stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Crossroads – bluesjätkät
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ralph Macchio  | … |  Eugene Martone   |
|  Joe Seneca  | … |  Willie Brown   |
|  Jami Gertz  | … |  Frances   |
|  Robert Judd  | … |  Scratch   |
|  Joe Morton  | … |  Scratchin apulainen   |
|  Steve Vai  | … |  Jack Butler   |
|  Harry Carey, Jr.  | … |  Baarimikko   |
|  Allan Arbus  | … |  Dr. Santis   |
Arvioita

Helsingin Sanomissa Helena Ylänen piti elokuvan lyhyttä kehyskertomusta kiinnostavampana kuin sen sisään leivottua tarinaa. Hän piti kuitenkin bluesmuusikoiden mustavalkoisia nuoruusmuistelujaksoja kauniina ja kehui toimintaelokuvista tunnettua ohjaajaa Walter Hilliä kerrankin pienen ja inhimillisen tarinan kertomisesta ilman omalla osaamisellaan rehentelyä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Crossroads saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Crossroads – bluesjätkät Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Walter Hillin ohjaamat elokuvat
| --- | --- |
1970-luku:  Haastaja (1975)  Keikkakuski (1978)  Soturit (1979) 
1980-luku:  Lainsuojattomat (1980)  Raivoisa ajojahti (1981)  48 tuntia (1982)  Streets of Fire – Liekehtivät kadut (1984)  Wow! Mikä perintö! (1985)  Crossroads – bluesjätkät (1986)  Oikeuden puolesta (1987)  Punainen vaara (1988)  Johnny Handsome – kasvoton (1989) 
1990-luku:  Toiset 48 tuntia (1990)  Tunkeutujat (1992)  Geronimo (1993)  Hurja Bill (1995)  Last Man Standing (1996) 
2000-luku:  Supernova (2000)  Teräskehä (2002) 
2010-luku: Bullet to the Head (2012)
Water Boyy: The Series

| Water Boyy: The Series |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:   Pirapat Watthanasetsiri  Thitipoom Techaapaikhun  Nawat Phumphothingam  Charada Imraporn  Chatchawit Techarukpong  Sananthachat Thanapatpisal 
Alkuperämaa:   Thaimaa
Verkko:   GMM 25
Esitetty:  9. huhtikuuta 2017 – 9. heinäkuuta 2017
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  14
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Water Boyy: The Series on televisioyhtiö GMM 25:n esittämä thaimaalainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Pirapat Watthanasetsiri, Thitipoom Techaapaikhun, Nawat Phumphothingam, Charada Imraporn, Chatchawit Techarukpong ja Sananthachat Thanapatpisal.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pirapat Watthanasetsiri  | … |  Waii   |
|  Thitipoom Techaapaikhun  | … |  Apo   |
|  Nawat Phumphothingam  | … |  Fah   |
|  Charada Imraporn  | … |  Pan   |
|  Chatchawit Techarukpong  | … |  Min   |
|  Sananthachat Thanapatpisal  | … |  Wan   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Canada’s Drag Race

| Canada's Drag Race |
| --- | --- |

Tyyli:  tosi-tv
Kestoaika:  60 minuuttia
Luoja(t):  RuPaul
Pääosissa:  Brooke Lynn Hytes Brad Goreski Amanda Brugel Traci Melchor Jeffrey Bowyer-Chapman Stacey McKenzie
Alkuperämaa:  Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Crave    WOW Presents Plus    Yle Areena
Esitetty:  2. heinäkuuta 2020 – jatkuu edelleen
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  29
Tunnuskappale:  Drag Race Theme
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Fenton Bailey Randy Barbato Tom Campbell Mike Bickerton RuPaul Charles Michael Kot Laura Michalchyshyn Betty Orr Pam McNair Randy Lennox Tracey Pearce
Tuotantoyhtiö(t):  Blue Ant Studios
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Canada's Drag Race on kanadalainen tositelevisiosarja, joka perustuu yhdysvaltalaiseen Huippu -drag queen haussa -ohjelmaan. Sarjaa juontaa kanadalainen drag queen Brooke Lynn Hytes, joka sijoittui toiseksi yhdysvaltalaissarjan yhdennellätoista tuotantokaudella. Canada's Drag Race on ensimmäinen englanninkielinen Drag Race -franchisen ohjelma, jota ei juonna RuPaul. Hän tosin esiintyy kilpailijoille näytettävissä videoviesteissä, sekä selostaa sarjan alkutekstit.
Taustaa

Sarja julkistettiin virallisesti World of Wonderin Instagram-sivuilla heinäkuussa 2019. Koe-esiintymiset käytiin saman vuoden syksyllä, ja ensimmäisen tuotantokauden kaikki kaksitoista kilpailijaa paljastettiin toukokuussa 2020.
Tuotantokaudet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tuotantokausi | Esitetty | Voittaja | Perintösija | Miss Miellyttävä |
| 1 | 2. heinäkuuta – 3. syyskuuta 2020 | Priyanka | Rita Baga Scarlett BoBo | Tynomi Banks |
| 2 | 14. lokakuuta – 16. joulukuuta 2021 | Icesis Couture | Kendall Gender Pythia | Suki Doll |
| 3 | 14. heinäkuuta – 8. syyskuuta 2022 | Gisèle Lullaby | Jada Shada Hudson | Vivian Vanderpuss |
Kaikille tuotantokausille osallistui yhteensä 12 kilpailijaa. Ensimmäisen kauden voittaja Priyanka sai palkinnokseen 100 000 Kanadan dollaria sekä vuoden verran hotelliöitä Hilton Worldwiden hotelleissa. Toisen kauden voittaja Icesis Couture ja kolmannen kauden voittaja Giséle Lullaby saivat 100 000 Kanadan dollarin lisäksi tarjonnan kosmetiikkaa Shoppers Drug Martilta.
Tuomarit

Ensimmäisen kauden tuomarit paljastettiin sosiaalisessa mediassa syyskuussa 2019. Tuomaristoon kuuluivat sarjan alussa sarjan alkuperäisversiosta tunnetuksi tullut Brooke Lynn Hytes, näyttelijä Jeffrey Bowyer Chapman sekä malli Stacey McKenzie. Lisäksi televisiopersoona Traci Melchor esiintyi haastattelemassa ja antamassa vinkkejä kilpailijoille.
Toiselle kaudelle tuomaristopaneeli vaihtui miltei kokonaan: vain päätuomari Brooke Lynn Hytes jatkoi. Jeffrey Bowyer Chapmanin tilalle tuli muotiasiantuntija Brad Goreski, ja Stacey McKenzien, joka ei pystynyt tuomaroimaan koronaviruspandemian asettamien liikkumiskieltojen takia, korvasi ensimmäisellä kaudella vierailevana tuomarina toiminut näyttelijä Amanda Brugel. Myös Traci Melchor liittyi tuomareihin.
Kuten alkuperäisessä yhdysvaltalaissarjassa, Canada's Drag Racessa on ollut useita julkisuuden henkilöitä vierailevina tuomareina. Sarjassa ovat vierailleet esimerkiksi laulaja Allie X, koomikko Tom Green, näyttelijä Elisha Cuthbert, tubettaja Gigi Gorgeous sekä RuPaul's Drag Racen tuomari Michelle Visage. Toisin kuin alkuperäisessä versiossa, vierailevat tuomarit juontavat jaksojen catway- ja huulisynkkaosiot.
Sarjan päätuomari Brooke Lynn Hytes DragConissa 2019.
Harry Harlow

| Harry Harlow> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. lokakuuta 1905 Fairfield, Iowa, Yhdysvallat
Kuollut: 6. joulukuuta 1981 (76 vuotta) Tucson, Arizona, Yhdysvallat
Ammatti:  psykologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Reed College (vain vuosi); Stanfordin yliopisto,  (B.A. (psykologia, 1927), Ph.D. (1930))
Väitöstyön ohjaaja:  Calvin P. Stone
Instituutti:  Wisconsinin yliopisto; (Arizonan yliopisto)
Oppilaat:  Abraham Maslow
Tutkimusalue:  Kehityspsykologia
Harry Frederick Harlow (alkujaan Harry F. Israel; 31. lokakuuta 1905, Fairfield, Iowa – 6. joulukuuta 1981, Tucson, Arizona) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka keskittyi reesusapinoilla tehtyihin laboratoriokokeisiin, joilla selvitettiin esimerkiksi kehittyvän yksilön kiintymyssuhdetta. Hän tutki emosta erottamisen ja sosiaalisen eristämisen vaikutuksia apinoihin ja onnistui osoittamaan kosketuksen ja kontaktin merkityksen kasvuvaiheessa oleville kädellisille. Löydöillä oli erittäin suuri merkitys psykologiselle vanhemmuustutkimukselle ja käytännön kasvatustyölle, jolle ennen Harlowin työtä väheksyi vanhemman kosketuksen merkitystä. Harlow teki tutkimustyönsä etupäässä University of Wisconsin-Madison -yliopistossa (1930–1974). Sieltä hän siirtyi emeritusprofessorina eläkkeelle ja muutti Arizonan Tucsoniin, jossa toimi vielä Arizonan yliopiston kunniatutkimusprofessorina. Hänen ensimmäinen väitöskirjaoppilaansa myöhemmin tarvehierarkian tutkijana tunnettu Abraham Maslow (Sidowski & Lindsley, 1989, 228).
Harlow oli tuottelias tiedemies, joka yksin tai yhdessä muiden tutkijoiden kanssa noin 325 tieteellistä julkaisua tai oppikirjan lukua. Amerikkalaisia psykologeja korostavassa vertailussa (2002) Harry Harlow listattiin 1900-luvun merkittävimpien psykologien joukkoon sijalle 26. Hänet mainitaan muun muassa monissa psykologian oppikirjoissa ja hän toimi Amerikan psykologiyhdistyksen (APA) johtajana (1958). Harlowille myönnettiin monia tunnustuksia hänen elämänsä aikana.
Harlowin kokeet vaikuttivat The Monkey Wars -kirjan kirjoittajan Deborah Blumin mukaan nykyaikaisen eläinoikeusliikkeen vahvistumiseen ja koe-eläinten kohtelun parantamiseen.
Kiintymyssuhdekoe 1958.
Kiintymyssuhdekoe 1958.
Aiheesta muualla

Harry Harlow (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (famouspsychologists.org)
A Science Odyssey - Harry Harlow 1905-1981 (englanniksi) (pbs.org)
Suomi, S.J.: Harlow, Harry Frederick (1905–81) (Int. Ency. Social & Behav. Sci, 2001, pp. 6473–6476) (englanniksi) (sciencedirect.com)
Lauren Slater: Monkey love. Harry Harlow's classic primate experiments suggest that to understand the human heart you must be willing to break it (Boston Globe, 21.3.2004) (englanniksi) (boston.com)
Harry F. Harlow (1958) The Nature of Love. American Psychologist, 13, 673-685 (internet version in Classics in the History of Psychology) (englanniksi) (yorku.ca)
Harlow H.F., Dodsworth R.O., Harlow M.K. (1965) Total social isolation in monkeys, Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., Vol. 54, pp. 90-97 (pdf) (englanniksi)
“When Strangers Meet”: John Bowlby and Harry Harlow on Attachment Behavior (Integrative Psychological and Behavioral Science, Dec. 2008, 42 (4): 370–388) (englanniksi) (springer.com)
Saul McLeod, 2009: Attachment Theory (englanniksi) (simplypsychology.org)
Deborah Blum, 2002: Love at Goon Park: Harry Harlow and the Science of Affection (kirja, otteita) (englanniksi) (amazon.co.uk)
Marga Vicedo (2010) The evolution of Harry Harlow: from the nature to the nurture of love (History of Psychiatry 21(2) 1–16) (englanniksi) (utoronto.ca)
Harlow's Monkeys (BBC:n Mind Changers -radio-ohjelma, 10 Jul 2015, 30 min) (englanniksi) (bbc.co.uk)
Food or Security? Harlow's study on monkeys' attachment (video, 2 min 58 s) (englanniksi) (youtube.com)
Harlow's Studies on Dependency in Monkeys (video, 6 min 7 s) (englanniksi) (youtube.com)
Jessica Firger, Sept. 8, 2014: Questions raised about mental health studies on baby monkeys at NIH labs (englanniksi) (cbsnews.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  Mathematics Genealogy Project 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Olli Palola

| Olli Palola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Opa, Keuruun Kovaltšuk
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  181 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Ässät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  34
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Ilves (SML) LeKi (Mestis) Lukko (SML) Tappara (SML) Vitjaz Podolsk (KHL) Växjö Lakers HC (SHL) Jokerit (KHL) Kunlun Red Star (KHL) Rögle BK (SHL) HIFK (SML) Timrå IK (SHL) IK Oskarshamn (SHL)
Olli Palola (s. 8. huhtikuuta 1988 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Porin Ässissä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Palola syntyi Oulussa, mutta hän on Keuruun Pallon kasvatti. Palola siirtyi C-juniori-ikäisenä Tampereen Ilvekseen kaudeksi 2003–2004, jossa hän voitti B-nuorten Suomen-mestaruuden vuonna 2006. Kaudella 2006–2007 Palola debytoi SM-liigassa ja pelasi Ilveksen paidassa kuusi SM-liigaottelua. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 25. marraskuuta 2006 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Palola pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kuuden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Ilveksen A-nuorissa, joiden paras maalintekijä Palola oli 17 osumallaan.
Kaudeksi 2007–2008 Palola siirtyi kolmivuotisella sopimuksella "projektipelaajaksi" Rauman Lukkoon. Hän pelasi harjoituskaudella lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa, mutta palasi Lukkoon jo ennen runkosarjan alkua. Palola pelasi ensimmäisellä sopimuskaudellaan SM-liigassa kahdeksan runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2008–2009 hän pelasi viisi SM-liigaottelua. Palola sijoittui tehoilla 21+36=57 koko A-nuorten SM-liigan pistepörssissä kolmanneksi Kärppien Mikael Granlundin ja Ässien Mika Niemen kanssa, vaikka hänen kautensa päättyikin olkapäävammaan jo helmikuussa 2009. Palola oli myös sarjan pistepörssivoittajan Juuso Rajalan jälkeen Lukon A-nuorten toiseksi paras pistemies ja maalintekijä. Hänet valittiin A-nuorten SM-liigan tammikuun 2009 kuukauden pelaajaksi. Palola voitti myös A-nuorten SM-pronssia.
Ura > Seuraura > Tulokaskausi SM-liigassa ja siirto Lukosta Tapparaan

Kausi 2009–2010 oli Palolan tulokaskausi SM-liigassa. Hän teki 45 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7. Palola teki liigauransa avausmaalin 8. joulukuuta 2009 Oulun Kärppiä vastaan. Hän myös syötti Lukon 3–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, jonka teki Juhani Jasu. Palola palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Maaliskuussa 2010 Palola teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän voitti SM-pronssia. Palola kävi marraskuussa 2010 yhteensä neljän Mestis-ottelun verran lainalla Kajaanin Hokissa ja Lempäälän Kisassa.
Lukko lainasi Palolan jo kauden 2011–2012 kynnyksellä Mestis-joukkue Vaasan Sportiin, joka kärsi loukkaantumishuolista. Hän pelasi joukkueessa kolme ottelua, mutta ei enää palannut Lukkoon, jonka kanssa purki sopimuksensa lokakuussa 2011. Hän teki kuitenkin jo samana päivänä loppukauden kattavan sopimuksen Tapparan kanssa. Palola teki toukokuussa 2012 seuran kanssa 1+2-vuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Seuraura > Läpimurto ja kaksi maalipörssin voittoa

Kauden 2012–2013 Palola aloitti lainalla LeKissä. Hän onnistui tekemään 26. syyskuuta 2012 kypärätempun Mikkelin Jukureita vastaan. Palola teki LeKin 3–1-voittoon päättyneessä ottelussa näin ollen joukkueen kaikki maalit. Kaikkiaan hän pelasi LeKissä 18 ottelua tehopistein 9+7=16 ja hänet palkittiin Mestiksen syyskuun kuukauden pelaajana. Palola teki Tapparassa runkosarjan aikana 36 ottelussa tehot 4+3=7, mutta nosti tasoaan kevään 2013 pudotuspeleissä tehden 15 ottelussa tehot 6+1=7. Hän onnistui tekemään kaksi maalia neljännessä välieräottelussa 6. huhtikuuta 2013 vieraissa Lukkoa vastaan. Palola teki Tapparan 0–5-voittoon päättyneen ottelun kaksi ensimmäistä maalia, joista ensimmäinen jäi voittomaaliksi ja ratkaisi Tapparalle finaalipaikan. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Palola voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Huhtikuun 2013 lopulla hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Palola teki kaudella 2013–2014 todellisen läpimurtonsa SM-liigan eliittiin. Hän muodosti Pekka Jormakan ja Jan-Mikael Järvisen kanssa toimivan "Särkänniemi-ketjun". Palola voitti koko SM-liigan maalipörssin ja palkittiin Aarne Honkavaara -palkinnolla sekä jakoi pistepörssin kuudennen sijan Jokereiden Teuvo Teräväisen kanssa tehoilla 27+17=44. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2014–2015, 21. lokakuuta 2014 vieraissa Vaasan Sportia vastaan, Palola teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun ottelun kolmannessa erässä vain 12 minuuttiin ja 21 sekuntiin. Hänen ensimmäinen osumansa jäi Tapparan 2–5-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Palola keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen. Hänet palkittiin Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana ja Heikki Autio valitsi Palolan ottelun legendojen tähtien ykköstähdeksi. Palola voitti ensimmäisen kerran SM-liigan historiassa maalipörssin toisen kerran peräkkäin ja hän jakoi pistepörssin neljännen sijan Kärppien Joonas Donskoin kanssa. Palola voitti myös pudotuspelien maalipörssin 11 osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi jo kolmannen peräkkäisen SM-hopean. Palola valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > KHL ja SHL

Kaudeksi 2015–2016 Palola siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura Vitjaziin. Hänen kautensa osoittautui kuitenkin pettymykseksi ja Palola teki 27 pelaamassaan ottelussa vain yhden maalin ja kaikkiaan viisi tehopistettä. Hän putosi syksyn mittaan ajoittain myös Vitjazin kokoonpanosta. Palolan kausi päättyi lopulta leikkaushoitoa vaatineeseen olkapäävammaan joulukuussa 2015 pelatussa Channel One Cupissa.
Palola siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Växjö Lakersiin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 21+27=48, joilla Palola sijoittui koko liigan pistepörssissä kolmanneksi.
Kaudeksi 2017–2018 Palola siirtyi vuoden mittaisella KHL-sopimuksella Jokereihin. Hän teki runkosarjassa 24 tehopistettä. Pudotuspeleissä Palola jakoi kuudella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Eeli Tolvasen kanssa. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi jatkamaan KHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella kiinalaisseura Kunlun Red Stariin. Joukkuetta valmensi Palolalle Tapparasta tuttu Jussi Tapola. Hän oli tehoilla 19+6=25 Kunlunin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Toukokuussa 2019 Palola teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kausi 2019–2020 hänellä osoittautui kuitenkin edellistä vaisummaksi. Palola putosi Kunlunin nelosketjuun ja teki 38 runkosarjaottelussa vain tehot 3+5=8.
Palola palasi kaudeksi 2020–2021 Ruotsin SHL-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Rögleen. Neljännessä puolivälieräottelussa 14. huhtikuuta 2021 vieraissa Frölundaa vastaan hän teki joukkueen 1–6-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi Röglelle välieräpaikan. Palola jakoi kuudella osumallaan SHL:n maalipörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Adam Tambellinin kanssa edellään vain Växjö Lakersin Pontus Holmberg. Palola voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Ura > Seuraura > HIFK 2021–2023 ja siirtyminen takaisin Ruotsiin

Kaudeksi 2021–2022 Palola palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella HIFK:hon. Hänen kautensa jäi rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi ja Palola pelasi runkosarjassa vain 37 ottelua. Hän kuitenkin jakoi HIFK:n sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Sebastian Dykin kanssa.
Palolan kautta 2023–2023 varjostivat loukkaantumiset ja hän teki 23 pelaamassaan ottelussa vain viisi tehopistettä, kunnes tammikuussa 2023 Palolan sopimus HIFK:n kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Hän palasi SHL:ään ja siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Timråhon. Lokakuussa Palola siirtyi jatkamaan SHL-pelejään lyhytaikaisella sopimuksella IK Oskarshamniin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2023–2024. Hän siirtyi joukkueeseen ensisijaisesti paikkaamaan loukkaantumisia. Myöhemmin samassa kuussa viiden ottelun jälkeen Palolan sopimusta jatkettiin kauden loppuun.
Ura > Seuraura > Ässät 2024–

Kaudeksi 2024–2025 Palola palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Porin Ässiin. 1. marraskuuta pelatussa ottelussa Palola loukkaantui Tapparan Daniel Brickleyn taklattua häntä pään alueelle. Hän oli sivussa lähes kolme kuukautta kunnes palasi 17. tammikuuta 5–1-voitossa Jukureita vastaan, jossa hän teki kaksi maalia ja kaksi syöttöpistettä. Satakunnan talviklassikon toisessa ottelussa Lukkoa vastaan Palola teki kaksi maalia, joista ensimmäisen hän teki miinuskulmasta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2014 | jääkiekko |  |
Palola edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2018, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän oli vuoden 2014 turnauksessa neljällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Palola sai paikan Suomen joukkueesta, kun Juhamatti Aaltonen joutui jäämään turnauksesta sivuun. Vuoden 2017 MM-leiriryhmästä hän putosi viimeisten joukossa. Yhteensä Palola on pelannut 43 A-maaottelua tehopistein 15+3=18. Palola sai tililleen ensimmäisen A-maaottelunsa Channel One Cupin 19. joulukuuta 2013 Prahan O2 Arenalla pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Suomen ylimääräiseksi hyökkääjäksi. Palola teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa seuraavassa ottelussa 21. joulukuuta 2013 Sotšissa isäntäjoukkue Venäjää vastaan.
Palola on pelannut myös yhteensä kuusi nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Palola on maalintekijä, jolla on kova laukaus sekä hyvät kädet ja kiekolliset taidot. Hän on myös hyvä luistelija, vaikka Palola käyttää maalipaikkojen löytämiseen useimmiten enemmän visiotaan. Hän ei ole kovin isokokoinen eikä fyysinen, mutta menee ennakkoluulottomasti tilanteisiin. Hän laukoo oikealta.
Muuta

Palola on sanoittanut ja tehnyt yhdessä Reino Housebandin kanssa Tapparalle kannustuskappaleen Zambonilta vasemmalle. Kappale on sävelletty Aknestik-yhtyeen kappaleen Suomirokkia pohjalta ja se julkistettiin joulukuussa 2013.
Palolan pikkuveli Vili on pelannut puolustajana Mestis-tasolla. Veljesten serkku Miikka Männikkö pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien hyökkääjänä yhteensä 610 SM-liigaottelua. Hän pelasi Olli Palolan joukkuetoverina Tapparassa vuosina 2011–2012.
Keskiajan tiede

Yleistä
Teoriat
Historiankirjoitus
Jako aikakausittain
Esihistoriallinen aika
Antiikin tiede
Keskiajan tiede
Renessanssin tiede
Tieteellinen vallankumous
Valistusajan tiede
Tiede teollisen vallankumouksen aikana
1900-luvun tiede
Jako aloittain
Matematiikka
Filosofia
Luonnontieteet
Tähtitiede
Biologia
Kemia
Ekologia
Maantiede
Geologia
Fysiikka
Yhteiskuntatieteet
Taloustiede
Kielitiede
Valtiotiede
Psykologia
Sosiologia
Uskontotiede
Tekniikka
Maataloustiede
Sähkö ja elektroniikka
Rakennustekniikka
Arkkitehtuuri
Kartografia
Kemiantekniikka
Tietokoneteknikka
Tietojenkäsittelytiede
Materiaalitiede
Lääketiede
Farmasia
Katso myös: Näennäistieteen historia
Keskiajan tieteellä tarkoitetaan Euroopassa ja Lähi-idän alueella noin vuosien 500–1500 aikana harjoitettua tiedettä. Keskiaika on historiankirjoituksessa pitkään nähty lasku- ja suvantovaiheena eurooppalaisen tieteen historiassa. Nykytutkimus on kuitenkin paljastanut, ettei tilanne ollut aivan niin lohduton Euroopan osalta kuin on luultu. Islaminuskoisessa Lähi-idässä eri tieteenalojen tutkimiseen kuitenkin panostettiin selvästi Eurooppaa enemmän. Luonnontieteiden osalta taso Lähi-idässä ja Persian alueilla oli Eurooppaan verrattuna hyvin korkealla. Islaminuskoisten alueiden osalta keskiajan tieteen yhteydessä puhutaan islamilaisesta renessanssista tai islamin kultakaudesta.
Karolingisen renessanssin aikana Euroopan tieteet ja taiteet osittain elpyivät Länsi-Rooman hajoamisen aiheuttamasta taantumasta. 1000-luvulta lähtien kulttuuria ja myös tieteitä rikastuttivat yhteydet islamilaiseen maailmaan. Sydänkeskiajalla läntiseen Eurooppaan syntyi yliopistolaitos. Vanhoja antiikin auktoreiden laatimia tekstejä alettiin kääntää kreikasta tai arabiasta latinaksi, koska kreikan kieltä ei läntisessä Euroopassa yleisesti osattu. Keskiaika oli myös skolastisen filosofian kulta-aikaa, mikä tarkoittaa sitä, että oppineet uskoivat kaiken totuuden löytyvän antiikin lähteistä. Skolastikkojen tehtävänä oli myös sovittaa uskonnon ja järjen väliset ristiriitaisuudet.
Aristoteles nousi merkittävimmäksi auktoriteetiksi tieteen harjoittamisessa sydänkeskiajalta lähtien. Hänen oppejaan sovellettiin ja muokattiin niin teologian, filosofian, tähtitieteen kuin fysiikan saroilla. Aristoteleella oli johtavan auktoriteetin asema aina uuden ajan tieteelliseen vallankumoukseen saakka, joskin myös muiden antiikin ajattelijoiden suosio kasvoi.