stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyundai–Kia J -pohjalevy
Hyundai–Kia J4

Hyundai Elantra (HD) (2006–2010)
Hyundai i30 (FD) (2007–2012)
Kia cee’d (ED) (2006–2012)
Kia Forte (TD) (2008–2012)
Hyundai–Kia J5

Hyundai Elantra (MD) (2010–2015)
Hyundai i30 (GD) (2011–2017)
Kia Carens (RP) (2012–2019)
Kia cee’d (JD) (2011–2018)
Kia Forte (YD) (2012–2018)
Kia Soul (PS) (2013–2019)
Hyundai–Kia J6

Hyundai Elantra (AD) (2015–)
Kia Forte (BD) (2018–)
Hyundai–Kia Eco-Car

Eco-Car-pohjalevy on kehitetty hybridi- ja sähköautomalleja varten.
Hyundai Ioniq (2016–)
Hyundai Nexo (2018–)
Kia Niro (2016–)
Itä-Timorin kriisi 1999

Vuoden 1999 kriisi Itä-Timorissa alkoi maan itsenäistymistä vastustaneiden militanttien siviileihin kohdistuneilla hyökkäyksillä, jotka laajenivat yleiseksi väkivallaksi ympäri maata. Väkivalta purkautui Itä-Timorin itsenäistymistä koskeneen kansanäänestyksen jälkeen. Noin 1 400 siviilin arvioidaan saaneen surmansa väkivaltaisuuksissa. YK perusti alueelle rauhanturvaamisoperaation InterFET.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:1999 East Timorese crisis
Iann Dior

| Iann Dior> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Michael Ian Olmo
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1999 (ikä 25)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Iann dior 
Aktiivisena:  2017–
Tyylilajit:  Hip hop, emo rap
Levy-yhtiöt:  10k Projects
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael Ian Olmo (s. 25. maaliskuuta 1999), taiteilijanimeltään Iann Dior, on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja ja lauluntekijä.
Olmo kasvoi Corpus Christissä, Texasissa. Hän aloitti 17-vuotiaana musiikin teon ja työskenteli lyhyen aikaa nimillä Olmo ja Lil Rock. Hän alkoi tehdä kappaleita muun muassa sydämen särkymisestä, seksistä ja itselääkityksestä Iann Dior -nimellä. Hän oli yllättynyt positiivisesta vastaanotosta, kun hän julkaisi ne verkossa. Näiden ansiosta hän sai nopeasti yhteyksiä ja keräsi suosiota emo rap -kappaleillaan, joissa oli myös pop-elementtejä. Olmo julkaisi vuonna 2019 kappaleen "cutthroat", ja pian hän kirjoitti levytyssopimuksen TenThousand Projectsin kanssa.
Olmo julkaisi ensimmäisen mixtapensa I'm Gone huhtikuussa 2019, ensimmäisen albuminsa Industry Plant marraskuussa 2019 ja ensimmäisen EP-levynsä Still Here huhtikuussa 2021.
Diskografia > Studioalbumit

Industry Plant (2019)
On to Better Things (2022)
Leave Me Where You Found Me (2023)
Diskografia > Mixtapet

I'm Gone (2019)
Diskografia > EP:t

Still Here (2021)
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
Ison-Britannian naisten jalkapallomaajoukkue

Ison-Britannian naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa eli Isoa-Britanniaa jalkapallon olympiaturnauksessa. Tavallisesti jalkapallossa ei ole Ison-Britannian joukkuetta, vaan Englanti, Skotlanti, Wales ja Pohjois-Irlanti edustavat itsenäisesti. Koska vuoden 2012 olympialaiset järjestettiin Lontoossa, luotiin naisille joukkue kisoihin. Ison-Britannian olympiakomitea sekä Englannin jalkapalloliitto pääsivät sopuun joukkueesta, joka edustaa valtiota kisoissa: pelaajat voivat tulla siis joka puolelta Isoa-Britanniaa.
Vuonna 2012 silloinen joukkueen päävalmentaja Hope Powell toivoi, että joukkue osallistuisi jatkossakin kesäolympialaisiin. Iso-Britannia ei osallistunut vuoden 2016 kesäolympialaisten karsintoihin, mutta vuonna 2018 ilmoitettiin, että joukkue aikoo kilpailla vuoden 2020 kesäolympialaisissa. Britannian neljä jalkapalloliittoa sopivat keskenään yrittävänsä karsiutua Englannin maajoukkueen tuloksen perusteella. Kesäkuussa 2019 Englanti varmisti paikkansa kolmeen parhaan eurooppalaisen joukkueen joukossa naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2019, ja täten lunasti Isolle-Britannialle paikan vuoden 2020 kesäolympialaisiin.
Ison-Britannian Uganda-ohjelma

Brittiläinen Itä-Afrikka
Ison-Britannian Uganda-ohjelma oli suunnitelma, jonka tavoitteena oli antaa osa Brittiläisestä Itä-Afrikasta juutalaisille kotimaaksi. Suunnitelman laati Joseph Chamberlain, joka esitti sen Theodor Herzlin sionistiryhmälle vuonna 1903. Chamberlain tarjosi 13 000 km² aluetta nykyisen Kenian alueelta. Tarjous oli vastaus Venäjällä asuviin juutalaisiin kohdistuneeseen hyökkäykseen, pogromiin, ja sen avulla haluttiin tarjota juutalaisille turvapaikka.
Suunnitelma esiteltiin Maailman Sionistijärjestölle sen kuudennessa kokouksessa vuonna 1903 Baselissa. Esitys aikaansai kiivaan keskustelun. Aluetta kuvattiin Pyhän maan etukamariksi ja Nachtasyliksi eli väliaikaiseksi yöpymispaikaksi. Toiset kuitenkin katsoivat, että tarjouksen hyväksyminen vaikeuttaisi juutalaisvaltion perustamista Palestiinaan. Ennen äänestystä Venäjän delegaatio poistui paikalta vastalauseena. Äänestyksessä ehdotus lopulta hyväksyttiin äänin 295–177. Seuraavana vuonna kolmihenkinen ryhmä lähetettiin tutkimaan aluetta, jonka korkea sijainti teki alueen ilmastosta sopivan eurooppalaiseen ilmanalaan tottuneille. Ryhmä kuitenkin löysi useita vaarallisia puolia, kuten leijonia ja muita villieläimiä. Lisäksi alueella elävät maasait eivät vaikuttaneet myötämielisiltä eurooppalaisten saapumiselle. Ryhmän palattua Afrikasta sionistijärjestö päätti kieltäytyä tarjouksesta.
Winston Churchill uudisti ehdotuksen toisen maailmansodan aikana pyrkimyksenään tarjota natseja pakeneville juutalaisille turvapaikka. Sionistijärjestö oli kuitenkin vakaasti päättänyt pyrkiä asettumaan Palestiinaan, eikä hyväksynyt tarjousta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:British Uganda Programme
Ilmasota (romaani)

| Ilmasota> The War in the Air.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  H.G. Wells
Julkaistu:  1908
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ilmasota (engl. The War in the Air) on H.G. Wellsin vuonna 1908 ilmestynyt romaani. Suomennos ilmestyi vuonna 1910 helsinkiläisen Emil Vainion kustantamana .
Juoni

Ilmasota on ajankohtaansa nähden futuristinen, koska niin laajaa ilmasotaa kuin kirja kuvaa ei ollut käyty ennen toista maailmansotaa. Kirja on aikaansa edellä sotadoktriineista, koska se kuvaa laajoja ilmapommituksia ennen italialaisen tykistöupseeri Giulio Douhet’n lanseeraamia visioita. Douhetismissa uskottiin siviiliväestöön kohdistuneisiin niin kutsuttuihin strategisiin terroripommituksiin. Tämä doktriini loi modernin lentokoneteollisuuden 1930-luvun alussa eri maiden ilmavoimien tilatessa raskaita ja keskiraskaita pommikoneita ja oli myös ballististen ydinohjusten henkinen tausta. Kirja ennustaa kuitenkin hävittäjälentokoneen ratkaisevan roolin ilmasodassa.
Kirjassa nuori englantilainen mies joutuu sattumalta ilmapallolennolle, joka vie hänet Saksaan. Saksassa häntä luullaan englantilaiseksi lentokonesuunnittelijaksi, joka on valmis myymään ylivertaisen hävittäjän suunnitelman Saksalle. Tämän suunnitelman nuori mies kantaa puserossaan koko tarinan ajan salaten sen saksalaisilta. Hän pääsee ilmalaivan kyytiin. Se matkaa yli Atlantin, ja mies joutuu näkemään, kuinka Saksa pommittaa New Yorkia. Saksalaiset pommittajat joutuvat kokemaan sen, mitä Saksa koki toisessa maailmansodassa ja Yhdysvallat koki Vietnamissa 1960-luvulla ja kokee 2000-luvulla Irakissa - ilmapommitus tuhoaa rajallisesti, mutta lisää maassa pommien kohteena olevien vastarintaa merkittävästi. Saksan zeppelin tuhoutuukin ilmatorjunnan tulessa. Pian päähenkilö näkee valtavien Kiinan ja Japanin yhteisten ilmalaivastojen hyökkäävän Yhdysvaltoihin. Hän kaivaa lentokoneen suunnitelman takistaan ja tarina päättyy länsimaiden voittoon. Nuori mies palaa Englantiin.
Ilmastoherkkyys

Ilmastoherkkyys on ilmaston lämpötilatasapainon muutos hiilidioksidipitoisuuden kaksinkertaistuessa. Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC arvioi neljännessä arviointiraportissaan maapallon ilmastoherkkyydeksi 2–4,5 °C, todennäköisimmin 3 °C. Lämpötilanousun jäämistä alle 1,5 °C:n pidetään erittäin epätodennäköisenä. Mahdollisuutta, että ilmastoherkkyys olisi yli 4,5 °C, ei voida sulkea pois, vaikka se ei sovi kovin hyvin yhteen havaintojen kanssa. Arvio on noussut jonkin verran vuonna 2001 julkistetusta, joka oli 1,5–4,5 °C.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilmastoherkkyys Wikimedia Commonsissa
Ilmastonmuutos ja ilmaston lämpeneminen
| --- | --- |
Syyt:   Kasvihuoneilmiö  Kasvihuonekaasu  Hiilidioksidi  Metaani  Auringon aktiivisuus  Ilmaston viileneminen  Milankovićin jaksot  Vulkanismi  Laattatektoniikka  Termohaliinikierto 
Vaikutukset:   Ilmastopakolaisuus  Merien happamoituminen  Merenpinnan nousu  Tulvat  Sadannan muutokset  Kuivuuskaudet  Lämpöaallot  Äärimmäiset sääilmiöt  Trooppiset hirmumyrskyt 
Tiede:   Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC  Ilmastoherkkyys  Ilmastomalli  Palautekytkennät  Kaupunkisaarekeilmiö  Keskiajan lämmin kausi  Pieni jääkausi  Hiilinielu  Otsonikato  Historialliset vaikutukset 
Keskustelu ja politiikka:   Hillitseminen  Hinku-verkosto  Sopeutuminen  Kioton sopimus  Kööpenhaminan ilmastokokous  UNFCCC  Päästökauppa  Sternin raportti  Uusiutuva energia  Energiansäästö  Oregonin vetoomus  Energiapolitiikka  Euroopan unionin energiapolitiikka  Suomen energiapolitiikka  Kiinan energiapolitiikka
Ivanka Hristova

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montréal 1976 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | München 1972 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 1976 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Praha 1967 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1969 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Katowice 1975 | kuulantyöntö |  |
Ivanka Marinova Hristova (bulg. Иванка Маринова Христова, 19. marraskuuta 1941 Osikovitsa – 24. helmikuuta 2022) oli bulgarialainen kuulantyöntäjä, olympiavoittaja ja sisäratojen Euroopan mestari.
Elämä ja urheilu-ura

Hristovan urheilu-uran paras vuosi oli 1976, jolloin hän voitti kultaa Münchenin EM-hallikisoista ja Montréalin olympialaisista. Hopeaa Hristova saavutti sekä Prahan 1967 että Belgradin 1969 EM-hallikisoista. Münchenin kesäolympialaisista 1972 Hristova saavutti pronssia samoin kuin Katowicen EM-hallikisoista 1975. Vuosien 1969 ja 1974 EM-kilpailuissa Hristova sijoittui neljänneksi, Tokion kesäolympialaisissa 1964 kymmenenneksi ja Méxicon kesäolympialaisista 1968 kuudenneksi.
Maailmanennätystä Hristova paransi kahdesti: 3. heinäkuuta 1976 hän työnsi Belmekenissä tuloksen 21,87 m ja seuraavana päivänä tuloksen 21,89 m.
Hristovan Montrealin-olympiavoitto oli Bulgarian kautta aikain ensimmäinen yleisurheilun olympiakulta. Hänestä tuli urheilumenestyksensä myötä kansallissankari. Valtio antoi hänelle palkkioksi 500 Yhdysvaltain dollarin edestä rahaa ja Volga-merkkisen henkilöauton.
Hristova kuoli 80-vuotiaana 24. helmikuuta 2022.
Aiheesta muualla

Ivanka Hristova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Naisten kuulantyönnön olympiavoittajat
Ingvild Bryn

Ingvild Bryn (s. 18. maaliskuuta 1961 Voss) on norjalainen toimittaja. Hän aloitti uutisankkurina vuonna 1990 ja on tällä hetkellä uutisankkurina NRK:n uutisohjelmassa Dagsrevyen. Hän toimi kirjeenvaihtajana Washingtonissa 1996-1999.
Hän juonsi Eurovision laulukilpailun 1996 yhdessä Morten Harketin kanssa.
Itä-Timorin presidentinvaalit 2002

Itä-Timorin presidentinvaalit 2002 pidettiin 14. huhtikuuta 2002. Ne olivat ensimmäiset presidentinvaalit Itä-Timorissa.
Tulokset

Lähde:
| Ehdokas | Äänten lukumäärä | Äänten osuus |
| --- | --- | --- |
| Xanana Gusmão | 301 634 | 82,69 % |
| Francisco Xavier do Amaral | 63 146 | 17,31 % |
| Yhteensä | 364 780 | 100 % |
Äänestysprosentti: 86,2 %
Iikka Kangasniemi

| Iikka Kangasniemi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1995 (ikä 29) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ike, Taikuri, Ihme-Iikka,  Kupittaan Kane (TUTOssa)
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  170 cm
Paino:  70 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) TUTO Hockey (Mestis) Blues (SML) HIFK (SML) MODO Hockey (Allsv.) HC Karlovy Vary (ČEL)
Iikka Kangasniemi (s. 18. helmikuuta 1995 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Pelicansissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Kangasniemi on pelannut neljä nuorten maaottelua.
Pelityyli

Kangasniemen HIFK:n kotisivuille antaman henkilökuvan mukaan hänen suurimpiin vahvuuksiinsa kuuluu rannelaukaus, peliäly ja lähtönopeus. Kangasniemi paikkaa pienen kokonsa tuomia rajoitteita mm. luistelunopeudellaan, vaikka hän on kokoisekseen myös suhteellisen vahva kaksinkamppailuissa.
Kangasniemi on maininnut esikuvikseen Peter Forsbergin, Patrick Kanen, Pavel Datsjukin ja Artemi Panarinin. Hän on kertonut seuranneensa nuorempana Forsbergiä, mutta sittemmin kolmea jälkimmäisenä mainittua. Patrick Kaneen Kangasniemeä on myös verrattu. Pelicansissa häntä verrattiin joukkueessa kaudella 2011–2012 SM-liigan pistepörssin voittaneeseen Ryan Laschiin.
Muuta

Kangasniemen pikkuveljet Okko ja Totti pelaavat myös jääkiekkoa hyökkääjinä. Okko pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa ja hän on aiemmin pelannut myös Saimaan Pallon SM-liigajoukkueessa kaudella 2021–2022. Totti pelaa Jokereiden U20-joukkueessa.
Iikka Kangasniemi on harrastanut lapsena myös kolme kuukautta jalkapalloa Korson Palloseurassa.
Itämerenprovinssit

Itämeren provinssit: Inkerinmaa, Viro ja Liivinmaa.
Itämerenprovinssit (ruots. Östersjöprovinserna, vir. Läänemereprovintsid) tarkoittaa niitä Baltian alueita, jotka kuuluivat Ruotsille sen suurvalta-aikana. Itämerenprovinssit olivat Inkerinmaa, Ruotsin Viro ja Ruotsin Liivinmaa. Alue luovutettiin Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721 sen jälkeen, kun Ruotsi oli hävinnyt suuren Pohjan sodan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Östersjöprovinserna
Ingvild Isaksen

Ingvild Landvik Isaksen (s. 10. helmikuuta 1989) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuoden 2014 loppuun mennessä 49 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi tammikuussa 2009.
Isaksen edusti Norjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Naisten maajoukkueessa hän on pelannut EM-kilpailuissa 2009, joissa Norja selviytyi välieriin, ja EM-kilpailuissa 2013, joissa Norja saavutti hopeaa ja Isaksen teki Saksaa vastaan pelatun alkulohko-ottelun ainoan maalin.
Seuratasolla Isaksen edustaa Stabækia, jonne hän siirtyi kauden 2013 jälkeen Kolbotnista.
Ivanhoe (elokuva)

| Ivanhoe |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Douglas Camfield
Käsikirjoittaja:  John Gay
Perustuu:  Walter Scottin romaaniin Ivanhoe
Tuottaja:  Norman Rosemont
Säveltäjä:  Allyn Ferguson
Kuvaaja:  John Coquillon
Leikkaaja:  Bill Blunden
Pääosat:   Anthony Andrews  James Mason  Sam Neill 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures Television  Rosemont Productions 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 23. helmikuuta 1982
Kesto:  142 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ivanhoe (Ivanhoe) on Douglas Camfieldin ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen historiallinen televisioelokuva vuodelta 1982. Elokuva perustuu Walter Scottin romaaniin Ivanhoe.
Säveltäjä Allyn Ferguson sai elokuvasta Emmy-ehdokkuuden.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anthony Andrews  | … |  Wilfred of Ivanhoe   |
|  James Mason  | … |  Isaac of York   |
|  Sam Neill  | … |  Brian de Bois-Guilbert   |
|  Michael Hordern  | … |  Cedric   |
|  Olivia Hussey  | … |  Rebecca   |
|  Lysette Anthony  | … |  lady Rowena   |
|  Julian Glover  | … |  Rikhard I Leijonamieli   |
|  Michael Gothard  | … |  Athelstone   |
|  Tony Haygarth  | … |  Tuck-munkki   |
|  George Innes  | … |  Wamba   |
|  Philip Locke  | … |  suurmestari   |
|  Ronald Pickup  | … |  Juhana Maaton   |
|  John Rhys-Davies  | … |  Front de Bœuf   |
|  David Robb  | … |  Robin Hood   |
|  Stuart Wilson  | … |  De Bracy   |
Aiheesta muualla

Ivanhoe Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ivanhoe Elonet.
Ivanhoe AllMoviessa. (englanniksi)
Itämerennäkinparta

| Itämerennäkinparta> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Näkinpartaislevät Charophyta
Luokka::  Charophyceae
Lahko::  Charales
Heimo::  Characeae
Suku::  Näkinparrat Chara
Laji::  baltica
Kaksiosainen nimi
 Chara baltica  A.Bruzelius 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Itämerennäkinparta (Chara baltica) on näkinpartojen sukuun kuuluva levälaji. Se on väriltään tummempi kuin muut suvun lajit. Se on yleensä 5–50 cm korkea, mutta joskus tavataan poikkeuksellisen suuria yksilöitä, jotka ovat 150 cm korkeita. Koko sekovarren pituudella on piikkejä. Levissä on 7–11, enimmillään 5 cm pitkiä, pitkäkärkisiä sädehaaroja, jotka muodostavat sädekiehkuroita. Näiden sädehaarojen alla on piikkikiehkuroita. Itämerennäkinpartaa esiintyy savisilla ja liejuisilla merenpohjilla ja sen menestymissyvyys on 50 cm–2 m. Laji elää rantavesissä yksivuotisena, mutta syvemmissä vesissä se elää useampia vuosia. Sillä on talvehtimisnystyröitä, jotka talvehtivat ja joista kasvi lisääntyy kasvullisesti. Kasvi lisääntyy myös suvullisesti ja se on yksikotinen. Itämerennäkinpartaa esiintyy usein pienissä ryhmissä. Se kestää aaltojen virtausta ja näin olen se menestyy myös avovesillä.
Ison-Beltin silta

| Ison-Beltin silta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  4
Raiteita:  2
Ylittää:  Ison-Beltin salmi
Sijainti:   Iso-Belt
Ylläpitäjä:  A/S Storebælt
Siltatyyppi:  riippusilta
Pisin jänneväli:  1 624 m
Pituus:  2 700 m
Leveys:  31 m
Korkeus:  254 m
Alituskorkeus:  65 m
Tullimaksu:  275 DKK (noin 38 EUR)
Koordinaatit:  55°20′31″N, 011°02′10″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ison-Beltin silta (tansk. Storebæltsforbindelsen) on riippusilta Ison-Beltin salmessa Tanskassa. Vuonna 1998 avattu silta ylittää 65 metrin korkeudessa merkittävän laivareitin. Eurooppatie E20 kulkee sillan kautta.
Ison-Beltin salmen keskellä on rakennustöiden yhteydessä laajennettu Sprogø-saari. Salmen itärannalta Sprogølle maantieliikenne kulkee sillalla ja rautatieliikenne kulkee kahdessa vierekkäisessä tunnelissa. Sprogøltä salmen länsirannalle sekä maantie- että rautatieliikenne kulkevat samaa siltaa pitkin.
Sjællandin ja Sprogøn välisen itäisen siltakokonaisuuden (6 790 m) keskellä on riippusilta (2 700 m) ja tämän molemmin puolin on palkkisilta. Riippusillan keskijänne on 1 624 metriä, kokonaispituus noin 2 700 metriä ja pylonit ovat 254 metriä korkeat. Sprogøn ja Fynin välinen läntinen silta (6 611 m) on kokonaan palkkisilta.
Rautatietunneli on 8 024 metriä pitkä. Tunneli ei ole suora vaan kaartaa pohjoisen kautta.
Ison-Beltin sillan alikulkukorkeus 65 metriä on otettu huomioon muun muassa Turun Pernon telakalla rakennettujen risteilyalusten rakenteissa. 72 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva risteilyalus Oasis of the Seas kulki sillan ali savupiiput alaslaskettuina, täyttä vauhtia ja laskuveden aikaan loka-marraskuun vaihteessa vuonna 2009 kuten myös sen sisaralus Allure of the Seas vuotta myöhemmin.
Silta valittiin vuonna 2006 yhtenä kahdestatoista arkkitehtuurikohteesta osaksi Tanskan kulttuurikaanonia.
Allure of the Seas sillanalituksessa.
Osa Ison-Beltin ylittävästä liikenneyhteydestä. Kuvaussuunta on länteen.
Silta kuvattuna Sjællandista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ison-Beltin silta Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Vakava junaonnettomuus Tanskassa
Great Belt Fixed Link Structurae: International Database and Gallery of Structures.
Ilmaan heitetty kivi

| Ilmaan heitetty kivi> Feldobott kő |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sándor Sára
Käsikirjoittaja:   Sándor Csoóri  Ferenc Kósa  Sándor Sára 
Kuvaaja:  Sándor Sára
Pääosat:   Lajos Balázsovits  Todor Todorov  Nadyezhda Ranzheva 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Unkari
Tuotantoyhtiö:   Mafilm  Játékfilmstúdió 3 
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  unkari
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilmaan heitetty kivi (Feldobott kő) on Sándor Sáran ohjaama unkarilainen mustavalkoinen draamaelokuva vuodelta 1968.
Juoni

Ilmaan heitetty kivi kuvaa Unkarin siirtymistä sosialismiin 1940-luvun lopulla. Nuori mies Balazs (Lajos Balázsovits) haaveilee elokuvakorkeakouluun pääsystä, mutta päätyy maanmittaajan apulaiseksi. Hän tapaa kreikkalaisen kommunistin ja partisaanin Iliasin (Todor Todorov), jonka kanssa hän siirtyy seuraavaan työpaikkaan erääseen maalaiskylään, jossa he näkevät pakkososialisoinnin mielettömyyden ja ihmisten epätoivon.
Vastaanotto

Elokuva hyväksyttiin Cannesin elokuvajuhlien 1968 kilpailusarjaan, mutta festivaali piti keskeyttää Pariisin opiskelijamellakoiden vuoksi. Elokuva nimettiin Unkarin edustajaksi kilpailemaan vieraskielisten elokuvien Oscarista, muttei edennyt ehdokkaaksi.
Elokuvan televisioesityksen 1978 alla Helsingin Sanomien nimimerkki MT kirjoitti vaikeaselkoisen elokuvan vaativan katsojaltaan tiivistä keskittymistä, mutta olevan silti ajanhukkaa ellei katsoja ole todella hyvin perillä ja kiinnostunut tuon ajan unkarilaisista ongelmista.
Aiheesta muualla

National Film Institute Hungary – Film Archive Presents: Upthrown Stone Cannes Film Festival Competition in 1968. Viitattu 28.4.2022. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Upthrown Stone
Käännös suomeksi
Itämerenkatu 2

| Itämerenkatu 2 (As> oy Helsingin Rusokkikuja) |
| --- | --- |
 Rakennus syyskuussa 2023.
Osoite:  Itämerenkatu 2, Santakatu 1, Rusokkikuja 2
Sijainti:  Ruoholahti, Helsinki
Rakennustyyppi:  asuinkerrostalo
Valmistumisvuosi:  1993
Rakennuskustannukset:  58,5 milj. mk
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Pekkala-Seppänen-Mikkilä
Rakennuttaja:  Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimisto ATT
Urakoitsija:  YIT
Omistaja:  Asunto-oy Helsingin Rusokkikuja
Tyylisuunta:  postmodernismi
Runkorakenne:  betoni
Julkisivumateriaali:  betoni, kaakeli
Kerrosluku:  7
Hyötyala:  10 534 m²
Asuntoja:  146
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Itämerenkatu 2 (As.oy Helsingin Rusokkikuja) on Helsingin Ruoholahdessa sijaitseva seitsenkerroksinen asuinkerrostalo, jonka katutasossa on myös liiketilaa. Rakennus käsittää Itämerenkadun, Mechelininkadun, Santakadun ja Rusokkikujan välisen korttelin. Rakennus valmistui vuonna 1993 ja sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Pekkala-Seppänen-Mikkilä.
Itämerenkatu 2:n rakennutti Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimisto ATT ja sen urakoinnista vastasi YIT. Rakennuksessa on hyötyalaa 10 158 neliömetriä, ja lisäksi 376 m² kolmessa liiketilassa. Rakennuskustannukset olivat 5 550 markkaa neliömetriä kohden, eli yhteensä noin 58,5 miljoonaa markkaa. Itämerenkatu 2:ssa on yhteensä 146 asuntoa.
Tyyliltään rakennuksen voidaan katsoa edustavan 1990-luvun postmodernismia hillityn koristeellisine elementteineen ja geometrisine muotoineen. Julkisivu koostuu betonin lisäksi ajalle tyypillisestä pienestä neliökaakelista.