stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Prymorsk

| Prymorsk (Приморськ) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Prymorsk
 Koordinaatit: 46.7346°N, 36.3443°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
Piiri:  Berdjanskin piiri
Kaupungiksi:  1967
Väkiluku (2021):  11 397
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prymorsk (ukr. Приморськ); vuoteen 1964 saakka Nohaisk (ukr. Ногайськ) on kaupunki Ukrainan eteläosan Zaporižžjan alueella, Obytitšnajoen ja Asovanmeren rannalla, maanteitse 211 kilometriä aluekeskus Zaporižžjan keskustasta eteläkaakkoon ja noin 35 kilometriä piirikeskus Berdjanskista länteen.
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 11 397 (2021). Prymorsk sijaitsee nykyisin Berdjanskin piirissä (167 118 as., 2021), jonka osaksi aiempi Prymorskin piiri liitettiin Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa. Kaupunki oli vuosina 1923-1964 Nohaiskin piirin ja nimenmuutoksen jälkeen vuosina 1964-2020 Prymorskin piirin hallinnollinen keskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Nohaisk sai 1938. Taajaman nimi vaihdettiin Prymorskiksi vuonna 1964. Kaupungin aseman se sai vuonna 1967.
Osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa hyökkäyssotaa Venäjä on kohdistanut vihollisuuksia kaupunkiin ja miehittänyt sen. Miehittäjiä vastustavista mielenosoituksista uutisoitiin esimerkiksi 4. ja 26. maaliskuuta 2022. Luotettavan tiedon saamisen miehitetyltä alueelta on kuitenkin ollut rajoitettua; muun muassa toimittajien työtä on estetty, toimittajia ja siviilivirkailijoita kaapattu tai pidätetty ja ukrainalaisten matkapuhelinverkkojen toimintaa on estetty.
Kirjasto Prymorskissa.
Kirkko Prymorskissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prymorsk Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Приморськ
Käännös suomeksi
Proslogion

| Ymmärrystä etsivä usko> Proslogion.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Anselm Canterburylainen
Kieli:  latina
Genre:  teologia
Julkaistu:  1077–78
Suomennos
Suomentaja:  Paavo Rissanen
Kustantaja:  Kirjaneliö
Julkaistu:  1986
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  88
ISBN:  951-600-698-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Proslogion (lat. ”Puhuttelu”) eli Fides quaerens intellectum (Ymmärrystä etsivä usko) on Anselm Canterburylaisen vuosina 1077–78 Becin luostarissa kirjoittama teologinen tutkielma. Teoksessa Anselm pyrkii todistamaan, että Jumala on todella olemassa eikä voida ajatella, että Jumalaa ei olisi. Tämän todistamiseksi hän esittää tunnetun ontologisen jumalatodistuksensa.
Proslogion on Anselmin aiemman teoksen Monologionin sisarteos. Kummatkin ovat eräänlaisia mietiskelyharjoituksia, joissa ihminen kääntää sielunsa tutkiskelemaan Jumalaa ja pyrkii ymmärryksellään tavoittamaan jotain oleellista hänestä. Monologionissa Anselmin tavoitteena oli ratio, ”tieto”, mutta Proslogionissa intellectus, paljon tietoa syvempi ”ymmärrys”. Monologion oli koostunut useista toisiaan seuraavista todisteluista. Proslogionissa Anselm halusi sen sijaan muotoilla yhden, lyhyen todistuksen, joka sekä todistaisi Jumalan olemassaolon että osoittaisi hänestä uskotut kaikkein keskeisimmät asiat.
Tämän yleispätevän teologisen muotoilun etsintä vaivasi Anselmia pitkään. Kerrotaan, että hänelle valkeni lopulta erään aamurukouksen (matutina) aikana, että ”Jumala on se, mitä suurempaa ei voida ajatella” (Deus est quo maius cogitari non potest). Proslogion keskittyy tämän oivalluksen ympärille.
Logiikan alan teoksen lisäksi Proslogionin on katsottu olevan samalla myös hartauskirja ja mystiikan alaan kuuluva teos.
Anselmin aikalainen munkki Gaunilo kritisoi Anselmin Proslogionissa esittämää jumalatodistusta lyhyessä kirjoitelmassa, joka tunnetaan nimellä Pro insipiente (Mielettömän puolesta). Anselm vastasi kritiikkiin nimellä Responsio tunnetussa kirjoitelmassa (suom. Vastaus Gaunilolle) ja liitti sekä Gaunilon kirjoitelman että oman vastauksensa Proslogionin loppuun sen liitteiksi.
Todistus

Anselm muotoili todistuksensa seuraavasti:
Voidaan ajatella olento, jota suurempaa ei voida ajatella.
Tiedämme, että olemassaolo todellisuudessa on suurempaa kuin olemassaolo pelkästään mielessä.
Jos ajattelemamme olento on olemassa vain mielessämme, silloin se ei ole "olento, jota suurempaa ei voida ajatella".
Olento, jota suurempaa ei voida ajatella, täytyy olla olemassa myös todellisuudessa.
Epäonnistuminen todellisessa olemassaolossa olisi epäonnistumista olla olento, jota suurempaa ei voida ajatella.
Näin olento, jota suurempaa ei voida ajatella täytyy olla olemassa, ja tätä me kutsumme Jumalaksi.
Lainauksia

”Herra, en yritä päästä kohoamaan korkeuksiisi, siihen ei ymmärrykseni mitenkään yllä. Mutta jotakin toivoisin ymmärtäväni totuudestasi, jonka sydämeni jo uskoo ja jota se rakastaa. Ei niin, että pyrkisin ymmärtämään, jotta uskoisin, vaan uskon, jotta ymmärtäisin. Uskon nimittäin myös, että ilman uskoa minun on mahdotonta ymmärtää.” (1. luku)
Aiheesta muualla

Anselm of Canterbury: Proslogium - koko teos. (englanniksi)
Anselm of Canterbury: Proslogium - luvut 1-4, Gaunilon vastaus, sekä Anselmin vastaus Gaunilolle. (englanniksi)
Niskanen, Samu: Dialektista hartautta keskiajalla. Niin & näin 4/2019. (PDF)
Psel

| Psel |
| --- | --- |

Alkulähde:  Keski-Venäjän ylänkö
Laskupaikka:  Dnepr
Maat:  Venäjä, Ukraina
Pituus:  717 km
Virtaama:  55 m³/s
Valuma-alue:  22 800 km²
Psel (ukr. Псeл, ven. Псёл, Psjol) on Dneprin sivujoki Venäjän Kurskin alueella ja Ukrainassa. Joen pituus on 717 kilometriä, keskivirtaama alajuoksulla 55 m3/s ja valuma-alueen laajuus 22 800 neliökilometriä. Tyypillisesti joki jäätyy joulukuussa ja vapautuu jäästä maaliskuun lopulla tai huhtikuun alussa.
Joki saa alkunsa Keski-Venäjän ylängöltä Venäjän Belgorodin alueen pohjoisosista, josta se virtaa länteen Kurskin alueen läpi (Obojanin kaupungin eteläpuolelta) Ukrainan Sumyn alueelle. Joki virtaa Sumyn kaupungin halki ja jatkaa etelälounaaseen Pultavan alueen läpi. Pultavan alueen pohjoisosissa se sivuaa Hadjatšin kaupungin itäosia. Joki yhtyy Dnepriin Krementšukin ja Komsomolskin kaupunkien välissä, Kamjansken tekojärven luoteisosassa.
Joen yläjuoksua.
Psel Sumyn kohdalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Psel Wikimedia Commonsissa
Protomalaijit

Protomalaijit (malaijiksi Melayu Asli) ovat yksi Malesialle kuuluvan Malakan niemimaan alkuperäiskansoista senoiden ja semangien ohella. Malakan niemimaan alkuperäiskansoista käytetään yhteistä nimitystä orang asli. Kaikkiin näihin kolmeen orang asli -ryhmään kuuluu edelleen useita eri alaryhmiä. Yhteensä protomalaijeja on noin 62 000 ja he muodostavat 42 % Malesian orang asli -ryhmistä.
Historia

Protomalaijien ja muiden Malakan niemimaan alkuperäiskansojen alkuperästä on kiistelty tutkijoiden keskuudessa. Osa pitää heidän esi-isinään Hoa Binhin kulttuurin edustajina, jotka asuttivat aluetta noin 25 000 vuotta sitten ja osa pitää todennäköisempänä polveutumista kolmesta eri muuttoaallosta alueelle viimeisten 20 000:n vuoden aikana. Jälkimmäisellä teorialla on enemmän kannattajia, mutta edellinen on saanut lisää tutkijoita puolelleen viime vuosikymmenien aikana. Protomalaijit saapuivat alueelle ehkäpä Indonesian saarilta ja he ovat asuttaneet niemimaan eteläosia vähintään 3 000–4 000 vuotta. Nimestään protomalaijit huolimatta he eivät ole nykyisten malaijien esi-isä, vaan nimi viittaa ennemminkin heidän historiaansa alueella ennen malaijien saapumista Borneoolta ja Sumatralta noin 1500-luvun paikkeilla eaa.
Kulttuuri

Protomalaijit voidaan jakaa kuuteen eri ryhmään, joita ovat jakunit (Orang Hulu), temuanit, semelait, kualat, kanaqit ja seletarit. Protomalaijit ovat orang asli-ryhmien toiseksi suurin ryhmä ja he muodostavat noin 42 % kaikista orang aslwista, joita oli vuonna 2006 yhteensä 147 412.
Protomalaijit ovat perinteisesti harjoittaneet kaskiviljelyä Malesian metsäalueilla kasvattaen enimmäkseen riisiä ja vihanneksia, sekä muita tuotteita kauppaa varten. Alangoilla asuvat protomalaijit ovat siirtyneet nykyaikaisempiin viljelymenetelmiin kiinteine viljelymaineen ja lannoitteiden käyttöön. Protomalaijit poikkeavat semangeista ja senoista malaijien ja kiinalaisten kanssa kehittämiensä jo pitkään vallinneiden kauppayhteyksien kautta. Joidenkin tutkijoiden mukaan protomalaijit muistuttavat ulkonäöltään enemmän malaijeja juuri näiden kauppayhteyksien ja niitä seuranneiden sekoittumisen takia, mutta puhuvat edelleen semangien ja senoiden tapaisia kieliä ja ovat säilyttäneet alkuperäiset yhteiskunnalliset rakenteensa. Kuitenkin nykyisin protomalaijit naivat yhteisönsä ulkopuolelle vain harvoin ja aviopuoliso pyritään löytämään yhteisön sisältä. Protomalaijit puhuvat useita eri mon-khmer kieliä ja malaijilaisia kieliä.
Protomalaijien käännynnäinen vähemmistö harjoittaa islamia ja kristinuskoa. Suurin osa harjoittaa kuitenkin edelleen perinteisiä uskoja, joihin liittyvät esimerkiksi erilaiset henget ja jumaluudet. Protomalaijien musiikkia on levytetty ja myyty ympäri maailmaa. Musiikki liittyy tavallisesti šamaanien rituaaleihin, joissa pyritään saavuttamaan transsimainen tila, jossa šamaanin uskotaan olevan yhteydessä henkimaailmaan esimerkiksi sairauksien parantamiseen liittyen.
Jakuneihin kuuluvia metsästäjiä valokuvassa vuodelta 1906.
Temuaneja perinteisissä asuissa.
Ptelea

| Ptelea> Πτελέα.Sijainti |
| --- | --- |
 Ptelea
Koordinaatit:  37°59′41″N, 23°39′41″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Aigáleon lähellä(?), Länsi-Ateena, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Oineis
Trittys:  asty
Demonyymi:  Pteleasios (Πτελεάσιος)
Bulen jäseniä:  1
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ptelea (m.kreik. Πτελέα) oli antiikin aikainen Oineis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Ptelea sijaitsi Kefissos-joen laaksossa Ateenan länsipuolella. Sijaintipaikka on mahdollisesti nykyisen Aigáleon kaupungin tienoilla.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Pteleasios (Πτελεάσιος).
The Pretty Things

| The Pretty Things |
| --- | --- |
 Pretty Things vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1963–
Tyylilaji:  garage rock, R&B, beat, psykedeelinen rock, hard rock, progressiivinen rock
Kotipaikka:   Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Phil May Dick Taylor Frank Holland George Woosey Jack Greenwood
Entiset jäsenet:  Pete Kitley Viv Andrews Viv Prince Brian Pendleton John Stax Skip Alan Jon Povey Wally Waller John C. Alder Vic Unitt Peter Tolson Stuart Brooks Jack Green Gordon Edwards Hans Waterman Roelf ter Velt Barkley McKay Jon Langford Darrell Barfield Simon Fox Mark St.John
Levy-yhtiö:  Fontana Columbia (UK) Laurie Rare Earth Harvest Warner Bros. Swan Song Snapper Cote Basque
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Pretty Things on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin Lontoossa vuonna 1963. Yhtyeen ainoa pysyvä jäsen on ollut laulaja Phil May, joka perusti sen yhdessä soolokitaristi Dick Taylorin kanssa. Taylor oli kuitenkin 1970-luvulla pitkään erossa yhtyeestä. Muut alkuperäiskokoonpanon jäsenet olivat rumpali Viv Prince (erotettiin 1965), rytmikitaristi Brian Pendleton (erosi 1966) ja basisti John Stax (erosi 1967).
Yhtyeen vaiheet > Yhtyeen synty

The Pretty Things oli osa samaa brittiläisen rhythm and bluesin aaltoa, jonka tunnetuimpia edustajia olivat The Rolling Stones, The Animals ja The Yardbirds. Dick Taylor kuului The Rolling Stonesin esimuotoon nimeltä Little Boy Blue and the Blue Boys, jossa hän soitti ensin soolokitaraa ja sittemmin bassoa Brian Jonesin liityttyä yhtyeen soolokitaristiksi. Vuonna 1962 Taylor erosi kokoonpanosta keskittyäkseen opintoihinsa. The Rolling Stones nousi maineeseen ilman häntä, ja valintaansa katuva Taylor päätti palata rockmusiikin pariin. Pian hän löysikin "Lontoon pitkätukkaisimmaksi mieheksi" kutsutun Phil Mayn, jonka kanssa uusi yhtye perustettiin.
Yhtyeen vaiheet > Alkusuosio

The Pretty Thingsin rajuotteinen debyyttisingle "Rosalyn" julkaistiin jo vuonna 1964. Se saavutti 41. sijan Britannian singlelistalla. Suuremmaksi listamenestykseksi muodostui kappaleesta "Don't Bring Me Down" tehty cover-versio, joka kohosi 10. sijalle. Vuonna 1965 ilmestyivät yhtyeen ensimmäiset albumit The Pretty Things ja Get the Picture.
The Pretty Thingsiä pidettiin yhtenä oman aikansa renttumaisimmista ja huonoimmin käyttäytyvistä rockyhtyeistä. Osittain tästä syystä se saikin osakseen julkisuutta ja huomiota. Yhtyeen raakasointinen esikoisalbumi saavutti kuudennen sijan Britannian albumilistalla. Yhdysvalloissa The Pretty Things ei saavuttanut vastaavaa suosiota, mutta se vaikutti sikäläiseenkin rockmusiikkiin toimimalla tärkeänä esikuvana monille garage rock -yhtyeille. Alkuinnostuksen hiivuttua The Pretty Thingsin suosio kuitenkin jäi kulttiyhtyeen tasolle.
Suosion epätasaisuudesta ja railakkaasta elämästä johtuen yhtyeen kokoonpanossa tapahtui jatkuvasti vaihdoksia.
Yhtyeen vaiheet > Psykedeelinen kausi

Brittiläisen rockin suuntautuessa kohti psykedeliaa The Pretty Things seurasi mukana. Vuonna 1967 julkaistua albumia Emotion on kuitenkin luonnehdittu sekä kaupalliseksi että musiikilliseksi fiaskoksi. Arvostetumpi on vuonna 1968 julkaistu kokeellinen levy S. F. Sorrow, jota usein luonnehditaan rockhistorian ensimmäiseksi teema-albumiksi. Albumi kertoi Sebastian F. Sorrow -nimisen englantilaisen miehen elämäntarinan, johon kuuluivat lapsuus ankeassa tehdaskaupungissa, rintamapalvelus ensimmäisessä maailmansodassa, rakastetun menettäminen ilmalaiva Hindenburgin tuhossa ja lopulta yksinäinen vanhuus. Levystä ei tullut kaupallista menestystä, mutta sen kerrotaan innoittaneen The Who -yhtyettä tekemään oman klassikkoalbuminsa Tommyn (1969).
Yhtyeen vaiheet > 1970-luvun raskaampi tyyli

Dick Taylor jätti yhtyeen vuonna 1969. Alkuperäiskokoonpanon ainoaksi edustajaksi jääneen Phil Mayn ja uuden basisti "Wally" Wallerin luotsaamana The Pretty Things alkoi suuntautua kohti varhaista heavy metalia. Vuonna 1970 julkaistu levy Parachute sai Rolling Stone -lehdeltä "vuoden albumi" -kunnianimen.  Yhtyeen suosio ei silti vieläkään ottanut kasvaakseen. Britanniassa underground-yleisö nosti Parachuten albumilistan sijalle 43, mutta Yhdysvalloissa levyä ei Rolling Stonen suosituksista huolimatta huomioitu juuri lainkaan. Seuraavina vuosina The Pretty Things julkaisi heavy metal- ja glam rock -tyyliset albumit Freeway Madness (1972), Silk Torpedo (1974) ja Savage Eye (1975). Parachuten tapaan nämäkin saivat vastakaikua brittiläisissä underground-piireissä, mutta eivät juurikaan niiden ulkopuolella. Lopulta yhtyeen toiminta hiipui.
Yhtyeen vaiheet > Yhtye Suomessa

Pretty Things konsertoi Hämeenlinnassa, Ahveniston moottoriradalla 18.-19.6.1971 auto- ja moottoripyöräkilpailujen yhteydessä.
Yhtye vieraili Suomessa toisen kerran elokuussa 1973 Keimolan rock-festivaaleilla. Käynti ei ollut merkittävä menestys.
Yhtyeen vaiheet > Myöhemmät vaiheet ja nykyinen maine

1980-luvun alusta lähtien The Pretty Things on toistuvasti kokoontunut kiertueita varten Phil Mayn ja Dick Taylorin edustaessa alkuperäiskokoonpanoa. Se on myös tehnyt useita uusia albumeja. Yhtyeellä on edelleen vankka kulttimaine. Suomalainen rocktoimittaja Jake Nyman on luonnehtinut The Pretty Thingsiä yhdeksi 1960- ja 1970-lukujen aliarvostetuimmista yhtyeistä.
Diskografia > Studioalbumit

The Pretty Things (1965) - Britannian albumilistalla 6. sija
Get the Picture (1965)
Emotions (1967)
S.F. Sorrow (1968)
Parachute (1970) -  Britannian albumilistalla 43. sija
Freeway Madness (1972)
Silk Torpedo (1974) - Yhdysvaltain albumilistalla 104. sija
Savage Eye (1976) - Yhdysvaltain albumilistalla 163. sija
Cross Talk (1980)
Rage...Before Beauty (1999)
Balboa Island (2007)
Philippe DeBarge (2009) - (nauhoitettu vuonna 1969)
The Sweet Pretty Things (Are in Bed Now, of Course...) (2015)
Bare as Bone, Bright as Blood (2020)
Diskografia > Livealbumit

Live At Heartbreak Hotel (1984)
Out of the Island (1988)
Rockin' the Garage (1992)
Resurrection (1998)
The BBC Sessions (2002)
Live at the 100 Club (2014)
Live at the BBC (2015)
Live at Rockpalast (2015)
Live at the BBC Paris Theatre – 1974 (2018)
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”The Pretty Things”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 97–99.  (Soundi-kirja 16)  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Pretty Things Wikimedia Commonsissa
Pretty Things (1965)
Protoklorofyllidi

| Protoklorofyllidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  20369-67-9
PubChem CID:  122706135
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C35H32N4O5Mg
Moolimassa:  612,956 g/mol
Protoklorofyllidi (C35H32N4O5Mg) on porfyriineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja yhteyttävissä bakteereissa ja se on välituote klorofyllin biosynteesissä.
Biosynteesi ja biologinen rooli

Protoklorofyllidin biosynteesin esiaste on monille porfyriineille tyypillisesti protoporfyriini IX. Tämä yhdiste sitoutuu koordinaatiosidoksilla magnesiumioniin ja tätä reaktiota katalysoi magnesiumkelataasi. Seuraavassa vaiheessa tästä kompleksista muodostuu monometyyliesteri. Seuraavia protoklorofyllidin biosynteesin vaiheita katalysoi eräs hapettava syklaasientsyymi. Protoporfyriini IX:n magnesiumkompleksin monometyyliesteri hapettuu hapen vaikutuksesta ensin hydroksiesteriksi ja tämän jälkeen ketoesteriksi. Viimeisessä hapettavassa vaiheessa tämä ketoesteri syklitoituu, jolloin muodostuu klorofylleille tyypillinen viides isosyklinen rengas. Tämä tuote on divinyyliprotoklorofyllidi, joka pelkistetään protoklorofyllidiksi.
Klorofyllin biosynteesin seuraavassa vaiheessa eräs protoklorofyllidin pyrrolirenkaiden kaksoissidoksista pelkistetään ja tuotteeksi muodostuu klorofyllidiä. Pelkistimenä reaktiossa toimii NADPH-molekyyli. Suurimmalla osilla kasveista tähän tarvitaan protoklorofyllidirduktaasi, joka aktivoituu valon vaikutuksesta. Sen sijaan monet levät, bakteerit, jäkälät ja eräät itiökasvit sisältävän valoaktivoidun entsyymin lisäksi myös pimeässä toimivaa entsyymiä. Protoklorofyllidi esiintyy osittain vapaana soluissa ja osittain sitoutuneena entsyymeihin. Vapaana olevan protoklorofyllidi voi katalysoida muun muassa soluja vahingoittavien happiradikaalien muodostumista. Kasvimutanttien, jotka tuottavat suuria määriä protoklorofyllidiä pimeässä on havaittu kuihtuvan, kun ne tuodaan valoon johtuen happiradikaalien muodostumisesta.
Aiheesta muualla

PubChem: Protochlorophyllide a
Human Metabolome Database (HMDB): Protochlorophyllide (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Protochlorophyllide (englanniksi)
Pseudoperipteraali

Pseudoperipteraalitemppelin pohjakaava.
Pseudoperipteraali eli pseudoperipteros (m.kreik. ψευδοπερίπτερος) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa on pyritty luomaan aidon peripteraalitemppelin vaikutelma niin, että pitkien sivujen pylväät ovat puolipylväitä eli kiinni naoksen eli ydinrakennuksen seinissä sen sijaan, että seisoisivat vapaina. Lyhyemmillä sivuilla oli yleensä rivi aitoja kokopylväitä ainakin sisäänkäynnin päässä, mutta muutoin myös niillä saattoi olla puolipylväitä.
Pseudoperipteraalitemppeliä edustaa muun muassa Akragaan Olympoksen Zeuksen temppeli. Kaksinkertaisen pylväsrivin tapauksessa pseudoperipteraalia vastaa pseudodipteraali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pseudoperipteraali Wikimedia Commonsissa
Prometheus-leiri

Prometheus-leiri on uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton aikuistumisleiri. Leiri käydään yleensä kahdeksannen tai yhdeksännen luokan jälkeen, 14–16-vuotiaana. Lisäksi varsinaisen leiri-iän ohittaneille 17-21-vuotiaille nuorille järjestetään niin kutsuttuja sennuleirejä ja yli 20-vuotiaille aikuisleirejä. Leirit järjestää Prometheus-leirin tuki ry eli Protu.
Nimensä Prometheus-leiri on saanut kreikkalaisen jumaltaruston Prometheus-titaanilta, joka varasti tulen jumalilta ja antoi sen ihmisille. Leirin tavoitteena on rohkaista nuoria pohtimaan asioita, hahmottamaan ja kehittämään omaa elämänkatsomustaan, kunnioittamaan itseään ja muita sekä ottamaan vastuun itsestään ja maailmasta. Yleensä Prometheus-leirille osallistuu noin 12–18 leiriläistä.
Ensimmäinen Prometheus-leiri pidettiin vuonna 1989, kun yläasteen elämänkatsomustiedon oppilaat kehittivät ajatuksen kristittyjen rippikoulua vastaavasta aikuistumismenosta. Ensimmäisen leirin järjesti Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat FETO ry, ja Prometheus-leirin tuki ry perustettiin seuraavana vuonna. Ennen tätä oltiin 1980-luvun puolivälissä kokeiltu viikonlopun mittaisia "varjorippikouluja".
Vuosittain protuleirin käy noin 850 nuorta eli noin 1,5 % ikäluokasta. Vuonna 2018 leiriläisiä oli yli tuhat. Vuodesta 1989 leirin on käynyt yli 17 000 nuorta. Vuonna 2009 Prometheus-leiritoiminta laajeni Ruotsiin, kun siellä perustettiin Protun sisarjärjestö Protus Sverige. Nykyään noin joka viides leiriläinen kuuluu kirkkoon ja joka kuudes käy myös rippikoulun.
Leirit

Leirin tavoitteiden taustalla vaikuttaa humanistinen aate, mutta Prometheus-leirille ja Protun toimintaan osallistuminen ei edellytä sitoutumista mihinkään aatteelliseen, poliittiseen tai uskonnolliseen vakaumukseen. Kesän 2006 Prometheus-leiriläisille tehdyn kyselyn mukaan noin joka viides eli 20 % leiriläisistä oli käynyt jonkun muunkin aikuistumisleirin, suurimmalla osalla evankelis-luterilaisen kirkon rippileirin, ja suunnilleen sama prosenttimäärä kuului johonkin kirkkoon.
Prometheus-leirin ohjaa leiritiimi, joka koostuu kahdesta aikuisesta ohjaajasta sekä viidestä apuohjaajasta. Apuohjaajat ovat 15–19-vuotiaita edellisten kesien leiriläisiä. Ohjaajaksi voi hakeutua kyseisenä vuonna vähintään 20 vuotta täyttävä henkilö. Sekä ohjaajat ja apuohjaajat ovat käyneet koulutukset tehtäväänsä. Prometheus-leirillä sekä aikuiset että nuoret, ohjaajat ja apuohjaajat, osallistuvat koko leirin teemojen käsittelyn, valmisteluun, suunnitteluun ja toteutukseen. Aikuisilla ohjaajilla on juridinen vastuu leiristä.
Prometheus-leiri kestää viikon, useimmiten sunnuntaista sunnuntaihin. Yhteisiä leireillä käsiteltäviä teemoja ovat:
Moninaisuus ja yhdenvertaisuus
Ihmissuhteet
Identiteetti
Oma elämä ja tulevaisuus
Yhteiskunta ja vaikuttaminen
Media
Maailmankuvat ja -katsomukset
Ympäristö
Päihteet
Seksuaalisuus
Leiriläisiä kannustetaan tuomaan esille omia käsityksiään, keskustelemaan niistä ja hyväksymään muiden erilaisetkin mielipiteet. Oppitunteja ei ole, vaan aiheita käsitellään pääasiassa keskustelemalla ryhmissä. Muita leirillä käytettäviä käsittelytapoja ovat väittelyt, leikit, näytelmät, ryhmätyöt ja muut toiminnalliset keinot. Prometheus-leireillä saattaa käydä kutsuttuja vieraita, jotka kertovat katsomuksestaan ja vastailevat leiriläisten kysymyksiin.
Prometheus-leirin lopuksi järjestetään Prometheus-juhla, johon leiriläisten perheenjäsenet voivat osallistua. Juhlassa leiriläiset  saavat kaulaansa hopeisen Prometheus-korun, jonka taakse on kaiverrettu leiriläisen nimi, leiripaikka ja leirin päättymispäivä.
Prometheus-leirin tuki järjestää myös erikoisleirejä, joiden käsittelytapojen painotukset tai leiripaikka poikkeavat tavallisista Prometheus-leireistä. Tällaisia erikoisleirejä on vuonna 2018 kaksi kuvataideleiriä, laivaleiri, kaksi liikuntaleiriä, kaksi musiikkileiriä, sanataideleiri, kaksi teatterileiriä, vaellusleiri ja uutuutena tanssileiri. Lisäksi järjestetään kolme ruotsinkielistä leiriä ja kolme englanninkielistä, kansainvälistä leiriä.