stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kämppäkankaan jätinkirkko

| Kämppäkankaan jätinkirkko> Sijainti |
| --- | --- |
 Kämppäkankaan jätinkirkko
Koordinaatit:  63.78319944°N, 23.4938524°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Kokkola
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  kivikausi
Korkeus:  52,5  m
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kämppäkankaan jätinkirkko on Keski-Pohjanmaalla Kokkolan Kälviällä sijaitseva  jätinkirkko.
Sijainti

Jätinkirkko sijaitsee Kokkolassa entisen Kälviän kuntarajan tuntumassa. Sinne pääsee ajamalla Käviän kirkolta 5,2 kilometriä seututietä 757 Kleemolaan asti, josta käännytään ennen Myllykangasta oikealle metsäautotielle. Metsätietä ajetaan 4,6 kilometriä etelään ja lounaaseen, ylittäen matkalla yksi risteys, ja kääntymällä seuraavasta risteyksestä vasemmalle eli koilliseen. Tätä tietä ajetaan vielä 1,4 kilometriä ja ollaan perillä. Jätinkirkko sijaitsee heti tien vasemmalla puolella ja asuinpaikka 200 metriä etellän mäellä.
Jätinkirkko

Jätinkirkko sijaitsee moreenimäen päällä. Se on rakennettu vierittämällä kaikki kivet sen sisäpihalta 1–2 metriä leveäksi valliksi. Vallissa on sekä alkuperäisiä suuria kiviä että sinne jälkeenpäin kasattuja pienempiä kiviä. Sisäpihan mitat ovat 9,5 × 5,5 metriä.
Asuinpaikan rakenteita on kuvattu tavalla, että sielläkin olisi jätinkirkko. Sitä ei raportissa kuitenkaan mainita nimellä.
Ympäristö

Jätinkirkosta etelään 350 metriä sijaitsee asuinpaikka, venevalkama ja muita jäänteitä. Niitä on tutkittu vuonna 2005 pienimuotoisilla kaivauksilla.
Tutkimuksia

Vesa Laulumaa on tarkastanut kohteen vuonna 1995, mutta ei suorittanut paikalla kaivauksia.
Historiaa

Jätinkirkon, sekä viereisen asuinpaikan, on ilmoittanut Museovirastolle vuonna 1991 sen löytäjä Antti Saari Ullavalta.
People

People voi tarkoittaa seuraavia asioita:
People, yhdysvaltalainen aikakauslehti
The People, brittiläinen sanomalehti
People, Barbra Streisandin albumi
People, Technicolour-yhtyeen albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”People”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Penämönjärvi

| Penämönjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ranua
Koordinaatit:  66°00′N, 27°18′E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Penämönjoki
Järvinumero:  64.058.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  181,9 m 
Rantaviiva:  13,39 km 
Pinta-ala:  4,432 km² 
 fiPenämönjärvi 
Penämönjärvi on Simojoen vesistöalueeseen kuuluva pieni järvi Ranuan kunnassa Etelä-Lapissa. Sen pinta-ala on noin 4,4 km², ja korkeustaso 181,9 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi saa vetensä etelästä Latvajoesta ja pohjoisesta Leiliojasta. Penämönjärvestä vedet laskevat Penämönjokea pitkin Simojärveen.
Penämönjärvessä on yksi, tosi pieni saari. Rantaviivaa on noin 13 kilometriä. Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2013 tekemien mittausten mukaan Penämönjärven vedenlaatu on hyvä.
O’nyong’nyong

| O'nyong'nyong> Luokitus |
| --- | --- |
ICD-10:  A92.1
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
O’nyong’nyong, josta käytetään myös nimitystä o’nyong-nyong, on arboviruksiin, tarkemmin sanottuna togavirusten alfavirusryhmään kuuluva virus ja tämän aiheuttama samanniminen sairaus. Se on läheistä sukua chikungunyalle ja igbo oralle. Sairaudesta käytetään yleisesti myös lyhennettä ONN sekä sitä aiheuttavasta viruksesta lyhenteitä ONN-virus ja ONNV.
Etymologia

Nimi o’nyong’nyong on peräisin Ugandan ja Sudanin niloottisista kielistä, joissa sen merkitys on ”nivelten heikkeneminen”.
Tarttuminen

O’nyong’nyong leviää tartunnan saaneista hyttysistä. Se on ainoa virus, joka pääasiallisina välittäjinä ovat horkkasääskiin kuuluvat Anopheles funestus- ja Anopheles gambiae -hyttyset.
Oireet

O’nyong’nyongin tavallisia oireita ovat polyartriitti, ihottuma ja kuume. Oireina saattaa esiintyä myös kipua rinnassa ja silmissä, imusolmuketulehdusta ja väsymystä. Taudin ei tiedetä aiheuttaneen kuolemantapauksia.
Esiintyvyys

O’nyong’nyong on aiheuttanut kaksi tunnettua epidemiaa. Niistä ensimmäinen levisi vuosina 1959–1962 Ugandasta Keniaan, Tansaniaan, Zaireen (nykyiseen Kongon demokraattiseen tasavaltaan), Malawiin ja Mosambikiin. Yhteensä yli kaksi miljoonaa ihmistä sairastui. Tämä oli laajin tunnettu arboviruksen aiheuttama epidemia. Vuonna 1959 virus eristettiin ensimmäisen kerran Entebbessä sijaitsevassa Uganda Virus Research Institutessa sääskistä ja ihmisverestä Gulussa, Ugandan pohjoisosassa kerätyistä näytteistä.
Vuosina 1996–1997 levinnyt toinen epidemia rajoittui Ugandaan. Siinä sairastui 400 ihmistä. Epidemioiden 35 vuoden väli ja todistusaineisto siitä, että Ugandassa olisi mahdollisesti ollut o’nyong’nyongepidemia jo vuosina 1904–1906, viittaavat siihen, että viruksen aiheuttamien epidemioiden sykli olisi noin 30–50 vuotta.
Alalajit

ONN-viruksella on ainakin kolme alalajia tai muunnosta. Niiden perimä on saatavilla genomitietokannoissa.
Aiheesta muualla

Material Safety Data Sheet (Arkistoitu – Internet Archive) – Kanadan yleisen terveyden virasto (englanniksi)
Pentekostarion

Pentekostarion on ortodoksisessa kirkossa käytössä oleva jumalanpalveluskirja, joka sisältää kaikki jumalanpalvelustekstit pääsiäisestä kaikkien pyhien sunnuntaihin saakka.
Kirjallisuutta

Pentekostarion: viidenkymmenen päivän aika pyhästä ja suuresta Herran pääsiäisestä helluntaihin sekä Pyhän Hengen päivästä kaikkien pyhien sunnuntaihin.  Suomentanut Johannes Seppälä. Joensuu:  Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto, 1999.  ISBN 951-8979-25-1.
Aiheesta muualla

Pentekostarion / Ortodoksi.net
Peltopyyt

| Peltopyyt |
| --- | --- |
 Peltopyy (Perdix perdix)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Suku::  Peltopyyt Perdix  Brisson, 1760
Katso myös
   Peltopyyt Wikispeciesissä   Peltopyyt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peltopyyt (Perdix) on aitokanojen heimoon kuuluva lintusuku.
Peltopyihin (Perdix) kuuluvia lajeja

Partapeltopyy (Perdix dauurica)
Peltopyy (Perdix perdix)
Tiibetinpyy (Perdix hodgsoniae)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
Paavo Poutiainen (kappalainen)

Paavo Poutiainen (10. huhtikuuta 1848 Sortavalan pitäjä – 24. kesäkuuta 1890 Jääski) oli suomalainen kappalainen.
Poutiaisen vanhemmat olivat jahtivouti Anders Poutinen ja Brita Boehm. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1872 ja hänet vihittiin papiksi 1877. Poutiainen toimi viimeksi Jääsken kappalaisena 1889–1890.
Teoksia

Ihmisen vanhurskauttamisesta uskon kautta. Tutkimuksia jumaluus-opin alalla; 1. Telén, Kuopio 1882
Sortavalan kappalaisen Henrik Renqvistin muistoksi 1 : Henrik Renqvist ; kirjoittajat Matthias Akiander ja Paavo Poutiainen. Saukko, Sortavala 1887
Sortavalan kappalaisen Henrik Renqvistin muistoksi 2 : Henrik Renqvist Sortavalan kappalaisena ; kirjoittajat Matthias Akiander ja Paavo Poutiainen. Saukko, Sortavala 1887
Paavo Pohjola

Paavo Pohjola 1960-luvulla.
Paavo Pohjola (s. 22. helmikuuta 1934 Seinäjoki) on suomalainen viulutaiteilija ja kapellimestari ja opettaja.
Pohjola opiskeli koulupoikana Arno Granrothin tunneilla ja jatkoi Sibelius-Akatemiassakin pari kuukautta tämän johdolla, mutta opetus ei soveltunut oppilaalle. Pohjola lähti Wieniin hakemaan oppia periodipohjalta. Hän sai opettajakseen Wienin musiikkikorkeakoulun opettajan ja Wienin filharmonikkojen viulistin Ernst Morawecin. Pohjolan ensikonsertti Sibelius-Akatemiassa 1955 oli menestys.
Työuransa Pohjola aloitti Radion sinfoniaorkesterin ykkösviuluryhmän jäsenenä 1954–1960, siirtyi sitten Saksaan Heidelbergin kaupunginorkesterin konserttimestariksi vuosiksi 1960–1962 ja jatkoi konserttimestarin työtä Hannoverissa Niedersachsenin orkesterissa 1962–1963. Saksasta Pohjola palasi Suomeen Radion sinfoniaorkesteriin nyt konserttimestarin paikalle vuosiksi 1963–1965. Seuraaviksi vuosiksi hän lähti Tukholman filharmonikkojen ja Drottningholmin oopperaorkesterin konserttimestariksi 1965 ja oli Ruotsissa vuoteen 1973. Ruotsissa Pohjolan soittoa alkoivat haitata käsivaivat, jotka saattoivat johtua jostakin tekniikkavirheestä, sillä hän oli opetellut viulunsoittoa paljolti itsekseen vailla opettajan valvovaa katsetta. Soittajan ura oli nyt ohi ja hänen täytyi hakeutua muihin töihin.
Paavo Pohjolan veli Erkki Pohjola työskenteli Tapiolan yhteiskoulussa ja Espoon musiikkiopistossa. Hän antoi vihjeen, että musiikkiopistossa olisi tarjolla viulunsoiton lehtoraatti, johon kuului myös Espoon kamariorkesterin kehittäminen. Kamariorkesterin taiteellisena johtajana toimimiseen liittyi myös kapellimestarina toimiminen. Espoon musiikkiopistossa Pohjola opetti 1974–1983 ja jatkoi opetustyötä Sibelius-Akatemiassa kamarimusiikin lehtorina 1982–1997. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän jatkoi akatemiassa dosenttina ja tuntiopettajana sekä toimi myös Malmön musiikkikorkeakoulun vierailevana professorina 1997–2003.
Paavo Pohjola on Ensti Pohjolan, Erkki Pohjolan ja Liisa Pohjolan veli.
Aiheesta muualla

Paavo Pohjola Klassinen.fissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Pekka Siistonen

Pekka Siistonen on suomalainen kapellimestari, säveltäjä, äänisuunnittelija, studiomuusikko, joka on vaikuttanut monien muiden artistien ja yhtyeiden levyillä ja keikoilla. Pekka Siistonen on kotoisin Äänekoskelta ja oli nuoruudessaan musiikin lisäksi urheilija. Hän pelasi vielä A-nuori-ikäisiin saakka Äänekosken Huimassa kori- ja jalkapalloa. Pekka Siistonen on myös säveltäjä, sovittaja ja miksaaja. Musiikkia hän on tehnyt mm. elokuviin Nuoruuteni savotat ja Pekko Aikamiespojan poikamiesaika.
Elokuvamusiikki

2013 Vuonna 85/ Artista-Filmi/ ohj. Timo Koivusalo
1993 Pekko Aikamiespojan poikamiesaika/ R-Filmi Oy/ ohj. Sina Kujansuu
1993 Seireeni/ MTV3/R-Filmi Oy/ ohj Sina Kujansuu
1990 Rundi/ Tuki-Filmi Oy/ ohj. Jouko Suikkari
1988 Nuoruuteni savotat/ National-Filmi Oy/ ohj. Mikko Niskanen
YLE TV2 musiikkia tv-dokumentteihin sekä lyhytelokuviin.
Musiikkituotanto

Pate Mustajärvi- Patentoitu (albumi)
Olli Lindholm- Maailma on kaunis (albumi)
Eve- Joutsenet/ Tähdenlento (single)
Dingo- Purppuraa (albumi)
Nuoruuteni Savotat- elokuvan soundtrack (albumi)
Lisäksi muusikkona eri artististeille.
Penektomia

Miehen sukuelimet osittaisen peniksen poiston jälkeen.
Penektomia tarkoittaa peniksen poistamista leikkauksella lääketieteellisistä tai henkilökohtaisista syistä.
Lääketieteelliset syyt

Peniksen syöpä voi vaatia peniksen osittaista tai täydellistä poistoa. Kuinka paljon poistetaan, riippuu syövän asteesta. Jos syöpää on vain terskan alueella, vain peniksen kärki poistetaan. Pitkälle edenneen syövän takia koko penis poistetaan.
Harvinaisissa epäonnistuneissa ympärileikkauksissa on myös tarvittu täyttä tai osittaista penektomiaa. (ks. en:David Reimer).
Fournierin gangreeni (kivespussin, siittimen ja/tai välilihan kuolioituva bakteeritulehdus) voi vaatia penektomiaa ja/tai orkiektomiaa (kiveksen tai kivesten poistoa).
Henkilökohtaiset syyt

Sukupuolenkorjausprosessin läpikäyneiden miesten operoiminen ei vaadi peniksen poistoa, vaan siitä muovaillaan hänelle klitoris.
Dysmorfinen ruumiinkuvan häiriö voi aiheuttaa penektomian.
Miehet, jotka kokevat olevansa kolmatta sukupuolta, haluavat joskus emaskulaation, eli heiltä poistetaan penis ja/tai kivekset.
Miespuolisilta Skoptsiliikkeen jäseniltä vaadittiin kastraatiota eli joko kivesten ("vähäisempi sinetti") tai myös penis ("suurempi sinetti").
"Suuren sinetin" tehnyt skoptsi.
Panasonic Lumix DMC-GH1

| Panasonic Lumix DMC-GH1 |
| --- | --- |

Tyyppi:  järjestelmäkamera
Kenno:  17,3 x 13,0 mm Live MOS
Korkein resoluutio:  4 000 × 3 000 (12.0 megapikseliä)
Objektiivi:  Micro Four Thirds
Suljin:  tietokoneohjattu verhosuljin
Suljinajat:  60–1/4000 sekuntia
Valotustavat:  automaattinen, ajan esivalinta, aukon esivalinta, manuaali
Tarkennustavat:  automaattinen, manuaalinen, jatkuva, kasvojen tunnistus
Sarjakuvaus:  3 kuvaa sekunnissa
Etsin:  elektroninen, 1.4 megapikseliä
ISO-arvot:  100-3 200
LCD-näyttö:  3.0 tuumaa TFT LCD 460 000 pikseliä
Tallennusmedia:  SD/SDHC/MMC
Akku:  1 250 mAh 7.2v
Paino:  385 g
Panasonic Lumix DMC-GH1 on Micro Four Thirds -standardin mukainen järjestelmäkamera, joka kykenee tallentamaan teräväpiirtovideota. Kameran mukana tulee Panasonic Lumix 14–140mm HD f/4–5.8, joka videota tallentaessa kykenee portaattomasti säätämään valotusasetuksia, ja näin välttää muista video-ominaisuuksilla varustetuista järjestelmäkameroista tutun äkkinäisen valoisuuden vaihtelun. Koska GH1 käyttää kontrastin vaihteluun perustuvaa automaattitarkennusta,
myös tarkennus tapahtuu portaattomasti videota tallennettaessa. Näiden ominaisuuksien suhteen GH1 on yksi edistyneimmistä järjestelmäkameroista. Panasonic Lumix G -kameroista G1 ja GF1 poiketen GH1:ssä on suurempi kenno, joka mahdollistaa 4:3 kuvasuhteen lisäksi myös kuvasuhteet 16:9, 3:2, ja 1:1, samalla kuvan diagonaalilla.
Videoformaatit > AVCHD

| kuvan laatu | kuvasuhde | resoluutio | kuvaa/s | dataa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| FHD | 16:9 | 1080i 1 920 × 1 080 | 60 lomitettuna (tosiasiallisesti 24) | 17 Mbit/s |
| SH | 16:9 | 720p 1 280 × 720 | 60 | 17 Mbit/s |
| H | 16:9 | 720p 1 280 × 720 | 60 | 13 Mbit/s |
| L | 16:9 | 720p 1 280 × 720 | 60 | 9 Mbit/s |
Videoformaatit > M-JPEG

| kuvan laatu | kuvasuhde | resoluutio | kuvaa/s | dataa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| HD | 16:9 | 1 280 × 720 | 30 | ~8 MB/s |
| WVGA | 16:9 | 848 × 480 | 30 | ~3.5 MB/s |
| VGA | 4:3 | 640 × 480 | 30 | ~2.7 MB/s |
| QVGA | 4:3 | 320 × 240 | 30 | ~0.7 MB/s |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
julkaisu
Interview with Panasonic
An S.L.R. Tailored for Video The New York Times
dpreview.com arviointi
Cinematographic Filming Quality with new GH1 hacked MJPEG & AVCHD firmware: A thorough search for the optimal settings.
Pentangle

Pentangle vuonna 1969.
Pentangle on vuonna 1967 Lontoossa perustettu brittiläinen folkyhtye. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat Jacqui McShee (laulu), Bert Jansch (kitara), John Renbourn (kitara), Danny Thompson (kontrabasso) ja Terry Cox (rummut).
Yhtye on käyttänyt sähköisiä soittimia vain harvoin. Sen musiikissa on vaikutteita kansanmusiikista ja jazzista, ja bassosoolot ja kappaleiden pitkät liveversiot vaikuttivat myös progressiivisen rockin syntyyn.
Studioalbumit

The Pentangle (1968)
Sweet Child (1968)
Basket of Light (1969)
Cruel Sister (1970)
Reflection (1971)
Salomon’s Seal (1972)
Open the Door (1985)
In the Round (1986)
So Early in the Spring (1989)
Think of Tomorrow (1991)
One More Road (1992)
Paavo Poutiainen (valokuvaaja)

Paavo Johannes Poutiainen (2. tai 3. lokakuuta 1903 Valkeala – 3. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen lehtivalokuvaaja. Hänellä oli oma valokuvaamo nimellä Kuvavalmistamo Poutiainen Oy.
Poutiainen toimi vuodesta 1927 Uuden Suomen vakinaisena kuvaajana.
Poutiaisen kuuluisa valokuva Eino Niemisestä revittyine housuineen.
Kuuluisimmat kuvansa Poutiainen otti niin sanotun Vaasan mellakan yhteydessä. Vaasan raastuvanoikeudessa käsiteltiin 4. kesäkuuta 1930 vaasalaisen Työn Äänen kirjapainon särkemisjuttua. Paikalle oli saapunut noin 1 800 Lapuan liikkeen kannattajaa jotka alkoivat pahoinpidellä jutussa todistajana toiminutta Työn Äänen faktoria Eino Niemistä ensin oikeustalon eteisessä ja sen jälkeen ulkona kadulla. Väkijoukko seurasi tekoa sivusta, eikä poliisi puuttunut asiaan. Lehtikuvaajana paikalla ollut Paavo Poutiainen yllytti tekijöitä, ja saikin otetuksi yhdet Suomen lehdistöhistorian tunnetuimmat kuvat.
Joulukuussa 1940 Poutiainen oli Helsingin rautatieasemalla yhdessä muiden lehtikuvaajien kanssa kuvaamassa presidentti Kyösti Kallion lähtöä Nivalaan. Kun sairauskohtauksen saanut Kallio kaatui eversti Aladár Paasosen käsivarsille Poutiainen huusi muille kuvaajille Pojat! Tätä ei sitten kuvata!. Muut tottelivatkin häntä. Poutiaisen todelliseksi motiiviksi epäiltiin kuitenkin jälkeenpäin sitä, että häneltä itseltään oli loppunut filmi kamerasta.
Jatkosodan aikana tk-kuvaajana toiminut Poutiainen kuvasi kesällä 1942 10 minuutin pituisen 16mm mykän värielokuvan Itä-Karjalassa Petroskoissa, Karhumäessä ja Pohjois-Aunuksessa (Värivälähdyksiä Äänisen rannoilta). Elokuva lienee ainoa suomalainen jatkosodan aikana sotatoimialueella kuvattu värielokuva, ja se on säilynyt nykypäiviin saakka alkutekstejä lukuun ottamatta.
Vuonna 1945 Poutiainen näytteli pienessä sivuosassa Jorma Nortimon ohjaamassa elokuvassa Tähtireportterit tulevat.
Aiheesta muualla

Kuuluisuuksien metsästäjät. Yleisön kuvanälän tyydyttäjät - lehtikuvaajat. Reportterimme haastattelee kolmea tunnettua sanomalehtivalokuvaajaa, Seura, 19.10.1938, nro 42, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pikku Odessa

| Pikku Odessa> Little Odessa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Gray
Käsikirjoittaja:  James Gray
Tuottaja:  Paul Webster
Kuvaaja:  Tom Richmond
Pääosat:   Tim Roth  Edward Furlong  Moira Kelly  Vanessa Redgrave  Maximilian Schell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  Fine Line Features Netflix
Ensi-ilta:   1994  Suomi 13. lokakuuta 1995 
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikku Odessa (Little Odessa) on James Grayn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1994. Se kertoo amerikanvenäläisen isän (Maximilian Schell) ja hänen poikiensa (Tim Roth ja Edward Furlong) suhteesta. Pojista vanhempi on venäläismafian palkkamurhaaja New Yorkin Brooklynissa.
Vastaanotto

Elokuva sai vaihtelevia arvioita. Roger Ebert antoi sille kaksi tähteä viidestä ja kritisoi Edward Furlongin näyttelijäntyötä.
Käännös suomeksi
Pertti Ripatti

Pertti Ripatti vuonna 1966.
Pertti Justus Ripatti (31. toukokuuta 1930 Viipuri – 2. tammikuuta 2016 Westchester, New York, Yhdysvallat) oli suomalainen diplomaatti, ulkoasiainneuvos ja varatuomari. Ripatti valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1954 ja sai varatuomarin arvon 1958. Hän oli suurlähettiläs Kuwaitissa 1981–1985, ja hänet akkreditoitiin 1982 Abu Dhabiin Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin. Hän oli suurlähettiläänä Caracasissa Venezuelassa 1985–1989 ja Kuala Lumpurissa Malesiassa 1989–1992 sekä viimeisenä tehtävänä pääkonsulina New Yorkissa 1992–1995.
Ennen diplomaatinuraansa Ripatti työskenteli 1950-luvulla asianajotoimistojen sekä Suomen Lastauttajain työnantajaliiton palveluksessa, 1962–1977 Suomen Työnantajain Keskusliiton ja valtiovarainministeriön palveluksessa.
Ripatin isä oli laamanni Justus Ripatti, joka toimi muun muassa valtakunnansovittelijana.
Oscar (nimi)

| Oscar |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Oskar, Oskari
Vastineita eri kielissä:  Óscar
Nimen alkuperä:  engl. Osgar, "Jumalan keihäs"
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oscar on miehen etunimi. Oscar on yksi Oskari-nimen vastineista.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Oscar on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä 4 715 miehellä.
Kuvitteellisia Oscareita

Oscar, soturi, Fenian-taruston hahmo irlantilaisessa mytologiassa
Oscar Hopkins, elokuvassa Oscar & Lucinda – kohtalon korttipeli
Oscar François de Jarjayes, sotilaskomentaja elokuvassa Lady Oscar sekä samannimisessä manga- ja animesarjassa
Oscar Wao, päähenkilö Junot Díazin romaanissa Oscar Waon lyhyt ja merkillinen elämä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oscar (nimi) Wikimedia Commonsissa
Paavo Ilmola

Paavo Ilmola
Paavo Ilmola (vuoteen 1918 Ivkov; 21. toukokuuta 1911 Terijoki –  31. tammikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka jatkosodan aikaan toimi viestitehtävissä ja sodan jälkeen niin ikään eri tehtävissä erityisesti Pääesikunnassa. Hän oli aktiivisesti mukana käynnistämässä valtakunnallisia maanpuolustuskursseja 1960-luvulla.
Henkilöhistoria

Ilmola kävi Kadettikoulun 1938 sekä sodan jälkeen Sotakorkeakoulun 1948 ja nimitettiin yleisesikuntaupseeriksi 1950. Ennen sotaa Ilmola oli sijoitettuna mm. Pohjan sekä Karjalan kaartin rykmentteihin. Talvisodan hän aloitti joukkueenjohtajana mm. 2. Prikaatissa. Jatkosodassa vuosina 1941-1944 hän toimi Viestipataljoona 32:n komentajana sekä vuonna 1944 11. divisioonan esikunnan viestikomentajana.
Rauhan tultua Ilmola toimi ensiksi Savonlinnan sotilaspiirin esikunnassa toimistoupseerina. Sotakorkeakoulun käymisen jälkeen Ilmola oli Viestikoulun upseerilinjan johtajana 1949 ja tämän jälkeen hän siirtyi Pääesikuntaan. Siellä hän toimi vuosina 1949–1953 toimistoesiupseerina ja 1953–1957 toimistopäällikkönä. Vuosina 1957-1958 vuorossa oli Hämeen jääkäripataljoonan komentajuus. Tämän jälkeen hän toimi puolustusneuvoston yleissihteerinä 1958–1962 ja pääsihteerinä 1962–1966. Puolustusneuvoston yleissihteerinä hän kehitti ja käynnisti valtakunnalliset maanpuolustuskurssit. Vuosina 1962–1966 hän toimi myös pääesikunnassa päämajamestarina. Hän toimi 1966 Panssariprikaatin komentajana, minkä jälkeen hänestä tehtiin Etelä-Suomen sotilasläänin komentaja vuosiksi 1966–1969. Uransa lukuisten esikuntatehtävien huipentumana hänet nimitettiin 1969 pääesikunnan päälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1971 asti eli eläkkeelle jäämiseen asti.
Ilmolan isoisä oli venäläinen Ivan Ivkov (1840–1926), joka toimi varusmestarina Haminan kadettikoulun palveluksessa. Ilmolan vuonna 1881 syntynyt isä Nikolai muutti perheensä sukunimen Ilmolaksi heti Suomen itsenäistymisen jälkeen 1918.
Ilmola oli Akateemisen Karjala-Seuran valajäsen.
Myös Paavo Ilmolan poika Ilkka Ilmola yleni kenraaliluutnantiksi.
Ylennykset

Vänrikki 1938
Luutnantti 1939
Kapteeni 1941
Majuri 1944
Everstiluutnantti 1954
Eversti 1958
Kenraalimajuri 1963
Kenraaliluutnantti 1966.
Kunniamerkit

Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi
Vapaudenristin ritarikunnan 2. luokan Vapaudenristi
Vapaudenristin ritarikunnan 3. luokan Vapaudenristi
Vapaudenristin ritarikunnan 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera
Valtion virka-ansiomerkki
Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia

| Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Arthur Franck
Käsikirjoittaja:  Arthur Franck
Tuottaja:  Oskar Forstén
Säveltäjä:  Salla Luhtala
Kuvaaja:  Mikko Kelloniemi
Leikkaaja:  Markus Leppälä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Polygraf
Ensi-ilta:  23. syyskuuta 2021 (Rakkautta ja anarkiaa)
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia on Arthur Franckin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021.
Elokuva on dokumentti suomalaisesta, syksyllä 1981 ilmestyneestä Tamminiemen pesänjakajat -kirjasta sekä sen julkaisun jälkeen syntyneestä kohusta.
Dokumenttia varten Franck haastatteli Tamminiemen pesänjakajien tekijöitä, 1980-luvun alussa Helsingin Sanomien poliittisessa toimituksessa työskennelleitä Aarno Laitista, Janne Virkkusta. Ritva Remestä, Anneli Sundbergia, Kalle Heiskasta ja Arto Astikaista. Tekijäryhmään kuulunut Hannu Savola oli kuollut vuonna 2007.
Paolo Barilla

| Paolo Barilla> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1989–1990
Talli(t):  Minardi
Kilpailuja:  15 (9 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Japanin Grand Prix 1989
Viimeinen kilpailu:  Espanjan Grand Prix 1990
Paolo Barilla (s. 20. huhtikuuta 1961 Milano, Italia) on entinen italialainen kilpa-autoilija. Hän on Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja vuodelta 1985. Barilla osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1989 ja 1990 Minardi-tallin autoilla. Hän on Barillan pastasukua.