stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virtamittari
Mittarityypit

Tavallisin mittarityyppi on sellainen, jossa mitattava virta kulkee mittarin läpi. Tällainen mittari kytketään virtapiirissä aina sarjaan - virtapiirin osaksi - jolloin mitattava virtapiiri katkeaa aina mittaria kytkettäessä tai irrotettaessa. Jotta mittari ei vaikuttaisi virran suuruuteen mittauksen aikana, sen impedanssin on oltava hyvin pieni. Piiriteknisesti ideaalinen virtamittari onkin oikosulku. Mitattaessa on siksi syytä aluksi laittaa mittarin mittausalue suurimmalle arvolle ja pienentää sitä, kunnes saadaan oikea lukema.
Perinteinen analoginen virtamittari on yleensä kiertokäämimittari, joka perustuu virran aiheuttamaan magneettikenttään.
Yleismittari sisältää yleensä myös virtamittarin ja virta mitataan shunttivastuksen yli syntyvän jännitteen avulla. Koska virtamittausasennossa yleismittari muodostaa lähes oikosulun, sen suojaksi on usein mittarin sisällä kytketty sulake sarjaan mittajohtimien kanssa. Jos muuten ehjän yleismittarin virtamittaus ei toimi, syyksi paljastuu usein, että sulake on palanut väärän asteikkovalinnan tai virheellisen mittauskytkennän vuoksi.
Pihtivirtamittarilla virran aiheuttama magneettikenttä voidaan mitata katkaisematta virtapiiriä mittarin liittämiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Virtamittari Wikimedia Commonsissa
Sosnavitsa

| Sosnavitsa Сосновец, Sosnovets |
| --- | --- |
 vaakuna
 Sosnavitsa
 Koordinaatit: 64°25′30″N, 34°28′15″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Belomorskin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2013):  2 600
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sosnavitsan kunta Belomorskin piirin kartalla.
Sosnavitsa (ven. Соснове́ц, Sosnovets) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Belomorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren–Itämeren kanavan ja Muurmannin radan varrella 20 kilometriä Belomorskista lounaaseen. Vuonna 2013 taajamassa oli 1 500 ja kunnassa 2 600 asukasta.
Maantiede ja asutus

Sosnavitsan kunnan pinta-ala on 7 330,65 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kemin piirin Papinsaaren, Kemin ja Vääräkosken, lännessä Kalevalan piirin Jyskyjärven ja Borovoin sekä Mujejärven piirin Lietmajärven, lounaassa Rukajärven, etelässä Segežan piirin Mustakosken ja Belomorskin piirin Kesäjoen sekä kaakossa Belomorskin ja Suman kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesialueita.
Kunnan alueella virtaavat muun muassa Ala-Uikujoki, Ieljoki (ven. Idel), Kesäjoki (Letnjaja), Suikujoki ja Tungutjoki (Tunguda). Suurimpia järviä ovat Muujärvi (Mujezero), Suikujärvi, Tungutjärvi ja Voinkijärvi (Voingozero). Hyötykaivannaisiin kuuluvat molybdeeni, kulta, eri kivilajit, hiekka, sora ja turve. Kunnassa sijaitsee Sorokan rauhoitusalue.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Pušnoin, Uuden Maasjärven ja Vienanmeren–Itämeren kanavan 14. ja 15. sulkujen asutukset, Kesäjärven, Kevättämäjärven, Lehdon, Maasjärven, Nuottavaaran, Suijun, Suikujärven, Tunkuan ja Uskelan kylät, Suuren-Susmoin saari (ven. Bolšoi Žužmui) sekä Bolšaja Udan asema. Sosnavitsan jälkeen suurimmat asutuskeskukset ovat noin 400 asukkaan Pušnoi ja Uusi Maasjärvi sekä vajaan 200 asukkaan Suiku. Monilla paikkakunnilla ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia

Sosnavitsa on perustettu vuonna 1885. Se kuului Suikujärven kuntaan 1920-luvulle asti, jolloin se liitettiin Sorokan piiriin osana Uiunsaaren kyläneuvostoa. Vuonna 1926 Sosnavitsan kylässä oli 12 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia.
Talous ja palvelut

Paikkakunnan merkittävin työnantaja on Vienanmeren–Itämeren kanava. Sosnavitsan kohdalla kanavassa on kaksi sulkua. Taajamassa on satama, rautatieasema, kauppoja ja pieni hotelli. Sosnovitsan kirkko toimii postina.
Aiheesta muualla

Sosnavitsan kunta Belomorskin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Vita Ædwardi Regis

Näköispainoksen sivu 2.
Vita Ædwardi Regis (Vita Ædwardi regis qui apud Westmonasterium requiescit) on Englannin historiaan liittyvä latinankielinen teos, joka on ilmeisesti kirjoitettu Hastingsin taistelun aikoihin. Kirjoittaja on nimeltä tuntematon St. Omerin flaamilainen munkki ja teos on omistettu kuningatar Edithille, kirjoituksen tilaajalle ja kuningas Edvard Tunnustajan puolisolle. Vaikka teos on nimellisesti kuvaus kuningas Edvardista, oli sen alkuperäinen tarkoitus ylistää jaarli Godwinia ja tämän perhettä.  Ilmeisesti teoksen alkuosa on kirjoitettu ennen normannivalloitusta 1066 ja kirjan loppuosa valloituksen jälkeen, jolloin Edith otti etäisyyttä veljeensä, kuningas Harald Godwininpoikaan ja keskittyi kuningas Edvardin ihmetekojen  kuvauksiin. Huomionarvoisaa on, ettei teoksessa viitata suoraan Stamford Bridgen taisteluun tai Hastingsin taisteluun, joissa kaatui neljä kuningatar Edithin veljistä.
Something New

| Something New The Beatles |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 17. lokakuuta 1963 – 2. kesäkuuta 1964
 Julkaistu: 20. heinäkuuta 1964
 Formaatti: LP, 8-raita, MC, CD
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: pop rock, rock and roll, beatmusiikki
 Kesto: 24.47
 Levy-yhtiö: Capitol Records
Listasijoitukset
  Yhdysvallat: 2.
The Beatlesin muut julkaisut
| A Hard Day’s Night 1964 | Something New (USA) 1964 | Beatles for Sale   (UK) 1964  The Beatles' Story (USA) 1964 |
Singlet albumilta Something New
 ”And I Love Her” Julkaistu: 20. heinäkuuta 1964  ”I’ll Cry Instead” Julkaistu: 20. heinäkuuta 1964  ”Matchbox” Julkaistu: 24. elokuuta 1964
Something New on brittiläisen The Beatles -yhtyeen Yhdysvaltain markkinoille suunnattu albumi, jonka julkaisi Capitol Records 20. heinäkuuta 1964. Se sisältää enimmäkseen kappaleita, jotka ovat peräisin A Hard Day’s Night -albumin Britannian-painokselta. Erikoisuutena albumille sisältyy ”I Want to Hold Your Hand” -hitin saksankielinen versio ”Komm, gib mir deine Hand”. Albumin nimi (suom. Jotain uutta) on sikäli hämäävä, että levyn kappaleista lähes puolet oli ilmestynyt myös A Hard Day’s Nightin Yhdysvaltain-painoksella.
Albumi oli yhdeksän peräkkäistä viikkoa Billboard 200 -listan toisella sijalla, ja sitä myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta. Yhdysvaltojen lisäksi Capitol julkaisi albumin Kanadassa, kun taas Parlophone julkaisi Euroopassa niin sanotun export-version. Länsi-Saksassa ja Perussa levy ilmestyi Odeon Recordsin julkaisemana.
Capitol julkaisi singlet ”And I Love Her” ja ”I’ll Cry Instead” samanaikaisesti albumin kanssa. Elokuussa ilmestyi vielä singlenä kappale ”Matchbox”. Ne kaikki ylsivät Billboard Hot 100 -listalla vähintään top 30:een.
Taustaa

The Beatlesin Yhdysvalloissa ilmestyneiden albumien julkaisuoikeuksiin liittyvät taustat olivat olleet sekavia. United Artists -yhtiö oli lokakuussa 1963 saanut manageri Brian Epsteinin suostumuksella oikeudet seuraavana vuonna julkaistavaan soundtrack-albumiin. Capitol Records ei vielä tuolloin ollut kiinnostunut yhtyeestä. Kuitenkin marraskuussa yhtyeen Britannian-jakelija EMI myönsi Capitolille The Beatlesin virallisen Yhdysvaltain-jakelijan lisenssin. Beatlesin musiikin julkaisuun Pohjois-Amerikassa oli aiemmin liittynyt kiistoja ja oikeuskäsittelyitä, mutta uusi sopimus selvensi tilannetta, sillä jatkossa Beatles-materiaali kuuluisi Capitolille.
Vaikka United Artistsilla oli yksinoikeus A Hard Day’s Night -elokuvan soundtrackiin, Capitol sai silti julkaista elokuvassa kuultua musiikkia, kunhan kyseessä ei ollut ”soundtrack-albumi”. Tämä sai Capitolin kehittämään ”pseudo-soundtrackin”, joka saisi nimekseen Something New. Levy julkaistaisiin heinäkuun 4. päivänä.
United Artists julkaisi A Hard Day’s Night -soundtrackin 26. kesäkuuta 1964. Albumista tuli yksi historian nopeimmin myydyistä. Tämän myötä Capitol muutti strategiaansa ja päätti tehdä soundtrackilla julkaisemattomista kappaleista oman albuminsa perustan. Julkaisu siirrettiin heinäkuun 20. päivään. Koska Capitolilla oli oikeus julkaista elokuvan materiaalia myös muissa formaateissa, se julkaisi levyltä myös kolme singleä. Lisäksi se julkaisi 13. heinäkuuta singlenä vain soundtrackille kuuluneen kappaleen ”A Hard Day’s Night”, joka nousi kahdeksi viikoksi Yhdysvaltain listaykköseksi ja myi viidessä viikossa yli miljoona kappaletta.
Sisältö

Alun perin Something New’n oli tarkoitus sisältää kaikki The Beatlesin esittämät kappaleet A Hard Day’s Night -soundtrackilta, jolle sisältyi myös George Martinin orkesterin versioita. Lopulta levyltä kuitenkin pudotettiin pois laulut ”A Hard Day’s Night”, ”I Should Have Known Better” ja ”Can’t Buy Me Love”, jotka olivat jo ilmestyneet Capitolin julkaisemilla singleillä.
Osa kappaleista oli jo ilmestynyt A Hard Day’s Nightin Yhdysvaltain-painoksella. A Hard Day’s Night -elokuvassa kuullut kappaleet ”Tell Me Why”, ”And I Love Her”, ”I’m Happy Just to Dance with You” ja ”If I Fell” julkaistiin Something New’n B-puolella. ”And I Love Her” -kappaleen miksaus on Something New -albumilla hieman erilainen, sillä lauluraitaa ei ole tuplattu, kuten alun perin A Hard Day’s Night -albumilla. Britannian-painokselle sisältyneet, mutta Yhdysvaltain-painoksesta puuttuneet ”Things We Said Today”, ”Any Time at All” ja ”When I Get Home” sijoitettiin A-puolelle. Niin ikään A-puolen kappaleet ”Slow Down” ja ”Matchbox” olivat peräisin Yhdysvalloissa julkaisemattomalta Long Tall Sally -ep-levyltä.
Avausraita ”I’ll Cry Instead” oli alun perin tarkoitus kuulua elokuvaan, minkä takia se sisältyi myös A Hard Day’s Nightin Yhdysvaltain-painokselle. Kappale kuitenkin pudotettiin elokuvasta viime hetkellä. Something New’n monoversiossa kappale on hieman pidempi kuin stereversiossa.
A Hard Day’s Nightin Britannian-painoksen kappale ”I’ll Be Back” jätettiin albumilta pois, ja sen tilalle otettiin ”Komm, gib mir deine Hand”, joka oli saksankielinen versio yhtyeen hitistä ”I Want to Hold Your Hand”. Levy-yhtiö Capitol ajatteli, että se toisi albumille lisää mielenkiintoa. Lisäksi takakannen esittelyteksti väitti kappaleen olevan Beatlesin suosituimpia.
The Beatles, tuottaja George Martin ja manageri Brian Epstein eivät koskaan olleet erityisen ihastuneita Yhdysvalloissa julkaistuihin albumeihin, joiden sisältö oli koottu hajanaisesti. Tähän vaikutti myös se, että Something New’n tekijätietoihin oli merkitty avustavaksi tuottajaksi Dave Dexter, vaikka tämä oli todellisuudessa ainoastaan valinnut kappaleet levylle.
Äänitykset

Something New’n materiaali on äänitetty 29. tammikuuta – 2. kesäkuuta 1964, yhteensä viiden sessiopäivän aikana. Albumin vanhin kappale on ”Komm, gib mir deine Hand”, joka nauhoitettiin EMIn studioilla Pariisissa 29. tammikuuta. Tosin siihen äänitettiin tuolloin ainoastaan uudet laulut ja kättentaputukset, sillä kappaleen pohjaraita oli sama kuin alkuperäisversio ”I Want to Hold Your Handissa”, joka oli äänitetty 17. lokakuuta 1963.
Kappaleet ”Tell Me Why”, ”And I Love Her” ja ”If I Fell” äänitettiin A Hard Day’s Night -albumin sessioissa 27. helmikuuta 1964. ”I’m Happy Just to Dance With You” levytettiin samaa levyä varten 1. maaliskuuta. Nauhoituspaikkana oli Abbey Roadin studio Lontoossa.
Pienen tauon ja elokuvan kuvausten jälkeen Beatles palasi Abbey Roadille jatkamaan A Hard Day’s Nightin äänityksiä. Kesäkuun ensimmäisen päivän sessiossa valmistui kappale ”I’ll Cry Instead” ja albumin ulkopuolelle jääneet ”Slow Down” ja ”Matchbox”. Seuraavana päivänä äänitettiin laulut ”Things We Said Today”, ”Any Time at All” ja ”When I Get Home”. Nämä kesäkuun nauhoitukset muodostavat Something New’n A-puolen.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja painokset

Something New ilmestyi 20. heinäkuuta 1964, vain noin kolme kuukautta sen jälkeen kun Capitolin julkaisema edellinen Beatles-albumi, The Beatles’ Second Album, oli ilmestynyt. Something New nousi Billboard 200 -listan sijalle 2, yhdeksäksi perättäiseksi viikoksi. Sitä myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta. Menestystä on pidetty hyvänä siihen nähden, että levyn materiaalista lähes puolet oli ilmestynyt Yhdysvalloissa jo A Hard Day’s Night -albumilla. Albumista myönnettiin kultalevy elokuussa 1964 ja platinalevy joulukuussa 1991.
Capitol julkaisi albumin Yhdysvaltojen lisäksi myös Kanadassa, missä siitä myönnettiin kultalevy vuonna 1995. Lisäksi Parlophone julkaisi albumista niin sanotun export-version Euroopan markkinoille. Länsi-Saksassa Something New ilmestyi Odeon Recordsin julkaisemana, ja se nousi listasijalle 38. Sama yhtiö julkaisi albumin myös Perussa. Vuonna 1970 Apple Records julkaisi albumin Japanissa. Ensimmäinen CD-versio ilmestyi epävirallisena painoksena Yhdysvalloissa vuonna 2000. Albumi on julkaistu myös 8-raitana ja C-kasettina. Marraskuussa 2004 ilmestyi neljä CD-levyä sisältävä The Capitol Albums, Volume 1 -boksi, jolle myös Something New kuului. Boksi sisälsi kappaleet sekä stereo- että monoversioina. Sama kaava toistui vuonna 2014, jolloin albumi julkaistiin osana The U.S. Albums -boksia.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita

Allmusicin Bruce Ederin mukaan Something New antoi Beatles-fanien rahoille vastinetta. Hänen mukaansa albumi ei ehkä ole yhtä vahva kuin yhtyeen pari aiempaa Yhdysvalloissa ilmestynyttä pitkäsoittoa, mutta kaikissa muissa olosuhteissa se olisi ollut ehdokas vuoden parhaaksi rock and roll -levyksi. Eder kehuu rajusti rokkaavia lainakappaleita ”Slow Down” ja ”Matchbox” ensiluokkaisiksi. Arvosana albumille on 3,5 tähteä viidestä mahdollisesta.
Beatlesebooks.com-sivustolla Dave Rybaczewski on sitä mieltä, että Something New on monestakin syystä kestävämpi Beatles-albumi kuin United Artistsin julkaisema A Hard Day’s Nightin Yhdysvaltain-versio. Something New sisälsi orkesteriversioiden sijaan pelkkiä Beatlesin esittämiä kappaleita, mikä teki siitä miellyttävämmän kuunneltavan, ellei sitten sattunut olemaan George Martinin fani. Lisäksi Something New’n kappaleet ovat oikeita stereomiksauksia, kun A Hard Day’s Nightilla ne olivat olleet niin sanottuja ”fake-stereoita”, joissa monomiksaus oli ainoastaan kaiutettu useampaan kanavaan. Tämä johtui siitä, että stereomiksausten master-nauhoja ei ollut kiireessä ehditty odottaa saapuvan Britanniasta. Kolmantena – ja kenties merkittävimpänä – seikkana Rybaczewski nostaa esiin sen, että kaikki tiesivät Capitol Recordsin olevan The Beatlesin virallinen Yhdysvaltain-jakelija.
Arvostelut
Allmusic:
The Rolling Stone Record Guide:
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet John Lennon ja Paul McCartney, ellei toisin mainita.
A-puoli
I’ll Cry Instead – 2.04
Things We Said Today – 2.35
Any Time at All – 2.10
When I Get Home – 2.14
Slow Down – 2.54 (säv. Larry Williams)
Matchbox – 1.37 (säv. Carl Perkins)
B-puoli
Tell Me Why – 2.06
And I Love Her – 2.28
I’m Happy Just to Dance With You – 1.56
If I Fell – 2.19
Komm, gib mir deine Hand – 2.24 (säv. Lennon/McCartney, san. Camillo Felgen/Heller)
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot John Lennon – laulu, kitara, huuliharppu, rytmikitara, tamburiini  Paul McCartney – laulu, bassokitara  George Harrison – laulu, kitara  Ringo Starr – rummut, laulu George Martin – piano kappaleissa ”Slow Down” ja ”Matchbox” :  Muut George Martin – tuottaja  Dave Dexter – avustava tuottaja  Norman Smith – äänittäjä  Geoff Emerick – äänittäjä
Jyrki Virolainen

| Jyrki Virolainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. helmikuuta 1943 (ikä 81) Vuoksenranta
Ammatti:  professori
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jyrki Juhani Virolainen (s. 26. helmikuuta 1943 Vuoksenranta) on Lapin yliopiston lainkäytön eli prosessioikeuden emeritusprofessori.
Julkaisuja

Jyrki Virolainen: Korkein oikeus kriisissä.  Pandecta Oy, 1997.  ISBN 952-5147-05-3
Jyrki Virolainen – Petri Martikainen: Pro & contra : tuomion perustelemisen keskeisiä kysymyksiä.  Talentum Oy, 2003.  ISBN 952-14-0721-2
Jyrki Virolainen – Pasi Pölönen: Rikosprosessioikeus. 1 : Rikosprosessin perusteet.  WSOY Lakitieto, 2003.  ISBN 951-670-098-5
Jyrki Virolainen – Pasi Pölönen: Rikosprosessioikeus. 2 : Rikosprosessin osalliset.  WSOY Lakitieto, 2004.  ISBN 951-670-105-1
Jyrki Virolainen – Petri Martikainen: Tuomion perusteleminen.  Helsinki:  Talentum, 2010.  ISBN 978-952-14-0724-6
Aiheesta muualla

Jyrki Virolaisen blogi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Aku Visala

Aku Olavi Visala on suomalainen teologian tohtori ja uskonnonfilosofian dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on kirjoittanut yhdessä Olli-Pekka Vainion kanssa teoksen Johdatus uskonnonfilosofiaan (Kirjapaja, 2011).
Visala toimii tutkijana Helsingin yliopistossa ja Notre Damen yliopistossa Yhdysvaltain Indianassa. Aiemmin hän oli vierailevana tutkijana Oxfordin yliopistossa. Hän on uskonnonfilosofi, joka tutkii moraalin ja tietoisuuden evoluutiota.
Visalan uskonnonfilosofian alan väitös Helsingin yliopistossa vuonna 2009
voitti European Society for the Study of Science and Theologyn tutkimuspalkinnon. Visala on
kirjoittanut myös nykyajan ateismista.  Hänen mukaansa on epäselvää, mikä ateistien jumalakuva on. Hänestä ateistien pitäisi ensin määritellä, mikä jumala on, ennen kuin voisivat todeta, etteivät häneen usko.
Teoksia

Naturalism, theism and the cognitive study of religion: Religion explained?.  (Ashgate science and religion series)  Farnham:  Ashgate, 2011.  ISBN 978-1-4094-2426-0  (englanniksi)
Mitä tiede ei voi kertoa sinulle.  (Humanitas)  Helsinki:  Perussanoma, 2010.  ISBN 978-951-888-536-1
Vainio, Olli-Pekka & Visala, Aku: Johdatus uskonnonfilosofiaan.  (Theologia systematica)  Helsinki:  Kirjapaja, 2011.  ISBN 978-952-247-204-5
Vívó és Atlétikai Club

| VAC Budapest |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vívó és Atlétikai Club
Perustettu:  1888
Lakkautettu:  1940 (toiminta jatkui 1945)
Kaupunki:  Budapest
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vívó és Atlétikai Club eli VAC Budapest tai pelkkä VAC oli budapestilainen jalkapalloseura. Seura perustettiin 1888 ja lakkautettiin 1940. Seura oli tarkoitettu vain juutalaisille. Toiminta aloitettiin uudelleen 1945. Seura pelasi Unkarin pääsarjassa vuosina 1921–26. Parhaimmillaan se sijoittui viidenneksi kaudella 1923–24. Seurassa pelasi kaksi maajoukkuepelaajaa: Lajos Fischer (9 maaottelua Unkarin maajoukkueessa) ja Dezső Grósz (2 maaottelua).
Maura Visser

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.EM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2016 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 2018 |  |  |
Maura Visser (s. 1. kesäkuuta 1985 Haag) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa yli 130 ottelua ja tehnyt niissä yli 400 maalia. Hän on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2016 ja pronssia vuonna 2018.
Visser on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Tanskassa Horsens HK:ssa vuosina 2007–2009, KIF Vejenissä 2009–2011 ja Viborg HK:ssa 2014–2015 sekä Saksassa HC Leipzigissa 2011–2014 ja SG BBM Bietigheimissa vuodesta 2015.
Sosiaalipolitiikka

Sosiaalipolitiikka tarkoittaa julkisia toimia, joilla pyritään takaamaan väestölle kohtuullinen elintaso, turvallisuus ja viihtyvyys sekä näihin toimiin kohdistuvaa tutkimusta tieteenalana.
Sosiaalipolitiikka nostaa esiin yhteiskunnan ja ihmisen arvoja. Se sisältää käsitteitä, kuten sosiaaliturvapolitiikka, koulutus-, asunto- ja aluepolitiikka sekä työ-, terveys- ja kansainvälinen sosiaalipolitiikka.
Sosiaalipolitiikka on myös tieteenala. Se syntyi 1800-luvun loppupuolella sekä Saksassa että Englannissa. Saksassa perustettiin 1873 sosiaalipoliittinen yhdistys (Verein für Sozialpolitik) ja vastaavaan aikaan Englannissa sosiaalipolitiittisia ideoita viljeltiin Fabian Societyssä. Helsingin yliopiston 1. sosiaalipolitiikan professorina aloitti Heikki Waris vuonna 1946. Sekä Saksan sosiaalipoliittisella yhdistyksellä että Fabian Societyllä oli yhteyksiä kansantaloustieteeseen. Kansantaloustieteilijät perustivat Saksan sosiaalipoliittisen yhdistyksen ja aluksi sosiaalipolitiikka oli osa kansantaloustiedettä ja myöhemmin sosiaalitaloutta. Fabian Society oli taas mukana perustamassa London School of Economics and Political Sciences:ia.
Sosiaalipolitiikkaa tieteenä, oppiaineena ja politiikan osana liittyvät kiinteästi yhteen. Sosiaalipolitiikan tutkimuksen keskeinen tehtävä on ollut selvittää sosiaalisten ongelmien esiintymistä yhteiskunnassa ja syitä, joiden seurauksena sosiaaliset ongelmat ilmenevät. Politiikka on saanut näistä tutkimuksista virkkeitä uudistaa politiikkaa.
Sosiaalipolitiikan alue jaetaan usein sosiaaliturvapolitiikkaan ja sosiaalipalveluihin. Laajasti käsitettyyn sosiaalipolitiikkaan luetaan myös muun muassa koulutuspolitiikka, terveyspolitiikka ja työpolitiikka. Sosiaalipolitiikka on yksi yhteiskuntapolitiikan keskeinen osa-alue. Työntekijöiden suojelu on sosiaalipolitiikan vanhin toiminta-alue.
Sosiaalipolitiikkaan liittyy hyvinvointitaloustiede.
Käsitteitä

Euroopan unionissa on käytössä sosiaalisen suojelun käsite. Se vastaa suunnilleen samaa kuin suomen kielessä sosiaalisen turvallisuuden käsite. Sosiaaliseen turvallisuuteen voidaan lukea mukaan paitsi toimet, joilla varmistetaan toimeentulon turvaa ja sosiaalipalveluja niitä tarvitseville myös kansalaisten yleistä turvallisuutta kuten kysymystä rikollisuuden muodostamasta uhasta kansalaisten liikkumiselle maassa tai asuinympäristössään.
Hyvinvointipolitiikan tavoitteena on köyhyyden ja räikeiden sosiaalisten eriarvoisuuksien poistaminen. Hyvinvoinnin osatekijöinä (Erik Allardtin mukaan):
1) elintaso (having)
tulot
asumistaso
työllisyys
koulutus
terveys
2) yhteisyyssuhteet (loving)
paikallisyhteys
perheyhteys
ystävyyssuhteet
3) itsensä toteuttamisen muodot (being)
arvonanto
korvaamattomuus
poliittiset voimavarat
mielenkiintoinen vapaa-ajan toiminta (”tekeminen”)
EU:ssa

Euroopan unionin tuomioistuimen vuonna 2014 antaman linjauksen mukaan EU-maat voivat jatkossa evätä työttömiltä EU-maahanmuuttajilta oikeuden sosiaalietuuksiin.
Kirjallisuutta

Lisää luettavaa aiheesta Kirjallisuutta sosiaalipolitiikasta on Wikiaineistossa
Anttonen, Anneli & Sipilä, Jorma: Suomalaista sosiaalipolitiikkaa.  Tampere:  Vastapaino, 2000.  ISBN 951-768-071-6
Anttonen, Anneli ym. (toim.): Hoiva : tutkimus, politiikka ja arki.  Tampere : Vastapaino, 2009.
Eräsaari, Risto & Rahkonen, Keijo (toim.): Työväenkysymyksestä sosiaalipolitiikkaan: Yrjö-Koskisesta Heikki Warikseen.  Helsinki:  Gaudeamus, 2001.  ISBN 951-662-827-3
Sosiaalinen politiikka.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27019-9
Julkunen, Raija: Kuka vastaa? Hyvinvointivaltion rajat ja julkinen vastuu.  (Hyvinvointivaltion rajat -projekti)  Helsinki:  Stakes, 2006.  ISBN 951-33-1858-3
Julkunen, Raija: Suunnanmuutos: 1990-luvun sosiaalipoliittinen reformi Suomessa.  Tampere:  Vastapaino, 2001.  ISBN 951-768-089-9
Kantola, Anu & Kautto, Mikko: Hyvinvoinnin valinnat: Suomen malli 2000-luvulla.  (Sitra 251)  Helsinki:  Edita, 2002.  ISBN 951-37-3748-9
Lehto, Markku: Sosiaalipolitiikka edistyksen asialla.  Tampere:  Vastapaino, 2001.  ISBN 951-768-098-8
Nieminen, Armas: Mitä on sosiaalipolitiikka?.  (3. painos (1. painos 1955, Sosiaalipoliittisen yhdistyksen julkaisuja 4))  Porvoo:  WSOY, 1984.  ISBN 951-0-12501-6
Saari, Juho (toim.): Hyvinvointivaltio: Suomen mallia analysoimassa.  (Sosiaalipoliittisen yhdistyksen tutkimuksia 60)  Helsinki:  Yliopistopaino, 2005.  ISBN 951-570-604-1
Savikuja, Jari: Johdatus yhteiskuntapolitiikkaan.  (3. uudistettu painos. Yhteiskuntapolitiikan tutkimuksia 12)  Joensuu:  Joensuun yliopisto, yhteiskuntapolitiikan laitos, 2005.  ISBN 952-458-594-4
Haapola, Ilkka, Karisto, Antti & Takala, Pentti: Matkalla nykyaikaan: elintason, elämäntavan ja sosiaalipolitiikan muutos Suomessa.  Porvoo:  WSOYpro, 1999.  ISBN 9789510211465
Kirjallisuutta > Lehtiä

Janus: Sosiaalipolitiikan ja sosiaalityön tutkimuksen aikakauslehti.  Jyväskylä:  Sosiaalipoliittinen yhdistys & Sosiaalityön tutkimuksen seura, 1992–.  ISSN 1235-7812
Yhteiskuntapolitiikka.  Helsinki:  Stakes, 1998–.  ISSN 1455-6901  Myös verkkojulkaisuna vuodesta 2001. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Lehto, Markku: Hyvinvointipolitiikka – vapautta, itsekkyyttä ja tasa-arvoa. niin & näin 2/2002, 84–88.