stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henrik Vuornos
Poliittiset näkemykset

Vuornos on markkina- ja arvoliberaali. Hän kannattaa vastuullista taloudenpitoa, kunnianhimoista kaupunkipolitiikkaa, kansainvälisyyttä ja ympäristöarvoja.
Vuornos kertoo tärkeimmiksi arvoikseen vapauden, kannustavuuden, sivistyksen, suvaitsevaisuuden ja mahdollisuuksien tasa-arvon.
Yksityiselämä

Vuornoksen sotilasarvo on luutnantti. Vuornos harrastaa juoksemista, golfia, lukemista ja partiota.
Vuornos on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Hallitustunnustelija Petteri Orpo ja Vuornos hallitusneuvotteluissa toukokuussa 2023.
Nöykkiönlaakson koulu

Nöykkiönlaakson koulu on alakoulu, joka sijaitsee Espoossa. Koulussa oli lukukaudella 2018–2019 noin 400 oppilasta ja 25 opettajaa. Koulussa on normaalisti kolme luokkaa yhtä luokka-astetta kohden.
Koulun rehtori on Heidi Mäki.
Opetus

Koulussa tarjotaan perusopetusta kuudenteen luokkaan asti. Koulussa voi valita A2-kielenä myös saksan. Koulun tiloissa järjestetään myös esiopetusta ja siihen liittyvää varhaiskasvatusta.
Life Pacific -yliopisto

| Life Pacific -yliopisto> Life Pacific University |
| --- | --- |

Perustettu:  1923
Sijainti:  San Dimas, Kalifornia  Yhdysvallat
Sivusto:  https://lifepacific.edu/
Life Pacific -yliopisto (engl. Life Pacific University, lyh. LPU) on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1923, ja se sijaitsee San Dimasin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (englanniksi)
Luettelo Lordin kappaleista

| n k Lordi |
| --- | --- |
 Mr. Lordi  Kone  Hiisi  Hella  Mana   G-Stealer  Magnum  Enary  Kalma  Kita  Otus  Awa  OX  Amen 
Studioalbumit:  Get Heavy  The Monsterican Dream  The Arockalypse  Deadache  Babez for Breakfast  To Beast Or Not To Beast  Scare Force One  Monstereophonic – Theaterror vs. Demonarchy  Sexorcism  Killection  Lordiversity  Screem Writers Guild  Limited Deadition 
Kokoelmat:  The Monster Show  Famous Five (EP)  Zombilation  Scarchives Vol. 1 
Singlet:  ”Would You Love a Monsterman?”  ”Devil Is a Loser”  ”My Heaven Is Your Hell”  ”Blood Red Sandman”  ”Hard Rock Hallelujah”  ”Who's Your Daddy?”  ”Would You Love a Monsterman 2006”  ”It Snows in Hell”  ”They Only Come Out at Night”  ”Beast Loose in Paradise”  ”Bite It Like a Bulldog”  ”Deadache”  ”This Is Heavy Metal”  ”Rock Police”  ”The Riff”  ”Nailed by the Hammer of Frankenstein”  ”Hug You Hardcore”  ”Your Tongue’s Got the Cat”  ”Naked in My Cellar”  ”Shake the Baby Silent”  ”I Dug a Hole in the Yard for You”  ”Like A Bee To The Honey”  ”Believe Me”  ”Abracadaver”  ”Borderline”  ”Merry Blah Blah Blah”  ”Demon Supreme”  ”Day Off Of The Devil”  ”Spear Of The Romans”  ”Reel Monsters”  ”Hard Rock Hallelujah” (Feat. Bürger Lars Dietrich)  ”Lucyfer Prime Evil”  ”Thing in the Cage”  ”Made Of Metal”  ”Syntax Terror”  ”Retropolis”  ”Hellizabeth” 
DVD:t:  Market Square Massacre  Bringing Back the Balls to Stockholm 2006  Recordead Live – Sextourcism in Z7 
Elokuvat:  The Kin  Dark Floors 
Kirjat:  Mie oon Lordi  Songs for the Rockoning Day  Lordiary 
Varhaistuotanto:  Bend Over and Pray the Lord 
Muuta:  Lordin aukio  Lordi’s Rocktaurant  Bringing Back the Balls to Rock  Diskografia  Kappaleluettelo  Hahmokuvaukset
TPB AFK

| TPB AFK: The Pirate Bay Away From Keyboard |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Simon Klose
Käsikirjoittaja:  Simon Klose
Tuottaja:  Martin Persson
Säveltäjä:  Ola Fløttum
Kuvaaja:  Simon Klose
Leikkaaja:  Per K. Kirkegaard
Pääosat:   Gottfrid Svartholm  Fredrik Neij  Peter Sunde 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Levittäjä:  GOG.com
Ensi-ilta:  8. helmikuuta 2013
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi, englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
TPB AFK: The Pirate Bay Away From Keyboard on  dokumenttielokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Simon Klose. Elokuva perustuu kolmen The Pirate Bay -sivuston perustajajäsenen, Peter Sunden, Fredrik Neijin ja Gottfrid Svartholmin, elämään.
Julkaisu

Elokuva julkaistiin ilmaiseen jakoon vertaisverkossa 8. helmikuuta 2013 ja samana päivänä myös YouTubessa, elokuva on lisensoitu Creative Commons -lisenssillä. Elokuvan voi myös tilata DVD:nä.
Toukokuussa 2013 Hollywood-studioista ainakin Viacom, Paramount, Fox ja Lionsgate vaativat Googlea poistamaan hakukoneestaan elokuvaan liittyviä linkkejä.
Aiheesta muualla

Elokuva katsottavana YouTubessa
TPB AFK Internet Movie Databasessa (englanniksi)
National Association of Broadcasters Hall of Fame

National Association of Broadcasters Hall of Fame toimii vuosittaisena kunnianosoituksena merkittävälle työlle lähetystoiminnassa. National Association of Broadcasters valitsee vuosittain yhden uuden jäsenen sekä radio- että tv-toiminnan parista.
Radio

| Vuosi | Nimi/nimet |
| --- | --- |
1977: William S. Paley Jack Benny Fred Allen Lowell Thomas Edward R. Murrow Milton Cross David Sarnoff Ted Husing Edwin Armstrong Herbert Hoover Gene Autry Freeman Gosden Charles Correll Bob Hope Graham McNamee
1978: Arthur Godfrey Jim ja Marian Jordan Walter Winchell Guglielmo Marconi
1979: Paul Harvey Orson Welles
1980: Bing Crosby George Burns
1981: Ronald Reagan Kate Smith
1982: Edgar Bergen Don McNeill
1983: Chester Lauck Norris Goff Benny Goodman
1984: Red Skelton Bob Elliott Ray Goulding
1985: Casey Kasem Fred Palmer
1986: Mel Allen Earl Nightingale
1987: Robert Trout Gordon McLendon Todd Storz
1988: Roy Acuff William B. Williams
1989: Red Barber Nathan Safir
1990: Charles Osgood Hal Jackson
1991: Douglas Edwards
1992: Larry King
1993: Grand Ole Opry
1994: Harry Caray
1995: Gary Owens
1996: Don Imus
1997: Wally Phillips
1998: Rush Limbaugh
1999: Wolfman Jack
2000: Tom Joyner
2001: Bruce Morrow
2002: Dick Orkin
2003: Scott Shannon
2004: Mormonien tabernaakkelikuoro Music and the Spoken Word
2005: Jack Buck
2006: Dick Purtan
2007: Rick Dees
2008: Larry Lujack
2009: Vin Scully
2010: Ron Chapman
2011: Gerry House
2012: Bob Uecker
2013: Dave Ramsey
2014: Steve Harvey
2015: Kevin & Bean
2006: Mike & Mike
Televisio

1988 Lucille Ball ja Milton Berle
1989 Sid Caesar ja Ernie Kovacs
1990 The Honeymooners, Sylvester L. Weaver
1991 Jerry Lewis
1992 Star Trek
1993 60 Minutes
1994 Roone Arledge
1995 Carol Burnett
1996 M*A*S*H
1997 The Today Show
1998 Bob Keeshan
1999 Perhe on pahin
2000 Saturday Night Live
2001 Ted Koppel
2002 Rowan and Martin's Laugh-In
2003 Disneyn ihmeellinen maailma
2004 Roger King
2005 The Tonight Show
2006 Regis Philbin
2007 Meet the Press
2008 Bob Barker
2009 Bob Newhart
2010 NBC Sports
2011 Carsey-Werner
2012 Garry Marshall ja Betty White
2013 American Idol
2014 Kaikki rakastavat Raymondia
2015 Shonda Rhimes
2016 Chuck Lorre
Lepinkäismuura

| Lepinkäismuura |
| --- | --- |
 Koiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Taraba
Laji::  major
Kaksiosainen nimi
 Taraba major  (Vieillot, 1816) 

Alalajit
 T. m. borbae  T. m. duidae  T. m. granadensis  T. m. major  T. m. melanocrissus  T. m. melanurus  T. m. obscurus  T. m. semifasciatus  T. m. stagurus  T. m. transandeanus 
Katso myös
   Lepinkäismuura Wikispeciesissä   Lepinkäismuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lepinkäismuura (Taraba major) on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Lepinkäismuura kasvaa 19–21 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Lepinkäismuurakoiras on päästään, selästään ja siivistään harmaa. Päälaella on töyhtö. Siipien taipeessa on kaksi valkoista juovaa. Rinta ja vatsa ovat valkoiset. Mustassa pyrstössä on valkoisia juovia. Naaraslinnun pää, selkä ja siivet ovat punaruskeat. Myös naaraalla on töyhtö. Rinta ja vatsa ovat valkoiset. Lepinkäismuuran nokka on kookas ja silmät punaiset.
Levinneisyys ja elintavat

Lepinkäismuuran levinneisyysalue on hyvin laaja ja ulottuu Meksikon eteläosista Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja erityisesti niiden pensaikot ja tiheiköt. Lepinkäismuura liikkuu pareittain ja liittyy toisinaan sekaparviin. Sen ravintoa ovat hyönteiset, hämähäkit ja pienet selkärankaiset eläimet. Laji rakentaa kuppimaisen pesän puuhun ja naaras munii kaksi munaa.
Naaras
Heavy Expanded Mobility Tactical Truck

| Heavy Expanded Mobility Tactical Truck |
| --- | --- |
 M1120 HEMTT LHS
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Oshkosh Corporation
Valmistusvuodet:  1982–
Muut nimet:  HEMTT
Luokka:  maastokuorma-auto
Heavy Expanded Mobility Tactical Truck (HEMTT) on yhdysvaltalainen sarja taktisia maastokuorma-autoja, joita käytetään laajasti eri tehtävissä Yhdysvaltain asevoimissa ja useissa muissa maissa. HEMTT on Yhdysvaltain maavoimien raskaiden kuljetusten yleisin ajoneuvo ja tärkeä osa armeijan logistiikkaa. Ajoneuvosta on useita versioita, muun muassa säiliöauto ja hinausauto.
Yhdysvaltain maavoimat käyttää HEMTT- ja Palletized Load System -ajoneuvoja, Yhdysvaltain merijalkaväki puolestaan omaa Logistics Vehicle System Replacement -kuorma-autoaan näiden sijaan.
Kehitys

HEMTTia valmistaa Oshkosh Corporation. Se esiteltiin maavoimille vuonna 1985, ja se on ollut siitä lähtien pääasiallinen taktinen maastokuorma-auto. Se korvasi M520 Goer -kuorma-autot. HEMTT-kuorma-autoja on sittemmin hankittu lisää ja päivitetty. HEMTTin valmistuksessa on käytetty osia muualta autoteollisuudesta kulujen pienentämiseksi.
Suunnittelu

HEMTT on nimelliskuljetuskyvyltään 10 lyhyen tonnin (9 100 kg) sotilaskuorma-auto, vedoltaan 8×8. Perusmalli on noin 10 metriä pitkä, 2,4 m leveä ja 2,8 m korkea. Ajoneuvojen tyhjäpaino vaihtelee 28 tonnista 43 tonniin. HEMTTin moottori on MTU Detroitin dieselmoottori, joka tuottaa 445 hevosvoimaa.
HEMTTin maasto-ominaisuudet ovat hyvät. Se kykenee ylittämään 1,2 metrin syvyisiä vesistöjä, ja on suunniteltu toimimaan kaikissa olosuhteissa, joissa Yhdysvaltain maavoimat arvioi sotilastoimien mahdollisesti tapahtuvan. Tavallinen HEMTT voidaan ilmakuljettaa C-130-, C-141-, C-5- ja C-17-kuljetuskoneilla.
HEMTTista on A0-, A1-, A2-, A3- ja A4-suffikseilla merkityt sukupolvet, tosin eri malleja on tuotettu vain tietyissä sukupolvissa. Alkuperäiset mallit on myöhemmin merkitty A0:ksi, viimeisimmät ovat A4:ä. HEMTTiin on saatavilla muutamia erilaisia ohjaamoita, jotka tarjoavat eri asteista panssarointia.
Mallit

M977: Perusmalli rahdinkuljetukseen, josta nuutama versio. Useimmissa pieni nosturi lastin käsittelyyn.
M978: Säiliöauto, jonka kuljetuskyky on 9 500 litraa. Käytetään polttoainekujetuksiin.
M983: Vetoauto erilaisille perävaunuille, kuten MIM-104 Patriot -laukaisuvaunulle.
M984: Raskas hinausauto (wrecker), jota käytetään hajonneen kaluston pelastamiseen.
M985: M977:n kaltainen, varustettu nosturilla. Käytetään etenkin ohjusten kuljettamiseen.
M1120 (HEMTT Load Handling System, LHS): Lastinkäsittelyjärjestelmällä varustettu kuorma-auto. Voi kuljettaa kontteja ja lavoja.
M1977: Jatkokehitelty M1120. Käytetään ponttonisiltojen osien kuljettamiseen.
M1142 (Tactical Fire Fighting Truck, TFFT): Taktinen paloauto. Käytetään lentokone-, polttoaine-, rakennus-, ja maastopalojen sammuttamiseen sotilastukikohdissa.
M1158 HEWATT: Ajoneuvo TFFT:n tukemiseen sammutustehtävillä.
M1075: THAAD-ohjustentorjuntajärjestelmän laukaisuajoneuvo.
Lähteet:
Kuvia

M977A4 A-kit-ohjaamolla.
M978-säiliöajoneuvo
Taiwanin asevoimien M983 Patriot-vaunun kanssa.
M984 hinaa KTO Rosomakia.
M270-raketinheittimen rakettikasetteja puretaan M985:stä.
M1120A4 B-kit-ohjaamolla kuljettaa konttia.
M1142-paloauto
M1977 laskee ponttonisiltaa.
Aiheesta muualla

Oshkoshin sivuilla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heavy Expanded Mobility Tactical Truck Wikimedia Commonsissa
Nishiki-e

Varhainen nishiki-e-painokuva. Suzuki Harunobu: ’Puuhevosella leikkivä lapsi ja varjoa kantava nainen’, Tokion kansallismuseo, Tokio.
Nishiki-e (jap. 錦絵, kirjamellisesti ’brokadikuvat’) on Edo-kauden Japanissa kehitetty tekniikka, jolla pystytään painamaan monivärisiä puupiirrospainokuvia. Värit kaiverretaan erillisille puupainolevyille. Kun sama vedosarkki painetaan erillisillä painolevyillä lopputuloksena on monivärinen kuva.
Väripainotekniikkojen kehitys

Ennen moniväripainotekniikan kehittämistä painokuvat olivat yksivärisiä (sumizuri-e). Myöhemmin yksivärisinä painettuja kuvia ja kirjoja maalattiin tai värjättiin käsin. 1700-luvun alussa otettiin käyttöön kimonokankaiden värjäyksestä lainattu kappazuri-e-tekniikka, jossa painokuvien erilliset värit maalattiin leikattujen paperisapluunoiden avulla. Samaan aikaan ensimmäisiä värikuvia painettiin kahdella eri painolevyllä (benizuri-e).
Nishiki-e-tekniikka syntyi, kun käyttöön otettiin kaiverrettu kohdistusmerkki (kento), jonka avulla erilliset painolevyt saatiin kohdistettua tarkasti. Moniväristen kuvien painamisesta tuli teknisesti mahdollista, kun liikkuvien painolevyjen aiheuttama epätarkkuus ei enää ollut ongelma. Saman kuvan painamiseen tarvittuja erillisiä painolevyjä saattoi olla jopa kymmenen. Ensimmäiset Nishiki-tekniikalla painetut kuvat olivat yksityisesti tilattuja surimono-kuvia. Yksityisten tilausten painamisessa ei säästelty kustannuksissa, joten niissä pystyttiin käyttämään erittäin kalliita ja kokeellisia tekniikoita. Ensimmäisinä varsinaisina nishiki-e-painokuvina pidetään kuitenkin Suzuki Harunobun (1725-70) vuonna 1765 suunnittelemia väripainokuvia.
Merkitys

Tekniikasta tuli nopeasti erittäin suosittu. Ukiyo-en historiassa tapahtui käänne nishiki-e-tekniikan kehittämisen myötä. Väripainokuvista tuli vallitseva painotapa ukiyo-e-tyylisuunnassa. Kirkasväriset nishiki-e-kuvat ovat käytännössä yhtä kuin nykyisin tuntemamme ukiyo-e. Uusi tekniikka johti ennen pitkää yksittäisten painoarkkien julkaisemisen lisääntymiseen. Myöhemmin orihon‎-sidontatekniikalla yhteen koostetuista kuvasarjoista tuli standardi, jolla monet ukiyo-e-mestarit julkaisivat suunnittelemansa kuvat. Kuvien suunnittelijat, kustantajat ja painajat pyrkivät jatkuvasti löytämään entistä kirkkaampia ja nopeammin kuivuvia väripigmenttejä. Loppukauden ukiyo-e kuvissa käytettiinkin usein Euroopasta tuotuja värejä.
Aiheesta muualla

Ukiyo-e printmaking process of Hokusai's masterpiece, Adachi woodcut prints. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nishiki-e Wikimedia Commonsissa
Joni Rytkönen

| Joni Rytkönen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1993 (ikä 31)  Helsinki
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  kolmosvahti
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Pituus:  167 cm
Heittokäsi:  vasen
Lyöntipuoli:  vasen
Seura:  
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2013–2016  2017  2018  2019–2022  2023 :    Kouvolan Pallonlyöjät   Kankaanpään Maila   Hyvinkään Tahko   Sotkamon Jymy   Joensuun Maila 
Joni Rytkönen (s. 29. maaliskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija. Hän pelaa ulkokentällä kolmosvahtina ja sisäpelissä vaihtajana. Superpesiksen etenijäkuninkuuden Rytkönen on voittanut vuosina 2019, 2020 ja 2021. Kaikkien aikojen tuotujen juoksujen ennätyksen hän rikkoi kaudella 2021 (81 tuotua juoksua runkosarjassa). Rytkönen on aiemmin urallaan pelannut lukkarina, mutta sittemmin siirtynyt ulkokentälle lautaskammon vuoksi.
Rytkönen debytoi Superpesiksessä kaudella 2013 Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa, jossa hän lopulta pelasi yhteensä neljä kautta. Kaudella 2017 Rytkönen pelasi Kankaanpään Mailassa ja kaudella 2018 Hyvinkään Tahkossa. Kaudeksi 2019 Rytkönen siirtyi Sotkamon Jymyyn, jossa hän voitti ensimmäiset SM-mitalinsa (hopeaa kaudella 2019, kultaa kaudella 2020). Syksyllä 2022 Rytkönen teki kolmivuotisen pelaajasopimuksen Joensuun Mailan kanssa.
Rytkönen on pelannut 248 Superpesiksen runkosarjaottelua tehoin 22+50 lyötyä, 354 tuotua juoksua ja 1 195 kärkilyöntipistettä.
Nuorempana Rytkönen on kilpaillut myös maastohiihdossa ja salibandyssa.
Rytkönen hyllytettiin Joensuun Mailan toiminnasta 16. toukokuuta 2023 seurajohdon tietoon tulleen seksuaalisen häirintäepäilyn vuoksi. Urheilun oikeusturvalautakunta asetti hänelle kesäkuussa 2024 urheilun toimintakiellon vuoden 2024 loppuun saakka. Kielto koskee pesäpallon lisäksi myös kaikkia muita urheilulajeja.
Johanna Rytkölä

Kirsi Johanna Rytkölä (o.s. Näsänen; s. 1956) on suomalainen kuvanveistäjä, joka käyttää materiaalinaan keramiikkaa.
Ura

Rytkölä valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta kuvataideopettajaksi vuonna 1982 ja taiteen maisteriksi keramiikkataiteen osastolta vuonna 1986. Hänelle on myönnetty valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuonna 2008 ja yksivuotinen apuraha vuonna 2015. Vuonna 2023 hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Johanna Rytkölän ensimmäinen yksityisnäyttely oli Helsingissä Galleria Brondassa vuonna 1988. Hän oli jo aiemmin esitellyt töitään ryhmänäyttelyissä alkaen Taideteollisen korkeakoulun opiskelijoiden näyttelystä ”Esineitä” vuonna 1983. Uudenmaan läänin taidetoimikunnan palkitsemaan näyttelyyn liittyi opiskelijoiden manifesti, joka kritisoi esineympäristön kaupallistumista ja peräänkuulutti ekologista muotoilua. Rytkölän ensimmäinen yksityisnäyttely ulkomailla oli Tukholmassa Blås & Knåda -galleriassa vuonna 1988.
Johanna Rytkölän töitä on ollut esillä lukuisissa yksityisnäyttelyissä ja kymmenissä yhteis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa ja eri puolilla maailmaa (esim. Italia, Venäjä, Itävalta, Irlanti, Romania, Saksa, Intia ). Vuonna 2020 Rytkölän veistoksia oli New Yorkissa näyttelyssä, joka pohjautui monikansallisen taiteilijaryhmän residenssiin Serlachius-museossa Suomessa.
Johanna Rytkölän toistaiseksi laajimmassa yksityisnäyttelyssä Kotkassa Merikeskus Vellamossa vuonna 2024 oli veistoksia vuosilta 2013–2023. Esillä oli mm. Arktisen keramiikkakeskuksen residenssissä Posiolla valmistettu, poikkeuksellisen suuri keramiikkaveistos ”Syvänteen kuningatar.”
Rytkölä asuu ja työskentelee Vantaalla entisestä kaupparakennuksesta kunnostetussa ateljeetalossaan. Johanna Rytkölä on taidemaalari Perttu Näsäsen sisar. Heidän isänsä oli professori Reino Näsänen.
Tuotanto

Johanna Rytkölä muovaa ja leikkaa usein varsin kookkaat veistoksensa kivitavarasavesta. Hänen teoksilleen on tunnusomaista plastiset, selkeät muodot sekä erilaisilla lietteillä ja lasitteilla aikaansaadut värikkäät, mattaa ja kirkasta yhdistävät elävät pinnat.
Jennifer Hawkins Opie kirjoittaa:
”Työt muistuttavat Hans Arpin ja varhaisemman Picasson rakastamia vuolaita, litteitä, amorfisia muotoja. Lineaarisen ja dekoratiivisen muodon tutkimisen lisäksi Rytkölällä on erittäin tarkka värintaju sekä taito luoda ja hallita värejä työssään.”
Rytkölän töille ominaiset kaartuvat tasopinnat synnyttävät usein illuusion rohkeasta liikkeestä, joka assosioituu tanssiin, musiikkiin tai veden virtaukseen ”Monen teoksen aaltoileva liike on omiaan synnyttämään mielikuvia jostakin vedenkaltaisen väliaineen muotoilemasta.” Teosten virtaviivaisissa muodoissa on nähty sekä geometrisiä tai arkkitehtonisia että orgaanisia tai ”biomorfisia” piirteitä. Toisaalta hänen teoksiaan on luonnehdittu ”surreaalisiksi” ja työtään vapaaksi muotojen kahleista.
Åsa Hellman kirjoittaa Rytkölästä:
”Johanna Rytkölän teokset herättivät välittömästi huomiota, kun hän 1980-luvulla alkoi osallistua näyttelyihin. Yleisö oli tottunut liittämään veistotaiteen kiveen, pronssiin, kipsiin tai puuhun. Vaikka suomalaiset keraamikot ovat pitkään tehneet veistoksia savesta, töille on usein ollut ominaista taideteollisempi, dekoratiivisempi ilme. Johanna Rytkölä esitteli täysin abstrakteja veistoksia, jotka lähestyivät muotokieleltään perinteistä kuvanveistoa mutta pohjasivat silti keramiikkatekniikoiden hallintaan.”
Keramiikan tekniikat hallitsevana tekijänä Johanna Rytkölän on nähty jatkavan suomalaisen keramiikkataiteen perinnettä mutta samalla erottuvan siitä kuvanveistoon assosioituvalla näkemyksellään. Häntä on luonnehdittu uudistusmieliseksi sekä kuvanveistäjänä että taidekeraamikkona.
Uusia avauksia ovat työt, joissa Rytkölä on upottanut keramiikkaelementtejä graniittiveistoksiin, samoin teokset joissa keramiikkaan on yhdistetty lasista puhallettuja osia.
Teoksia kokoelmissa ja kaupunkitilassa

Suomen Kansallisgalleriassa on useita Johanna Rytkölän teoksia, esimerkiksi keramiikkaveistos "Kävelevä kotilo" (1987).
Rytkölän keramiikkaveistoksia on lukuisissa julkisissa ja yksityisissä taidekokoelmissa, esimerkiksi:
Taideteollinen korkeakoulu (nyk. Aalto-yliopisto), Arabian museo (nyk. Designmuseo), Arktinen keramiikkakeskus, KWUM keramiikkamuseo
Vaasan, Salon ja Porvoon kaupunkien kokoelmat sekä Salon, Heinolan ja Vantaan taidemuseot
Paulon säätiön taidekokoelma, Malkkimuseo
Ulkomaisissa kokoelmissa, esimerkiksi:
Röhsska museet, Göteborg, Ruotsi
Northen Arizona University, Art museum and Galleries, Flagstaff, USA
Taipei Fine Arts Museum,Taiwan
Youngone Corporation, Craft Space MOKKUMTO, Seoul, Korea
FuLe International Ceramic Art Museums, Fuping, Kiina
Sanbao Ceramic Art Institute, Jingedezhen, Kiina
Johanna Rytkölän värikäs nauhamainen teos ”Riemumuuri” jakaa Tampereen poliisitalon sisääntuloaukion kahteen osaan. Tehdasvalmisteisista klinkkerilaatoista koostuva 14 metriä pitkä teos valmistui vuonna 1993 valtion taideteostoimikunnan tilauksesta.
Vuonna 2005 valmistui Helsingin Arabianrantaan Päivi Kiurun, Maarit Mäkelän ja Johanna Rytkölän yhteistyönä 12 metriä pitkä muurimainen keramiikkaveistos. Entistä rantaviivaa mukailevan veistoksen elementtien pintaan serigrafiatekniikalla painetut kuvat kertovat paikalla sijainneen Arabian tehtaan vaiheista. Koko asuinalueen rakennuskustannuksista varattiin ulko- ja sisätiloihin sijoitettujen taideteosten hankintaan 1-2 prosenttia.
Vuonna 2018 Johanna Rytkölä toteutti Vantaan taidemuseo Artsin tilauksesta kolme kookasta, useasta fragmentista koostuvaa reliefiä Vantaalla sijaitsevaan Katriinan sairaalaan. Teos on valmistettu keramiikasta ja kierrätyslasista.
Vantaan Aviapolikseen uudelle asuinalueelle rakennettavaan Annefredin puistoon Johanna Rytkölä on suunnitellut keramiikasta ja suomalaisesta graniitista koostuvia veistoksia.
Kansainvälisiä palkintoja

Johanna Rytkölän teos ”Matkalla paratiisiin II” palkittiin hopeamitalilla (Medaglia d´argento del Presidente della Repubblica) Faenzan kansainvälisessä keramiikkataiteen kilpailussa (49. Concorso Internazionale della Ceramica d´Arte) Italiassa vuonna 1995. Kilpailuteosten tiukassa karsinnassa painotettiin valintakriteereinä keramiikan arkkitehtonisia ja plastisia ominaisuuksia.
Kutani-keramiikan koristemaalausperinnettä kunnioittavassa keramiikkakilpailussa (Kutani International Decorative Ceramics Competition ’97) Komatsussa Japanissa Rytkölä sai vuonna 1997 suunnittelemastaan lautasesta kunniamaininnan (Award of Merit).