stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Devil’s Milk

| Devil’s Milk> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2017–2018
Tyylilaji:  rock
Laulukieli:  englanti, suomi
Jäsenet:  Kari Peitsamo, kitara, laulu   Tsöötz Kettula, basso   Twist Twist Erkinharju, rummut
Levy-yhtiö:  Rocket Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
Devil's Milk oli suomalainen rockyhtye. Yhtyeessä soittivat Kari Peitsamo, Twist Twist Erkinharju ja Tsöötz Kettula. Peitsamo sävelsi yhtyeelle oman ohjelmiston, jonka pohjalta Devil's Milk nauhoitti levyn syksyllä 2017. Yhtye ilmoitti suunnittelevansa konserttikiertuetta. Yhtye perustettiin toukokuun lopulla 2017 Peitsamon aiemman Shöcking Blü -yhtyeen hajottua ja se soitti viimeisen keikkansa syyskuussa 2018.
Diskografia

Devil’s Milk (2018)
Cândido Lorenzo González

Cândido Lorenzo González O. de M. (23. syyskuuta 1925 Ginzo de Limia, Espanja – 17. joulukuuta 2019) oli Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. kesäkuuta 1954 ja nimitettiin São Raimundo Nonaton prelaatiksi sekä Scardonan titulaaripiispaksi 5. joulukuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1970. Pääkonsekraattorina toimi Jaime de Barros Câmara, jota avustivat Mário Teixeira Gurgel ja José Vázquez Díaz.
Lorenzo González erosi titulaarihiippakunnan johdosta 26. toukokuuta 1978. Hänet nimitettiin 3. lokakuuta 1981 São Raimundo Nonaton piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 17. heinäkuuta 2002.
Cædwalla

Cædwalla
Cædwalla (myös Caedwalla, Cadwalla tai Cadwalader) (n. 659 – 20. huhtikuuta 689) oli Wessexin kuningas 685/686–689. Caedwalla karkotettiin nuorena Wessexistä, ja hän eli jonkin aikaa lainsuojattomana. Vuonna 685 hän nousi Wessexin kuninkaaksi ja miehitti nopeasti ja julmin ottein Sussexin, sitten Kentin ja Wightin saaren. Vuonna 688 hän kääntyi yllättäen kristityksi, yhtä suurella antaumuksella kuin oli aiemmin toiminut soturina. Hän luopui kuninkuudesta seuraavana vuonna ja matkusti Roomaan. Caedwalla kastettiin siellä 10. huhtikuuta. Hän kuoli 20. huhtikuuta ja haudattiin Pietarinkirkkoon.
Diospolis Mikra (Ala-Egypti)

| Diospolis Mikra> Διόσπολις Μικρά𓄥𓄿𓏛𓈖𓄑𓆓𓏏𓊖𓅯𓄿𓈘𓈇𓏤𓇋𓏠𓈖𓅆.Sijainti |
| --- | --- |
 Diospolis Mikra
Koordinaatit:  31°15′34″N, 31°34′14″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Tell el-Balamun, Kafr at Teraa Al Qadimah, Shirbin, Al-Daqahliyya
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Diospolites Kato, Delta, Egypti
Aiheesta muualla
  Diospolis Mikra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Diospolis Mikra (m.kreik. Διόσπολις Μικρά eli Διὸς πόλις μικρά, Dios polis mikra, myös Διόσπολις Κάτω, Diospolis Katō; lat. Diospolis Parva, Diospolis Inferior, Pollamonis) eli Zema-Behdet (usein Sema-Behdet; egypt. 𓄥𓄿𓏛𓈖𓄑𓆓𓏏𓊖, Zmꜣ-Bḥdt) tai Pa-iu-en-Amon (egypt. 𓅯𓄿𓈘𓈇𓏤𓇋𓏠𓈖𓅆, Pꜣ-jw-n-Jmn; kopt. Ⲡⲟⲩⲛⲉⲙⲟⲩ) tai Waset-mehu (egypt. Wꜣst-mḥw) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Diospoliteen (Diospolites Kato) nomokseen.
Diospolis Mikra, suomeksi ”Pieni Zeuksen/Amonin kaupunki”, sijaitsi Niilin Fatmetikos-suuhaaran eli nykyisen Damiettan suuhaaran varrella. Kaupungin egyptinkielisiin nimiin kuulunut Pa-iu-en-Amon tarkoitti ”Amonin saarta”. Kaupungin rauniokumpu eli tell tunnetaan nimellä Tell el-Balamun.
Ala-Egyptin Diospolis Mikraa ei tule sekoittaa Ylä-Egyptin Diospolis Mikraan, josta kaupunki erotettiin kutsumalla sitä ”Alemmaksi Diospoliiksi” (Diospolis Katō, Diospolis Inferior). Tämän vuoksi myös sen nomoksen nimi oli Diospolites Kato,  ”Alempi Diospolites”, erotuksena toisesta Diospolites Mikroksen nomoksesta.
Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä Diospolis Inferior.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diospolis Mikra Wikimedia Commonsissa
Bernd Eckstein

Bernd Eckstein vuonna 1973.
Bernd Eckstein (s. 22. toukokuuta 1953 Mengersgereuth-Hämmern) on itäsaksalainen entinen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1970-luvulla. Hän menestyi hyvin talviolympialaisissa 1976, jossa hän sijoittui mäkihypyssä suurmäessä seitsemänneksi.  Eckstein osallistui myös Keski-Euroopan mäkiviikko-kilpailuihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cædmon

Cædmonin muistomerkki
Cædmon (myös Kædmon ja Cedmon) (aktiivisena noin 657–684), Bedan tiedonannon mukaan vanhin kristitty anglosaksinen runoilija. Teoksessaan Historia ecelesiastica gentis anglorum (721−735) Beda kertoo hänestä seuraavaa: Cædmon oli varsin vähäisillä runoilijalahjoilla varustettu karjanpaimen, joka kerran unessa oli ilmestyksen kautta saanut kehotuksen ryhtyä runoilemaan. Cædmon kieltäytyi ensin, mutta rupesi lopulta laulamaan maailman luomisesta, josta hän ei aikaisemmin ollut kuullut puhuttavankaan. Herättyään Cædmon esitti unissa sepittämänsä ja sen lisäksi vielä muutakin. Sitten hän meni erään naisluostarin johtajattaren, Hildan, luo ja pyysi tätä panemaan kirjaan hänen sepityksensä. Mainittu abbedissa luetutti hänelle toisiakin Raamatun kohtia, joiden pohjalla hän samoin sepitti runoja, mitkä olivat alkusoinnullisella runomitalla kirjoitettuja. Myöhemmin hän Hildan kehotuksesta meni luostariin, missä kuoli [680]. Näin Cædmon runoili, täten Beda jatkaa, Genesiksen ja Eksoduksen historian, Kristuksen ihmiseksi tulon, hänen kärsimyksensä ynnä muita runoelmia, jotka kaiketi vielä Bedan aikana olivat tavattavissa.
Ainoa varmasti Cædmonin kirjoittama runo, joka on säilynyt meidän aikoihimme, on "Cædmonin hymni", jonka hän on kirjoittanut Isän Jumalan, taivaan ja maan kaikkivaltiaan luojan kunniaksi. Se on kirjoitettu northumbrilaisella kielellä ja sisältyy erääseen Bedan mainitun teoksen käsikirjoitukseen. Se on siis ensimmäinen tunnettu englantilainen runotuote. Arkkipiispa James Ussherin kehotuksesta Francis Dujon nuorempi eli Franciscus Junius toimitti kokoelman runoja nimeltä Caedmonis monachi paraphrasis poetica geneseos, joka painettiin ensi kerta Amsterdamissa 1655. Tämän kokoelman runoja pidettiin vielä 1800-luvun keskivaiheilla Cædmonin kirjoittamina. Sittemmin on saatu selville, etteivät ne olekaan Cædmonin tuotteita.
Devin Booker

| Devin Booker |
| --- | --- |
 Booker vuonna 2022.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Devin Armani Booker
Syntynyt: 30. lokakuuta 1996 (ikä 27) Grand Rapids, Michigan
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  196 cm
Paino:  93 kg
Nyk. joukkue:  Phoenix Suns
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  13. varaus 2015 (Phoenix Suns)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2015–:  Phoenix Suns
Maajoukkueet
2021–:   Yhdysvallat
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 |  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 |  |  |
Devin Armani Booker (s. 30. lokakuuta 1996 Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Booker varattiin Kentuckyn yliopistosta NBA:han 13. pelaajana vuoden 2015 varaustilaisuudessa. NBA:ssa hän on vuodesta 2015 edustanut Phoenix Sunsia. Booker valittiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen vuonna 2016. NBA:n tähdistöottelussa hän on pelannut vuosina 2020 ja 2021.
Booker valittiin Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon Tokion kesäolympialaisiin 2020, missä maa voitti kultaa. Toisen kultamitalinsa hän sai Pariisista 2024.
Bookerin isä Melvin Booker pelasi myös koripalloa NBA:ssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Devin Booker Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2020
4 Johnson ·
5 LaVine ·
6 Lillard ·
7 Durant ·
8 Middleton ·
9 Grant ·
10 Tatum ·
11 McGee ·
12 Holiday ·
13 Adebayo ·
14 Green ·
15 Booker ·
Valmentaja Popovich
Brymir

| Brymir |
| --- | --- |
 Yhtye esiintymässä Myötätuulirockissa vuonna 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  melodinen death metal
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Viktor Storm Gullichsen, laulu   Sean Haslam, kitara   Joona Björkroth, kitara   Jarkko Niemi, basso   Patrik Fält, rummut  
Entiset jäsenet:  Janne Björkroth, koskettimet   Sami Hänninen, rummut   Jaakko Tikkanen, rummut  
Levy-yhtiö:  Spinefarm Records, 2011–2013   Ranka Kustannus, 2014-2020   Napalm Records, 2021–  
Aiheesta muualla
www.brymir.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brymir on suomalainen melodisen death metalin yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2006 ja se julkaisi ensimmäisen albuminsa  Breathe Fire to the Sun vuonna 2011.
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet:
Joona Björkroth (kitara)
Viktor Storm Gullichsen (laulu)
Patrik Fält (rummut)
Sean Haslam (kitara)
Jarkko Niemi (basso)
Julkaisut > Studioalbumit

Breathe Fire to the Sun (2011,  Spinefarm Records)
Slayer of Gods (2016,  Ranka Kustannus)
Wings of Fire (2019,  Ranka Kustannus)
Voices in the Sky (2022,  Napalm Records)
Julkaisut > Singlet

”For Those Who Died” (2016)
”The Rain” (2016)
”Chasing The Skyline” (2018)
”Ride On, Spirit” (2018)
"Wings of Fire" (2019)
"Voices in the Sky" (2022)
"Herald of Aegir" (2022)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brymir Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen viralliset kotisivut
Brymir Myspacessa (englanniksi)
Brymir Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Bogesundin linna

Bogesundin linna
Bogesundin linna on rakennus Ruotsissa Vaxholmin kunnassa.
Alkuperäinen Pietari Brahen rakennuttama linna valmistui vuonna 1650. Porraskäytävä ja salonki sijoitettiin keskelle ja niitä ympäröivät muut huoneet. Julkisivu oli punainen ja kulmat harmaat. Brahen suku omisti linnan vuoteen 1739 asti. Se säilyi suurimmaksi osaksi muuttumattomana vuoteen 1859 asti. Silloin omistaja Nils Albrekt von Lantingshausen von Höpken rakennutti linnasta nelitornisen kansallisromanttisen ritarilinnan. Arkkitehteina toimivat F. W. Scholander ja Thor Medelplan.
Viimeinen yksityinen omistaja omisti tilan vuoteen 1906 asti. Hänellä ei ollut rahaa kunnossapitoon, joten rakennukset ja maat jätettiin rappeutumaan. Valtio otti omaisuuden haltuunsa 1946 tarkoitusta varten säädetyn huonoon hoitoon liittyvän lain nojalla. Vuodesta 1949 linna on ollut rakennusmuistomerkki. Siellä hoidettiin jonkin aikaa alkoholisteja.
Katto, julkisivut ja ikkunat remontoitiin perusteellisesti vuosina 1960–1970. 1990-luvulla linnan sisäosat järjestettiin siten, että sitä on mahdollista esitellä yleisölle. Ylimmässä kerroksessa on takka, ovet ja seinämaalausten jäännöksiä 1600-luvulta, muut kerrokset edustavat omia vuosisatojaan 1900-luvun alkuun asti.
Puistossa on retkeilymaja. Siellä on myös joitakin 1800-luvun jälkipuolelta peräisin olevia hyvin säilyneitä työväen asuntoja. Puistoa entistetään romanttisen englantilaisen tyylin mukaiseksi, joka oli 1800-luvun lopussa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Slottsguiden (ruotsiksi)
Uppleva Vaxholm (ruotsiksi)
Linnan kotisivut (ruotsiksi)
Dinitrofenoli

Dinitrofenolilla on kuusi isomeeria: 2,3-dinitrofenoli, 2,4-dinitrofenoli, 2,5-dinitrofenoli, 2,6-dinitrofenoli, 3,4-dinitrofenoli ja 3,5-dinitrofenoli. Dinitrofenolit ovat fenolin nitroderivaatteja. Ne muodostavat myös joitakin rikkakasvien torjunta-aineiden ydinrakenteita, joita kutsutaan yhteisesti dinitrofenolirikkakasvien torjunta-aineiksi. Dinitrofenolien kemiallinen kaava on C6H4N2O5.
Bitumikermi

Bitumikermi on yleensä bitumista, tukikerroksesta ja täyteaineista muodostettu tuote. Bitumikermi tunnettiin ennen nimellä kattohuopa, ja siitä tehtyjä kattoja kutsuttiin ja kutsutaan osin edelleenkin huopakatoiksi.
Valmistus

Nykyään valmistajien käyttämä bitumi on poikkeuksetta SBS-kumibitumia. SBS- eli styreeni-butadieeni-styreeni-elastomeeri antaa bitumille paremman lämmön- ja ennen kaikkea kylmän keston. SBS tekee bitumista elastista, eli se palautuu venytyksen jälkeen. Ennen kumibitumia oli yleisesti käytössä puhallettu bitumi, jota käytetään edelleen kermien kuumaliimauksessa. Muualla maailmalla on käytössä myös muita modifiointiaineita, kuten APP eli ataktinen polypropeeni. Bitumikermiä käytetään yleisimmin kattojen ja seinien vesieristyksien tekemiseen. Bitumikermejä on monenlaisia erilaisiin käyttötarkoituksiin.
Bitumikermin runkoaineena on aikaisemmin käytetty orgaanisia kuituja (niin sanottu lumppuhuopa), nykyään lasikuitua tai polyesteriä. Runkoverkko ympäröidään bitumin ja täyteaineiden seoksella ja bitumin pintaan sirotellaan hiekkaa niin, että se ei tartu itseensä, kun se rullataan käyttötarkoituksensa mukaiseen pakkauskokoon. Jos kermi on tarkoitettu kiinnitettäväksi hitsaamalla, sen alapintaan tulee kerros kumibitumia, joka suojataan ohuella muovikalvolla. Kalvo sulaa pois, kun kermiä lämmitetään kaasupolttimella sitä asennettaessa.
Kermiluokat

Bitumikermit jaetaan kolmeen pääluokkaan, aluskermit, pintakermit ja yksikerroskatteet sekä Kattoliiton Toimivat Katot 2013 -julkaisun mukaan  kolmeen käyttöluokkaan TL1, TL2 ja TL3. Jokaisella tuoteluokalla on omat vaatimuksensa kermin mekaanisen ja kemiallisen kestävyyden sekä nimellispainon suhteen. TL1 käsittää vain yksikerroskatteet eli tuotteet, jotka yhdellä kerroksella muodostavat riittävän tiiviin ja lujan vedeneristeen. TL2 sisältää yleisimmin käytetyt bitumikermit, jotka alus- ja pintakermin yhdistelmänä muodostavat vedeneristeen. TL3 tuotteita käytetään aluskermeinä kevyemmissä vesikatteissa ja höyrynsulkuna yläpohjarakenteissa.
Aluskermit kiinnitetään kuumennetulla bitumilla liimaamalla tai kaasupolttimella hitsaamalla. Pintakermit kiinnitetään yleensä hitsaamalla ja yksikerroskatteet lähes poikkeuksetta hitsaamalla.
Pintakermien pintaan tehtaalla asennetaan sirotetta tai metallikalvoa kermin käyttötarkoituksen mukaisesti. Sirotteet ovat yleensä värjättyjä kivipohjaisia materiaaleja tai aktiivisia erikoissirotteita.
Pintakermien värillä pystytään vaikuttamaan energiankulutukseen ja katon käyttöikään. Vaalea bitumikermin sirote ehkäisee kattorakenteiden kuumenemista ja näin ollen pidentää myös käyttöikää.
Valmistajat Suomessa

Suomessa bitumikermejä valmistaa kolme yritystä. amerikkalaisomisteinen BMI Suomi Espoossa (entinen Icopal Oy), Katepal Oy Lempäälässä ja ruotsalaisomisteinen Nordic Waterproofing Oy Lohjalla.
Dinijar Biljaletdinov

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dinijar Rinatovitš Biljaletdinov
Syntymäaika: 27. helmikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka:  Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2009 2009–2012 2012–2015 2014 2014-2015 2015-2017 2017-2018 |  Lokomotiv Moskova  Everton  Spartak Moskova  FC Torpedo Moskova  FK Anži Mahatškala  FK Rubin Kazan  FK Trakai | 112 (21) 59 (8) 24 (4) 11 (2) 17 (2) 14 (2)  34 (12) |
Maajoukkue
| 2005–2012 |  Venäjä | 46 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. syyskuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. syyskuuta 2020.
Dinijar Rinatovitš Biljaletdinov (ven. Динияр Ринатович Билялетдинов, s. 27. helmikuuta 1985) on uransa päättänyt venäläinen jalkapalloilija, joka on viimeksi edustanut FK Trakaita. 186 senttimetriä pitkä Biljaletdinov on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Monipuolinen pelaaja Biljaletdinov voi pelata vasenta laitaa, keskellä tai hyökkäävänä keskikenttäpelaajana hyökkääjien takana. Parhaiten hänet tunnetaan hyvänä syöttelijänä ja harhauttelijana.
Koko uransa Lokomotiv Moskovassa pelannut Biljaletdinov nostettiin seuran edustusjoukkueeseen vuonna 2004. Biljaletdinov nousi nopeasti Venäjän maajoukkueeseen Jegor Titovin ja Dmitri Loskovin lopettaessa maajoukkueuransa.
Biljaletdinov valittiin Venäjän joukkueeseen vuoden 2008 EM-kisoihin. Hän siirtyi kesällä 2009 Evertoniin. Tammikuussa 2012 hänet myytiin Spartak Moskovaan. Vuonna 2015 hän siirtyi FK Rubin Kazaniin ja vuonna 2017 FK Trakain joukkueeseen.
Biljaletdinovin suku on taustaltaan Nižni Novgorodin alueen mišääritataareja.
Bhagat Singh

| Bhagat Singh |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1907 Faisalabadin alue, Punjab, Brittiläinen Intia
Kuollut: 23. maaliskuuta 1931 (23 vuotta) Lahore, Punjab, Brittiläinen Intia
Poliitikko
Uskonto:  ateisti
Aiheesta muualla
www.shahidbhagatsingh.org
Bhagat Singh (28. syyskuuta 1907  – 23. maaliskuuta 1931) oli intialainen sosialisti ja anarkisti, joka toimi 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Intian itsenäisyysliikkeessä. Vaikka Singh on nykyään länsimaissa lähes tuntematon, häntä pidetään yhtenä liikkeen merkittävimpänä marttyyrinä ("shaheed"), jolla oli suuri vaikutus myöhemmille 1930- ja 1940-lukujen itsenäisyystaistelijoille.
Varhaiset vuodet

Nykyisen Pakistanin alueella sijaitsevassa Jaranwala Tehsilin kylässä syntynyt Singh oli etniseltä taustaltaan sikhi. Hänen perheensä oli jo aikaisemmin ollut mukana itsenäisyysliikkeen toiminnassa brittiläisiä siirtomaaisäntiä vastaan. Teini-ikäisenä Singh kiinnostui eurooppalaisista vallankumousliikkeistä ja tutustui myös anarkismiin sekä marxilaisuuteen. Useissa Intian itsenäisyysliikkeeseen kuuluneissa järjestöissä mukana ollut Singh nousi lopulta Hindustanin tasavaltaisarmeijan johtoon vuonna 1928 ja muutti sen samalla sosialistiseksi.
Poliisimurha ja pommi-isku

Joulukuussa 1928 Singh ampui yhdessä toverinsa Shivaram Rajgurun kanssa brittiläisen poliisipäällikön John P. Saundersin Lahoren kaupungissa. Murha oli kosto kuukautta aikaisemmin poliisin käsissä surmansa saaneen kirjailijan ja poliitikon Lala Lajpat Rain kuolemasta. Rauhanomaiseen vastarintaan uskonut Mahatma Gandhi tuomitsi murhan, mutta esimerkiksi Jawaharlal Nehru kertoi ymmärtävänsä sen motiivit.
Huhtikuussa 1929 Singh ja Batukeshwar Dutt -niminen vallankumouksellinen heittivät kaksi pommia Intian lakiasäätävän neuvoston istuntosaliin kokouksen ollessa käynnissä. Singh oli saanut ajatuksen ranskalaiselta anarkistilta Auguste Vaillantilta, joka teki vastaavan iskun Ranskan parlamentin edustajainhuoneeseen vuonna 1893. Vaillantin tavoin myöskään Singhillä ei ollut tarkoituksena surmata ketään, vaan pelkästään aiheuttaa mahdollisimman paljon sekasortoa. Miehet tehostivat attentaattiaan huutamalla iskulauseita ja heittelemällä lentolehtisiä. Tapauksen jälkeen he tulivat suunnitelmansa mukaisesti pidätetyiksi.
Singh ja Dutt tuomittiin pommi-iskusta elinkautiseen vankeusrangaistukeen, vaikka se ei ollut aiheuttanut kuolonuhreja. Myöhemmin Singh, Shivaram Rajguru sekä suunnitteluun osallistunut Sukhdev Thapar saivat poliisipäällikkö Saudersin murhasta kuolemantuomion. Miehet hirtettiin Lahoren vankilassa 23. maaliskuuta 1931. Kuolemantuomiot aiheuttivat laajoja mellakoita eri puolilla Intiaa. Protestien kohteena oli brittiviranomaisten lisäksi myös Gandhi.
Muistaminen

Elokuussa 2008 paljastettiin Intian parlamentin edustalla Singhin patsas, joka sijoitettiin Gandhin ja Subhas Chandra Bosen patsaiden vierelle. Parlamentin istuntosalissa on Singhin ja pommi-iskuun osallistuneen Duttin muotokuvat. Singhin, Rajgurun ja Sukhdevin ruumiiden polttohautauspaikalla on vuonna 1968 paljastettu muistomerkki.
Singhin suvun kotikylässä Khatkar Kalassa sijaitsee vuonna 1981 toimintansa aloittanut Bhagat Singh -museo. Hänen elämästään on tehty myös lukuisia Bollywood-elokuvia sekä näytelmiä. Vuonna 2008 Singh valittiin India Today -lehden äänetyksessä kaikkien aikojen suurimmaksi intialaiseksi ennen Gandhia, Bosea ja Nehrua. Hänen mukaansa on Punjabin osavaltiossa nimetty Shahid Bhagat Singh Nagarin piirikunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bhagat Singh Wikimedia Commonsissa
Die Mensch-Maschine

| Die Mensch-Maschine Kraftwerk |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1977-1978
 Julkaistu: 5. toukokuuta 1978
 Tuottaja(t): Ralf Hütter, Florian Schneider
 Tyylilaji: Elektroninen musiikki
 Kesto: 36.18
 Levy-yhtiö: EMI (Capitol)
Kraftwerkin muut julkaisut
| Trans-Europa Express 1977 | Die Mensch-Maschine 1978 | Computerwelt 1982 |
Die Mensch-Maschine (engl. The Man-Machine) on Kraftwerkin albumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Se on yksi kolmesta Kraftwerkin albumista, jotka valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Muut ovat Autobahn (1974) ja Trans-Europa Express (1977).
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Die Roboter" | 6.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Spacelab" | 5.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "Metropolis" | 5.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "Das Modell" | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "Neonlicht" | 9.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Die Mensch-Maschine" | 5.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| Englanninkielinen versio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "The Robots" | 6.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Spacelab" | 5.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "Metropolis" | 5.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "The Model" | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "Neon Lights" | 9.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "The Man-Machine" | 5.28 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Die Mensch-Maschine Discogsissa. (englanniksi)
Berlinde De Bruyckere

| Berlinde De Bruyckere> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1964 (ikä 59–60) Gent, Belgia
Taiteilija
Ala:  kuvanveisto, maalaustaide, installaatiotaide
Berlinde De Bruyckere (s. 1964 Gent, Belgia) on belgialainen kuvanveistäjä ja taidemaalari, joka on tunnettu erityisesti hevosveistoksistaan, joita hän on käyttänyt sodan mielettömyyden kuvaajaksi. Venetsian biennaalissa vuonna 2003 esillä olleet veistokset toivat De Bruyckerelle tämän kansainvälisen läpimurtonsa.
Elämä ja ura

Berlinde De Bruyckere syntyi Gentissä ja opiskeli myös siellä LUCA School of Arts -taidekoulussa. Hänen ensimmäinen ryhmänäyttelynsä oli Gentissä vuonna 1986 ja yksityisnäyttelynsä Brysselissä 1988.
Vaikka De Bruyckere on työskennellyt aktiivisesti 1980-luvulta saakka, läpimurtonsa hän teki In Flanders Fields -museon tilausteoksella vuonna 2000. Hän nosti esille sodan viattomat uhrit, hevoset. Hän käytti kuolleita hevosia metaforana kärsimykselle ja elämän päättymiselle. De Bruyckere palasi aiheeseen kolme vuotta myöhemmin Venetsian biennaalissa. Sitä voidaan pitää hänen kansainvälisenä läpimurtona.
Vuonna 2013 De Bruyckere oli Belgian edustajana Venetsian biennaalissa, jossa oli esillä hänen teoksensa Kreupelhoit–Cripplewood, 2012–2013. Siinä jättiläsmäinen kaatunut jalava on maalattu lihaa jäljittelevin värein ja on siteissä kuin haavoittunut ruumis. Sillä De Bruyckere viittasi Venetsian suojeluspyhimykseen, Pyhään Sebastianukseen.
Tyyli

De Bruyckere käsittelee tuotannossaan elämää ja kuolemaa, ja hän haluaa taiteensa antavan myötätuntoa ja lohtua. Hevosen hän valitsi sodan mielettömyyden kuvaajaksi, koska sen ansiosta kuolema on teoksissa abstraktimmin esillä.
De Bruyckere on käyttänyt töissään vahaa vuodesta 1996 lähtien. Vahan lisäksi hän käyttää epoksia, köysiä ja naruja sekä käytettyä nahkaa tai tekstiilejä. Erilaisten pigmenttien avulla De Bruyckere muuttaa vahasta kalvakasta ihoa, jonka läpi näkyy häivähdyksiä verestä, suonista ja vammoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berlinde De Bruyckere Wikimedia Commonsissa
De Bruyckeren installaatio sinttruidenilaisessa kirkossa.