stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etapit 12–21 Ranskan ympäriajossa 2011
19. etappi > 22. heinäkuuta 2011, Modane Valfréjus – Alpe d'Huez, 109,5 km

14 ajajan ryhmä lähti irtiottoon heti etapin alussa. Alberto Contador teki iskun pääjoukosta 15 kilometrin ajon jälkeen päivän ensimmäisessä nousussa Télégraphessa, ja vain muutama pyöräilijä pystyi seuraamaan. Viisi kilometriä ennen huippua hän lisäsi uudelleen vauhtia ja vain Andy Schleck pysyi hänen mukanaan, Cadel Evans ja Thomas Voeckler putosivat. Evansille tuli vaikeuksia pyöränsä kanssa, ja hän putosi pian pääjoukkoon. Voeckler yritti pysyä lähietäisyydellä kärkijoukkoon, johon Contadorin ja Schleckin lisäksi kuuluivat alkuperäisessä irtiotossa mukana olleet Rui Costa ja Christophe Riblon. Col du Galibierin nousussa Voeckler putosi pääjoukkoon, josta hetkeä myöhemmin Samuel Sánchez lähti irtiottoon. Galibierin huipulla Schleckin ja Contadorin ryhmä oli 20 sekuntia ennen Sánchezia ja 34 sekuntia ennen Evansia, josta Voeckler oli pudonnut minuutin päähän.
Alamäessä Sánchez tavoitti neljä kärkiajajaa, ja 25 kilometrin päässä maalista myös seuraava ryhmä tavoitti heidät. Pierre Rollandin teki iskun, johon vastasi ainoastaan Ryder Hesjedal. Pääryhmässä kukaan ei ollut halukas tekemään vetotyötä, ja niin Team Europcarin apuajajat onnistuivat tuomaan Thomas Voecklerin takaisin ryhmään juuri ennen etapin päättäneen Alpe d'Huez'n nousun alkua. Nuorten kilpailua johtanut Rein Taaramäe ja kokonaiskilpailun johtaja Voeckler putosivat ensimmäisten joukossa nousun alkuvaiheessa. Alberto Contador hyökkäsi 12,5 kilometriä ennen maalia. Hän tavoitti pian Hesjedalin sekä Rollandin, joka pystyi seuraamaan häntä kilometrin verran. Peter Velits irtautui takaa-ajoryhmästä yhdeksän kilometriä ennen maalia. Hän sai mukaansa Sánchezin, joka pudotti slovakialaisen pian kyydistään ja tavoitti Rollandin. He tavoittivat Contadorin 2,5 kilometriä ennen maalia, ja Rolland teki saman tien ratkaisevan iskun. Hän voitti etapin 11 sekunnin erolla ennen Sánchezia, ja nousi samalla nuorten kilpailun johtoon. Kokonaiskilpailun johtoon noussut Andy Schleck hävisi etappivoittajalle 57 sekuntia, Voeckler puolestaan 3 minuuttia 22 sekuntia.
83 ajajaa jäi etapilla enimmäisaikarajan ulkopuolelle 18 sekunnilla, joukossa mm. pistekilpailun kärkikaksikko Mark Cavendish ja José Joaquín Rojas. Kilpailun tuomaristo salli heidän jatkaa, koska kyseessä oli vaativa vuorietappi. Rangaistukseksi aikarajan ylittäneiltä vähennettiin 20 pistettä pistekilpailun tuloksista.
Lähde: Cyclingnews
20. etappi > 23. heinäkuuta 2011, Grenoble, 42,5 km

Tony Martin voitti 42,5 kilometrin aika-ajoetapin ajalla 55.33. Toiseksi sijoittunut Cadel Evans siirtyi kokonaiskilpailun johtoon ja varmisti käytännössä vuoden 2011 Ranskan ympäriajon voiton kukistettuaan Andy Schleckin aika-ajossa kahdella minuutilla ja 31 sekunnilla. Alberto Contador oli etapilla kolmas.
Lähde: Cyclingnews
21. etappi > 24. heinäkuuta 2011, Créteil – Pariisi, Champs-Élysées, 95 km

Cadel Evans voitti ensimmäisenä eteläiseltä pallonpuoliskolta kotoisin olevana pyöräilijänä Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailun. Seuraaville sijoille tulleet Andy ja Fränk Schleck olivat puolestaan ensimmäiset Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa samana vuonna kolmen parhaan joukkoon sijoittuneet veljekset. Viimeisen etapin massakirin kautta voittanut Mark Cavendish voitti myös pistekilpailun. Hän voitti yhteensä viisi etappia. Mäkikirikilpailun voitti Samuel Sánchez, nuorten kilpailun Pierre Rolland ja joukkuekilpailun Garmin-Cervélo.
Lähde: Cyclingnews
12. etapin profiili
13. etapin profiili
14. etapin profiili
15. etapin profiili
16. etapin profiili
17. etapin profiili
18. etapin profiili
19. etapin profiili
20. etapin profiili
21. etapin profiili
Claude de Villars

Claude Villars (Hyacinthe Rigaudin maalaus).
Claude Louis Hector, Villarsin herttua (8. toukokuuta 1653 Moulins – 17. kesäkuuta 1734 Torino) oli Ranskan marsalkka ja vuodesta 1733 marsalkkakenraali.
Villars astui Ranskan armeijan palvelukseen vuonna 1671. Hän osallistui Ranskan–Hollannin sodassa Maastrichtin piiritykseen 1673 ja vuonna 1674 hän sai ratsuväkirykmentin komennettavakseen ja everstin arvon.
Ranskan–Hollannin sodan jälkeen Villars toimi diplomaattisissa tehtävissä Baijerissa, mutta yhdeksänvuotisen sodan sytyttyä hän palasi armeijan palvelukseen 1690. Hän komensi Flanderissa operoineen armeijan ratsuväkeä, mutta sodan loppupuolella hänet lähetettiin Wieniin, jälleen diplomaattina.
Espanjan perimyssodan aikana Villars saavutti suurimmat menestyksensä: hän johti Ranskan armeijan voittoihin keisarillisista Käferholzissa (1702) ja Höchstädtissä (1703). Käferholzin voiton vuoksi hänet ylennettiin Ranskan marsalkaksi vuonna 1703.
Villars johti Ranskan armeijaa Malplaquetin taistelussa 11. päivänä syyskuuta vuonna 1709. Taistelun aikana hän haavoittui pahasti jalkaan. Ranskan jouduttua alakynteen sodassa, Villars sai johdettavakseen Pohjois-Ranskassa armeijan, jonka tehtävänä oli torjua liittokunnan armeijoiden eteneminen Ranskaan. Vuonna 1712 Villars löi Eugen Savoijilaisen johtaman armeijan Denainin taistelussa, pysäyttäen vihollisen etenemisen Ranskaan.
Puolan perimyssodan syttyessä Villars sai marsalkkakenraalin arvon, mutta kuoli pian sodan sytyttyä vuonna 1734 Torinossa.
Brittany Hedderson

| Brittany Hedderson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Brittany Hedderson
Syntynyt: 26. syyskuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Kanada
Koripalloilija
Lempinimi:  Heddie
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  179 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2008–2012:   Buffalo
Seurajoukkueet
2012–2013 2014–2015:   Turun Riento  Tampereen Pyrintö
Brittany Hedderson (s. 26. syyskuuta 1990) on kanadalainen koripalloilija. Hän edusti kaudella 2014–2015 suomalaista Tampereen Pyrintöä. Vuosina 2008–2012 yliopistokoripalloa Buffalossa pelannut Hedderson pelasi kauden 2012–2013 suomalaisessa Turun Riennossa.
Pelaajaura

26. syyskuuta 1990 syntynyt Hedderson aloitti koripallon kolmannella luokalla. Hän pelasi koripalloa yliopistotasolla Buffalossa neljä kautta vuosina 2008–2012.
Syksyllä 2012 Hedderson siirtyi Eurooppaan, suomalaiseen Turun Rientoon, jossa hän pelasi kauden 2012–2013. Riento selviytyi viimeisenä joukkueena pudotuspeleihin, joissa se putosi heti puolivälierissä mestaruuden voittaneelle Catzille otteluvoitoin 2–0. Hedderson pelasi runkosarjassa 15,1 pisteen, 6,5 levypallon ja 3,2 syötön keskiarvoilla riistäen pallon lisäksi keskimäärin 2,4 kertaa ottelua kohden. Kauden suurimman pistemääränsä, 25, Hedderson teki viimeisessä runkosarjaottelussa Hyvinkään Pontevaa vastaan. Kauden 2013–2014 Hedderson kärsi akillesvammasta eikä pystynyt pelaamaan. Hän työskenteli toipilasaikansa valmentajana.
Syksyllä 2014 Hedderson teki pelaajasopimuksen suomalaisen Tampereen Pyrinnön kanssa ja saapui joukkueeseen juuri ennen kauden alkua. Hedderson pelasi Pyrinnössä runkosarjan 14,4 pisteen, 7,1 levypallon, 2,1 syötön ja 2,4 riiston ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Korisliigan piste-ennätystään hän sivusi helmikuussa 2015 tehtyään 25 pistettä ToPo:a vastaan. Pyrintö sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja putosi ensimmäisenä joukkueena pudotuspeleistä.
Yksityiselämä

Heddersonin vanhemmat ovat Brad ja Tish Hedderson, ja hänellä on yksi veli, Ryan.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | Turun Riento | SM-sarja | 30 | 44,5 % | 26,3 % | 68,9 % | 1,7 | 4,8 | 6,5 | 3,2 | 4,9 | 2,4 | 0,8 | 15,1 | 452 |
| 2014–2015 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 27 | 48,2 % | 26,9 % | 70,0 % | 1,7 | 5,4 | 7,1 | 2,1 | 3,8 | 2,4 | 0,5 | 14,4 | 389 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | Turun Riento | SM-sarja | 2 | 35,7 % | 45,5 % | 71,4 % | 1,0 | 5,5 | 6,5 | 3,0 | 5,0 | 1,5 | 1,0 | 15,0 | 30 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Chris Kontos (jääkiekkoilija)

| Chris Kontos> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. joulukuuta 1963 (ikä 60) Toronto, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1983–1998
Seurat:  New York Rangers (NHL) Tulsa Oilers (CHL) New Haven Nighthawks (AHL) Ilves (SML) Pittsburgh Penguins (NHL) Muskegon Fury (IHL) Los Angeles Kings NHL) Kloten Flyers (NLA) New Haven Knights (AHL) Phoenix Roadrunners (IHL) HC Lions Courmaosta (Serie A2) Tampa Bay Lightning (NHL) Skellefteå AIK (Ruotsi I) Cincinnati Cyclones (IHL) Québec Rafales (IHL) Manitoba Moose (IHL) Revier Löwen Oberhausen (DEL)
NHL-varaus:  15. varaus, 1982 New York Rangers
Christopher T. Kontos (s. 10. joulukuuta 1963 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka pelasi NHL:n runkosarjassa yhteensä 230 ottelua tehoin 54+69=123. Jäähyminuutteja tuli 103. Kontos pelasi urallaan myös Euroopassa: Suomessa, Sveitsissä, Italiassa ja Ruotsissa.
Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | jääkiekko |  |
Kontos oli voittamassa hopeaa Lillehammerin olympiakisoista 1994. Hän oli kolmella osumallaan Kanadan kolmanneksi paras maalintekijä Paul Kariyan kanssa.
Claude Vorilhon

Raël eli Claude Maurice Marcel Vorilhon (s. 30. syyskuuta 1946) on  ufouskonto raëlilaisuuden ranskalainen perustaja ja johtaja. Hän toimi aiemmin laulajana ja autourheilutoimittajana. Jälkimmäiseen liittyen hän perusti oman Auto Pop -lehtensä, työskenteli testiajajana ja osallistui myös kilpoihin. Hän on julkaissut useita kirjoja.[lähde? ]
Vorilhon väittää henkilökohtaisesti tavanneensa 13. joulukuuta 1973 ja sitä seuranneina päivinä ulkoavaruuden muukalaisen, jolta sai toimeksiannon levittää tämän sanomaa maailmalle. Vorilhon on nyttemmin kiertänytkin laajalti eri puolilla maailmaa ja käännyttänyt lukuisia ihmisiä perustamansa uskonnon jäseniksi. Hänen mukaansa toisen planeetan tieteilijät kehittivät kaiken elämän Maan päällä.[lähde? ]
Vorilhon on myöntänyt useille henkilöille raëlilaisuuden Honorary Guiden arvon, mutta muiden muassa Michel Onfray on kieltäytynyt tarjotusta kunniasta vastalauseena kultille.[lähde? ]
Vorilhonilta evättiin vuonna 2003 pääsy Etelä-Koreaan, minkä seurauksena monet eteläkorealaiset raelilaiset kokoontuivat protestoimaan päätöstä. Vorilhon on kohdannut myös muualla hankaluuksia johtuen varsinkin hänen kytköksistään Clonaid-kloonausyhtiöön; häntä ei esimerkiksi otettu asumaan Sveitsiin. Vorilhon on julkisuudessa puoltanut muun muassa muuntogeenistä ruokaa ja ihmiskloonausta.[lähde? ]
Vorilhon oli ensimmäisessä avioliitossaan viidentoista vuoden ajan. Entinen vaimo on väittänyt kulttijohtajan tuhonneen niin hänen elämänsä kuin pariskunnan kahden lapsenkin elämät. Hän on sanonut, että mies harrasti avioliiton aikana kotonaan seksiä satojen sinne tuomiensa naisten kanssa. Vaikka raelilaiset kannattavat seksuaalista vapautta pitkälle, pedofilian he ovat tuominneet mielisairautena.
Claes Gill

| Claes Gill |
| --- | --- |
 Claes Gill
Henkilötiedot
Koko nimi:  Claes Daniel Gill
Syntynyt: 13. lokakuuta 1910 Odda, Norja
Kuollut: 11. kesäkuuta 1973 (62 vuotta) Oslo, Norja
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Claes Daniel Gill (13. lokakuuta 1910 Odda, Norja – 11. kesäkuuta 1973 Oslo, Norja) oli norjalainen runoilija ja näyttelijä. Hän oli vuosina 1945–1946 Oslon studioteatterin johtaja ja vuosina 1952–1956 Rogalandin teatterin johtaja. Pessimistinäkin hän näkee runoissaan valoa. Hän runoilee suurista näyistä, rakkaudesta ja kuolemasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Claes Gill Wikimedia Commonsissa
Catfish Rising

| Catfish Rising Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 23. syyskuuta 1991 (UK) 10. syyskuuta 1991 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: progressiivinen rock blues rock hard rock
 Kesto: 60.24
 Levy-yhtiö: Chrysalis Records
Listasijoitukset
  #27  #88
Jethro Tullin muut julkaisut
| Live at Hammersmith '84 1990 | Catfish Rising 1991 | A Little Light Music 1992 |
Catfish Rising on Jethro Tullin vuonna 1991 julkaisema albumi. Se on yhtyeen ensimmäinen blues-vaikutteinen albumi sitten This Was-albumin. Myös soundi on aiempia levyjä riisutumpi ja kosketinsoittimia käytetään vähemmän.
Kappaleet

"This Is Not Love"
"Occasional Demons"
"Roll Yer Own"
"Rocks on the Road"
"Sparrow on the Schoolyard Wall"
"Thinking Round Corners"
"Still Loving You Tonight"
"Doctor to My Disease"
"Like a Tall Thin Girl"
"White Innocence"
"Sleeping with the Dog"
"Gold-Tipped Boots, Black Jacket and Tie"
"When Jesus Came to Play"
Kappaleet > Remasteroidun version (2006) bonuskappaleet

"Night in the Wilderness"
"Jump Start" (live Philadelphia, USA 25.11.1987)
kaikki kappaleet Ian Anderson
Kokoonpano

Ian Anderson (huilu, mandoliini, sähkömandoliini, sähkökitara, akustinen kitara, huuliharppu, lyömäsoittimet, laulu, koskettimet, rummut)
Martin Barre (sähkökitara)
David Pegg (sähköbasso, akustinen bassokitara)
Doane Perry (rummut, lyömäsoittimet)
Vierailevina muusikkoina:
Andrew Giddings (koskettimet)
Foss Paterson (koskettimet)
John Bundrick (koskettimet)
Matt Pegg (bassokitara)
Scott Hunter (koskettimet)
Jethro Tull
| --- | --- |
Studioalbumit:   This Was  Stand Up  Benefit  Aqualung  Thick as a Brick  A Passion Play  War Child  Minstrel in the Gallery  Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die!  Songs from the Wood  Heavy Horses  Stormwatch  A  Broadsword and the Beast  Under Wraps  Crest of a Knave  Rock Island  Catfish Rising  Roots to Branches  J-Tull Dot Com  The Jethro Tull Christmas Album  The Zealot Gene  RökFlöte 
Livealbumit:   Bursting Out  Live at Hammersmith '84  A Little Light Music  Living with the Past  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Aqualung Live  Live at Montreux 2003 
Kokoelmat:   Living in the Past  M.U. - The Best of Jethro Tull  Repeat - The Best of Jethro Tull - Vol II  A Classic Case  Original Masters  20 Years of Jethro Tull  25 Anniversary Box Set  The Best of Jethro Tull - The Anniversary Collection  Nightcap  The Very Best of Jethro Tull  Essential  The Best of Acoustic Jethro Tull  Jethro Tull Essential 
Videojulkaisut:   Slipstream  20 Years of Jethro Tull  25th Anniversary Video  Living with the Past  A New Day Yesterday  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Live at Montreux 2003  Jack in the Green - Live in Germany 1970-93  Their Fully Authorised Story  Live At Madison Square Garden 1978
Claude Williamson

Claude Williamson (18. marraskuuta 1926 Brattleboro, Vermont – 16. heinäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen bop-pianisti. Hän sai vaikutteita Bud Powellilta. Hän on trumpetisti Stu Williamsonin nuorempi veli. Claude aloitti pianonsoiton 7-vuotiaana, sai klassisen koulutuksen ja opiskeli New England Conservatoryssa. Vuonna 1947 Williamson työskenteli Charlie Barnetin orkesterin kanssa. Tämän jälkeen hän teki yhteistyötä Red Norvon kanssa, Barnetin big bandin kanssa ja June Christyn kanssa.
1950-luvulla Williamson teki säännöllistä yhteistyötä Bud Shankin ja Howard Rumseyn Lighthouse All-Starsin kanssa. Hän myös johti omia triojaan ja toimi studiomuusikkona. Hän johti sessioita muun muassa Capitol Recordsille.
Chosun Ilbo

| Chosun Ilbo> 조선일보 |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Chosun Media
Levikki:  1,8 milj.
Perustettu:  5. maaliskuuta 1920
Päätoimittaja:  Park Doo-Sik
Sitoutuneisuus:  oikeistolaisuus   konservatismi
Kotikunta:  Soul
Kotimaa:   Etelä-Korea
Sivukoko:  broadsheet
Kieli:  korea
Aiheesta muualla
Kotisivu
Chosun Ilbo (hangul: 조선일보; hanja: 朝鮮日報; uudistettu latinisaatio: Joseon ilbo) on Etelä-Koreassa julkaistava päivittäinen sanomalehti. Lehti on poliittiselta linjaltaan konservatiivinen, ja sen omistaa Chosun Media. Se on Etelä-Korean luetuin sanomalehti 1,8 miljoonan kappaleen levikillään. Lehti toimittaa myös Chosun.com:ia, joka julkaisee uutisia koreaksi, englanniksi, kiinaksi ja japaniksi.
Chosun Media-yhtymä julkaisee lisäksi viikkolehti Jugan Chosunia, kuukausittain ilmestyvää Wolgan Chosunia sekä muita sanoma- ja aikakauslehtiä. Se omistaa myös kaapeliverkossa näkyvän TV Chosun -kanavan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chosun.com (koreaksi)
The Chosun Ilbo (englanniksi)
Chris Kreider

| Chris Kreider |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1991 (ikä 33) Boxford, MA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  103 kg
Seura
Seura:  New York Rangers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
NHL-varaus:  19. varaus, 2009 New York Rangers
Christopher James Kreider (s. 30. huhtikuuta 1991 Boxford, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue New York Rangersia, joka varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana kesällä 2009. Isokokoinen Kreider pelaa lähtökohtaisesti laitahyökkääjänä, mutta osaa pelata myös keskellä. Häntä on luonnehdittu tulevaisuuden voimahyökkääjäksi. Kreiderin vahvuuksiin kuuluu nopeus ja hyökkäyspään pelaaminen. Hänen heikkouksiin kuuluu epätasaisuus. Kreider ei myöskään käytä kokoaan kovin paljon hyväksi.
Ura > Seuraura

Kreider opiskeli Phillips Academyssä, kun QMJHL-joukkue Saint John Sea Dogs varasi hänet 176. pelaajana vuonna 2008. Kreider ei kuitenkaan siirtynyt CHL:ään, vaan hän kävi vuodet 2009–2012 Boston Collegea. Ennen tätä Kreiderin varasi myös New York Rangers ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2009.
Kreider voitti Boston Collegessa ensimmäisen yliopistokautensa 2009–2010 päätteeksi Hockey Eastin mestaruuden ja valittiin sarjan tulokkaiden tähdistöön. Hän voitti myös koko NCAA:n mestaruuden. Kreider voitti Hockey Eastin mestaruuden myös vuonna 2011. Kaudella 2011–2012 hän voitti Boston Collegen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 23+22=45. Kreider sijoittui Hockey Eastin maalipörssissä toiseksi edellään vain Mainen yliopiston Joe Diamond. Pistepörssissä hän sijoittui viidenneksi. Kreider voitti kolmannen kerran peräkkäin Hockey Eastin mestaruuden. Hän voitti Boston Collegessa myös runkosarjan ja koko NCAA:n mestaruuden. Kreider valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin toiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2012 Kreider teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän siirtyi joukkueen vahvuuteen jo kevään 2012 pudotuspeleissä, kun Kreiderin yliopistokausi oli päättynyt. Hän teki NHL-debyyttinsä 16. huhtikuuta 2012 kolmannessa neljännesvälieräottelussa vieraissa Ottawa Senatorsia vastaan. Kreiderin NHL-uran avausmaali syntyi 23. huhtikuuta 2012 kuudennessa neljännesvälieräottelussa, joka ratkaisi Rangersille 3–2-vierasvoiton Senatorsista. Hänen toinen maalinsa syntyi 28. huhtikuuta 2012 ensimmäisessä puolivälieräottelussa vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Kreiderin osuma jäi Rangersin 3–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hänestä tuli samalla NHL:n kaikkien aikojen ensimmäinen pelaaja, jonka kaksi ensimmäistä pudotuspelimaalia ovat voittomaaleja. Yhteensä Kreider teki 18 pudotuspeliottelussa tehot 5+2=7. Hänestä tuli NHL:n kaikkien aikojen eniten pudotuspelimaaleja tehnyt pelaaja, joka ei ole debytoinut runkosarjassa. Ennätyksen edellinen haltija oli ennen kautta 1953–1954 neljä pudotuspelimaalia tehnyt Eddie Mazur. Kreider pääsi pudotuspelien edetessä aina ykkösketjuun saakka Brad Richardsin ja Marián Gáboríkin viereen.
Helmikuussa 2020 Kreider teki seitsemän vuoden jatkosopimuksen Rangersin kanssa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tanska 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saskatchewan 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Buffalo 2011 | jääkiekko |  |
Kreider on edustanut Yhdysvaltoja kolmesti MM-kilpailuissa ja saavuttanut MM-pronssia 2018.
Kreider pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011. Hän jakoi vuoden 2010 turnauksessa kuudella osumallaan Yhdysvaltain sisäisen maalipörssin voiton Jerry D'Amigon kanssa ja voitti maailmanmestaruuden. Vuoden 2011 turnauksessa Kreider voitti tehoilla 4+2=6 joukkueen sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Charlie Coylen ja Kyle Palmierin kanssa. Hän voitti turnauksesta MM-pronssia.
Chosen

| Chosen Måneskin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. lokakuuta 2018
 Tuottaja(t): Lucio Fabbri, Måneskin
 Kesto: 20.49
 Levy-yhtiö: RCA, Sony
Listasijoitukset
  2.
Måneskinin muut studioalbumit
|   | Chosen  | Il ballo della vita 2018 |
Chosen on italialaisen rockyhtye Måneskinin EP, joka julkaistiin 8. joulukuuta 2017.
Kappaleet

Chosen – 2.42
Recovery – 2.55
Vengo dalla Luna – 3.04  (Caparezza cover)
Beggin' – 3.31  (The Four Seasons cover)
Let's Get It Started – 2.26  (Black Eyed Peas cover)
Somebody Told Me – 2.41  (The Killers cover)
You Need Me, I Don't Need You – 3.30  (Ed Sheeran cover)
Clara Hughes

Clara Hughes, pyöräilijä
Clara Hughes, luistelija
Clara Hughes O.C., OM (s. 27. syyskuuta 1972) on kanadalainen maantiepyöräilijä ja pikaluistelija, joka on ollut mitaleilla sekä kesä- että talviolympialaisissa.
Hughes syntyi Winnipegissä, Manitobassa, ja aloitti uransa luistelijana; vuonna 1990 hän siirtyi kuitenkin kilpapyöräilyyn. Hän osallistui kesäolympialaisiin vuosina 1996, 2000 ja 2012, ja saavutti ensin mainituissa pronssia sekä maantieajossa että maantieaika-ajossa. Hän oli aika-ajossa kuudes 2000 ja viides 2012. MM-kilpailuissa hän sai hopeaa aika-ajossa Duitamassa 1995. Pan-Amerikan kisoissa ja Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut mitaleja myös ratapyöräilyssä.
Hughes on yhtä lailla menestynyt luistelija. Hän voitti vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä pronssia 5 000 metrillä ja vuonna 2006 Torinossa kultaa 5 000 metrillä ja hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Vancouverissa 2010 Hughes oli 5 000 metrillä pronssilla. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saavuttanut 5 000 metrillä kultaa 2004, hopeaa 2003, 2008 ja 2009 sekä pronssia 2005 ja joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2005. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan kuudes 2003. Maailmancupissa hän sijoittui 3 000 ja 5 000 metrin yhteisessä cupissa kolmanneksi kaudella 2002–2003.
Hughes sai 11. maaliskuuta 2005 haltuunsa naisten pikaluistelun maailmanennätyksen 10 000 metrillä, mutta menetti ennätyksensä noin vuotta myöhemmin tšekkiläiselle Martina Sáblíkoválle.
Hughes on osallistunut Right to Playn toimintaan.
Luisteluennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 41,19 | Calgary | 12. lokakuuta 2006 |
| 1 000 m  | 1.18,74 | Calgary | 23. joulukuuta 2006 |
| 1 500 m | 1.57,46 | Salt Lake City | 20. marraskuuta 2005 |
| 3 000 m | 3.59,06 | Salt Lake City | 18. marraskuuta 2005 |
| 5 000 m | 6.53,04 | Calgary | 13. tammikuuta 2008 |
| 10 000 m | 14.19,73 | Calgary | 11. maaliskuuta 2005 |