stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannu Toivonen (professori)
Julkaisut

Toivonen on julkaissut yli 200 tieteellistä artikkelia, joihin on viitattu yhteensä yli 26 000 kertaa. Viitatuimmat julkaisut käsittelevät etenkin tiedon louhinnan menetelmiä ja teoriaa, mutta myös esimerkiksi tilannesidontaisia mobiiliohjelmia, probabilistista logiikkaohjelmointia, paleoekologiaa sekä geenikartoitusta. Toivosella on 10 patenttia.
Toivonen on kirjoittanut yleistajuisen tietokirjan "Mitä tekoäly on? 100 kysymystä ja vastausta" (Teos 2023). Helsingin yliopisto lahjoitti kirjan kaikille kansanedustajille.
Luova ja taiteellinen työ

Toivonen on tutkimusryhmineen ja kumppaneineen kehittänyt ja soveltanut tekoälymenetelmiä erilaisten luovien ja taiteellisten teosten tuottamiseen vuodesta 2012. Paratiisiperhe – variaatioita esimerkiksi on Ylen ja Taideyliopiston kanssa yhteistyössä tuotettu kuunnelma, Runokone Tiedekeskus Heurekan kanssa toteutettu vuorovaikutteinen runonkirjoituslaite. Toivonen itse debytoi tekoälytaiteilijana 2024 näyttelyllään Avaruusseikkailu 1973.
Ura

Toivonen väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1996 tiedon louhintaa käsittelevällä väitöskirjallaan. Hän on ollut tutkimustehtävissä Nokiassa vuosina 1990–1993 ja 1999–2003 sekä Helsingin yliopistossa tutkimus- ja opetustehtävissä 1993–1999 ja 2002 alkaen.
Toivonen on tietojenkäsittelytieteen professori Helsingin yliopistossa vuodesta 2002 lähtien. Hän toimi matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan opetuksesta ja kansainvälisistä asioista vastaavana varadekaanina vuodet 2018–2021 ja johti tietojenkäsittelytieteen laitosta vuodet 2007–2009. Hän vieraili vuosina 2005–2006 Freiburgin yliopistossa Saksassa ja vuonna 2025 VUB:ssä sekä neljässä muussa yliopistossa Belgiassa.
Tunnustukset

Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.
Suomalaisen Tiedeakatemian sekä Teknillisten Tieteiden Akatemian jäsen.
Tietojenkäsittelytieteen opiskelijajärjestö TKO-äly ry:n kunniajäsen.
Aiheesta muualla

Hannu Toivosen kotisivu Helsingin yliopistossa
Hannu Toivosen sivusto "Mitä tekoäly on?"
Hannu Toivosen Discovery-tutkimusryhmän kotisivut
Hannu Toivosen julkaisut Google Scholarissa
Hannu Toivonen Helsingin yliopiston Research Portal -sivustolla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel 
Tieteilijät:  Association for Computing Machinery  DBLP  Google Scholar  MathSciNet  ORCID  ResearcherID  Scopus  zbMATH
Hollannin Grand Prix 1958

Hollannin Grand Prix 1958 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. toukokuuta 1958 Circuit Park Zandvoort -radalla. Kilpailun voitti Stirling Moss, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Stirling Moss | Vanwall | 75 | 2.04.49,2 | 2 | 9 |
| 2 | 15 |  Harry Schell | BRM | 75 | +47,9 | 7 | 6 |
| 3 | 14 |  Jean Behra | BRM | 75 | +1.42,3 | 4 | 4 |
| 4 | 7 |  Roy Salvadori | Cooper-Climax | 74 | +1 krs. | 9 | 3 |
| 5 | 5 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 74 | +1 krs. | 6 | 2 |
| 6 | 17 |  Cliff Allison | Lotus-Climax | 73 | +2 krs. | 11 |  |
| 7 | 6 |  Luigi Musso | Ferrari | 73 | +2 krs. | 12 |  |
| 8 | 8 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 73 | +2 krs. | 5 |  |
| 9 | 9 |  Maurice Trintignant | Cooper-Climax | 72 | +3 krs. | 8 |  |
| 10 | 11 |  Jo Bonnier | Maserati | 71 | +4 krs. | 15 |  |
| 11 | 18 |  Carel Godin de Beaufort | Porsche | 69 | +6 krs. | 17 |  |
| Kesk. | 10 |  Giorgio Scarlatti | Maserati | 52 | Vetoakseli | 16 |  |
| Kesk. | 3 |  Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 46 | Moottori | 1 |  |
| Kesk. | 16 |  Graham Hill | Lotus-Climax | 40 | Ylikuumeneminen | 13 |  |
| Kesk. | 4 |  Peter Collins | Ferrari | 32 | Vaihdelaatikko | 10 |  |
| Kesk. | 12 |  Masten Gregory | Maserati | 16 | Polttoainepumppu | 14 |  |
| Kesk. | 2 |  Tony Brooks | Vanwall | 13 | Vetoakseli | 3 |  |
Muuta

Paalupaikka: Stuart Lewis-Evans - 1:37.1
Nopein kierros: Stirling Moss - 1:37.6
Harjulanjärvi

| Harjulanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°24′30″N, 25°07′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lummennen ja Vesijaon valuma-alue (14.25)
Laskuoja:  oja Mustinoinen 
Järvinumero:  14.252.1.038
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,2 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,732 km  
Pinta-ala:  1,075 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHarjulanjärvi 
Harjulanjärvi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella Kaukelan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,2 metriä mpy.
Mekkojärvi (Padasjoki, Arrakoski)

| Mekkojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°22′08″N, 25°08′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lummennen ja Vesijaon valuma-alue (14.25)
Laskuoja:  oja Tevänninjärveen 
Järvinumero:  14.252.1.040
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,3 m  
Pituus:  200 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,459 km  
Pinta-ala:  1,161 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMekkojärvi 
Mekkojärvi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella Arrakosken kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,3 metriä mpy.
Hollannin Grand Prix 1959

Hollannin Grand Prix 1959 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 31. toukokuuta 1959 Circuit Park Zandvoort -radalla. Kilpailun voitti Jo Bonnier, jolle voitto oli uran ensimmäinen ja samalla ainoa. Lisäksi Bonnier otti uransa ainoan palkintosijan. Hän oli myös ensimmäinen Formula 1 -kilpailun voittanut ruotsalainen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 |  Jo Bonnier | BRM | 75 | 2'05:27.2 | 1 | 8 |
| 2 | 8 |  Jack Brabham | Cooper-Climax | 75 | 14.2 | 2 | 6 |
| 3 | 9 |  Masten Gregory | Cooper-Climax | 75 | + 1:23.0 | 7 | 4 |
| 4 | 12 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 74 | + 1 krs. | 9 | 3 |
| 5 | 1 |  Jean Behra | Ferrari | 74 | + 1 krs. | 4 | 2 |
| 6 | 3 |  Phil Hill | Ferrari | 73 | + 2 krs. | 12 |   |
| 7 | 14 |  Graham Hill | Lotus-Climax | 73 | + 2 krs. | 5 |   |
| 8 | 10 |  Maurice Trintignant | Cooper-Climax | 73 | + 2 krs. | 11 |   |
| 9 | 16 |  Cliff Allison | Ferrari | 71 | + 4 krs. | 15 |   |
| 10 | 15 |  Carel Godin de Beaufort | Porsche | 68 | + 7 krs. | 14 |   |
| Kesk. | 11 |  Stirling Moss | Cooper-Climax | 62 | Vaihdelaatikko | 3 |   |
| Kesk. | 6 |  Harry Schell | BRM | 46 | Vaihdelaatikko | 6 |   |
| Kesk. | 2 |  Tony Brooks | Ferrari | 42 | Öljyvuoto | 8 |   |
| Kesk. | 5 |  Carroll Shelby | Aston Martin | 25 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 4 |  Roy Salvadori | Aston Martin | 3 | Moottori | 13 |   |
Muuta

Nopein kierros: Stirling Moss 1'36.700
Karl Brjullov

Omakuva (1848).
Karl Pavlovitš Brjullov (ven. Карл Па́влович Брюлло́в; 23. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1799 Pietari – 23. kesäkuuta (J: 11. kesäkuuta) 1852 Manziana lähellä Roomaa) oli venäläinen taidemaalari. Hän oli ensimmäinen kansainvälistä kuuluisuutta saanut venäläinen taidemaalari. Häntä pidetään keskeisenä hahmona Venäjän maalaustaiteessa siirryttäessä uusklassisismista romantiikkaan.
Elämäkerta

Karl Brjullov syntyi Pietarissa ranskalaistaustaiselle Pavel Ivanovitš Brulleaulle ja tämän venäjänsaksalaiselle vaimolle Maria Ivanovna Schroederille. Carle Brulleau (nimen oikeinkirjoitus ennen vuotta 1822) tunsi lapsuudessaan vetoa Italiaan. Huolimatta koulutuksestaan Keisarillisessa taideakatemiassa vuosina 1809–1821, Brjullov ei koskaan omaksunut professoreidensa opettamaa ja veljensä, arkkitehti ja akvarellisti Aleksandr Brjullovin edistämää klassista tyyliä. Ansioiduttuaan lupaavana ja mielikuvituksellisena opiskelijana, hän lähti vuonna 1822 Taiteilijain kannustamisyhdistyksen stipendin tukemana veljensä Aleksandrin kanssa Venäjältä Roomaan, jossa hän työskenteli vuoteen 1835 asti muotokuva- ja laatukuvamaalarina. Hän sai jonkin verran mainetta historiamaalauksillaan.
Brjullovin tunnetuin taulu Pompejin viimeinen päivä (1830–1833) on leveä sommitelma, jota Aleksandr Puškin ja Nikolai Gogol vertasivat Rubensin ja Van Dyckin parhaimpiin teoksiin. Se aiheutti sensaation Italiassa ja kasvatti Brjullovin mainetta. Tämän taulun viimeistelyn jälkeen hän palasi voittoisasti Venäjälle, jossa hänestä tuli useiden aristokraattien ja älykköjen ystävä. Hän sai viran Keisarillisessa taideakatemiassa.
Opettaessaan akatemiassa vuosina 1836–1848 hän kehitti muotokuvatyylin, jossa yhdistyivät uusklassisismin yksinkertaisuus romanttisiin suuntaviivoihin. Hänen terveytensä heikkeni rajusti hänen työstäessään Iisakinkirkon kattomaalauksia. Lääkäreidensä kehotuksesta Brjullov lähti Venäjältä Madeiralle vuonna 1849 ja vietti elämänsä kolme viimeistä vuotta Italiassa. Hänet on haudattu Rooman protestanttiselle hautausmaalle.
Teoksia

Italialainen aamu
1823
Kielin Taidehalli
Italialainen keskipäivä
1827
Venäläinen museo
Tyttö, rypäleiden keräystä Napolin läheisyydessä
1827
Venäläinen museo
Kreivitär Julia Samoilova adoptiotyttärensä Amazilia Paccinin kanssa
ennen 1842
Venäläinen museo
Bahtšisarain suihkulähde
1849
Puškin-museo
Rooman ryöstö vuonna 445
1836
Tretjakovin galleria
Suuriruhtinas Jelena Pavlova ja hänen tyttärensä
1830
Venäläinen museo
Ratsastajatar (Giovannina ja Amacilia Pacini)
1832
Tretjakovin galleria
Batseba
1832
Tretjakovin galleria
Ivan Krylovin muotokuva
1839
Tretjakovin galleria
Šišmarjovin sisarusten muotokuva
1839
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Brjullov Wikimedia Commonsissa
Galleria Brjullovin teoksista
Briullov's paintings at the Russian Art Gallery
Karl Brjullov Europeanassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja 2  3  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Pompejin viimeinen päivä (1830–1833).
Hollannin Grand Prix 1962

|  Hollannin Grand Prix 1962  |
| --- | --- |
 1 osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella 1962. 

Päivämäärä:  20. toukokuuta 1962
Sijainti:  Circuit Park Zandvoort, Zandvoort, Alankomaat
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  4,193 km
Kilpailun pituus:  80 kierrosta, 335,440 km
Sää:  Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   John Surtees   (Lola)
Paaluaika:  1.32,5
Palkintokoroke
Voittaja:   Graham Hill   (BRM)
Toinen:   Trevor Taylor   (Lotus)
Kolmas:   Phil Hill   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Bruce McLaren   (Cooper)
Kierrosaika:  1.34,4 (kierroksella 5)
Hollannin Grand Prix 1962 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. toukokuuta 1962 Zandvoortin radalla. Kilpailu oli kauden avauskilpailu, ja sen voitti Graham Hill.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 17 |  Graham Hill | BRM | 80 | 2.11.02,1 | 2 | 9 |
| 2 | 5 |  Trevor Taylor | Lotus-Climax | 80 | +27,2 | 10 | 6 |
| 3 | 1 |  Phil Hill | Ferrari | 80 | +1.21,1 | 9 | 4 |
| 4 | 2 |  Giancarlo Baghetti | Ferrari | 79 | +1 krs. | 12 | 3 |
| 5 | 7 |  Tony Maggs | Cooper-Climax | 78 | +2 krs. | 15 | 2 |
| 6 | 14 |  Carel Godin de Beaufort | Porsche | 76 | +4 krs. | 14 | 1 |
| 7 | 11 |  Jo Bonnier | Porsche | 75 | +5 krs. | 13 |  |
| 8 | 21 |  Jackie Lewis | Cooper-Climax | 70 | +10 krs. | 7 |  |
| 9 | 4 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 70 | +10 krs. | 3 |  |
| Kesk. | 3 |  Ricardo Rodríguez | Ferrari | 73 | Onnettomuus | 11 |  |
| Kesk. | 18 |  Richie Ginther | BRM | 71 | Onnettomuus | 7 |  |
| Kesk. | 9 |  Innes Ireland | Lotus-Climax | 61 | Onnettomuus | 6 |  |
| Kesk. | 10 |  Masten Gregory | Lotus-Climax | 54 | Vetoakseli | 16 |  |
| NC | 16 |  Wolfgang Seidel | Emeryson-Climax | 52 | Ei sijoitusta | 20 |  |
| Kesk. | 12 |  Dan Gurney | Porsche | 47 | Vaihdelaatikko | 8 |  |
| Kesk. | 6 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 21 | Vaihdelaatikko | 5 |  |
| WD | 20 |  Roy Salvadori | Lola-Climax | 12 | Vetäytyi | 17 |  |
| Kesk. | 19 |  John Surtees | Lola-Climax | 8 | Onnettomuus | 1 |  |
| Kesk. | 8 |  Jack Brabham | Lotus-Climax | 4 | Onnettomuus | 4 |  |
| Kesk. | 15 |  Ben Pon | Porsche | 2 | Onnettomuus | 10 |  |
Lähde:
Muuta

Carel Godin de Beaufortin ensimmäinen pistesija
Trevor Taylorin ensimmäinen piste -ja palkintosija
Graham Hillin ensimmäinen voitto
Aunettarha

| Aunettarha |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°21′57″N, 25°13′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lummennen ja Vesijaon valuma-alue (14.25)
Laskuoja:  oja Yläjärveen 
Järvinumero:  14.253.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  79,6 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  360 m  
Rantaviiva:  1,359 km  
Pinta-ala:  10,066 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAunettarha 
Aunettarha  on Päijät-Hämeessä Padasjoella kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,1 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Pannijoen valuma-alueeseen (14.253) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,6 metriä mpy.
Hollannin Grand Prix 1966

Hollannin Grand Prix 1966 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. heinäkuuta 1966 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jack Brabham, jolle voitto oli kauden kolmas. Kilpailun aikana Jim Clark oli puolivälissä johdossa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 16 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 90 | 2:20:32.5 | 1 | 9 |
| 2 | 12 |  Graham Hill | BRM | 89 | + 1 krs. | 7 | 6 |
| 3 | 6 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 88 | + 2 krs. | 3 | 4 |
| 4 | 14 |  Jackie Stewart | BRM | 88 | + 2 krs. | 8 | 3 |
| 5 | 32 |  Mike Spence | Lotus-BRM | 87 | + 3 krs. | 12 | 2 |
| 6 | 2 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 87 | + 3 krs. | 9 | 1 |
| 7 | 30 |  Jo Bonnier | Cooper-Maserati | 84 | + 6 krs. | 13 |   |
| 8 | 38 |  John Taylor | Brabham-BRM | 84 | + 6 krs. | 17 |   |
| 9 | 36 |  Guy Ligier | Cooper-Maserati | 84 | + 6 krs. | 16 |   |
| Kesk. | 28 |  Jo Siffert | Cooper-Maserati | 79 | Moottori | 11 |   |
| Kesk. | 34 |  Bob Anderson | Brabham-Climax | 73 | Ripustukset | 14 |   |
| Kesk. | 24 |  John Surtees | Cooper-Maserati | 44 | Sähköt | 10 |   |
| Kesk. | 18 |  Denny Hulme | Brabham-Repco | 37 | Sytytys | 2 |   |
| Kesk. | 8 |  Peter Arundell | Lotus-BRM | 28 | Sytytys | 15 |   |
| Kesk. | 10 |  Dan Gurney | Eagle-Climax | 26 | Öljyvuoto | 4 |   |
| Kesk. | 4 |  Mike Parkes | Ferrari | 10 | Onnettomuus | 5 |   |
| Kesk. | 26 |  Jochen Rindt | Cooper-Maserati | 2 | Onnettomuus | 6 |   |
Muuta

Nopein kierros: Denny Hulme 1'30.600
Brabhamin 10. voitto
Mies joka katosi

| Mies joka katosi Amerikka> Der Verschollene Amerika |
| --- | --- |
 Ensimmäisen painoksen kansikuva vuodelta 1927.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Franz Kafka
Kieli:  saksa
Genre:  romaani
Kustantaja:  K. Wolff
Julkaistu:  1927
Suomennos
Suomentaja:  Markku Mannila
Kansitaiteilija:  Maija Vallinoja
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  309
ISBN:  951-1-16488-0
Sarja: Seitsentähdet
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mies joka katosi (saks. Der Verschollene) on tšekkiläisen kirjailijan Franz Kafkan keskeneräiseksi jäänyt romaani. Kafka itse julkaisi ensimmäisen luvun vuonna 1913 nimellä Der Heizer (’Lämmittäjä’). Max Brod julkaisi romaanin postuumisti vuonna 1927 nimellä Amerika. Kafka itse oli päiväkirjassaan kutsunut käsikirjoitusta nimellä ”Der Verschollene” (’Kadonnut’). Vuonna 1983 romaanista julkaistiin Jost Schillemeitin toimittama laitos otsikolla Der Verschollene.
Teos julkaistiin ensi kerran suomeksi vuonna 1965 Tammen Keltaisessa kirjastossa nimellä Amerikka. Suomennoksen on laatinut Elvi Sinervo. Markku Mannilan käännös Mies joka katosi ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 2000. Se on käännetty Jost Schillemeitin toimittamasta vuoden 1983 laitoksesta.
Juoni

Kirja kertoo 17-vuotiaasta siirtolaisesta Karl Rossmanista, jonka perhe lähettää hänet Yhdysvaltoihin setänsä luo. Nuori ja naiivi Karl saa pian huomata, että pinnallisen ystävällisyyden ja avuliaisuuden takaa paljastuu julmaa hyväksikäyttöä ja armottomuutta. Hän joutuu keskelle maailmaa, jossa pärjää vain kovuudella ja kieroudella.
1893

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Vuosi 1893 oli normaalivuosi, joka alkoi sunnuntaista.
Tapahtumia

1. tammikuuta – Japani otti käyttöön gregoriaanisen kalenterin.
17. tammikuuta – Havaijin kuningatar Liliuokalani joutui Yhdysvaltain merivoimien vallankaappauksen kohteeksi.
1. helmikuuta – Giacomo Puccinin ooppera Manon Lescaut sai ensiesityksensä Torinossa.
9. helmikuuta – Giuseppe Verdin viimeiseksi jäänyt ooppera Falstaff sai ensiesityksensä Milanon La Scala -teatterissa. Teos perustui William Shakespearen näytelmään Windsorin iloiset rouvat.
11. helmikuuta – White Star Linen rahtilaiva SS Naronic nähtiin viimeistä kertaa ennen kuin alus katosi jäljettömiin Atlantilla.
23. helmikuuta – Rudolf Dieselille myönnettiin patentti dieselmoottorista.
10. maaliskuuta – Norsunluurannikosta tuli Ranskan siirtokunta.
1. toukokuuta – Chicagon maailmannäyttely alkoi.
5. toukokuuta – Vuoden 1893 paniikki (Musta maanantai): New Yorkin pörssin pörssiromahdusta seurasi vuoden 1893 talouslama.
19. toukokuuta – Norjan Verdalissa 116 ihmistä kuoli maanvyöryssä.
22. kesäkuuta – Kuninkaallisen laivaston taistelulaiva HMS Camperdown törmäsi vahingossa Britannian Välimeren laivaston lippulaivaan HMS Victoriaan upottaen sen. Turmassa sai Victorian miehistöstä 358 ihmistä surmansa, mukaan lukien laivaston komentaja vara-amiraali George Tryon.
27. kesäkuuta – New Yorkin pörssi romahti.
11. heinäkuuta – Kōkichi Mikimoto kasvatti ensimmäiset viljellyt helmet.
14. elokuuta – Ranskassa aloitettiin ensimmäisenä moottoriajoneuvojen rekisteröinti.
27. elokuuta – Yhdysvaltain Savannahiin iski Sea Islandsin hurrikaani.
19. syyskuuta – Monitori Rusalka upposi Suomenlahdella.
19. syyskuuta – Uusi-Seelanti myönsi ensimmäisenä valtiona (tuolloin vielä itsehallinnollinen siirtokunta) naisille äänioikeuden.
1. lokakuuta – Suomen ensimmäiset avoimet tenniskisat järjestettiin Turussa Samppalinnan urheilukentän vihkiäisissä.
28. lokakuuta – Säveltäjä Pjotr Tšaikovski johti kuudennen sinfoniansa ensiesityksen Pietarissa. Hän kuoli koleraan runsasta viikkoa myöhemmin.
30. lokakuuta – Chicagon maailmannäyttely päättyi.
3. joulukuuta – Viipurin tuomiokirkko vihittiin käyttöön.
16. joulukuuta – Antonín Dvořákin 9. sinfonia ”Uudesta maailmasta” ensi-illassa Carnegie Hallissa.
Tuntematon päivämäärä

Teekkarilakki otettiin käyttöön Polyteknikkojen Yhdistyksen piirissä.
Montreal AAA (Amateur Athletic Association) voitti ensimmäisen Stanley Cupin.
Sodankylän kunta perustettiin.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

4. tammikuuta – Yone Minagawa, maailman vanhin ihminen (k. 2007)
5. tammikuuta – Arne Drogseth, norjalainen poliitikko (k. 1973)
9. tammikuuta – Lauri Ruuskanen, suomalainen kauppaneuvos ja vaatetusalan tukkukauppias (k. 1974)
10. tammikuuta – Matti Jalava, suomalainen metsätieteilijä (k. 1975)
12. tammikuuta – Hermann Göring, saksalainen ilmailuministeri (Luftwaffen komentaja) (k. 1946)
12. tammikuuta – Alfred Rosenberg, saksalainen kansallissosialistien ideologi ja poliitikko (k. 1946)
13. tammikuuta – Clark Ashton Smith, yhdysvaltalainen kirjailija (k. 1961)
15. tammikuuta – Urho Peltonen, suomalainen keihäänheittäjä (k. 1950)
16. tammikuuta – Rainer Sopanen, suomalainen toimittaja ja itsenäisyysaktivisti (k. 1980)
22. tammikuuta – Conrad Veidt, saksalainen näyttelijä (k. 1943)
26. tammikuuta – Iivari Rötkö, suomalainen kestävyysjuoksija (k. 1957)
27. tammikuuta – Oskar Friman, suomalainen painija (olympiavoittaja) (k. 1933)
27. tammikuuta – Song Qingling, kiinalainen poliitikko, Sun Yat-senin puoliso (k. 1981)
31. tammikuuta – Harald Tanner, suomalainen pääkonsuli (k. 1972)
4. helmikuuta – Arvo Laitinen, suomalainen säveltäjä ja Sibelius-Akatemian opettaja (k. 1966)
8. helmikuuta – Toivo Tarjanne, suomalainen lakimies, professori ja oikeuskansleri (k. 1988)
10. helmikuuta – James Francis Durante (”Jimmy Durante”), yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 1980)
19. helmikuuta – Cedric Hardwicke, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 1964)
21. helmikuuta – Andrés Segovia, espanjalainen kitaristi (k. 1987)
27. helmikuuta – Ilmari Haapakoski, suomalainen kapteeni, kirjankuvittaja ja koristetaiteilija (k. 1929)
6. maaliskuuta – Saima Korhonen, suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja (k. 1983)
6. maaliskuuta – Walter E. Lewis (”Furry Lewis”), yhdysvaltalainen country blues -muusikko, kitaristi, laulaja ja lauluntekijä (k. 1981)
8. maaliskuuta – Alfred Xuma, eteläafrikkalainen kansalaisaktivisti ja ANC:n puheenjohtaja (k. 1962)
11. maaliskuuta – Gunnar von Hertzen, suomalainen jääkäriupseeri ja yksi Aunuksen retken suunnittelijoista (k. 1973)
12. maaliskuuta – Erwin Planck, saksalainen poliitikko, heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen (k. 1945)
13. maaliskuuta – Arvi Tuomi, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1951)
16. maaliskuuta – Arvi Kivikari, suomalainen varatuomari, asianajaja ja pormestari (k. 1972)
21. maaliskuuta – J. K. Klemola, suomalainen lääkäri ja muistelmakirjailija (k. 1983)
24. maaliskuuta – Walter Baade, saksalainen tähtitieteilijä (k. 1960)
26. maaliskuuta – Palmiro Togliatti, italialainen kommunistijohtaja (k. 1964)
27. maaliskuuta – Karl Mannheim, unkarilainen sosiologi (k. 1947)
28. maaliskuuta – Heikki Kekoni, suomalainen jääkärikenraali (k. 1953)
30. maaliskuuta – Eino Salmelainen, suomalainen teatterimies (k. 1975)