stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kloorifenoli
Kloorifenoleja

2-kloorifenoli C6H5ClO, CAS 95-57-8
3-kloorifenoli C6H5ClO, CAS 108-43-0
4-kloorifenoli C6H5ClO, CAS 106-48-9
2,3-dikloorifenoli C6H4Cl2O, CAS 576-24-9
2,4-dikloorifenoli C6H4Cl2O, CAS 120-83-2
2,5-dikloorifenoli C6H4Cl2O, CAS 583-78-8
2,6-dikloorifenoli C6H4Cl2O, CAS 87-65-0
3,4-dikloorifenoli C6H4Cl2O, CAS 95-77-2
3,5-dikloorifenoli C6H4Cl2O, CAS 591-35-5
2,3,4-trikloorifenoli C6H3Cl3O, CAS 15950-66-0
2,3,5-trikloorifenoli C6H3Cl3O, CAS 933-78-8
2,3,6-trikloorifenoli C6H3Cl3O, CAS 933-75-5
2,4,5-trikloorifenoli C6H3Cl3O, CAS 95-95-4
2,4,6-trikloorifenoli C6H3Cl3O, CAS 88-06-2
3,4,5-trikloorifenoli C6H3Cl3O, CAS 609-19-8
2,3,4,5-tetrakloorifenoli C6H2Cl4O, CAS 4901-51-3
2,3,4,6-tetrakloorifenoli C6H2Cl4O, CAS 58-90-2
2,3,5,6-tetrakloorifenoli C6H2Cl4O, CAS 935-95-5
Pentakloorifenoli C6HCl5O, CAS 87-86-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kloorifenoli Wikimedia Commonsissa
Jorma Koho

| Jorma Koho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. joulukuuta 1937 (ikä 86) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1959–2000
Jorma Antero Koho (4. joulukuuta 1937 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Oulun kaupunginteatterissa 1965–2000.
Ura

Kohon opintohistoriaan kuuluu muun muassa Vapaa Taidekoulu ja lauluopintoja. Koho kiinnostui näyttämötaiteesta nähtyään Svenska Teaternin My Fair Ladyn 1950-luvun lopulla, hän työskenteli tuolloin rautakaupassa. Koho aloitti näyttelijän uransa Punaisessa Myllyssä 1959–1961, mitä seurasi Kokkolan kaupunginteatteri 1961–1963 ja Porin Teatteri 1963–1965. Kohon kiinnitys Oulun kaupunginteatteriin alkoi 1965 ja päättyi eläköitymiseen joulukuussa 2000. Sen jälkeen hän vieraili Espoon kaupunginteatterissa, Oulun kaupunginteatterissa ja kesäteattereissa.
Kohon rooleja olivat muun muassa Orfeus (Eurydike) ja Elias (Täällä Pohjantähden alla II), Valtteri (Lampaansyöjät), Jerry Finn (Neljäs nikama), Truffaldino (Kahden herran palvelija) ja Eichman (Veli Eichman). Eläkevuosinaan Koho näytteli muun muassa Zaharin roolin venäläisessä näytelmässä Oblomov ja Billyn roolin englantilaisessa näytelmässä Lovesong.
Yli 40 vuotta kestäneen näyttämöuransa ohella Koholla on ollut sivurooleja erinäisissä televisiotuotannoissa, kuten Tie (1981), Ammattimies (2000) ja Kaikki synnit (2019).
Aiheesta muualla

Yle: Kultalampi käsittelee vanhuutta huumorilla (26.1.2010)
Koirien Kalevala

| Koirien Kalevala |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mauri Kunnas
Kuvittaja:  Mauri Kunnas
Kansitaiteilija:  Mauri Kunnas
Kieli:  suomi
Genre:  lastenkirjallisuus
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1992
Sivumäärä:  61
ISBN:  951-1-12244-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Koirien Kalevala on Mauri Kunnaksen kuvakirjaversio Kalevalasta. Ensimmäinen painos kuvakirjasta ilmestyi 1992 ja vuonna 2006 siitä ilmestyi uudella tekniikalla tehty versio. Kirjasta on otettu lukuisia uusintapainoksia. Kuvituksena kirjassa on Mauri Kunnaksen versioita Akseli Gallen-Kallelan maalauksista.
Kirjassa Kalevalassa asuu villi ja vapaa koirien heimo ja Pohjolassa asuu hurja ja häijy susien heimo. Niiden välissä asuu pieni mutta sitkeä kissojen heimo.
Herra Hakkaraisen talossa Vammalassa on myös Koirien Kalevalasta kertova näyttelyosio. Savonlinnan oopperajuhlilla on esitetty Jaakko Kuusiston säveltämää oopperaversiota, joka sai ensi-iltansa vuonna 2004.
Jaakko Kuusiston johdolla ooppera esitettiin myös Naantalin Musiikkijuhlilla viidesti vuoden 2010 kesällä. Naantalin Maijamäen liikuntahallissa pidettävissä konserteissa kapellimestarina toimi Jaakko Kuusisto ja orkesterina Jyväskylä Sinfonia. Kuorona toimi Puolalanmäen musiikkilukion kuoro ja esityksen ohjasi Minna Vainikainen. Rooleissa olivat Väinämöinen Jukka Romu; Lemminkäinen Toni Wahlström; Tytti Mari Palo; Ilmarinen Juha Hostikka; Lemminkäisen äiti Eija Ahvo; Louhi Tiina Sinkkonen; Herra Hakkarainen Sami Vartiainen; Tanssijat Lotta Kuusisto ja Hermanni Rask, sekä librettona Sami Parkkinen.
Aiheesta muualla

Koirien Kalevala Kunnaksen kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Herra Hakkaraisen talo (Arkistoitu – Internet Archive)
Kivijärvi

| Kivijärvi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Kivijärven kirkko
Sijainti:  63°07′10″N, 025°04′30″E
Maakunta:  Keski-Suomen maakunta
Seutukunta:  Saarijärven–Viitasaaren seutukunta
Kuntanumero:  265
Hallinnollinen keskus:  Kivijärven kirkonkylä
Perustettu:  1868
Kokonaispinta-ala:  599,88 km² 189:nneksi suurin 2022 
– maa:  483,96 km²
– sisävesi:  115,92 km²
Väkiluku:  1 022 292:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  2,11 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  13,2 %
– 15–64-v.:  48,0 %
– yli 64-v.:  38,8 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  98,1 %
– muut:  1,9 %
Kunnallisvero:  9,10 % 106:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Pekka Helppikangas
Kunnanvaltuusto:  15 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • Muut.   • PS   • SDP   • Kok.:   9 2 2 1 1
www.kivijarvi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kivijärvi on Suomen kunta, joka sijaitsee Keski-Suomen maakunnassa. Kunnassa asuu noin 1 000 henkeä. Sen väkiluku kasvaa kesäisin kolminkertaiseksi kesämökkiläisten johdosta. Kivijärven naapurikunnat ovat Kannonkoski, Karstula, Kinnula, Kyyjärvi, Perho ja Viitasaari.
Kannonkoski, Karstula, Kivijärvi ja Kyyjärvi suunnittelivat yhdistymistä 1. tammikuuta 2022 alkaen Suomenselän kunnaksi. Karstula, Kivijärvi ja Kyyjärvi hyväksyivät liitosesityksen, mutta Kannonkoski ei. Kannonkosken jäätyä pois suunnitellusta yhdistymisestä myös Kivijärvi jättäytyi pois. Jäljelle jääneiden Karstulan ja Kyyjärven liitoshanke kariutui 17. toukokuuta 2021 pidetyssä Kyyjärven kunnanvaltuuston kokouksessa eikä valtiovarainministeriökään esitä pakkoliitosta.
Maantiede

Kivijärvi sijaitsee karulla ja kivisellä Suomenselän alueella.
Kunnan pinta-alasta viidennes on vesistöjä. Järviä on kaikkiaan 89, ja niistä suurimmat ovat Kivijärvi, Heitjärvi ja Heikinjärvi.
Salamajärven kansallispuisto sijaitsee osittain Kivijärven kunnan alueella ja on merkittävä matkailukohde eränkävijöille ja kalastajille. Kansallispuistoon rajoittuva Salamanperän luonnonpuisto on kokonaan Kivijärven kunnan alueella. Muita Natura-kohteita ovat Heinäsuon alue, Kivijärvi ja Silppolanraivio - Aittosuonlehto.
Maantiede > Kylät

Heitjärvi, Hoikanperä, Kirkonkylä, Lahdenperä, Lokakylä, Myllyperä, Penttilänkylä, Puralankylä, Risuperä, Saunakylä, Talviaislahti, Tiironkylä ja Veitjoki.
Historia

Nykyinen Kivijärvi kuului ensin Rautalammin ja sitten Viitasaaren pitäjään. Kivijärvestä muodostettiin itsenäinen seurakunta vuonna 1858, ja Kivijärven kunta vuonna 1868.
Nykyisen kirkon paikalle rakennettiin ensimmäinen rukoushuone 1650-luvulla. Sen lähelle nousi ristikirkko vuonna 1778. Nykyinen eli kolmas kirkko valmistui vuonna 1874.
Vuodesta 1989 kunnassa on järjestetty Kivijärvi Soi -niminen musiikkitapahtuma, johon kuuluu kursseja ja konsertteja. Alkuvuosina tapahtuma toteutettiin yhdessä Jyväskylän konservatorion kanssa, ja myös naapurikuntien kanssa on tehty yhteistyötä.
Vuonna 2015 kunta vuokrasi tyhjiä asuntoja ja palvelulaitoksia Suomen Punaiselle Ristille vastaanottokeskusta varten.
Hallinto

Kivijärven kunnanjohtaja vuodesta 2010 on Pekka Helppikangas.
Kunnanvaltuustossa on 15 paikkaa, joista yhdeksän on keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Kivijärvellä, kuten muillakin Keski-Suomen alueen pienillä kunnilla on talousvaikeuksia. Ne tekevät yhteistyötä monilla aloilla, mutta kuntaliitoksistakin keskustellaan. Vuoden 2015 valtionosuusuudistus heilautti kunnan taloutta rajusti.
Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 256 työpaikkaa. Niistä 21 prosenttia oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 68 prosenttia palveluissa ja 10 prosenttia jalostuksessa. Jalostuksen osuus oli pienempi kuin koko maassa (20 %), ja alkutuotannon osuus suurempi kuin koko maassa (3 %).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Kivijärven Rakennuspalvelu ja Penttilän ja Länttä-Tenholan yhteismetsät.
Väestönkehitys

Kivijärven väestö on vähentynyt ja ikääntynyt. 2010-luvun puolessavälissä Kivijärvellä oli Suomen huonoin huoltosuhde: yhtä työssäkäyvää kohti kunnassa on 2,47 ei-työssäkäyvää henkilöä.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Kivijärven väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 2 060 | 2 060 |
| 1985 | 1985 |    | 2 022 | 2 022 |
| 1990 | 1990 |    | 2 002 | 2 002 |
| 1995 | 1995 |    | 1 810 | 1 810 |
| 2000 | 2000 |    | 1 610 | 1 610 |
| 2005 | 2005 |    | 1 424 | 1 424 |
| 2010 | 2010 |    | 1 364 | 1 364 |
| 2015 | 2015 |    | 1 200 | 1 200 |
| 2020 | 2020 |    | 1 089 | 1 089 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Kivijärvellä oli 1 132 asukasta, joista 598 asui taajamassa, 517 haja-asutusalueilla ja 17:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kivijärven taajama-aste on 53,6 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Kivijärven kirkonkylä.
Palvelut

Yhtenäiskouluna toimiva Tainionmäen koulu on nykyään Kivijärven ainoa peruskoulu (luokka-asteet 0-9). Neljän miljoonan euron kouluremontti tehtiin velaksi mikä aiheutti kunnalle talouspaineita. Kivijärven kirjasto palvelee yhtenäiskouln vieressä.
Viimeiset kyläkoulut, Heinolahti ja Hoikanperä, lakkautettiin 1990-luvun lopussa.
Sosiaali- ja terveyspalveluita ovat hoitaneet jo vuodesta 2009 sote-kuntayhtymä ja Saarikka-liikelaitos. Lääkärin vastaanotto Kivijärven terveysasemalla on vain joinain päivinä viikossa, mutta esimerkiksi kesäaikana vastaanottoa tarjotaan 60 km:n päässä Saarijärven tai Karstulan terveysasemilla.
Ruokakulttuuri

Kivijärven pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla muikkukeitto ja ruisleipä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Kivijärvellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Saarijärven seurakunta
Kivijärven kappeliseurakunta
Seurakunta toimii myös Kannonkosken kunnan ja Saarijärven kaupungin alueilla.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Kivijärvellä toimii Kivijärven helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kivijärven alueella toimii Jyväskylän ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Kivijärven kunnan nykyisellä alueella.
Kivijärven seurakunta (liitetty Saarijärven seurakuntaan 2007)
Tunnettuja kivijärveläisiä

Zaida Bergroth (s. 1977), elokuvaohjaaja
Väinö Havas (1898–1941), kirkkoherra ja virsirunoilija
Minna Helle (s. 1972), valtakunnansovittelija
Anne Kalmari (s. 1968), kansanedustaja
Anna-Liisa Kasurinen (o.s. Oksanen, ent. Piipari, s. 1940), ministeri
Eija Merilä (s. 1946), laulaja
Jukka Sipilä (1936–2004), näyttelijä
Talvi-Erkki, 1850-luvun rahanväärentäjä
Anneli Virkkala (s. 1947), keihäänheittäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kivijärvi Wikimedia Commonsissa
Kivijärven kunnan kotisivu
Tilastokeskus – Kivijärven avainluvut
Viisaankivi-seutuportaali
| n k Kivijärvi |
| --- | --- | --- |
 Keski-Suomi  Saarijärven–Viitasaaren seutukunta 
| Kylät |  Heitjärvi  Hoikanperä  Kirkonkylä  Kopsaperä  Lahdenperä  Lokakylä  Myllyperä  Penttilänkylä  Puralankylä  Risuperä  Saunakylä  Talviaislahti  Tiironkylä  Veitjoki  |  |
| Luonto |  Kivijärven luonnonsuojelualue  Kivijärvi  Salamajärven kansallispuisto  |  |
| Muuta |  Kivijärven kirkko  Kivijärven kotiseutumuseo  Kivijärven lentokenttä  |  |
| n k Keski-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hankasalmi  Joutsa  Jyväskylä  Jämsä  Kannonkoski  Karstula  Keuruu  Kinnula  Kivijärvi  Konnevesi  Kyyjärvi  Laukaa  Luhanka  Multia  Muurame  Petäjävesi  Pihtipudas  Saarijärvi  Toivakka  Uurainen  Viitasaari  Äänekoski 
Entiset kunnat:  Jyväskylän maalaiskunta  Jämsänkoski  Konginkangas  Korpilahti  Koskenpää  Kuorevesi  Leivonmäki  Längelmäki (osa)  Pihlajavesi  Pylkönmäki  Sumiainen  Suolahti  Säynätsalo  Äänekosken maalaiskunta
Koile

| Koile> Κοίλη |
| --- | --- |
 Koilen arkeologista aluetta.
Sijainti
 Koile
Koordinaatit:  37°58′2″N, 23°42′55″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Filopáppou tai Petrálona, Ateena, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Hippothontis
 :  Demetrias (vsta 307 eaa.)
 :  Hippothontis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  asty
Demonyymi:  ek Koilēs (ἐκ Κοίλης)
Bulen jäseniä:  3
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Aiheesta muualla
  Koile Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koile (m.kreik. Κοίλη, Koilē, lat. Coele) oli antiikin Ateenan kaupunginosa ja alun perin Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Koile sijaitsi Museionin eli Muusien kukkulan ja Ilissos-joen suunnassa olleiden kukkuloiden välisessä laaksossa, lounaaseen Pnyks-kukkulasta. Se oli osaksi kaupunginmuurin eli Themistokleen muurin sisä- ja osaksi ulkopuolella. Demos sijoitetaan suunnilleen Ateenan nykyisten Filopáppoun ja Petrálonan kaupunginosien alueelle. Demoksen pohjoispuolella oli Meliten demos ja itäpuolella Kollytoksen demos. Demoksen läpi kulki Pireuksen tie, joka tunnetaan myös Koilen tienä. Se oli kaupungin keskeisimpiä kulkuväyliä.
Koilen arkeologista aluetta.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Hippothontis ja sillä oli kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Demetrias-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Hippothontis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä ek Koilēs (ἐκ Κοίλης).
Koilessa sijaitsivat muun muassa Kimonin ja Thukydideen haudat. Koilen alueelta on löydetty Pireuksen tien osia sekä sen varrella olleiden julkisten rakennusten, työpajojen ja asuintalojen jäänteitä. 300-luvulla eaa. alueelle rakennettiin Makedoniaa vastaan käydyn sodan vuoksi Diateikhisma-muuri, ja sen jälkeen alue jäi suurelta osin käyttämättömäksi ja pääasiassa hauta-alueeksi hellenistisen ja roomalaisen kauden ajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koile Wikimedia Commonsissa
Hippothontis-fyle
| --- | --- |
Asty:  Hamaksanteia · Keiriadai · Koile · Korydallos · Pireus · Thymaitadai
Paralia:  Akherdus · Auridai · Azenia · Elaius · Eleusis · Kopros · Oinoe
Mesogeios:  Anakaia · Dekeleia · Eroiadai · Oion Dekeleikon
Brentanon koulukunta

Brentano koulukunta viittaa filosofeihin, jotka opiskelivat Franz Brentanon (1838–1917) oppilaana ja saivat tältä vaikutteita. Brentanon filosofinen ajattelu on levinnyt hyvin laajalle hänen oppilaidensa töiden ansiosta, ja sillä on ollut paljon vaikutusta nykyajan filosofiaan, mielenfilosofiaan, psykologiaan ja kognitiotieteeseen. Vaikka koulu ei koskaan ollut koulukunta perinteisessä merkityksessä, Brentano pyrki pitämään sen jotakuinkin yhtenäisenä. Brentanon kaksi tunnetuinta oppilasta, Alexius Meinong ja Edmund Husserl, kuitenkin siirtyivät lopulta yhä kauemmaksi Brentanon teorioista.
Filosofi Seppo Sajama kuvailee koulukuntaa seuraavasti: ”Kun lukee Brentanon teosten toimittajien esipuheita, tulee mieleen pikemminkin uskonnollinen lahko kuin filosofinen koulukunta.”
Koulukunnan jäseniä

Koulukuntaan voidaan lukea kuuluneeksi muun muassa seuraavat henkilöt (suluissa paikka ja aika, jolloin he olivat Brentanon oppilaana):
Christian von Ehrenfels
Sigmund Freud
Edmund Husserl (Wien, 1884–1886)
Alois Höfler
Benno Kerry
Anton Marty (Würzburg, 1866–1870)
Tomáš Masaryk
Alexius Meinong (Wien, 1875–1878)
Rudolf Steiner
Carl Stumpf (Würzburg, 1866–1870)
Kazimierz Twardowski (Wien, 1885–1889).
Laajempi vaikutus

Brentanon oppilaat perustivat edelleen uusia koulukuntia tai liikkeitä, ja opettivat merkittäviä oppilaita:
Stumpf opetti Aron Gurwitschiä, ja hänestä tuli Berliinin koulukunnan (Max Wertheimer, Kurt Koffka, Wolfgang Köhler) johtaja.
Husserl perusti fenomenologisen liikkeen ja vaikutti seuraaviin suuntauksiin:
Münchenin fenomenologia (Johannes Daubert, Adolf Reinach)
eksistentialistinen fenomenologia (Jean-Paul Sartre, Maurice Merleau-Ponty ja Martin Heidegger)
Meinong johti Grazin koulukuntaa ja vaikutti muun muassa Stephan Witasekiin, Alois Höfleriin, Vittorio Benussiin ja Bertrand Russelliin.
Von Ehrenfelsin nimiin on laitettu käsite Gestalt, mikä johti hahmopsykologian eli Gestalt-psykologian perustamiseen.
Twardowski opetti Tadeusz Kotarbińskiä ja hänestä tuli ”puolalaisen logiikan isä” Lwowin-Varsovan logiikan koulukunnan (Jan Lukasiewicz, Stanisław Leśniewski, Kazimierz Ajdukiewicz ja Alfred Tarski) keulahahmona.
Marty ja hänen oppilaansa Karl Bühler kehittivät yksityiskohtaisen kielen teorian, joka vaikutti Reinachiin, ja he kehittivät kehittivät puhetoimitusten teoriaa ennen J. L. Austinia.
Freud perusti psykoanalyysin.
Sellaiset ajattelijat kuin Bertrand Russell, Roderick Chisholm, G. E. Moore, Gilbert Ryle, John Searle, Barry Smith, Kevin Mulligan, Peter Simons ja Jan Woleński ovat puolestaan levittäneet Brentanon vaikutusta analyyttiseen filosofiaan omalla tutkimuksellaan ja julkaisutoiminnallaan.
Kirjallisuutta

Albertazzi, L. & Libardi, M. & Poli, R. (toim.): The School of Franz Brentano.  Dordrecht:  Kluwer, 1996.  ISBN 0-7923-3766-2
Jacquette, D. (toim.): The Cambridge Companion to Brentano.  Cambridge University Press, 2004.  ISBN 0-521-00765-8
Rollinger, Robin D.: Husserl's Position in the School of Brentano.  Dordrecht:  Kluwer, 1999.  ISBN 0-7923-5684-5
Tanasescu, Ion & Popescu, Victor (koord.), Cercel, Gabriel & Ciocan, Cristian (toim.): The School of Brentano and Husserlian Phenomenology. Studia Phaenomenologica, 2003, III. vsk, nro 1-2.  ISBN 973-50-0564-6  ISSN 1582-5647
Käännös suomeksi
Keijo Koivumäki

Keijo Olavi Koivumäki (4. marraskuuta 1926 Helsinki – 5. joulukuuta 2017) oli suomalainen kilpasoutaja.
Koivumäki edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 veljensä Eeron kanssa pariairokaksikossa, jossa he karsiutuivat keräilyerissä. Koivumäki kilpaili Ruotsi-maaottelussa vuosina 1952 ja 1954.
Seuratasolla Koivumäki edusti helsinkiläistä Soutumiehiä ja Helsingin Soutuklubia. Hän voitti Suomen-mestaruuden perämiehettömässä kaksikossa vuonna 1950 (Eero Koivumäen kanssa), pariairokaksikossa 1951–1954 (ensimmäinen Harri Granqvistin, muut Eero Koivumäen kanssa) sekä kahdeksikossa 1947–1948.
Kilpauransa jälkeen Koivumäki toimi muun muassa Suomen Soutuliiton tiedotussihteerinä, Soutumiesten rahastonhoitajana, puheenjohtajana ja valmentajana, Airo-lehden päätoimittajana sekä radion, television ja eri lehtien avustajana.
Hannes Koivunen

Johannes Koivunen ryhmäkuvassa vuonna 1932
Johannes (Hannes) Evert Koivunen (24. elokuuta 1911 Helsinki – 29. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
"Hanski" Koivunen sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten raskaassa keskisarjassa (alle 79,3 kg) sijoille 5–8. Hän voitti kanadalaisen Oliver Shankin pistein 3–0 mutta hävisi saksalaiselle Richard Vogtille pistein 0–3. Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut Milanossa 1937 hän hävisi ensimmäisellä kierroksella norjalaiselle Jarl Johnsenille pistein 0–3.
Seuratasolla Koivunen edusti Helsingin Jyryä, Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä ja Helsingin Voimailijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden raskaassa keskisarjassa vuosina 1932–1937 sekä raskaassa sarjassa vuonna 1941. Hän saavutti SM-hopeaa raskaassa keskisarjassa vuonna 1931 sekä raskaassa sarjassa vuosina 1940 ja 1942. SM-pronssia hän saavutti raskaassa keskisarjassa vuonna 1939.
Koivunen otteli ammattilaisena kymmenen kertaa vuosina 1945–1949. Hän istui Helsingin Voimailijain johtokunnassa sekä toimi seurassa valmentajana ja toimitsijana.
Kodak

| Kodak |
| --- | --- |

ISIN:  US2774614067
Perustettu:  1888
Perustaja:  George Eastman
Kotisivu:  www.kodak.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kodak Instamatic 100 noin vuodelta 1963.
Eastman Kodak Company on monikansallinen yritys, joka tuottaa valokuvausmateriaalia ja -tarvikkeita, sekä lääkkeitä. Sen pääkonttori on Rochesterissa, New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yhtiön perusti George Eastman vuonna 1888.
Historia

Kodak aloitti valmistamalla amatöörien käyttöön helppokäyttöisiä kameroita, filmiä, valokuvapaperia ja valokuvien valmistukseen tarvittavia kemikaaleja. Alkujaan Kodak tunnettiinkin kemikaalialan yrityksenä. Kodak on luonut monia valokuvausalaa mullistavia tuotteita historiassaan. Ensimmäinen oli vuonna 1888 Kodak No.1 -kamera, jossa käytettiin lasilevyjen sijasta rullafilmiä. Tämä avasi tietä kinematografin ja elokuvan kehitykseen. Toinen markkinoita mullistava tuote oli ensimmäinen laatikkokamera Kodak Brownie, joka teki valokuvauksesta lastenkin harrastuksen vuonna 1900.
Digitaaliajan tullessa Eastman Kodak laajeni tekemällä joukon yritysostoja. Vuonna 2005 se oli Yhdysvaltojen suurin digitaalikameroiden valmistaja.lähde?
Tammikuussa 2012 Kodak hakeutui velkasaneeraukseen. Helmikuussa Kodak ilmoitti, että sen kameratuotanto lopetetaan kesäkuun loppuun mennessä. Samalla Kodak etsi jatkajaa kamerabrändilleen, ja tarkoituksena oli keskittyä seuraavaksi tekemään ainoastaan kuvien tulostamiseen tarvittavaa teknologiaa.lähde?
Vuonna 2020 Kodak sai Yhdysvaltain hallinnolta 765 miljoonan dollarin lainan, jolla se alkaa lääkeaineiden valmistajaksi. Laina myönnettiin siksi, että Yhdysvallat haluaa kasvattaa riippumattomuuttaan ulkomailta tuotavista lääkkeistä, muun muassa COVID19-lääkkeistä.
Kodachrome

Vuonna 1935 esitelty Kodachrome oli ensimmäinen suurelle yleisölle markkinoitu väridiafilmi. Sen kehitysprosessi (C-14) poikkesi muista värifilmeistä, vaati kalliita laitteita ja kuormitti ympäristöä. Prosessin monimutkaisuuden vuoksi Kodachromen menekki romahti 1980-luvun lopulla. Digitaalikuvauksen kasvaneen suosion vuoksi Kodak lopetti Kodachromen valmistuksen kesäkuussa 2009.
Valokuvaaja Steve McCurry sai käyttöönsä viimeisen Kodakin valmistaman Kodachrome 64 -filmirullan. Hän teki kesällä 2010 kuusiviikkoisen matkan, jolla hän otti kuvia, joissa tiivistyy hänen uransa. Rullan 36 kuvasta pari valottui. National Geographic -televisiokanava on tehnyt matkasta vuonna 2011 esitetyn dokumentin. Filmin mukaan on nimetty myös vuoden 2017 road movie Kodachrome ja Paul Simonin kappale ”Kodachrome” vuodelta 1973.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kodak Wikimedia Commonsissa
Kodakin sivusto
Luettelo Rooman keisareista

| --- | --- |
Rooman valtakunta
  Osa historian artikkelisarjaa  Rooman valtakunnan hallinto
Ajanjaksot
Rooman kuningaskunta 753 eaa. – 510 eaa.  Rooman tasavalta 510 eaa. – 27 eaa.  Rooman keisarikunta 27 eaa. – 476 jaa.
 Länsi-Rooma 330–476:  Itä-Rooma 330–1453  Trebizond 1204–1461  Theodoro 1204–1475
Virkamiehet
Konsuli Preettori Prokonsuli Propreettori: Ediili Kvestori Tribuuni Kensori
Poikkeusvirat
Diktaattori Magister equitum Sotatribuuni-konsuli: Kuningas Triumviraatti Decemviri
Tribunicia potestas: 
Arvonimet
Keisari
Legaatti Dux Officium Prefekti Vicarius Vigintisexviri: Liktori Magister militum Imperaattori Princeps senatus Pontifex maximus Tetrarkki
Instituutiot ja lait
Rooman senaatti Cursus honorum Rooman kansankokoukset: Rooman laki Rooman kansalaisuus Imperium
Tämä on luettelo Rooman keisareista ensimmäisestä keisarista Augustuksesta aina Länsi-Rooman viimeiseen keisariin Romulus Augustulukseen, joka syrjäytettiin vuonna 476. Luettelo käsittää myös Itä-Rooman keisarit vuoteen 476, minkä jälkeen luettelo jatkuu luettelossa Bysantin keisareista.
Suurin osa Rooman keisareista käytti arvonimeä augustus. Keisarin nimittämä seuraaja sai yleensä arvonimen caesar. Vuonna 293 keisari Diocletianus loi uuden järjestelmän, jossa hän jakoi valtakunnan kahteen osaan: kumpaakin johti augustus ja kummankin alaisena oli yksi caesar.