stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belgian ilmavoimat
Historia > Toinen maailmansota

Vaikka Belgian ilmavoimat (ransk. L'Aviation Militaire) olivat toisen maailmansodan aikana pienet, ne olivat verrattain hyvin varustetut.  Ilmavoimiin kuului 10. toukokuuta Saksan hyökätessä maahan kolme lentorykmenttiä (180 lentokonetta) (ransk. Régiments d'Aeronautique), jotka olivat:
1. (yhteyslento)rykmentti tukikohtinaan Bierset, Deurne ja Cossoncourt ja kalustonaan 40 Fairey Fox ja 10 Renard 31 -lentokonetta
2. (hävittäjä)rykmentti tukikohtinaan Schaffen ja Nijvel ja kalustonaan 30 Fairey Fox, 25 Fiat CR.42 Falco, 15 Gloster Gladiator ja 11 Hawker Hurricane I -lentokonetta.
3. (tiedustelu- ja pommitus)rykmentti tukikohtanaan Evere ja kalustonaan 27 Fairey Fox ja 13 Fairey Battle -lentokonetta.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen perustettujen ilmavoimien runkona oli Britannian Kuninkaallisisten ilmavoimien belgialaisten muodostamat 349. ja 350. laivueet. Lentokoulutus ja teknisen koulutuksen keskukset perustettiin Britteinsaarilla ja siirrettiin Belgiaan 1946. Tekninen koulu toimii nykyisin Safraanbergissä.
Sodan päättyessä sotaa edeltäneistä tukikohdista oli ainoastaan Evere käyttökunnossa, Schaffen ja Wewelghem olivat tuhoutuneet. Saksan ilmavoimien rakentamat tukikohdat Chievres, Bevekom, Brustem, Florennes ja Melsbroek sitä vastoin olivat käyttökelpoisia ja niistä muodostuikin uusien ilmavoimien päätukikohtia.
349. ja 350. laivueiden Supermarine Spitfiret siirtyivät 24. lokakuuta 1946 Saksasta Bevekomiin. Tukikohdasta tuli kesäkuussa 1949 Belgian ensimmäinen suihkukonetukikohta, kun 350. laivueen kalustoksi vaihdettiin Gloster Meteor F.4 -koneet. Ilmavoimat vaihtoi myöhemmin Meteorit F.8 ja NF.11 (joista jälkimmäinen yöhävittäjä) malleiksi, mutta tämän jälkeen Yhdysvaltain rooli lentokonetoimittajana kasvoi merkittävästi.
Belgian ilmavoimien seuraavan kaluston muodostivat Republic F-84G Thunderjetit ja F-84F Thunderstreakit sekä RF-84F Thunderflashit, joka oli tiedustelukone. Ilmavoimien kalustohuipun muodosti 1950-luvun loppu, jolloin tukikohdissa palveli kussakin kolmilaivueinen lennosto.
Belgian ilmavoimat hankkivat 1970-luvun lopussa 160 F-16 Fighting Falcon-hävittäjää, mutta niitä on myyty ulkomaille. Jäljellä on 72 kappaletta, jotka vähennetään kuuteenkymmeneen vuoteen 2015 mennessä. Konetyypin tulee korvaamaan F-35 Lightning II.
Nykyään

Belgian ilmavoimat on osallistunut Suomenlahdella Baltian ilmavalvontaan kalustonaan F-16 Fighting Falcon.
Vuonna 2016 ilmavoimien kooksi ilmoitettiin 6000 henkilöä. Vuonna 2020 uudeksi komentajaksi nousi Thierry Dupont.
Kalusto

F-16 on Belgian ilmavoimien ainoa palveluksessa oleva hävittäjä. Koneita on hankittu 180 kappaletta, joista alle puolet on edelleen aktiivipalveluksessa. Koneet on sijoitettu kahteen lennostoon, joista toinen on sijoitettuna Florennesiin (2. lennosto) ja toinen Kleine Brogeliin (10. lennosto).
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Belgian ilmavoimien F-16 MLU (2005)
Lörtsy

Lihalörtsy.
Lörtsy on lihalla tai hillolla täytetty litteä ja umpinainen piirakka. Se on nykyisin leimallisesti savonlinnalainen ruokalaji. Lörtsy muistuttaa venäläistä kaali- tai lihapiirakkaa, mutta taikina on erilainen. Lörtsy on muodoltaan litteä ja melkein puoliympyrän muotoinen.
Aulis

| Aulis |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  16. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  9. huhtikuuta
Muunnelmia:  Altis
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  suomen kielen sana aulis ('avulias', 'altis')
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aulis on suomalainen miehen ja aikaisemmin myös naisen etunimi, joka on johdettu anteliasta ja avuliasta tarkoittavasta adjektiivista ”aulis”. Auliksen nimipäivä on 16. elokuuta. Vastaavat naisennimet ovat Auli ja Aulikki. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Aulis on annettu 24 330 miehelle sekä 1900-luvun alkuvuosikymmeninä myös noin 30 naiselle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aulis Wikimedia Commonsissa
Sota ja rauha

| Sota ja rauha> Война и мир |
| --- | --- |
 Kolmannen painoksen kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Leo Tolstoi
Kieli:  venäjä
Genre:  historiallinen romaani
Julkaistu:  1865–1869
Sivumäärä:  n. 1500
Suomennos
Suomentaja:  Iivari Wallenius (ilm. 1905) J. A. Hollo (ilm. 1924) Esa Adrian (ilm. 1975) Eero Balk (ilm. 2005)
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1905 (ensim. suomennos)
Sivumäärä:  1444 (WSOY 1924, 4 nidettä)  1865 (Otava 1975, 4 nidettä)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sota ja rauha (ven. Война и мир, Voina i mir, oikeinkirjoitus ennen 1918 Война и миръ) on venäläisen kirjailijan Leo Tolstoin realistiseen tyyliin kirjoitettu historiallinen romaani, joka julkaistiin vuosina 1865–1869. Maailmankirjallisuuden merkittävimpiin kuuluva teos on lähes 2000-sivuinen kuvaus ja läpileikkaus 1800-luvun alun venäläisestä feodaaliyhteiskunnasta Napoleonin sotien aikana ja varsinkin tämän hyökkäyksestä Venäjälle vuonna 1812. Romaani on tunnettu taitavasta henkilökuvauksestaan, yksityiskohtaisista taisteluanalyyseistä sekä poliittisista ja historianfilosofisista pohdiskeluista.
Sota ja rauha on käännetty suomeksi neljä kertaa. Täydelliset suomennokset J. A. Hollon (1924) ja Esa Adrianin (1975) pohjautuvat vuoden 1868/69 ilmestyneeseen Tolstoin itsensä tarkistamaan ja oikolukemaan venäläiseen painokseen.
Vuonna 2005 ilmestynyt Eero Balkin kääntämä Sodan ja rauhan ”ensimmäinen versio” on puolestaan typistetty lyhennelmä, jonka moskovalainen kustantaja Zakharov Publishers vuonna 2000 levitti kansainvälisille kirjamarkkinoille helppona ”lukijaystävällisenä” romaanina. Kyseinen versio poikkeaa monessa suhteessa, myös juoneltaan, Tolstoin itsensä auktorisoimasta lopullisesta teoksesta ja on puolta lyhyempi.
Sodan ja rauhan ensimmäinen versio alkoi ilmestyä Russkij vestnik -aikakauskirjassa tammikuussa 1865.
Taustaa

Tolstoi ryhtyi toteuttamaan haavettaan kirjoittaa historiallinen romaani hieman ennen avioliittoaan vuonna 1862. Hän kaavaili kirjan sankariksi vuoden 1825 dekabristikapinaan osallistunutta aatelismiestä, joka palaisi perheineen kotiin maanpaosta vuonna 1856. Aihe vaati Tolstoin mielestä kuitenkin perehtymistä myös sankarin nuoruusvuosiin, jotka osuivat Napoleonin sotien aikakauteen vuodesta 1805 eteenpäin ja varsinkin Napoleonin hyökkäyksen aikaan Venäjälle vuonna 1812. Näin Sodasta ja rauhasta piti alkuaan tulla suuren kolmiosaisen romaanieepoksen ensimmäinen osa.
Sodan ja rauhan ensimmäistä versiota alettiin julkaista vuosina 1865–67 nimellä Yhdeksännentoista vuosisadan viides vuosi (ven. Тысяча восемьсотъ пятый годъ) jatkokertomuksena aikakauskirjasssa Russkij Vestnik Moskovassa. Mutta projekti keskeytyi, kun käsikirjoituksen ensimmäiset osat oli julkaistu. Tolstoi oli ryhtynyt korjaamaan ja muokkaamaan tekstiään ja kirjoitti kokonaan uudelleen sen viimeiset osat. Lopullinen versio ilmestyi 4-osaisen kirjan muodossa nimellä Sota ja rauha vuosina 1868/1869. Hän mahdollisesti lainasi teoksen nimen Pierre-Joseph Proudhonin ranskankielisestä teoksesta La guerre et la paix (1861). Tolstoi oli saanut romaanin kirjoittamisen päätökseen vuonna 1869, lähes seitsemän vuotta sen aloittamisesta.
1870-luvulla Tolstoi jatkoi tutkimuksiaan dekabristikapinan parissa, kokosi aineistoa ja tapasi elossa olleita kapinaan osallistuneita. Viranomaiset eivät kuitenkaan myöntäneet hänelle lupaa tutkia asiakirjoja valtionarkistossa. Kun lisäksi Tolstoille alkoi selvitä, että kapinoitsijoita oli innoittanut Ranskan vallankumouksen esimerkki ja aatemaailma, hän luopui romaaninsa jatkosuunnitelmasta.
Teoksessa on yli 580 henkilöhahmoa, joiden joukossa on sekä historiallisten henkilöiden muotokuvia että kuviteltuja hahmoja. Monet henkilöhahmot perustuvat Tolstoin perheeseen, sukulaisiin ja häneen itseensä. Tarinan runko muodostuu viiden venäläisen aatelisperheen Bezuhovien, Bolkonskien, Rostovien, Kuraginien ja Drubetskojen elämänvaiheista Pietarin ja Moskovan salongeissa ja maatiloilla vuosina 1805–1813. Moskova ja sen maalaisaateli edustaa aitoa venäläisyyttä, muodikas Pietari läntisen Euroopan vaikutusta.
Tolstoi halusi riisua sodan sankaruuden hohdosta. Hän halusi kuvata enemmän ihmisiä kuin suurmiehiä, mikä on toisaalta ristiriidassa sen kanssa, että juoni keskittyy aateliston elämänvaiheisiin. Hänen mukaansa historiaa eivät luoneet vain suurmiehet vaan yhteiskunnallisten syiden verkosto.
Sovituksista

Romaanista on tehty lukuisia sovituksia muun muassa elokuviin, televisiosarjoihin, oopperoihin ja teatteriin. Teoksen ensimmäisen venäläisen elokuvasovituksen ohjasi Vladimir Gardin, jossa hän näytteli pääosaa yhdessä Vera Karallin kanssa. Vuoden 1956 yhdysvaltalaisen elokuvaversion ohjasi King Vidor ja elokuvan pääosia näyttelivät muun muassa Audrey Hepburn, Henry Fonda ja Mel Ferrer. Sergei Bondartšukin ohjaama neuvostoliittolainen yli kuusituntinen elokuvasovitus voitti ulkomaisten elokuvien Oscarin vuonna 1968.
Romaaniin pohjautuu ainakin kolme televisiosarjaa. BBC:n kaksikymmentä jaksoa käsittävässä, vuoden 1972 televisiosarjassa pääosia näyttelivät Anthony Hopkins, Rupert Davies, Faith Brook, Morag Hood, Alan Dobie, Angela Down ja Sylvester Morand. Tätä sarjaa kehuttiin, koska se pysyi uskollisena romaanin juonelle. Vuonna 2000 romaanista tehtiin ranskalainen sovitus "La guerre et la paix", joka perustui enemmän romaaniin perustuvaan oopperaan kuin itse kirjaan. Televisiosarjan ohjasi François Roussillon. Vuoden 2007 minitelevisiosarja kuvattiin lukuisissa eri maissa, muun muassa Venäjällä, Ranskassa, Saksassa, Puolassa ja Italiassa. Minitelevisiosarjan ohjasi Robert Dornhelm.lähde? Romaanista on julkaistu neljäs, BBC:n tuottama televisiosarja vuonna 2016, ja sen on käsikirjoittanut Andrew Davies ja sarjan pääosissa ovat muun muassa James Norton, Lily James ja Paul Dano.
Suomennokset

Sota ja rauha: historiallinen romaani. 1-4.  (Vojna i mir, 1865–1869)  Suomentanut Juho Aatto Mäkinen. Tampere:  G. E. Jansson & Kumpp., 1895-1897.
Sota ja rauha. 1:1 /1:2-4.  (Vojna i mir, 1865–1869)  Suomentanut Iivari Wallenius ja Rob. A. Seppänen. Porvoo:  WSOY, 1905-1908.  Gutenbergissä
Sota ja rauha. 1-4.  (Vojna i mir, 1865–1869)  Suomentanut J. A. Hollo. Porvoo:  WSOY, 1924.
Sota ja rauha. 1-4.  (Voina i mir, 1865–1869)  Suomentanut Esa Adrian. Suuret venäläiset kertojat 5-8. Helsinki:  Otava, 1975.  ISBN 951-1-01311-4
Sota ja rauha: Ensimmäinen versio.  (Vojna i mir: Pervaja redakcija, jälkikäteen eri lähteistä toimitettu lyhennelmä, julkaistu 2000)  Suomentanut Eero Balk. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-2932-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sota ja rauha Wikimedia Commonsissa
Siina (veistos)

Siina heinäkuussa 2023.
Siina on kuvanveistäjä Kaija Kontulaisen tekemä professori Lucina Hagmania esittävä teräslankaveistos Kokkolan Kälviällä, nykyään Marttakotina tunnetun talon pihassa, osoitteessa Hyypäntie 9. Veistos paljastettiin 5. kesäkuuta 2023, jolloin Lucina Hagmanin syntymästä oli kulunut 170 vuotta.
Lucina Hagman syntyi Kälviällä 1853 ja Hyypän pihapiirin talo oli hänen synnyinkotinsa. Hänet tunnetaan opettajana, kirjailijana, naisasianaisena, Marttajärjestön perustajana ja yhtenä ensimmäisistä naispuolisista kansanedustajista. Hän sai professorin arvonimen 1928. Lucinan isä Nils Johan Erik Hagman toimi Kälviällä nimismiehenä, kunnes perhe muutti Vaasaan Lucinan ollessa 12-vuotias.
Veistos, joka on pimeän aikaan valaistu altapäin, on tehty teräslangasta ja se esittää Lucinaa lapsena istuvassa asennossa. Siina on ensimmäinen Lucina Hagmanista tehty julkinen veistos. Veistos on rahoitettu kansalaiskeräyksellä, jonka taustavoimina olivat Kälviän Martat, Lucinan Ystävät, LC Kälviä ja LC Kälviä/Lucina. Keräys tuotti 10 000 euroa, jolla veistos hankittiin. Kokkolan kaupunki teki veistoksen ympäristön kukkamaan. Paljastuksen jälkeen veistos luovutettiin Kokkolan kaupungin julkisen taiteen kokoelmiin.
Unilääkkeet

Stilnoct-unilääketabletteja
Unilääkkeet eli hypnootit ovat yksi maailman käytetyimmistä lääkeryhmistä. Suomessa käytetään unilääkkeitä enemmän kuin muualla Euroopassa. Bentsodiatsepiinia tai niiden kaltaiset unilääkkeet eivät kuitenkaan tarjoa pysyvää ratkaisua unettomuuden hoitoon. Parempia pitkäaikaistuloksia saadaan lääkkettömiä menetelmiä käyttämällä. Unilääkkeet menettävät yleensä tehonsa elimistön tottumisen seurauksena. Unilääkkeiden teho alkaa heiketä usein jo yli kahden viikon käytön aikana. Yli 60-vuotiaiden unettomuutta ei suositella hoidettavaksi lääkeaineilla. Iäkkäillä ihmisillä esimerkiksi perinteisten bentsodiatspiinien käytöstä on enemmän haittaa kuin hyötyä. On myös tutkimuksia, joiden mukaan unilääkkeiden pitkäaikainen käyttö voisi lisätä riskiä sairastua muistisairauksiin kuten Alzheimerin tautiin. Asiasta tarvitaan kuitenkin vielä lisätutkimuksia.
Unilääkkeiden käyttö

Unettomuutta tulisi hoitaa aina ensisijaisesti lääkkeettömin menetelmin. Unilääkkeitä voidaan käyttää tilapäisesti (pääsääntöisesti alle 2 viikkoa) haluttaessa nopeata hoitovastetta tai jos lääkkeettömien menetelmien aloittaminen viivästyy. Joskus saattaa tulla kyseeseen esimerkiksi korkeintaan 3–4 iltana viikossa käytettävä lääkehoito kunnes unettomuus korjaantuu. Unilääkkeiden jatkuvaan kuukausia kestävään käyttöön tulisi olla selvä syy. Kyseessä voi olla esimerkiksi niin sanotun idiopaattisen unettomuushäiriön hoito. Oikea diagnoosi perustuu huolellisiin unilääketieteellisiin tutkimuksiin.
Haittavaikutukset

Kaikilla unilääkkeillä on haittavaikutuksia, esimerkiksi päiväaikaista väsymystä, muistihäiriöitä, sekavuutta ja aamuyön heräämistä. Naisilla tsolpideemi voi aiheuttaa sekavuutta ja unissakävelyä, jonka takia naisten enimmäisannos ei saisi ylittää 5 mg:aa. Suomen eniten käytetty unilääke tsopikloni voi haitata autolla ajamista vielä yli 10 tuntia lääkkeen ottamisen jälkeen. Yli 60-vuotiailla erityisesti hoitoa aloitettaessa yhden tabletin (7.5 mg) annoksen ottaminen vastaa 10 tuntia lääkkeen ottamisesta yli 0.5 promillen humalatilaa. Lähinnä allergiaan liittyvän unettomuuden hoidossa joskus käytettävät väsyttävät antihistamiinit voivat haitata autolla ajamista vielä huomattavasti pitempään.
Kaikkiin keskushermostoon vaikuttaviin lääkeryhmiin liittyy toleranssin kasvun lisäksi myös vieroitusoireiden riski. Esimerkiksi suurina annoksina käytettynä erityisesti vanhojen masennuslääkkeiden sivuvaikutukset ja vieroitusoireet voivat olla samankaltaisia kuin bentsodiatsepiineilla. Sen sijaan erittäin pieniä annoksia doksepiinia (3-6 mg) tai mirtatsapiinia (3.75-7.5 mg) pidetään nykyisin unettomuushäiriön ensisijaisina lääkkeinä. Pieninä annoksina näiden lääkkeiden vaikutus selittyy histamiini-1 reseptorien salpauksella. Näin pieninä annoksina doksepiinilla ja mirtatsapiinilla ei ole antidepressiivista vaikutusta eikä myöskään haitallisia antikolinergisiä vaikutuksia.
Vanhojen neuroleptien säännölliseen käyttöön tiedetään liittyvän huomattavia terveyshaittoja ja -riskejä. Myöskään uudempia psykoosilääkkeitä (esimerkiksi ketiapiini ja olantsapiini) ei tulisi käyttää, paitsi jos niiden käyttöön on olemassa psykiatriset perusteet. Molemmat lääkkeet voivat pidentää sydämen QT-johtumisaikaa altistaen rytmihäiriöille. Ennen lääkityksen aloittamista tulisikin aina tarkistaa EKG.
Unilääkkeet aiheuttavat pitkäaikaiskäytössä myös riippuvuutta, joka ilmenee käytön lopettamisen yhteydessä ilmaantuvina vieroitusoireina, kuten rebound-unettomuutena. Tällöin unihäiriö palaa takaisin aiempaa voimakkaampana.
Jos uni- tai mielialalääkkeitä käytetään säännöllisesti raskauden aikana, on vaarana, että vastasyntyneellä ilmenee voimakkaita vieroitusoireita.
Lääkevalmisteet

Unilääkkeet luokitellaan lääketieteellisen puoliintumisajan mukaan lyhytvaikutteisiin nukahtamislääkkeisiin ja varsinaisiin unilääkkeisiin, joilla on pidempi puoliintumisaika. Usein oletetaan, että "nukahtamislääkkeet" olisivat jotenkin turvallisempia kuin unilääkkeet. Nukahtamislääkkeillä tarkoitetaan kuitenkin vain erittäin lyhytvaikutteisia unilääkkeitä (esimerkiksi midatsolaami ja triatsolaami) ja itse asiassa niiden haitat ovat keskimäärin suurempia kuin keskipitkävaikutteisilla unilääkkeillä. Niiden käyttö onkin rajattu nykyisin vain sairaalakäyttöön.
Äskettäin on hyväksytty uusi unilääke suvoreksantti (Belsomra, MSD), joka on oreksiinin estäjä. Suvoreksantin vaikutusmekanismi on uusi. Se estää aivoissa oreksiinireseptoreja (OX1R ja OX2R), jotka ylläpitävät valvetilaa. Lääke on hyväksytty unettomuushäiriön hoitoon USA:ssa, mutta ei vielä toistaiseksi Euroopassa.  tulee käyttöön 5, 10, 15 ja 20 mg:n tabletteina, ja hoitosuosituksena on pienin mahdollinen potilaan tarvitsema lääkeannos.
Klonatsepaami on erittäin pitkävaikutteinen bentsodiatsepiini. Myös se voi aiheuttaa muistihäiriöitä ja väsymystä. Klonatsepaami aiheuttaa helposti vaikean riippuvuuden. Klonatsepaamin liian nopea lopettaminen voi aiheuttaa hankalia vieroitusoireita. Sen käyttö tulisi rajata vain poikkeustapauksiin esimerkiksi epilepsiassa tai joissakin muissa neurologisisa sairauksissa.
Lääkevalmisteet > Unettomuuden hoidossa käytettyjä lääkeaineita

| luonnolliset lääkeaineet | bentsodiatsepiinit | nonbentsodiatsepiinit | antihistamiinit | oreksiinin estäjät | yrtit | masennuslääkkeet | psykoosilääkkeet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  melatoniini  tryptofaani |  diatsepaami  midatsolaami  tematsepaami  triatsolaami  oksatsepaami |  tsolpideemi  tsopikloni |  doksylamiini  hydroksitsiini |  suvoreksantti |  valeriaana  kamomilla |  doksepiini 3-6 mg  mirtatsapiini 3.75-7.5 mg  tratsodoni |  ketiapiini  olantsapiini |
Muut unettomuuden hoitoon käytettävät valmisteet

Tryptofaanin on eräissä tutkimuksissa osoitettu nopeuttavan nukahtamista ilman, että se heikentäisi unen laatua tai vähentäisi unen määrää, kuten useimpien muiden unilääkkeiden kohdalla tapahtuu. Tryptofaani on ihmiselle välttämätön aminohappo, jota tarvitaan muun muassa serotoniinin ja melatoniinin tuotantoon elimistössä. Tieteellistä näyttöä on kuitenkin vain vähintään 2 gramman (8 kpl 250 mg tabletteja) annoksesta. Näin suuri annos voi aiheuttaa vaikeita vatsakipuja.
Melatoniinia voidaan käyttää unettomuuden tilapäiseen hoitoon. Pitkävaikutteinen melatoniini saattaa tulla kyseeseen yli 55-vuotiaiden unettomuushäiriön hoidossa. Näyttö pitkäaikeisesta tehosta on kuitenkin vähäistä. Melatoniini nopeuttaa erään tutkimuksen mukaan unihäiriöstä kärsivien Asperger-lasten nukahtamista keskimäärin 18 minuutilla. Nukkumisen kokonaistehokkuus ei kuitenkaan parantunut merkitsevästi, koska melatoniini lisäsi myös yöunen katkonaisuutta. Lisäksi tuloksissa oli hyvin paljon yksilöllistä vaihtelua.
Unettomuuden hoidossa käytetään myös yleisesti sedatiivisia eli väsyttävän tai rauhoittavan vaikutuksen omaavia masennuslääkkeitä, kuten doksepiini, mirtatsapiini ja amitriptyliini sekä pieninä annoksina myös neurolepteja eli antipsykoottisia lääkkeitä (esimerkiksi ketiapiini), vaikka unettomuuden hoito ei olekaan edellä mainittujen lääkeryhmien virallisesti hyväksytty käyttöaihe. Ketiapiinilla saattaa olla tehoa primaarisen unettomuuden lyhytkestoisessa hoidossa. Psykoosilääkkeiden tehosta pitkäaikaisen unettomuuden hoidossa ei ole kuitenkaan olemassa tutkimusnäyttöä
Suomessa ovat jotkut unettomat käyttäneet myös disykloveriinihydrokloridia (disykloveriini, disykloamiini, disyklamiini). Yleensä lääkettä on annettu nestemäisessä muodossa. Kyseessä on voimakkaasti keskushermoston, lihasten ja sydämen kolinergisiä reseptoreja salpaava lääkeaine. Disykloveriinin haittoja ovat muun muassa muistihäiriöt, dementia, sydämen rytmihäiriöt, sekavuus, harhojen näkeminen, väsymys, lihasheikkous, hengityskatkokset, ummetus ja virtsaamishäiriöt. Disykloveriini rentouttaa lihaksia, ja uneton saattaa kokea sen myönteiseksi. Lääkkeen haitat ovat kuitenkin selvästi suuremmat kuin sen edut. Disykloveriinin kehittyy myös riippuvuutta.   Lääkeriippuvaiset ihmiset käyttävät usein disykloveriinin kanssa samanaikaisesti klonatsepaamia (kauppanimeltään Rivatril). Runsaista haitoista johtuen disykloveriinia ei tule käyttää unilääkkeenä.
Historiaa

Oopiumi oli Rooman valtakunnan ylivoimaisesti suosituin unilääke.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Potilaan Lääkärilehti: Unilääke voi pahentaa unettomuutta
Danny Masterson

| Danny Masterson |
| --- | --- |
 Danny Masterson vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Daniel Peter Masterson
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1976 (ikä 48)  Long Island, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, DJ, yrittäjä
Puoliso:  Bijou Phillips
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  DJ Mom Jeans, DJ Donkey Punch, Daniel P.
Aktiivisena:  1988–
Merkittävät roolit:  70's Show, Yes Man
Aiheesta muualla
IMDb 
Daniel Peter "Danny" Masterson (s. 13. maaliskuuta 1976 Long Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka nousi maineeseen Steven Hyden roolillaan televisiosarjassa 70's Show. Masterson aloitti näyttelemisen jo 5-vuotiaana mainoksissa. Masterson tähditti myös tv-sarjaa Miesten juttuja ('Men at work') sekä oli mukana lukuisissa muiden tv-sarjojen jaksoissa.
Hän on naimisissa malli-näyttelijätär Bijou Phillipsin kanssa. Syksyllä 2023 Phillips kertoi hakevansa eroa Mastersonin raiskaustuomioiden jälkeen.
Masterson on Skientologia-kirkon jäsen.
Muun muassa tv-sarjassa Veljemme on nero esiintynyt näyttelijä Christopher Masterson on Danny Mastersonin nuorempi veli.
Kuten Christopher myös Danny Masterson on esiintynyt elokuvissa, esimerkiksi Troijan sodassa (1997) ja elokuvassa Yes Man (2008).
Seksuaalirikokset

Masterson tuomittiin toukokuussa 2023 kahden naisen raiskauksesta vuosien 2001 ja 2003 välisenä aikana hänen kotonaan Hollywoodissa Los Angelesissa. Masterson huumasi naiset ennen raiskauksia. Syyskuussa valamiehistö päätti tuomion pituudeksi 30 vuotta vankeutta.
Elokuvia

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1993 | Beethovenin toinen | Seth |
| 1995 | Tervemenoa, rakas | Mikey |
| 1997 | Face/Off | Karl |
| 1997 | Troijan sota | Seth |
| 1998 | Wild Horses | Danny |
| 1998 | Kauhun oppitunnit | vintiö |
| 2000 | Dracula 2000 | Nightshade |
| 2002 | Hip, Edgy, Sexy, Cool |  |
| 2002 | Sarjakuvia ja konnia | Conan |
| 2006 | Puff, Puff, Pass | Larry |
| 2007 | Smiley Face | Steve, kämppäkaveri |
| 2008 | Yes Man | Rooney |
| 2008 | The Brooklyn Heist | Fitz |
| 2009 | Wake | Shane |
| 2009 | Made for Each Other | Morris Rodriguez |
| 2009 | The Bridge to Nowhere | Kevin |
| 2012 | The Chicago 8 | Jerry Rubin |
| 2012 | Alter Egos | Jimmy |
| 2012 | California Solo | Paul |
| 2014 | The Polterguys | Tim Burr |
| 2014 | Killing Winston Jones | Ethan Jones |
| 2015 | Hot Bot |  |
Liikemies

Masterson on osaomistajana 11 ravintolassa, ja toimii myös pokerinpeluun piirissä, ja on Card Player-lehden (suom. "kortinpelaaja") rahoittaja-sijoittaja, yhdessä 70's show’n Laura Preponin ja veljensä Christopherin kanssa.
DJ

Masterson toimii myös sivutöinä DJ:nä yökerhoissa ja radiossa, taiteilijaniminään 'DJ Mom Jeans', 'DJ Donkey Punch' tai 'Daniel P.', ja on mm. esiintynyt Lollapalooza-festareilla vuosina 2008, 2009 ja 2010.
Aiheesta muualla

Danny Masterson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat
Musta-Maija Band

| Musta-Maija Band |
| --- | --- |

Tiedot
Tyylilaji:  rock, pop, punk
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Bruno (Marjo von Bell) – laulu  Ellu (Elina Saarela) – soolokitara  Ani (Ani Sirpa Marttiini) – basso, stemmat  Välly (Johanna Bergman) – rummut, stemmat  Änkyrä (Pirjo Enqvist) – komppikitara
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta-Maija Band toimi vuosina 1981–1982 ja oli Suomen ensimmäisiä naisrockyhtyeitä.
Historia

Yhtyeen ensiesiintyminen oli naistenpäivän tapahtumassa Vanhalla ylioppilastalolla vuonna 1981. Yhtye esitti tammikuussa 1982 Yleisradion Tuubi-ohjelmassa kaksi kappaletta, ja Leo Friman haastatteli sitä.
Musta-Maija Band oli mukana ydinaseettoman Pohjolan puolesta järjestetyssä Rauhanjunassa keväällä 1982.
Yhtye ei koskaan levyttänyt. Sen hajottua Välly soitti rumpuja Tavaramarkkinat-yhtyeessä ja Ani soitti kitaraa Jean Beam-, Burundi- ja   The Shadow Dance -yhtyeissä.