stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaupunkirakenteen hajautuminen
Ominaispiirteet > Työperäinen muuttoliike

Työperäisen muuttoliikkeen seurauksena suurin osa työpaikoista sijaitsee kaukana kaupungin keskustasta ja bisnesalueelta ja siirtyy yhä enemmän sen reuna-alueille eli syrjäisille alueille. Monet yritykset haluavat sijoittautua harvaan asutuille alueille, koska ne ovat halvempia ja sinne on helppo laajentaa.  Tällainen maankäyttö johtuu sijoittumisen vapaudesta ja pienemmistä investoinneista.
Työperäiselle muuttoliikkeelle on ominaista myös tilanne, jossa köyhempien kaupunkien etnisten vähemmistöjen kansalaisilta puuttuu helposti saavutettavissa olevia yksinkertaisia työpaikkoja kaupungin sisällä kaupunkien hajaantumisen vuoksi, koska nämä työpaikat ovat siirtyneet laitamille, missä tontit ovat halvempia ja laajentumismahdollisuudet suuremmat. Siksi kaupunkilaiset, toisin kuin esikaupunkien asukkaat, alkavat matkustaa kaupungista laitamille.
Historia

Kaupunkien hajaantuminen ei ole uusi ilmiö, vaan se tunnettiin jo muinaisesta Roomasta.  Maa-alue kaupunginmuurien sisällä oli rajallista ja maa oli kallista, joten köyhimmillä ihmisillä oli kaksi vaihtoehtoa: joko asua ahtaissa olosuhteissa kaupunginmuurien sisällä tai asua kaupungin muurien ulkopuolella. Kaupungin muurien ulkopuolella olevia alueita kutsuttiin esikaupungiksi, mikä tarkoittaa kirjaimellisesti muurien ulkopuolella.
Lähihistorian parhaita esimerkkejä kaupunkien hajaantumisesta ovat Lontoo ja Manchester. Teollisen vallankumouksen alkuaikoina Lontoo oli länsimaailman suurin ja taloudellisesti kehittynein kaupunki. 1600- ja 1700-luvuilla Lontooseen suuntautui suuri siirtolaisuus maataloustekniikan kehityksen ja uusien talouden alojen syntymisen vuoksi. Yhä lisääntyvä väestö kuitenkin loi jatkuvasti kasvavan halun muuttaa pois kaupungista tai hankkia maaseudulta mökki, johon vain rikkailla oli varaa.
Nykyään hajautuminen yhdistetään lähinnä Yhdysvaltoihin, jossa se sai vauhtia toisen maailmansodan jälkeen, kun esikaupunkeja alkoi syntyä raitiovaunulinjojen varrelle. Luonteeltaan nämä olivat vielä suhteellisen lähellä kaupungin keskustaa. Kuitenkin 1920-luvulla auton käytön halpenemisen ansiosta alkoi muodostua laajoja autokeskeisiä esikaupunkialueita, joiden perustaminen loppui suureen talouskriisiin (1929). Esikaupunkien rakentaminen jatkui kuitenkin vielä nopeampana toisen maailmansodan jälkeen ja liittyi valtatieverkoston rakentamiseen.  Vaikka Yhdysvaltojen kaupunkiväestö kaksinkertaistui vuoteen 1990 mennessä, kaupunkialueiden pinta-ala kasvoi yli viisinkertaiseksi, mikä on jälleen osoitus kaupunkialueiden alhaisesta väestötiheydestä.
Syyt

Kaupunkien hajaantumisen syynä pidetään erilaisten sosiologisten ja taloudellisten voimien vuorovaikutusta. Maan arvo on kuitenkin yksi tärkeimmistä tekijöistä - kaupunkien hajaantuminen tapahtuu yleensä kaupunkien laitamilla, joissa maan hinta on halvempi kuin kaupungin keskustassa. Taloustieteilijät nostavat esiin kolme päätekijää, jotka maan arvoon liittyen ovat kaupunkien hajaantumisen syitä. Ensimmäinen on väestönkasvu, joka aiheuttaa kaupunkien laajentumisen. Toinen on taloudellisen vaurauden kasvu, jonka ansiosta ihmiset voivat ostaa lisää asuntoja. Nämä asukkaat muuttavat kuitenkin kaupunkien laitamille, missä maan hinta on halvempi ja samalla rahalla saa isomman asuintilan. Kolmanneksi infrastruktuurin parantaminen, kuten uusien moottoriteiden rakentaminen, mahdollistaa ihmisten asumisen kauempana.  Myös sosiologiset tekijät ovat tärkeitä. Euroopassa väestönkasvu on käytännössä pysähtynyt, mutta kaupunkien hajaantuminen jatkuu. Kaupungin laitamille muuttavat useimmiten lapsiperheet, kun taas iäkkäät tai naimattomat ihmiset eivät yleensä muuta. Yhä useammat eurooppalaiset pitävät kaupungin laidalla sijaitsevaa omakoti- tai rivitaloa elämänsä suurimpana ja parhaana investointina, ja syrjäseuduilla sijaitsevien kiinteistöjen arvon odotetaan kasvavan tulevaisuudessa enemmän kuin kaupungin keskustassa sijaitsevien kiinteistöjen. Kaupunkien hajaantumiseen vaikuttavat myös kaupunkien ongelmat, kuten rikollisuus, melu ja ilmansaasteet. Tiheästi asuttuja kaupunkialueita ei pidetä houkuttelevina viheralueiden vähäisyyden ja huonon suunnittelun vuoksi, ja kaupungissa asuminen liittyy myös erityisesti maahanmuuttajien työttömyyteen, huumeiden käyttöön ja kotoutumisongelmiin.
Seuraukset > Ympäristö

Kaupunkiympäristön laajentumiseen liittyy luonnonvarojen laaja käyttö ja luonnonympäristön muutokset. Muutokset maankäytössä vähentävät maahan imeytyvän sadeveden määrää, mikä puolestaan alentaa pohjaveden tasoa ja lisää kuivemmilla alueilla aavikoitumisen riskiä.
Syynä resurssien käytön lisääntymiseen ovat kaupunkiseudulla asumiseen liittyvät elämäntapamuutokset. Useimmat rakennukset ovat omakotitaloja, jotka ovat yleensä tehottomampia ja vaativat enemmän resursseja henkeä kohti kuin kerrostalot. Sekä veden- että energiankulutus henkeä kohden on omakotitaloalueilla korkeampi kuin tiheämmin asutuilla alueilla. Kasvava liikenteen tarve ja erityisesti autoliikenteen suuri osuus on seurausta myös lisääntyneistä CO 2 -päästöistä, joka on yksi tärkeimmistä kasvihuonekaasuista.
Harvaan asutut alueet etääntyvät yhä kauemmas suurista kaupungeista ja pirstovat luonnontilaisia metsiä ja viljelysmaita, mikä johtaa villieläinten elinympäristön ja liikkumiskäytävien häviämiseen. Metsien pirstoutumisen vuoksi villieläimiä tavataan yhä useammin lähiöissä, missä ne etsivät ruokaa roskakorista tai metsästävät kotieläimiä. Kaupungistuminen saastuttaa myös vettä ja ilmaa, maaperän hedelmällisyys ja muodostuminen heikkenevät, eikä ilmasto ole enää niin vakaa. Tulvia ja kuivuutta esiintyy, mikä johtaa viheralueiden tuhoutumiseen.
Aikaisemmin kaupunkien laajenemiseen käytettiin muuta kuin maatalousmaata, kuten pensaikkoa ja peltomaata, jossa on sänkeä ja hedelmättömiä maita, mutta nyt käytetään yhä enemmän hedelmällisiä peltoja, hedelmätarhoja ja metsiä, mikä myös uhkaa ekosysteemien tasapainoa ja lisää maataloustuotteiden tuontitarvetta.
Seuraukset > Sosiologiset ja taloudelliset seuraukset

Hajaantuminen lisää eriytymistä eri yhteiskuntaluokkien välillä, koska hajautumassa asuminen on huomattavasti kalliimpaa kuin kaupungissa  . Yhdysvalloissa kaupunkien hajaantuminen on myös luonut paljon rotuerottelua monissa kaupungeissa, kuten Detroitissa. Termi valkoinen pako (white flight) kuvaa sitä, kuinka pääasiassa 1960-luvun Yhdysvaltojen rotujännitteiden jälkeen suuri määrä valkoisia alkoi muuttaa lähiöihin, kun taas afroamerikkalaiset ja muut vähemmistöt jäivät kantakaupunkiin. Koska vähemmistöt olivat usein huonommassa taloudellisessa asemassa, ei vain rodullinen vaan myös taloudellinen erottelu lisääntyi, mikä lisäsi entisestään eroa eri yhteiskuntaluokkien välillä.  Yhdysvalloissa auton omistamisesta on korkean kaupungistumisen vuoksi tullut erittäin tärkeä tekijä työnhaussa ja työpaikan säilyttämisessä muiden liikennemuotojen huonon laadun vuoksi. Tämä luo kuitenkin esteitä työmarkkinoille pienituloisille, joilla ei ole varaa omaan autoon.
Lisäksi kaupunkirakenteen hajautuminen vähentää keskustan ruuhkia, kun monet yritykset siirtyvät kaupungin laitamille maan halpuuden ja laajenemismahdollisuuksien vuoksi. Tämä puolestaan uhkaa kaupungin keskustan hallitsevaa asemaa. Lisäksi harvaan asutut taajamat ovat suurempia kuin kompaktit kaupungit, joten niiden infrastruktuuri- ja muut ylläpitokustannukset ovat korkeammat.
Seuraukset > Ihmisten terveys

Koska kaupungistuneilla alueilla kävelyä tai pyöräilyä on huomattavasti vähemmän kuin kaupunkiympäristössä, on tälläkin vaikutusta ihmisten terveyteen. Yhdysvalloissa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että liikalihavuuden ja asuintiheyden välillä on negatiivinen korrelaatio, eli liikalihavien osuus on korkeampi harvaan asutuilla alueilla, kuten kaupungistuneilla alueilla.   Myös ajoneuvojen ja jalankulkijoiden onnettomuuksien osuus on suurempi kaupungistuneilla alueilla kuin keskustassa. Syynä tähän on sekä autoliikenteen suurempi osuus että puutteellinen katu- ja tieverkosto, jolta usein puuttuu jalkakäytävät tai turvalliset ylitykset. Kaupunkien hajaantumisen vaikutukset mielenterveyteen ovat vaikeammin
määriteltävissä. Toisaalta vehreyden lisääntyminen ja pakopaikka hermostuneesta ja meluisasta kaupunkiympäristöstä rauhoittaa. Toisaalta kaupunkialueella asuminen vaatii pitkän työmatkan autolla, mikä voi aiheuttaa stressiä, selkäkipuja, sydän- ja verisuonisairauksia.
Ratkaisut

Kaupunkien hajautumisen hidastaminen vaatii kokonaisvaltaista suunnittelua (esikaupunkien luominen, ei kaupunkien hajautuminen). Kansalaisten arvojen on muututtava ja kaupungin on parannettava elinympäristönä: kaupunkitilaa on uudistettava, ympäristö- ja sosiaalisia ongelmia lievitettävä.  Yksi ratkaisu voi olla myös autoliikenteen rajoittaminen, sen kalliimmaksi tekeminen sekä joukkoliikenne- ja kevyen liikenteen tieverkoston parantaminen.
Ratkaisut > Kaupunkien älykäs kasvu

Vaihtoehdoksi tai ratkaisuksi kaupunkien hajautumiselle on ehdotettu "älykästä kasvua", jolle on ominaista tiheämmät asuinalueet, jotka kannustavat kävelyyn, pyöräilyyn, viheralueiden säilyttämiseen ja sekakäyttöiseen maankäyttöön ja joissa vältetään sekakäyttöisten alueiden ja omakotitaloalueiden erottelu. Siihen liittyisi myös laadukkaampi ja laajemmin saatavilla oleva julkinen liikenne ja tienrakennuksen rajoittaminen. Kaupunkien älykkäällä kasvulla pyritään luomaan alueelle vahva tunne yhtenäisyydestä ja paikasta, jakamaan uuden kehityksen kustannukset ja hyödyt tasapuolisesti kaupungissa ja sen ympäristössä, säilyttämään ja parantamaan luonnon- ja kulttuurivaroja sekä edistämään kansanterveyttä.
Yhdysvalloissa ensimmäinen esimerkki älykkäästä kasvusta oli Oregonin Portland 1970-luvulla, jossa kaupungin laajentuminen rajoittui vain kaupungin sydäntä ympäröivälle alueelle.  Lontoon ympärille alettiin perustaa niin kutsuttuja viheralueita jo vuonna 1955 hajautumisen rajoittamiseksi ja kaupunkia ympäröivien viheralueiden säilyttämiseksi.
Kaupungistuminen Virossa

Virossa autenttisin esimerkki kaupunkien hajautumisesta on Tallinna lähiöineen. Tallinnan lisäksi hajaantuminen vaikuttaa myös muihin suurempiin kaupunkeihin, kuten Tarttoon, Pärnuun ja Kuressaareen.  Laajempi hajaantuminen alkoi jo kahden maailmansodan välillä, kun Nõmme kehittyi ja Tallinna menetti noin viidenneksen väestöstään. Neuvostoaikana hajaantuminen suurelta osin pysähtyi, sillä vaikka muuttaisi pois kaupungista, meni töihin maatalouteen ja siten suora yhteys kaupunkiin katosi. Itsenäisyyden palauttamisen jälkeisinä vuosina kaupunkien hajaantuminen on jatkunut, mutta työpaikkoja kaupungissa on jäljellä: tämä johtaa laajaan työmatkaliikenteeseen .
Tallinnan tapauksessa kaupunkirakenteen hajautumiselle on ominaista keskussuunnittelun puute. Tämä on johtanut kymmenien pienten rakennusten syntyyn, jotka ovat hajallaan eri alueilla. Tässä yhteydessä suurin ongelma on laajojen maa-alueiden käyttö, joita voitaisiin muuten käyttää muihin tarkoituksiin, kuten maatalouteen. Meren läheisyys on myös tärkeä tekijä kehityshankkeiden perustamisessa, mikä tarkoittaa, että julkisena tilana käytettäviä alueita on meren rannalla vähemmän.
Vuosina 1991-1996 Tallinnan laitamille rakennettiin 171 uutta asuntoa, joissa oli 3421 asuntoa, joista 89 prosenttia oli omakotitaloja. Tutkituissa uusissa siirtokunnissa asuu yhteensä yli 17 500 ihmistä.
Esikaupunki San Joséssa, Kaliforniassa.
Moottoritien ruuhka Yhdysvalloissa Kalifornian itärannikolla
Kaupunkia ympäröivät vihreät vyöhykkeet Isossa-Britanniassa
Kaupungin älykäs kasvu: matalat kerrostalot ja runsaasti katuvehreyttä
Käännös suomeksi
Hans-Ulrich Grapenthin

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hans-Ulrich Grapenthin
Syntymäaika: 2. syyskuuta 1943 (ikä 81)
Syntymäpaikka: Wolgast, Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 185 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1968–1985 |  FC Carl Zeiss Jena | 308 (0) |
Maajoukkue
| 1975–1981 |  DDR | 21 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | Jalkapallo |  |
Hans-Ulrich Grapenthin (s. 2. syyskuuta 1943 Wolgast) on saksalainen entinen jalkapalloilija.
Ura

Grapenthin pelasi BSG Motor Wolgastin juniorijoukkueissa vuosina 1952–1966. Hän siirtyi vuonna 1966 FC Carl Zeiss Jenaan, jossa hän pelasi aluksi lähinnä seuran kakkosjoukkueessa. Vuonna 1968 Grapenthin nousi seuran ykkösjoukkueeseen. Hän pelasi ennätykselliset 186 DDR-Oberliga-ottelua perättäin. Jenassa Grapenthin voitti kaksi maansa mestaruutta sekä kolme FDGB-Pokalia. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1985.
Maajoukkuetasolla Grapenthin edusti maansa juniorimaajoukkueita sekä aikuisten maajoukkuetta. Hän pelasi DDR:n maajoukkueessa 21 ottelua vuosina 1975–1981. Grapenthin oli mukana olympiakultaa vuonna 1976 voittaneessa joukkueessa.
Gratianus (keisari)

Gratianus kuvattuna Solidus-kolikkoon.
Flavius Gratianus Augustus (18. huhtikuuta/23. toukokuuta 359 – 25. elokuuta 383) oli Länsi-Rooman keisari 375–383. Hän oli Valentinianus I:n ja Severan poika. Hän syntyi Sirmiumissa Pannoniassa. 4. elokuuta 367 hänen isänsä teki hänestä augustuksen. Kun Valentinianus kuoli 17. marraskuuta, armeija teki Gratianuksen velipuolesta Valentinianuksesta keisarin.
Gratianus antoi Valentinianus II:lle ja tämän äidille Justinalle hallittavaksi Italian, Illyrian ja Afrikan. Itse hän piti Gallian. Todellisuudessa valta kuitenkin pysyi Gratianuksen käsissä. Itä-Roomaa taas hallitsi Gratianuksen setä Valens. Hän sai kuitenkin surmansa 9. elokuuta 378 kohtalokkaassa Adrianopolin taistelussa. Itä-Rooman keisarius siirtyi Gratianukselle, mutta hän ei uskonut pystyvänsä puolustamaan laajaa valtakuntaa yksin barbaarien hyökkäyksiltä. Hän nimitti Itä-Rooman keisariksi erään upseerin, Theodosiuksen.
Piispa Ambrosiuksen vaikutuksen alaisena Gratianus kielsi pakanoita harjoittamasta uskontoaan Roomassa. Hän kieltäytyi myös käyttämästä pontifex maximuksen arvoa. Hän poisti myös voitonjumalattaren alttarin Rooman senaatista.
Aluksi Gratianus hallitsi valtakuntaa menestyksekkäästi, mutta ajan myötä hän veltostui ja vietti aikaansa aina enemmän metsästyksen parissa. Gratianus otti joukon alaaneja palvelukseensa ja pukeutui julkisesti skyyttien asuun. Tästä hän sai kansan vihat niskoilleen. Kenraali Magnus Maximus käytti tätä hyväkseen ja kapinoi Gratianusta vastaan. Gratianus vangittiin ja hänet teloitettiin 25. elokuuta 383.
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: Rooman keisarit.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4094-1
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Valentinianus I ja Valens | Rooman keisari Kanssahallitsijoina: Valens (375–378) Valentinianus II (375–383) Theodosius I (378–383) | Seuraaja: Valentinianus II ja Theodosius I |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Kiinalainen uusivuosi

Kiinalaisen uudenvuoden koristeita Lontoon Chinatownissa.
Kiinalainen uusivuosi (kiin.: 新年; pinyin: xīn nián tai perint.: 中國傳統新年; yksink.: 中国传统新年; pinyin: Zhōngguó chuántǒng xīnnián) on kiinalaisten uudenvuoden juhla ja vuoden tärkein juhla. Sitä juhlitaan kiinalaisen kalenterin mukaisen uudenvuodenaaton sekä alkavan vuoden viidennentoista päivän eli lyhtyjuhlan välisenä aikana. Juhla ajoittuu länsimaisessa kalenterissa yleensä 19. tammikuuta ja 23. helmikuuta väliselle ajalle. Vuonna 2024 uudenvuodenpäivä oli 10. helmikuuta, ja vuonna 2025 se on 29. tammikuuta.
Jokaisena juhlapäivänä on eri teema. Vuodenaikaan, mytologiaan ja uskontoon liittyvissä juhlissa yhteisenä teemana ovat puhtaat loput ja hyväenteiset alut. Juhlista on runsaasti paikallisia muunnelmia. Yleisimpiin tapoihin kuuluvat muun muassa keittiöjumalan tervetulotoivotus, uudenvuoden taulujen ja onnentoivotusten ripustelu, papattien ja muiden ilotulitteiden paukuttelu, suvun ja tuttujen luona vierailut, onnenkalujen antaminen, punaiset lyhdyt sekä leijonatanssien ja muiden esitysten seuraaminen.
Historia

Kiinalaisella uudella vuodella on ollut monta nimeä historian aikana. Vanhimpia nimiä ovat (kiin.: 元旦)，(kiin.: 岁首).
Kiinan Kuomintang-hallitus yritti vuonna 1928 siirtää kiinalaisen uudenvuoden pysyvästi tammikuun ensimmäiselle päivälle länsimaisen kalenterin mukaisesti. Toimenpide kuitenkin peruttiin kansan vastustuksen vuoksi. Kulttuurivallankumouksessa vuonna 1967 kommunistipuolue perui uudenvuoden juhlinnan "vanhoilla" tavoilla. Sen jälkeen uuttavuotta ei Kiinassa juhlittu perinteisin menoin ennen kuin vasta vuonna 1980, joilloin taas virallisesti sallitiin kaikki juhlaperinteet. Vuodesta 1983 alkaen CCTV-kanava on näyttänyt suosittua uudenvuoden galaa, joka on maailman yksi katsotuimmista televisio-ohjelmista.
Päivät ja niiden viettotapoja > Uudenvuodenaatto

Kiinalaiset syövät vuoden 12. kuukauden 16. päivänä juhla-aterian. Siihen mennessä he ovat joko heittäneet vanhat asiat pois tai uudistaneet ne. Uudenvuoden aattona kaikki keskeneräiset asiat on hoidettu, velat maksettu ja riidat sovittu. Näin uusi vuosi voidaan aloittaa puhtaalta pöydältä. Roskat viedään myös pois nyt eikä vasta vuoden kahden ensimmäisen päivän aikana, koska silloin heitettäisiin pois samalla uuden vuoden vauraus. Talo putsataan kunnolla, jotta vuoden aikana kertynyt paha lähtisi pois. Ihmiset pukeutuvat parhaisiin vaatteisiinsa ja pyrkivät vaikuttamaan iloisilta ja vaurailta, jotta demonit ja epäonni eivät iskisi. Pahan pelottamiseksi myös paukutellaan ilotulitteita päivin ja öin, sillä kerran vuodessa saapuvat demonit eivät voi sietää niiden ääntä. Punaista väriä käytetään kaikkialla sen jang-yhteyden ja elämänvoiman vuoksi. Kotien etuovien ylle ripustellaan onnentoivotuksia ja suojelijajumalien kuvia.
Perheenjäsenet kokoontuvat yhteen suorittamaan hyvän onnen rituaalin. Illan tullen talon ovet suljetaan ja lukitaan. Jumalten alttarin eteen katetaan jumalille pöytä, jolle asetetaan sianlihaa, kanaa ja kalaa, punaisia tangeriineja, riisikakkuja ja henkien rahaa. Suitsukkeet sytytetään ja rukoillaan, ja jumalille tarjotaan viiniä. Henkien rahalla maksetaan jumalille kiitollisuudenvelka, ja se toimitetaan jumalille polttamalla. Seuraavaksi uhrataan esi-isille ruokaa, joka jää ihmisten syötäväksi kun esi-isät ovat nauttineet sen tuoksut. Ateria on vuoden runsain, ja siihen kuuluu kahdeksan ruokalajia, sillä sana ”kahdeksan” lausutaan kiinan kielessä kuten verbi ”kasvaa”. Jokaisella ruoalla on oma symbolinen merkityksensä.
Seuraavaksi joka nurkkaan sytytetään öljylamppuja ja punaisia kynttilöitä karkottamaan pahat henget. Koko perhe valvoo, myös lapset. Miehet juttelevat keskenään kun naiset valmistavat ruokaa seuraavalle päivälle tai lisää henkien rahaa esi-isille seuraavaa aamua varten. Aamulla perheen miehet toivottavat keittiön jumalan Zao Wangin takaisin kotiin sen jälkeen kun hänet oli lähetetty Taivaaseen kuun 23. tai 24. päivänä viemään raporttia Jadekeisarille talon asukkaiden käyttäytymisestä.
Nykyaikana suurin osa mannerkiinalaisista viettää uudenvuoden aattoillan katselemalla perinteistä nelituntista Kevätjuhla-varieteeta televisiosta.
Päivät ja niiden viettotapoja > Uudenvuodenpäivä

Vuoden ensimmäisenä päivänä tehdään hyväenteisiä tekoja. Tappaminen on kielletty, joten syödään kasvisruokaa. Päälle puetaan uudet vaatteet, rukoillaan esi-isiä ja tarkistetaan kalenterista, mikä on oikea hetki astua ulos. Onnellisuuden jumalalle tarjotaan lahjoja, punaiset lyhyt otetaan käteen, paukutellaan ilotulitteita ja pysähdellään temppeleissä polttelemassa suitsukkeita ja rukoilemassa jumalilta hyvää vuotta. Illemmalla ihmiset antavat kertoa itselleen tulevaisuutensa. Sukulaisten ja tuttavien luona vieraillaan toivottamassa hyvää uutta vuotta. Kaduilla voidaan nähdä paraateja.
Päivät ja niiden viettotapoja > Seuraavat päivät

Toisena päivänä naimisissa olevat naiset vierailevat vanhempiensa ja sisarustensa luona. He vievät lahjoja ja saavat makeisia ja salaattia. Vierailijoille tarjotaan teetä ja savukkeita. Kotiin ripustetaan vaurauden jumalan Cao Shenin kuvia. Lapsille tarjotaan rahaa ja makeisia. Illalla asetellaan lyhtyjä kellumaan veteen.
Kolmantena päivänä pysytellään kotona ja häädetään köyhyys siivoamalla talo ja viemällä roskat poltettaviksi.
Neljäntenä päivänä kaikki jumaluudet palaavat maan päälle. Heidät kutsutaan polttamalla heidän kuviaan, tarjoamalla heille ruokaa sekä paukuttelemalla ilotulitteita.
Viidentenä päivänä vietetään viiden ilmansuunnan jumalien syntymäpäivää. Ihmiset rukoilevat hyvää onnea ja vaurautta. Liikkeet ripustavat jumalille punaisia kankaita näyteikkunoihinsa avatessaan jälleen ovensa. Päivän sään odotetaan ennustavan koko vuoden säätä.
Kuudentena päivänä aloitetaan leijonatanssit, joilla karkotetaan demonit ja tuodaan hyvää onnea koteihin ja liikkeisiin.
Seitsemäntenä päivänä juhlistetaan luomisen seitsemättä päivää, jolloin luojajumalatar Nüwa muotoili ihmisen savesta. Naiset valmistelevat huolellisesti dim sum- ja jiaozi-onnenruoat.
Kahdeksantena päivänä kunnioitetaan tähtiä rukoilemalla tähtien jumalia, uhraamalla niille, käymällä temppelissä, kävelemällä korkeille paikoille ja katselemalla kukkia.
Yhdeksäntenä päivänä Jadekuningas palaa, ja ihmiset pyrkivät välttämään Taivaan loukkaamista olemalla suuttumatta turhaan.
Kymmenentenä päivänä vietetään viljan syntymäpäivää.
Juhlien lopuksi vuoden viidentenätoista päivänä järjestetään Lyhtyjuhla.
Muualla

Hongkongissa, Singaporessa ja Taiwanilla sekä Aasian muissa kiinalaisyhteiskunnissa uusivuosi on aina ollut vuoden suurin juhla, ja liikkeet ja julkiset laitokset suljetaan juhlan ajaksi. Kiinalaista uuttavuotta juhlitaan kiinalaisin menoin myös joidenkin muidenkin aasialaisten kulttuurien uudenvuodenjuhlissa, kuten korealaisessa seollalissa, vietnamilaisessa tếtissä ja tiibetiläisessä losarissa.
Suomessa kiinalaista uutta vuotta on juhlittu Helsingissä vuodesta 2007. Juhliin on pyritty sisällyttämään paljon perinteitä, kuten tori, tanssivia lohikäärmeitä ja leijonia, lyhtyjä ja ilotulitteita.
Yleisenä vapaapäivänä

Kiinalaista uuttavuotta vietetään yleisenä vapaapäivänä joissain maissa ja alueilla missä on suuri kiinalaisväestö.
| Maa tai alue | Kuvaus | Päivien lukumäärä |
| --- | --- | --- |
| Singapore | 2 ensimmäistä kiinalaisen uudenvuoden päivää | 2 |
| Hongkong | 3 ensimmäistä kiinalaisen uudenvuoden päivää | 3 |
| Taiwan | vaihtelee vuosittain | 4-8 |
| Kiina | 3 ensimmäistä kiinalaisen uudenvuoden päivää. Ylimääräisiä lomapäiviä yleensä lisätään johtaen viikon pituiseen lomaan. | 3 virallista lomapäivää, 7  yhteensä lisätyt lomapäivät mukaan lukien |
| Macao | 3 ensimmäistä kiinalaisen uudenvuoden päivää | 3 |
| Indonesia | ensimmäinen kiinalaisen uudenvuoden päivä | 1 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Radio86.fi: Kiinalaisen vuodenvaihteen perinteitä
Helsingin Kiinalaisen uudenvuoden juhlien viralliset sivut
Uudenvuoden leijonatanssia Bostonin kiinalaisyhteisössä.
Käsinmaalattua kiinalaisen uudenvuoden runoutta painettuna ovien viereen, Vanha kaupunki, Lijiang, Yunnan.
Punainen kirjekuori tai paketti sisältää rahalahjan. Sen määrä voi olla suuri tai vain symbolinen (esimerkiksi kolikko).