Dominikaaninen tasavalta
Historia

Hispaniolan saaren alkuperäisasukkaita ovat taíno-intiaanit. Kristoffer Kolumbus rantautui Hispaniolan saarelle vuonna 1492. Espanjalaisten mukanaan tuomat taudit, heidän siirtomaapolitiikkansa ja sodat romahduttivat taínojen lukumäärän noin miljoonasta alle tuhanteen muutamassa vuosikymmenessä. Espanjalaiset alkoivat tuottaa sokeriviljelmilleen afrikkalaisia orjia, ja vuoteen 1520 mennessä lähes kaikki maatyöläiset olivat afrikkalaistaustaisia.
Hispaniola oli Espanjan siirtomaatoimien ensimmäinen kohde. Santo Domingo asutettiin jo 1496, ja saarelle perustettiin Amerikan ensimmäinen katedraali, luostari, sairaala ja yliopisto. Hispaniola kukoistikin 1500-luvun ensimmäisen puoliskon, mutta Espanjan kiinnostus siirtyi saaresta Meksikoon ja Peruun, mistä löytyi helpommin saatavilla olevaa kultaa ja hopeaa.
Hispaniola taantui Espanjan takapajuiseksi siirtomaaksi, ja se kärsi brittien, hollantilaisten ja ranskalaisten hyökkäyksistä. Ranskalaiset pyrkivät 1600-luvun puolivälissä asuttamaan saaren länsiosaa, mikä aiheutti kolme vuosikymmentä kestäneen sodan espanjalaisten ja ranskalaisten siirtolaisten välille. Euroopassa käydyn yhdeksänvuotisen sodan päättäneessä Rijswijkin rauhassa 1697 Espanja luovutti saaren länsiosan Ranskalle. Saint-Domingue-nimisestä siirtokunnasta muodostui myöhemmin Haitin valtio.
Haiti valloitti saaren itäosankin espanjalaisilta vuonna 1821. Dominikaaninen tasavalta itsenäistyi haitilaisten vallasta 27. helmikuuta 1844. Ensimmäiseksi presidentiksi nousi Pedro Santana.
Vuosina 1916–1924 Yhdysvaltojen joukot miehittivät Dominikaanista tasavaltaa sisäisten levottomuuksien jälkeen.
Vuonna 1930 Dominikaanisessa tasavallassa tapahtui vallankaappaus, jonka jälkeen valtaan nousi Rafael Leónidas Trujillo. Hän toimi maan presidenttinä vuosina 1930–1938 ja 1942–1952, käytännössä kuitenkin yhtäjaksoisesti diktaattorina 1930–1961. Trujillon valtakausien välissä maassa oli nimellisesti muita presidenttejä, esimerkiksi hänen veljensä, Héctor Trujillo. Valtakautensa aikana Trujillo murhautti armotta hallintonsa arvostelijat, ja esimerkiksi vuonna 1937 hän käski murhata maassaan olevat haitilaiset. Jopa 20 000 heistä surmattiin. Trujillon yksinvaltius ja rakennushankkeiden suurellisuus ovat herättäneet vertailuja samaan aikaan hallinneisiin Hitlerin, Mussolinin ja Francon tyyppisiin diktaattoreihin. 1950-luvun lopulla kansa ja katolinen kirkko kääntyivät Trujilloa vastaan, samoin Yhdysvallat. Vuonna 1960 Trujillo yritti murhauttaa salaisella palvelullaan häntä julkisesti arvostelleen Rómulo Betancourtin. Tämä käänsi Yhdysvallat Trujilloa vastaan. Trujillo murhattiin 30. toukokuuta 1961, ja Yhdysvaltojen tiedustelupalvelu CIA on yhdistetty murhaan.
Tämän jälkeen maan poliittiset olot olivat pitkään epävakaat. Vasemmistolainen Juan Bosch nousi presidentiksi vaaleilla Trujillon salamurhan jälkeen vuonna 1962. Hän ehti kuitenkin hallita vain vajaan vuoden, kunnes siviilijuntta syrjäytti hänet 1963. Huhtikuussa 1965 Yhdysvallat lähetti sotilasjoukkoja Dominikaaniseen tasavaltaan estääkseen kommunistien uhkaavan valtaannousun. Maassa esiintyi hallituksen vastaisia levottomuuksia 26. lokakuuta 1965.
Trujillon valtakaudella maan pääkaupungin Santo Domingon nimi oli muutettu Ciudad Trujilloksi, mutta vanha nimi palautettiin käyttöön pian hänen kuolemansa jälkeen.
Trujillon jälkeen seuraava pitkäaikainen valtionpäämies oli vaaleilla valtaan noussut Trujillon entinen suojatti Joaquín Balaguer, joka oli presidenttinä 1966–1978. Balaquer jatkoi Trujillon perinteitä poliittisten vastustajiensa ihmisoikeuksien polkemisessa. Tämän jälkeen vallassa oli 1978–1986 pari liberaalin PRD-puolueen edustajaa, jolloin maassa oli suhteellisen vapaata ja ihmisoikeuksiakin kunnioitettiin. Balaquer palasi vielä presidentiksi pariksi kaudeksi. Balaquerin jälkeen 1996 maan johtoon nousi vaaleilla valittu PLD-puolueen edustaja Leonel Fernández, jonka aikana maan talous kasvoi. Talous hiipui seuraajan Hipólito Mejían kaudella 2000–2008. Fernández valittiin taas vuonna 2008 presidentiksi. Fernandez on koettanut rakennuttaa maahan länsityylistä infrastruktuuria, muun muassa metron. Hän on uudistanut hallintoa ja sotavoimien johtoa päästäkseen eroon korruptiosta ja huumekaupasta.
Vuonna 2012 presidentiksi valittiin Danilo Medina Sanchez ja hänet valiittiin  toukokuun vaaleissa vuonna 2016 uudelle nelivuotiskaudelle Dominikaanisen tasavallan presidentiksi.
Elokuussa 2020 Dominikaanisen tasavallan uudeksi presidentiksi nousi Luis Abinader, joka oli voittanut kuukautta aiemmin maan presidentinvaalit. Parlamenttiin Abinaderin puolue PRM (Partido Revolucionario Moderno) sai 18 maan senaatin 32 paikasta ja 92 parlamentin alahuoneen 190 paikasta. Valtaan nousseet Abinader ja hänen johtamansa PRM syrjäyttivät maata sitä ennen 16 vuotta johtaneen PLD-puolueen  (Partido de la Liberación Dominicana).