stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen muinaislinnat

Salossa sijaitseva Rikalan Linnamäki kuvattuna vuonna 2008. Salon seutu korostuu rikkaana muinaisesineiden löytöalueena aina merovingiajalle asti.
Suomen muinaislinnat eli linnavuoret sijaitsivat mäillä, kallioilla tai harjuilla, joiden loivemmille rinteille tehtiin sodankäyntiin kuuluneita kivi- tai maavalleja. Myös koko paikkaa linnoineen kutsuttiin linnaksi. Vallit tukivat hirsivalmisteisia seinä- tai arkkurakenteita, joiden päällä oli rintavarustuksia. Jokunen muinaislinna tehtiin jo kivikaudella, mutta varsinaisesti niitä alettiin rakentaa pronssikaudella. Eniten niitä käytettiin rautakaudella ja keskiajalla.
Suomesta tunnetaan varmuudella noin 100 muinaislinnaa. lähde? Niiden lisäksi on lukuisia epävarmoja kohteita. Usean paikan nimi tai perimätieto viittaa muinaislinnaan, vaikka arkeologinen todiste linnasta puuttuu. Luovutetun Karjalan alueelta tunnetaan 40 muinaislinnaa. Epävarmoja kohteita on lisäksi 30.
Muinaislinnojen käyttöaika ja tarkoitus

Useiden linnavuorien läheisyydestä on löytynyt kivikautista esineistöä sekä kalliomaalauksia. lähde? Iijoen varrella Yli-Iin Kierikkisaaressa oli kivikaudella linnoitus. Se rakennettiin paalujen varaan, ja siinä oli paalu­aitaus. Länsirannikon jätinkirkot ovat ehkä myös olleet kivikauden linnoituksia.
Suomen muinaislinnat on rakennettu pääasiassa myöhäisrautakaudella. Suomesta tunnetaan myös pronssikautisia linnoja, kuten Laitilan Hautvuori, Veitakkalan linnamäki sekä Liedon Vanhalinna. Muinaislinnoja käytettiin ja rakennettiin tiettävästi "1400-luvulle saakka". Rautakautisen nopean ryöstö- ja hävityssodan oloissa muinaislinnat soveltuivat aggressiiviseen puolustussodankäyntiin, joka sitoi hyökkääjän voimia vastahyökkäysten takia. Väestöä ja karjaa tuskin on siirretty linnaan; metsissä oli parempia piiloja. Muinaislinnat alkoivat muuttua hiljalleen tarpeettomiksi vasta kun vihollisen tarkoituksena oli ryöstelyn, polttamisen ja nopean vetäytymisen sijaan valloittaa alue pysyvästi.
Muinaislinnat on yleensä rakennettu tilapäiskäyttöön, mutta Liedon Vanhalinna ja Halikon Rikalan Linnamäki ovat olleet myös asuttuja. Jotkut muinaislinnat, kuten Salmenkylän Linnamäki, ovat suojanneet tärkeitä kauppapaikkoja. Suomen suurimman linnavuoren, Rapolan muinaislinnan, varustukset ovat noin kilometrin pituiset. Sen noin viiden hehtaarin alueelta on löydetty 80 asuinpaikan sijainniksi tulkittua syvennystä sekä 13 uunimaista tulisijaa. On arvioitu, että 20 miestä olisi pystynyt varustamaan tyypillisen suomalaisen muinaislinnan muutamassa päivässä, mutta Rapolan linnoittamiseen on varovaistenkin arvioiden mukaan tarvittu kymmeniä miehiä useiden kuukausien ajan.
Tutkimus

Valtionarkeologi Hjalmar Appelgren-Kivalon vuonna 1891 julkaisema väitöskirja Suomen muinaislinnat oli ensimmäinen laaja tutkimus aiheesta. Siinä on tietoja Suomen 361:stä mahdollisesta muinaislinnasta.
Sittemmin muinaislinnoja ovat Suomessa tutkineet muun muassa Julius Ailio, Jouko Voionmaa, Jukka Luoto ja Jussi-Pekka Taavitsainen.
Jukka Luoto on todennut, että "Suomen muinaislinnoista on kirjoitettu itse asiassa kohtuuttoman paljon, kun otetaan huomioon, että vain harvalla linnalla on suoritettu kaivauksia ja löydöksiä on saatu talteen vähän". Toisaalta Taavitsainen totesi väitöskirjassaan vuonna 1990, että suhteellissa mielessä muinaislinnat ovat Suomen ehkä laajimmin kaivettu muinaisjäännösryhmä: hänen vuonna 1990 listaamistaan Suomessa ja luovutetussa Karjalassa sijainneista 95 muinaislinnasta 38 prosenttia oli ollut kaivaustutkimusten kohteena. Hän kuitenkin näki Julius Ailion vuonna 1925 esittämän näkemyksen, jonka mukaan muinaislinnojen kokonaisvaltainen tutkimus on vielä vähänlaista, pitävän yhä paikkansa. Myös 2010-luvulla on löydetty linnavuoria. Muinaislinnojen ajoittaminen on ollut vaikeaa ja tarvitsee yhä lisätutkimusta.
Kirjallisuutta

Hyvärinen, Jari: Hirsilinnojen aika.  Helsingissä:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-14853-2
Nissinaho, Aino & Kankainen, Tuovi & Vuorela, Irmeli: Sääksmäen Rapolan rautakautinen maisema ja elinkeinot Valkeakoskella.  (S. 5-75: Muinaislinna ja maisema : visuaalinen maisema-analyysi arkeologiassa esimerkkinä Rapolan muinaislinna)  Museovirasto, 2003.  ISBN 951-616-087-5
Taavitsainen, J.-P: Kun nuoruus on ongelma – Rapolan muinaislinnan keskuslinna-ajatuksen purkuyritys. Masunni. Kirjoituksia Tampereelta ja Pirkanmaalta 3. Tampere 1999.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ratia, Aatto: Vanajaveden muinaislinnoja. Geologi, 2011, 63. vsk, nro 2, s. 60–63.  Helsinki:  Suomen Geologinen Seura. ISSN 0046-5720  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 18.6.2020.
Sulkavan Linnavuoren varustusten jäänteitä vuonna 2007. Paikoin kolme metriä korkeaa muurinperustaa on nähtävillä yhä noin 120 metrin matkalta.
Rapolan muinaislinnan noin kilometrin mittaisten varustusten jäänteitä. Mahdollisesti Suomen suurimman muinaislinnan pinta-ala on kaikkiaan 5,2 hehtaaria. Linnalta on löydetty muun muassa 80 asunnon jäänteet.
Vostok (ainejärjestö)

| Vostok (ainejärjestö) |
| --- | --- |

Perustettu:  1993
Yliopisto:  Tampereen yliopisto
Ylioppilaskunta:  TREY
Tieteenala:  journalistiikka
Puheenjohtaja:  Elsa Paakkinen
Haalareiden väri:  Oranssi
Jäsenlehti:  Gonzo
Vostok ry on Tampereen yliopiston journalistiikan, kuvajournalismin ja visuaalisen journalismin opiskelijoiden ainejärjestö. Vostok on lyhenne sanoista Voimakkaasti sitoutumaton toimittajakoulu.
Yhdistyksen tarkoituksena on toimia Tampereen yliopistossa alaa opiskelevien etujärjestönä ja "ylläpitää heissä jatkuvaa kiinnostusta tiedotusvälineitä ja yhteiskuntaa kohtaan".
Vostok on Tampereen ylioppilaskunta Treyn piirissä toimiva järjestö. Vuonna 2024 Tampereen ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana toimii journalistiikan maisteriopiskelija ja pitkän linjan järjestöaktiivi Noora Hakulinen.
Historia

Järjestön historia johtaa 1920-luvulle, kun Kansalaiskorkeakoulu, jolloin sai alkunsa sanomalehtimiestutkinto. Muutamaa vuotta myöhemmin perustettiin alan opiskeljoiden ainejärjestö. Sanomalehtimiestutkinto siirtyi Yhteiskuntatieteellisen korkeakoulun mukana Tampereelle vuonna 1960, mikä tekee Vostokista yhden Tampereen yliopiston alkuperäisistä ja vanhimmista ainejärjestöistä.
Yhdistys on rekisteröity 12. marraskuuta 1984, jolloin ainejärjestön nimi oli Akti. Vostok ry on perustettu 2. helmikuuta 1993.
Toiminta

1990-luvulla sai alkunsa monet Vostokin perinteet. Vuonna 1992 järjestettiin ensimmäinen Aimo Rykämö Open,selvennä Vostokin yksi suosituimmista ja tunnetuimmista tapahtumista. Vuoden 1993 lopulla nimettiin Vostokin urheilujoukkue Dynamoksi. Vostok järjesti 1990-luvun puolivälissä myös Tampere Tutuksi -turneeta, jonka järjestämisvastuun Tamy otti muutamaa vuotta myöhemmin. Tapahtuma tunnettiin myöhemmin nimellä Kaupunkisuunnistus ja nykyään nimellä Fuksisuunnistus.
Ainejärjestölehden nimeksi tuli Gonzo, joka oli myös ehdolla järjestön nimeksi. Gonzo nimenä juontaa juurensa Gonzo-journalismista. Gonzo-journalismin tavoin lehti sisältää paljon kirjoittajien havaintoja ja reportaaseja sekä "monille Gonzo on ainoa mahdollisuus elää todeksi romanttiset kuvitelmat toimittajan työstä. Lehden jutuissa pääosassa ovat usein juuri kirjoittajan omat seikkailut". Gonzo ilmestyy neljä kertaa vuodessa painettuna. Gonzon päätoimittajat valitaan vuodeksi kerrallaan yhdistyksen syyskokouksessa, päätoimittajia valitaan normaalisti kaksi.
Vostok on tehnyt yhteistyötä Suomen Journalistiliiton kanssa jo yhdistyksen alkuajoista lähtien. Nykyään Journalistiliiton valtuustossa ja hallituksen alaisessa valiokunnassa Opiskelijayhteistyöryhmässä on molemmissa yksi edustaja Vostokista. Lisäksi Pirkanmaan journalistien hallituksessa on kaksi opiskelijaedustajaa.
Aiheesta muualla

Vostokin kotisivut
Vostokin Instagram-tili
Vostokin Facebook
Toyota Corolla (1997)

| Toyota Corolla E110 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Japani  Turkki  Uusi-Seelanti
Valmistaja:  Toyota
Valmistusvuodet:  1997–2002
Korimalli:  3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Toyota Corolla (E100)
Seuraaja:  Toyota Corolla (E120)
Iskutilavuus:  1,3–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti 4-vaihteinen automaatti
Toyota Corolla E110 on Toyota Corollan kahdeksannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1997–2002. Se korvasi edeltäneen E100-mallin, ja seuraajaksi tuli E120.
Toyota Corolla (1997–2002)

Kahdeksannen sukupolven Corolla tuli markkinoille Suomessa elokuussa 1997. Malli perustui samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, ja sen lyhyen akselivälin vuoksi takaistuintilat olivat vaatimattomat. Muotoiluun oli haettu persoonallisempaa suuntaa varsinkin keulan osalta. Myös turvallisuuteen oli panostettu aiempaa enemmän. Kaikissa malleissa oli Suomessa vakiovarusteina ABS-jarrut ja kaksi turvatyynyä. Korimalleina olivat kolmiovinen hatchback, neliovinen sedan, viisiovinen liftback ja viisiovinen farmari. Suomessa sedanin osuus myynnistä oli noin puolet, sen sijaan liftback jäi melko harvinaiseksi.
Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä Corolla sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit olivat 1,3- (86 hv) ja 1,6-litraiset (110 hv). Suomessa vain ensimmäisenä vuotena saatavana oli 2,0-litrainen (72 hv) dieselmoottori. Joillain markkinoilla oli tarjolla myös 1,8-litrainen (110 hv) bensiinimoottori, jonka yhteydessä oli aina neliveto. 1,3-litraisen yhteyteen oli valittavana kolmeportainen automaattivaihteisto, 1,6-litraiseen neliportainen.
Varustetasot olivat alun perin Linea Vega, Linea Terra, Linea Luna ja urheilullinen G6. Perusmalli oli varustelultaan hyvin vaatimaton, Linea Terrassa oli muun muassa keskuslukitus. Linea Lunassa ja G6:ssa oli lämmitettävät sähköpeilit ja kauko-ohjattava keskuslukitus.
Varustelua parannettiin syksyllä 1998. Linea Vega ja Linea Terra saivat plyysiverhoilun ja Vegan varustelu nousi lähes aikaisemmalle Terran tasolle, mutta keskuslukitusta malliin ei tullut. Linea Terraan lisättiin lämmitettävät peilit ja keskuslukituksen kauko-ohjaus.
Corollaan oli saatavana myös useita lyhytaikaisia erikoismalleja ja varustepaketteja. Esimerkiksi kevytmetallivanteita ja takaspoileria tarjottiin vuonna 1998 nimellä Style ja syksyllä 1999 nimellä Spirit. Vuonna 2000 oli saatavana Premier-varustepaketti, johon sisältyi kevytmetallivanteet ja sumuvalot.
Vuoden 2000 alussa Corollan muotoilua muutettiin perinteisemmäksi. Aiemmat bensiinimoottorit korvattiin uusilla 1,4- (97 hv) ja 1,6-litraisilla (110 hv) VVT-i-moottoreilla, jotka olivat ominaisuuksiltaan huomattavasti aiempaa kehittyneempiä. Vuoden lopulla esiteltiin uusi yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori 2,0 D-4D (90 hv). Joillain markkinoilla oli saatavana myös 1,9-litrainen (69 hv) PSA-konsernin valmistama dieselmoottori.
Varustetasot säilyivät uudistuksessa lähes entisellään. Vakiovarusteisiin lisättiin radio ja ajotietokone. Linea Lunassa ja G6-mallissa oli sivuturvatyynyt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota Corolla (1997) Wikimedia Commonsissa
Liftback-korinen Toyota Corolla E110.
Farmarikorinen Toyota Corolla E110.
Facelift-mallin sedan-korinen Toyota Corolla E110.
Mäntsälän Uutiset

Mäntsälän Uutiset on Etelä-Suomen Median omistama, Mäntsälässä leviävä ilmaisjakelulehti, jonka aiempi omistaja oli Esan Kirjapaino Oy:n tytäryhtiö Esan Paikallislehdet Oy. Päätoimittaja on Päivi Kallo.
Toinen mäntsäläläinen paikallislehti oli tilattava Mäntsälä-lehti. Lisäksi paikkakunnalla ilmestyi ilmaisjakelulehti Mäntsälän Viikkouutiset.
Hyundai Mistra

| Hyundai Mistra |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Hyundai
Valmistusvuodet:  2013–
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  D-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Hyundai Aslan Hyundai Grandeur (HG) Hyundai i40 Hyundai Santa Fe (DM/NC) Hyundai Sonata (YF) Kia Cadenza (VG) Kia Carnival (YP) Kia K4 Kia Optima (TF) Kia Sorento (UM)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Hyundai–Kia Y6
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Hyundai Mistra on Hyundain vuodesta 2013 lähtien Kiinan markkinoille valmistama ylemmän keskiluokan neliovinen sedan. Sen sisarmalli on Kia K4.
Mistra esiteltiin konseptiautona Shanghain autonäyttelyssä keväällä 2013. Tuotantoversion markkinoilletulo ajoittui saman vuoden loppuun. Moottorivalikoimassa olivat aluksi 1,8- (143 hv) ja 2,0-litraiset (155 hv) bensiinimoottorit. Myöhemmin valikoima täydentyi turboahdetulla 1,6-litraisella.
Facelift-mallin Hyundai Mistra.
Vuonna 2017 Mistra sai muun muassa uuden etusäleikön ja -puskurin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyundai Mistra Wikimedia Commonsissa
Tampereen ylioppilaskunta

| Tampereen ylioppilaskunta |
| --- | --- |
  
 engl. Student Union of Tampere University 
Pääsihteeri:  Adam Zeidan
Ylioppilaskunnan puheenjohtaja:  Laura Heino
Edustajiston puheenjohtaja:  Aino Halinen
Jäseniä:  19 000
Osoite:  Korkeakoulunkatu 10, 33720 Tampere
Kotisivut:  www.trey.fi
Tampereen ylioppilaskunta (TREY) on vuonna 2019 toimintansa aloittanut noin 19 000 opiskelijan ylioppilaskunta. TREY muodostui kun Tampereen teknillinen yliopisto ja Tampereen yliopisto yhdistyivät vuoden 2019 alussa Tampereen yliopistoksi. TREY jatkaa Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunnan (TTYY) ja Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan (Tamy) toimintaa. Ylioppilaskunnan tärkeimpiin tehtäviin kuuluvat opiskelijoiden edunvalvonta, järjestötoiminnan mahdollistaminen, jäsenpalveluiden tarjoaminen ja tamperelaisen yliopistoyhteisön rakentaminen.
Hallituksen puheenjohtajana vuonna 2025 toimii Laura Heino ja edustajiston puheenjohtajana Aino Halinen.
Organisaatio

Tampereen ylioppilaskunnan jäseniä ovat kaikki Tampereen yliopistossa alempaa tai ylempää korkeakoulututkintoa suorittavat opiskelijat. Ylioppilaskunta voi hyväksyä jäsenikseen myös muita yliopiston opiskelijoita.
Kaikki 19 000 tamperelaista yliopisto-opiskelijaa muodostavat ylioppilaskunnan. Ylintä päätösvaltaa ylioppilaskunnassa käyttää 49-jäseninen edustajisto, joka valitaan vaaleilla kahden vuoden välein. Ylioppilaskunnan operatiivista toimintaa toteuttavat 10-henkinen hallitus ja 15-henkinen henkilöstö. Ylioppilaskunnan pääsihteerinä toimii Adam Zeidan.
| Edustajisto> Johto |
| --- | --- |
Edustajiston puheenjohtaja:  Aino Halinen (Viva – Tampereen yliopiston vihreä vasemmisto)
Edustajiston 1. varapuheenjohtaja:  Lauri Lindén (Viva – Tampereen yliopiston vihreä vasemmisto)
Edustajiston 2. varapuheenjohtaja:  Eino Suni (Kahden Tähden Teekkarit)
Kokoonpano
Edustajia:  49 
Puolueet:  MedBoomare (8) Kahden Tähden Teekkarit (5) Kyltyrböndet (4) RATTOISA (4) International Representatives Group (4) Hallintotieteiden liitto (2) MEMES – Master Edators of Matter, Energy and Stuff (1) Luuppi_Puolue (1) Viva – Tampereen yliopiston vihreä vasemmisto (6) Vihreä lista (5) Kontakti (4) Pro Kasvatustieteilijät (2)  Oikeisto-opiskelijat (3)
Vaalit
Valintatapa:  Suhteellinen vaalitapa
Toiminta > Edunvalvonta

Tampereen ylioppilaskunta ajaa jäsentensä etua erityisesti Tampereen yliopistossa ja Tampereen kaupungissa, mutta myös laajemmin yhteiskunnassa. Ylioppilaskunnalla on yhteiset edustajiston päättämät linjat, joiden raameissa vaikuttamistyötä tehdään. Ylioppilaskunnan sisällä edunvalvontaa hoidetaan koulutuspoliittisella, sosiaalipoliittisella ja kansainvälisellä sektorella. Edunvalvontaa tehdään paljon myös yhteistyössä muiden opiskelijajärjestöjen, kuten Tampereen ammattikorkeakoulun opiskelijakunta Tamkon, kanssa.
Toiminta > Järjestöt

Tampereen ylioppilaskunnan piirissä toimii erilaisia järjestöjä, kuten ainejärjestöjä, kiltoja, edunvalvontajärjestöjä ja harrastejärjestöjä. Ylioppilaskunnan piirissä on yli 160 järjestöä, joiden toimintaa ylioppilaskunta tukee mm. tarjoamalla taloudellista tukea, järjestöneuvontaa, koulutuksia, tiloja ja erilaisia lainauspalveluita.
Toiminta > Jäsenpalvelut

Ylioppilaskunnan tarjoamat jäsenpalvelut ovat kaikkien jäsenten ja yhdistysasemassa olevien järjestöjen käytettävissä. Jäsenpalveluita ovat mm. opiskelijakortti ja lainattavat pakettiautot, urheiluvälineet ja pelit sekä erilaiset neuvontapalvelut.
Toiminta > Tuutorointi

Päävastuu opiskelijatuutoroinnista Tampereen yliopistossa on yliopistolla, mutta ylioppilaskunta osallistuu tuutorointiin mm. koordinoimalla tuutorihakua, tuottamalla materiaalia tuutoroinnin tueksi sekä auttamalla yliopistoa koulutusten järjestämisessä.
Toiminta > Ylioppilaslehti Visiiri

Ylioppilaskunta julkaisee Tampereen ylioppilaslehti Visiiriä kuudesti vuodessa vuodesta 2020 alkaen.
Toiminta > Suomen suurin Wappu

Tampereella järjestetään vuosittain Suomen suurin Wappu, joka kerää yhteen yli 100 tapahtumaa, kymmeniä järjestöjä ja kaikki 19 000 opiskelijaa.
Aiheesta muualla

TREYn kotisivu
Suomen Suurin Wappu (Arkistoitu – Internet Archive)
Škoda Superb (2015)

| Škoda Superb Typ 3V |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Intia  Kiina  Tšekki
Valmistaja:  Škoda Auto
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2015–2023
Korimalli:  5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Škoda Superb (Typ 3T)
Seuraaja:  Škoda Superb (Typ 3Y)
Teknisesti samankaltaisia:   MQB-pohjalevyn mallit * Audi A3 (Typ 8V) Audi Q2  Audi TT (Typ FV)  SEAT León (Typ 5F)  Škoda Octavia (Typ 5E)  Volkswagen Arteon  Volkswagen Atlas  Volkswagen Atlas Cross Sport  Volkswagen Bora (2018)  Volkswagen Golf VII  Volkswagen Golf Sportsvan  Volkswagen Jetta VII  Volkswagen Lamando  Volkswagen Lavida II  Volkswagen Passat (B8)  Volkswagen Passat (Kiina)  Volkswagen Touran II  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MQB
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,4–2,0 l
Käyttövoima:  bensiini diesel ladattava hybridi
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Škoda Superb Typ 3V on Škoda Superbin kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2015–2023.
Škoda Superb Typ 3V (2015–2023)

Kolmannen sukupolven Superb esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015. Se nousi luokkaa ylemmäs E-segmenttiin, ja D-segmentissä mallin paikan otti suuremmaksi kasvanut Škoda Octavia. Superb perustuu Volkswagen Groupin modulaariselle MQB-pohjalevylle. Edellismalliin verrattuna se kasvoi 2,8 senttimetriä pituudeltaan, viisi senttimetriä leveydeltään ja kahdeksan senttimetriä akseliväliltään.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Superb sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit ovat 1,4- (125/150 hv), 1,8- (180 hv) ja 2,0-litraiset (220/280 hv) TSI:t. Dieselvaihtoehtoina puolestaan olivat aluksi 1,6 TDI (120 hv) ja 2,0 TDI (190 hv). Vuoden 2017 lopulla markkinoille tuli myös 2,0-litraisen 150-hevosvoimainen versio.
Superb Sportline -mallissa on 15 millimetriä madallettu alusta sekä korin urheilullisia yksityiskohtia. Sisustukseen kuuluu urheiluistuimet ja -ohjauspyörä sekä alumiinipolkimet. Sportline-varustelu on saatavana kaikkien vähintään 150-hevosvoimaisten moottorien yhteyteen.
Vuonna 2019 Superbin keulan ilmettä muokattiin uudella etusäleiköllä ja -puskurilla. Takaosassa tehtiin muutoksia valoihin, ja keskelle takaluukun kanteen tuli teksti Škoda. Mallivalikoimaan lisättiin ladattava hybridimalli Superb iV, jossa on sama 1,4-litraisesta bensiinimoottorista ja 13 kilowattitunnin sähkömoottorista muodostuva voimalinja kuin Volkswagen Passat GTE:ssä. Toinen uutuus on Superb Scout, jossa on korkeampi maavara ja koria suojaavia muoviosia. Malli on saatavana ainoastaan farmarikorisena ja nelivetoisena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Škoda Superb (2015) Wikimedia Commonsissa
Škoda Superb III Combi
Škoda Superb Sportline
Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Škoda Superb Scout
Citroën C2

| Citroën C2 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Citroën
Konserni:  PSA Peugeot Citroën
Valmistusvuodet:  2003–2009
Korimalli:  3-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Edeltäjä:  Citroën Saxo
Seuraaja:  Citroën DS3
Teknisesti samankaltaisia:   PF1-pohjalevyn mallit * Citroën C-Elysée Citroën C3  Citroën C3-XR  Citroën C3 Aircross  Citroën C3 Picasso  Citroën C3 Pluriel  Citroën C4 Cactus  DS 3  Opel Crossland  Peugeot 1007  Peugeot 207  Peugeot 208 I  Peugeot 2008 I  Peugeot 301  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA PF1
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,1–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti
Citroën C2 on Citroënin vuosina 2003–2009 valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi suuremman Citroën C3:n kanssa Citroën Saxon. Mallin seuraajaksi tuli Citroën DS3.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä tuloksesta C2 sai neljä tähteä viidestä.
Perusmallien lisäksi C2 oli saatavana urheilullisina Furio-, VTR- ja VTS-malleina. Kaikille kolmelle on yhteistä urheilullisesti muotoiltu korisarja, mutta vain VTR- ja VTS-malleissa oli 1,6-litrainen moottori (VTR: 109 hv, VTS: 122 hv), kun taas Furiossa käytettiin samoja 1,1- (60 hv) ja 1,4-litraisia (73/83 hv) kuin perusmalleissa. GT on vain Ison-Britannian markkinoilla tarjottu erikoismalli, jota valmistettiin rajoitettu 2 250 kappaleen erä. Urheilullisen korisarjan lisäksi siinä oli valkoiseksi maalatut kevytmetallivanteet. lähde?
Keväällä 2008 C2:een tuli uudenlainen etupuskuri.
Citroën C2 VTR
Facelift-mallin Citroën C2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Citroën C2 Wikimedia Commonsissa
Vitali Smirnov

Venäjän presidentti Vladimir Putin ja Vitali Smirnov. 
 30. elokuuta 2000
Vitali Georgijevitš Smirnov (ven. Виталий Георгиевич Смирнов), (14. helmikuuta 1935 Habarovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto ) on ollut niin neuvostoliittolainen kuin myös nyky-Venäjän urheilujohtaja.
Vitali Smirnov valmistui vuonna 1958 Urheiluakatemiasta (ven. Fyysisen Kulttuurin Instituutti, GTSOLIFK) Moskovasta. Sen jälkeen hän toimi opettajana moskovalaisessa urheiluoppilaitoksessa vuosina 1958–1968. Samanaikaisesti hän toimi järjestötehtävissä Kommunistisen nuorisojärjestön Moskovan aluekomitean urheiluseurojen yhteistyöjärjestössä ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1960–1962.lähde?
Smirnovin työura järjestöpuolella käynnistyi varsinaisesti vuonna 1968. Hänet valittiin kommunistipuolueen Moskovan Pushkinin alueen ensimmäiseksi sihteeriksi vuosiksi 1968–1970. Hänestä tuli sen jälkeen vuosiksi 1970–1977 Neuvostoliiton liikuntakulttuurin ja urheilun ministeriöneuvoston ensimmäinen varapuheenjohtaja. Vuosina 1975–1981 hän toimi Moskovan kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan ensimmäisenä varapuheenjohtajana. Moskovan kesäolympialaisten jälkeen hänestä tuli Venäjän federaation eli Neuvostoliiton suurimman neuvostotasavallan liikuntakulttuurin ministeri vuosiksi 1981–1990.lähde?
Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) toiseksi neuvostoliittolaisjäseneksi Konstantin Andrianovin lisäksi Smirnov valittiin vuonna 1971. KOK:n ydinryhmässä eli toimeenpanevassa komiteassa hän toimi vuosina 1974–1978 ja 1986–1990. KOK:n varapuheenjohtajana hän oli vuosina 1978–1982, 1990–1994 ja 2001–2005. Vuosina 1992–1998 hän toimi KOK:n alaisen tasa-arvokomitean puheenjohtajana. Vuonna 2015 Smirnov oli virkaiältään vanhin KOK:n jäsen.
Kansallisen olympiakomitean, aluksi Neuvostoliiton ja sen jälkeen Venäjän, puheenjohtaja Smirnov oli vuosina 1990–2001.lähde?
Hänet on palkittu kansainvälisestä urheilujärjestötoiminnastaan lukuisilla kunniamerkeillä niin koti- kuin ulkomailla.lähde?
Kirjallisuutta

http://www.biograph.ru/index.php?option=com_content&view=article&id=1157:smirnovvg&Itemid=29 (Arkistoitu – Internet Archive)
Olympic.org
Olympic.ru (venäjäksi)
Peoples.ru (venäjäksi)
Flb.ru (venäjäksi)