stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dilon Djindji

Dilon Djindji (s. 14. elokuuta 1927 Marracuene, Maputosta pohjoiseen – 18. syyskuuta 2024 Maputo) oli mosambikilainen muusikko. Hänen katsotaan olevan yksi varhaisimmista marrabenta-artisteista. Djindji aloitti kitaran soittamisen vuonna 1939. Hänen ensimmäiset kappaleensa äänitettiin Etelä-Afrikassa 1952.
Soolouransa ohella Djindji toimi vuodesta 2000 alkaen Mabulu-yhtyeen laulajana. Hän jatkoi muusikonuraansa vanhalle iälle saakka ja kiitti pitkäikäisyydestään ehdotonta kieltäytymistä alkoholista ja tupakasta.
Djindji saavutti kansainvälistä mainetta vasta myöhemmällä urallaan; pitkästä urastaan huolimatta hänen ensimmäinen kansainvälinen soolojulkaisunsa Dilon on vasta vuodelta 2002. Hän työskenteli maanviljelijänä, louhijana ja pappina.
Djindji kuoli tuberkuloosiin 97-vuotiaana syyskuussa 2024.
Pérez
Kuvitteellisia henkilöitä

Emilia Pérez, päähenkilö samannimisesssä Jacques Audiardin ohjaamassa elokuvassa vuodelta 2024.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jussi Nuorela

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 11. elokuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Valkeakoski, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: VPS
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1987–1991: Haka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1993 | Haka | 44 | (5) |
| 1993–1994 | PSV | 0 | (0) |
| 1994 | → FC Eindhoven (laina) | 7 | (0) |
| 1994 | Haka | 17 | (0) |
| 1994–1995 | FC Groningen | 8 | (0) |
| 1995–1996 | Haka | 32 | (3) |
| 1997–1999 | FC Zwolle | 43 | (2) |
| 1999–2000 | Fortuna Düsseldorf | 26 | (0) |
| 2000 | PS-44 | 2 | (0) |
| 2000–2001 | MyPa | 45 | (7) |
| 2002–2003 | Malmö FF | 22 | (0) |
| 2002 | → Silkeborg IF (laina) | 5 | (0) |
| 2004 | Elazığspor | 11 | (0) |
| 2004–2005 | FC Vaduz | 26 | (1) |
| 2005–2007 | TPS | 44 | (3) |
| 2008 | FC Inter | 7 | (0) |
| 2009 | PoPa | 1 | (0) |
| 2010 | Sinimustat | 4 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 344 | (21) |
Maajoukkue
| 1990 | Suomi U15 | 12 | (0) |
| 1990–1991 | Suomi U16 | 10 | (0) |
| 1992 | Suomi U17 | 7 | (0) |
| 1991–1993 | Suomi U18 | 14 | (4) |
| 1993–1995 | Suomi U21 | 21 | (1) |
| 1994–2003 | Suomi | 20 | (1) |
Valmennusura
2008–2010: FC Inter (A-jun.)
2010: Sinimustat
2011–2012: FC Espoo
2013: TPS (apuv.)
2014–2015: TPS (A–B-jun.)
2016–2020: FC Inter (B–C-jun.)
2020–2021: VPS Akatemia
2020–2021: VPS (apuv.)
2021–: VPS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jussi Johan Nuorela (s. 11. elokuuta 1974 Valkeakoski) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on valmentanut vuodesta 2021 alkaen Veikkausliiga-seura VPS:ää.
Pelaajaura

Nuorela aloitti jalkapallon Valkeakosken Nappulaliigassa, ja hänet valittiin Nappulaliigan vuoden pojaksi 1986. Nuorela pelasi myös Nappulaliigan edustusjoukkueissa, VaNassa ja VaNLissa, josta siirtyi FC Hakan junioreihin. Nuorela kävi läpi seuran juniorikoulun ja nousi seuran edustusjoukkueeseen 1990-luvun alussa. Hän debytoi pääsarjassa vuonna 1991, jolloin hän pelasi kaksi liigaottelua, mutta varsinaisen läpimurtonsa Hakassa hän suoritti kaudella 1992. Samana vuonna hänet palkittiin Suomessa myös vuoden poikapelaajana.
Vuonna 1993 Nuorela siirtyi PSV Eindhoveniin, jonka edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan koskaan pelannut. Vuonna 1995 Nuorela käväisi Hakassa voittamassa Suomen mestaruuden.
Talvikaudeksi 1996–1997 Nuorela siirtyi alankomaalaiseen FC Zwolleen. Alankomaista matka jatkui Saksaan, Fortuna Düsseldorfin joukkueeseen 1999. Sieltä Nuorela palasi kotimaahansa, MyPan riveihin vuonna 2000. MyPan riveissä Nuorela voitti Veikkausliigassa pronssia kahdesti, jonka jälkeen hän siirtyi pian taas ulkomaille, tällä kertaa osoitteena oli Ruotsi ja Malmö FF. Malmön tehdessä virheen Nuorelan rekisteröinnissä, hän käväisi lainalla Tanskassa Silkeborgissa. Malmöstä Nuorela siirtyi Turkkiin Elazigsporiin. Elokuussa 2004 hän puolestaan siirtyi Sveitsin sarjoissa pelaavaan liechtensteinilaiseen FC Vaduziin.
Elokuussa 2005 Nuorela palasi Suomeen, tällä kertaa Turun Palloseuraan. Kaudeksi 2008 TPS:ssa kapteeninakin toiminut Nuorela vaihtoi seuraa paikalliskilpailija FC Interiin, jossa hän aloitti A-junioreiden vastuuvalmentajana mutta myös pelaajana. Kauden päätteeksi Inter juhli Suomen mestaruutta, johon Nuorela myös päätti pelaajauransa.
Suomen maajoukkueessa Nuorela pelasi 20 ottelua.
Valmentajaura

Vuonna 2010 Interin A-juniorien valmentamisen ohella hän valmensi myös yhteistyöseura FC Sinimustia Kakkosessa. Kausi kuitenkin päättyi putoamiseen. Tämän jälkeen hän solmi kolmen vuoden sopimuksen Ykkösen FC Espoon kanssa. Sopimus jäi kuitenkin vain kahden vuoden pituiseksi, sillä joukkue putosi kumpanakin kautena sarjastaan. Kaudeksi 2013 Nuorela nimitettiin TPS:n apuvalmentajaksi. Seuraavaksi vuodeksi hän siirtyi B-junioreiden päävalmentajaksi. Kauden 2015 päätteeksi Nuorela valittiin vuoden juniorivalmentajaksi voitettuaan TPS:n A-junioreiden päävalmentajana Suomen mestaruuden.
Vuonna 2016 hän siirtyi Interiin valmentamaan vuonna 2002 syntyneitä junioreita. Marraskuusta 2016 lähtien hänen vastuullaan ovat olleet myös vuonna 2003 syntyneet. Interissä hän työskenteli vuoteen 2020 saakka.
Nuorela toimi vuosina 2020-2021 VPS:n kakkosjoukkueen päävalmentajana sekä edustusjoukkueen apuvalmentajana. Kesäkuussa 2021 hän aloitti Ykkösessä pelanneen VPS:n päävalmentajana korvattuaan Jukka Karjalaisen. Nuorelan johdolla VPS voitti Ykkösen ja nousi takaisin Veikkausliigaan kahden vuoden tauon jälkeen.
Kaudella 2022 VPS sijoittui Veikkausliigassa kahdeksanneksi. Kaudella 2023 Nuorelan valmentama VPS sivusi ennätystä pisimmästä voittoputkesta, kun joukkue voitti 12 peräkkäistä Veikkausliiga-ottelua. VPS sijoittui lopulta Veikkausliigan kolmanneksi ja varmisti paikkansa UEFAn Konferenssiliigan karsintoihin vuonna 2024.
Syyskuussa 2023 VPS ilmoitti Nuorelan saaneen kahden vuoden jatkosopimuksen kausille 2024 ja 2025.
Perhe

Jussi Nuorelan pojat Josep Nuorela (s. 2003) ja Luka Nuorela (s. 2005) pelaavat jalkapalloa Vaasan Palloseurassa.
Aiheesta muualla

Nuorelan pelaajakortti Veikkausliigan sivuilla
Nodulipanssariselät

| Nodulipanssariselät |
| --- | --- |
 Peloroplites
 Myöhäisjurakausi - Myöhäisliitukausi 155–65 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Osalahko::  †Ankylosauria 
Heimo::  †Nodulipanssariselät Nodosauridae  Marsh, 1890
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nodulipanssariselät (Nodosauridae) olivat Ankylosauria-heimoon kuuluvia dinosauruksia myöhäisjurakaudelta aina myöhäisliitukaudelle asti. Niitä eli Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa ja jopa Etelämantereella.lähde?
Kuvaus

Toisin kuin nuijahäntäpanssariselillä (Ankylosauridae) nodulipanssariselillä oli panssari, pieniä piikkejä ihossaan, mutta niillä oli ruumiin molemmilla sivuilla yksi suuri piikki, joita tukivat lapaluiden erityiset luunupit. Näitä eri lajit käyttivät muun muassa puolustautuakseen saalistajilta. Muiden ankylosaurien tavoin nodulipanssariselät olivat keskikokoisia tai suuria, voimakkaita kasvinsyöjädinosauruksia, joilla oli pienet lehdenmuotoiset hampaat.lähde?
Luokittelu

Nodulipanssariselät heimon muodosti Othniel Charles Marsh vuonna 1890 Nodosauruksen mukaan. Oheinen kladogrammi perustuu paleontologien Richard S. Thompsonin, Jolyon C. Parishin, Susannah C. R. Maidmentin ja Paul M. Barrettin vuoden 2011 analyysiin. Polacanthinaen sijoitus noudattaa Kenneth Carpenterin alkuperäistä määritelmää vuodelta 2001.
Nodosaurus, jossa näkyy piikkejä.
Taisto Ahlgren

Taisto Olavi Ahlgren (15. helmikuuta 1943 Iitti – 7. kesäkuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen tangolaulaja, joka nousi suosioon vuoden 1970 tangollaan "Pettäjän tie". Ahlgrenin samanniminen esikoisalbumi oli hänen uransa myydyin. Hän levytti kaikkiaan neljä albumia, lisäksi hänen kappaleistaan on ilmestynyt kokoelma. Ahlgren oli asianajaja Heikki Lampelan isäpuoli ja laulaja Taisto Tammen serkku.
Elämä

Ahlgren aloitti työuransa automaalarioppilaana Kausalan Kiitokori Oy:ssa, josta siirtyi töihin Sirkus Sariolaan. Sirkuksessa hän esiintyi ensi kerran julkisesti. 1960-luvun alussa Ahlgrenista tuli Matti Lavin orkesterin solisti (yhtyeen hanuristi oli Heikki "Pedro" Hietanen). Ahlgren toimi solistina kaksi vuotta, ja hänet korvasi Tapani Kansa. Ahlgren sai levytyssopimuksen Finntone-yhtiöltä, mutta kokemattoman laulajan äänitykset epäonnistuivat. Hän alkoi opiskella laulua Ture Aran johdolla. Ahlgren esiintyi Kalle Palosen yhtyeessä ja samalla elätti itseään erikoisautomaalarina Oy Konela Ab:ssä. Loppuvuodesta 1967 hän voitti valtakunnallisen iskelmälaulukilpailun. Samoihin aikoihin hän sai pääosan Kuopion yhteisteatterin Mustalaisoperetissa. Joulukuussa 1969 Ahlgren levytti Scandian studiossa valssit "Pettäjän tie" ja "Elon polkuja". Näistä "Pettäjän tie" nousi listoille, ja vuonna 1971 Ahlgren alkoi keikkailla ammattimaisesti Aaro Söderbergin yhtyeen solistina.
Vuonna 1973 ilmestyi Ahlgrenin ensialbumi Pettäjän tie. Sitä on myyty yli 60 000 kappaletta, vaikkakaan kultalevyä sille ei koskaan ole myönnetty. Seuraavana vuonna Ahlgrenilta ilmestyi kaksikin albumia. Hänen viimeinen oma orkesterinsa Eero Kurjen orkesteri lopetti vuonna 1979, jonka jälkeen hän esiintyi eri yhtyeiden vierailijana. Surun kahleet vuonna 1980 oli Ahlgrenin uran viimeinen studioalbumi. Hän jatkoi laulamista vuoteen 1985, jolloin sydäninfarkti ja sitä seurannut ohitusleikkaus veivät Ahlgrenin sairauseläkkeelle. Hän kuitenkin jatkoi esiintymisiä satunnaisesti Lasse Hoikan ja Souvareiden keikoilla. Hyväntekeväisyystilaisuuksissa hän esiintyi elämänsä loppuun asti. Hänen tarkoituksenaan oli vielä levyttää hyvin treenaamansa "Nature Boy".
Ahlgren kompastui irtokiveen Helsingin Kalliossa kotinsa lähellä Kolmannen linjan katutyömaalla ja löi takaraivonsa kadunreunukseen. Ahlgren kuoli saamiinsa vammoihin myöhemmin sairaalassa. Kuollessaan hän oli 65-vuotias.
Albumit

Pettäjän tie (Scandia, 1973)
Mustalaiseks olen syntynyt (Rondo, 1974)
Taisto Ahlgren laulaa Arvo Koskimaan lauluja (Rondo, 1974)
Surun kahleet (Rondo, 1980)
20 suosikkia – Pettäjän tie (Fazer, 1996, kokoomalevy)
Aiheesta muualla

Taisto Ahlgrenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Campbellinsaaret

| Campbellinsaaret |
| --- | --- |

Koordinaatit:  52°32′S, 169°09′E
Merialue:  Tyynimeri
Suurin saari:  Campbellinsaari
Muita saaria:  Dent Island, Folly Island, Isle de Jeanette Marie, Jacquemart Island.
Pinta-ala:  113,31 km2 km²
Valtio
Valtio:  Uusi-Seelanti
Campbellinsaaret (engl. Campbell Islands) on saariryhmä eteläisellä Tyynellämerellä. Ne kuuluvat Uudelle-Seelannille ja sijaitsevat noin 700 kilometriä etelään Uuden-Seelannin Eteläsaaresta.
Saariryhmä on Uuden-Seelannin subantarktisista saarista eteläisin. Ryhmän saarista suurin on myös nimeltään Campbellinsaari. Pienemmät ovat Dent Island, Folly Island, Isle de Jeanette Marie ja Jacquemart Island. Uuden-Seelannin eteläisin piste on pieni nimetön luoto 50 km etelään Jacquemart-saarelta.
Campbellinsaarista tehtiin luonnonsuojelualue vuonna 1954. Laidunnus lopetettiin 1980-luvulla ja viimeiset villiintyneet lampaat poistettiin vuonna 1991. Villikissat kuolivat 1990-luvulla. Rottien hävittäminen saatiin päätökseen 2006. Sen jälkeen alkuoperäinen luonto on palannut saarille nopeasti.
Saaret kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeseen Uuden-Seelannin subantarktiset saaret vuodesta 1998.
Dallas Cowboys

| Dallas Cowboys |
| --- | --- |

Lempinimet:  America’s Team, The ’Boys
Perustettu:  28. tammikuuta 1960
Pääkonttori:  Ford Center at The Star Frisco, Texas
Kotikenttä:   Cotton Bowl (1960–1971)  Texas Stadium (1971–2008)  AT&T Stadium (2009–) 
– kapasiteetti:  80 000
– kaupunki:  Arlington, Texas
Sarja:  NFL
Konferenssi:  NFC
Divisioona:  NFC East
Maskotti:  Rowdy
Värit:  sininen, hopea ja valkoinen                         

Omistaja:  Jerry Jones
Toimitusjohtaja:  Stephen Jones
Puheenjohtaja:  Jerry Jones
Päävalmentaja:  Brian Schottenheimer
Saavutukset
Liigamestaruudet:  5
Super Bowlit:  5 (1971, 1977, 1992, 1993, 1995)
Konferenssin mestaruudet:  10  NFL Eastern: 1966, 1967  NFC: 1970, 1971, 1975, 1977, 1978, 1992, 1993, 1995 
Divisioonan mestaruudet:  25  NFL Capitol: 1967, 1968, 1969  NFL East: 1970, 1971, 1973, 1976, 1977, 1978, 1979, 1981, 1985, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1998, 2007, 2009, 2014, 2016, 2018, 2021, 2023 
Liigahistoria
NFL aloitusvuosi:  1960
Divisioonahistoria:  Western Conference (1960)  Eastern Conference (1961–1969) Capitol Division (1967–1969)  NFC (1970–) NFC East (1970–)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dallas Cowboys on vuonna 1960 perustettu amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisjoukkue, jonka kotipaikka on Dallas, Texas. Dallas Cowboys pelaa National Football Leaguen NFC-sarjassa. Cowboys pelaa kotiottelunsa AT&T Stadiumilla.
Cowboys on yksi NFL:n menestyneimmistä ja suosituimmista joukkueista. Cowboys on voittanut viisi Super Bowlia ja kahdeksan konferenssimestaruutta.
Seuran omistaja on Jerry Jones. Dallas Cowboys oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman arvokkain urheiluseura 9 miljardin dollarin arvolla.
Historia > 1960-luku

Dallas Cowboys perustettiin 1960. Aluksi joukkue tunnettiin Steerseinä, Rangereina ja lopulta Cowboyna.
Päävalmentajaksi valittiin Tom Landry. Ensimmäinen joukkue koostui hyvinheikko tasoisista pelaajista. 1960 kauden tulokseksi tuli 0-11-1. Cowboyt pääsivät osallistumaan 1961 NFL Draftiin. 1961 Cowboyden tulos parani huomattavasti 4-9-1. 1962 tulos parani hieman 5-8-1. 1963 joukkue menestyi hieman heikommin 4-10. 1964 Cowboyt joutuivat tyyntymään vain pieneen nousuun 5-8-1.
60-luvun aikana Cowboyt rakensivat Landryn johdolla menestyvää joukkuetta ja hankkivat useita tulevia Hall of Fame pelaajia kuten .
1965 Cowboyden tulos koheni 7-7. 1966 Cowboyt nousivat itäisen konferenssin huipulle 10-3-1 tuloksella.
1967 Cowboyden tulokseksi tuli 9–5 ja pudotuspeleissä he saivat ensimmäisen voittonsa. He pääsivät NFL.n mestaruus otteluun, mutta hävisivät Green Bay Packerseille erittäin kylmässä ottelussa joka tunnetaan nimellä ”Ice Bowl”.
1968 ja 1969 kausina Cowboyt menestyivät, mutta hävisivät pudotuspeleissä Browneille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dallas Cowboys Wikimedia Commonsissa
Dallas Cowboysin kotisivut. (englanniksi)
Paul

| Paul |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  25. tammikuuta
– ruotsinkielinen:  25. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Paavo, Pauli, Paavali
Vastineita eri kielissä:  Pablo, Paolo, Paulus
Nimen alkuperä:  pieni, nöyrä (lat. Paulus)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paul on monissa maissa yleinen miehen etunimi. Nimi on lyhentymä roomalaisesta sukunimestä Paulus, joka merkitsee latinaksi "pientä" tai "nöyrää". Kristityissä maissa nimen on tehnyt suosituksi apostoli Paavali (Paulus), alkuperäiseltä nimeltään Saul, joka otti tämän nimen käännyttyään kristinuskoon.
Nimi Paul esiintyy samoin kirjoitettuna yleisesti myös englannin- ja ranskankielisissä maissa. Nimessä esiintyvä kirjainyhdistelmä au ääntyy kuitenkin näissä kielissä samaan tapaan kuin suomen o.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Paul on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä 9 772 miehellä. Nimestä on käytössä myös muunnokset Paavo, Pauli ja Paavali.
Paulin nimipäivä on 25. tammikuuta, jota kristikunnassa on vanhastaan vietetty apostoli Paavalin kristinuskoon kääntymisen muistopäivänä.
Nimen naispuolisia vastineita ovat Paula ja Pauliina.
Tunnettuja Paul-nimisiä > Hallitsijoita

Paul I (Paavali I), Kreikan kuningas 1947–1964
Paul, Jugoslavian sijaishallitsija 1934–1941
Kuvitteellisia Pauleja

Paul, Pokémon
Paul d' Arnot, meriupseeri Tarzan-kirjasarjassa
Paul Phoenix, Tekken-pelissä
Paul Temple, Francis Durbridgen luoma salapoliisihahmo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Wikimedia Commonsissa
Argus (albumi)

| Argus Wishbone Ash |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 1972, De Lane Lea Studios, Lontoo
 Julkaistu: 28. huhtikuuta 1972
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Derek Lawrence
 Tyylilaji: hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 43.48
 Levy-yhtiö: Decca/MCA (MDKS 8006)
Wishbone Ashin muut julkaisut
| Pilgrimage 1971 | Argus 1972 | Wishbone Four 1973 |
Argus on englantilaisen Wishbone Ash -yhtyeen albumi vuodelta 1972.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. Martin Turner, Steve Upton, Ted Turner ja Andy Powell.
Kappaleet > A-puoli

Time Was – 9.42
Sometime World – 6.55
Blowin’ Free – 5.18
Kappaleet > B-puoli

The King Will Come – 7.06
Leaf and Stream – 3.55
Warrior – 5.53
Throw Down the Sword – 5.55
Kappaleet > Ensimmäisen uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

No Easy Road – 3.36
Kappaleet > Bonuskappaleita Live from Memphis -promo-EP:ltä

Jail Bait – 4.57
The Pilgrim – 10.10
Phoenix – 17.05
Kappaleet > 2007 deluxe edition > CD 1

Time Was
Sometime World
Blowin’ Free
The King Will Come
Leaf and Stream
Warrior
Throw Down the Sword
No Easy Road
The Pilgrim (live 1972 Memphis)
Phoenix (live 1972 Memphis)
Kappaleet > 2007 deluxe edition > CD 2

Kaikki kappaleet nauhoitettu BBC:n konsertissa vuonna 1972.
Time Was
Blowin’ Free
Warrior
Throw Down the Sword
King Will Come
Phoenix
Blowin’ Free
Throw Down the Sword
Muusikot

Andy Powell – kitara, laulu
Ted Turner – kitara, laulu
Martin Turner – basso, laulu
Steve Upton – rummut
John Tout – urut kappaleessa ”Throw Down The Sword”
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Argus discogs.com-sivustolla
| n k Wishbone Ash |
| --- | --- |
 Andy Powell  Bob Skeat  Mark Abrahams  Mike Truscott   Steve Upton  Martin Turner  David "Ted" Turner  Laurie Wisefield  Claire Hamill  John Wetton  Trevor Bolder  Mervyn "Spam" Spence  Jamie Crompton  Andy Pyle  Robbie France  Ray Weston  Roger Filgate  Tony Kishman  Mike Sturgis  Mark Birch  Ben Granfelt  Muddy Manninen  Joe Crabtree 
Albumit:  Wishbone Ash  Pilgrimage  Argus  Wishbone Four  There's the Rub  Locked In  New England  Front Page News  No Smoke Without Fire  Just Testing  Number the Brave  Twin Barrels Burning  Raw to the Bone  Nouveau Calls  Here to Hear  Strange Affair  Illuminations  Trance Visionary  Psychic Terrorism  Bare Bones  Bona Fide  Clan Destiny  Power of Eternity  First Light  Elegant Stealth  Blue Horizon  Coat of Arms
Satori

Satori japaniksi.
Satori (悟り) (kiin.: 悟; pinyin: wù) on Japanin zenbuddhalaisuuden valaistumista tarkoittava käsite. Satori on tila, jota zenbuddhalaisuudessa tavoitellaan. Satorin saavuttaa, kun kykenee irtautumaan arkisista murheista, "hylkäämään valikoivan mielensä".
Madehara

Madehara eli ryöstäjä tai ryöstöpilkki on kalastusväline. Vuoden 2016 alusta se on ollut lailla kielletty, koska siinä koukut tarttuvat kalaan sen ulkopuolelta. Mateen kalastamista madeharalla kutsutaan kansan suussa rokastamiseksi tai juksaamiseksi.
Dan Sexton

| Dan Sexton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Apple Valley, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–2023
Seurat:  Bakersfield Condors (ECHL) Manitoba Moose (AHL) Anaheim Ducks (NHL) Syracuse Crunch (AHL) Norfolk Admirals (AHL) TPS (SML) Avtomobilist Jekaterinburg (KHL) Neftehimik Nižnekamsk (KHL) Växjö Lakers HC (SHL)
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2015 |  |  |
Dan Sexton (s. 29. huhtikuuta 1987 Apple Valley, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Sexton pelasi urallaan etenkin Pohjois-Amerikan alasarjoissa, sekä yhdeksän kautta KHL-liigassa. Sextonin pieni koko oli kaksinkamppailujen myötä haittana NHL:ssä, jossa hän pelasi lähinnä alempien ketjujen "energiahyökkääjänä".
Ura > Maajoukkueura

Sexton edusti Yhdysvaltoja Deutschland Cupissa vuonna 2013. Turnaus päättyi joukkueen voittoon.
Sexton kuului MM-pronssia voittaneeseen Yhdysvaltain maajoukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa 2015. Hän teki seitsemässä ottelussa tehot 1+1.
Suomen ympäristöministeriö

| Ympäristöministeriö Miljöministeriet |
| --- | --- |

 Ympäristöministeriön toimipaikka Aleksanterinkadulla.
Lyhenne:  YM
Ministeri(t):  
– Ympäristö- ja ilmastoministeri:  Sari Multala
Kansliapäällikkö:  Juhani Damski
Budjetti:  0,2 mrd. € (2024)
Työntekijöitä:  287 (2023)
Osoite:  Aleksanterinkatu 4-10, 00170, Helsinki
Aiheesta muualla
Sivusto
Suomen ympäristöministeriö (ruots. Miljöministeriet) (YM) on hallintoelin, joka vastaa valtioneuvoston ja eduskunnan käsittelyyn tulevien ympäristö- ja asuntoasioiden valmistelusta. Vuoden 2013 lopussa ministeriössä työskenteli 236 vakinaista ja 47 määräaikaista virkamiestä. Ympäristöministeriön tavoitteena on ympäristövastuullinen ja osallisuutta tukeva yhteiskunta, monimuontoinen luonto sekä hyvinvointia edistävä elinympäristö. Ministeriö toimii kansallisesti ja kansainvälisessä yhteistyössä.
Ympäristöhallinnon lähivuosien haasteet ovat hyvän elinympäristön sekä kulutuksen ja tuotannon ekotehokkuuden edellytysten parantaminen, ympäristöstä aiheutuvien terveyshaittojen vähentäminen, luonnon monimuotoisuuden köyhtymisen merkittävä hidastaminen, Itämeren tilan parantaminen sekä ilmastonmuutoksen hillitseminen.
Yhdyskuntien suunnittelua ja rakentamista kehittämällä tavoitellaan hyvinvoinnin kohentumista ja samalla ympäristökuormituksen ja -haittojen vähentymistä. Väestön ikääntyessä on varauduttava erilaisiin asumisen ja yhdyskuntien tarjoamien palvelujen kysynnän muutoksiin.
Historia > Alkuvaiheet

Ensimmäiseksi ympäristöministeriksi nimitettiin SDP:n Matti Ahde, joka oli aloittanut Sorsan IV:n hallituksen sisäasiainministerinä viisi kuukautta aikaisemmin. Uusi ministeriö ja sen johdossa ollut ympäristöasioissa kokematon ministeri herättivät vahvoja epäluuloja. Ympäristöministeriö sai pilkkanimen kuristusministeriö, jota syytettiin vuoron perään maaseudun autioittamisesta, kapasiteetin puutteesta, täsmentämättömistä ja järjettömistä suojeluvaatimuksista sekä asioiden tarpeettomasta ruuhkauttamisesta.
Ministeri Ahde rakensi ministeriöstään nopeasti hovikelpoisen ja kehittyi itsekin samalla virkamiestensä kovassa koulussa ympäristöalan asiantuntijaksi. Ahde onnistui luomaan luottamusta herättävän yhteistyöverkoston yhteiskunnan muihin toimijoihin, mikä varmisti ympäristöministeriön kehittymisen uskottavaksi viranomaiseksi.
Luonnon- ja ympäristönsuojelun ensimmäisiä mittavia askeleita otettiin runsaasti Ahteen nelivuotiskaudella. Konkreettisia saavutuksia olivat mm. Ounasjoen erityissuojelu, mittavan soidensuojelualueiden verkoston perustaminen, asetukset useiden kasvien ja eläinlajien rauhoittamisesta sekä toimenpiteet liikenteen päästöjen rajoittamiseksi.
Ahteen aikana Suomi solmi Neuvostoliiton kanssa sopimuksen ympäristönsuojelun yhteistyöstä sekä liittyi sopimuksiin Etelämantereen sekä kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelemiseksi. Valtioneuvosto teki periaatepäätöksen jätteiden hyödyntämisestä vuonna 1986 ja kahta vuotta aikaisemmin valmistui Riihimäelle ongelmajätteiden käsittelylaitos.
Hallintoasioiden merkittävin vuosi oli 1986, jolloin vesihallitus liitettiin ympäristöministeriön organisaatioon.