stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mildred Benson
Elämä

Mildred Augustine Wirt Benson syntyi Ladoressa ja vietti siellä nuoruutensa. Hänen vanhempansa olivat J. L. Augustine ja Lillian Augustine. Mildred aloitti jo lapsena kirjoittamisen, ja jo varhain hänen haaveensa oli tulla kirjailijaksi. 14-vuotiaana hän voitti palkinnon kirjoituskilpailussa.
Benson opiskeli Iowan yliopistossa. Hän valmistui sieltä kandidaatiksi 1925. Tämän jälkeen hän työskenteli vuoden verran Clintoniss, Iowassa paikallisen sanomalehden toimittajana. Alaan hänet tutustutti hänen ensimmäinen aviomiehensä Asa Wirt, joka työskenteli toimittajana The Associated Press -yhtymässä. Sitten Benson siirtyi joksikin aikaa New Yorkiin, jossa tapasi Edward Stratemeyerin, joka omisti kirjoja kustantamoille tuottavan yrityksen. Yhtiön palveluksessa oli useita kirjailijoita, joiden tehtävänä oli kirjoittaa kirjoja. Stratemayer tarjosi näitä kirjoja sitten kustannettavaksi eri kirjankustantamoille. Benson jätti yritykseen tekstinäytteen arvosteltavaksi ja palasi takaisin viimeistelemään maisterintutkintonsa Iowan yliopistoon. Hän oli opinahjonsa ensimmäinen henkilö, joka sai maisterin arvon pääaineena journalismi ja tämä tapahtui vuonna 1927. Tällä välin Stratemeyer oli tutustunut hänen jättämäänsä tekstiin ja hyväksyi sen. Stratemeyer palkkasi Bensonin jo 1926 kirjailijaksi kirjayritykseensä. Alkuun Bensonille tarjottiin tehtäväksi Ruth Fielding -kirjasarjan kirjoitustyötä. Hänen pääasiallinen tehtävänsä oli laajentaa Stratemayerin laatimia juonirakennelmia ja täydentää ne kokonaisiksi romaaneiksi.
Elämä > Kirjailijan ura

Mildred Bensonin kirjallinen tuotanto sisältää yli 130 teosta. Hän kirjoitti Neiti Etsivä -sarjaa vuodesta 1930 lähtien. Sarjan ensimmäisestä 30 teoksesta Benson kirjoitti 23. Kirjailijan mukaan kirjayhtiön johtaja Edward Stratemayer ei ollut täysin tyytyväinen ensimmäisen romaanin sisältöön, mutta jo kahdesta seuraavasta teoksesta tuli kaupallinen menestys. Kirjasarjasta kokonaisuudessaan tuli hyvin suosittu. Sarjan teoksia oli myyty Bensonin kuoleman aikoihin jo yli 200 miljoonaa kappaletta ja niitä oli käännetty 17 kielelle. Bensonin kirjoittamat Neiti Etsivä -kirjat julkaistiin kirjailijanimellä Carolyn Keene. Saman nimimerkin suojissa sarjaa on sittemmin kirjoittanut useita muitakin kirjailijoita.
Kirjoitustyön alussa Benson sai valmiin nimiehdotuksen ja muutaman lauseen pituisen aiheluonnostelman, josta hänen tehtävänään oli laatia noin 200 sivun romaani. Stratemeyer saattoi jälkeenpäin vielä muokata tekstiä ennen kirjan toimittamista kustantamoon. Parhaimpana vuotenaan Benson kirjoitti valmiiksi 13 romaania. Tämän lisäksi hän oli työskenteli täysipäiväisesti lehdessä toimittajana.
Benson sai jokaisesta kirjoittamastaan Neiti Etsivä -kirjasta vain 125 dollarin kertakorvauksen. Hän ei koskaan saanut niistä enää jälkeenpäin tekijänoikeuskorvauksia, eikä myöskään kirjojen pohjalta tehdyistä elokuvista ja peleistä. Kustantajan vaatimuksesta kirjailija ei myöskään saanut paljastaa tekijän oikeaa henkilöllisyyttä. Salaisuus paljastui kuitenkin vuonna 1980, kun kirjailija joutui todistajaksi kustantamoon kytkeytyneeseen oikeusjuttuun. Alkuaikana kirjojen tekijänoikeudet omisti Edward Stratemayer ja tämän kuoltua 1930 hänen tyttärensä Harriet Adams. Adamsin kuoleman (1982) jälkeen oikeudet osti kustannusliike Simon & Schuster.
Bensonin muuhun kirjalliseen tuotantoon kuuluivat mm. mysteerikertomusten sarja nimeltä Penny Parker. Lisäksi hän kirjoitti kymmeniä lyhyitä kertomuksia. Aihevalikoimassa oli toisinaan erikoisiakin aiheita. Kirjailija oli lentänyt vain kerran eläessään, kun hän kirjoitti "Ruth Darrow Flying Stories" –nimistä kirjasarjaa. Hän suoritti myöhemmin lentäjän koulutuksen ja sai lentolupakirjan.
Bensonin kirjailijanura päättyi 1960-luvun puolivälissä. Hän kieltäytyi uudistamasta Neiti Etsivän juonirakennelmia, koska ei halunnut sisällyttää siihen esimerkiksi huumeiden käyttöä ja muita sosiaalisia ongelmia.
Elämä > Toimittajana

Pääasiallisen elämäntyönsä Benson teki lehtitoimittajana. Vuonna 1944 hänet palkattiin toimittajaksi Toledo Timesiin. Myöhemmin hän siirtyi Toledo Bladeen, jonka nimeksi vaihtui sittemmin The Blade. Vuodesta 1990 tammikuuhun 2002 hän kirjoitti paikallisista uutisasioista ja lisäksi hänellä oli lehdessä vakituinen kerran viikossa ilmestyvä kolumni. Viimeisinä vuosinaan Mildred Benson kärsi heikentyneestä kuulosta ja myös hänen näkökykynsä oli heikentynyt. Silti hän kykeni jatkamaan kirjoittamista. Bensonilla diagnosoitiin keuhkosyöpä kesäkuussa 1997. Hän jatkoi sairaudesta huolimatta lehtipalstan toimittamista.
Tammikuussa 2002 Bensonin oli vastahakoisesti jäätävä eläkkeelle. Kaikkiaan hänen uransa toimittajana kesti 58 vuotta. Vielä eläkkeellä ollessaan hän viimeisinä elinkuukausinaan kirjoitti lehteen kerran kuussa kolumnin. Palstan nimenä oli Millie Benson’s Notebook (suom. Millie Bensonin muistikirja) ja se käsitteli arkipäiväisiä asioita ja erilaisia vanhuuteen liittyviä teemoja. Benson oli toimituksessa kirjoittamassa artikkelia, kun hän sai äkillisen sairaskohtauksen työpöytänsä ääressä toukokuussa 2002. Hänet vietiin Toledon sairaalaan, jossa hän myöhemmin kuoli.
Elämä > Yksityiselämä

Mildred Benson solmi ensimmäisen avioliittonsa Asa Wirtin kanssa.  Liitosta syntyi tytär, Margaret (Peggy).  Wirt kuoli 1947.  Mildred Wirt avioitui toisen kerran 1950 Toledo Times-lehden toimittajan George Bensonin kanssa. Liitto päättyi aviomiehen kuolemaan 1959.
Stephan Leyhe

| Stephan Leyhe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1992 (ikä 32) Schwalefeld, Saksa
Mäkihyppääjä
Pituus:  174 cm
Seura:   SC Willingen
Maailmancup
Kaudet:  2014-
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  6
 Tietolaatikko päivitetty 25. marraskuuta 2023 
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | joukkuemäki |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Seefeld 2019 | joukkuemäki |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kulm 2016 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Kulm 2024 | joukkuekilpailu |  |
Stephan Leyhe (s. 5. tammikuuta 1992 Schwaledfeld) on saksalainen mäkihyppääjä ja joukkuekilpailun maailmanmestari. Hän edustaa SC Willingeniä.
Leyhe oli saavuttamassa Saksalle lentomäen MM-hopeaa joukkuemäestä Kulmissa vuonna 2016. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä 13:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli mukana Saksan hopeajoukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Leyhe voitti kultaa joukkuemäessä ja oli kuudes normaalimäessä. Pekingin olympialaisissa 2022 Leyhe saavutti pronssia joukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä 24:nneksi. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenenneksi. Nuorten tasolla hänellä on MM-hopeaa joukkuemäestä vuosina 2010 Hinterzartenista ja 2011 Otepäästä.
Leyhe debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2014 Engelbergin osakilpailussa Sveitsissä. Hän oli kilpailussa 13. oltuaan ensimmäisen kierroksen jälkeen kahdeksantena. Leyhe saavutti tuolla sijoituksella myös uransa ensimmäiset maailmancupin pisteet. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Sapporossa tammikuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa Leyhe saavutti Wisłassa marraskuussa 2018 oltuaan toinen. Hän sijoittui toiseksi myös Sapporossa ja Râșnovissa helmikuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin henkilökohtaisen voittonsa hän nappasi kotimäessään Willingenissä 8.2.2020. Hän voitti kilpailun oltuaan ensimmäisen kierroksen jälkeen toisena, nousten toisen kierroksen pisimmällä 144,5 metriä kantaneella leiskautuksellaan voittoon ohi Puolan Kamil Stochin. Hän sijoittui samalla kaudella kolmanneksi Lillehammerissa. Kaudella 2023–2024 Leyhe sijoittui kolmanneksi  Rukan ensimmäisessä kilpailussa.
Leyhe sijoittui maailmancupin kokonaispisteissä kuudenneksi kaudella 2019–2020. Keski-Euroopan mäkiviikon 2018–2019 kokonaiskilpailussa Leyhe sijoittui kolmanneksi ja 2016–2017 kahdeksanneksi. Continental Cupissa Leyhe on voittanut urallaan yhden osakilpailun Renassa joulukuussa 2014.
Sirkka Karppanen

| Sirkka Karppanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sirkka Sanelma Uro-Karppanen
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1918 Kajaani
Kuollut: 1999 (80–81 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja ja näytelmäkirjailija
Puoliso:  Kaarlo Karppanen
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sirkka Sanelma Uro-Karppanen (22. huhtikuuta 1918 Kajaani – 1999) oli suomalainen toimittaja ja näytelmäkirjailija.
Uro-Karppanen toimittajan kaikissa etelä-karjalaisissa lehdissä, ja oli Suonen ensimmäinen naistoimittaja. Toimittajan työt lopetettuaan oli töissä Lappeenrannan maakuntakirjastossa, ja kirjoitti myös juttuja Lappenrannan paikallishistoriasta ja -kulttuurista. Hän myös runoili ja maalasi akvarelleja.
Näytelmiä

Kotipihan pilvet : lastennäytelmä. 1968
Motorisoitu serenadi : komedia. 1968
Yksi pääsky ei kesää tee. 1968
Tähtipuun satu : lastennäytelmä. 1968
Misse sai kodin : lastennäytelmä. 1976
Lähde:
Soisalon-Soininen

Soisalon-Soininen on suomalainen aatelissuku. Soisalon-Soininen on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Eliel Soisalon-Soininen (1856–1905), valtioneuvos, prokuraattori
Ilmari Soisalon-Soininen (1917–2002), teologi, professori
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Merivoimien esikunta

| Merivoimien esikunta |
| --- | --- |

Toiminnassa:  heinäkuu 1918 -
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Merivoimat
Rooli:  Merivoimien komentajan johtoesikunta
Osa joukkoa:  Suomen merivoimat
Tukikohta:  Turku
Marssi:  Juhlamarssi Isänmaalle
Vuosipäivät:  10. toukokuuta
Komentajat
Nykyinen komentaja:  lippueamiraali Jukka Anteroinen
Merivoimien esikunta toimii Heikkilän kasarmin päärakennuksessa.
Merivoimien esikunta (MERIVE, aikaisemmin MerivE) on Suomen merivoimien komentajan johtoesikunta. Merivoimien esikunta toimii Turussa, Heikkilän kasarmilla.
Esikuntapäälliköt

Esikuntapäällikkönä ovat olleet:
korvettenkapitän Alfred Reuter 1918
kommodori Hjalmar von Bonsdorff 1918-1919
kommodori Gustaf von Schoultz 1919-1923
komentaja Yrjö Roos 1923-1926
komentajakapteeni Arvo Wirta 1926-1927
komentajakapteeni Kauko Ikonen 1927-1930
komentaja Eero Rahola 1930-1936
kommodori Svante Sundman 1936-1938
komentaja Ragnar Hakola 1938-1941
kontra-amiraali Svante Sundman 1941-1945
kommodori Eino Huttunen 1945-1949
eversti Niilo Kesämaa (1897–1972, virassa 1946 ja 1949–1952)
komentaja Orvo Peuranheimo (1907–1979), sijainen 1952–1953)
kommodori Oiva Lennes (1906–1981, virassa 27. joulukuuta 1953 – 1. elokuuta 1964)
kommodori Olavi Haikala (1912–94, virassa 1964–1966)
kommodori Olavi Knaapi (1913–1995, virassa 1966–1969)
kommodori Stig Wikberg (1917–1992, virassa 11. marraskuuta 1969 – 1. huhtikuuta 1970)
kommodori Jorma Haapkylä (1920–2005, virassa 14. huhtikuuta 1970 – 28. tammikuuta 1974)
kommodori Terho Heltimoinen (s. 1920, virassa 1974–1976)
kommodori Bo Klenberg (1924–2011, virassa 13. toukokuuta 1977 – 16. lokakuuta 1977)
kommodori Juha Tikka (1929–2001, virassa 16. lokakuuta 1977 – 15. syyskuuta 1980)
kommodori Seppo Hirvonen (1932–2009, virassa 1980–1984)
kommodori Kari Dahlbo (1938–2012, virassa 1984–1990)
kommodori Seppo Lintula (s. 1937, virassa 1990–1997)
kommodori Heikki Salmela (s. 1943, virassa 1997–1999)
lippueamiraali Pertti Malmberg (s. 1945, virassa 1. tammikuuta 2000 – 31. joulukuuta 2002)
lippueamiraali Hanno Strang (s. 1947, virassa 1. tammikuuta 2003 – 31. joulukuuta 2005)
lippueamiraali Veli-Jukka Pennala (1953-2022, virassa 1. tammikuuta 2006 – 31. elokuuta 2011)
lippueamiraali Veijo Taipalus (s. 1958, virassa 1. syyskuuta 2011 – 11. tammikuuta 2013)
lippueamiraali Juha Vauhkonen (s. 1962, virassa 12. tammikuuta 2013 – 30. huhtikuuta 2016)
lippueamiraali Timo Hirvonen (s. 1963, virassa 1. toukokuuta 2016 – 31. joulukuuta 2018)
lippueamiraali Tuomas Tiilikainen (s. 1965, virassa 1. tammikuuta 2019 - 30. kesäkuuta 2022)
lippueamiraali Jukka Anteroinen (s. 1968, virassa 1. heinäkuuta 2022 lukien)
Organisaatio ja sijainti

Merivoimien esikuntaan kuuluu seitsemän osastoa, jotka ovat kanslia, henkilöstö-/koulutus-, tiedustelu-, operatiivinen-, huolto-, suunnittelu- ja johtamisjärjestelmäosasto. Osastojen lisäksi esikuntaan kuuluvat erillisyksiköinä Merivoimien tietotekniikkakeskus ja Laivaston soittokunta. Esikunnan henkilöstömäärä on noin 180 ja sen toimintaa johtaa esikuntapäällikkö. Esikunta sijaitsee Turussa historiallisella Heikkilän kasarmialueella, jossa on myös muun muassa Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen järjestelmäkeskuksen tiloja.
Esikunta toimi vuodet 1919–1983 Helsingin Katajanokalla ja eri sijainneissa muun muassa Aleksanterinkadulla ja yhtäjaksoisesti Merikasarmilla vuodesta 1940, vuosina 1983–2007 Helsingin Lauttasaaressa nykyisissä Etelä-Suomen Huoltorykmentin esikunnan tiloissa. Vuonna 1941 se oli väliaikaisesti sijoitettuna Espooseen Hagalundin kartanoon.
Snåsan kirkko

| Snåsan kirkko Snåsa kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Snåsa, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1200-luku (vanhimmat osat)
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Snåsan kirkko (norj. Snåsa kirke) on Snåsan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko, jonka vanhimmat osat ovat 1200-luvulta. Nykyisen uusgoottilaisen ulkoasunsa kirkko sai vuosien 1869–1870 remontissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Snåsan kirkko Wikimedia Commonsissa
Snøhetta

| Snøhetta AS |
| --- | --- |

 Pääkonttori Oslossa
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1989
Kotipaikka:  Oslo, Norja
Toimiala:  arkkitehtuuri
Kotisivu:  www.snohetta.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Snøhetta AS on norjalainen arkkitehtitoimisto, joka on perustettu vuonna 1989. Se on suunnitellut eräitä tunnettuja rakennuksia, kuten Bibliotheca Alexandrinan Egyptissä ja Oslon oopperatalon. Nimensä yritys on lainannut Dovressa sijaitsevalta Snøhetta-vuorelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Snøhetta Wikimedia Commonsissa
Sinipyrstöt

| Sinipyrstöt |
| --- | --- |
 Taiwaninpunarinta (Tarsiger johnstoniae)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Sinipyrstöt Tarsiger  Hodgson, 1845
Katso myös
   Sinipyrstöt Wikispeciesissä   Sinipyrstöt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinipyrstöt (Tarsiger) on sieppojen (Muscicapidae) heimoon kuuluva lintusuku. Brian Houghton Hodgson kuvasi suvun tieteelle vuonna 1845.
Lajit

Sukuun kuuluu seuraavat 6 lajia:
Intianpunarinta (Tarsiger indicus)
Pikkupunarinta (Tarsiger hyperythrus)
Taiwaninpunarinta (Tarsiger johnstoniae)
Sinipyrstö (Tarsiger cyanurus)
Himalajansinipyrstö (Tarsiger rufilatus)
Kultasinipyrstö (Tarsiger chrysaeus)
Suomenkielisten nimien lähde:
Soissonsin taistelu (486)

Soissonsin taistelu käytiin vuonna 486 Klodvigin johtamien frankkien ja Syagriuksen johtaman Soissonsin gallialais-roomalaisen kuningaskunnan välillä. Frankit voittivat taistelun ja päättivät samalla Rooman herruuden Galliassa.
Länsi-Rooman romahdettua Syagrius perusti Sommen ja Loiren välimaastoon valtakunnan, ja kutsui itseään arvonimellä dux. Klodvig nostatti frankit Syagriusta vastaan ja löi tämän Soissonsin lähellä. Syagrius pakeni visigoottien luo, mutta nämä luovuttivat hänet, kun Klodvig oli uhannut heitä sodalla. Klodvig mestautti sen jälkeen Syagriuksen ja liitti tämän alueet valtakuntaansa. Tällä voitolla frankkien hallitsema alue kasvoi kaksinkertaiseksi.
Melonta kesäolympialaisissa 1948

Melonta
Vuoden 1948 kesäolympialaisten melonta järjestettiin 11.–12. elokuuta 1948 Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä oli toinen kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Mukana oli 110 osanottajaa 16 eri maasta. Tapahtumia oli yhdeksän.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| Kanadalaisyksikkö 1 000 metriä |  Josef Holeček | 5.42,0 |  Douglas Bennett | 5.53,3 |  Robert Boutigny | 5.55,9 |
| Kanadalaisyksikkö 10 000 metriä |  František Čapek | 1.02.05,2 |  Frank Havens | 1.02.40,4 |  Norman Lane | 1.04.35,3 |
| Kanadalaiskaksikko 1 000 metriä |  Tšekkoslovakia Jan Brzák-Felix Bohumil Kudrna | 5.07,1 |  Yhdysvallat Steven Lysak Stephen Macknowski | 5.08,2 |  Ranska Georges Dransart Georges Gandil | 5.15,2 |
| Kanadalaiskaksikko 10 000 metriä |  Yhdysvallat Steven Lysak Stephen Macknowski | 55.55,4 |  Tšekkoslovakia Václav Havel Jiří Pecka | 57.38,5 |  Ranska Georges Dransart Georges Gandil | 58.00,8 |
| Kajakkiyksikkö 1 000 metriä |  Gert Fredriksson | 4.33,2 |  Johan Andersen | 4.39,9 |  Henri Eberhardt | 4.41,4 |
| Kajakkiyksikkö 10 000 metriä |  Gert Fredriksson | 50.47,7 |  Kurt Wires | 51.18,2 |  Eivind Skabo | 51.35,4 |
| Kajakkikaksikko 1 000 metriä |  Ruotsi Hans Berglund Lennart Klingström | 4.07,3 |  Tanska Ejvind Hansen Jakob Jensen | 4.07,5 |  Suomi Ture Axelsson Nils Björklöf | 4.08,7 |
| Kajakkikaksikko 10 000 metriä |  Ruotsi Gunnar Åkerlund Hans Wetterström | 46.09,4 |  Norja Ivar Mathisen Knut Østby | 46.44,8 |  Suomi Ture Axelsson Nils Björklöf | 46.48,2 |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| Kajakkiyksikkö 500 metriä |  Karen Hoff | 2.31,9 |  Alida van der Anker-Doedens | 2.32,8 |  Fritzi Schwingl | 2.32,9 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ruotsi | 4 | 0 | 0 | 4 |
| 2. |  Tšekkoslovakia | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 3. |  Tanska | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 3. |  Yhdysvallat | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 5. |  Suomi | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6. |  Kanada | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6. |  Norja | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8. |  Alankomaat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9. |  Ranska | 0 | 0 | 4 | 4 |
| 10. |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
Melonta Euroopan kisoissa 2015

Euroopan kisojen 2015 melonta pidettiin Mingəçevirissa Kur Sport and Rowing Centressä 14.–16. kesäkuuta 2015. Sarjoja oli yhteensä 15. Urheilijoita osallistui yhteensä 350. Menestynein maa oli Unkari, joka voitti kymmenen mitalia, joista viisi oli kultaa.
Tulokset > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| C-1 200 m |  Henrikas Žustautas |  Valentin Demyanenko |  Martin Fuksa |  |
| C-1 1000 m |  Sebastian Brendel |  Martin Fuksa |  Attila Vajda |  |
| C-2 1000 m |  Valko-Venäjä   Andrei Bahdanovitš   Aljaksandr Bahdanovitš |  Venäjä   Aleksei Korovaškov   Ilja Pervuhin |  Saksa   Peter Kretschmer   Michael Müller |  |
| K-1 200 m |  Miklós Dudás |  Petter Menning |  Ed McKeever |  |
| K-1 1000 m |  Max Hoff |  Fernando Pimenta |  Rene Holten Poulsen |  |
| K-1 5000 m |  Max Hoff |  Fernando Pimenta |  Cyrille Carre |  |
| K-2 200 m |  Serbia   Nebojša Grujić   Marko Novaković  |  Saksa   Ronald Rauhe   Tom Liebscher |  Unkari   Sandor Totka   Péter Molnár |  |
| K-2 1000 m |  Unkari   Zoltan Kammerer   Tamas Szalai |  Saksa   Max Rendschmidt   Marcus Gross |  Valko-Venäjä   Vital Bjalko   Raman Pjatrušenka |  |
| K-4 1000 m |  Unkari |  Venäjä |  Valko-Venäjä |  |
Tulokset > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| K-1 200 m |  Marta Walczykiewicz |  Natalja Podolskaja |  Danuta Kozák |  |
| K-1 500 m |  Danuta Kozák |  Yvonne Schuring |  Ewelina Wojnarowska |  |
| K-1 5000 m |  Maryna Litvintšuk |  Lani Belcher |  Renáta Csay |  |
| K-2 200 m |  Valko-Venäjä   Marharyta Mah’neva   Maryna Litvintšuk |  Serbia   Nikolina Moldovan   Olivera Moldovan |  Ukraina   Marija Povh’   Anastasija Todorova |  |
| K-2 500 m |  Serbia   Milica Starović   Dalma Ružičić-Benedek |  Romania   Roxana Borha   Elena Meroniac |  Unkari   Anna Kárász   Ninetta Vad |  |
| K-4 500 m |  Unkari |  Saksa |  Puola |  |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Unkari | 5 | 0 | 5 | 10 |
| 2. |  Saksa | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 3. |  Valko-Venäjä | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 4. |  Serbia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 5. |  Puola | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 6. |  Liettua | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7. |  Venäjä | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 8. |  Portugali | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 9. |  Tšekki | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9. |  Iso-Britannia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11. |  Azerbaidžan | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Itävalta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Romania | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15. |  Tanska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15. |  Ukraina | 0 | 0 | 1 | 1 |
Sinipäämedestäjä

| Sinipäämedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Kameruninmedestäjät Cyanomitra
Laji::  alinae
Kaksiosainen nimi
 Cyanomitra alinae  (Jackson, 1904) 
Synonyymit
 Nectarinia alinae 
Katso myös
   Sinipäämedestäjä Wikispeciesissä   Sinipäämedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinipäämedestäjä (Cyanomitra alinae) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Sinipäämedestäjää tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Soissonsin taistelu

Soissonsin taistelu voi tarkoittaa seuraavia ranskalaisen Soissonsin kaupungin lähistöllä käytyjä taisteluja:
Soissonsin taistelu - vuonna 486 frankkien ja länsiroomalaisten välillä käyty taistelu.
Soissonsin taistelu - vuonna 718 neustrialaisten ja akvitanialaisten liittouman austrasialaisia vastaan käymä taistelu.
Soissonsin taistelu - vuonna 923 käyty taistelu, jossa Normandian viikinkikuningas Robert I kuoli, ja Burgundin herttua Rudolfin joukot vangitsivat Kaarle III Yksinkertaisen.
Soissonsin taistelu - vuonna 1918 ensimmäisen maailmansodan taistelu, joka käytiin yhdysvaltalaisten ja saksalaisten joukkojen välillä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Soissonsin taistelu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Milo Ventimiglia

| Milo Ventimiglia |
| --- | --- |
 Ventimiglia Hollywoodissa Kaliforniassa elokuussa 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Milo Anthony Ventimiglia
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1977 (ikä 47)  Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Peter Petrelli (Heroes) Jess Mariano (Gilmoren tytöt)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Milo Anthony Ventimiglia (s. 8. heinäkuuta 1977 Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnettuja roolejaan ovat Jess Mariano televisiosarjassa Gilmoren tytöt, Peter Petrelli televisiosarjassa Heroes ja Jack Pearson draamasarjassa This Is Us.