stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marek
Tunnettuja Marekeja

Marek Bakoš (s. 1983), slovakialainen jalkapalloilija
Marek Belka (s. 1952), Puolan pääministeri 2004–2005
Marek Čech (s. 1983), slovakialainen jalkapalloilija
Marek Čiliak (s. 1990), slovakialainen jääkiekkomaalivahti
Marek Czakon (s. 1963), puolalainen jalkapalloilija
Marek Ďaloga (s. 1989), slovakialainen jääkiekkoilija
Marek Gołąb (1940–2017), puolalainen painonnostaja ja olympiamitalisti
Marek Grechuta (1945–2006), puolalainen laulaja
Marek Hamšík (s. 1987), slovakialainen jalkapalloilija
Marek Heinz (s. 1977), tšekkiläinen jalkapalloilija
Marek Helinurm (s. 1963), virolainen pika- ja aitajuoksija
Marek Hłasko (1934–1969), puolalainen kirjailija
Marek Hovorka (s. 1984), slovakialainen jääkiekkoilija
Marek Hrivik (s. 1991), slovakialainen jääkiekkoilija
Marek Jankulovski (s. 1977), tšekkiläinen jalkapalloilija
Marek Jędraszewski (s. 1949), puolalainen arkkipiispa
Marek Jerchewicz (s. 1976), puolalainen muusikko
Marek Kaljumäe (s. 1991), virolainen jalkapalloilija
Marek Kopelent (1932–2023), tšekkiläinen säveltäjä
Marek Krajewski (s. 1966), puolalainen kirjailija
Marek Kubek (s. 1970), puolalais-itävaltalainen karateka
Marek Kuchciński (s. 1955), puolalainen poliitikko
Marek Kvapil (s. 1985), tšekkiläinen jääkiekkoilija
Marek Langhamer (s. 1994) tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti
Marek Lechowski (s. 1979), puolalainen muusikko
Marek Lemsalu (s. 1972), virolainen jalkapalloilija
Marek Malík (s. 1975), tšekkiläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
Marek Mazanec (s. 1991), tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti
Marek Mendyk (s. 1961), puolalainen piispa
Marek Mintál (s. 1977), slovakialainen jalkapalloilija
Marek Pająk (s. 1977), puolalainen kitaristi
Marek Marian Piątek (s. 1954), puolalais-brasilialainen katolinen piispa
Marek Piekarczyk (s. 1951), puolalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä
Marek Plawgo (s. 1981), puolalainen pikajuoksija
Marek Rodák (s. 1996), slovakialainen jalkapallomaalivahti
Marek Saganowski (s. 1978), puolalainen jalkapalloilija
Marek Sapara (s. 1982), slovakialainen jalkapalloilija
Marek Schwarz (s. 1986), tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti
Marek Solarczyk (s. 1967), puolalainen piispa
Marek Špilár (1975–2013), slovakialainen jalkapalloilija
Marek Suchý (s. 1988), tšekkiläinen jalkapalloilija
Marek Svatoš (1982–2016), slovakialainen jääkiekkoilija
Marek Švec (s. 1973), tšekkiläinen painija
Marek Viedenský (s. 1990), slovakialainen jääkiekkoilija
Marek Walczewski (1937–2009), puolalainen näyttelijä
Marek Zagrapan (s. 1986), slovakialainen jääkiekkoilija
Marek Židlický (s. 1977), tšekkiläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Etunimien taivutus: Marek (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Pohjois-Suomi (1955–1957)

Pohjois-Suomi oli Kemissä vuosina 1955–1957 ilmestynyt sanomalehti.
Oy Uusi Suomi perusti Pohjois-Suomen taloussyistä lakanneen kokoomuksen äänenkannattajan Pohjois-Pohjan tilalle. Syksyllä 1955 sen tieltä lopetettiin toinen kokoomuslehti Rovaniemi. Edeltäjänsä tavoin Pohjois-Suomi sortui kilpailuun Pohjolan Sanomien kanssa. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli Antti Laakso.
Mantuloiskimalainen

| Mantuloiskimalainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Osalahko::  Myrkkypistäiset Aculeata
Yläheimo::  Mesipistiäismäiset Apoidea
Heimo::  Aitomehiläiset Apidae
Alaheimo::  Apinae
Tribus::  Bombini
Suku::  Kimalaiset Bombus
Alasuku::  Loiskimalaiset (Psithyrus)
Laji::  bohemicus
Kaksiosainen nimi
 Bombus bohemicus  Seidl, 1837 
Katso myös
   Mantuloiskimalainen Wikispeciesissä   Mantuloiskimalainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mantuloiskimalainen (Bombus bohemicus) on kimalaisten sukuun ja siellä loiskimalaisten alasukuun kuuluva mesipistiäislaji. Se on Suomen yleisin loiskimalaislaji.
Koko ja ulkonäkö

Mantuloiskimalaisnaaras on musta, mutta keskiruumiin etuosa on leveälti keltainen ja takaruumiin kärkiosa laajasti valkoinen. Myös takaruumiin etuosassa sekä keskiruumiin sivuilla ja takaosassa voi olla keltaista karvoitusta. Koiras muistuttaa naarasta väritykseltään, mutta yksilökohtaista vaihtelua keltaisen värin määrässä on enemmän. Siivet ovat tummahkot. Kooltaan mantuloiskimalainen on 12–20 mm.
Levinneisyys

Mantuloiskimalainen on Euroopan yleisimpiä loiskimalaisia ja sen esiintymisalue ulottuu Espanjan ja Italian pohjoisosista napapiirin pohjoispuolelle. Myös Aasian pohjoisosissa se on laajalti levinnyt, mutta etelämpänä elinalueet keskittyvät vuoristoihin. Pohjois-Amerikassa lajin kannat ovat romahtaneet. Suomessa se on yleisin loiskimalainen ja esiintyy koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Myös Norjassa se on alasukunsa yleisin laji.
Elinympäristö ja elintavat

Mantuloiskimalainen on pääasiassa mantukimalaisen pesäloinen, mutta sen tiedetään loisineen myös kangaskimalaisella. Naaras aloittaa mantukimalaispesän etsinnän jo toukokuussa ja sellaisen löydettyään tunkeutuu pesään. Piiloteltuaan jonkin aikaa keräämässä itseensä pesän ominaistuoksua, se surmaa alkuperäisen kuningattaren ja alkaa munia omia muniaan, joista syntyvää loiskimalaisjälkikasvua mantukimalaistyöläiset hoivaavat.
Laji viihtyy aukeissa ympäristöissä sekä valoisissa kangasmetsissä. Koiraat käyvät loppukesällä monilla erilaisilla kukilla. Naaraat käyvät kukilla keväällä ennen kuin valtaavat pesän.
Euroopassa ja Aasiassa mantuloiskimalainen on laajalle levinnyt ja yleisimpiä loiskimalaislajeja, mutta Pohjois-Amerikassa sen kannat ovat romahtaneet siinä määrin, että IUCN pitää lajia siellä äärimmäisen uhanalaisena. Uhanalaisuuden asteen ollessa hyvin erilainen esiintymisalueen eri osissa, kansainvälisesti se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi..
Aiheesta muualla

Laji.fi: Mantuloiskimalainen (Bombus bohemicus)
Ötökkätieto: Mantuloiskimalainen (Bombus bohemicus)
UniProt: Taxonomy - Bombus bohemicus (Gypsy cuckoo-bee)  (Psithyrus bohemicus) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Bombus bohemicus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2658368  Wikispecies: Bombus bohemicus  BioLib: 70370  BOLD: 31781  CoL: 68NQ9  EoL: 1065308  EUNIS: 254018  Fauna Europaea: 231863  Fauna Europaea (new): 8c29e96e-e9ea-4f62-9481-b09fe5a304b4  GBIF: 1340362  iNaturalist: 125884  ITIS: 714875  IUCN: 13152926  NatureServe: 2.946793  NBN: NBNSYS0100002025  NCBI: 30198  Observation.org: 1811  Open Tree of Life: 161204  Laji.fi: MX.204731
Masunga

| Masunga |
| --- | --- |
 Masunga
 Koordinaatit: 20°37′20″S, 27°26′40″E 
Valtio:   Botswana
Alue:  North-East District
Väkiluku:  5 696
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Masunga on kylä ja Botswanan North-East District -alueen hallinnollinen keskus. Se sijaitsee maan itäosissa. Kaupungissa asuu 5 696 asukasta (2011). Kaupungin väestö on nopeassa kasvussa, sillä väestön vuosittainen kasvu on yli viisi prosenttia. Kaupungin aikavyöhyke on sama kuin Suomen talviaika eli normaaliaika.
Pohjois-Karjala (IKL:n lehti)

Pohjois-Karjalan etusivut olivat nimiötä lukuun ottamatta identtisiä Savon Suunnan kanssa.
Pohjois-Karjala oli nimellisesti Joensuussa vuosina 1936–1939 ilmestynyt IKL:n sanomalehti. Tosiasiassa se oli yksi kuopiolaisen Savon Suunnan rinnakkaispainoksista.
Kuopiolaista Yhtyneet Lehdet Oy:tä pyörittäneen Aarne Somersalon Natsi-Saksasta lainaaman kopfblatt-idean mukaisesti Pohjois-Karjala koostui etupäässä Savon Suunnan aineistosta paikallisella materiaalilla täydennettynä. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana oli Somersalo yhtiön muiden julkaisujen tapaan. Sen aluetoimittajina työskentelivät ensin Eino J. Aaltonen Joensuusta ja keväästä 1938 lähtien Eino Kiianmies Nurmeksesta. Konkurssikypsän yrityksen lehti lakkasi Somersalon lähdettyä talvisotaan. Loppuvaiheessa sen tilalla ilmestyi Yhtyneet Lehdet.
Aiheesta muualla

Pohjois-Karjala digitoituna kansalliskirjastossa
Mardi Gras (albumi)

| Mardi Gras Creedence Clearwater Revival |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : keväällä 1971 & tammikuussa 1972
 Julkaistu: 11. huhtikuuta 1972
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): John Fogerty, Stu Cook, Doug Clifford
 Tyylilaji: rock, country rock
 Kesto: 28.04
 Levy-yhtiö: Fantasy Records
Listasijoitukset
  2. (toukokuu 1972)    5. (8. heinäkuuta 1972)    5. (viikko 17/1972)    10. (1972)    11. (6. toukokuuta 1972)    12. (1972)
Creedence Clearwater Revivalin muut julkaisut
| Pendulum 1970 | Mardi Gras 1972 | Creedence Gold 1972 |
Mardi Gras on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Creedence Clearwater Revivalin seitsemäs ja viimeinen albumi, joka julkaistiin vuoden 1972 huhtikuussa. Tom Fogertyn jätettyä yhtyeen Pendulum-albumin jälkeen, tämä levy tehtiin kokoonpanolla John Fogerty (kitara, kosketinsoittimet, laulu), Stu Cook (basso, kitara, laulu) ja Doug Clifford (rummut, laulu).
Cook ja Clifford osallistuivat ensimmäistä kertaa Fogertyn kanssa kappaleiden tekemiseen, laulamiseen ja tuottajan tehtäviin. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat singlet ”Someday Never Comes” ja ”Sweet Hitch-Hiker”. Kriitikot ja fanit kuitenkin tyrmäsivät Mardi Gras'n, ja yhtye hajosi.
Mardi Gras on Creedence Clearwater Revivalin seitsemästä studioalbumista ainoa, josta ei ole julkaistu bonuskappaleita sisältävää ”40th Anniversary Edition” -painosta. Muiden CCR-levyjen 40th Anniversary Edition -painokset julkaistiin vuonna 2008, jolloin yhtyeen debyyttialbumin, Creedence Clearwater Revivalin, julkaisusta tuli kuluneeksi neljäkymmentä vuotta.
Kappaleet

A-puoli
Lookin' for a Reason – 3.28 ( säv. John Fogerty )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.
Take It Like a Friend – 3.00 ( säv. Stu Cook )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Stu Cook.
Need Someone to Hold – 3.00 ( säv. Doug Clifford, Cook )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Doug Clifford.
Tearin' Up the Country – 2.14 ( säv. Clifford )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: Doug Clifford.
Someday Never Comes – 4.01 ( säv. Fogerty )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.
B-puoli
What Are You Gonna Do? – 2.53 ( säv. Clifford )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Doug Clifford.
Sail Away – 2.29 ( säv. Cook )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Stu Cook.
Hello Mary Lou – 2.14 ( säv. Gene Pitney )
Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.
Door to Door – 2.09 ( säv. Cook )
Nauhoitettu keväällä 1971. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: Stu Cook.
Sweet Hitch-Hiker – 2.59 ( säv. Fogerty )
Nauhoitettu keväällä 1971. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.
Singlet

”Sweet Hitch-Hiker” / ”Door to Door” (30. kesäkuuta 1971)
”Someday Never Comes” / ”Tearin' Up the Country” (huhtikuu 1972)
Kokoonpano

Doug Clifford – rummut, laulu
Stu Cook – bassokitara, rytmikitara, soolokitara, piano, laulu
John Fogerty – soolokitara, rytmikitara, kosketinsoittimet, laulu
Pohjois-Savo (1903–1907)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Pohjois-Savo oli Kuopiossa vuosina 1903–1907 ilmestynyt sanomalehti.
Kirjapainonomistaja K. F. Malmström perusti Pohjois-Savon vuonna 1903 lakanneiden Kuopion Uutisten tilalle. Sen takana olivat kaupungin liikemiehet, jotka edustivat perustuslaillisia ja nuorsuomalaisten oikeistoa. Ohjelmaltaan lehti ilmoitti kuitenkin olevansa puolueeton ja keskittyvänsä liike-elämän tapahtumiin. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisija ja vastaava toimittaja oli Malmström ja toimittaja Helsingistä tullut nuorsuomalainen puolueaktiivi E. O. Sjöberg.
Vuosina 1906–1907 Pohjois-Savon kilpailijoiksi tulivat Otavan rinnalle Savon Työmies ja vanhasuomalaisten Savotar. Malmströmin kirjapaino teki konkurssin ja lopetti kannattamattoman lehtensä. Kirjapaino myytiin välivaiheen kautta Savon Sanomille ja Sjöberg palasi Helsinkiin Suomalaisen Kansan toimittajaksi.
Aiheesta muualla

Pohjois-Savo digitoituna kansalliskirjastossa
Pohjolan tytär (sävellys)

Pohjolan tytär op. 49 on Jean Sibeliuksen vuonna 1906 säveltämä sinfoninen runo.
Pohjolan tyttären syntyhistoria on hämärän peitossa. Sibelius työsti keväällä 1906 sävelrunoa Luonnotar, mutta hylkäsi aiheen ja toteutti sen vasta seitsemän vuotta myöhemmin teoksena sopraanolle ja orkesterille. Kesäkuussa säveltäjä kirjoitti kustantajalleen Lienaulle uudesta sävellyksestä, joka perustui Väinämöisen ja Pohjolan tyttären tarinaan. Teoksen nimi oli lopulta kustantajan valinta: Sibeliuksen ehdotuksia olivat ”Väinämöinen” ja ”L’aventure d’un héros”. Sävellys valmistui syksyllä, ja venäläinen pianisti Aleksandr Ziloti kutsui säveltäjän johtamaan teoksensa Pietariin, jossa kantaesitys tapahtui 29. joulukuuta 1906. Teos sai hyvän vastaanoton sekä muusikoilta että arvostelijoilta. Sibeliusta kehuttiin muun muassa omaleimaisista orkesteriväreistä, spontaaniudesta ja muodon uudenaikaisuudesta.
Pohjolan tytär edustaa Sibeliuksen tuotannossa tyylillistä murrosvaihetta. Erik Tawaststjernan mukaan sävelruno on kuin januksenpää:
"Väinämöisen-kasvot katsovat taaksepäin myöhäisromantiikan jykevästi veistokselliseen sävelmaailmaan, kun taas toiset, ilmojen tyttären kasvot suuntautuvat impressionistiseen taivaanrantaan."
Sibelius laajensi tavanomaista orkesterikokoonpanoaan piccololla, englannintorvella, bassoklarinetilla, kontrafagotilla, kahdella kornetilla ja harpulla. Hän muovasi teoksen ohjelmallisen taustan tekstiksi, jonka kustantaja julkaisi partituurissa saksaksi runomuotoisena. Muodoltaan teos edustaa vapaata sonaattimuotoa, jonka kertausjakso huipentuu voimakkaasti, minkä jälkeen kappale päättyy lyhyeen koodaan. Tritonuksen käytöllään teos ennakoi säveltäjän neljättä sinfoniaa. Tawaststjernan mukaan Pohjolan tytär on Sibeliuksen merkittävimpiä teoksia: se on yhtä säihkyvä kuin Richard Straussin sinfoniset runot mutta niitä yhtenäisempi.
Pohjankerrossammalet

| Pohjankerrossammalet |
| --- | --- |
 Korpikerrossammal (Hylocomiastrum umbratum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Kerrossammalet Hylocomiaceae
Suku::  Pohjankerrossammalet Hylocomiastrum  M.Fleisch. ex Broth.
Katso myös
   Pohjankerrossammalet Wikispeciesissä   Pohjankerrossammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjankerrossammalet (Hylocomiastrum) on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu kolme lajia.
Lajit

Hylocomiastrum himalayanum, esiintyy Kiinassa ja Taiwanilla
pohjankerrossammal (Hylocomiastrum pyrenaicum), esiintyy Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa
korpikerrossammal (Hylocomiastrum umbratum), esiintyy Euraasiassa, Pohjois-Amerikasta ja Pohjois-Afrikassa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pohjankerrossammalet – Hylocomiastrum
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1268448  Wikispecies: Hylocomiastrum  CoL: 523L  EoL: 93404  EPPO: 1HZMG  FNA: 116059  GBIF: 2679702  iNaturalist: 157629  IRMNG: 1105614  ITIS: 547460  NBN: NHMSYS0021195287  NCBI: 81471  Open Tree of Life: 904876  PLANTS: HYLOC3  Tropicos: 35000617  WFO: wfo-4000018611
Pohjois-Suomi (1876–1882)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Pohjois-Suomi oli Oulussa vuosina 1876–1882 ilmestynyt sanomalehti.
Oulun liikemiespiirit ja virkamieskunta perustivat Pohjois-Suomen tehtailija Hemming Åströmin johdolla suomenmielisten Oulun Wiikko-Sanomien vastapainoksi. Sen mukana ilmestyi aluksi ruotsinkielinen ilmoitusliite, kunnes vuoden 1877 alusta lehden julkaisuyhtiö Uleåborgs Truckeri Ab alkoi julkaista myös Uleåborgs Tidningiä. Ruotsinmielisestä taustaryhmästään poiketen Pohjois-Suomi oli linjaltaan maltillisen suomenmielinen. Tiheämmästä ilmestymisestään huolimatta se ei pärjännyt kilpailussa K. F. Kivekkään vuonna 1878 aloittaman jyrkän fennomaanisen Kaiun kanssa. Oulun vuoden 1882 suurpalo tuhosi lehden kirjapainon ja se jouduttiin lopettamaan.
Kahdesti viikossa ilmestyneen Pohjois-Suomen levikki oli suurimmillaan 900 kappaletta vuonna 1878. Sen päätoimittajina työskentelivät Johan Albert Bergman (1876–1877) ja August Vilhelm Ervasti (1877–1882).
Aiheesta muualla

Pohjois-Suomi digitoituna kansalliskirjastossa
Anne Pohjola

Anne Pohjola (s. 18. huhtikuuta 1985 Kuopio) on suomalainen ringettepelaaja.
Suomen ringettemaajoukkueessa Pohjola on voittanut kuusi maailmanmestaruutta. Vuoden 2007 MM-kilpailuissa hän ratkaisi maailmanmestaruuden jatkoaikamaalillaan. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän teki Kanadaa vastaan ensimmäisessä loppuottelussa yhden maalin, kun Suomi voitti 7–4, ja toisessa loppuottelussa Suomen 11 maalista viisi. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän teki ensimmäisessä loppuottelussa Suomen 11 maalista neljä ja toisessa loppuottelussa Suomen viidestä maalista kolme.
Ringeten SM-sarjassa Pohjola pelasi Lapinlahden Luistin -89 -seurassa kauteen 2013–2014 asti ja sen jälkeen jonkin aikaa Nokian Urheilijoissa kunnes palasi Lapinlahdelle. Suomen mestaruuden hän on voittanut 11 kertaa (vuosina 2002, 2003, 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 ja 2021). Vuosien 2015 ja 2016 mestaruudet tulivat Nokian Urheilijoissa. Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskisoissa 2011 hän oli voittamassa kultaa. Hän on pelannut myös jääkiekkoa Mestiksessä kaudesta 2014–2015 lähtien kun LL-89 vaihtoi ringeten jääkiekkoon.
Ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa Pohjola on kauden 2021–2022 jälkeen kärkipaikalla. Hän on pelannut SM-sarjassa 599 ottelua ja tehnyt yhteensä 3 406 tehopistettä (1 661 maalia ja 1 745 maalisyöttöä).
Anne Pohjolan sisko Mari Pohjola on myös ringettepelaaja. Heidän syksyllä 2015 syöpään kuollut isänsä Juha Pohjola voitti useita ringeten Suomen-mestaruuksia Lapinlahden Luistin -89:n valmentajana.
Pohjois-Suomi (1905–1909)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Pohjois-Suomi oli Kemissä vuosina 1905–1909 ilmestynyt sanomalehti.
Toimittaja ja kirjapainonomistaja Vilho Jämsén perusti Pohjois-Suomen Kemi-yhtiötä lähellä olleen Perä-Pohjolaisen kilpailijaksi. Se oli linjaltaan nuorsuomalainen ja perustuslaillinen. Kolmesti viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Sen päätoimittajina työskentelivät Vilho Jämsén (1905–1908), Heikki Hyppönen (1908–1909) ja Eemeli Salminen (1909).
Aiheesta muualla

Pohjois-Suomi digitoituna kansalliskirjastossa
Pohjoinen maanpuolustusalue

| Pohjoinen maanpuolustusalue |
| --- | --- |
 Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunta sijaitsi alun perin Oulun kasarmilla. Rakennuksen edustalla edelleen seisovat kaksi tykkiä ovat ranskalaisvalmisteisia 155-millisiä kanuunoita vuosimallia 1877.
Toiminnassa:  1993–2007
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  maavoimat
Rooli:  alueellinen yhtymä
Osa joukkoa:  Suomen puolustusvoimat
Koko:  Kainuun, Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin maakunnat
Tukikohta:  Oulu
Marssi:  Suomalaisen ratsuväen marssi 30-vuotisessa sodassa (ilman merkkisoittoa)
Vuosipäivät:  4. kesäkuuta
Pohjoinen maanpuolustusalue (PMPA) oli Pääesikunnan alainen itsenäisiin sotatoimiin kykenevä alueellinen johtoporras, jonka tehtävänä oli maanpuolustuksen suunnittelu, valmistelu ja johtaminen sekä puolustusvalmistelujen yhteensovittaminen eri puolustushaarojen ja viranomaisten kanssa. Sen toiminta-alueena olivat Kainuun, Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin maakunnat. Maanpuolustusalueen komentajan alaisuudessa olivat Oulun ja Lapin sotilasläänit sekä Jääkäriprikaati, Kainuun prikaati, Pohjan prikaati ja Lapin ilmatorjuntarykmentti.
Maanpuolustusalue muodostettiin 1. tammikuuta 1993 Pohjois-Suomen sotilasläänistä ja se lakkautettiin 31. joulukuuta 2007, jolloin maanpuolustusalueen tehtävät siirrettiin perustetulle Pohjois-Suomen sotilasläänille.
Komentajat

Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunta Oulussa oli komentajien johtamisen tukena. Komentajina olivat:
kenraaliluutnantti Lasse Wächter 1993-96
kenraaliluutnantti Matti Suokas 1996-1998
kenraaliluutnantti Olavi Jäppilä 1998-2000
kenraaliluutnantti Heikki Tilander 1.1.2001-31.7.2004
kenraalimajuri Pertti Puonti 1.8.2004-31.12.2007
Aiheesta muualla

Tervo, Vesa (toim.): Pohjoinen pitää - Pohjoinen maanpuolustusalue 1993-2007.  Oulu:  Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunta, 2007.  ISBN 978-951-25-1834-0
Manipulaatiohoito

Niskan ja kaularangan käsittelyä manipulaatiolla.
Manipulaatiohoito tai käsittelyterapia tarkoittaa käsillä tehtävää, nivelten liikutteluun perustuvaa hoitoa, kuten kiropraktiikka, osteopatia ja naprapatia. Joskus sillä tarkoitetaan myös pehmytkudoksiin kohdistuvaa hierontaa. Manipulaatiohoitojen vaikuttavuudesta on erilaisia näkemyksiä, mutta laajempaa tieteellistä näyttöä on vain manipulaatiohoitojen lievästä vaikuttavuudesta alaselkäkivun hoidossa.
Manipulaatiohoidot ovat tuki- ja liikuntaelimiin ja niitä ympäröiviin lihaksiin kohdistuvia erilaisia manuaalisia hoitomuotoja, joita ovat muun muassa kiropraktiikka, naprapatia ja osteopatia. Erilaisia selän, nivelten ja lihasten käsittelyyn perustuvia hoitoja käytetään paljon erityisesti tuki- ja liikuntaelinsairauksissa. Niiden ero tavanomaiseen fysioterapiaan on häilyvä. Toisin kuin monet manipulaatiohoidot, fysioterapia ei kuitenkaan perustu mihinkään erityiseen oppirakennelmaan. Manipulaatiohoitojen vaikutusmekanismi ei ole tiedossa, mutta niitä on pääosin selitetty kahdella teorialla. Toisen mukaan hoidot korjaavat kahden vierekkäisen nikaman aliliikkuvuutta. Toisen teorian mukaan taas paikallisten hermorefleksien avulla normalisoidaan nikamien ympäristön kipua ylläpitäviä neurofysiologisia heijasteita.
Manipulaatiohoitoja antavat Suomessa tarvittavan ammatillisen pätevyyden omaavat henkilöt. Näistä noin 200 oli lääkäreitä, noin 150 OMT-fysioterapeutteja, 40 koulutettuja kiropraktikkoja ja noin sata koulutettuja naprapaatteja. Koulutettuja osteopaatteja oli Valviran rekisterissä vuonna 2005 vain muutama.
Hoitomuodot

Ennen kaikkea selän nikamiin kohdistuvien hoitojen yhteydessä käytetään arkikielessä myös nimityksiä nikamakäsittely tai niksautushoito. Nikamakäsittely ja jäsenkorjaaminen ovat olleet myös kansanparannuksessa käytettyjä keskeisiä hoitomuotoja, ja Suomessa on edelleen niihin erikoistuneita parantajia. Ortopedinen manuaalinen terapia (OMT) on virallisen terveydenhoidon piiriin kuuluva, erikoislääkintävoimistelijoiden ja fysioterapeuttien antama tuki- ja liikuntaelimistön yhdistetty manipulaatio- ja mobilisaatiohoito. Manipulaatiohoitoihin luetaan lisäksi myös erilaisia hierontaterapioita, kuten akupainelu, shiatsu, ja vyöhyketerapia. Yksinomaan pehmeisiin kudoksiin kohdistuvaa klassista hierontaa ei yleensä lueta manipulaatiohoitoihin.
Erilaisilla fysikaalisilla hoitomenetelmillä on pitkä historia lääketieteessä ja ennen lääkehoitojen kehittymistä lääkäreillä oli käytössään vain fysikaalisia, mekaanisia ja psyykkisiä hoitoja. Lääketieteessä manipulaatiohoitoja opetettiin Euroopassa erityisesti 1900-luvun alkupuolella. Farmakologian kehityttyä koulutuksen painopiste kuitenkin siirtyi tälle alueelle ja nykyisin manipulaatiohoitoja opetetaan lääketieteen perusopetuksessa lähinnä sijoiltaan mennen nivelen tai murtuman paikalleen laittamisen yhteydessä. Lääkärit ovat suhtautuneet selkäpotilaiden manipulaatiohoitoon vieroksuvasti ja menetelmien tehoa on pidetty lähinnä lumehoitona. Hoitojen kiistanalaisuuteen on vaikuttanut niihin liittyneet epämääräisyydet ja hoitavien tahojen kirjava joukko.