stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wasfi al-Tall
Elämäkerta

Wasfi al-Tall syntyi Arapkirin kurdikylässä nykyisessä Turkissa vuonna 1919. Hänen isänsä oli jordanialainen runoilija Mustafa Wahbi al-Tall ja hänen äitinsä oli kurdi. Wasfi kasvatettiin isänsä kotikaupungissa Irbidissä ja myöhemmin hän opiskeli al-Saltin kaupungissa. Valmistuttuaan vuonna 1938 Wasfi lähti opiskelemaan Beirutin amerikkalaiseen yliopistoon Libanonissa, josta hän valmistui vuonna 1941.
Vuonna 1942 al-Tall liittyi brittiarmeijaan Palestiinassa. Vuonna 1948 hän liittyi edelleen arabien muodostamaan Arabien vapautusarmeijaan, joka soti Palestiinan jakoa vastaan. Sodan jälkeen vuonna 1951 al-Tall meni naimisiin Sadiyya Jabrin kanssa ja työllistyi virkamiehenä Jordaniassa. Jordaniassa al-Tall alkoi myös osallistua politiikkaan. Tall vastusti Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin ajamaa monarkian vastaista nasserimsia, mikä toi hänelle töitä Jordanian kuningas Husseinin hallinnossa. Tallista tuli vuonna 1959 maan radiovastaava ja hän käytti taitavasti radiota vastatakseen nasserilaiseen propagandaan.
Vuosina 1962–1963 al-Tall oli Jordanian pääministeri. Pääministerinä hän ajoi edelleen Jordanian itsenäisyyttä paitsi nasserilaisia, mutta nyt myös palestiinalaisia ääriliikeitä vastaan. Hussein nimitti hänet uudestaan pääministeriksi vuosina 1965–1967 ja 1970. Tall niitti mainetta palestiinalaisten niin sanotun mustan syyskuun kapinan kukistamisen suunnittelusta ja palestiinalaisten aseellisten liikeiden karkotuksesta Jordaniasta. 28. marraskuuta 1971 palestiinalainen musta syyskuu-järjestö murhasi al-Tallin tämän ollessa vierailulla Kairossa.
Wasfi al-Tall (oik), kuningas Hussein (kesk.) ja esikuntapäällikkö Habis Al-Majali (vas.) syyskuussa 1970.
WR 134

| WR 134 |
| --- | --- |
HD-designaatio:  191765
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  8,08 mv
Absoluuttinen kirkkaus:  -5,07 Mv
Valovoima:  400 000 aurinkoa
Spektriluokka:  WN6-s
Lämpötila:  63 100 K
Massa:  19 M☉
Säde:  5,29 R☉
Muuttujatyyppi:  Algol
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Joutsen
Rektaskensio (J2000):  20h 10m 14,193s
Deklinaatio (J2000):  36° 10' 35
Etäisyys:  6 000 ± 300 vv
Parallaksi:  0,5418 ± 0,0308 mas
Ominaisliike:  RA: -5.128 Dec.: -8.323 mas/v
WR 134 on Wolfin–Rayetin tähti 6 000 valovuoden päässä Maasta Joutsenen tähdistössä. Sitä ympäröi kaasusumu.
Kaksoistähti voisi selittää kovat röntgensädepurkaukset. WR 134:n spektriviivat eivät vastaa yksittäistä tähteä oletetulla lämpötilalla, eivät ole riittäviä kahdelle kuumalle tähdelle ja neutronitähti olisi epätodennäköinen.
Viron opetus- ja tiedeministeriö

Viron opetus- ja tiedeministeriö (Haridus- ja Teadusministeerium) on Tartossa sijaitseva vuonna 1993 nimellä Kulttuuri ja opetusministeriö (Kultuuri- ja Haridusministeerium) perustettu Viron yleisestä koulutuspolitiikasta, korkeammasta koulutuksesta ja tieteestä vastaava ministeriö. Ministeri on Mailis Reps, ja ministeriön kansliapäällikkö on ollut vuodesta 2008 alkaen Janar Holm.
Historia

Ministeriöstä erotettiin kulttuuriministeriö 1996 omaksi ministeriökseen. Koulutusjärjestelmää uusittiin seuraavana vuonna, ja siinä yhteydessä ministeriö siirtyi Tallinnasta Tarttoon. Siirtoa tukivat taloudelliset ja alueelliset seikat. Tartto-projekti eli ministeriön siirtoon liittyvä uusi malli ja suunnitelma saatiin päätökseen vuonna 2000. Uusi rakenne otettiin käyttöön heinäkuussa 2001, ja ministeriö on keskittynyt aiempaa enemmän koulutus- ja tiedepolitiikkaan, jolloin osa tehtävistä on siirretty muihin organisaatioihin. Vuoden 2003 alusta ministeriön nimeksi tuli nykyinen opetus- ja tiedeministeriö.
Rakennus

Ministeriö on sijainnut vuodesta 2001 entisessä pankin talossa Munga tänavilla. Arkkitehti Arnold Matteusin suunnittelema rakennus valmistui 1936. Sen julkisivussa on kuvanveistäjä Juhan Raudseppin veistämät mies- ja naishahmot. Pääsisäänkäynnin luona on Aleksander Ellerin pronssireliefit, jotka kuvaavat teollisuutta ja maanviljelystä. Toinen kerros on entistetty.
Vladimír Kameš (nuorempi)

| Vladimír Kameš> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. joulukuuta 1983 (ikä 40)
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:   EV Füssen
Sarja:  Oberliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  HC Kladno (CZE)   THK Tver (VHL)   HC Nové Zámky (MOL)
Vladimír Kameš (s. 10. joulukuuta 1983) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa tällä hetkellä MOL ligan slovakialaista HC Nové Zámkya. Kamešin isä on Suomessakin pelannut Vladimír Kameš Sr.
Kameš aloitti kiekkouransa HC Kladnossa. Pelattuaan viisi kautta Tšekin alasarjoissa hän debytoi Tšekin Extraligassa kaudella 2008–2009 HC Kladnon paidassa. 30 ottelua eivät tuoneet puolustajalle yhtään tehopistettä.
Kameš pelasi Kladnossa yhteensä viisi kautta ja kävi välillä lainassa alemmilla sarjatasoilla. Heinäkuussa 2013 Kameš jätti Kladnon ja siirtyi Venäjän VHL:ään kaudeksi 2013–2014. VHL:ssä Kameš edusti 16 ottelun ajan THK Tveria.
Venäjän visiitti päättyi jo tammikuussa 2014, kun Kameš siirtyi monikansalliseen MOL ligaan. Kamešin uusi seura oli slovakialainen HC Nové Zámky. Nové Zámkyssa Kameš pelasi elokuuhun 2014 asti, kunnes siirtyi Saksan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle, Oberligaan. MOL ligassa Kameš ehti pelata vain 20 ottelua.
Kaudella 2004–2005 Kameš oli mukana nostamassa HK Jestřábi Prostějovia Tšekin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, 1. Národní Hokejová Ligaan. Tšekin pääsarjassa Kameš on pelannut 159 runkosarjaottelua ja 37 pudotuspeliottelua.
War Over Nordland

| War Over Nordland Walhalla |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1997
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 08.44
 Levy-yhtiö: The Root of All Evil Records
Walhalla muut julkaisut
|   | War Over Nordland 1997 | Macabre Omen / Walhalla 1999 |
War Over Nordland on suomalaisen black metal -yhtyeen Walhallan EP-levy. Se on julkaistu vuonna 1997 levymerkillä The Root of All Evil Records.
Kappaleet

Battlefield Genesis – 3.06
Black Cross Burning – 3.21
War Over Nordland – 2.17
Kokoonpano

Ceasar – laulu, basso
Lord Heikkinen – kitara, laulu
Agathon Frosteus – rummut, laulu
Aiheesta muualla

War Over Nordland Discogsissa. (englanniksi)
Albumi War Over Nordland Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
William Ellery

William Ellery
William Ellery (22. joulukuuta 1727 Newport, Rhode Island – 15. helmikuuta 1820 Newport, Rhode Island) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän oli yksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaneista. Ellery edusti Rhode Islandia ja oli yksi seitsemästätoista allekirjoittaneesta vapaamuurarista[lähde? ].
William Ellery syntyi Newportin kaupungissa Rhode Islandilla. Hän opiskeli Harvard Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1747. Ellery sai lakimiehenoikeuden vuonna 1770. Vuonna 1785 hänestä tuli Rhode Islandin korkeimman oikeuden tuomari.
Aiheesta muualla

ELLERY, William, (1727 - 1820) (englanniksi)
Vähä Kalajärvi

| Vähä Kalajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°52′05″N, 23°27′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  oja Petäjäjärveen 
Järvinumero:  35.582.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,5 m 
Rantaviiva:  2,162 km 
Pinta-ala:  0,14651 km² 
 fiVähä Kalajärvi 
Vähä Kalajärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Juhtimäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Vähä Kalajärvi on osa Liesijoen aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 900 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee Juhtimäen pohjoispuolella jähellä Liesijokea. Järveen laskee kymmenen suo- tai metsäojaa. Yksi ojista on Iso Kalajärven laskuoja. Iso Kalajärveen laskee vuorostaan Kaakkolampi sekä kolme pienempää lampea. Järven oma laskuoja lähtee Viinikan kohdalta ja kulkee melko suureksi kaivettuna 2,7 kilometriä ennen laskemistaan Petäjäjärveen. Laskuojaan yhtyy alajuoksulla Kamppilampi. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Järven pohjois- ja eteläpäissä sekä luusuassa ovat rannat soistunutta metsää, mutta muualla metsä on kuivaa. Järven ympäristössä sijaitsee kaksi kiinteistöä ja neljätoista vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Juhtimäeltä lähtevältä pohjoiseen kulkevalta tieltä, joka seuraa harjujaksoa, mikä erottaa Vähä Kalajärven Liesijoesta.
Viimeiset

| Viimeiset> Viimased |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Veiko Õunpuu
Käsikirjoittaja:   Heikki Huttu-Hiltunen  Eero Tammi  Veiko Õunpuu 
Tuottaja:   Katrin Kissa  Mark Lwoff  Misha Jaari  Ellen Havenith 
Säveltäjä:  Sven Grünberg
Kuvaaja:  Sten-Johan Lill
Leikkaaja:   Wouter van  Xander Nijsten 
Tuotantosuunnittelija:  Otso Linnalaakso
Lavastaja:  Otso Linnalaakso
Pääosat:   Pääru Oja  Laura Birn  Tommi Korpela  Elmer Bäck  Samuli Edelmann  Sulevi Peltola 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Viro  Suomi 
Tuotantoyhtiö:   Homeless Bob  Bufo  PRPL 
Levittäjä:  B-Plan Distribution
Ensi-ilta:   2020-11-2727. marraskuuta 2020  
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeiset on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut lännenelokuva, jonka on ohjannut Veiko Õunpuu. Elokuva on suomalais-virolainen yhteistuotanto, ja sen ovat käsikirjoittaneet Õunpuu, Heikki Huttu-Hiltunen ja Eero Tammi. Sen pääosia esittävät Pääru Oja, Laura Birn, Tommi Korpela, Elmer Bäck, Samuli Edelmann ja Sulevi Peltola. Elokuva sijoittuu pieneen kaivoskylään, jonka asukkaat taistelevat paikallisten tunturimaiden käytöstä. Elokuva on kuvattu Suomen ja Norjan Lapissa.
Viimeiset sai ensi-iltansa 27. marraskuuta 2020. Elokuva oli Viron kansainvälisen elokuvan Oscar-ehdokkaana.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pääru Oja  | … |  Rupi   |
|  Laura Birn  | … |  Riitta   |
|  Tommi Korpela  | … |  Kari   |
|  Elmer Bäck  | … |  Lievonen   |
|  Samuli Edelmann  | … |     |
|  Jarkko Lahti  | … |     |
|  Sulevi Peltola  | … |     |
|  Jarkko Lahti  | … |     |
|  Tero Jartti  | … |     |
Tuotanto

Viimeiset on kuvattu pääosin Suomessa, ja suomalaisten yhteistuottajien, näyttelijöiden ja työryhmän jäsenten lisäksi käsikirjoittajina ovat toimineet suomalaiset Heikki Huttu-Hiltunen ja Eero Tammi yhdessä Õunpuun kanssa. Elokuvan lavastuksesta vastaa Jussi-palkittu Otso Linnalaakso. Kaivoksessa kuvatut kohtaukset on kuvattu Pyhäsalmella, Inmet Mining Oy:n kaivoksessa. Samassa kaivoksessa on kuvattu myös YLE:n ja SVT:n yhdessä tilaama televisiosarja White Wall, joka esitettiin Suomen televisiossa loppuvuonna 2020.
Elokuvan ovat tuottaneet virolaisen Homeless Bob Productionin Katrin Kissa, suomalaisen Bufon Mark Lwoff ja Misha Jaari ja hollantilaisen PRPL:n Ellen Havenith. Elokuvan levityksestä Suomessa vastaa B-Plan Distribution.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Pertti Avola: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Aiheesta muualla

Viimeiset Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Wolmanin tauti

Wolmanin tauti on varhain kuolemaan johtava lysosomaalinen kertymäsairaus. Se aiheuttaa muun muassa hepatosplenomegaliaa, steatorreaa ja anemiaa. Sairaus johtuu happaman lipaasin puutoksesta. LIPA-geenin perinnöllisten mutaatioiden aiheuttama sairaus johtaa vaikeaan aliravitsemustilaan. Tauti on todettavissa arviolta yhdellä 350 000 vastasyntyneestä.
Vähä Leppäjärvi (Ylöjärvi)

| Vähä Leppäjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°01′36″N, 23°39′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja Malluojaan 
Järvinumero:  35.354.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  191,2 m  
Rantaviiva:  1,228 km  
Pinta-ala:  4,391 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Leppäjärvi 
Vähä Leppäjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kallion kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Riuttasjoen alueeseen (35.354) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 191,2 metriä mpy.
Wilhelm Neumann-Torborg

Faun und Nymphe 1890.
Wilhelm Neumann-Torborg (24. elokuuta 1856 – 31. joulukuuta 1917 Elberfeld) oli saksalainen kuvanveistäjä.
Neumann-Torborg kävi aluksi piirtämässä ja maalaamassa iltakursseilla Elberfeldissä. Vuodesta 1874 vuoteen 1877 hän opiskeli kuvanveistoa Bad Kreuznachissa ja vuodesta 1878 Leipzigin taidekorkeakoulussa. Hän siirtyi vuonna 1880 Berliiniin Akademie der Künsteen. Hänen opettajinaan toimivat Leipzigissa professori Melchior Zur Straßen ja Berliinissä Otto Knille ja Fritz Schaper.
Neumann-Torborg voitti vuonna 1885 Rooman stipendin teoksellaan Parisin tuomio, jonka hän oli tehnyt lopputyökseen. Seuraavina vuosina hän eli ja työskenteli Roomassa, jossa hänen vaimonsa Emma Commichau kuoli. Vuonna 1892 Neumann-Torborg palasi takaisin Berliiniin. Hän kuoli vuonna 1917 sairastuttuaan pahoin vierailullaan Elberfeldissä.
Teoksia

Der Schmetterlingsjäger
Parisin tuomio, kohokuva
Psyche, marmoripatsas
Faun und Nymphe, pronssipatsas
Wilhelm Dörpfeld -muistomerkki
Elberfelder Armenpflegedenkmal, pronssipatsas
Keisarinna Auguste Viktorian rintakuva (tuhoutui vuonna 1943)
Reinhart-Schmidtin memoriaali
Monet Neumann-Torborgin teoksista tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
William Pitt nuorempi

| William Pitt |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 10. toukokuuta 1804 – 23. tammikuuta 1806  
Monarkki:  Yrjö III
Edeltäjä:  William Wyndham Grenville
Seuraaja:  Henry Addington
 1. tammikuuta 1801 – 14. maaliskuuta 1801  
Monarkki:  Yrjö III
Seuraaja:  Henry Addington
Ison-Britannian pääministeri
 19. joulukuuta 1783 – 1. tammikuuta 1801  
Monarkki:  Yrjö III
Edeltäjä:  William Cavendish-Bentinck
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1759 Hayes, Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 23. tammikuuta 1806 (46 vuotta) Putney, Surrey, Iso-Britannia
Tiedot
Puolue:  Tory
 Nimikirjoitus
William Pitt (28. toukokuuta 1759 – 23. tammikuuta 1806) oli brittiläinen valtiomies, pääministeri 1783–1801 ja 1804–1806. William Pitt oli Chathamin jaarli William Pittin, joka oli Britannian pääministerinä 1766–1768, toiseksi vanhin poika. Pitt nousi parlamenttiin 1781; hänestä tuli valtiovarainministeri 1782 ja pääministeri 1783 vain 24-vuotiaana. Pittin pääministerinkausi osui kuningas Yrjö III:n aikaan, ja sille sattuivat Ranskan suuri vallankumous ja Napoleonin sodat. Hänen maineensa lepää hänen uudistuksillaan 1780-luvulla, joilla hän pystyi palauttamaan maan talouden ja kunnian Amerikan vallankumouksen jälkeen. Pittiä nimitetään usein toryksi, mutta hän piti aina itseään sitoutumattomana whiginä ja vastusti jäykän puoluejärjestelmän syntymistä.
Nuoruus

William Pitt nuorempi, William Pitt vanhemman, jaarli Chathamin ja Hester Pittin toinen poika ja neljäs lapsi viidestä, syntyi Hayesissa Kentissä. Pittin isä oli valtiomies ja pääministeri, kuten myös hänen enonsa George Grenville. Myös hänen vanhemmalla veljellään John Pittillä oli poliittinen ura.
Sairaalloista poikaa koulutti kotona pastori Edward Wilson. Älykkäänä lapsena Pitt oppi nopeasti latinaa ja kreikkaa. Vuonna 1773 ollessaan neljätoistavuotias hän opiskeli poliittista filosofiaa, klassista kulttuuria ja historiaa Pembroke Hallissa Cambridgen yliopistossa. Vuonna 1776 heikon terveyden vaivaama Pitt käytti hyväkseen aatelin etuoikeutta valmistua ilman kokeita.
Pittin isä, joka oli ylennetty jaarliksi, kuoli 1778. Nuorempana veljenä Pitt sai vain vähäisen perinnön. Hän kouluttautui lakimieheksi Lincoln's Innissä ja sai asianajajan toimintaoikeuden virallisen vahvistuksen 1780.
Poliittinen ura alkaa

Syyskuun 1780 vaaleissa Pitt haastoi Cambridgen yliopiston parlamenttipaikan, muttei tullut valituksi. Vielä halutessaan parlamenttiin Pitt pääsi opiskelutoverinsa Charles Mannersin, herttua Rutlandin avustuksella Sir James Lowtherin suojelukseen. Lowtherilla oli omistustensa ansiosta takataskussaan vaalipiiri Applebyssa; tammikuun 1781 täytevaaleissa Pitt nousi alahuoneeseen.
Parlamentissa Pittistä sukeutui huomattu parlamentaarikko ja väittelijä. Pitt liittyi aluksi merkittävien whigien, kuten Charles James Foxin seuraan. Whigien rinnalla Pitt vaati Amerikan sodan päättämistä. Sen sijaan hän ehdotti pääministeri lordi Frederick Northille itsenäisyyden myöntämistä kapinallisille siirtokunnille. Etenkin Pitt kannusti parlamenttiuudistukseen ja antoi jopa vaalikorruption päättymistä merkinneen ehdotuksen.
Lordi Northin ministeristö kaatui 1782 ja whig Charles Watson-Wentworth, Rockinghamin markiisi nimitettiin pääministeriksi. Hän tarjosi Pittille paikkaa Irlannin varavarainhoitajana. Itsevarma Pitt kieltäytyi liian alhaisena itselleen pitämästään asemasta. Vain kolmen kuukauden kuluttua Lordi Rockingham kuoli, ja häntä seurasi toinen whig, Shelburnen jaarli William Petty. Monet Rockinghamin ministeristön muodostaneet whigit kieltäytyivät jatkamasta uuden pääministerin alaisuudessa, mm. Charles James Fox. Pittillä näitä ennakkoluuloja ei ollut, ja hänet nimitettiin Shelburnen valtiovarainhoitajaksi (Chancellor of the Exchequer).
Fox, josta tuli Pittin elinikäinen kilpailija, liittyi liittoon Northin kanssa ja he yhdessä pyrkivät kaatamaan Shelburnen hallituksen. Kun lordi Shelburne erosi 1783, Foxia halveksinut kuningas Yrjö III tarjosi Pittille pääministerin asemaa. Pitt kuitenkin viisaasti kieltäytyi, koska ei olisi kyennyt saamaan riittävää tukea alahuoneesta. Fox ja North nousivat nimellisesti William Cavendish-Bentinckin, Portlandin herttuan hallitsemaan hallitukseen.
Pitt joutui oppositioon, jossa hän nosti kysymyksen parlamenttiuudistuksesta heikentääkseen hataraa hallitusta, joka sisälsi sekä uudistuksen kannattajia ja vastustajia. Pitt ei kannattanut äänioikeuden laajentamista, mutta pyrki hillitsemään lahjontaa ja "lahoja", vain muutaman äänestäjän vaalipiirejä. Vaikka ehdotus kaatui, monet sen kannattajat pitivät nyt Pittiä johtajanaan Foxin sijaan.
Pittin nousu valtaan

Foxin–Northin hallitsema hallitus kaatui joulukuussa 1783, kun Fox esitteli Edmund Burken esityksen uudistaa Brittiläistä Itä-Intian komppaniaa saadakseen sen tiukempaan valvontaan, mutta kuningas vastusti edistystä. Kun lakiesitys meni läpi alahuoneessa, Yrjö III lupasi pitää vihollisenaan jokaista ylähuoneen jäsentä, joka sitä kannattaisi. Lain kaatumisen jälkeen Yrjö III erotti Portlandin hallituksen ja tarjosi pääministerin asemaa Pittille. 24-vuotiaasta Pittistä tuli Britannian nuorin pääministeri, mistä hän sai osakseen pilkkaa. Suosittu kommentti oli: "a sight to make all nations stand and stare: a kingdom trusted to a schoolboy's care". Vaikka ennustettiin, ettei "luumutorttuhallitus" (mince-pie administration) kestäisi joulun pyhiin, se kesti seitsemäntoista vuotta.
Vähentääkseen opposition voimaa, Pitt tarjosi Charles James Foxille ja liittolaisilleen paikkoja hallituksessa. Pittin kieltäytyminen ottaa mukaan lordi Northia kuitenkin esti hänen tavoitteensa. Uusi hallitus oli välittömästi puolustuskannalla, ja sai epäluottamuslauseen tammikuussa 1784. Pitt kieltäytyi kuitenkin yllättävästi eroamasta tappiosta huolimatta. Hänellä oli edelleen kuninkaan tuki, tukea ylähuoneesta ja jopa suuresta osasta maata jossa kerättiin vetoomuksia hänen puolestaan, mikä sai paikalliset edustajat vaihtamaan puoltaan Pittiin puolelle. Lontoon City antoi hänelle vapauskirjan, ja paluumatkalla väkijoukko veti Pittin vaunuja kunnioituksesta. Whigien Brooks's -klubin kohdalla ryhmä miehiä yritti Pittin kimppuun ja hän pakeni vain vaivoin. Kun uutinen levisi, otaksuttiin että Foxin puoli oli yrittänyt hänen kimppuunsa keinoin millä hyvänsä. Pitt sai maineen "rehellisenä Billinä" ja oppositioon kohdistui raivo. Enemmistöä parlamentissa hän ei vielä saanut puolelleen.
Maaliskuussa 1783 parlamentti hajotettiin uusien vaalien edellä. Pitt valittiin parlamenttiin Cambridgen yliopiston paikalta, josta hän oli pitkään haaveillut ja jota hän edusti loppuelämänsä. Kuninkaan tuki ja valtiovarain kassasta maksetut "vaaliavustukset" riittivät yleensä hallitukselle tarpeellisen enemmistön saamiseen, mutta nyt Pittillä oli todellista kansansuosiotakin. Monet opposition edustajat jättivät paikkansa kalliin vaalikampanjan säästääkseen. Merkittävä poikkeus oli Foxin oma Westminster, yksi maan suurimmista vaalipiireistä. Siihen arvioidaan kuluneen neljännes koko maassa käytetyistä varoista Foxin taistellessa kaikin keinoin kahta pittiläistä ehdokasta vastaan varmistaakseen toisen kahdesta paikasta. Ääntenlaskennan jälkeen alkoi oikeustaistelu ja kaikki äänet tutkittiin, mikä kesti yli vuoden. Tämän ajan Fox istui varmalla paikallaan Orkneysaarten edustajana. Viimein tutkimukset hylättiin ja Fox julistettiin voittajaksi.
Ensimmäinen pääministerikausi

Varmistettuaan tukensa, Pitt ryhtyi toteuttamaan agendaansa. Hänen ensimmäinen suuri toimensa oli India Act (1784), joka järjesteli uudelleen Brittiläisen Itä-Intian komppanian ja valvoi sen liiketoimia. Yhtiön hallintokomiteaan tulivat pääministeri ja ulkoministeri Sydneyn lordi puheenjohtajaksi. Bombayin ja Madrasin kuvernöörien valtaa vähennettiin ja kenraalikuvernööri Charles Cornwallisin lisättiin.
Kotimaassa Pitt aloitti parlamenttiuudistuksen. Vuonna 1785 hän esitteli lain poistaa parlamenttipaikka 36:lta "laholta vaalipiiriltä" (rotten borough), joissa oli vain muutama äänestäjä. Pitt ei kuitenkaan saanut riittävää tukea lakiehdotukselleen. Sen kaatuminen oli Pittiin viimeinen yritys uudistaa parlamenttiedustusta.
Valtion velka oli kasvanut valtaviin mittasuhteisiin Amerikan sodan aikana. Pitt yritti helpottaa velkataakkaa ottamalla käyttöön uusia veroja, sekä yritti hillitä salakuljetusta ja veropetoksia. Vuonna 1786 otettiin käyttöön rahasto (Sinking Fund), johon koottiin miljoona puntaa joka vuosi keräämää korkoa, ja sen valvonta annettiin komission haltuun. Rahasto keräsikin ennen seuraavaa sotaa kahdeksan miljoonaa, joilla vähennettiin velkaa kymmenen.
Pitääkseen Ranskan aisoissa Pitt muodosti kolmiliiton Preussin ja Yhdistyneiden provinssien kanssa 1788. Nootkalahden riidan aikana 1790 Pitt käytti liittosopimusta hyödykseen ja sai Espanjan luopumaan yksinoikeudesta koko Amerikkojen länsirannikkoon.
Vuonna 1788 maa ajautui vakavaan kriisiin, kun kuningas Yrjö III sai porfyrian. Hoitamattomana sillä oli vaikutuksia mielenterveyteen, ja kuninkaan luultiin kärsivän jostain mielisairaudesta. Maan laeissa ei ollut säädöksiä kuninkaan hulluuden varalle, eikä tiedetty, miten valtionhoitajan asettaminen kävisi päinsä. Koko parlamentti oli yksimielinen, että ainoa valtionhoitajakandidaatti oli kuninkaan vanhin poika, Walesin prinssi George. Hän tuki kuitenkin Charles James Foxia ja olisi valtaan tullessaan varmasti erottanut Pittin. Parlamentti kiisteli kolme kuukautta valtiohoitajalain yksityiskohdista. Pittin onneksi Yrjö III toipui helmikuussa 1789, juuri kun laki hyväksyttiin alahuoneessa.
Vuoden 1790 vaaleissa hallitus sai enemmistön, ja Pitt jatkoi pääministerinä. Vuoden 1791 Constitutional Act jakoi Quebecin provinssin kahteen osaan: ranskankieliseen Ala-Kanadaan ja englanninkieliseen Ylä-Kanadaan. Isojenjärvien pohjoispuolinen Ylä-Kanada sai englantilaisen lain ja instituutiot, kun taas Ala-Kanada pysyi ranskalaisena. Yrjö III nimitti 1792 Pittin Viiden sataman linnanvoudiksi (Lord Warden of the Cinque Ports). Kuningas tarjosi hänelle myös Sukkanauharitarikunnan jäsenyyttä, josta Pitt kieltäytyi ehdottaen kunnian myöntämistä veljelleen.