stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksei Smertin

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Aleksei Gennadjevitš Smertin
Syntymäaika: 1. toukokuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Barnaul, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992–1993 1994–1997 1998 1999–2000 2000–2003 2003–2006 2003–2004 2005–2006 2006 2007–2008 | Dinamo Barnaul Zarja Leninsk-Kuznetski Elista Lokomotiv Moskova Girondins Bordeaux Chelsea → Portsmouth (laina) → Charlton (laina) Dynamo Moskova Fulham | 42 (2) 124 (13) 26 (3) 39 (7) 84 (2) 16 (0) 26 (0) 18 (0) 22 (0) 16 (2) |
Maajoukkue
| 1998–2007 | Venäjä | 55 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. tammikuuta 2008.
Aleksei Gennadjevitš Smertin (ven. Алексей Геннадьевич Смертин, s. 1. toukokuuta 1975) on venäläinen jalkapalloilija. Smertin oli puolustava keskikenttäpelaaja, joka pelasi muun muassa Englannissa Chelsean, Portsmouthin, Charltonin ja Fulhamin joukkueissa. Smertin pelasi 55 maaottelua ja toimi Venäjän maajoukkueen kapteenina. Hän oli hyvin monipuolinen ja pystyi pelaamaan millä paikalla tahansa puolustuksessa ja keskikentällä.
Smilodon fatalis

| Smilodon fatalis |
| --- | --- |
 Smilodon fataliksen luuranko ja malli Lontoossa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Alaheimo::  † Machairodontinae
Suku::  † Smilodon
Laji::  fatalis
Kaksiosainen nimi
 † Smilodon fatalis  Leidy,1869 
Katso myös
   Smilodon fatalis Wikispeciesissä   Smilodon fatalis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Smilodon fatalis oli 11,6 miljoonaa – 10 000 vuotta sitten Pohjois-Amerikassa elänyt Smilodon-sukuun kuulunut sapelihammaskissa. Laji kuoli sukupuuttoon vasta viimeisen jääkauden jälkeen, sapelihammaskissoista viimeisenä. S. fatalis oli pituudeltaan ja korkeudeltaan nykyisen leijonan kokoinen mutta sitä paljon rotevampi ja painavampi. Arviot sen painosta ovat vaihdelleet 160–280 sekä 340–440 kilogramman väliltä. Sillä oli pitkä kaula, lyhyt selkä ja tynkä häntä. Sapelihampaat olivat suuret.
Smilodon fataliksen kallo.
Koska lajin sukupuutosta on kulunut biologian näkökulmasta vasta vähän aikaa, siitä on löydetty useita erittäin hyvin säilyneitä, muumioituneita yksilöitä. Niitä on nostettu paksun maaöljyn seasta muun muassa Los Angelesin La Brean tervahaudoista. Myös ikijäähän pakastuneita yksilöitä on säilynyt lähes vastakuolleen näköisinä. Onkin ehdotettu, että muumiosta eristetyn DNA:n avulla laji voitaisiin herättää uudelleen eloon, käyttämällä munasolunluovuttajana ja sijaisemona leijonaa. Nykytekniikan avulla tällaista ei kuitenkaan osata toteuttaa.
Charles D. Smith

| Charles D>  Smith |
| --- | --- |
 Charles Smith vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Daniel Smith
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1965 (ikä 59) Bridgeport, Connecticut
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
NBA-varaus:  3. varaus, 1988 Philadelphia 76ers
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
:   Pittsburghin yliopisto
Seurajoukkueet
1988–1992 1992–1996 1996–1997:   Los Angeles Clippers  New York Knicks  San Antonio Spurs
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Soul 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Espanja 1986 |  |  |
Charles Daniel Smith (s. 16. heinäkuuta 1965 Bridgeport, Connecticut) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi laitahyökkääjänä NBA:ssa yhdeksän kautta ja voitti maailmanmestaruuden sekä saavutti olympiapronssia.
Smith pelasi yliopistosarjoissa Pittsburghin yliopiston joukkueessa. Philadelphia 76ers varasi hänet NBA:han kolmannella varausvuorolla vuoden 1988 varaustilaisuudessa mutta myi hänet eteenpäin Los Angeles Clippersille.
Smith edusti NBA:ssa Los Angeles Clippersia kausina 1988–1992. Ensimmäisellä kaudellaan hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Seuraavat kaudet hän pelasi New York Knicksissa ja siirtyi helmikuussa 1996 San Antonio Spursiin, jossa hän päätti NBA-uransa vuonna 1997. Smith pelasi NBA:ssa kaikkiaan 564 runkosarjaottelua ja viitenä kautena yhteensä 66 pudotuspeliä. Runkosarjassa hän teki ottelua kohden 14,4 pistettä, otti 5,8 levypalloa, antoi 1,4 koriin johtanutta syöttöä sekä teki 1,4 torjuntaa ja 0,8 pallonriistoa. Kaudella 1989–1990 hänen ottelukohtainen pistekeskiarvonsa oli 21,1. Seuraavalla kaudella hän otti keskimäärin 8,2 levypalloa ottelua kohden ja teki yhden ottelun piste-ennätyksensä 52 pistettä. Pudotuspeleissä hänen tilastolukemansa uran ajalta olivat 9,3 pistettä, 4,0 levypalloa, 1,2 syöttöä, 1,2 torjuntaa ja 0,7 pallonriistoa.
Smith voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa maailmanmestaruuden 1986 ja saavutti olympiapronssia Soulin kisoissa 1988 joukkueen hävittyä välierissä Neuvostoliitolle. Olympiaturnauksen pronssiottelussa Australiaa vastaan Smith teki kymmenen pistettä ja otti kuusi levypalloa. Alkulohkossa hänelle tilastoitiin ottelussa Kiinaa vastaan 12 pistettä ja yhdeksän levypalloa sekä Egyptiä vastaan 13 pistettä ja viisi levypalloa.
Skýros

Skýroksen saari satelliittikuvassa.
| --- | --- |
Sijainti:  38°54′00″N, 24°31′00″E, Skýros Euboia, Keski-Kreikka Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoiset Sporadit
Korkein kohta:  Kóchylas, 792 m
Pinta-ala:  209,5 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2 994
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Skýros (kreik. Σκύρος; transl. myös Skíros) on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 209,5 neliökilometriä ja asukasluku 2 994 (2011). Hallinnollisesti Skýros kuuluu Skýroksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Saaren pääkylä on Skýroksen kylä.
Maantiede

Skýros sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Euboian itäpuolella erillään muista Pohjoisten Sporadien saarista, jotka sijaitsevat Magnesian rannikolla Skýroksesta luoteeseen.
Saaren korkein kohta on Kóchylas (792 metriä).
Maantiede > Hallinto ja kylät

Skýros kuuluu hallinnollisesti Skýroksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurin asutus on pääkylä Skýroksen kylä eli Chóra (1 657 asukasta), joka sijaitsee saaren itärannikolla. Muut suurimmat asutukset ovat Mólos (618 asukasta), Trachý (196) ja Linariá (116). (Katso myös: Luettelo Skýroksen kunnan kylistä ja saarista.)
Historia > Antiikki

Kreikkalaisessa mytologiassa Skýros kytkeytyy monilla tavoin Akhilleukseen. Se oli muun muassa paikka, jonne Thetis kätki tytöksi puetun Akhilleuksen saaren kuninkaan Lykomedeen tyttärien joukkoon säästääkseen tämän Troijan sodalta.
Antiikin aikana saaren alkuperäisiä asukkaita olivat pelasgit, kaarialaiset ja dolopit. Saaren kaupunkivaltion Skyroksen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Skýroksen kylän paikalla. Ateena valtasi saaren persialaissotien jälkeen. Se säilyi Ateenalla myös Antalkidaan rauhan jälkeen. Myöhemmin Makedonia valtasi saaren, mutta roomalaiset palauttivat sen Ateenalle.
Historia > Myöhempi historia

Bysanttilaisena aikana saarelle rakennettiin linna. Neljännen ristiretken jälkeen vuodesta 1204 Skýros oli venetsialaisvallan alla. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1538. Saarella oli kuitenkin suhteellisen vapaa asema. Skýros osallistui merkittävällä panoksella Kreikan vapaustaisteluun ja julistautui itsenäiseksi vuonna 1829. Pian tämän jälkeen se liittyi itsenäistyneeseen Kreikkaan.
Nähtävyydet

Skýroksen nähtävyyksiä ovat muun muassa Skýroksen eli Chóran kylä ja sen bysanttilais-venetsialainen linna, Pyhän Georgioksen luostari (Moní Agíou Georgíou) sekä runoilija Rupert Brooken patsas ja hauta.
Liikenne

Skýroksen pääsatama on Linariá saaren länsirannikolla. Skýroksen lentoasema sijaitsee noin 17 kilometriä pohjoiseen Skýroksen kylästä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skýros Wikimedia Commonsissa
Pohjoiset Sporadit
| --- | --- |
Pääsaaret:   Alónnisos  Skiáthos  Skópelos  Skýros 
Pienemmät saaret:   Adelfoí  Ágios Ermólaos  Ágios Geórgios  Arkó  Aspronísi  Atsítsa  Dasiá  Diavátes Éxo Diavátis  Mésa Diavátis  Gioúra  Kalogriá  Koúlouri  Koumpí  Kyrá Panagiá  Lakkonísi  Lakkonísia  Lechoúsa  Maragkós  Mikró  Pappoús  Pelérissa  Peristéra  Pipéri  Platý  Prásso Gioúron  Prásso Skántzouras  Psathoúra  Psathonísi  Répi  Ríneia  Sarakinó  Skántzoura  Skyropoúla  Strongyló  Tsougkriá  Tsougkriáki  Válaxa  Vrykolakonísia 
Skýroksen kylä eli Chóra.
Runoilija Rupert Brooken hauta.
Snappertunan vaakuna

Snappertunan vaakuna (1951–1976)
Arvid Neoviuksen piirros Raaseporin kreivikunnan sinetistä.
Snappertunan vaakuna on saanut aiheensa vanhasta Raaseporin kreivikunnan (1569–1680) sinetistä. Kuva-aiheen taustalla on Raaseporin linnan rauniot, jotka sijaitsevät joenrannassa lähellä pitäjän kirkkoa.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä alhaalta aaltokoron rajoittama, reunoihin ulottuva muuri, jonka keskiosa on sakarainen ja tornimainen; saateena kummallakin puolella pystyssä tammenlehti; kaikki kultaa, keskikäytävä ja ikkunaluukut punaiset”. Vaakunan on suunnitellut A. W. Rancken, ja se vahvistettiin käyttöön 14. joulukuuta 1951. Vaakuna muuttui epäviralliseksi 1977, kun pääosa Snappertunasta liitettiin Tammisaaren ja loput Karjaan kaupunkiin.
Viidennen liittokunnan sota

Napoleon Wagramin taistelussa Horace Vernet’n maalauksessa.
Viidennen liittokunnan sota  oli Ranskan sota viidettä liittokuntaa vastaan vuonna 1809. Viidenteen liittokuntaan kuuluivat Britannia ja Itävalta. Samaan aikaan Venäjä kävi Ruotsia vastaan Suomen sotaa, eikä Venäjä tukenut liittokuntaa tässä sodassa. Baijeri soti Ranskan puolella.
Liittokunta ja mannermaasulkemus

Britannian pääministeri William Pitt pyrki ensin pitämään maansa erossa vuonna 1789 alkaneen Ranskan suuren vallankumouksen 1789 tapahtumista, mutta kun Ranskan sotilaallinen valta kasvoi, hän pyrki synnyttämään sotilasliittoja Ranskaa vastaan. Liittoja rakennettiin siten, että Britannia antoi apurahoja eli rahoitti muidenkin maiden sotaretkiä. Napoleon pystyi voittamaan monet liittokuntalaiset, muttei Britanniaa.
Napoleon uskoi, että Englannin talous olisi heikko ja se voitaisiin suistaa talouskriisiin. Tämän vuoksi Ranska pyrki pakottamaan kaikki Euroopan valtiot mannermaasulkemukseen eli kauppasaartoon Britanniaa vastaan. Valtioita pakotettiin siihen uhkauksilla ja voimakeinoilla. Napoleonin marraskuussa 1806 antama Berliinin päätös sisälsi vaatimuksen, että kaikki kaupankäynti ja yhteydenpito brittien kanssa on kielletty. Syksyllä 1807 sitä täydennettiin Milanon päätöksillä, joiden mukaan kaikki Britannian turvalupaa käyttävät laivat otetaan sotasaaliiksi. Venäjä liittyi mannermaasulkemukseen heinäkuussa 1807 solmitun Tilsitin sopimuksen jälkeen ja myös Osmanien valtakunta ja Italian valtiot olivat mukana kauppasaarrossa.
Espanjan ja Portugalin tapahtumat

Portugali kieltäytyi noudattamasta Napoleonin määräystä. Tämän takia Ranska ja Espanja tekivät 1807 Fontainebleaun sopimuksen, jossa maat sopivat hyökkäävänsä yhdessä Portugaliin. Ranskalainen kenraali Jean-Andoche Junot vei 20 000 miehen joukkonsa Lissaboniin marraskuun 1807 lopussa, ja Portugalin kuningasperhe pakeni Brasilian Rio de Janeiroon. Tämä aiheutti kansannousun sekä Portugalissa että Espanjassa. Vapaaehtoiset organisoituivat paikallisiksi kapinajuntiksi, jotka tekivät yllätyshyökkäyksiä ranskalaisten kuljetuksia ja pikku varuskuntia vastaan. Sekä Espanjan että Portugalin paikalliset armeijat löivät Ranskan joukot. Vuoden 1808 heinäkuussa 17 000 ranskalaista valiosotilasta antautui Bailénissa ja elokuussa 9 000 miestä Sintrassa. Britannia sekaantui tilanteeseen, ja heinäkuussa 1808 alueelle tuli 35 000 brittisotilasta Arthur Wellesley Wellingtonin komennossa. Brittiläisen armeijan väliintulo sytytti Portugalissa suurvaltojen välisen Pyreneiden niemimaan sodan, jota kesti vuoteen 1813. Ratkaisutaistelu käytiin 21. kesäkuuta 1813 Vitoriassa. Brittien, espanjalaisten ja portugalilaisten joukot voittivat ylivoimaisesti. Ranskan miehitys päättyi Portugalin osalta jo vuonna 1812.
Espanjan tilanne kävi Ranskalle niin vaikeaksi, että Napoleon järjesti lokakuussa 1808 Erfurtin kokouksen, jossa Napoleon sai Venäjältä lupauksen pysyä puolueettomana, jos Ranska ja Itävalta joutuisivat sotaan. Lupauksen saatuaan Napoleon komensi 200 000 miehen armeijansa kukistamaan Espanjaa. Itävallassa ja Saksassa tämä synnytti haaveen uudesta Napoleonin-vastaisesta rintamasta. Napoleonkin alkoi alkuvuonna 1809 valmistautua Itävallan kukistamiseen.
Vihollisuudet

Itävalta piti syntynyttä tilannetta edullisena uudelle sodalle. Venäjältä ei kuitenkaan tullut odotettua tukea eikä Britannian apurahoja maksettu etukäteen. Aluksi Itävalta järjesti keväällä 1809 Tirolin maakunnan kansannousun. Sodan ratkaisutaistelu käytiin heinäkuussa Wagramissa, jossa ranskalaisilla oli selvä miesylivoima ja jonka he voittivat. Britannia avasi tällöin sivurintaman Alankomaiden Walcherenissa, mutta operaatio epäonnistui. Itävalta pyysi aselepoa.
Sota päättyi Schönbrunnin rauhansopimukseen, joka solmittiin Schönbrunnissa 14. lokakuuta 1809. Itävalta joutui luovuttamaan Länsi-Galitsian Varsovan suurherttuakunnalle, Itä-Galitsian Venäjälle, Salzburgin Baijerille sekä Ranskalle Istrian, Triesten, Fiumen ja Kärntenin. Itävallan armeijan miesmäärää rajoitettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viidennen liittokunnan sota Wikimedia Commonsissa
Ranskan vallankumoussodat ja Napoleonin sodat
ensimmäinen liittokunta 1792–1797 | toinen liittokunta 1798–1801 | kolmas liittokunta 1804–1805 | neljäs liittokunta 1806–1807 | viides liittokunta 1809 | kuudes liittokunta 1812–1814 | seitsemäs liittokunta 1815
Danick Snelder

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.MM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tanska 2015 |  |  |
|  Pronssia | Saksa 2017 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2016 |  |  |
Danick Snelder (s. 22. toukokuuta 1990 Pijnacker) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa yli 150 ottelua ja tehnyt niissä yli 350 maalia. Hän on saavuttanut MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2017 sekä EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2016. Hän pelasi Rion olympialaisissa 2016 Alankomaiden joukkueen sijoittuessa neljänneksi.
Snelder on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa Thüringer HC:ssä vuosina 2010–2016 ja Unkarissa Ferencvárosi TC:ssä vuodesta 2016.
Tauno Robert Alarik Hannikainen

Tauno Robert Alarik Hannikainen (26. joulukuuta 1868 Helsinki – 20. marraskuuta 1953 Ruokolahti) oli suomalainen lääkäri ja virkamies, joka sai lääkintöneuvoksen arvonimen.
Hannikaisen vanhemmat olivat maanmittari ja kirjailija Pietari Hannikainen ja tämän toinen vaimo Emilie Savander. Hänen puolisonsa vuodesta 1900 oli Berta Johanna Savander (k. 1944), kenraalimajuri Robert Salomon Savanderin tytär. Karl Onni Gerhard Hannikainen (1865–1930) oli hänen veljensä ja Peter Woldemar Hannikainen (1858–1928) velipuolensa.
Hannikainen tuli ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1892 ja lisensiaatiksi 1896. Hän oli Muolaan, Valkjärven ja Kyyrölän kunnanlääkäri 1897–1912 ja Antrean piirin piirilääkäri 1912–1936. Maaseudun lääkäriolojen parantamisen ja uudistamisen terveydenhoitoasetuskomitean jäsen hän oli 1907–1908 ja lääkärintoimen harjoittamisen asetuskomitean jäsen 1920–1921. Hänellä oli myös kunnallisia ja ammatillisia luottamustoimia. Lääkintöneuvoksen arvonimen 1939 saanut Hannikainen oli toiminut virkasuhteisena lääkintöneuvoksena jo 1911.
Gøril Snorroeggen

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 |  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Ranska 2007 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Unkari 2004 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2006 |  |  |
Gøril Snorroeggen (s. 15. helmikuuta 1985 Trondheim) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 102 maaottelua ja teki niissä 224 maalia. Hän voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012, maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 sekä Euroopan-mestaruuden Unkarissa 2004 ja Ruotsissa 2006. Seuratasolla hän edusti Byåsen HE:tä ja tanskalaista Team Esbjergiä.
Gøril Snorroeggenin sisko Marte Snorroeggen on myös maajoukkuekäsipalloilija.
Tarja Cronberg

| Tarja Cronberg |
| --- | --- |

Suomen työministeri
 Vanhasen II hallitus 19.4.2007–25.6.2009  
Edeltäjä:  Tarja Filatov
Seuraaja:  Anni Sinnemäki
Euroopan parlamentin jäsen
 22.6.2011–30.6.2014  
Edeltäjä:  Heidi Hautala
Kansanedustaja
 19.3.2003–20.3.2007  
Ryhmä/puolue:  Vihreä eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1943 (ikä 81) Helsinki
Arvonimi: Kommandör af Dannebrog (Tanska)
Tiedot
Puolue:  Vihreä liitto
Koulutus:  Tekniikan tohtori (1973) Kauppatieteiden tohtori (1988)
Aiheesta muualla
www.tarjacronberg.net
Tarja Anneli Cronberg (o.s. Mattila, ent. Kajanne, s. 29. kesäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen vihreiden poliitikko. Hän nousi Euroopan parlamenttiin kesken kauden kesällä 2011 Heidi Hautalan aloittaessa Kataisen hallituksen kehitysministerinä, muttei tullut valituksi vuoden 2014 EU-vaaleissa. Vuosina 2007–2009 Cronberg toimi työministerinä Matti Vanhasen II hallituksessa. Hän oli vuosina 2003–2007 kansanedustaja Pohjois-Karjalan vaalipiiristä muttei tullut valituksi enää vuoden 2007 vaaleissa.
Cronberg toimi vihreiden puheenjohtajana vuodet 2005–2009. Hänet valittiin ensimmäisen kerran puolueen johtoon 22. toukokuuta 2005, vain kaksi kuukautta puolueeseen liittymisensä jälkeen, ja jatkokaudelle keväällä 2007. Vuoden 2009 puoluekokouksessa Cronberg ei asettunut ehdolle jatkokaudelle ja vihreiden uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Anni Sinnemäki, joka siirtyi kesäkuussa 2009 Cronbergin tilalle työministeriksi.
Tausta

Koulutukseltaan Cronberg on sekä tekniikan (Lundin yliopisto, 1973) että kauppatieteiden tohtori (Kööpenhaminan kauppakorkeakoulu, 1988).
Yksityiselämä

Cronbergin vanhemmat ovat everstiluutnantti Eero Olavi Mattila ja ostopäällikkö Maila Elisa Kajanne. Cronberg asuu Polvijärvellä Höytiäisen Teerisaaressa.
Helmikuussa 2009 Cronberg aloitti syöpähoidon rintasyövän takia.
Kirjallisuutta

Varis, Tuula-Liina: Maailman kansalainen Tarja Cronberg.  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32748-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tarja Cronberg Wikimedia Commonsissa
.aspx Tarja Cronberg Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Tarja Cronberg Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Tarja Cronbergin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tarja Cronberg Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Osmo Soininvaara | Vihreän liiton puheenjohtaja 2005–2009 | Seuraaja: Anni Sinnemäki |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tarja Filatov | Suomen työministeri 2007–2009 | Seuraaja: Anni Sinnemäki |
| n k Vanhasen II hallitus |
| --- | --- |
Vanhanen
 Anttila  Brax  Cronberg, Sinnemäki  Holmlund  Hyssälä, Rehula  Häkämies  Kanerva, Stubb  Katainen  Kiviniemi  Lehtomäki, Tiilikainen  Lindén  Pekkarinen  Risikko  Sarkomaa, Virkkunen  Thors  Vapaavuori  Wallin  Vehviläinen  Väyrynen 
| n k   Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet (2009–2014) |
| --- | --- |
EPP:  Itälä (2009–2012)  Essayah  Korhola  Pietikäinen  Sarvamaa (2012–2014) 
ALDE:  Haglund (2009–2012)  Jäätteenmäki  Pakarinen  Takkula  Torvalds (2012-2014) 
S&D:  Jaakonsaari  Repo 
G-EFA:  Cronberg (2011–2014)  Hassi  Hautala (2009–2011) 
EFD:  Soini (2009–2011)  Terho (2011–2014) 
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Andersson  Anttila  Brax  Cronberg  Forsius  Hassi (2003–2004)  Hautala  Kasvi  Krohn (2003–2006)  Meriläinen  Ojansuu  Pulliainen  Sinnemäki  Soininvaara  Sumuvuori (2006–)  Tynkkynen (2004–) 
1 2  Satu Hassi valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi kesäkuussa 2004, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Oras Tynkkynen.  1 2  Irina Krohn siirtyi heinäkuussa 2006 Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajaksi, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Johanna Sumuvuori.   
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  MEP-hakemisto  Eduskunta 
Muut:  IdRef
Andrei Smirnov (uimari)

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Montréal 1976 | 4×200 m vapaauintiv. |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | 400 m sekauinti |  |
Andrei Vladislavovitš Smirnov (ven. Андре́й Владисла́вович Смирно́в, 11. huhtikuuta 1957 Leningrad, Venäjän SFNT – 16. lokakuuta 2019) oli Neuvostoliittoa edustanut uimari ja olympiamitalisti, joka menestyi eritoten sekauinnissa.
Smirnov kilpaili ensimmäisen kerran miesten arvokisoissa vuoden 1973 MM-kilpailuissa. Hän jäi mitaleitta, mutta kaikissa muissa arvokisoissaan, vuoden 1975 MM-kilpailuissa, vuosien 1974 ja 1977 EM-kilpailuissa ja Montréalin kesäolympialaisissa 1976, hän nousi palkintokorokkeelle. Montréalissa Smirnov saavutti pronssia 400 metrin sekauinnissa ja ui alkuerässä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa Neuvostoliitto saavutti lopulta hopeaa. Smirnov voitti useita Neuvostoliiton mestaruuksia.
Smirnov kuoli 62-vuotiaana 16. lokakuuta 2019.
Aiheesta muualla

Andrei Smirnov Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Soba (kaupunki)

Soba keskiaikaisen Nubian kartalla.
Soba oli keskiaikaisen Alwan pääkaupunki nykyisessä Sudanissa. Se sijaitsi Sinisen-Niilin itärannalla 22,5 kilometrin päässä joen suusta.
Sobasta tuli Alwan pääkaupunki 700–800-lukujen vaihteessa. Sen kukoistusaika oli 900-luvulla, jolloin kaupunkiin rakennettiin kristillisiä kirkkoja ja punatiilisiä julkisia rakennuksia. Laajassa muslimikorttelissa asui ulkomaisia kauppiaita. Soban piispa toimi Aleksandrian patriarkan alaisuudessa. Fundžit valtasivat kaupungin 1400-luvun lopussa, ja jo seuraavan vuosisadan alussa sen kerrottiin olevan raunioina. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty muinaisnubialaisia ja kreikankielisiä piirtokirjoituksia.