stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taormina
Historia > Myöhempi historia

Saraseenit valloittivat kaupungin vuonna 906 jaa. Vuosina 962 ja 969 tapahtui kansannousu arabivaltaa vastaan, jolloin kaupunki tuhoutui. Taormina asutettiin uudelleen 1200-luvulla, mutta se ei noussut enää entiseen asemaansa. Erityisesti kansannousu espanjalaisvaltaa vastaan vuosina 1674–1678 heikensi kaupungin asemaa entisestään. Kun tielinja Messinasta Syrakusaan siirrettiin 1700-luvulla kauemmaksi Taorminasta, kaupunki taantui vähämerkitykselliseksi kyläksi.
Maalauksellisten maisemiensa, suotuisan ilmastonsa ja lukuisten historiallisten nähtävyyksiensä ansiosta Taorminasta kehittyi 1800- ja 1900-luvuilla tärkeä turistikeskus. Kaupunkiin nousi hotelli toisensa jälkeen ja sen elinkeinorakenne muuttui matkailupainotteiseksi.
Toisen maailmansodan aikana Taorminassa oli saksalaisen Wehrmachtin komentokeskus. 9. heinäkuuta 1943 kaupunkiin kohdistui kaksi liittoutuneiden ilmahyökkäystä, jotka tuhosivat Taorminan eteläosia sekä siiven hotelli San Domenicosta, jossa oli menossa saksalaisten sotilasesimiesten tapaaminen.
Toisen maailmansodan jälkeen Taormina kasvoi. Vuoteen 1968 saakka se tunnettiin erityisesti varakkaiden turistien talvikohteena. Hienoimmat hotellit olivat toiminnassa lokakuusta kesäkuuhun. Säännöllisiä vierailijoita olivat muun muassa kirjailijat Roger Peyrefitte, Truman Capote, André Gide ja D. H. Lawrence. Suomen tasavallan presidentti Urho Kekkonen samoin kuin eräät Skandinavian kuninkaalliset kuuluivat vierailijoihin. Taorminan talviasukkeihin lukeutuivat myös Soraya Esfandiary Bakhtiary, Ava Gardner, Romy Schneider, Elizabeth Taylor, Richard Burton, Dino Grandi, Willy Brandt ja Greta Garbo. Myös suomalainen näyttelijä Regina Linnanheimo ihastui kaupunkiin.
Sisilian länsiosassa 15. tammikuuta 1968 tapahtuneen tuhoisan Belicen maanjäristyksen (voimakkuus 6,4 Richterin asteikolla) jälkeen Taormina alkoi suuntautua massaturismiin. Kaupunkikuva alkoi muuttua, ja sesonki siirtyi kesäkaudelle.
Kulttuuri ja nähtävyydet

Kaupungin tunnetuin nähtävyys on Taorminan teatteri. Muut antiikin ajalta säilyneet jäänteet ovat suhteellisen vähäisiä. Kaupungissa on keskiaikainen linna, Castello Saraceno, sekä lukuisia kirkkoja ja palatseja. Lähialueen nähtävyyksiä ovat muun muassa Giardini-Naxos sekä kaupungin edustalla sijaitseva pieni saari, Isola Bella. Kaupungin suojeluspyhimys on Pyhä Pancratius (San Pancrazio).
Liikenne

Taormina-Giardinin rautatieasemalla pysähtyvät kaikki Messina–Catania-reitin matkustajajunat. Kaupungista on linja-autoyhteydet Catania-Fontanarossan lentokentälle (etäisyys 67 km) sekä useimpiin Sisilian tärkeisiin keskuksiin. Kaupunki sijaitsee moottoritien A 18 varrella (Autostrada Messina–Catania).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taormina Wikimedia Commonsissa
Comune di Taormina. Taorminan kunnan verkkosivut. (italiaksi)
Taormina Arten viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Taormina Film Festin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sinopoli Festivalin sivut
Messinan metropolikaupunki
Acquedolci | Alcara Li Fusi | Alì | Alì Terme | Antillo | Barcellona Pozzo di Gotto | Basicò | Brolo | Capizzi | Capo d’Orlando | Capri Leone | Caronia | Casalvecchio Siculo | Castel di Lucio | Castell’Umberto | Castelmola | Castroreale | Cesarò | Condrò | Falcone | Ficarra | Fiumedinisi | Floresta | Fondachelli-Fantina | Forza d’Agrò | Francavilla di Sicilia | Frazzanò | Furci Siculo | Furnari | Gaggi | Galati Mamertino | Gallodoro | Giardini-Naxos | Gioiosa Marea | Graniti | Gualtieri Sicaminò | Itala | Leni | Letojanni | Librizzi | Limina | Lipari | Longi | Malfa | Malvagna | Mandanici | Mazzarrà Sant’Andrea |  Merì | Messina | Milazzo | Militello Rosmarino | Mirto | Mistretta | Mojo Alcantara | Monforte San Giorgio | Mongiuffi Melia | Montagnareale | Montalbano Elicona | Motta Camastra | Motta d’Affermo | Naso | Nizza di Sicilia | Novara di Sicilia | Oliveri | Pace del Mela | Pagliara | Patti | Pettineo | Piraino | Raccuja | Reitano | Roccafiorita | Roccalumera | Roccavaldina | Roccella Valdemone | Rodì Milici | Rometta | San Filippo del Mela | San Fratello | San Marco d’Alunzio | San Pier Niceto | San Piero Patti | San Salvatore di Fitalia | San Teodoro | Sant’Agata di Militello | Sant’Alessio Siculo | Sant’Angelo di Brolo | Santa Domenica Vittoria | Santa Lucia del Mela | Santa Marina Salina | Santa Teresa di Riva | Santo Stefano di Camastra | Saponara | Savoca | Scaletta Zanclea | Sinagra | Spadafora | Taormina | Terme Vigliatore | Torregrotta | Torrenova | Tortorici | Tripi | Tusa | Ucria | Valdina | Venetico | Villafranca Tirrena
Taorminan kaupunki Castelmolasta nähtynä.
Taorminan teatteri.
San Giorgion (Pyhän Yrjön) kirkko.
Taorminan kaupunkia.
Keskiaikainen Castello Saraceno -linna.
Teuvo Pohjolainen

Teuvo Sakari Pohjolainen (s. 14. lokakuuta 1945 Kotka) on suomalainen julkisoikeuden emeritusprofessori.
Ura

Pohjolainen kirjoitti ylioppilaaksi Imatralla Vuoksenniskan yhteiskoulusta vuonna 1964. Hän suoritti Tampereen yliopistossa hallintotieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1970 ja lisensiaatin tutkinnon 1974 sekä väitteli hallintotieteiden tohtoriksi vuonna 1980.
Pohjolainen toimi Tampereen yliopiston assistenttina ja yliassistenttina vuosina 1971–1983 sekä hallintotieteiden apulaisprofessorina vuosina 1984–1993. Hän toimi Lapin yliopiston viransijaisena professorina vuosina 1989–1994 ja osaston johtajana vuosina 1990–1991. Hän toimi Joensuun yliopiston (myöhemmin Itä-Suomen yliopiston) julkisoikeuden apulaisprofessorina vuosina 1993–1995, julkisoikeuden professorina vuosina 1995–2010 ja vararehtorina 1998–2009. Lisäksi hän sai Tampereen yliopiston dosentin arvon vuonna 1982 ja Lapin yliopiston dosentin arvon vuonna 1994.
Pohjolainen on toiminut asiantuntijana useissa lainvalmisteluhankkeissa, mukaan lukien ensimmäisen ja toisen valtiosääntökomitean sihteerinä vuosina 1973–1975 ja perusoikeuskomitean sihteerinä vuosina 1978–1979. Pohjolainen on ollut yksi perustuslakivaliokunnan eniten kuulemista asiantuntijoista ja antoi valiokunnalle 120 lausuntoa vuosina 2003–2017. Pohjolainen toimi poliisiasiain neuvottelukunnan sihteerinä vuosina 1974–1975 ja Hämeen läänin järjestys- ja turvallisuusasiain neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1984–1986. Pohjolainen toimi Suomen valtiosääntöoikeudellisen seuran hallituksen jäsenenä vuosina 1988–1997 ja puheenjohtajana vuosina 1997–1998.
Teuvo Pohjolainen on naimisissa Eva-Lisa o.s. Oksasen kanssa. Heillä on vuonna 1970 syntynyt tytär Anna-Elina Pohjolainen.
Julkaisuja

Tiedonvälityksen oikeudellisesta sääntelystä.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1972.  ISBN 951-44-0015-1.
Pornografia, laki ja joukkotiedotus: Tutkimus pornografian säätelystä ja säätelymekanismin hyväksikäytöstä erityisesti keväällä 1971.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 1973.  ISBN 951-44-0091-7.
Kansalaisten perusoikeudet ja poikkeuslainsäädäntö: Tutkimus perusoikeuksia koskevien poikkeuslakien tavoitteista ja merkityksestä eri väestöryhmille.  Tampere:  Finnpublishers, 1980.  ISBN 951-848-005-2.
Kultalahti, Janne; Pohjolainen, Teuvo: Perusoikeuspoikkeukset: Tutkimus HM II luvun perusoikeuksia koskevasta poikkeuslainsäädännöstä.  (2. painos (1. painos 1975))  Tampere:  Tampereen yliopiston hallintotieteiden laitos, 1981.  ISBN 951-44-0340-1.
Nykyajan perustuslait ja valtiosäännöt.  Tampere:  Finnpublishers, 1988.  ISBN 951-848-025-7.
Laakso, Seppo; Pohjolainen, Teuvo; Vuorinen, Jarmo: Yleishallinto-oikeus pääpiirteittäin.  Tampere:  Finnpublishers, 1989.  ISBN 951-848-026-5.
Pohjolainen, Teuvo; Tarukannel, Veijo: Käytännön hallintotoiminta ja hallintolainkäyttö.  Tampere:  Finnpublishers, 1990.  ISBN 951-848-030-3.
Husa, Jaakko; Mutanen, Anu; Pohjolainen, Teuvo: Kirjoitetaan juridiikkaa: Ohjeita oikeustieteellisten kirjallisten töiden laatijoille.  (2. uudistettu painos (1. painos 2001))  Helsinki:  Talentum, 2008.  ISBN 978-952-14-1355-1.
Husa, Jaakko; Pohjolainen, Teuvo: Julkisen vallan oikeudelliset perusteet: Johdatus julkisoikeuteen.  (4. uudistettu painos (1. painos 2002))  Helsinki:  Talentum, 2014.  ISBN 978-952-14-2167-9.
Kultalahti, Jukka; Riepula, Esko; Pohjolainen, Teuvo: Kenellä valta valtiossa: Kuninkaiden ja säätyjen vallasta kansan valtaan: Perustuslakiemme pitkä kaari.  Tampere:  Vastapaino, 2019.  ISBN 978-951-768-771-3.
Kamppailu Itä-Suomen yliopiston oikeustieteellisestä koulutuksesta.  Helsinki:  Books on Demand, 2022.  ISBN 978-952-80-6938-6.
Pieniä kirjoituksia ja puheita: Joensuun yliopiston vararehtorikaudelta 1999–2010.  Helsinki:  Books on Demand, 2022.  ISBN 978-952-80-6321-6.
Alone in the Dark (vuoden 2008 videopeli)

| Alone in the Dark |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Eden Games (PC, PS3, X360) Hydravision Entertainment (PS2, Wii)
Julkaisija:  Atari, Inc.
Jakelija:  Steam, PlayStation Now ja GOG.com
Ohjaaja:  David Nadal
Tuottaja:  Nour Polloni
Suunnittelija:  Emile Morel
Säveltäjä:  Olivier Derivière
Pelisarja:  Alone in the Dark
Pelimoottori:  Twilight 2 (PC, PS3, X360) RenderWare (PS2, Wii)
Julkaistu:  EU 20. kesäkuuta 2008 NA 23. kesäkuuta 2008 AUS 26. kesäkuuta 2008 PlayStation 3 EU 14. marraskuuta 2008 NA 18. marraskuuta 2008 AUS 20. marraskuuta 2008
Lajityyppi:  selviytymiskauhu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 2, Wii, PlayStation 3, Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray, optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Alone in the Dark (alun perin nimellä Alone in the Dark: Near Death Investigation ja epävirallisesti Alone in the Dark 5) on Infogramesin luoman Alone in the Dark -selviytymiskauhupelisarjan viides osa. Pelin PlayStation 3 -version nimi on Alone in the Dark: Inferno.
Alone in the Dark julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle, Wiille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle Euroopassa toukokuussa ja Pohjois-Amerikassa kesäkuussa 2008. Pelistä piti tulla myös Nintendo DS - ja PlayStation Portable -versiot, mutta ne peruutettiin. Kaikki muut versiot kehitti Eden Games, mutta PlayStation 2:lle ja Wiille pelin kehitti Hydravision Entertainment.
Alone in the Darkin päähenkilö on Edward Carnby, joka tunnetaan myös muista Alone in the Dark -peleistä. Edward etsii vastauksia outoihin yliluonnollisiin ja omituisiin tapauksiin, ja taistelee samalla New Yorkin Central Parkissa.
Pelaaminen

Alone in the Dark: Near Death Investigation on rakennettu episodimaiseksi. Tarina on jaettu keskimäärin noin 30–40 minuuttia kestäviksi seikkailuiksi. Jokaisessa episodissa on oma lopetuksensa ja kun pelaaja lopettaa pelinsä, paljastus seuraavaan episodiin ilmestyy. Jokaisessa episodissa on myös videopätkiä, joissa kerrotaan muun muassa miten pelaaja on edennyt tähän mennessä. Tämän avulla pelaaja voi helpommin muistaa, mitä tehtäviä hänellä on.
Aiheesta muualla

alone-in-the-dark___, alone-in-the-dark__, alone-in-the-dark-inferno, alone-in-the-dark-limited-edition, alone-in-the-dark-limited-edition_, alone-in-the-dark-online-limited-edition, alone-in-the-dark-soundtrack-edition, alone-in-the-dark-kollekcionnoe-izdanie  Alone in the Dark (vuoden 2008 videopeli) MobyGamesissa (englanniksi)
Tapio Toiviainen

Tapio Toiviainen (s. 23. marraskuuta 1995) on suomalainen lentopalloilija. Pelipaikaltaan Toiviainen on yleispelaaja.
Ura

Toiviainen opiskeli kolme vuotta Kuortaneen urheilulukiossa pelaten valmennuskeskuksen joukkueessa lentopallon 1-sarjassa. Toiviainen toimi ikäluokkansa joukkueen kapteenina. Lukiovuosien jälkeen Hurrikaani-Loimaa hankki oman kylän kasvatin riveihinsä pelaamaan kaudeksi 2014-2015, jolloin joukkue saavutti  Mestaruusliiga hopeaa. Tämän jälkeen hän matkasi Rantaperkiön iskun riveihin Tampereelle. Kaudet 2015-2016 ja 2016-2017 hän vietti Iskussa, jossa rooli joukkueessa kasvoi merkittävästi. Hurrikaani Loimaa kaappasi Toiviaisen rosteriinsa kahden vuoden sopimuksella kaudelle 2017-2018, jolloin Hurrikaani oli jälleen finaaleissa hopealla.
Toiviainen on tunnettu monipuolisuudestaan eri pelipaikoilla.
Joukkueet

2014-2015 Hurrikaani Loimaa
2015-2017 Rantaperkiön Isku
2017-2022 Hurrikaani Loimaa
2022-2023 Savo Volley
Taranto

| Taranto |
| --- | --- |
 Taranton kaupunkia ja   Ponte di San Francesco di Paola -silta.
 lippu:  vaakuna
 Taranto
 Koordinaatit: 40°28′N, 17°14′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Apulia
Maakunta:  Taranto
Perustettu:  706 eaa.
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  217 km²
Korkeus:  15 m
Väkiluku (31.12.2015):  201 100
 – Väestötiheys:  927 as./km²
 
 www.comune.taranto.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taranto on kaupunki Apuliassa Etelä-Italiassa Tarantonlahden rannalla. Kaupungissa on rauta-, öljynjalostus- ja laivateollisuutta sekä laivastotukikohta. Kaupungissa on myös arkkipiispanistuin ja museo, jossa merkittäviä arkeologisia kokoelmia.
Historia > Antiikki

Taranto, antiikin Taras, oli alun perin kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat spartalaiset noin vuonna 708–706 eaa. Taras kukoisti erityisesti 500–300-luvuilla eaa., ja se oli koko Magna Graecian eli Suur-Kreikan tärkeimpiä kaupunkeja ja merkittävä satama. Roomalaiset valloittivat kaupungin vuonna 272 eaa. Se kehittyi ajan kuluessa roomalaiseksi kaupungiksi nimellä Tarentum, vaikkakin taantui kreikkalaiseen aikaan nähden.
Historia > Myöhempi historia

Tarentum mainitaan edelleen gootteja vastaan käytyjen sotien aikaan merkittävänä sotilastukikohtana ja satamana. Belisarius valtasi kaupungin Itä-Roomalle eli Bysantin valtakunnalle, ja Totila valtasi sen uudelleen vuonna 549 jaa., jonka jälkeen se säilyi gooteilla siihen sakka, kunnes Narses valtasi sen takaisin Bysantille. Tämän jälkeen kaupunki säilyi Bysantin hallussa aina vuoteen 661 saakka., jolloin sen valtasivat Beneventumin herttuat. Tämän jälkeen kaupunki oli välillä saraseeneilla, jotka tuhosivat sen kokonaan vuonna 967, ja välillä jälleen Nikeforos Fokaksen valtaamana Bysantilla. Bysantti menetti alueen lopullisesti normanneille Robert Guiscardin vallattua sen vuonna 1063, jonka jälkeen se kuului Napolin kuningaskuntaan.
Toisen maailmansodan aikana Tarantossa käytiin maailman ensimmäinen lentotukialustaistelu Ison-Britannian ja Italian välillä.
Urheilu

Kaupungissa pelaa Italian A1-liigan lentopallojoukkue nimeltään Prisma Taranto. Joukkueessa on pelannut muun muassa suomalainen Konstantin Shumov.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taranto Wikimedia Commonsissa
Taranton maakunta
Avetrana | Carosino | Castellaneta | Crispiano | Faggiano | Fragagnano | Ginosa | Grottaglie | Laterza | Leporano | Lizzano | Manduria | Martina Franca | Maruggio | Massafra | Monteiasi | Montemesola | Monteparano | Mottola | Palagianello | Palagiano | Pulsano | Roccaforzata | San Giorgio Ionico | San Marzano di San Giuseppe | Sava | Statte | Taranto | Torricella
Taranton keskiaikainen Castello Aragonese -linna.
Anna Bohnhof

Anna Therese Bohnhof (6. tammikuuta 1860 Helsinki – 1. maaliskuuta 1946) oli suomalainen kieltenopettaja.
Bohnhofin vanhemmat olivat puutarhuri Christian Bohnhof ja Christina Eichstedt. Christian Bohnhof oli kotoisin Saksasta ja tuli Suomeen hoitamaan Sinebrychoffin kukka- ja puutarhaviljelmiä. Hän vuokrasi vuonna 1859 Helsingin kaupungilta Arkadia-huvilan maita ja perusti kauppapuutarhan. Perhe asui kaksikerroksisen huvilan ensimmäisessä kerroksessa. Isä Christian oli Wismarista, äiti Christina Hampurista. Toinen tytär Bertha avioitui Gustav Pauligin kanssa.
Bohnhof suoritti opettajakandidaatin tutkinnon englannin kielessä 1893, saksan kielessä 1892 ja opiskeli Heidelbergissä 1901 sekä teki opintomatkoja Englantiin.
Bohnhof toimi opettajana Tavaststjernan koulussa Helsingissä 1885–1895, Helsingin Uudessa ruotsalaisessa yhteiskoulussa vuodesta 1897, Nya svenska läroverketissä 1898–1912, Helsingin ylemmässä ruotsalaisessa kauppaopistossa vuodesta 1908, ja Uudessa ruotsalaisessa tyttökoulussa vuodesta 1908.
Bohnhof käänsi englanniksi J. L. Runebergin Kuningas Fjalarin (1904) ja julkaisi oppikirjoja. Pari vuotta Kuningas Fjalarin ilmestymisen jälkeen Hanna Granström kirjoittaa Valvojassa vuonna 1906:
»Neiti Anna Bohnhofin Fjalar-käännöksestä ei voi muuta sanoa, kuin että se on aivan täydellisesti englantilainen. – – julkaisun ensimäinen tarkoitus onkin tutustuttaa ulkomaalaisia siihen, mitä kansallisella sivistyksellämme runouteen nähden on parasta tarjota. Ja tätä tarkoitusta varten ei ole suinkaan voitu hukkaan työtä tehdä; mutta suotavaa olisi sentään, että nämä käännökset Suomessakin tulisivat enemmän tunnetuiksi.»
Julkaisut

A collection of tales and poems by English and American authors for the use of schools and for private study. Elin Forsten and Anna Bohnhof. Helsingfors: Wentzel Hagelstam, 1895.
Modern English Reader: a Collection of Tales and Poems by English and American Authors: for the use of Schools and for private study. by A. Malmberg, A. Bohnhof, B. von Nandelstadh. Helsingfors: W. Hagelstam, 1898.
Modern English Reader. 2, A Collection of Tales and Poems by English and American Authors. with biographical and explanatory notes by Anna Bohnhof. Helsingfors: Helios, 1905.
Sananluettelo kirjaan English Reader. Elin Maria Forstén & Anna Bohnhof. Helsinki: Wentzel Hagelstam, 1896.
Siegfriedsage 12 kertomuksessa: täydentävällä sanaluettelolla varustettu]. Anna Bohnhof ; [suomeksi kääntänyt Ida Lindström]. Helsingfors: Helios, 1904.
Der Nibelungen Not: In 9 Erzählungen: Bearbeitet und mit Anmerkungen versehen. Anna Bohnhof. Helsingfors: Helios, 1906.
The junior English reader with glossary and notes: (finnish). Anna Bohnhof. Helsingfors: Helios, 1908.
The junior English reader with glossary and notes: (swedish). Anna Bohnhof. Helsingfors: Helios, 1908.
Engelsk språkhistorie i skolan. Anna Bohnhof. Helsingfors: kustantaja tuntematon, 1909.
Englantilainen kauppakirjeenvaihto: alkeiskurssi = English commercial correspondence: elementary course. Arthur Cotter ja Anna Bohnhof. Helsinki: Otava, 1914. - (Suomen liikemiesten kauppaopiston julkaisuja ; 17.).
Engelsk Handelskorrespondens för nybörjare. Anna Bohnhof och Arthur Cotter. Helsingfors: Otava, 1914. - (Högre Svenska Handelsläroverkets Bibliotek ; IV.). - (Högre svenska handelsläroverkets publikationsserie ; IV.).
Englannin kieliopin alkeet. Hanna Andersin ; toimittaneet Anna Bohnhof ja Hanna Granström. Helsinki:
Engelsk grammatik för nybegynnare. Hanna Andersin ; utgiven av Anna Bohnhof Och Hanna Granström. Helsingfors: Otava, 1915.
Englantilainen kauppakirjeenvaihto: toinen kurssi = English commercial correspondence: advanced course. Arthur Cotter ja Anna Bohnhof. Helsinki: Otava, 1916. - (Suomen liikemiesten kauppaopiston julkaisuja ; 20.).
Engelsk handelskorrespondens: högre kurs. Anna Bohnhof och Arthur Cotter. Helsingfors: Otava, 1916. - (Högre svenska handelsläroverkets publikationsserie ; 5.).
Käännöksiä

Johan Ludwig Runeberg: King Fjalar: a poem in five songs.; kääntäjä Anna Bohnhof ; johdanto Bernhard Estlander. Helsingfors: Helios, 1904.
Jarl Hemmer: The realm of the rye. Kääntäjä: Anna Bohnhof. Hfors: Akademiska bokhandeln, jakaja, 1938.
Anastasia Kiovalainen

Anastasia Kiovalainen noin vuonna 1040.
Anastasia (ven. Анастасия Ярославна, ukr. Анастасія Ярославна, unk. Anasztázia, 1023 Kiova, Kiovan Rus – 1074/1094, Admont, Itävallan markkreivikunta) oli Unkarin kuningatar vuosina 1046–1060.
Elämä

Anastasia oli Kiovan suuriruhtinaan Jaroslav I Viisaan ja Ruotsin Ingegerdin tytär ja Ranskan kuningattaren Anna Kiovalaisen vanhempi sisar. Noin 1040 Anastasia meni naimisiin Unkarin herttuan Andreaksen kanssa, joka oli asettunut asumaan Kiovaan sen jälkeen, kun hänen isänsä Vazul osallistui epäonnistuneeseen salamurhayritykseen Unkarin kuningasta Tapani I:stä vastaan. Vuonna 1046 hänen miehensä palasi Unkariin ja nousi valtaistuimelle voitettuaan kuningas Pietari Orseolon.  Anastasia seurasi miestään valtakuntaan. Luultavasti hän taivutteli miehensä perustamaan Tihanyyn lavran erakoille, jotka olivat tulleet Unkariin Kiovan Rusista.[lähde? ]
Kuninkaallinen pari sai pojan vasta vuonna 1053, kun kuningatar Anastasia synnytti Salamonin. Salamonin syntymä ja myöhemmät kruunajaiset aiheuttivat kuitenkin katkeran kiistan kuningas Andreas I:n ja hänen nuoremman veljensä herttua Bélan välillä, joka oli ollut seuraavaksi kruununperimysjärjestyksessä. Kun herttua Béla nousi vuonna 1060 avoimeen kapinaan kuningas Andreasta vastaan, kuningas lähetti vaimonsa ja lapsensa Itävallan markkreivi Adalbertin hoviin. Kuningas Andreas kärsi tappion ja kuoli pian sen jälkeen, ja hänen veljensä kruunattiin kuninkaaksi 6. joulukuuta 1060.[lähde? ]
Anastasia pyysi vuonna 1058 apua Saksan kuninkaalta Henrik IV:ltä, jonka sisar Judith oli kihloissa Salamonin kanssa. Kun saksalaiset joukot saapuivat Unkariin Salamonin avuksi, kuningas Béla I oli kuollut (11. syyskuuta 1063) ja hänen poikansa Géza, Ladislaus ja Lampert olivat paenneet Puolaan.[lähde? ]
Nuori Salamon kruunattiin 27. syyskuuta 1063. Poikansa kruunajaisten yhteydessä Anastasia esitteli hunnien kuninkaalle Attilalle kuuluneeksi uskottua miekkaa Baijerin herttualle Otolle, joka oli saksalaisten joukkojen johtaja. Vuosina 1060–1073 kuningas Salamon hallitsi valtakuntaa yhteistyössä serkkujensa, herttuoiden Gézan, Ladislauksen ja Lampertin kanssa, jotka olivat palanneet Unkariin ja hyväksyneet hänen valtansa. Vuonna 1074 he kuitenkin nousivat kapinaan häntä vastaan ja voittivat hänet 14. maaliskuuta 1074. Kuningas Salamon pakeni Unkarin länsirajoille, missä hän pystyi säilyttämään valtansa vain Mosonin ja Pozsonyn maakunnissa.[lähde? ]
Anastasia oli seurannut Salamonia, mutta he alkoivat riidellä keskenään.[lähde? ] Niinpä hän muutti Admontin luostariin, jossa hän asui nunnana kuolemaansa asti. Hänet haudattiin luostariin.[lähde? ]
Puoliso ja lapset

Puoliso: Unkarin kuningas Andreas I (n. 1015 – ennen 6. joulukuuta 1060)
Lapset:
Adelaide (1040 – 27. tammikuuta 1062), Böömin kuninkaan Vratislaus II:n vaimo
Unkarin kuningas Salamon (1053–1087)
David (vuoden 1053 jälkeen – vuoden 1094 jälkeen)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anastasia Kiovalainen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anastasia of Kiev
Kuningas Salamon joutuu äitinsä kiroamaksi. Soma Orlai Petrichin historiaa kuvittava maalaus vuodelta 1857.
Käännös suomeksi
Teena Marie

Teena Marie
Teena Marie (oikealta nimeltään Mary Christine Brockert; 5. maaliskuuta 1956 Santa Monica, Kalifornia – 26. joulukuuta 2010 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Laulamisen ohella Teena Marie soitti rytmikitaraa, koskettimia ja congarumpuja. Hän myös kirjoitti, tuotti, lauloi ja sovitti käytännössä kaikki laulunsa vuoden 1980 levystään Irons in the Fire alkaen.
R&B-laulaja Teena Marie aloitti työskennellä vuoden 1977 tienoilla Motown Recordsille, jossa R&B-legenda Rick James otti hänet suojatikseen. Teena Marien debyyttialbumi Wild and Peaceful ilmestyi vuonna 1979 ja sisälsi Rick Jamesin kanssa lauletun dueton "I'm Just a Sucker for Your Love". Seuraava albumi Lady T oli saanut nimensä Teena Marien lempinimen mukaan. Vuonna 1983 Teena Marien levy-yhtiöksi vaihtui Epic ja hänen kuudennella albumillaan, vuoden 1984 Starchildilla oli uran suurin hitti,  "Lovergirl". Teena Marien suosio laski 1980-luvun loppupuolella ja sopimus Epicin kanssa päättyi vuoden 1990 Ivory-albumiin.
Vuonna 1994 laulaja julkaisi levyn Passion Play omalla Sarat-levymerkillään. Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestyi Marien seuraava albumi La Doña Cash Money -yhtiön kautta. Levyä tekemässä olivat myös Gerald LeVert, Rick James ja MC Lyte. Tätä seurasi Sapphire pari vuotta myöhemmin. Teena Marien viimeiseksi studioalbumiksi jäi vuonna 2009 Stax Recordsin julkaisema Congo Square.
Studioalbumit

Wild and Peaceful (1979)
Lady T (1980)
Irons in the Fire (1980)
It Must Be Magic (1981)
Robbery (1983)
Starchild (1984)
Emerald City (1986)
Naked to the World (1988)
Ivory (1990)
Passion Play (1994)
La Doña (2004)
Sapphire (2006)
Congo Square (2009)