stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aili Somersalo
Aiheesta muualla

Suomen kirjailijat: Somersalo, Aili. SKS. Arkistoitu 21.7.2013.
Tuotanto
Möttölä, Marjatta: Mestaritontussa on sadun taikaa. Helsingin Sanomat 23.7.2004.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Otjiwarongo

| Otjiwarongo |
| --- | --- |
 Otjiwarongo vuonna 2016
 Otjiwarongo
 Koordinaatit: 20°27′51″S, 16°39′10″E 
Valtio:  Namibia
Alue:  Otjozondjupa
Väkiluku (2023):  49 022
Motto::  Gradatim
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Otjiwarongon liikekeskusta.
Otjiwarongo (hereron kielellä ‘kaunis paikka’) on kaupunki Otjozondjupan alueella Namibiassa. Se on alueen pääkaupunki. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 49 022 asukasta.
Otjiwarongo sijaitsee maan keskisessä pohjoisosassa TransNamib-rautatien varrella. Se on Otjozondjupan alueen liikekeskus. Valtatie B1 kulkee sen läpi. Tuo tie yhdistää sen etelässä Windhoekiin ja pohjoisessa Otavin, Tsumebin ja Grootfonteinin muodostamaan ns. Kultaiseen kolmioon. Otjiwarongo on yksi Namibian nopeimmin kasvavista kaupungeista. Se on siisti ja rauhallinen kaupunki, jossa on paljon palveluja, mukaan lukien supermarketit, pankit, lodge-tyyppiset majoitusliikkeet ja hotellit. Eräät Namibian tunnetuimmista villieläinfarmeista ja luonnonsuojelualueista sijaitsevat kaupungin läheisyydessä.
Otjiwarongo on yksi niistä Namibian kaupungeista, joissa on merkittävä saksankielinen väestönosa. Saksalainen vaikutus näkyy myös sen rakennuskannassa. Kaupungissa on koulu nimeltä “Donatus School Otjiwarongo” (D.S.O.), joka aiemmin tunnettiin nimellä Otjiwarongon saksalainen koulu (“Deutsche Schule Otjiwarongo”).
Historia

Sanit ja damarat olivat alueen ensimmäisiä asukkaita, ja viimemainittujen /Geio-Daman -klaanin tiedetään olleen alueella jo vuonna 1390. Damarat käyttivät kaupungin alueesta nimitystä #kanubes. Saksalaiset asuttivat kaupungin vuonna 1900. Kaupungissa toimi tuolloin Reinin lähetyksen lähetysasema. Saksalaisten hereroja ja namoja vastaan vuonna 1904 käymän sodan aikana taisteluita käytiin myös Otjiwarongon ympäristössä. Tämä tapahtui muutamia vuosia ennen kuin Otjiwarongosta tuli alueen hallintokeskus ja virallisesti kaupunki. Rannikon Swakopmundista rakennettiin kapearaiteinen rautatie Otaviin, ja se kulki Otjiwarongon kautta, minkä ansioista Otjiwarongosta tuli menestyvä maatalouden keskus. Ei-valkoisia varten rakennettiin omia kaupunginosia owamboja, damaroita ja hereroita varten. Nämä tunnettiin yhteisnimellä Orwetoveni.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenneyhteydet

Otjiwarongo on hyvien maantieyhteyksien varrella. Valtatie B1 kulkee sen läpi, ja päätie C33 kytkee sen Outjoon ja edelleen Kunenen alueeseen luoteessa samoin kuin Karibibiin lounaassa, mitä kautta on yhteys myös Swakopmundiin ja Walvis Bayhin. Kaupungin katuja pidetään hyvässä kunnossa, ja se onkin yksi harvoista kaupungeista Namibiassa, jossa kadut ovat suurelta osin päällystettyjä myös mustien asuttamilla alueilla.
TransNamib -rautatieyhtiön radat kytkevät kaupungin muun maan yhteyteen. Radat jatkuvat luoteessa Outjoon, koillisessa Otavin kautta Angolan rajalle Oshikangoon, ja lounaassa Kranzbergiin ja siitä edelleen Swakopmundiin ja Walvis Bayhin. Yhteys Windhoekiin on Kranzbergin ja Okahandjan kautta. Otjiwarongon aseman edessä seisoo historiallinen Veturi no. 41, joka on alun perin tuotu Saksasta kuljettamaan malmia Swakopmundin satamaan.
Kaupungissa on myös lentokenttä, jolle suunnitellaan kansainvälisiä yhteyksiä.
Talous ja infrastruktuuri > Kaivosteollisuus

B2Gold-niminen yhtiö avasi vuonna 2014 B2Gold-kaivoksen 70 km kaupungista luoteeseen. Kaupungista 48 km pohjoiseen sijaitsee Okorusun fluoriittikaivoksen. Kaivos on tunnettu fluoriitin keräilijöiden keskuudessa. Sieltä tullaan tulevaisuudessa mahdollisesti saamaan harvinaisia maametalleja. Kaivostoiminta vastaa n. 20%:sta kaupungin taloudesta.
Talous ja infrastruktuuri > Terveydenhuolto

Otjiwarongon piirin valtionsairaala on kaupungin suurin sairaala, ja pian sinne rakennetaan myös toinen valtionsairaala, Referral State Hospital. Jälkimmäisen potilaat tulevat olemaan keskiluokkaa ja vähävaraista väkeä. Kaupungissa on myös joukko yksityisiä klinikoita ja sairaaloita, mm. MediCityn yksityisklinikka.
Talous ja infrastruktuuri > Turismi

Kaupungin ympäristössä olevista turistikohteista tärkein on Waterbergin puisto (Waterberg Plateau Park). Otjiwarongossa toimii myös Cheetah Conservation Fund, gepardien suojelusäätiö, joka pyrkii säilyttämään gepardit lajina elossa tutkimuksen, suojelun ja valistuksen avulla. Noin 50 mailia (80 km) Otjiwarongosta on Okonjima, jossa toimii Africat-säätiö, jossa kuntoutetaan gepardeja ja leopardeja.
Kaupungin reunalla on Crocodile Ranch, yksi harvoista CITESissä rekisteröidyistä paikoista, jossa kasvatetaan niilinkrokotiileja.
Kaupungin ulkopuolella, 15 km:n päässä on Omatjennen pato, jonka avulla parannetaan keinotekoisesti pohjavesivarantoja.
Politiikka

Otjiwarongoa hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Vuoden 2015 vaalien tulokset olivat seuraavat:
| Otjiwarongon paikallisvaalit 2015> Puolue | Otjiwarongon paikallisvaalit 2015> Äänimäärä | Otjiwarongon paikallisvaalit 2015> Ääniosuus | Otjiwarongon paikallisvaalit 2015> Paikkoja | Otjiwarongon paikallisvaalit 2015>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 3 901 | 76,8% | 5 |  |
| Democratic Turnhalle Alliance (DTA) | 454 | 08,9% | 1 |  |
| National Unity Democratic Organisation of Namibia (NUDO) | 298 | 05,9% | 1 |  |
| Association of Otjiwarongo Residents (AOR) | 238 | 04,7% | 0 |  |
| All People’s Party (APP) | 141 | 02,8% | 0 |  |
| Rally for Democracy and Progress (RDP) | 50 | 00,9% | 0 |  |
| Yhteensä  | 5 082  | 100%  | 7 |  |
Vuoden 2020 vaalien tulokset olivat seuraavat:
| Otjiwarongon paikallisvaalit 2020> Puolue | Otjiwarongon paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Otjiwarongon paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Otjiwarongon paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Otjiwarongon paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 3 128 | 52,5% | 4 |  |
| Independent Patriots for Change (IPC) | 1 208 | 20,3% | 1 |  |
| Popular Democratic Movement (PDM) | 537 | 09,0% | 1 |  |
| Landless People's Movement (LPM) | 488 | 08,2% | 1 |  |
| United Democratic Front of Namibia (UDF) | 346 | 05,8% | 0 |  |
| National Unity Democratic Organisation of Namibia (NUDO) | 151 | 02,5% | 0 |  |
| Republican Party of Namibia (RP) | 88 | 01,5% | 0 |  |
| Rally for Democracy and Progress (RDP) | 9 | 00,2% | 0 |  |
| Yhteensä  | 5 955  | 100%  | 7 |  |
Koulutus

Otjiwarongossa on noin 15 koulua, joista kolme on yksityiskouluja ja 12 julkisia kouluja. 10. ja 12. luokan loppukokeita valvoo Opetus-, taide- ja kulttuuriministeriö. Otjiwarongon koulut vetävät puoleensa myös muualta tulevia oppilaita. Kaupungissa on myös julkinen kirjasto, joka palvelee kaupungin asukkaita.
Kaupungissa on myös korkeampaa opetusta antavia oppilaitoksia, kuten MTI- ja COSDEC-ammattikoulut, sekä myös naisluostari. Namibian yliopistolla ja Namibian tiede- ja teknologiayliopistolla oli suunnitelmia kampuksen perustamisesta Otjiwarongoon. Näillä oppilaitoksilla on kaupungissa jo alueelliset keskuksensa, joiden kautta opiskelijat voivat opiskella etänä.
Koulutus > Julkiset koulut

Karundu Primary School
Karundu Junior Secondary School
Orwetoveni Primary School
Rogate Primary School
Spes Bona Primary School
Vooruit Primary School
Donatus School Otjiwarongo (vuoteen 1995 Deutsche Schule Otjiwarongo)
Otjiwarongo Secondary School
Monica Geingos Secondary School
Paresis Secondary School
Tsaraxa-Aibes Combined School
Koulutus > Yksityiskoulut

Privatschule Otjiwarongo
Otjiwarongo Christian Primary
Edugate Academy
Aiemmin kaupungissa toimi myös saksankielinen Regierungsschule Otjiwarongo.
Kielet

Noin 90% kaupungin asukkaista puhuu tai ymmärtää afrikaansia, noin 75% puhuu englantia ja 35% saksaa. Muita kieliä ovat kotoperäiset otjiherero, damara ja oshiwambo.
Urheilu

Kaupungin tärkein jalkapallojoukkue on Mighty Gunners FC. Life Fighters (Okahirona) on myös pelannut Namibian korkeimmalla sarjatasolla vuodesta 2017 lähtien. Kaupungin toiseksi suurin stadion Mokati, joka sijaitsee Orwetovenissa, on jalkapallojoukkueiden käytössä. Kaupungissa on myös kentät koripalloa, verkkopalloa ja tennistä varten. Suurin kenttä, Paresis Park, tunnetaan myös nimellä “The Show Ground”, ja se sijaitsee eräässä esikaupungissa. Se on kaupungin suurin urheilukenttä ja yksi suurimmista Namibiassa. Siellä on kaksi jalkapallokenttää ja kaksi rugbykenttää. Samoin siellä on maahockeykenttä, tenniskenttiä sekä verkkopallo- ja krikettikentät. Alueella järjestetään urheiluturnauksia ja liike-elämän tapahtumia kuten Otjiwarongon messut. Vuonna 2011 siellä pidettiin Namibian itsenäisyyden 21-vuotisjuhlat.
Maantiede > Asuinolot

Monet Otjiwarongon asukkaat asuvat hökkelikylissä. Vuonna 2020 kaupungissa oli 6 251 hökkeliä, joissa asui yli 50 000 asukasta, joka on paljon suurempi määrä kuin mitä kaupungissa virallisesti oli asukkaita vuonna 2011.
Maantiede > Ilmasto

Otjiwarongon ilmasto on Köppenin ilmastoluokituksessa puolikuiva kuuma ilmasto (“BSh”). Kesät ovat kuumia ja talvet melko leutoja. Sadetta saadaan vuodessa keskimäärin 457 mm.
Ystävyyskaupungit

| --- | --- |
  Dundas, Ontario, Kanada  Ensisheim  Heusden  Mochudi/Kgatleng  Katima Mulilo:   Khorixas  Okakarara  Windhoek  Bethanie  Keetmanshoop
Tunnettuja asukkaita

Hage Geingob (s. 1941), Namibian ensimmäinen pääministeri ja kolmas presidentti
Otto Ipinge, poliitikko, kaupungin entinen pormestari ja Otjozondjupan nykyinen kuvernööri
Vekuii Rukoro (1954–2021), juristi, liikemies ja eräs hereroiden tärkeimmistä johtajista
Calle Schlettwein (s. 1954), poliitikko, ministeri vuodesta 2012 lähtien
Lazarus Kandara (1963–2005), liikemies
Agnes Samaria (s. 1972), keskimatkojen juoksija
Dan Craven (s. 1983), kilpapyöräilijä
Kuvia

Otjiwarongon ilmasta nähtynä vuonna 2022
Gepardien suojelukeskus Otjiwarangossa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Otjiwarongon matkailusivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Otjiwarongo
Saksalainen Hd-luokan veturi no. 41 Otjiwarongon rautatieasemalla.
Vaaleanpunaista fluoriittia Okorusun kaivoksesta lähellä Otjiwarongoa. Koko 6,4 x 6,0 x 1,1 cm.
Käännös suomeksi
Juho Lautasalo

| Juho Lautasalo |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.8.1908–25.9.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1862 Karvia
Kuollut: 21. helmikuuta 1940 (77 vuotta) Ikaalinen
Ammatti:  renki, torppari, palstatilallinen
Johan ”Juho” Antinpoika Lautasalo (aik. Åkerbacka, Hietaniemi ja Pihlaja; 28. huhtikuuta 1862 Karvia – 21. helmikuuta 1940 Ikaalinen) oli suomalainen poliitikko, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1908–1918. Vuonna 1918 hän sai kuolemantuomion sisällissodan aikana Ikaalisissa tapahtuneeseen murhaan. Tuomio muutettiin myöhemmin elinkautiseksi ja syytteet kumottiin lopulta 1923, jolloin Lautasalo vapautui vankilasta.
Elämä ja poliittinen ura > Varhaiset vuodet

Lautasalo syntyi Karvian pitäjän Ämmälän kylässä torppari Antti Juhonpojan perheeseen. Hän osasi lukea ja kirjoittaa, vaikka oli käynyt ainoastaan rippikoulun. Lautasalo teki maatöitä synnyintorpassaan, kunnes 15-vuotiaana aloitti renkinä kotikylässään. Vuoden kuluttua Lautasalo lähti rengiksi Kauhajoelle, ja sieltä parin vuoden kuluttua Honkajoelle, missä hän työskenteli seitsemän vuoden ajan. Vuonna 1885 Lautasalo raivasi Ikaalisten Vehuvarpeen kylään vuokratorpan, jonka hän 1909 osti omaksi kansanedustajan tuloillaan.
Vuonna 1906 Lautasalo liittyi Vehuvarpeen naapurikylän Vatulan vastaperustettuun työväenyhdistykseen ja nousi pian puheenjohtajaksi. Lisäksi hän oli paikallisten torpparien edustajana Tampereella järjestetyissä torpparikokouksissa. Lautasalo valittiin eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1908 eduskuntavaaleissa. Kansanedustajaksi nousi myös kaksi muuta Ikaalisissa vaikuttanutta sosialidemokraattia, Riitialan koulun opettaja Vilho Korhonen sekä pitäjässä kesät viettänyt maisteri Edvard Gylling. Lautasalo valittiin eduskuntaan uudelleen vuosina 1909, 1910, 1911, 1913, 1916 ja 1917. Hän oli myös Ikaalisten kunnanvaltuuston jäsen. Poliittisen uransa aikana Lautasalo piti esillä lähinnä torpparikysymystä, eikä juurikaan kampanjoinut.
Elämä ja poliittinen ura > Sisällissota ja vankeus

Sisällissodan alla Lautasalo usean muun sosialidemokraattisen kansanedustajan tavoin vastusti aseelliseen kapinaan ryhtymistä. Sodan puhjettua Lautasalo kuitenkin matkusti helmikuun alussa kotiseudulleen ja liittyi Ikaalisten rintaman esikuntaan, jonka esikuntapäälliköksi hänet nimitettiin kuun lopussa. Maaliskuun lopussa Ikaalisten punaiset perääntyivät Siuroon, josta he Karkun taistelun päätyttyä jatkoivat Punkalaitumen, Urjalan ja Hämeenlinnan kautta kohti Lahtea. 1. toukokuuta Lautasalo jäi saksalaisten vangiksi Hollolan Vesalassa. Häntä pidettiin kuuden päivän ajan kymmenientuhansien muiden punapakolaisten tavoin Fellmanin pellolla, josta Lautasalo siirrettiin Hennalan vankileirille ja lopulta heinäkuun lopussa Sörnäisten vankilaan Helsinkiin. Kuulusteluissa Lautasalo kiisti olleensa punakaartin esikunnan jäsen. Hän väitti saapuneensa rintamalle vasta muutamaa päivää ennen punaisten vetäytymistä ja viettäneensä ajan Kyröskoskella matkakodissa. Todistajanlausuntojen mukaan Lautasalo kuitenkin oli rintamalla helmikkun alkupuolelta lähtien ja kuului esikuntaan.
Lokakuussa 1918 Lautasalo sai kuolemantuomion valtiopetoksesta ja yllytyksestä murhaan. Samassa yhteydessä tuomittiin 39 muuta kapinaan osallistunutta sosialidemokraattien kansanedustajaa, joista yhdeksän sai kuolemantuomion. Lautasaloa syytettiin osallisuudesta Sarkkilan kylässä tapahtuneeseen opettaja Anton Kallioniemen murhaan. Valkoisten puolella sotineen Juuse Tammisen muistelmateoksen Ikaalisten rintamalla (1928) mukaan Kallioniemi vangittiin yhdessä tilanomistaja Oskari Leppihalmeen kanssa, mutta Lautasalon tuttavapiiriin kuulunut Leppihalme vapautettiin seuraavana päivänä Kyröskoskella suoritettujen kuulustelujen jälkeen. Kallioniemi ammuttiin kolmen päivän kuluttua 28. helmikuuta ja hänen ruumiinsa siirrettiin rintamalle Ikaalisten Sarkkilaan. Lautasalon katsottiin esikuntapäällikkönä olleen vastuussa murhasta, vaikka hän itse on kieltänyt olleensa edes esikunnan jäsen. Tuomion mukaan Lautasalo ”osallistui Kallioniemen murhaan yhdessä Kyröskosken esikunnan ja vartioina olleiden punakaartilaisten käden kautta”.
Tammikuussa 1919 valtiorikosylioikeus muutti Lautasaloa lukuun ottamatta kaikkien kansanedustajien kuolemantuomiot elinkautisiksi. Kuolemantuomiota ei pantu täytäntöön, vaan saman vuoden marraskuussa hänet siirrettiin Lappeenrannan pakkotyölaitokseen. Tammikuussa 1920 säädetty laki myönsi punaisille joukkoarmahduksen, mutta Lautasalo kuului siitä osattomaksi jääneiden vankien joukkoon. Armahduslain mukaan tuomio kuitenkin alennettiin myöhemmin elinkautiseksi. Lautasalo valitti tuomiostaan useita kertoja hankkien valaehtoisia todistajia syyttömyydelleen, mutta valtiorikosylioikeus ei katsonut niiden antavan aihetta toimenpiteisiin. Syksyllä 1921 Lautasalo siirrettiin Tammisaaren pakkotyölaitokseen. Lopulta korkein oikeus kumosi syytteen, ja hänet vapautettiin joulukuussa 1923.
Elämä ja poliittinen ura > Vapautumisen jälkeen

Vapautumisensa jälkeen Lautasalo jatkoi poliittista toimintaasa. Hän oli Porissa ilmestyneen Uuden Ajan kolumnisti ja Ikaalisten kirjeenvaihtaja sekä kiersi puhujana eri puolilla Satakuntaa. Saatuaan takaisin kansalaisluottamuksensa Lautasalo osallistui SDP:n vuoden 1926 puoluekokoukseen, jossa hänet valittiin sosialisoimisvaliokuntaan. Ikaalisten kunnanvaltuustoon Lautasalo valittiin jälleen vuoden 1928 kunnallisvaaleissa.
Perhe

Juho Lautasalon vanhemmat olivat Kankaanpäässä syntynyt torppari Antti Juhonpoika Salonen (1834–1900) ja Karviasta kotoisin ollut Maria Hiskiaksentytär Åkerbacka (s. 1840). Hänellä oli sisar ja kaksi veljeä, joista Oskari Salonen toimi myös sosialidemokraattien kansanedustajana.
Lautasalo avioitui Honkajoella Maria Helena Juhontytar Männistön kanssa vuonna 1886. Perheeseen syntyi viisi poikaa ja kaksi tytärtä.
Pojista Edvin Anselm (s. 1896) kuoli nälkään Tammisaaren vankileirillä, ja myös Arvo Vihtori (1892–1962) taisteli punakaartissa ja oli vangittuna. Vapautumisensa jälkeen Arvo Lautasalo oli mukana Ikaalisten kunnallispolitiikassa. Hänen poikansa Onni Lautasalo (1923–2007) oli sisällissodan tapahtumista kirjoja julkaissut toimittaja.
The Book of Ebon Bindings

| The Book of Ebon Bindings> Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  M. A. R. Barker
Kuvittaja:  Craig Smith ja M. A. R. Barker
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, roolipeli, demonologia
Kustantaja:  Tekumel Games, Inc.
Julkaistu:  1978
Sivumäärä:  83

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
The Book of Ebon Bindings on M. A. R. Barkerin kirjoittama ja vuonna 1978 julkaistu kirja, jossa kuvaillaan Barkerin keksimän Tékumel-fantasiamaailman uskontoa ja okkultismia. Se oli tarkoitettu lisämateriaaliksi Barkerin Empire of the Petal Throne- ja Swords & Glory -roolipeleihin.
Kuvaus kirjasta

Esipuheessa M. A. R. Barker väittää kirjan olevan käännös tsolyáninkielistä käsikirjoituksesta ja kiittää Tékumelin planeetalla asuvia pappeja ja oppineita, jotka ovat auttaneet käännöstyössä. Barker kertoo olleensa jo pitkään kiinnostunut vertailevasta uskontotieteestä ja ikonografiasta. Siksi hän on valinnut käännettäväkseen juuri The Book of Ebon Bindingsin, vaikka eräät muut tsolyáninkeliset teokset olisivatkin ehkä tarjonneet valaisevamman kuvan Tékumelin uskonnosta. Lisäksi Barker esittelee lyhyesti teoksen eri resensiot.
Johdannon kirjoittajaksi esitellään Tsémel Qurén hiKétkolel, okkulttisiin rituaaleihin erikoistunut pappi. Johdanto on tarkoitettu alkeistason opetukseksi pappisvirkaan pyrkiville ulkomaalaisille. Tekstissä kuvaillaan Tékumelin teologiaa ja huomautetaan, että vaikka jumalien olemassaolo on varmaa, näistä on vaikea saada luotettavaa tietoa. Tämän jälkeen esitellään 10 ”suurta demonia” ja 49 vähäisempää demonia. Demonien ulkonäön, luonteen ja voimien lisäksi kuvaillaan menetelmiä niiden kutsumiseksi. Kirjan kuvat esittävät rituaaleja ja niissä käytettäviä symboleja sekä yliluonnollisia olentoja. Lisäksi mukana on ”valokuva alkutekstistä”.
Vastaanotto

The Space Gamerin arviossa Frederick Paul Kiesche III nosti The Book of Ebon Bindingsin parhaiden Tékumel-kirjojen joukkoon ja kuvaili sen tarjoavan paljon roolipelikampanjoihin sopivaa taustamateriaalia. Koska kuvaukset demoneista ja rituaaleista ovat yksityiskohtaisia ja irvokkaita, Kiesche ei suosittele kirjaa lapsille eikä heikkohermoisille.
Veera W. Vilo

| Veera W>  Vilo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1990 Oulu, Suomi
Ammatti:  näyttelijä, elokuvantekijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Veera W. Vilo (s. 22. syyskuuta 1990 Oulu) on suomalainen näyttelijä ja elokuvantekijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa (Pri)sons (2024), Free Skate (2022), Punainen kohina (2021),  Kyrsyä – Tuftland (2017), A Man and a Woman (2016) ja Bunny the Killer Thing (2015), sekä tv-sarjoissa Helsinki-syndrooma (2022), Roba (2016) ja Nymfit (2014).
Vilo valmistui näyttelijäksi vuonna 2014 Isossa-Britanniassa, yliopistosta University of Wales Trinity Saint David (Bachelor of Fine Arts Honours Acting).
Vilo sai vuonna 2018 Västeråsin filmifestivaalilla Ruotsissa parhaan näyttelijän ehdokkuuden elokuvasta Kyrsyä – Tuftland. Näyttelemisen ohella Vilo on myös toiminut tuottajana elokuvassa, ja voittanut parhaan fiktiivisen elokuvan palkinnon Yhdysvalloissa Arizona Underground Film Festivaalilta, parhaan elokuvan palkinnon Kanadassa Cinemafantastique International Genre Film Festilta ja parhaan kotimaisen elokuvan palkinnon Helsingissä Scandinavian International Film Festivaalilta.
Vilo on kirjoittanut ja tuottanut taitoluistelumaailmaan sijoittuvan, urheilun pimeää puolta kuvaavan elokuvan Free Skate, jonka ohjaajana on hänen puolisonsa Roope Olenius, ja jossa hän itse näytteli pääosan.  Vilo on osallistunut julkiseen keskusteluun estetiikkalajien urheilijoiden hyvinvoinnista ja ihmisoikeuksista.   Vilo ja Olenius ovat kertoneet joutuneensa venäläisten trollien hyökkäyksen kohteeksi trailerin julkaisun yhteydessä.  Parivaljakko oli Golden Globes -haastattelussa helmikuussa 2023, kun Free Skate avasi Yhdysvalloissa.
Ennen näyttelijän uraansa Vilo voimisteli Olarin Voimistelijoissa Deltat-joukkueessa vuosina 2004–2008. Vilo oli voittamassa joukkuevoimistelun junioreiden maailmanmestaruuden vuonna 2005 ja naisten maailmanmestaruuden vuonna 2008 ja World Cup -kultaa vuonna 2008.
Vilo asuu Espoossa yhdessä puolisonsa Roope Oleniuksen ja heidän kolmen lapsensa kanssa.  Oleniuksella ja Vilolla on elokuvastudio Bright Fame Pictures.
Aiheesta muualla

http://www.episodi.fi/uutiset/suomalaisen-kauhukomedian-tahdet-mukana-kansainvalisessa-tuotannossa/
http://shl.fi/2015/06/02/kuka-lopulta-onkaan-outo/
http://www.hs.fi/kulttuuri/a1305627174857 (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
The Getaway: Black Monday

| The Getaway: Black Monday |
| --- | --- |

Kehittäjä:  SCE London Studio
Julkaisija:  EU SCEE NA SCEA JP Sega
Jakelija:  Team Soho
Pelisarja:  The Getaway
Pelimoottori:  Kinetica
Julkaistu:  EU 12. marraskuuta 2004NA 11. tammikuuta 2005JP 10. marraskuuta 2005
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 18
Alusta:  PlayStation 2
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
The Getaway: Black Monday on Team Sohon kehittämä vuonna 2004 PlayStation 2:lle julkaistu toimintaseikkailupeli. Peli on jatko-osa kaksi vuotta aiemmin julkaistulle The Getawaylle.
Black Mondayn jatko-osan The Getaway 3:n kehitys lopetettiin vuonna 2008.
Tarina > Hahmot

Mitch Mitchell – rynnäkköpoliisi
Eddie O’Connor
Sam Thompson
Danny West – Eddien nyrkkeilyopettaja
Komisaario Munroe – Mitchin pomo
Jackie Phillips – toimittaja
Viktor Skobel – latvialainen gangsteri
Zara Beauvais – Viktorin tyttöystävä
Jimmer Collins - Nickin pikkuveli
Jamahl - Viktorin oikea käsi
Tarina > Juoni

Lontoon poliiseilla on kädet täynnä työtä, kun Venäjän mafia yrittää saada takaisin ikonia, jonka rikollinen Eddie O’Connor varasti. Muutama vuosi sitten Collins-jengin johtaja Nick Collins tapettiin ja nyt hänen pikkuveljensä Jimmer ottaa jengin haltuunsa. Eddien rikoskumppanina toimii Sam Thompson, nuori hakkerinainen.
Aiheesta muualla

The Getaway: Black Monday MobyGamesissa (englanniksi)
Mehtovuori

| Mehtovuori |
| --- | --- |
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Vaajakoski-Jyskä
Kaupunginosa nro:  79
Mehtovuori on Jyväskylän 79. kaupunginosa Leppäveden itäpuolella Laukaan eteläosan rajalla. Virallinen kaupunginosa koostuu pääosin Mehtoniemen ja Palvajärven kylistä, tosin Palvajärven eteläosa kuuluu virallisesti Leppälahden kaupunginosaan. Tilastollisessa jaossa Mehtovuori kuuluu Leppälahden tilasto- ja pienalueeseen.
Mehtovuoren kaupunginosa rajoittuu etelässä Leppälahteen ja lännessä vesirajan kautta Kanavuoreen. Laukaan puolella idässä on Metsolahden kylä, pohjoispuolella Leppäveden takana on Savion kylä. Mehtoniemi ja Palvajärvi kuuluivat Savion rekisterikylään, mutta pieni osa nykyisen kaupunginosan alueesta kuului myös Oravasaaren rekisterikylään.
Historiaa

Mehtoniemi ja Palvajärvi kuuluivat Laukaaseen vuoteen 1974 asti, jolloin ne siirrettiin Jyväskylän maalaiskuntaan. Maalaiskunta liitettiin kaupunkiin vuoden 2009 alussa. Kaupunginosan nimeksi Mehtovuori otettiin 8.10.2009.
Muuta

Palvajärvellä toimii Ysitien lemmikkieläinpuisto. Lähellä Laukaan puolella on myös Pönttövuori.