stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kataarit
Oppi

Tärkein katarismin ja kristinuskon välinen opillinen ero oli kataarien ehdoton dualismi. Kataarien mukaan henki oli hyvää ja liha saastaista. Heidän mukaansa oli olemassa kaksi toisistaan riippumatonta jumalaa: henkisen maailman luonut hyvä Jumala ja aineellisen maailman luonut paha Saatana.
Katarismin oppien uskollinen noudattaminen edellytti kieltäytymistä lähes kaikista maallisista iloista, sillä vain siten voitiin irrottautua kokonaan Saatanan vallasta. Käytännössä kuitenkin vain harvat kataarit noudattivat opinkappaleitaan ehdottomasti, ja kataarit jakoivatkin uskovat kahteen ryhmään, tavallisiin uskoviin (credentes) sekä hyviin miehiin ja naisiin (bons homs, bonas femnas). Hyvät miehet ja naiset olivat kataarien henkisiä johtajia, ja he elivät pidättyväistä elämää. He eivät saaneet harrastaa sukupuolisuhteita ja noudattivat tarkkaa ruokavaliota, johon ei kuulunut lihaa, vain kala ja kasvisravinto oli sallittua. Tavallinen kataarikansa sen sijaan sai viettää melko vapaata ja rajoituksetonta elämää. Vasta kuolinvuoteella uskovalle annettiin kaste, joka saattoi päättyä paaston aiheuttamaan kuolemaan.
Katolinen kirkko koki kataarien vaikutusvallan Etelä-Ranskassa uhkaksi omalle toiminnalleen. Toisaalta kirkko myös muutti toimintatapojaan kataarivaikutuksen seurauksena ja alkoi määritellä oppiaan täsmällisemmin dogmein. Askeesillaan kataarit kiinnittivät kirkon huomiota köyhäinhoidossa tapahtuneisiin laiminlyönteihin. Köyhyyden ihanteen noudattamisessa kataareilla on yhtymäkohtia valdolaisiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cathar Center in Barcelona (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centro Cátaro en Barcelona (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Etelänsaari, Matti: "Tappakaa heidät kaikki, Jumala tuntee omansa!" : Languedocin kataarit ja heidän vastaisensa ristiretki aikailaisten silmin. Pro gradu -tutkielma, yleinen kirkkohistoria. Helsinki : Helsingin yliopisto, 2010. (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelänsaari, Matti: Kun piispa aasinsa piilotti: Kataarien salaisuudet, osa 1. Blogikirjoitus 16.9.2013. (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelänsaari, Matti: Pikku ketut Herran viinitarhassa, osa 2. Blogikirjoitus 18.9.2013.
"Eespäin, siis, Kristuksen soturit!" : Kataarien salaisuudet, osa 3. Blogikirjoitus 20.9.2013.
Dies irae : Kataarien salaisuudet, osa 4. Blogikirjoitus 23.9.2013.
Hirvonen, Lauri: Pienet ketut Herran viinitarhassa : katarismi Lauragaisin kylässä 1200-1245. Pro gradu -tutkielma, yleinen historia. Helsinki : Helsingin yliopisto, 2011. (Arkistoitu – Internet Archive)
Perrottet, Tony: The Besieged and the Beautiful in Languedoc. The New York Times 9.5.2010.
Kirjallisuutta

H. Söderberg(1949): La religion des Chatares
A. Borst(1953): Die Katharer
Emmanuel Le Roy Ladurie (1984): Montaillou – ranskalainen kylä 1294–1324. Helsinki: Otava.
Stephen O’Shea (2001): The Perfect Heresy : the Revolutionary Life and Death of the Medieval Cathars. London: Profile Books.
Kataarit karkotetaan Carcassonesta vuonna 1209.
Sulo Lahdelma

Sulo Olavi Lahdelma (4. joulukuuta 1946 Pietarsaari – 2. heinäkuuta 2021 Oulu) oli suomalainen tekniikan tutkija ja koneiden kunnon diagnostiikan professori.
Sulo Lahdelma syntyi Kaarlo Lahdelman ja Martta Greekkisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 oli Seija Juuti. Lahdelma valmistui insinööriksi Turussa 1972 ja Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi 1977 ja tekniikan lisensiaatiksi 1984. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli Oulun yliopistossa 1995 tutkimuksella On the higher order derivatives in the laws of motion and their application to an active force generator and to condition monitoring.
Lahdelma oli Oulun yliopistossa tutkimusassistentti 1977–1978, sovelletun matematiikan assistentti 1979–1986, koneensuunnittelun yliassistentti 1986–1998, koneenrakennuksen va. professori 1992 ja koneiden kunnon diagnostiikan professori vuodesta 1999 eläköitymiseensä saakka. Hän oli myös vieraileva tutkija Clausthalissa Saksassa 1997. Lahdelma sai työstään Kunnossapitopalkinnon vuonna 1999. Hän julkaisi sekä tieteellisiä tutkimuksia että asiantuntijajulkaisuja ja hänellä oli useita patentteja värähtelyanalyysin menetelmistä.
Juliet Anderson

Juliet Anderson.
Juliet Anderson (oik. Judith Carr, 23. heinäkuuta 1938 Burbank – 11. tammikuuta 2010 Berkeley) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja elokuvatuottaja. Hänet valittiin XRCO Hall of Fameen vuonna 1999.
Anderson syntyi Burbankissa, Kaliforniassa, ja toimi ulkomailla englanninopettajana ennen paluutaan kotimaahansa 1970-luvulla. Hän aloitti uransa vasta silloin eli hyvin myöhään; hän oli iältään lähes 40-vuotias. Hänen tunnetuimpia elokuviaan olivat elokuvat Pretty Peachers ja Aunt Peg. 1970-luvun alussa Andersson toimi myös radiotoimittajana Yleisradiossa. Hän teki Suomesta ohjelmia englanniksi.
1980-luvun vuosina hän tuli tunnetuksi varsinkin tuottajan ominaisuudessa. Hänen ”löytönään” pidetään esimerkiksi Nina Hartleytä. Hän jatkoi työtään eri muodoissa 2000-luvulle saakka. Anderson sairastui Crohnin tautiin ja hän kuoli 71-vuotiaana vuonna 2010.
Tunnustukset

AVN-kunniagallerian jäsenyys.
Legends of Erotica-kunniagallerian jäsenyys 1996.
XRCO-kunniagallerian jäsenyys 1999.
Mitsubishi Lancer WRC

| Mitsubishi Lancer WRC |
| --- | --- |

Yleiset tiedot
Luokka:  World Rally Car
Talli:  Mitsubishi Ralliart
Valmistaja:  Mitsubishi Motors
Teknisiä tietoja
Massa:  1 230 kg
Pituus:  4 360 mm
Leveys:  1 800 mm
Kilpailuhistoria
Mitsubishi Lancer WRC oli Mitsubishi Motorsin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa WRC-luokan ralliauto. Auto kilpaili ensimmäistä kertaa Sanremon rallissa 2001, mutta osoittautui pettymykseksi. Kauden 2002 jälkeen talli vetäytyi kehittämään autoa vuoden 2003 ajaksi ja palasi vuoden 2004 MM-sarjaan uusitulla WRC:llä. Kaudella 2005 autosta tuli taas uusi kehitysversio, ja Gianluigi Galli jopa johti Turkin rallia hetken Mitsubishi Lancer WRC05:llä.
Kauden 2005 jälkeen Mitsubishi lopetti tehdastoiminnan ja näin vuoden 2005 malli jäi toistaiseksi viimeisimmäksi Lancer WRC:ksi. Tämän jälkeen Lancer WRC on ollut useiden yksityistallien kalustona, ja Daniel Carlsson ajoi Ruotsin rallissa kolmanneksi Mitsubishillä.
Mitsubishi Lancer WRC05:n tekniset tiedot

Moottori
moottorin malli: 4G63
4 sylinteriä
16 venttiiliä
DOHC turboahdettu
tilavuus: 1996 cc
maksimiteho: 300 PS / 5500 rpm
maksimivääntö: 550 Nm / 3500 rpm
huippunopeus: 190-220 km/h, riippuen vaihteiston välityksistä
Mitat
pituus: 4360 mm
leveys: 1800 mm
akseliväli: 2600 mm
paino: 1230 kg
polttoainetankki: 90 l
Käännös suomeksi
Julija Nestsjarenka

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Julija Nestsjarenka |  Julija Nestsjarenka |  Julija Nestsjarenka |  |
Maa:   Valko-Venäjä
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 2005 | 4 × 100 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 2004 | 60 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Göteborg 2006 | 4 × 100 m |  |
Julija Viktarauna Nestsjarenka (valkoven. Юлія Віктараўна Несьцярэнка, ven. Юлия Викторовна Нестеренко, Julija Viktorovna Nesterenko, s. 15. kesäkuuta 1979 Brest, Valkovenäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen pikajuoksija ja 100 metrin olympiavoittaja Ateenasta 2004.
Nestsjarenka voitti sisäratojen MM-kisoissa 2004 Budapestissä 60 metrillä pronssia. Saman vuoden syksyllä Ateenan olympialaisissa hän voitti sadan metrin olympiakullan ensimmäisenä valkoihoisena juoksijana sitten vuoden 1980 Moskovan kisojen, joita yhdysvaltalaiset boikotoivat. Hänen aikansa oli 10,93. Myös kaikki alkuerät Nestsjarenka juoksi alle 11 sekunnin.
Olympiavoittonsa jälkeen Nestsjarenka vietti hiljaiseloa, mutta juoksi MM-kisoissa 2005 Helsingissä elokuussa. Hän pääsi 100 metrin finaaliin, jossa jäi kahdeksanneksi. Kuitenkin 4 x 100 metrin viestijuoksussa hän saavutti yhdessä Natallja Salahubin, Alena Neumjaržytskajan ja Aksana Drahunin kanssa MM-pronssia. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän sai 4×100 metrin viestissä pronssia. 100 metrillä hän oli kuudes ajalla 11,34 s.
Nestsjarenka karsiutui välierissä Pekingin olympialaisissa 2008 ja alkuerissä Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 60 metrin välierissä.
Nestsjarenka on 173 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa. Hän elää ja asuu yhä synnyinkaupungissaan Brestissä.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m: 10,92 (2004)
200 m: 22,91 (2004)
Bo Gustafsson

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | 50 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ateena 1982 | 50 km kävely |  |
Bo Gustafsson (s. 29. syyskuuta 1954 Skee, Ruotsi) on ruotsalainen entinen kilpakävelijä, jonka matkana oli 50 kilometriä.
Gustafsson saavutti olympiahopeaa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Lisäksi hän saavutti EM-pronssia vuonna 1982 Ateenassa.
Bo Gustafsson oli aktiiviurallaan 175 senttimetriä pitkä ja painoi 64 kilogrammaa.
Ennätykset

50 kilometrin kävely: 3:44:49 (1994)
Terno Zitron

Terno Armas Rainer Zitron on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Atte Tenolaa televisiosarjassa Salatut elämät. Hän on näyttelyt myös televisiosarjoissa Paholaisen tytär ja Tummien vesien tulkki. Zitron on näytellyt sivuosia elokuvissa Joensuun Elli (2004) ja Dirlandaa (1999).
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Dirlandaa | Pena |
| 2004 | Joensuun Elli |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999–2000 | Salatut elämät | Atte Tenola |
| 2002 | Paholaisen tytär | Poliisi |
| 2002 | Tummien vesien tulkit | Poliisi |
Jumalista ja ihmisistä

| Jumalista ja ihmisistä> Des hommes et des dieux |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Xavier Beauvois
Käsikirjoittaja:   Xavier Beauvois  Étienne Comar 
Tuottaja:   Étienne Comar  Frantz Richard  Martine Cassinelli 
Kuvaaja:  Caroline Champetier
Leikkaaja:  Marie-Julie Maille
Pukusuunnittelija:  Marielle Robaut
Pääosat:   Lambert Wilson  Michael Lonsdale  Olivier Rabourdin  Philippe Laudenbach  Jacques Herlin  Loïc Pichon  Xavier Maly  Olivier Perrier 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Tuotantoyhtiö:   Armada Films  France 3 Cinéma  Why Not Productions 
Levittäjä:  Lucky Red Distribuzione
Ensi-ilta:  8. syyskuuta 2010 ( Ranska)
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:   Ranskan kieli  Arabian kieli 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jumalista ja ihmisistä (Des hommes et des dieux) on Xavier Beauvois'n ohjaama tosipohjainen uskonnollinen draamaelokuva vuodelta 2010. Ranskalaisfilmi kuvaa pienen trappistimunkkien ryhmän elämää luostarissa Algeriassa vuonna 1996 ja heidän kohtaamaansa terrorin uhkaa, joka huipentui munkkien joukkosurmaan saman vuoden keväällä.
Aiheesta muualla

Salonen, Aleksi: Jumalista ja ihmisistä 29.8.2011. Filmgoer.fi. Arkistoitu 31.8.2011. Viitattu 31.1.2011.
Jumalista ja ihmisistä, Des hommes et des dieux Finnkino. Arkistoitu 27.6.2021. Viitattu 27.6.2021.
Jaana Pöllänen

Jaana Pöllänen vuonna 2014.
Jaana Pöllänen (s. 9. syyskuuta 1975 Maaninka) on suomalainen laulaja ja evankelista. Hän sijoitti toiseksi vuoden 2000 Tangokuningatar-kilpailussa. Pöllänen on opiskellut myös klassista musiikkia. Hänen äänialansa on mezzosopraano.
Pöllänen seurusteli vuosina 1994–2003 muusikko Risto Hiltusen (k. 2021) kanssa. Hänen nykyinen puolisonsa on muusikko Ville Uusitalo.
Diskografia

Kosketa minua Henki (2009)
Kuulen taivaan tiukujen soivan (2010)
Älä pelkää (2013)
Valoksi elämäsi polulle (2016)
Edberg

Edberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rolf Edberg (1912–1997), ruotsalainen toimittaja, kirjailija, poliitikko ja diplomaatti
Stefan Edberg (s. 1966), ruotsalainen tennispelaaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Luettelo Suomen merivoimien komentajista

Luettelo Suomen laivaston ja Suomen merivoimien komentajista.
Suomen laivaston komentajat

kontra-amiraali Johannes Indrenius 8. heinäkuuta 1918 – 16. toukokuuta 1919
kontra-amiraali Hjalmar von Bonsdorff (vt. komentaja) 16. toukokuuta – 18. heinäkuuta 1919
kenraalimajuri Oscar Enckell 18. heinäkuuta – 16. syyskuuta 1919
kenraalimajuri Kaarlo Kivekäs 12. syyskuuta 1919 – 16. tammikuuta 1923
kontra-amiraali Gustaf Toivo Johannes von Schoultz 16. tammikuuta 1923 – 22. tammikuuta 1926
komentaja Yrjö Roos va. komentaja tammikuu – 11. elokuuta 1926
komentaja Arvo Wirta va. komentaja elokuu 1926 – toukokuu 1927
Suomen merivoimien komentajat

Merivoimien komentajan lippukenraaliluutnantti (1941) Väinö Valve 1927–1946
kontra-amiraali (1943) Svante Sundman 1946
kenraaliluutnantti (1951) Eino Iisakki Järvinen 1946–1952
vara-amiraali (1962) Oiva Koivisto 1952–1964
kontra-amiraali (1964) Oiva Lennes 1964–1966
vara-amiraali (1971) Jouko Pirhonen 1966–1974
kontra-amiraali (1973) Stig-Olof Wikberg 1974–1977
kontra-amiraali (1977) Bo Klenberg 1977–1978
kontra-amiraali (1978) Jorma Haapkylä 1978–1980
vara-amiraali (1981) Jan Klenberg 1980–1983
kontra-amiraali (1983) Juha Tikka 1983–1990
vara-amiraali (1994) Sakari Visa 1990–1996
vara-amiraali (1998) Esko Illi 1997–2001
vara-amiraali (2004) Hans Holmström 2001–2009
vara-amiraali (2009) Juha Rannikko 2009–2011
kontra-amiraali (2011) Veli-Jukka Pennala 2011–2013
vara-amiraali (2015) Kari Takanen 1.11.2013–31.12.2015
vara-amiraali (2014) Veijo Taipalus 1.1.2016–31.12.2018
kontra-amiraali (2019) Jori Harju 1.1.2019– 31.12.2023
kontra-amiraali (2023) Tuomas Tiilikainen 1.1.2024 alkaen
Dupleix-luokka

| Dupleix-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  7 578 t (suunniteltu)
Pituus:  130,00 m (vesiraja)
Leveys:  17,83 m
Syväys:  7,42 m
Koneteho:  17 500 ihp
Nopeus:  20,7-21 solmua
Miehistöä:  531
Aseistus
Meritorjunta:  8 × Canon de 164 mm Modèle 1893-1896 4 × Canon de 100 mm Modèle 1893 10 × Canon de 47 mm Modèle 1885 4 × Hotchkiss 37 mm 2 × 450 mm torpedoputkea
Dupleix-luokka oli Ranskan laivaston ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistettu kolmen panssariristeilijän muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dupleix | Arsenal de Rochefort | 1897 | 28. huhtikuuta 1900 | 1903 | romutettu 1922 |
| Desaix | Ateliers et Chantiers de la Loire, St. Nazaire | 1897 | 21. maaliskuuta 1901 | 6. elokuuta 1904 | romutettu 1927 |
| Kléber | Forges et Chantiers de la Gironde, Bordeaux | 28. joulukuuta 1897 | 20. syyskuuta 1902 | 4. heinäkuuta 1904 | uponnut osuttuaan miinaan 27. kesäkuuta 1917 |
Peppi Pitkätossu seitsemällä merellä

| Peppi Pitkätossu seitsemällä merellä> Pippi Långstrump på de sju haven |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Olle Hellbom
Käsikirjoittaja:  Astrid Lindgren
Tuottaja:  Olle Nordemar
Säveltäjä:   Georg Riedel  Jan Johansson 
Kuvaaja:  Kalle Bergholm
Leikkaaja:  Jan Persson
Pääosat:   Inger Nilsson  Maria Persson  Pär Sundberg  Bebbe Wolgers  Öllegård Wellton  Fredrik Ohlsson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:   AB Svensk Filmindustri  Nord Art 
Ensi-ilta:   Ruotsi 24. tammikuuta 1970  Suomi 22. helmikuuta 1970 
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Edeltäjä:  Peppi Pitkätossu (TV-sarja)
Seuraaja:  Peppi Pitkätossu karkuteillä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peppi Pitkätossu seitsemällä merellä on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut lastenelokuva.
Juoni lyhyesti

Peppi, Tommi ja Annika löytävät rannalta pullopostin, jossa Pepin isä, kapteeni Pitkätossu, kertoo olevansa merirosvo Veri-Sventen vankina. Peppi ystävineen lähtee seitsemälle merelle pelastamaan hänet.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Inger Nilsson  | … |  Peppi Pitkätossu   |
|  Maria Persson  | … |  Annika   |
|  Pär Sundberg  | … |  Tommi   |
|  Beppe Wolgers  | … |  Kapteeni Pitkätossu    |
|  Öllegård Wellton  | … |  Tommin ja Annikan äiti   |
|  Fredrik Ohlsson  | … |  Tommin ja Annikan isä   |
Kullervon kirous

| Kullervon kirous |
| --- | --- |

Nimi:  Kullervon kirous
Tekijä:  Akseli Gallen-Kallela
Valmistumisvuosi:  1899
Taiteenlaji:  öljy kankaalle
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  184 cm
Leveys:  102,5 cm
Kokoelma:  Ateneumin taidemuseo
Sijainti:  Helsinki
Kullervon kirous on Akseli Gallen-Kallelan maalaus vuodelta 1899. Karelianismin innoittama teos on osa Gallen-Kallelan Kalevala-sarjaa.
Kullervon kirous kuvaa Kullervon tarinan käännekohtaa. Kullervo on suuret voimat saanut orpo. Hän on metsässä paimenessa, ja isännän Seppo Ilmarisen ilkeä vaimo, Pohjolan tytär, on leiponut eväsleivän sisään kiven. Kivi katkaisee isän antaman puukon. Kullervo kerää laulamalla susista ja karhuista oman karjansa, joka syö emännän. Kalevalassa ei mainita Kullervon kirousta, vaan todetaan vain lyhyesti hänen puhjenneen itkuun nähtyään katkenneen veitsensä. Juuri tämä Gallen-Kallelan maalaus lienee syövyttänyt suomalaisten mieleen kuvan nyrkkiä katkerana heristävästä Kullervosta. Aihe toistui myöhemmin monien muiden suomalaisten taiteilijoiden teoksissa.
Tapahtumat kuvataan aurinkoisessa syysmaisemassa. Raivostunut Kullervo kuvaa myös suomalaista taistelutahtoa ja nousevaa nationalismia. Taustalla näkyy vaaroja sekä talon karjaa ja Kullervon koira tavoittelee maahan pudonnutta kivileipää. Kullervo heristää uhmakkaasti nyrkkiään ja vannoo kostoa. Teos on maalattu samana vuonna kuin helmikuun manifesti annettiin ja sen voidaan tulkita kuvaavan vertauskuvallisesti myös suomalaisten katkeruutta ja epäuskoa alkamassa olleisiin venäläistämistoimenpiteisiin. Kansallista vertauskuvallisuutta voidaan nähdä myös Gallen-Kallelan kaksi vuotta myöhemmin maalaamassa freskossa Kullervon sotaanlähtö, jossa Kullervo lähtee kostoretkelle.
Maalaus liittyy myös Gallen-Kallelan 1880-luvun realismin kauden kansankuvauksiin.
Aiheesta muualla

Teos Valtion taidemuseon sivuilla[vanhentunut linkki]
Etsausversio aiheesta, 1896[vanhentunut linkki]
RN Sirio (1905)

| RN Sirio |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Schichau Werke, Elbing
Kölinlasku:  27. joulukuuta 1904
Laskettu vesille:  13. toukokuuta 1905
Palveluskäyttöön:  29. syyskuuta 1905
Loppuvaihe:  romutettu 4. maaliskuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  210 t
Pituus:  51,07 m
Leveys:  6,0 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  3 000 ihp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  3 x Hotchkiss 47 mm 3 x 450 mm torpedoputkea
RN Sirio (ital. Regia Nave Sirio) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Sirio-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 27. joulukuuta 1904. Alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1905 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 29. syyskuuta.
Palvelus

Alus romutettiin 4. maaliskuuta 1923.
Kotialttari

Kristillinen kotialttari
Kotialttari on kotiin rakennettu yleensä pienikokoinen alttari, jonka äärellä perheen jäsenten on mahdollista rukoilla tai suorittaa pienimuotoisia uskonnollisia seremonioita. Kotialttari saatetaan rakentaa esimerkiksi pöydälle tai hyllyyn tai se voi koostua pelkistä seinään kiinnitetyistä koristeista. Alttari saatetaan koristella uskonnollisilla esineillä ja sen äärellä saatetaan lukea uskonnollisia tekstejä tai lausua rukouksia. Monet eri uskonnot kannustavat kotialttarin tekoon ja sen äärellä rukoiluun.
Kotialttari eri uskonnoissa > Läntinen kristinusko

Roomalaiskatolisen kirkon ja protestanttisten kirkkojen jäsenten kotialttarit eivät merkittävästi eroa toisistaan. Tyypillinen kotialttari on pieni uskonnollisilla esineillä varusteltu pöytä tai nurkkaus. Alttarin varustukseen ja koristeluun voi kuulua esimerkiksi pieni krusifiksi tai pöytäristi, Raamattu, rukous- ja hartauskirjoja, kynttilöitä, kukkia ja myös muita henkilökohtaiselle uskonelämälle merkittäviksi koettuja esineitä. Alttari voidaan peittää liinalla.
Alttarin ääressä voidaan esimerkiksi rukoilla tai sen äärellä voidaan toimittaa muita perheen yhteisiä uskonnollisia toimituksia. Kotialttari voi olla myös väliaikainen tai jotain tiettyä erikoistilannetta, kuten kodin siunaamista, varten rakennettu.
Kotialttari eri uskonnoissa > Ortodoksinen kristinusko

Ortodoksiselle kristinuskolle tyypillinen kotialttari on ikoninurkka. Ikoninurkka on yleensä huoneen idän puoleisen seinän nurkkaus. Itä symboloi tällöin auringon noususuuntana valon voittoa pimeydestä. Ikoninurkkaan sijoitetaan perheen ikoneja joiden äärellä suoritetaan päivittäiset rukoukset. Ikoninurkan edessä voidaan myös lausua lyhyempiä rukoushuokauksia tai sen edessä voidaan pitää lampukkaa tai tuohusta, jonka valo muistuttaa jatkuvasta rukouksesta.
Ikonit sijoitetaan usein hieman katsekorkeutta ylemmäs. Jos perheellä on monia ikoneja, keskeisimmälle paikalle asetetaan tyypillisesti Kristuksen ja Jumalanäidin ikonit. Muiden pyhien ikonit sommitellaan näiden ympärille. Ikoneja voidaan pitää myös muualla kuin ikoninurkassa. Tällöinkin niille yleensä pyritään varaamaan erityinen paikka, jossa ne eivät esimerkiksi ole sekaisin muiden taideteosten tai seinäkoristeiden kanssa.
Kotialttari eri uskonnoissa > Islam

Islamiin kuuluu olennaisena osana säännöllinen rukous. Muslimi rukoilee yleensä viisi kertaa vuorokaudessa rukoussuuntanaan Mekka. Rukouselämän säännönmukaisuuden vuoksi on myös kotona rukoilu tyypillistä. Islamissa ei kuitenkaan tyypillisesti rakenneta erillistä kotialttaria, eikä esimerkiksi alttarin koristelu kuvilla olisi islamin mukaista. Tyypillistä silti on, että Islamin harjoittaja varaa kotoaan tilan, joka on rukoukselle sopiva ja jossa rukouksessa tarvittava välineistö kuten rukousmatto ja mahdollisesti käytettävät rukoushelmet (misbaha) on helppo säilyttää.
Kotialttari eri uskonnoissa > Buddhalaisuus

Buddhalaisuudessa kotialttarin ääressä saatetaan harjoittaa esimerkiksi meditaatiota. Alttari saatetaan koristella Buddhaa esittävällä patsaalla tai kuvalla ja esimerkiksi läheisiä ihmisiä tai uskonnollista opettajaa esittävillä kuvilla. Alttarin ääreen saatetaan myös asettaa vesimalja ja kukkia ja sen äärellä saatetaan polttaa suitsukkeita. Nämä ovat buddhalaisuudessa perinteisiä uhreina tarjottavia lahjoja, joiden tarkoitus on osoittaa ja harjoittaa antajansa anteliaisuutta ja hyväntahtoisuutta.
Kotialttari eri uskonnoissa > Hindulaisuus

Hindulaisuudessa kotialttarilla on tärkeä asema. Kotialttarin ääressä saatetaan esimerkiksi lukea uskonnollisia tekstejä, suorittaa puja-rituaali tai laulaa bhajaneja. Alttarilla saatetaan myös pitää öljylamppua tai suitsukkeita, joiden polttaminen on osa hindulaista rukouselämää.
Hindulaisuuden juhlapäiviä varten saatetaan myös rakentaa tavallista kotialttaria koristeellisempia väliaikaisia alttareita. Myös monet suuremmat rituaalit kuten initaatioriitti Upanayana tai avioliittoseremonia voidaan periaatteessa suorittaa kotona kotialttarin ääressä.
Ortodoksinen ikoninurkka
Kotialttarien valmistusta Bangkokin kiinakaupungissa
Haloo!-lehti

Haloo!-lehti oli vuosina 1988–2009 ilmestynyt suomalainen pornolehti, joka ilmestyi kuudesti vuodessa. Lehti oli suunnattu erityisesti pariskunnille, ja se sisälsi kuvien lisäksi artikkeleja esimerkiksi seksiteollisuudesta ja seksuaalisuudesta. Haloo! pyrki käyttämään myös naiskirjoittajia ja toteuttamaan artikkelit niin, että ne sopivat myös naislukijoiden näkökulmaan. Lehden päätoimittaja oli Timo Korppi.