stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oranssiharjakotinga

| Oranssiharjakotinga |
| --- | --- |
 Oranssiharjakotingakoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Harjakotingat Rupicola
Laji::  rupicola
Kaksiosainen nimi
 Rupicola rupicola  (Linnaeus, 1766) 

Katso myös
   Oranssiharjakotinga Wikispeciesissä   Oranssiharjakotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranssiharjakotinga (Rupicola rupicola) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu. Koiraiden höyhenpuku on kirkkaan oranssi ja päätä koristaa puolikuunmuotoinen töyhtö. Naaraat ovat väritykseltään ruskehtavia ja ovat paljon vaatimattomamman värisiä. Se on toinen harjakotingojen suvun kahdesta lajista, toinen on tuliharjakotinga. Oranssiharjakotinga elää metsäisillä seuduilla etelä-Amerikan koillisosissa. Ruokavalio koostuu pääosin hedelmistä, ajoittain lisänä on pieniä käärmeitä ja liskoja.
Levinneisyys

Oranssiharjakotingaa tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uzbekin kieli

| Uzbekki |
| --- | --- |
   Suurin osa väestöstä puhuu   Merkittävä osa väestöstä puhuu
Oma nimi:  O‘zbek (Ўзбек) (اۉزبیک)
Tiedot
Alue:  Keski-Aasia
Virallinen kieli:   Uzbekistan
Puhujia:  37 200 000
Sija:  40
Kirjaimisto:  latinalainen, kyrillinen, arabialainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  turkkilaiset kielet
Kieliryhmä:  karlukkilainen
Kielikoodit
ISO 639-1:  uz
ISO 639-2:  uzn
ISO 639-3:  uzb
 Ohje 
Uzbekki on Uzbekistanissa ja sen lähialueilla asuvien uzbekkien puhuma turkkilainen kieli. Se on Uzbekistanin tasavallan virallinen kieli.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Neuvostoliiton vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan maassa oli 16,7 miljoonaa uzbekkia. Heistä 14,1 miljoonaa asui Uzbekistanissa, 1,2 miljoonaa Tadžikistanissa, 550 000 Kirgisiassa, 332 000 Kazakstanissa, 317 000 Turkmenistanissa ja 127 000 Venäjällä. Afganistanissa uzbekkeja on noin 1,2 miljoonaa ja Kiinan Sinkiangin alueella noin 15 000. Kaikkiaan uzbekkeja arvioidaan olevan noin 19 miljoonaa henkeä.
Huomattava osa uzbekeista puhuu myös venäjää ja tadžikkia.
Historia ja murteet

Uzbekki, tai pikemminkin sen kirjakieli, kuuluu turkkilaisten kielten kaakkoiseen eli karlukkilaiseen ryhmään. Sen lähin sukukieli on uiguuri. 1400-luvulla muotoutunut uzbekin puhekieli perustuu muinaisuiguurilaisiin, tirgešiläisiin ja karlukkilaisiin murteisiin, joihin on sulautunut kiptšakkilaisia ja oguusilaisia aineksia. Kielen kehitykseen ovat vaikuttaneet myös tadžikki ja Horezmin iranilaismurteet.
Uzbekin murteiden erikoisuutena on se, että ne kuuluvat turkkilaisten kielten eri ryhmiin. Kirjakielen pohjana on varsinkin Taškentin ja Ferganan seuduilla puhuttu karlukkimurre. Kiptšakkimurretta puhutaan Uzbekistanin lisäksi  Kazakstanissa, Turkmenistanissa, Tadžikistanissa ja Kirgisiassa. Oguusimurteen puhujat asuvat Horezmin ja Buharan alueilla, Karakalpakiassa ja Kazakstanissa. Jälkimmäisille kahdelle murteelle on ominaista vokaalien [ä], [ı], [ö] ja [ü] ja niihin liittyvän vokaaliharmonian säilyminen.
Kirjakieli

Uzbekeilla on vanha ja rikas kirjallinen perinne. Nykyisen kirjakielen edeltäjiä ovat karahanid-uiguuri, horezminturkki ja tšagatai, jota kutsutaan myös muinaisuzbekiksi. Sen perustanlaskija oli runoilija Alisher Navoiy (1441–1501).
Kirjakieli perustui vanhastaan arabialaiseen kirjaimistoon, jota uudistettiin 1920-luvun alussa. Vuonna 1930 siirryttiin Neuvostoliiton turkkilaisten kansojen yhteiseen latinalaiseen kirjaimistoon (ns. uusi kirjaimisto) ja vuonna 1939 kyrilliseen aakkostoon, jota oli täydennetty lisämerkeillä ў, қ, ғ ja ҳ. Vuodesta 1992 lähtien on vähitellen siirrytty jälleen latinalaiseen kirjaimistoon.
Seuraavassa taulukossa esitetään vierekkäin kyrillinen ja latinalainen aakkosto sekä kirjainten vastineet kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa (IPA).
| Kyrillinen | Latinalainen | IPA |
| --- | --- | --- |
| а | a | /a, æ/ |
| б | b | /b/ |
| в | v | /w/ |
| г | g | /g/ |
| д | d | /d/ |
| е | (y)e | /(j)e/ |
| ё | yo | /jo/ |
| ж | j | /dʒ/ |
| з | z | /z/ |
| и | i | /i, ɨ/ |
| й | y | /j/ |
| к | k | /k/ |
| л | l | /l/ |
| м | m | /m/ |
| н | n | /n/ |
| о | o | /ɒ/ |
| п | p | /p/ |
| р | r | /r/ |
| с | s | /s/ |
| т | t | /t/ |
| у | u | /u, y/ |
| ф | f | /ɸ/ |
| х | x | /χ/ |
| ч | ch | /tʃ/ |
| ш | sh | /ʃ/ |
| ъ | ’ | /ʔ/ |
| э | e | /e/ |
| ю | yu | /ju/ |
| я | ya | /ja/ |
| ў | o‘ | /o, ø/ |
| қ | q | /q/ |
| ғ | g‘ | /ʁ/ |
| ҳ | h | /h/ |
Neuvostoaikana venäjää käytettiin laajasti Uzbekistanin hallinto- ja sivistyskielenä. Uzbekki sai virallisen kielen aseman vuonna 1989. Nykyään se on pääkieli kaikilla yhteiskuntaelämän aloilla, mahdollisesti korkeakouluopetusta lukuun ottamatta. Venäjää, tadžikkia, kazakkia, turkmeenia ja maan muita vähemmistökieliä käytetään kouluopetuksessa ja muussa kulttuuritoiminnassa.
Intiaanikesä (elokuva)

| Intiaanikesä> Indian Summer |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike Binder
Käsikirjoittaja:  Mike Binder
Tuottaja:  Jim Kouf
Säveltäjä:  Miles Goodman
Kuvaaja:  Newton Thomas Sigel
Leikkaaja:  Adam Weiss
Pääosat:   Alan Arkin  Matt Craven  Diane Lane  Bill Paxton  Elizabeth Perkins  Kevin Pollak  Vincent Spano 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Intiaanikesä (Indian Summer) on Mike Binderin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediallinen draamaelokuva vuodelta 1993. Siinä seitsemän aikuistunutta ystävystä kokoontuu viikoksi 20 vuoden takaisen lapsuutensa kesän leirikeskukseen, jota uhkaa sulkeminen. Väljästi ohjaaja-käsikirjoittaja Binderin omiin lapsuusmuistoihin perustuvan elokuvan pääosia näyttelevät Alan Arkin, Matt Craven, Diane Lane, Bill Paxton, Elizabeth Perkins, Kevin Pollak, Vincent Spano ja kauhuelokuvien ohjaajana paremmin tunnettu Sam Raimi.
Helsingin Sanomien Mikael Fräntin mielestä elokuva on sympaattisen nostalginen ja tunnelmaltaan raikas. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa valloittavaksi nostalgian, ihmissuhteiden ja nuoruusleikkien leirituleksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Brunein lippu

| Brunein lippu |
| --- | --- |
   
Käyttö:  Kansallislippu
Suhde:  1:2
Käyttöön:  29.9.1959
Brunein lippu on Brunein kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se on otettu käyttöön nykyisessä muodossaan 29. syyskuuta 1959. Lipussa on keltaisella pohjalla musta ja valkoinen vinoraita, lipun keskellä on maan vaakuna.
Historia

Brunein lippu oli alun perin kokonaan keltainen. Keltainen pääväri viittaa Brunein sulttaaniin. Vuonna 1888 Brunei siirtyi Britannian suojelukseen ja vuonna 1906 britit toivat Bruneihin omat edustajansa sulttaanin neuvonantajiksi. Uuden hallintojärjestelmän myötä lippuun lisättiin musta ja valkoinen vinoraita. Vinoraidat kuvaavat sulttaanin kahta tärkeintä neuvonantajaa eli visiiriä.
Vuonna 1959 Brunein perustuslakia uudistettiin ja lipun keskelle lisättiin samalla maan vaakuna. Vaakunassa olevat sateenvarjo ja kaksikielekkeinen viiri ovat kuninkaallisia symboleja ja puolikuu taas edustaa islamia. Kädet vaakunan molemmin puolin viestivät kansan oikeuksien puolustamisesta sekä hallituksen jalomielisyydestä ja suojeluksesta. Kaksi nelisulkaista siipeä taas kuvaa rauhan, levon, oikeuden ja hyvinvoinnin puolustamista. Puolikuussa on arabiankielinen teksti: ”Kaikki hyvä tulee Jumalalta” ja rullassa oleva teksti, ”Brunei Darussalam”, tarkoittaa: ”Brunei, rauhan kaupunki”.
Historialliset liput

Brunein 1400-luvulta lähtien käytössä ollut lippu.
Vuosina 1906–1959 käytössä ollut lippu.
Lippumuunnelmia

Merivoimien lippu.
Armeijan lippu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aasian valtioiden liput
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
Itä-Suomen yliopiston harjoittelukoulu

Itä-Suomen yliopiston harjoittelukoulu, entiseltä nimeltään Joensuun normaalikoulu, on filosofiseen tiedekuntaan kuuluva harjoittelukoulu. Koulu tunnetaan edelleen parhaiten lempinimellään "Norssi".
Harjoittelukoulun tehtävänä on järjestää opetusta ja huolehtia opetuksen ja opetussuunnitelmatyön laadusta, kehittää ja kokeilla tulevaisuuden koulua sekä opettajankoulutusta monenlaisissa kansallisissa ja kansainvälisissä yhteistyöverkostoissa. Harjoittelukoulu toimii nimensä mukaisesti opettajaksi valmistumassa olevien opetusharjoittelujen suoritus- ja oppimispaikkana.
Harjoittelukoulu jakaantuu Joensuussa kahteen kouluun:
1) Tulliportin normaalikoulussa voi opiskella alakoulun ensimmäiseltä luokalta lukioon. Se toimii kahdessa erillisessä rakennuksessa. Tulliportin normaalikoulun yläkoulu ja lukio sijaitsevat Joensuun Otsolassa.
Parhaiten koululle löytää autolla laittamalla navigaattoriin osoitteeksi Opiskelijankatu 2.
Tulliportin normaalikoulun alakoulu (entinen Länsikadun koulu) sijaitsee Länsikadulla, Tulliportinkadun ja Länsikadun kulmassa. Länsikadun (ala)koulusta löytyvät perusasteen ensimmäisen–kuudennen luokan oppilaat. Lukuvuonna 2023–2024 Tulliportin koulun perusasteella oli noin 600 ja Tulliportin lukiossa noin 360 oppilasta.
2) Rantakylän normaalikoulussa opiskellaan alakoulun ensimmäisestä aina yläkoulun yhdeksänteen luokkaan asti.
Rantakylän normaalikoulu sijaitsee katuosoitteessa Pataluodonkatu 6, Joensuu.
Kaiken kaikkiaan Norssin kolmessa eri yksikössä Joensuussa opiskelee noin 1 500 oppilasta tai opiskelijaa ja heitä opettaa noin 190 opettajaa ja noin 25 koulunkäynnin ohjaajaa. Tulliportin ja Rantakylän normaalikouluissa noudatetaan Joensuun kaupungin oppilaaksioton perusteita pienin täydennyksin, jotka löytyvät koulujen kotisivuilta. Norssissa henkilökunnan kouluttautumista tuetaan monin eri tavoin. Siksipä Norssin opettajien koulutustaso on korkea. Henkilökunnasta löytyy parikymmentä tieteellisen jatkotutkinnon suorittanutta (tohtori tai lisensiaatti) ja useita väitöstutkimuksia on tekeillä.
Historiaa

Koulun juuret juontavat Sortavalaan ja Värtsilään, joissa koulun edeltäjät toimivat vuoteen 1944. Yläkoulun ja lukion edeltäjä on Värtsilän Suomalainen Reaaliyhteiskoulu ja alakoulun Sortavalan seminaarin mallikoulu. Joensuussa normaalikoulun alakoulu oli aikaisemmin Itä-Suomen seminaarin kansakoulu, joka sijaitsi nykyisen Länsikadun koulun ja Joensuun yliopiston vanhan päärakennuksen tiloissa.
Normaalilyseo toimi 1970-luvun lopulle saakka Niinivaaralla. Nyt koulurakennuksessa toimii Juhanalan koulu ja Niinivaaran lukio. Joensuun normaalikoulu eli Norssi muodostui 1973, kun Joensuun normaalilyseo ja Joensuun korkeakoulun harjoittelukoulu yhdistettiin. Vuonna 2018 perustettiin Rantakylän normaalikoulu, kun Itä-Suomen yliopisto siirsi opettajakoulutuksen Savonlinnasta Joensuuhun. Tällöin Joensuun normaalikoulun nimi muutettiin Itä-Suomen yliopiston harjoittelukouluksi, jonka eri yksiköt nimettiin Tulliportin normaalikouluksi ja Rantakylän normaalikouluksi.
Koulun opettajakuntaan on kuulunut muun muassa metropoliitta Johannes lukuvuonna 1962–1963.
Historiikki julkaistiin vuonna 2007

Vuonna 2007 Joensuun normaalikoulu vietti juhlavuottaan. Tällöin oli kulunut 100 ja 125 vuotta nykyistä koulua edeltäneiden oppilaitosten perustamisesta. Koulu julkaisi filosofian maisteri Alina Kuusiston tekemän historian, joka kuvaa koulua yliopiston harjoittelukouluna vuodesta 1973 alkaen.
Länsikadun koulu

Länsikadun koulu, joka on rakennettu 1977. Sen laajennustyö valmistui keväällä 2007. Alakoulun 1.–2. luokat toimivat Mehtimäen entisen LEA-koulun tiloissa maaliskuuhun 2007 asti, jolloin nekin muuttivat Länsikadun kouluun. Länsikadun koulun erikoisuus on keväällä 2007 valmistunut luontokeskus, joka on laboratorion, kirjaston ja kasvihuoneen yhdistelmä. Alakoulun oppilaaksiottoalue on laajentunut ensin Joensuun eteläisen keskustaan, kun Louhelan koulu lakkautettiin 1992, ja myöhemmin Kanervalaan 2000-luvulla, jotta harjoittelukouluun vaadittava oppilasmäärä pysyisi riittävänä.
Yläkoulu

Tulliportinkadulla sijaitsevien koulurakennusten suuri peruskorjaus valmistui 2003. Yläkoulu on nelisarjainen (7ABCD, 8ABCD ja 9ABCD).
Tulliportin normaalikoulun lukio

Tulliportin normaalikoulun lukio on Tulliportinkadulla sijaitseva yleissivistävä lukio, joka toimii muun Norssin tavoin Itä-Suomen yliopiston harjoittelukouluna. Vuonna 2023 siellä opiskeli noin 360 lukiolaista. Samoissa tiloissa toimii myös Norssin yläkoulu.
Koulun pyrittäessä on yleislinjan ohella valittavissa matemaattis-luonnontieteellinen linja (luma). Lukio on ollut Joensuun halutuimpia, ja etenkin luma-linjalle pääsemiseksi on vaadittu kiitettävää peruskoulun yläkoulun päättötodistusta. Lukion yhteydessä toimii myös Itä-Suomen suomalais-venäläisen koulun lukio.
Rehtorit

Hallintojärjestelmä on rehtorien osalta kaksiportainen. Koko harjoittelukoulua johtaa johtava rehtori, sen lisäksi molemmilla perusasteen kouluilla sekä lukiolla on omat rehtorinsa.
Rehtorit > Johtavat rehtorit

Vuoteen 1985 saakka rehtori valittiin viisivuotiskaudelle. Vuoteen 1991 asti johtava rehtori hoiti myös yhden kouluasteen rehtorin tehtäviä. Kaksi ensimmäistä rehtoria nimesi valtioneuvosto, sittemmin nimityksestä on päättänyt yliopiston hallitus. Vuodesta 1995 saakka virkanimitys on ollut johtava rehtori.
1974–1984 Osmo Virrankoski
1985–2000 Marjukka Nurmela-Antikainen
2000–2015 Petri Salo
2015–2019 Heikki Happonen
2019–2020 Mikko Ripatti
2021– Jyrki Huusko
Rehtorit > Kouluasteiden rehtorit

Vuonna 2000 ala-asteen ja yläasteen rehtorin virat sulautettiin yhteen perusasteen rehtorin viraksi.
Lukion rehtorit:
1974–1989 Tapani Sivonen
1990–2006 Matti Karjalainen
2006–     Marita Hokkanen
Yläasteen rehtorit:
1974–1984 Liisa Hyvönen
1985–1995 Leena Silvola
1995–2000 Mervi Holopainen
Ala-asteen rehtorit:
1991–1995 Erkki Huopio
1995–2000 Risto Patrikainen
Perusasteen/perusopetuksen rehtorit (Tulliportin normaalikoulu):
2000–2015 Heikki Happonen
2015–     Jyrki Korkki
Perusopetuksen rehtorit (Rantakylän normaalikoulu):
2018–2019 Mikko Ripatti
2019–     Heli Lepistö
Tulliportin koulussa toimii yläkoulu ja lukio
Länsikadun koulussa toimii alakoulu.
Capablanca-shakki

Capablanca-shakki on shakin kolmannen maailmanmestarin José Raúl Capablancan kehittämä shakkivariantti.
Kotitekoinen kansleri ja arkkipiispa
Capablanca esitti usein huolensa shakin tulevasta tasapelikuolemasta. Hänen mukaansa parhaiden pelaajien väliset pelit päättyisivät pian aina tasan. Ratkaisuksi Capablanca esitti uudentyylistä peliä, Capablanca-shakkia. Hän ajatteli sitä pelattavan joko 8x10 -laudalla tai 10x10 -laudalla, mutta päätyi lopulta 8x10 -lautaan, koska siinä taistelut alkaisivat aikaisemmin.
Capablanca-shakissa on myös kaksi uutta nappulaa:
Kansleri liikkuu kuten normaali torni ja ratsu.
Arkkipiispa liikkuu kuten normaali lähetti ja ratsu.
Säännöt olivat muuten samat kuin normaalissa shakissa, mutta Capablanca-shakissa käytettiin näitä ylimääräisiä nappuloita.
Capablanca selitti uudistuksia siten, että uudet nappulat ja laudan koko lisäisivät pelin monimutkaisuutta ja mahdollistaisivat vahvimmille pelaajille enemmän mahdollisuuksia kääntää peli edukseen. Joidenkin mukaan Capablanca ehdotti varianttia katkerana hävittyään maailmanmestaruuden, mutta tosiasiassa hän esitteli pelin jo maailmanmestaruuskaudellaan. Capablanca pelasi muutamia pelejä varianttiaan Edward Laskeria vastaan. Variantti ei kuitenkaan saanut paljonkaan suosiota.
UMhlanga (Etelä-Afrikka)

| uMhlanga |
| --- | --- |
 uMhlangan ranta-aluetta
 uMhlanga
 Koordinaatit: 29°43′30″S, 31°5′0″E 
Valtio:   Etelä-Afrikka
Provinssi:  KwaZulu-Natal
Piirikunta:  eThekwini
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
uMhlanga on Etelä-Afrikassa KwaZulu-Natalin provinssissa sijaitseva talouskeskus ja matkailukohde. Se sijaitsee Intian valtameren rannikolla heti Durbanin pohjoispuolella. Hallinnollisesti uMhlanga on osa eThekwinin piirikuntaa. Etelässä uMhlanga rajautuu Durbanin pohjoisiin kaupunginosiin ja lännessä Mount Edgecomben kuntaan.
uMhlangan alue tunnetaan erityisesti eteläisen pallonpuoliskon suurimmasta kauppakeskuksesta Gatewaysta (Gateway Theatre of Shopping). Alueella sijaitsee myös Etelä-Afrikan toiseksi korkein pilvenpiirtäjä, 183 metriä korkea Pearl Sky. Alueella on myös loistohotelleja sekä kaksi uimarantaa. Kaupunkialue on kasvanut nopeasti 2000-luvulla ja uMhlangan alueesta on arveltu tulevan Durbanin metropolialueen tärkein taloudellinen keskus.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Umhlanga, KwaZulu-Natal
Ali Koskimaa

| Ali Koskimaa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1906 Oulu
Kuollut: 15. helmikuuta 1973 (66 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1925–1966
Komentajuudet:  SKK:n johtaja (1957–1959) 3. Divisioonan komentaja (1959–1960)
Taistelut ja sodat:  talvisota, jatkosota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  SVR 1.lk komentajamerkki 1.lk Vapaudenristi rauhanajan ansioista 2.lk Rautaristi Saksan Kotkan ritarikunnan 1.lk ritariristi
Ali Walter Aleksander Koskimaa (vuoteen 1927 Dahlström 19. heinäkuuta 1906 Oulu – 15. helmikuuta 1973) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Elämäkerta

Koskimaa osallistui sisällissotaan Oulun suojeluskunnassa 1918. Koskimaa suoritti kadettikoulun 1927 ja sotakorkeakoulun 1937. Hän toimi komppanianpäällikkönä 1933–1935 ja 2. divisioonan esikunnassa 1937–1939.
Talvisodassa Koskimaa toimi III armeijakunnan operatiivisen osaston päällikkönä. Jatkosodassa hän toimi pataljoonan komentajana JR 12:ssa vuosina 1941–1942 ja Päämajan järjestelyosaston toimistopäällikkönä vuosina 1943–1944. Vuonna 1944 hän toimi Kannaksen joukkojen esikunnan esikuntapäällikkönä ja JR 48:n komentajana. Jatkosodassa Koskimaa taisteli mm. Kiestingissä, jossa haavoittui. Koskimaa oli komennuksella Saksan 9. armeijassa itärintamalla vuosina 1942–1943.
Sodan jälkeen Koskimaa toimi loppuvuodesta 1944 seuraavaan vuoteen 2. divisioonan esikuntapäällikkönä. Hän opetti taktiikkaa Sotakorkeakoulussa 1945–1948. Hämeen ratsurykmentin komentajana Lahdessa hän toimi 1948–1951 ja sen jälkeen 3. divisioonan esikuntapäällikönä 1951–1954. Vuosina 1954–1956 hän työskenteli pääesikunnassa osastopäällikkönä ja päämajamestarina 1956–1957.
Koskimaa johti Sotakorkeakoulua 1957–1959. 3. divisioonan komentajana Koskimaa oli 1959–1960. Uransa päätteeksi Koskimaa toimi 1960–1966 pääesikunnassa jalkaväen tarkastajana ja samanaikaisesti pääesikunnankoulutuspäällikkö 1961–1966.
Koskimaa oli 1961–1969 Suomen olympiakomitean varapuheenjohtajana. Lisäksi hän toimi vuosina 1960–1967 Hiihtoliiton puheenjohtajana. Koskimaa toimi Suomen joukkueen ylijohtajana talviolympialaisissa 1960 ja 1964 ja hiihdon MM-kisoissa 1962 ja 1966.
Ylennykset: reservinvänrikki 1927, luutnantti 1929, kapteeni 1933, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1951, kenraalimajuri 1956, kenraaliluutnantti 1960.
Muuta

Koskimaa oli kolmesti naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Sebastian Strandvall

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sebastian Gösta Alexander Strandvall
Syntymäaika: 16. syyskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1992–2001: BK-IFK
2002–2003: VIFK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2006 | VIFK | 75 | (15) |
| 2007–2010 | Haka | 57 | (10) |
| 2010–2011 | IFK Mariehamn | 48 | (9) |
| 2012–2014 | VPS | 87 | (14) |
| 2015 | Austria Lustenau | 10 | (1) |
| 2015–2016 | Rah Ahan Yazdan | 10 | (1) |
| 2016–2023 | VPS | 171 | (38) |
| 2019 | → VPS Akatemia | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 459 | (88) |
Maajoukkue
| 2014 | Suomi | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. maaliskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. helmikuuta 2015.
Sebastian Strandvall (s. 16. syyskuuta 1986 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti viimeisimpänä ja pisimpään Vaasan Palloseuraa. Pelipaikaltaan hän oli uransa aikana keskikenttäpelaaja.