedon hyöty. Suom. Jarkko S. Tuusvuori. niin & näin 1/2001, 28–29.
Jarkko S. Tuusvuori: Suomentajan esipuhe. niin & näin 1/2001, 26.
Petri Koikkalainen: Mill hyödystä ja onnellisuudesta. niin & näin 1/2001, 30–32.
Vaikutusvaltaisimpia läntisiä filosofeja
Sokrates
Platon
Aristoteles
Augustinus
Tuomas Akvinolainen
Thomas Hobbes
René Descartes
Baruch Spinoza
John Locke
Gottfried Leibniz
George Berkeley
David Hume
Jean-Jacques Rousseau
Voltaire
Immanuel Kant
G. W. F. Hegel
Arthur Schopenhauer
Karl Marx
Søren Kierkegaard
John Stuart Mill
Friedrich Nietzsche
Bertrand Russell
Ludwig Wittgenstein
Edmund Husserl
Martin Heidegger
Jean-Paul Sartre
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile 2  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  zbMATH 
Taiteenala:  FID  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
John Stuart Mill vanhana.
Essays on economics and society, 1967
Hymylä

Hymylä on entisajan arvoitusleikeissä esiintyvä kuviteltu salaperäinen paikka, jonne epäonnistunut leikkijä lähetettiin. Käytännössä Hymylä tarkoitti ulkona käyntiä, josta palattuaan ja viisautta hankittuaan arvaajan oli kerrottava käynnistään nurinkurisessa paikassa ennen kuin sai vuorollaan esittää arvoituksia toisille leikkijöille. Ulkona käynnin voi myös tulkita symboliseksi joutumiseksi pois yhteisöstä. Aina leikki ei ollut harmitonta ajanvietettä, vaan epäonnistumiseen liittyi suuri häpeä, jolla määritettiin yksilön asemaa yhteisössä. Hymylään joutuva puettiin hullunkurisesti ja hänelle kerrottiin, että hän joutuu syömään jotakin iljettävää ennen kasvojenpesua tervalla ja kuivaamista höyhenillä.
Hymylästä on käytetty myös nimityksiä Himola, Huikkola, Hyvölä, Hytölä ja Hämälä.
Hymylään lähtevälle sanottiin:
»Hyys, hyys, hymylään, kun et sitäkään tiedä.»
Sulo Hurstinen

Sulo Hurstinen 1930-luvun alussa
Sulo Voipa Hurstinen (1. helmikuuta 1881 Kuhmalahti – 5. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen viulisti. Hurstinen antoi uransa aikana noin 1 500 omaa konserttiesitystä Suomessa, muissa Pohjoismaissa, Baltiassa ja Saksassa.
Elämä ja ura

Sulo Hurstisen vanhemmat olivat director cantus Herman Hurstinen ja Emilia Yli-Pohja ja puoliso vuodesta 1907 Thyra Gabriela Lindelöf, matemaatikko Lorenz Lindelöfin tytär. Hurstinen kävi kahdeksan luokkaa lyseota, mutta ryhtyi sitten opiskelemaan musiikkia. Hän opiskeli Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1902–1905 muun muassa Viktor Nováčekin johdollalähde? sekä Prahassa opettajanaan Otakar Ševčík ja Berliinissä opettajanaan Karel Halíř.
Hurstinen piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1906. Tiiviin konsertoinnin ohella Hurstinen opetti viulunsoittoa Tallinnan konservatoriossa vuosina 1913–1914, Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1909–1910 ja 1918–1952 sekä Helsingin kansankonservatoriossa 1922–1964, yli 80 vuoden ikään saakka. Hurstinen julkaisi joitakin omia viulusävellyksiä ja viulunsoiton opiskelun oppaita.
Hurstisen tytär Irma Hurstinen-Hellström (1907–1955) oli konserttipianisti, joka soitti yhdessä isänsä kanssa monilla konserttikiertueilla.
Hurstinen palkittiin 1956 Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalilla.
Kirjallista tuotantoa

Mitä jokaisen viulunsoittajan tulee tietää. WSOY, 1911.
Viulukoulu. 1922.
Kirjallisuutta

Sulo Hurstinen : suomalaisen viulutaiteen uranuurtaja ; toimittanut Ranja Aukee. BoD - Books on Demand, Helsinki 2017 ISBN 9789515684882
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Minskin kehätie

Minskin kehätie (valkoven. Мінская кальцавая аўтамабільная дарога, ven. Минская кольцевая автомобильная дорога, MKAD) eli M9 on 56,2 kilometriä pitkä pääkaupunki Minskin ympäröivä valtatie Valko-Venäjällä.  Minskin kehätie on erityisesti aamu- ja iltapäiväruuhkan aikoihin hyvin vilkkaasti liikennöity valtatie.
Näkymä Minskin kehätieltä M9 rauhallisen liikennevirran aikaan.
Valtatiellä on pääosin nopeusrajoitus 90 km/h, mutta joillain osuuksilla 70 km/h. Huonon liikennesään vallitessa tai tilanteen muuten niin vaatiessa nopeusrajoituksia voidaan laskea tiesääasemien mittaustulosten ja kauko-ohjattavien liikennemerkkien avulla.
Minskin kehätie kuuluu kokonaisuudessaan Minskiin, vaikka kaupungin ja sitä ympäröivän Minskin piirin raja kulkeekin monissa kohdin valtatien ulkoreunalla.
Hulluruoho

| Okahulluruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Suku::  Hulluruohot Datura
Laji::  stramonium
Kaksiosainen nimi
 Datura stramonium  L. 
Katso myös
   Hulluruoho Wikispeciesissä   Hulluruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Okahulluruoho eli hulluruoho (Datura stramonium) on koisokasvien heimoon (Solanaceae) ja hulluruohojen (Datura) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvi. Hulluruoho on erittäin myrkyllinen ja haisee pahalta jo matkan päähän. Kasvin alkaloideilla on myös lääkekäyttöä.
Ulkonäkö

Hulluruoho kasvattaa 20–120 cm korkean putkimaisesti haaroittuvan pystyn varren. Tummanvihreät lehdet ovat miehen kämmenen kokoisia, ohuita, leveänpuikeita, suippoja ja terävästi isohampaisia. Ne muistuttavat jossain määrin vaahteranlehtiä. Kukinto on viuhko ja kukintoperät ovat varren kanssa yhdiskasvuisia. Yksittäin lehtihangoissa olevat kukat ovat valkoiset tai joskus sinipunaiset, hennot ja hieman torvimaiset. Kukan verhiö on lieriömäinen ja särmikäs. Teriö on 5–10 cm pitkä, suppilomainen ja laiteeltaan poimumainen. Hulluruoho kukkii Suomessa heinä–syyskuussa. Hedelmä on piikikäs, iso, ulkoisesti hevoskastanjan (Aesculus hippocastanum) hedelmää muistuttava nelilokeroinen kota. Verhiön tyvi säilyy renkaana kodan alla. Kypsyttyään kota aukeaa paljastaen mustat, litteät ja soikiomaiset siemenet, joita on noin 300. Siemenet itävät noin seitsemässä viikossa.
Ruotsinkielinen (spikklubba, naulanuija) ja englanninkielinen nimi (thornapple, piikkiomena) viittaavat piikikkääseen hedelmään. Amerikassa hulluruohoa nimitetään "paholaisen omenaksi" (Devil's Apple).
Levinneisyys

Hulluruoho esiintyy kaikissa maanosissa yleisenä rikkaruohokasvina. Alun perin se on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mistä se on levinnyt lähes joka puolelle maailmaa lämpimille ja lauhkeille alueille. Pohjois-Amerikassa lajia kasvaa lähinnä Yhdysvaltain keski- ja itäosissa. Euroopassa laji on levinnyt mantereen etelä-, keski- ja itäosiin. Levinneisyysalueen pohjoisraja kulkee Fennoskandian keskiosissa, Baltiassa ja Keski-Venäjällä. Hulluruoho on levinnyt myös laajalle alueelle Pohjois-Afrikkaan, Lähi-itään, Turkkiin sekä Keski- ja Itä-Aasiaan. Sitä tavataan myös Etelä-Amerikassa, Etelä- ja Keski-Afrikassa, Intiassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa hulluruohoa kasvaa melko harvinaisena lähinnä Etelä-Suomessa sekä Pohjanlahden rannikkokaupungeissa Kemin korkeudelle saakka.
Elinympäristö

Suomessa hulluruoho on vanha tulokaslaji, joka on tullut maahan painolastikasvina purjelaivojen painolastimaan mukana ja siemenlasteissa. Siksi sen tyypillisiä elinympäristöjä ovat satama-alueet, lastauspaikat, jouto- ja täyttömaat, kaatopaikat sekä puutarhat. Esimerkiksi 1980-luvulla hulluruohoa ilmaantui Helsinkiin Herttoniemen satama-alueelle Pohjois-Amerikasta tuotujen, margariinin ja ruokaöljyn raaka-aineeksi tarkoitettujen auringonkukansiementen mukana.