stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syntymäkartta
Aspektit

Astrologiassa aspektit ovat kulmia, jotka muodostuvat kahden planeetan välille. Aspektien uskotaan kuvaavan henkisiä haasteita ja valmiuksia.
McBride

McBride tai MacBride on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Brian McBride (s. 1974), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Brian McBride (1970–2023), yhdysvaltalainen muusikko
Danny McBride (s. 1976), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
Dick McBride (1928–2012), yhdysvaltalainen runoilija ja romaanikirjailija
Jeff McBride (s. 1959), yhdysvaltalainen taikuri
Kevin McBride (s. 1973), irlantilainen nyrkkeilijä
Martina McBride (s. 1966), yhdysvaltalainen country-laulaja
Melissa McBride (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sarah McBride (s. 1990), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
Seán MacBride (1904–1988), irlantilainen kansainvälinen poliitikko, Nobelin rauhanpalkinnon saaja.
Kuvitteellisia henkilöitä

Michael McBride, fantasiaelokuvassa McBride ja Haltijat
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kiikartorni

Kiikartorni.
Kiikartorni on Raumalla Fåfängan niemessä sijaitseva, vuonna 1992 valmistunut näkötorni. Se on 18,6 metriä korkea. Näköalatasanne on avoinna pääsääntöisesti toukokuusta syyskuuhun.
Historia

Alkuperäinen Kiikartorni rakennettiin vuonna 1892 Rauman sataman tuntumassa sijaitsevalle Lonsin kalliolle. Se oli tähystys- ja merkinantotorni, josta seurattiin satamaan saapuvia laivoja. Kun tähystäjät huomasivat laivan olevan tulossa, he nostivat tornin huipulle merkkipalloja. Pallot kertoivat kaupungissa olleille ajureille, laivanpurkajille ja muille vastaanottajille laivan saapumisesta. Kiikartornia käytettiin myös myrskyvaroituksen antamiseen kaupunkilaisille. Myrskyn lähestyessä tornin huipulle nostettiin kartion muotoisia merkkejä. Säähavaintoja tornista tehtiin 1940-luvulle saakka. Kiikartorni menetti merkityksensä, kun sähköiset viestintävälineet tulivat käyttöön, ja Lonsissa sijainnut torni purettiin lopulta vuonna 1956.
Uuden tornin rakentaminen

Ajatus uudesta Kiikartornista syntyi 1990-luvun alussa. Sellainen päättivät rakentaa Rauman merimuseoyhdistys ja paikalliset lahjoittajat pari kilometriä pohjoisemmaksi Syväraumanlahden rantakallioille Fåfängan niemeen. Uusi torni avattiin yleisölle kesäkuussa 1992, kun vanhan Kiikartornin rakentamisesta oli kulunut tasan sata vuotta.
Qońırat

| Qońırat |
| --- | --- |
 Qońıratin rautatieasema.
 Qońırat
 Koordinaatit: 43°3′27″N, 58°52′15″E 
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakstan
Piiri:  Qońıratin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  37 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qońırat (uzb. Qoʻngʻirot, ven. Кунгра́д, Kungrad) on kaupunki ja Qońıratin piirin hallinnollinen keskus Karakalpakstanin tasavallassa Uzbekistanissa. Se sijaitsee Amudarjan suistoalueella joen vasemmalla rannalla 120 kilometriä tasavallan pääkaupungista Nukusista luoteeseen. Kaupungissa oli 37 100 asukasta vuonna 2016.
Paikkakunta on saanut alkunsa linnoituksesta, jonka kautta kulki tie Kaspianmerelle ja Uralille. Se on yhä tärkeä liikennekeskus, josta on maantie- ja rautatieyhteydet Kazakstaniin sekä maantie Araljärven kuivuneelle etelärannalle Moynaqiin. Ennen kaupungin perustamista vuonna 1969 paikkakunnan nimenä oli Železnodorožnyi.
Qońıratin piiri käsittää Ustjurtin laakioon kuuluvan Karakalpakian länsiosan. Piirin alueella tuotetaan maakaasua. Kaupungissa toimii rautatievarikko, kaasupumppaamo, puuvilla-, elintarvike- ja rakennusteollisuutta sekä soodatehdas. Lähiseudun nähtävyyksiin kuuluvat Barsakelmesin suolasuo ja Sudochyen järvialue.
Kenshi Yonezu

| Kenshi Yonezu> 米津 玄師.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1991 (ikä 34)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, tuottaja, kuvittaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kenshi Yonezu, Hachi, Minasoko
Laulukielet:  japani
Aktiivisena:  2009-
Tyylilajit:  J-pop, rock
Soittimet:  Kitara, basso, rummut, Vocaloid, Hatsune Miku, Megpoid, Luka Megurine, Cavewalk Sonar
Levy-yhtiöt:  Balloom (2012), Universal Music Japan (2013-2015), Sony Records (2016-2019), SME Records (2019-)
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kenshi Yonezu (jap. 米津 玄師, Yonezu Kenshi, s. 10. maaliskuuta 1991 Tokushima, Japani) on japanilainen laulaja-lauluntekijä, tuottaja ja kuvittaja. Hän aloitti julkaisemaan Vocaloid-musiikkia nimimerkillä Hachi (jap. ハチ) vuonna 2009, mutta siirtyi julkaisemaan musiikkia omalla nimellään vuonna 2012, jolloin hän alkoi myös itse laulamaan omissa kappaleissaan.
Varhaisvuodet

Kenshi Yonezu halusi alun perin olla mangaka, mutta kiinnostui pian musiikista viidennellä luokalla nähtyään Flash-animaation, jossa soitettiin BUMP OF CHICKENin musiikkia, mikä jätti häneen syvän vaikutuksen. Yläasteella Yonezu alkoi tehdä omaa musiikkia moniraitanauhurilla ja perusti myös ystäviensä kanssa bändin nimeltä Late Rabbit Edda, jossa hän toimi laulajana ja lauluntekijänä. 
Vuosina 2008 ja 2009 Yonezu julkaisi Nico Nico Douga -videonjakosivustolle bändinsä kappaleita nimimerkillä Hachi, mutta heikolla menestyksellä.
Valmistuttuaan lukiosta Yonezu alkoi käydä Osakan taiteiden yliopistoa ja ryhtyi nyt julkaisemaan Nico Nico Douga -sivustolle puolestaan Hatsune Mikulla tuottamiaan Vocaloid -kappaleita. Hänen Vocaloid -kappaleensa alkoivat heti kerätä paljon kuuntelijoita, ja vuonna 2010 hän julkaisi Vocaloid-albumit Hanataba to Suisō ja Official Orange.
Yksityiselämä

Kenshi Yonezulla on isosisko.
Noin 20-vuotiaana Yonezulla todettiin olevan lievä autismi, minkä hän epäilee osittain selittävän sen, miksi hän on lastentarhasta asti kokenut olevansa jotenkin "epänormaali" verrattuna muihin ihmisiin ja yhteiskuntaan.
Kenshi Yonezun nimi (jap. 米津 玄師) on Japanissa vaikeasti luettava ja hyvin harvinainen, mikä on aiheuttanut hänelle ongelmia, kuten pilkkaamista. Vuonna 2017 hän julkaisi Twitterissä kuvan vakuutuskortistaan todistaakseen faneilleen, että "Kenshi Yonezu" todellakin on hänen oikea nimensä. Toisaalta etunimi "Kenshi" (jap. 玄師) voidaan sekoittaa nimeen "Genshi", ja sukunimi "Yonezu" (jap. 米津) on vain äärimmäisen harvinainen sukunimi.
Aivan uransa alkuajoista asti Kenshi Yonezu on ollut tunnettu tunnusomaisesta hiustyylistään, jossa musta otsatukka peittää oikean silmän kauttaaltaan. Mutta keväällä 2023 hän julkaisi kappaleelleen "Lady" musiikkivideon, jossa hän esiintyi yllättäen hiukset keskijakauksella, ja hänen kasvonsa, oikea silmä mukaan lukien, oli harvinaisesti selvästi näkyvissä. Siitä asti hän on esiintynyt musiikkivideoissaan ja ylipäätään julkisuudessa kasvo ja silmät kunnolla näkyvissä.
Diskografia > Studioalbumit

diorama (2012)
YANKEE (2014)
Bremen (2015)
BOOTLEG (2017)
STRAY SHEEP (2020)
LOST CORNER (2024)
Diskografia > Vocaloid-albumit (nimimerkillä Hachi)

Hanataba to Suisō (花束と水葬) (2010)
OFFICIAL ORANGE (2010)
Diskografia > Singlet

"Santa Maria" (サンタマリア) (2013)
"MAD HEAD LOVE" / "Poppin' Apathy" (ポッピンアパシー) (2013)
"Flowerwall" (2015)
"Unbelievers" (アンビリーバーズ) (2015)
"LOSER" / "Number Nine" (ナンバーナイン) (2016)
"orion" (2017)
"Peace Sign" (ピースサイン) (2017)
"Lemon" (2018)
"Flamingo" / "TEENAGE RIOT" (2018)
"Uma to Shika" (馬と鹿) (2019)
"Pale Blue" (2021)
"POP SONG" (2022)
"M87" (M八七) (2022)
"KICK BACK" (2022)
"Lady" (2023)
"Moongazing" (月を見ていた) (2023)
"Spinning Globe" (地球儀) (2023)
"Sayonara, Mata Itsuka!" (さよーならまたいつか!) (2024)
"Every Day" (毎日) (2024)
"RED OUT" (2024)
"JUNK" (がらくた) (2024)
"Azalea" (2024)
"Plazma" (2025)
"BOW AND ARROW" (2025)
Diskografia > Singlet > Singlet (nimimerkillä Hachi)

"Donut Hole" (ドーナツホール) (2015)
"Sand Planet feat. Hatsune Miku" (砂の惑星 feat.初音ミク) (2017)
Brian McBride

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Brian McBride vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 19. kesäkuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Arlington Heights, Illinois, Yhdysvallat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 183 senttimetriä
Junioriseurat
 1990–1993: Scott Gallagher St. Louis University
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994 1994–1995 1996–2004 2000 2002 2004–2008 2008– | Milwaukee Rampage Wolfsburg Columbus Crew → Preston (laina) → Everton (laina) Fulham Chicago Fire | 18 (17) 18 (2) 161 (62) 9 (1) 8 (4) 153 (40) 11 (5) |
Maajoukkue
| 1993–2006 | Yhdysvallat | 95 (30) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. lokakuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3. lokakuuta 2018.
Brian McBride (s. 19. kesäkuuta 1972 Arlington Heights, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka tuli tunnetuksi ennen kaikkea maajoukkueessa sekä Englannin Valioliigan Fulhamissa ollessaan seuransa paras maalintekijä kaudella 2006–2007 ja toimiessaan seuransa kapteenina kaudella 2007–2008. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Maajoukkue

McBride oli yksi tärkeimmistä pelaajista Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa tehden 30 maalia 95 maajoukkueottelussaan. Kansainvälisen debyyttinsä hän teki vuonna 1993. Maajoukkueuransa aikana hän on osallistunut vuosien 1998, 2002 ja 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin, ollen ainoa amerikkalainen, joka on tehnyt maaleja useammassa kuin yhdessä MM-kilpailussa. Vuoden 2002 CONCACAF Gold Cupissa McBride oli voittamassa Yhdysvalloille Pohjois- ja Keski-Amerikan mestaruutta ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. McBride ilmoitti vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen lopettavansa maajoukkueuransa.
Heinäkuussa 2008 McBride nimettiin yhdeksi kolmesta yli-ikäisestä pelaajasta Yhdysvaltain miesten jalkapallon olympiajoukkueeseen. Hän toimi Pekingin olympialaisissa joukkueensa kapteenina.
Sini Saarela

| Sini Saarela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. marraskuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lastentarhanopettaja
Muut tiedot
Järjestö:  Greenpeace
Sini Annukka Saarela (s. 9. marraskuuta 1981) on suomalainen ympäristöaktivisti.
Saarela tuli tunnetuksi oltuaan syyskuussa 2013 mukana Greenpeacen mielenosoituksessa Venäjän arktisen alueen öljynporauksia vastaan Greenpeacen Arctic Sunrise -laivalla. Saarela nousi venäläisen öljynporauslautta Prirazlomnajan ulkolaidalle yhdessä sveitsiläisaktivisti Marco Weberin kanssa. Aktivisteja suihkutettiin vesitykeillä. Saarela joutui kaikkien muiden Greenpeacen aluksella olleiden tavoin tutkintavankeuteen kahdeksi kuukaudeksi ja sai syytteen huliganismista.
Sini Saarela muutti vuonna 2017 Ruotsiin, missä hän tekee edelleen töitä Greenpeacelle projekteissa ja kouluttajana.
Arctic Sunrisen tapaus

Saarela oli mukana Greenpeacen mielenosoituksessa Venäjän arktisen alueen öljynporauksia vastaan Greenpeacen Arctic Sunrise -laivalla. Saarela nousi 18. syyskuuta 2013 aamuvarhaisella Petšoranmerellä venäläisen öljynporauslautta Prirazlomnajan ulkolaidalle yhdessä sveitsiläisaktivisti Marco Weberin kanssa. Aktivisteja suihkutettiin vesitykeillä. Kun Greenpeacen kumiveneet, jotka toimivat kiipeilijöiden turvaveneinä, häiritsivät Venäjän rannikkovartioston suorittamaa kiipeilijöiden pidättämistä, rannikkovartijat karkottivat ympäristöaktivistien suuremmat kumiveneet kauemmaksi veteen konepistoolilla ammutuilla varoituslaukauksilla. Useita aktivisteja pidätettiin ja Greenpeacen alus takavarikoitiin. Saarela joutui kaikkien muiden Greenpeacen aluksella olleiden tavoin tutkintavankeuteen kahdeksi kuukaudeksi ja sai syytteen merirosvouksesta. Venäjä luopui myöhemmin merirosvoussyytteistä, ja ne korvattiin syytteillä huliganismista.
Saarelan ja muiden aktivistien oikeuskäsittely lopetettiin joulukuussa 2013 osana Venäjän perustuslain 20-vuotisjuhlien yhteydessä voimaan tullutta joukkoarmahdusta. Saarela palasi Suomeen junalla 27. joulukuuta 2013. Ympäristöministeri Ville Niinistö kiitti Saarelaa työstä ympäristötietoisuuden lisäämiseksi suomalaisten keskuudessa toivottaessaan hänet tervetulleeksi kotiin.
Brittiläisen The Guardian -lehden toimittajat valitsivat joulukuussa 2013 Saarelan ja Weberin ehdokkaiksi lehden vuoden henkilöksi. He sijoittuivat äänestyksessä toiseksi Edward Snowdenin jälkeen.
Muu toiminta

Saarela on pitkän linjan Greenpeace-aktivisti. Vuonna 2007 hän vietti viisi päivää kahlittuna työmaanosturiin Olkiluodon ydinvoimalatyömaalla ja oli myös vuonna 2011 osoittamassa mieltä Olkiluodon ydinvoimala-alueella. Vuonna 2014 hän oli aktivistina Norjassa. Vuonna 2015 Saarela oli mukana vastustamassa hiilenpolttoa kiipeämällä rahtialukselle. Vuonna 2017 hän joutui pidätetyksi Norjassa, jossa hän oli mukana Greenpeacen ja Natur og Ungdomin ilmasto-oikeuskanteessa. Vuonna 2020 hänet pidätettiin Ruotsissa, jossa hän oli vastustamassa öljynjalostamon laajentamista.
Saarela on toiminut Greenpeacen Save the Arctic -kampanjassa. Toukokuussa 2012 Saarela oli Greenpeacen mielenosoituksessa Arctia Shippingin jäänmurtajalla. Elokuun 24. päivänä 2012 hän osallistui järjestön 15 tuntia kestäneeseen mielenosoitukseen Prirazlomnaja-öljynporauslautalla Petšoranmerellä. Saarela on saanut useita sakkotuomioita aktivismiin liittyneistä teoista.
Hän on ollut mukana Luonto-Liiton metsäryhmässä ja työskennellyt aiemmin Luonto-Liiton piirivastaavana. Hän on ollut töissä myös muissa ympäristöjärjestöissä, myös Greenpeacessa.
Luonto-Liitto myönsi hänelle Siilin peukku -kunniamaininnan ansiokkaasta työstä vuonna 2013.
Saarela pyrki ylioppilaaksi päästyään tuloksetta poliisiopintoihin. Hän on opiskellut varhaiskasvatusta ja meribiologiaa.
Aiheesta muualla

Sini Saarela Ylen Elävässä arkistossa.
Suomalaisten ruokavalion historia

Suomalaisten ruokavalio on muuttunut vuosisatojen aikana. Ruokakulttuuria muuttaneita tekijöitä ovat olleet politiikka, sodat, yhteiskunnalliset olot, muutokset kansainvälisessä kaupassa ja muualta maailmasta tulleet ruokakulttuurin piirteet.
Kasviperäinen ruoka

Marjoja käytettiin kivikaudella esimerkiksi kalan maustamiseen ja alkoholijuomien valmistukseen.
Maanviljely saapui Suomen lounaisrannikolle uusimpien tutkimusten mukaan 7 000 vuotta sitten idästä tulleen tattarinviljelyn muodossa. 3000-6000 vuotta sitten vallinneella atlanttisella lämpökaudella viljeltiin myös vesipähkinöitä.
Ohranviljely yleistyi vasta tuhansia vuosia myöhemmin. Naurista viljeltiin ohran rinnalla.
Maanviljely oli aluksi kaskeamista. Se levisi muuttoaaltojen mukana ja sen vakiintuminen kesti tuhansia vuosia. Maanviljely vankisti asemaansa rautakaudella, vaikkei ollutkaan vielä pääelinkeino. Osassa maata alettiin viljellä tällöin kauraa, hernettä, linssiä ja sipulia. Viljasta alettiin valmistaa leipää ja puuroa.
Ajanlaskun alun jälkeen alettiin viljellä myös emmervehnää, ruista ja leipävehnää.Viljasta tuli keskeinen osa suomalaista ruokavaliota kuitenkin vasta keskiajalla, jolloin maanviljely oli levinnyt kaikkialle asuttuun Suomeen. Silloin yleistyi myös veteen raakana sekoitettava ohra- tai kauratalkkuna eli pepu ja lännessä myös mämmi ja sahti.
Aterioilla oli nautittava runsaasti nestettä, koska liha ja kala oli yleensä säilötty suolaamalla. Ruokajuomana käytettyä kotikaljan vahvuista olutta kului 1500-luvulla Hämeen linnan palkollisten pöydässä kokonaiset 2,5 litraa henkeä kohti päivässä samalla kun ylempiin yhteiskuntaluokkiin kuuluneet joivat päivittäin niin paljon keskioluen vahvuista olutta, että se muodosti kolmanneksen heidän kalorintarpeestaan.
Perunan käyttö yleistyi vasta 1800-luvulla. Nauris säilytti asemansa olennaisena osana ruokavaliota ja useilla alueilla Suomessa syötiin yleisesti myös lanttua, papuja ja herneitä.
Puolet ruoan sisältämistä kaloreista tuli 1900-luvun alussa viljasta. Myös perunaa, lanttua, kaalia ja naurista käytettiin, mutta muilla kasviksilla ei ollut edelleenkään suurta roolia. Köyhässä Savossa käytettiin maitoa yleensä vain voin ja aikuisten ruokajuomana toimineen kokkelipiimän valmistukseen sekä kahvin seassa 
1800-luvun loppupuolella muodostuneen työväenluokan ateriat koostuivat yleisimmin ruisleivästä, perunoista, kylmistä suolasilakoista ja silavasta eli sianrasvasta tai esimerkiksi lihakeitosta. Pahimmassa tapauksessa nautittiin vain silakan suolavettä perunan tai leivän kanssa. Päivälliseksi oli usein pelkkää kahvia ja leipää. Myös puuroa syötiin paljon. Huomattava osa suomalaisista lapsista kärsi aliravitsemuksesta vielä 1930-luvulla.
Vähäkalorisia vihanneksia syötiin lähinnä yläluokassa.
Pullan leipominen alkoi 1800-luvun loppupuolella ja samoihin aikoihin yleistyi myöskin tapa juoda aamuisin kahvia. Iltapäiväkahvittelu yleistyi 1900-luvun alussa, mikä lisäsi sokerin ja leivonnaisten käyttöä.
Ateriarytmi

Suurissa talonpoikaistaloissa syötiin 1500-luvulla kolmesti päivässä. Aamiainen oli seitsemältä, lounas kello 12 ja illallinen kello kahdeksan.
Maaseudulla syötiin 1900-luvun alkupuolella kolme lämmintä ja kolme kylmää [[ateria]a] päivässä, mutta kaupungissa yleensä vain kaksi ateriaa ynnä 2–3 kahvit.
Kapeasiemenkotilo

| Kapeasiemenkotilo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  ‏Aitotumaiset‭ ‬Eucarya‭
Kunta::  ‏Eläinkunta‭ ‬Animalia‭
Pääjakso::  Nilviäiset‭ ‬Mollusca‭
Luokka::  Kotilot‭ ‬Gastropoda‭
Alaluokka::  ‏Keuhkokotilot‭ ‬Pulmonata‭
Heimo::  ‏Siemenkotilot‭ ‬Vertiginidae‭
Suku::  ‏Vertigo‭
Laji::  ‏angustior
Kaksiosainen nimi
 Vertigo angustior  Jeffreys, 1830 
Katso myös
   Kapeasiemenkotilo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kapeasiemenkotilo‭ (‬Vertigo angustior‭) ‬on pieni ja harvinainen‭ ‬kotilo‭‬laji.‭ ‬Se on Suomessa‭ rauhoitettu‭ ‬luonnonsuojelulailla. Kansainvälisesti se on silmälläpidettävä (NT) ja luokiteltu myös Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 silmälläpidettäväksi.
Koko ja ulkonäkö

Kapeasiemenkotilo on hyvin pieni.‭ ‬Likimain munanmuotoisen kuoren pituus on vain‭ ‬1,6–‬1,8‭ ‬mm ja leveys‭ ‬0,8–0,9‭ ‬mm.‭ ‬Keskeisenä tuntomerkkinä kuori kiertyy vasemmalle.‭ Kierteitä on viisi ja niistä toiseksi viimeinen on viimeistä leveämpi ja viimeinen litistynytsivuttain. ‬Kuoren vaalean kellanruskeassa ja lähes läpinäkymättömässä pinnassa on selkeitä ja säännöllisiä uurteita. Suuaukko on sydämenmuotoinen sillä aukon ulkoreunassa on lovi. Suuaukolla on viidestä kuuteen kapeaa hammasta ja suuaukon loven kohdalta kuoren sisään suuntautuu pitkä harjanne. Suuaukkoa ympäröivän huulen takana on painauma ja vieressä kookas kyhmy.
Levinneisyys

Euroopassa laji on laajalti levinnyt lähes koko mantereelle,‭ ‬mutta runsain se on keskisessä Euroopassa.‭ Se on kuitenkin kaikkialla hyvin paikoittainen ja monet aikaisemmat populaatiot ovat nykyisin hävinneet. ‬Pohjoismaista se elää Tanskassa sekä Suomen,‭ ‬Ruotsin ja Norjan etelärannikoilla.‭ ‬Suomessa laji on aivan esiintymisalueensa pohjoisrajalla ja sitä on tavattu kaikkiaan pariltakymmeneltä esiintymispaikalta‭ ‬Eckerö‭n,‭ ‬Kökar‭in,‭ ‬Iniö‭n,‭ ‬Houtskarin,‭ ‬Nauvon,‭ ‬Dragsfjärdin sekä‭ Turun‭ ‬alueilta.‭ ‬Lisäksi lajista tunnetaan yli sata vuotta vanhat havainnot‭ ‬Sipoosta ja‭ Hangosta‭‬ Luultavasti lajilla on lounaisella rannikkoseudulla enemmänkin esiintymiä.
Elinympäristö ja elintavat

Kapeasiemenkotilo elää ainakin Suomessa,‭ ‬Ruotsissa ja Virossa kosteilla rantaniityillä sekä rannan tuntumassa kasvavissa lehtometsissä.‭ ‬Rantaan ajautuneiden simpukankuorten kalkki on ilmeisesti lajille tärkeää.‭ ‬Riittävän kalkkivaikutteisilla alueilla sitä tavataan myös kauempana rannasta. Esiintymispaikoilla maaperän‭ ‬pH‭‬:n tulee olla suurempi kuin‭ ‬5,5‬.‭ ‬Kotilon on arveltu viihtyvän erityisesti vaahteran ja pähkinäpensaan lehdistä muodostuneessa karikkeessa. Lajin elintapoja ei tunneta kovin hyvin.‭ ‬Sen otaksutaan syövän maatuvaa orgaanista materiaalia,‭ ‬sienirihmastoja sekä leviä.
Selkeää vuodenaikaan kiinnittynyttä elinkiertoa ei kapeasiemenkotilolla näytä olevan sillä keskenkasvuisia kotiloita tavataan ympäri vuoden. Kehitys munasta munivaksi aikuiseksi kestää 60–70 vuorokautta ja kotilot ovat täysikasvuisia oltuaan aktiivisia 40–55 vuorokautta. Epäsuotuisissa oloissa kotilot eivät ole aktiivisia. Myös muninta riippuu ympäristön olosuhteista. Kotilo laskee kesän aikana 20–70 munaa, noin yhden päivässä, kasvien lehdille ja voi elää ehkä kaksivuotiaaksi. Eläin kuolee noin kymmenen päivän kuluessa viimeisten munien laskemisesta.
Laji on hävinnyt monilta vanhoilta esiintymispaikoiltaan ja on nykyisin uhanalainen monissa Euroopan maissa. Siksi se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin ja on rauhoitettu lailla myös Suomessa. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, mutta lajin suojelutason katsotaan olevan suotuisa eli paras mahdollinen.
Lähteet‎

↑  Moorkens, E., Killeen, I. & Seddon, M.: Vertigo angustior IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. 2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 8.8.2014. (englanniksi)
↑  Finlex: luonnonsuojeluasetus (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  http://www.iucnredlist.org/details/22935/0
1 2  Ilmari Valovirta,‭ ‬Ulla-Maija Liukko‭ & ‬Hannu Ormio‭ ‬2010.‭ ‬Nilviäiset.‭ ‬Julk.:‭ ‬Rassi,‭ ‬P.,‭ ‬Hyvärinen,‭ ‬E.,‭ ‬Juslén,‭ ‬A.‭ & ‬Mannerkoski,‭ ‬I.‭ (‬toim.‭)‬.‭ ‬Suomen lajien uhanalaisuus‭ – ‬Punainen kirja‭ ‬2010.‭ ‬Ympäristöministeriö‭ & ‬Suomen ympäristökeskus,‭ ‬Helsinki.‭ ‬s.‭ ‬391‭–‬354‭ (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  Kirsi Hutri‭ & ‬Tiina Mattila: ‭ ‬Kotilo ja simpukkaharrastajan opas.‭ ‬, s. 56–‬57.  Tammi‭ ‬, 1991.  ISBN 951-30-9696-3
1 2  Ympäristö.fi
1 2 3 4  A. Koivunen, P. Malinen, H. Ormio, J. Terhivuo & I. Valovirta: Suomen kotilot ja etanat. Opas nilviäisten maailmaan.  Helsinki:  Hyönteistarvike Tibiale Oy, 2014.  ISBN 978-952-67544-6-8  s. 73 sekä 158–159
1 2 3 4  SUB Göttingen: AnimalBase (englanniksi)
1 2 3 4  Irene Routio: Kapeasiemenkotilon (Vertigo angustior) ja pienisiemenkotilon (Vertigo pygmaea) esiintymisestä ja ekologiasta Suomessa. Lounais-Suomen ympäristökeskus 2008 ISBN 978-952-11-3270-4
↑  Metsien direktiivilajit
Aiheesta muualla‎

Johtopäätökset suojelutasosta‭
Narrow-mouthed whorl snail (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Luonnontieteellinen keskusmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1808988  ARKive: vertigo-angustior  BioLib: 2701  EoL: 4908989  EUNIS: 367  Fauna Europaea: 431245  Fauna Europaea (new): 9b74de0a-ef8e-499c-8e1d-a4f7503a5847  GBIF: 4567182  iNaturalist: 114936  IRMNG: 11872367  IUCN: 22935  NCBI: 1752679  Observation.org: 20088  Open Tree of Life: 2882020  WoRMS: 426425  Laji.fi: MX.52698 
Fossiili, pleistoseeni
Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta (1918–1919)

| Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika (liettuaksi) Литовская Советская Социалистическая Республика (venäjäksi)> 1918–1919 |
| --- | --- |
  lippu 
   Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta vuonna 1919 vihreällä; hallitsematon alue vaaleanvihreällä. 
Valtiomuoto:  sosialistinen neuvostotasavalta (väliaikainen vallankumoushallitus)
Vallankumoushallituksen puheenjohtaja:  Vincas Mickevičius-Kapsukas
Pääkaupunki:  Vilna
Historia:  
– väliaikainen vallankumoushallitus perustettin:  8. joulukuuta 1918
– neuvostotasavalta perustettin:  16. joulukuuta 1918
– Neuvosto-Venäjä tunnusti:  22. joulukuuta 1918
– Vilnan miehitys:  5. tammikuuta 1919
– yhdistettiin Valko-Venäjän SNT:hen:  27. helmikuuta 1919
Edeltäjä:   Liettua
Seuraaja:   Liettualais-valkovenäläinen sosialistinen neuvostotasavalta
Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta (liett. Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika, ven. Литовская Советская Социалистическая Республика, LSSR) oli lyhyen aikaa toiminut neuvostotasavalta. Sen perusti 16. joulukuuta 1918 Vincas Mickevičius-Kapsukasin johtama vallankumoushallitus. Liettuan neuvostotasavalta lakkasi 27. helmikuuta 1919 olemasta sen yhdistyttyä Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan kanssa Liettualais-valkovenäläiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Vaikka Liettuan neuvostotasavallan johto esitti valtion olleen liettualaisten työläisten perustama, oli se pääosin Neuvosto-Venäjän nukkevaltio ja syy Liettuan–Neuvosto-Venäjän sodalle. Liettualaiset eivät yleisesti kannattaneet neuvostomielisyyttä ja ajoivat omaa kansallista Liettuan tasavaltaa, jonka itsenäisyyden Liettuan neuvosto julisti 16. helmikuuta 1918.