stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dagmar
Tunnettuja Dagmareja

Dagmar (1847–1928), tanskalainen prinsessa, myöhemmin Venäjän keisarinna Maria Fjodorovna
Dagmar Dolby (s. 1941), yhdysvaltalainen perijätär, hyväntekijä ja miljardööri
Dagmar Edqvist (1903–2000), ruotsalainen kirjailija
Dagmar von Essen (1881–1965), Lotta Svärd -järjestön vaikuttaja ja ruotsinkielisen kansankorkeakoulun johtaja
Dagmar Furuhjelm (1868–1918), suomalainen taidemaalari
Dagmar Hagelberg-Raekallio (1871–1948), suomalainen laulaja
Dagmar Hagelin (1959 tai 1960 – oletettavasti 1977), Ruotsin ja Argentiinan kaksoiskansalainen, likaisen sodan uhri
Dagmar Hase (s. 1969), saksalainen vapaauinnin olympiavoittaja
Dagmar Karpio, o.s. Aalto (1885–1960), suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja ja järjestöaktiivi
Dagmar Kemilä (1891–1961), suomalainen kansakoulunopettaja ja oppikirjojen tekijä
Dagmar Klami (1889–1956), suomalainen lausuntataiteilija, toimittaja ja runoilija
Dagmar Krause (s. 1950), saksalainen laulaja
Dagmar Lange, Maria Lange (1914–1991), ruotsalainen salapoliisikirjailija
Dagmar Lühnenschloß, o.s. Käsling (s. 1947), saksalainen pikajuoksija
Dagmar Lurz (s. 1959), saksalainen taitoluistelija
Dagmar Neovius (1867–1939), suomalainen poliitikko
Dagmar Neubauer, o.s. Rübsam (s. 1962), saksalainen pikajuoksija
Dagmar Overbye (1883–1929), tanskalainen sarjamurhaaja
Dagmar Parmas (1886–1940), suomalainen sanoittaja, laulaja ja näyttelijä
Dagmar Rom (s. 1928), itävaltalainen alppihiihtäjä ja elokuvanäyttelijä
Dagmar Ruin (1894–1977), suomenruotsalainen sairaanhoitaja ja kirjailija
Dagmar Salén (1901–1980), ruotsalainen kilpapurjehtija
Dagmar Švubová (s. 1958), tšekkiläinen maastohiihtäjä
Muita merkityksiä

Dagmar-puskurit
Mediatoimisto Dagmar
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dagmar Wikimedia Commonsissa
Frans Ferdinand Ahlman

Frans Ferdinand Ahlman (11. helmikuuta 1836 Hauho – 24. helmikuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, kääntäjä ja sanakirjojen tekijä.
Ahlmanin vanhemmat olivat suntio Eerik Juho Alhlman ja Johanna Flinkman. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1860 ja toimi sitten opettajana Helsingissä ja vuodesta 1868 senaatin apulaiskielenkääntäjänä ja sitten 1871–1893 kielenkääntäjänä. Hän laati useita suomen ja ruotsin kielen sanakirjoja, jotka olivat pitkään käytössä ja joista toimitettiin useita uusia painoksia. Hänet tunnettiin myös suomen kielen oikeinkirjoituksen kehittäjänä ja hänen Ruotsinkielen alkeiskurssi -teoksensa oli oppikoulujen käytössä kymmeniä vuosia.
Ahlmanin puoliso vuodesta 1863 oli Katarina Grigorjev (k. 1909).
Teokset

Lärokurs i finska språket för skolans lägre klasser 1–2.  G. W. Edlund, Helsingfors 1864–1865
Ruotsalais-suomalainen sanakirja.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1865, 2. painos 1872, 3. lisätty ja korjattu laitos 1885
Ruotsalais-suomalainen ja suomalais-ruotsalainen sanakirja 1 : Edellinen osa: Ruotsalais-suomalainen.  G. W. Edlund, Helsinki 1874, 2. lisätty painos 1883
Ruotsalais-suomalainen ja suomalais-ruotsalainen sanakirja 2 : Jälkimmäinen osa: Suomalais-ruotsalainen.  G. W. Edlund, Helsinki 1874, 2. lisätty painos 1884
Kansakoulun ensimmäinen lukukirja.    Weilin ja Göös, Jyväskylä 1875
Ruotsinkielen alkeiskurssi.    K. E. Holm, Helsinki 1875, 8. painos 1905
Suomalainen kirjuri : eli kauppa- ja asioimiskirjeiden sekä kaikellaisen muun kirjevaihdon malleja.  G. W. Edlund, Helsinki 1875
Kansakoulun maantiede : kuvilla varustettu, ruotsalaisen alkuteoksen Folkskolans geografi mukaan sovitellut Ferd. Ahlman.   Edlund, Helsinki 1877
Pieni toimikirja, : sisältävä neuvoja kirjanpitoon ja kaikellaisten asiakirjain tekemiseen, sekä ilmoituksia tavallisimmista asioimis- ja kunnallis-oloista. Rahvaan ja kansakoulujen tarpeeksi.  G. W. Edlund, Turku 1877
Ruotsalainen ja suomalainen koulutulkki.   Edlund, Helsinki 1879, 9. painos 1913
Kieliopillinen alkeiskirja kuuromykille, koetteeksi tehnyt Ferd. Ahlman.  Weilin & Göös, Turku 1880
Suomalais-ruotsalainen laki- ja virkakielen sanasto : korkean-asianomaisesta toimesta tehty.    Edlund, Helsinki 1883
Asiaregisteri Suomen, maan asetuskokoukseen 1870–1879, toim. Frans Ferdinand Ahlman.  Edlund, Helsinki 1885
Uutukaisin kukkaiskieli eli mitä kukat puhuvat, ynnä sananlaskuja ja muita runoja muistokirjoihin sekä selityksiä kukkain värin merkityksestä, niin myös kukkain tuomiot ja kukkakello.   Edlund, Helsinki 1888, 2. painos 1903
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Frans Ferdinand Ahlman on Wikiaineistossa
Project Gutenberg : Elise Poikon Soitannollisia satuja ja jutelmia Ahlmanin käännöksenä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Las Vegasin Grand Prix

|  Las Vegasin Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Las Vegas Strip Circuit
Sijainti:  Paradise, Nevada, Yhdysvallat
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  6,201 km
Kilpailun pituus:  50 kierrosta, 310,050 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Alan Jones,  Michele Alboreto,  Max Verstappen,  George Russell (1) 
Tallit:  Williams, Tyrrell, Red Bull, Mercedes (1)
Viimeisin kilpailu (2024):
Voittaja:   George Russell   (Mercedes)
Voittoaika:  1:22.05,969
Toinen:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kolmas:   Carlos Sainz   (Ferrari)
Paalupaikka
Kuljettaja:   George Russell   (Mercedes)
Paaluaika:  1.32,312
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Kierrosaika:  1.34,876 (kierroksella 50)
Las Vegasin Grand Prix on Paradisessa Nevadassa Yhdysvalloissa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Sitä ajettiin ensimmäistä kertaa vuosina 1981 ja 1982. Tarkoituksena oli kasvattaa Formula 1 -sarjan suosiota Yhdysvalloissa. Rata rakennettiin Caesars Palace -kasinon pysäköintialueelle Paradiseen Nevadaan. Kauden 1982 Las Vegasin GP on suomalaisille historiallinen, sillä silloin Keke Rosberg varmisti mestaruutensa. Las Vegasin Grand Prix palasi Formula 1 -kalenteriin kauden 2023 marraskuussa, ja rata rakennettiin Paradisen kaupunkiin katuradaksi. Uusikin rata ohittaa Caesars Palacen Las Vegas Stripiä pitkin. Kallein lippupaketti kisaan maksoi 5 miljoonaa dollaria.
Kun Watkins Glenin kilpailu poistettiin kilpailukalenterista, kilpailu siirrettiin Las Vegasiin. Kilpailu oli kauden viimeinen, mutta siitä ei pidetty aavikon kuumuuden takia. Caesars Palacen parkkipaikkaradasta tuli hyvä väliaikainen rata: tarpeeksi leveä ohituksiin, leveät turva-alueet, tasainen pinta. Sen vastapäiväinen suunta aiheutti suuren rasituksen kuljettajien niskoille. Kun Nelson Piquet varmisti ensimmäisen maailmanmestaruutensa ajamalla viidenneksi vuonna 1981, häneltä meni viisitoista minuuttia palautuakseen kilpailun kuumuuden aiheuttamasta rasituksesta. Vuoden 1982 kilpailun voitti Michele Alboreto Tyrrellillä. Voitto oli samalla Alboreton F1-uran ensimmäinen.
Voittajat

| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 |  Alan Jones | Williams-Ford | Caesars Palace | Raportti |
| 1982 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford | Caesars Palace | Raportti |
| 2023 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda RBPT | Las Vegas Strip | Raportti |
| 2024 |  George Russell | Mercedes | Las Vegas Strip | Raportti |
Matilda ja lasten kapina

| Matilda ja lasten kapina> Matilda |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Danny DeVito
Käsikirjoittaja:   Nicholas Kazan  Robin Swicord 
Tuottaja:   Danny DeVito  Michael Shamberg  Stacey Sher  Liccy Dahl  Michael Siegel 
Säveltäjä:  David Newman
Kuvaaja:  Stefan Czapsky
Leikkaaja:   Lynzee Klingman  Brent White 
Tuotantosuunnittelija:  Bill Brzeski
Pukusuunnittelija:  Jane Ruhm
Lavastaja:   Sharon Alshams  Andrew Neskoromny  Barbara Mesney 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Jersey Films
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1996
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matilda ja lasten kapina (engl. Matilda) on Danny DeViton ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa 2. elokuuta 1996. Se perustuu Roald Dahlin kirjoittamaan lastenromaaniin Matilda (1988). Elokuvan kesto on noin 95 minuuttia, ja sen julkaissut yhtiö oli TriStar Pictures.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mara Wilson  | … |  Matilda Wormwood   |
|  Brian Levinson  | … |  Michael Wormwood   |
|  Danny DeVito  | … |  Herra Wormwood   |
|  Rhea Perlman  | … |  Rouva Wormwood   |
|  Embeth Davidtz  | … |  Jennifer Honey   |
|  Pam Ferris  | … |  Agatha Trunchbull   |
Aiheesta muualla

Matilda ja lasten kapina Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nikolaus Krell

Nikolaus Krellin pää mestauksen jälkeen.
Nikolaus Krell (myös Crell; n. 1550 – 1601) oli Saksin vaaliruhtinaskunnan kansleri.
Toimiessaan vaaliruhtinaan pojan Kristianin opettajana Krell ymmärsi kiinnittää oman opetuslapsensa niin itseensä, että kun tämä nousi valtaan vuonna 1586, hän nimitti Krellin kansleriksi ja hallituksen asioiden johtajaksi. Tässä ominaisuudessa Krell sai paljon vihaa aateliston piirissä, joka piti häntä nousukkaana, ja ortodoksisen luterilaisen papiston keskuudessa, joka piti häntä liian suvaitsevaisena. Saadakseen tukea Krell liittyi siksi maan salaisiin kalvinisteihin. Salakalvinismin tukahduttamiseksi entinen hallitus oli julkaissut sovinnonkaavan, mutta Krell julisti vastustavansa tätä ja julkaisi uuden katekismuksen ja uuden Raamatun painoksen kalvinistisilla selityksillä. Kun hänen hyväntekijänsä kuoli vuonna 1591, Krell pidätettiin ritariston pyynnöstä ja vangittiin Königsteinin linnoitukseen. Pitkän ja ruman prosessin jälkeen Krell teloitettiin vuonna 1601.
The School of Rock

| The School of Rock |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Linklater
Käsikirjoittaja:  Mike White
Tuottaja:  Scott Aversano Steve Nicolaides Scott Rudin
Säveltäjä:  Jack Black
Kuvaaja:  Rogier Stoffers
Leikkaaja:  Sandra Adair
Pääosat:  Jack Black
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2003x
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 miljoonaa dollaria
Tuotto:  131 282 949 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The School of Rock on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Richard Linklaterin ohjaama komediaelokuva. Sen pääosassa nähdään Jack Black.
Juoni

Ulos omasta yhtyeestään potkittu Dewey (Black) nappaa kämppikselleen tarkoitetun sijaisopettajan paikan. Dewey huomaa oppilaiden musiikinlahjat ja käännyttää heidät klassisesta rockiin ja alkaa valmistelemaan heitä rock-kilpailuun, josta voittaja kuittaisi 20 000 dollaria. Dewey alkaakin opettaa oppilaille musiikkia ja kertoa heille rockin historiasta. Deweyn pitämillä tunneilla he soittelevat soittimia ja opettelevat soittamaan joitakin kuuluisia rock-kappaleita, kuten Black Sabbathin "Iron Man" ja Deep Purplen "Smoke on the Water". Tunti tunnilta Dewey tekee rock-musiikista lähes tietämättömistä oppilaista rocktähtiä.
Musiikki

Elokuvassa kuullaan pätkiä tunnetuilta rock- ja heavy-yhtyeiltä kuten Ramonesilta, The Wholta, AC/DC:ltä, Creamiltä, Led Zeppeliniltä, Black Sabbathilta ja Deep Purplelta. Elokuvassa mainitaan myös rock-historian merkittäviä teoksia kuten Pink Floydin "The Dark Side of the Moon", jonka eräs oppilas saa opeteltavakseen kotiläksynä. Lisäksi elokuvassa mainitaan yhtyeet Yes, Blondie, The White Stripes, Sex Pistols ja Motörhead sekä muusikot Robert Plant, Jimmy Page, Kurt Cobain, Aretha Franklin, Meg White ja Jimi Hendrix. Näiden lisäksi elokuvassa harjoitellaan kappaleita mm. The Clashilta, Kissiltä ja The Doorsilta.
| n k Richard Linklaterin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
1980-luku: It’s Impossible to Learn to Plow by Reading Books (1988)
1990-luku:  Slacker (1991)  Surutta? Sekaisin (1993)  Rakkautta ennen aamua (1995)  SubUrbia (1996)  Legendaariset Newtonin pojat (1998) 
2000-luku:  Valve-unessa (2001)  Tape (2001)  School of Rock (2003)  Rakkautta ennen auringonlaskua (2004)  Bad News Bears – Karhukoplan paluu (2005)  Hämärän vartija (2006)  Fast Food Nation (2006)  Me and Orson Welles (2008) 
2010-luku:  Bernie (2011)  Rakkautta ennen keskiyötä (2013)  Boyhood (2014)  Everybody Wants Some (2016)
Vaihtoehtorahasto

Vaihtoehtorahasto tarkoittaa yhteisöä tai muuta yhteistä sijoittamista, jossa varoja hankitaan useilta sijoittajilta ja sijoitetaan määritellyn sijoituspolitiikan mukaisesti.
Vaihtoehtorahasto poikkeaa sijoitusrahastosta siten, että vaihtoehtorahaston sääntely on väljempää. Vaihtoehtorahasto voi sijoittaa lähes mihin tahansa. Se voi olla esimerkiksi kiinteistörahasto, syöttörahasto tai rahastojen rahasto. Toisin kuin sijoitusrahasto, vaihtoehtorahasto voi olla suljettu rahasto, josta rahojen lunastaminen ei ole mahdollista.
Oikeudelliselta muodoltaan vaihtoehtorahasto voi olla muun muassa erikoissijoitusrahasto tai kommandiittiyhtiö. Vaihtoehtorahaston oikeudellista muotoa ei kuitenkaan ole rajoitettu, vaan sääntelyn kannalta keskeistä on rahaston harjoittama toiminta. Oikeudellinen muoto ratkaisee Suomessa sen, miten rahastoa verotetaan.
Vaihtoehtorahastolla tulee olla hoitaja. Hoitajan tehtäviin kuuluu salkunhoito ja riskienhallinta ja myös esimerkiksi markkinointi. Vaihtoehtorahastojen hoitaminen on luvanvaraista.
Aiheesta muualla

Finlex: Laki vaihtoehtorahastojen hoitajista
Lauri Sipponen

Lauri Ilmari Sipponen (s. 1969) on suomalainen yritysjohtaja, joka työskenteli yhtiön ensimmäiset 20 toimintavuotta Lidl Suomi Ky:ssä, joista vuodet 2010–2019 yhtiön toimitusjohtajana.
Hänet nimitettiin VR Groupin toimitusjohtajaksi heinäkuun alussa 2021. Hänet irtisanottiin huhtikuun alussa 2022.
Vuodesta 2020 kevääseen 2023 Lauri Sipponen on toiminut Laitilan Wirvoitusjuomatehdas Oy:n hallituksessa ja VR Groupin jälkeen 2022-2023 yhtiön toimitusjohtajana
Nykyisin Lauri Sipponen toimii useamman pörssiyhtiön ja listaamattoman yhtiön hallituksessa ja Saksalais-Suomalaisen Kauppakamarin (DFHK) hallituksessa.
Koulutukseltaan Lauri Sipponen kauppatieteiden maisteri Jyväskylän yliopistosta, Ulkomaankaupan yo-merkonomi Vaasasta ja Gross- und Aussenhandelskaufmann Saksasta Kielistä.
Underoath

| Underoath |
| --- | --- |
 Spencer Chamberlain, Grant Brandell ja James Smith (perättäin) konsertissa.
Tiedot
Toiminnassa:  1998–2013, 2015–
Tyylilaji:  metalcore  post-hardcore  emo  screamo   deathcore  death metal   black metal
Kotipaikka:  Tampa, Florida, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Spencer Chamberlain, laulu   Aaron Gillespie, rummut   Timothy McTague, kitara, taustalaulu   Grant Brandell, basso   James Smith, kitara   Christopher Dudley, koskettimet  
Entiset jäsenet:  Dallas Taylor, laulu   Daniel Davison, rummut  
Levy-yhtiö:  Solid State Records   Roadrunner Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Underoath on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen metalcore-yhtye, joka on kotoisin Tampasta, Floridasta. 
Underoathilla on levytyssopimus Roadrunner Recordsin ja Solid State Recordsin kanssa ja on jälkimmäisen parhaiten myyvä yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat kaikki kristittyjä. Yhtye on käynyt läpi useita kokoonpanomuutoksia, ja Underoathissa ei ole enää ketään alkuperäisjäsentä.
Entisen laulajansa Dallas Taylorin aikoihin Underoath soitti deathcorea tuplabasareilla ja breakdowneilla. Taylor laulajanaan yhtye julkaisi Act of Depressionin (1999), Cries of the Pastin (2000) ja The Changing of Timesin (2002). Hänen lähtönsä jälkeen Spencer Chamberlainin otti laulajan paikan. Sen jälkeen yhtye julkaisi They're Only Chasing Safetyn (2004) ja Define the Great Linen (2006). Yhtye sai kulta-arvon levymyynnillään, ja sen jälkeen pääsi Billboardin Top 200 -listalle peräti toiseksi. Define the Great Line oli korkeimmalle sijoittuva kristillinen albumi Billboardin listalla sitten vuoden 1997. Nämä kaksi albumia toivat yhtyeelle enemmän valtavirran kaupallista menestystä, ja niiden ansiosta Underoath on ollut yksi Yhdysvaltojen parhaiten myyvistä hardcore-yhtyeistä. Underoathin levyjä on myyty arviolta noin 3,5 miljoonaa kappaletta.
Underoath on ollut Grammy-palkintoehdokkaana vuosina 2007 ja 2010. Yhtye on äänittänyt live-cd-dvd-albumin nimeltä Survive, Kaleidoscope, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2008. Kuudes studioalbumi Lost in the Sound of Separation julkaistiin 2. syyskuuta 2008, ja albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Billboard 200 -listan kahdeksanneksi myytyään yli 56 000 kappaletta. Yhtyeen toistaiseksi viimeisin albumi on vuoden 2010 Ø (Disambiguation).
Yhtye ehti jo lopettamaan vuonna 2013, mutta palasi mittavan Rebirth-maailmankiertueen siivittämänä 2016.
Historia > Perustaminen ja Act of Depression (1998–1999)

Vuonna 1998 Dallas Taylor ja kitaristi Luke Morton perustivat Underoathin Tampassa, Floridassa. Morton keksi nimen Underoath "jostain Raamatun kohdasta." Rumpali Aaron Gillespietä, joka kävi samassa seurakunnassa Mortonin kanssa, pyydettiin mukaan yhtyeeseen. Gillespie suostui, ja yhtyeeseen hankittiin kitaristi Corey Steger ja bassonsoittaja Octavio Fernandez. Kaikki jäsenet olivat tuolloin high schoolissa.
Soitettuaan vuoden festivaaleilla ja tehtyään kiertueita Floridan alueella, Underoath kiinnitettiin Alabaman Takehold Recordsille 1999. Luke Morton jätti yhtyeen osallistumatta yhdenkään levyn äänityksiin. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa Act of Depression, jota myytiin 2000 kappaletta.
Historia > Cries of the Past ja The Changing of Times (2000–2003)

Vuonna 2000 kosketinsoittaja Christopher Dudley liittyi Underoathiin, ja yhtye äänitti viisi laulua sisältävän, 40 minuuttia pitkän levyn Cries of the Past, jota myytiin 3000 kappaletta. Pienten painosten vuoksi Act of Depression ja Cries of the Past myytiin yhtyeen suosion noustessa loppuun, mutta niistä otettiin uusintapainokset uusilla kansigrafiikoilla 2013. Kahdella ensimmäisellä levyllä Underoathin musiikkityyli poikkesi siitä core-tyyppisestä musiikista, mistä yhtye tuli tunnetuksi myöhemmin, ollen enemmän death metal ja black metal -vaikutteisempaa. Yhtyeen Cries of the Pastin julkaisun jälkeen Steger, jonka kerrotaan Taylorin kanssa luoneen yhtyeen tunnistettavan soundin, jättivät Underoathin.
Vuonna 2001 Takehold Recordsin osti Seattlessa päämajaansa pitävä Tooth & Nail Records, ja Underoath kiinnitettiin yhtiön raskasta musiikkia julkaisevalle tytäryhtiölle, Solid State Recordsille. Tammikuussa 2002 basisti Grant Brandell liittyi Underoathiin. Sen jälkeen yhtye alkoi työstämään Solid Staten esikoistaan, The Changing of Timesia, yhdessä Cries of the Pastin tuottaneen James Paul Wisnerin kanssa. Albumi julkaistiin 26. helmikuuta 2002, ja siltä julkaistiin single "When the Sun Sleeps". Taylor kertoo, että The Changing of Timesin sanoitukset kertovat "ihmisistä, jotka leikkivät toisten ihmisten tunteilla, ja kuinka se voi tehdä ihmisen katkeraksi" sekä "ponnistelusta elämän hankaluuksien läpi, ja yrityksestä löytää Jumala sen kaiken keskeltä." Yhtye sai kritiikkiä uudesta tyylimuutoksesta, joka oli lähempänä perus-hardcore-soundia. Vaikka jotkut yhtyeen pitkäaikaiset ihailijat kritisoivat albumia, The Changing of Timesia myytiin enemmän kuin kumpaakaan edellistä albumia yhteensä.
Vuonna 2003 Underoath tuki albumin myyntiä osallistumalla ensimmäiselle Vans Warped Tour -kiertueelle. Yhtyeen osallisuus kiertueella päättyi kuitenkin lyhyeen, koska Tayloria pyydettiin jättämään yhtye sisäisten kiistojen vuoksi. Underoathin kosketinsoittajan Chris Dudleyn mukaan Taylor ei voinut enää esiintyä Underoathin kanssa useista syistä ja jätti yhtyeen omasta päätöksestään. Yhtyeen epäiltiin olevan hajoamispisteessä, mutta Underoath meni Atreyun kanssa kiertueelle elokuussa 2003, ja Matt Tarpey (Winter Solstice) oli yhtyeen väliaikainen laulaja. Lokakuussa 2003 yhtye esiintyi New York Cityn CMJ Fest -tapahtumassa, ja tuolloin Underoathin uudeksi laulajaksi julkistettiin Spencer Chamberlain, joka soitti aiemmin This Runs Through -yhtyeessä. Chamberlain oli ollut kiertueella Underoathin kanssa laulaessaan edellisessä yhtyeessään, ja oli aikanaan Dudleyn huonetoveri. Gillespie kertoo, että ennen Chamberlainin mukaantuloa yhtyeen jäsenet "eivät oikein tulleet toimeen keskenään", mutta Chamberlainin liityttyä "kaikki oli aivan normaalia, homma skulasi". Chamberlainista tuli vakituinen jäsen, ja Underoath pohti nimen muuttamista uuden kokoonpanon vuoksi. Jäsenet päättivät kuitenkin pitää nimen Underoath.
Historia > They're Only Chasing Safety (2004–2005)

Ennen kuin yhtye alkoi työstää uutta albumia kiertuetauolla 2003, Underoath asetti helmikuun 2004 levytysten aloituspäiväykseksi. Vuoden 2004 ensimmäisinä kuukausina Underoath meni studioon Chamberlain laulajanaan ja James Paul Wisner tuottajanaan. They're Only Chasing Safety julkaistiin 15. kesäkuuta 2004, ja se osoittautui aiempaa suuremmaksi kaupalliseksi menestykseksi yhtyeelle: albumia myytiin enemmän kuin kolmea edellistä levyä yhteensä. Tässä vaiheessa Gillespie oli yhtyeen ainoa alkuperäisjäsen; They're Only Chasing Safetyssä oli vain vähän jälkiä yhtyeen metallijuurista. Albumia myytiin lähes 100 000 kappaletta julkaisuviikolla, ja se sai kultalevy-arvon vuoden 2005 lopulla, kun yli 487 000 kappaletta oli myyty. "Reinventing Your Exit" ja "It's Dangerous Business Walking Out Your Front Door" julkaistiin albumin singleinä, ja molemmista tehtiin musiikkivideot, joita soitettiin MTV2:lla ja Fusella. Toukokuussa 2005 Underoath osallistui Taste of Chaos -avajaiskiertueella ja pian jälkeenpäin teki ensimmäisen kiertueensa, jolla se oli pääesiintyjä. Kiertueen aikana yhtye ensiesitti kaksi uutta kappaletta. Underoath soitti Warped Tour -kiertueella, muttei voinut soittaa koko kiertuetta loppuun, koska yhtyeen täytyi varata aikaa uuden levyn äänityksiin. Underoath pääsi ensimmäisen kerran musiikkilehden kanteen Alternative Press -julkaisussa syyskuussa 2005, ja lokakuussa They're Only Chasing Safety uudelleenjulkaistiin 2 levyn pakkauksessa kolmen uuden kappaleen kera. Julkaisussa oli myös Jacob Bannonin (Converge) tekemä uusi kansikuva ja dvd, jossa on yli 2 tuntia materialia yhtyeen kiertueilta.
Historia > Survive, Kaleidoscope ja Lost in the Sound of Separation (2008–)

Syyskuun 2007 kiertueella Chamberlain kertoi, että yhtye aikoo julkaista uuden albumin vuoden 2008 puolivälissä. Myöhemmin päiväykseksi ilmoitettiin 2. syyskuuta 2008. Albumin äänitykset aloitettiin maaliskuussa 2008, ja päättyi helmikuussa 2008. McTague sanoi, että Lost in the Sound of Separation tulee olemaan huomattavasti raskaampi kuin Define the Great Line. Yhtye julkaisi albumin äänityksistä live-videokuvaa, kunnes albumi valmistui.
Lokakuussa 2007 Underoath oli alkanut kuvaamaan kolmannen osapuolen dokumenttia Survive, Kaleidoscope. Pieni videokuvausryhmä "The Audible Diversion Group", kuvasi yhtyettä sen syyskuun kiertueella sekä koko "We Believe in Dino-Toursin". Video kuvattiin 720p-korkeatarkkuuksiselle 16:9 -laajakuvaformaatille. Underoath julkaisi Survive, Kaleidoscope live-cd-dvd:n 27. toukokuuta 2008. Albumi meni sijalle 81 Billboardin Top 200 -listalla. Yhtye levytti konserttitallenteen Philadelphiassa Electric Factoryssa lokakuussa 2007.
Vuoden 2008 puolivälissä Underoath liittyi 30-kaupungin Rockstar Energy Mayhem Tour -kiertueelle Slipknotin, Disturbedin, Mastodonin ja Dragonforcen kanssa. Kiertue alkoi 9. heinäkuuta 2008 ja päättyi Buffaloon, New Yorkiin 19. elokuuta, ja Underoath oli kiertueen pääesiintyjä Hot Topic -tapahtumassa. Lost in the Sound of Separationin julkaisun jälkeen 2. syyskuuta 2008 Underoath aloittaa pääesintyjäkiertueen Saosin ja The Devil Wears Pradan kanssa sekä joissain paikoissa P.O.Sin, person L:n ja The Faminen kanssa.
Lost in the Sound of Separation meni sijalle 8 Billboard 200 -listalla, ja albumia myytiin pelkästään Yhdysvalloissa 56 000 kappaletta. Yhtye teki musiikkivideon kappaleesta "Desperate Times, Desperate Measures". Se on mukana Rock Band 2 -pelissä download-kappaleena sekä EA Sportsin Madden NFL 09 -pelin soundtrackilla. Joulukuussa 2008 yhtye aloitti Etelä-Amerikan kiertueen ja esiintyi kuudessa konsertissa Brasiliassa, Argentiinassa, Chilessä ja Kolumbiassa. ja soitti Warped Tour 2009 -kiertueella.