stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauramaito
Valmistus ja markkinointi

Kaurajuoman valmistuksessa syntyy mäskiksi kutsuttua ylijäämäkauraa, joka hyödynnetään sikojen rehuna.
Suomen elintarvikelaki ja Euroopan union säädökset kieltävät kaurajuoman markkinoinnin kauramaidon nimellä. Kielto koskee kaikkien kasviperäisten tuotteiden nimeämistä maitotuotteisiin viittaavilla nimillä lukuun ottamatta kookosmaitoa.
Koostumus

Teollisesti valmistettu kaurajuoma sisältää veden ja kauran lisäksi säilöntäainetta kuten esimerkiksi kalsiumfosfaatteja. Siihen on lisätty usein myös ruokaöljyä ja lehmänmaidon sisältämiä B2- ja B12-vitamiinia, kalkkia ja jodia sekä kasviperäistä D2-vitamiinia, joka imeytyy hieman heikommin kuin lehmänmaidon D3-vitamiini.
Kaurajuomassa on prosentin verran valkuaista, mikä on huomattavasti vähemmän kuin esimerkiksi lehmänmaidon sisältämä kolme prosenttia.
Oatly markkinoi Suomessa kaurajuomaansa väittämällä, että juoman sisältämä sokeri olisi kauran luontaista sokeria. Jos väittämä pitäisi paikkansa, juoman sokeripitoisuus olisi vain 0,1 prosenttia, kun se on todellisuudessa nelikymmenkertainen. Göteborgin kamarioikeus päätti huhtikuussa 2023, ettei Oatly saa enää käyttää kyseistä väitettä markkinoinnissaan, koska se  johtaa kuluttajia harhaan ja saa tuotteen vaikuttamaan todellista terveellisemmältä.
Terveysvaikutukset

Kaurajuoma sisältää hampaiden reikiintymistä kiihdyttävää vapaata sokeria.
Kaurajuoman sisältämän hiilihydraatin glykemia-indeksi on 69 eli se aiheuttaa suhteellisen paljon sydän- ja verisuonitautien riskiä kasvattavia verensokerin heilahteluja.
Outi Alanen

| Outi Alanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. helmikuuta 1967 (ikä 57) Espoo
Ammatti:  ensihoitaja, näyttelijä, poliitikko
Vanhemmat:  Juha Alanen
Näyttelijä
Aktiivisena:  1988–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Outi Mia Alanen (s. 13. helmikuuta 1967 Espoo) on suomalainen näyttelijä.
Ura > Näyttelijänä

Alanen kävi Teatteri­korkea­koulua vuosina 1987–1989. Hän on näytellyt muun muassa Härän­tappo­aseen pää­roolissa. Hän oli Aurinkoteatterin perustaja­jäseniä keväällä 1988. Komediateatteri Arenassa hän on esiintynyt vuonna 2000 sekä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuonna 2005. Alanen on ääni­näytellyt animaatioissa, kuten Muumien maailmassa Pikku Myyn äänenä.
Ura > Ensihoitajana

Alanen on valmistunut vuonna 2008 lähihoitajaksi ensi­hoidon koulutusohjelmasta Helsingistä ja sen jälkeen ruotsin­kielisessä Arcada-ammatti­korkea­koulussa ambulanssin ensi­hoitaja­koulutuksessa. Hän työskenteli pelastus­laitoksen ensi­hoito­palvelussa perus­tason ensihoitajana.
Ura > Politiikassa

Outi Alanen on toiminut Helsingin kanta­kaupungin vasemmiston johto­kunnassa ja Narsistien uhrien tuki ry:n hallituksessa. Hän on ollut Vasemmisto­liiton ehdokkaana Helsingissä kunta­vaaleissa 2017, joissa sai 465 ääntä, sekä kuntavaaleissa 2021, joissa sai 361 ääntä. Alanen oli vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Vasemmistoliiton ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä ja sai 906 ääntä. Alanen on ilmoittanut eronneensa Vasemmistoliitosta maaliskuussa 2022.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hän oli Vapauden liiton ehdokkaana ja sai 214 ääntä. Vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa Alanen oli Totuuspuolueen ehdokkaana ja sai 807 ääntä.
Vuodesta 2024 lähtien Outi Alanen on ollut Keskustan jäsen. Hänet valittiin Keskustan Helsingin piirin piirihallitukseen vuodelle 2025 ja myös kuntavaaliehdokkaaksi.
Yksityiselämä

Alasen isä oli Yleisradion urheilu­päällikkö ja Teksti-TV:n urheilu­sivujen kehittäjä Juha Alanen. Isä jätti Alasen perinnöttömäksi halventavien yhteydenottojen takia.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Outi Alanen. (profiili) Suomen Näyttelijä­liitto. Arkistoitu 26.5.2010.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet  Yle
Portugalin Guinean escudo

Sadan Guinean escudon seteli.
Portugalin Guinean escudo (port. escudo guineense) oli Portugalin Guineassa vuodesta 1914 lähtien ja Guinea-Bissaussa vuoteen 1976 saakka käytetty rahayksikkö. Yksi escudo jakautui sataan centavoon.
Portugalin hallituksen vuonna 1913 tekemällä päätöksellä sen afrikkalaiset siirtomaat siirtyivät emämaan tavoin realista escudoon. Yksi Guinean escudo vastasi tuhatta Guinean realia ja oli saman arvoinen kuin Portugalin escudo.
Keskuspankkina toiminut Banco Nacional Ultramarino alkoi laskea liikkelle setelejä vuonna 1914 ja kolikkoja vuonna 1933. Setelien arvot olivat 10, 20 ja 50 centavoa sekä 1, 2½, 5, 10, 20, 50, 100, 500 ja 1000 escudoa. Kolikot olivat 5, 10, 20 ja 50 centavon sekä 1, 2½, 5, 10 ja 20 escudon arvoisia.
Guinea Bissaun itsenäistyttyä maa siirtyi käyttämään valuuttanaan Guinea-Bissaun pesoa. Setelit vaihdettiin maaliskuussa 1976 suhteessa yksi yhteen. Vanhat kolikot jäivät edelleen käyttöön.
Eemil Erholtz

| Eemil Erholtz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. maaliskuuta 2000 (ikä 24) Mikkeli, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ertsi
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  181 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Ässät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  73
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Sport (SML) SaiPa (SML)
Eemil Erholtz (s. 25. maaliskuuta 2000 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Erholtz laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Erholtz syntyi Mikkelissä, kun hänen isänsä Markku pelasi Jukureissa. Eemil Erholtz pelasi kaudella 2013–2014 Kiekko-Laserissa, josta hän C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin, jossa Erholtz voitti kauden 2015–2016 päätteeksi C-nuorten Suomen-mestaruuden. Kauden 2016–2017 päätteeksi hän voitti B-nuorten Suomen-mestaruuden. Kesken kauden 2017–2018, syyskuussa 2017 Erholtz siirtyi Kärppien B-nuorista Vaasan Sportin A-nuoriin.
Kaudella 2018–2019 Erholtz debytoi miesten peleissä. Tammikuussa 2019 Sport vuokrasi hänet viiden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Erholtz teki Sportissa SM-liigadebyyttinsä 22. helmikuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Brody Sutter, Tomi Körkkö ja Aleksi Ainali olivat loukkaantuneina. Erholtz merkittiin Sportin kolmosketjun oikeaan laitaan William Rapuzzin ja Roope Talajan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.03 minuuttia. Ottelu jäi hänelle kauden ainoaksi SM-liigassa. Erholtz pelasi suurimman osan kaudestaan Sportin A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies hän oli Santeri Haaralan jälkeen tehoilla 24+35=59. Erholtz voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia. Hänet valittiin A-nuorten SM-liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2019 Erholtz teki Sportin kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki liigauransa avausmaalin kauden 2019–2020 neljännessä ottelussaan 26. lokakuuta 2019 HIFK:ta vastaan. Jan-Erik Österblad valitsi Erholtzin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan hänen varsinainen tulokaskautensa SM-liigassa toi 39 runkosarjaottelussa kaksi maalia ja kahdeksan tehopistettä. Kaudella 2020–2021 Erholtzin rooli Sportissa pieneni ja hän teki 24 ottelussa vain kaksi tehopistettä, kunnes helmikuussa 2021 seura lainasi Erholtzin loppukaudeksi SaiPaan. SaiPassa hän teki 18 runkosarjaottelussa kaksi maalia ja yhdeksän tehopistettä.
Kaudeksi 2021–2022 Erholtz siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ässiin. Hän teki läpimurtonsa SM-liigatasolle ja teki 57 runkosarjaottelussa 10 maalia ja 26 tehopistettä, joilla Erholtz oli Ässien neljänneksi paras pistemies. Elokuussa 2022 hän teki seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen, jonka viimeinen vuosi sisälsi option ulkomaille siirtymisestä. Kaudella 2022–2023 Erholtz pelasi pääasiassa alemmissa ketjuissa. Hän teki runkosarjassa vain 13 tehopistettä eli puolet vähemmät kuin edellisellä kaudella, mutta Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Roni Sepposen mukaan Erholtz onnistui kuitenkin hyvin alempien ketjujen ”raatajan” roolissaan.
Erholtz teki kaudella 2023–2024 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 12 maalia ja 30 tehopistettä, joilla hän jakoi Ässien sisäisen maalipörssin toisen sijan Dylan Fabren kanssa edellään Lenni Hämeenaho sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Toukokuussa 2024 seura tiedotti, että Erholtz ei käyttänyt sopimuksessaan ollutta optiota ulkomaille siirtymisestä, vaan hän jatkaa Ässissä. Kaudella 2024–2025 Erholtz teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun 21. joulukuuta 2024 HIFK:ta vastaan, kun Ässät voitti ottelun lukemin 4–2. Jokke Heinänen valitsi hänet ottelun ykköstähdeksi.
Ura > Maajoukkueura

Erholtz pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020. Yhteensä hän on pelannut 27 nuorten maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Erholtz on pelannut 14 ottelua tehopistein 4+4=8. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Nordic Cupissa 13. huhtikuuta 2022 Odensessa Tanskaa vastaan. Erholtz merkittiin Suomen kolmosketjun oikeaan laitaan Hannes Björnisen ja Markus Nenosen viereen. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa ylivoimalla. Erholtz sai myös syöttöpisteen Petrus Palmun tekemään ylivoimamaaliin.
Muuta

Erholtzin pikkuveli Aarno pelaa hyökkääjänä Oulun Kärppien U20-joukkueessa ja hän on debytoinut myös SM-liigassa. Veljesten isä Markku Erholtz pelasi omalla urallaan puolustajana 39 SM-liigaottelua Hämeenlinnan Pallokerhossa kaudella 2006–2007. Hän loi pääsarjauraa myös Norjassa, mutta pelasi suurimman osan urastaan kuitenkin Mestiksessä. Markku on toiminut myöhemmin valmentajana Kärppien organisaatiossa sekä juniorimaajoukkueissa.
Eemil Erholtz on maininnut esikuvikseen Teemu Selänteen ja Juhamatti Aaltosen.
Eeli Äijälä

| Eeli Äijälä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. toukokuuta 2005 (ikä 19) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  204 cm
Paino:  99 kg
Seura
Seura:  Ässät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
    
Eeli Sakari Äijälä (s. 31. toukokuuta 2005 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Äijälä on 204 cm pitkä ja 99 kg painava. Hän debytoi SM-liigassa 8. tammikuuta 2025, jolloin Äijälästä tuli liigan kaikkien aikojen pisin pelaaja. Hän pelaa pääasiassa Ässien U20-joukkueessa, jonka varakapteenina Äijälä toimii.
Ura > Seuraura

Äijälä on Porin Ässien kasvatti. Hän toimi kaudella 2020–2021 seuran U16-joukkueen varakapteenina. Kauden 2023–2024 päätteeksi Äijälä voitti U20 Suomen-mestaruuden.
Kaudella 2024–2025 Äijälä nousi Ässien U20-joukkueen varakapteeniksi. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 8. tammikuuta 2025 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan, jolloin 204-senttisestä Äijälästä tuli SM-liigan kaikkien aikojen pisin pelaaja. Hän ohitti saavutuksellaan 203-senttiset Marko Anttilan ja Riku Tohilan. Äijälä merkittiin Ässien nelossentteriksi laidoilleen Leevi Viitala ja Valtteri Lipiäinen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.59 minuuttia.
Ura > Maajoukkueura

Äijälä on pelannut yhdeksän nuorten maaottelua.
Muuta

Äijälä valmistui ylioppilaaksi Porin lukiosta keväällä 2024.
Peugeot 607

| Peugeot 607 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  PSA Peugeot Citroën
Valmistusvuodet:  1999–2010
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Peugeot 605
Seuraaja:  Peugeot 508
Iskutilavuus:  2,0–3,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Peugeot 607 on Peugeot’n vuosina 1999–2010 valmistama edustusluokan neliovinen sedan, joka korvasi Peugeot 605:n. 607:n seuraajaksi tuli myös 407-mallin korvannut Peugeot 508.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä 607 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Facelift-mallin Peugeot 607.
607 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1999. Bensiinimoottoreina olivat nelisylinterinen 2,2-litrainen ja 3,0-litrainen V6. Dieselmoottorit olivat yhteispaineruiskutteisia HDi-moottoreita. Tarjolla olivat nelisylinteriset 2,0- ja 2,2-litraiset sekä 2,7-litrainen V6.
Malli sai vuoden 2004 lopulla kasvojenkohotuksen, jossa suurimmat muutokset tehtiin keulan alueella. Etupuskurin säleikköä uudistettiin, sumuvaloista tuli pyöreät ja Peugeot-logo kasvoi aiempaa suuremmaksi.
Peugeot 607 Paladine
Peugeot 607 ei menestynyt Ranskan ulkopuolella, mutta etenkin kotimaassaan autoa käytettiin usein virallisena edustusautona. Geneven autonäyttelyssä keväällä 2000 esiteltiin vain yhden kappaleen verran valmistettu 50 senttimetriä pidennetty erikoismalli 607 Paladine, jonka takaosa on avonainen. Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy käytti autoa virkaanastujaisissaan toukokuussa 2007.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 607 Wikimedia Commonsissa
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:  Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:  104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9
Guinea-Bissaun peso

Amilcar Cabral tuhannen peson setelissä vuodelta 1993.
Guinea-Bissaun peso (port. peso da Guiné Bissau) oli Guinea-Bissaun rahayksikkö vuosina 1976–1997. Yksi peso jakautui sataan centavoon.
Guinea-Bissaun itsenäistyttyä Portugalista maan hallitus kansallisti sirtomaapankki Banco Nacional Ultramarinon, joka oli laskenut liikkeelle entisen valuutan Guinean escudon. Vuonna 1975 perustettiin kansallispankki Banco Nacional da Guiné-Bissau, joka laski liikkeelle uuden valuutan Guinea-Bissaun peson vuonna 1976. Escudot vaihdettiin pesoihin saman vuoden maaliskuussa suhteessa yksi yhteen.
Ensimmäinen setelisarja on päivätty syyskuun 24. päivälle 1975, mikä viittaa suunnitelmaan ottaa pesot käyttöön jo aiemmin. Sarja käsittää 50, 100 ja 500 peson setelit, joissa on kuvattu maan itsenäisyystaistelun sankarit Pansau Na Isna, Domingos Ramos ja Amilcar Cabral. Vanhat kolikot jäivät edelleen käyttöön. Amilcar Cabralia esittävä 1 000 peson seteli on päivätty vuodelle 1978.
Vuonna 1984 julkaistiin uudet 50, 100, 500 ja 5 000 peson setelit. Ensimmäisten kahden setelin kuva-aiheet pysyivät ennallaan. Viidensadan peson setelissä on kuvattu maan ensimmäinen pääministeri Francisco Mendes ja 5 000 peson setelissä Amilcar Cabral.
Guinea-Bissaun pankkijärjestelmä uudistettiin Kansainvälisen valuuttarahaston johdolla vuosina 1989–1990. Uusi keskuspankki Banco Central da Guiné-Bissau julkaisi vuonna 1990 50, 100, 500, 1 000, 5 000 ja 10 000 peson setelisarjan. Kolmea pienintä seteliä koristavat edelleen Pansau Na Isnan, Domingos Ramosin ja Francisco Mendesin kuvat ja kolmea suurinta Amilcar Cabral.
Ensimmäinen 50 centavon sekä 1, 2 ½, 5 ja 20 peson kolikkosarja laskettiin liikkeelle vuonna 1977. Myöhemmät 1990-luvulla julkaistut 2 000, 10 000, 20 000 ja 50 000 peson kolikot ovat juhla- ja keräilyrahoja.
Peso oli yliarvostettu valuutta, mikä kävi ilmi maan talouden vapautuessa 1980-luvulla. Yhdysvaltain dollaria vastasi inflaation seurauksena 250 pesoa vuonna 1983, 650 pesoa vuonna 1987 ja yli 23 000 pesoa 1990-luvun lopussa. Valuutan heikkouden takia suuri osa kaupankäynnistä perustui vaihtokauppaan tai naapurimaiden CFA-frangiin. Guinea-Bissau liittyi Länsi-Afrikan rahaliittoon ja sen keskupankista tuli osa Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankkia vuonna 1997. Peso vaihdettiin CFA-frangiin kurssilla 65:1 touko-heinäkuussa 1997.
Mf

Mf tarkoittaa seuraavia:
MF-taajuusalue (medium frequency)
Massey Ferguson, MF, maatalouskonemerkki
Master of Forestry, M.F., anglosaksinen akateeminen arvo metsätieteen alalta
megafaradi, tunnus MF, kapasitanssin yksikkö
MF, Mega Force-energiajuoma
MF, metyylifenidaatti, aikaisemmin masennuslääkkeenä ja sittemmin AD/HD:n hoidossa käytettävä lääkeaine
Saint Martinin ISO 3166-1 -maakoodi MF
mezzoforte, mf, ’melko voimakkaasti’, nuottikirjoituksen äänenvoimakkuusmerkintä
millifaradi, tunnus mF, kapasitanssin yksikkö
muistomerkin tekijä, MF, latinan ilmauksesta monumentum fecit, tekijän osoittava merkintä muistomerkissä
Xiamen Airlines, IATA-koodi MF, lentoyhtiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mf”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Musta teatteri

Mustassa teatterissa lava on pimeä, mutta näyttelijät erottuvat rooliasujensa avulla.
Musta teatteri (tšek. černé divadlo, engl. black image theatre, black light theatre, black light image theatre) on Kiinassa syntynyt teatteritaiteen muoto, jossa näyttelijät työskentelevät pimeällä näyttämöllä UV-valon ja muiden valotehosteiden valaisemina.
Musta teatteri saapui aikoinaan Eurooppaan, jossa se on 1950-luvulta alkaen kukoistanut erityisesti Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Kaupunki on tunnettu teatteristaan, joka yhdistää nykytanssin, musiikin, improvisaation, fantasian sekä pantomiimin. Teatteriesityksen ymmärtämiseen ei tarvitse kielitaitoa.
Mustan teatterin luonteenomaiset piirteet ovat mustien verhojen käyttö, pimennetty näyttämö sekä 'mustan valaistuksen' (UV-valon) ja fluoresenssoitujen pukujen yhdistelmä, jolla pyritään synnyttämään monimutkaisia visuaalisia illuusioita. Tätä "musta laatikko" menetelmää käyttivät aikoinaan jo elokuvan uranuurtaja Georges Méliès ja teatteritaiteessa suoranaisen vallankumouksen aikaansaanut Konstantin Stanislavski.
Musta teatteri Suomessa

Suomessa ensimmäinen mustavaloteatteriesitys esitettiin Vaasan Ylioppilasteatteri Rampilla syksyllä 2019. Emotions in Black Light- on Mika Rannan käsikirjoittama ja ohjaama näytelmä, joka kertoo tunteiden kohtaamisesta. Näytelmän koreografioi Maija Rantala, tekniikasta vastasi Tommy Nåhls ja puvustuksen suunnitteli Emmi Wargh. Rooleissa nähtiin Anni Taipalus, Elina Lehtoranta, Maija Rantala, Ida Metsäranta, Jenna Viitala ja Elina Vikman. Vaasan Ylioppilasteatteri suunnitelee näytelmälle jatko-osaa.
Aiheesta muualla

HILT - the black light theatre of Theodor Hoidekr (Arkistoitu – Internet Archive)
Image Theatre – Musta Theatre Prague
Black Light Theatre World Web
Black Light Theatre of Prague (Arkistoitu – Internet Archive)
Jiri Srmec's Black Light Theatre
Black light theatre Wow Show Prague
Mitsubishi Carisma

| Mitsubishi Carisma |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Alankomaat
Valmistaja:  Mitsubishi Motors
Valmistusvuodet:  1995–2004
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback
Luokka:  D-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Mitsubishi Space Star Volvo S40/V40
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,9 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Mitsubishi Carisma on Mitsubishi Motorsin vuosina 1995–2004 valmistama ylemmän keskiluokan henkilöautomalli. Carisma kehitettiin Volvon ja Mitsubishin välisessä yhteistyössä, ja sitä valmistettiinkin samalla tehtaalla Alankomaissa Volvo S40/V40 -sarjan kanssa.
Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä Carisma sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Moottorivalikoimassa olivat aluksi 1,3- (80 hv), 1,6- (90 hv) ja 1,8-litraiset (115 hv) bensiinimoottorit. Renault’lta peräisin oleva 1,9-litrainen (90 hv) turbodiesel esiteltiin syksyllä 1996, ja seuraavana vuonna moottorivalikoimaa täydensi suorasuihkutteinen 1,8-litrainen (125 hv) GDI-bensiinimoottori.
Facelift-mallin (2002) Mitsubishi Carisma.
Vuonna 1999 Carisma sai uudet puskurit, etusäleikön ja kirkaslasiset sivuvilkut. Moottoreista 1,6-litraisen teho nousi 100 hevosvoimaan.
Vuonna 2000 aiempi dieselmoottori korvattiin uudella yhteispaineruiskutteisella 1,9-litraisella (100/115 hv) DI-D-moottorilla, joka sekin oli peräisin Renault’lta.
Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2002. Muutokset olivat pieniä, huomattavimpana mustapohjaiset ajovalot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitsubishi Carisma Wikimedia Commonsissa
Luettelo esteratsastuksen Suomen-mestareista

Tämä on luettelo esteratsastuksen Suomen-mestareista vuodesta 1949 alkaen.
Nuoret

| Vuosi | Kilpailupaikka | Ratsastaja | Hevonen |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Tuuri | Joni Koivusalo | Renessin |
| 2015 | Ypäjä | Jenna Eeronheimo | Still-Hof Merbau |
| 2014 | Ypäjä | Vera Elopuro | Unette L |
| 2013 | Ypäjä | Julia Engblom | Verdi M |
| 2012 | Ypäjä | Susanna Granroth | Weibelei |
| 2011 | Ypäjä | Annina Nordström | Carlotta II |
| 2010 | Hanko | Mari Levänen | Tikarette |
| 2009 | Maarianhamina | Anna-Julia Kontio | (Eafons) Escape |
| 2008 | Kangasala | Minna Haikarainen | Little Fair |
| 2007 | Kuopio | Ville Peltokoski | Svaja |
| 2006 | Tampere | Matilda Kulkas | Jalinca V |
| 2005 | Lappeenranta | Hanna Parikka | Ramina |
| 2004 | Seinäjoki | Jenni Säynäjärvi | Djobi Djoba |
| 2003 |  | Mirella Lesonen | Head Anntila |
| 2002 |  | Jonna Aaltonen | Riders Friend |
| 2001 |  | Frida Burmeister | Balerina |
| 2000 |  | Pauliina Virtanen | Irbis |
| 1999 |  | Sandra Burmeister | Namiro |
| 1998 | Tampere | Joanna Alfthan | Artful Dodger |
| 1997 |  | Sebastian Numminen | Bengaal |
| 1996 | Mikkeli | Joanna Alfthan | Artful Dodger |
| 1995 |  | Sebastian Numminen | Bengaal |
| 1994 |  | Sebastian Numminen | Bengaal |
| 1993 |  | Maria Sedoff | Fazett |
| 1991 |  | Maria Seitsola | Fazett |
| 1990 |  | Marianna Godenhjelm | Bronsky |
| 1989 |  | Mikael Forstén | Zephyr |
1988: 
| 1987 | Helsinki | Markus Backlund | Utile |
1986: 
| 1985 |  | Sari Nikkanen | Abelline |
Juniorit

| Vuosi | Kilpailupaikka | Ratsastaja | Hevonen |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Ypäjä | Stefanie Andersin | Larosa III |
| 2011 | Ypäjä | Julia Sjöman | Narazo de Nyze Z |
| 2010 | Hanko | Mikael Wahlman | Prestige |
| 2009 | Maarianhamina | Sonja Mäkelä | Primrose K |
| 2008 | Kangasala | Tanja Niemi | Carl |
| 2007 | Kuopio | Anna-Julia Kontio | (Eafons) Escape |
| 2006 | Huittinen | Tomas Kiviranta | Kicki Rose |
| 2005 | Kuopio | Rosa Ruutsalo | Aladin |
| 2004 |  | Susanna Palin | Lenz |
| 2003 |  | Maria Heikkilä | Georgetown |
| 2002 |  | Hanna Parikka | Ramina |
| 2001 |  | Maria Heikkilä | Georgetown |
| 2000 |  | Frida Burmeister | Balerina |
| 1999 |  | Monica Rautiainen | Rator |
| 1998 |  | Sandra Burmeister |  |
| 1997 |  | Teija Sarajärvi | Fire Fight |
| 1996 |  | Heidi Mehtonen | Lou Lou |
| 1995 |  | Maiju Mallat | Baikit |
| 1994 |  | Eevi-Pirre Rautiainen | Ritmitsnoi |
| 1993 |  | Pinja Immonen | Chantana |
1992: 
| 1991 |  | Pinja Immonen | Whispering Royal Lady |
| 1990 |  | Tuuli Taskinen | Mill Cover |
| 1989 |  | Katja Kauhanen | Rossmanagher |
Isot ponit

| Vuosi | Kilpailupaikka | Ratsastaja | Poni |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Ypäjä | Jenna Yrjövuori | Honey |
| 2011 | Ypäjä | Elena Hietanen | Adalmina's Secret |
| 2010 | Kalajoki | Vera Elopuro | Park Benjamin |
| 2009 | Muurame | Pirita Petäjä | Piccola |
| 2008 | Kangasala | Sara Kallioniemi | (Wellness) Powergirl |
| 2007 | Turku | Sara Kallioniemi | Powergirl |
| 2006 | Seinäjoki | Petra Huru | Leonardo Davinzi |
| 2005 |  | Petra Huru | Leonardo Davinzi |
| 2004 | Kalajoki | Eva Ollula | Ruskealan Gagarin |
| 2003 |  | Emmi-Maria Ojala | Leonardo Davinzi |
2002: 
| 2001 |  | Jenna-Jasmin Pehkonen | Roquefort |
| 2000 | Tampere | Eeva-Sofia Säynäjoki | Tic Tac SWE |
1999: 
| 1998 |  | Krista Tapola | Mounette |
| 1997 |  | Veera Vanhala | Holtets Cruyff |
1996: 
| 1995 |  | Satu Liukkonen | Araboy |
| 1994 |  | Heidi Peltola | Roguefort |
| 1993 |  | Heidi Mehtonen | Laibel |
| 1992 |  | Nina Honkonen | Djumper |
| 1991 |  | Marja Tetri | Rocky Dan |
| 1990 |  | Sanna Salonen | Djumper |
| 1989 |  | Tuuli Taskinen | Daisy Brown |
1988: 
1987: 
1986: 
| 1985 |  | Nea Taskinen | Super Trouper |