stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martti Siirala
Sosiaalipatologia

Siiralan edustamaa näkemystä on kutsuttu sosiaalipatologiaksi. Tämän mukaan ihminen on aina yhteisönsä osa. Sairaus sen sijaan syntyy tämän yhteisön ulkopuolelle ajautumisesta, sijoiltaan-joutumisesta. Tämä taas heijastelee laajempia inhimillisen kanssakäymisen vaikeuksia ja ongelmia, sukupolvelta toiselle periytyviä siirtotaakkoja. Nämä korostuvat epätoivosta, puhumatta ja kohtaamatta jäämisestä, kanssakäymisen kroonisista ongelmista, lukkiutuneista traumoista. Toisaalta taakat eivät jakaudu tasaisesti, vaan saattavat langeta esimerkiksi yhden perheen ja tämän sisällä yhden perheenjäsenen kannettavaksi.
Vaikka Siirala oli itse saanut vaihtoehtoisen psykoanalyyttisen koulutuksen, hän toisaalta kritisoi Sigmund Freudin ihmiskuvaa sosiaalisen tekijän aliarvioimisesta. Ihmispsyyke tuli toisin sanoen nähdyksi viettien täyttämänä säiliönä, jonka prosesseja ulkoiset tapahtumat eivät juuri häirinneet. Kun sitten jouduttiin myöntämään myös ulkoisten vaikutusten olemassaolo, täytyi eristynyttä ihmiskapselia esittävään kuvaan lisätä kuin keinotekoisesti jonkinlaisia kanavia sosiaaliseen todellisuuteen.
Keskeisen tematiikan Siiralan tuotannossa muodostaa myös vastuun käsite. Tuomitseminen ja syyllistäminen on paitsi eräs tapa paeta vastuuta, myös tapa, jolla ihminen saatetaan ajaa psyykkisiin ongelmiin. Tämän vastakohtana olisi tarpeen ottaa vastuu, toisin sanoen ottaa kannettavaksi sellaisiakin ongelmia, jotka eivät suoranaisesti itselle kuulun. Näin vaikkapa mielisairaita hoitava psykiatri on tavallaan sijaiskohtaaja, sairastuneen perheelle ja laajemminkin koko yhteiskunnalle kuuluvan vastuun kantaja. Toisaalta Siirala esitti myös toiveita ei-professionaalin, lähinnä vapaaehtoistoimintaan perustuvan maallikkojen riveistä kumpuavan vastuunkannon heräämisestä.
Siiralan ajattelu on saanut osakseen sekä vastustusta että vaikenemista. Psykiatriassa valtavirrasta poikkeavaa ajattelijaa ei oteta helposti vakavasti. Osaltaan tätä torjuntaa on saattanut provosoida myös Siiralan ärhäkkä asenne, joka tuo jossain määrin mieleen antipsykiatrian edustajana tunnetun R. D. Laingin. Siiralan suomenkielinen päätyö Peruskatsomustemme merkityksestä lääketieteessä onkin julkaistu englanniksi juuri Laingin toimittamassa kirjasarjassa. Toisin kuin Laing, Siirala piti kuitenkin mielisairautta todellisena sairautena, olkoonkin että johtaa sen alkuperän pikemminkin sosiaalisista ja antropologista tekijöistä kuin esimerkiksi omalakisista biologisista prosesseista.
Yhteiskunnalliset ajatukset

Siiralan epistemologia eli tieto-oppi liittyy kiinteästi hänen sosiaalipatologiseen ajatteluunsa. Siiralan mukaan todellisuus on pohjimmiltaan arvoitus, siis kartoittamaton ja tuntematon. Suurin virhe, minkä ihminen voi tehdä, on tuudittautua todellisuuden omistamisen harhaan - uskoon siitä, että asiat tiedetään jo. Tämän kaltainen väärä varmuus estää edelleenkin uuden omaksumisen liikkeen. Esimerkiksi psykiatrian alalla tämä voi näkyä biologispohjaiseen tietoon perustuvina hallintayrityksinä, joka kuitenkin hukkaa kokonaan potilaan kohtaamisen mahdollisuuden.
Yhteiskunnallisella tasolla Siirala on nähnyt tarpeeksi sekä tämän jo-tietämisen varaan rakentuvien asenteiden horjuttamisen että toisaalta lukkiutuneiden, käsittelemättä jääneiden kansallisten traumojen käsittelyn. Erityisesti Suomesta kirjoittaessaan Siirala korosti suomalaiskansallisen patologian alkuperää ensin Ruotsin, sitten Venäjän alaisuudessa. Tämä on johtanut Suomelle tyypilliseen sairausmuotoon, omien oikeuksien luovuttamiseen realistisesti katsottujen, jo edeltä käsin todeksi tiedettyjen kansainvälisten valtasuhteiden edessä. Suomi voi joko odottaa ja antaa asioiden tapahtua tai tarttua nykyhetkestä avautuviin mahdollisuuksiin.
Siirala oli yksi Tarton rauha -liikkeen (vuodesta 1995 Tarton rauha ry) perustajista vuonna 1990 ja sen puheenjohtaja alusta saakka sekä myöhemmin sen kunniapuheenjohtaja. Liikkeen tavoitteena on ollut palauttaa Tarton rauhassa määritellyt rajat takaisin. Siiralan ajatuksena ei ollut yksin käsitellä asian herättämiä tunteita, vaan todella vaatia Karjalaa ja muita sodassa menetettyjä alueita palautettavaksi Suomen yhteyteen. Siiralan käsityksen mukaan kansallisen itsetunnon traumaa ei saada korjatuksi yksin käsittelemällä historiallisten vääryyksien herättämiä tunteita, vaan vaatimalla myös noiden vääryyksien oikaisemista.
Teoksia

"Peruskatsomustemme merkityksestä lääketieteessä." Sosiaalilääketieteellinen aikakauslehti 1966, Supplementti II A.
From transfer to transference: seven essays on the human predicament (toim. Oiva Ketonen, johdanto Murray Cox, 1983).
Syvissä raiteissa: kansallisen itsetunnon matka (1991, yhdessä Sirpa Kulosen kanssa)
"Pahuudesta". Teoksessa Ajatus 41.
Kirjallisuutta

Ihanus, Juhani: Vastaanottoja. Therapeia 40 vuotta. Helsinki 2000.
Uurtimo, Yrjö: On puhuttava siitä, mistä vaikenemme: Martti Siiralan ajatuksia elämästä. (2000).
Ketonen, Oiva: "Sijaisvastuu ja sairastaminen sijaisena – Martti Siirala." Teoksessa P. Siltala et al. (toim): Psykoterapia 1 (1981)
Aiheesta muualla

Martti Siiralan muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 21.5.2011.
Hornindalsvatnet

| Hornindalsvatnet |
| --- | --- |

Valtiot:  Norja
Paikkakunta:  Sognin ja Fjordanen lääni
Koordinaatit:  61°56′00″N, 6°21′00″E
Laskujoki:  Eidselva (d) 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  53,56  m 
Pituus:  22  km
Rantaviiva:  65,64  km 
Pinta-ala:  51 km²
Tilavuus:  12 km³
Suurin syvyys:  514  m 
Valuma-alue:  381,2433 km2 
 fiHornindalsvatnet 
Hornindalsvatnet on Norjan ja koko Euroopan syvin järvi. Virallisesti mitattu syvyys on 514 metriä. Sen pinta on 53 metriä merenpinnan yläpuolella, mikä tarkoittaa, että sen pohja on 461 metriä merenpinnan alapuolella. Hornindalsvatnetin tilavuus on noin 12 km³, pinta-ala 51 km² ja se on Norjan 19:nneksi suurin järvi. Se sijaitsee Sognin ja Fjordanen läänissä, Eidin ja Hornindalin kunnissa.
Järven ympärillä järjestetään myös Hornindalsvatnetin maraton, joka on vuosittain heinäkuussa.
Järven sijainti kartalla.
Hui helinää

| Hui helinää |
| --- | --- |
Tyyli:  Sketsi
Kestoaika:  1 tunti / jakso
Luoja(t):  Timo Ryymin (tuottaja-ohjaaja)
Pääosissa:  Pirkka-Pekka Petelius Pedro Hietanen
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Kolmoskanava
Esitetty:  7. marraskuuta 1989 – 19. joulukuuta 1989
Jaksoja:  4
Aiheesta muualla
IMDb
Hui helinää  oli vuonna 1989 esitetty Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen neliosainen minisarja, joka oli jatkoa aiemmin esitetylle sketsisarjalle Hei hulinaa. Sarja oli hyvin samantyyppinen edeltäjänsä kanssa, sillä molempien sarjojen sketsit esitettiin aina samassa studiossa ja ohjelmien rakenne pysyi samanlaisena. Suorina lähetyksinä esitetyt jaksot sisälsivät sketsejä, joista osa oli improvisoituja ja osa vanhoja sketsejä radion Yömyöhä-ohjelmasta. Pedro Hietanen esitti sketseissä yleensä juontajaa, joka haastatteli studiossa Peteliuksen esittämiä hahmoja. Sketsien välissä esitettiin eri artistien musiikkivideoita, joiden aikana maskeeraaja Sirpa Lipponen meikkasi ja puvusti Peteliuksen seuraavaa sketsiä varten. Kesällä 1991 Hei hulinaa- ja Hui helinää -sarjojen sketseistä esitettiin vielä tunnin mittainen koostejakso Hoi hölinää.
Sketsejä

Ahti Karjalainen
Murhaaja Christer Pettersson
Ristivosu
Herra 47
Pappi Heljas
Jarna Kuiva
Uutiset
Saumahiplari Olli Kuhtaja
Helmut Heinhold

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | perämiehellinen kaksikko |  |
Helmut Heinhold (1. heinäkuuta 1927 Bremen – 7. marraskuuta 2008 Herne) oli saksalainen soutaja ja olympiamitalisti.
Heinhold saavutti Helmut Nollin ja Heinz Manchenin kanssa olympiahopeaa miesten perämiehellisessä kaksikossa Helsingissä 1952.
Maria II (Englanti)

| Maria II |
| --- | --- |
 
Englannin kuningatar ja Skotlannin kuningatar
Valtakausi:  13. helmikuuta 1689 – 28. joulukuuta 1694
Kruunajaiset:  11. huhtikuuta 1689
Edeltäjä:  Jaakko II ja VII
Seuraaja:  Vilhelm III

Syntynyt:  30. huhtikuuta 1662 Lontoo, Englanti
Kuollut:  28. joulukuuta 1694 (32 vuotta) Lontoo, Englanti
Puoliso:  Vilhelm III Oranialainen
Suku:  Stuart
Isä:  Jaakko II
Äiti:  Anne Hyde
Uskonto:  anglikaani
Nimikirjoitus:  
Maria II (engl. Mary II, 30. huhtikuuta 1662 – 28. joulukuuta 1694) oli Englannin, Irlannin ja Skotlannin kuningatar vuosina 1689–1694. Hän oli edellisen kuninkaan Jaakko II:n tytär ja sai vallan mainiossa vallankumouksessa, kun hänen miehensä Vilhelm III Oranialainen kukisti Jaakko II:n. Maria hallitsi miehensä kanssa ainutlaatuisessa yhteishallinnossa. Vaikka Maria olikin tasavertainen hallitsija miehensä kanssa, käytännössä hän antoi Vilhelmin hallita. Maria kuitenkin hallinnoi alueitaan Vilhelmin ollessa sotaretkillä. Marian kuoleman jälkeen Vilhelm jatkoi hallitsijana yksin.
Lapsuus ja nuoruus

Maria syntyi St Jamesin palatsissa Lontoossa Yorkin herttuan Jaakon (tuleva Jaakko II) ja hänen ensimmäisen vaimonsa Anne Hyden vanhimpana tyttärenä . Marian setä oli kuningas Kaarle II, hänen äidinisänsä Claredonin jaarli Edward Hyde. Hyde palveli pitkään Kaarlen tärkeimpänä neuvonantajana . Vaikka Anne Hyde synnytti kahdeksan lasta, vain Maria ja hänen pikkusiskonsa Anna varttuivat aikuisiksi asti. Yorkin herttua kääntyi katolilaisuuteen vuonna 1668 tai 1669, mutta Maria ja Anna saivat Kaarle II:n vaatimuksesta protestanttisen kasvatuksen. Marian äiti kuoli vuonna 1671, ja Jaakko meni uudelleen naimisiin vuonna 1673 naiden katolisen Maria Modenalaisen, joka tunnettiin myös nimellä Mary Beatrice d'Este.
Viisitoistavuotiaana Maria kihlautui protestanttisen Oranian prinssi Vilhelmin kanssa. Vilhelm oli hänen tätinsä Marian (Kaarle I:n tytär ja Orania-Nassaun prinsessa) ja Vilhelm II Oranialaisen poika. Aluksi Kaarle II oli liittoa vastaan, hän olisi pitänyt Marialle parempana Ranskan kruununperillistä dauphin Louis'ta – myöhemmin kuitenkin parlamentin painostuksen alla ja kun liittoutuminen katolisen Ranskan kanssa ei ollut enää poliittisesti järkevää, Kaarle hyväksyi liiton . Parlamentin painostuksesta myös Yorkin herttua hyväksyi liiton, olettaen erheellisesti sen parantavan hänen suosiotaan protestanttien joukossa. Serkukset Maria ja Vilhelm vihittiin Lontoossa 4. marraskuuta 1677; Marian sanotaan itkeneen läpi seremonian.
Maria muutti Alankomaihin. Vaikka hän oli omistautunut miehelleen, liitto ei ollut onnellinen. Marian kolme raskautta päättyivät keskenmenoon tai lapsi syntyi kuolleena. Lapsettomuudesta tuli Marian elämän suurimpia murheita. Hän oli eloisa ja hauskannäköinen ja niinpä hänestä tuli suosittu uudessa kotimaassaan, mutta hänen miehensä oli hänelle usein kylmä ja välinpitämätön. Vilhelmillä oli pitkäaikainen suhde Marian hovineiti Elizabeth Villiersiin. Aikaa myöten Vilhelm kuitenkin nautti enemmän Marian seurasta.
Valtakausi

Vilhelm ja Maria antoivat jälkikäteen hyväksyntänsä laille, jota tavallisesti kutsutaan nimellä Bill of Rights ("perusoikeuksien asiakirja"). Laki vahvisti aikaisemman oikeuksien julistuksen, jolla konventtiparlamentti oli julistanut Jaakon karkumatkan vallasta luopumiseksi ja että Maria ja Vilhem III oli kuningatar ja kuningas. Bill of Rights myös syytti Jaakkoa valta-asemansa väärinkäytöstä, muun muassa se kritisoi seitsemän piispan syytteeseenpanoa, pysyvän armeijan perustamista ja julmien rangaistuksien käyttämistä. Laki myös määräsi, että yksikään katolinen ei voisi nousta Englannin valtaistuimelle eikä yksikään Englannin kuninkaallinen saisi naida katolista. Laki edelleen selvensi kysymystä kruununperijöistä. Ensimmäisenä perimysjärjestyksessä olivat Vilhelmin ja Marian lapset (jos niitä olisi), sitten prinsessa Anna ja hänen lapsensa ja lopulta Vilhelmin lapset myöhemmistä avioliitoista.
Vuodesta 1690 Vilhelm oli usein poissa Englannista, aluksi taistellessaan jakobiitteja vastaan Irlannissa. Aviomiehensä poissa ollessa Maria huolehti valtakunnan hallinnosta. Maria osoittautui lujatahtoiseksi hallitsijaksi, hän muun muassa määräsi oman enonsa Clarendonin jaarlin Henry Hyden pidätettäväksi juonittelusta Jaakko II:n palauttamiseksi valtaan. Vuonna 1692 hän vangitsi ja karkotti samoilla perusteilla vaikutusvaltaisen Marlborough'n jaarlin John Churchillin: karkottaminen vähensi jonkin verran hänen suosiotaan ja vahingoitti Marian suhdetta siskoonsa Annaan, johon Churchillin vaimolla Sarahilla oli vaikutusvaltaa. Anna ilmestyi oikeuteen yhdessä Sarahin kanssa, ilmeisesti kannustaakseen epäsuosioon joutunutta Churchillia. Tämä johti siihen, että Maria raivostuneena vaati Annaa hylkäämään Sarahin. Maria ei vieraillut Annan luona hänen raskautensa aikana ja suhde pysyi viileänä aina Marian kuolemaan asti.
Vilhelm oli lyönyt jakobiitit Irlannissa vuonna 1692, mutta jatkoi sotimistaan Alankomaissa tarkoituksenaan ryhtyä sotaan Ranskaa vastaan. Aviomiehensä poissa ollessa Maria toimi omiin nimiinsä, mutta miehensä neuvojen mukaisesti. Kun Vilhelm oli Englannissa, Maria ei osallistunut poliittiseen toimintaan. Sen sijaan kaikki kirkolliset asiat kulkivat hänen kauttaan .
Maria kuoli 32-vuotiaana isorokkoon Kensingtonin palatsissa 28. joulukuuta 1694 ja haudattiin Westminster Abbeyhin . Hautajaisia varten barokkisäveltäjä Henry Purcell sävelsi hautajaismusiikin (Music for the Funeral of Queen Mary) . Kuolinvuoteen ääressä loppuun asti valvonut Vilhelm, joka oli kasvanut yhä enemmän luottamaan Mariaan, oli järkyttynyt kuolemasta. Hänen sanotaan "olleen kaikista iloisin", mutta "nyt muuttuneen surkeimmaksi olennoksi maan päällä". Vilhelmin vanhemmat olivat myös kuolleet isorokkoon.
Perintö

Maria II:n kuoleman jälkeen Vilhelm III jatkoi kuninkaana. Prinsessa Annan viimeinen lapsi, Gloucesterin herttua William kuoli heinäkuussa 1700 ja kun oli selvää, ettei Vilhelm III voinut enää saada lapsia, parlamentti sääti vuonna 1701 lain, jolla päätettiin kruunun siirtyvän lähimmälle protestanttiselle sukulaiselle ja hänen perillisilleen. Tämä sukulainen oli Sofia Pfalzilainen, Hannoverin vaaliruhtinatar. Kun Vilhelm III kuoli vuonna 1702 ja häntä seurasi valtaistuimelle Anna. Annaa seurasi jo siinä vaiheessa kuolleen Sofian poika Yrjö I.
Maria ja Vilhelm perustivat William & Maryn collegen (nykypäivän Williamsburgissa, Virginiassa) vuonna 1693 . Hän perusti myös Greenwichin sairaalan (silloin Royal Naval Hospital for Seamen).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria II Wikimedia Commonsissa
Vuoden 1689 Bill of Rightsin teksti (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jaakko II | Englannin kuningatar 1689–1694 | Seuraaja: Vilhelm III |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jaakko VII | Skotlannin kuningatar 1689–1694 | Seuraaja: Vilhelm II |
Maria II
Markku Maalismaa

| Markku Maalismaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1955 (ikä 69) Yli-Ii, Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Markku Maalismaa (s. 6. huhtikuuta 1955 Yli-Ii) on suomalainen näyttelijä.
Henkilöhistoria

Maalismaa syntyi maanviljelijä Esko Maalismaan ja emäntä Helvi Honkasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1987 on toimittaja Liisa Vihmanen. Näyttelijä Pihla Maalismaa on heidän tyttärensä. Maalismaa valmistui Teatterikorkeakoulusta 1981. Oulun kaupunginteatterissa hän työskenteli valmistuttuaan, vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen hän on ollut on kiinnitettynä Kansallisteatteriin. Hänet muistetaan erityisesti useista televisio- ja elokuvatöistä. Maalismaa sai Olavi Veistäjän mukaan nimetyn palkinnon vuonna 1988.
Filmografia

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Sarja | Televisiosarjat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1988 | Poliisijuttu | Lampinen |
| 1991 | Isänmaan kaikuja | järjestäjä |
| 1991 | Matkalaukkukostaja | Matti Keppilä |
| 1993 | Hunajan maku | Eero Välttilä |
| 1993 | Hobitit | Maruna |
| 1993–1994 | Viimeiset siemenperunat | Pönkänen |
| 1994 | Kovaa maata | kirjastoauton kuljettaja |
| 1996 | Ihmeidentekijät | Asser Laine |
| 1998 | Tuliportaat | Antti Mäki |
| 2000 | Raid | rekkakuski Ratsumies |
| 2001 | Kaverille ei jätetä | Hannu / Harri Harju |
| 2006 | Uudisraivaaja | yrittäjä 2 |
| 2007 | Rakkauden nälkä | Timo Harjunpää |
| 2019 | M/S Romantic | Henkka |
| 2019 | Roba | Arton vinkkimies |
| 2020 | Modernit miehet | opettaja |
Aiheesta muualla

Markku Maalismaa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Markku Maalismaa Elonetissä.
Hermunen

Hermunen tarkoittaa seuraavia asioita.
Sukunimi

Se on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Anna-Kaisa Hermunen (o.s. Hänninen, 1948–2019), toimittaja
Mauno Hermunen (s. 1988), supermotokuljettaja.
Kylä

Hermunen, kylä Luumäellä sen keskustaajaman luoteispuolella
Hermunen, kylä Luumäen sen keskustaajaman eteläpuolella.
Järvi

Hermunen, järvi Kouvolassa Repoveden kansallispuistossa
Hermusenjärvi, järvi Luoteis-Luumäellä Hermusen kylässä
Hermusenjärvi, järvi Etelä-Luumäellä Hermusen kylässä.
Hetan yhtenäinen peruskoulu

| Hetan yhtenäinen peruskoulu> Heahtá oktanas vuođđoskuvla |
| --- | --- |
 Hetan yhtenäisen peruskoulun ja Enontekiön kirjaston rakennus.
Sijainti:  Puistomäentie 2, 99400 Enontekiö
Koordinaatit:  68.3850°N, 23.6335°E
Tyyppi:  kaksikielinen (suomi ja pohjoissaame) yhtenäiskoulu
Rehtori:  Riitta Peltovuoma (hallinnollinen rehtori), Hellin Pietikäinen (apulaisjohtaja)
Luokat:  0–9
Oppilaita:  183 (2019, lisäksi esiopetuksen oppilaat)
Verkkosivut
Hetan yhtenäinen peruskoulu (pohjoissaameksi Heahtá oktanas vuođđoskuvla) eli Hetan koulu on Enontekiön kirkonkylällä eli Hetassa toimiva kaksikielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Koulussa annetaan opetusta sekä suomeksi että pohjoissaameksi.
Enontekiön Hetan koulukeskuksen rakennuksia: koulupihan pohjoislaidan urheiluhalli.
Samassa pihapiirissä sijaitsevat myös Enontekiön Erälukio ja Enontekiön pääkirjasto.
Tilastokeskuksen mukaan Hetan koulua kävi vuonna 2019 yhteensä 183 peruskoululaista.
Henri Anier

Anier (2023)
Henri Anier (s. 17. joulukuuta 1990 Tallinna) on virolainen jalkapalloilija, joka on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Norjassa, Skotlannissa, Saksassa, Ruotsissa ja Suomessa.
Anier debytoi Viron A-maajoukkueessa vuonna 2011 ja hän on pelannut 52 maaottelua sekä tehnyt niissä 11 maalia. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Hornsrudin hallitus

Pääministeri Christopher Hornsrud
Hornsrudin hallitus oli Norjan hallitus 28. tammikuuta 1928 – 15. helmikuuta 1928. Se oli työväenpuolueen muodostama vähemmistöhallitus.
Ministerit

Pääministeri
Christopher Hornsrud
Ulkoministeri
Edvard Bull
Kirkko- ja opetusministeri
Olav M. K. Steinnes
Oikeusministeri
Cornelius Holmboe
Puolustusministeri
Fredrik Monsen
Valtiovarainministeri
Christopher Hornsrud
Kauppaministeri
Anton L. Alvestad
Työministeri
Magnus Nilssen
Maatalousministeri
Johan Nygaardsvold
Sosiaaliministeri
Alfred Martin Madsen
Luettelo läntisen Käpylän suojelluista rakennuksista

| 01 – Eteläinen suurpiiri |
| --- | --- |
 Eira ● Kampinmalmi ● Lauttasaari ● Taka-Töölö ● Ullanlinna ● Vironniemi
02 – Läntinen suurpiiri
 Haaga ● Kaarela ● Munkkiniemi ● Pitäjänmäki ● Reijola
03 – Keskinen suurpiiri
 Alppiharju ● Kallio ● Käpylä ● läntinen Käpylä ● Puu-Käpylä ● Pasila ● Vallila ● Vanhakaupunki
04 – Pohjoinen suurpiiri
 Itä-Pakila ● Länsi-Pakila ● Maunula ● Oulunkylä ● Tuomarinkylä
05 – Koillinen suurpiiri
 Latokartano ● Pukinmäki ● Malmi ● Puistola-Jakomäki ● Suutarila
06 – Kaakkoinen suurpiiri
 Herttoniemi ● Kulosaari ● Laajasalo
07 – Itäinen suurpiiri
 Mellunkylä ● Vartiokylä ja Myllypuro ● Vuosaari
08 – Östersundomin suurpiiri
 Östersundom
n k 
Tämä on luettelo Helsingin Käpylän kaupunginosan läntisen osan suojelluista rakennuksista. Käpylä on osa Vanhankaupungin peruspiiriä.
Puu-Käpylä on 1920-luvun ”englantilaistyyppisenä” puutaloalueena huomattava yhtenäinen rakennuskokonaisuus, jolla on historiallista arvoa. Se oli kuitenkin 1960-luvulla tarkoitus purkaa ja rakentaa tilalle kivisiä pienkerrostaloja. Suunnitelmista nousi julkinen kohu. Perustettu komitea tuli 1971 valmistuneessa mietinnössään siihen tulokseen, että rakennukset ovat kunnostettavissa ja rakennushistoriallisesti arvokkaita. Suojelukaava astui voimaan samana vuonna. Käpylän kirkko edustaa funktionalismia. Käpylässä sijaitsee myös Karjalatalo, joka on rakennettu sotien jälkeen karjalaisten kokoontumispaikaksi.
Luettelo

Päivitä lista manuaalisesti | SPARQL |
Tämä lista on luotu Wikidatassa olevaa dataa käyttämällä ja sitä päivittää määräajoin botti.
 Listan sisälle tehdyt muokkaukset poistetaan seuraavassa päivityksessä!
Ilmattarenkuja

| Otsikko | Tyyppi | Arkkitehti | Rakennettu | Koordinaatit | Tunnisteet | Kuva | Wikidata |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ilmattarenkuja 20 | omakotitalo |  | 1927 | 60.2084°N, 24.94°E | Ratu: 5938  |  | Q98413087 |
| Ilmattarenkuja 22 | paritalo |  | 1926 | 60.2086°N, 24.9407°E | Ratu: 5937  |  | Q98413089 |
| Ilmattarenkuja 4 | paritalo |  | 1928 | 60.2077°N, 24.938°E | Ratu: 5950  |  | Q98413090 |
| Ilmattarenkuja 6 | omakotitalo |  | 1925 | 60.2079°N, 24.9378°E | Ratu: 5951  |  | Q98413091 |
| Ilmattarenkuja 8 | omakotitalo |  | 1925 | 60.2081°N, 24.9377°E | Ratu: 5964  |  | Q98413092 |