stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
T-90
Ominaisuudet

T-90 noudattaa neuvostoajoilta periytyvää panssarivaunukehitystä, sillä se on paranneltu versio 1970-luvun vaunusta T-72:sta. Ominaista on tornin pyöreys ja matala siluetti. Lisäksi vaunu on huomattavan kevyt: 46,5–50 tonnia taistelupainoisena. Keveydestä huolimatta vaunun huippunopeus on vain hieman parempi kuin edeltäjällään (65 km/h).
T-90 jää liikkuvuudessa hieman häviölle Leopard 2:lle (72 km/h). Toisaalta vaunun keveys tekee siitä käyttökelpoisemman eri maastoissa ja olosuhteissa, kuten esimerkiksi tärkeimmässä vienti- ja lisenssivalmistusmaassa Intiassa.
Vaunun moottori on V-84MS, joka on nestejäähdytteinen 38,8-litrainen, nelitahtinen V12-kuivakampikammiodieselmoottori. Moottori on erittäin yksinkertainen ja toimintavarma. Se kehitettiin alun perin T-34-vaunun V-2-moottorista. Kaikki lisälaitteet (laturi, vesi-, öljy-, naftapumput jne.) toimivat hammaspyörävälityksellä. Sivukiertokankirakenne säästää paljon tilaa. Moottorin teho on 840 hv (vrt. T-80:n ensimmäiset mallit 1250 hv) ja vääntömomentti 3200 Nm. Moottorin etuna on nimenomaan yksinkertaisuus, luotettavuus ja toimintavarmuus kaikissa olosuhteissa. Moottori on monipolttoainediesel, eli normaalin dieselin lisäksi sitä voi tarvittaessa käyttää myös kerosiinilla tai bensiinillä.
Taistelukyky

T-90 on panssaroitu toisen sukupolven reaktiivipanssarilla (Kontakt ERA). Lisäksi torni sisältää reaktiivipanssaroinnin. T-80:n kehnosta menestyksestä Tšetšeniassa johtuen myös tornin kattoon on lisätty reaktiivipanssarointi, joka parantaa vaunun taisteluselviytymiskykyä urbaanissa ympäristössä. Venäläisiin S-mallin vaunuihin on liitetty Štora-1-puolustusjärjestelmä. Vaunut on varustettu ABC-suojauksella.
Aseistus on sama kuin vanhemmassa T-80:ssä. Pääase on 125 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna 2A46M-5, jonka tulinopeus on 6-8 laukausta minuutissa. Ammustyyppi voi olla panssariammus (AP), alikaliiperiammus (APCR), ontelokranaatti (HEAT) tai sirpalekranaatti (HE-FRAG). Pst-ohjus on laserohjattava 9M119 Refleks (Nato: AT-11 Sniper), joka voidaan ampua 100-4000 metrin päähän tai 5 kilometrin etäisyydelle ilma-alusta vastaan. Lisäksi vaunussa on yksi 7,62mm (PKT) tykinsuuntainen konekivääri sekä tornin katolla oleva 12,7 mm (NSVT) ilmatorjuntakonekivääri. Vaunussa on 12 kappaletta 82 mm savuheittimiä.
Vaunun ampumisjärjestelmät ovat edistykselliset.kenen mukaan? Ampujan järjestelmiin kuuluu ranskalainen Agave-lämpökamerajärjestelmä TO1-KO1, jolla voidaan tunnistaa vaunu pimeissä olosuhteissa jopa 2,5 kilometrin päästä. Kamera muodostaa noin viidenneksen vaunun hinnasta. Ampumajärjestelmä on 1A4GT, jossa komentaja voi manuaalisesti ohittaa ampujan valitseman maalin haluamaansa kohteeseen. Ampujan ampumajärjestelmä käsittää laseretäisyysmittarin, jota käytetään myös ohjuksen ohjaamiseen, ballistisen tietokoneen 1V528 ja DVE-BS tuulimittarin. Komentajalla on käytössään TKN-4S-järjestelmä, joka mahdollistaa vaunun tunnistamisen 800 metrin päähän päivällä ja 700 metriin pimeässä. Ajajalla on käytössään TVN-5-infrapuna-järjestelmä.
Taistelukyky > Tekniset tiedot

Miehistö 3
Aseistus:
1 kpl 125 mm panssarikanuuna/ohjuslaukaisin
1 kpl 7,62 mm kk
1 kpl 12,7 mm kk (ilmatorjunta)
2 kpl 6 savukranaatin heitintä
Arena-tutka ja aerosoliräjähteitä laserohjattuja ohjuksia ja ontelokranaatteja vastaan
Štora-infrapunajärjestelmä vihollisten ohjuslaitteistoja vastaan
Pituus:
ilman panssarivaunukanuunaa: 6,86 m
panssarivaunukanuunan kanssa: 9,53 m
Leveys: 3,78 m
Korkeus: 2,226 m
Maavara: 0,47 m
Taistelupaino: 46,5 t
Normaalipaino: 44,5 t
Telapaine: 0,91 kg/cm²
Moottori: 12-sylinterinen V-84MS-diesel 840 hv vääntömomentti 3 200 Nm
Huippunopeus tiellä: 60 km/h
Toimintamatka: 375 km, lisäpolttoainetankeilla 550 km
Polttoainesäiliön tilavuus: 1 200 litraa
Käyttäjämaat

Venäjä, 350 T-90A, 67 T-90M, 200 varastoituna
Algeria, yli 600 T-90SA
Armenia, 1 T-90A
Artsakh, 1 T-90S
Azerbaidžan, 98 T-90S
Intia, n, 1 150 T-90S
Irak, 73 T.90S
Syyria, ? T-90 ja T-90A
Turkmenistan, 4 T-90S
Uganda, 33 T-90S
Vietnam, 64 T-90S
Lähde:
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
T-90S Main Battle Tank (MBT), Russia Army Technology. Viitattu 5.5.2022. (englanniksi)
T-90 – Main battle tank Military-Today.com. Viitattu 5.5.2022. (englanniksi)
Designation: T-90 Army Guide. Viitattu 5.5.2022. (englanniksi)
Intian armeijan T-90 Bhishmoja harjoituksessa Tharissa.
Syrjintä

Syrjinnällä tarkoitetaan yksilön tai ryhmän systemaattista torjumista tai asettamista muita huonompaan asemaan. Syrjinnän perusteena voi olla mikä tahansa yksilön tai ryhmän ominaisuus, kuten esimerkiksi sukupuoli, ikä, etnisyys, kansalaisuus, kieli, uskonto, vakaumus, mielipide, poliittinen toiminta, ammattiyhdistystoiminta, perhesuhteet, vammaisuus, seksuaalinen suuntautuminen, sukupuoli-identiteetti, työmarkkina-asema tai yhteiskuntaluokka. Aina ei ole kyse aktiivisesta toiminnasta, vaan myös toimimatta jättäminen voi olla syrjintää.lähde?
Yleisyys

Syrjintämuotojen yleisyyttä on vaikea päätellä tuomioiden tai poliisin rikosilmoitusten määrästä, koska vain osa koetusta syrjinnästä ilmoitetaan poliisille tai käsitellään oikeudessa. Rikosuhritutkimukset antavat suuntaviivaa, mutta uhrit eivät aina itsekään ole tietoisia joutumisestaan vaikeasti havaittavan syrjinnän uhreiksi, tai eivät halua tuoda kokemuksiaan julki. Valtaosa syrjinnästä ei ole laitonta, vaan sitä esiintyy osana normaalia sosiaalista vuorovaikutusta.lähde?
Jaottelu

Syrjinnän voi jakaa välittömään, välilliseen ja rakenteelliseen syrjintään. Niiden yksi vastatoimenpide on positiivinen syrjintä.
Jaottelu > Välitön syrjintä

Välitön syrjintä tarkoittaa, että yksilöä tai ryhmää kohdellaan ilman hyväksyttävää syytä epäsuotuisammin, kuin jotakuta muuta on kohdeltu, kohdellaan tai kohdeltaisiin vertailukelpoisessa tilanteessa. Hyväksyttävän syyn käsite on suhteellinen, esimerkiksi vaalien alaikäraja käsitetään yleensä hyväksytyksi eriarvoiseksi kohteluksi. Sitä pidetään asiallisena ja kohtuullisena perusteena, koska äänestämisen ajatellaan edellyttävän tiettyä kypsyystasoa. Kypsyysikä on kuitenkin häilyvä.
Jaottelu > Välillinen syrjintä

Välillisessä syrjinnässä näennäisesti asiallinen kohtelu tai käytäntö johtaa syrjiviin lopputuloksiin. Välillinen syrjintä ei välttämättä ole tarkoituksellista. Pelkästään se, että jokin menettely, käytäntö tai päätös on johtanut tilanteeseen, jossa jokin ryhmä on joutunut eriarvoiseen asemaan, on välillistä syrjintää. Asiassa ei kuitenkaan ole syrjintää, jos pystytään osoittamaan, että menettelyllä, käytännöllä tai päätöksellä oli hyväksyttävät perustelut.
Esimerkiksi rekrytointitilanteessa voi olla välillistä syrjintää, jos työnhakijoilta edellytetään maan virallisen kielen täydellistä hallintaa, vaikka se ei olisikaan välttämätön edellytys työn menestyksellisen suorittamisen kannalta. Tällöin toiminnasta seuraa maahanmuuttajien karsiutuminen työnhakijoista, vaikka se ei olisikaan vaatimuksen ilmiselvä tarkoitus.
Jaottelu > Rakenteellinen syrjintä

Rakenteellinen eli institutionaalinen syrjintä tarkoittaa yrityksen, organisaation tai koko yhteiskunnan käytäntöjä, jotka vaikuttavat syrjivästi. Rakenteellinen syrjintä voi olla tahatonta tai tarkoituksellista. Tarkoituksellista rakenteellista syrjintää kutsutaan institutionalisoiduksi syrjinnäksi. Sellaista oli esimerkiksi vammaisten lasten poissulkeminen yleisen oppivelvollisuuden piiristä Suomessa 1900-luvulla. Etelä-Afrikan apartheid-politiikka oli myös institutionalisoitua etnistä syrjintää.
Välillistä ja rakenteellista syrjintää ei tunnisteta yhtä helposti kuin välitöntä. Rajanveto on myös vaikeaa. On esimerkiksi väitetty, että yhteiskunnan välillistä ja rakenteellista syrjintää olisi myös se, että hyvin toimeentulevat elävät pidempään kuin huonosti toimeentulevat.
Jaottelu > Positiivinen syrjintä

Positiivinen syrjintä eli positiivinen erityiskohtelu tarkoittaa toimia, joilla halutaan ehkäistä tai tasata vinoutumia, joita välitön, välillinen ja rakenteellinen syrjintä tai syrjäytyminen aiheuttavat yhteiskunnassa. Tarkoitus on tosiasiallisen yhdenvertaisuuden aikaansaaminen, minkä katsotaan oikeuttavan erottelun muuten kielletyllä erotteluperusteella. Positiivisessa erityiskohtelussa ei ole lainopillisesti kyse syrjinnästä. Periaate on kuitenkin herättänyt voimakasta arvostelua.
Syyt

Normit ylläpitävät syrjintää. Ne ovat osin näkymättömiä sääntöjä ja oletuksia siitä, millaisia asiat tai ihmiset ovat, ja millaisia niiden tulisi olla. Normit muodostuvat niin, että jossain yhteisössä on totuttu pitämään tiettyjä tapoja toimia tavallisina, hyväksyttyinä ja toivottuina. Yleisiä normeja ovat esimerkiksi heteronormi, kahden sukupuolen normi, vammattomuusnormi ja ihonvärinormi. Tällöin tavallisuus samaistetaan normaaliksi, ja normeista poikkeaminen nähdään kielteisenä.
Syrjintä ei ole aina tietoista pahan tekemistä, vaan suuri osa syrjinnän mahdollistavista normeista on sellaisia, joita ihmiset uusintavat huomaamattaan. Kaikkien oletetaan sopeutuvan normeihin, pystyivät he siihen tai eivät. Henkilö ei esimerkiksi mieti korkeita kynnyksiä syrjintänä, ennen kuin liikkuu itse pyörätuolilla ja huomaa, miten ei enää pääse samoihin paikkoihin kuin muut.
Välillinen syrjintä sekä johtuu yhdenmukaisuuden paineista että johtaa yhdenmukaisuuden paineisiin. Suurin osa nuorista esimerkiksi Suomessa arvioi samanlaisuuden paineen liian vahvaksi.
Vähemmistöt ja enemmistöt uhreina

Toisinaan väitetään, että kantaväestöön tai enemmistöön kohdistuva eriarvoistava käytös ei voisi olla esimerkiksi rasismia, koska se ei ole rakenteellista. Rakenteellinen syrjintä on kuitenkin vain yksi syrjinnän muoto, ja vähemmistölläkin voi olla paikallinen rakenteellinen valta, jota väärinkäyttää.lähde?
Nuorisobarometrin mukaan enemmistö kaikista nuorista Suomessa kokee tulleensa jossain elämänsä vaiheessa syrjityksi. Kuuluminen johonkin kielteisesti värittyneeseen vähemmistöön johtaa kuitenkin korkeampaan syrjintäriskiin sekä virallisissa ympäristöissä että nuorten kesken. Esimerkiksi seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvista nuorista miltei kolme neljästä kokee joskus joutuneensa syrjityksi. Myös maahanmuuttajataustaiset nuoret ovat kokeneet kantaväestön nuoria enemmän ja useammin syrjintää. Heillä syrjintää ilmeni etenkin virallisissa tilanteissa, kuten viranomaiskohtaamisissa ja asunnonsaannissa. Syrjintä asunnonhaussa voi olla osasyy maahanmuuttajanuorten muita nuoria yleisempään asunnottomuuteen.
Seuraukset

Nuorisobarometrin mukaan syrjinnän uhrit eivät totu syrjintään ja kokevat jatkuvan ja toistuvan syrjinnän haitallisena. Syrjintäkokemukset johtavat vahvasti pahoinvointiin, kuten turvattomuuden tunteeseen, heikkoon sosiaaliseen luottamukseen ja heikkoon uskoon tulevaisuutta kohtaan. Syrjinnän uhreilla on muita enemmän säännöllisiä terveysoireita, ja he ovat tyytymättömämpiä niin terveydentilaansa kuin elämäänsäkin.
Ehkäisy ja vastustus

Syrjinnän jälkihuolto näyttää toimivan paremmin kuin ehkäisevät toimenpiteet, kertoo nuorisobarometri. Nykyisiä syrjintää ennaltaehkäiseviä toimia ei pidetä tehokkaina. Syrjityistä nuorista puolet kokee saaneensa tarvittaessa apua syrjintään, kun taas kaikista nuorista suurin osa uskoi, että apua on tarvittaessa tarjolla. Vain 20 prosenttia arvioi, että syrjintätapauksen selvittely johti konkreettisiin toimenpiteisiin, kuten toimintakäytäntöjen tai ohjeiden muuttamiseen.
Tilanne Suomessa > Lainsäädäntö

Suomen Perustuslain 6 §:n mukaan ketään ei saa ilman hyväksyttävää perustetta asettaa eri asemaan sukupuolen, iän, alkuperän, kielen, uskonnon, vakaumuksen, mielipiteen, terveydentilan, vammaisuuden tai muun henkilöön liittyvän syyn perusteella.
30.12.2014 annettu yhdenvertaisuuslaki (YhdenvertL 3:6) kieltää syrjinnän iän, alkuperän, kansalaisuuden, kielen, uskonnon, vakaumuksen, mielipiteen, poliittisen toiminnan, ammattiyhdistystoiminnan, perhesuhteiden, terveydentilan, vammaisuuden, seksuaalisen suuntautumisen tai muun henkilöön liittyvän syyn perusteella. Syrjintä on kielletty riippumatta siitä, perustuuko se henkilöä itseään vai jotakuta toista koskevaan tosiseikkaan tai oletukseen. Välittömän ja välillisen syrjinnän lisäksi se laskee syrjinnäksi häirinnän, kohtuullisten mukautusten epäämisen sekä ohjeen tai käskyn syrjiä.lähde?
Myös työsopimuslaki (2 luku 2 §) ja rikoslaki (11 luku 11 § ja 47 luku 3 §) kieltävät syrjinnän samantapaisilla perusteilla.
Euroopan unioni on hyväksynyt erityisen syrjimättömyysdirektiivin, joka on voimassa Suomessa muualla kuin Ahvenanmaalla. Suomen työministeriön JOIN-hanke antaa kyseistä direktiiviä täsmentävän esimerkin sallitusta syrjinnästä, jossa suomen kielen taitoa voidaan vaatia peruskoulun opettajalta, mutta ei siivoojalta. Direktiivin perusteella Suomeen on perustettu Työministeriön yhteydessä toimiva syrjintälautakunta, joka voi kieltää syrjiväksi katsotun menettelyn. Kiellon tueksi voidaan asettaa uhkasakko. Syrjintälautakunnan toimivaltaan kuuluu ainoastaan etnisen alkuperän perusteella tapahtuva syrjintä.lähde?
Sukupuolen perusteella tapahtuva syrjintä määritellään ihmisoikeusloukkaukseksi.
Tilanne Suomessa > Yleisyys

Yli puoli miljoonaa suomalaista kokee syrjintää tai häirintää, mikä käy ilmi keväällä 2008 tehdystä Eurobarometri-kyselystä. Syrjintää on kokenut 15 prosenttia kansalaisista viimeisen vuoden aikana. Yleensä syrjinnän aihe on ikä tai sukupuoli. Etnisten vähemmistöjen jäsenistä monet kokevat syrjintää. Lähes kaksi kolmasosaa ilmoittaa tietävänsä oikeutensa, jos joutuisi syrjinnän kohteeksi. Tämä on eurooppalaisittain paljon, sillä koko EU:ssa vain kolmannes on selvillä oikeuksistaan. Suomalaiset ovat tyytyväisiä maansa tasa-arvopyrkimyksiin. Lähes kaksi kolmasosaa luottaa, että valtiovalta tekee parhaansa estääkseen syrjintää.lähde?
Joidenkin valtiollisten laitosten väitetään harjoittavan syrjintää omassa toiminnassaan. Esimerkiksi Kelan on väitetty syrjivän systemaattisesti pitkäaikaistyöttömiksi joutuneita, sillä se hylkää kolme kertaa todennäköisemmin pitkäaikaistyöttömän työkyvyttömyyseläkehakemuksen, vaikka pitkäaikaistyöttömät ovat tutkimusten mukaan selvästi sairaampia kuin työssäkäyvät.
Lähes joka toisen suomalaisen tuttavapiiriin kuuluu maahanmuuttaja tai muu toiseen etniseen ryhmään kuuluva. Suurta osaa suomalaisista kuitenkin häiritsisi, jos naapuriin muuttaisi romani. Vähiten paheksuntaa herättäisi vammainen naapuri.
Eino Kaikkosen mukaan "kommunistien" syrjintä Suomessa oli opettajankoulutuksessa yleistä 1950-1960-luvuilla. 1950–60-luvulla Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki pyrki estämään vasemmistolaisten pääsyä opettajiksi seulomalla opettajiksi pyrkiviä nuoria.
Kommunistien syrjintä hakeutumisessa 
upseerikoulutukseen on yleisesti tunnettu tosiasia, niin tunnettu että asiasta ei edes kiistellä.
Kirjallisuutta

Aaltonen, Milla & Joronen, Mikko & Villa, Susan: Syrjintä Suomessa 2008.  Helsinki:  Ihmisoikeusliitto, 2009.  ISBN 978-952-99667-5-2
Jasinskaja-Lahti, Inga & Liebkind, Karmela & Vesala, Tiina: Rasismi ja syrjintä Suomessa: Maahanmuuttajien kokemuksia.  Helsinki:  Gaudeamus, 2002.  ISBN 951-662-850-8
Syrjinnän vastainen käsikirja.  Helsinki:  Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö IOM, Baltian ja Pohjoismaiden aluetoimisto, 2003.  ISBN 92-9068-168-3  Teoksen verkkoversio (PDF).[vanhentunut linkki]
Aiheesta muualla

Syrjintälautakunnan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Altman, Andrew: Discrimination The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Tololwa M. Mollel

Tololwa M. Mollel (s. 25. kesäkuuta 1952) on tansanialainen kirjailija. Hän on kirjannut muistiin ja muokannut tansanialaisia kansantarinoita lapsille. Mollel opiskeli Tansanian ja Kanada yliopistoissa, ja palasi valmistuttuaan kotimaahansa Tansaniaan. Siellä hän luennoi teatteritiedettä ja ohjasi lasten teatterissa. Vuonna 1986 Mollel muutti Kanadaan. Hänen kirjaamiaan tarinoita on julkaistu sekä lehdissä että kirjoina.
Teoksia

The Orphan Boy (1990). ISBN 0-19-540783-0.
Moldovan puolalaiset

Puolalaisten historian Moldovassa voidaan ajoittaa alkaneen 1300–1500-luvuilla, jolloin kauppareitti yhdisti Moldovan ruhtinaskunnan Puolaan. Myöhemmin alue oli lyhyesti Puolan kuningaskunnan vasallina. Näihin aikoihin Moldovassa ei ollut merkittäviä puolalaisia siirtokuntia. Näitä alkoi muodostua 1700-luvulla kun puolalaisia alkoi muuttamaan poliittisista ja taloudellisista syistä Bessarabiaan, joka oli osa nykyajan Moldovaa. Näihin kuului karanneita maaorjia, Stanisław Leszczyńskin tappion kärsineitä joukkoja ja Kościuszkon kapinan hävinneitä kapinallisia. Puolan jaot myös toivat puolalaisia Moldovaan.
Neuvostoliiton vuoden 1989 väestönlaskennassa Moldavian sosialistisessa neuvostotasavallassa asui 4 739 puolalaista. Moldovan vuoden 2004 väestönlaskennassa puolalaisia oli 2 383 . Jälkimmäinen luku ei sisällä Transnistrian lukuja ja saman vuoden Transnistrian väestönlaskennan mukaan sen väkiluvusta 2 % oli puolalaisia (eli noin 1 100).
Jotkut puolalaisaktivistien ja -diplomaattien julkaisut kertovat puolalaisia olevan jopa yli 20 000. Lukumäärä ylittää huomattavasti väestölaskennassa itsensä puolalaiseksi ilmoittaneiden määrän. Jotkut laskevat lukuihinsa henkilöt, joilla on puolalaisia esi-isiä, jotkut olettavat katolilaisten (ortodoksimaassa) olevan todennäköisesti puolalaissukuisia ja tämä voi sisältää myös esimerkiksi ukrainalaisia, joilla on puolalaisia sukujuuria.
Venäjän ja Neuvostoliiton Puolan kulttuurin vastaisen suhtautumisen vuoksi vain pieni osa Moldovan puolalaisista puhuu nykyään puolaa.
16.–17. toukokuuta 1995 järjestettiin kansainvälinen konferenssi aiheenaan puolalaiset Moldovassa. Ennen konferenssia ilmestyi kirja Polacy w Mołdowie mówią o sobie, joka oli kokoelma neuvostoaikana Moldovassa asuneiden tai yhä Moldovassa asuvien puolalaisien muistelmia. Konferenssin materiaali julkaistiin nimellä Polacy w Mołdawii.
Puolalaiset järjestöt Moldovassa

Neuvostoliiton hajoamisen aikoihin vuonna 1990 professori Tadeusz Malinowski perusti Chișinăussa Puolalaisen kulttuurin yhdistyksen (Polskie Stowarzyszenie Kulturalne), mutta sen toiminta ei vakiintunut. Sen jälkeen on kuitenkin perustettu monia puolalaisjärjestöjä. Vuonna 2013 aktiivisia olivat:
Stowarzyszenie Polska Wiosna w Mołdawii
Polskie Towarzystwo Medyczne w Mołdawii - Moldovan puolalainen lääketieteellinen yhdistys
Związek Polaków w Mołdawii - Moldovan puolalaisten liitto
Stowarzyszenie Polaków Gagauzji - Gagauzian puolalaisten yhdistys; yli 200 jäsentä vuonna 2013
Stowarzyszenie Kultury Polskiej "Jasna Góra" - "Jasna Góra", puolalaisen kulttuurin yhdistys, Tiraspol, Transnistria
Momentti (oikeustiede)

Momentti (lyhennetään mom.) on lakiin, asetukseen tai sääntöihin sisältyvän pykälän alakohta tai kappale. Laajat momentit jakaantuvat usein kohtiin ja kohdat alakohtiin.
Suomen lainsäädännössä momentteja ei yleensä eksplisiittisesti numeroida, mutta niihin viitataan numeroin, esimerkiksi: "Sen estämättä, mitä 1 momentissa säädetään..." Yleensä saman pykälän eri momentit erotetaan lakitekstissä toisistaan typografisesti samoin kuin kappaleet normaalissa tekstissä. Suomen lainsäädännössä on kuitenkin myös säädöksiä, joissa momentin alussa on muusta tekstistä pisteellä erotettu arabialainen numero selventämässä pitkää ja mutkikasta pykälää.
Valtion talousarviossa johonkin tarkoitukseen osoitettu määräraha käsittää yleensä koko momentin. Momentti saattaa kuitenkin jakaantua useaankin määrärahaan, joiden tarkoitus kerrotaan tarkemmin talousarvion perusteluissa.
Taavi Taina

Taavi Taina (käytti Saksassa peitenimeä Mäkelä), (25. maaliskuuta 1888 Luumäki – 1. helmikuuta 1965) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Suomen sisällissodassa Lempäälässä vuonna 1918. Hän osallistui Suomen sisällissotaan kiväärinjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Myöhemmin hän osallistui sekä talvi- että jatkosotaan, joista ensimmäisessä hän myös haavoittui.
Perhe ja opinnot

Tainan vanhemmat olivat maanviljelijä Elias Taina ja Maria Pesu. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Laina Lucia Toivosen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Elisenvaaran maanviljelyskoulun vuosina 1909–1911 sekä suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930. Hän sai sotilaskoulutusta Suojeluskuntaupseerikurssilla Viipurissa vuonna 1921 ja pioneerikurssilla Korialla vuonna 1927. Lisäksi hän kävi Reserviupseerikoulun vuonna 1928 ja suoritti taktiikan soveltamiskurssin vuosina 1925 ja 1927 sekä kävi voimistelunjohtajakurssin vuonna 1931 ja komppanianpäällikkökurssin I jakson vuonna 1933 Suojeluskuntain päällystökoulussa.
Jääkärikausi

Taina työskenteli maanviljelystyönjohtajana ja maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 23. tammikuuta 1917, josta hänet siirrettiin 1. komppaniaan 12. kesäkuuta 1917 ja edelleen 1. konekiväärikomppaniaan 22. marraskuuta 1917.
Suomen sisällissota

Taina saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan kiväärinjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärän asemalla sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Taina palveli sisällissodan jälkeen Kaartin Jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniassa. Hän erosi armeijasta 13. elokuuta 1918 ja liittyi 27. lokakuuta 1918 alkaen Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin harjoituspäälliköksi Luumäen suojeluskuntaan. Hän toimi 1. maaliskuuta 1919 alkaen paikallispäällikkönä edellä mainitussa suojeluskunnassa. Hänet nimitettiin 1. kesäkuuta 1921 alkaen Viipurin suojeluskuntapiirin IV alueen päälliköksi. Tehtävästä hän erosi säädetyn eroamisiän perusteella 25. maaliskuuta 1938.
Talvi- ja jatkosota

Talvisodan puhjettua Taina komennettiin Kenttätäydennyspataljoona II:een, josta hänet siirrettiin rintamalle komppanianpäälliköksi Erillinen pataljoonan 4:ään, jonka päällikkönä hän osallistui taisteluihin Kyyrölässä ja Oinolassa, jossa hän haavoittui 14. helmikuuta 1940. Välirauhan aikana hän toimi aluepäällikkönä Pohjois-Kymenlaakson suojeluskuntapiirissä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin toimistopäälliköksi Salpausselän sotilasläänin esikuntaan. Vuonna 1942 hänet siirrettiin hevosupseeriksi Pohjois-Kymenlaakson suojeluskuntapiirin esikuntaan, jossa hän palveli vuoteen 1943 saakka. Myöhemmin hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 363. ilmasuojelukomppaniaan. Sotien jälkeen Taina oli syytettynä asekätkennästä. Hänet on haudattu Luumäelle Vapaussodan sankaripatsaan viereen, johon on haudattu neljä hänen punaisten teloittamaa veljeään.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 11. helmikuuta 1918  Varavääpeli 9. huhtikuuta 1918  Vääpeli 1. toukokuuta 1918  Suojeluskuntaupseeri 10. kesäkuuta 1921  Reservin vänrikki 20. syyskuuta 1928  Reservin luutnantti 13. toukokuuta 1932  Kapteeni 1940 |      |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. (1918 ja 1940)  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Suojeluskuntain rautainen ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Aunuksen muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Taavi Taina suunnitteli Vapaussodan viimeisen taistelun muistomerkin Luumäelle. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1938.