stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gyanendra

| Gyanendra> Nepalin kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  7. marraskuuta 1950 – 8. tammikuuta 1951
Kruunajaiset:  7. marraskuuta 1950
Edeltäjä:  Tribhuvan
Seuraaja:  Tribhuvan
Valtakausi:  4. kesäkuuta 2001 – 28. toukokuuta 2008
Kruunajaiset:  4. kesäkuuta 2001
Edeltäjä:  Dipendra
Seuraaja:  Girija Prasad Koirala (valtionhoitajana)

Syntynyt:  7. heinäkuuta 1947 (ikä 77) Kathmandu, Nepal
Puoliso:  Komal
Lapset:  Paras Bir Bikram Shah Dev  Prerana Shah Singh
Suku:  Shah
Isä:  Mahendra
Äiti:  Indra
Uskonto:  hindulaisuus
Entinen kuningas Gyanendra vuonna 2012.
Gyanendra Bir Bikram Shah Dev (s. 7. heinäkuuta 1947) oli Nepalin viimeinen kuningas. Hän hallitsi vuosina 2001–2008.
Gyanendra on kuningas Mahendran toiseksi vanhin poika, ja hänet julistettiin kuninkaaksi pikkupoikana kahden kuukauden ajaksi (1950–1951) muun perheen ollessa maanpaossa Intiassa. Tätä kruunausta ei kuitenkaan tunnustettu kansainvälisesti. Hänen isoisänsä Tribhuvan palasi valtaistuimelle pian tämän jälkeen.
Valtakausi

Gyanendra palasi valtaan 50 vuotta myöhemmin, kun hänen veljenpoikansa Dipendra murhasi suuren osan kuninkaallista perhettä mukaan lukien isänsä, kuningas Birendran, joka oli Gyanendran veli.
Gyanendran veli Birendra oli luonut Nepaliin vuonna 1990 perustuslaillisen monarkian, jossa kuningas näytteli pientä roolia hallituksessa. Gyanendra palautti vallan kuninkaalle 1. helmikuuta 2005 vedoten maan sekasortoiseen tilaan. Huhtikuussa 2006 Kathmandussa alkoivat laajat mielenosoitukset ja lakot kuninkaan suoraa valtaa vastaan. 21. huhtikuuta 2006 Gyanendra julisti, että hän tulee siirtämään vallan uudelle poliittisten puolueiden valitsemalle pääministerille. Tämä ei kelvannut monille puoluejohtajille.
Televisioidussa puheessa 24. huhtikuuta 2006 Gyandera ilmoitti, että tulee palauttamaan aiemman parlamentin entiseen asemaansa. 18. toukokuuta parlamentti hyväksyi yksimielisesti lain, joka riisui kuninkaalta useimmat tämän valtaoikeuksista. 10. kesäkuuta parlamentti hyväksyi lain, joka poisti kuninkaalta veto-oikeuden lakien voimaantuloon. Tämän jälkeen Nepalin kuninkaalla ei ollut enää mitään valtaoikeuksia ja virka oli täysin seremoniallinen.
Nepal julistettiin 28. toukokuuta 2008 tasavallaksi perustuslakia säätävän kokouksen päätöksellä äänin 560–4. Hallitus pyysi kuningasta poistumaan museoksi muutettavasta Narayanhiti-palatsistaan Kathmandusta.
Perhe

Gyanendra nai Ranan sukuun kuuluvan Komal Rajya Laxmi Devi Shahin 1. toukokuuta 1970. Heillä on kaksi lasta:
Kruununprinssi Paras Bir Bikram Shah Dev (s. 1971)
Prinsessa Prerana Rajya Laxmi Devi (s. 1978)
Kunnianosoitukset

Jigme Singyen kruunajaismitali (Bhutan, 1974)
Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 1987)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gyanendra Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Tieteilijät:  CiNii
Kapkaupungin filharmoninen orkesteri

Kapkaupungin filharmonisen orkesterin esiintyminen
Kapkaupungin filharmoninen orkesteri on eteläafrikkalainen sinfoniaorkesteri. Se perustettiin Kapkaupungin ensimmäisenä sinfoniaorkesterina vuonna 1914, ja se on toinen kahdesta täysipäiväisesti toimivasta ammattimaisesta sinfoniaorkesterista maassaan. Kapkaupungin filharmoninen orkesteri pitää omat konserttinsa Kapkaupungin kaupungintalolla, minkä lisäksi se soittaa Kapkaupungin oopperassa ja Kapkaupungin kaupunginbaletissa. Orkesterin vuosittaisten esiintymisten määrä on ollut 140:n paikkeilla (2020).
Len van Zyl perusti vuonna 2010 ensimmäisen kerran järjestetyn, joka kolmas vuosi toteutettavan kapellimestarikilpailun yhteistyössä Kapkaupungin filharmonisen orkesterin kanssa. Kapellimestari-fagotisti Brandon Phillips pääsi orkesterin pääkapellimestariksi vuonna 2015. Orkesteri piti digitaalisia esiintymisiä vuosien 2019–2020 koronaviruspandemian aikana.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Perunalastut

Perunalastuja.
Perunalastut ovat kokonaisista perunoista höylättyjä uppopaistettuja ja maustettuja lastuja. Jotkut kutsuvat perunalastuja sipseiksi (< engl. potato chip, ’perunalastu’), mutta sipseillä voidaan tarkoittaa myös muuta pikkupurtavaa, kuten maissilastuja ja juustonaksuja.
Valmistus ja käyttö

Yhteen kilogrammaan perunalastuja käytetään noin neljä kilogrammaa perunaa. Lastuihin käytettävä peruna on jalostettu tarkoitukseen mahdollisimman hyvin sopivaksi, eivätkä kaikki lajikkeet sovellu perunalastuihin. Perunat nostetaan Suomessa pellolta syyskuun puolivälin aikoihin. Osa perunoista säilötään kylmään, jotta niistä voidaan tehdä perunalastuja seuraavaan elokuuhun saakka.
Perunalastutehtaan liukuhihnalla perunat kuoritaan, viipaloidaan ja pestään. Sen jälkeen ne uppopaistetaan ja pyöritetään maustemyllyssä, jossa niihin lisätään yksi kerrallaan eri mausteet, kuten suola. Vaaka punnitsee jokaiseen pussiin oikean määrän lastuja, minkä jälkeen pussit kuljetetaan kauppojen hyllyille.
Perunalastuja valmistetaan useissa eri mauissa, ja makuja kehitetään koko ajan lisää. Perunalastuja syödään sellaisenaan kylmänä, huoneenlämpöisenä tai lämmitettynä, ja esimerkiksi dippikastikkeen tai virvoitusjuoman kanssa. Rouhittuja perunalastuja voi lisätä monenlaisiin ruokiin.
Suomessa myytäviä perunalastumerkkejä ovat muun muassa suomalainen Oikia, ruotsalainen Estrella, ahvenanmaalainen Taffel ja yhdysvaltalainen Pringles.
Historia

Nykyaikaisen perunalastun ilmestyminen massamarkkinoille tapahtui kahdessa vaiheessa.
Yleisen uskomuksen mukaan alkuperäisen perunalastureseptin kehitti George Crum, yhdysvaltalainen kokki 24. elokuuta 1853 Saratoga Springsissä. Hän oli kyllästynyt asiakkaaseen, joka jatkuvasti palautti takaisin hänen valmistamiaan ranskalaisia perunoita, koska ne olivat liian paksuja. Crum päätti viipaloida perunat niin ohuiksi, ettei niitä voisi syödä haarukalla. Crumin odotuksien vastaisesti vieras oli haltioitunut perunalastuista. Ne ilmestyivät Crumin ruokalistaan tavalliseksi ruokalajiksi nimellä Saratoga-lastut. Pian perunalastuista tuli suosittuja koko Uudessa-Englannissa.
Massamarkkinoidut perunalastut tulivat suosituiksi vasta 1920-luvulla mekaanisen perunankuorijan keksimisen myötä. Tämän tuotteen kehitti Herman Lay, Yhdysvaltain eteläosasta kotoisin ollut kauppamatkustaja.
Ennen ilmatiiviin pakkauksen kehittämistä perunalastut varastoitiin tynnyreihin. Tynnyrin pohjalla olleet perunalastut olivat usein väljähtyneitä ja nihkeitä. Tämä ongelma ratkesi, kun kalifornialainen elintarvikealan yrittäjä Laura Scudder keksi sopivan pussin silittämällä yhteen kaksi vahapaperin palaa. Näin oli luotu ilmatiivis sinetti, joka pitää perunalastut tuoreina pussin avaamiseen asti.
Perunalastut olivat aluksi maustamattomia, mikä rajoittikin niiden suosiota. Myöhemmin, 1950-luvulla, irlantilaisen perunalastuyhtiö Tayton omistaja kehitti sopivan maustamistekniikan. Käytännön kokeilujen jälkeen hän tuotti maailman ensimmäiset maustetut perunalastut, Cheese and Onionin (juusto ja sipuli) sekä Salt 'n' Vinegarin (suola ja etikka).
Suolaa oli toki käytetty perunalastujen maustamiseen jo aiemminkin, mutta se toimitettiin käyttäjälle erillisessä sinetöidyssä pussissa, josta sen saattoi tarvittaessa lisätä lastuihin.
Tayton omistajan keksinnöstä tuli hetkessä sensaatio elintarviketeollisuudessa, ja pian Yhdysvaltojen suurimpien perunalastuyhtiöiden johtajat ryhtyivätkin tutkimaan tuotetta ja neuvottelemaan uuden teknologian käyttöoikeuksista. Kun Tayto-yhtiö vihdoin myytiin, sen perunalastujen valmistustapaa mullistanut omistajaperhe tuli erittäin varakkaaksi. Yritykset ympäri maailmaa pyrkivät saamaan oikeudet Tayton kehittämään tekniikkaan.
Perunalastujen valmistajat lisäsivät myöhemmin tuotteisiinsa luonnollisia ja keinotekoisia mausteita vaihtelevalla menestyksellä. Aiemmin vain suppeaan yleisöön vedonnut tuote sai maustamisen ansiosta merkittävän aseman markkinoilla. Myös monenlaisilla muilla tavoilla maustettuja perunalastuja myydään eri puolilla maailmaa, mukaan lukien alkuperäinen ”suola ja etikka”, jota tuottaa edelleen sen kehittänyt Tayto. Jotkin yritykset ovat myös markkinoineet vähärasvaisia vaihtoehtoja.
Perunalastuja jäljitteleviä pikkupurtavia

Pringlesin tunnetuksi tekemää pikkupurtavaa valmistetaan painamalla jauhetuista perunoista ja muista jauhoista tehty taikina lastun muotoon ennen paistamista. Näin jokainen lastu saadaan tismalleen samanlaiseksi niin muotonsa kuin rakenteensakin puolesta.
Perunalastujen suosio on johtanut myös viljoista tehtyjen perunalastujen jäljitelmien suosioon; tätä alaa hallitsevat sellaiset merkit kuten Fritos, CCs ja Doritos.
Ravintosisältö

Tyypillisen perunalastupussin ravintosisältö per 100 g:
Proteinia 5,7 g
Hiilihydraattia 51 g, josta sokeria 1 g
Rasvaa 33 g, josta tyydyttyneitä 2,4 g
Natriumia 0,56 g, keittosuolaa vastaava määrä 1,4 g (saantisuositus 6–7 g/vrk)
Energiaa 2 200 kJ (525 kcal)
Terveysvaikutukset

Osa perunalastuista sisältää runsaasti tyydyttyneitä rasvahappoja, jotka ovat terveydelle haitallisia. Niiden runsas saanti altistaa kohonneen kolesterolin myötä valtimotauteihin. Sadassa grammassa sipsejä on noin 33 grammaa rasvaa ja energiaa noin 500 kcal. Markkinoille on kuitenkin tullut kevyempiä vaihtoehtoja, joiden rasvapitoisuus on alhaisempi. Perunalastut ovat myös suolaisia, mikä voi myös olla terveydelle haitallista runsaasti nautittuna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perunalastut Wikimedia Commonsissa
Perunalastujen valmistuslinjasto.
Magali Amadei

Amadeista maalattu potretti
Magali Amadei (s. 30. marraskuuta 1973 Nizza) on ranskalaissyntyinen malli ja näyttelijä. Hän esiintyi 1990-luvulla säännöllisesti muun muassa Voguen, Ellen, Cosmopolitanin ja Marie Clairen kansissa.
Amadei opiskeli balettia synnyinseudullaan Nizzassa. Hän aloitti mallinuransa nuorena ja siirtyi työnsä vuoksi New Yorkiin, Yhdysvaltoihin.
Amadei on nähty muun muassa elokuvissa Häät mielessä (The Wedding Planner, 2001), Taxi (2004) ja House of D (2004). Hän on kärsinyt bulimiasta ja puhunut julkisuudessa syömishäiriöihin liittyvistä aiheista.
Punaviirumesikko

| Punaviirumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Viirumesikot Ptiloprora
Laji::  guisei
Kaksiosainen nimi
 Ptiloprora guisei  (De Vis, 1894) 
Katso myös
   Punaviirumesikko Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punaviirumesikko (Ptiloprora guisei) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Punaviirumesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi sille suotuisissa elinympäristöissä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Erik Wilhelm le Moine

Erik Wilhelm le Moine (16. huhtikuuta 1780, Ramnäs, Västmanland, Ruotsi – 6. toukokuuta 1859, Strängnäs, Ruotsi) oli ruotsalais-suomalainen kuvataiteilija.
Le Moine opiskeli Per Hillerströmin johdolla. Hänen teoksiaan on Ateneumin taidemuseossa viisi, ja Helsingin kaupunginmuseossa on yksi akvarelli. Le Moine tuli Turkuun vuonna 1813 ja muutti sieltä pois vähän ennen Turun paloa noin 1820 Ruotsiin, missä hän toimi piirustuksenopettajana Strängnäsissä.
Le Moinen vanhemmat olivat lääkäri Wilhelm Le Moine ja Anna Christina le Moine (o.s. Enmark). Hänen puolisonsa oli Katharina Elisabeth (o.s. Gadeius).
Rohan Dennis
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Un barrage contre le Pacifique

| Un barrage contre le Pacifique |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rithy Panh
Käsikirjoittaja:   Rithy Panh  Michel Fessler 
Perustuu:  Marguerite Durasin romaaniin Un barrage contre le Pacifique (1950)
Tuottaja:   Catherine Dussart  Cati Couteau 
Säveltäjä:  Marc Marder
Kuvaaja:  Pierre Milon
Leikkaaja:  Marie-Christine Rougerie
Lavastaja:  Yan Arlaud
Pääosat:   Isabelle Huppert  Gaspard Ulliel  Àstrid Bergès-Frisbey 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Kambodža  Belgia 
Tuotantoyhtiö:   Diaphana Films  France 2 Cinéma  Canal+  Arte France Cinéma  Catherine Dussart Productions  Orange Studio  Scope Pictures 
Levittäjä:  Axiom Films Netflix
Ensi-ilta:   2008-9-99. syyskuuta 2008 (Toronton elokuvajuhlat, Kanada)  
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Un barrage contre le Pacifique (kansainvälisesti The Sea Wall) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Rithy Panhin ohjaama ranskalais-kambodžalais-belgialainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert, Gaspard Ulliel ja Àstrid Bergès-Frisbey. Rithy Panh ja Michel Fessler käsikirjoittivat elokuvan, jonka tuottajina olivat Catherine Dussart ja Cati Couteau.
Un barrage contre le Pacifique perustuu Marguerite Durasin romaaniin Un barrage contre le Pacifique (1950) ja on uudelleenfilmatisointi René Clémentin ohjaamasta Katkera maa (engl. This Angry Age, 1957) -elokuvasta.
Juoni

Un barrage contre le Pacifique sijoittuu vuoden 1931 Kambodžaan, Ranskan Indokiinaan. Leskeksi jäänyt rouva Dufresne (Isabelle Huppert) yrittää selviytyä kahden aikuistuvan lapsensa, 20-vuotiaan Josephin ja 16-vuotiaan Suzannen (Gaspard Ulliel ja Àstrid Bergès-Frisbey), kanssa Siaminlahden rannalla. Heidän riisiviljelmänsä menestyvät huonosti, sillä ne tulvivat joka vuosi ollessaan liian lähellä merta. Heidän ainoana toivonaan on rantavallin rakentaminen, jotta sato säästyy jatkossa tulvilta. Rouva Dufresne alkaa taistella epätoivoisesti sekä meren että korruptoituneiden siirtomaan byrokraattien kanssa – ja kieltäytyy luovuttamasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Isabelle Huppert  | … |  rouva Dufresne, leskiäiti   |
|  Gaspard Ulliel  | … |  Joseph Dufresne   |
|  Àstrid Bergès-Frisbey  | … |  Suzanne Dufresne   |
|  Randal Douc  | … |  herra Jo   |
|  Stéphane Rideau  | … |  Agosti   |
|  Lucy Harrison  | … |  Carmen   |
|  Vincent Grass  | … |  Bart   |
Tuotanto

Un barrage contre le Pacifiquen lähes 11-viikkoiset kuvaukset alkoivat 8. lokakuuta 2007. Elokuva kuvattiin Kambodžassa ja Ranskassa 6,2 miljoonan euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Diaphana Films, France 2 Cinéma, Canal+, Arte France Cinéma, Catherine Dussart Productions, Orange Studio ja Scope Pictures. Un barrage contre le Pacifiquen virallinen traileri julkaistiin 9. joulukuuta 2008.
Julkaisu ja vastaanotto

Un barrage contre le Pacifique sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa 9. syyskuuta 2008. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 7. tammikuuta 2009 ja Belgiassa 11. helmikuuta 2009. Diaphana Films oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Cinéart Belgiassa. Elokuva kiersi useita elokuvajuhlia ympäri maailman, kuten Italiassa vuoden 2008 Rooman elokuvajuhlat, missä Rithy Panh oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen Marc’Aurelion saajaksi. Vuoden 2008 Croisicin elokuvajuhlilla läntisessä Ranskassa elokuva voitti kaksi palkintoa parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta; toinen oli tuomariston Kultainen ikkuna ja toinen nuorten äänestämä yleisöpalkinto. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 185 479 katsojaa ja tuotti noin 1,6 miljoonan dollarin lipputulot. Un barrage contre le Pacifique on saanut ranskalaisilta elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton.
Un barrage contre le Pacifique julkaistiin Ranskassa DVD:lle 20. elokuuta 2009.
Aiheesta muualla

Un barrage contre le Pacifique Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Un barrage contre le Pacifique AllMoviessa. (englanniksi)
Un barrage contre le Pacifique AlloCinéssä (ranskaksi)
Un barrage contre le Pacifique UniFrancessa (ranskaksi)
Marie de Régnier

Marie de Régnier
Marie de Régnier, myös Marie de Heredia ja kirjailijanimi Gérard d'Houville (20. joulukuuta 1875 – 6. helmikuuta 1963) oli ranskalainen kirjailija ja runoilija. Hän oli tiiviisti 1900-luvun alun taiteellisissa piireissä Pariisissa.
Elämä

Marie de Heredia oli toinen kolmesta kuubalaissyntyisen ranskalainen runoilija José-Maria de Heredia tyttärestä, ja jo varhaisesta iästä hän vietti aikaa monien kirjailijoiden ja taiteilijoiden kanssa, jotka tulivat hänen isänsä luo, kuten Leconte de Lisle, Anna de Noailles, Paul Valéry, Pierre Louÿs ja Anatole France.
Hänen oma elämänsä oli hieman sekava. Hän meni naimisiin runoilija Henri de Régnierin kanssa, mutta oli pitkässä suhteessa Pierre Louÿsiin, joka oli luultavasti hänen lapsensa Pierre de Régnierin (1898–1943) isä. Hän otti myös useita muita rakastajia, kuten Edmond Jaloux'n, Jean-Louis Vaudoyer'n, Gabriele D’Annunzion (hänen maanpakonsa aikana Pariisissa 1910–1914) ja näytelmäkirjailija Henri Bernsteinin. Hänen ystävyytensä avoimesti lesbojen kollegoiden kanssa herätti myös huhuja hänen seksuaalisuudestaan.
Veljeskunta (albumi)

| Veljeskunta CMX |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991 Helsingissä
 Julkaistu: kesäkuu 1991
 Tuottaja(t): A. W. Yrjänä, Janne Halmkrona
 Tyylilaji: hardcore punk rock indie rock
 Kesto: 38.40
 Levy-yhtiö: Bad Vugum
CMX:n muut julkaisut
| Tanssitauti 1990 | Veljeskunta 1991 | Musiikin ystävälliset kasvot 1991 |
Veljeskunta on CMX:n toinen albumi vuodelta 1991. Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu, jolla on mukana kitaristi Timo Rasio.
Albumin cd-julkaisu vuodelta 1993 sisältää ep:n Tanssitauti. Vuonna 2003 julkaistu remasteroitu Gold-versio sisältää Tanssitaudin lisäksi Musiikin ystävälliset kasvot -ep:n.
CMX:n edellisistä levyistä poiketen musiikki ei enää ollut ylinopeaa hardcore-punkia vaan tummasävyistä, yhtyeen goottisävyiseksi luonnehtimaa rockia. Yhtyeen mukaan muutos johtui osaksi jäsenvaihdoksista ja osaksi kyllästymisestä vanhaan soittotyyliin.
Albumin nimikappaleessa lauloi myös Little Mary Mixup -yhtyeen Kikke Heikkinen.
Kappaleet

Kappaleet sanoittanut A. W. Yrjänä ja sovittanut CMX
"Kulje vasten" - 1:31
"Neljäs valtakunta" - 2:33
"Metallipurkaus" - 3:00
"Kuu" - 2:01
"Veljeskunta" - 4:05
"Rytmitehdas" - 2:30
"Helvetin hyvä paimen" - 2:45
"Vaskiperse" - 2:10
"Ääni ja vimma" - 2:10
"Tanssitauti" - 2:13
"Kätketty kukka" - 4:36
"Enteitä" - 2:19
"Täynnä naisia" - 2:32
"Tulikiveä" - 3:47
Yhtyeen kokoonpano levyllä

A. W. Yrjänä – basso, ja laulu
Janne Halmkrona – kitarat ja kosketinsoittimet
Timo Rasio – kitarat
Pekka Kanniainen – rummut ja lyömäsoittimet
Yhtyeen kokoonpano levyllä > Vierailevat muusikot

Kikke Heikkinen – laulu
Kim Johannes – kosketinsoittimet
Yhtyeen kokoonpano levyllä > Muuta

Ari Hämäläinen - Äänitys
MJ - Masterointi
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Noise.fi:
Aiheesta muualla

Veljeskunta (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
| n k CMX |
| --- | --- |
 A. W. Yrjänä  Janne Halmkrona  Timo Rasio  Olli-Matti Wahlström   Tuomas Peippo 
Studioalbumit:  Veljeskunta  Aurinko  Aura  Rautakantele  Discopolis  Vainajala  Dinosaurus Stereophonicus  Isohaara  Aion  Pedot  Talvikuningas  Iäti  Seitsentahokas  Mesmeria  Alkuteos 
Kokoelmat:  Cloaca Maxima II  Kaikki hedelmät  Kolmikärjen Veljeskunta  Cloaca Maxima III 
EP:t:  Raivo  Tanssitauti  Musiikin ystävälliset kasvot  Musiikin ystävälliset kasvot +5  HC-EP  Auringon kultainen kaupunki 
Muuta:  Tuuliajolla-kiertue  Vapaus johtaa kansaa
Uddheden

| Uddheden |
| --- | --- |

 Uddheden
 Koordinaatit: 59°56′44″N, 12°54′39″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Värmlandin lääni
Maakunta:  Värmlanti
Kunta:  Sunne
Väkiluku (31.12.2023):  260
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uddheden on taajama Sunnen kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 260 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uddheden Wikimedia Commonsissa
Virsbo

| Virsbo |
| --- | --- |

 Virsbo
 Koordinaatit: 59°52′25″N, 16°03′32″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västmanlandin lääni
Maakunta:  Västmanland
Kunta:  Surahammar
Väkiluku (31.12.2023):  1 263
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virsbo on taajama Surahammarin kunnassa Västmanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 263 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Virsbo Wikimedia Commonsissa
Ramnäs

| Ramnäs |
| --- | --- |

 Ramnäs
 Koordinaatit: 59°46′20″N, 16°11′52″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västmanlandin lääni
Maakunta:  Västmanland
Kunta:  Surahammar
Väkiluku (31.12.2023):  1 185
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ramnäs on taajama Surahammarin kunnassa Västmanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 185 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ramnäs Wikimedia Commonsissa
Annick Alane

Annick Alane (5. syyskuuta 1925 – 28. lokakuuta 2019) oli ranskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Koulua vai elämää (Pialat) ja Kolme miestä ja käärö (Serreau). Hän on saanut kaksi parhaan naissivuosanäyttelijän Molière-teatteripalkintoa vuosina 1994 ja 2001. Myös hänen lapsensa Bernard ja Valérie Alane ovat näyttelijöitä.
Aiheesta muualla

Annick Alane Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Annick Alane Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Ääninen

| Ääninen ven>  Онежское озеро, Onežskoje ozero |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta, Leningradin alue, Vologdan alue
Koordinaatit:  61°41′24″N, 35°39′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Äänisen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Vodlajoki, Suojoki, Suunujoki, Andoma, Vytegra
Laskujoki:  Syväri
Taajamat:  Petroskoi, Kontupohja, Karhumäki, Poventsa
Järvinumero:  01040100611102000016332
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  33 m
Pituus:  248 km
Leveys:  96 km
Pinta-ala:  9 800 km²
Tilavuus:  280 km³
Keskisyvyys:  30 m
Suurin syvyys:  127 m
Valuma-alue:  53 100 km²
 fiÄäninen 
Ääninen osana Syvärin valuma-aluetta ja tärkeimmät Ääniseen laskevat joet.
Ääninen tai Äänisjärvi (ven. Оне́жское о́зеро, Onežskoje ozero tai Оне́го, Onego; karjalaksi Oniegu tai Oniegu-järve; vepsäksi Änine tai Änižjärv) on Euroopan toiseksi suurin järvi. Se sijaitsee Luoteis-Venäjällä pääasiassa Karjalan tasavallan alueella. Järven lounaisosa kuuluu kuitenkin Leningradin alueeseen ja kaakkoisosa Vologdan alueesen.
Äänisen pinta-ala on 9 800 km² ja sen syvin kohta 127 metriä. Keskisyvyys on noin 30 metriä. Järven pituus on 248 km ja leveys 90 km. Ääninen on maailman 17. suurin järvi. Altaan pohjoisosa on syvempi kuin eteläosa. Länsiosan keskipaikkeilla Sokšun ja Soutjärven pohjoispuolella on yli 30 km pitkä ja yli 100 metriä syvä hauta. Syvin kohta on Tšorganlahdella. Ääninen laskee Syvärin kautta Euroopan suurimpaan järveen Laatokkaan.
Ääniseen laskevista joista tärkeimpiä ovat Vytegra, Suunujoki, Vodlajoki, Suoju, Lohijoki ja Merga. Ääninen on kanavien kautta yhteydessä Vienanmereen, Itämereen ja Volgan kautta Kaspianmereen.
Äänisen rannikkokaupungit ovat Karjalan tasavallan pääkaupunki Petroskoi, Kontupohjanlahden perukassa sijaitseva Kontupohja ja järven pohjoispäässä Poventsanlahden perukassa sijaitseva Karhumäki. Äänisen rannalla sijaitsee myös entinen Poventsan kaupunki, joka on nykyään kaupunkimainen taajama.
Äänisen suurin saari on Suuri Kliimonsaari (149 km²), joka sijaitsee Äänisniemen eteläpuolella. Muita saaria ovat  Suuren Kliimonsaaren länsipuolella sijaitseva Lelikovski, rakennushistoriallisen museon takia suosittu matkailukohde ja Unescon maailmanperintökohde Kiži sekä Kontupohjanlahden suulla sijaitseva Suojunsaari eli Suisaari.
Kaloja järvessä on yli 30 lajia. Eniten on kalastettu muikkua, kuoretta, siikaa, lohta ja nieriää. Harvinaisuuksia ovat sampi, sterletti ja järvilohi.
Ääninen on Fennoskandian ja Itä-Euroopan sedimenttien välistä rajavyöhykettä.