stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liupanshui
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntatason kaupunkiin, yhteen piirikuntatason erityisvyöhykkeen ja yhteen piirikuntaan.
Liuzhin erityisvyöhyke on jäänyt ainoaksi piirikuntatason erityisvyöhykkeeksi Kiinassa.
| Liupanshuin hallinnollinen jako piirikuntatasolla |
| --- | --- | --- |
    Zhongshan Liuzhi Panzhou Shuicheng   
| Nimi | Kiinan merkit | Pinyin |
| Zhongshan (kaupunkipiiri) | 钟山区 | Zhōngshān Qū |
| Liuzhi (erityisvyöhyke) | 六枝特区 | Liùzhī Tèqū |
| Shuicheng | 水城县 | Shuǐchéng Xiàn |
| Panzhou (kaupunki) | 盘州市 | Pánzhōu Shì |
Galleria

Liupanshuin rautatieasema.
Liupanshui Yuezhaon lentoasema.
Liuzhin rautatieasema.
Kaupunkimaisemaa Liuzhin erityisvyöhykkeestä.
Azhijoen silta Liuzhissa.
Beipanjoen rautatien silta, maailman korkein rautatien silta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liupanshui Wikimedia Commonsissa
ChinaTravel.com: Liupanshui Overview (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Guizhou Provincial Information Office: Liupanshui (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Luettelo vuonna 17 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 17 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tuntematon päivämäärä

Gaius Iulius Hyginus, roomalainen kirjailija (n. 64 eaa.)
Livius, roomalainen historioitsija ja kirjailija (n. 64 eaa. tai 59 eaa.)
Lovin’ (albumi)

| Lovin' Brook Benton |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1970, 1975
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: iskelmä, soul
 Levy-yhtiö: RCA Records
Brook Bentonin muut julkaisut
| 1976  | Lovin'  |   |
Lovin' on yhdysvaltalaisen soul-laulaja Brook Bentonin studiolevy vuodelta 1976 RCA-levy-yhtiön STARCALL-merkillään julkaisemana. Kappaleet "Hey There" ja "Love Is a Many-Splendoured Thing" on julkaistu aikaisemmin vuonna 1970 singlenä CAS 2431. Tämän levyn sarjatunnus on HY 1029 (APL1 1044 & CAS 2431).
Kansitaiteilija on Pat Doyle ja kannen ulkoasun suunnittelija Sutton/Paddock. Kannen on tehnyt Isossa-Britanniassa
Garrodprint Ltd.
Esittelytekstin Brook Bentonin urasta on tehnyt Nigel Hunter.
Kappaleet

A-puoli
1. All My Love Belongs To You (Glover, Nix) Carlin Music Corp. 

2. Hawaiian Wedding Song (King, Hoffman, Manning) Leeds Music Ltd. 

3. More (Newell, Ortolani, Oliviero, Ioroilini) Ardmore & Beechwood / KPM / BRITICO 

4. There I’ve Said It Again (Mann, Evans) Campbell Connelly & Co. Ltd. 

5. I Only Have Eyes For You (Warren, Dubin) B. Feldman & Co. Ltd. 

6. Hey There (Adler, Ross) Frank Music Ltd.
B-puoli
1. Impossible, Incredible, But True (Stevenson, Cordae) Eden Music Ltd. 

2. Unforgettable (Gordon) Bourne Music Ltd. 

3. There Goes My Heart (Davis, Silver) Francis Day & Hunter Ltd. 

4. Just As Much As Ever (Singleton, Coleman) Campbell Connelly & Co. Ltd. 

5. Goodnight My Love, Pleasant Dreams (Mottola, Marascalco) Chappell-Morris Ltd. 

6. Love Is a Many-Splendoured Thing (Webster, Fain) Big 3 Music Ltd.
Sovitukset ja orkesterin johto

Bert DeCoteaux: A1, B5
Billy May: A4, A5, B2, B3, B4
Glenn Osser: A6, B6
Ray Ellis: B1
Paha henki

Paha henki on monimerkityksinen ilmaisu, joka yleensä tarkoittaa jonkinlaista ilkeää tai häiritsevää henkiolentoa.
Yleisesti ilmaisulla tarkoitetaan Saatanan lähettämiä aineettomia ja näkymättömiä apureita, joiden tehtävä on houkutella ihmiset lavealle tielle; erittäin tyypillinen ilmaisu tällaisesta oli 1980-luvun lopun Teiden ritarit -liikenneturvallisuuskampanjassa esiintynyt animoitu punainen pikkupiru, "Salamatkustaja", joka hyppäsi autoilijan olalle ja yllytti tätä kaahaamaan – ja onnistuessaan nauroi iljettävästi.
Harry Potter -tarinoissa paha henki on kummitusta aineellisempi henkiolento, joka etupäässä oleskelee kellareissa tai ullakoilla, missä se vaikeroi ja kolistelee putkia. Kuten näiden tarinoiden kummituksetkin, se on varsin vaaraton olento.
Nasa

| National Aeronautics and Space Administration |
| --- | --- |

Perustettu:  1958
Toimiala:  avaruustoiminta
Päämaja:   Washington D.C., Yhdysvallat
Pääjohtaja:  Bill Nelson
Päätöksentekoelin:  Yhdysvaltain liittovaltion hallinto
Aiheesta muualla
www.nasa.gov
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nasan "matologo" oli käytössä 1975–1992.
National Aeronautics and Space Administration (lyhenne Nasa tai NASA) on Yhdysvaltain liittohallituksen alainen ilmailu- ja avaruushallintovirasto. Se on vastuussa Yhdysvaltain avaruusohjelmasta ja siviili-ilmailun tutkimuksesta.
Nasan edeltäjä vuosina 1915–1958 oli National Advisory Committee for Aeronautics (NACA), joka oli ilmailun tutkimuskeskusten verkosto.
Historia > Apollo-ohjelma

Kun Mercury-ohjelma oli ensin todistanut miehitetyt lennot mahdollisiksi, aloitettiin seuraavaksi Apollo-ohjelma. Sitä valmisteli Gemini-ohjelma, jossa kokeiltiin muodostelmalentoa, telakoitumista ja toimintaa kapselin ulkopuolella (EVA, Extravehicular activity – avaruuskävely). Myös EVA-toiminnassa Neuvostoliitto ehti ensimmäiseksi.
Apollon alkuperäisenä tavoitteena oli tehdä avaruudessa mielenkiintoista työtä sekä mahdollisesti kiertää Kuu miehitetyn lennon avulla. Ohjelman tavoitteista tuli presidentti John F. Kennedyn 25. toukokuuta 1961 pitämän puheen jälkeen huomattavasti kunnianhimoisempia. Tuolloin Kennedy julisti, että Yhdysvaltojen tulisi lähettää ihminen Kuuhun ja tuoda hänet sieltä turvallisesti takaisin vuoteen 1970 mennessä.
Apollo-ohjelma toimi kuumeisesti ja likimain ilman kustannuskattoa. Liittovaltio poisti ylityörajoitukset ja kielsi lakot Apolloon liittyvissä organisaatioissa. Tuolloin uskottiin Neuvostoliiton pystyvän miehitettyyn kuulentoon. Nasassa pohdittiin vaihtoehtoa – jos Neuvostoliitto ehtii Kuuhun ensiksi, Yhdysvaltojen tulee lennättää astronautti Marsiin. Neuvostoliiton kuuraketti N1 ei kuitenkaan koskaan kehittynyt toimivaksi. 20. heinäkuuta 1969 amerikkalainen astronautti Neil Armstrong astui Kuun pinnalle. Kaikkiaan 12 astronauttia kävi Kuussa.
Avaruussukkulat

Nasa kohdisti huomionsa avaruussukkuloihin 1970–1980-luvuilla. Neljä sukkulaa rakennettiin vuoteen 1985 mennessä. Ensimmäinen laukaisu oli vuonna 1981, jolloin Columbia pääsi matkaan. Avaruussukkulat eivät kuitenkaan olleet niin tehokkaita ja halpoja kuten NASA oletti niiden olevan. Vuoden 1986 Challenger-avaruussukkulan turman jälkeen yleisöä ei enää kiinnostanut avaruusmatkailu ja NASA joutui rahoitusvaikeuksiin. Siitä huolimatta avaruussukkulaprojekti eteni huolimatta niukasta taloudesta ja avaruussukkuloiden tuhoista. NASAn sukkulaohjelma lopetettiin vuonna 2011.
Miehitettyjen lentojen uudet tavoitteet kylmän sodan jälkeen

Merkittävin miehitettyjen lentojen tavoite oli ISS-avaruusaseman rakentaminen yhdessä Venäjän, Euroopan, Japanin ja Kanadan kanssa. ISS-avaruusasema valmistui kuusipaikkaiseksi 2010-luvun alussa ja jatkaa toimintaan vuoden 2020 loppuun asti. ISS:n ja vuonna 2011 toiminnasta poistuvan avaruussukkulan jälkeistä toimintaa on suunniteltu jo ainakin 1990-luvun alusta alkaen, lähinnä ”avaruustutkimusmatkojen” (Exploration) mielessä.
Miehitettyjen lentojen uudet tavoitteet kylmän sodan jälkeen > Suunnitelma lentää uudelleen Kuuhun 2002–2010

George W. Bushin hallinnon aikana Nasa ilmoitti Yhdysvaltojen lähettävän neljä astronauttia Kuuhun vuonna 2018. Nasan pääjohtajan Michael Griffinin mukaan astronautit lähetettäisiin Kuun pinnalle viikon oleskelua varten. Hankkeella on määrä valmistella Yhdysvalloille pysyvää tukikohtaa Kuuhun ja edelleen Marsin miehittämistä.
Yhdysvallat teki edellisen miehitetyn kuulennon Apollo 17 -moduulilla joulukuussa 1972.
Nasa tilasi elokuun lopussa 2006 Lockheed Martin -yhtiöltä uuden miehitetyn avaruusaluksen, jonka nimi on Orion, joka liittyi Nasan Constellation-ohjelmaan.
Vuoden 2009 aikana Nasa puntaroi miehitettyjen lentojen tulevaisuutta. Barack Obaman hallinnon alla vuoden 2010 alussa NASA peruutti Constellation-ohjelman, koska se olisi mahdollistanut miehitetyn lennon Kuuhun vasta 2020-luvun puolivälissä, jos silloinkaan. Kuudes lokakuuta 2010 Nasan rahoituslaki (valtion fiskaalivuotta 2011 varten) hyväksyttiin lopullisesti presidentti Obaman allekirjoituksella, laki linjaa miehitettyjen lentojen uusiksi kohteiksi asteroidin ja Marsin.
Miehitettyjen lentojen uudet tavoitteet kylmän sodan jälkeen > Suunnitelma lentää asteroidille ja Marsiin v. 2010 alkaen

Barack Obama piti huhtikuun puolivälissä 2010 avaruusaiheisen puheen, jossa hän kertoi Nasan aloittavan miehitetyn asteroidilennon valmistelun. Lento tapahtuisi vuonna 2025 ja sen teknologiselta pohjalta miehitetty lento Marsiin olisi mahdollinen 2030-luvun puolivälissä. Kesällä 2010 Nasa ilmoitti asteroidilennon aikatauluksi vuoden 2015, mikä on ilmeisen epärealistinen.
Miehitettyjen lentojen uudet tavoitteet kylmän sodan jälkeen > Miehitettyjen lentojen organisaation konsolidaatio vuonna 2011

Vuoden 2011 elokuussa Nasa päätti yhdistää kaikki miehitettyjen lentojen osastonsa "Human Exploration and Operations (HEO) Mission Directorate" -osastoksi. Toimi oli vastaava, jonka Euroopan avaruusjärjestö teki vuoden 2011 alkupuolella. Tämä merkinnee toimintojen tehostamista, joka voi mahdollistaa suurempien haasteiden ottamisen.
Nasan organisaatio

Nasan keskuksia:
Nasan päämaja (HQ, headquarters) on Washington D.C.:ssä.
Goddard Space Flight Center (GSFC) on Marylandissä. Se on Maan kaukokartoituksen ja tähtitieteellisten avaruuslentojen kotipaikka. Siellä sijaitsevat suuret satelliittien testausfasiliteetit.
Goddard Institute for Space Studies (GISS) New Yorkissa tekee ilmakehätutkimusta.
Jet Propulsion Laboratory (JPL) sijaitsee Pasadenassa, Kaliforniassa. Se on kuuluisa mm. planeettaluotaimistaan.
Lyndon B. Johnson Space Center (JSC), Houston, Texas on miehitettyjen lentojen lennonjohtokeskus.
Kennedy Space Center (KSC; 28°35′7″N, 80°39′3″W), Floridassa, on NASAn pääasiallinen laukaisukeskus. Se on Yhdysvaltain tärkein satelliittien laukaisupaikka. Samalla alueella on ilmavoimien laukaisutorneja. Kaliforniassa sijaitseva Vandenbergin tukikohta (34°43′47″N, 120°34′37″W) on sotilaallinen eikä kuulu NASAan; sieltä laukaistaan lähinnä vakoilusatelliitteja naparadoille. Molemmista on laukaistu noin 500 satelliittia.
Marshall Space Flight Center (MSFC), Alabama. Propulsiotekniikan keskus, Apollo-ohjelman johtava keskus. Entinen Yhdysvaltain maavoimien Redstone-asevarikko, jonne saksalaiset V-2-insinöörit sijoittuivat 1940-luvun lopussa.
Ames Research Center, Kaliforniassa, tutkii pääasiassa aerodynamiikkaa. Avaruustoimintaan liittyy keskuksen avaruuspuvut, robotiikka sekä supertietokonelaskenta.
Ilmavoimien Edwardsin lentotukikohdassa (Mojaven autiomaa, Kalifornia; entinen Muroc, X-koneiden koti) on myös Nasan toimintaa; Nasan Hugh H. Dryden Flight Research Facility. Mm. sukkulan eräs varalaskupaikka.
Langley Research Center on Nasan vanhin aerodynamiikkaan ja propulsioon keskittynyt laboratorio.
Wallops Flight Facility, saari Yhdysvaltain itärannikolla, josta on ainakin 1990-luvulle asti laukaistu luotainraketteja.
Stennis Space Center, Mississippi
White Sands Test Facilty, New Mexico
Nasan johtajat

T. Keith Glennan, 19. elokuuta 1958 – 20. tammikuuta 1961
Hugh L. Dryden, 21. tammikuuta 1961 – 14. helmikuuta 1961 (virkaatekevä)
James Webb, 14. helmikuuta 1961 – 7. lokakuuta 1968
Thomas O. Paine, 8. lokakuuta 1968 – 21. maaliskuuta 1969 (virkaatekevä)
Thomas O. Paine, 21. maaliskuuta 1969 – 15. syyskuuta 1970
George M. Low, 16. syyskuuta 1970 – 26. huhtikuuta 1971 (virkaatekevä)
James C. Fletcher, 27. huhtikuuta 1971 – 1. toukokuuta 1977
Alan M. Lovelace, 2. toukokuuta 1977 – 20. kesäkuuta 1977 (virkaatekevä)
Robert A. Frosch, 21. kesäkuuta 1977 – 20. tammikuuta 1981
Alan M. Lovelace, 21. tammikuuta 1981 – 10. heinäkuuta 1981 (virkaatekevä)
James M. Beggs, 10. heinäkuuta 1981 – 4. joulukuuta 1985
William R. Graham, 4. joulukuuta 1985 – 11. toukokuuta 1986 (virkaatekevä)
James C. Fletcher, 12. toukokuuta 1986 – 8. huhtikuuta 1989
Dale D. Myers, 8. toukokuuta 1989 – 13. toukokuuta 1989 (virkaatekevä)
Richard Truly, 14. toukokuuta 1989 – 30. kesäkuuta 1989 (virkaatekevä)
Richard Truly, 1. heinäkuuta 1989 – 31. maaliskuuta 1992
Daniel Goldin, 1. huhtikuuta 1992 – 17. marraskuuta 2001
Daniel R. Mulville, 19. marraskuuta 2001 – 21. joulukuuta 2001 (virkaatekevä)
Sean O'Keefe, 21. joulukuuta 2001 – 11. helmikuuta 2005
Frederick D. Gregory, 11. helmikuuta 2005 – 14. huhtikuuta 2005 (virkaatekevä)
Michael D. Griffin, 14. huhtikuuta 2005 – 20. tammikuuta 2009
Christopher Scolese, 21. tammikuuta – 16. heinäkuuta 2009 (virkaatekevä)
Charles Bolden, 17. heinäkuuta 2009 – 20. tammikuuta 2017
Robert M. Lightfoot Jr., 20. tammikuuta 2017 – 23. huhtikuuta 2018 (virkaatekevä)
Jim Bridenstine, 23. huhtikuuta 2018 – 20. tammikuuta 2021
Steve Jurczyk, 20. tammikuuta 2021 – 3. toukokuuta 2021
Bill Nelson, 3. toukokuuta 2021 –
Nasan avaruusohjelmia > Miehitettyjä

Mercury
Gemini
Apollo
Skylab
Avaruussukkula
Kansainvälinen avaruusasema, toteutettu yhdessä Venäjän avaruusjärjestön, Euroopan avaruusjärjestön, Japanin JAXAn jne. kanssa
Artemis
Nasan avaruusohjelmia > Miehittämättömiä avaruusaluksia

Miehittämättömiä avaruusaluksia:
Advanced Composition Explorer (ACE) aurinkoluotain
ACTS-tietoliikennesatelliitti (kokeellinen)
ATS-teknologiasatelliitti (tietoliikenne)
Aura-kaukokartoitussatelliitti
Biosatellite
Chandra-röntgenobservatorio (alkujaan AXAF)
COBE
Deep Space 1
Echo-tietoliikenne"satelliitti"
EOS-Aqua
EOS-Aura
EOS-Terra
EUVE – UV-observatorio
Explorer
Genesis-aurinkoluotain (näytteenkeruu)
Juno-luotain
LISA – 3 gravitaatioaaltoja mittaavaa satelliittia (2012, yhdessä ESA:n kanssa)
Lunar Orbiter
Mariner-Venus-luotaimet
Mars Observer
Mars Pathfinder
Mars Reconnaissance Orbiter
MESSENGER
New Horizons-luotain
Nimbus-sääsatelliitit
Orbiting Astrophysical Observatory (OAO)
Orbiting Carbon Observatory (OCO)
Orbiting Geophysical Observatory (OGO)
Orbiting Solar Observatory (OSO)
Pageos
Pegasus
Pioneer-luotaimet
Radiation Belt Storm Probes
Ranger-kuuluotaimet
Relay-tietoliikennesatelliitti
STEREO-aurinkoluotain
Surveyor 1–7
Syncom-tietoliikennesatelliitti
TDRS-tietoliikennelinkkisatelliitti
TIROS-sääsatelliitit
Viking-laskeutujat
Voyager-luotaimet
Nasan avaruusohjelmia > Yhteistyössä ESAn kanssa

Cassini-Huygens
Hubble-avaruusteleskooppi, joka on avaruustutkimusasema
James Webb Space Telescope eli James Webb -avaruusteleskooppi (se laukaistiin joulukuussa 2021)
LISA (laukaisu myöhemmin kuin vuonna 2012)
SOHO
Ulysses (ESA)
Nasan kaukokartoitusohjelma

Nasan Earth Science eli kaukokartoitusohjelma on kehittänyt muun muassa Landsat-satelliitin, jonka optisen aallonpituusalueen kuvat ovat hyvin laajassa käytössä kaukokartoitustutkimuksessa. Se on myös tuonut SAR-tutkan siviilikäyttöön 1970-luvulta alkaen. Ohjelma on tukenut sääsatelliittien kehitystä, jossa yhteistyö yliopistojen ja asevoimien kanssa on ollut laajaa 1950-luvulta lähtien. Ohjelma ei ole suhteellisesti niin vahva kuin ESAn kaukokartoitusohjelma. Se on myös ollut poliittisten päättäjien epäsuosiossa, koska tutkimustulokset ovat tuoneet teollisuuden kannalta epämieluisia faktoja esiin, esim. napakalottien otsoniaukot, jotka johtivat deodoranttien ponneaineiden ja freonin käytön kieltoon. Jälkimmäinen on maksanut paljon muun muassa jäähdytyskoneiden valmistajille.
Kaukokartoitusohjelman satelliitteja ovat kehittäneet lähinnä JPL Kaliforniassa ja GSFC (Goddard Space Flight Center) Marylandissä. Tämä on johtanut kilpailutilanteeseen muun muassa miehitettyjen lentojen teknologioita kehittävien osavaltioiden (mm. Utah, Alabama, Teksas, Florida) kanssa poliittisella tasolla.
Nasa tutkii muun muassa ilmastomuutosta jäätiköiden sulamisen kautta kuvaamalla pohjoista napaseutua eri vuosina. Lisäksi otsonikato, San Franciscon edustan suolaesiintymien palautuminen luonnontilaan ja energian sekä vedenkulutuksen vähentäminen ovat osia tiedeohjelmista, joissa Nasan teknologiaa hyödynnetään ja joissa Nasa yhdessä ympäristöalan yhteisöjen kanssa tutkii ja mittaa ihmisen toimien sekä saasteiden vaikutusta maapalloon. Nasan ympäristöä kuvaavia satelliitteja ovat muun muassa EOS-Aqua, EOS-Aura ja OCO (menetettiin satelliitin laukaisussa). Vuoden 2011 alussa useita kongressin republikaaniedustajia on allekirjoittanut vetoomuksen, jossa vaaditaan Nasan ilmastonmuutostutkimusrahoituksen (1,4 miljardia dollaria) siirtämistä miehitettyihin avaruuslentoihin. Vetoomus pyrkii ajamaan alas ilmastotutkimusta – suurin osa kyseisistä republikaaneista on osavaltioista, joissa on runsaasti rakettimoottoriteollisuutta, joten he ajavat samalla myös oman äänestysalueensa työllisyyttä muutamia muita osavaltioita vastaan.
Helmikuussa 2011 Nasa ilmoitti peruuttavansa kaksi ilmastonmuutosmissiota, jotka olisi laukaistu vuonna 2015 1,2 miljardin dollarin kustannuksilla
Climate Absolute Radiance and Refractivity Observatory (CLARREO)
Deformation, Ecosystem Structure and Dynamics of Ice (DESDynI)
Maan ulkopuolinen elämä

1970-luvulla muun muassa Viking-laskeutujat Marsin pinnalla pyrkivät epäonnistuen löytämään merkkejä biologisesta toiminnasta.
1990-luvulla Nasalla oli SETI-ohjelma, jolla pyrittiin muun muassa radiosignaaleja mittaamalla löytämään viestejä älyllisestä Maan ulkopuolisesta elämästä.
Kun mittausmenetelmät kehittyivät niin tarkoiksi, että eksoplaneetoista voitiin tehdä jonkinlaisia mittauksia, Nasan intressiksi nousi eksoplaneettojen kaasukehän mittaus, josta voisi näkyä biologinen aktiviteetti niiden pinnoilla.
Vuonna 2010 Nasa omasta mielestään löysi arseenipohjaista elämää Maasta ja vuoden 2011 alussa Nasa on esitellyt mittauksia meteoriiteista, joissa olisi biologisen toiminnan jälkiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nasan viralliset sivut
Nasan toimintaa seuraava nk. kriittinen sivusto
NASA History Series – Nasan historiaa ja toimintaa käsitteleviä julkaisuja Internetissä ja paperiversioina
Mercury 3 laukaistiin vuonna 1961 ja vei ensimmäisen amerikkalaisen, Alan Shepardin, avaruuteen.
Buzz Aldrin kävelee Kuun pinnalla.
Ensimmäinen avaruussukkula, Columbia, laukaistiin matkaan vuonna 1981.
Johnson Space Center Houstonissa, Teksasissa.
Nasan ja Neuvostoliiton Kuuhun laskeutuneet avaruusalukset. Punaisella Luna-, vihreällä Apollo- ja keltaisella Surveyor-lennot.
Love Canal

Alue vuonna 2012.
Love Canal on Niagara Fallsin asumalähiö New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Alueen nimitys tulee rautatieyrittäjä William T. Loven 1800-luvun lopulla aloittamasta kanavahankkeesta, jonka oli tarkoitus ohittaa Niagaran putoukset ja valjastaa joki sähköntuotantoon. Kanavan rakentaminen jäi kuitenkin kesken rahoitusvaikeuksien ja Niagaran putousten suojelun takia. 1920-luvulla alueesta tuli kaatopaikka.
Ympäristömyrkyt

1940-luvun lopulla Hooker Chemical Company osti Love Canalin alueella sijaitsevan kaatopaikan ja vei sinne 21 800 tonnia kemiallisia jätteitä. Kaatopaikka peitettiin maalla vuonna 1953, ja sen ympärille rakennettiin asuintaloja ja alakoulu. Maasta nousevat hajut ja nesteet johtivat alueen evakuointiin vuosina 1978–1980. Lapsille ja lemmikeille tuli iho-oireita, ja alueella esiintyi keskenmenoja ja syntyi epämuodostuneita lapsia. Asukkailla ilmeni paljon syöpää ja muita vaikeita sairauksia.
Maaperän puhdistaminen kesti 21 vuotta, ja se julistettiin puhtaaksi vuonna 2004. Kaatopaikka oli ympäröitiin vedenpitävillä materiaaleilla ja sen valumavedet johdettiin puhdistettaviksi. Työ maksoi lähes 400 miljoonaa dollaria. Asuntoja remontotiin ja ne myytiin uusille asukkaille, ja alueelle kaavoitettiin pienteollisuuden tiloja.
Mielenosoittaja Love Canalissa.
Otto Bengtsson

Otto Bengtsson
Otto Bengtsson (20. elokuuta 1921 Fjälkestad – 4. heinäkuuta 1998 Knislinge) oli ruotsalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti seuratasolla IFK Knislingeä. Bengtsson osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1952. Tuolloin hän sijoittui yhdenneksitoista tuloksellaan 65,50 metriä. Bengtsson voitti maansa mestaruuden kerran, vuonna 1953.
Ennätykset

Keihäänheitto: 75,55 m (1954)
Paha klovni

Ryhmä ihmisiä pahojen klovnien asuissa PDC 2008 -juhlissa Universal Studiosilla.
Paha klovni on perinteisen koomisen klovnin ilkikurinen versio, johon on käytetty kauhuelementtejä ja mustaa huumoria. Hahmo voi leikkiä koulrofobiasta kärsivien pelolla. Pahan klovnin modernin arkkityypin teki suosituksi vuodesta 1940 alkaen DC Comicsin hahmo Jokeri ja myöhemmin Se Stephen Kingin kirjassa Se.[lähde? ]
Lizards

Lizards (aiemmin Liz & Lizards) oli suomalainen Virroilla keväällä 1979 perustettu rockyhtye, joka julkaisi vuonna 1980 albumin Herätkää! Vartiotorni kaatuu. Pitkäsoitto sisälsi lähinnä yhtyeen omaa tuotantoa, mutta mukana oli myös muutama vantaalaisen Jyrki Salmisen säveltämä ja sanoittama kappale. Yhtyeen musiikkityyliin vaikutti 1970-luvun lopulla maailmanmaineeseen noussut Blondie-yhtye. Lizards hajosi vuonna 1982.
Kokoonpano

Tapio Syrjänen (rummut)
Kari Mäki (laulu, saksofoni)
Teija Peltomäki (laulu)
Teijo Rantanen (basso)
Jukka Myllylä (soolokitara)
Harri Karvinen (komppikitara)
Levytykset > Albumit

Herätkää! Vartiotorni kaatuu! (PÄLP 21) (Body Building/Roxene/Turvattu tulevaisuus/Bändi tää/Matkaa teen/Teräsmies/Herätkää/Uutistenlukijaksi telkkariin/Turhaa/Mun pikkusisko/Syksy)
Levytykset > Singlet

"Kujan kuningas/ Sä lähdit pois" (1980, PIS 055)
"P.A.Ska/ Lista" (1980, PIS 059)
"Valttikortit/ Body Building" (1981, PIS 089)
"Pamaus/ Ilman sua" (1982, PIS 108)
Olli Takala

Olli Ilmari Takala (s. 29. maaliskuuta 1995 Lahti) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja hänen valmentajanaan toimii Kullervo Lång.
Kalevan kisoista Takala on saavuttanut kiekonheiton hopeaa vuonna 2017. Hänen ennätyksensä ulkoradoilta on 56,55 metriä (2017) ja hallista 52,06 metriä (2017).
Otto Benzon

| Otto Benzon |
| --- | --- |
 Otto Benzon
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carl Otto Valdemar Benzon
Syntynyt: 17. tammikuuta 1856 Kööpenhamina
Kuollut: 16. toukokuuta 1927 (71 vuotta) Kööpenhamina
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Carl Otto Valdemar Benzon (17. tammikuuta 1856 Kööpenhamina – 16. toukokuuta 1927 Kööpenhamina) oli tanskalainen kirjailija. Hänen tuotannostaan tunnettuja ovat erityisesti huvinäytelmät. Teoksista esimerkkejä ovat Surrogater (1881), Tilfældigheder (1886), En skandale (1884), Sportsmænd (1891), Foraar og efteraar (1914). Osa teoksista on kepeitä komedioita ja proverbeja, osa yhteiskuntasatiireja.
Benzon oli ammatiltaan apteekkari. Hän kuvaa näytelmissään tanskalaista porvaristoa, jolle hän kohdisti nokkelat kööpenhaminalaiset repliikkinsä. Yleisössä ne herättivät alkuun ärtymystä. Hän teki näytelmätuloistaan kirjailijastipendin, joka kantoi Georg Brandesin nimeä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otto Benzon Wikimedia Commonsissa
Laitilan kirkko

| Laitilan kirkko Pyhän Mikaelin kirkko |
| --- | --- |
 Laitilan kirkko eteläpuolelta.
Sijainti:  Keskuskatu 7, Laitila
Koordinaatit:  60.878296°N, 21.693012°E
Seurakunta:  Laitilan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1460–1483
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laitilan Pyhän Mikaelin kirkko on Laitilassa sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko, joka on pääosin rakennettu vuosina 1460–1483. Hyvin alkuperäisessä asussaan säilynyt kirkko tunnettaan värikkäistä koristemaalauksistaan, jollaisia ei muualla maassa ole juurikaan säilynyt. Erityisesti holvien maalaukset ovat Suomen keskiaikaisissa kivikirkoissa ainutlaatuiset, sillä ne käsittävät ihmiskasvoisia hybridiolentoja sekä fantasiaeläimia, joille ei löydy suoria vastaavuuksia Suomen kirkkotaiteesta. Laitilan kirkko on myös kesäisin avoinna oleva tiekirkko.