stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyundai Ioniq 5

| Hyundai Ioniq 5 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Korea  Indonesia  Intia
Valmistaja:  Hyundai
Valmistusvuodet:  2021–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Genesis GV60 Kia EV6
Pohjalevy:  Hyundai E-GMP
Käyttövoima:  sähkö
Vetotapa:  takaveto neliveto
Hyundai Ioniq 5 on Hyundain vuodesta 2021 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli.
Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä Ioniq 5 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Ioniq 5:n muotoilu perustuu Hyundai 45 -konseptiautoon, joka oli esillä Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019. Ioniq 5 oli ensimmäinen malli, joka perustui Hyundain sähköautomalleja varten kehittämälle E-GMP-perusrakenteelle.
World Car Awardsissa Hyundai Ioniq 5 valittiin vuoden autoksi maailmassa 2022. Se sai myös World Car Design of the Year- ja World Electric Vehicle of the Year -palkinnot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyundai Ioniq 5 Wikimedia Commonsissa
Itseinho

Itseinho tai itseviha, joskus myös autofobia, on psyykkinen poikkeama, jossa ihminen vihaa itseään tai tuntee voimakasta häpeää omasta itsestään tai alkuperästään. Se voi tarkoittaa myös inhoa sitä yhteisöä kohtaan, johon yksilö kuuluu: tällaista on esimerkiksi etninen itseinho.
Joidenkin psykologien mukaan itseinho on tärkeä tekijä monissa henkisissä sairauksissa, erityisesti sellaisissa, joihin liittyy omien puutteellisuuksien liiallista huomioimista. Psykologit ja psykiatrit käyttävät usein termiä "itseinho". Heidän mukaansa usein itseinhosta kärsivällä on myös alhainen itsetunto. Jotkut uskovat, että itseinho ja häpeä ovat tärkeitä tekijöitä muiden psyykkisten sairauksien syntymisessä. Itseinho voi helposti johtaa itsetuhoisuuteen.
Termi itseinho voi viitata voimakkaaseen itsensä, tekojensa tai oman rotunsa, sukupuolensa tai seksuaalisen suuntautumisensa inhoamiseen.
Itseinho saattaa aiheuttaa alemmuuskompleksiin. Joidenkin sosiologian teoreetikkojen, kuten Jerry Manderin, mukaan mainostajat pyrkivät tarkoituksella tuottamaan kohdeyleisössä itseinhoa, negatiivista kehonkuvaa ja pahaa mieltä ja tarjoavat tuotteitaan ”parannuskeinoksi”.
Itsetuhoisuus

Itsetuhoisuus on psyykkinen häiriö. Se voi liittyä itseinhoon, jolloin henkilö tuntee tarvetta vahingoittaa itseään. Yleensä tämä tapahtuu itseä suoraan vahingoittamalla, esimerkiksi viiltelemällä, tai hakeutumalla riskitilanteisiin. Tavoitteena voi olla tuottaa pitkään kipua aiheuttavia vammoja, kuten palovammoja tai paleltumia.
IB-vakoilutapaus

IB-vakoilutapaus on vuosina 1973–1974 tapahtunut Ruotsin puolustusministeriön salaisen tiedustelutoimiston Informationsbyrånin vakoilua koskeva aikakauslehti Folket i Bild/Kulturfrontin paljastusartikkelien sarja. Lehden paljastukset koskivat sekä Ruotsin omiin kansalaisiin että vieraisiin valtioihin kohdistuvaa vakoilua. Suomen aluetta oli lehden mukaan käytetty Neuvostoliiton vastaiseen tiedustelutoimintaan. Suomen hallitus jätti Ruotsille toiminnan johdosta vastalauseen maaliskuussa 1974.
Bild/Kulturfrontin paljastusjutut

Ruotsalainen aikakauslehti FiB/Kulturfront julkaisi toukokuussa 1973 artikkeleita, joiden mukaan tiedustelupalvelu Informationsbyrån (IB) olisi murtautunut Algerian ja Egyptin lähetystöihin Tukholmassa. Tällöin tuli yleiseen tietoon, että mainittu tiedusteluelin oli olemassa ja sen tärkein kohdemaa oli Suomi. Tieto IB:n toiminnasta oli yllätys myös Suomen Suojelupoliisille; vihjeitä oli ollut vain yksittäisestä henkiöstä.
Yleinen syyttäjä Carl Axel Robért ilmoitti kuitenkin 19. lokakuuta, että ei aio nostaa syytteitä Informationsbyrånin virkamiehiä vastaan. Robértilla oli ollut pääsyyttäjänä tehtävänään tutkia, olivatko IB:n virkamiehet syyllistyneet rikoksiin. Robért tutki kaksitoista tapausta. Kolmessa tapauksessa ei ollut tapahtunut rikoksia, neljässä tapauksessa rikoksille ei ollut todisteita, kahdessa tapauksessa mahdollinen rikos oli jo vanhentunut, ja kolmessa tapauksessa ei löydetty perusteita tutkimusten aloittamiseen. Kaikki kanteet hylättiin.
Pidätykset

Tukholman yleisen syyttäjän Carl Axel Robértin toimesta poliisi pidätti 22. lokakuuta 1973 yllättäen viisi henkilöä epäiltyinä vakoilusta. Pidätetyt olivat FiB/Kulturfront-lehden toimittajat Peter Bratt ja Jan Guillou, entinen asiamies Håkan Isacsson, valokuvaaja Owe Holmqvist sekä viides henkilö, jonka nimeä ei ole kerrottu julkisuuteen. Poliisi suoritti samanaikaisesti ratsian pidätettyjen koteihin ja työpaikoille sekä takavarikoi aineistoa. Poliisi kävi myös Guilloun työpaikalla FiB/Kulturfrontin toimituksessa. Tutkiessaan Informationsbyrånin huoneiston naapurihuoneistoa Tukholman vanhassa kaupungissa poliisi löysi elektronisia kuuntelulaitteita, joita pidätettyjen epäiltiin käyttäneen.
Pidätykset perustuivat epäilyyn vakoilusta eivätkä artikkeleihin, jotka FiB/Kulturfront oli julkaissut Informationsbyråsta. Ruotsin hallitus ei ollut tietoinen pidätyksistä. Oikeusministeri Lennart Geijer totesi syyttäjän toimineen täysin oma-aloitteisesti. Pidätykset herättivät kuitenkin kärkevää keskustelua. Arvostelijat rinnastivat tapahtuneen Yhdysvaltain Pentagon-juttuun ja Länsi-Saksan Spiegel-juttuun 1960-luvun alussa. Heidän mielestään uhattuna oli lehdistön ja median vapaus.
Vapautukset

Kaksi viidestä pidätetystä vapautettiin 26. lokakuuta ja 27. lokakuuta. Ensin vapautettiin valokuvaaja Owe Holmqvist ja seuraavana päivänä 20-vuotias nuorukainen, jonka nimeä ei ole mainittu julkisuudessa. Informationsbyrånin entinen johtaja Birger Elmér esiintyi 30. lokakuuta Ruotsin valtiopäivien puolustusvaliokunnassa selvittäen vakoilujärjestön toimintaa. Elmér kertoi puolustusvaliokunnan kokouksen jälkeen, että ei ollut huolestunut tapauksen herättämästä huomiosta. Puolustusvaliokunnan puheenjohtajan Per Peterssonin mukaan mikään ei osoittanut valiokunnan olevan niin huonosti informoitu, että olisi syytä aloittaa erityinen tutkimus.
Syytteet

Tukholman pääsyyttäjä Carl Axel Robért nosti 6. joulukuuta syytteen vakoilusta FiB/Kulturfrontin toimittajia Peter Brattia ja Jan Guillouta sekä entistä IB-agenttia Håkan Isacsonia vastaan. Oikeuskansleri Bengt Lännergren nosti samalla Brattia vastaan syytteen painovapautusasetuksen rikkomisesta. Syyte koski Brattin kirjaa IB och hotet mot vår säkerhet (suom. Tiedotustoimisto ja uhka turvallisuuttamme kohtaan). Syytteiden mukaan IB:tä koskevissa paljastuksissa oli ylitetty laillisuuden rajat. 4. helmikuuta 1974 Svean hovioikeus hylkäsi vakoilusta tuomitun toimittajan Jan Guilloun anomuksen päästä vapaaksi. Guillou oli ollut IB-paljastusten keskeinen tekijä.
Reaktiot ja vaikutukset Suomessa

Suomen tasavallan presidentti Urho Kekkonen ja Ruotsin pääministeri Olof Palme tapasivat työlounaalla 17. maaliskuuta 1974 Tukholmassa. Tapaaminen koski lähinnä Informationsbyrånin tapausta, sillä asia oli herättänyt Suomessa yhä lisääntyvää kiinnostusta. Lehtitietojen perustella IB oli käyttänyt Suomen aluetta vakoilutoiminnassa. Lehtitietojen mukaan Suomen Tukholman suurlähettiläs Max Jakobson oli huomauttanut asiasta ulkoministeri Sven Anderssonille 18. helmikuuta.
Ruotsalainen vakoilualus oli suorittanut radiokuuntelua Suomenlahdella ja käynyt sopimusten vastaisesti suomalaisessa satamassa. Pääministeri Palme myönsi satamavierailun sopimattomaksi. Suomen hallituksen esitti myös, että ruotsalaiset yksityislentokoneet olivat suorittaneet ilmavalokuvausta Suomen ilmatilassa. Kekkosen ja Palmen välisten keskustelujen jälkeen päätettiin, että asiaa voitiin pitää loppuunkäsiteltynä, ja että tapahtuneella ei ollut vaikutuksia Suomen ja Ruotsin välisiin suhteisiin.
Isolampi

Isolampi tarkoittaa seuraavia:
Isolampi, järvi Heinävedellä
Isolampi, järvi Inarissa
Isolampi, järvi Kannuksella
Isolampi, järvi Kemijärvellä
Isolampi, järvi Keuruulla Kömissä
Isolampi, järvi Keuruulla Pyökkilänperällä
Isolampi, järvi Kinnulassa
Isolampi, järvi Kuhmossa Kuohuvaarassa
Isolampi, järvi Kuhmossa Nypläskylässä
Isolampi, järvi Kuopiossa
Isolampi, joen osa Lestijärvellä
Isolampi, järvi Lumijoella
Isolampi, joen osa Oulussa
Isolampi, järvi Outokummussa
Isolampi, järvi Polvijärvellä
Isolampi, järvi Pudasjärvellä
Isolampi, järvi Ranualla Majavajoella
Isolampi, järvi Ranualla Olangolla
Isolampi, järvi Ranualla Petäjäjärvellä
Isolampi, järvi Ranualla Portimojärvellä
Isolampi, järvi Rovaniemellä
Isolampi, järvi Ruokolahdella
Isolampi, järvi Sallassa
Isolampi, järvi Sotkamossa
Isolampi, järvi Ulvilassa
Isolampi, järvi Uuraisissa
Isolampi, järvi Äänekoskella
ja lisäksi
Takalanlammi, järvi, joka oli aiemmin Isolampi
Icacinaceae

| Icacinaceae |
| --- | --- |
 Icacina oliviformis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kladi::  Varsinaiskaksisirkkaiset Eudicotyledoneae
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheobionta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Asteranae
Lahko::  Icacinales
Heimo::  Icacinaceae  Miers, nom. cons.
Synonyymit
 Iodaceae Tiegh.  Phytocrenaceae R.Br.  Pleurisanthaceae Tiegh.  Sarcostigmataceae Tiegh.  
Katso myös
   Icacinaceae Wikispeciesissä   Icacinaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Icacinaceae on Asteranae-ylälahkoon kuuluva kasviheimo.
Tuntomerkit

Heimon lajit ovat puita, pensaita tai liaaneja. Kasvit ovat usein kauttaaltaan nukkamaisia tai karvaisia. Lehdet ovat liuskattomia ja ne sijaitsevat varressa vuorottain. Kukat ovat symmetrisiä ja yleensä säteittäisiä, joskus vastakohtaisia. Hedelmä on luumarja ja se on muodoltaan pyöreä tai soikea.
Levinneisyys

Heimo kasvaa trooppisessa vyöhykkeessä.
Luokittelu

Icacinaceae-heimo käsittää 24 tai 25 sukua ja noin 150 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat Pyrenacantha (30 lajia) ja Iodes (28 lajia). Heimo on läheinen Garryales-lahkolle.
Jotkin suvut, jotka ennen luettiin Icacinaceae-heimoon, on myöhemmin joissakin yhteyksissä sijoitettu heimoihin Cardiopteridaceae, Stemonuraceae ja Pennantiaceae.
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/icacinaceaeweb.gif
Flora of China: Icacinaceae (englanniksi)
Multiple origin of the tropical forest tree family Icacinaceae Ncbi.nlm.nih.gov (Free text) (englanniksi)
Jakub Jeřábek

Jakub Jerabek  (s. 12. toukokuuta 1991) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa KHL-joukkue HK Vitjazissa. Kaudella 2016–2017 hänet valittiin KHL:n tähdistökentälliseen. Hän on edustanut Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta MM-kilpailuissa 2016 ja 2017.
Icaros

| Icaros Diablo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008
 Julkaistu: 14. toukokuuta 2008
 Tuottaja(t): Samu Oittinen, Marko Utriainen, Rainer Nygård
 Tyylilaji: melodinen death metal, thrash metal, groove metal
 Kesto: 48.54
 Levy-yhtiö: Sakara
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2.
Diablon muut julkaisut
| Mimic47 2006 | Icaros 2008 | Classics 2013 |
Singlet albumilta Icaros
 ”Icaros” Julkaistu: 2008  ”Chagrin” Julkaistu: 2008
Icaros on Diablon viides studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 2008. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Yhtyeen laulaja-kitaristi Rainer Nygårdin mukaan Kahdeksan surmanluotia -elokuva on vaikuttanut suuresti albumin sanoituksiin ja kansitaiteeseen. Ensimmäisen kappaleen ”Trail of Kingsin” introna toimii elokuvan tunnussävelmä ”Nälkämaan laulu”. Albumin kappalemateriaalia on kuvattu aiempaa nopeatempoisemmaksi Diabloksi, ja kitaroiden virettä on pudotettu aikaisemmasta.
Näyttelijä Esko Kovero lukee merisään albumin päättävässä kappaleessa ”Into the Sea”. Nimikappaleesta ”Icaros” kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet

Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Marko Utriainen ja Rainer Nygård.
Trail of Kings – 4.54
Living Dead Superstar – 4.19
Bad Sign – 3.34
Resign from Life – 4.38
Icaros – 3.38
Light of the End – 4.46
Chagrin – 4.06
Through Difficulties to Defeat – 3.37
Hammer – 3.18
Into the Sea – 8.04
Kokoonpano

Heikki Malmberg – rummut
Rainer Nygård – rytmikitara, laulu
Marko Utriainen – soolokitara
Aadolf Virtanen – basso, taustalaulu
Johanna Hietala – kantele kappaleessa ”Trail of Kings”
Esko Kovero – merisää kappaleessa ”Into the Sea”
Tuomo Saikkonen, Keijo Niinimaa, Niko Rauhala, Sakri Leinonen, Jarkko Ahola ja Tommi Salmela – taustalaulu
Samu Oittinen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8+/10
Rumba: positiivinen
Soundi:
Aiheesta muualla

Icaros Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Icaros Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Icaros Myspacessa (englanniksi)
Jakub Hyman

| Jakub Hyman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1984 (ikä 40) Jablonec nad Nisou
Uran tiedot
Laji:  ohjaskelkkailu
Seura:  Dukla Liberec
Jakub Hyman (s. 16. huhtikuuta 1984 Jablonec nad Nisou, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ohjaskelkkailija. Hän edustaa seuratasolla Dukla Libereciä.
Hyman nousi Tšekin maajoukkueeseen vuonna 2003 ja osallistui vuonna 2006 ensimmäisiin olympialaisiinsa, joissa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 27:s. Hän oli MM-kilpailuissa 31:nen vuonna 2007 ja vuonna 2008 30:s. Hyman oli Vancouverin olympialaisissa 2010 28:s. ja maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 30:s.
Myös Jakubin pikkuveli Ondřej on ohjaskelkkailija. Jakub harrastaa vapaa-ajalla jalkapalloa ja moottoriurheilua.
ISO 3166-2:RU

Venäjän federaatiopiirit: alueet, tasavallat, aluepiirit, autonomiset piirikunnat, liittokaupungit ja autonominen alue.
ISO 3166-2:RU on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Venäjälle. ISO 3166-2:RU on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 21 tasavallan, yhdeksän aluepiirin, 46 alueen, kahden liittokaupungin, yhden autonomisen alueen ja neljän autonomisen piirikunnan koodit.
Ida Ränzlöv

Ida Ränzlöv, Birgit Nilsson-stipendiaatti vuonna 2023.
Ida Ränzlöv on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
Ränzlöv syntyi Helsingborgissa; 26. syyskuuta 1991. Hän muutti seitsemän vuoden iässä perheineen Tukholmaan, jossa sai kosketuksen klassiseen musiikkiin Adolf Fredrikin musiikkikoulussa. Ränzlöv eteni Tukholman musiikkilukioon, josta haki Lilla Akademienin valmentavaan koulutukseen ja pääsi sitten kahdeksi vuodeksi Vadstenan laulu- ja pianoakatemian oppiin. Vuonna 2016 Ränzlöv valmistui erinomaisin arvosanoin Malmön musiikkiakatemiasta kandidaatin arvolla esittävässä taiteessa. Hänen opettajinaan laulussa olivat Malmön musiikkiakatemiassa Britta Johansson ja Conny Antonov.
Vuonna 2016 Ränzlöv liittyi Royal College of Musicin kansainväliseen oopperakouluun (RCMIOS), josta hän valmistui vuonna 2018 Independent Opera Voice Awardin saajana. Sittemmin hän täydensi opintojaan Dinah Harrisin johdolla. Ränzlöv teki oopperadebyyttinsä vuonna 2016 Rosinan roolissa Gioacchino Rossinin oopperassa Sevillan parturi Smålandsoperanin kanssa. Glyndebournen oopperafestivaalilla hän debytoi vuonna 2018 Kate Pinkertonin roolissa Giacomo Puccinin oopperassa Madama Butterfly. Vuonna 2019 hän teki ensimmäisen esiintymisensä Tanskan kuninkaallisessa teatterissa tulkitsemalla Mercédèksen roolin Georges Bizet'n oopperassa Carmen. Ränzlöv on esiintynyt myös muun muassa London Handel Festivalilla.
Ränzlöv on saanut useita stipendejä ja tunnustuksia; hän esimerkiksi voitti Lies Askonas -kilpailun vuonna 2017. Kaudella 2019/2020 hän siirtyi Staatsoper Stuttgartin esiintyjistön vakituiseksi jäseneksi. Ränzlöv on tulkinnut rooleja muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Henry Purcellin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Straussin, Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Pietro Mascagnin, Richard Wagnerin, Engelbert Humperdinckin, Johann Strauss II:n, Leoš Janáčekin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin ja John Adamsin teoksissa. Ränzlöv on esiintynyt säännöllisesti myös oratorioissa ja pitänyt resitaaleja. Hänen konserttiohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Händelin Messias-oratorio, Johann Sebastian Bachin Matteus-passio ja Gösta Nystroemin Sånger vid havet.
Jakub Jankto

Jakub Jankto vuonna 2017.
Jakub Jankto (s. 19. tammikuuta 1996 Praha) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Getafea. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa vuodesta 2017.
Jankto siirtyi Slavia Prahan junioreista italialaisseura Udineseen vuonna 2014. Liigadebyyttinsä hän teki kaudella 2015–2016 lainalla Serie B -joukkue Ascolissa. Udinesen edustusjoukkueessa hän pelasi Serie A:ssa 29 ottelua kaudella 2016–2017 ja 36 ottelua seuraavalla kaudella. Ensimmäisellä kaudella hän teki Serie A:ssa viisi maalia ja toisella neljä. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki liigakärki Juventusta vastaan lokakuussa 2016. Hän teki kaksi maalia Crotonea vastaan joulukuussa 2017. Italian cupissa hän teki kaksi maalia kaudella 2017–2018.
Kauden 2018–2019 Jankto pelasi lainalla Sampdoriassa. Hän pelasi Serie A:ssa 25 ottelua, joista avauskokoonpanossa seitsemän. Kauden ainoan maalinsa hän teki Italian cupissa. Kesällä 2019 Sampdoria osti Jankton itselleen. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Serie A:ssa 30 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Avauskokoonpanossa hän oli 25 kertaa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Serie A:ssa 35 ottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Kesällä 2021 hän siirtyi espanjalaisseura Getafeen.
Jankto on pelannut useissa Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Liettuaa vastaan ja teki ottelussa maalin oltuaan kentällä vajaat kaksikymmentä minuuttia tauolla tehdyn vaihdon jälkeen. Toisen maaottelumaalinsa hän teki marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Puolaa vastaan, kolmannen kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan ja neljännen maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Viroa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä hän on pelannut 40 A-maaottelua, joista 30 ottelua avauskokoonpanossa. EM-turnauksessa hän pelasi kolme alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa mutta pääsi neljännesvälierässä ja puolivälierässä vasta ottelun aikana vaihdosta kentälle.
Jankto tuli ulos kaapista helmikuussa 2023 kertomalla olevansa homoseksuaali.
Jakub Kiwior

Jakub Piotr Kiwior (s. 15. helmikuuta 2000 Tychy) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Hän on pelannut Puolan A-maajoukkueessa vuodesta 2022.
Kiwior pelasi vuosina 2016–2018 belgialaisen Anderlechtin junioreissa. Tammikuusta 2019 kesään 2021 hän pelasi Slovakiassa Železiarne Podbrezován ja Žilinan joukkueissa. Hän siirtyi elokuussa 2021 italialaisseura Speziaan, jossa hän pelasi 1,5 kauden aikana Serie A:ssa 39 ottelua. Tammikuussa 2023 hän siirtyi englantilaisseura Arsenaliin. Hän pelasi kauden 2022–2023 jälkipuoliskolla seitsemän valioliigaottelua ja teki maalin kauden viimeisessä ottelussa Wolverhamptonia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 20 valioliigaottelua ja teki maalin helmikuussa Newcastlea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua, joista neljä viimeisintä avauskokoonpanossa.
Kiwior pelasi Puolan nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran Kansojen liigan otteluissa kesäkuussa ja syyskuussa 2022. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut toukokuun 2024 loppuun mennessä 21 A-maaottelua, joissa kaikissa hän on ollut avauskokoonpanossa. Hän teki kesäkuussa 2023 ystävyysottelussa Saksaa vastaan ottelun ainoan maalin.
Jacob Nena

| Jacob Nena |
| --- | --- |

Mikronesian federaation presidentti
 8. toukokuuta 1997 – 11. toukokuuta 1999  
Varapresidentti:  Leo Falcam
Edeltäjä:  Bailey Olter
Seuraaja:  Leo Falcam
Varapresidentti
 1991 – 8. toukokuuta 1995  
Edeltäjä:  Hiroshi Ismael
Seuraaja:  Leo Falcam
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1941  Lelu, Kosrae, Mikronesia
Kuollut: 7. heinäkuuta 2022 (80 vuotta)  Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  mikronesialainen
Puoliso:  Lerina Jack
Tiedot
Koulutus:  Havaijin yliopisto
Tutkinnot:  Master of Arts Public Administration and Business Management
Jacob Nena (10. lokakuuta 1941 Lelu, Mikronesia – 7. heinäkuuta 2022 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat) oli mikronesialainen poliitikko. Hän toimi maansa neljäntenä presidenttinä vuosina 1996–1999. Hän toimi varapresidenttinä, kunnes hänen edeltäjänsä Bailey Olter sairastui aivohalvaukseen 16. marraskuuta 1996. Nena siirtyi virkaatekeväksi presidentiksi samana päivänä. Presidentinvalan hän vannoi 8. toukokuuta 1997, kun maan kongressi julisti Olterin kykenemättömäksi jatkamaan tehtävässään. Hänen virkakautensa jatkui hänen edeltäjänsä virkakauden loppuun.
Aiempi ura

Nena toimi vuosina 1979–1983 Kosraen kuvernöörinä. Varapresidenttinä hän toimi vuodesta 1991 alkaen presidenttikautensa alkuun saakka.
Iturin metsä

Näkymä Epulu-joelle Iturin alueella
Iturin sijainti Kongon demokraattisessa tasavallassa
Iturin metsä on sademetsäalue Iturin maakunnassa koillisessa Kongon demokraattisessa tasavallassa, entiseltä nimeltään Zairessa. Metsä on saanut nimensä sen läpi kulkevasta Iturijoesta, joka on alueen suurin joki.
Iturin metsä on maailman laajin aarniometsäalue Amazonin altaan ulkopuolella, ja sen pinta-ala on noin 30 000–54 000 neliökilometriä. Noin yksi viidesosa sademetsästä muodostaa Unescon Maailmanperintöluetteloon kuuluvan Okapin eläintensuojelualueen. Metsässä elää useita harvinaisia eläinlajeja, kuten okapeja ja vuorigorilloja.
Suuri osa Iturin metsästä on vielä nykyisinkin tutkimatonta. Ensimmäinen siellä käynyt eurooppalainen oli brittiläinen tutkimusmatkailija Sir Henry Morton Stanley vuonna 1887. Alueen pääasiallisia asukkaita ovat mbuti-pygmit.
In Absentia (albumi)

| In Absentia Porcupine Tree |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu-huhtikuu 2002
 Tuottaja(t): Steven Wilson   Porcupine Tree
 Tyylilaji: Progressiivinen rock, Progressiivinen metalli
 Kesto: 68.14
 Levy-yhtiö: Lava
Porcupine Treen muut julkaisut
| Lightbulb Sun 2000 | In Absentia 2002 | Deadwing 2005 |
In Absentia on brittiläisen Porcupine Tree -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 24. syyskuuta 2002. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen Lava Records -levy-yhtiön alaisuudessa tehty, ja se toi yhtyeelle huomattavasti lisää suosiota. Albumilla Porcupine Treen musiikki on hieman raskaampaa kuin aiemmilla yhtyeen levyillä, ja vaikutukset metallimusiikista ovat havaittavissa. Osaltaan tähän saattoi vaikuttaa Steven Wilsonin työskentely ruotsalaisen Opeth-yhtyeen kanssa.
Kappaleluettelo

Sanoittanut ja säveltänyt Steven Wilson ellei toisin mainittu.
Blackest Eyes – 4.23
Trains – 5.56
Lips of Ashes – 4.39
The Sound of Muzak – 4.59
Gravity Eyelids – 7.56
Wedding Nails – 6.33 (säv. Wilson/Barbieri)
Prodigal – 5.35
.3 – 5.25
The Creator Has a Mastertape – 5.21
Heartattack in a Layby – 4.15
Strip the Soul – 7.21 (säv. Wilson/Edwin)
Collapse the Light into Earth – 5.54
Vuoden 2003 Euroopan julkaisun bonuskappaleet
Drown With Me – 5.21
Chloroform – 7.14 (säv. Wilson/Maitland)
Strip the Soul – 3.35 (säv. info)Video Edit)
Yhtyeen kokoonpano

Steven Wilson – laulu, kitara, piano
Richard Barbieri – syntetisaattori ja kosketinsoittimet
Colin Edwin – basso
Gavin Harrison – rummut ja lyömäsoittimet
Arvostelut

Imperiumi: 5/10
Soundi: