Okavangon suisto
Väestö > Asukkaiden toimeentulo

Väestön toimeentulon tuottivat pitkään keräily, metsästys ja kalastus. Perinteisten järjestelmien hajoamisen ja asukasluvun kasvun jälkeen asukkaiden tärkeimmäksi toimeentulon lähteeksi on tullut karjankasvatus. Lisäksi Botswanan hallitus on tukenut maanviljelyä ja karjankasvatusta, mikä on vaikuttanut väestön siirtymiseen pois luontaistaloudesta.
Okavangon suiston alueen tärkein tulolähde on karjankasvatus. Karja tuottaa väestölle lihaa, maitoa, työvoimaa ja yhteiskunnallista statusta. Karjaa pidetään yleensä kylien ulkopuolella vesipisteiden ympärille kasvaneilla karja-asemilla. Karjankasvatusta rajoittavat veden saatavuus ja tsetsekärpästen esiintyminen suiston läheisyydessä. Lisäksi ala koki kovia 1990-luvun puolivälissä, kun naudan tarttuvan keuhkoruton takia suistossa ja sen läheisyydessä piti teurastaa 320 000 nautaa. Ala on toipunut hiljalleen, ja 2000-luvun alussa Okavangon suiston ympäristössä oli jälleen yli 100 000 nautaa. Keuhkoruttoepidemia oli paha takaisku suiston väestölle: köyhyysaste oli vuosina 1993–1994 ollut 17 prosenttia, mutta 2002–2003 se oli jo 43 prosenttia. Vuoden 2003 arvion mukaan Ngamiland olikin Botswanan köyhintä aluetta.
Noin 75 prosenttia kotitalouksista viljelee maata. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi ja durra, ja niiden rinnalla viljellään usein muitakin kasveja. Hirssiä ja maissia viljellään ruoaksi, mutta durraa käytetään erityisesti oluen panemiseen. Suurin osa kotitalouksista käyttää lisäksi sekä ravinnokseen että lääkkeenä villejä kasveja. Köyhät perheet tukeutuvat ravinnossaan usein villikasveihin, joista tärkein on tähtilumme.
Okavangon suiston alueella on kalastettu todennäköisesti vuosisatojen ajan, ja se on Botswanan tärkein kalastusalue. Osa kalastajista käyttää edelleen perinteisiä kalastusmenetelmiä, mutta nykyaikaiset kalastusvälineet ovat 1980-luvun jälkeen alkaneet hiljalleen syrjäyttää niitä. Tärkeimmät saaliskalat ovat kolmitäplätilapia, tummatilapia, punarintatilapia, Serranochromis angusticeps, jättikonnamonni ja sen sukulaislaji Clarias ngamensis sekä linjatiikeritetra. Suiston asukkaat ovat metsästäneet vuosisatojen ajan. Kuivankauden aikana alueen asukkaat ovat vaeltaneet suiston sisäosiin metsästämään veden äärelle kerääntyneitä eläimiä ja sadekauden aikana läheisille ylänköalueilla, joissa on ollut saatavilla runsaasti hedelmiä. Metsästys on nykyään säädeltyä, ja monet asukkaat kokevat menettäneensä syntymäoikeutensa. 2000-luvulla tehdyn tutkimuksen mukaan 36–61 prosenttia kotitalouksista metsästi. Vuosisaaliina metsästäjät saivat noin 102 tonnia nisäkkäitä ja noin 60 000 lintua. Merkittävimmät saalisnisäkkäät olivat jäniksiä, piikkisikoja ja pieniä antilooppeja.
Alueen asukkaat saavat suistosta ruoan lisäksi erilaisia materiaaleja. Yli puolet suiston keski- ja pohjoisosien kotitalouksista kerää ruohoja, joita käytetään erityisesti olkikattojen tekemiseen. Vuonna 2005 koko suiston alueelta kerättiin noin 174 000 ruohonippua. Lisäksi suistossa kerättiin melkein 150 000 nippua ruokoja, joita käytetään erityisesti perinteisten talojen rakentamiseen. Niistä tehdään kuitenkin myös mattoja, koreja ja kalastusvälineitä. Puuta käytetään alueella polttoaineena, rakennusmateriaalina ja kanoottien rakentamiseen. Suurin osa kotitalouksista kerää puuta säännöllisesti, sillä sitä käytetään ruoan kypsentämiseen.