stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Australianliitohaukka

| Australianliitohaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Elaninae
Suku::  Elanus
Laji::  axillaris
Kaksiosainen nimi
 Elanus  axillaris  (Latham, 1802) 

Katso myös
   Australianliitohaukka Wikispeciesissä   Australianliitohaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Australianliitohaukka (Elanus axillaris) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sen esiintymisaluetta on Australia. Sen populaation suuruudeksi on arvioitu 100 000 yksilöä, joista 10 000 paria pesii Kiinassa ja 100 paria Taiwanilla.
Lajin tieteellinen nimi oli aiemmin E. notatus.
Sille sopiva elinympäristö on lisääntynyt maanviljelysmaan laajenemisen ja saaliseläinten, kuten hiirien, populaatioiden kasvaessa.
Sen elinpiiriä ovat viljelysmaat, arot, savannit ja sisämaan kosteikot. Uhkatekijöitä ovat ilmastonmuutos ja ankarat sääolot.
Australianliitohaukan pituus on 35–38 cm ja siipiväli 80–95 cm, ja se painaa keskimäärin 291 grammaa. Aikuinen on hyvin vaalean harmaa, pää valkoinen ja alapuoli valkoinen. Siiven sisäpuolen reunassa on mustaa. Niiden istuessa ne näyttävät kuin niillä olisi mustat ”hartiat”. Silmät ovat punaiset ja niiden ympärillä on mustaa joka yltää silmien taakse. Pyrstö on neliömäinen, ja ruumis on hyvin virtaviivaisen aerodynaaminen. Nokka on lyhyt ja sen kärki on terävä ja yläleuka koukkuinen. Sieraimet ja vahanokka ovat keltaiset ja nokka musta. Myös jalat ovat keltaiset, ja niissä on kolme varvasta eteenpäin ja yksi taakse.
Georgian presidentinvaalit 2024

Georgian presidentinvaalit 2024 olivat välilliset vaalit, joissa valittiin Georgian presidentti vuosille 2025–2029.
Vaalit järjestettiin 14. joulukuuta. Äänestykseen osallistui 300-jäseninen vaalikomitea. Siihen kuuluivat
Georgian parlamenttivaaleissa 2024 valitun parlamentin 150 kansanedustajaa, ja näiden lisäksi 20 edustajaa Abhasian autonomisen tasavallan korkeimmasta neuvostosta ja 21 jäsentä Adžarian korkeimmasta neuvostosta. Loput 109 jäsentä edustavat itsehallintoelimiä suhteessa puolueiden kannatukselle vuosien 2021-2022 vaaleissa.
Ainoa ehdokas oli Mikheil Kavelašvili, joka nimitettiin presidentiksi 29. joulukuuta 2024, mutta edellinen presidentti Salome Zurabišvili kieltäytyi jättämästä virkaansa, opposition edustajat boikotoivat parlamenttia ja Georgian mielenosoitukset 2024 jatkuivat pääkaupungissa.
Blank Verse

| Blank Verse Zero Nine |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Kingsway Recorders, Lontoo, elokuussa 1982
 Julkaistu: lokakuu 1982
 Tuottaja(t): Ian Gillan, Paul Watkins
 Tyylilaji: hard rock, metalli
 Kesto: 39.56
 Levy-yhtiö: Dig It
Listasijoitukset
  26.
Zero Ninen muut julkaisut
| Visions, Scenes and Dreams 1982 | Blank Verse 1982 | Headline 1983 |
Blank Verse on suomalaisen heavy rock-yhtye Zero Ninen toinen levy. Se julkaistiin loppuvuodesta 1982, ja remasteroituna CD:nä 2001. Albumi äänitettiin Lontoossa Kingsway Recordersilla ja sen tuottajina toimivat Paul Watkins sekä Ian Gillan, joka tunnetaan etenkin Deep Purplen laulajana. Albumin julkaisi edellisen tapaan Finnlevyn rock- ja nuorisomusiikkiin erikoistunut alamerkki Dig It.
Yhtyeen ensialbumi, vuoden 1982 alussa julkaistu Visions, Scenes and Dreams herätti laulaja Ian Gillanin huomion, kun albumi hänelle luovutettiin Gillan-yhtyeen Suomen vierailun yhteydessä ja kesällä 1982 hän lupautui tuottamaan yhtyeen seuraavan albumin jo samana vuonna. Jälkeenpäin yhtyeen jäsenet myönsivät tilanteen tulleen yllättävän äkkiä ja tämä näkyi muun muassa kiireisesti tehtyinä sävellyksinä. Myös Gillanin panos jäi loppujen lopuksi vähäiseksi ja albumin tuottikin pääasiassa Gillanin luottoäänittäjä Paul "Chas" Watkins. Omien sanojensa mukaan Gillan huomasi rajoitteensa tuottajana ja antoi vastuun äänittäjälle istuen itse pääasiassa "läheisessä pubissa". Laulaja Kepa Salmirinne totesi Yleisradion haastattelussa albumin julkaisun aikoihin Gillanin ohjeistaneen lähinnä sanoituksissa ja laulamisessa.
Albumi jäi niin soundillisesti kuin menestyksellisestikin odotuksiin nähden vaisuksi ja se julkaistiin vain Suomessa Gillan-yhteyksistä huolimatta. Musiikillisesti albumi on hieman raskaampi ja suoraviivaisempi ensimmäiseen levyyn verrattuna ja tämä tulee esille varsinkin avauskappaleessa "I Don't Wanna See You So Dejected" sekä Gillan-henkisessä "It Was So Misty"-kappaleessa. Rauhallisempaa osastoa edustaa "I've Got Friends". Sävellykset ovat yhtyeen itsensä tekemiä lukuun ottamatta jamaikalaisen laulaja/lauluntekijä Jackie Edwardsin kappaletta "Somebody Help Me", joka tunnetaan parhaiten The Spencer Davis Groupin esittämänä. Albumin etukannessa on omistuskirjoitus "Crimson Tide"-nimelle, ja karmiininpunainen väri (crimson) hallitseekin albumin kansitaidetta.
Kappaleet

I Don't Wanna See You So Dejected – 2.51
Suicide – 3.50
I Won't Miss Your Love – 3.18
Somebody Help Me – 3.04 (säv. Jackie Edwards)
Lady on the Shore – 4.59
Fury – 2.57
Angel – 3.58 (säv. Zero Nine / Kyösti Salmirinne, san. Heikki Wiik)
Crimson Tide – 3.53 (säv. Zero Nine, san. Eeva-Liisa Niemelä / Martti Mäntyniemi / Keijo Salmirinne)
It Was So Misty – 3.34
I've Got Friends – 4.29
Rock'n Roll Tramp – 3.03
Kaikki kappaleet sävellys ja sovitus Zero Nine, sanoitus Heikki Wiik ellei toisin mainita
Kokoonpano

Keijo "Kepa" Salmirinne – laulu
Timo "Iso-T" Käsmä – kitara
Martti "Mara" Mäntyniemi – kitara, taustalaulu, huuliharppu
Esa "Elmo" Harju – basso
Matti "Iro" Murtola – koskettimet
Mikko "Borno" Korpela – rummut
Tuotanto

Ian Gillan ja Paul "Chas" Watkins - tuottajat
Paul "Chas" Watkins - nauhoitus
Seppo Pailos ja Bengt Helenius - kannen suunnittelu
Ilpo Musto - takakannen valokuvat
Singlejulkaisut

"I Don't Wanna See You So Dejected" / "Angel", DIGS 139, 1982
Julkaisuhistoria

1982: DIGLP 20, vinyyli
1982: DIGMC 20, kasetti
1982: WEB LP 001, Web Records, vinyyli
2001: Warner Music Finland, 8573-87581-2, CD, remasteroitu
Aiheesta muualla

Blank Verse Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Blank Verse Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Zero Nine |
| --- | --- |
 Keijo ”Kepa” Salmirinne  Timo ”Iso-T” Käsmä  Martti ”Mara” Mäntyniemi  Jarski Jaakkola  Matti ”Iro” Murtola  Mikko ”Dexta” aka ”Borno” Korpela   Esa ”Elmo” Harju  Sika Kukkonen 
Studioalbumit:  Visions, Scenes and Dreams  Blank Verse  Headline  White Lines  Intrigue  Voodoo You  Freakshow  N. E. Files  IX 
Kokoelma-albumit:  Eyes on the Rear View Mirror
Lehtimäen seurakunta

| Lehtimäen seurakunta |
| --- | --- |
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Perustettu:  1904
Lakkautettu:  2009
Liitettiin:  Alajärven seurakuntaan
Pääkirkko:  Lehtimäen kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtimäen seurakunta oli vuosina 1904–2009 Lehtimäellä toiminut evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta muodostettiin Alajärven kappelin saarnahuonekunnaksi vuonna 1799. Seurakunnasta tuli Alajärven kappeli vuonna 1859 ja itsenäinen kirkkoherrakunta 1904.
Papisto > Kirkkoherrat

1918–1923: kirkkoherra Kaarlo Mattila
1935–1937: kirkkoherra Frithiof Johannes Pennanen
1938–1956: kirkkoherra Tauno Kaarlo Vartia
1959-1965: kirkkoherra Kaleva Johannes Ihamäki
1965–1968: kirkkoherra Vilho Olavi Hakala
1968–1969: vt. kirkkoherra Teuvo Veikkola
1970–1971: kirkkoherra Jorma Leo Arstu
1971–1974: kirkkoherra Raimo Mäki
1974–1977: kirkkoherra Timo V. Mäkinen
1979–?: kirkkoherra Pertti Haapanen
kirkkoherra Pentti Kriikku
VPS Juniorit

VPS Juniorit (VPS-j) on jalkapalloseura Vaasan Palloseuran junioriorganisaatio. Seuran akatemiajoukkue pelaa kaudella 2019 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla eli Kakkosessa nimellä VPS J Akatemia. Joukkue koostuu suurelta osin Vaasan Palloseuran junioripelaajista.
Historia

Vaasan Palloseuralla oli vuosikymmenten ajan ollut junioritoimintaa. Silti vasta 1990-luvulla alkoivat neuvottelut nuorisotoiminnan eriyttämiseksi VPS ry:stä omaksi seurakseen. Lopulta 3. elokuuta vuonna 2000 perustettiin Vaasan Palloseuran Juniorit ry, joka otti haltuunsa Vaasan Palloseuran junioritoiminnan. Samalla se hankki osakekannan VPS:n omistamaan Vaasan juniorihallit Oy:hyn.
VPS-j perustettiin vuonna 2002, jolloin seuran A-juniorit aloittivat pelaamaan VI-divisioonassa. Viime vuosina joukkue on pelannut lähinnä Kolmosta. Historian paras saavutus oli nousu 2. divisioonaan kauden 2007 päätteeksi. Viisiitti kaudelle 2008 Kakkosessa jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi. Joukkue keräsi kaudella 25 pistettä. Kaudella 2011 joukkue tippui Kolmosesta Neloseen, jossa pelasi kaksi kautta. Kaudella 2012 joukkue jäi pisteen päähän noususta, jonka vei suuren mediahuomion saattelemana Närpiön Kraftin kakkosjoukkue. Kauden 2013 Nelosen, joukkue voitti ylivoimaisesti ja nousi takaisin Kolmoseen. Kolmosessa kaudella 2014 joukkue pelasi vahvan loppukauden nostaen sijoituksen lopulta seitsemänneksi.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Facebook-sivut
Instagram
Marko Röhr

| Marko Röhr |
| --- | --- |
 Marko Röhr heinäkuussa 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1961 (ikä 63) Helsinki
Ammatti:  elokuvatuottaja, -ohjaaja
Ohjaaja
Palkinnot
 Jussi-palkinto 2000, Vuoden elokuva (Rukajärven tie) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Marko Edvard Röhr (s. 2. joulukuuta 1961 Helsinki) on suomalainen elokuvatuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän omistaa MRP Matila Röhr Productions Oy:n yhdessä tuottaja Ilkka Matilan ja Lasse Laaksosen kanssa.
Marko Röhr on tuottanut yli 30 pitkää elokuvaa ja niillä on ollut suomalaisissa elokuvateattereissa yli 3,6 miljoonaa katsojaa.
Tausta

Röhr on opiskellut Helsingin kauppakorkeakoulussa vuosina 1982-1987. Hänellä on sukeltajan ammattitutkinto.
Elämä

Röhr aloitti tuottajana 1980-luvulla Finnkinon omistamassa National-Filmissä. National-Filmin ajan elokuvista suurin yleisömenestys oli Talvisota (1989), joka yleisömenestyksestä huolimatta vei National-Filmin konkurssiin ja Finnkinon taloudellisiin vaikeuksiin.
Röhr oli keskeisiä tekijöitä ns. suomalaisen elokuvan uuden nousun takana 1990-luvun lopulla. Ilkka Matilan kanssa tuotettu seitsemän Jussi-palkinnon Rukajärven tie oli monen mielestä uuden nousun symboli. Elokuva sai poikkeukselliset yli 400 000 katsojaa, mikä oli 1990-luvun suurin katsojamäärä kotimaiselle elokuvalle.
Yhdessä tuottaja Ilkka Matilan kanssa 1997 perustettu MRP Matila Röhr Productions on ollut viime vuosikymmenten menestyneimpiä suomalaisia elokuvatuotantoyhtiöitä. Se on saanut edelleen toimivista elokuvatuotantoyhtiöistä toiseksi eniten suomalaisia elokuvateattereihin, edelle menee ainoastaan Solar Films.
Viime vuosina Röhr on keskittynyt elokuviin, joissa vedenalainen kuvaaminen ja luonto ovat keskeisessä osassa. Dokumenttielokuvat Metsän tarina (ohjaajana Ville Suhonen ja Kim Saarniluoto, 2012), Järven tarina (ohjaajana Marko Röhr ja Kim Saarniluoto, 2016) ja Tunturin tarina (ohjaajana Marko Röhr, 2021) sekä näiden elokuvien kuvamateriaalista tehty Luontosinfonia (ohjaanana Marko Röhr, 2019), ovat profiloineet Röhriä kansainvälisten luontoelokuvien tekijänä ja tuottajana. Järven tarina on kaikkien aikojen katsotuin kotimainen dokumenttielokuva elokuvateattereissa.
Röhr perusti yhdessä Ilkka Matilan kanssa Bio Rex -elokuvateatteriketjun. Ketjun ensimmäinen uusi elokuvateatteri avattiin 2004 Kajaaniin. Ketju myytiin Svenska Biolle 2014. Tässä vaiheessa Bio Rexillä oli elokuvateatterit Porvoossa, Hämeenlinnassa, Kajaanissa sekä Rovaniemellä, joista Porvoon elokuvateatterissa Svenska Bio oli osakkaana jo entuudestaan.
Palkintoja ja tunnustuksia

Vuonna 2000 Parhaan elokuvan Jussi-palkinnon elokuvasta Rukajärven tie yhdessä Ilkka Matilan kanssa.
Röhrille myönnettiin elokuva-alan hopeinen ansiomerkki 2014.
Röhr on valittu kaksi kertaa vuoden elokuvatuottajaksi, vuosina 2000 (Lakeuden kutsu ) ja 2016 (Järven tarina).
MRP:n luontotrilogia (Tunturin tarina, Metsän tarina ja Järven tarina) palkittiin 2022 Suomen tiedetoimittajain liiton myöntämällä tiedeviestintäpalkinnolla.
Filmografia

V. Y. Vihdoinkin yhdessä, 1986 näyttelijä
Harmagedon, 1986 näyttelijä (Antsu)
Linna, 1986 näyttelijä
Lumikuningatar, 1986 näyttelijä (linnan vartija)
Rölli, televisioelokuva 1986 käsikirjoitus
Helsinki Napoli All Night Long, 1987 tuotantopäällikkö
Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri, 1987 tuottajan apulainen, näyttelijä
Nuoruuteni savotat, 1988 tuottaja
Petos, 1988 tuottaja
Pohjanmaa, 1988 tuottaja
Gasoline Girls & Petrol Boys: Liikaa, liian paljon, liian kauan, 1989 tuottaja
Maa, 1989 tuottaja
Talvisota, 1989 tuottaja
Porttikielto taivaaseen, 1990 tuottaja
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva, 1990 tuottaja, juliste, näyttelijä (mustien kersantti)
Rölli – hirmuisia kertomuksia, 1991 tuottaja, kreditoimaton tekijä (juliste)
Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet, 1991 tuottaja, kreditoimaton tekijä (valokuvat), kreditoimaton näyttelijä (perunakauppias)
Aulis Sallinen: Mies, musiikki ja luonto, 1992 tuottaja
Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät, 1992 tuottaja, kreditoimaton tekijä (valokuvat), kreditoimaton tekijä (juliste)
Vääpeli Körmy – taisteluni, 1994 tuottaja, valokuvat, juliste, näyttelijä (avolavakuorma-autonkuljettaja)
Hylyt – Itämeren historiaa ja haaksirikkoja, 1996 ohjaus, käsikirjoitus
Yöjuna, 1996 tuottaja (tuotannon alkuvaihe)
Graceland, 1997 Subcam
Sisämaalainen, 1997 vedenalainen kuvaus
Vastanaineet, 1997 tuottaja
Vedenalainen Islanti, 1997 ohjaus, esiintyjä , tuottaja, käsikirjoitus, suunnittelu
Sukellus maan sisään, 1998 tekstit, tuottaja
Tulennielijä, 1998 tuottaja
Lapinpoika, 1999 vedenalaisryhmä
Lohdutusseremonia, 1999 vedenalaisassistentti
Rukajärven tie, 1999 tuottaja, näyttelijä (kapteeni Korpi), toisen kuvausryhmän ohjaaja (vedenalaisryhmä)
Lakeuden kutsu, 2000 tuottaja
Rölli ja metsänhenki, 2001 tuottaja
Tango Kabaree, 2001 tuottaja
Kuutamolla, 2002 tuottaja
Vieraalla maalla, 2003 tuottaja, markkinointisuunnittelu
Krooli, 2004 tuottaja
Taistelusukeltajat, 2006 tuottaja
Röllin sydän, 2007 executive producer, tuottaja
Suden vuosi, 2007 vedenalaisryhmä
Päätalo, 2008 tuottaja
Havukka-ahon ajattelija, 2009 tuottaja
Syvälle salattu, 2011 vastaava tuottaja, vedenlaisryhmän jäsen
Metsän tarina, 2012 tuottaja
Rölli ja kultainen avain, 2013 tuottaja
Järven tarina, 2016 tuottaja, käsikirjoittaja, ohjaaja, sukeltaja, still-kuvaaja
Ailo – pienen poron seikkailu, 2018 tuottaja
Luontosinfonia, 2019 ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Tunturi tarina, 2021 ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Hamsterit, 2023, tuottaja
Yksityiselämä

Röhrillä on neljä lasta. Tyttäristä Etel on tanssija ja Linnéa näyttelijä. Hän harrastaa muun muassa vapaasukellusta. Hymy-lehden (2/2013) mukaan hän on vapaamuurari.
Aiheesta muualla

Marko Röhr Elonetissä.
Marko Röhr Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Marko Röhr |
| --- | --- |
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Hylyt - Itämeren historiaa ja haaksirikkoja (1996)  Vedenalainen Islanti (1997)  Järven tarina (2016)  Luontosinfonia (2019)  Tunturin tarina (2020) 
TV-sarjat (ohjaus):  Tarinoita järviltä  (2018) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Noste – tanssi veden alla (2014) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Ritva  Elonet
Selin rautatieasema

Selin rautatieasema (lyh. Sel) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Selin kylässä Vihdissä. Se avattiin liikenteelle viimeistään vuonna 1899. Seisake palveli muun muassa paikallista maidonmyyntiosuuskuntaa. 1900-luvun alussa paikalle rakennettiin Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul-tyyppinen rakennus, jota laajennettiin vuonna 1925. Selki muutettiin miehittämättömäksi 22. toukokuuta 1966 ja henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1983. Liikennepaikka lakkautettiin 21. lokakuuta 1995.
Museovirasto on luokitellut Selin asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Alueen rakennukset ovat suojeltuja.
Pörönlampi

Pörönlampi voi tarkoittaa seuraavia:
Pörönlampi, lampi Kuopiossa
Pörönlampi, lampi Lieksassa
Pörönlampi, lampi Pieksämäellä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, jolla luetellaan useita samannimisiä järviä.
Toivakan seurakunta

| Toivakan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Toivakan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Eteläisen Keski-Suomen rovastikunta
Pääkirkko:  Toivakan kirkko
Perustettu:  1909
Jäsenmäärä:  1 626 (2022)
– Osuus asukkaista:  68,7 %
Kirkollisvero:  1,95 %
Kirkkoherra:  Panu Partanen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toivakan seurakunta oli vuosina 1909–2024 Toivakassa Keski-Suomessa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Lapuan hiippakuntaan ja Eteläisen Keski-Suomen rovastikuntaan. Seurakunnan viimeinen kirkkoherra oli Panu Partanen.
Vuoden 2025 alussa seurakunta liitettiin Jyväskylän seurakuntaan yhdessä Joutsan seurakunnan kanssa.
Papisto > Kirkkoherrat

1990–1995: Martti Vuollo
Puijon seurakunta

| Pujon seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Puijon kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Kuopion tuomiorovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Kuopion evankelis-luterilainen seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Puijon kirkko
Perustettu:  1979
Jäsenmäärä:  10 459 (2022)
– Osuus asukkaista:  66,8 %
Kirkollisvero:  1,45 %
Kirkkoherra:  Teemu Voutilainen
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puijon seurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Teemu Voutilainen.
Herätysliikkeet

Kuopio kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä onkin Kuopiossa kohtalaista kannatusta. Muita Kuopiossa toimivia herätysliikkeitä ovat vanhoillislestadiolaisuus ja kansanlähetys.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Puijon seurakunnan kirkkoherroina:
1979–2002: Reijo Mattila
2003–2021: Jaana Marjanen
2022–: Teemu Voutilainen
Zong Qinghou

Zong Qinghou
Zong Qinghou (kiin.: 宗庆后; pinyin: Zōng Qìnghòu; 1945 – 25. helmikuuta 2024) oli kiinalainen yrittäjä ja perustamansa, nykyään maan suurimman virvoitusjuomayhtiön, Hangzhou Wahaha Groupin toimitusjohtaja. Zong perusti yrityksen Hangzhoun kaupungissa vuonna 1986. Forbes arvioi lokakuussa 2012 hänen olevan maansa rikkain ihminen noin 10 miljardin dollarin omaisuudellaan.
Zong syntyi 1945 köyhään perheeseen Hangzhoussa. Hänet lähetettiin 1960-luvulla kulttuurivallankumouksen aikana työskentelemään maaseudulle. Zong palasi 1978 kotikaupunkiinsa työskentelemään myyjänä.
Zong osti 1987 kahden eläköityneen opettajan kanssa kaupan ja he alkoivat myydä juomia ja jäätelöä. Hän perusti 1989 Hangzhou Wahaha Nutritional Foods Factoryn, josta tuli kaksi vuotta myöhemmin Hangzhou Wahaha Group. Zong perusti 1995 vesimerkin Wahaha huomattuaan pulloveden myyntimahdollisuudet. Merkistä tuli nopeasti huomattavan suosittu, ja seuraavana vuonna ranskalaisyritys Danone sijoitti 70 miljoonaa dollaria viiteen yhteiseen projektiin.
Danonen ja Wahahan yhteistyö loppui 2009, kun Danone myi omistuksensa kiinalaisyritykselle. Yritysten suhteet olivat heikentyneet kaksi vuotta aiemmin, kun Zong oli kieltäytynyt myymästä Wahahan osuutta Danonelle. Zong syytti ranskalaisia yrityskaappauksen yrityksestä, ja Danonen mukaan Wahaha toimi salaa rinnakkaisissa yhtiöissä, jotka myivät samanlaisia tuotteita.
Zong siirtyi 2021 hieman sivummalle Wahahassa ja nimitti tyttärensä Zong Fulin varapuheenjohtajaksi ja toimitusjohtajaksi.
Koutajoen vesistö

| Koutajoen vesistö  (Suomen päävesistö: 73) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi, Venäjä
Maakunnat:  Karjalan tasavalta, Murmanskin alue, Lappi, Kainuu
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Vienanmeri
Päävesistöalue:  Koutajoen vesistö (73)
Vesistöjako:  Oulankajoen alaosan alue (73.01), Kitkajärven alue (73.02), Posiojärven valuma-alue (73.03), Kuusinkijoen valuma-alue (73.04), Naatikkajoen valuma-alue (73.05), Aventojoen valuma-alue (73.06), Oulankajoen yläosan v-a (73.07), Onkamojoen valuma-alue (73.08), Tuntsajoen yläosan alue (73.09)
Laskujoki:  Koutajoki
Laskupaikka:  Knäžöi, Kantalahti, Vienanmeri
Koordinaatit:  66°41′28″N, 32°52′08″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  18 800 km²  
Alueen pituus:  235 km  lähde?
Alueen leveys:  200 km  lähde?
Pääuoma:  noin 233 km  lähde?
Keskivirtaama:  276 m³/s  
 fiJoki laskee Vienanmeren Kantalahteen. 
Koutajoki Venäjällä.
Oulankajoen alajuoksua Venäjällä.
Kivakkakoski Oulankajoen alajuoksulla Venäjällä.
Paanajärvi Venäjällä.
Kiutaköngäs Oulankajoessa Suomessa.
Kitkajoki Suomessa.
Kutsajoki Venäjällä.
Vuosnajoki Venäjällä.
Tuntsajoki Venäjällä lähellä Alakurttia.
Tuoppajärvi Venäjällä.
Pääjärvi Venäjällä.
Koutajärvi Venäjällä.
Koutajoen vesistö on (vesistöaluetunnus 73 Suomen puolella) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Koutajoki laskee Vienanmeren Kantalahteen Venäjän Murmanskin alueella Zelenoborskin keskustaajamassa. Vesistöalue ulottuu Venäjällä Muurmanskin alueelle ja Karjalan tasavaltaan ja Suomen puolella Sallaan ja Kuusamoon. Vesistöalueen pinta-ala on suomalaisten vesistöviranomaisten mukaan 18 800 neliökilometriä, josta 4 915,05 neliökilometriä kuuluu Suomelle ja 13 885 neliökilometriä Venäjälle. Venäläisten vesistöviranomaisten mukaan pinta-ala on 26 100 neliökilometriä .
Vesistö Venäjän puolella > Vesistön kulku

Vesistön keskusjärvi on Vesistöalueen Venäjän puoleisessa osassa sijaitseva  monisaarinen ja matala Koutajärvi (584 km²), jonka läpi virtaa vesistön laskujoki Koutajoki (ven. Ковда, Kovda). Koutajärvestä mereen on noin 30 kilometrin matka, ja joen suussa sijaitsee Koudan kylä. Vesistön suurimmat järvet ovat Tuoppajärvi ja Pääjärvi.
Pääjärveen laskee Paanajärven kautta Suomen puolelta Sallasta ja Kuusamosta alkunsa saava Oulankajoki. Paanajärven luona Venäjän puolella on Paanajärven kansallispuisto.
Alempana Koutajoen vesistöön laskee Tuntsajoki, jonka ylin latva ulottu Suomen puolelle Sallassa.
Vesistö Venäjän puolella > Käyttöhistoriaa

Koutajärven vesistö oli aikanaan tärkeä kulkureitti Suomen ja Vienanmeren välillä. Nykyään sitä käytetään puutavaran uittoväylänä. Koskiin on rakennettu useita voimaloita.
1950-luvulla Knäsöin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä Koutajoen niska padottiin ja Koutajärvelle kaivettiin uusi lasku-uoma pohjoisempana sijaitsevaan Knäsöinlahteen. Nykyinen lasku-uoma ohittaa vanhan lasku-uoman. Koutajoki saa nykyään alkunsa Serjakjärvestä, mutta ajoittain Koutajärven tekoaltaan vedet tulvivat jokea pitkin Koudan kylään. Vesirakennushankkeiden yhteydessä myös ylempänä sijaitsevan Pääjärven pintaa nostettiin 9 metriä.
Vesistö Venäjän puolella > Latvavesiä Suomen rajan läheisyydessä > Oulankajoen ja Pääjärven valuma-alueet

Oulankajoen vesistöalueen venäjänpuoleisella osalla Paanajärveen laskevat pohjoisesta Sovajoki, Mäntyjoki, Malinajoki ja Mutkajoki ja etelästä Selkäjoki.
Tästä etelään Pääjärveen lähellä Oulankajoen suuta laskee lännestä Nuorusenjoki ja Pääjärveen tästä etelään laskevat lännestä Kormuanjoki ja Tavajoki. Lähellä Tuoppajärvestä laskevan Sohjananjoen suuta Pääjärveen laskee lounaasta Ponselijoki.
Vesistö Venäjän puolella > Latvavesiä Suomen rajan läheisyydessä > Tuntsajoen valuma-alue

Tuntsajoen sivuhaara Venäjän puolella lähellä Suomen rajaa on siihen lännestä laskeva Kutsajoki ja tämän sivujoki Vuosnajoki, jonka muodostama järvireitti laskee Kutsajokeen lounaasta. Idästä Tuntsajokeen laskee Vaatsimenjoki.
Vesistö Suomen puolella > Yleiskuvaus

Pääosa  Koutajoen vesistöalueen Suomen puoleisesta osasta kuuluu Pääjärveen Venäjän puolella laskevan Oulankajoen ja sen suomen puolelle kokonaan tai osittain ulottuvien sivujokien valuma-alueeseen.
Toinen Suomen puolelta alkunsa saava Koutajoen sivujoki on Tuntsajoki. Sen ylin yläjuoksu ulottuu Suomen puolelle Sallan koillisimmassa osassa Tuntsan erämaa-alueella.