stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fredrik Reinfeldt
Varhainen elämä

Reinfeldt syntyi Bruno ja Birgitta Reinfeldtin esikoiseksi Österhaningessa Tukholman läänissä. Hänellä on myös kaksi nuorempaa veljeä. Melko pian hänen syntymänsä jälkeen perhe muutti muutamaksi vuodeksi Lontooseen Bruno Reinfeldtin työn vuoksi. Reinfeldtin äidinäiti on suomalainen, ja hänellä on myös italialaisia sukujuuria.
Poliittinen ura > Parlamentissa

Reinfeldt liittyi kokoomuksen nuorisojärjestöön (Moderata Ungdomsförbundet, MUF) vuonna 1986 oltuaan poliittisesti aktiivinen jo pitemmän aikaa. Opiskellessaan Tukholman yliopistossa hän oli mukana Borgerliga Studenter – Opposition '68 -ryhmässä (Tukholman yliopiston porvarilliset opiskelijat), jonka puheenjohtajana hän toimi 1988–1989. Hän valmistui ekonomiksi vuonna 1990. Reinfeldt valittiin Ruotsin parlamenttiin vuoden 1991 vaaleissa, joiden tuloksena kokoomus nousi hallitusvastuuseen. Vuonna 1992 Reinfeldt valittiin maltillisten nuorisojärjestön johtoon. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1995 asti. Vuosina 2001–2002 hän toimi Ruotsin parlamentin oikeusvaliokunnan (ruots. Justitieutskottet) puheenjohtajana.
Maltillinen kokoomus kärsi suuren tappion vuoden 2002 vaaleissa ja puheenjohtajana toimineen Bo Lundgrenin eron jälkeen Reinfeldt valittiin puolueen johtoon. Reinfeldtin kaudella Maltillinen kokoomus käänsi politiikkaansa kohti keskustaa yrittäen tavoitella äänestäjiä myös perinteisen oikeiston ulkopuolelta. Vuoden 2006 valtiopäivävaalien alla Maltillinen kokoomus nimitti itseään uudeksi työväenpuolueeksi.
Poliittinen ura > Pääministerinä

Reinfeldt johti neljän porvaripuolueen liittoumaa eli Ruotsin allianssia (ruots. Allians för Sverige) vuoden 2006 valtiopäivävaaleissa. Porvariliittouma voitti vaalit, ja Reinfeldt valittiin pääministeriksi. Hänestä tuli pääministeri 41-vuotiaana, ja hän on Ruotsin historian kolmanneksi nuorin pääministeri Robert Themptanderin ja Rickard Sandlerin jälkeen, jotka molemmat tulivat pääministeriksi 40-vuotiaina.
Reinfeldtin allianssihallituksen alkutaival oli poliittisten skandaalien täyttämä. Jo vajaat kaksi viikkoa sen jälkeen, kun hallitus aloitti työnsä, siitä erosi kaksi maltillisten ministeriä, ulkomaankauppaministeri Maria Borelius ja kulttuuriministeri Cecilia Stegö Chilò. Syynä oli pimeän työvoiman käyttämisestä ja televisioluvan maksamatta jättämisestä noussut kohu.
Vuoden 2008 Yhdysvaltain presidentinvaalien alla Reinfeldt ilmoitti kannattavansa Barack Obamaa Yhdysvaltain presidentiksi. Republikaanisen puolueen ehdokkaista Reinfeldtin suosikki oli John McCain.
Maltillinen kokoomus saavutti Reinfeldtin johdolla historiansa parhaimman vaalituloksen vuoden 2010 valtiopäivävaaleissa. Porvarillinen allianssi voitti vaalit, mutta joutui vaalien jälkeen jatkamaan vähemmistöhallituksena Ruotsidemokraattien päästyä vaa'ankieliasemaan. Reinfeldt jatkoi pääministerinä ja hänen johtamaansa hallitukseen tuli yhteensä 24 ministeriä, mikä oli kolme enemmän kuin aiemmin.
Reinfeldtin toista hallitusta on pidetty poikkeuksellisen vahvana, ja se on tehnyt merkittäviä talousuudistuksia kuten veronkevennyksiä. Kun monissa muissa Euroopan maissa (muun muassa Suomessa ja Tanskassa) on kärsitty taantumasta tai vähintäänkin nollakasvusta, on Ruotsin talous kasvanut ja jo ylittänyt vuosien 2008–2009 finanssikriisiä edeltäneen tason.lähde? Hallituspuolueiden kannatus oli kuitenkin ollut laskusuunnassa ennen vuoden 2014 vaaleja ja hallitus oli luopunut veronkevennyksistä sekä ilmoittanut panostavansa kouluihin ja puolustukseen.
Syyskuussa 2014 järjestetyissä valtiopäivävaaleissa Maltillisen kokoomuksen kannatus romahti edellisten vaalien hiukan yli 30 prosentista vain noin 23 prosenttiin. Vaalituloksen myötä pääministeriksi nousi sosiaalidemokraattien puheenjohtaja Stefan Löfven. Reinfeldt ilmoitti maltillisten vaalivalvojaisissa luopuvansa keväällä 2015 puolueen puheenjohtajan tehtävästä.
Pääministerikauden jälkeen

Reinfeldtin pääministerikauden päätyttyä ja luovuttuaan Maltillisen kokoomuksen johdosta hän julkaisi vuonna 2015 muistelmansa Halvvägs. Reinfeldt valittiin helmikuussa 2016 luonnonvaroilla käytävään kauppaan liittyvää läpinäkyvyyttä arvioivan Extractive Industries Transparency Initiative -järjestön puheenjohtajaksi. Lisäksi Bank of America  tiedotti maaliskuussa 2016 Reinfeldtin aloittavan pankin neuvonantajana ns. EMEA-alueella (Eurooppa, Lähi-itä ja Afrikka). Hän esiintyy myös luennoitsijana ja kirjailijana.
Maaliskuussa 2023 Reinfeldt valittiin Ruotsin jalkapalloliiton puheenjohtajaksi.
Yksityiselämä

Fredrik Reinfeldt oli naimisissa Filippa Reinfeldtin (o. s. Holmberg) kanssa vuosina 1992–2013. Filippa Reinfeldt on itsekin maltillisten poliitikko, joka on toiminut Tukholman läänin sairaahoidosta vastaavana maakäräjäneuvoksena. Heillä on kolme lasta: kaksi poikaa ja yksi tytär. Pääministerin kanslia ilmoitti maaliskuun alussa 2012 Reinfeldtien eroavan.
Helmikuussa 2015 Reinfeldt kertoi seurustelevansa entisen lehdistöpäällikkönsä Roberta Aleniuksen kanssa. Alenius oli työskennellyt Reinfeldtin pääministerikauden aluksi tämän lehdistösihteerinä ja vuosina 2010–2014 lehdistöpäällikkönä. Koulutukseltaan Alenius on lakimies ja hän on työskennellyt aiemmin muun muassa verojuristina Ernst & Youngilla. Aleniuksella on suomenruotsalaisia juuria.
Julkaisut

Det sovande folket (1993)
Projekt Europa: sex unga européer om Europasamarbetet (1993)
Nostalgitrippen (1995)
Stenen i handen på den starke (1995)
Väljarkryss: personvalshandbok (2001)
Halvvägs (2015)
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Reinfeldtin kotisivusto (ruotsiksi, englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Reinfeldt Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Göran Persson | Ruotsin pääministeri 2006−2014 | Seuraaja: Stefan Löfven |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Bo Lundgren | Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja 2003−2015 | Seuraaja: Anna Kinberg Batra |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| n k  Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat |
| --- | --- |
Puheenjohtajamaan edustaja (1975–2009):  Liam Cosgrave  Aldo Moro  Gaston Thorn  Joop den Uyl  James Callaghan  Leo Tindemans  Anker Jørgensen  Helmut Schmidt  Valéry Giscard d’Estaing  Jack Lynch  Francesco Cossiga  Charles Haughey  Pierre Werner  Dries van Agt  Margaret Thatcher  Wilfried Martens  Anker Jørgensen  Poul Schlüter  Helmut Kohl  Andréas Papandréou  François Mitterrand  Garret FitzGerald  Bettino Craxi  Jacques Santer  Ruud Lubbers  Wilfried Martens  Felipe González  François Mitterrand  Giulio Andreotti  Ruud Lubbers  Aníbal Cavaco Silva  John Major  Poul Nyrup Rasmussen  Jean-Luc Dehaene  Jacques Chirac  Felipe González  Lamberto Dini  Romano Prodi  John Bruton  Wim Kok  Jean-Claude Juncker  Tony Blair  Viktor Klima  Gerhard Schröder  Paavo Lipponen  António Guterres  Jacques Chirac  Göran Persson  Guy Verhofstadt  José María Aznar  Anders Fogh Rasmussen  Konstantínos Simítis  Silvio Berlusconi  Bertie Ahern  Jan Peter Balkenende  Jean-Claude Juncker  Tony Blair  Wolfgang Schüssel  Matti Vanhanen  Angela Merkel  José Sócrates  Janez Janša  Nicolas Sarkozy  Mirek Topolánek  Jan Fischer  Fredrik Reinfeldt 
Pysyvä puheenjohtaja (vuodesta 2009):  Herman Van Rompuy  Donald Tusk  Charles Michel  António Costa 
 Komission puheenjohtaja  Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja  Neuvoston puheenjohtajuus  Parlamentin puhemies 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Muut:  IdRef 
Filippa ja Fredrik Reinfeldt Ruotsin kansallispäivänä vuonna 2009.
Ecce Homo (García Martínez)

| Ecce Homo |
| --- | --- |
 Ecce Homo alkuperäisessä asussaan.
Nimi:  Ecce Homo
Tekijä:  Elías García Martínez Cecilia Giménez (restaurointi)
Valmistumisvuosi:  1930
Taiteenlaji:  uskonnollinen taide
Teostyyppi:  fresko
Materiaali:  öljyväri
Korkeus:  50 cm
Leveys:  40 cm
Omistaja:  Tarazonan hiippakunta
Kokoelma:  Santuario de Misericordia ja Borja
Sijainti:  Santuario de Misericordia
Koordinaatit:  41°51′16.83″N, 001°34′31.52″W
Ecce Homo (suom. Katso, ihminen) on espanjalaisen Elías García Martínezin vuonna 1930 maalaama fresko, joka sijaitsee Santuario de Misericordian kirkossa Borjassa Espanjassa. Maalauksessa on kuvattuna Jeesus päässään orjantappurakruunu.
Alkuperäinen maalaus ei ollut taidehistoriallisesti arvokas. Se nousi vuonna 2012 maailmanmaineeseen ja internetilmiöksi, kun 81-vuotias Cecilia Giménez, jolla ei ole taiteellista koulutusta, yritti restauroida sitä. Epäonnistuneen yrityksen jäljiltä lopputulos muistutti monen mielestä pikemminkin apinaa kuin Jeesusta, minkä seurauksena maalausta alettiin kutsua pilkkanimellä Ecce Mono (suom. Katso, apina). Siitä tuli kuitenkin tapauksen seurauksena matkailun vetonaula, jonka avulla kerättiin kymmeniä tuhansia euroja kirkolle ja hyväntekeväisyyteen.
Alkuperäinen fresko

Ecce Homon maalasi kirkon seinälle vuonna 1930 Elías García Martínez, joka oli opettaja Zaragozan taidekoulussa. García Martínez teki maalauksen lahjoituksena Santuario de Misericordian kirkolle Borjan kunnassa, jossa hän kävi vuosien ajan lomilla. Hän itse kuvaili sitä tiettävästi ”tulokseksi kahden tunnin omistautumisesta suojaviittamadonnalle” (esp. Nuestra Señora de la Misericordia), jonka mukaan kirkko on nimetty. Maalaus on noin 50 senttimetriä korkea ja 40 senttimetriä leveä. Se ei ollut taidehistoriallisesti arvokas, mutta sillä oli paikallisten keskuudessa suuri tunnearvo.
Vuosien varrella fresko oli päässyt huonoon kuntoon, sillä maali oli hilseillyt seinältä kosteuden vuoksi. García Martínezin jälkeläiset olivat tietoisia maalauksen tilasta, ja hänen lapsenlapsensa oli lahjoittanut rahaa sen entisöintiä varten juuri ennen epäonnistuneen entisöintityön paljastumista.
Epäonnistunut restaurointi

Maalaukseen tehdyt merkittävät muutokset huomattiin elokuussa 2012. Niitä epäiltiin aluksi vandalismiksi, mutta muutosten tekijäksi ilmoittautui pian 81-vuotias seurakuntalainen, harrastajamaalari Cecilia Giménez. Giménez kertoi Ecce Homon olleen lempimaalauksensa Jeesuksesta lähialueella ja halunneensa siksi restauroida rapistuneen freskon. Hän oli myös tehnyt freskoon pienempiä korjauksia edellisten kahden vuosikymmenen aikana. Restaurointi tuli yllätyksenä kirkollisille viranomaisille, joiden mukaan maalauksen restauroimiseksi ei ollut tehty virallisia toimia. Giménez kertoi kuitenkin saaneensa luvan työhön kirkon papilta. Hänen mukaansa restaurointi jäi keskeneräiseksi: hän oli ehtinyt aloittaa työn korjaamalla pahiten rapistuneet kohdat laajoilla siveltimen vedoilla ennen kuin lähti kahdeksi viikoksi lomalle. Hänen aikomuksenaan oli viimeistellä työ lomalta palaamisen jälkeen, mutta muutokset maalaukseen ehdittiin huomata loman aikana.
Tieto epäonnistuneesta restauroinnista levisi elokuun 2012 aikana ensin tiedotusvälineisiin ja sitten sosiaaliseen mediaan, joiden välityksellä se levisi ympäri maailman. Giménezin restaurointiyrityksen tuloksia kutsuttiin tuoreeltaan ”sanoinkuvaamattomaksi teoksi”, jonka katsottiin pilanneen tai tuhonneen freskon. BBC:n kirjeenvaihtaja Christian Fraser kuvaili työn jälkeä ”umpimähkäisesti läiskityksi maaliksi”, jonka jäljiltä ”aikanaan arvokas muotokuva muistutti nyt väriliituluonnosta huonosti istuvaan tunikaan puetusta erittäin karvaisesta apinasta”. Kaupungin viranomaiset suunnittelivat maalauksen kunnostamista, tai mikäli se ei onnistuisi, sen peittämistä alkuperäistä maalausta esittävällä kuvalla. Giménez otti tilanteen aluksi raskaasti, eikä hänen henkilöllisyyttään kerrottu ensin julkisuuteen. Hän oli tapauksen jälkeen jatkuvan mediahuomion kohteena, laihtui huomattavasti ja söi lääkkeitä ahdistukseen.
Pekka Lehto

| Pekka Lehto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1948 (ikä 77) Valkeakoski
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Pekka Lehto (s. 14. maaliskuuta 1948 Valkeakoski) on suomalainen elokuvaohjaaja.
Lehto aloitti uransa 1960-luvun lopulla erinäisissä elokuva-alan tehtävissä, kuten äänittäjän apulaisena (Miljoonaliiga, 1968; Kahdeksas veljes, 1971; Hirttämättömät, 1971) pikkuosien näyttelijänä (Punatukka, 1969; Pilvilinna, 1970) ja leikkausassistenttina (Karvat, 1974). Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Ikäluokka valmistui vuonna 1976. Hän ohjasi elokuvan yhdessä Pirjo Honkasalon kanssa. Yhteistyö jatkui vielä elokuvien Kainuu 39 (1979), Tulipää (1980), 250 grammaa (1983) ja Da Capo (1985) parissa. Algot Untolan elämästä kertova Tulipää oli aikoinaan kallein suomalainen elokuva, ja se oli myös ehdokkaana Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla.
Vuoden 1985 jälkeen Honkasalon ja Lehdon tiet erosivat. Kummatkin jatkoivat itsenäisesti elokuvantekemistä. Vuonna 1992 valmistunut elokuva Kaivo on tositarina nuoresta maatilan emännästä, joka masennuksen ja mielisairauden murtamana päätyy hukuttamaan kolme lastaan kaivoon. Tämän jälkeen Lehto keskittyi eräänlaisiin fiktiota ja faktaa yhdistäviin elokuviin, kuten The Real McCoy (1998) ja Tango Kabaree (2001). Edellinen on elokuva Andy McCoysta, jälkimmäinen Aira Samulinista. Kummassakin elokuvassa todelliset henkilöt esittivät pääosia.
Lehdon elokuva Game Over (2005) on Kaivon tapaan fiktiivinen elokuva todellisuudessa tapahtuneesta tragediasta. Pohjana on niin kutsutut Heinojen murhat Lopella elokuussa 2001.
Game Overin jälkeen valmistui vuonna 2005 Kalervo Palsasta kertova elokuva Kalervo Palsa ja kuriton käsi, jonka ensiesitys oli kuitenkin vasta 2013 Sodankylän elokuvajuhlilla.
Kesäkuussa 2005 Lehto sai Suomen elokuvasäätiöltä 10 000 euroa kehittämistukea uuden Pekka ja Pätkä -elokuvan ennakkosuunnitteluun. Elokuva kulkee työnimellä Pekka ja Pätkä levottomina, ja se kertoo kansanomaisesti homouteen kohdistuvista peloista. Elokuvaan kaavailtiin Martti Suosaloa Pekan rooliin ja Mika Nuojuaa Pätkän rooliin.
Vuonna 2010 julkaistiin Lehdon ohjaama dokumenttielokuva Epäilyksen varjossa, joka kertoo Alpo Rusiin kohdistuneista vakoiluepäilyistä.
Lehto on saanut 34 000 euroa tukea dokumentilleen ”Amanda - tyttö joka haluaa elämänsä takaisin”, jonka tuottaa Illume Oy. Kyseessä on Anneli Auerin tyttärestä kertova dokumentti.
Filmografia

Miljoonaliiga 1968 – apulaisäänittäjä
Punatukka 1969 – kuvausryhmän jäsen, näyttelijä (Paavo)
Pohjan tähteet 1969 – kamera-apulainen
Pilvilinna 1970 – työryhmän jäsen, näyttelijä (ääni poliisiradiossa / vangin ääni)
Kahdeksas veljes 1971 – äänittäjän apulainen
Hirttämättömät 1971 – ääniassistentti
Strada 1972 – äänitys, äänitehosteet
Lampaansyöjät 1972 – äänitys
Karvat 1974 – leikkaus (leikkausapulainen)
Rakastunut rampa 1975 – apulaisohjaaja, tuotantopäällikkö (kreditoimaton tekijä)
Pyhä perhe 1976 – kreditoimaton näyttelijä (toinen myyjä)
Lottovoittaja UKK Turhapuro 1976 – äänitys, kreditoimaton näyttelijä (taksikuski)
Ikäluokka 1976 – ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus, äänitys
Yön sylissä 1977 – tuotannonjohto, äänitehosteet (kreditoimaton tekijä)
Vaaran merkki 1978 – ohjaus, käsikirjoitus
Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy 1978 – äänitys (äänitysassistentti)
Kainuu 39 1979 – ohjaus, käsikirjoitus, äänitys, äänen jälkityö, tuotantopäällikkö
Tulipää 1980 – ohjaus, käsikirjoitus (ennakkotutkimus ja materiaalin keruu)
Ylioppilas ja piru 1982 – äänitys
Yhdeksän tapaa lähestyä Helsinkiä 1982 – ohjaus, ääni
250 grammaa 1983 – ohjaus, tuottaja (kreditoimaton tekijä), käsikirjoitus (kreditoimaton tekijä)
Da Capo 1985 – ohjaus, tuotannonjohto
Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri 1987 – tuotantopäällikkö, apulaisäänittäjä
Ameriikan raitti 1989 – tuotantopäällikkö
Yksinteoin 1990 – ohjaus, tuottaja
Temppeli 1991 – ohjaus, käsikirjoitus
Kaivo 1992 – ohjaus, tuottaja (produced by)
Boy Hero 001 (Sankaripioneeri 001) 1997 – ohjaus, käsikirjoitus, tuottaja
The Real McCoy 1998 – ohjaus, tuottaja (produced by), käsikirjoitus (script), valokuvat (kreditoimaton tekijä)
Andy McCoy. Mind Over Matter 1998 – ohjaus, tuottaja
Tango Kabaree 2001 – ohjaus, alkuperäisidea, käsikirjoitus
V.O.I.T.K.A. – metsän veljet 2004 – ohjaus, tuottaja, käsikirjoitus
Paskatähti 2004 – ohjaus
Game Over 2005 – ohjaus, tuottaja (Suomi), alkuperäinen tarina
Kalervo Palsa ja kuriton käsi 2005 (ensi-ilta 2013) –
Epäilyksen varjossa - Elokuva Alpo Rusista 2009 – ohjaus, käsikirjoitus
Jaettu kaupunki 2010 – ohjaus, käsikirjoitus
Komissaari 2012 – ohjaus
Palsa (2013) – ohjaus, käsikirjoitus, tuottaja
Ulvilan murhamysteeri (2014) – ohjaus, käsikirjoitus
Paha poliisi, 2017, dokumentti Jari Aarniosta – ohjaus, käsikirjoitus (yhdessä Jussi Rautaniemen kanssa)
Aiheesta muualla

Pekka Lehto Elonetissä.
Pekka Lehto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Parhaan ohjauksen Jussi-palkinnot |
| --- | --- |
1944–1959:  Hannu Leminen (1944)  Valentin Vaala (1945)  ei jaettu (1946)  Valentin Vaala (1947)  Roland af Hällström (1948)  ei jaettu (1949)  Toivo Särkkä (1950)  Matti Kassila (1951)  Valentin Vaala (1952)  Edvin Laine (1953)  Matti Kassila (1954)  Matti Kassila (1955)  Edvin Laine (1956)  Matti Kassila (1957)  ei jaettu (1958)  Jack Witikka (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Maunu Kurkvaara (1962)  Mikko Niskanen (1963)  Mikko Niskanen (1964)  ei jaettu (1965)  Risto Jarva (1966)  Mikko Niskanen (1967)  Risto Jarva ja Mikko Niskanen (1968)  Edvin Laine, Jörn Donner ja Timo Bergholm (1969)  Erkko Kivikoski (1970)  Risto Jarva (1971)  Mikko Niskanen (1972)  Erkko Kivikoski, Rauni Mollberg ja Veikko Kerttula (1973)  Rauni Mollberg (1974)  Jaakko Pakkasvirta ja Veikko Kerttula (1975)  ei jaettu (1976)  Heikki Partanen, Katariina Lahti ja Riitta Rautoma (1977)  Risto Jarva ja Rauni Mollberg (1978)  Timo Linnasalo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Pirjo Honkasalo, Pekka Lehto ja Erkko Kivikoski (1981)  Mikko Niskanen (1982)  Mika Kaurismäki (1983)  Heikki Partanen ja Tapio Suominen (1984)  Timo Humaloja (1985)  Matti Ijäs ja Rauni Mollberg (1986)  ei jaettu (1987)  Åke Lindman (1988)  Pekka Parikka (1989)  Pekka Parikka (1990)  Aki Kaurismäki (1991)  Mika Kaurismäki (1992)  Aki Kaurismäki (1993)  Veikko Aaltonen (1994)  Aleksi Mäkelä (1995)  Markku Pölönen 	(1996)  Aki Kaurismäki (1997)  Olli Saarela (1998)  Markku Pölönen (1999) 
2000–2019:  Olli Saarela (2000)  Olli Saarela (2001)  Jarmo Lampela (2002)  Aki Kaurismäki (2003)  Jarmo Lampela (2004)  Markku Pölönen (2005)  Aku Louhimies (2006)  Aku Louhimies (2007)  Petri Kotwica (2008)  Dome Karukoski (2009)  Klaus Härö (2010)  Dome Karukoski (2011)  Aki Kaurismäki (2012)  Maarit Lalli (2013)  Pirjo Honkasalo (2014)  Jukka-Pekka Valkeapää (2015)  Aleksi Salmenperä (2016)  Juho Kuosmanen (2017)  Antti-Jussi Annila (2018)  Aleksi Salmenperä (2019) 
2020–2039:  Miia Tervo (2020)  Zaida Bergroth (2021)  Juho Kuosmanen (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Ritva  Elonet
Shh (kappale)

|  Shh> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Theo Evan
Levy-yhtiö:  K2ID Productions
Kesto:  2:57
Julkaistu:  11. maaliskuuta 2025
Sanoittaja(t):  Dimitris Kontopoulos, Elke Tiel, Elsie Bay, Lasse Nymann, Linda Dale
Tuottaja(t):  Lasse Nymann Dimitris Kontopoulos
Euroviisutiedot
Vuosi:  2025
Maa:  Kypros
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Liar” (2024) 
Shh (suom. Hys) on kyproslaisen laulajan Theo Evanin kappale. Hän edustaa Kyprosta Eurovision laulukilpailussa 2025.
Metoksetamiini

| --- | --- |

Metoksetamiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-(etyyliamino)-2-(3-metoksifenyyli)sykloheksan-1-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 1239943-76-0
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 52911279
Kemialliset tiedot
Kaava: C15H21NO2 
Moolimassa: 247,33 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 3–6 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Metoksetamiinipulveria
Metoksetamiini tai MXE on aryylisykloheksylamiiniryhmään kuuluva aine, jota liikkuu huumausainemarkkinoilla muuntohuumeena. Metoksetamiini on ketamiinin muunnos, jossa on rakenteellisia samankaltaisuuksia etisyklidiinin ja 3-MeO-PCP:n kanssa.
Alun perin suurin osa metoksetamiinista tuli Kiinasta, mutta tuotanto on sittemmin lähes kokonaan loppunut. Syynä oli Kiinan huumeita koskevan rikoslain tiukentuminen; MXE luokiteltiin Kiinassa huumeeksi ja tuotannosta saattaa saada kuolemanrangaistuksen.
Farmakologia > Farmakodynamiikka

MXE toimii pääasiassa selektiivisenä ja korkean affiniteetin NMDA-reseptorin antagonistina: fensyklidiinin (PCP) -sitoutumisalueen (Ki = 257 nM) antagonistina. Se tuottaa ketamiinin kaltaisia ​​vaikutuksia. NMDA-reseptorin antagonismin lisäksi MXE:n on havaittu toimivan serotoniinin takaisinoton estäjänä (Ki = 479 nM; IC50 = 2 400 nM). Sitä vastoin sillä on vain vähän tai ei ollenkaan vaikutusta dopamiinin ja norepinefriinin takaisinottoon (Ki ja IC50 > 10 000 nM). Siitä huolimatta MXE:n on havaittu aktivoivan dopaminergistä hermovälitystä, myös mesolimbisessa palkitsemisreitissä. Tämä on ominaisuus, joka on jaettu muiden NMDA-reseptorin antagonistien, mukaan lukien ketamiinin, PCP:n ja disosilpiinin (MK-801) kanssa. Eläintutkimukset viittaavat siihen, että MXE:llä voi olla nopeasti vaikuttavia masennusta lievittäviä ominaisuuksia, jotka ovat samanlaisia ​​kuin ketamiinilla. Tutkimuksessa, jossa arvioitiin MXE:n sitoutumista 56 kohtaan, mukaan lukien välittäjäainereseptorit ja kuljettajat, havaittiin, että MXE:n Ki-arvot olivat > 10 000 nM kaikissa kohdissa paitsi NMDA-reseptorin disosilpiinikohdassa ja serotoniinin kuljettajassa (SERT).
Farmakologia > Farmakokinetiikka

MXE:n vaikutusaika on pidempi kuin ketamiinin.
Laki

Listattu valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.
Aiheesta muualla

Interview with a Ketamine Chemist. Vice 2011. Arkistoitu 21.12.2015.
Rettigin tupakkatehdas

Yrkeshögskolan Novia Rettigin tupakkatehtaan tiloissa vuonna 2013.
Rettigin tupakkatehdas on tehdaskiinteistö ja entinen P. C. Rettig & Co:n tupakkatehdas Turussa, Hämeenkadun ja Nunnankadun kulmassa II kaupunginosassa. Useita rakennuksia yhdistävää vanhaa teollisuusaluetta kutsutaan joskus myös Rettigin kortteliksi. Vuodesta 2022 rakennuksessa on toiminut Turun kaupungin Taiteen talo, jossa järjestetään esityksiä, näyttelyitä ja muita tapahtumia.
Tehdasalue on rakentunut useassa vaiheessa 1800-luvulta 1920-luvulle. Nelikerroksinen, Hämeenkadun puoleinen rakennus on rakennettu vuosina 1928–1929. Se edustaa 1920-luvun klassismia ja sen on suunnitellut Albert Richardtson.
Tupakkatehtaana

Tupakkatehdas aloitti toimintansa Pehr Cerelius Rettigin johtamana vuonna 1845. Tehdas valmisti aluksi piipputupakkaa, sikareita ja nuuskaa, joista piipputupakka oli selvästi kysytyintä. Savukkeiden valmistus alkoi vuonna 1856 aluksi käsin ja 1860-luvulta alkaen koneistamalla. 1870-luvulta alkaen tehtaan toiminta laajeni nopeasti Fredric von Rettigin johtamana. Vuonna 1871 tehtaassa valmistettiin noin 2,5 miljoonaa savuketta, kun vuonna 1907 niitä valmistettiin jo lähemmäs 340 miljoonaa.
Tupakan valmistus alueella lopetettiin vuonna 1960, kun Rettigin tupakanvalmistus siirtyi uuteen tehtaaseen lähemmäs Turun satamaa. Rettig Oy myi tupakanvalmistuksensa vuonna 1995 R. J. Reynolds -tupakkayhtiölle, joka lopetti tupakan valmistamisen Turussa vuonna 1999.