stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isle La Motte

| Isle La Motte |
| --- | --- |
 Isle La Motten majakka

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Vermont
Piirikunta:  Grand Isle
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  43,2 km²
 – Josta vettä:  22,7 km² 
Väkiluku (2020):  488
 – Väestötiheys:  11 as./km²
 
 https://islelamotte.us 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isle La Motte on kunta (town) ja saari Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 488 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Grand Islen piirikunnassa. Isle La Motte on suosittu kesäkohde, ja saaren asukasluku nouseekin väliaikaisesti kesäisin.
Väestö

Vuonna 2020 Isle La Motten 488 asukkaasta valkoisia oli 94,3 %, mustia 0,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,6 %. Asukkaista 0,8 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 3,5 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 0,9 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isle La Motte Wikimedia Commonsissa
Itkevän naisen kirous

| Itkevän naisen kirous> The Curse of La Llorona |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Chaves
Käsikirjoittaja:   Mikki Daughtry  Tobias Iaconis 
Tuottaja:   James Wan  Gary Dauberman  Emile Gladstone 
Säveltäjä:  Joseph Bishara
Kuvaaja:  Michael Burgess
Leikkaaja:  Peter Gvozdas
Pääosat:   Linda Cardellini  Raymond Cruz  Patricia Velásquez 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   New Line Cinema  Atomic Monster Productions 
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   2019-3-1515. maaliskuuta 2019 (SXSW)  2019-4-1818. huhtikuuta 2019 (Suomi)  2019-4-1919. huhtikuuta 2019 (Yhdysvallat)  
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Itkevän naisen kirous (engl. The Curse of La Llorona) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut Michael Chavesin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuva sijoittuu Kirottu-universumiin, vaikkei sitä osana kyseistä elokuvasarjaa. Pääosissa ovat Linda Cardellini, Raymond Cruz ja Patricia Velásquez.
Itkevän naisen kirous sai ensiesityksensä 15. maaliskuuta 2019 South by Southwest -tapahtumassa. Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 18. huhtikuuta 2018 ja Yhdysvalloissa 19. huhtikuuta 2018.
Juoni

Vuonna 1673 meksikolainen nainen hukutti omat lapsensa jokeen kostaakseen aviomiehelleen tämän uskottomuuden. Nainen kuitenkin katui tekojaan ja hänestä tuli henki nimeltä La Llorona, joka hukuttaa lapsia korvatakseen oman menetyksensä.
300 vuotta myöhemmin Los Angelesissa leskeksi jäänyt kahden lapsen äiti sosiaaliviranomainen Anna Tate-Garcia tutkii ystävänsä Patricia Avarezin lasten katoamista. Anna ja eräs poliisi vaativat päästä tutkimaan taloa ja löytävät oven, jota Patricia kieltää avaamasta. Patrician pojat, Carlos ja Tomas, löytyvät oven takaa ja nämä väittävät olevansa paremmassa turvassa lukkojen takana, mutta kykenemättöminä ymmärtämään varoitusta poliisi pidättää Patrician ja Anna majoittaa pojat katolisen kirkon hyväntekeväisyyskeskukseen. Yöllä Tomas kuitenkin lähtee kävelemään käytäville ja Carlos seuraa häntä. He näkevät peilistä La Llorona, joka särkee peilin ja tarttuu poikiin.
Yöllä Tomas ja Carlos löytyvät joesta hukkuneina. Patricia kertoo yrittäneensä suojella poikiaan La Lloronalta ja syyttää Annaa näiden kuolemasta. Annan poika Chris jättää siskonsa Samin yksin autoon ja La Llorona yrittää hyökätä hänen kimppuunsa, jättäen hänen käsivarsiinsa palovammoja. Patricialla on vahva alibi, joten hänet vapautetaan vankilasta. Mutta hän tunnustaa rukoilleensa La Lloronaa viemään Annan lapset, uskoen saavansa siten omat lapsensa takaisin. Seuraavana päivänä voimakas tuuli heittää Samin sateenvarjon pihan uima-altaaseen, jossa La Llorona hyökkää, jättäen myös Samin käsiin palovammoja ja yrittäen hukuttaa tämän. Anna pelastaa tyttärensä, mutta yöllä La Llorona hyökkää koko perheen kimppuun, minkä johdosta kolmikko päättää pyytää kirkolta apua.
Isä Perez kertoo kuinka oli itse alkanut uskoa yliluonnollisuuksiin vasta Annabelle-nuken kanssa sattuneen tapauksen jälkeen. Kirkolla kuitenkin kestäisi viikkoja etsiä henkilö tutkimaan tapausta, joten Perez neuvoo heitä pyytämään kirkon sijasta apua entiseltä papilta Rafael Olveralta. Rafael käyttää ensin kynttilöitä ja kananmunia nähdäkseen kuinka vahvasti La Llorona oli talossa läsnä. Hän kantaa mukanaan tulipuusta viestettyä ristiä ja sirottelee tulipuun siemeniä oven alle estääkseen La Lloronaa pääsemästä taloon, koska La Llorona oli aikoinaan hukuttanut lapsensa juuri tulipuiden kukkiessa hänen ympärillään. La Llorona onnistuu houkuttelemaan Samin ulos talosta ja yrittää jälleen hukuttaa tämän uima-altaaseen, mutta Rafael estää tämän valuttamalla altaaseen pyhää vettä. Patricia kuitenkin hyökkää taloon, ampuu Rafaelia ja lukitsee Annan kellariin. Sam ja Chris pakenevat ullakolle ja Patricia alkaa lopulta itsekin kauhistua La Lloronan voimia, joten hän päästää Annan vapaaksi ja Anna tuhoaa La Lloronan iskemällä tulipuuristin tämän rintaan.
Anna ja lapset kiittävät Rafaelia avustaan ja Rafael kertoo olleensa ylpeä siitä miten urheasti lapset olivat toimineet. Rafaelin lähdettyä taksille, lapset juoksevat sisään, mutta Anna kauhistuu vesilätäköstä näkemäänsä peilikuvaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Linda Cardellini  | … |  Anna Tate-Garcia   |
|  Raymond Cruz  | … |  Rafael Olvera   |
|  Patricia Velásquez  | … |  Patricia Alvarez   |
|  Jaynee-Lynne Kinchen  | … |  Samantha Garcia   |
|  Roman Christou  | … |  Chris Garcia   |
|  Marisol Ramirez  | … |  La Llorona   |
|  Sean Patrick Thomas  | … |  etsivä Cooper   |
|  Tony Amendola  | … |  isä Perez   |
|  Madeleine McGraw  | … |  April   |
|  Sierra Heuermann  | … |  Sam   |
|  Sophia Santi  | … |  Bocanegra   |
|  Oliver Alexander  | … |  Carlos Alvarez   |
|  AIden Lewandowski  | … |  Tomas Alvarez   |
|  Irene Keng  | … |  Donna   |
|  Jethan Camarena  | … |  Simon   |
|  Madeleine McGraw  | … |  April   |
|  DeLaRosa Rivera  | … |  David Garcia   |
Aiheesta muualla

Itkevän naisen kirous Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ihon punahukka

DLE-läiskä kasvoissa
Ihon punahukka eli Discoid lupus erythematosus (DLE; nimenä myös Lupus Erythematosus Discoides, LED) on ihon autoimmuunitauti. Tauti ilmenee läiskinä yleensä kasvoissa, korvissa ja päänahassa, toisinaan myös muissa ruumiinosissa. Läiskät tulevat, kun immuunivaste tässä taudissa iskee ihon tyvikalvoon.
Ihon punahukka eroaa niin paljon SLE:stä, että sitä pidetään omana sairautenaan. Joka viidennellä SLE-potilaalla on ihossaan DLE-oireita ja 5–10 %:lle DLE-potilaista kehittyy ajan mittaan yleistynyt muoto (SLE). DLE on krooninen sairaus, joka on kaksi kertaa yleisempi naisilla kuin miehillä. Ihon punahukkaan liittyy harvoin muita sairauksia.
Oireet

Tauti alkaa tavallisesti 20–40 vuoden iässä, jolloin auringonvalolle altistuneille alueille kasvoihin, hiuspohjaan, kaulaan ja joskus hartioihin ilmestyy punoittavia, melko kiinteältä tuntuvia tarkkarajaisia läiskiä, jotka alkavat pian hilseillä. Joskus hilseilevä alue voi vuotaa verta hilsettä irrotettaessa. Auringon ultraviolettisäteily pahentaa iho-oireita varsinkin keväällä ja kesällä, myös pakkanen voi olla haitaksi. Läiskien parannuttua jäljelle jää arpi; päänahassa hiukset irtoavat läiskästä ja arpi jää hiuksettomaksi. DLE-läiskiä voi tulla myös suun limakalvolle. Joka toisella on yleisoireina väsymys, särkyä lihaksissa ja nivelissä tai lievää kuumetta.
Toteaminen

Tauti diagnosoidaan ihosta otetulla koepalalla sekä verikokeilla. Suun limakalvomuutosten diagnosointiin tarvitaan yleensä koepala.
Hoito

Hoitona käytetään voimakkaita kortisonivoiteita tai takrolimuusivoidetta, joillakin potilailla myös suun kautta nautittavia lääkkeitä, kuten malarialääkkenä tunnettua klorokiinia tai hydroksiklorokiinia. Myös todettu talidomidin auttavan iho-oireisiin. Lisäksi pitää suojautua auringolta ja muulta ultraviolettisäteilyltä vaatetuksen ja vahvan auringonsuojavoiteen avulla. Suojautuminen ehkäisee myös uusien DLE-läiskien muodostumista.  Muita tehokkaita ehkäisykeinoja ei tunneta.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto: Ihon punahukka
Firman Utina

Firman Utina (s. 15. joulukuuta 1981 Manado) on indonesialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Indonesian maajoukkueessa 66 maaottelua eli kuudenneksi eniten (tilanne 12.5.2023). Hän on maaotteluissaan tehnyt viisi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2001 ja viimeisen marraskuussa 2014.
Utina on edustanut kotimaassaan useita eri seuroja, pisimpään Persita Tangerangia ja Persib Bandungia.
Jalmari Jäppinen

Jalmari Jäppinen (12. toukokuuta 1897 Sääminki – 28. tammikuuta 1974 Lappeenranta) oli suomalainen runoilija.
Teoksia

Ilman aikojaan : riimeillä rimsutettuja suorasanaisia runojuttuja. Karisto 1929
Falkenbergs VBK

Falkenbergs Volleybollklubb on ruotsalainen lentopalloseura, joka pelaa maan ylimmällä sarjatasolla, Elitserienissä. Elitserienissä joukkue on pelannut vuodesta 2002 lähtien. Falkenbergs VBK perustettiin vuonna 1985, kun kaksi Falkenbergin lentopalloseuraa Ätradalens VK ja Köinge yhdistettiin. Tästä myös joukkueen lyhenne on saanut nimensä.
Falkenbergin joukkue voitti Ruotsin Elitserienin historiansa ensimmäisen kerran vuonna 2007. Joukkue voitti tiukassa loppuottelusarjassa edellisvuoden mestarin. Falkenberg pelasi vuonna 2008 myös seurajoukkueiden Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa, jossa se sijoittui hopealle.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ruotsiksi)
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1991

Vuoden 1991 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut olivat ensimmäiset FIFA:n järjestämät naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pelattiin Kiinassa 16. marraskuuta – 30. marraskuuta 1991. Kisojen pelipaikkoina toimivat Kanton, Foshan, Panyu, Jiangmen ja Zhongshan.
Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat, joka kaatoi finaalissa Norjan 2–1.
Joukkueet

Kisoihin päässeet joukkueet olivat:
| Maanosa | Kiintiö | Maat |
| --- | --- | --- |
| Eurooppa (UEFA) | 5 |  Tanska  Saksa  Italia  Norja  Ruotsi |
| Aasia (AFC) | 3 |  Kiina  Japani  Kiinan Taipei |
| Pohjois- ja Keski-Amerikka (CONCACAF) | 1 |  Yhdysvallat |
| Afrikka (CAF) | 1 |  Nigeria |
| Etelä-Amerikka (CONMEBOL) | 1 |  Brasilia |
| Oseania (OFC) | 1 |  Uusi-Seelanti |
Maalintekijät

Michelle Akers
Heidi Mohr
Linda Medalen
Carin Jennings
Lena Videkull
Liu Ailing
Pia Sundhage
April Heinrichs
Carolina Morace
Firmin Ngrébada

| Firmin Ngrébada |
| --- | --- |

Keski-Afrikan tasavallan pääministeri
 27. helmikuuta 2019 - 15. kesäkuuta 2021  
Edeltäjä:  Simplice Sarandji
Seuraaja:  Henri-Marie Dondra
Henkilötiedot
Syntynyt: 1968
Tiedot
Puolue:  Mouvement Coeurs Unis
Firmin Ngrébada (s. 1968) on keskiafrikkalainen poliitikko, jonka presidentti Faustin-Archange Touadéra nimitti Keski-Afrikan tasavallan pääministeriksi helmikuun lopussa 2019. Ennen nimitystään Ngrébada oli presidentin esikunnan johdossa, ja johti hallituksen ryhmää rauhanneuvotteluissa, jotka johtivat rauhansopimuksen allekirjoittamiseen hallituksen ja 14 aseistetun ryhmän välillä 6. helmikuuta 2019.
Levottomuudet voimistuivat jälleen 2020, kun korkein oikeus esti Francois Bozizen ehdokkuuden joulukuun presidentinvaaleissa. Presidentti Faustin-Archange Touadéra valittiin uudelle kaudelle vaaleissa, joiden äänestysprosentti oli huono.
Maa jakaantui Bozizen ja Touaderan kannattajiin. Ngrébadan ja Touaderan puolue menetti enemmistön parlamentissä, ja Ngrébadan eroa vaadittiin laajasti. Kun maassa olleet ranskalaiset sotilaskouluttajat lähtivät, poliittinen kriisi paheni ja Ngrébadan hallitus jätti eronpyyntönsä kesäkuussa 2021.
Isänpäivä (elokuva)

| Isänpäivä> Fathers’ Day |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ivan Reitman
Käsikirjoittaja:   Lowell Ganz  Babaloo Mandel 
Tuottaja:   Ivan Reitman  Joel Silver 
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Stephen H. Burum
Leikkaaja:   Wendy Greene Bricmont  Sheldon Kahn 
Pääosat:   Robin Williams  Billy Crystal  Julia Louis-Dreyfus 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Warner Bros.  Northern Lights Entertainment  Silver Pictures 
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isänpäivä (engl. Fathers’ Day, tunnetaan myös nimellä Yllätysisät) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka on uusintaversio vuoden 1983 ranskalaisesta elokuvasta Les Compères. Elokuvan pääosia esittävät Robin Williams, Billy Crystal, Julia Louis-Dreyfus, Nastassja Kinski, Charlie Hofheimer, Bruce Greenwood, Charles Rocket, Patti D'Arbanville, Jared Harris ja Louis Lombardi. Mel Gibson ja Sugar Ray tekevät elokuvassa cameoroolin. Elokuvan on ohjannut Ivan Reitman. Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai osakseen kritiikkiä.
Aiheesta muualla

Isänpäivä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Isänpäivä AllMoviessa. (englanniksi)
Firmat kuntoon

| Firmat kuntoon> The Profit |
| --- | --- |
Kestoaika:  60 minuuttia
Luoja(t):  Amber Mazzola
Pääosissa:  Marcus Lemonis
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CNBC  Jim
Esitetty:  30.7.2013 – jatkuu edelleen
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  40
Aiheesta muualla
IMDb
Firmat kuntoon (The Profit) on  yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Ohjelma alkoi CNBC-kanavalla vuonna 2013. Suomessa Jim-kanava aloitti sarjan esittämisen vuonna 2015.
Ohjelmassa Marcus Lemonis yrittää pelastaa pulassa olevia yrityksiä sijoittamalla niihin omia rahojaan.
Falkenbergs FF

Falkenbergs Fotbollförening on jalkapalloseura Falkenbergistä, Ruotsista. Seuran edustusjoukkue nousi Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle Allsvenskaniin ensimmäisen kerran kaudeksi 2014. Seura on perustettu vuonna 1928.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2003

| Naisten SM-sarjan kausi 2003 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  MPS
Alempi sarjataso:  Ykkönen
  ← 2002 :  2004 → 
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2003 pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti Malmin Palloseura. Viimeiseksi sijoittunut FC Sport putosi suoraan Ykköseen ja toiseksi viimeinen joukkue FC Honka karsi sarjapaikasta Ykkösen FC Konnun kanssa. FC Honka säilytti SM-sarjapaikkansa.
Sarjanousijat kaudeksi 2003 olivat FC Honka ja KMF. Kauden 2002 jälkeen Atlantis Ladies luopui sarjapaikasta ja tilalle nostettiin FC Sport.
Sarjataulukko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | MPS, Helsinki | 18 | 14 | 3 | 1 | 42–8 | 45 |
| 2. | HJK, Helsinki | 18 | 13 | 5 | 0 | 53–4 | 44 |
| 3. | SCR, Raisio | 18 | 11 | 2 | 5 | 30–25 | 35 |
| 4. | FC Espoo, Espoo | 18 | 10 | 3 | 5 | 47–24 | 33 |
| 5. | FC United, Pietarsaari | 18 | 9 | 5 | 4 | 32–15 | 32 |
| 6. | HJK-j (Junioriklubi), Helsinki | 18 | 5 | 4 | 9 | 39–35 | 19 |
| 7. | Ilves, Tampere | 18 | 5 | 3 | 10 | 18–57 | 18 |
| 8. | KMF, Kuopio | 18 | 4 | 3 | 11 | 17–38 | 15 |
| 9. | FC Honka, Espoo | 18 | 3 | 1 | 14 | 16–38 | 10 |
| 10. | FC Sport, Vaasa | 18 | 0 | 3 | 15 | 7–57 | 3 |
SM-nousukarsinta

FC Kontu – FC Honka 1–0
FC Honka – FC Kontu 3–1
FC Honka säilytti paikkansa SM-sarjassa yhteismaalein 3–2
Parhaat maalintekijät

15 - Daniela Tjeder FC Espoo
13 - Minna Mustonen HJK
12 - Annina Åman HJK-j
11 - Annica Sjölund FC United
10 - Katri Lehtoranta SCR
Itke rakastettu maa (vuoden 1951 elokuva)

| Itke, rakastettu maa> Cry, the Beloved Country |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Zoltan Korda
Käsikirjoittaja:   Alan Paton  John Howard Lawson 
Perustuu:  Alan Patonin romaaniin Cry, the Beloved Country, 1948
Tuottaja:   Alan Paton  Zoltan Korda 
Säveltäjä:  Raymond Gallois-Montbrun
Kuvaaja:  Robert Krasker
Leikkaaja:  David Eady
Tuotantosuunnittelija:  Wilfred Shingleton
Lavastaja:  Wilfred Shingleton
Pääosat:   Canada Lee  Charles Carson  Sidney Poitier  Joyce Carey  Geoffrey Keen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  London Film Productions
Levittäjä:  British Lion Films
Ensi-ilta:  1951, Suomessa 1953
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Itke, rakastettu maa (Cry, the Beloved Country) on Zoltan Kordan ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1951, joka perustuu eteläafrikkalaisen Alan Patonin suomeksikin ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin. Kirjailija laati romaaninsa pohjalta käsikirjoituksen yhdessä John Howard Lawsonin kanssa, vaikka Lawsonia ei alun perin mainittu tekijänä.
Juoni

Etelä-Afrikan kylässä vanhan mustaihoisen papin Stephen Kumalon omaiset ovat yksi kerrallaan lähteneet kylästä Johannesburgiin, eikä heistä ole kuulunut sen koommin mitään. Vanhus lähtee kotoaan etsimään heitä. Johannesburgissa hän löytääkin veljensä, josta on tullut vieras ihminen. Sisarensa hän löytää prostituoituna, poikansa vankilasta syytettynä valkoisen miehen murhasta.
Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuva voitti Pronssisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla ja oli Cannesissa ehdolla Kultaisen palmun saajaksi.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Uusintaversio

Vuonna 1995 tuotiin ensi-iltaan eteläafrikkalainen uusintaversio elokuvasta. Sen on ohjannut Darrell James Roodt, ja sen pääosia näyttelevät James Earl Jones ja Richard Harris.
Aiheesta muualla

Itke rakastettu maa (vuoden 1951 elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Itke rakastettu maa (vuoden 1951 elokuva) Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cry, the Beloved Country (1951 film)
Käännös suomeksi
Fritz ter Meer

Fritz ter Meer.
Fritz ter Meer (4. heinäkuuta 1884 – 27. lokakuuta 1967) oli saksalainen kemisti ja natsisotarikollinen.
Fritz ter Meer oli 1925–1945 IG Farbenin johtokunnassa, jossa osallistui keskitysleirisuunnitteluun. Fritz ter Meer tuomittiin 1948 Nürnbergin oikeudenkäynnissä seitsemäksi vuodeksi vankilaan. Päästyään vapaaksi 1951 hänestä tuli lääketeollisuus-yhtiö Bayerin johtokunnan puheenjohtaja (Aufsichtsratsvorsitzender).
Ilma-alus

Kuumailmapallo
Ilma-alus on ilmakehässä lentävä kulkuneuvo. Yleisimpiä ilma-aluksia ovat lentokoneet, helikopterit, kuumailmapallot ja ilmalaivat. Jotkut niistä pysyvät ilmassa, koska ovat ilmaa kevyempiä (kuumailmapallot ja ilmalaivat), toisten nostovoima syntyy aerodynaamisesti ilman virratessa vaakasuoraan liikkuvan laitteen tai sen osien ohi.
Määritelmistä

Ilma-alus on Suomessa määritelty ilmailulaissa (864/2014). Lain 2 §:n 1 momentin 6 kohdan mukaan ilma-alus on laite, ”jota kannattavat ilmakehässä muut ilman reaktiot kuin ilman reaktiot maan tai veden pintaa vastaan”. Määritelmä vastaa pitkälti kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen (Chicagon yleissopimuksen) liitteissä käytettyä. Ilma-alukset jaetaan yleisesti ilmaa kevyempiin ja ilmaa raskaampiin ilma-aluksiin.
Satelliitit ja avaruusraketit eivät ole ilma-aluksia, koska ne liikkuvat ilmakehän ulkopuolella.
Maaefektialukset eli pintaliitäjät, jotka ”lentävät” veden pinnan yläpuolella niin kutsutun maavaikutuksen avustamana, ja ilmatyynyalukset eivät ole ilma-aluksia, vaan niitä koskevat merenkulkuun liittyvät säädökset.
Ilma-aluksiin liittyviä ennätyksiä

Maailman suurin käyttöön päässyt lentokone on Antonov An-225. Se painaa 640 tonnia, on 84 m pitkä ja siipien kärkiväli on 88 metriä.
Nopein ilma-alustyyppi on avaruussukkula. Sen nopeus nousee 29 000 kilometriin tunnissa. Suihkukoneista nopein on SR-71 Blackbird 3418 km/h. 
Nopein sotilaskone oli Mikojan MiG-31. Nopeimmat matkustajakoneet olivat Tupolev Tu-144  ja Concorde.
Muuta

Ilma-aluksen propulsio voi tulla potkurista, suihkumoottorista tai raketista.
Ilma-alusten tunnukset ilmaistaan kirjain- ja numerokoodilla, kuten esimerkiksi OH-CAA (moottorikone) tai OH-999 (purjelentokone), missä OH on Suomen maatunnus.
Maapallon lisäksi myös Venus-planeetan yläilmakehässä on lentänyt ilma-alus, tarkemmin sanottuna automaattinen vetypallo tai heliumpallo.
Ilma-alustyyppejä > Ilmaa kevyemmät eli aerostaatit

Aerostaatit pysyvät ilmassa, koska ovat ilmaa kevyempiä (kuumailmapallot ja ilmalaivat). On myös kapeampi määritelmä sanalle aerostaatti, jolloin se tarkoittaa vain kaapelilla / hihnalla maahan, laivaan tai meren pohjaan kiinnitettyä ilmaa kevyempää alusta, toiselta nimitykseltään kiintopallo. On myös kiintopallotyyppi, jossa on leijan kaltainen aerodynamiikka, jotta se pysyy tuulessa vakaampana. Näistä käytetään nimiä helikite tai kytoon.
Ilmalaiva
Kuumailmapallo
Kiintopallo
Ilma-alustyyppejä > Ilmaa raskaammat

Avaruussukkula
Autogiro eli gyrokopteri
Helikopteri
Lennokki
Lentokone
Liidin
Liitokone
Multikopteri
Purjelentokone
Ornitopteri - linnun lentotapaa jäljittelevä lennokki tai lentokone, joka räpyttää siipiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilma-alus Wikimedia Commonsissa
Fritz von Below

Fritz von Below
Fritz Wilhelm Theodor Karl von Below (23. syyskuuta 1853 Danzig – 23. marraskuuta 1918 Weimar) oli saksalainen kenraali, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Below aloitti upseerinuransa vuonna 1873 ensimmäisessä kaartinrykmentissä. Hänestä tuli 1901 rykmentin- ja 1904 prikaatinkomentaja sekä 1905 kenraalimajuri ja pääesikunnan päämajoitusmestari. Vuodesta 1908 hän oli kenraaliluutnantti ja divisioonankomentaja sekä vuodesta 1912 jalkaväenkenraali ja XXII armeijakunnan komentaja. Sitä hän komensi myös maailmansodan alussa ja osallistui 1914 Saksan keisarikunnan 6. armeijan taisteluihin Lothringenissa. Vuodenvaihteessa Below armeijakuntineen siirrettiin itärintamalle ja hän osallistui 10. armeijan mukana Masurian järvien toiseen taisteluun helmikuussa 1915. Huhtikuussa hänet ylennettiin länsirintamalla toimineen 2. armeijan komentajaksi Karl von Bülowin tilalle. Kolmen divisioonan vahvuinen armeija vastasi Noyonin ja Commecourtin välisestä rintamaosuudesta.
Kesä–heinäkuussa 1916 Belowin 2. armeija kohtasi brittien massiivisen suurhyökkäyksen Sommen taistelussa. Vastoin Saksan esikuntapäällikkö Erich von Falkenhaynin oletusta Below oli arvellut odotetun hyökkäyksen kohdistuvan juuri omalle rintamaosuudelleen, ja oli siksi valmistautunut siihen parhaansa mukaan. Heinäkuun 19. päivänä 2. armeija jaettiin kahtia, ja Below sai komentoonsa siitä erotetun 1. armeijan, joka sijoitettiin Sommen pohjoispuolelle. Huhtikuussa 1917 1. armeija koottiin vielä kerran uudelleen 3. ja 7. armeijan osista Champagnen luo, ja Below sai johtaa siellä ranskalaisten käynnistämän Nivellen offensiivin torjumista. Kesällä 1918 hän komensi vielä 9. armeijaa Soissonsin eteläpuolella, mutta jätti palveluksen 8. elokuuta. Below jatkoi armeijan palveluksessa marraskuussa 1918 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Uransa viimeisessä vaiheessa hän osallistui uuden ohjesännön valmisteluun Saksan armeijalle.
Fritz von Below oli kenraali Otto von Belowin serkku.