stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kōbe
Liikenne

Kōbessa sijaitsee Kōben lentoasema, joka on avattu vuonna 2006 tekosaarelle kaupungin keskustan kaakkoispuolelle. Lentoasemalta on vain kotimaan lentoja, muun muassa Tokion Hanedaan. Kaupungin läheisyydessä sijaitsevat myös Itamin lentoasema viereisessä Itamin kaupungissa ja Kansain kansainvälinen lentoasema Osakanlahden toisella puolella. Kōben lentoasemalta johtaa sinne suora, noin puoli tuntia kestävä lauttayhteys.
Kōbea palvelee JR Nishi-Nihonin liikennöimä luotijunayhteys San’yō Shinkansen, joka liittää kaupungin lännessä Fukuokaan ja idässä Tōkaidō Shinkansenin kautta Tokioon. Matka-aika Tokioon on noin kaksi tuntia 40 minuuttia. San’yō Shinkansen pysähtyy Shin-Kōben rautatieasemalla kaupungin keskustan pohjoispuolella. JR:n liikennöimiä konventionaalisia rautatielinjoja ovat Osakasta Kōben kautta Himejiin johtava Kōbe-linja (osa San’yō-päälinjaa), joka pysähtyy tärkeillä Kōben ja Sannomiyan rautatieasemilla, ja Fukuchiyama-linja kaupungin pohjoisosassa.
Kaupunkia palvelevat myös useat yksityisten rautatieyhtiöiden linjat: Hankyū-rautateiden Kōbe-päälinja, Hanshin-rautateiden Hanshin-päälinja, San’yō-rautateiden päälinja, Kōbe-rautateiden Arima-linja, Sanda-linja ja Ao-linja sekä Hokushin-kyūkō-rautatie. Niistä ensimmäiset seurailevat kaupungin tiheästi rakennettua rannikkoaluetta, Arima-linja, Sanda-linja, Ao-linja ja Hokushin-kyūkō-rautatie vuorostaan liittävät rannikkoalueen kaupungin vuoristoisiin pohjoisosiin. Kōbessa toimivat myös Kōben metro, jolla on kaksi linjaa, ja Kōbe shinkōtsū -yhtiö, joka liikennöi kahta automaattimetrolinjaa kaupungin rannikon tekosaarille (Port Liner ja Rokkō Liner). Useat kaapelivaunut ja funikulaarit tarjoavat pääsyn kaupunkia ympäröiville vuorille.
Useat moottoritiet liittävät Kōben ympäristön kaupunkeihin. Sisämaassa kulkevat itä–länsisuuntaiset Chūgoku-moottoritie ja San’yō-moottoritie, rannikkoa seurailee Hanshin-moottoritie. Kaupungin länsiosassa sijaitseva Akashi-Kaikyōn silta, maailman pisin riippusilta, yhdistää Kōben Awajin saareen ja sen kautta Shikokuun. Kilpailu Kōbesta Osakan kautta Tokioon johtavalla linja-autoreitillä on kiivasta, ja useat yritykset tarjoavat yöbussiyhteyksiä Tokioon saakka. Yhteyden kesto on noin 8–9 tuntia. Kaupungissa toimii lisäksi laaja kunnallinen linja-autoverkosto, jonka merkittävimpiä terminaaleja ovat Kōben, Sannomiyan ja Rokkōn rautatieasemat.
Kansainvälinen yhteistyö

Kōbella on kahdeksan sisar- ja ystävyyskaupunkia ja niiden lisäksi kaksi yhteistyökaupunkia.
Seattle, Yhdysvallat
Marseille, Ranska
Rio de Janeiro, Brasilia
Tianjin, Kiina
Riika, Latvia
Brisbane, Australia
Barcelona, Espanja
Incheon, Etelä-Korea
Philadelphia, Yhdysvallat
Daegu, Etelä-Korea
Kuvia

Kuvaa maanjäristyksen uhrien muistojuhlasta vuodelta 2005
Kōbe-ōhashi
Meriken Park Oriental Hotel
Harborland
Kobe Mosaic
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kōbe Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (kiinaksi) (koreaksi) (ranskaksi) (espanjaksi) (portugaliksi)
Kōben suuralueet kartalla.
Vaasan kihlakunta

Vaasan kihlakunta (ruots. Vasa härad) muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuului Vaasan kaupunki. Kihlakunta sijaitsi aluksi Vaasan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Tuntematon Kadath

| Tuntematon Kadath> The Dream-Quest of Unknown Kadath |
| --- | --- |
 Ensimmäinen sivu Lovecraftin alkuperäisestä käsikirjoituksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  H. P. Lovecraft
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Arkham House
Julkaistu:  1943 (kirjoitettu 1926–1927)
Suomennos
Suomentaja:  Matti Rosvall
Kustantaja:  Portti-kirjat Jalava
Julkaistu:  1997 2013
Ulkoasu:  nidottu
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tuntematon Kadath (The Dream-Quest of Unknown Kadath) on yhdysvaltalaisen H. P. Lovecraftin vuosina 1926–1927 kirjoittama lyhyt fantasiaromaani. Tarina ilmestyi postuumisti vuonna 1943 julkaistussa kokoelmassa Beyond the Wall of Sleep. Kadath on päähenkilö Randolph Carterin etsimä ”ihmeen ihana päivänlaskun kaupunki”, jossa asuvat jumalat; ”kukaan ei ole siellä ollut, eikä osaa neuvoa sinne tietä”.
Lovecraft piti romaania epäonnistuneena, ja myös sen jälkimaine on ollut ristiriitainen.
Juoni

Randolph Carter näkee unia ”ihmeen ihanasta päivänlaskun kaupungista”, mutta herää joka kerta ennen kuin ehtii löytää sen. Hän päättää etsiä käsiinsä tuntemattoman Kadathin, jossa asuvat unen jumalat voivat kertoa hänelle kultakattoisen kaupungin sijainnin.
Carter vajoaa uneen ja vaeltaa halki fantastisen maailman. Matka olisi amatööriuneksijalle vaarallinen, mutta Carter tuntee unimaailman tavat ja kielet entuudestaan. Kissoja vilisevässä Ultharin kaupungissa hän tapaa pappi Atalin. Tämä kiipesi ammoin Ngranek-vuorelle, jossa toiset jumalat tuolloin asuivat, ja kertoo Carterille vuorenrinteestä, johon on veistetty jumalten kuvia. Carter älyää, että jumalten kuolevaiset jälkeläiset näyttävät samalta kuin jumalat itse.
Tubaanipäiset orjapiiskurit kaappaavat Carterin ja vievät hänet kuuhun, jossa pahaa jumala Nyarlathotepia palvovat hirviöt pitävät häntä vankinaan. Ultharin kissat saapuvat kuitenkin paikalle ja pelastavat Carterin. Tämä tapaa Celephaïsissa kauppiaita, joissa on jumalten näköä. Silloin mustat, lentävät olennot kaappaavat hänet ja kutittavat häntä tuskallisesti. Huvinsa saatuaan otukset jättävät Carterin manalaan. Carter tapaa ystävänsä Richard Pickmanin, joka on muuttunut ghouliksi. Pickman lajitovereineen pelastaa Carterin, joka lähtee tapaamaan Celephaïsin kuningasta.
Kuningas on itsekin unennäkijä, joka kuoltuaan ei pysty palaamaan maapallolle. Koti-ikävää lievittäkseen hän on uneksinut kuningaskuntaansa Cornwallia muistuttavan alueen. Kuningas kehottaa Carteria luopumaan vaarallisesta matkastaan, mutta tämä jatkaa matkaansa ja lentää jättiläislintujen kyydillä Lengin tasangolle. Siellä hän saa tietää, etteivät kutittelevat kaappaajat palvo Nyarlathotepia vaan Nodensia, jota jopa maan jumalat pelkäävät.
Lengin turbaanipäiset asukkaat yrittävät surmata Carterin, joka pakenee paikalta. Läheisessä kaupungissa hän tapaa hänet aiemmin kaapanneita lentäviä olentoja, jotka kantavat hänet ja hänen ghoul-ystävänsä Kadathiin. Paikka osoittautuu autioksi. Paikalle saapuu faaraota muistuttava mies, Nyarlathotep, joka paljastaa, että Carterin unissaan näkemä ihana kaupunki on hänen lapsuutensa nostalginen Boston. Maan jumalat ovat hylänneet Kadathin ja velvollisuutensa ja siirtyneet Carterin unikaupunkiin.
Nyarlathotep lupautuu antamaan Carterille pääsyn unien Bostoniin sillä ehdolla, että tämä toimittaa maan jumalat takaisin Kadathiin. Carter suostuu ja tajuaa liian myöhään, että häntä on huijattu ja hän onkin päätynyt Azathothin hoviin maailmankaikkeuden keskipisteessä. Viime hetkellä hän tajuaa näkevänsä unta ja herää. Nyarlathotep on vihainen tappiostaan ja purkaa turhautumistaan maan jumaliin, jotka hän on temmannut takaisin Kadathiin.
Kirjoittaminen ja julkaisu

Tuntemattoman Kadathin tärkein esikuva lienee ollut William Beckfordin itämainen kertomus Hirmuvaltias (1786). Molemmat kirjat ovat eksoottisia ja fantastisia tarinoita, eikä kumpaakaan ole jaettu lukuihin. Myös romaanien juonet ja tyyli muistuttavat toisiaan. Toinen mahdollinen esikuva oli John Uri Lloydin Etidorhpa (1895), jossa kuvaillaan outoja seikkailuja onton maan sisäpinnalla.
Joidenkin arvioiden mukaan Tuntemattoman Kadathin esikuvana olisi ollut Lovecraftin aiempi yritelmä Azathoth, jota hän ei koskaan kirjoittanut loppuun. Tarinoita yhdistää päähenkilön seikkaileminen eksoottisessa miljöössä. Temaattisesti tarinat ovat kuitenkin toistensa vastakohdat. Azathothissa päähenkilö pakenee unien maailmaan, koska ankea tosimaailma ei kykene tarjoamaan ihmeitä. Tuntemattomassa Kadathissakin päähenkilö pakenee unimaailmaan, mutta ymmärtää myöhemmin, että hän on kaiken aikaa haaveillut todellisuudesta.
Lovecraft aloitti pienoisromaanin kirjoittamisen lokakuussa 1926 ja sai työnsä valmiiksi 22. tammikuuta 1927. Hän oli kirjoittanut 1910- ja 1920-lukujen taitteessa useita Lordi Dunsanyn tyyliä jäljitteleviä fantasianovelleja; Tuntematon Kadath oli Lovecraftin ensimmäinen Dunsany-pastissi sitten vuonna 1921 kirjoitetun novellin ”Toiset jumalat”. Pienoisromaanissa Lovecraft viittaa toistuvasti aiempiin Dunsany-pastisseihinsa, joita ”Toisten jumalten” lisäksi olivat esimerkiksi ”Celephais”, ”Ultharin kissat” ja ”Valkoinen laiva”. Tuntematon Kadath viittaa myös todelliseen maailmaan sijoittuvaan novelliin ”Pickmanin malli”. Lovecraftin fantasiatarinat eivät kuitenkaan muodosta ristiriidatonta kokonaisuutta. Tuntematon Kadath sijoittuu unien maailmaan, kun taas hänen aiemmat Dunsany-pastissinsa tapahtuivat maapallon kaukaisessa esihistoriassa.
Lovecraft-tutkija S. T. Joshin mukaan tarinassa on omaelämäkerrallisia piirteitä. Lovecraft oli 1920-luvun alkupuolella asunut pari vuotta New Yorkissa mutta viihtynyt siellä huonosti. Keväällä 1926 hän palasi takaisin kotiseudulleen Providenceen. Lovecraft olisi siten havainnut, että Uusi-Englanti oli ”ainoa todellinen tuki maailman kaaosta ja merkityksettömyyttä vastaan”.
Vastaanotto

Lovecraft ei ollut lopputulokseen tyytyväinen, vaan katsoi ihmeen tunnun hautautuvan outojen yksityiskohtien alle. Hän arveli Tuntemattoman Kadathin olevan kuitenkin hyvää harjoitusta uusien, parempien romaanien kirjoittamiselle.
Tarinan jälkimaine on ollut ristiriitainen. Jopa monet Lovecraft-harrastajat pitävät sitä raskaana luettavana. L. Sprague de Camp puolestaan ylisti kirjaa ja vertasi sitä Liisan seikkailuihin ihmemaassa. S. T. Joshin mukaan Lovecraft käyttää Dunsany-vaikutteista kieltä, mutta hänen teemansa ovat pikemminkin Dunsanyn haaveellisen ja menneisyyttä romantisoineen kerronnan vastakohta. Lopputulos on siten sekä kunnianosoitus että antiteesi. Joshi pitää Tuntematonta Kadathia Lovecraftin Dunsany-vaikutteisen tyylin huipentumana. Vuonna 1927 Lovecraft kirjoitti novellin ”Väri avaruudesta”, jonka myötä hän luopui yliluonnollisista aiheista ja alkoi sekoittaa kauhua ja tieteiskirjallisuutta.
Suomennokset

”Tuntematon Kadath”. Teoksessa Lovecraft, H. P.: Vaeltaja unien portilla.  (Suomentanut Matti Rosvall. Toimittanut Markku Sadelehto)  Tampere:  Tampereen Science Fiction Seura, 1997.  ISBN 952-5211-01-0.
”Tuntematon Kadath”. Teoksessa Lovecraft, H. P.: Siivekäs kuolema ja muita kertomuksia.  (H. P. Lovecraftin Kootut teokset 4. Suomentaneet Matti Rosvall ja Ilkka Äärelä. Esipuhe: Markku Sadelehto)  Helsinki:  Jalava, 2013.  ISBN 978-951-887-473-0.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuntematon Kadath Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Tuntematon Kadath on Wikiaineistossa
”Ihmeen ihana päivänlaskun kaupunki.”
Ujandina

| Ujadina |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Indigirka
Maat:  Venäjä (Sahan tasavalta)
Pituus:  586 km
Valuma-alue:  177 000 km²
Indigirkan vesistöalue. Ujandina (Уяндина) laskee Indigirkaan vasemmalta lähellä Belaja Goraa (punainen piste)
Ujandina (ven. Уяндина, jak. Уйаандьы, Ujaandjy) on joki Sahan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan koillisosassa Ust-Janskin ja Abyin piirien alueilla. Ujandina on 586 kilometriä pitkä ja se laskee Indigirkaan Abyin piirissä Belaja Goran taajaman eteläpuolella.
Ujandi

| Уянди Уйаандьы   |
| --- | --- |
 fiUjandi 
 69°18′47″N, 140°56′06″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Ulus:  Ust-Janskin ulus
Hallinnon tyyppi:  kansallinen nasleg
hallinnonjohtaja:  Roman Ammosov
Aikavyöhyke:  UTC+10 (MSK+7)
Väestö
Väkiluku (2007):  127
Ujandi (ven. Уянди) eli Ujaandjy (jak. Уйаандьы) on kuntatasoinen hallintoyksikkö, kansallinen nasleg, sekä sen keskuskylä Ust-Janskin ulusissa Sahan tasavallan pohjoisosassa. Kunta sijaitsee ulusin itäosassa. Keskuskylä sijaitsee Ujandina-joen yläjuoksun varrella, 45 kilometriä piirikeskuksesta Deputatskista itään.
Asukasluvun kehitys:
108 (2001)
127 ( 2007 )

Ust-Janskin piirin vaakuna
Uudistusten ja järjestyksen puolue

Uudistusten ja järjestyksen puolue (ukr. Партія Реформи і порядок, Partija Reformy i porjadok) on ukrainalainen puolue, jonka perusti lokakuussa 1997 entinen pääministeri Viktor Pynzenyk.
Vaalit

2007 vaaleissa puolue kuuluu Julija Tymošenkon ryhmittymään.
2006 parlamenttivaalit 26. maaliskuuta puolue kuului Pora-PRP-ryhmittymään, jossa sai PORA:n kanssa 1,47 % äänistä ja jäi ilman paikkoja.
2004 presidentinvaali 26. joulukuuta puolue kuului Viktor Juštšenkoa kannattavaan Meidän Ukrainamme -koalitioon
2002 parlamenttivaalit 30. maaliskuuta puolue kuului Viktor Juštšenkoa kannattavaan Meidän Ukrainamme -koalitioon.
1998 vaaleissa se sai 879 861 ääntä, jäi 10:ksi ja jäi ilman paikkoja
Aiheesta muualla

Ukrainan parlamenttivaalit 2006
Poran sekä Uudistusten ja järjestyksen puolueen yhteisen vaalilistan ehdokkaat (ukrainaksi)
Valentina Jegorova

| Mitalit> Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut .Maa:   Neuvostoliitto | Mitalit> Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut .Maa:   Neuvostoliitto | Mitalit> Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut .Maa:   Neuvostoliitto | Naisten yleisurheilu> .Maa:   Neuvostoliitto |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Split 1990 | maraton |  |
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | maraton |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | maraton |  |
Valentina Mihailovna Jegorova (ven. Валентина Михайловна Егорова, s. 16. helmikuuta 1964 Morgaušin piirin Izderkinon kylä, Tšuvassia) on venäläinen kestävyysjuoksija.
Jegorova saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa sijoittumalla hopealle yleisurheilun EM-kilpailujen 1990 maratonjuoksussa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän voitti olympiakultaa ennen Yuko Arimoria ja Lorraine Molleria. Vuonna 1995 hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hän joutui antautumaan maratonilla Fatuma Roballe, mutta saavutti olympiahopeaa.
Aiheesta muualla

Valentina Jegorova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Naisten maratonin olympiavoittajat
Valentina Evert

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 1969 | Keihäänheitto |  |
Valentina Evert (ven. Валентина Эверт, s. 8. maaliskuuta 1946 Harkova) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti pronssia Ateenan EM-kisoista 1969 ja Torinon universiadeista 1970. Evert osallistui olympialaisiin kerran, Méxicossa 1968. Tuolloin hän sijoittui neljänneksitoista tuloksella 51,16 metriä.
Ennätykset

Keihäänheitto: 58,96 m (1971)
Vaasan kesäyliopisto

| Vaasan kesäyliopisto  Vasa sommaruniversitetet |
| --- | --- |
Perustettu:  1960
Tyyppi:  kesäyliopisto
Rahoitus:  vuonna 2015: opiskelijamaksut 46,5 %,  valtion maksuosuudet 29,7 %,  kuntien maksuosuudet 17,8 %,  muut 6,1 %
Budjetti:  0,686 milj. (EUR, kaikki tulot yht. 2015)
Henkilökunta:  vuonna 2015: toimihenkilöt: 5, opetushenkilökunta: 61
Opiskelijoita:  4 064 (2015)
Osoite:  Wolffintie 35, 65200 Vaasa
Sivusto:  www.vaasankesayliopisto.fi
Vaasan kesäyliopisto – Vasa sommaruniversitetet on Vaasassa toimiva, Vaasan Kesäyliopisto – Vasa Sommaruniversitet r.y:n ylläpitämä suomalainen, kaksikielinen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1960. Sivutoimipiste kesäyliopistolla on lisäksi Pietarsaaressa.
Vuonna 2015 Vaasan kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 132 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 4 064 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 3 491 oppituntia.
Opetuksesta osa (49 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 608 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 2 202 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 61 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 30, joista professoreja tai dosentteja oli 14. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 31 opettajaa.
Vaasan kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (46,5 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (29,7 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 17,8 prosenttia ja hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 6,1 % vuoden 2015 tuloista.
Ujae

| Ujae |
| --- | --- |
 Ujae satelliittikuvassa.
Maantiede
Muut nimet:  Wūjae
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  14
Suurin saari:  Ujae
Pinta-ala:  1,86 km²
Valtio
Valtio:  Marshallinsaaret
Väestö
Väkiluku:  364 (2011)
Ujae on atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä. Se koostuu 14 saaresta ja sijaitsee Ralikin saariketjussa. Ujae on yksi Marshallinsaarten lainsäädännöllisistä alueista. Ujaen asukasluku oli 364 vuonna 2011.
Vetojousi

Vetojousi
Vetojousi on eräs jousityyppi, jota voi venyttää. Jousen molemmissa päissä on taivutus, jonka avulla vetojousi voidaan asentaa esimerkiksi tappeihin. Siten muodostuu voima, joka pyrkii vetämään tappeja toisiaan kohti. Vetojouset tehdään yleensä teräksestä. Vetojousi voidaan valmistaa myös siten, että siinä on sisäistä jännitystä, jonka takia se ei riittävän pienellä voimalla muuta mittojaan lainkaan.
Veli-Matti Hynynen

| Veli-Matti Hynynen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. toukokuuta 1983 (ikä 41) Jyväskylä, Suomi
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura:  Happee
Pelinumero:  30
Pituus:  174 cm
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2003–2007 2007–2009 2009–2011 2011– | SC Blues Happee Nokian KrP Happee | 53 (79+47=126) 49 (38+44=82) 52 (47+23=70) 99 (127+53=180) | 53 (79+47=126) 49 (38+44=82) 52 (47+23=70) 99 (127+53=180) |
Maajoukkue
| 2013– | Suomi | 4 (1+2=3) | 4 (1+2=3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Veli-Matti Hynynen (s. 5. toukokuuta 1983 Jyväskylä) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa jyväskyläläistä Happeeta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Hynysen kasvattajaseura on jyväskyläläinen SC Blues, jota hän edusti vuosina 2003–2007. Aikaisemmin hän on pelannut Salibandyliigaa myös Nokian KrP:ssä. Kauden 2013–2014 päätteeksi Hynynen oli voittamassa Suomen mestaruutta Happeen riveissä.
Saavutukset

Suomen cup 2012–2013
Suomen mestaruus 2013–2014
Veli-Jukka Pennala

Veli-Jukka Pennala (26. lokakuuta 1953 Seinäjoki – 26. huhtikuuta 2022 Turku) oli suomalainen upseeri ja Suomen merivoimien komentaja lokakuun 2013 loppuun saakka. Pennala aloitti tehtävässä 1. syyskuuta 2011 kun aiempi komentaja Juha Rannikko siirtyi Pääesikunnan päälliköksi. Pennala ylennettiin samalla päivämäärällä kontra-amiraaliksi.
Ura

Pennala toimi merivoimien esikuntapäällikkönä vuodesta 2006 lähtien. Aiemmin Pennala on toiminut muun muassa aluksen ja viirikön päällikkönä sekä esikuntatehtävissä merivoimien joukoissa ja Saaristomeren meripuolustusalueen komentajana vuosina 2001–2005.
Hän on valmistunut Merisotakoulun kadettikurssilta käyden merisotalinjan vuonna 1978.
Vetohihna

Vetohihnat ("vetoremmit") ovat voimailijoita varten suunniteltuja apuvälineitä, jotka mahdollistavat paremman otteen tangosta. Ne helpottavat sormia koukistavien lihasten työtä ja näin auttavat keskittymistä varsinaisen liikkeen suorittamiseen, kuten maastavetoon. Ranne työnnetään hihnojen lenkistä sisään ja toinen pää pyöritetään tangon ympärille siten, että hihnojen päät jäävät käden ja tangon väliin. Hihna puristuu itsestään ja suurimman osan painosta voi laskea hihnojen varaan. Usein joissakin liikkeissä käytetään niin suuria painoja, että niiden kannatteleminen käsissä olisi lähes mahdotonta ilman hihnoja.
Hihnat valmistetaan yleensä joko nylonista tai parkkinahasta.
Valuutta

Song-dynastian Jiaozi, maailman vanhin paperiraha
Valuutta tarkoittaa valtion tai alueen rahaa tai rahayksikköä.[lähde? ]
Valuuttojen hallintaoikeudet

Yleisesti jokainen valtio päättää ja hallinnoi omaa valuuttaansa, sen valmistusta ja jakoa. Tärkeä poikkeus tähän on kuitenkin Euroopan unionin Euroopan talous- ja rahaliitto EMUn jäsenmaat, jotka ovat luovuttaneet valuutan hallinto-oikeudet Euroopan keskuspankille.
Omaa valuuttaa hallitsevilla mailla hallintaoikeudet ovat joko keskuspankilla tai valtiovarainministerillä. Valtiokohtaisesti hallitus antaa näille laitoksille erilaisia oikeuksia hallita valuuttaa. Esimerkiksi Yhdysvalloissa Federal Reserve System toimii ilman laki- tai muiden elimien rajoitteita. Hallintaoikeudet kuitenkin riippuvat pitkälti senhetkisestä hallinnosta, joka voi halutessaan vähentää tai kokonaan poistaa oikeuksia. Kuitenkin tämänkaltainen toiminta on epätodennäköistä. Länsimaissa valuutoista päättävät elimet ovat pääasiassa riippumattomia hallituksesta.
Valuuttoja ja valuuttajärjestelmä

Useat maat voivat käyttää samaa nimitystä valuutasta (esimerkiksi Kanadan dollari ja Yhdysvaltain dollari) tai useat maat voivat käyttää samaa valuuttaa (esimerkiksi euro). Toisinaan valtio voi käyttää toisen valtion valuuttaa laillisena valuuttanaan: esimerkiksi Ecuador, Panama ja El Salvador käyttävät Yhdysvaltain dollaria virallisena valuuttanaan.
Suomen valuutta on euro, joka otettiin käyttöön seteleinä ja kolikoina vuonna 2002, mutta tilivaluuttana jo 1999. Aiempi Suomen valuutta oli markka. Euron valuuttatunnus on EUR.
Valuuttojen keskinäistä vaihdettavuutta ja vaihtosuhdetta säätelee valuuttajärjestelmä.
Luettelo maailman 20 käytetyimmästä valuutasta

Arvio perustuu SWIFT:in tietoihin
| Sija | Valuutta | 2023 |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvaltain dollari | 40,12% |
| 2 |  Euro | 37,88% |
| 3 |  Englannin punta | 6,57% |
| 4 |  Japanin jeni | 3,15% |
| 5 |  Renminbi | 1,91% |
| 6 |  Kanadan dollari | 1,70% |
| 7 |  Australian dollari | 1,30% |
| 8 |  Hongkongin dollari | 1,24% |
| 9 |  Sveitsin frangi | 0,89% |
| 10 |  Ruotsin kruunu | 0,68% |
| 11 |  Norjan kruunu | 0,66% |
| 12 |  Puolan złoty | 0,54% |
| 13 |  Tanskan kruunu | 0,40% |
| 14 |  Malesian ringgit | 0,35% |
| 15 |  Singaporen dollari | 0,31% |
| 16 |  Uuden-Seelannin dollari | 0,29% |
| 17 |  Meksikon peso | 0,26% |
| 18 |  Unkarin forintti | 0,22% |
| 19 |  Tšekin koruna | 0,16% |
| 20 |  Chilen peso | 0,15% |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Euroopan unioni: Valuuttakoodit.
USS Formoe (DE-509)

| USS Formoe |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Federal Shipbuilding and Dry Dock Company, Newark, New Jersey
Kölinlasku:  3. tammikuuta 1944
Laskettu vesille:  2. huhtikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  5. lokakuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  7. helmikuuta 1957 Portugalille 1957
Loppuvaihe:  romutettu 1970
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 t (standardi) 1 745 t (kuormattu)
Pituus:  93 m
Leveys:  11,23 m
Syväys:  4,06 m
Koneteho:  12 000 shp
Nopeus:  24 solmua
Miehistöä:  14 upseeria ja 201 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x 5" tykkiä 4 x Bofors 40 mm kaksiputkisena asennuksena 10 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 3 x 21" torpedoputkea 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 8 x syvyyspomminheitintä 2 x kiskoa
USS Formoe (runkonumero DE-509) oli Yhdysvaltain  laivaston John C. Butler -luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Dry Dock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 3. tammikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta kumminaan rouva A. L. Bolshazy ja otettiin palvelukseen 5. lokakuuta  ensimmäisenä päällikkönään J. C. Spencer.