stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Noor Inayat Khan
Elämä > Vangitseminen ja teloitus

Khan yritti karata sieppaajiltaan kahdesti. Pakoyritysten myötä hänet tulkittiin erityisen vaaralliseksi vangiksi, jonka myötä häntä pidettiin eristyksissä ja kahlittuna Pforzheimin vankilassa lähes vuoden ajan. Vankeuden aikana Khania kuulusteltiin ja kidutettiin, mutta hän ei paljastanut mitään tietoja. Lopulta Khan vietiin Dachaun keskitysleirille, jossa hänet teloitettiin kolmen muun SOE:n naisagentin kanssa syyskuussa 1944. Leiriltä selvinneiden vankien kerrotaan Khanin sanoneen viimeisenä sananaan "Liberté" (suom. vapaus).
Tunnustukset

Khan sai postuumisti useita tunnustuksia työstään SOE:n palveluksessa. Hänelle myönnettiin vuonna 1949 Britannian korkein siviiliansiomerkki Yrjön risti ja vuonna 1946 Ranskan Croix de Guerre -ansioristi. Vuonna 2020 Khanista tuli ensimmäinen intialaista syntyperää oleva nainen, jolle Britannia myönsi sinisen muistolaatan. Lisäksi hän on ainoa musliminainen, jonka kunniaksi on pystytetty patsas Britanniassa. Patsas sijaitsee Gordon Squarella Lontoon Bloomsburyssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noor Inayat Khan Wikimedia Commonsissa
Ison-Britannian agenttien toisessa maailmansodassa käyttämä B Mk II -radiolaitteisto.
Noor Inayat Khanin vuonna 2012 paljastettu patsas Lontoon Bloomsburyssä. Patsaan julkisti Britannian prinsessa Anne.
Pablo Ounaskari

| Pablo Ounaskari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013–
Merkittävät roolit:  Ressu Mattila (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Pablo Ounaskari on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa näytelmissä Frankenstein ja Tarina Rakkaudesta ja Pimeydestä sekä Helsingin Kaupunginteatterissa näytelmissä Tarzan ja Myrskyluodon Maija. Hän on näytellyt myös Salatuissa elämissä Ressu Mattilan roolissa sekä muissa suomalaisissa televisiosarjoissa, kuten Roba ja Aikuiset.
Ounaskari valittiin opiskelemaan näyttelijäntaidetta Taideyliopiston Teatterikorkeakouluun kesäkuussa 2022.
Ounaskari puhuu äidinkielenään suomea ja espanjaa.
Pablo Sandoval

Sandoval lyöntivuorossa kaudella 2010
Pablo Emilio Sandoval (s. 11. elokuuta 1986 Puerto Cabello) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka pelaa tällä hetkellä MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Kausina 2015–2017 hän pelasi Boston Red Soxissa, josta hän palasi Giantsiin kesken kauden 2017. Hänen ulkopelipaikkansa on kolmosvahti.
Sandoval on voittanut Giantsissa kolme kertaa World Seriesin, kausilla 2010, 2012 ja 2014. Vuonna 2012 hänet valittiin loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Owczarek podhalanski

| Owczarek Podhalanski |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Puola
Määrä:  maailmassa n. 2000 Suomessa rekisteröity 948
Rodun syntyaika:  1600-luku
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija, vahtikoira
Nykyinen käyttö:  laumanvartija-, vahti- ja seurakoira
Elinikä:  noin 10 vuotta
Muita nimityksiä:  podhalanski, Tatra Shepherd Dog, chien de berger des Tatras, Tatra-Schäferhund, perro de pastor polaco de Podhale, poola podhalani lambakoer
FCI-luokitus:  ryhmä 1 Lammas- ja karjakoirat alaryhmä 1 Lammaskoirat #252
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 65–70 cm narttu 60–65 cm
Väritys:  valkoinen
Owczarek podhalanski (puol. polski owczarek podhalanski) on iso valkoinen puolalainen paimenkoirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 1. Se on hyvin harvinainen: maailmassa arvellaan olevan pari tuhatta yksilöä.
Ulkonäkö

Rotu on vahva ja kookas: urokset ovat säkäkorkeudeltaan yleensä 65–70 cm, nartut 60–65 cm. Kallo on hieman kaareva ja otsapenger selvästi erottuva olematta jyrkkä. Kuono on paksu, kärkeä kohden vähitellen kapeneva ja kallon kanssa samanpituinen tai tätä hieman pidempi. Kirsu on keskikokoinen ja musta. Silmät ovat hieman vinoasentoiset, keskikokoiset ja tummanruskeat. Korvat ovat riippuvat, keskipitkät, kolmionmuotoiset ja melko paksut. Helppohoitoinen karvapeite on säänkestävä, ja sen ansiosta rotu tulee toimeen ulkona läpi vuoden. Karvapeitteen väri on aina puhtaanvalkoinen.
Luonne ja käyttäytyminen

Owczarek podhalanski tunnetaan tyynenä, älykkäänä ja valppaana rotuna. Se on usein varautunut vieraita kohtaan, mutta erittäin lämminhenkinen ihmisille ja eläimille, jotka kuuluvat sen laumaan. Se tulee hyvin toimeen sekä aikuisten että lasten kanssa ja on tarpeen tullen valmis puolustamaan heitä. Muita koiria kohtaan rotu käyttäytyy yleensä suopeasti. Se vartioi ja puolustaa sinnikkäästi, mutta hyökkää yleensä vain, jos sitä uhataan.
Owczarek podhalanskia koulutettaessa on pidettävä mielessä sen erityispiirteet: toisaalta itsenäisyys, ylpeys ja verkkaisuus, toisaalta miellyttämisenhalu sekä taito tulkita eleitä ja kehonkieltä. Laumanvartijakoiraa koulutettaessa johdonmukaisuus ja lempeä määrätietoisuus ovat ensiarvoisen tärkeitä. Podhalanski on onnellinen saadessaan juosta vapaana ja omistaessaan reviirin, jota se voi vartioida. Siitä on myös seuraksi pidemmille lenkeille.
Alkuperä

Rotu on peräisin Tatran vuoristosta Etelä-Puolasta. Sen esi-isät olivat samoja itämaisia koiria kuin muillakin suurilla valkoisilla laumanvartija- ja paimenkoirilla - erään teorian mukaan ne olisivat olleet muinaisia, yli tuhat vuotta sitten Eurooppaan saapuneita aasialaisia mastiffeja. "Isojen valkoisten" rotujen uskotaan kehittyneen noin 1600-luvulla. Owczarek podhalanski on maantieteellisen sijaintinsa ansiosta länsieurooppalaisia sukulaisrotujaan vanhempi, koska idästä vaeltaneet kansat saavuttivat ensin Euroopan itäiset osat. Voimakkaimpia yksilöitä on perinteisesti kutsuttu "liptovilaisiksi", mikä viittaa alueeseen Slovakian puolella. Tätä pidetään merkkinä siitä, että podhalanski polveutuisi slovakiancuvacista, joka on kotoisin Etelä-Tatralta.
1920-luvulla puolalaiset rajavartijat käyttivät owczarek podhalanskia vartio-, suojelus- ja vetokoirana. Joitain vuosia myöhemmin Maurycy Trybulski kiinnostui siitä ja laati sille ensimmäisen rotumääritelmän. Vuonna 1937 ensimmäiset yksilöt rekisteröitiin kantakirjaan. Rodusta alkoi tulla suosittu paitsi vuoristoissa, myös alavilla mailla - kuten Varsovan lähiseuduilla, Malopolskan alueella ja Lvivissä.
Toisen maailmansodan jälkeen Jadwiga Dyakowska, Lubomir Styczynski sekä krakovalaiset koiraharrastajat antoivat oman panoksensa rodun jalostamiseen. Sen myötä laadittiin uusi rotumääritelmä, jonka myös FCI hyväksyi. Zakopanelainen eläinlääkäri tri Henryk Derezinski vaikutti suuresti rodun jalostukseen ja johtikin paikallista jalostusohjelmaa useiden vuosien ajan. Kuuluisiin rodunedustajiin ovat lukeutuneet mm. Bela spod Brzyska, Doran Gazda z Dzianisza, King of Happiness Alpejskie Zauroczenie, Kita z Diablinca, Kotlik z Doliny za Bramka sekä Zakochany Harnas Catonium.
Alkuperä > Podhalanski Suomessa

Vuonna 1990 Suomeen tuotiin ensimmäiset rodun edustajat, ja vuonna 1992 Suomessa syntyi ensimmäinen pentue. Nykyisin puolalaiset linjat ovat hyvin edustettuina suomalaisessa populaatiossa, mutta myös Saksasta, Ranskasta, Alankomaista ja Tanskasta on tuotu jonkin verran rodun edustajia. Suomessa on tänä päivänä noin 300 yksilöä.
Terveys

Owczarek podhalanski on tullut toimeen vuosisatojen ajan ilman erityistä huolenpitoa. Se onkin alkukantaisuutensa vuoksi rotuna varsin terve.
Aiheesta muualla

Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
Suomen Owczarek Podhalanskit ry
Pablo Pozo

| Pablo Pozo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1973 Santiago, Chile
Jalkapallotuomari
Pituus:  177 cm
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2000   2001   2002   2003   2004   2005   2006   2007   2008   2008   2009   2009   2009   2008–09   2010   2010 | Copa Lib. 2000   Copa Lib. 2001   Copa Lib. 2002   Copa Lib. 2003   Copa Lib. 2004   Copa Lib. 2005   Copa Lib. 2006   Copa Lib. 2007   Copa Lib. 2008   Olympialaiset 2008   Copa Lib. 2009   Maanosaliittojen cup 2009   2009 U–17 MM   MM 2010 Karsinnat   Copa Lib. 2010   MM 2010 | 01 00 04 01   02 00 06 01   03 01 15 01   03 01 15 01   02 00 09 01   02 00 17 00   01 00 07 00   03 00 17 00   03 00 22 05   03 00 12 02   01 00 05 01   02 02 08 01   03 01 13 02   04 02 22 03   06 02 35 03   02 01 09 00 | 01 00 04 01   02 00 06 01   03 01 15 01   03 01 15 01   02 00 09 01   02 00 17 00   01 00 07 00   03 00 17 00   03 00 22 05   03 00 12 02   01 00 05 01   02 02 08 01   03 01 13 02   04 02 22 03   06 02 35 03   02 01 09 00 |

Pablo Pozo (27. maaliskuuta 1973 Santiago, Chile) on chileläinen jalkapallotuomari. Ammatiltaan hän on tilintarkastaja. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 1999 ja hänen ensimmäinen kansainvälinen ottelu on Bolivian ja Kolumbian kohtaaminen elokuussa 2003. Hän on tuominnut mm. MM–kilpailuissa, Copa Libertadoresissa ja Copa Sudamericanassa.
Ozeias Graciano

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ozeias Fernando Graciano
Syntymäaika: 21. toukokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka:  São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 192 senttimetriä
Lempinimi: Oze, Ossi
Seura
Seura:  Mikkelin Palloilijat
Pelinumero: 3
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004 -2007  2007 2008-2010 2011-2012 2013-2015 2016–2019 |  Shenzhen Ruby FC  Esporte Clube XV de Novembro de Jau   TP-47   PS Kemi   FC Hämeenlinna  AC Kajaani  Mikkelin Palloilijat |      20(2) 67(7) 22(4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. maaliskuuta 2016.
Ozeias 'Ossi' Fernando Graziano (s. 21. toukokuuta 1983, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Kauden 2013 alkaessa Ozeias Graziano pelaa Ykkösen AC Kajaanissa. Kautena 2014, Ozeias pelaa AC Kajaanissa edelleen.
Ozeias Graziano tuli Suomeen torniolaiseen ykkösen joukkueeseen Tornion Pallo-47 kaudeksi 2007. Taustana hänellä oli pelaaminen Kiinan pääsarjassa Shenzhenin joukkueessa, jossa hän kaudella 2004 voitti Kiinan mestaruuden. Nilkkavamma päätti hänen uransa siellä.
Graziano siirtyi seuraavalla kaudeksi 2008 Ykköseen nouseeseen Tornion naapurikaupungin seuraan PS Kemiin, jossa hän pelasikin luotettavana takalinjojen miehenä kolme kautta.
Keväällä kaudeksi 2011 Ozeias Graziano siirtyi FC Hämeenlinnaan, jossa hän solmi kauden 2011 lopulla kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Ozeias Graziano on pelannut Ykkösessä kaikkiaan viisi kautta kolmessa eri suomalaisseurassa, TP-47, PS Kemi ja FC Hämeenlinna, 109 ottelua tehden niissä 13 maalia.
Ozeias jatkoi AC Kajaanissa kaudet 2013, 2014 ja 2015. Kaudeksi 2016-2018 hän siirtyi Mikkelin Palloilijoihin pelaamaan Kakkosta puolustajan paikalle.
Aiheesta muualla

Ozeias Graziano tilastoja playerhistory.comissa
Optinen tähtitiede

Sähkömagneettisen säteilyn spektri, josta vain pieni osa on valon alueella.
Optinen tähtitiede on tähtitieteen tutkimuksen osa-alue, jonka havainnot tehdään kaukoputken avulla pääasiassa näkyvän valon sekä myös sitä ympäröivien pitkäaaltoisen infrapunasäteilyn sekä lyhytaaltoisen ultraviolettisäteilyn taajuudella. Optinen tähtitiede kattaa aallonpituudet 400–800 nanometriä. Tutkimusmenetelmiä ovat valokuvaus filmille tai nykyisin lähinnä valoherkälle elektroniselle kennolle, kohteen lähettämän valon määrää mittaava fotometria, valon jakautumista aallonpituuden suhteen tutkiva spektroskopia sekä valon polarisaation astetta määrittelevä polarimetria.
Optinen tähtitiede muodostaa valtaosan havaitsevasta tähtitieteestä. Maan ilmakehä päästää näkyvän valon lähes esteettä pinnalle asti, toisin kuin useimmat muut aallonpituudet, joten useimmat maanpäälliset tähtitieteen havaintovälineet ovat nimenomaan optisia kaukoputkia. Avaruudessa päästään kuitenkin suurempaan tarkkuuteen pienemmillä laitteilla, koska siellä ilmakehän virtaukset eivät aiheuta kuviin ylimääräistä epäterävyyttä. Myös maanpäälliset kaukoputket sijaitsevat usein kuivilla ja vuoristoisilla seuduilla, jossa sää on mahdollisimman usein selkeä ja ilma sisältää mahdollisimman vähän vesihöyryä. Tähtitieteen harrastus keskittyy lähes yksinomaan optiseen tähtitieteeseen.
Aiheesta muualla

Astrofysiikkaa (pdf) Turun yliopisto. Arkistoitu 2.2.2019. Viitattu 2.2.2019.
Jetsu, Lauri; Hackman, Thomas; Willamo, Teemu: Havaitsevan tähtitieteen peruskurssi I Helsingin yliopisto. Viitattu 2.2.2019.
Oskar Nissinen

Nissin vuonna 1904. Kuva: Daniel Nyblin.
Oskar Petrus Nissinen, sukunimi vuoteen 1905 Nissin (26. heinäkuuta 1864 Sortavala – 27. maaliskuuta 1937 Sortavalan maalaiskunta) oli suomalainen valtiopäivämies, maanviljelysneuvos ja kansanedustaja.
Nissisen vanhemmat olivat kauppias, kauppaneuvos Alexander Johan Nissin ja Fredrika Berg ja puoliso vuodesta 1891 Vera Lisitzin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884, valmistui maanmittariksi 1886 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1888 ja maisteriksi 1890. Nissinen toimi maanviljelijänä omistamallaan Niemelänhovin tilalla Sortavalan maalaiskunnassa. Hän oli myös Niemelän tietopuolisen meijeri- ja karjakkokoulun johtaja. Nissinen sai maanviljelysneuvoksen arvon 1920.
Nissinen kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Sortavalan maalaiskunnan edustajana ja oli talonpoikaissäädyssä Salmin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli nuorsuomalaisen puolueen ja joulukuusta 1918 kokoomuksen kansanedustajana 1917–1919, edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Oskar Nero

Oskar Aleksander Nero (14. helmikuuta 1873 Turku – 5. huhtikuuta 1937 Rauma) oli suomalainen insinööri, joka toimi Rauman ensimmäisenä kaupunginjohtajana.
Oskar Neron vanhemmat olivat vaihdemies Antti Kustaa Nero ja Josefina Heikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1893 ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1899.
Nero johti rautatierakennustöitä eri rataosilla aina vuoteen 1915 saakka. Hän oli sitten kaupungininsinöörinä Hämeenlinnassa 1915–1917, Lappeenrannassa 1917, Porissa 1917–1918 sekä Jyväskylässä 1918–1923. Tämän jälkeen Nero oli Raumalla kaupungininsinöörinä vuodesta 1923 alkaen. Hänet valittiin myös kaupunginjohtajaksi vuonna 1929. Vuodesta 1935 lähtien hän hoiti pelkästään kaupunginjohtajan tehtäviä. Neron toimikaudella käynnistettiin Rauman sataman mittavat laajennustyöt ja perustettiin Raumalle vesijohto- ja viemärilaitos. Oskar Nero kuoli huhtikuun alussa 1937 lyhyen sairauden jälkeen.
Kaupungininsinöörinä toimineen Oskar Neron mukaan on nimetty Jyväskylässä Harjulla sijaitsevat vuonna 1925 valmistuneet kiviportaat, Neron portaat. Neron kerrotaan edelleen kummittelevan Rauman kaupungintalon vanhassa osassa ja eritoten sen tornissa.
Oskar Nero oli naimisissa vuodesta 1907 Aino Maria Wahlströmin kanssa.
Pachakutik

Movimiento de Unidad Plurinacional Pachakutik – Nuevo País on Ecuadorin lähinnä alkuperäisväestöä edustava puolue. Se perustettiin 1995.
Pachakutik pääsi ensimmäistä kertaa hallitusvastuuseen sen kannattaman Lucio Gutiérrezin voitettua presidentinvaalit 2002. Gutiérrez erotti kuitenkin Pachakutikin ministerit kolme kuukauden kuluttua.
Vuoden 2002 kongressin vaaleissa se sai 10 paikkaa sadasta ja vuonna 2006 kuusi.
Aiheesta muualla

http://www.pachakutik.org.ec/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Paperikaarnamyrtti

| Paperikaarnamyrtti |
| --- | --- |
 Paperikaarnamyrtti kukassa
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicotidae
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Myrttikasvit Myrtaceae
Suku::  Kaarnamyrtit Melaleuca
Laji::  alternifolia
Kaksiosainen nimi
 Melaleuca alternifolia  (Maiden & Betche) Cheel 
Katso myös
   Paperikaarnamyrtti Wikispeciesissä   Paperikaarnamyrtti Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paperikaarnamyrtti (Melaleuca alternifolia) on myrttikasveihin kuuluva kasvilaji. Se on peräisin subtrooppisesta Australiasta, ja sitä tavataan Queenslandin kaakkoisosissa ja pohjoisrannikolla sekä lähiseuduilla Uudessa Etelä-Walesissa. Sitä kasvaa joenrannoilla ja soisilla tasangoilla. Paperikaarnamyrtin öljyä myydään ihonhoitoon. Sillä saattaa olla antiseptisia ominaisuuksia.
Ulkonäkö ja koko

Paperikaarnamyrtti on jopa 7 metriä korkeaksi kasvava pensas tai pieni puu. Sillä on paperimainen kaarna. Sen havunohuet lehdet järjestäytyvät vuorottain ja joskus sekavasti. Lehdet ovat pehmeitä, sileitä ja pitkulaisia muodoltaan. Ne ovat usein 10–35 mm pitkiä ja vain 1 mm ohuita. Niissä on myös paljon öljyä.
Kasvi kukkii useimmiten keväällä tai alkukeväästä. Röyhyisten kukkien seassa kasvaa myös teräviä, 3–5 cm mittaisia piikkejä. Siihen kasvavat 2–3 cm mittaiset puiset ja kuppimaiset hedelmät.
Käyttö

Australian alkuasukkaat ovat perinteisesti käyttäneet teepuun lehtiä antiseptisesti. Vähäinen määrä kliinisiä tutkimuksia on osoittanut, että teepuuöljystä voi olla hyötyä aknen ja jalkasienen hoidossa. Siitä saattaa olla hyötyä joissakin muissakin tilanteissa, joissa antiseptisista aineista voi olla apua, mutta niistä ei ole riittävää tutkimusnäyttöä.
Teepuuöljy sopii ulkoisesti käytettynä useammille, mutta se voi aiheuttaa joillekin allergista ihottumaa. Raskaudenaikaisesta käytöstä ei ole näyttöä. Teepuuöljyä ei kannata käyttää sisäisesti, koska sillä on monia ikäviä haittavaikutuksia, kuten sekavuutta. Sitä pidetään myös myrkyllisenä sisäisesti käytettynä.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Paperikaarnamyrtti (Melaleuca alternifolia)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Melaleuca alternifolia (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Melaleuca alternifolia (englanniksi)
PacWest Racing

PacWest Racing oli vuonna 1993 perustettu Champ Car/CART-talli, jonka omisti Bruce McCaw. Tallin ensimmäinen kokonainen kausi oli 1994, jolloin kuljettajina olivat Dominic Dobson ja Scott Sharp. Tunnettuja tallin entisiä kuljettajia ovat muun muassa Mark Blundell ja Roberto Moreno.
Kuljettajia

Mark Blundell (1996–2000)
Scott Dixon (2001–2002)
Dominic Dobson (1993–1994)
Teo Fabi (1996)
Juan Manuel Fangio II (1995)
Adrian Fernandez (1997)
Mauricio Gugelmin (1995–2001)
Roberto Moreno (1999)
Oriol Servia (2002)
Scott Sharp (1994)
Danny Sullivan (1995)
Oliivikultarinta

| Oliivikultarinta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Kultarinnat Hippolais
Laji::  olivetorum
Kaksiosainen nimi
 Hippolais olivetorum  (Strickland, 1837) 
Katso myös
   Oliivikultarinta Wikispeciesissä   Oliivikultarinta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oliivikultarinta (Hippolais olivetorum) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 15 cm, siipien kärkiväli 24-26 cm ja paino noin 15-18 g. Kultarinnoista suurikokoisin ja vahvanokkaisin. Aikuinen lintu on yläpuolelta harmaa ja alapuolelta valkoinen tai vaaleanharmaa. Alaperä on täplikäs. Siivellä erottuu kyynärsulkien valkeista reunoista muodostuva paneeli. Koivet ovat tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on syksyllä kupeilta kellahtava. Käyttäytyminen on piilottelevaa. Laulu on voimakasta ja kaunista, ja se on hitaampaa ja matalampaa kuin muiden kultarintojen laulu.
Kaikilla oliivikultarinnoilla on täydellinen sulkasato talvehtimisalueella.
Esiintyminen

Oliivikultarinta esiintyy Välimeren itäosassa Balkanilla, Kreikassa, Bulgariassa, Etelä-Romaniassa ja Turkin rannikolla sekä Libanonissa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Afrikassa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Lajin esiintymisalueen pinta-ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä, Euroopassa elää 21 000–45 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Mereinen laji, jonka kanta on vahvin rannikoilla ja saarilla. Elää tammimetsiköissä, oliivitarhoissa ja erilaisilla istutuksilla ja puutarhoissa sekä pensaikoissa, usein vuorenrinteillä.
Lisääntyminen

Pesintä tapahtuu toukokuun jälkipuoliskolla ja kesäkuussa. Pesä on melko matalalla (0,5-3 m) puussa (tammi, oliivipuu) tai pensaassa. Se on syvä kuppi ja rakennettu korsista, kasvikuiduista ja juurista. Naaras munii tavallisesti 4 munaa. Muna painaa 2,25 g. Haudonta kestää noin 13 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista.
Ravinto

Pääravintona ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Loppukesällä voi syödä viikunoita.
Oliivikultarinnan munia.
Passy

Passy voi tarkoittaa seuraavia:
Maantiede

Passy, kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa
Passy, kunta Ranskassa Haute-Savoien departementissa
Passy, kunta Ranskassa Yonnen departementissa
Passy, entinen kunta Ranskassa entisessä Seinen departementissa
Arrondissement de Passy, Pariisin 16. arrondissementti
Cimetière de Passy, hautausmaa Pariisin 16. arrondissementissa
Henkilöitä

eversti Passy, oik. André de Wavrin (1911–1998), Ranskan vastarintaliikkeen tiedustelu- ja esikuntapäällikkö toisessa maailmansodassa
Edmund Passy (1789–1870), ruotsalainen säveltäjä ja pianisti
Frédéric Passy (1822–1912), ranskalainen poliitikko, ensimmäisen Nobelin rauhanpalkinnon saaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Passy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Onni Veijonen

Onni Nestor Veijonen (30. huhtikuuta 1898 Lahti – 25. elokuuta 1944 Joensuu) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki monipuolisen uran näyttelijänä niin teatterissa, elokuvissa kuin oopperassakin.
Ura > Teatteri

Veijonen opiskeli nuorena lausuntaa Ilmari Räsäsen johdolla, sekä laulua opettajanaan muun muassa Väinö Sola. Näyttelijänuransa hän aloitti Eero Alpin kiertueella vuonna 1917. Ajan tavan mukaan Veijonen oli muutaman vuoden jaksoin kiinnitettynä Viipurin Työväen Teatteriin ja Kotkan Näyttämölle sekä Oulun, Tampereen ja Turun teattereihin. Vuosina 1935–1940 hänellä oli kiinnitys Helsingin Työväen Teatteriin. Näyttelijä Matti Aro kertoo historiikissaan: ”Onni Veijonen – – oli eräs teatterin vahvimmista voimista ja ehdottomasti henkilökunnan värikkäin hahmo monessakin mielessä.”
Veijonen oli paljon mukana myös rintamakiertueilla. Näytellessään Äänislinnan kesäteatterissa hän joutui useamman kerran putkaan, mikä johti näytäntöjen peruuntumiseen ja lopulta Veijosen erottamiseen.
Veijosen näyttämörooleja eri teattereissa olivat muun muassa nimiosat näytelmissä Hänen poikansa ja Nuori mylläri, Ihmisten kapinan Robert ja Nummisuutarien Esko. Hän näytteli myös muun muassa opereteissa Bajadeeri, Mustalaisruhtinatar (kreivi Boni) ja Iloinen leski (Danilo). Lisäksi Veijonen teki esimerkiksi Tonion osan Gaetano Donizettin oopperassa Rykmentin tytär.
Ura > Elokuvat

Veijonen esiintyi parissakymmenessä elokuvassa, ja teki ensimmäiset filmiroolinsa jo 1920-luvulla. Hänellä oli tilanomistaja Karhunheimon osa mykkäelokuvassa Kilu-Kallen ja Mouku-Franssin kosioretki (1920). 40-minuuttisessa humoreskissa Sunnuntaimetsästäjät (1921) hän esitti niin ikään tilanomistajaa Jallu Äkkiväärää.
Veijosen aktiivisin elokuvakausi käsitti vuodet 1938–1942, jolloin hän näytteli 14 elokuvassa. 1930-luvulla hän teki isompia sivurooleja muun muassa elokuvissa Tee työ ja opi pelaamaan (1936), Laulu tulipunaisesta kukasta (1938), Aktivistit (1939) ja Miehen tie (1940). Merkittävimmän roolinsa hän teki johtaja Kontiokorpena elokuvassa Ketunhäntä kainalossa (1940). Veijonen ja Matti Jurva esittivät propagandistisia sketsejä ja lauluja Suomi-Filmin sotilaspiloissa.
Yksityiselämä

Onni Veijonen oli naimisissa näyttelijä Väinö Lehmuksen sisaren, Saima Lehmus-Veijosen (1895–1974) kanssa. Hänen pojanpoikansa on näyttelijä Juha Veijonen.
Veijonen kuoli Joensuun sotilassairaalassa 46-vuotiaana työpalvelussa saamaansa sairauteen. Hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen sankarihautaan.