stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keltasirkku
Koko ja ulkonäkö

Keltasirkku on 15,5–17 cm pitkä ja painaa noin 24–37 grammaa. Sen siipien kärkiväli on 23–29 cm.
Talvella koiraalla on kirkkaankeltainen pää ja vatsapuoli, ja ruskearaidallinen selkäpuoli. Sen sijaan kesällä koiraalla vain pää on keltainen, mutta muilta osin lintu on tummempi. Naaras on vaatimattomampi, ruskeampi, ja sen vatsapuolikin on raidallinen. Linnulla on siemensyöjälle tyypillinen jykevä nokka. Yläperä on punaruskea, ja tummassa pyrstössä on valkoiset reunasulat. Koiras on hieman kookkaampi. Nuori lintu ja koiras sulkasadon jälkeen muistuttavat naarasta. Keltasirkulla on sulkasato elo–syyskuussa, ja se kestää 7–8 viikkoa.
Keltasirkun ääni on korkea ”dsip”, varoittaa hyvin korkealla ”tsiiii”-äänellä. Laulu on korkea, laskeva, hento säe ”tsi-tsi-tsi-tsi-tsi-tsiii”, jota kuulee maaliskuulta alkaen. Lennossa päästettyä ”drrp”-kutsuääntä voi erehtyä luulemaan pyrstötiaisen pärskähtelyksi.
Suomen vanhin rengastettu keltasirkku on ollut vähintään 8 vuotta, 11 kuukautta ja 23 päivää vanha.
Levinneisyys

Koko Eurooppa ja iso osa Aasiaa on keltasirkun pesimäaluetta. Suomessa se pesii lähes koko maassa, vain pohjoisimmassa Lapissa se on harvinainen. Suomen pesimäkanta on noin 1,1 miljoonaa paria, ja laji on elinvoimainen. Luontaisen levinneisyysalueensa ulkopuolella keltasirkkua tavataan lisäksi ihmisen istuttamana vieraslajina Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Kaikkein pohjoisimmat populaatiot muuttavat vähän etelämmäksi talveksi. Suomalaisista keltasirkuista osa muuttaa Ruotsiin ja muualle eteläisen Itämeren alueelle lokakuussa, ja palaa maalis–huhtikuussa.
Elinympäristö

Keltasirkku viihtyy kaikenlaisilla avoimilla alueilla, joissa on kuitenkin jonkin verran puita tai pensaita. Yleisin se on vanhanaikaisessa maatalousympäristössä ja runsas myös siemenpuustoisilla hakkuuaukeilla, pellonreunoissa ja voimalinjoilla.
Muuttoaikoina keltasirkkuja tapaa pelloilla ja laitumilla, talvella viljavarastojen, latojen ja lintulautojen äärellä. Fasaanitarhoilla voi olla satapäisiä keltasirkkuparvia.
Lisääntyminen

Keltasirkun pesä on maassa hyvässä piilossa. Naaras munii huhti-toukokuussa 3–6, keskimäärin 4,5 harmahtavaa, tummatäpläistä munaa, joita se hautoo 12–13 vuorokautta.
Poikaset lähtevät pesästä ollessaan vielä lentokyvyttömiä noin 12 vuorokauden ikäisinä ja oppivat lentämään muutaman päivän päästä. Emot huolehtivat poikasista vielä viikon pari. Naaras voi munia vielä toisen pesueen, jossa munia on hieman vähemmän kuin ensimmäisessä. Keltasirkku tulee sukukypsäksi yksivuotiaana.
Ravinto

Syksyllä ja talvella keltasirkku syö siemeniä ja jyviä, lintulaudoilla se suosii kauranjyviä. Kesäaikaan ravinto koostuu enimmäkseen selkärangattomista ötököistä ja lieroista. Poikasia ruokitaan hyönteisillä.
Aiheesta muualla

Keltasirkku Lintukuva-verkkopalvelussa
ITIS: Emberiza citrinella (englanniksi)
Keltasirkkukoiras.
Video keltasirkusta.
Keltasirkun munia.
Verdelais

| Verdelais |
| --- | --- |
 Kalvaarioryhmä
 Verdelais
 Koordinaatit: 44°35′19″N, 0°15′02″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Gironde
Arrondissementti:  Langon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,8 km²
Väkiluku (2020):  1 031 
 – Väestötiheys:  217 as./km²
Kunnan numero:  33543
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verdelais on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Langonin kaupungista pohjoiseen.
Notre-Damen basilika
Verdelais ja sen Notre-Damen basilika on ollut pyhiinvaelluspaikka 1000-luvulta lähtien. Nykyinen Neitsyt Marialle pyhitetty basilika on rakennettu 1600- ja 1800-luvuilla. Kellotornin huipulla on Neitsyt Marian patsas.
Tunnettuja kuntalaisia

Henri de Toulouse-Lautrec (1864-1901), taidemaalari, haudattu Verdelais'n hautausmaalle vietettyään viimeiset vuotensa läheisessä Saint-André-du-Boissa olleessa sukulinnassa Château de Malroméssa.
Henri de Toulouse-Lautrecin hauta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Verdelais Wikimedia Commonsissa
Vasyl Fedoryšyn

| Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Ukraina> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|       Hylätty | Peking 2008 | 60 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Moskova 2010 | 60 kg |  |
|  Pronssia | Herning 2009 | 60 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Varna 2005 | 60 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 2007 | 60 kg |  |
|  Kultaa | Tampere 2008 | 60 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2001 | 58 kg |  |
|  Hopeaa | Baku 2002 | 60 kg |  |
|  Pronssia | Ankara 2004 | 60 kg |  |
|  Pronssia | Vilna 2009 | 60 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2010 | 60 kg |  |
|  Pronssia | Dortmund 2011 | 60 kg |  |
Vasyl Petrovitš Fedoryšyn (ukr. Василь Петрович Федоришин, s. 31. maaliskuuta 1981 Kaluš) on ukrainalainen vapaapainija ja Euroopan mestari.
Ateenan kesäolympialaisissa 2004 Fedoryšyn sijoittui alle 60 kilosarjan sarjassa neljänneksi. Pekingissä 2008 hän sijoittui samassa sarjassa alun perin toiseksi hävittyään loppuottelussa venäläiselle Mavlet Batiroville. Fedoryšyn kuitenkin menetti mitalinsa kun hänen Pekingissä antamansa dopingnäyte tutkittiin uudelleen vuonna 2016 ja hän jäi kiinni anabolisten steroidien käytöstä.
MM-tasolta Fedoryšyn on saavuttanut yhden hopea- ja yhden pronssimitalin. Euroopan mestaruuden hän on voittanut kolmesti, minkä lisäksi hänellä on kaksi EM-hopeaa ja neljä EM-pronssia.
Vicky Binns

Vicky Binns (s. 27. elokuuta 1982 Manchester [lähde? ]) on brittiläinen näyttelijä, joka esiintyi saippuasarjassa Emmerdale vuosina 1999-2003 ja Coronation Street 2005–2010.
Aiheesta muualla

Vicky Binns Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vincent Rakotozafy

Vincent Rakotozafy (s. 10. lokakuuta 1944) on madagaskarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Fianarantsoan arkkihiippakuntaan 6. huhtikuuta 1975 ja nimitettiin Tôlagnaron hiippakunnan piispaksi 24. huhtikuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Philibert Randriambololona, jota avustivat Jean-Pierre-Dominique Zévaco ja Philippe Ranaivomanana.
Vihersipuli

Vihersipuli
Vihersipuli eli kevätsipuli  (Allium cepa Vihersipuli-Ryhmä) on ruokasipulin eli sipulin lajikeryhmä. Salaatti- eli vihersipuli on hyvin suosittu Kiinassa, Koreassa ja Japanissa.
Aiheesta muualla

Vihersipuli White Lisbon[vanhentunut linkki] Puutarha.net
Suomalaiset hyötypuutarhakasvit
| --- | --- |
Juurekset:   lanttu  mustajuuri  nauris  palsternakka  porkkana  piparjuuri  punajuuri  retiisi  selleri 
Kaalit:   keräkaali  kiinankaali  kukkakaali  kyssäkaali  lehtikaali  punakaali  parsakaali  ruusukaali  kurttu- eli savoijinkaali 
Kurkkukasvit:   kurkku  kesäkurpitsa  kurpitsa  spagettikurpitsa 
Mausteet:   basilika  humala  kirveli  krassi  kumina  kurkkuyrtti  kynteli  lipstikka  meirami  minttu  persilja  rakuuna  rosmariini  salvia  sitruunamelissa  tilli  timjami 
Mukulakasvit:   maa-artisokka  peruna 
Palkokasvit:   herne  härkäpapu  tarhapapu 
Sipulit:   hillosipuli  ilmasipuli  jättisipuli  purjo  sipuli  ruohosipuli  ryvässipuli  valkosipuli  vihersipuli 
Muut kasvikset:   endiivi  fenkoli  latva-artisokka  lehtisalaatti  lehtiselleri  mangoldi  maissi  paprika  parsa  pinaatti  raparperi  tomaatti
Vasyl Hohol-Janovskyi

| Vasyl Hohol-Janovskyi > Василь Гоголь-Яновський |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1777 Kuptsynskyi (nyk. Hoholeve), Pultavan alue
Kuollut: 1825 (47–48 vuotta) Kybyntsin lähellä
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Lapset:  Nikolai Gogol
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vasyl Hohol-Janovskyi (ukr. Василь Гоголь-Яновський), Vasilii Gogol, (1777 Kuptsynskyi (nyk. Hoholeve), Pultavan alue – maaliskuussa 1825 Kybyntsin lähellä) oli kasakkasukuinen maanomistaja ja ukrainaksi kirjoittanut näytelmäkirjailija. Hänen poikansa oli kirjailija Nikolai Gogol. Paikallisen ylimyksen tilalla 1820-luvulla esitettyjä Hoholin näytelmiä ovat Sobaka-vivtsia sekä farssi Prostak, ili hitrost’ ženštšiny, perehitrennaia soldatom, joka muistuttaa Ivan Kotljarevskyin näytelmää Moskal’-tšarivnyk.
Valkoinenlampi (Keuruu)

| Valkoinenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°20′23″N, 24°34′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kupanjoen valuma-alue (35.66)
Laskujoki:  oja Kupanjokeen 
Järvinumero:  35.662.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,2 m  
Rantaviiva:  0,463 km  
Pinta-ala:  1,478 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkoinenlampi 
Valkoinenlampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Lankuan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kupanjoen valuma-alueella (35.66), jonka Kupanjoen yläosan aeseen (35.662) se kuuluu.
Kinder Scout

Kinder Scout
Kinder Scoutin ylätasankoa.
| --- | --- |
Tyyppi:  vuori
Sijainti:  Derbyshire, Itä-Midlands Yhdistynyt kuningaskunta
Vuoristo:  Peak District
Korkeus merenpinnasta:  636 m
Prominenssi:  497  m 
Suojelualue:  Peak District National Park (d) (käännä suomeksi) 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kinder Scout on 636 metriä korkea vuori Derbyshiren kreivikuntaan kuuluvalla Peak Districtin ylänköalueella. Se on sekä Peak Districtin että Derbyshiren korkein huippu. Lähin sitä korkeampi huippu on 85 kilometrin päässä pohjoisessa sijaitseva Fountains Fell (662 m).
Kinder Scout on kuuluisa sinne vuonna 1932 tehdystä luvattomasta joukkotunkeutumisesta. Vuori oli tuolloin yksityismaata ja lähikaupunkien asukkaat halusivat osoittaa mieltään jokamiehenoikeuden puolesta. Mielenosoitus johti osaltaan vapaan liikkumisen sallimiseen Englannin nummialueilla ja kansallispuistojen perustamiseen – 17. huhtikuuta 1951 perustettu Peak District oli Englannin ensimmäinen kansallispuisto.
Vuoret ja huiput

Kinder Scout on karkeasta hiekkakivestä (millstone grit) muodostunut ylätasanko, joka kohoaa lähes kauttaaltaan yli 600 metriä merenpinnan yläpuolelle. Se on osa laajempaa Dark Peak -nimistä ylänköaluetta, johon kuuluvat myös Bleaklow, Mam Tor ja Lose Hill.
Kinderin ylätasanko kohoaa jyrkkärinteisenä sitä ympäröivästä maastosta. Kinderjoki syöksyy sen länsireunan yli ja muodostaa Kinder Downfall -nimisen vesiputouksen, joka on korkein Peak Districtin alueella. Ylätasangon pohjois- ja etelälaidalla on monia kalliopaljastumia ja jyrkänteitä. Idässä tasanko laskeutuu loivemmin ja kapenee kannakseksi, joka yhdistyy Win Hillin kukkulaan.
Kinder Scoutin kallioperä muodostui muinaisiin jokisuistoihin kertyneestä liejusta ja hiekasta. Aikojen saatossa niistä muodostui lomittaisia hiekkakivi- ja savikivikerrostumia. Kallioperä on altis eroosiolle, jota aiheuttavat lampaiden laiduntaminen, saastelaskeumat, metsäpalot ja vuorikiipeilijät. Lampaiden pääsyä nummille onkin rajoitettu paikoitellen aidoilla.
Luonto

Kinder Scoutin linnustoon kuuluu korppeja, nummiriekkoja, muuttohaukkoja ja kuoveja. Vuorella voi nähdä myös sepelrastaita, jotka tunnistaa niiden papinkaulusta muistuttavasta valkoisesta kuvioinnista.
Ylätasangon maisemaa täplittävät luhtavillan kukinnot ja värikkäät rahkasammalmättäät. Kinder Scoutia ympäröiviä ylänköjä kutsutaan yhteisesti nimellä Dark Peak, sillä niitä peittää tumma turvekerros.
Kiipeily

Vaelluksen Kinder Scoutille voi aloittaa Edalen tai Hayfieldin kylästä High Peakin hallintopiirissä. Edalesta alkaa Penniinien vuorijonoa seuraava vaellusreitti Pennine Way, jonka ensimmäinen etappi nousu Kinder Scoutille on. Kylästä johtaa Kinder Scoutille kaksi reittiä: kivikkoinen Grindsbrook Clough ja pidempi mutta helpompikulkuinen Jacob’s Ladder, joka on osittain porrastettu. Hayfieldistä alkava reitti nousee William Clough’n rotkon pohjaa pitkin Sandy Heysin laelle ja etenee sieltä Kinder Downfallin putoukselle.
Vuoren ympäristössä on erikoisia kivimuodostumia, kuten Pym’s Chair ja Boxing Gloves (’nyrkkeilyhanskat’), sekä Mermaid’s Pool -niminen lampare. Legendan mukaan lammessa asuu merenneito, jonka voi nähdä vain pääsiäisenä. Jos merenneito vastaa katseeseen suopeasti, on palkintona ikuinen elämä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kinder Scout Wikimedia Commonsissa
Boxing Gloven kalliomuodostuma.
Kinder Downfallin vesiputous.
Vanumarmulano

| Vanumarmulano |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Ericales
Heimo::  Sapotillakasvit Sapotaceae
Alaheimo::  Sapotoideae
Suku::  Marmulanot Sideroxylon
Laji::  lanuginosum
Kaksiosainen nimi
 Sideroxylon lanuginosum  Michx. 
Synonyymit
 Bumelia lanuginosa 
 Vanumarmulanon levinneisyys
Katso myös
   Vanumarmulano Wikispeciesissä   Vanumarmulano Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Vanumarmulano (Sideroxylon lanuginosum, aik. Bumelia lanuginosa) on sapotillakasvien (Sapotaceae) heimoon, marmulanojen (Sideroxylon) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta, kapealatvuksinen ja piikkinen puulaji, joka kasvaa tavallisesti 6–12 metriä korkeaksi. Oksissa olevat piikit ovat teräviä ja katkaistusta puusta tihkuu maitiaisnestettä. Vanumarmulanon lehdet ovat enintään noin 7,5 cm pitkiä ja muodoltaan puikeita tai soikeita. Kukat sijaitsevat ryhminä lehtihangoissa ja ovat pieniä sekä valkoisia. Vanumarmulano kukkii alkukesällä, minkä jälkeen kukista muodostuvat noin 1,3 cm kokoiset hedelmät, jotka ovat syksyllä kypsinä mustia.
Vanumarmulano kasvaa luontaisena Meksikon pohjoisosissa sekä Yhdysvaltojen kaakkoisosissa.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Sideroxylon lanuginosum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sideroxylon lanuginosum (englanniksi)
Flora of North America: Sideroxylon lanuginosum (englanniksi)
Valkoinenlammi (Virrat)

| Valkoinenlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°07′33″N, 23°32′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  35.415.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  192,6 m  
Rantaviiva:  0,521 km  
Pinta-ala:  1,171 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkoinenlammi 
Valkoinenlammi  on Pirkanmaalla Virroilla Karttiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Keihäsjärven valuma-alueeseen (35.415) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 192,6 metriä mpy.
Valkoinenlampi (Multia)

| Valkoinenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°32′07″N, 24°34′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarhianjoen alue (35.63)
Laskujoki:  oja Hännättömänjokeen 
Järvinumero:  35.636.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  179,6 m  
Rantaviiva:  0,639 km  
Pinta-ala:  2,597 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkoinenlampi 
Valkoinenlampi  on Keski-Suomessa Multialla Väätäiskylänn lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
Keifuku-rautatiet

| Keifuku-rautatiet> 京福電気鉄道株式会社.Keifuku Electric Railroad Co., Ltd. |
| --- | --- |

Perustiedot
 Keifuku- ja Eizan-rautateiden linjakartta
Valtio:  Japani
Toiminta-alue:  Kansai
Perustettu:  2. maaliskuuta 1942
Rataverkko
Verkoston pituus:  12,3 km
Kotisivu
Kaksi raitiovaunua Ryōan-jin asemalla
Hieivuoren funikulaari
Keifuku-rautatiet (jap. 京福電気鉄道株式会社, Keifuku denkitetsudō kabushikigaisha) on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii etenkin Kioton kaupungissa. Se liikennöi kahta raitiovaunulinjaa Kioton pohjoisilla esikaupunkialueilla sekä Hieivuorelle johtavaa funikulaaria ja ilmaköysirataa. Keifukun raitiotielinjojen ja funikulaarin yhteispituus on 12,3 kilometriä, ja asemia niillä on 24 kappaletta.
Raideliikenteen ohella yritys harjoittaa muun muassa kiinteistö- ja vapaa-ajan liiketoimintaa. Sen toinen merkittävä toiminta-alue Kioton lisäksi on Fukuin prefektuuri. Keifuku-rautatiet muodostaa yritysryhmän useiden muiden linja-autoliikennettä, kiinteistökehitystä ja vapaa-ajan toimintaa harjoittavien yritysten kanssa. Se on itse osa suurempaa Keihan-ryhmää, jonka pääyritys on Keihan-rautatiet.
Yhtiöllä on 119 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Kioton kaupungin Nakagyōn suuralueella.
Historia

Keifuku-rautateiden juuret ovat vuonna 1888 perustetussa Kyōto dentō -sähköyhtiössä, joka harjoitti myös raideliikennettä. Arashiyaman sähköraitiotie (嵐山電車軌道, Arashiyama denshakidō), jota yritys nykyisinkin Kiotossa liikennöi, avattiin liikenteelle vuonna 1910. Kyōto dentōn raideliikenne erotettiin omaksi yrityksekseen 2. helmikuuta 1942, minkä jälkeen siihen yhdistettiin useita muita rautatieyhtiöitä: Kurama-sähkörautatie, Mikuni–Awara-sähkörautatie, Eiheiji-rautatie ja Maruoka-rautatie. 1940- ja 1950-luvuilla yritys laajensi toimintaansa myös linja-autoliikenteeseen ja huvipuistoihin.
Yrityksen Fukuin prefektuurissa liikennöimiä rautatielinjoja on 1960-luvulta lähtien lakkautettu tai siirretty muille yrityksille muun muassa alueen väestön vähenemisen vuoksi. Eiheiji-linja ja osa Echizen-päälinjasta on kokonaan lakkautettu, kun taas Maruoka-linja ja jäljelle jäänyt osa Echizen-päälinjasta on siirretty Echizen-rautateiden omistukseen. Keifuku-rautatiet liikennöi aiemmin myös Eizan-päälinjaa ja Kurama-linjaa Kioton koillisosissa, mutta ne luovutettiin Eizan-rautateille vuonna 1986.
Linjat

Keifuku-rautatiet liikennöi kahta raitiotielinjaa, jotka liittävät turistikohteena suositun Arashiyaman alueen Kioton keskustaan ja pohjoisiin esikaupunkeihin. Nämä linjat tunnetaan yleisesti nimellä Randen (嵐電). Lisäksi yritys liikennöi Hieivuorelle johtavaa funikulaaria (叡山ケーブル, Eizan kēburu) ja riippuköysirataa (叡山ロープウェイ, Eizan rōpuwei).
| Symboli | Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus (km) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Arashiyama-päälinja | 嵐山本線 | Arashiyama–Shijō-Ōmiya | 7,2 |
|  | Kitano-linja | 北野線 | Katabiranotsuji–Kitano-Hakubaichō | 3,8 |
| – | Eizan-funikulaari | 鋼索線 (叡山ケーブル) | Kēburu Yase–Kēburu Hiei | 1,3 |
| – | Eizan-riippuköysirata | 架空索道（叡山ロープウェイ） | Rōpu Hiei–Hiei sanchō | 0,5 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keifuku-rautatiet Wikimedia Commonsissa
Yhtiön internetsivut (japaniksi)
Vincent Riotta

Vincent Riotta (s. 1959 Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa italialaista Martinia vuonna 2003 ilmestyneessä romanttisessa komediassa Toscanan auringon alla.
Vanzone con San Carlo

| Vanzone con San Carlo |
| --- | --- |
 Vanzonen kunnantalo.
 Vanzone con San Carlo
 Koordinaatit: 45°58′46″N, 8°06′42″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Verbano-Cusio-Ossola
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Claudio Sonzogni
Pinta-ala:  
 – Maa:  15,73 km²
Korkeus:  677 (min. 550 - maks. 2 792) m
Väkiluku (2015):  407
 – Väestötiheys:  25,87 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  28879
Suuntanumero(t):  0324
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vanzone con San Carlo on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. Vanzonen naapurikunnat ovat Antrona Schieranco, Bannio Anzino, Calasca-Castiglione ja Ceppo Morelli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanzone con San Carlo Wikimedia Commonsissa
Verbano-Cusio-Ossolan maakunta
Antrona Schieranco | Anzola d’Ossola | Arizzano | Arola | Aurano | Baceno | Bannio Anzino | Baveno | Bee | Belgirate | Beura-Cardezza | Bognanco | Borgomezzavalle | Brovello-Carpugnino | Calasca-Castiglione | Cambiasca | Cannero Riviera | Cannobio | Caprezzo | Casale Corte Cerro | Cavaglio-Spoccia | Ceppo Morelli | Cesara | Cossogno | Craveggia | Crevoladossola | Crodo | Cursolo-Orasso | Domodossola | Druogno | Falmenta | Formazza | Germagno | Ghiffa | Gignese | Gravellona Toce | Gurro | Intragna | Loreglia | Macugnaga | Madonna del Sasso | Malesco | Masera | Massiola | Mergozzo | Miazzina | Montecrestese | Montescheno | Nonio | Oggebbio | Omegna | Ornavasso | Pallanzeno | Piedimulera | Pieve Vergonte | Premeno | Premia | Premosello-Chiovenda | Quarna Sopra | Quarna Sotto | Re | San Bernardino Verbano | Santa Maria Maggiore | Stresa | Toceno | Trarego Viggiona | Trasquera | Trontano | Valstrona | Vanzone con San Carlo | Varzo | Verbania | Vignone | Villadossola | Villette | Vogogna
Varvara Schantin

Veikko Haukkavaaran Varvara Schantinia esittävä veistos Haminassa.
Varvara Schantin (1870–1941) oli venäläissyntyinen haminalainen, joka ryhtyi yrittäjäksi myymällä Aholaisen leipomotuotteita Reserviupseerikoulun upseerioppilaille sen kurssi numero 22:sta alkaen. Varvara Schantinille on pystytetty teräksinen veistos Haminan Kadettikoulunkadulle lähelle vallisarvea viestikomppanian ja sotilaskodin väliselle osuudelle. Veistoksen teettivät Veikko Haukkavaaralla Reserviupseerikoulun upseerioppilaskurssi 25:n entiset upseerioppilaat. Veistos paljastettiin 1972.
Teräkseen valetun veistoksen paljastamisen osallistui leipomosukuun kuuluva Lyyli Aholainen. Varvara Schantinista on tehty myös Haminan teatterissa monologiesitys. Laulaja Veikko Lavi levytti vuonna 1978 laulun nimeltä Pullamummo Varvaara.
Hänen mukaansa on nimetty myös Haminan Sotilaskodin käytössä oleva RUK:n oppilaskunnan kanssa yhteistyössä hankittu sotilaskotiauto Varvara.
Aiheesta muualla

Varvara Schantin Turun seudun lottaperinneyhdistys. Viitattu 19.4.2024.
12. Varvaran patsas Haminan museokatu. Viitattu 19.4.2024.
Valkoisen talon lehdistösihteeri

| Valkoisen talon lehdistösihteeri |
| --- | --- |
 
 
 Nykyinen Karine Jean-Pierre 13. toukokuuta 2022 lähtien
Nimittäjä:  Yhdysvaltain presidentti
Perustettu:  4. maaliskuuta 1929
Ensimmäinen:  George E. Akerson
Valkoisen talon lehdistösihteeri (engl. White House Press Secretary) on Valkoisen talon virkamies, jonka tehtävä on edustaa Yhdysvaltain presidentin hallintoa. Nykyinen lehdistösihteeri Karine Jean-Pierre aloitti virassa toukokuussa 2022.