Yhdistyneen kuningaskunnan historia
Imperiumi > 1800-luku

Lapset olivat tehtaanomistajille halpaa työvoimaa, ja heidän työolonsa kaivoksissa ja kutomotehtaissa olivat usein kurjat. Vuonna 1802 hyväksyttiin laki, joka määräsi, ettei köyhäintalojen lapsia saanut pitää työssä kahtatoista tuntia kauempaa päivässä. Laki koski vain puuvillateollisuutta. 1800-luvun alkupuolella Yhdistynyt kuningaskunta soti uudelleen Ranskaa vastaan. Kolmannen liittokunnan sota käytiin vuosina 1803–1806 ja viidennen liittokunnan sota vuonna 1809. Yhdysvaltoja vastaan käytiin vuoden 1812 sota.
Parlamentti hyväksyi vuonna 1815 lain, jolla viljalle määrättiin maanviljelijöiden tukemiseksi vähimmäishinta. Se merkitsi nälkää tuhansille työläisperheille. Vuoden 1815 jälkeen Yhdistynyt kuningaskunta kaipasi tuotteilleen uusia markkinoita. Lontoon, Liverpoolin ja Manchesterin kaupunkien kauppiaat kohdistivat toimintansa Etelä-Amerikkaan, sijoittivat eteläamerikkalaisiin yhtiöihin suuria summia ja perustivat Etelä-Amerikan kaupunkeihin omia kauppahuoneitaan. Vienti Etelä-Amerikkaan alkoi kasvaa.
Vuonna 1821 Yhdistyneen kuningaskunnan väkiluku oli 14,2 miljoonaa.
Poliisitoimen perusti Robert Peel vuonna 1829 Lontoossa. Samana vuonna lordi Wellington ajoi parlamentissa läpi katolisten vapautuksen.
Ensimmäinen höyryveturin avulla toiminut rautatielinja avattiin Stocktonin ja Darlingtonin välillä vuonna 1825. Matkan pituus oli 12,9 kilometriä ja junan nopeus 24 km/h. Liverpoolin ja Manchesterin välinen kaupallinen rautatielinja avattiin vuonna 1830.
Suuri parlamenttiuudistus toteutettiin vuonna 1832. Parlamentin vaalitavan uudistaminen korosti puolueiden merkitystä Yhdistyneen kuningaskunnan politiikassa.
Orjuus kiellettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sen dominioissa vuonna 1833. Orjakauppa oli lopetettu jo vuonna 1807. Konservatiivipuolue perustettiin vuonna 1834. Samana vuonna säädettiin köyhäinhoitolaki, jolla köyhäinhoito keskitettiin ja avustusjärjestelmä lakkautettiin. Paikallishallinto uudistettiin vuonna 1835 hyväksytyllä lailla (engl. Municipal Corporations Act), joka sääteli kunnanvaltuutettujen valintaa. Prinsessa Viktoriasta tuli kuningatar 20. kesäkuuta vuonna 1837.
Ensimmäinen järjestäytynyt työväenliike, chartismi, ja viljatulleja vastustanut liike syntyivät vuonna 1838. Induksen armeija hyökkäsi Pakistanin Quettasta Afganistaniin kenraali John Keanen johdolla joulukuussa vuonna 1838. Britit joutuivat kuitenkin vetäytymään maasta vuonna 1842.
Brittiläinen laivasto-osasto valtasi Adenin kaupungin tammikuussa 1839. Vuonna 1840 solmittu Waitangin sopimus teki Uudesta-Seelannista Yhdistyneen kuningaskunnan kruununsiirtomaan.
Heinäkuussa 1841 solmittiin suurvaltojen välinen sopimus, jonka mukaan Mustaanmereen johtavien salmien piti olla suljettuina vierailta sotalaivoilta niin kauan kuin Osmanien valtakunta ei ollut sodassa muiden valtioiden kanssa. Sopimuksella ulkoministeri Henry Palmerston turvasi Yhdistyneen kuningaskunnan Intiaan johtaneet reitit, jotka olivat olleet uhattuina Egyptin kuvernöörin Muhammad Alin käymien sotien johdosta.
Parlamentti päätti ankaran poliittisen taistelun jälkeen luopua viljatulleista, jotka olivat maahan tuodulle viljalle asetettuja pakollisia maksuja, vuonna 1846. Pääministeri Robert Peelin parlamentissa vastatuuleen ajama päätös merkitsi vapaakaupan periaatteiden hyväksymistä ja tappiota maanomistajille. Seuraavana vuonna hyväksyttiin laki, joka rajoitti työpäivän pituuden tehtaissa kymmeneen tuntiin.
Koleraepidemia johti tarpeeseen kehittää terveydenhoitoa. Vuonna 1848 säädettiin laki, jolla perustettiin yleinen terveyslautakunta (engl. the General Board of Health). Se ohjasi yleistä terveysvalistusta ja nimitti paikalliset terveyslautakunnat.
Itä-Intian kauppakomppanian armeija laajensi imperiumia Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasiassa 1840- ja 1850-luvuilla. Sepoy-kapinan jälkeen valtio otti Intian hallinnon vastuulleen, ja Itä-Intian kauppakomppania kansallistettiin. Irlannissa kärsittiin perunaruton aiheuttamasta nälänhädästä vuosina 1847-52.
Prinssi Albertin suunnitteleman Lontoon maailmannäyttelyn avajaisia vietettiin toukokuun 1. päivänä vuonna 1851. Vuosina 1853-56 Yhdistyneen kuningaskunnan armeija soti Krimillä Venäjää vastaan. Se muodosti Venäjän vastaisen liittouman yhdessä Osmanivaltakunnan, Ranskan ja Sardinian kanssa.
Yleisen terveyslautakunnan tehtävät siirrettiin vuonna 1858 hallitsijan neuvonantajista koostuneelle neuvostolle (Privy Council). Neuvoston lääketieteellinen osasto pystyi jatkossa vaikuttamaan lääkäreiden valintaan ja rokotuksiin tarkoitettujen varojen käyttöön sekä nimittämään terveydenhoidosta vastaavia virkamiehiä. Vuonna 1866 säädettiin laki (Sanitary Act), joka velvoitti paikalliset viranomaiset huolehtimaan alueensa hygieenisistä ja terveellisistä oloista. Liian ahdas asuminen kiellettiin ja viemäröinnin järjestäminen määrättiin paikallisten viranomaisten tehtäväksi.
Pohjois-Amerikassa sijainneet siirtomaat Nova Scotia, New Brunswick ja Canada yhdistettiin vuonna 1867 Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin hyväksymällä säädöksellä yhdeksi dominioksi, jonka nimi oli Kanada. Parlamentti kansallisti lennätinyhtiöt vuonna 1868. Lennätinyhtiöiden toiminnan valvonta annettiin postin (englanniksi the General Post Office) hoidettavaksi.
Miesten äänioikeutta laajennettiin vuosina 1867 ja 1884 hyväksytyillä säädöksillä. Vuoden 1867 vaalilaki antoi äänioikeuden niille kaupunkien työläisille, jotka omistivat asunnon tai olivat päävuokralaisia. Myös käsityöläiset ja maaseudun alemman keskiluokan jäsenet saivat äänioikeuden. Vuoden 1884 laki antoi maaseudulle samanlaisen äänioikeuden kuin kaupungeissa oli.
Vuonna 1875 pääministeri Benjamin Disraeli osti kediivi Ismail paššalta Suezin kanavan hallintaan oikeuttavia osakkeita lähes 4 miljoonalla punnalla. Parlamentti antoi kaupalle hyväksymisensä jälkikäteen.
Irlannin vuokraviljelijöiden etujärjestö The Irish Land League (suomeksi Irlannin maaliitto) perustettiin vuonna 1879. Charles Parnellista tuli sen johtaja. Hallituksen vastaisen liikehdinnän johdosta Habeas Corpus -akti kumottiin Irlannin osalta vuonna 1881. Seuraavana vuonna Irlannin asioista vastannut ministeri lordi Frederick Cavendish murhattiin Dublinissa.
Kuningatar Viktorian hallitsijakaudella imperiumin laajentuminen saavutti huippunsa, vaikka vanhat dominiot Kanada ja Australia itsenäistyivätkin. Diplomaattiset suhteet Ranskaan kärjistyivät vuonna 1898 sodan partaalle Fashodan selkkauksen takia.