stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Geoffrey Hinton

| Geoffrey Hinton |
| --- | --- |
 Geoffrey Hinton kesäkuussa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1947 (ikä 77) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  brittiläinen, kanadalainen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Christopher Longuet-Higgins
Tutkimusalue:  tietotekniikka, tekoäly
Palkinnot:  Turing-palkinto (2018)   Nobelin fysiikanpalkinto (2024)
Aiheesta muualla
www.cs.toronto.edu/~hinton
Geoffrey Hinton (s. 6. joulukuuta 1947 Lontoo, Englanti) on brittiläis-kanadalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja kognitiivinen psykologi. Hän sai vuonna 2018 Turing-palkinnon, joka on tietojenkäsittelytieteen korkein kunnianosoitus. Häntä kutsutaan tekoälyn ”kummisedäksi”.
Hintonin tutkimukset ovat johtaneet merkittäviin saavutuksiin puheentunnistuksen, luonnollisen kielen käsittelyn ja kuvantunnistuksen aloilla. Hintonille myönnettiin vuoden 2024 Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä John Hopfieldin kanssa.
Elämä > Perhe ja koulutus

Hintonin isä oli entomologi Howard Everest Hinton, minkä lisäksi kolme hänen sisarustaan johtivat tieteellistä työtä. Hänen perheeseensä ja sukuunsa kuului monia matemaatikoita, joiden joukossa myös maanmittaaja George Everest.
Hinton opiskeli Cambridgen yliopistossa fysiologiaa, filosofiaa ja fysiikkaa, kunnes sai psykologian tutkinnon vuonna 1970. Myöhemmin hän valmistui tekoälyn tohtoriksi Edinburghin yliopistosta. Hän tutki neuroverkkoja ja valmistui tohtoriksi Kalifornian yliopistosta San Diegossa.
Elämä > Ura

Hinton työskenteli psykologi David Rumelhartin ja tietojenkäsittelytieteilijä Ronald J. Williamsin kanssa Carnegie Mellon -yliopiston tiedekunnassa vuonna 1982. He kirjoittivat vuonna 1986 tutkimusartikkelin "Learning representations by back-propagating errors", joka edesauttoi merkittävästi tekoälypainotteisten neuroverkkojen kehitystä.
Hinton muutti Yhdysvalloista Kanadaan vuonna 1987 osittain pettymyksestä Yhdysvaltain armeijaa ja Reaganin hallintoa kohtaan. Hän vastusti tekoälyn käyttämistä sodassa, ja suurin osa tekoälytutkimuksen varoista tuli Yhdysvaltain puolustusministeriöltä. Hinton jatkoi tekoälyn ja syväoppimisen tutkimista Toronton yliopistossa seuraavat 11 vuotta. Hän perusti Gatsby Computational Neuroscience Unitin, laskennallista neurotiedettä johtavan yksikön, jota hän johti University College Londonissa. Ollessaan siellä tutkijana, hän tutki neuroverkkoja ja niiden sovelluksia.
Hinton sai kaikkien aikojen ensimmäisen David E. Rumelhart -palkinnon vuonna 2001, ja hän palasi Toronton yliopistoon samana vuonna ja jatkoi neuroverkkomallien tutkimista. Hän kehitti tutkimusryhmänsä kanssa syväoppimista 2000-luvulla. Hän kehitti kahden tohtoriopiskelijansa kanssa AlexNetin, joka on keinotekoinen neuroverkko. Se on sovellus, joka käsittelee sille syötettyä aineistoa ja oppii siitä. Se voi analysoida tuhansia kuvia ja tunnistaa ihmisiä. Kolmikko perusti AlexNetille myöhemmin yrityksen, DDNresearchin. Google osti yrityksen 44 miljoonalla dollarilla vuonna 2013. Hinton liittyi samana vuonna Googlen tekoälyä tutkivaan Google Brainiin. Hän sai Gerhard Herzberg Canada Gold Medal -palkinnon vuonna 2010, joka on Kanadan korkein kunnianosoitus tieteelle ja tekniikalle.
Hinton nimitettiin vuonna 2018 Turing-palkinnon yhteissaajaksi laajasta tutkimuksestaan neuroverkkojen alalla.
Elämä > Ura > Googlen jälkeen

Hinton erosi Googlesta toukokuussa 2023, koska halusi kertoa avoimesti tekoälyn tarjoamista riskeistä. Hän kertoi olevansa huolissaan sen kyvystä luoda väärennettyä sisältöä, ja se voi haitata työmarkkinoita. Hän ei täysin kadu työtänsä, mutta pelkää tekoälyn muuttuvan hallitsemattomaksi pidemmällä aikavälillä. Hintonin mukaan on 10–20 prosentin todennäköisyys, että tekoäly voi tuhoaa ihmiskunnan seuraavien 30 vuoden aikana. Hinton vertaa ihmisiä lapsiin verrattuna tekoälyn älykkyyteen ja pelkää, että ihmiset menettävät kontrollin teknologian kehittyessä. Hän korostaa valtiollisen sääntelyn tärkeyttä tekoälyn turvallisuuden varmistamiseksi.
Hintonille myönnettiin Royal Medal -mitali vuonna 2022 tunnustuksena uraauurtavasta työstä keinotekoisten neuroverkkojen algoritmien parissa.
Hinton sai vuoden 2024 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä John Hopfieldin kanssa.
Alberto Acosta

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Alberto Federico Acosta
Syntymäaika: 23. elokuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Arocena, Argentiina
Kansalaisuus:  Argentiina
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 177 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1986–1988 1988–1990 1990–1991 1991–1992 1993 1994–1995 1996 1997 1998 1999–2001 2001–2004 | Unión San Lorenzo Almagro Toulouse San Lorenzo Almagro Boca Juniors Universidad Católica Yokohama Marinos Universidad Católica San Lorenzo Almagro Sporting Portugal San Lorenzo Almagro |  |
Maajoukkue
| 1992–1995 | Argentiina | 19 (3) |
Alberto Acosta (s. 23. elokuuta 1966 Arocena) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Acosta debytoi Argentiinan maajoukkueessa 1992. Hän on pelannut 19 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Moska (televisiosarja)

| Moska |
| --- | --- |
Pääosissa:  Krista Kosonen   Juha Veijonen   Maria Sid
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  9. lokakuuta 2011 –   27. marraskuuta 2011
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Tunnuskappale:  Raappana - "Paha on sanoa"
Tuotanto
Tuottaja(t):  Liselott Forsman
Vastaava(t) tuottaja(t):  Ilmo Laevuo
Ohjaaja(t):  Pirkka-Pekka Petelius
Käsikirjoittaja(t):  Jari Tervo
Säveltäjä(t):  Janne Pöyhönen
Leikkaaja(t):  Jyrki Keränen
Lavastaja(t):  Leena Tiihonen
Kuvaaja(t):  Ulf Sundwall F.S.C.
Tuotantoyhtiö(t):  Tuotanto Oy Säihky
Aiheesta muualla
IMDb 
Moska on Jari Tervon käsikirjoitukseen perustuva suomalainen sarja, joka alkoi Yle TV1:n Kotikatsomon uudella sunnuntaipaikalla 9. lokakuuta 2011. Tapahtumat keskittyvät lehden toimituskuntaan ja lehden kirjoitusten kohteena oleviin ihmisiin. Sarjassa sivutaan päivän politiikkaa ja julkisuutta sen kiroineen ja ansioineen. Sarjan ohjasi Pirkka-Pekka Petelius ja sen tuotti Ilmo Laevuo Tuotanto Oy Säihkystä.
Sarjan satiirin kohteena olivat Seiskan kaltaisten julkkisjuorulehtien toimintatavat. Ylen tuolloin haastattelema ja toimittajana itsekin työskennellyt käsikirjoittaja Jari Tervo toisaalta puolusti Seiskan kaltaisia medioita siinä, etteivät pikkujulkkisten toilailuista kertovat journalistisesti epämääräisetkään jutut ole kovin suuria valheita sen rinnalla, mitä valtamedia 1970-luvulla kertoi esimerkiksi Suomen ja Neuvostoliiton välisestä ”ystävällisestä veljeydestä”. Ohjaaja Petelius puolestaan kiisti, että sarja olisi kahden julkkistekijän, hänen ja Tervon, jonkinlainen kosto juorulehdistölle.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Jossain juttu odottaa kirjoittajaansa | 9.10.2011 |
| 2. | Pane kulta banaani housuusi | 16.10.2011 |
| 3. | Ne vaikuttaa aluksi ihan ihmisiltä, mutta ne on vain miehiä | 23.10.2011 |
| 4. | Älä yritä opettaa isääs politikoimaan | 30.10.2011 |
| 5. | Älä taivaan tähden huuda v****a A-studiossa | 6.11.2011 |
| 6. | Kutemajärven skuuppikäsi on halvaantunut | 13.11.2011 |
| 7. | Mun sananvapaus on isompi kuin sun sananvapaus | 20.11.2011 |
| 8. | Iskä laulaa taas nokipoikaa | 27.11.2011 |
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Milka Ahlroth  | … |  Eveliina Vuori-Kunnas    |
|  Teijo Eloranta  | … |  Jukka Kunnas   |
|  Arttu Kapulainen  | … |  Kunto Kunnas   |
|  Krista Kosonen  | … |  Raita Halikko   |
|  Niina Nurminen  | … |  Jaana Kesälä-Schantz   |
|  Tom Petäjä  | … |  Ryynänen   |
|  Seppo Halttunen  | … |  Olavi Puijo   |
|  Aino Seppo  | … |  Lilli Puhakka   |
|  Maria Sid  | … |  Touhu Lesonen   |
|  Anna-Maija Tuokko  | … |  Maikki Kunnas   |
|  Juha Veijonen  | … |  Olli Kutemajärvi   |
|  Pertti Sveholm  | … |  Väinö Jauhiainen   |
|  Sulevi Peltola  | … |  Jantunen   |
|  Toni Wahlström  | … |  tuottaja Matalamäki   |
|  Antti Lang  | … |  Konsta   |
|  Timo Torikka  | … |  pääministeri Reima Honka   |
|  Rinna Paatso  | … |  pääministerin entinen vaimo   |
|  Jouko Puolanto  | … |  pääministerin avustaja Laine   |
|  Miika Kivinen  | … |  Raidan pikkuihastus   |
|  Maria Ylipää  | … |  R-kioskin myyjä   |
|  Lasse Karkjärvi  | … |  psykiatri   |
|  Marko Terva-aho  | … |  uutisankkuri   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti Moskan olevan ”sen luokan halpis, että nolottaa”. Hänestä Moska näyttää keskinkertaiselta saippuasarjalta, joka on tehty niin halvalla ettei kohtauksia edes ole harjoiteltu. Sarjaan on hänestä jäänyt kiusallisia taukoja, epävarmaa tuijottelua ja jopa takeltelevia repliikkejä.
Vnukovo Airlines

| Vnukovo Airlines |
| --- | --- |
 IATA: V5  –  ICAO: VKO 
Kutsukoodi:  VNUKOVO
Perustettu:  1992
Lakkautettu:  2001
Laivaston koko:  51
Solmukohdat:  Vnukovon lentoasema
Kotipaikka:  Moskova
Vnukovo Airlines (ven. Внуковские Авиалинии; IATA: V5, ICAO: VKO, kutsukoodi: VNUKOVO) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1993 perustettu yhtiö oli matkustajamäärällä mitattuna maansa toiseksi suurin lentoyhtiö Aeroflotin jälkeen. Nimensä mukaisesti sen kotikenttä oli Vnukovon lentoasema Moskovassa.
Historia

Vnukovo Airlines muodostettiin vuonna 1992 ennen Neuvostoliiton hajoamista Aeroflotiin kuuluneista 65. ja 200. lentueesta, joiden kotikenttä oli Vnukovo. Uudesta lentoyhtiöstä tuli Venäjän toiseksi suurin.
Vuonna 1997 Vnukovo Airlines liittyi Russian Aviation Consortium -yhteistyöyritykseen Murmansk Airlinesin kanssa. Yhteistyö jäi kuitenkin lyhytikäiseksi. Samana vuonna Vnukovo myös osti pienen Orjol Avian ja sulautti sen itseensä.
1990-luvun lopulla yhtiöllä alkoi olla ongelmia. Työntekijät ja johtoporras kiistelivät työoloista, ja johtohenkilöt vaihtuivat usein. Kesällä 1998 Siberia Airlinesin johtaja Vladislav Filjov kertoi yhtiön etsivän moskovalaista lentoyhtiötä strategiseksi yhteistyökumppaniksi vahvistaakseen asemaansa pääkaupungin seudulla. Vnukovo Airlines oli paras ehdokas, ja neuvottelut yhteistyöstä jatkuivat jonkin aikaa, mutta keskeytyivät, kun Vnukovolla oli taas talousvaikeuksia ja työsopimuskiistoja. Talousvaikeudet olivat niin vakavia, että Vnukovo Airlines joutui siirtämään osan toiminnastaan Domodedovon lentoasemalle, jossa lentoasemamaksut olivat pienemmät ja polttoainetta oli paremmin saatavilla. Siberia Airlines päätyi lopulta ostamaan Vnukovo Airlinesin, joka lopetti toimintansa loppuvuonna 2001.
Laivasto

Vnukovo Airlinesin laivastoon kuului 1990-luvulla 51 lentokonetta, joista kaikki eivät tosin olleet toimintakunnossa.
22 Iljušin Il-86
2 Jakovlev Jak-42D
3 Tupolev Tu-154B-1
1 Tupolev Tu-154B-2
19 Tupolev Tu-154M
1 Tupolev Tu-154S
3 Tupolev Tu-204
Laivasto > Laivastohistoria

Toimintansa aikana Vnukovo Airlines käytti seuraavia konetyyppejä:
| --- | --- |
 Iljušin Il-86  Jakovlev Jak-40  Jakovlev Jak-42D  Mil Mi-8TV  Tupolev Tu-134A  Tupolev Tu-134A-3  Tupolev Tu-134AK :  Tupolev Tu-154A  Tupolev Tu-154B-1  Tupolev Tu-154B-2  Tupolev Tu-154M  Tupolev Tu-154S  Tupolev Tu-204-100  Tupolev Tu-204C
Onnettomuudet

25. joulukuuta 1993: Aeroflotin Vnukovo Airlinesin puolesta operoiman Tu-154B-2:n etulaskuteline romahti koneen laskeutuessa Groznyiin huonossa säässä. Kukaan ei kuollut.
29. elokuuta 1996: Vnukovo Airlinesin lento 2801 ajautui miehistön virheen vuoksi sivuun kurssilta lähestyessään Huippuvuorten Longyearbyeniä ja törmäsi vuoreen. Kaikki 130 matkustajaa ja 11 miehistön jäsentä kuolivat.
11. marraskuuta 2000: Vnukovo Airlinesin lennolla 838 ollut Tu-154 kaapattiin. Kaappari uhkasi räjäyttää koneen ja vaati, että se lentää Israeliin. Koneen laskeuduttua Uvdan lentotukikohtaan kaappari antautui. Hänellä mukanaan ollut ”pommi” osoittautui verenpainemittariksi. Kaappari kertoi taistelevansa aasialaisten maailmanvalloitusta vastaan ja halusi toimittaa viestin Japanin keisarille.
15. maaliskuuta 2001: Vnukovo Airlinesin lennolla 2806 ollut Tu-154M kaapattiin. Tšetšeenikaapparien vaatimuksesta kone lensi Saudi-Arabiaan. Seuraavana päivänä kaapparit vapauttivat 47 matkustajaa, minkä jälkeen viranomaiset valtasivat koneen. Kolme kuoli, heidän joukossaan kaappauksen alussa puukotettu lentoemäntä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vnukovo Airlines Wikimedia Commonsissa
Vnukovo Airlinesin entinen Il-86 helmikuussa 2007. Kone oli yhä Vnukovo Airlinesin väreissä, mutta Sibirin nimissä.
Vnukovo Airlinesin Tu-154M Vnukovon lentoasemalla elokuussa 2001.
Vnukovo Airlinesin entinen Tu-204C hylättynä Vnukovon lentoasemalla.
Pita-Ten

Pita-Ten (jap. ぴたテン) on Koge-Donbon kirjoittama draamakomediallinen mangasarja, jonka pohjalta on tehty myös anime. Sarjan nimi on lyhennys sanoista Pitatto tenshi (jap. ぴたっと天使), jotka merkitsevät ”läheistä enkeliä”. Sarjassa seurataan koulupoika Kotarō Higuchin ja tämän naapuriin muuttavan Misha-enkeliharjoittelijan edesottamuksia Mishan yrittäessä päästä täysinoppineeksi enkeliksi.
Hahmot

Misha Outo enkelityttö joka muutti Kotaroun naapuriin. Misha on ylienerginen ja pöljä, eikä tajua mistään mitään. Mishan tavoite on saada Kotarou onnelliseksi ja tulla oikeaksi enkeliksi. Misha yrittää aina auttaa Kotarouta parhaansa mukaan, mutta tuntuu aina sotkevan asiat...
Kotarō Higuchi Kotarou on äitinsä menettänyt, kuudesluokkalainen poika joka asuu suurimmaksi osaksi yksikseen koska hänen isällään on paljon bisnesasioita. Kotarou opiskelee ahkerasti ja hänen pitäisi keretä tehdä vielä kotityötkin! Mishan tavattuaan hänen koko elämänsä muuttuu...
Shia Hiljainen ja kiltti tyttö jolla on usein mukanaan musta kissa Nyaa. Shia on demoni oppilas vaikka ei haluaisikaan tehdä mitään pahaa kellekään tai millekään. Shia asuu Mishan kanssa samassa asunnossa ja he tuntuvatkin olevan hyviä ystäviä, vaikka heidän pitäisi inhota toisiaan. (enkelit ja demonit ovat vihollisia)
Koboshi Uematsu Koboshi on ollut jo vuosia rakastunut Kotarouhun, muttei uskalla myöntää sitä tälle. Koboshi ei pidä Mishasta, sillä Misha roikkuu jatkuvasti Kotaroussa. Koboshi riitelee usein Takashin kanssa.
Takashi Ayanokoji Takashi on Kotaroun luokkakaveri. Takashia kutsutaan usein Ten-chaniksi. Takashi on hyvä koulussa eikä hänen tarvitse opiskella paljon ja myös tytöt tykkäävät Takashista, eli hän on toisin sanoen "naisten mies". Takashi on ihastunut Shiaan ja myöntää sen myöhemmin tälle.
Hiroshi "Dai-chan" Mitarai Ärsyttävä silmälasipäinen poika. Kotarōn, Koboshin ja Takashin luokalla. Pitää Mishasta. Hänellä on miljonääriperhe, joten hän saa kaiken minkä haluaa. Vihaa Takashia.
Kaoru Mitarai Hiroshin sisko. Pitää Takashista. Suuttuessaan Kaoru on murhanhimoinen ja juoksee ympäriinsä huitoen ruoskan tapaista asetta. Hän on hyvin hullu tapaus.
Sasha Mishan vanhempi sisko ja joskus hieman ylimielinen. Hän pitää siitä kun häntä kutsutaan nimellä "Sacchun". Hän vihaa yli kaiken demoneja.
Nyaa Shian pieni musta kissa, joka käyttäytyy omituisesti. Nyaa on demoni ja vihaa Sashaa.
Muuta

ikäsuositus: anime 7+ , manga 13+
volumet: 8
jaksot: 26
Maria Gażycz

Maria Gażycz: Omakuva paletin kanssa, maalattu vuonna 1896.
Maria Gażycz syntyjään Maria Nowina-Chrzanowska (20. maaliskuuta 1860 Wiszera, Kurskin kuvernementti − 13. syyskuuta 1935 Grodno) oli puolalais-valkovenäläinen taidemaalari ja restauroija. Koettuaan hengellisen herätyksen hän vetäytyi loppuelämäkseen luostariin.
Teoksia

Pukeutuminen juhlaan
Talonpoika
Talonpoikaisnainen
Pyhä Joosef
Drow

Drow, eli musta haltia, on Forgotten Realms -fantasiamaailmassa esiintyvä haltioiden rotu. Drowt ovat vääristymä kaikesta, joka yleensä fantasiakirjallisuudessa yhdistetään haltioihin; he ovat julmia, itsekkäitä ja petollisia kauniin ulkokuorensa alla. Taivaanalaiset haltiat ovat tuhansia vuosia aiemmin karkottaneet drowt Uumenenalan synkkiin käytäviin ja maanalaisiin luoliin, minkä vuoksi nämä yleensä hautovat kostoa vaaleille serkuilleen. Tavallisimmin drowt palvovat Lolthia (myös Lloth), Lukkien kuningatarta, kaaosjumaluutta, jonka muut haltiajumalat karkottivat keskuudestaan petollisen vallantavoittelun vuoksi.
Maan pinnan asukkaat suhtautuvat droweihin yleensä pelokkaasti ja vihamielisesti, sillä rodun petollinen ja vaarallinen maine tunnetaan laajalti. Silti muutamat mustat haltiat ovat onnistuneet asettumaan taivaanalaiseen maailmaan, tunnetuimpia näistä ovat Drizzt Do'Urden, Liriel Baenre ja Jarlaxle. Lisäksi drowjumalatar Eilistraeeta palvovat papittaret pyrkivät parantamaan suhteitaan maanpäällisten haltioiden ja muiden rotujen kanssa sekä tuomaan muita Drowta valoon, pois Uumenalasta ja Lukkikuningattaren uskosta, Qilué Veladornin johdolla.
Yleensä mustien haltioiden iho on eebenpuunmusta, hiukset valkoiset ja silmät hehkuvat punaisina osoittaen heidän kykyään nähdä pimeässä. Joskus drowien hiusten väri saattaa myös olla hopeinen, tai vielä harvemmin punainen. Tavallisesti drowt ovat ruumiinrakenteeltaan pienikokoisia ja siroja, ja heidän kasvonsa ovat haltioille tyypilliseen tapaan teräväpiirteiset, mutta kauniit. Naiset ovat usein miehiä pidempiä ja vankkarakenteisempia.
Kuuluisia mustia haltioita

Drizzt Do'Urden: R. A. Salvatoren luoma drow-mannunvartija
Liriel Baenre: Elaine Cunninghamin luoma drowhahmo, Menzoberranzanin arkkimaagin tytär
Jarlaxle (Baenre): R. A. Salvatoren luoma drowpalkkasoturi, Bregan D'aerthe -nimisen palkkasoturijoukon johtaja
Qilué Veladorn: Drow-syntyperästään huolimatta yksi Seitsemästä sisaresta, Mystran valittu, Eilistraeen ylipapitar
Drowien jumalia

Lolth: "Lukkikuningatar" Myös Lloth, aiemmalta nimeltään Araushnee, joka karkotettiin haltiajumalten joukosta petoksen vuoksi.
Eilistraee: "Tanssin neito" Lolthin tytär, joka syyttömänä joutui karkotetuksi äitinsä mukana, ainoa hyvä drowjumala.
Vhaeraun: "Naamioitu herra" Lolthin poika, joka otti aktiivisesti osaa äitinsä petokseen ja vieritti syyn myös sisarensa ylle.
Kiaranselee: "Koston jumalatar ja epäkuolleiden kuningatar" Muinainen nekromaanikuningatar, joka pääsi jumaluuteen auttamalla Lolthia hyökkäyksessä Arvandoriin.
Selvetarm: "Lolthin mestari" Vhaeraunin poika, drowlukin hahmoinen puolijumala.
Muita Uumenenalan olentoja

Duergar: Harmaat kääpiöt, jotka suhtautuvat maanpinnan kääpiöihin yhtä vihamielisesti kuin drowt haltioihin
Illithid: Myös nimellä mielennylkijä, mieleen vaikuttavaa magiaa käyttäviä huippuälykkäitä olentoja
Koukkuhirmu: Uumenenalan pelätyimpiä petoja, joilla on uskomattoman tarkka kuulo ja häijy luonne
Luolakalastaja: "Uumenenalan onkimies", joka vangitsee uhrinsa petollisen, takertuvan siiman avulla
Myconidi: Uumenenalassa eläviä sieniolentoja, jotka kommunikoivat telepaattisesti itiöiden avulla
Svirfnebli: Syvänmaahinen, drowien katkerimpia vihollisia, poikkeuksellisen "hyvä" Uumenenalassa elävä rotu
Vuoreinen: Pieniä olentoja, jotka ovat jopa svirfneblejäkin läheisemmissä suhteissa kiven kanssa
Purppuranpunainen hibiskus

| Purppuranpunainen hibiskus> Purple Hibiscus |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Chimamanda Ngozi Adichie
Kieli:  englanti
Genre:  romaani
Julkaistu:  2003
Suomennos
Suomentaja:  Kristiina Savikurki
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  334
ISBN:  978-951-1-24187-4
Sarja: Otavan kirjasto: 21
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Purppuranpunainen hibiskus (Purple Hibiscus) on nigerialaisen kirjailijan Chimamanda Ngozi Adichien esikoisromaani. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi 2003 ja suomennos 2010. Romaanin on suomentanut Kristiina Savikurki, ja suomennoksen on julkaissut Otava.
Kirjan päähenkilö ja minäkertoja on 15-vuotias Kambili-tyttö. Perheen isä on katolinen pappi. Perheeseen kuuluu lisäksi äiti ja Kambilin veli Jaja. Tarinassa kulkevat mukana perinteistä uskoa harjoittavaa isänisä ja Ifeoma-täti, joka on isän sisar. Ankara perheenisä on laatinut lapsilleen päivittäiset lukujärjestykset, joiden mukaan lasten on elettävä. Hän pitää lapsilleen ja vaimolleen väkivaltaista kuria. Lapset eivät saisi tavata ”pakanallista” isoisäänsä kuin lyhyesti ja harvoin, mutta täti järjestää salaisia tapaamisia.
Hibiskus-kukka symboloi kirjassa iloista yhdessäoloa.
Arviot

Kaisu-Maria Toiskallio luonnehtii Kambilin ja nuoren katolisen papin ystävyyttä lämpimäksi ihmissuhteeksi, jossa tyttö kokee ensimmäisen ihastuksensa. Hän luonnehtii Adichien kuvausta uskottavaksi ja hienolla herkkyydellä kirjoitetuksi.
Aiheesta muualla

Purppuranpunainen hibiskus, Kirjasampo
Abovjan

| Abovjan (Աբովյան) |
| --- | --- |

 Abovjan
 Koordinaatit: 40.2785°N, 44.6277°E 
Valtio:  Armenia
Maakunta:  Kotajk'
Kaupungiksi:  1963
Väkiluku (2011)  (de jure):  43 495
Aikavyöhyke:  UTC+4
Suuntanumero(t):  (+374) 222
 
 abovyan.com (epävirallinen portaali) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Abovjan (arm. Աբովյան) on kaupunki Armenian keskiosassa, Jerevanin pohjoispuolella sijaitsevassa Kotajk'in maakunnassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan kaupungin asukasluku oli 43 495; vuosikymmen aiemmin asukkaita oli 44 569 (2001).
Abovjan sijaitsee Jerevanista vain 15 kilometriä koilliseen, pääkaupungista pohjoiseen johtavan valta- ja rautatien varrella. Sinne saapuu pääkaupungin kautta kulkeva rataosuus Masis (pääradan risteysasema)–Jerevan–Arabkir–Abovjan–Nurnus (risteysasema)–Narentsavan–Hrazdan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abovjan Wikimedia Commonsissa
Tahdon asia

| Tahdon asia |
| --- | --- |
 Sarjan logo
Tyyli:  Draama, komedia, tragikomedia
Kestoaika:  50 min / jakso
Pääosissa:  Miia Nuutila Eppu Salminen Repekka Uotila Vilma Juusonen Marja Packalén Tiina Lymi Pertti Sveholm Markku Toikka Satu Paavola Ismo Apell
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  10. tammikuuta – 28. maaliskuuta 2005
Jaksoja:  12
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:  
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Johanna Vuoksenmaa
Käsikirjoittaja(t):  Johanna Hartikainen
Tuotantoyhtiö(t):  Production House
Palkinnot
Voitetut:  Venla-palkinto (2005)  - Paras naisnäyttelijä Miia Nuutila - Paras draamasarja
Aiheesta muualla
[http://www.yle.fi/tahdonasia/main.php http://yle.fi/vintti/yle.fi/tahdonasia/main4a8b.html?page=roolihahmot Virallinen sivusto]
IMDb 
Tahdon asia on 10. tammikuuta - 28. maaliskuuta 2005 Yle TV1:llä esitetty suomalainen televisiosarja. Sarjan on käsikirjoittanut Johanna Hartikainen, ohjannut Johanna Vuoksenmaa ja tuottanut Liisa Akimof, Production House Ltd..
Finnkino Oy on julkaissut sarjan kolmen DVD:n boksina syksyllä 2005. Sarja uusittiin TV2:lla keväällä 2017 ja oli katseltavissa myös Yle Areenalla.