stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ellen Sylvin
Ellen Sylvinin elokuvarooleja

Kyllä kaikki selviää (1926), tuntematon sivurooli, filmi on hävinnyt
Meren ja lemmen aallot (1926), Irja
Muurmanin pakolaiset (1927), Saima Niva
Nuori luotsi (1927), Maiju
Tukkijoella (1928), Pietolan Katri
Korkein voitto (1928), Karin Huhta
Kahden tanssin välillä (1930), Yli-Iimin Emmi
Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931), konstaapeli Lehtisen tytär
Aiheesta muualla

Ellen Sylvin Suomen Kansallisoopperan esitystietokanta Encoressa
Tähtikiikarista Ellen Sylvin, Filmiaitta : filmitaiteellinen aikakauslehti, 17.01.1927, nro 3, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Muurmanin pakolaiset, Filmiaitta : filmitaiteellinen aikakauslehti, 10.01.1927, nro 2, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eino Altis

Eino Altis (istumassa) linnoitustöissä vuonna 1940.
Eino Johannes Altis (5. tammikuuta 1900 Hongonjoki – kadonnut 1944/1945 Sztutowo, Puola) oli suomalainen työmies, jonka viranomaiset luovuttivat natsi-Saksan salaiselle poliisille Gestapolle vuonna 1942. Elokuussa 1944 Altis päätyi Puolassa toimineelle Stutthofin keskitysleirille, jossa hänet ilmeisesti murhattiin.
Elämä > Varhaiset vuodet

Honkajoen Hongon kylässä syntyneen Eino Altiksen vanhemmat olivat Juho Altis (1870–1926) ja Vilhelmiina Seppälä (1867–1936). Perheeseen kuului myös kolme muuta poikaa Jalmari (1894–1979), Viljami (1898–1943) ja Lennart (1907–1978), joista Jalmari oli äidin ensimmäisestä avioliitosta. Eino Altis työskenteli 12-vuotiaaksi saakka kotitorpassaan, jonka jälkeen hän oli paimenena, hevosmiehenä ja renkinä. Sisällissodan käynnistyessä Altis työskenteli renkinä Siikaisten Sammissa, mistä hän joutui valkoisten joukkoihin hevosmieheksi Satakunnan rintamalle. Asevelvollisuutensa Altis suoritti laivastossa vuosina 1921–1922, jonka jälkeen hän teki muun muassa metsä- ja uittotöitä.
Eino Altis ei osallistunut politiikkaan, mutta veljeksistä Jalmari ja Viljami olivat aktiivisesti mukana kommunistien maanalaisessa toiminnassa Porissa. Jatkosodan aikana Viljami oli komennettuna rangaistuspataljoonaan ja kuoli myöhemmin Koverin keskitysleirillä.
Vuonna 1926 Eino Altis muutti siirtolaiseksi Kanadaan, josta hän talouslaman johdosta vuonna 1931 siirtyi Neuvostoliittoon. Altis oli jäsenenä poliittisia vankeja avustaneessa Kansainvälinen Punainen Apu -järjestössä sekä asevoimien reservejä kouluttaneessa Osoaviahim-järjestössä. Kertomuksensa mukaan hän ei liittynyt niihin itse, vaan jäsenmaksu pidätettiin palkasta.
Elämä > Paluu Suomeen

Elokuussa 1934 Altis kyllästyi Neuvostoliiton oloihin ja palasi salaa Suomeen. Altis joutui pidätetyksi ja lokakuussa hän sai Viipurin hovioikeudelta 2 vuoden 6 kuukauden tuomion valtiopetoksen valmistelusta. Syynä oli Altiksen jäsenyys Punaisessa Avussa, joka tuki myös Suomessa vangittuja kommunisteja. Tämän vuoksi Alttiin katsottiin osallistuneen Suomen hallitusmuodon ja yhteiskuntajärjestyksen kumoamiseen tähtäävään toimintaan. Hänet määrättiin myös menettämään kansalaisluottamuksensa kuudeksi vuodeksi. Altis suoritti tuomionsa Sukevan varavankilaassa, josta hän vapautui ehdonalaiseen helmikuussa 1937.
Vapauduttuaan Altis muutti veljensä Lennartin luokse Isojoen Kodesjärvelle, jossa hän työskenteli sekalaisissa töissä. Talvisodan sytyttyä Altis määrättiin astumaan palvelukseen. Hän ei osallistunut taisteluihin, vaan oli Rakennuspataljoona 4:n mukana linnoitustöissä huhtikuun 1940 loppuun saakka. Altis otettiin palvelukseen ja hänelle annettiin myös sotilaspassi huolimatta siitä, että hän oli edelleen ilman kansalaisluottamusta. Palveluksesta palattuaan Altis asettui jälleen veljensä luokse Isojoelle.
Elämä > Katoaminen

Tammikuussa 1941 Altis oli hevosineen puunajossa ja varasti kahdesti heiniä talollinen Juho Vanhapaaston suulista Honkajoen Paaston kylästä. Poliisit seurasivat Alttiin jälkiä ja tavoittivat hänet Kankaanpään Luomajärveltä. Helmikuussa 1941 Kankaanpään välikäräjät tuomitsi Alttiin 11 kuukauden vankeusrangistukseen, vaikka Vanhapaasto oli luopunut vaatimuksistaan saatuaan häneltä korvauksen heinistä. Turun lääninvankilassa tuomiotaan odottanut Altis lähetettiin Pelson varavankilaan, josta hänellä oli mahdollisuus päästä ehdolliseen vapauteen syyskuussa. Elokuussa vankila sai Honkajoen kirkkoherralta E. Järviseltä kirkonkirjan otteen, johon Altis oli merkitty Neuvostoliiton kansalaiseksi. Sen mukaan Altis oli ottanut kansalaisuuden tammikuussa 1936, vaikka hän tuolloin oli suorittamassa edellistä tuomiotaan Sukevassa. Altis oli Sukevan kirjoihin merkitty Suomen kansalaiseksi, eikä hän myöskään olisi Neuvostoliiton kansalaisena voinut astua palvelukseen talvisodassa.
Saamiensa tietojen perusteella vankilaviranomaiset muuttivat Alttiin statuksen valtiorikosvangista vankeusvangiksi ja merkitsivät hänet Neuvostoliiton kansalaiseksi, jonka jälkeen hänet siirrettiin Konnunsuon varavankilaan. Lokakuussa vankeinhoitolaitoksen ylijohtaja A. P. Arvelo kehotti vankilan johtokuntaa harkitsemaan Altiin ehdonalaisen epäämistä, koska hän vankikorttinsa mukaan oli ulkomaan kansalainen, eikä oleskeluluvasta ollut tietoa. Altis määrättiin kärsimään rangaistuksensa loppuun ja vapautettiin 19. tammikuuta 1942. Vankilan merkintöjen mukaan Altis lähetettiin tuolloin Joutsenon nimismiehen pakeille jatkotoimenpiteitä varten. Tämän jälkeen Alttiin olinpaikka on tuntematon, kunnes hänestä löytyy merkintä Helsingin lääninvankilan tiedoista elokuussa 1942.
Jalmari Alttiin vuonna 1968 Kansan Uutisissa julkaistun kirjoituksen mukaan Helsingin lääninvankilan johtaja Hannes Konttinen oli vastannut omaisten tiedusteluun marraskuussa 1942. Konttisen mukaan Eino Altis siirrettiin Helsingin poliisilaitokselle 28. elokuuta 1942 ja poistettiin maasta. Suomen viranomaiset luovuttivat samana päivänä Tallinnan Gestapolle 270 henkilöä ja Jalmari Altis epäili veljensä olleen heidän joukossaan. Kirjoituksen jälkeen toimittaja Hilkka Ahmala penkoi tapausta ja sai selville, että Valpon sodanaikaisen päällikön Arno Anthonin oikeudenkäynnin yhteydessä vuonna 1947 tuli esille luettelo, joka oli koottu Valpon hävittämättä jääneistä papereista. Sen mukaan Eino Altis ja 76 ulkomaiden kansalaista oli luovutettu Gestapolle 28. elokuuta 1942. Alttiin kohtaloa tutkinut kirjailija Elina Sana on löytänyt hänestä seuraavan merkinnän 31. elokuuta 1944 Stutthoffin keskitysleirille Virosta tuotujen vankien luettelosta. Alttiin henkilökorttia ei kuitenkaan ole löytynyt keskitysleirin arkistosta. Stutthoffiin saapumisen jälkeen Eino Alttiin kohtalo on tuntematon.
Empire Earth (pelisarja)

| Empire Earth |
| --- | --- |
Julkaisija:  Sierra Entertainment, Vivendi Games, Activision
Lajityyppi:  strategiapeli
Ensijulkaisu:  Empire Earth (2001)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Empire Earth on reaaliaikainen strategiapelisarja, jonka ensimmäinen osa on julkaistu vuonna 2001.
Pelit

Empire Earth (2001)
Empire Earth: The Art of Conquest (2002), laajennusosa
Empires: Dawn of the Modern World (2003)
Empire Earth II (2005)
Empire Earth II: The Art of Supremacy (2006), laajennusosa
Empire Earth III (2007)
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Eldon Hoke

| Eldon Hoke |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1958
Kuollut: 19. huhtikuuta 1997 (39 vuotta)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  El Duce
Aktiivisena:  1974–1997
Tyylilajit:  heavy metal, punk rock, shock rock
Soittimet:  rummut, laulu
Yhtyeet:  The Mentors, Gardy Loo!, Coven, The Screamers, Chinas Comidas
Levy-yhtiöt:  Ever Rat Records, Mentor Records, Metal Blade, Mystic
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eldon Hoke (23. maaliskuuta 1958 – 19. huhtikuuta 1997) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka esiintyi usein nimellä El Duce. Hänet tunnettiin rumpalina ja laulajana rockyhtyeessä The Mentors.
Hoke nousi kuitenkin laajempaan julkisuuteen, kun häntä epäiltiin Nirvanan keulahahmon Kurt Cobainin murhasta. Cobainin vaimo Courtney Love oli Hoken mukaan palkannut hänet murhaamaan Cobainin, mutta Hoke kieltäytyi. Laajempien tutkimusten jälkeen todettiin, että Cobain oli tehnyt itsemurhan, sillä hänen kuolinpaikaltaan löydettiin itsemurhaviesti.
Hoke kuoli vuonna 1997 pudottuaan sillalta alas junaraiteelle ja jäätyään junan alle. The Mentors -yhtye on siitä lähtien toiminut ilman häntä.
Soolotuotanto

The Man, the Myth, the Legend (1991)
Booze and Broads (1992)
Musical Pornography (1993)
Slave to Thy Master  (1993)
Buttfucking Man (1995)
Karaoke King (1996)
Lock Up Yer Daughters (1996)
Karaoke King Part II (1997)
God (2010)
Gardy Loo Featuring El Duce - Perverts on Parade (2001)
Aiheesta muualla

El Duce MySpacessa
Ran Laurie

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | soutu |  |
William George Ranald Mundell ”Ran” Laurie (4. toukokuuta 1915 Cambridgeshire – 19. syyskuuta 1998 Norfolk) oli brittiläinen soutaja ja olympiavoittaja. Laurie kävi koulua Monkton Combessa ja opiskeli Selwyn Collegessa Cambridgessä.
Laurien uran parhaaksi saavutukseksi jäi olympiavoitto kesäolympialaisissa 1948 soutuparinaan Jack Wilson. Kaksikko oli osallistunut myös vuoden 1936 kesäolympialaisiin, jossa heidän sijoituksensa jäi lopulta neljänneksi.
Vuonna 1954 Laurie valmistui lääkäriksi, ja hän työskenteli ammatissaan yli kolmekymmentä vuotta Oxfordissa.
Laurie oli naimisissa Patricia Laidlaw’n kanssa vuodesta 1944 lähtien, kunnes Laidlaw kuoli 1989. Heidän avioliitostaan syntyi neljä lasta, joista nuorin on näyttelijä Hugh Laurie. Laurien molemmat pojat Charles ja Hugh harrastivat, kuten isänsä, soutamista Selwyn Collegessa ja Cambridgen yliopistossa. Ran Laurie avioitui Mary Arbuthnottin kanssa 1990 ja liitto kesti Laurien kuolemaan asti.
Rana

Rana voi tarkoittaa seuraavia:
Rana, kunta Norjassa
Mo i Rana, Ranan kunnan keskustaajama
Rana, paikkakunta Burkina Fasossa
Raná, useita kyliä Tšekissä
Rana , aitosammakoiden suku
Rana temporaria, tavallinen sammakko
Villa Rana, rakennus Jyväskylän Seminaarinmäellä
Rana, sukunimenä:
Beatrice Rana (s. 1993), italialainen pianisti
Dalip Singh Rana (s. 1972), intialainen showpainija
Jaspal Rana (s. 1976), intialainen pistooliampuja ja maailmanmestari
Rana, etunimenä:
Rana Daggubati (s. 1984), intialainen näyttelijä
Rana Dajani, jordanialainen molekyylibiologi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rana”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Doggtown

| Doggtown> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  alternative rock
Kotipaikka:   Turku, Suomi
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Bluelight Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
Doggtown on turkulainen rockyhtye.
Entinen basisti Jankke Kuismin ja rumpali Petri Rinne olivat soittaneet yhdessä pitkään eri kokoonpanoissa. Kitaristi Kari Riihimäki on toiminut aiemmin Wardance-yhtyeen kitaristina ja soittanut useilla kotimaisten artistien levyillä. Yhtyeen laulaja Tumppi Niemelä, kokenut oululainen muusikko ja levytuottaja, hankittiin kesken levytyksen. Aikaisemmin muun muassa House Of Mirrors -yhtyeessä soittanut Juha-Pekka Paananen aloitti basistin tehtävissä vuonna 2007.
Doggtownin esikoisalbumi November Road julkaistiin vuonna 2005 Bluelight-levymerkillä. Albumi sai hyvän vastaanoton, ja keikkaili muun muassa Puistobluesissa.
Jäsenet

Tumppi Niemelä – laulu, perkussiot
Kari Riihimäki – kitara
Juha Paananen – bassokitara, taustalaulu
Petri Rinne – rummut, perkussiot
Julkaisut > Studioalbumit

November Road (2005)
Re:Construction (2009)
Julkaisut > Singlet

She Brings Me Back to Life (radio edit) (2005)
Aiheesta muualla

Doggtown Myspacessa (englanniksi)
Erkki Valtonen

Erkki Johannes Valtonen (17. kesäkuuta 1934 Tampere – 15. maaliskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen lääkäri.
Valtosen vanhemmat olivat eversti Jouna Olavi Valtonen ja Hilkka Annikki Lahonen. Hän avioitui 1960 Irene Pyykkösen kanssa. Valtonen tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1952 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1961. Valtonen oli Helsingin yliopiston fysikaalisen lääketieteen ja kuntoutuksen dosentti sekä Helsingin yliopistollisen keskussairaalan fysiatrian osaston ylilääkäri vuodesta 1968 vuoteen 1996.
Aiheesta muualla

Erkki Valtosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Randall Davidson

Randall Davidson
Randall Thomas Davidson (7. huhtikuuta 1848 – 25. toukokuuta 1930) oli Canterburyn arkkipiispa vuosina 1903–1928. Hän oli ensimmäinen eläkkeelle jäänyt arkkipiispa.
Pappisuransa alkuaikoina Davidson toimi arkkipiispa Archibald Campbell Taitin henkilökohtaisena pappina ja meni naimisiin tämän tyttären kanssa. Sittemmin hän toimi Windsorin tuomiorovastina vuosina 1883–1891, valmistui teologian tohtoriksi 1890. Hän toimi Rochesterin piispana vuodesta 1891 vuoteen 1895, jolloin hänet valittiin Winchesterin piispaksi. Canterburyn arkkipiispaksi hänet vihittiin vuonna 1903 ja hän toimi virassa vuoteen 1928, jolloin jäi eläkkeelle.
Randall (sukunimi)

Randall on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Allison Randall (s. 1988), jamaikalainen kiekonheittäjä
Connor Randall (s. 1995), englantilainen jalkapalloilija
Emma Randall (s. 1985), australialainen koripalloilija
Graeme Randall (s. 1975), brittiläinen judoka
Frederick Randall (1864–?), brittiläinen maratonjuoksija
Jenna Randall (s. 1988), brittiläinen taitouimari
John E. Randall (1924–2020), yhdysvaltalainen iktyologi
Kikkan Randall (s. 1982), yhdysvaltalainen maastohiihtäjä
Lisa Randall (s. 1962), yhdysvaltalainen fyysikko
Mark Randall (s. 1989), englantilainen jalkapalloilija
Martha Randall (s. 1948), yhdysvaltalainen uimari
Matthew Randall (s. 1978), uusiseelantilainen ratapyöräilijä
Mike Randall (s. 1962), yhdysvaltalainen luistelija
Robin Randall (s. 1980), kanadalainen vesipalloilija
Samuel Jackson Randall (1828–1890), yhdysvaltalainen poliitikko
Tim Randall (s. 1986), kanadalainen rattikelkkailija
Tony Randall (1920–2004), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
William Randall (1888–?), brittiläinen painonnostaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Erkki Vanninen (kirjailija)

Erkki Kalervo Vanninen (4. toukokuuta 1924 Hiitola – 3. helmikuuta 1989) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Kuikkalatinki : novellikokoelma. Otava 1974
Jorma Komulainen : Kuhmo - rajapitäjä Kainuussa : Kuhmo - a parish on Finland's Eastern frontier in Kainuu ; teksti Erkki Vanninen. Kuhmon kamarimusiikin kannatusyhdistys, Kuhmo 1979
Peurapoluilta pohjoiseen. Otava 1979
Novellit:
"Suurlahetilas haluaa keskustela Mr. Paakosen kansa"
Autolinnustajat
Cadillaceja Joutenluomassa
Ei ainoastaan leivästä
Joen kansaa
Karttalehti XIV: 10 Alakitka
Kivijoen salolla
Lappeenrannan torilla
March Brown Silver
Mauri Heikkisen tapaus
Meidän herramme erämiehiä
Näätämön meritaimenta pyytämässä
Peurapaita
Piilokojussa
Pötsöllä
Riekonlammen kulmakot
Rukajärven hirvi
Ukkohirvas
Valmismatka
Valtionmaassa
Vyöhyke
Ylivirta
Eeva Lilja

Eeva Marjatta Lankinen (o.s. Kiehelä, myöhemmin Lilja, myöhemmin Lankinen; 5. elokuuta 1918 Kälviä – 21. heinäkuuta 1979 Imatra) oli suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija.
Eeva Kiehelä tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1936. Hän suoritti Helsingin Yliopiston alempaan oikeustieteelliseen tutkintoon kuuluvat lopulliset tentit paitsi kansantaloustieteessä. Kiehelä teki opintomatkoja Englantiin 1949 ja 1950 sekä Ruotsiin 1953. Hän oli Imatran yhteislyseon opettaja 1946–1947, Kalajoen kansakoulun opettaja 1947–1948, ja Vuoksenniskan yhteiskoulun opettaja vuodesta 1950.
Liljan vanhemmat olivat filosofian maisteri Lauri Kiehelä ja Rauha Maria (o.s. Ruohonen). Liljan puoliso vuodesta 1941 oli kirjailija ja sanomalehden toimittaja Matti Lilja (1903–1956).
Teoksia

Unohtumaton kouluvuosi : tyttöromaani. Karisto 1949
Dnepr (raketti)

Dnepr-kantoraketin laukaisu
Dnepr on ukrainalainen kantoraketti. Se perustuu neuvostoliittolaiseen mannertenväliseen RS-20K-ohjukseen (josta käytetään toisinaan mediassa venäjän kielen näköistä PC-20-nimitystäkin; ohjuskäytössä raketin koodi oli esimerkiksi R-36M Vojevoda).
Muokattu SS-18-ohjus

Dnepr perustuu SS-18 ohjukseen. SS-18-ohjuksen koelaukaisut alkoivat 23. maaliskuuta 1986. Ohjuksia laukaistiin 36 kappaletta. Kuusi koelaukaisua epäonnistui. Ohjuksen Nato-tunnus oli SS-18 Satan. Tuota ohjusta on sanottu Neuvostoliiton vastineeksi Yhdysvaltain Tähtien sota (Strategic Defense Initiative) -avaruusasehankkeelle. Se voi selittää voimallisen Nato-koodinimen.
Kantoraketti

Ohjusten suunnittelija oli ukrainalainen Južnoje ja valmistaja ukrainalainen Južmaš. Ukrainalainen JSC "Hartron" (aiemmin NPO "Electropribor") suunnitteli uuden ohjausjärjestelmän.
Ohjuksesta kehitettyä Dnepr-1-kantorakettia käytettiin ensi kerran 21. huhtikuuta 1999, jolloin se laukaisi englantilaisen SSTL Company-yhtiön mikrosatelliitin. Kantorakettia markkinoiva Kosmotras International Space Company-yhtiö omistaa 150 SS-18-ohjusta (R-36M2), jotka voidaan muuttaa Dnepr-kantoraketeiksi. Ne piti START-2 -aserajoitussopimuksen mukaan romuttaa vuoteen 2007 mennessä. Vuonna 1999 kehitti yhtiö Dnepr-M-kantorakettiversion alkuperäisestä Dnepr-1-kantoraketista.
Laukaisut

Dnepr-kantorakettien laukaisut tehdään yleensä siiloista Baikonurin kosmodromilta Kazakstanissa, vuodesta 2006 myös Dombarovskin laukaisukeskuksesta Etelä-Venäjällä. Satelliittien rata on yleensä 650 km korkea ympyrärata, jonka inklinaatio 65 astetta vastaa Baikonurin leveysastetta.
Dnepr-kantoraketin kaikki laukaisut (Baikonurista ellei toisin mainita):
21. huhtikuuta 1999: UоSAT-12 (Surrey Space Technology Limited, Englanti)
26. syyskuuta 2000: MegSat-1 (Espanja), MegSat (Italia), UniSat (Italia), SaudiSat-1A ja 1B TiungSat-1 (Malesian avaruusjärjestö)
20. joulukuuta 2002: LatinSat-A ja LatinSat-B (Argentiina), UniSat-2 (Italia), SaudiSat-1C (Saudi-Arabia), Rubin-2 (Saksa), TrailBlazer-demonstraattori (malline)
29. kesäkuuta 2004: Demeter (Ranska), SaudiCompSAT-1, SaudiCompSAT-2 (Saudi-Arabia), LatinSAT-C, LatinSAT-D (Argentiina), AMSAT-Echo (Yhdysvallat, AMSAT-yhdistys), UniSAT-3 (Italia). Rata: 700 km × 850 km aurinkosynkroninen rata, jonka inklinaatio on 98 astetta.
23. elokuuta 2005: JAXA:n OICETS ja INDEX. Rata: 600 km × 500 km aurinkosynkroninen rata, jonka inklinaatio on 98 astetta.
12. heinäkuuta 2006: Genesis-1 (Yhdysvallat) laukaistiin 560 km korkealle ympyräradalle, jonka inklinaatio on 65˚. Laukaisu tehtiin Dombarovskista.
27. heinäkuuta 2006: Useiden piensatelliittien – Belka (Valko-Venäjä)/ UniSat-4 & PiCPoT (Italia)/ Baumanets (Venäjä/ AeroCube-1, PolySat 1, PolySat 2, ICEcube-1, ICEcube-2, ION, KUTESat, Merope, Rincon 1, Voyager & SACRED (Yhdysvallat)/HAUSAT-1 (Etelä-Korea)/Ncube-1 (Norja)/SEEDS (Japani) – laukaisu epäonnistui. Kazakstan kielsi Dneprien laukaisun Baikonurista perustellen kieltoaan tällä epäonnistuneella laukaisulla.
28.6. 2007 Genesis-II-satelliitin laukaisu Dombarovskista oli onnistunut.
29.7.2009 Dubaisat-1 laukaisu Baikonurista.
8.4.2010 ESAn Cryosat-2 laukaisu Baikonurista.
15. kesäkuuta 2010 Ruotsin Prisma sekä Picard ja BPA-1 laukaistiin Jasnistä
21. kesäkuuta 2010 Saksan TanDEM-X laukaistiin Baikonurista
17.8.2011 laukaistiin lukuisa piensatelliitteja
Ohjuksen luotettavuus oli tuotannon alkuvaiheessa 84 %. Kantoraketin luotettavuus oli vuonna 2006 noin 86 %, joka – vaikkakin on kaukana Delta II:n ja Sojuzin yli 98 %:n luotettevuudesta - on riittävä näin huokealle kantoraketille, jolla laukaistaan pieniä satelliitteja. Esimerkiksi yliopistosatelliittien valmistajille kukin menetys on kuitenkin suuri, koska se voi merkitä jopa 100 % kansallisesta tai ainakin kyseessä olevan tutkimuslaitoksen satelliittiohjelmasta. Vuoteen 2007 mennessä Dnepr-kantoraketin kahdeksasta laukaisusta seitsemän on onnistunut. Vuoden 2006 viimeinen laukaisu epäonnistui, joka merkitsee muun muassa raketin luotettavuuden uutta analyysiä. Vuosien 2007-2011 laukaisut ovat onnistuneita, mikä kertoo lastentautien lopusta.
Teknisiä tietoja

raketilla voidaan laukaista 4 500 kg hyötykuorma matalalle kiertoradalle (LEO).
ensimmäisen rakettivaiheen työntövoima on 4 525 000 N.
raketin massa tankattuna on 211 000 kg. Rungon halkaisija on 3 m. Raketin pituus on 34,3 m.
rakettimoottori RD-274 käyttää nesteajoainetta (N2O4/UDMH). Päämoottori nesteajoainetta käyttävä RD-0255, ja sen työntövoima on 770 kN.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kosmotrasin sivusto, sivustolla muun muassa raketin käyttäjän käsikirja.
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::   Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::   Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::   Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok 
Dnepr-kantoraketin hyötykuorma-osa (kärki)
Eemeli Räsänen

| Eemeli Räsänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1999 (ikä 25) Joensuu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  200 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Tingsryds AIF
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Jokerit (KHL) Kiekko-Vantaa (Mestis) Toronto Marlies (AHL) HPK (SML) Frederikshavn White Hawks (Tanska)
NHL-varaus:  59. varaus, 2017 Toronto Maple Leafs
Eemeli Räsänen (s. 6. maaliskuuta 1999 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Tingsryds AIF:ssa.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Räsänen on Jokipoikien kasvatti. Sioux City Musketeers varasi hänet 194. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2015, mutta Räsänen teki kuitenkin saman vuoden kesäkuussa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen Porin Ässien kanssa. 16-vuotias Räsänen pelasi kauden 2015–2016 lopulta suurimmaksi osaksi seuran B-nuorissa ja hän sai tililleen myös neljä ottelua A-nuorissa.
OHL-joukkue Kingston Frontenacs varasi Räsäsen 113. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017, jolloin Räsänen oli tehoilla 6+33=39 Frontenacsin neljänneksi paras pistemies. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n ensimmäiseen tulokkaiden tähdistökentälliseen. Räsänen pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Toronto Maple Leafs varasi Räsäsen toisella kierroksella 59. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän nousi kaudella 2017–2018 Kingston Frontenacsin OHL-joukkueen varakapteeniksi ja oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+28=33.