stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trimetyyliboraatti
Käyttö

Trimetyyliboraattia käytetään liuottimena tai katalyyttinä valmistettaessa hartseja, vahoja ja maaleja. Sitä käytetään myös korroosiota estävänä aineena ja antioksidanttina. Orgaanisessa kemiassa ainetta käytetään metyylattio- ja dehydrauseraktioissa.
Erityisesti tirmetyyliboraattia käytetään valmistettaessa orgaanisten booria sisältävien happojen ja niiden estereiden valmistuksessa. Näitä yhdisteteitä käytetään Suzuki-reaktiossa valmistettaessa uusia orgaanisia yhdisteitä.
Turvallisuus

Aine ärsyttää hengitysteitä ja aiheuttaa yskimistä hengitettynä. Nieltynä seurauksena on pahoinvointia ja vatsakipua. Palaessa vapautuu booritrioksidia sisältäviä höyryjä.
Palavaa trimetyyliboraattia
Tupaantuliaiset

Tupaantuliaiset (puhekielessä tuparit) on tapahtuma, jossa uuteen asuntoon muuttanut henkilö pitää pienimuotoiset juhlat uuden asuntonsa kunniaksi ja kiitokseksi muutossa auttaneille.  Vanhan perinteen mukaisesti vieraat ovat saattaneet tuoda lahjaksi leivän ja suolan, jotka on perinteen mukaan tuotu talon haltioille. Yleensä tupaantuliaisissa myös saunotaan ja juodaan alkoholipitoisia juomia illan mittaan.
Aiheesta muualla

Järjestä onnistuneet tupaantuliaiset (Arkistoitu – Internet Archive)
Valkeakoski (koski)

Valkeakoski oli Mallasvedestä Vanajaveteen laskenut koski. Se sijaitsi nykyisen Valkeakosken alueella. Vuosina 1950–1955 rakennettu Valkeakosken uusi kanava on nykyään Walkiakosken tilalla.
Myllysaari sijaitsi Walkiakosken ja Vähäkosken välissä.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1987

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1987 olivat 11. jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Piešťanyssä, Trenčínissä, Nitrassa ja Topoľčanyssä, Tšekkoslovakiassa. Nykypäivänä paikkakunnat ovat Slovakiassa.
Suomi voitti ensimmäisen nuorten maailmanmestaruutensa. Tšekkoslovakia sijoittui hopealle ja Ruotsi pronssille.
Kisat muistetaan sen päätösottelusta, jossa Kanadan ja Neuvostoliiton pelaajien välille syntyi joukkotappelu. Siihen osallistuivat joukkueiden kaikki pelaajat. Molemmat joukkueet diskattiin. Näistä kahdesta maasta vain Kanadalla oli enää mahdollisuus mestaruuteen ennen ottelua, mutta tähän yltääkseen sen olisi täytynyt voittaa ottelu vähintään viidellä maalilla. Neuvostoliitto oli jo menettänyt mahdollisuutensa nousta mitaleille. Myös keskusteluja maitten pudottamisesta B-sarjaan käytiin.
Suomi turnauksessa

Suomen joukkueessa oli mukana monia pelaajia, jotka olivat voittaneet edellisenä vuonna poikien Euroopan-mestaruuden. Valmentajana oli Hannu Jortikka. Ensimmäisessä ottelussaan Suomi voitti Yhdysvallat maalein 1–4. Tämän jälkeen Suomi pelasi tasapelin tiukassa ottelussa Kanadaa vastaan. Suomi voitti tiukassa ottelussa Neuvostoliiton lukemin 4–5. Sen sijaan Ruotsi voitti Suomen ylivoimaisesti lukemin 0–5. Suomen viimeisessä ottelussa vastustajana oli Tšekkoslovakia, joka ei onnistunut haastamaan Suomea, vaan ottelu päättyi Suomen eduksi maalein 3–5.
Pistepörssi

| Sija | Pelaaja | M | S | P |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ulf Dahlén | 7 | 8 | 15 |
| 2. |  Teppo Kivelä | 6 | 6 | 12 |
| 3. |  Jukka Seppo | 3 | 9 | 12 |
| 4. |  Janne Ojanen | 2 | 10 | 12 |
| 5. |  Pat Elynuik | 6 | 5 | 11 |
| 6. |  Pär Eklund | 5 | 6 | 11 |
| 6. |  Roger Ohman | 5 | 6 | 11 |
| 8. |  Sami Wahlsten | 4 | 7 | 11 |
| 9. |  Bo Svanberg | 7 | 3 | 10 |
| 9. |  Martin Hostak | 7 | 3 | 10 |
Palkinnot > IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat

Paras maalivahti:  Markus Ketterer
Paras puolustaja:  Calle Johansson
Paras hyökkääjä  Robert Kron
Palkinnot > Turnauksen tähdistökentällinen

Maalivahti:  Sam Lindståhl
Puolustajat:  Jirí Látal,  Brian Leetch
Hyökkääjät:  Juraj Jurík,  Ulf Dahlén,  Scott Young
Tyhjiö (elokuva)

| Tyhjiö |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Aleksi Salmenperä
Käsikirjoittaja:  Aleksi Salmenperä
Tuottaja:  Aleksi Salmenperä
Säveltäjä:  Ville A. Tanttu
Kuvaaja:   Peter Flinckenberg  Heikki Färm  Pietari Peltola 
Leikkaaja:  Samu Heikkilä
Pääosat:   Laura Birn  Tommi Korpela  Hannu-Pekka Björkman  Matleena Kuusniemi  Minna Haapkylä  Kaija Pakarinen  Kari Heiskanen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:   Oy Bufo Ab  Sahadok Oy 
Levittäjä:  B-Plan Distribution
Ensi-ilta:   2018-09-2828. syyskuuta 2018  
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyhjiö on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut suomalainen draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Aleksi Salmenperä. Elokuvan pääosissa esiintyvät Laura Birn, Tommi Korpela, Hannu-Pekka Björkman, Matleena Kuusniemi, Minna Haapkylä, Kaija Pakarinen ja Kari Heiskanen.
Tyhjiö kertoo parisuhteista, taiteesta, onnistumisen hinnasta ja epäonnistumisen tuskasta. Salmenperän elokuville ominaisen mustan huumorin avulla se nauraa taiteen ja työnteon totisuudelle. Elokuva sai teattereissa 13 000 katsojaa.
Tyhjiö sai ensi-iltansa 28. syyskuuta 2018. Se palkittiin Jussi-gaalassa parhaana elokuvana, ohjauksesta, leikkauksesta ja äänisuunnittelusta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Laura Birn  | … |  Pihla Sucksdorff   |
|  Tommi Korpela  | … |  Eero Kaila   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |  Ilmari Kuutsa   |
|  Matleena Kuusniemi  | … |  Johanna Somervuori   |
|  Minna Haapkylä  | … |  Pihlan näyttelijäystävä   |
|  Kaija Pakarinen  | … |  Pihlan äiti   |
|  Kari Heiskanen  | … |  Pihlan isä   |
|  Tomi Lindfors  | … |  Vesa   |
|  Onni Vilppola  | … |  Eemeli   |
|  Leea Klemola  | … |  Tuula Pahkio   |
|  Pihla Viitala  | … |  Pihlan ystävä   |
Arvosteluja

| Arvostelija | Arvosana | Lähde |
| --- | --- | --- |
Apu Valtteri Mörttinen: 
Demokraatti Rane Aunimo: 
Episodi Jesse Raatikainen: 
Helsingin Sanomat Leena Virtanen: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
Me Naiset Martta Kaukonen:
Aiheesta muualla

Tyhjiö Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Valkeakoski (täsmennyssivu)

Valkeakoski tai Walkiakoski voi tarkoittaa seuraavia:
Valkeakoski, kaupunki Suomessa
Valkeakoski, Mallasveden ja Vanajaveden välinen koski Valkeakoskella
Walkiakoski, Valkeakoskella vuosina 1873-1934 toiminut metsäteollisuusyritys
Valkeakoski, kylä Sääksmäellä, sittemmin Valkeakoskella
Valkeakoski, koski Tornionjoessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valkeakoski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tuulimyllygalaksi

| Tuulimyllygalaksi |
| --- | --- |
 Tuulimyllygalaksi M101
Historia
Löytäjä:  Pierre Méchain
Löytöpäivä:  27. maaliskuuta 1781
Muut nimet:  Messier 101, M101, NGC 5457, UGC 8981, PGC 050063, Arp 26
Ominaisuudet
Tyyppi:  SAB(rs)cd
Etäisyys:  27×106 valovuotta
Koko:  28.8 × 26.9 kaariminuuttia
Absoluuttinen kirkkaus:  -21.6m
Havaitseminen
Tähdistö:  Iso karhu
Rektaskensio:  14 h 03 min 12,4 s
Deklinaatio:  +54° 20' 57"
Suhteellinen kirkkaus:  +8.3m
Tuulimyllygalaksi (tunnetaan myös nimellä Messier 101, M101 ja NGC 5457) on päältä päin näkyvä kierteisgalaksi Ison karhun tähdistössä. Se on noin 27 miljoonan valovuoden etäisyydellä. M101 on kirkkain kohde M101:n galaksiryhmässä.
Pierre Méchain löysi M101:n 27. maaliskuuta 1781, ja hän kertoi löydöstään Charles Messierille, joka varmisti kohteen sijainnin ja lisäsi sen Messierin luetteloon.
28. helmikuuta 2006 NASA ja ESA julkaisivat yksityiskohtaisen kuvan Tuulimyllygalaksista, suurimman ja tarkimman Hubblen mistään galaksista ottaman kuvan. Kuva on yhdistetty 51:stä eri valotuksesta.
Löytäminen

Pierre Méchain kuvaili M101:tä seuraavasti: "tähtisumu ilman tähtiä, hyvin epämääräinen ja melko suuri, 6' – 7' halkaisijaltaan, Karhunvartijan vasemman käden ja Ison karhun välissä."
William Herschel havaitsi vuonna 1784, että "(M101) näyttää 7-, 10- ja 20 -tuumaisissa kaukoputkissani kirjavalta tähtisumulta".
William Parsons katseli M101:tä 72-tuumaisella Newton-tyyppisellä peilikaukoputkellaan 1800-luvun puolenvälin jälkeen. Hän oli ensimmäinen, joka huomasi spiraalirakenteen. Nykyäänkin M101:n spiraalirakenteen havaitsemiseen vaaditaan melko suuria laitteita ja hyvin tumma taivas.
Rakenne

M101 on melko suuri galaksi verrattuna Linnunrataamme. Se on noin 170 000 valovuotta halkaisijaltaan ja siten noin 2 kertaa Linnunradan kokoinen. Sen sijaan M101:n tarkkaa massa ei ole tiedossa, eräiden arvioiden mukaan se on noin 16 miljardia kertaa Auringon massa. Tämä arvo on melko varmasti liian alhainen, ja mahdollisesti se johtuu M101:n heikosta pintakirkkaudesta. Uudet sen HII-alueisiin ja pyörimisnopeuteen perustuvat arviot ovat väliltä 100–1 000 miljardia Auringon massaa.
Toinen huomattava ominaisuus tälle galaksille on sen valtavat ja hyvin kirkkaat HII-alueet, joista noin 3 000 voidaan nähdä valokuvissa. HII-alueet sijoittavat sellaisiin galakseihin, jotka sisältävät suuren pilven tiheää, oman massansa vuoksi tiivistynyttä vetykaasua. Lopulta kun paikalliset vetypilvet tiivistyvät tarpeeksi fuusion alkamiseksi, tähti on syntynyt. HII-alueet sisältävätkin usein suuren määrän hyvin kirkkaita ja kuumia, sinisinä loistavia tähtiä.
Valokuvissa M101 voidaan nähdä epäsymmetrisenä toiselta puolen. Sen on ajateltu johtuvan lähimenneisyydessä (galaktisessa mittakaavassa) tapahtuneesta toisen galaksin lähiohituksesta. Toisen galaksin aiheuttamat vuorovesivoimat ovat aiheuttaneet epäsymmetrisyyden. M101:n sillä reunalla on myös tiheys kasvanut; se puolestaan on lisännyt galaksin tähtien muodostumista.
Galaksin seuralaiset

M101:llä on viisi silmiinpistävää seuralaisgalaksia: NGC 5204, NGC 5474, NGC 5477, NGC 5585 ja Holmberg IV.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Messier 101: Pinwheel Galaxy Messier-Objects.com.  28.8.2015. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
Pinwheel Galaxy – Messier 101 Constellation Guide.  31.5.2013. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
Plotner, Tammy: Messier 101 Universetoday.  5.1.2010. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  ε UMa, α UMa, η UMa, Mizar, β UMa, γ UMa, ψ UMa, μ UMa, ι UMa, θ UMa, δ UMa, ο UMa, λ UMa, ν UMa, κ UMa, 23 UMa, χ UMa, υ UMa, ξ UMa A, ζ UMa B, Alcor, ξ UMa B, 15 UMa, 26 UMa, 24 UMa, φ UMa, π2 UMa, 83 UMa, ω UMa, τ UMa, τ UMa, ρ UMa, 55 UMa, σ2 UMa, 18 UMa, 36 UMa, 78 UMa, 56 UMa, 46 UMa, 47 UMa, 49 UMa, 15 LMi, 44 Lyn, 38 UMa, 44 UMa, σ1 UMa, 27 UMa, 37 UMa, 16 UMa, 67 UMa, 31 UMa, 17 UMa, 57 UMa, 61 UMa, 55 Cam, 74 UMa, 41 Lyn, 82 UMa, 2 UMa, T UMa, 70 UMa, 59 UMa, 6 UMa, 42 UMa, 81 UMa, π1 UMa, 43 UMa, 73 UMa, 84 UMa, 86 UMa, 5 UMa, 57 Cam, 47 LMi, 62 UMa, 32 UMa, 22 UMa, 39 UMa, 71 UMa, 66 UMa, 58 UMa, 51 UMa, 76 UMa, 75 UMa, 60 UMa, 37 Lyn, U UMa, 1 CVn, 35 UMa, 41 UMa, 68 UMa, Groombridge 1830, 56 Cam, 28 UMa, 65 UMa, 14 LMi, 65 UMa, 72 UMa, 40 UMa, Lalande 21185, W UMa, Winnecke 4, SZ UMa, R UMa, CF UMa, WX UMa
Eksoplaneetat:  47 UMa b, 47 UMa c
Messierin luettelo
Trionyx

| Trionyx |
| --- | --- |
 Kolmikynsikilpikonna (Trionyx triunguis)
 mioseeni–nykyaika (holoseeni) 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Pehmeäkilpikonnat Trionychidae
Alaheimo::  Trionychinae
Suku::  Trionyx  Geoffroy Saint-Hilaire, 1809
Katso myös
   Trionyx Wikispeciesissä   Trionyx Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trionyx on pehmeäkilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku, jonka ainoa elossa oleva laji on kolmikynsikilpikonna (Trionyx triunguis). Se elää pääasiassa Afrikassa, mutta Välimeren alueella sitä tavataan myös Aasiassa ja harhailijana Euroopassa. Se sietää hyvin merivettä, ja toisinaan yksilöitä ajautuu Turkin rannikolta Kreikan saarille. Se on siten ainoa nykyinen pehmeäkilpikonna, jota tavataan Euroopassa. Trionyx-suvun alkuperä on luultavasti Euraasiassa, ja neogeenikaudelta on löydetty useita Trionyx-fossiileja Euroopasta.
Trionyx toimi aiemmin ”roskakorina” niin elossa oleville kuin fossiilisille lajeille, ja se sisälsi suuren määrän lajeja, jotka eivät välttämättä olleet sukua toisilleen. Nykyään kaikki elävät lajit yhtä lukuun ottamatta on siirretty muihin sukuihin. Monia Trionyx-sukuun kuvattuja fossiilisia lajeja ei ole edelleenkään voitu sijoittaa varmuudella mihinkään sukuun. Kaksi fossiilista lajia on kuitenkin määritetty kolmikynsikilpikonnan kehityslinjaan kuuluviksi.
Kehityshistoria ja levittäytyminen

Trionyx on luultavasti alun perin euraasialainen suku, joka levittäytyi Afrikkaan mahdollisesti Calabrian kautta mioseenilla. Sen lähimmät sukulaiset ovat kaakkoisaasialaiset Chitra ja Pelochelys, joista se on eronnut arviolta noin 45 miljoonaa vuotta sitten eoseenilla. Euroopasta tunnetaan kaksi fossiilista Trionyx-lajia neogeenikaudelta: plioseenilla elänyt Trionyx pliocenicus Italiasta sekä mioseenilla elänyt Trionyx vindobonensis Itävallasta, Ranskasta ja Saksasta. Neogeenikaudella Euroopassa eli toinenkin pehmeäkilpikonnien suku, Rafetus, joka nykään elää vain Aasiassa. Pehmeäkilpikonnien elinalue vetäytyi kuitenkin eteläänpäin, mahdollisesti ilmaston kylmenemisen takia, ja nykypäivään tultaessa ne ovat kadonneet maanosasta kolmikynsikilpikonnaa lukuun ottamatta.
Kehityshistoria ja levittäytyminen > Nykytila

Nykyisellä kolmikynsikilpikonnalla on laaja levinneisyysalue, joka ulottuu Välimeren alueesta Keski-Afrikkaan. Se elää pääasiassa Afrikassa, mutta sillä on myös äärimmäisen uhanalainen populaatio Välimeren alueen itäosissa Aasiassa (Israelissa, Libanonissa, Turkissa ja mahdollisesti Syyriassa). Kolmikynsikilpikonna sietää merivettä hyvin jonkin aikaa, ja se elää makeiden vesien lisäksi merenrannoilla. Dodekanesian saarilla Kreikassa tavataan ajoittain kolmikynsikilpikonnia, jotka ovat harhautuneet sinne Vähän-Aasian rannikolta. Trionyx on siten ainoa pehmeäkilpikonnien suku, jota edelleen tavataan Euroopassa, tosin sitäkin vain harhailijana.
Lajit

Trionyx on aiemmin toiminut ”roskakorina”, johon luettiin suuri määrä lajeja, jotka eivät välttämättä olleet sukua toisilleen. Yhdessä vaiheessa miltei kaikki uudet pehmeäkilpikonnat, sekä elävät että fossiiliset, kuvattiin sukuun Trionyx. Vuonna 1987 Peter Meylan uudisti pehmeäkilpikonnien luokittelua kladistiikan pohjalta niin, että hän jätti Trionyx-sukuun vain kolmikynsikilpikonnan, ja siirsi kaikki muut elävät lajit toisiin sukuihin. Meylanin luokittelu hyväksyttiin yleisesti, mutta se on tarkentunut jälkeenpäin. Nykyään Trionyx-suvusta erotetut lajit luokitellaan sukuihin Amyda, Apalone, Dogania, Nilssonia, Palea, Pelochelys, Pelodiscus ja Rafetus.
Trionyx-sukuun on kuvattu suuri määrä fossiilisia lajeja, joiden todelliset sukulaissuhteet ovat edelleen epäselvät. Fossiilisista lajeista vain kaksi, Trionyx pliocenicus ja Trionyx vindobonensis, voidaan selvästi katsoa kolmikynsikilpikonnan kehityslinjaan kuuluviksi. Fossiiliset pehmeäkilpikonnat ovat erityisen hankalasti luokiteltavia kilpikonnia, ja Trionyx on historiallisesti toiminut roskakorina niille.
Lajit, joiden uskotaan edustavan samaa kehityslinjaa:
†Trionyx pliocenicus
Kolmikynsikilpikonna (Trionyx triunguis)
†Trionyx vindobonensis
Trionyx-sukuun kuvatut fossiiliset lajit, jotka ovat kuvaukseltaan valideja, mutta joita ei varmasti voida sijoittaa mihinkään sukuun:
”Trionyx” admirabilis
”Trionyx” aequa
”Trionyx” allani
”Trionyx” austerus
”Trionyx” baynshirensis
”Trionyx” beecheri
”Trionyx” boulengeri
”Trionyx” capellinii
”Trionyx” dissolutus
”Trionyx” ellipticus
”Trionyx” eloisae
”Trionyx” foveatus
”Trionyx” gilbentuensis
”Trionyx” gobiensis
”Trionyx” gregarius
”Trionyx” henrici
”Trionyx” impressus
”Trionyx” ikoviensis
”Trionyx” jixiensis
”Trionyx” johnsoni
”Trionyx” kansaiensis
”Trionyx” latus
”Trionyx” leucopotamicus
”Trionyx” linchuensis
”Trionyx” messelianus
”Trionyx” miensis
”Trionyx” minusculus
”Trionyx” miocaenus
”Trionyx” mira
”Trionyx” ninae
”Trionyx” onomatoplokos
”Trionyx” reesidei
”Trionyx” riabinini
”Trionyx” robustus
”Trionyx” shiluutulensis
”Trionyx” silvestris
”Trionyx” singularis
”Trionyx” uintaensis
”Trionyx” vegetus
Saksasta löydetty Trionyx vindobonensis -lajin fossiili mioseenilta.
Työvoimapoliittinen lausunto

Työvoimapoliittinen lausunto on työ- ja elinkeinotoimiston työttömyyskassalle tai Kelalle antama lausunto työnhakijan oikeudesta työttömyysetuuteen. Lausunto laaditaan kun henkilö on ilmoittautunut TE-toimistoon työnhakijaksi.
Työvoimavirkailija rekisteröi hakijan työ- ja elinkeinotoimiston  tietojärjestelmään ja selvittää samassa yhteydessä hakijan edellisen työsuhteen päättymisen. Asiakkaan tulee todisteellisesti selvittää edellisen työn päättyminen, ja todistukseksi kelpaa työnantajan kirjallinen irtisanomis- ja lomautusilmoitus tai työntekijän oma työsopimuksen irtisanomisilmoitus. Mikäli hakija ei toimita selvitystä, työvoimavirkailija laatii lausunnon ilman selvityksiä ja antaa sen tiedoksi asiakkaalle.[lähde? ]
Kun työnhakija on selvittänyt kokonaisuudessaan edellisen työsuhteen päättymisen, työvoimavirkailija laatii sitovan työvoimapoliittisen lausunnon ja toimittaa sen Kelaan tai ammattiliiton työttömyyskassaan, mikäli asiakas on kassan jäsen. Lausunto toimii maksatusperusteena työttömyyden alkuvaiheessa. Mikäli työvoimavirkailija katsoo työnhakijan itse aiheuttaneen työttömyyden omilla toimenpiteillään, Kela ei maksa peruspäivärahaa tai työmarkkinatukea 90 päivän ajalta siitä lähtien, kun hakija on ilmoittautunut työnhakijaksi. Mikäli virkailija taas katsoo työnhakijan olevan itse syytön työttömyyteen, Kela aloittaa peruspäivärahan tai työmarkkinatuen maksamisen viiden arkipäivän omavastuuajan jälkeen siitä päivästä jolloin hakija ilmoittautui TE-toimistoon työnhakijaksi.[lähde? ]
Työvoimavirkailija selvittää vain edellisen työn päättymisen syyn ja toimittaa siitä lausunnon Kelaan, eikä lausunnosta voi valittaa. Valituksen voi tehdä vasta Kelan maksatuspäätöksestä, jossa Kela on selvittänyt tarkemmin edellistä työsuhdetta; valitus osoitetaan työttömyysturvan muutoksenhakulautakunnalle. Työvoimavirkailijan laatima kielteinen työvoimapoliittinen lausunto toimii työttömyysturvan maksatusesteenä alkuvaiheessa sekä odotusaikana, jota kutsutaan karenssiksi. Karenssiaikoja työvoimavirkailija voi laatia myöhemminkin työttömyyden aikana, jos laki antaa siihen perusteet.
Työnhakija voi menettää oikeutensa työttömyysetuuteen määräajaksi, jos hän ei noudata työttömyysturvalain 2. luvussa mainittuja ehtoja. Korvaukseton määräaika, niin sanottu karenssi, on harkinnanvarainen. Karenssipäätöksestä voi valittaa. Karenssi ei estä toimeentulotuen hakemista.
Karenssiajat

Työstä eroaminen ilman pätevää syytä / itseaiheutettu työsuhteen päättyminen: 90 päivää
Työllistymistä edistävästä palvelusta kieltäytyminen tai sen keskeyttäminen: 60 päivää
Työllistymissuunnitelman toteuttamisen laiminlyönti: 60 päivää
Tarjotusta työstä kieltäytyminen ilman pätevää syytä: 60 päivää
Tarjotusta työstä kieltäytyminen (enintään 2 viikkoa kestävä työ): 30 päivää
Työllistymissuunnitelman laatimisesta kieltäytyminen: 30 päivää
Aiheesta muualla

Työ- ja elinkeinoministeriön ohje työttömyysturvan työvoimapoliittisista edellytyksistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Titanic (soundtrack)

| Titanic James Horner |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Äänitetty : 1996–1997
 Julkaistu: 18. marraskuuta 1997
 Kesto: 72.29
 Levy-yhtiö: Sony Classical
Listasijoitukset
 ks. luettelo listasijoituksista
muut julkaisut
|   | Titanic 1997 | Back to Titanic 1998 |
Titanic: Music from the Motion Picture on vuonna 1997 ilmestyneen elokuvan Titanicin soundtrack-albumi, joka sisältää elokuvan musiikin. Sen on säveltänyt James Horner, ja Sony Classical julkaisi sen 18. marraskuuta 1997. Kuten elokuva, myös albumi oli valtaisa menestys, ja sitä myytiin yli 30 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Se on yksi maailman myydyimmistä albumeista kautta aikojen, ja se nousi listaykköseksi yli 15 maassa.
Elokuvan ääniraita voitti lukuisia palkintoja, ja Oscar-gaalassa 1998 se palkittiin parhaan musiikin Oscar-palkinnolla. Lisäksi kappale ”My Heart Will Go On”, jonka sävelsi James Horner, sanoitti Will Jennings ja esitti Céline Dion, voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon.
Soundtrack-albumin menestyksen myötä vuotta myöhemmin julkaistiin uusi albumi Back to Titanic, joka sisältää muun muassa aiemmin julkaisemattomia kappaleita.
Yleistä

Musiikkinäytteet
James Hornerin ja Will Jenningsin kirjoittama balladi voitti neljä Grammy-palkintoa ja nousi listaykköseksi yli 25 maassa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Alkuperäinen tarkoitus oli, että Enya säveltää musiikin, ja itse asiassa James Cameron käytti hänen musiikkiaan elokuvan väliaikaisena ääniraitana. Kun Enya kieltäytyi, Cameron lähestyi James Horneria. He eivät olleet läheisissä väleissä sen jälkeen, kun he olivat työstäneet yhdessä elokuvaa Aliens – paluu, mutta elokuvan Braveheart – taipumaton soundtrack vakuutti Cameronin. Horner sävelsi soundtrackin pitäen mielessään Enyan tyylin, norjalainen laulaja Sissel Kyrkjebø esittää sanatonta laulua seitsemässä kappaleessa.
Horner halusi elokuvaan kappaleen, joka kulminoi siinä koetun tunteiden kirjon ja jossa on sanat – josta Cameron oli ehdottomasti kieltäytynyt. Hän kutsui ystävänsä Will Jenningsin sanoittamaan kappaletta, joka soisi elokuvan lopputekstien aikana. Kun he olivat lopettaneet, he tapasivat useissa elokuvissa mukana olleen Céline Dionin ja hänen managerimiehensä. Dion suostui äänittämään demoversion kappaleesta ”My Heart Will Go On”, josta tuli myöhemmin elokuvan tunnuskappale. Horner odotti oikeaa hetkeä ja esitti kappaleen Cameronille. Cameron piti siitä ja hyväksyi sen elokuvaan. Kappaleesta ”My Heart Will Go On” tuli maailmanlaajuinen menestys, ja se nousi listaykköseksi useissa maissa. Se palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla ja parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnolla. Kappale voitti myös neljä Grammy-palkintoa, muun muassa vuoden kappaleen ja levytyksen palkinnot.
Kappaleet

Musiikki on James Hornerin käsialaa.
Never an Absolution – 3.03
Distant Memories – 2.23
Southampton – 4.01
Rose – 2.52
Leaving Port – 3.26
Take Her to Sea, Mr. Murdoch – 4.31
Hard to Starboard – 6.52
Unable to Stay, Unwilling to Leave – 3.56
The Sinking – 5.05
Death of Titanic – 8.26
A Promise Kept – 6.02
A Life So Changed – 2.13
An Ocean of Memories – 7.57
My Heart Will Go On – 5.11 (sanoitus Will Jennings, laulu Céline Dion, tuottajat James Honer ja Simon Franglen)
Hymn to the Sea – 6.25
Back to Titanic

Soundtrack-albumi Titanicin osoittautuessa menestykseksi Horner tuotti uuden albumin Back to Titanic. Se julkaistiin 25. elokuuta 1998, samaan aikaan kuin elokuvan VHS-julkaisu. Back to Titanic sisältää uusia kappaleita, mutta myös uusia versioita jo aiemmin julkaistuista kappaleista.
Albumi sisältää myös Moya Brennanin tulkinnan kappaleesta ”Come, Josephine, In My Flying Machine”. Elokuvassa Jack laulaa kyseistä kappaletta Roselle, ja Rose puolestaan laulaa sitä Jackille odottaessaan pelastajia Atlantin valtamerellä. Albumi sisältää myös uuden version kappaleesta ”My Heart Will Go On”.
Vastaanotto > Arvostelut

Elokuvan soundtrack-albumi sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Allmusicin Stephen Thomas Erlewine ylisti monien muiden tavoin Sisselin ”unohtumatonta ääntä” ja kirjoitti albumin ”antavan sen, mitä lupaa”. Hän luonnehti musiikkia ”upeaksi ja hennon romanttiseksi, sortumatta kuitenkaan tyypilliseen melodraamaan tai ällöttävään hempeilyyn”. Filmtracksin arvostelussa kiitettiin Sisselin ääntä, joka ”antoi Roselle musikaalisen identiteetin”. Arvostelussa ihmeteltiinkin, miksi Sissel ei esittänyt kappaletta ”My Heart Will Go On”, mutta Dionin työtä kiitettiin.