Luettelo jääkäreistä R
R > Aleksander Villiam Redh

(5. heinäkuuta 1882 Jämsä – 26. maaliskuuta 1951) oli suomalainen jääkärivääpeli ja heimosoturi. Hänen vanhempansa olivat työmies Kaarlo Kustaa Redh ja Iida Maria Savio. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 lida Tarkkasen kanssa. Redh kävi kansakoulun ja työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 27. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 21. heinäkuuta 1916 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Redh astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. Krenatöörirykmentin 3. Seinäjoen pataljoonan 3. komppaniaan. Myöhemmin hän toimi kyseisen komppanian päällikkönä. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Orivedellä, Kangasalla, Moisiossa, Vesilahdella ja Lempäälässä sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Hauhon ja Lammin kautta Koskelle. Sisällissodan jälkeen Redh siirrettiin 15. elokuuta 1918 alkaen Hämeenlinnan vartiopataljoonan 2. komppanian vääpeliksi. Hämeenlinnasta hänet siirrettiin 25. syyskuuta 1918 alkaen koulutusaliupseeriksi Turun vartiopataljoonan 3. komppaniaan. Turusta hänet siirrettiin 18. lokakuuta 1918 Sortavalan rajavartioryhmään, missä hän palveli vääpelinä täydennyspataljoonan 1. komppaniassa 25. marraskuuta 1918 alkaen I pataljoonan 2. komppaniassa.
Redh erosi armeijan palveluksesta 12. helmikuuta 1919 vain osallistuakseen Viron vapaussotaan. Virossa hän toimi myös etappitehtävissä Tallinnassa. Virosta palattuaan hän liittyi Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, missä hän toimi joukkueenjohtajana I pataljoonan 1. komppaniassa. Kyseisellä retkikunnalla Redh haavoittui Aunuksenkaupungin itäpuolella 10. kesäkuuta 1919 oltuaan sitä ennen rintamalla vain viiden päivän ajan. Myöhemmin hän kuului vielä Pohjois-Inkerin vapaajoukkoihin. Heimosodista palattuaan Redh astui takaisin armeijan palvelukseen 1. huhtikuuta 1920 ja hänet sijoitettiin patterin vääpeliksi Rannikkotykistörykmentti I:n 4. patteristoon.
Kauan ei Redhiä rauhan ajan palvelus kiinnostanut vaan hän erosi toistamiseen armeijan palveluksesta 5. toukokuuta 1921 voidakseen osallistua Vienan Karjalan sotaan talvella 1921–1922. Kyseisessä sodassa hän toimi komppanianpäällikkönä Metsäsissirykmentin 3. pataljoonan 2. komppaniassa. Vienan Karjalasta palattuaan hän palveli 1. toukokuuta 1922 - 1. tammikuuta 1923 välisen ajan tullimiehenä Petsamon rajavartiostossa. Rajavartiostosta hän siirtyi työnjohtajaksi Yleisen puutavara oy:n palvelukseen, missä palveli vuoteen 1925 saakka. Myöhemmin hän työskenteli vuosina 1929–1932 Valtion lentokonetehtaalla, jonka jälkeen hän siirtyi Asevarikko l:n ammusvarikolle Vallisaareen, missä hän palveli vuoteen 1935 saakka, jolloin hän siirtyi Alkoholiliike oy:n yövartijaksi. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 16. toukokuuta 1918. Kunniamerkit: Vapaudenmitali 2. lk.,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi,  Viron Vapaussodan muistomitali.
Yrjö Sandfrid Rehnbäck