stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porsche
Tuotantomallit > Porsche Cayenne

Markkinoille talvella 2002 tullut malli on ensimmäinen Porschen valmistama SUV. Siinä on joko V6- tai V8-moottori. Alkuperäinen Cayenne on kehitetty yhteistyössä Volkswagenin kanssa ja se esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2002. Neljä vuotta alkuperäisen mallin esittelyn jälkeen esiteltiin joulukuussa 2006 uudistettu Cayenne. Siinä sekä auton suorituskykyä että muotoilua oli viety urheilullisempaan suuntaan.
Tuotantomallit > Porsche 918

Porsche 918 on vuonna 2014 esitelty superauto, joka käyttää hybridijärjestelmää. Auton kokonaisteho on 887 hv, joista V8-moottori tuottaa 608 hv ja sähkömoottori 279 hv.
Tuotantomallit > Porsche Taycan -sähköautot

Markkinoille syksyllä 2019 tullut Taycan-sähköautomallisto, jossa on toistaiseksi mallit Taycan Turbo ja Taycan Turbo S. Taycaneissa on taka-akselille asennettu kaksinopeuksinen vaihteisto, joka on Porschen oma innovaatio. S:n huipputeho on 761 hv (560 kW) Launch Control -toiminnolla. Tavallinen Turbo kehittää tehoa enimmillään 680 hv (500 kW). Turbo S kiihtyy 0–100 km/h 2,8 sekunnissa, Turbo 3,2 sekunnissa. Turbo S:n toimintamatka yhdellä latauksella on 412 kilometriä ja Turbo-mallin toimintamatka jopa 450 kilometriä. Molempien huippunopeus on 260 km/h. Autojen sähköjärjestelmän jännite on 800 volttia sähköautojen tavanomaisen 400 V:n sijasta. Akustoa voi ladata jopa 270 kW:n latausteholla. Korkean jännitteen ansiosta Taycanin 93,4 kWh:n akustoon latautuu viidessä minuutissa 100 kilometrin toimintamatka. Ihanneolosuhteissa lataaminen viiden prosentin varaustilasta 80 prosentin varaukseen kestää 22,5 minuuttia.
Porsche moottoriurheilussa

Porsche on ollut menestyksekäs monissa autourheilun alalajeissa; voittoja on kertynyt yli 28 000. Porsche on tällä hetkellä maailman suurin urheiluautovalmistaja.  Vuonna 2006 Porsche valmisti 195 autoa useisiin kansainvälisiin kilpailuihin.  Vuonna 2007 Porschen on oletettu rakentavan 275 kilpa-autoa.
Moottoriurheilussa käytettyjä malleja:
Porsche 919 Hybrid
Porsche 963 (LMDh)
Talleja:
Porsche Formula 1 -sarjassa – Porschen Formula 1 -talli.
Porsche Team – Porschen FIA World Endurance Championship -talli.
Porsche Formula E Team - Porschen Formula E -talli
Porschen autoilla kilpaillaan muun muassa Porsche Supercup -sarjassa.
Porsche on menestynyt kestävyysajoissa kuten Le Mansin 24 tunnin ajossa voittamalla sen useana vuotena.
Porsche-traktorit

Hitlerin pyynnöstä Porsche alkoi suunnitella traktoriversiota Volkswagen kuplasta, eräänlaista ”kansantraktoria” vuonna 1937. Ensimmäinen prototyyppi valmistui 1938 ja seuraavana vuonna Waldbröl Oberbergischeriin rakennettiin traktoritehdas. Sodan aikana toiminta siirrettiin Gemünd Kärnteniin. Vuodesta 1949 Allgaier Werke valmisti Porschen traktoreita lisenssillä vuoteen 1956, ja vuodesta 1956 traktoreita valmistettiin yhteistyössä Mannesmann-konsernin kokoonpanotehtaalla Friedrichshafenissa. Porsche myi traktorin tuotannon Renaultille vuonna 1961. Porsche-traktoreille ominaisia olivat ilmajäähdytteinen dieselmoottori, nestekytkin ja useimmista muista traktoreista poikkeava muotoilu.
Suomessa Porsche-traktorien maahantuojana toimi Keskusosuusliike Hankkija, joka toi niitä maahan kaikkiaan runsaat 3 600 kappaletta. Porsche oli parhaimmillaan Suomen neljänneksi eniten myyty traktorimerkki 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Vuodesta 1961 maahantuojana toimi Osuustukkukauppa Porsche-traktorien valmistuksen loppumiseen saakka.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Maahantuojan sivut
Porsche Club Finland, Suomen vanhin automerkkikerho.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porsche Wikimedia Commonsissa
Porsche
| --- | --- |
Nykyiset mallit:   911 (991)  Boxster  Cayman  Cayenne  Macan  Panamera  Taycan 
Entiset mallit:   356  550 Spyder  924  924  928  944  959  964  968  Carrera GT 
Konseptit:   114  356/695 (911 prototyyppi)  901 (911 prototyyppi)  916 (litteä-6 914)  959 prototyyppi  942  969  Panamericana  989  Varrera  Boxster Konsepti  Carrera GT Konsepti  E2 
Kilpa-autot:   64  360 Cisitalia  550  718  787  804 (F1)  904  906  907  908  909  910  914-6 GT  917  934  935  936  953  956  961  962  911 GT1  911 GT3  RSRPorsche 911 GT3 Cup  RS Spyder  919 Hybrid 
Traktorit:   Type 110  AP Series  Junior  Standard  Super  Master  312  108F  R22  AP16 
Volkswagen Groupin (Volkswagen Aktiengesellschaft) yhtiöt, tytäryhtiöt, tuotemerkit
Porsche 64 vuodelta 1938.
Porsche 356B:ssä oli nähtävissä jo 911:n muotoja
Ducktail-siivellä varustettu Porsche 911 RS 2.7 on keräilijöiden suosiossa
993 oli viimeinen ilmajäähdytteinen Porsche
Porsche 991 GT3
2012-03-07 Motorshow Geneva 4635
Porsche Cayman (8229819732)
Porsche Panamera
Porsche Macan
Porsche Cayenne

Porsche 935/78 "Moby Dick"
Porsche-traktori
Punkalaitumenjoki

| Punkalaitumenjoki |
| --- | --- |
 Punkalaitumenjokea Punkalaitumen kirkonkylässä, kirkon ja pappilan välissä olevalta riippusillalta kuvattuna.
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta, Pirkanmaa
Kunnat:  Huittinen, Punkalaidun
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Punkalaitumenjoen valuma-alue (35.94)
Pinta-ala:  435,15 km²  
Järvisyys:  0,6 % 
Pääuoman pituus:  57 km 
Pääuoman osuudet:  Punkalaitumenjoki ←Isonsuonoja
Yhtyy:  Loimijoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Vahankulma, Punkalaidun
 :  61.1841°N, 23.2630°E
Laskupaikka:  Pappilanniemi, Huittinen
 :  61.1841°N, 23.2633°E
Esteet:  pieniä koskia
Sivu-uomat:  Saunaoja, Jalasjoki, Myllyoja, Honkostenoja, Nientenoja
Taajamat:  Lauttakylä, Punkalaitumen kirkonkylä, Koskioinen, Oriniemi
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  alle 102,5 m  
Laskukorkeus:  42,8 m  
Korkeusero:  59,7 m
Pituus:  53,2 km 
Kaltevuus:  1,12 m/km
Keskivirtaama:  4,2 m³/s (MQ) 
Muuta
Punkalaitumenjoki Huittisten Lauttakylässä
Punkalaitumenjoki  on Satakunnassa ja Pirkanmaalla Kokemäenjoen vesistöön kuuluva 53 kilometriä pitkä Loimijoen sivujoki, jonka uoma sijaitsee Huittisten ja Punkalaitumen peltoaukeilla. Valuma-alueen pääuoma on yli 57 kilometriä pitkä.
Punkalaitumenjoen valuma-alue > Yleistä

Punkalaitumenjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.94) on pinta-alaltaan 435 km² ja siihen kuuluu 8 järveä. Valuma-alue levittäytyy Huittisten, Punkalaitumen, Sastamalan ja Urjalan kuntien alueille. Se sijaitsee Kokemäenjoen alueen (35.1) sisäosissa, missä se muodostaa siellä Loimijoen valuma-alueen (35.9) pohjoisosan ja rajautuu sen sisällä Loimijoen alaosan alueeseen (35.91), Kourajoen valuma-alue (35.95) ja Kojonjoen valuma-alueeseen (35.96). Punkalaitumenjoen valuma-alue rajautuu pohjoisessa Sammunjoen valuma-alueeseen (35.18), idässä sekä Sarkolanjoen valuma-alueeseen (35.17) että Tarpianjoen valuma-alueeseen (35.28), ja kaakossa vielä Loimijoen yläosan alueeseen (35.92). Peltomaat peittävät valuma-alueesta 37 %.
Punkalaitumenjoen valuma-alue > Pääuoma

Valuma-alueen pääuoma muodostuu lähes kokonaan Punkalaitumenjoesta, mutta Urjalan puolella sillä on kolme latvahaaraa. Pääuomaan valitaan yleensä jokihaaroista se haara, jonka virtaama on suurin. Virtaamatietojen puuttuessa voidaan virtaamia verrata haarojen valuma-alueiden pinta-alojen avulla. Haukiojan valuma-alueen pinta-ala on 12,1 neliökilometriä, Halkivahanojan 13,1 neliökilometriä ja Isonsuonojan 18,3 neliökilometriä. Pääuoman latvaosuudeksi voidaan silloin valita Isonsuonoja. Pääuoman pituus saadaan, kun Punkalaitumenjoen (53,1 kilometriä) ja Isonsuonojan pituudet lasketaan yhteen. Pääuomaksi tulee nin 57 kilometriä, joten tulokseksi voidaan ilmoittaa yli 57 kilometriä.
Punkalaitumenjoen valuma-alue > Sivu-uomia

Punkalaitumenjoen valuma-alueen pääuoman sivu-uomia on kerätty alla olevaan taulukkoon. Taulukon tietojen lähteet näkyvät taulukon alla ja ne on yksilöity kunkin rivin oikeassa sarakkeessa. Sivu-uomat on kuvailtu tarkemmin taulukon jälkeen kirjoitetussa tekstissä.
| Sivu-uoman nimi   | pääuoman kohta   | Etäisyys Kokemäen- joesta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Punkalaitumenjoki yhtyy Loimijokeen Huittisten Lauhassa.
| Pajaoja | Naatula |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Vesaoja | Hakuni |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Iso-oja | Kannisto | 23 |  |  | 18 | 2,2,4,–,–,4 |  |
| Saunaoja | Mäenpää | 28 |  |  | 25 | 2,2,4,–,–,4 |  |
| Nahinoja | Talala | 37 |  |  | 18 | 2,2,4,–,–,4 |  |
| Jalasjoki | Hankuri | 33 |  |  | 85 | 2,2,4,–,–,4 |  |
| Myllyoja | Koskioinen | 35 |  |  | 29 | 2,2,4,–,–,4 |  |
| Suoniitunoja | Koskioinen |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Ruopanoja | Koskioinen |  |  |  | 11 | 2,2,–,–,–,3 |  |
| Honkostenoja | Oriniemi | 41 |  |  | 64 | 2,2,4,–,–,4 |  |
| Loukonoja | Liitsola |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Saunaoja | Liitsola |  |  |  |  | 2,2,–,–,–,– |  |
| Nientenoja | Moisionkylä | 49 |  |  | 24 | 2,2,4,–,–,4 |  |
| Haukioja | Vahankulma |  |  |  | 12 | 2,2,–,–,–,3 |  |
| Halkivahanjoki | Vahankulma |  |  |  | 13 | 2,2,–,–,–,3 |  |
Pääuomaa on Halkivahanjoen yhtymäkohdassa vielä yli neljä kilometriä jäljellä.

Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu tai mitattu Karttapaikan verkkopalvelusta , 3 = katsottu SYKE:n VALUE valuma-aluerajaustyökalulla , 4 = luettu SYKE:n HERTTA-verkkopalvelun virtavesien tietokannasta
Punkalaitumenjoen valuma-alue > Valuma-alueen kuvailua

Joen merkittävimmät sivuhaarat esitetään lähtien liikkeelle joen suulta ja nousten kohti joen latvavesiä. Suluissa ovat sivuhaarojen suiden etäisyys joen suusta ja sivuhaaran valmuma-alueen laajuus.
Punkalaitumenjoki yhtyy Loimijokeen noin 3,5 kilometriä Loimijoen suistosta. Sen valuma-alue on aluksi kapea, koska se jää Sammaljoen valuma-alueen ja Loimijoen alueen ahtaaseen väliin puristukseen. Vasta 23 kilometriä yläjuoksulle päin yhtyy siihen Parrilan ja Kanniston kohdalla Iso-oja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 18 km². Viisi kilometriä ylempänä jokeen yhtyy Saunaoja (28 km ja 25 km²) ja 9 kilometriä ylempänä Nanhinoja (32 km ja 18 km²).
Edellisiä ojia suurempi on Jalasjoki (33 km ja 85 km²), joka haarautuu 15 kilometrin jälkeen Myllyojiin. Yhden Myllyojan lähdejärvenä on Sammakkojärvi ja toisen Venäjänlammi.
Seuraava sivuhaara on Myllyoja (35 km ja 29 km²), josta haarautuu Haritunoja. Myllyojan päässä laskee ojaan Vehkajärvi, johon laskee vuorostaan pienempi Ahvenuslammi.
Valuma-alueeltaan toiseksi suurin oja on Honkostenoja (41 km ja 64 km²), jonka haaroja ovat Rekioja, Vilajanoja ja Kivisenoja. Rekiojaan, jonka nimi on yläjuoksulla Hollonoja, yhtyy Kuulammin laskuoja Kuulamminoja. Pieni Huhkalanlammin tekojärvi vuorostaan laskee Kuulammiin.
Nientenoja (49 km ja 24 km²) tuo Latvajärven vedet ensin Latvajärvenojaa ja sitten Nevanojan kautta. Aukanjärvi laskee Luojunsuonojaa myöten ja yhtyy Nientenojaan aivan alajuoksulla.
Punkalaitumenjoki saa alkunsa Urjalan kunnan luoteisosan Halkivahan kylän peltoaukealla, johon tulevat Halkivahanjoki, Isonsuonoja ja Haukioja. Mikäli pääuoman pituuteen ottaa pisimmän haaran mukaan, tulee Punkalaitumenjoen pituudeksi yli 60 kilometriä. Jos pääuomaan ottaa suurimman valuma-alueen ojan, tulee pituudeksi 57 kilometriä.
Punkalaitumenjoen valuma-alue > Pääuoman kosket

Punkalaitumenjoessa on noin 20 pientä koskea, joilla on tavallisesti ollut pudotusta vain alle kaksi metriä. Koskia on perattu tukinuiton takia ja tulvasuojelun nimissä. Huittisissa on ollut (suluissa pudotuksia) Huhkakoski, Kannilankoski, Leppäkoski, Hirvelänkoski (2,5 metriä), Rieskolankoski, Hurulankoski, Ylimyllynkoski ja Punkalaitumella on Korrinkoski (2,6 metriä), Kannistonkoski, Harrinmyllykoski, Haukankoski (3,9 metriä), Alamylly, Metsämylly, Luujelminkoski, Liittolankoski (3,5 metriä), Koski ja Halkivaha (10,0 metriä).
Muita koskia ovat Hongankoski, Suonnonkoski (myös Alakoski), Kimpoonkoski, Killankoski, Ilkkamonkoski ja Vanttilankoski. Näistä Koskioisten ja Talalan kylien rajalla sijaitseva Kimpoonkoski on hyvä kalapaikka, josta voi saada mm. turpia ja ahvenia.
Sivujokien alueilla on suurimmat kosket. Vehkajärvenojassa on ollut Vehkakoski (14,0 metriä) ja Jalasjoessa Myllykoski (5 metriä).
Etymologiaa

Nimessä esiintyvä punka on voinut tarkoittaa kasvia, koska punka tarkoittaa valko- tai punertavakukkaisia esikkokasveja.
Historiaa

Vaikka joessa onkin koskia ja niiden alapuolella suvannot, ovat monet niistä hävinneet tai pienentyneet joen perkauksien seurauksena. Erikseen voidaan mainita Punkalaitumen yläpuolella ollut Kuparinjärviö. Se oli joen uomassa ollut lampi, jonka keskellä oli vanhoihin karttoihin piirretty saari. Se on kuivatettu joen perkauksissa ja lammen paikalla peltoaukealla lukee nimi Kuparinjärviö . Vielä suurempi on ollut Halkivahan kylän itäpuolella sijainnut nimetön järvi, joka laski Hakivahanjokeen. Myös Kuparinjärviö näkyy esimerkiksi vuonna 1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa. Järven kohdalla lukee nykyään Vaskiluodonsuo.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta punka Wikisitaateissa, sanan merkitys
Loimijoen sivujoet
Punkalaitumenjoki
Kourajoki
Matkusjoki
Hanhijoki
Niinijoki
Kojonjoki
Petäjoki
Ypäjoki
Kuusjoki
Haapajoki
Jänhijoki
(35.9)
Eldorado at Santa Fe

| Eldorado at Santa Fe |
| --- | --- |


 Eldorado at Santa Fe
 Koordinaatit: 35°32′9″N, 105°55′29″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New Mexico
Piirikunta:  Santa Fe
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  53,9 km²
Korkeus:  2 035 m
Väkiluku (2010):  6 130
 – Väestötiheys:  108,2 as./km²
 
 www.eldoradosf.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eldorado at Santa Fe on väestönlaskennallinen paikka (CDP) Santa Fen piirikunnassa, New Mexicon osavaltiossa, Yhdysvalloissa.
Eldorado at Santa Fe sijaitsee maanteitse noin 24,5 kilometrin päässä Santa Fen kaupungista. Eldorado at Santa Fe on väestönlaskennallinen asuinpaikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eldorado at Santa Fe Wikimedia Commonsissa
Emil Pahlman

Knut Emil Pahlman (1837–1890) oli suomalainen säveltäjä ja viulisti. Hän sovitti suomalaisia kansansävelmiä.
Hänen veljensä oli kirkkomuusikko Oscar Pahlman.
Aiheesta muualla

Pahlman, Oscar hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Elkhartin piirikunta

Elkhartin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Indianan osavaltiossa. Piirikunnassa asuu 206 921 asukasta heinäkuun 2021 arvion mukaan. Piirikunnan pinta-ala on 1 199 neliökilometriä. Piirikunta perustettiin vuonna 1830, ja hallintopaikaksi valittiin silloin Dunlap. Myöhemmin se siirrettiin Gosheniin.
Elke Winkens

Elke Winkens Romy-palkintogaalassa Wienissä vuonna 2011.
Elke Winkens (s. 25. maaliskuuta 1970, Linnich) on saksalaissyntyinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa sarjassa Poliisikoira Rex vuosina 2002–2004 etsivä Niki Herzogia. Nikillä oli sarjassa suhde pääetsivä Marc Hoffmanin kanssa.
Deivos

| Deivos> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  brutaali death metal
Kotipaikka:  Lublin, Puola
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Angelfuck, laulu   Tomasz Kołcon, kitara   Mścisław, kitara   Kamil, bassokitara   Krzysztof Saran, rummut  
Levy-yhtiö:  Selfmadegod Records, 2013–   Unique Leader Records, 2006–2013   Empire Records, 2006  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Deivos on puolalainen brutaalin death metalin yhtye, joka perustettiin vuonna 1997 Lublinissa.
Vuonna 2003 yhtye julkaisi EP:n Hostile Blood, mikä johti levytyssopimukseen Empire Recordsin kanssa. Esikoisalbumi Emanation from Below julkaistiin marraskuussa 2006. Syksyllä 2008 yhtye aloitti toisen studioalbuminsa nauhoitukset. Seuraavana vuonna Deivos kiinnitettiin Unique Leader Recordsille, ja albumi Gospel of Maggots julkaistiin helmikuussa 2010. Samalla levymerkillä julkaistiin vielä vuoden 2011 albumi Demiurge of the Void, minkä jälkeen sopimus päättyi. Lokakuussa 2013 yhtye solmi levytyssopimuksen Selfmadegod Recordsin kanssa, ja tuorein albumi Theodicy julkaistiin helmikuussa 2015.
Jäsenet

Tomasz Kołcon – kitara (1997–)
Mścisław – kitara (2004–)
Krzysztof Saran – rummut (2000–)
Angelfuck – laulu (2010–)
Kamil – bassokitara (2010–)
Diskografia

Praised By Generations (1999,  demo)
Hostile Blood (2003,  EP)
Emanation from Below (2006)
Gospel of Maggots (2010)
Demiurge of the Void (2011)
Theodicy (2015)
Endemic Divine (2017)
Aiheesta muualla

Deivos Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Elke König

| Elke König |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1954 (ikä 70) Köln, Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston johtaja
Titteli:  Dr.
Muut tiedot
Aktiivisena:  2015–
Koulutus: Kölnin yliopisto (Diplom-Kaufmann 1976; Dr. rer. pol. 1980)
Elke König (s. 28. tammikuuta 1954 Köln, Saksa) on saksalainen kauppatieteilijä ja Euroopan unionin erillisviraston johtaja. Hän on johtanut Euroopan unionissa toimivia pankkeja valvovaa Yhteistä kriisinratkaisuneuvostoa (Single Resolution Board, SRB) viraston perustamisvuodesta 2015 lähtien. Königille hyväksyttiin viiden vuoden jatkokausi joulukuussa 2017.
Ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen König opiskeli vuodesta 1972 Kölnin yliopistossa (silloiselta nimeltään Universität Betriebswirtschaftslehre) kauppatieteilijäksi (Diplom-Kaufmann, 1976) ja vuosina 1976–1980 edelleen tohtoriksi (Dr. rer. pol.).
König työskenteli vuosina 1980–1990 KPMG Deutsche Treuhandgesellschaftissa Kölnissä, jossa toimessa vuodesta 1986 lähtien tilintarkastajana (saks. Prokuristin) sekä vuodesta 1988 johtajana ja osakkaana. Vuosina 1990–2002 hän oli vakuutuskonserni Münchener Rückissä (München) johtoryhmän jäsen vastaten tuloslaskennan ja tarkistuksen toimialueesta. Vuosina 2002–2009 hän oli Hannover Rückversicherung AG:n ja E+S Rückversicherung AG:n (Hannover) talousjohtaja. Vuosina 2002–2010 hän toimi Hannover Finanz GmbH:n hallintoneuvoston jäsenenä (Mitglied des Beirats), jona aikana vuodesta 2006 hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Ennen EU-viraston johtotehtäväänsä König johti Saksan talouden tarkastusvirastoa (saks. Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht) vuosina 2012–2015.
Käännös suomeksi
Eemeli Salomäki

| Eemeli Salomäki |
| --- | --- |
 Eemeli Salomäki Kalevan kisoissa 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1987 (ikä 37)  Turku, Suomi
Uran tiedot
Laji:  Seiväshyppy
Seura:  Someron Esa
Valmentaja:  Petri Salomäki, Jari Holttinen
Saavutukset
Ennätykset:  560 cm
 Tietolaatikko päivitetty 4. kesäkuuta 2015 
Aiheesta muualla
Kotisivu
Eemeli Niko Antero Salomäki (s. 11. lokakuuta 1987 Turku) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Someron Esaa ja häntä valmentaa Petri Salomäki. Aiemmin valmentajana toimi myös Jari Holttinen. Elokuussa 2016 hän ilmoitti lopettavansa aktiiviuransa.
Salomäki palasi seiväshypyn pariin toukokuussa 2022 hypättyään Lahden GP-kilpailussa tuloksen 477 cm. Tavoitteekseen hän ilmoitti vuoden 2023 Kalevan kisat Lahdessa.
Ura > SM-kisat

Salomäki on voittanut Kalevan kisoissa viidesti seiväshypyn SM-kultaa: Tampereella 2008 (535 cm), Espoossa 2009 (560 cm), Lahdessa 2012 (550 cm), Vaasassa 2013 (540 cm) ja Porissa 2015 (530 cm). Turussa 2011 hän oli toinen tuloksella 554 cm.
Salomäen viimeisiksi jäävissä Kalevan kisoissa 2017 hän osallistui kymmenotteluun, seiväshyppyyn, pituushyppyyn ja 110 metrin aitajuoksuun.
Hallikilpailuissa Salomäki on voittanut SM-kultaa Turussa 2010 (532 cm), Tampereella 2012 (545 cm), Jyväskylässä 2013 (545 cm), Rovaniemellä 2014 (532 cm), Tampereella 2015 (530 cm) sekä hopeaa Helsingissä 2011 (530 cm) ja Tampereella 2016 (525 cm). Moniotteluiden SM-hallikilpailuista hän on saavuttanut seitsenottelussa hopeaa 2015 ja pronssia 2017.
Syksyllä 2010 Suomen Urheiluliiton hallitus langetti Salomäelle lievästä dopingrikkeestä kolmen kuukauden kilpailukiellon ajalle 29. syyskuuta – 27. joulukuuta 2010. Salomäen elokuussa antamasta dopingnäytteestä löytyi indometasiinia, joka oli peräisin Salomäen olkapäävamman hoitoon käyttämästä särkylääkkeestä. Lieventävänä seikkana pidettiin sitä, että lääkeaine oli virheellisesti merkitty sallituksi ADT:n kiellettyjen aineiden oppaaseen. Salomäki ei saanut lääkkeen käytöstä urheilullista hyötyä, mutta hän menetti Joensuun Eliittikisoissa saamansa mitalit, palkinnot ja palkintorahat. Salomäki on kertonut, että dopingkäryn jälkeiset kuukaudet olivat hänelle henkisesti rankkoja ja että hän kärsi muun muassa unettomuudesta tuona aikana.
Ura > Arvokisat

Salomäen paras arvokilpailusaavutus on nuorten alle 23-vuotiaiden EM-kisojen neljäs sija Kaunasissa vuonna 2009 tuloksella 550. Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006 Salomäki karsiutui loppukilpailusta tuloksella 510 cm.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Salomäki karsiutui loppukilpailusta tuloksella 540 cm ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli karsiutuneiden paras ennätystään sivunneella tuloksella 560 cm. Helsingin EM-kisoissa 2012 Salomäki karsiutui loppukilpailusta tuloksella 530 cm. Salomäki karsiutui loppukilpailusta myös Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 tuloksella 540 cm.
Aikuisten maaottelussa Eemeli Salomäki edusti Suomea ensimmäisen kerran Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2008. Salomäellä on kaikkiaan 18 aikuisten maaotteluedustusta, joista 12 ulkoradoilla. Salomäki on voittanut maaotteluseipään yhteensä seitsemän kertaa, ollut neljästi toinen ja kaksi kertaa kolmas.
Ura > Ennätykset

Salomäen seiväsennätys on ulkona 560 cm (2009) ja hallissa 555 cm (2012).
Salomäki on hypännyt myös pituutta, jossa hänen ennätyksensä on 757 cm (2013). Kymmenottelussa hänen ennätyksensä on 6 283 pistettä (2007).
Muuta

Päätettyään uransa yleisurheilun parissa vuonna 2017 Salomäki keskittyi voimanostoon ja saavutti lajissa heti SM-mitaleita. Hän osallistui WPC-liiton penkkipunnerruksen MM-kisoihin vuonna 2019 ja voitti MM-kultaa omassa sarjassaan.
Aiheesta muualla

Eemeli Salomäen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Eemmeri

Eemmeri oli noin 125 000 vuotta sitten Itämeren altaassa vallinnut merivaihe. Eemmeri oli nykyistä Itämerta huomattavasti suurempi Atlantin lahti, joka jonkin aikaa oli myös suoraan yhteydessä Karjalan poikki Vienanmereen, jolloin Fennoskandia eristyi erilliseksi saareksi. Eemmeri peitti muun muassa Karjalankannaksen ja ulottui Etelä-Suomessa, Kaakkois-Suomessa ja Pohjanmaalla pitkälle sisämaahan. Pohjois- ja Keski-Suomessa oli kuivaa maata. Eemmeri oli murtovesiallas, mutta kuitenkin nykyistä Itämerta suolaisempi ja lämpimämpi. Eemmeren jäljiltä on edelleen maaperässä suolataskuja.
Eemmeren nimi tulee tuolloin vallinneesta, viimeistä Veiksel-jääkautta edeltäneestä lämpimästä Eem-interglasiaalivaiheesta (n. 131 000–117 000 vuotta sitten). Interglasiaali taas on nimetty alankomaalaisen Eemjoen mukaan.
Aiheesta muualla

Kartta
Itämeren historia
Eemmeri 
 Baltian jääjärvi  ·  Yoldiameri  ·  (Echineismeri)  ·  Ancylusjärvi  ·  Mastogloiameri  ·  Litorinameri  ·  Itämeri (Post-Litorinameri)
Eemshaven

| Eemshaven |
| --- | --- |
 Satelliittikuva Eemshavenista.
Sijainti
Sijainti:  Eemsmond
Koordinaatit:  53°26′54″N, 6°49′52″E
Yksityiskohtia
Avattu:  1973
Tyyppi:  Syväsatama
Kotisivut
Rahtialus Eemshavenissa vuonna 2005.
Eemshaven on syväsatama Eemsmondin kunnassa, Groningenin provinssissa, Alankomaissa.
Vuonna 1968 Alankomaiden hallitus ilmoitti Ems-joen suulla sijaitsevan Eemsmondin seudun olevan alueen talouden kannalta tärkeä ja korosti Eemshavenin rakentamisen tärkeyttä. Eemshaven avattiin virallisesti vuonna 1973, ja avaajana toimi Alankomaiden kuningatar Juliana. Vuonna 2004 satama-alueelle alettiin rakentaa biodieseltehdasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eemshaven Wikimedia Commonsissa
Sataman kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)