stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amos Rex
Näyttelytoiminta > Vierailu museossa

Museoon voi ostaa lipun ovelta tai ennakkoon. Mikäli vierailija ostaa lipun ennakkoon, voi hän ohittaa jonon ja siirtyä museoon museokaupan kautta. Amos Rex kuuluu Museokortti-järjestelmään, eli museovierailun voi tehdä henkilökohtaisella Museokortilla. Kortin voi myös hankkia vierailun yhteydessä Amos Rexistä. Vuonna 2020 museon normaalihintainen pääsymaksu oli 20 euroa. Museo myöntää alennetun hinnan muun muassa opettajille, opiskelijoille, työttömille, eläkeläisille ja alle 30-vuotiaille. Alaikäiset pääsevät museoon ilmaiseksi.
Museo on suljettu aina tiistaisin mutta auki poikkeuksellisesti maanantaisin. Muissa taidemuseoissa kansainvälisesti vallitseva käytäntö on, että museot ovat maanantaisin kiinni. Museo tiistaita lukuun ottamatta muina päivinä kello 11 ja sulkeutuu päivästä riippuen iltakuuden ja iltakahdeksan välillä.
Vierailijoiden on jätettävä päällysvaatteensa ja reppunsa säilytykseen, joka on ilmainen. Tällä pyritään suojaamaan teoksia liialliselta kosteudelta tai vahingollisilta osumilta. Myös ruokailu ja juominen on kielletty näyttelyssä teosturvallisuuden takaamiseksi.
Museon omat kokoelmat

Museo on erikoistunut suomalaiseen 1900- ja 2000-luvun taiteeseen. Vanhimmat teokset ovat Amos Andersonin omista kokoelmista. Museo järjestää vaihtuvia näyttelyitä. Hankinnoissaan museo on keskittynyt erityisesti uuteen ja ajankohtaiseen taiteeseen.
Taidemuseon kokoelmat käsittävät nykyään noin 6 000 teosta, maalauksia, veistoksia, piirustuksia, grafiikkaa ja valokuvia, sekä tekstiilitaidetta, huonekaluja ja lasi- ja keramiikkaesineitä. Osa vanhemman taiteen kokoelmasta on esillä museossa Amos Andersonin entisen Helsingin kodin työhuoneessa, salongissa ja kappelissa sekä Söderlångvikin museossa Dragsfjärdissä.
Kokoelmien erikoisuus on eurooppalaisen vanhan sakraalin taiteen kokoelma. Museo on saanut useita lahjoituksia.
Amos Rexin taidemuseon historia > Museon perustaminen

Amos Anderson määräsi testamentissaan, että hänen talonsa Yrjönkatu 27:ssä on muutettava museoksi hänen kuolemansa jälkeen. Anderson kuoli vuonna 1961, ja hänen perustamansa yhdistys Föreningen Konstsamfundet ryhtyi perustamaan museota. Amos Andersonin taidemuseo avasi ovensa vuonna 1965. Anderson oli Hufvudstadsbladetin kustantaja ja antelias taiteen tukija. Museota ylläpiti Konstsamfundet.
Testamentin mukaisesti Amos Andersonin taidemuseo toimi vuosina 1965–2017 Helsingin Yrjönkadulla, W. G. Palmqvistin vuonna 1913 suunnittelemassa asuinkerrostalossa, jossa Amos Anderson itse aikoinaan asui. Alun perin museotiloja olivat vanhan asuinkerrostalon alin kerros sekä ylimmässä sijainnut Amos Andersonin entinen asunto. Myöhemmin museo laajentui talon kaikkiin kerroksiin. Rakennus liittyi myös kauppakeskus Forumiin.
Amos Rexin taidemuseon historia > Uusi taidemuseo maan alla

Museota ylläpitävä Konstsamfundet ilmoitti syyskuussa 2013 haluavansa rakentaa Helsinkiin uuden kansainvälisesti merkittävän taidemuseon. Uutta museota ehdotettiin rakennettavaksi osaksi Lasipalatsia sekä näyttelytilat pääosin rakennuksen takana olevan Lasipalatsiaukion alle. Alustavien arvioiden mukaan uuden museon rakentaminen ennustettiin maksavan 50 miljoonaa euroa. Konstsamfundet rahoitti rakentamisen kokonaisuudessaan.
Lasipalatsin ja sen tontin omistusjärjestelyistä neuvoteltiin Helsingin kaupungin kanssa ja joulukuussa kaupunginhallitus myönsi Lasipalatsin aukion tontin taidemuseon käyttöön. Suunnittelu ja rakentaminen kesti noin kolme vuotta. Uuden museon kävijätavoite oli ennen avajaisia 100 000 kävijää vuodessa, mutta museon ensinäyttely teamLab keräsi yli 240 000 kävijää.
Suomenruotsalainen, muun muassa Konstsamfundetin rahoittama kulttuurikeskus Luckan muutti museon vanhaan Yrjönkadun rakennukseen alkuvuodesta 2019.
Amos Rex oli yksi Vuoden museo -kilpailun finalisteista keväällä 2019. Se ei voittanut kyseistä titteliä, mutta palkintolautakunta myönsi sille Vuoden erikoispalkinnon.
Amos Rexin taidemuseon historia > Museon toiminta pandemian aikana

Amos Rex oli suljettu kahdesti vuonna 2020 koronaviruspandemian aikana, keväällä sekä 30.11.–25.12.2020. Vierailijoiden edellytettiin käyttävän kasvomaskia, ja museo tarjosi maskin osana lipun hintaa. Museo myös lainasi visiirejä niille, jotka eivät voineet käyttää maskia terveyssyistä.
Kuvia Amos Rexistä

Lasipalatsin takana oleva aukio.
Lasipalatsin toisen kerroksen ikkunat ja parveke.
Yläkerran käytävä.
Amos Rex taidemuseon elokuvateatteri.
Yläkerran lämpiö.
Yläkerran aula ja lämpiöihin johtavat portaat.
Alakerran näyttelytiloihin johtavat portaat.
Alakerran näyttelytilojen aula.
Amos Rexin uusi museo on rakennettu Bio Rexin yhteyteen.
Lasipalatsin aukion entinen savupiippu.
Yhteistyökumppanit

Museolla on useita pääyhteistyökumppaneita ja muita kumppaneita, jotka tukevat näyttelytoimintaa taloudellisesti, sekä myös osaamisellaan.
Danske Bank oli taidemuseon pääyhteistyökumppani vuosina 2018–2020. Se sponsoroi Studio Rex -taidepajaa, jossa järjestettiin taidepajojen lisäksi myös keskustelutilaisuuksia. Muita pääyhteistyökumppaneita vuonna 2018 olivat Alma Media, Iittala, Lähi-Tapiola, Epson, Veho ja KPMG.
Vuonna 2023 museon pääyhteistyökumppanit ovat KPMG ja OP.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amos Rex Wikimedia Commonsissa
Amos Andersons konstmuseum hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Pääkaupunkiseudun (Espoo, Helsinki, Kauniainen ja Vantaa) taidemuseot |
| --- | --- |
Nykytaiteen museot:  Amos Rex  Espoon taidemuseo Emma  Helsingin taidemuseo HAM  Nykytaiteen museo Kiasma  Suomen valokuvataiteen museo  Taidehalli  Vantaan taidemuseo Artsi 
Muotoilun ja populaarikulttuurin museot:  Designmuseo  Suomen arkkitehtuurimuseo  FAME Musiikkimuseo  Näyttelytila K1 
Historiallisen taiteen museot:  Ateneumin taidemuseo  Didrichsenin taidemuseo  Sinebrychoffin taidemuseo 
Kulttuurihistorialliset kohteet:  Gallen-Kallelan museo (Tarvaspää)  Villa Gyllenberg 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Yle 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Amos Rex (Q22662489)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: taidemuseo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Lasipalatsi
katuosoite: Mannerheimintie 22–24, 00100 Helsinki, Mannerheimvägen 22–24, 00100 Helsingfors
koordinaatit: 60°10′N 24°56′E﻿ / ﻿60.17°N 24.94°E﻿ / 60.17; 24.94

Museon perustaja Amos Anderson noin vuonna 1940.
Amos Andersonin taidemuseo toimi vuosina 1965–2017 Helsingin Yrjönkadulla.
Käännepiste

Yhtälön y = x³ kuvaaja, jolla on käännepiste origossa.
Käännepiste on käyrän piste, jossa sen kaarevuussuunta vaihtuu. Käyrä on joko käännepisteen vasemmalla puolella ylöspäin kupera ja oikealla alaspäin kupera tai päinvastoin. Jos käyrä on jonkin kahdesti derivoituvan funktion  y=f(x) kuvaaja, sen toisen derivaatan etumerkki vaihtuu käännepisteessä.
Vaihtoehtoisesti käännepiste voidaan määritellä myös pisteeksi, johon piirretty käyrän tangentti lävistää käyrän.
Jos funktio  y=f(x) on jatkuva ja sillä on kaikkien kertalukujen derivaatat, välttämätön ehto sille, että piste on käännepiste, on että sen toinen derivaatta tässä pisteessä on nolla. Tämä ei kuitenkaan ole riittävä ehto, sillä esimerkiksi myös funktion  y=x^{4} toinen derivaatta on nolla origossa, mutta sillä ei ole käännepistettä. Käännepiste edellyttääkin, että kertaluvultaan alin derivaatta, joka ei ole nolla, on paritonta kertalukua.selvennä Niinpä esimerkiksi potenssifunktion  y=x^{n} kuvaajalla on käännepiste origossa vain, jos n on pariton.
Kolmannen asteen polynomi, jonka käännepiste on merkitty.
Yhtälön y = x4 – x kuvaaja sekä tangentti pisteessä (0,0), joka ei ole käännepiste.
Sininen ja vihreä tangentti esiintyy käyrän siinä osassa, joka kaareutuu ja punainen tangentti pisteissä, jossa kaareutuminen muuttuu.
Aiheesta muualla

Neljännen asteen polynomien käännepisteet
Matemaattista tietoa käännepisteistä
Kirjallisuutta

Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf).
Turun Sarjakuvakerho

Turun Sarjakuvakerho ry on Suomen vanhin paikallinen sarjakuvaseura. Kerhon toiminta alkoi vuonna 1974, mutta yhdistysrekisteriin se on merkitty vuonna 1975.
Turun Sarjakuvakerhon toimintaan kuuluu mm. vuosittaisen antologian julkaisu, sarjakuvafestivaali Necrocomiconin järjestäminen, kurssien ja työpajojen pitäminen ja erilaisten sarjakuva-aiheisten tapahtumien ja tapaamisten järjestäminen.
Turun Sarjakuvakerhon historia

1970-luvun alulle ominaisesti Turkuun piti saada oma sarjakuva-alan yhdistys. Sitä ryhdyttiin puuhaamaan mm. Markku Haapion johdolla. Sarjakuvakerhon toiminta alkoi vuonna 1974 yliopistolla järjestetyllä Tarzan-seminaarilla. Turun Sarjakuvakerho ry (rek.nro. 118.034) rekisteröitiin yhdistykseksi 16.1.1975. Se on toiseksi vanhin suomalainen sarjakuvayhdistys. Vanhempi on vain Suomen Sarjakuvaseura, joka on perustettu vuonna 1972. Markku Haapion ohella muita ensimmäisen aallon vaikuttajia olivat mm. Ilkka Heilä ja Matti Ponkamo.
1970- ja 1980-lukujen vaihteessa Turussa syntyi punkin ja vihreän liikkeen myötä useampia vihaisia pienlehtiä, joilla hyökättiin Turun tautia vastaan. Näitä sarjakuvittivat esimerkiksi Keijo Ahlqvist ja Hannu Pyykkönen. Jussi ”Juba” Tuomola alkoi myös ahkerasti tarjota kuvituksiaan ja sarjakuviaan 1980-luvun puolivälissä eri tahoille. Omaa pienlehteä Juba ei ole koskaan tehnyt, mutta hän oli aktiivisesti mukana, kun hiljaiseloon vajonnut Turun Sarjakuvakerho lähti uudelleen liikkeelle 1989. Toisessa aallossa olivat mukana Juban lisäksi Sani Liljenbäck, Sami Tuominen, Ismo Lehtonen, Tero Ykspetäjä, Juha Jalonen, Jouko Pukkila, Vesa Kataisto sekä Pasi Vainio ja Reijo Rouvinen.
Turun Sarjakuvakerho julkaisi Pehmeä pyramidi -antologian (1990) ja lukuisia Kyttyrä-lehtiä vuoteen 1993 asti. Yhdistys järjesti myös Pehmeä pyramidi -festivaalin vuosina 1990–1993. Teemoina olivat Tenavat, scifi, rock, pyhä sota pilakuvissa, seksisarjakuvat ja Mustanaamio. Turussa kävivät kylässä Benoît Sokal, Albert Pepermans ja tallinnalainen animaattori Riho Unt. Laaki-lehden ensimmäinen numero esiteltiin Pehmeä pyramidi 1993 -sarjakuvatapahtumassa. Yhteistyötä harrastettiin tuolloin mm. City-lehden kanssa.
Vuonna 1997 Turkuun perustettiin sarjakuvabaari Cosmic Comic Cafe, josta tuli Turun sarjakuvaelämän tukikohta moneksi vuodeksi. Turun Sarjakuvakerho aloitti toimintansa Cosmicin myötä vuonna 1998. Kerho toimi tuohon aikaan nimellä Turun Sarjakuvaseura ja se oli Turun yliopiston ylioppilaskunnan alayhdistys. Tapaamisia pidettiin mm. Cosmicissa, ja niiden tuloksena syntyi sekä tapahtumaa Taiteiden yöhön kuin myös kolme Tursas-lehteä.
Vuonna 2004 Turun Sarjakuvakerhon toiminta oli jälleen päässyt hiipumaan, kunnes harrastajat löysivät toisensa sarjakuvaportaali Kvaakin kautta. Tero Mäntylä kutsui sarjakuvaharrastajat kokoon Cosmic Comic Cafeen torstaina 26.8.2004. Tapaamisia alettiin järjestää säännöllisen epäsäännöllisesti. Todelliseen nousuunsa kerhon toiminta lähti kuitenkin vasta kevätkaudella 2006, jolloin kevätkokouksessa oli paikalla peräti yhdeksän henkeä. Saman vuoden kesäkuussa alettiin suunnitella ensimmäistä Necrocomicon-sarjakuvapäivää. Turkulaiset sarjakuvaharrastajat päättivät kaapata 1970-luvulla perustetun rekisteröidyn yhdistyksen omiin nimiinsä, mikä onnistuikin helposti. Mukana olivat Vesa Saarinen, Petteri Oja, Sippo Mentunen, Toni Tirri, Jyrki Nissinen, Tapio Peltonen, Harri Heikkanen, Tomi Mäntylä sekä kerhon aiemmistakin inkarnaatioista tutut Jouko Pukkila ja Timo Ronkainen.
Sarjakuvapäivä Necrocomicon

Ensimmäinen Necrocomicon-sarjakuvapäivä järjestettiin S-Osiksella 4.11.2006. Sitä mainostettiin sarjakuvaharrastajille ja -taiteilijoille suunnattuna underground-otteisena sarjakuvapäivänä, joka ei edes yrittänyt olla skenen suurin ja kaunein, vaan lunkein tapahtuma. Tällaisena tapahtuma on pysynytkin koko olemassaolonsa ajan. Necrocomiconissa on vuosien varrella nähty koko joukko suomalaisia etu- ja takarivinkin sarjakuvataiteilijoita. Ohjelmistoon on perinteisesti kuulunut sarjakuvakilpailuja, tekijöiden haastatteluita sekä sarjakuvaa tavalla tai toisella liippaavia luentoja.
Sarjakuvapäivä Necrocomicon > Necrocomiconin järjestämispaikat

2016: Dynamo
2015: Baari
2014: Pub Port Arthur
2013: Portti
2012: Bar Bryssel - Arcadia lounge
2011: Cosmic Comic Cafe
2010: Three Beers
2009: Turun Klubi
2008: Dynamo
2007: Cosmic Comic Cafe
2006: S-Osis
Julkaisut > Antologiat

Leijonan mieli (2017)
Koti-ikävä (2016)
Viimeinen hetero / Den sista heteron (2015)
Vuonna -74 (2014)
Dagen Efter (2013)
Åbocalypse 2012 (2012)
Tois pual ruuttu (2011)
Sorsittujen esitaistelija (2011)
Scifi (2010)
Comix Aboensis (2009)
Kaupunkeja (2008)
Åbotti huraa! (2007)
Rock-kyttyrä : Pehmeä pyramidi 2 (1991)
Pehmeä pyramidi (1990)
Julkaisut > Muut julkaisut

Leen van Hulst: Maitoa ja Lunta - Milk and snow (2012)
Toni Tirri: Tirri (2016)
Kati Oksanen, Hämid Shajarian (toim.): Sarjakuvaa kahdella kielellä – Sarjakuvaharjoituksia persiaksi ja suomeksi (2016)
Aiheesta muualla

Turun Sarjakuvakerhon kotisivut
Necrocomiconin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kevin Phillips (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Kevin Phillips vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi: Kevin Mark Phillips
Syntymäaika: 25. heinäkuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Hichin, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 170 cm
Junioriseurat
1991–1992: Southampton
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992–1994 | Baldock Town |  ? | (?) |
| 1994–1997 | Watford | 59 | (24) |
| 1997–2003 | Sunderland | 211 | (115) |
| 2003–2005 | Southampton | 64 | (22) |
| 2005–2006 | Aston Villa | 23 | (4)) |
| 2006–2008 | West Bromwich | 74 | (41) |
| 2008–2011 | Birmingham | 69 | (19) |
| 2011–2013 | Blackpool | 59 | (18) |
| 2013 | Crystal Palace (laina) | 16 | (7) |
| 2013–2014 | Crystal Palace | 4 | (0) |
| 2014 | Leicester City (laina) | 12 | (2) |
Maajoukkue
| 1999–2002 |  Englanti | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. marraskuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. huhtikuuta 2011.
Kevin Mark Phillips (s. 25. heinäkuuta 1973 Hitchin) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pienikokoinen Phillips ei saanut nuoruudessaan sopimusta Southampton FC:hen, koska hänen ei uskottu pärjäävän hyökkääjänä. Hän siirtyi alasarjassa pelanneen joukkueen kautta Watfordiin ja sieltä Sunderlandiin, jossa hän voitti Englannin Valioliigan maalikuninkuuden ja Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon kaudella 1999–2000. Hän on edustanut myös Englannin maajoukkuetta kahdeksassa A-maaottelussa ja yhdessä B-maaottelussa.
Pelaajaura > Uran alku

Phillips liittyi Southamptoniin 14-vuotiaana. Hän pelasi seuran nuorisojoukkueissa neljä vuotta, mutta ei saanut ammattilaissopimusta, koska pienikokoisen Phillipsin ei uskottu pärjäävän hyökkääjänä eikä hänen näytöt vakuuttaneet myöskään oikeana puolustajana. Hän siirtyi tämän jälkeen paikalliseen alasarjan amatöörijoukkue Baldock Towniin. Phillipsin peliesitykset herättivät 1. divisioonassa pelanneet Watfordin kiinnostuksen, ja hän siirtyi seuraan 10 000 punnan siirtosummalla joulukuussa 1994.
Phillips pääsi pelaamaan heti siirryttyään Watfordiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän onnistui viimeistelemään yhdeksän maalia 16 pelaamassaan ottelussa. Phillips on sanonut olevansa koko uransa velkaa Watfordin silloiselle managerille, Glenn Roederille, saatuaan tilaisuuden näyttää taitonsa. Phillipsin ensimmäinen täysi kausi 1995–1996 sujui Watfordilta heikosti, sillä se putosi 2. divisioonaan, mutta Phillips onnistui maalinteossa 11 kertaa. Seuraava kausi jäi Phillipsin viimeiseksi Watfordissa, josta hän siirtyi 1. divisioonan Sunderlandiin 325 000 punnan summalla heinäkuussa 1997.
Pelaajaura > Sunderlandissa huipulle

Sunderland oli pudonnut Valioliigasta edellisellä kaudella ja yritti nopeaa nousua takaisin. Phillipsin 30 maalia runkosarjassa auttoivat Sunderlandin aina nousukarsintojen finaaliin asti. Se kuitenkin hävisi ratkaisevan ottelun rangaistuspotkukilpailussa Charltonia vastaan, mikä on Phillipsin mukaan "hänen uransa suurin pettymys". Keväällä 1998 Phillips esiintyi myös Englannin B-maajoukkueessa yhdessä ottelussa. Kausi 1998–1999 toi Sunderlandille ja Phillipsille 1. divisioonan mestaruuden ja nousun Valioliigaan. Phillips valittiin myös maajoukkueeseen, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Unkaria vastaan huhtikuussa 1999.
Vastoin odotuksia Sunderland pelasi Valioliigassa hyvin, ja Phillips loisti kärjessä. Ennen kauden alkua televisiokommentaattorina toiminut entinen pelaaja Rodney Marsh arveli, että "Phillips vaivoin pystyisi kuuteen maaliin". Phillips osoitti epäilyt turhiksi voittamalla Valioliigan maalikuninkuuden 30 maalilla ja samalla ensimmäisenä englantilaispelaajana Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon. Hän oli pelaajayhdistyksen Vuoden pelaaja -äänestyksessä toinen Roy Keanen jälkeen. Phillips valittiin myös Englannin joukkueeseen kesän EM-kilpailuihin, mutta Phillips ei päässyt kertaakaan kisoissa kentälle.
Seuraavina kahtena kautena Phillipsin maalimäärä pieneni, mutta hän onnistui silti tekemään molemmilla yli 10 maalia vaikka Sunderland oli jälkimmäisellä kaudella vasta sijalla 17. Hän oli mukana myös maajoukkueessa pelaten tänä aikana kolmessa maaottelussa. Kausi 2002–2003 oli sekä seuralle että Phillipsille heikko. Sunderland jäi viimeiseksi ja putosi. Ensi kerran Sunderlandissa alle 10 maaliin jäänyt Phillips siirtyi kauden päätteeksi Valioliigassa pelaavaan Southamptoniin 3,25 miljoonalla punnalla.
Pelaajaura > Southampton ja Aston Villa

Southamptonissa Phillips ei pystynyt saavuttamaan samoja maalimääriä kuin parhaimmillaan Sunderlandissa, mutta teki kuitenkin yli 10 maalia kaudessa. Kaudella 2003–2004 hän pääsi myös pelaamaan UEFA Cupissa, mutta Southampton hävisi heti ensimmäisellä kierroksella Steaua Bukarestille. Southamptonin pudottua Valioliigasta kauden 2004–2005 päätteeksi Phillips siirtyi Aston Villaan miljoonan punnan siirtosummalla. Villassa loukkaantumisista kärsinyt Phillips ei juurikaan tehnyt maaleja, ja hän päätti siirtyä Mestaruussarjan West Bromwichiin yhden kauden jälkeen.
Pelaajaura > Mestaruussarja ja paluu Valioliigaan

West Bromwichin riveissä Phillips löysi jälleen maalivainunsa. Ensimmäinen kausi toi mukanaan 19 maalia ja paikan nousukarsintojen finaaliin, jonka se kuitenkin hävisi. Kausi 2007–2008 meni sekä Phillipsiltä että West Bromwichilta vieläkin paremmin. Hän teki 22 maalia, ja seura nousi Valioliigaan. Phillips palkittiin kauden päätteeksi vuoden parhaana pelaajana. Vaikka Phillips olisi voinut jatkaa West Bromwichissa, hän päätti vaihtaa Birminghamiin, koska uskoi joutuvansa vaihtopenkille ja seuran olevan mukana putoamistaistelussa.
Ensimmäisellä Birmingham-kaudellaan Phillips pelasi avauskokoonpanossa ja teki 36 Mestaruussarjan ottelussa 14 maalia. Hän oli Birminghamin paras maalintekijä Valioliigaan nousuun päättyneellä kaudella. Kaudella 2009–2010 Phillips oli pääasiassa vaihtopelaajan roolissa. Kesällä 2010 hän teki yhden vuoden mittaisen jatkosopimuksen seuran kanssa. Birmingham voitti 2011 liigacupin, mutta Phillips ei pelannut finaalissa Arsenalia vastaan. Kauden päätteeksi Birmingham putosi Mestaruussarjaan ja Phillips jätti seuran sopimuksensa päätyttyä.
Pelaajaura > Pelaajauran loppuvaiheet

Heinäkuussa 2011 Phillips siirtyi Mestaruussarjan Blackpooliin vuoden mittaisella sopimuksella. Phillips onnistui kauden aikana maalinteossa 17 kertaa ja oli Blackpoolin paras maalintekijä. Blackpool eteni aina Valioliigan nousukarsintojen finaaliin, jonka se hävisi. Kauden päätteeksi Phillips päätti jatkaa vielä uraansa ja hänen sopimusta jatkettiin vuodella. Seuraavalla kaudella Phillipsin rooli pieneni ja lopulta hän siirtyi tammikuussa 2013 manageri Ian Hollowayn perässä Mestaruussarjan Crystal Palaceen loppukauden mittaiselle lainalle. Crystal Palace pääsi lopulta nousukarsintafinaaliin, jossa Phillips onnistui Watfordia vastaan rangaistuspotkussa jatkoajalla ja varmisti Palacen nousun Valioliigaan. Phillips siirtyi kauden päätteeksi pysyvästi yhden vuoden sopimuksella Crystal Palaceen, mutta hän ei kyennyt murtautumaan enää kokoonpanoon. Tammikuussa 2014 Phillips siirtyi vielä loppukauden mittaiselle lainalle sarjaporrasta alemmas Leicester Cityyn, jossa hän oli jälleen avainasemassa nostamassa yhtä seuraa Valioliigaan.
Kauden 2013–2014 päätteeksi Phillips päätti pitkä pelaajauransa 40-vuotiaana. Lopettaessaan hän oli muun muassa kaikkien aikojen vanhin kenttäpelaaja sekä Leicesterissä että Crystal Palacessa, ja Leicesterin vanhin maalintekijä.
Valmennusura

Pelaajauran päätyttyä Phillips jäi Leicester Cityyn valmennustehtäviin. Syksyllä 2015 hänet palkattiin Derby Countyyn Paul Clementin apuvalmentajaksi. Kesällä 2018 Phillips siirtyi Stoke Cityyn Gary Rowettin valmennusryhmään, mutta joutui jättämään tehtävänsä tammikuussa 2019 Rowettin saatua potkut.
Yksityiselämä

Kevin Phillips on naimisissa Julie Phillipsin kanssa. Heillä on neljä lasta – Millie, Toby, Tia ja Alfie.
Saavutukset

1. divisioonan voitto: 1998–1999
Mestaruussarjan voitto: 2007–2008, 2013–2014
Englannin liigacupin voitto: 2007–2008
Euroopan Kultainen kenkä: 1999–2000
Valioliigan paras maalintekijä: 1999–2000
Tilastot > Seurajoukkue

| Seurajoukkuetilastot> Kausi | Seurajoukkuetilastot> Seura | Seurajoukkuetilastot> Sarja | Sarja> Pelit | Sarja> Maalit | FA Cup> Pelit | FA Cup> Maalit | Liigacup> Pelit | Liigacup> Maalit | Eurocupit> Pelit | Eurocupit> Maalit | Yhteensä> Pelit | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994–95 | Watford | 1. divisioona | 16 | 9 | - | - | - | - |   |   | 16 | 9 |
| 1995–96 | Watford | 1. divisioona | 27 | 11 | 2 | 0 | 2 | 1 |   |   | 31 | 12 |
| 1996–97 | Watford | 2. divisioona | 16 | 4 | - | - | - | - |   |   | 16 | 4 |
| 1997–98 | Sunderland | 1. divisioona | 461 | 311 | 2 | 4 | - | - |   |   | 48 | 35 |
| 1998–99 | Sunderland | 1. divisioona | 26 | 23 | 1 | 0 | 5 | 2 |   |   | 32 | 25 |
| 1999–00 | Sunderland | Valioliiga | 36 | 30 | 2 | 0 | - | - |   |   | 38 | 30 |
| 2000–01 | Sunderland | Valioliiga | 34 | 14 | 4 | 2 | 4 | 2 |   |   | 42 | 18 |
| 2001–02 | Sunderland | Valioliiga | 37 | 11 | 1 | 1 | 1 | 1 |   |   | 39 | 13 |
| 2002–03 | Sunderland | Valioliiga | 32 | 6 | 4 | 3 | - | - |   |   | 36 | 9 |
| 2003–04 | Southampton | Valioliiga | 34 | 122 | 1 | 0 | - | - | 2 | 1 | 37 | 13 |
| 2004–05 | Southampton | Valioliiga | 30 | 10 | 4 | 2 | 2 | 1 |   |   | 36 | 13 |
| 2005–06 | Aston Villa | Valioliiga | 23 | 4 | 2 | 0 | 2 | 1 |   |   | 27 | 5 |
| 2006–07 | West Bromwich Albion | Mestaruussarja | 391 | 191 | 3 | 3 | 1 | 0 |   |   | 43 | 22 |
| 2007–08 | West Bromwich Albion | Mestaruussarja | 35 | 22 | 3 | 2 | - | - |   |   | 38 | 24 |
| 2008–09 | Birmingham City | Mestaruussarja | 36 | 14 | - | - | 2 | 0 |   |   | 38 | 14 |
| 2009–10 | Birmingham City | Valioliiga | 19 | 4 | 4 | 0 | 1 | 0 |   |   | 24 | 4 |
| 2010–11 | Birmingham City | Valioliiga | 14 | 1 | 4 | 2 | 2 | 1 |   |   | 20 | 4 |
| 2011–12 | Blackpool | Mestaruussarja | 411 | 16 | 4 | 1 | 0 | 0 |   |   | 45 | 17 |
| 2012–13 | Blackpool | Mestaruussarja | 18 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 |   |   | 19 | 2 |
| 2012–13 | Crystal Palace (laina) | Mestaruussarja | 161 | 71 | 0 | 0 | 0 | 0 |   |   | 16 | 7 |
| 2013–14 | Crystal Palace | Valioliiga | 4 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |   |   | 5 | 0 |
| 2013–14 | Leicester City | Mestaruussarja | 12 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |   |   | 12 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 591 | 252 | 42 | 20 | 23 | 9 | 2 | 1 | 660 | 282 |
1 Sisältää nousukarsinnat. 2 Yhdessä lähteistä maalimäärä on 13, muissa 12.