stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Phileurini

| Phileurini |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Dynastinae
Tribus::  Phileurini  Burmeister, 1847
Suvut
 Archophileurus  Eophileurus  Hemiphileurus  Phileurus 
Katso myös
   Phileurini Wikispeciesissä   Phileurini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Phileurini on kovakuoriaisten (Coleoptera) tribus, joka kuuluu lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimoon.
Sukuja

Archophileurus
Eophileurus
Hemiphileurus
Phileurus
Philibert Jumiegeslainen

| Philibert Jumiegeslainen |
| --- | --- |
 Philibertin patsas Saint-Philbert-de-Grand-Lieun luostarissa
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 618 Eauze, Gascogne
Kuollut: 20. elokuuta 685 Noirmoutier
Ammatti:  apotti
Philibert Jumiegeslainen (ransk. Philibert de Jumièges) (n. 618 - 20. elokuuta 685) oli apotti ja luostarin perustaja.
Philibert oli aatelisen piispan poika, joka varttui Pariisissa kuningas Dagobert I:n hovissa. Vuonna 640 hän vihkiytyi munkiksi Rebais’sa, ja kymmenen vuotta myöhemmin hänet valittiin apotiksi. Hänen ankaruutensa ei miellyttänyt kaikkia munkkeja, joten hän lähti luostarista. Hän jatkoi kiertämistä luostarista toiseen, kunnes vuonna 655 Philibert perusti Jumiègesin luostarin, joka noudatti hänen laatimaansa luostarisääntöä. Lisäksi hän perusti luostarin Noirmoutierin saarelle, missä hän myös kuoli. Normannit ryöstelivät seutua, ja hänen pyhäinjäännöksensä siirrettiin turvaan Tournus'n kaupungissa olevaan Saint-Valérienin luostariin, joka sittemmin nimettiin Saint-Philibert de Tournus'n luostariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philibert Jumiegeslainen Wikimedia Commonsissa
Philibert Louis Debucourt

Philibert Louis Debucourt, omakuva ja nimikirjoitus
Philibert Louis Debucourt (1755–1832) oli ranskalainen kuparinpiirtäjä, taidemaalari ja graafikko, jota Janinet'n ohella pidetään värillisen kuparinpiirrännän etevimpänä edustajana. Hän tuotti vaikuttavaa väritehoa humoristisissa akvatintasyövytyksissään, jotka kuvaavat hienoston elämää ja joista osassa hän käytti jopa yhdeksää väriä. Hän oli arvioiden mukaan havainnoissaan terävä mutta myötätuntoinen ihmiskuvaaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philibert Louis Debucourt Wikimedia Commonsissa
Piretta-P.T.A.
Aiheesta muualla

”Kuopiolainen P.t.a. Ruotsin toiseksi suosituin brändi Volvon rinnalla!” Kuopio – lupa innostua -sivusto 4.6.2015.
Lappalainen, Piippa – Almay, Mirja: ”Piretta ja PTA”, Kansakunnan vaatettajat, s. 126–129.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-20864-7.
Philharmonia-orkesteri

Philharmonia-orkesteri (Philharmonia Orchestra) on Lontoossa toimiva sinfoniaorkesteri. Orkesterin on perustanut vuonna 1945 Walter Legge, alkuun lähinnä EMIn studio-orkesteriksi. Nykyinen ylikapellimestari on suomalainen Santtu-Matias Rouvali. Orkesterin kotisali on vuodesta 1995 ollut Royal Festival Hall.
Philharmonia-orkesteri kuuluu maailman tärkeisiin orkestereihin. Tosin vuonna 2008 Gramophone-lehden kyselyssä Philharmonia-orkesteri ei mahtunut 20 parhaan sinfoniaorkesterin joukkoon maailmassa. Helsingin Sanomien toimittajan Vesa Sirénin mukaan Philharmonia-orkesteri on Lontoon kahden parhaan orkesterin joukossa Lontoon sinfoniaorkesterin (London Symphony Orchestra) ohella.
Herbert von Karajan oli läheisessä yhteistyössä Philharmonia-orkesterin kanssa sen varhaisina vuosina. Esa-Pekka Salonen siirtyi kaudella 2008–2009 Philharmonia-orkesterin ylikapellimestariksi. Salonen nousi maineeseen 25-vuotiaana 1983, kun hänet hälytettiin peruuttaneen kapellimestarin tilalle johtamaan Philharmonia-orkesteria. Teoksena oli Mahlerin kolmas sinfonia.
Ylikapellimestarit

Otto Klemperer (1959–1973)
Riccardo Muti (1973–1982)
Giuseppe Sinopoli (1984–1994)
Christoph von Dohnányi (1997–2008)
Esa-Pekka Salonen (2008–2021)
Santtu-Matias Rouvali (2021–)
Porin rykmentti

Porin rykmentti voi tarkoittaa seuraavia joukko-osastoja:
Porin rykmentti, 1626 perustetusta ja 1809 lakkautetusta Porin läänin jalkaväkirykmenttistä käytetty lyhenne
8. Porin rykmentti, Suomen sisällissodan lopulla perustettu ja lakkautettu rykmentti
Porin rykmentti, lähinnä Turun kasarmilla Turussa toiminut Suomen itsenäisyyden alussa muodostetusta joukko-osastosta nimen muutoksella 1919 muodostettu rykmentti, joka lakkautettiin talvisodan suojajoukkoja perustettaessa ja virallisesti heinäkuussa 1940.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Porin rykmentti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Philip Edeipo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Philip Edeipo
Syntymäaika: 11. huhtikuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka:  Nigeria
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Lempinimi: Nigerian pommikone
Seura
Seura:  Kaisar
Pelinumero: 11
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005-2006 2008 2009 2010 2011- |  Bayelsa United   RoPS  Qingdao Hailifeng  Shenyang Dongjin  Kaisar | 30 (18) 17 (2) 18 (2) ? (?) 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. marraskuuta 2008.
Philip Edeipo (s. 11. huhtikuuta 1986 Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Seuratasolla hän edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Edeipo tuli RoPS:n testattavaksi kevättalvella 2008 ja pelasi kaksi ottelua Liigacupissa mutta silloin sopimusta ei tehty. Tämän jälkeen Edeipo lähti testileirille Kiinaan, muttei saanut sinne sopimusta. Palattuaan takaisin Suomeen RoPS teki Edeipon kanssa vuoden mittaisen sopimuksen.
Edeipo tunnetaan räjähtävästä lähtönopeudestaan. Hän on aikaisemmin pelannut kotimaassaan Nigeriassa Bayelsa Unitedin riveissä ja on ollut myös Saksan kakkosbundesliigassa pelaavan 1860 Münchenin testattavana. Syksyllä 2008 Edeipo ei saanut uutta sopimusta RoPS:n ja näin ollen hänestä tuli vapaa pelaaja.
Porin raatihuoneen sinkkiveistokset

| Porin Raatihuoneen sinkkiveistokset |
| --- | --- |

Nimi:  Porin Raatihuoneen sinkkiveistokset
Tekijä:  Otto Meyer & Komp (d)
Valmistumisvuosi:  1891
Taiteenlaji:  Julkinen taide
Teostyyppi:  Veistos
Materiaali:  Sinkki
Sijainti:  Porin raatihuone, Suomi
Koordinaatit:  61°29′23″N 21°47′38″E﻿ / ﻿61.4896°N 21.7938°E﻿ / 61.4896; 21.7938
Porin Raatihuoneen julkisivua koristaa kolme sinkkiveistosta. Veistokset liittyvät ruotsalaisen arkkitehdin J. E. Stenbergin suunnittelemaan vuonna 1891 toteutettuun muutostyöhön, jossa vuoden 1852 Porin yhdeksännessä suuressa kaupunkipalossa tuhoutunut raatihuoneen torni rakennettiin uudestaan vuonna 1891. Veistokset on valmistanut Tukholmassa toiminut taidevalimo Otto Meyer & Komp.
Sinkistä tehtyjen veistoksien korkeudet ovat 175–210 senttimetriä. Ne esittävät vaakaa ja miekkaa kädessään pitävää oikeudenmukaisuuden jumalatarta Justitiaa ja kahta sotilasta. Veistosten materiaali on sinkki, jota on Suomessa käytetty harvemmin. Ainoat samantyyppiset veistokset ovat Helsingin tuomiokirkon apostolit.
Veistokset ovat kuuluneet Porin kaupunkikuvaan yli sadan vuoden ajan. Aikojen kuluessa veistosten kunto on heikentynyt. Vuonna 2002 tehtiin veistosten edellinen kuntoarviointi. Heikentynyt kunto havaittiin toisen sotilaan jalustan tukirakenteiden petettyä vuonna 2012. Veistosten kunto herätti huolta ja sai paljon julkista huomiota. Patsaat poistettiin sijoiltaan odottamaan kunnostusta. Korjauksen toteutuksesta valmisteltiin yksityiskohtainen suunnitelma.
Sinkkiveistosten korjaus ja palauttaminen paikoilleen herätti Porissa suurta huomiota, jota seurattiin sekä paikallisessa mediassa että kaupunkilaisten keskusteluissa. Veistokset asetettiin takaisin paikoilleen 2.10.2014. Ennen palauttamistaan sijoilleen ehostetut patsaat olivat läheisemmin yleisön katsottavissa Porin taidemuseon veistospihalla.
Peukalolammi

| Peukalolammi |
| --- | --- |
 Peukalolammi marraskuussa 2014.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°41′54″N, 23°53′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  Peukalolamminoja 
Järvinumero:  35.981.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,6 m 
Rantaviiva:  0,913 km 
Pinta-ala:  0,0413 km² 
 fiPeukalolammi 
Pitkospuut Peukalolammin pohjoisrannalla marraskuussa 2014.
Peukalolammi marraskuussa 2014.
Peukalolammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu  Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee viisi suo- ja metsäojaa. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä ja suoraksi kaivettu Peukalolamminoja, joka laskee Kaksvetiseen.
Järven rantaviiva on 0,91 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin soista metsämaata, mutta kaakkoiskulmalla on moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu vuokrakämppä ja laavu, joille johtaa metsätie järven itärannan kautta.
Luonnontila

Järvi on humuspitoinen ja ruskeavetinen suojärvi. Se on luonnonsuojelullisesti arvokas, mutta se luetaan 2. luokkaan kuuluvaksi eli järvessä näkyy ihmistoiminnan muutoksia.
Kansallispuisto

Järvi sisältyy Liesjärven kansallispuistoon, jossa voi tutustua etelä-suomalaisiin metsätyyppeihin. Kansallispuistossa on useita patikkareittejä, joista yksi risteilee Peukalolammin ympäristössä. Järven etelärannan läheisyydessä on vuokramökki, jonka voi vuokrata yöpymiseen , jossa on käytettävissä myös käymälä. Järven itärannalla tien takana on yöpumiseen tarkoitettu laavu, nuotiopaikka ja käymälä. Aivan järven itäkärjessä ojan kohdalla ja pohjoisrannalla luusuan kohdalla on retkipöydät päiväretken eväiden syömistä varten.
Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Peukalolampi"  ja vuoden 1884 Senaatin kartastossa "Paukolampi".
Pikku Valkealammi

| Pikku Valkealammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hattula
Koordinaatit:  60°55′56″N, 24°11′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.885.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,4 m  
Rantaviiva:  0,519 km  
Pinta-ala:  1,981 ha  
 fiPikku Valkealammi 
Pikku Valkealammi  eli Läntinen Valkealammi  on Kanta-Hämeessä Hattulassa Myllykylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvi sijaitsee Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostuman välittömässä läheisyydessä. Jääkauden loppuaikojen jäätikön sulaminen on vaikuttanut merkittävästi järven muodostumiseen . Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat autiota metsämaata. Lammen etelärantaan johtaa tie Myllykylään johtavalta tieltä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen yläosan valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,4 metriä mpy. ja se on yhdistetty itäiseen vieruslampeen, jolla on sama vedenpinnan korkeus.
Popigai-kraatteri

Popigai-kraatteri
Popigai-kraatteri on Venäjällä Pohjois-Siperiassa sijaitseva törmäyskraatteri. Sen ikä on 35,7 ± 0,2 miljoonaa vuotta ja halkaisija noin 90 kilometriä. Maahan törmänneen meteoriitin aiheuttama suuri paine ja korkea lämpötila synnyttivät kraatteriin valtavan timanttiesiintymän.
Aiheesta muualla

Siberian Times: Enough diamonds to keep the world glittering for 3,000 years (englanniksi)
Peterskirche

| Peterskirche |
| --- | --- |

Koordinaatit:  48°08′11″N, 11°34′33″E
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korkea alttari
Peterskirche (eli St. Peterskirche, suomeksi Pyhän Pietarin kirkko) on Münchenin keskustassa sijaitseva roomalaiskatolinen kirkko. Se on Münchenin keskustan vanhin kirkkorakennus.
Historia

Ennen Münchenin kaupungin perustamista vuonna 1158 alueella oli pienempi kirkko. Munkit asuivat 700-luvulla kirkon ympärillä mäellä nimeltä Petersbergl. Romaanista tyylisuuntaa edustanut kirkko vihittiin käyttöön 1100-luvun lopussa, mikä laajennettiin goottilaistyyliseksi hieman ennen koko rakennuksen tuhonnutta vuoden 1327 suurta tulipaloa. Uudelleenrakennuksen jälkeen kirkko vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1368. Kirkkoon rakennettiin 1600-luvun alussa 91-metrinen torni, ja kirkkoon tehtiin barokkikuori.[lähde? ]
Kirkon sisätiloja hallitsee korkea alttari, johon kuvanveistäjä Erasmus Grasser kuvasi Pyhän Pietarin hahmon. Muut mestariteokset kaikilta ajanjaksoilta ovat viisi Jan Polackin goottilaista maalausta ja useita Ignaz Güntherin alttareita.selvennä Johann Baptist Zimmermannin vuosina 1753–1756 maalaama kattofresko uusittiin vuosina 1999–2000.[lähde? ]
Kirkon 91-metrinen torni tunnetaan yleisesti nimellä ”Alter Peter” (”vanha Pietari”), ja se esiintyy usein Münchenin tunnuksena. Pyhän Pietarin kirkko on vanhin seurakunnan kirkko Münchenissä ja oletettavasti koko kaupungin alkupiste.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peterskirche Wikimedia Commonsissa
360° Näkymä kirkon tornista
St. Peter's Church – kuvia & tietoa (Saksaksi)
Der Alte Peter (Arkistoitu – Internet Archive)
Pikkuoliivipeippo

| Pikkuoliivipeippo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Oliivipeipot Nesocharis
Laji::  shelleyi
Kaksiosainen nimi
 Nesocharis shelleyi  Alexander, 1903 
Katso myös
   Pikkuoliivipeippo Wikispeciesissä   Pikkuoliivipeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuoliivipeippo (Nesocharis shelleyi) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkuoliivipeippoa tavataan Kamerunissa, Päiväntasaajan Guineassa ja Nigeriassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pophitit 1995–2003

| Pophitit 1995–2003 Aikakone |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1995–2003
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2003
 Tyylilaji: pop, dance
 Levy-yhtiö: BMG Finland
Listasijoitukset
  20. (albumilista)    4. (midprice)
Aikakoneen muut julkaisut
| Hear Me Now 2001 | Pophitit 1995–2003 2003 | Greatest Hits 2008 |
Pophitit on Aikakoneen vuonna 2003 julkaistu kokoelma-albumi. Levy julkaistiin samaan aikaan kun yhtye ilmoitti hajoavansa.
Kappaleet

Odota – 4.29
Keltainen – 4.27
Tulisitko – 4.05
Tähtikaaren taa – 3.43
Nti Groove – 4.01
Anna mun bailaa – 4.20
Alla vaahterapuun – 3.39
Opettelen salaa – 4.10
Magiaa – 3.24
Taas saan lentää – 3.27
Aarresaari – 4.30
Perhosten yö – 4.47
Matkustanut oon – 4.06
Hiljaisuus – 5.07
Hear Me Now – 3.50
Wonder Why – 4.00
Stay – 2.58
Carousel – 4.16
Uudet tuulet – 3.51
Pikkunokipöllö

| Pikkunokipöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Tornipöllöt Tytonidae
Suku::  Tornipöllöt Tyto
Laji::  multipunctata
Kaksiosainen nimi
 Tyto multipunctata  Mathews, 1912 
Katso myös
   Pikkunokipöllö Wikispeciesissä   Pikkunokipöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkunokipöllö (Tyto multipunctata) on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Australian kosteassa tropiikissa. Muiden petolintujen tavoin sen naaras (37 cm) on suurempi kuin koiras (33 cm). Se kuuluu ympäristön kannalta tärkeään pöllöryhmään, sillä se on tehokas saalistaja, joka pitää kurissa jyrsijäpopulaation. Se syö lähinnä rottia, pussimäyriä ja muita jyrsijöitä, mutta joskus myös lintuja ja liito-oravia (Petauristini). Pikkunokipöllö on pitkäikäinen, ja sen pesintäkausi ulottuu tammikuusta elokuuhun. Se luokitellaan yleiseksi vaikka sen esiintymisalue on aika pieni. Se kuuluu Australiassa suojeltuihin lintuihin.
Jotkut auktorit pitävät sitä nokipöllön alalajina, esimerkiksi BirdLife International ja IUCN, joka arvioi sen määräksi 2 000 pesivää paria.
Aiheesta muualla

Pikkunokipöllö (Tyto multipuncta) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
Pikkuokajäkälä

| Pikkuokajäkälä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Karpeet Parmeliaceae
Suku::  Hirvenjäkälät Cetraria
Laji::  muricata
Kaksiosainen nimi
 Cetraria muricata  (Ach.) Eckfeldt 
Katso myös
   Pikkuokajäkälä Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuokajäkälä (Cetraria muricata) on hirvenjäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Se on pensasmainen ja kasvaa enintään viisi senttimetriä korkeaksi. Väriltään se on tummanruskea tai musta. Liuskat ovat noin yhden millimetrin leveydeltään. Kasvaa kallioiden sammaleilla ja ohuilla maapeitteillä tai paljailla kivillä. Suomessa jäkälä kasvaa enimmäkseen rannikolla ja tuntureilla.
Pikkuokajäkälä muistuttaa suuresti hietaokajäkälää (Cetraria aculeata), ja niiden erottaminen on vaikeaa.
Pikkuokajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy likesteriinihappoa (C19H32O4) ja protolikesteriinihappoa (C19H32O4).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pikkuokajäkälä (Cetraria muricata)
Luopioisten kasvisto: Pikkuokajäkälä (Cetraria muricata)
UniProt: Taxonomy - Cetraria muricata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cetraria muricata (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Cetraria muricata (englanniksi)
Fungi of Great Britain and Ireland: Cetraria muricata (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Cetraria muricata (englanniksi)
Phoebe

Phoebe voi viitata seuraaviin asioihin:
Phoebe, Saturnuksen kuu.
Phoebe Buffay, roolihahmo TV-sarjassa Frendit.
HMS Phoebe (1795), Phoebe-luokan 36-tykkinen viidennen luokan alus (fregatti)
HMS Phoebe (1804), 10-tykkinen kutteri
HMS Phoebe (1854), 51-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Phoebe (1890), Pearl-luokan panssarikansiristeilijä
HMS Phoebe (1916), M-luokan hävittäjä
HMS Phoebe (43), Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä
HMS Phoebe (F42), Leander-luokan fregatti.
Pikku Veera

| Pikku Veera> Маленькая Вeра   Malenkaja Vera |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vasili Pitšul
Käsikirjoittaja:  Marija Hmelik
Säveltäjä:  Vladimir Matetski
Kuvaaja:  Jefim Reznikov
Leikkaaja:  Jelena Zabolotskaja
Tuotantosuunnittelija:  Vladimir Posternak (käännä suomeksi)
Pukusuunnittelija:  Natalya Polyakh (käännä suomeksi)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Tsentralnaja kinostudija detskih i junosheskih filmov imeni Gorkogo
Ensi-ilta:  1988
Kesto:  115 min
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikku Veera (ven. Маленькая Вeра, Malenkaja Vera) on Vasili Pitšulin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1988.
Juoni

Saastuneen neuvostokaupungin juopon isän tytär, nuoreksi naiseksi varttunut Vera (Negoda) ei odota suuria tulevaisuudelta. Hän kulkee tansseissa, käyttäytyy kapinallisesti ja harrastaa seksiä opiskelijapoikaystävänsä kanssa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Natalia Negoda  | … |  Vera   |
|  Andrei Sokolov  | … |  Sergei   |
|  Juri Nazarov  | … |  isä   |
|  Ljudmila Zaitseva  | … |  äiti   |
|  Aleksandr Aleksejev-Negreba  | … |     |
Vastaanotto

Elokuvan alastonkohtaus ja muu aiemmin vaiettu moraalittomuus aiheuttivat sensaation Neuvostoliitossa.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla sen olevan hämmentävä, lohduton ja näköalaton neuvostoelokuva, joka ”nakertaa yleviltä neuvostotunteilta viimeisiä rippeitä”. Hänestä se on elokuvallisena suorituksena keskinkertainen, eikä länsimainen katsoja jaksa pitää elokuvan tarinaa tai ongelmanasetteluja kovin tuoreina.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Pikku Veeran vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Phocas Nikwigize

Phocas Nikwigize (s. 23. elokuuta 1919) oli ruandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. heinäkuuta 1948 ja nimitettiin Ruhengerin hiippakunnan piispaksi 5. syyskuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amelio Poggi, jota avustivat André Perraudin ja Joseph Sibomana.
Nikwigize jäi eläkkeelle 5. tammikuuta 1996.
Nikwigize oli hutu. Hän pakeni Zaireen vuonna 1994 ja vietti yli kaksi vuotta toteuttaen kutsumustaan pakolaisleireillä. Hän katosi marraskuussa 1996 ollessaan matkalla takaisin kohti Ruandan rajaa. Aseistautuneiden miesten joukko otti hänen ajoneuvonsa haltuunsa, määräsi hänen seurassaan olleen papin palaamaan Zaireen ja vei piispan tuntemattomaan kohteeseen. Miehet olivat oletettavasti tutsien johtaman Demokraattisten voimien liitto Kongo-Zairen vapauttamiseksi -ryhmän tai siihen liittyvien ryhmien jäseniä.
Porin seudun kansalaisopisto

Porin seudun kansalaisopiston opistotalo (Gallen-Kallelankatu 14)
Porin seudun kansalaisopisto on Satakunnan suurin vapaan sivistystyön oppilaitos, joka koostuu kansalaisopistosta ja Porin kesäyliopistosta. Oppilaitoksen omistaa Porin kaupunki. Porin seudun kansalaisopisto aloitti toimintansa nykyisellä nimellään 1.1.2011. Opisto syntyi, kun vuonna 1917 perustettu Porin kaupungin työväenopisto ja Ulvilan kansalaisopisto yhdistyivät. Vuonna 2017 Porin seudun kansalaisopisto juhli 100-vuotista taivaltaan. Päätös työväenopiston perustamisesta Poriin tehtiin monien vaiheiden jälkeen toukokuussa 1917 ja saman vuoden lokakuussa vietettiin jo avajaisia.
Porin seudun kansalaisopisto on vapaan sivistystyön oppilaitos, jonka tehtävänä on kannustaa kaupunkilaisia elinikäiseen oppimiseen ja aktiiviseen kansalaisuuteen. Opisto järjestää kaikille avointa kansalaisopistotoimintaa Porissa ja Ulvilassa. Kansalaisopisto tarjoaa monipuolisia ja edullisia kursseja mm. tieto- ja viestintätekniikassa, kielissä, kuvataiteessa, käsityössä, liikunnassa ja musiikissa. Kansalaisopiston alaisuudessa toimii Käsityökoulu Taitis, joka järjestää käsityön taiteen perusopetuksen yleistä oppimäärää 7-16-vuotiaille lapsille ja nuorille. Vuonna 2016 kansalaisopiston opetustuntimäärä oli  21165 ja osallistujia oli 14710. Osallistujista noin 80 % on naisia. Kursseja järjestettiin 909 ja niitä opettamassa oli 191 tuntiopettajaa.
Porin kesäyliopisto on perustettu vuonna 2014. Kesäyliopisto järjestää ammatillista täydennyskoulutusta ja avointa yliopisto-opetusta.
Kansalaisopisto toimii opistotalossa Porin keskustassa osoitteessa Gallen-Kallelankatu 14. Lisäksi opiston käytössä on käsityökeskukset Porissa (Valtakatu 20) ja Ulvilassa (Lääkärinpolku 2). Näiden lisäksi opiston kursseja järjestetään kouluilla ja muissa toimipaikoissa eri puolilla Poria ja Ulvilaa.
Aiheesta muualla

Porin seudun kansalaisopiston verkkosivut