stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malliorganismi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Koskinen, Anu Leena: Hiirtä eettisempi koe-eläin auttaa lasten vakavien sairauksien tutkimisessa: Seeprakala reagoi yllättävän samalla lailla kuin ihminen Yle Uutiset.  9.4.2019. Viitattu 10.4.2019.
Hyvärinen, Hanna: Kiitos kaloista Tampereen yliopiston lehti – Aikalainen.  23.2.2017. Arkistoitu 24.7.2017. Viitattu 10.4.2019.
Ruotsi, Suvi: Lituruohon avulla kasvien kehitysbiologiatutkimusta Suomen Akatemia.  14.12.2017. Arkistoitu 30.3.2018. Viitattu 10.4.2019.
Bioalan rakenteellinen kehittäminen (pdf) Biocenter Finland. Arkistoitu 2.4.2017. Viitattu 10.4.2019. (suomeksi) (englanniksi)
Heikkilä, Mari: Kuopioon tulee sukkulamatotutkimuksen keskus Mediauutiset.  13.8.2007. Viitattu 10.4.2019.
Thomas Douglas, Selkirkin 5. jaarli

Thomas Douglas, Selkirkin 5. jaarli
Thomas Douglas  (20. kesäkuuta 1771 – 8. huhtikuuta 1820) oli Selkirkin 5. jaarli. Hän syntyi Saint Maryn saarella, Kirkcudbrightshiressä, Skotlannissa. Hänet tunnettiin hyväntekijänä ja eritoten Red River Colonyn perustamisesta Kanadassa ja siirtolaisten matkan ja maaosuuden kustantajana.
Taustatietoa

Thomas oli Dunbar Douglas, Selkirkin 4. jaarlin ja Helen Hamiltonin seitsemäs poika, mistä johtuen hän ei uskonut perivänsä vanhempiensa tilaa. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa asianajajaksi. Opintojensa aikana hän sääli köyhiä torppareita, joita maanomistajat kohtelivat huonosti ja heidän häätivät tiloiltaan. Thomas tutki mahdollisuuksia auttaa heitä ja teki tiedusteluja hankkiakseen maaosuuksia Brittiläisistä siirtomaista. Hänen isänsä kuoltua 1799 Thomas oli ainut elossa oleva miesperillinen: kaksi hänen veljeään kuoli vauvaikäisenä, kaksi muuta veljeä kuoli tuberkuloosiin ja kaksi keltakuumeeseen. Niin hänestä tuli Selkirkin 5. jaarli.
Aiheesta muualla

The Romantic Settlement of Lord Selkirk's Colonists by George Bryce Project Gutenberg (englanniksi)
Person Page - 10980 www.thepeerage.com (englanniksi)
Tuholaismyrkky

Tuholaismyrkky voi tarkoittaa seuraavia asioita:
hyönteismyrkky
rotanmyrkky.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tuholaismyrkky”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Triax

Triax A/S on tanskalainen TV- ja satelliittivastaanottoon tarkoitettujen laitteiden valmistaja ja toimittaja. Yritys työllistää noin 700 henkilöä ja liikevaihto ylittää 160 milj. euroa vuodessa. Toimitusjohtajana toimii Flemming Hynkemejer.
Triax toimii kahdella alueella:
-Triax Multimedia: tuotteita vastaanottoon, jakeluun, sekä kuvan-, äänen- että datan tallennukseen. 

-Triax Cabinets: tuotteita verkkolaitteistojen suojaamiseen
Major League Lacrosse -kausi 2001

| Major League Lacrosse -kausi 2001 |
| --- | --- |
Laji:  lacrosse
Maa:   Yhdysvallat
Joukkueiden määrä:  6
Sarja alkoi:  7. kesäkuuta 2001
Sarja päättyi:  3. syyskuuta 2001
Runkosarjan voittaja:  Long Island Lizards
Mestari:  Long Island Lizards
Toinen sija:  Baltimore Bayhawks
Pistepörssin voittaja:  Ryan Powell (Rochester)
Pudotuspelien pistepörssin voittaja:  Paul Gait (Long Island)
  ← – :  2002 → 
Major League Lacrosse -kausi 2001 oli Major League Lacrossen ensimmäinen kausi. Kauteen osallistui kuusi joukkuetta, jotka kukin pelasivat runkosarjassa neljätoista ottelua. Kausi alkoi 7. kesäkuuta ja mestaruusottelu pelattiin 3. syyskuuta John F. Kennedy Stadiumilla Bridgeportin kaupungissa.
Runkosarja

Kuusi joukkuetta oltiin jaettu kahteen divisioonaan: American divisioonassa pelasivat Boston Cannons, Bridgeport Barrage sekä Long Island Lizards. National divisioonan joukkueet olivat Baltimore Bayhawks, New Jersey Pride ja Rochester Rattlers.
Joukkueet pelasivat divisioonansa sisällä yhteensä kahdeksan ottelua ja toisen divisioonan joukkueita vastaan yhteensä kuusi ottelua. Runkosarjan paras oli American divisioonan Long Island Lizards, jonka voittoprosentti oli 75,0 prosenttia. National divisioonan voitti Baltimore, jonka voittoprosentti oli 68,8 prosenttia.
Runkosarja > American

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  TM |  PM |  ME |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Long Island Lizards  | 16 | 12 | 4 | 244 | 219 | +25 | 24 |
| Boston Cannons  | 14 | 3 | 11 | 194 | 233 | -39 | 6 |
| Bridgeport Barrage  | 14 | 3 | 11 | 190 | 216 | -26 | 6 |
Runkosarja > National

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  TM |  PM |  ME |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Baltimore Bayhawks  | 16 | 11 | 5 | 218 | 198 | +20 | 22 |
| Rochester Rattlers  | 14 | 8 | 6 | 197 | 172 | +25 | 16 |
| New Jersey Pride  | 14 | 8 | 6 | 197 | 199 | -2 | 16 |
Pudotuspelit

Pudotuspeleihin pääsi siis molempien divisioonien kaksi parasta. Välieräottelut pelattiin 1. syyskuuta John F. Kennedy Stadiumilla Bridgeportin kaupungissa.
Enmäisessä välierässä kohtasivat Long Island ja Rochester. Long Island voitti ensimmäisen neljänneksen 3–5, mutta hävisi kaksi seuraavaa. Viimeiselle neljännekselle lähdettiin ROchesterin 8–7 johdosta. Long Island voitti kuitenkin viimeisen neljänneksen 4–5, joten peli meni jatkoajalle. Jatkoajalla lopulta Long Island oli parempi, edeten loppuotteluun maalein 12–13. Välierän paras pelaaja oli Long Islandin Paul Gait, joka teki ottelussa kolme maalia: mukaan lukien voittomaalin jatkoajalla.
Toisessa välierässä kohtasivat Baltimore sekä Boston. Kahden neljänneksen jälkeen Baltimorella oli tukeva 4–8 johto, mutta jo kolmannen neljänneksen jälkeen tilanne oli enää 7–9. Boston voitti vielä viimeisenkin neljänneksen, mutta vain maalein 4–3. Loppulukemat olivat siis 11–12 Baltimorelle. Ottelun parhaaksi valittiin Baltimoren maalivahti Greg Cattrano.
Loppuottelussa kohtasivat siis 3. syyskuuta Long Island ja Baltimore. Ottelun ensimmäinen neljännes oli tasainen, sen päättyessä maalein 3–3. Toinen neljännes ratkaisi jo ottelun, sillä Long Island vei sen maalein 5–1. Kolmannen neljänneksen jälkeen tilanne oli Long Islandin hyväksi 12–9. Long Island voitti vielä viimeisenkin neljänneksen, kirjaten mestaruuslukemiksi maalit 15–11. Loppuottelun paras pelaaja oli Long Islandin Paul Gait, joka teki ottelussa peräti seitsemän maalia. Ottelua oli seuraamassa 6 745 katsojaa.
Pudotuspelit > Kaavio

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |  |
|   |   |   |   |   |   |   |  |
|  | 1. 9. - Bridgeport | 1. 9. - Bridgeport |  |  |  |  |  |
|  |   Long Island | 13 |   |  |  |  |  |
|  |   Rochester | 12 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 3. 9. - Bridgeport | 3. 9. - Bridgeport |  |
|  |   |   |   |   |   Long Island | 15 |  |
|  |   |   |   |   |   Baltimore | 11    |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |

|  | 1. 9. - Bridgeport | 1. 9. - Bridgeport |   |  |  |  |  |
|  |   Baltimore | 12 |   |  |  |  |  |
|  |   Boston | 11 |   |  |  |  |  |
Runkosarjan pelaajatilastot > Pistepörssin top 5

|  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | Pist> /ott. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Ryan Powell | Rochester | 14 | 31 | 32 | 63 | 4,5 |
| 2. | John Grant, Jr. | Rochester | 14 | 44 | 15 | 59 | 4,214 |
| 3. | Mark Millon | Baltimore | 14 | 41 | 16 | 57 | 4,071 |
| 4. | Jon Hess | New Jersey | 14 | 4 | 39 | 53 | 3,786 |
| 4. | Jesse Hubbard | New Jersey | 14 | 47 | 6 | 53 | 3,786 |
| 4. | Casey Powell | Long Island | 14 | 31 | 22 | 53 | 3,786 |
Runkosarjan pelaajatilastot > Maalivahtien torjuntapörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Päästetyt maalit | Laukaukset yhteensä | Torjunta-% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Greg Cattrano | Baltimore | 14 | 166 | 400 | 58,50 |
| 2. | Brian Dougherty | Rochester | 14 | 164 | 380 | 56,84 |
| 3. | Sal LoCascio | Long Island | 9 | 92 | 213 | 56,81 |
| 4. | Brian Carcaterra | Long Island | 7 | 80 | 170 | 52,94 |
| 5. | Bill Daye | Boston | 14 | 166 | 349 | 52,43 |
Pudotuspelien pelaajatilastot > Pistepörssin top 3

|  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Pisteet | Pist> /ott. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Paul Gait | Long Island | 2 | 10 | 2 | 12 | 6 |
| 2. | Terry Riordan | Long Island | 2 | 6 | 2 | 8 | 4 |
| 2. | Casey Powell | Long Island | 2 | 4 | 4 | 8 | 4 |
Pudotuspelien pelaajatilastot > Maalivahtien torjuntapörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Päästetyt maalit | Laukaukset yhteensä | Torjunta-% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Bill Daye | Boston | 1 | 12 | 31 | 61,29 |
| 2. | Sal LoCascio | Long Island | 2 | 23 | 57 | 59,65 |
| 3. | Greg Cattrano | Baltimore | 2 | 26 | 61 | 57,38 |
Palkinnot

Kauden päätteeksi jaettiin seuraavat palkinnot:
| Palkinto | Voittaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Arvokkain pelaaja | Ryan Powell | Rochester |
| Vuoden tulokas | Keith Cromwell | Bridgeport |
| Vuoden valmentaja | John DeTommaso | Long Island |
| Vuoden puolustava pelaaja | Rob Doerr | Baltimore |
| Vuoden hyökkäävä pelaaja | John Grant, Jr. | Rochester |
| Vuoden maalivahti | Greg Cattrano | Baltimore |
| Rauta lisko | Joe Ghedina | Long Island |
Palkinnot > Viikottaiset palkinnot

MLL palkitsi viikoittain liigan parhaan hyökkäävän ja puolustavan pelaajan:
| Viikko | Hyökkäävä | Puolustava |
| --- | --- | --- |
| 1 | Jesse Hubbard | Rob Doerr |
| 2 | Casey Powell | Jim Mule |
| 3 | Ryan Powell | Brian Dougherty |
| 4 | D'Arcy Sweet Terry Riordan | Steve Koudelka |
| 5 | D'Arcy Sweet | Greg Cattrano |
| 6 | Mark Millon | Greg Cattrano |
| 7 | Jay Jalbert | John Gagliardi |
| 8 | John Grant, Jr. | Brian Dougherty |
| 9 | David Curry | Bill Daye |
| 10 | John Grant, Jr. | Regy Thorpe |
| 11 | John Grant, Jr. | Rob Doerr |
| 12 | Greg Traynor | Sal LoCascio |
| 13 | Paul Gait | Pat McCabe |
Tommy Shannon

Tommy Shannon vuonna 2006.
Tommy Shannon (s. 1946) on yhdysvaltalainen basisti.
Shannon syntyi Tucsonissa, Arizonassa, ja muutti 9-vuotiaana Länsi-Teksasiin. Hän tapasi Johnny Winterin 1960-luvun lopulla ja teki hänen kanssaan lyhyesti yhteistyötä.
Shannon soitti kymmenisen vuotta bassoa Stevie Ray Vaughan & Double Trouble -yhtyeessä. Hedelmällinen yhteistyö päättyi vasta Stevie Ray Vaughanin kuolemaan lento-onnettomuudessa 1990.
Shannon on jatkanut muusikonuraansa turman jälkeen.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Tore Ruud Hofstad

| Tore Ruud Hofstad |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. elokuuta 1979 (ikä 45) Lørenskog, Norja
Uran tiedot
Pituus:  176 cm
Seura:  Lillehammer Skiklub
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2000–2009
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  4
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Val di Fiemme 2003 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2005 | parisprintti |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2005 | 4*10 km viesti |  |
|  Kultaa | Liberec 2009 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2003 | 15 km (v) |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2005 | 15 km (v) |  |
Tore Ruud Hofstad (s. 9. elokuuta 1979 Lørenskog, Norja) on norjalainen entinen maastohiihtäjä.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 Val di Fiemmessä Hofstad voitti Norjan viestijoukkueessa kultaa ja takaa-ajossa hopeaa. Kaksi vuotta myöhemmin MM-hiihdoissa Oberstdorfissa 2005 hän voitti jälleen Norjan viestijoukkueessa kultaa, samoin ensimmäistä kertaa arvokisojen ohjelmassa olleessa sprinttiviestissä Tor Arne Hetlandin parina, sekä pronssia 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa.
Ensimmäisen ja ainoaksi jääneen hiihdon maailmancupin osakilpailuvoittonsa Hofstad saavutti Kuusamossa 27. marraskuuta 2005.
Seuratasolla Hofstad edusti Lillehammer Skiklubia.
Tuholaistorjunta

Rottajahtia Tukholmassa vuonna 1900.
Tuholaistorjunta on toimintaa, jossa tuhohyönteinen tai muu tuhoeläin poistetaan asuin- tai liiketilasta jotta tilaa voitaisiin käyttää normaalisti ilman tuhohyönteisten, kuten torakoiden tuomia haittoja.
Tuhohyönteisten ja -eläinten torjuntaan on olemassa erityisiä siihen erikoistuneita yrityksiä.
Tuholaiset voi tappaa muun muassa kemikaaleilla, kuumentamalla rakennuksen lämpötila yli +50°c useamman tunnin ajaksi, UV-laitteilla, perinteisillä loukuilla ja elektronisilla loukuilla..
Tore Strindberg

Tore Strindberg
Tore Strindberg (19. helmikuuta 1882 Tukholma, Ruotsi – 6. helmikuuta 1968) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän teki siroja pronssipatsaita, suihkukaivoja Göteborgiin ja Gävleen, Salomon Andréen retkikunnan jäsenten muistomerkin Tukholman pohjoiselle hautausmaalle sekä mitaleja ja rintakuvia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tore Strindberg Wikimedia Commonsissa
Tuholaisuus

Tuholaisuus (ven. вреди́тельство, vreditelstvo, ’haittaaminen’) oli 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa Neuvostoliitossa Josif Stalinin kehittämä teoria, jonka mukaan luokkataistelu ei laannu proletariaatin saatua vallan käsiinsä. Porvariston antagonismi ilmenee vastarintana, jossa se käyttää taistelukeinonaan niin sanottua tuholaisuutta.
Tuholaisuus määriteltiin neuvostosanakirjoissa erityisen vaaralliseksi rikokseksi neuvostovaltion taloutta vastaan tavoitteenaan heikentää teollisuutta, maataloutta, kuljetuksia, rahajärjestelmää, kauppaa tai valtion toimintoja.
Vuosina 1937–1938 järjestettiin laaja kampanja tuholaisuutta vastaan osana Stalinin puhdistuksia. Syynä oli maatalouden kehno tila sen kollektivisoinnin jälkeenselvennä. Heikko tuottavuus ja maatalouden rappioituminen ja kommunistijohdon pyrkimys lisätä maataloustuotteiden ottoja johtivat laajaan nälänhätään maaseudulla ja lisäsivät tyytymättömyyttä. Syyllisten etsimiseksi bolševikit aloittivat tuholaisten etsimisen ja rankaisun. Heitä syytettiin maatalouden tuotantovälineiden vahingoittamisesta ja viljan ja karjan tuhoamisesta.
Maksullinen tie

E6-tien maksullisella osuudella oleva tullialue Norjassa.
Maksullinen tie (myös tullitie tai turnpike) on tie, jolla liikkuvien ajoneuvojen kuljettajilta peritään tienkäyttömaksua. Tien käytöstä maksettavilla varoilla kustannetaan pääasiassa tien ylläpitoa, mutta myös uusien tieosuuksien rakentamista sekä tien palvelujen kehittämistä. Maksua perii tietä ylläpitävä julkinen tai yksityinen taho, jonka omaisuutta tie tai sen toiminnot ovat.
Valtaosa maksullisista teistä on useampiajorataisia moottoriteitä. Varsinaisten teiden lisäksi muita tieosuuksia, joilta peritään tiemaksua ovat maksulliset sillat ja -tunnelit. Maksulliset tiet ovat olleet käytössä jo satoja vuosia, ja niitä on nykyään käytössä eri puolilla maailmaa.
Tarkoitus

Toisin kuin verovaroilla ylläpidettäviä ei-maksullisia teitä, maksullisten teiden rakennusta ja ylläpitoa rahoitetaan tien käytöstä perittävällä tiemaksulla, jota perii tien omistava taho. Maksullisia teitä on perustettu yleensä paikkoihin, joissa maaston, tiheän asutuksen tai muun vaikeuttavan tekijän vuoksi tavallisen verorahoin rakennettavan tien rakennus ei välttämättä olisi mielekästä. Suuri osa maksullisista teistä sijaitsee suurien kaupunkien läheisyydessä, herkästi ruuhkautuvien teiden lähistöllä sekä usein kalliiksi tulleilla tieosuuksilla, joita ovat muun muassa sillat, tunnelit sekä vuoristojen ylityksessä hyödynnettävät solat.
Maksu ja tekniikka

Tyypillisen maksullisen tien alkuun ja maksunkeruumenetelmästä riippuen toisinaan myös loppuun on rakennettu tullialue, jossa tien käytöstä perittävä maksu suoritetaan. Pitkillä matkaosuuksille voi olla sijoitettu useita peräkkäisiä tullialueita, joilla kontrolloidaan eri mittaisille matkoille tulevat maksut. Tullialueita voi olla sijoitettu myös tieltä erkaneviin liittymiin. Tullialueet on varustettu yleensä yhdellä tai useammalla, puomillisella tai elektronisella tullikojulla, jossa maksu suoritetaan.
Tullimaksujen hinnat vaihtelevat maan ja tien omistajan mukaan. Samalla tiellä voi myös olla eri hinnastot eri kokoluokan ajoneuvoille, akselimäärältään erikokoisille ajoneuvoille, eri vuorokauden aikoihin ajaville sekä muun muassa moottoripyöräilijöille. Joissain maissa tiemaksut ovat myös verovähennyskelpoisia.
Maksu ja tekniikka > Puomillinen tullijärjestelmä

Maksullisilta teiltä perittävää tiemaksua peritään maasta ja tien omistajasta riippuen eri tavoin. Yksi vanhimmista ja edelleen myös käytössä olevista perintätavoista on ollut reitin alkuun tai välille sijoitetut tullikojut. Puomilla varustetussa tullikojussa tienkäyttömaksu maksetaan joko tullivirkailijalle tai maksuautomaattiin. Maksun tapahduttua puomi avautuu. Puomin eteen pysähdyttävässä tullauksessa on ongelmana tullikojujen usein tapahtuva ruuhkautuminen.
Maksu ja tekniikka > Elektroninen tullijärjestelmä

Puomillisten tullikojujen aiheuttaman ruuhkautumisen vuoksi ja tekniikan kehittyessä puomillisten tullikojujen lisäksi on vähitellen tullut elektronisia tiemaksun kerääviä järjestelmiä (ETC) (engl. Electronic toll collection). Elektronista maksujärjestelmää käyttävillä tullialueilla on läpiajoon järjestetty erilliset puomittomat kaistat, jotka käytännössä eliminoivat tiemaksuista aiheutuvat jonotukset. Tämänkaltaiset ETC-järjestelmät vaativat tullikojun kanssa yhteen sopivan elektronisen vastaanottimen, jonka avulla maksu suoritetaan esimerkiksi laitetta käyttävän kuljettajan tililtä.
ETC-järjestelmissä käytettävän mikrosirulla varustetun elektronisen vastaanottimen ja pienitehoisen radiosignaalin avulla voidaan tiemaksu suorittaa ajoneuvon pysähtymättä tai edes hiljentämättä. Laite asennetaan yleensä auton tuulilasin sisäpuolelle taustapeilin taakse, jossa se ei häiritse näkyvyyttä, mutta josta sillä on häiriötön yhteys tullikojun maksulaitteiston kanssa.
Joillakin maksullisilla teillä on käytössä laitteistot, jotka erityisen kamerajärjestelmän avulla automaattisesti rekisteröivät jokaisen ajoneuvon sisääntulo- ja poistumisliittymät sekä kellonajat. Kerättyjen tietojen perusteella järjestelmä laskee jokaisen auton tullimaksut ja lähettää laskun postitse.
Maksulliset tiet Suomessa

Suomessa ei ole olemassa maksullisia teitä, vaan kaikki yleiset tiet ovat maksuttomasti ajettavissa, ja niiden rakentaminen ja ylläpito rahoitetaan erilaisista veroista kertyvillä tuloilla.
Tiekapasiteettiongelmia on pyritty ratkomaan rakentamalla lisää teitä, suosimalla joukkoliikennettä ja lisäämällä pysäköintimaksuja, mutta nyt Suomen liikenne- ja viestintäministeriö on käynnistänyt ruuhkamaksuselvitystyön, jossa tutkitaan, minkälaisia yhteiskunnallisia vaikutuksia mahdollisella ruuhkamaksulla olisi Helsingin seudulla. Selvityksellä pyritään saamaan lisää tietoa uudemmista liikennepoliittisista keinoista, kuten liikenteen hinnoittelusta.
Maksulliset tiet Yhdysvalloissa

Yhdysvalloissa tulliteitä kutsutaan usein nimellä Turnpike. Nimitys johtuu pitkistä seipäistä (engl. pike), joilla rajoitettiin pääsyä tietylle tieosuudelle. Maksua vastaan tullivirkailija käänsi (engl. turn) seipään pois edestä. Nimitys on nykyisin käytössä etenkin maan itä- ja eteläosissa. Valtaosa nykyajan tulliteistä Yhdysvalloissa on freeway-tyyppisiä useakaistaisia moottoriteitä, siltoja tai tunneleita.
Maksulliset tiet Yhdysvalloissa > Tulliteiden kehitys

1700-luvun lopulle asti tiet olivat pääasiassa kaupunkien oman rahoituksen ja toteuttamisen varassa. Esimerkiksi New Yorkin osavaltiossa kaikki työhön soveltuvat miehet määrättiin vähintään kolmeksi päiväksi tietöihin sakon uhalla. Työmääräyksen saattoi myös välttää maksua vastaan.
Ensimmäiset tullitiet Yhdysvalloissa tulivat käyttöön 1790-luvulla. Ensimmäisenä valmistui Philadelphian ja Lancasterin välille Pennsylvaniassa sijaitseva Philadelphia and Lancaster Turnpike, joka avattiin liikenteelle vuonna 1795.
Tullitien varrelle perustettiin tiemaksujen keräämiseen tarkoitettuja tullirakennuksia. Tullirakennukset sijoitettiin strategisesti paikkoihin, joissa tullirakennuksen kiertäminen oli vaikeaa, kuten laaksojen kapeimpiin kohtiin, vesistöjen ylityspaikkoihin tai yksinkertaisimmin vain tasaisin välimatkoin missä vain joku suostui ryhtyä tullia hoitamaan. Tulliasemat pidettiin miehitettyinä jatkuvasti, jonka kohdalla matkantekijän oli pysähdyttävä maksamaan. Maksun saatuaan tullivirkailija käänsi jalustalle asetetun seipään auki, jolloin matkanteko saattoi jatkua.
Tulliteiden määrä kasvoi 1800-luvun puoleen väliin asti, mutta vuosisadan loppuun mennessä useimmat niistä olivat päätyneet osavaltioiden tiehallitusten haltuun. Useiden tulliteiden kohtalona olivat liian vähäiset tullimaksut ja yllättävät menot, joita koitui esimerkiksi jos myrsky oli tuhonnut tien osuuksia tai silta piti uusia.
Maksulliset tiet Yhdysvalloissa > Tullitiet nykyään

Nykyään tullitiet Yhdysvalloissa ovat lähinnä kaupunkien ohitusteitä, sekä kaupunkien välisiä pikateitä. Nimitys Turnpike on jäänyt useiden tulliteiden nimiin, kuten presidentti John F. Kennedylle omistettu Delaware Turnpike, 359 mailia pitkä Ohion rajalta Pennsylvanian osavaltion läpi New Jerseyn rajalle kulkeva Pennsylvania Turnpike sekä cherokeesukuisen Will Rogersin mukaan nimetty Will Rogers Turnpike.
Presidentti Dwight D. Eisenhowerin alulle laittama Interstate Highway System piti alun perin olla vain vapaakulkuisia freeway-tyyppisiä teitä sisältävä tieverkko. Kuitenkin ajan kuluessa on vähitellen sallittu tulliteiden lisääminen Interstate-tieverkolla ja nykyisellään tieverkko sisältää useita tullitieosuuksia, joista monet ovat siltoja ja tunneleita. Maksullisten Interstate-tieosuuksien pituus on yhteensä noin 4 700 km.
Aiheesta muualla

Staunton-Parkersburg Turnpike - Esimerkki entisajan turnpike-tiestä Yhdysvalloissa, jonka suunnitteli, rakensi ja ylläpiti eurooppalaiset maahanmuuttajat
Ruuhkamaksu.fi - Ruuhkamaksuselvitys Suomessa, Helsingin seutu
The code of Alabama / Chapter 8: "Macadamized, turnpike and other toll-road companies", Brickell, Robert C. & Hamilton, Peter & Tillman, John P. (Marshall & Bruce, Printers, Nashville, TN) 02/28/1887
Samalle tullialueelle rinnakkain rakennetut puomillinen sekä elektroninen ETC-järjestelmällä toimiva tullikoju SR 417 -numeroisella State Road -tiellä lähellä Orlandoa, Floridassa.
Vuonna 1835 rakennettu Petersburgin tullirakennus Addisonissa, Pennsylvaniassa on yksi National Register of Historic Places -rekisteriin kuuluvista suojelukohteista.
Tobias Björnfot

| Tobias Björnfot> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. huhtikuuta 2001 (ikä 23) Upplands Väsby, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura (P):  Florida Panthers
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Charlotte Checkers (AHL)
Pelinumero:  7 / 33
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Djurgårdens IF (SHL)   Ontario Reign (AHL)   Los Angeles Kings (NHL)   Henderson Silver Knights (AHL)   Vegas Golden Knights (NHL)
NHL-varaus:  22. varaus, 2019 Los Angeles Kings
Tobias Björnfot (s. 6. huhtikuuta 2001 Upplands Väsby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Florida Panthersin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Charlotte Checkersissä. Los Angeles Kings varasi Björnfotin ensimmäisellä kierroksella 22. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019.