stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oi jouluyö – Joulun tunnelmaa

| Oi jouluyö – Joulun tunnelmaa Kari Hillo ja Studio-orkesteri |
| --- | --- | --- |

Cover-albumin tiedot
 Äänitetty : ML-studio, 1989
 Julkaistu: 1989
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Musiikki-Laiho
 Tyylilaji: joulumusiikki instrumentaali
 Kesto: 39.06
 Levy-yhtiö: Musiikki-Laiho
Kari Hillon muut julkaisut
| Kitaroiden 1978 | Oi jouluyö – Joulun tunnelmaa 1989 |   |
Oi jouluyö – Joulun tunnelmaa on Kari Hillon kolmas ja viimeisin sooloalbumi. Albumin julkaisi Musiikki-Laiho vuonna 1989. Albumi sisältää instrumentaaliesityksiä perinteisistä joululauluista. Albumilla esiintyvät Kari Hillo sekä hänen johtamansa Studio-orkesteri. Muutamia albumin kappaleita on julkaistu kokoelmalevyllä ”Rakkaimmat joululaulut” (Musiikki-Laiho 1986)
Kappaleet

A-puoli
Oi jouluyö – 4'31 (Säv. A. Adam)
Kilisee, kilisee kulkunen – 1'27 (Säv. L. Wirkhaus)
Heinillä härkien kaukalon – 3'12 (Säv. Trad.)
Joulupukki matkaan jo käy (Santa Claus is Coming to Town) – 2'01 (Säv. J. F. Coots)
Jouluyö, juhlayö – 2'56 (Säv. F. Gruber)
Kun Joulupukki suukon sai (I Saw Mommy Kissing Santa Claus) – 3'14 (Säv. T. Connor)
Jouluaattoyö – 2'42 (Säv. A. Mustonen)
B-puoli
Valkea joulu (White Christmas) – 2'45 (Säv. I. Berlin)
Varpunen jouluaamuna – 2'16 (Säv. O. Kotilainen)
Talven ihmemaa (Winter Wonderland) – 2'56 (Säv. F. Bernard)
Jouluaamuna – 3'44 (Säv. P. Ohls)
Petteri Punakuono (Rudolph the Red-Nosed Reindeer) – 2'12 (Säv. J. Marks)
Me käymme joulun viettohon – 2'40 (Säv. M. Turunen)
En etsi valtaa, loistoa – 3'17 (Säv. J. Sibelius)
Tekijät

Sovitukset ja orkesterin johto: Kari Hillo
Äänitys ja miksaus: ML-studio/K. Hillo, 1986 (Kappaleet A2 ja A5) ja 1989
Kannen valokuva: Kari Rönnqvist
Tuottaja: Musiikki-Laiho Oy
Never Let Me Down

| Never Let Me Down David Bowie |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Montreux, Sveitsi 1987
 Julkaistu: huhtikuu 1987
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): David Bowie, David Richards
 Tyylilaji: pop rock hard rock taiderock
 Kesto: 53.07
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  2. (6. toukokuuta 1987)   3. (15. toukokuuta 1987)   3. (huhtikuu 1987)   5. (huhtikuu 1987)   6. (toukokuu 1987)   18. (3. toukokuuta 1987)   34. (1987)
David Bowien muut julkaisut
| Tonight 1984 | Never Let Me Down 1987 | Black Tie White Noise 1993 |
Singlet albumilta Never Let Me Down
 ”Day-In Day-Out / Julie” Julkaistu: 23. maaliskuuta 1987  ”Time Will Crawl / Girls” Julkaistu: 15. kesäkuuta 1987  ”Never Let Me Down / '87 and Cry” Julkaistu: 17. elokuuta 1987
Never Let Me Down on brittiläisen muusikko David Bowien vuonna 1987 julkaistu studioalbumi. Levy sai ilmestyessään kriitikoilta varsin negatiivisen vastaanoton.
Albumilla on cover-versio Iggy Popin kappaleesta ”Bang Bang”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut David Bowie, ellei toisin mainita.
Day-In Day-Out – 4.38
Time Will Crawl – 4.18
Beat of Your Drum – 4.32
Never Let Me Down – 4.03 (säv. Bowie, Carlos Alomar)
Zeroes – 5.46
Glass Spider – 4.56
Shining Star (Makin' My Love) – 4.05
New York's in Love – 3.55
'87 and Cry – 3.53
Too Dizzy – 3.58 (säv. Bowie, Kizilcay)
Bang Bang – 4.02 (säv. Pop, Kral)
Kappaleet > Vuoden 1995 uusintapainoksen bonuskappaleet

Girls ("Time Will Crawl" -singlen b-puoli) – 5.38 (säv. Bowie, Kizilcay)
Julie ("Day-In Day-Out" -singlen b-puoli) – 3.45
When the Wind Blows (When the Wind Blows -soundtrackilta 1985) – 3.36
Kokoonpano

David Bowie – laulu, kitara, kosketinsoittimet, tamburiini, taustalaulu
Carlos Alomar – kitara, kitarasyntetisaattori, tamburiini, taustalaulu
Erdal Kizilcay – kosketinsoittimet, rummut, basso, trumpetti, taustalaulu, viulut
Peter Frampton – soolokitara
Phillipe Saisse – piano, kosketinsoittimet
Carmine Rojas – basso
Earl Gardner – flyygelitorvi
Crusher Bennet – lyömäsoittimet
Stan Harrison – alttosaksofoni
Laurie Frink – trumpetti
Steve Elson – baritonisaksofoni
Lenny Pickett – tenorisaksofoni
Robin Clark, Loni Groves, Diva Gray, Gordon Grodie – taustalaulu
Sid McGinnis – soolokitara kappaleissa "Bang Bang", "Time Will Crawl" ja "Day-In Day-Out"
Mickey Rourke - välirap-osuus kappaleessa "Shining Star (Makin' My Love)"
Arvostelut

Allmusic: () linkki
Pitchfork: 5,8/10
Bohdan Warchal

Bohdan Warchal (1930–2000) oli slovakialainen viulisti ja kapellimestari. Hän perusti vuonna 1960 Slovakian kamariorkesterin ja toimi sen pääkapellimestarina ja sooloviulistina neljän vuosikymmenen ajan.
Warchal opiskeli Musiikin ja esittävien taiteiden Janáček-akatemiassa, Brnossa. Ennen Slovakian kamariorkesterissa tekemäänsä työtä hän johti Slovakian filharmonista orkesteria Bratislavassa vuodesta 1957. Warchalin johdolla Slovakian kamariorkesteri saavutti maailmanlaajuista tunnustusta lähes 2 500:lla konsertillaan, joita pidettiin eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvalloissa, Australiassa, Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Warchal teki opetustyötä useissa yliopistoissa. Myös hänen pojastaan Bohdan Warchal nuoremmasta tuli viulisti.
Warchal sai vuonna 1969 ansioituneen taiteilijan ja vuonna 1983 Tšekkoslovakian kansantaiteilijan arvon. L. Šarounován 14. tammikuuta 1998 löytämä asteroidi 28019 Warchal sai nimensä Warchalilta.
Capitalist Casualties

Capitalist Casualties on kalifornialainen powerviolence/crust punk/hardcore punk/anarcho-punk -yhtye joka perustettiin 1987. Capitalist Casualties on yksi tunnetuimmista powerviolence-yhtyeistä.
Yhtyeen kokoonpano

H Murder - rummut
Mike - kitara
Jeff - basso
Shawn - laulu
Diskografia

Art of Ballistics 7" EP
Dark Circle 5", 1999
Disassembly Line 12", 1992
Dope and War 7", 1997
Live Butchery 7"
Planned Community 6", 2000
Raised Ignorant 7", 1993
Split 7" w/ Discordance Axis, 1994
Split 7" w/ The Dread
Split 7" w/ Millions Of Dead Cops
Split 7" w/ Macabre, 2001
Split 12" with Man Is The Bastard, 1994
Split 7" w/ Monster X, 2000
Split 7" w/ Slight Slappers
Split 7" w/ Stack, 1996
Split 7" w/ Ulcer, 1995
Split 7" w/ Unholy Grave, 1999
Subdivisions in Ruin 12", 1999
Split 12" w/ Hellnation, 2008
Bosniakit

| Bosniakit |
| --- | --- |
Väkiluku:  2,4–4,4 miljoonaa
Asuinalueet:  Bosnia ja Hertsegovina, Serbia, Kroatia, Slovenia, Pohjois-Makedonia, Montenegro
Kielet:  bosnia
Uskonnot:  kristinusko ja islam
Bosnia ja Hertsegovina.  Bosniakkien pääasialliset asuma-alueet.
Bosniakit (bosniaksi Bošnjaci) ovat slaavilainen kansa, joka pääasiassa muodostuu Bosnia ja Hertsegovinan muslimeista. Bosniakit muodostavat Bosnia ja Hertsegovinan väestöstä 51 prosentin osuuden. Heitä asuu vähemmistönä myös muun muassa Serbiassa, Montenegrossa, Kosovossa ja Pohjois-Makedoniassa kuten myös muissa entisen Jugoslavian maissa. Nykyään bosniakkien kieltä kutsutaan bosnian kieleksi (serbokroatiankieli).
Länsimaissa bosniakkeja kutsutaan usein Bosnian muslimeiksi, mikä on virheellinen nimitys, sillä kaikki bosniakit eivät ole muslimeja eivätkä kaikki Balkanin muslimit bosniakkeja. Suurin osa (noin 90 prosenttia) bosniakeista on islaminuskoisia, mutta uskonto ei heille ole kovinkaan määräävässä asemassa ja jotkut ovat kääntyneet takaisin kristinuskoon. Bosniakkien kansallistunne ei ole koskaan ollut yhtä voimakas kuin alueen serbien tai kroaattien. Toisessa maailmansodassa bosniakit olivat monesti Saksan puolella. Titon Jugoslavia voimisti muslimien asemaa, mikä herätti serbeissä vastustusta.
1990-luvun alkupuolella Bosnia ja Hertsegovinan muslimit joutuivat Bosnian sodassa ankaran vainon kohteeksi. Heitä surmattiin joukoittain. Jugoslavian aikoina bosniakkien ja muiden muslimikansojen kansallisuudesta käytetty nimitys oli muslimi tai katsottiin sukujuuret sitten kansallisuus oli serbi tai kroaatti. Ennen ensimmäistä Jugoslaviaa, jota kutsuttiin serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnaksi sekä ortodoksit, katoliset että muslimit käyttivät itsestään nimitystä bosniakit. Myöhemmin serbien painostuksesta Jugoslaviassa pyrittiin tuhoamaan bosniakkilainen kansallinen identiteetti mm. kieltämällä heidän nimensä perustuslaissa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bosniakit Wikimedia Commonsissa
Nǀun kieli

| N|u |
| --- | --- |
Muu nimi:  n||ng
Tiedot
Alue:   Etelä-Afrikka
Puhujia:  5 (2013)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Tuukielet
ISO 639-3:  ngh
 Ohje 
N|u (tai n||ng) on erittäin uhanalainen tuukieli, jota puhutaan Kalaharin aavikolla Etelä-Afrikassa. Vuonna 2013 kielellä oli vain viisi puhujaa.
Kieli jaetaan kahteen päämurteeseen.
N|un dokumentointi aloitettiin 1920-luvulla. Erilaisia oikeinkirjoitusmuotoja kielelle on yritetty luoda 1990-luvulta lähtien. Nykyisin kielellä ei ole kirjoitettua muotoa.
Fonologia > Konsonantit

|  |  | Bilabiaali | Alveolaari> Norm. | Alveolaari> Lat. | Palataali | Velaari | Uvulaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Klusiili | Norm. | p | b | (t) | (d) |  | c | ɟ | k | g | q | (ʔ) |
| Klusiili | Asp. |  |  |  | cʰ | cχ | kʰ |  |  |
| Affrikaatta | Affrikaatta |  | ts |  |  |  |  |  |
| Nasaali | Nasaali | m | n |  | ɲ | ŋ |  |  |
| Frikatiivi | Frikatiivi | (f) | s | z |  |  |  | χ | (ɦ) |
| Likvida | Likvida |  | ɾ | (l) |  |  |  |  |
| Ejektiivi | Ejektiivi |  | ts' |  |  | kχ' | qχ' |  |
|  |  | Labio-uvulaari | Dentaali-faryngaali | Aleo-uvulaari> Norm. | Aleo-uvulaari> Lat. | Palato-faryngaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Klusiili | Soinnillinen | ᶢʘ | ᶢǀ | ᶢǃ | ᶢǁ | ᶢǂ |
| Klusiili | Soinniton | ᵏʘ | ᵏǀ | ᵏǃ | ᵏǁ | ᶢǂ |
| Klusiili | Asp. |  | ᵏǀʰ | ᵏǃʰ | ᵏǁʰ | ᵏǂʰ |
| Nasaali | Soinnillinen | ᵑʘ | ᵑǀ | ᵑǃ | ᵑǁ | ᵑǂ |
| Nasaali | Glottaalisoitunut | ᵑʘˀ | ᵑǀˀ | ᵑǃˀ | ᵑǁˀ | ᵑǂˀ |
| Nasaali | Asp. |  | ᵑ̊ǀʰ | ᵑ̊ǃʰ | ᵑ̊ǁʰ | ᵑ̊ǂʰ |
|  |  | Labio-uvulaari | Dentaali-faryngaali | Aleo-uvulaari> Norm. | Aleo-uvulaari> Lat. | Palato-faryngaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Klusil | Norm. | ʘ͡q | ǀ͡q | ǃ͡q | ǁ͡q | ǂ͡q |
| Klusil | Asp. |  | ǀ͡qʰ | ǃ͡qʰ | ǁ͡qʰ | ǂ͡qʰ |
| Affrikaatta | Affrikaatta | ʘ͡qχ | ǀ͡qχ | ǃ͡qχ | ǁ͡qχ | ǂ͡qχ |
|  | Dentaal-faryngaali | Aleo-uvulaari> Norm. | Aleo-uvulaari> Lat. | Palato-faryngaali |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Affrikaatta | ǀ͡χʼ | ǃ͡χʼ | ǁ͡χʼ | ǂ͡χʼ |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

| Vokaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Perusvokaali | i | u | e | o | a |
| Nasaalivokaalit | in | un |  |  | an |
| Epiglottaaliset |  | (uʢ) | eʢ | oʢ | aʢ |
| Nasaali-epiglottaaliset |  |  |  | oʢn | aʢn |
Lähde:
Notre Dame du Haut

Ronchampin kappeli kaakosta, aamupäivä, heinäkuu 1994.
Ronchampin kappelia, viralliselta nimeltään Chapelle Notre Dame du Haut, pidetään yhtenä ranskalais-sveitsiläisen arkkitehti Le Corbusier'n parhaista töistä ja yhtenä 1900-luvun kirkkoarkkitehtuurin merkittävimmistä teoksista.
Vuonna 1954 valmistunut kappeli sijaitsee korkealla kukkulalla Ronchampin kunnassa lähellä Belfortin kaupunkia itäisessä Ranskassa. Se rakennettiin toisessa maailmansodassa täysin tuhoutuneen, 300-luvulta peräisin olleen pyhiinvaelluskappelin tilalle.
Kappeli on ainutkertainen Le Corbusier'n tuotannossa sikäli, että se poikkeaa hänen omista standardointia ja kone-estetiikkaa ihailevista periaatteistaan. Hän suunnitteli kappelin täysin sijoituspaikan ehdoilla, mutta käytti kuitenkin hyväksi kehittämäänsä Modulor-mitoitusjärjestelmää.
Kukkulalta voi nähdä horisontin jokaiseen ilmansuuntaan, ja kukkulalla oli vuosituhantiset perinteet pyhiinvaelluskohteena, alkaen kelttien auringonpalvontapaikkana ja sittemmin kristillisenä Neitsyt Marian palvontapaikkana keskiajalla. Kukkulalle kiivetessä kappeli tulee näkyviin vasta aivan huipulle saavuttaessa.
Ulkopuoli

Rakennus on tehty pääosin betonista, mutta sotien jälkeisen materiaalipulan takia siinä on käytetty myös sodan tuhoaman vanhan kappelin kiveä. Pyöreäpäiset tornit on muurattu tiilestä, mutta niiden kupolit ovat betonia.
Kappelin kantavat rakenteet koostuvat ylöspäin ohenevista valkoisista, ruiskubetonilla pinnoitetuista betonimuureista, joiden paksuus on suurimmillaan noin 270 cm. Pohjoisseinän katkaisevat kaksi noin 20 metriä korkeaa tornia, jotka avautuvat kappelin sisätilaan tuoden sinne epäsuoraa valoa. Tornien välissä on niin sanottu arkisisäänkäynti. Sakaristoon kuljetaan ulkoseinään ripustettuja kapeita portaita pitkin.
Ylösalaisin käännetyltä vaikuttava, pullistunutta purjetta tai sienen lakkia muistuttava kattorakenne tukeutuu paksujen betoniseinien sisään kätkettyihin pilareihin. Katto ja monet betoniset yksityiskohdat alempana rakennuksessa on jätetty raakapintaisiksi, kun taas seinät on rapattu valkoisiksi sekä sisältä että ulkoa.
Koveran itäseinän suojassa sijaitsee ulkoalttari, jossa on oma kuoriparvi ja saarnastuoli. Alttaripöytänä toimii paksu betonilaatta. Itäseinä kaartuu kaakkoon ja päättyy terävään nurkkaan, jonka yläpuolella myös kattorakenne kohoaa teräväksi kärjeksi.
Eteläseinää lävistää 27 erimuotoista ja -kokoista ikkunaa, joiden kuilumaisten aukkojen valkoisista sisäpinnoista valo heijastuu pehmeänä. Monissa ikkunoissa on käytetty värillistä lasia kirkkaissa perusväreissä. Joihinkin laseihin Le Corbusier teki pieniä maalauksia tai kirjoitti huolellisella kaunokirjoituksella otteita Neitsyt Marian rukousteksteistä.
Kappelin eteläseinällä, eikä lännessä kuten on tapana, on rakennuksen monumentaalinen, molemmin puolin värikkäästi emalikoristeltu takorautainen pääovi, joka avataan vain pyhiinvaelluspäivinä. Ovi on 3 x 3 metrin kokoinen, 33 senttimetriä paksu ja painaa 2,3 tonnia. Emalitaulujen kuva-aiheina on pilviä, käsiä, puita ja tähtiä – aiheita, joita Le Corbusier käytti usein maalausharjoitelmissaan.
Pääoven vasemmalla puolella kohoaa noin 27 metriä korkea, eteläpuoleltaan pyöristetty päätorni, joka avautuu kappelin sisätilaan ja muodostaa juurelleen pienen sivukappelin. Tornin suoralla pohjoissivulla olevat ikkunat tuovat sisään valoa, joka heijastuu epäsuorana alas sivukappeliin tornin koverasta eteläsivusta. Sama periaate toistuu pohjoisseinän kahdessa matalammassa tornissa.
Ikkunaton länsiseinä kiertyy molemmista päistään tornien ympärille, lounaassa päätornin ja luoteessa matalamman tornin. Länsiseinän yläreunassa on hevosen sieraimia muistuttava ulkoneva vesikouru, joka johdattaa sadeveden alapuolella olevaan veistokselliseen kaivoon.
Sisätilat

Kaikki sisätilan pinnat ovat kaarevia tai kaltevia. Kattorakenne näyttää sisältä hieman riippuvalta kankaalta. Jopa lattia viettää alaspäin alttaria kohti, seuraten kukkulan pinnanmuotoa rakennuksen kohdalla. Perinteisesti itäseinälle sijoitettu alttari sijaitsee matalalla korokkeella.
Kappelin sisällä pyhyyden tuntua luovat paksujen seinien erikokoiset, eri suuntiin taivaalle avautuvat pienet ikkuna-aukot. Niiden valo heijastelee ikkunakuilujen valkoisista sisäpinnoista paksujen seinien läpi kulkiessaan ja luo kappelin sisään pehmeän epäsuoran valaistuksen. Epäsuoraa valoa tulee myös kattorakenteen ja eteläseinän yläosan välisestä kymmenen senttimetrin raosta sekä kolmesta tornista. Rakennuksessa ei ole lainkaan sähkövaloa, vaan päivänvalo ja kynttilänvalo saavat riittää.
Ulkoseinien tapaan myös valkoiset sisäseinät on pinnoitettu karkealla ruiskubetonilla.  Kahdeksalle betonista ja iroko-puusta tehdylle penkkiriville mahtuu istumaan noin 200 sanankuulijaa. Muu osa salin lattiasta on tyhjää. Saarnastuoli on portaita myöten raakabetonia.
Muut rakennukset

Le Corbusier ei halunnut kappeliin lainkaan kelloja. Vasta kappelin 20. vuosipäivän kunniaksi sen länsipuolelle pystytettiin kolmen kellon matala kellovarustus arkkitehti Jean Prouvén suunnitelmien mukaan. Kappelin alle rinteeseen Le Corbusier suunnitteli raakabetonisia talous- ja kokoustiloja, jotka ovat osittain maan sisässä.
Vuonna 2011 vihittiin käyttöön kappelin lähelle rakennettu klarissalaisluostari, joka valmistui italialaisen Renzo Pianon suunnitelman mukaan huolimatta hanketta kohdanneesta runsaasta vastustuksesta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Notre Dame du Haut de Ronchamp
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Notre Dame du Haut Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Capitale du crime Volume 2

| Capitale du crime Volume 2 La Fouine |
| --- | --- | --- |

Mixtapen tiedot
 Julkaistu: 18. tammikuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Canardo, Animals Sons
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 78.20
 Levy-yhtiö: Banlieue Sale
Listasijoitukset
 Les Charts #3 (2010)
La Fouinen muut julkaisut
| Mes repères 2009 | Capitale du crime Volume 2 2010 | La Fouine vs Laouni 2011 |
Capitale du crime Volume 2 on La Fouinen neljäs mixtape, jonka julkaisi Banlieue Salen vuonna  2010. Levy sijoittui parhaimmillaan ranskalaisen Le Charts albumilistalla sijalle kolme. Levyllä vierailivat muun muassa Nessbeal, Green, Canardo, MLC, Kennedy, Lino ja J-Mi Sissoko.
Kappaleet

Banlieue Sale Music – 4.21  (feat. Nessbeal)
Krav Maga – 4.30
Nés pour briller – 4.00  (feat. Green, Canardo & MLC)
Pleure pas – 4.44  (feat. Green, Canardo & Kennedy)
Voitures allemandes – 3.30  (feat. Lino & J-Mi Sissoko)
Le mauvais oeil – 3.37  (feat. Green)
Les balances sont respectées – 3.21
Bois d'Arcy – 3.41
Bang Bang – 4.44  (feat. Green & Canardo)
Iblis – 2.40  (Canardo)
Vodka Redbull – 4.42  (feat. Green, Canardo & MLC)
Parloir sauvage – 3.52
Wesh Wesh City – 3.50
Cité HLM – 3.09  (Canardo & Green)
YouPorn – 3.25  (feat. Rickwel)
Dans la capitale du crime – 1.33  (Roi Heenok)
Procureur de Versailles – 4.04  (feat. Chabodo, AP2 & Vincenzo)
Au bout de mes idées – 4.39  (Rickwel, Gued'1, Green, Neskro & Teuch Ross)
Bad Boys – 2.31  (MLC, Sams, Madson & Idro)
Outro/Quand la musique est bonne – 2.42  (feat. DJ Battle)
Krav Maga – 4.45  (feat. MLC, Canardo, Gued'1 & Green) (bonusraita)
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2008 |  Les Charts | 3 |
| 2009 |  Ultratop 50 | 20 |
| 2009 |  Hitparade | 94 |
Niko Oksanen

Tahvo Nikolai (Niko) Oksanen (26. joulukuuta 1899 Vieremä – 26. elokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Oksasen vanhemmat olivat pienviljelijä Aku Oksanen ja Josefiina Juntunen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin opettajaseminaarista 1922.
Niko Oksanen oli naimisissa 1926–1930 sairaanhoitaja Helvi Inkeri Poijärven (k. 1930) kanssa, 1932–1952 kansakoulunopettaja Aino Elna Johanna Järvisen (k. 1952) kanssa ja vuodesta 1956 käsityönopettaja Lahja Inkeri Turusen kanssa.
Kaunokirjallisia teoksia

Varoittava esimerkki : vuorokeskustelu. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 3. Helsinki 1932
Heikin kääntymys : vuorokeskustelu. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 7. Helsinki 1933
Menninkäiset ja ihmiset : 1-näytöksinen kuvaelma. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 9. Helsinki 1934
Kartanon keittiössä : raittiusaiheinen vuorokeskustelu. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 21. Helsinki 1936
Menestymisen salaisuus : vuorokeskustelu, jossa lapset keskustelevat aikaihmisten asioista. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 15. Helsinki 1936
Elämänuraa valitaan : vuorokeskustelu. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 23. Helsinki 1937
Ihana vapaus : vuorolausunta. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 27. Helsinki 1937
Olemme jälleenrakentajia. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 43. Helsinki 1944
Olemme uuden Suomen rakentajia. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja 42. Helsinki 1944
Meidän lasten liikenneopas ; kuv. Martti Santala. Otava 1953
Joulun ilosanoma ; tekstin sommittelu Niko Oksanen, kuv. Martta Wendelin. Otava 1955
Muita teoksia

Kansakoulunopettajien palkkaus : keskushallituksen alustus SKL:n ylimääräiselle kokoukselle 9.10.1938 ; tekijät N. Oksanen ja Uuno Miettinen. Suomen kansakoulunopettajain liiton keskushallitus, Helsinki 1938
Suomen suvun kirja ; toim. Helvi Katajavuori, Kerttu Mustonen, Niko Oksanen. WSOY 1943
Suomen kansakoulunopettajain liitto : piirteitä 50-vuotisesta toiminnasta ; kirj. J. O. Metsikkö ja Niko Oksanen. Suomen kansakoulunopettajain liitto, Helsinki 1943
Nyt lähdemme ulos elämään : opaskirja koulunsa päättäville nuorille ; kirj. L. Arvi P. Poijärvi, Niko Oksanen. Otava 1944
Mitä meistä tulee? : nuorten elämänuran valinnan opas ; kirj. Niko Oksanen, Eero Kiviranta. Otava 1947, 2. uus. painos 1956
Koululaisen urheilu- ja retkeilymuistio ; toim. Keijo Kaskimies ja Niko Oksanen. Kansakoulun liikuntakasvatusliitto, Helsinki 1947
Laskenko oikein? : laskutehtäviä oppikoulun sisäänpääsytutkintoa varten ; kirj. Urpo Kuuskoski, Niko Oksanen. Otava 1948, 10. painos 1965
Omatoimisen koulun luonnontieto ; kirj. I. Reinilä, J. S. W. Koponen. 3. painoksen uusinut Niko Oksanen. Otava 1949
Kansalaistietoa jatkokoululaisille ; kirj. Tauno Koiranen ja Niko Oksanen. Otava 1950, 3. uus.painos nimellä Yhteiskuntatietoa nuorille. Otava 1955, 7. painos 1962
Kirjoitanko oikein? : äidinkielen opetukseen liittyviä tehtäviä ja ohjeita oppikouluun pyrkiville ja kansakoulun IV luokalle ; kirj. Arvo Suominen, Niko Oksanen. Otava 1952, 3. uus. painos 1957, 4. uus. painos 1961
Yhteiskuntaopin tehtäviä ja kysymyksiä : havainto- ja tietoaineistoa, kertauskysymyksiä, valitse oikein -tehtäviä ; kirj. Tauno Koiranen, Niko Oksanen. Otava 1960
Aiheesta muualla

Niko Oksanen : Kööpenhaminan uusia kansakouluja katsomassa, Helsingin Sanomat, 10.09.1939, nro 243, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Bredared

| Bredared |
| --- | --- |
 Bredaredin kirkko
 Bredared
 Koordinaatit: 57°48′22″N, 12°54′08″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Borås
Väkiluku (2021):  379
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bredared on taajama Boråsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 379 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bredared Wikimedia Commonsissa
Chargiino

Chargiino on hiukkasfysiikassa hypoteettinen hiukkanen, joka esiintyy supersymmetrisissa teorioissa. Se on sekoitus higgsiinoista ja gaugiinoista ja on siten fermioni. Chargiinojen spin on ½.
Yleisemmin chargiinoiksi nimitetään supersymmetristen fermionien sekoituksesta muodostuneita massaominaistiloja. Minimaalisessa supersymmetrisessa standardimallissa (MSSM) chargiinot muodostuvat  varattujen gaugiinojen sekä varattujen higgsiinojen lineaarikombinaatioina. Sähköheikon symmetriarikon jälkeen varatuilla higgsiinoilla ( \scriptstyle {\tilde {H}}_{1}^{-},{\tilde {H}}_{2}^{+}) on samat kvanttiluvut kuin varatuilla heikkoa isospiniä vastaavilla gaugiinoilla (varatut winot:  \scriptstyle {\tilde {W}}^{-},{\tilde {W}}^{+}). Tästä syystä nämä mittaominaistilat sekoittuvat keskenään muodostaen lineaarikombinaationa massaominaistilat, joita nimitetään chargiinoiksi. Koska mittaominaistiloja on neljä, on myös massaominaistiloja neljä. Koska negatiiviset ja positiiviset mittaominaistilat esiintyvät lineaarikombinaatiossa symmetrisesti, on varsinaisia massoja kuitenkin  vain kaksi. Usein ajatellaankin, että chargiinoja on kaksi ja kumpikin voi olla sekä negatiivisesti että positiiviseti varautunut.
Capito

Capito (lat., ”isopää”) voi viitata seuraaviin:
Henkilöitä

Artemidoros Kapiton (lat. Artemidorus Capito, 100-luku), kreikkalainen lääkäri ja grammaatikko
Gaius Ateius Capito (1. vuosisata eaa.), vuoden 55 eaa. kansantribuuni
Gaius Ateius Capito (n. 30 eaa. – 22 jaa.), juristi
Jost Capito (s. 1958), saksalainen autourheiluvaikuttaja
Shelley Moore Capito (s. 1953), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja senaattori
Wolfgang Capito, Wolfgang Köpfel (1478–1541), saksalainen uskonpuhdistaja
Muita merkityksiä

kruunusepät (Capito), tukaaneihin kuuluva lintusuku.
Centre hospitalier intercommunal de Poissy-Saint-Germain-en-Laye

Centre hospitalier intercommunal de Poissy-Saint-Germain-en-Laye
Centre hospitalier intercommunal de Poissy-Saint-Germain-en-Laye (CHIPS) on Saint-Germain-en-Layelainen sairaala. Osa Assistance publique - Hôpitaux de Paris ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta.
Se on rakennettu vuonna 1997.