stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kittilän seurakunta
Historiaa

Kittilä on aikoinaan kuulunut Kemin Lappiin ja alueen saamelaiset käännytettiin kristinuskoon 1600-luvun alkuun mennessä. Aiemmin saamelainen Kittilä suomalaistui 1600-luvulla. Saamelaisten hengellisiä tarpeita varten rakennettiin vaatimaton seutukirkko Hanhimaan ja Lintulan välille Kirkkokuusikkoon, vanhan lappalaisten talvikylän lähistölle vuoden 1605 tienoilla. Se oli todennäköisesti olemassa vain kymmenisen vuotta, sillä jo vuonna 1620 se oli palanut.
Vuodesta 1673 Kittilä kuului Kuusamon eli Maanselän seurakuntaan. Kirkkoherra asui Kemin Laurilassa vuoteen 1691 asti. Jumalanpalvelukset pidettiin Sodankylän vuonna 1689 rakennetussa saamelaiskirkossa, joka pysyi kittiläläisten pääkirkkona aina seurakunnan itsenäistymiseen eli vuoteen 1854 saakka. Kittilä oli suuren Sodankylän seurakunnan luoteisosaa vuodesta 1747 alkaen ja saavutti kappeliseurakunnan aseman 1825. Näihin aikoihin Kittilä sai ensimmäiseksi papikseen kappalainen Johan Nordbergin. Nordberg palveli seurakuntaa uskollisesti 42 vuotta. Hänen hautansa on Puolakarin hautausmaalla nykyisellä sankarihautausmaalla.
1700-luvun jälkipuolella Sodankylän kirkkoherra tuli käräjäaikaan tai kesäkirkkoaikaan Kittilään. Tuolloin pidettiin jumalanpalvelukset Holmanlinnassa Kaukosessa. Perinteinen kesäkirkkoaika kaksi viikkoa jälkeen juhannuksen juontaa juurensa näistä Sodankylän kirkkoherran käynneistä ja seurakuntalaisten kokoontumisista kesäkirkkoon.
Ala-Kittilään saatiin vaatimaton saarnahuone vuoden 1777 vaiheilla, nykyisestä kirkosta noin kolmen kilometriä Rovaniemen suuntaan. Näiltä ajoilta on peräisin Ala-Kittilän Luukkinan hautausmaa, joka syrjäytti käytöstä Kurjenpolven hautausmaan.
Kittilä sai ensimmäisen oman kirkkoherran 1870, tämä oli aikakautensa kuuluisin lestadiolaispappi K. A. Heikel. Yli-Kittilään rakennettiin Carl Ludvig Engelin suunnittelema kirkko 1829–1831. Kirkko sai lahjoituksena Keminmaan Laurilasta vuodelta 1687 peräisin olevan barokkisaarnastuolin. Oululaisen Johan Gustaf Hedmanin maalaaman alttaritaulun lahjoitti Oulun läänin maaherra Abram Stiernschautz 1831.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kittilän seurakunnan kirkkoherroina:
1828–1870: kappalainen Johan Nordberg
1874–1883: kirkkoherra Karl Abiel Heikel
1884–1898: kirkkoherra Frans Alfred Carpén
1898–1905: kirkkoherra Aukusti Koivisto
1906–1919: kirkkoherra Frans Felix Öberg
1940–1968: kirkkoherra E. A. Auno
1976–1977: vt. kirkkoherra Martti Viljanen
2005–2014: kirkkoherra Kerttu Venäläinen
kirkkoherra Mika Niskanen
2023–: kirkkoherra Päivi Helén
Aiheesta muualla

Kittilän seurakunnan kotisivut
Tietoja Suomen seurakunnista- tietokanta
| n k Lapin rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Enontekiö  Inari  Kittilä  Kolari  Muonio  Pelkosenniemi  Sodankylä  Utsjoki  |  |
| Entiset seurakunnat |  Savukoski  |  |
Oulun hiippakunta
Kittilän kirkon sisätilat
Uuno Turhapuro herra Helsingin herra

| Uuno Turhapuro herra Helsingin herra |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Ere Kokkonen, 1991.
Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Ere Kokkonen
Tuottaja:  Spede Pasanen
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Juha Jalasti
Leikkaaja:  Pekka Lampela
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri Marjatta Raita Tapio Hämäläinen Marita Nordberg
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Spede-Team Oy
Ensi-ilta:  23. elokuuta 1991
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  3 894 256 mk
Tuotto:  10 277 890 mk
Katsojat:  384 000
Edeltäjä:  Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla
Seuraaja:  Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uuno Turhapuro herra Helsingin herra on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut 15. Uuno Turhapuro -elokuva. Spede Pasanen vastasi elokuvan tuotannosta. Ohjaajaksi palasi viiden vuoden tauon jälkeen Ere Kokkonen, joka myös käsikirjoitti elokuvan. Elokuva oli vuoden 1991 katsotuin Suomessa, katsojia oli 383 706. Elokuva aloittaa eräänlaisen Presidentti-trilogian, jonka jatko-osat ovat seuraavana vuonna valmistunut Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti sekä vuonna 1993 ilmestynyt Uuno Turhapuron poika.
Juoni

Uuno toimii elokuvassa presidenttiehdokas Pentti Tömisevän kampanjapäällikkönä, mutta päätyykin lopulta itse presidentiksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa-Matti Loiri   | … |  Uuno Turhapuro   |
|  Tapio Hämäläinen   | … |  vuorineuvos Tuura   |
|  Marjatta Raita   | … |  Elisabeth Turhapuro   |
|  Marita Nordberg   | … |  rouva Tuura   |
|  Matti Tuominen   | … |   Pääministeri  |
|  Pirkka-Pekka Petelius   | … |  veroministeri Pentti "Tarmo" Tömisevä   |
|  Elli Castrén   | … |  sihteeri Säleikkö   |
|  Hannele Lauri   | … |  pääministerin sihteeri   |
|  Spede Pasanen   | … |  Härski Hartikainen   |
|  Simo Salminen   | … |  Sörsselssön   |
|  Eero Saarinen   | … |  Tuuran apuri   |
|  Juha Muje   | … |  vaalikeskustelun juontaja   |
|  Pekka Autiovuori   | … |  valtioneuvoston kansliapäälikkö   |
|  Esa Saario   | … |  valtioneuvoston konttoripäälikkö   |
|  Aarno Sulkanen   | … |  taksikuski Kurvinen   |
|  Juhani Kumpulainen   | … |  valtioneuvoston vahtimestari   |
|  Heikki Kinnunen   | … |  vääpeli Körmy   |
|  Jukka Puotila   | … |  Raimo Ilaskivi   |
|  Seppo Pääkkönen   | … |  Hamlet teatterissa   |
|  Antti Virmavirta   | … |  portsari   |
|  Titta Jokinen   | … |  muuttava nainen   |
|  Jyrki Kovaleff   | … |  muuttava mies   |
|  Mirjam Himberg   | … |  Tömisevän kampanjapäällikkö   |
|  Riitta Väisänen  | … |  selostaja presidentinlinnassa   |
|  Päiviö Pyysalo  | … |  selostaja presidentinlinnassa   |
|  Tessu  | … |  Tessu  |
Muuta

Tämä on Mirjam Himbergin viimeinen elokuva.
Elokuvassa on kohtaus, jossa Uuno huijaa asiakkaalta rahaa esiintyen tarjoilijana. Asiakas on Vääpeli Körmy. Tätä samaista kohtausta käytettiin elokuvassa Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet.
Eräässä kohtauksessa Uuno sanoo televisiosta alkavan ohjelma Härskin kielletyt leikit, jonka nimi on parodioitu Speden Spelit -peliohjelman silloisesta nimestä Speden sallitut leikit.
Kohtaus, jossa Uuno tekee multiurheilun uuden maailmanennätyksen, kuvattiin Eläintarhan kentällä, Helsingissä.
Elokuvassa esiintyy muiden muassa Ben Zyskowicz ja hänen Rahime-vaimonsa.
Elokuvan lopussa nähdään kurkistus Uuno-elokuvasarjan seuraavaan osaan Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti.
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 1.5.1995 | MTV3 | 929 000 |
| 1.5.2004 | MTV3 |  |
| 28.12.2013 | MTV3 |  |
| 3.6.2016 | MTV3 | 328 000 |
| 3.7.2018 | Sub | 116 000 |
| 10.2.2019 | Sub | 97 000 |
| 23.7.2019 | Sub | 87 000 |
| 27.7.2019 | Sub |  |
| 29.1.2020 | Sub |  |
| 16.7.2020 | Sub | 78 000 |
| 17.7.2020 | Sub |  |
| 23.6.2021 | Sub | 46 000 |
| 28.8.2022 | Sub | 153 000 |
| 20.8.2023 | MTV Sub |  |
| 15.8.2024 | MTV Sub |  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Helsingin herra saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Uuno Turhapuro herra Helsingin herra Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uuno Turhapuro herra Helsingin herra Elonet.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: 1990: Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla | Suomen katsotuin kotimainen elokuva 1991 | Seuraaja: 1992: Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: 1990: Pretty Woman | Suomen katsotuin elokuva 1991 | Seuraaja: 1992: Aladdin |
| n k Uuno Turhapuro |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat:  Uuno Turhapuro (1973)  Professori Uuno D. G. Turhapuro (1975)  Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976)  Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (1977)  Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978)  Uuno Turhapuron aviokriisi (1981)  Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982)  Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin (1983)  Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)  Uuno Epsanjassa (1985)  Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)  Uuno Turhapuro – kaksoisagentti (1987)  Tupla-Uuno (1988)  Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla (1990)  Uuno Turhapuro herra Helsingin herra (1991)  Uuno Turhapuro Suomen Tasavallan Herra Presidentti (1992)  Uuno Turhapuron poika (1993)  Uuno Turhapuron veli (1994)  Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies (1998)  Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004) 
TV-sarjat:  Uuno Turhapuro (1996)  Kansalainen Turhapuro (2017) 
Videopelit:  Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)
Indiana Jones

| Indiana Jones |
| --- | --- |
 Harrison Ford Indiana Jonesina  sarjan ensimmäisessä elokuvassa  Kadonneen aarteen metsästäjät.
Luoja(t):  George Lucas
Elokuvasarja:  Indiana Jones -elokuvasarja
Ammatti:  Seikkailija, arkeologi, opettaja
Näyttelijä(t):  Elokuvat Harrison Ford River Phoenix TV-sarja Corey Carrier Sean Patrick Flanery George Hall Pelit Doug Lee (ääni) David Esch (ääni) John Armstrong (ääni)
Tri Henry Walton ”Indiana” Jones Jr. toisinaan lyhyesti Indy, on kuvitteellinen arkeologi ja seikkailija, jonka loivat elokuvaohjaajat Steven Spielberg ja George Lucas. Harrison Ford on esittänyt Indiana Jonesia viidessä elokuvassa, joiden menestyksen siivittämänä hahmo on esiintynyt muun muassa sarjakuvissa, kirjoissa, oheistuoteleluissa ja peleissä. Lisäksi hahmon nimellä markkinoidaan neljää huvipuistolaitetta eri puolilla maailmaa.
Indiana Jones esiintyi ensi kertaa vuonna 1981 ilmestyneessä elokuvassa Kadonneen aarteen metsästäjät, josta tuli menestys. Tämän jälkeen hahmo on esiintynyt myös neljässä muussa elokuvassa: Indiana Jones ja tuomion temppeli (1984), Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989), Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008) sekä Indiana Jones and the Dial of Destiny (2023). Televisiosarjaa Indiana Jones Junior (1992–1993), tietokonepelien äänirooleja ja Viimeisen ristiretken alkuun sijoitettua nuoruuskohtausta (jossa Jonesia esittää River Phoenix) lukuun ottamatta hahmoa on aina esittänyt Harrison Ford.
Indiana Jones on siviiliammatiltaan Marshallin yliopiston arkeologian professori, joka käyttää kuitenkin suurimman osan ajastaan aarteiden etsimiseen eri puolilla maailmaa. Elokuvien käsikirjoittajana ja tuottajana toiminut Lucas otti hahmoon vaikutteita toiminnallisista sarjaelokuvista, joita hän näki nuoruudessaan.
Indiana Jonesin puvusta, johon kuuluvat fedora-mallinen hattu, nahkatakki ja hänen vyöllään kantamansa ruoska, on tullut tunnistettava osa hahmoa. Asusteet on luovutettu Smithsonian-instituutille.
Hahmon syntymä > Näyttelijän valinta

Spielberg ja Lucas kävivät läpi useita miesnäyttelijöitä, jotta löytäisivät sopivimman Indiana Jonesin esittäjän. Lopulta he päätyivät valitsemaan rooliin tuolloin suhteellisen tuntemattoman Tom Selleckin, joka kuitenkin jättäytyi pois projektista sitouduttuaan CBS:n televisiosarjaan Magnum (1980–1988), vaikka hänen roolinsa oli jo virallistettu. Tämän jälkeen rooliin palkattiin Harrison Ford, joka oli aiemmin työskennellyt Lucasin kanssa kolmessa elokuvassa: Svengijengi ’62 (1973), Tähtien sota (1977) ja Imperiumin vastaisku (1980). Ironisesti juuri Lucas vastusti Fordin palkkaamista, sillä hänen mielestään Ford sopi paremmin Han Soloksi. Lucas ei myöskään halunnut, että hänet ja Ford yhdistettäisiin aina samoihin elokuviin, kuten ohjaaja Martin Scorsese ja näyttelijä Robert De Niro, jotka tekivät useita elokuvia yhdessä. Spielberg ja Lucas pääsivät kuitenkin yhteisymmärrykseen, ja Fordia pyydettiin Indianan näyttelijäksi kolme viikkoa ennen kuvausten alkua. Sopimukseen oli lisätty pykälä kahdesta jatko-osasta. Ford ei halunnut suostua tähän Tähtien sodan jälkeen (sopimusta kirjoitettaessa kaksi kolmesta Tähtien sota -elokuvasta oli ilmestynyt), mutta myöntyi luettuaan Kadonneen aarteen metsästäjien käsikirjoituksen. Vaikka Ford oli tehnyt läpimurtonsa jo Tähtien sodassa ja sen jatko-osassa Imperiumin vastaiskussa, on väitetty että vasta Indiana Jonesin rooli teki hänestä supertähden.
Hahmon syntymä > Hahmon esikuva

Indiana Jonesin hahmo sai vaikutteita 1930-luvun Republic-tuotantoyhtiön sarjaelokuvista, joita sekä Spielberg että Lucas katsoivat nuorina. Hahmon varsinaisesta esikuvasta ei ole kuitenkaan varmuutta, ja eri arvostelijat ovat esittäneet erilaisia näkemyksiä.
Hahmon edeltäjinä ovat saattaneet olla vanhojen seikkailuelokuvien sankarit, kuten Fritz Langin elokuvan Hämähäkit (Die Spinnen, 1919) päähenkilö Kay Hoog. Puvustajana toiminut Deborah Nadoolman Landis taas on kertonut Inkojen salaisuus -elokuvan Harry Steelen vaikuttaneen varsinkin hahmon ulkonäköön. Myös sarjakuvasankari Tinttiä on verrattu Jonesiin: Kadonneen aarteen metsästäjien ilmestyttyä Spielberg luki arvostelun, jossa elokuvaa verrattiin Tintin seikkailut -sarjakuva-albumeihin. Spielberg ei ollut kuullut Tintistä aiemmin ja arvostelun luettuaan hän lähetti avustajansa ostamaan kaikki Tintti-sarjakuvat itselleen.
Tosielämän esikuvana on pidetty englantilaista tutkimusmatkailijaa ja upseeria Percy Harrison Fawcettia (1867–1925), jota on useissa yhteyksissä esitetty Indiana Jonesin tosielämän vastineeksi. Tämä teki useita tutkimusmatkoja Brasilian sademetsiin ja katosi lopulta vuonna 1925 viidakkoon.
Hahmo > Vaatteet ja aseet > Suunnittelu

Asukokonaisuuden suunnitteli Deborah Nadoolman Landis, jonka kanssa Spielberg oli aiemmin työskennellyt elokuvassa 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (ensimmäinen elokuva, jossa hän käytti puvustajaa), ja jonka hän palkkasi myös Kadonneen aarteen metsästäjiin. Ennen puvun suunnittelua Spielberg näytti Nadoolman Landisille ja avustaja Kelly Kimballille kaksi elokuvaa: Inkojen salaisuus (Secret of the Incas, 1954) ja Seikkailijoita Kiinassa (China, 1943). Landis on kertonut Jonesin pukeutumisen saaneen merkittävästi vaikutteita Charlton Hestonin roolihahmosta elokuvassa Inkojen salaisuus. Hestonin esittämä seikkailija Harry Steele pukeutui elokuvassa täysin samalla tavalla kuin Indiana Jones ja kantoi jopa ruoskaa vyöllään. Nadoolman on kertonut katsoneensa elokuvan useita kertoja Spielbergin, Lucasin ja Kadonneen aarteen metsästäjien käsikirjoittajan Lawrence Kasdanin kanssa ja olleensa yllättynyt, kun Lucas tai Spielberg ei ole myöhemmin kertonut elokuvan olleen heidän inspiraationsa lähde. Jonesin puvussa on pieniä eroavaisuuksia Steelen pukuun: esimerkiksi Indiana Jonesin fedora on huomattavasti pienempi kuin Harry Steelen käyttämä hattu.
Pukua sovitti ensimmäisenä Tom Selleck, josta piti alun perin tulla Indiana Jonesin näyttelijä. Harrison Fordin Indiana Jones ja viimeinen ristiretki -elokuvan kuvauksissa käyttämät hattu ja nahkatakki luovutettiin kuvausten jälkeen Smithsonian-instituutille vuonna 1989. Ruoska liitettiin instituutin kokoelmiin vasta vuonna 1999.
Hahmo > Vaatteet ja aseet > Mallit

Indiana Jones pukeutuu fedora-hattuun ja ruskeaan nahkatakkiin. Vyöllään hänellä on ruoska ja revolveri.
Hattu: Fedora-mallinen hattu. Fedora oli 1930-luvulla suosittu kaupunkihattu, mutta samanmallista hattua käytettiin jo varhaisissa seikkailuelokuvissa seikkailijan päähineenä.
Nahkatakki: Indiana Jonesin nahkatakin suunnittelussa on otettu vaikutteita 1930-luvun nahkatakeista ja A-2-mallin lentäjätakista.
Ruoska: Ruoska oli tummempi, kuin David Morganin muut valmistamat ruoskat ja tehty kengurunnahasta. On kuitenkin väitetty, ettei Kadonneen aarteen metsästäjien ruoskaa olisi oikeasti tehty kengurunnahasta Yhdysvaltain tuontilakien asettamien rajoitusten vuoksi.
Revolveri: Jonesilla on ollut seikkailujensa aikana käytössään useita erilaisia revolvereita. Kadonneen aarteen metsästäjissä hän käytti kahta eri revolveria; Smith & Wessonin malleja M1917 ja Hand Ejector Model 2. Tuomion temppelissä hänellä on käytössään Colt New Service M1917 ja Viimeisessä ristiretkessä sekä Kristallikallon valtakunnassa Webley Green.
Hahmo > Vaatteet ja aseet > Vaatteiden valmistajat

Kolmessa ensimmäisessä elokuvassa käytetyt ruoskat valmisti David Morgan -yritys. Hatut toimitti ensimmäiseen kolmeen elokuvaa Herbert Johnson Hatters -yritys ja neljänteen elokuvaan alun perin Indiana Jones -fanien perustama AdventureBilt Hat Co. Nahkatakkeja valmistivat eri yritykset: Western Leather valmisti ensimmäisiin kolmeen elokuvaan useita lampaannahkatakkeja ja Wilson-yhtiö toimitti yhden lehmännahasta tehdyn takin, jota käytettiin Kadonneen aarteen metsästäjien rekkakohtauksessa paremman kestävyytensä vuoksi. Tony Nowak Original toimitti takit Kristallikallon valtakuntaan.
Elokuvat > Tuotanto ja vastaanotto

Kolme ensimmäistä elokuvaa kuvattiin Elstreen studioilla Englannissa kuten Lucasin Tähtien sota -elokuvatkin. Ulkokuvauksia tehtiin Tunisiassa, Sri Lankassa, Espanjassa ja Venetsiassa. Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta kuvattiin kokonaan Yhdysvalloissa Downeyn, Sonyn, Paramountin, Warner Bros:in ja Universalin studioilla.
Elokuvat > Tuotanto ja vastaanotto > Kadonneen aarteen metsästäjät, 1981

Ennen kuvausten alkua Lucas ja Spielberg palkkasivat käsikirjoittajaksi Lawrence Kasdanin, jonka kanssa he keskustelivat elokuvan aiheesta ja suunnittelemistaan toimintakohtauksista. Spielbergin mielestä varsinainen elokuva syntyi käsikirjoitusvaiheessa eikä Havaijilla, jossa Spielberg ja Lucas olivat ideoineet vain hahmon. Kasdan keksi muun muassa Marion Ravenwoodin hahmon, joka sai etunimensä hänen vaimonsa isoäidin nimestä ja sukunimensä losangelesilaiselta Ravenwood Court -kadulta.
Monet studiot hylkäsivät Kadonneen aarteen metsästäjien käsikirjoituksen eivätkä suostuneet tuottamaan sitä. Studiot suhtautuivat epäillen 20 miljoonan dollarin budjettiin, jonka Lucas oli suunnitellut elokuvalle, eivätkä halunneet Spielbergiä ohjaajaksi. Lopulta Paramount Pictures suostui tuottamaan elokuvan. Lucas tarjosi elokuvaa Paramountille riitaannuttuaan Tähtien sodat tuottaneen 20th Century Foxin kanssa.
Egyptiin sijoittuvat kohtaukset päätettiin kuvata Tunisiassa, joka oli kuvausryhmän kannalta helpompi vaihtoehto, koska sfinksiä tai pyramideja ei tarvinnut näyttää kuvissa. Kuvausten aikana Tunisiassa ryhmä kohtasi vaikeuksia: Harrison Ford kärsi vatsakivusta, ja kohtausta, jossa Indiana Jonesin piti taistella miekkailevaa arabisoturia vastaan, jouduttiin lyhentämään niin, että hän vain ampui tämän. Koska elokuvan tapahtumat sijoittuivat 1930-luvulle, kuvausryhmä joutui poistamaan 300 televisioantennia talojen katoilta. Kadonneen aarteen metsästäjiä tehdessään Spielberg oli asettanut henkilökohtaiseksi tavoitteekseen pysymisen budjetissa ja aikataulussa, sillä hänen aiemmat elokuvansa Tappajahai (1975), Kolmannen asteen yhteys (1977) ja 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979) olivat kaikki ylittäneet annetun budjettinsa ja myöhästyneet aikataulusta. Kadonneen aarteen metsästäjät valmistuikin 17 päivää etuajassa, ja sen tuotantokustannukset pysyivät tarkasti suunnitellussa budjetissa. Elokuva oli vuoden 1981 tuottoisin elokuva Pohjois-Amerikassa, ja sai kriitikoilta innostuneen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 94 prosenttia heistä on antanut elokuvalle myönteisen arvion. Kadonneen aarteen metsästäjät sai neljä Oscar-palkintoa.
Elokuvat > Tuotanto ja vastaanotto > Indiana Jones ja tuomion temppeli, 1984

Spielbergin mukaan Lucas halusi käyttää elokuvasarjassa samaa kaavaa kuin Tähtien sota -sarjassaan. Tämän mukaan trilogian toisen osan tulisi olla synkempi kuin edeltäjän (Imperiumin vastaisku oli Lucasin mielestä paljon synkempi kuin edeltävä Tähtien sota). Steven Spielberg oli eronnut ja Lucas itse oli keskellä avioeroprosessia elokuvan kirjoitusvaiheessa. Lucas uskoo, että tästä syystä he ehkä tiedostamattaan halusivat tehdä synkän elokuvan. Lisäksi Lucas oli päättänyt, ettei haluaisi kierrättää ideoita aiemmasta elokuvasta, joten natsit ja Marion Ravenwood jätettiin tietoisesti pois jatko-osasta. Tämä tuotti kuitenkin ongelmia, sillä uuden vihollisen keksiminen oli Lucasin mukaan vaikeaa. Tarinan keksiminen tuotti vaikeuksia, ja Lucas on kertonut heidän vain heitelleen ideoita, joissa esiintyi kiinalainen apinakuningas tai kummitteleva linna. Elokuva sijoitettiin vuoteen 1935, eli sen tapahtumat sijoittuvat aikaan ennen Kadonneen aarteen metsästäjiä. Tämäkin oli tietoinen ratkaisu, koska Lucas halusi välttää kysymykset siitä, mihin Ravenwood on kadonnut.
Spielberg halusi liittää elokuvaan ensimmäiseen elokuvaan suunnitellun takaa-ajon kaivosvaunuilla, jota ei kuitenkaan kuvattu aikatauluongelmien vuoksi. Elokuvassa nähty Pankotin palatsi oli pienoismalli. Kaikki ulkokuvat, joissa palatsi näkyy, kuvattiin Elstreen studioilla.
Elokuva ei ollut yhtä menestyksekäs kuin edeltäjänsä, mutta se oli silti vuoden kolmanneksi tuottoisin elokuva. Arvostelijat eivät pitäneet elokuvasta yhtä paljon kuin sen edeltäjästä, ja Willie Scottin näyttelijä Kate Capshaw muistaa, että hänen roolihahmoaan haukuttiin paljon. Elokuva kiellettiin Intiassa sen ilmestyttyä, koska elokuva näytti intialaiset negatiivisessa valossa. Kielto on myöhemmin purettu. Nykyään Tuomion temppelillä on 85 prosentin ”tuore”-arvosana Rotten Tomatoesissa.
Elokuva sai alun perin ikärajasuosituksen PG (Parental Guidance, vanhempien seurassa). Tuohon aikaan Yhdysvalloissa oli käytössä vain kaksi suositusta: kaikille sopiva PG ja lapsilta kielletty R. Monet vanhempiensa mukana elokuvaa katsomaan tulleet lapset järkyttyivät ja joutuivat poistumaan teatterista kesken elokuvan, osa itkien. Elokuvan sisältämän väkivallan takia luotiin kokonaan uusi luokitus, PG-13, koska elokuvan ei katsottu sopivan kumpaankaan olemassa olevaan luokkaan. George Lucas on puolustanut elokuvaa sanomalla, että sen oli tarkoituskin olla pelottava. Hän on kuitenkin sanonut, ettei pidä siitä yhtä paljoa kuin muista Indiana Jones -elokuvista. Spielberg on sanonut, ettei ”Indy 2 kuulu parhaimpiin hetkiini”, mutta on myös todennut, että hänellä on erityinen suhde Tuomion temppeliin, koska hän tapasi tulevan vaimonsa Kate Capshaw'n kuvauksissa.