stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Népszava

| Népszava |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  sanomalehti
ISSN:  ISSN 1418-1649
Levikki:  19 076
Perustettu:  1877
Päätoimittaja:  Péter Németh
Kotikunta:  Budapest
Kotimaa:  Unkari
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  unkari
Aiheesta muualla
Kotisivu
Népszava (suom. Kansan ääni) on Budapestissa ilmestyvä unkarilainen sosiaalidemokraattinen sanomalehti, joka perustettiin 1877.
Népszava perustettiin 1870-luvulla sosiaalidemokraattisen puolueen viralliseksi lehdeksi. Kommunismihallinnon aikana se oli ammattiliittojen ainoa sallittu sanomalehti. Nykyään Népszavan lukijat ovat pääasiassa vasemmistolaisia, ja sillä on läheiset suhteet Unkarin sosialistiseen puolueeseen.
Aiheesta muualla

Lehden kotisivut (unkariksi)
Nenäsulkahautoja

| Nenäsulkahautoja |
| --- | --- |
 Nenäsulkahautoja (koiras)
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Sulkahautojat Ophthalmotilapia
Laji::  nasuta
Kaksiosainen nimi
 Ophthalmotilapia nasuta  (Poll & Matthes, 1962) 
Synonyymit
 Ophthalmochromis nasutus Poll & Matthes, 1962  Ophthalmotilapia nasutus (Poll & Matthes, 1962) 
Katso myös
   Nenäsulkahautoja Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nenäsulkahautoja (Ophthalmotilapia nasuta) on kirjoahventen heimoon ja sulkahautojien sukuun kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö

Nenäsulkahautoja voi kasvaa enintään 20 senttimetrin mittaiseksi. Koiraat ovat naaraita kookkaampia ja värikkäämpiä. Evät, erityisesti vatsaevä, ovat myös koirailla pidempiä kuin naarailla. Koirailla on myös suurempi kuono.
Levinneisyys ja elinympäristö

Nenäsulkahautojaa tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Laji elää noin 2–10 metrin syvyisessä ja 24–26 asteen lämpöisessä vedessä. Ravinnokseen se käyttää planktonparvissa ajelehtivia mikro-organismeja. Naaras hautoo mätimunia suussaan. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee nenäsulkahautojan elinvoimaiseksi lajiksi.
Neljä jaloa totuutta

Neljä jaloa totuutta (paaliksi cattāri ariyasaccāni) on buddhalaisuuden ydinopetus, Sakyamuni Buddhan (historiallisen Buddhan) perustava oivallus, joka esiintyy moneen kertaan vanhimmassa buddhalaisessa tekstikokoelmassa Paalikaanonissa. Perimätiedon mukaan Buddhan ensimmäinen opetuspuhe Dharman pyörän liikkeelle panemisen sutra käsitteli neljää jaloa totuutta. Opetuksen kuulijoina olivat Buddhan kanssa aikaisemmin kilvoitelleet askeetit.
Neljä jaloa totuutta

Jalo totuus kärsimyksestä
Jalo totuus kärsimyksen syystä
Jalo totuus kärsimyksen lakkaamisesta
Jalo totuus kärsimyksen lakkaamiseen johtavasta tiestä
Tämä muotoilu on täsmälleen sama kuin se, jota Buddhan kulttuurissa käyttivät lääkärit tehdessään diagnoosia ja määrätessään hoitoa sairauteen: määritetään sairaus, sen syyt ja sitten määrätään hoito. Täten Buddha pitää kärsimystä "sairautena", jonka paranemiseen voimme luottaa.
Buddhalaisuutta on usein pidetty pessimistisenä kärsimyksen keskeisen aseman vuoksi. Mutta koska Buddha esitti parannuskeinon, buddhalaiset eivät pidä uskontoaan pessimistisenä tai optimistisena vaan realistisena.
Näitä neljää totuutta ei ole tarkoitettu sokeasti uskottavaksi, vaan ne täytyy todentaa itse oman kokemuksen kautta.
Neljä jaloa totuutta > Jalo totuus kärsimyksestä

Elämässä on kärsimystä (esitetään myös hieman virheellisessä muodossa ”elämä on kärsimystä”). Buddha käytti tässä yhteydessä sanaa dukkha. Vaikka sen suomennoksena käytetäänkin usein sanaa kärsimys, on dukkhan merkitys paljon laajempi kuin pelkkä fyysinen tai henkinen kipu: se tarkoittaa kaikenlaista ikävää, turhauttavaa, epätäydellistä, epätyydyttävää tai pysymätöntä. Buddhalaisuuden mukaan elämä ei ole pelkkää kärsimystä, mutta kaikki miellyttäväkin on väliaikaista ja siten dukkhaa. Elämä on aina jollakin tapaa epätyydyttävää. Ensimmäinen jalo totuus opettaa että kärsimys on väistämätön osa elämää ja kaikki joutuvat kokemaan sitä.
Dukkhaa on kolmenlaista. Ilmeisin dukkhan muoto on fyysinen ja henkinen kärsimys. Kaikki ihmiset kohtaavat sairautta, vanhuutta ja kuolemaa. Toinen dukkhan muoto on muutoksen kärsimys. Kaikki hyväkin loppuu aikanaan ja joudumme luopumaan kaikesta meille rakkaasta: ystävistä, vanhemmista, tavaroista jne. Kolmas dukkhan muoto on kaikkein epäselvin: se tarkoittaa yleistä epätyydyttävyyttä maailman luonteesta johtuen.
Neljä jaloa totuutta > Jalo totuus kärsimyksen syystä (samudaya)

Kärsimyksen aiheuttaa (itsekäs) halu ja takertuminen (taṇhā eli jano). Ihminen janoaa itselleen tavaraa, rahaa, ystäviä, elinikää jne. Koska asiat ovat perusluonteeltaan pysymättömiä, hän ei kuitenkaan voi saada lopullista tyydytystä. Siksi siis kaikki asiat ovat lopulta dukkhaa. Buddhalaisuus puhuu kolmenlaisesta janoamisesta: on aistinautintojen jano, olemisen jano ja olemattomuuden jano. Aistinautintojen jano viittaa aistillisten nautintojen, kuten maukkaan ruuan janoamiseen. Olemisen jano viittaa kaipuuseen elää ikuisesti tai olla jotakin muuta, kuin tällä hetkellä on. Olemattomuuden jano viittaa taas janoon päästä eroon jostakin, tai jopa kuolemankaipuuseen.
Halu ei aina ole siis ongelma, mutta siitä tulee ongelma nimenomaan kun se muuttuu janoksi, tarrautumiseksi. Takertuminen tarkoittaa pakkomielteistä, neuroottista halua, joskus jopa riippuvuutta. Buddhalaisuuden mukaan kipu ja kärsimys ovat eri asioita. Kärsimys syntyy kun ihminen kohdatessaan kipua takertuu ajatukseen että kipua ei pitäisi olla. Ihminen haluaa pitää kiinni hinnalla millä hyvänsä miellyttävistä asioista (esimerkiksi ystävistään, hyvistä tuntemuksista ja nautinnoista) ja hankkiutua epämiellyttävistä eroon (esimerkiksi kielteisistä tunteista, kivusta tai ikävistä ihmisistä). Jos on nälkä, ei ole väärin haluta syödä, mutta makunautintoon ei tule tarrautua. Tarrautumaton antaa asioiden tulla, olla ja mennä sellaisina kuin ne ovat. On ymmärrettävä, milloin pitää kiinni ja milloin päästää irti – buddhalaisuus ei opeta välinpitämättömyyttä.
Neljä jaloa totuutta > Jalo totuus kärsimyksen lakkaamisesta (nirodha)

Kärsimys lakkaa, kun takertuminen, viha ja tietämättömyys (kolme myrkkyä) poistetaan. Buddhalaisuuden mukaan alkusyy kärsimykselle on tietämättömyys esim. neljästä jalosta totuudesta ja itsen todellisesta luonteesta.
Neljä jaloa totuutta > Jalo totuus kärsimyksen lakkaamiseen johtavasta tiestä (magga)

Kärsimyksen loppuun johtaa jalo kahdeksanosainen polku. Sen kautta ihminen voi valaistua ja saavuttaa nirvanan eli vapautua jälleensyntymän kierrosta.
Aiheesta muualla

Neljä jaloa totuutta (Arkistoitu – Internet Archive) - sisältää Buddhan omat määritelmät Dhammachakkappavattanasta.
Dhammachakkappavattana Sutta (Arkistoitu – Internet Archive) ja Saccavibhanga Sutta (Arkistoitu – Internet Archive) - Neljä jaloa totuutta Tipitakassa
Neljä jaloa totuutta (Arkistoitu – Internet Archive) Dalailaman opetusten perusteella
Jyrki Papinniemi: Neljä jaloa totuutta
Access to Insight-sivustolla:
The Four Noble Truths: A Study Guide (Thanissaro Bhikkhu) (englanniksi)
Edwin Arnoldin runo The Light of Asia (Book Eight) (Arkistoitu – Internet Archive) (Aasian valo) (englanniksi)
The Feeling Buddha: Vaihtoehtoinen tulkinta neljästä jalosta totuudesta (englanniksi)
DharmaWeb.org (englanniksi)
Luettelo pikkuplaneetoista: 172001–173000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
172001:stä ja päättyen 173000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Neopentyyliglykoli

| Neopentyyliglykoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2-dimetyylpropaani-1,3-dioli
CAS-numero:  126-30-7
PubChem CID:  31344
SMILES:  CC(C)(CO)CO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12O2
Moolimassa:  104,146 g/mol
Sulamispiste:  127 °C
Kiehumispiste:  208 °C
Tiheys:  1,06 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 830 g/l (20 °C)
Neopentyyliglykoli (C5H12O2) on dioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa polymeerejä ja voiteluaineita.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa neopentyyliglykoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja erittäin hyvin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja ketoneihin. Poolittomiin liuottimiin kuten hiilivetyihin neopentyyliglykoli on niukkaliukoista. Neopentyyliglykolin reaktiot ovat tyypillisiä alkoholeille. Se voi esimerkiksi muodostaa eettereitä, estereitä ja karbamaatteja sekä hapettua aldehydeiksi tai karboksyylihapoiksi. Karbonyyliyhdisteiden kanssa neopentyyliglykoli reagoi muodostaen rengasrakenteisen asetaalin. Neopentyyliglykoli on ärsyttävää ja sille altistumisesta oirena voivat olla yskä, ihon ja silmien punoitus sekä nieltäessä polttava tunne.
Valmistus ja käyttö

Neopentyyliglykolia valmistetaan isobutyraldehydin ja formaldehydin välisellä aldoliadditioreaktiolla. Tätä reaktiota katalysoivat emäkset kuten alkalimetallien hydroksidit tai asetaatitamiinit ja ioninvaihtohartsit. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu hydroksipivaldehydiä. Hydroksipivaldehydi voidaan joko pelkistää vedyttämällä siirtymämetallikatalyyttien läsnä ollessa tai käyttämällä butyraldehydin ja formaldehydin välisessä reaktiossa kahta ekvivalenttia formaldehydiä, jolloin toinen formaldehydimolekyyli toimii pelkistimenä. Tällöin kyseessä on Cannizzaro-reaktio.
Neopentyyliglykolia käytetään polymeerien esimerkiksi polyestereiden ja polyuretaanien valmistamiseen. Neopentyyliglykoli monomeerina parantaa näiden polymeerien kemiallista ja korkeiden lämpötilojen kestoa. Neopentyyliglykolista valmistettuja polymeerejä käytetään muun muassa maaleissa ja pinnoitteissa. Yhdisteestä valmistetaan myös voiteluaineita sekä muovinpehmentimiä.
Neljäs makkabilaiskirja

| Neljäs makkabilaiskirja> Μακκαβαίων Δ' Παράρτημα.Raamattu Vanha testamentti Deuterokanoniset kirjat.Synty ja käyttö |
| --- | --- |
Kirjoituspaikka:  Antiokia tai Aleksandria
Ajoitus:  1. vuosisata
Käyttäjä:  ortodoksinen kirkko (varauksin)
Teksti
Genre:  historiakirja
Alkukieli:  muinaiskreikka
Alkuperä:  Septuaginta
Lyhenne:  4. Makk.

Katso myösLuettelo Raamatun kirjoista
Neljäs makkabilaiskirja (myös Neljäs makkabealaiskirja; m.kreik. Μακκαβαίων Δ' Παράρτημα, Makkabaiōn IV Parartēma, ”Makkabilaiskirja IV - liite”) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on ollut mukana joissakin Septuagintan käsikirjoituksissa ja joidenkin ortodoksisten kirkkojen käytössä. Nykyisin se on Septuagintan liitteenä, eikä mikään kirkkokunta lue sitä Raamatun kaanoniin kuuluvaksi. Kirjasta on vanhalla ajalla käytetty myös nimiä Järjen itse­valtiudesta tai Kirja järjen täydellisestä herruudesta.
Tekijä

Kirjan tekijää ei tunneta, mutta se on toden­näköisesti kirjoitettu Antiokiassa tai Aleksandriassa ajanlaskumme ensimmäisellä vuosisadalla. Vanhalla ajalla muun muassa Eusebius ja Hieronymus arvelivat sitä Josefuksen kirjoittamaksi, minkä vuoksi se onkin julkaistu monissa Josefuksen koottujen teosten laitoksissa,  mutta nykyisin tätä käsitystä pidetään kirjan kieliasun, tyylin ja historiallisten epä­tarkkuuksien vuoksi täysin epä­uskottavana.
Sisältö

Muiden makkabilaiskirjojen tavoin kirja on saanut nimensä makka­bea­laisista, jotka ryhtyivät kapinaan Antiokhos Epifanesta vastaan. Neljännessä makkabilais­kirjassa ei sen nimestä huolimatta makka­bea­laisia edes mainita, mutta sen tapahtumat on sijoitettu samaan aikakauteen.
Luonteeltaan kirja on yhdistelmä filosofista tutkielmaa, muistokirjoitusta, juuta­laista lakihurskautta ja marttyyrilegendaa.  Vaikka sen kirjoittaja on ollut oikea­uskoinen juutalainen, hän on käyttänyt stoa­laisen filosofian kieltä ja yrittänyt osoittaa, että juutalaiset elävät täysin sen ohjeiden mukaisesti. Hän on myös yrittänyt todistaa, että Mooseksen laki on samaa alkuperää kuin yleis­inhimillinen järki, eivätkä nämä sen vuoksi voi olla keskenään risti­riidassa.
Sisällöltään kirja jakautuu kolmeen osaan. Sen alussa on filosofisesti painottuva johdanto, jota seuraa lyhyt historiallinen katsaus. Pää­osan kirjasta muodostavat kertomukset juutalaisista marttyyreistä, jotka surmattiin Antiokhos IV Epifaneen määräyksestä. Nämä kertomukset ovat samat, jotka esiintyvät jo toisessa makkabilais­kirjassa, mutta niitä on laajennettu ja kirjoittaja on myös yrittänyt pohtia, mitä olisi voinut tapahtua, jos henkilöt olisivat toimineet toisin. Marttyyrit ovat iäkäs pappi Eleasar sekä seitsemän nuorta veljestä ja heidän äitinsä. Heidät esitetään esimerkkeinä siitä, kuinka luja luonne ja järki voivat voittaa suuretkin houkutukset ja auttaa kestämään ankarassa vainossakin.
Antiokhos Epifanes yritti väki­pakolla saada juutalaiset luopumaan Mooseksen laista ja omaksumaan kreikkalaisten tavat. Tooran ruoka­säännöksissä oli muun muassa sian­lihan syöminen kielletty, mutta Antiokhos yritti sekä suostuttelemalla että pakottamalla saada juutalaiset hylkäämään tämän säännöksen. Eleasar, veljekset ja heidän äitinsä tuotiin kukin vuorollaan kuninkaan eteen, joka lupasi säästää Eleasarin hengen ja nimittää veljekset korkeisiin virkoihin, mikäli nämä suostuisivat syömään sian­lihaa, mutta uhkasi muussa tapauksessa kiduttaa heidät hengiltä. Sekä Epifanes että veljekset ja heidän äitinsä kuitenkin kieltäytyivät ehdottomasti rikkomasta lakia, minkä vuoksi heitä kuninkaan määräyksestä kidutettiin mitä julmimmalla tavalla ja lopulta surmattiin. Lopuksi kuningas kuitenkin sanoi sotilailleen, että olisi hyvä, jos hekin osoittaisivat saman­laista rohkeutta.
Kertomukset siinä muodossa, jossa ne kirjassa esiintyvät, ovat epäilemättä osittain legendamaisia, mutta niillä on todenmukainen historiallinen tausta. Antiokhos Epifaneen juutalaisiin kohdistama vaino todella oli ankara, mutta se kestettiin sankarillisesti. Lisäksi sianlihan syöminen todella oli ympäri­leikkauksen ohella toisena ratkaisevana kiistan­aiheena hänen ja hänen juutalaisten alamaistensa välillä.
Merkitys ja vaikutus

Juutalaisten keskuudessa Neljäs makkabilaiskirja ei ole ollut kovin tunnettu, mutta jo varhain se tuli suosituksi kristittyjen keskuudessa,. Eräiden rakenteellisten ja sanastol­listen yhtä­läi­syyksien perusteella on päätelty, että jo evankelista Luukas tunsi sen, kuten myös Antiokian patriarkka Ignatios. Kirja on ollut myös monien kristillisten marttyyrikertomusten ilmeisenä esikuvana.
Kirjaa ei ole pidetty roomalaiskatolisessa eikä protestanttisissa kirkkokunnissa Raamattuun kuuluvana. Sen sijaan se kuuluu kaanoniin ortodoksisessa kirkossa. Kreikan orto­doksisen kirkon Raamatussa se on siirretty Vanhan testamentin liitteeksi Jerusalemin synodissa 1672. Venäjän ortodoksinen kirkko ei osallistunut synodiin, joten kirja kuuluu sen Raamatun kaanoniin.
Kirjallisuutta

”Neljäs makkabilaiskirja”, Vanhan testamentin apokryfikirjat.  (Toimituskunta: Juhani Pihkala ym. 2. korjattu painos (1. painos 2009))  Helsinki:  Kirjapaja, 2010.  ISBN 978-951-607-780-5
Aiheesta muualla

Bible, Revised Standard Version: 4 Maccabees (4. makkabilaiskirja englanniksi) quod.lib.umich.edu. Viitattu 4.11.2013.
Anastásios Bakasétas

Anastásios Bakasétas vuonna 2018.
Anastásios ”Tásos” Bakasétas (kreik. Αναστάσιος "Τάσος" Μπακασέτας, s. 28. kesäkuuta 1993 Kórinthos) on kreikkalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja ja 181 senttimetriä pitkä. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Panathinaikosia.
Bakasétas on aiemmin edustanut Kreikan Superliigassa Asteras Tripolisia, lainasopimuksella Aris Thessalonikia, Panioniosia ja AEK Ateenaa. Hän voitti AEK:ssa liigamestaruuden vuonna 2018. Seuraavat vuodet hän pelasi Turkissa, kesästä 2019 tammikuuhun 2021 Alanyasporissa ja sitten tammikuuhun 2024 saakka Trabzonsporissa. Hän voitti jälkimmäisessä joukkueessa liigamestaruuden vuonna 2022. Bakasétas siirtyi tammikuussa 2024 Panathinaikosiin ja voitti samana keväänä Kreikan cupin.
Bakasétas pelasi Kreikan alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Kreikan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2016. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä 71 A-maaottelua ja tehnyt niissä vuodesta 2020 alkaen 16 maalia, jotka kaikki ovat syntyneet eri otteluissa. Bakasétas on toiminut vuodesta 2020 alkaen maajoukkueen kapteenina.
Alberto Nepoti

Alberto Nepoti (25. lokakuuta 1876 Torino – 8. kesäkuuta 1937 Torino) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Nepotin elokuvaura alkoi vuonna 1909 Film d’Arte Italiana -yhtiön näyttelijänä. Hänen läpimurtonsa tapahtui Maria Jacobinin rinnalla Savoia Filmin tuottamissa ja Nino Oxilian ohjaamissa elokuvissa Il cadavere vivente (1913) ja Il focolare domestico (1914). Kilparakastajan rooleihin erikoistuneen Nepotin suurimpia menestyksiä olivat Pina Menichellin kanssa tehdyt melodraamat Tigre reale (1916) ja La trilogia di Dorina (1917). Näyttelijän ura jatkui 1930-luvun alkuun saakka. Hän myös ohjasi muutamia elokuvia.
Elokuvia

Il focolare domestico, 1914
Per amore di Jenny, 1915
Rapsodia satanica, 1915/1917
Tigre reale, 1916
Momi näkee unta sodasta, 1917
Gemma di Sant’Eremo, 1918
Il dramma di una notte, 1918
La moglie di Claudio, 1918
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Alberto Nepoti (englanniksi)
Neliöllinen keskiarvo

Neliöllinen keskiarvo (engl. Quadratic mean, Root mean square, RMS) on eräs lukujoukkoa tai jakaumaa kuvaavista matemaattisista keskiluvuista. Termi RMS liittyy läheisesti standardipoikkeamaan, ja muun muassa sähkötekniikassa RMS-keskiarvostamalla lasketaan vaihtojännitteen tehollisarvo.
Neliöllinen keskiarvo muuttujalle  x\,\! määritellään seuraavalla tavalla:
missä  \langle ...\rangle  tarkoittaa aritmeettista keskiarvoa.
Määritelmää käyttäen saadaan diskreeteille jakaumille lauseke, joka on muotoa
ja jatkuville jakaumille
RMS-keskiarvostaminen sähkötekniikassa

Sähkötekniikassa tehoja laskettaessa, kun käytössä on vaihtojännite (vaihtovirta), niin halutaan yleensä huippujännitteen sijaan tietää  tehollisarvo. Näin siksi, että vaihtojännite, joka ilmaistaan tehollisarvonsa avulla antaa kuormaan saman tehon kuin vastaavan suuruinen tasajännite. Tehollisarvo lasketaan vaihtojännitteestä keskiarvoistamalla käyttämällä RMS-keskiarvostamista. Tämän vuoksi ammattipiireissä yleensä puhutaankin RMS-arvosta tehollisarvon sijaan.
RMS-keskiarvostaminen sähkötekniikassa > Vaihtojännitteen tehollisarvon johto

Tehollisarvo määritellään keskimääräisen tehon avulla. Tehon määritelmän ja Ohmin lain avulla hetkelliseksi tehoksi resistiiviseen kuormaan saadaan
missä  v(t) on jännitteen arvo tietyllä ajan hetkellä t ja R kuorman resistanssi.
Keskimääräiselle teholle saadaan lauseke integroimalla vaihtojännite ajan jakson T yli sekä jakamalla integroinnista saatu tulos jakson pituudella.
missä  t_{0} on ajan hetki tarkastelujakson alussa. Keskimääräinen teho on merkitty yhtä suureksi kuin tehollisarvoisesta jännitteestä  v_{rms} laskettu teho. Ratkaistaan jännitteen tehollisarvo ottamalla neliöjuuri.
Tämä johdettu tehollisarvon laskentakaava on sama kuin olisi käytetty suoraan RMS-keskiarvostamista. Kaava on helppo muistaa, sillä lyhenne RMS kertoo suoraan laskutavan, Root-Mean-Square (neliöjuuri-keskiarvo-neliöinti). Kaavaa tarvitaan laskettaessa tehollisarvot erilaisille vaihtojännitteille, joista yleisimmin käytettyjä ovat siniaalto, kolmioaalto ja kanttiaalto.
RMS-keskiarvostaminen sähkötekniikassa > Vaihtojännitteen tehollisarvon johto > Tehollisarvo siniaallolle

Sinimuotoinen vaihtojännite on muotoa
missä  V_{0} on jännitteen amplitudi, t aika ja  \omega  kulmataajuus.
Tehollisarvon lauseke sinimuotoiselle jännitteelle on
Lausekkeen ensimmäisessä osassa kulmataajuus on muutettu muotoon  \omega =2\pi /T. Jälkimmäisessä osassa ajanjakson T paikalle on sijoitettu sinin jakson pituus, joka on  2\pi . Ajasta riippumaton jännitteen amplitudi on tuotu myös integraalin ulkopuolelle.
Seuraavaksi käytetään hyväksi jo tunnettua sinin neliön integraalia:
Laskut suorittamalla saadaan, että sinimuotoisen jännitteen tehollisarvo on vaihtojännitteen huippuarvo jaettuna neliöjuuri kahdella.
RMS-keskiarvostaminen sähkötekniikassa > Vaihtojännitteen tehollisarvon johto > Tehollisarvo kolmioaallolle

Ideaalisen kolmioaallon yksi jakso,  T/4 verran viivästettynä, on alla olevan yhtälöryhmän mukainen. Aaltoa on viivästetty, jotta tehollisarvoa laskettaessa päästään vähemmällä integroinnilla. On myös hyvä huomata, että kolmioaalto muuttuu paraabelin muotoiseksi, kun se korotetaan toiseen potenssiin.
Kolmioaallon jännitteen tehollisarvo on jännitteen huippuarvo jaettuna neliöjuuri kolmella.
RMS-keskiarvostaminen sähkötekniikassa > Vaihtojännitteen tehollisarvon johto > Tehollisarvo kanttiaallolle

Ideaalinen kanttiaalto yhden jakson verran on muotoa:
Kanttiaallon jännitteen tehollisarvo on sama, kuin aallon huippujännitteen itseisarvo.
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Virtapiirit ja verkot.  Helsinki:  Otatieto, 2001 (1976).  ISBN 951-672-082-X
Kolmioaallon muotoinen vaihtojännite kuvassa punaisella. Sinisellä on piirretty tämä jännite korotettuna toiseen potenssiin.
Luettelo pikkuplaneetoista: 16001–17000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 16001:stä ja päättyen 17000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Walther Hermann Nernst

| Walter Hermann Nernst |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1864 Briesen, Länsi-Preussi
Kuollut: 18. marraskuuta 1941 (77 vuotta) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:   Saksalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Zürichin yliopisto Berliinin yliopisto Grazin yliopisto Würzburgin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Friedrich Kohlrausch
Instituutti:  Göttingenin yliopisto Berliinin yliopisto Leipzigin yliopisto
Oppilaat:  Sir Frances Simon  Richard Abegg  Irving Langmuir  Leonid Andrussow  Karl Friedrich Bonhoeffer Frederick Lindemann 
Tutkimusalue:  Kemia, fysiikka
Tunnetut työt:  Termodynamiikka  Nernstin yhtälö
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1920)
Aiheesta muualla
www.nernst.de
Walter Hermann Nernst (s. 25. kesäkuuta 1864 Briesen, Länsi-Preussi – k. 18. marraskuuta 1941 Berliini, Saksa) oli saksalainen kemisti, joka oli yksi modernin fysikaalisen kemian alan kehittäjistä. Nernst oli osallistui sähkökemian, termodynamiikan, kiinteän olomuodon kemian ja valokemian tutkimukseen. Hän esitti ensimmäisenä muun muassa Nernstin yhtälön. Vuonna 1920 hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto termodynamiikkaan liittyvästä työstään. Hän sai elämänsä aikana Nobel palkinnon lisäksi Franklin mitalin vuonna 1928.
Nernst kehitti teoreeman aineen käyttäytymisestä lämpötilan lähestyessä absoluuttista nollapistettä vuonna 1906. Teoreema tunnetaan nykyään termodynamiikan kolmantena pääsääntönä. Tieteen lisäksi teoreemasta oli heti hyötyä myös teollisuudelle, muun muassa ammoniakin valmistuksessa.