stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shefki Kuqi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. marraskuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Vushtrri, Kosovo, Jugoslavia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Lempinimi: Sheriffi, Kosovon härkä
Seura
Seura: -
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: Trepça
: KaPa-51
: MiKi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994 | MiKi | 19 | (11) |
| 1995–1996 | MP | 50 | (10) |
| 1997–1999 | HJK | 72 | (18) |
| 2000 | Jokerit | 33 | (19) |
| 2001–2002 | Stockport County | 35 | (11) |
| 2002–2003 | Sheffield Wednesday | 64 | (19) |
| 2003–2005 | Ipswich Town | 79 | (30) |
| 2005–2006 | Blackburn Rovers | 34 | (7) |
| 2006–2009 | Crystal Palace | 78 | (17) |
| 2007–2008 | → Fulham (laina) | 10 | (0) |
| 2008 | → Ipswich Town (laina) | 4 | (0) |
| 2009–2010 | TuS Koblenz | 17 | (7) |
| 2010–2011 | Swansea City | 20 | (5) |
| 2010 | → Derby County (laina) | 12 | (2) |
| 2011 | Newcastle United | 6 | (0) |
| 2011–2012 | Oldham Athletic | 40 | (11) |
| 2012–2013 | Hibernian | 13 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 586 | (167) |
Maajoukkue
| 1999–2010 | Suomi | 62 | (8) |
Valmennusura
2014: Honka
2015–2016: PK-35
2016–2017: FC Inter
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Shefki Kuqi (s. 10. marraskuuta 1976 Vučitrn, Kosovo, Jugoslavia) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimi Veikkausliigassa pelaavan FC Interin päävalmentajana, mutta sai potkut 3. elokuuta 2017. Hän on nyt vailla seuraa.
Kuqi oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja loi mittavan uran Englannissa. Suomen maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1999–2010. Hän pelasi 62 maaottelua ja teki niissä yhteensä seitsemän maalia.
Kuqi on Kosovon albaani, joka muutti Suomeen 1990-luvun alussa. Suomen kansalaisuuden hän sai vuonna 1999. Myös hänen nuoremmat veljensä Njazi ja Albert sekä serkkunsa Mehdi ja Daut Kuqi ovat jalkapalloilijoita.
Pelityyli

Kentällä vahvarakenteinen Kuqi pelasi urallaan hyökkääjänä. Hän ei ollut järin tekninen, mutta korvasi puutteensa rajulla työllä ja asenteella, minkä vuoksi hän on saanut lempinimet Kosovon härkä ja Sheriffi.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Suomen maajoukkueessa Kuqi on pelannut vuodesta 1999 lähtien. Kuqi nousi maajoukkueeseen Richard Möller Nielsenin päävalmentajakaudella ja Antti Muurisen aikakaudella Kuqi nousi usein jopa Suomen avauskokoonpanoon. Ensimmäisen maaottelumaalinsa Kuqi iski vuoden 2000 King's Cupissa Viron verkkoon. Maalitehtailu maajoukkueessa jatkui "Sheriffin" osalta jo samana vuonna, kun Kuqi ampui pallon Norjan verkkoon voitokkaassa ystävyysottelussa. Ensimmäisen karsintamaalinsa Kuqi iski Muurisen alaisuudessa 1. syyskuuta 2001, kun vuoden 2002 MM-karsinnoissa Suomi kukisti Albanian. Ensimmäisen maalinsa Suomelle, Suomen maaperällä pelatussa ottelussa Kuqi teki harjoitusmaaottelussa Latviaa vastaan vuonna 2002. MM-karsinnoissa 2006 Kuqi teki maajoukkueurallaan ensimmäistä kertaa kaksi maalia yhdessä ottelussa, kun hän teki kaksi maalia Armeniaa vastaan 3–1 voittoon päättyneessä ottelussa, Tampereella Ratinan Stadionilla. Kuqi ajautui kuitenkin myöhemmin törmäyskurssille uuden päävalmentajan Jyrki Heliskosken kanssa tämän päävalmentajakautena; Heliskoski jätti Kuqin penkille ottelussa Makedoniaa vastaan. Sittemmin Kuqi on tehnyt vahvan paluun maajoukkueeseen. Karsinnoissa vuoden 2008 EM-kilpailuihin Kuqi oli Azerbaidžania vastaan tärkeässä roolissa tehden voittomaalin Mikael Forssellin syötöstä ottelun viimeisillä hetkillä ja pitäen Suomen EM-kisahaaveet yhä elossa. Lopulta kisapaikka kariutui vasta 0–0 tasapeliin Portugalia vastaan. Yksi maali olisi riittänyt viemään Suomen kisoihin. Noissa karsinnoissa Roy Hodgsonin alaisuudessa Shefki Kuqi joutui tyytymään pääosin vaihtomiehen rooliin. Sama rooli Kuqilla oli myös Stuart Baxterin päävalmentajakaudella, jonka aikana vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Walesia vastaan Kuqi vaihdettiin 90. minuutilla kentälle jossa hän teki maajoukkueuransa seitsemännen ja viimeisen maalin. Samoissa karsinnoissa ottelussa Liechtensteiniä vastaan Kuqi iski lähes maajoukkueuransa kahdeksannen maalinsa, kun hän kaatoi kaksi Liechtensteinin puolustajaa ja raivasi väkisin tiensä maalille ja ampui pallon voimalla hieman ohi Peter Jehlen vartioimasta Liechtensteinin maalista.
Vuonna 2010 Kuqi ilmoitti päättävänsä maajoukkueuransa tappiollisen Unkari-MM-karsintaottelun jälkeen, jossa Kuqi oli pelannut noin 15 minuuttia. Shefki Kuqi pelasi Suomelle yhteensä 62 maaottelua ja teki niissä yhteensä seitsemän maalia.
Valmennusura

Kuqi nimitettiin 15. helmikuuta 2014 FC Hongan päävalmentajaksi. Kun Kuqin valmennuspesti Hongassa oli julkistettu, alkoivat lähes välittömästi spekulaatiot siitä tulisiko Kuqi myös pelaamaan kauden aikana ja toimimaan näin ollen pelaajavalmentajana, jota ei kuitenkaan lopulta tapahtunut. Kuqin valmennusura alkoi Veikkausliiga-kauden 2014 avauskierroksella, kun Honka kohtasi Kuqin entisen valmentajan, Antti Muurisen valmentaman MyPan. Ottelu päättyi MyPan voittoon. Kuqin johdolla FC Honka onnistui säilyttämään sarjapaikkansa jättämällä TPS:n taakseen. Taloudellisista ongelmista johtuen seura joutui kuitenkin luopumaan paikastaan Veikkausliigassa. Samalla myös Kuqi jäi ilman työpaikkaa.
Vuoden 2015 alussa Kuqista tuli vantaalaisen PK-35:n päävalmentaja. Kuqin johdolla PK-35 pelasi hienon kauden Ykkösessä ja nousi kaudeksi 2016 Veikkausliigaan voitettuaan karsinnoissa FC KooTeePeen yhteismaalein 3–2. Marraskuussa 2015 Kuqista tuli myös yhtiöitetyn seuran osaomistaja.
Heinäkuussa 2016 Kuqi jätti valmentajan tehtävän PK-35:ssä, siirtyen loppukaudeksi turkulaisen FC Interin päävalmentajaksi.. Hän sai potkut Interistä elokuussa 2017 yritettyään erottaa apuvalmentajat Fabrizio Piccaretan ja John Allenin. Lopulta seuran omistaja Stefan Håkans päätyi sen sijaan erottamaan Kuqin.
Muuta

Kuqi on toiminut jalkapallouransa ohella peliyhtiö Unibetin jalkapalloasiantuntijana vuodesta 2012.
Saavutukset

Suomen-mestaruus: 1997
Suomen Cupin voitto: 1998
Liigacupin voitto: 1997, 1998
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Futisseriffi Shefki Kuqi
Veikkausliigan paras maalintekijä
1990: Tarkkio & Czakon • 1991: Tarkkio • 1992: Luiz Antônio & Lius • 1993: Sumiala • 1994: Dionísio • 1995: Popovitš • 1996: Luiz Antônio • 1997: Rafael • 1998: Hiukka • 1999: Popovitš • 2000: Kuqi • 2001: Roiha • 2002: Kottila • 2003: Puhakainen • 2004: Pohja • 2005: Mäkelä • 2006: Vuorinen • 2007: Rafael • 2008: Kokko & Myntti • 2009: Vuorinen • 2010: Mäkelä • 2011: Furuholm • 2012: Sirbiladze • 2013: Väyrynen • 2014: Emet & Solignac • 2015: Kokko • 2016: Riski • 2017: Kangaskolkka • 2018: Klauss • 2019: Valenčič • 2020: Riski • 2021: Källman & Tuco • 2022: Erwin • 2023: Radulović
Truth Serum

| Truth Serum Tove Lo |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 3. maaliskuuta 2014
 Formaatti: digitaalinen
 Tyylilaji: Indie pop
 Kesto: 20.44
 Levy-yhtiö: Polydor, Universal Music
Listasijoitukset
  25.  30.
Tove Lon muut julkaisut
|   | Truth Serum 2014 | Queen of the Clouds 2014 |
Singlet albumilta Truth Serum
 ”Love Balla” Julkaistu: 2012  ”Habits (Stay High)” Julkaistu: 25. maaliskuuta 2013  ”Out of Mind” Julkaistu: 16. lokakuuta 2013
Truth Serum on ruotsalaisen laulaja-lauluntekijä Tove Lon ensimmäinen EP-levy. EP julkaistiin 3. maaliskuuta 2014.
Levy on Tove Lon mukaan rakkaustarina alusta loppuun. Tove Lo kertoo myöntävänsä levyllä epäkohtansa ja virheensä. Artisti kertoo, että entinen seurustelukumppani tietää levyn liittyvän häneen, eikä ottanut sitä pahalla.
Kappaleet

Albumi sisältää singlet Out of Mind ja Habits. Lisäksi levyllä on Hippie Sabotagen remix-versio jälkimmäisestä singlestä. Levyn kappaleet ovat sanoituksiltaan synkkiä, mutta suurimmaksi osaksi menevää, tanssittavaa poppia.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Not On Drugs | Tove Lo, Alx Reuterskiöld, Jakob Jerlström, Ludvig Söderberg | 3.03 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Paradise | Tove Lo, Elliot Wilkins, Mike Riley | 3.03 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Over | Tove Lo, Jason Gill, Mattias Larsson, Robin Fredriksson | 3.44 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Habits | Tove Lo, Jerlström, Söderberg | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Out of Mind | Tove Lo, Reuterskiöld | 3.09 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Stay High (mukana Hippie Sabotage) [Habits Remix] | Tove Lo, Jerlström, Söderberg | 4.17 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 20.47 |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Levy on saanut NME:n arvostelussa 6/10. Soundi arvosteli levyn neljällä tähdellä viidestä.
Levy on sijoittunut Ruotsin albumilistan 25. sijalle.
Death metal

| Death metal |
| --- | --- |
Alkuperä:  thrash metal, hardcore punk, black metalin ensimmäinen aalto
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1980-luvun alku ja puoliväli
Tyypillisiä soittimia:  sähkökitara sähköbasso rummut
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  melodinen death metal tekninen death metal brutaali death metal deathcore
Cannibal Corpse on tunnettu yhdysvaltalainen death metal -yhtye
Death metal on metallimusiikista 1980-luvun alussa ja keskivaiheilla lähinnä Yhdysvalloissa (erityisesti Floridassa ja Kaliforniassa) ja Euroopassa (erityisesti Isossa-Britanniassa ja Skandinaviassa) edelleen kehittynyt tyylilaji. Musiikkityylille on ominaista nopea tempo, ärhentelevä aggressiivinen laulutyyli (lähes aina matalaääninen murina), monimutkaiset kitarariffit ja nopeat kitarasoolot. Laulujen sanat ovat yleisilmeeltään tummanpuhuvia ja käsittelevät tyylisuuntauksen nimen mukaisesti usein sotaa, kuolemaa, väkivaltaa ja kauhua. Jotkut yhtyeet tosin käsittelevät sanoituksissaan myös muita aiheita, kuten esimerkiksi politiikkaa ja yhteiskuntaa. Tavallisesti death metal -kokoonpanoon kuuluu laulaja, kaksi kitaristia, rumpali ja basisti. Yleensä soittimet ovat matalavireisiä.
Ominaispiirteet

Death metalin laulu on yleensä karkeaa. Tyypillisesti ilmaisu on korisevaa murinaa tai joskus kirkunaa tai muuta epätavallista tyyliä. Syvää ja hyökkäävää laulutyyliä korostavat voimakkaat, mataliksi viritetyt särökitarat. Rumpujensoitto on nopeaa, ja siinä hyödynnetään tekniikoita kuten tuplabasaria, blast beatia ja synkooppia. Usein vaihtuvat nopeudet ja tahtilajit ovat myös tyypillisiä.
Death metalissa hylättiin suurieleinen lavaesiintyminen, jota tavattiin muissa metallityyleissä paitsi thrashissa. Death metal -muusikot pukeutuvat yleensä arkisiin revittyihin farkkuihin ja nahkatakkeihin. Tästä poikkeutena toimii kuitenkin Deiciden Glen Benton, joka poltti ylöslaisen ristin otsaansa ja käytti haarniskaa lavalla.
Historia > Myöhemmät vaiheet

1990-luvun aikana death metalista itsestäänkin kehittyi vielä useita erilaisia tyylisuuntauksia, kuten niin sanottu melodeath tai melodinen death metal, jossa melodiat ja kitaraharmoniat näyttelevät suurempaa roolia kuin varsinaisessa death metalissa. Göteborg oli tämän tyylisuunnan merkittävin syntypaikka, ja myöhemmin koko alagenreä alettiinkin yleisesti kutsua Göteborg-metaliksi. Tätä tyylisuuntaa, joka varsinkin myöhemmin muuttui perinteisestä death metalista hyvin poikkeavaksi, ei nykyään enää pidetä käytännössä lainkaan death metalina suurien erojen vuoksi.
Myöhemmin ruotsalainen Tiamat, sveitsiläinen Samael ja kreikkalainen Rotting Christ yhdistivät taidemusiikkia sekä Pink Floyd -vaikutteita ja synnyttivät melodisesta death metalista eriytyneen sinfonisen black metal -suuntauksen. Suuntausta ei harrastajien mukaan tulisi kuitenkaan sekoittaa samaan aikaan syntyneeseen melodiseen black metal -suuntaukseen, joka myös yhdisti klassista musiikkia ja metalia. Sinfonista black metal -suuntausta onkin myöhemmin kutsuttu muun muassa dark metaliksi. Dark metal eroaa selkeimmin Black Metallista sanoituksissa. Lyriikka voi olla enemmän abstraktia ja tempo musiikissa voi olla hitaampaa
Death metal oli 1990-luvulla erityisen suosittua Skandinaviassa ja Etelä-Amerikassa. Skandinaavisesta death metalista kehittyi melodinen death metal -tyyli ja Yhdysvalloissa syntyi tekninen death metal, jota edustivat yhtyeet kuten Atheist ja Cynic. Ne kehittivät kitaransoiton nopeuden ja teknisyyden poikkeuksellisen taitaviksi.
Nykyään death metalia suositaan suurelta osin samoilla alueilla, mutta suosio myös muualla Euroopassa on lähtenyt hiljalleen kasvuun. Pohjois-Amerikasta on edelleen tullut jonkin verran brutaaleita death metal -yhtyeitä, mutta myös lukemattomia uudemman tyylisiä metalliyhtyeitä, jotka ovat yhdistelleet death metalia, black metalia, thrash metalia, nu-metalia, alternative metalia, melodista death metalia eli nk. Göteborg-metalia sekä hardcore punk -vaikutteita. Näitä yhtyeitä kutsutaan yleensä metalcoreksi.
Suuntaukset > Blackened death metal

Blackened death metal yhdistää death metalin raskauden ja kuolemaa käsittelevät sanoitukset black metalin synkeään tunnelmaan. Lajin tunnetuin edustaja on puolalainen Behemoth. Sotametalliksi (engl. war metal) kutsutaan erityisen nopeatempoista ja kaoottista black- ja death metalin suuntausta, jonka sanoitukset usein käsittelevät sodan ja ydintuhon kaltaisia aiheita. Lajityypin perustajina pidetään kanadalaisia Conqueroria ja Blasphemyä.
Suuntaukset > Brutaali death metal

Brutaali death metal painottaa hyökkäävyyttä, raskautta, nopeutta ja rytmistä monimutkaisuutta, kun taas perinteiselle metallimusiikille ominaisten melodian, sointivärin ja säkeistö-kertosäe-rakenteiden merkitys on vähäinen. Kitaralla soitetaan dempattuja voimasointuja ja yksinkertaisia riffejä, joissa saattaa olla vain yksi sointu. Rummut ovat vahvasti esillä ja laulu on matalaa, rytmikästä murinaa. Lajityypin edelläkävijä oli Cannibal Corpse.
Suuntaukset > Melodinen death metal

Melodinen death metal syntyi Ruotsissa 1990-luvun puolivälissä. Se yhdistelee raskasta death metalia perinteisempään metallimusiikkiin. Kitarassa hyödynnetään säröefektiä, nopeita riffejä ja huiluääniä. Rumpuraidoille tyypillistä on nopea tuplabasari. Laulu on yleensä korkeaa, karheaa rääkymistä, jota täydennetään melodisella laululla. Sävellyksissä voidaan käyttää myös akustista kitaraa ja kosketinsoitinta. Genren keskeisiä albumeja ovat At the Gatesin Slaughter of the Soul (1995), Dark Tranquilityn The Gallery (1995) ja In Flamesin The Jester Race (1996).
Suuntaukset > Tekninen death metal

Tekninen death metal on kokeellisten sävellysten ja virtuoosimaisen soittotaidon leimaama tyylilaji, jossa suositaan nopeaa tempoa sekä monimutkaisia riffejä ja rytmejä. Lajityyppi sai alkunsa 1980-luvun lopulla, kun thrash metal -yhtyeet olivat vieneet metallimusiikin teknisen haastavuuden uudelle tasolle ja death metal -muusikot alkoivat tehdä samankaltaisia kokeiluja. Myöhemmin osa suuntauksen yhtyeistä alkoi ottaa vaikutteita myös fuusiojazzista ja lisätä kappaleisiin improvisaatiota.
Kirjallisuus

Albert Mudrian & John Peel: Choosing Death, Like 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Death metal Wikimedia Commonsissa
Metallimusiikin tyylilajit
Alternative metal
Avantgardemetalli
Djent
Black metal
Death metal
Doom metal
Extreme metal
Folk metal
Funk metal
Glam metal
Goottimetalli
Grindcore
Hard rock
Heavy metal
Industrial metal
Kristillinen metallimusiikki
Metalcore
Neoklassinen metalli
Power metal
Progressiivinen metalli
Rapcore
Sinfoninen metalli
Stoner rock
Thrash metal
Viikinkimetalli
Chuck Schuldineria (Death) on usein kutsuttu "death metalin isäksi".
Tuomas Muhonen

| Tuomas Muhonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. lokakuuta 1986 (ikä 38) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Viikingit
Sarja:  II-divisioona
Pelinumero:  86
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  TuTo (Mestis) Jukurit (Mestis) HPK (SML) KooKoo (Mestis) SaPKo (Mestis) KTH Krynica (Puola) HCK (Mestis) Gentofte Stars (Tanska) Herlev Eagles (Tanska)  PaKa (II-div.)
Tuomas Muhonen (s. 14. lokakuuta 1986 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Vuosaaren Viikingeissä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Muhonen on pelannut aiemmin SM-liigassa yhteensä 75 runkosarjaottelua tehopistein 5+7=12 ja 23 playoff-ottelua tehopistein 1+1=2 sekä keräten yhteensä 16 jäähyminuuttia. Hän on pelannut myös Puolassa ja Tanskassa. Muhonen laukoo oikealta.
Ura

Espoossa syntynyt Muhonen pelasi juniorina Itä-Helsingin Kiekossa ja kasvattajaseurassaan Jokereissa. Hän teki Jokereiden kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen kaudeksi 2006–2007, mutta ei tuolloin pelannut yhtään SM-liigaottelua. Kolmen A-nuorissa vietetyn vuoden jälkeen Muhonen siirtyi kaudeksi 2007–2008 Mestis-joukkue TuTon riveihin joukkuetoverinsa Ville Peltosuon kanssa hakemaan pelituntumaa miesten sarjoista. Siirron taustalla oli Jokereiden ja TuTon yhteinen tahto. TuTo ja Muhonen voittivat Mestiksen-mestaruuden keväällä 2008. Kausi oli Muhoselle läpimurto Mestis-tasolla hänen tehtyä runkosarjassa tehot 12+19=31.
Muhonen teki kaksivuotisen sopimuksen Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa kaudeksi 2008–2009. Hän ei vielä murtautunut joukkueen kokoonpanoon ja haki pelituntumaa Mestiksestä. Muhonen siirtyi syyskuussa 2008 ottelukohtaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon, jossa hän pelasi yhden ottelun. Sen jälkeen Muhonen vaihtoi SaPKosta Mikkelin Jukureihin, jossa hän pelasi yhteensä 30 ottelua tehoin 13+10=23. Tammikuussa 2009 Muhonen palasi Hämeenlinnaan ja teki liigadebyyttinsä 17. tammikuuta 2009 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hän pelasi kevään aikana 18 runkosarja- ja kuusi playoff-ottelua tehopistein 0+3=3. Muhonen oli Jukureista palatessaan joukkueen tehokkain pelaaja. Hänet korvasi siellä HPK:sta toiseen suuntaan siirtynyt Antti Kerälä.
Kaudella 2009–2010 Muhonen pelasi koko kauden HPK:ssa, mutta varsin pienessä roolissa. Hän runkosarjassa jääaikaa keskimäärin 8.47 minuuttia. Muhonen teki runkosarjassa tehot 5+4=9 ja keräsi 10 jäähyminuuttia. Hänen ensimmäinen liigamaalinsa syntyi 8. joulukuuta 2009 Tapparaa vastaan pelatussa ottelussa Ville Hämäläisen ja Marko Tuulolan syötöistä. Kauden päätteeksi Muhonen voitti SM-hopeaa.
Heinäkuussa 2010 Muhonen teki vuoden mittaisen sopimuksen Jukureiden kanssa. Hän teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+21=35 ja voitti kauden 2010–2011 päätteeksi Mestis-hopeaa. Kaudeksi 2011–2012 Muhonen siirtyi KooKoohon, jossa hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Syyskuussa 2012 Muhonen siirtyi ottelukohtaisella, aluksi seitsemän ottelun mittaisella sopimuksella SaPKoon. Tammikuussa 2012 hänen sopimustaan jatkettiin kauden 2012–2013 loppuun.
Kauden 2013–2014 Muhonen aloitti Puolan Polska Hokej Ligan KTH Krynicassa, josta hän palasi vuodenvaihteessa Mestikseen ja teki loppukauden kattaneen sopimuksen HC Keski-Uudenmaan kanssa. Kaudeksi 2014–2015 Muhonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin nousijajoukkue Gentofte Starsin riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Ossi Saarisen jälkeen tehoilla 16+18=34. Kaudeksi 2015–2016 Muhonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Herlev Eaglesin paitaan. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Victor Backmanin kanssa tehoilla 10+14=24.
Kauden 2016–2017 Muhonen aloitti II-divisioonajoukkue Kuusamon Pallo-Karhuissa, mutta joulukuussa 2016 hän siirtyi kuitenkin yhdessä toisen SM-liigakokemusta omaavan pelikaverinsa Vesa Kulmalan kanssa toiseen II-divisioonajoukkueeseen, Vuosaaren Viikinkeihin.
Cryhavoc

| Cryhavoc> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1992–?
Tyylilaji:  goth metal
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Kaapro Ikonen, laulu   Jouni Lilja, kitara   Kari Myöhänen, bassokitara   Pauli Tolvanen, rummut  
Levy-yhtiö:  Spinefarm Records, 1997–1999  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cryhavoc oli suomalainen death metal ja groove metal-yhtye.
Yhtyeen solisti Kaapro Ikonen kuoli nopeasti edenneeseen syöpään elokuussa 2016. Hänelle järjestettiin muistokonsertti Kaaprock 17. syyskuuta 2016 Helsingin Lepakkomiehessä.
Viimeinen tunnettu kokoonpano

Kaapro Ikonen – laulu
Jouni Lilja – kitara
Kari Myöhänen – bassokitara
Pauli Tolvanen – rummut
Viimeinen tunnettu kokoonpano > Entiset jäsenet

Risto Lipponen – kitara
Juha Korpikallio – basso
Jan Gröndahl – rummut
Diskografia

Children of Bodom (1997,  split-single Children of Bodomin ja Wizzardin kanssa, Spinefarm Records)
Sweetbriers (1998,  Spinefarm)
Pitch-Black Blues (1999,  Spinefarm)
Aiheesta muualla

Cryhavoc Meteli.netissä
Ruger MK III

| Ruger MK III |
| --- | --- |

Tyyppi:  itselataava pistooli
Valmistaja:  Ruger
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  2004–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .22 lr
Lipas:  yksirivinen tankolipas
Kapasiteetti:  10 patruunaa
Ruger MK III on Sturm, Ruger & Company, Inc:in valmistama yhdysvaltalainen massasulkuinen itselataava pienoispistooli.
Aiheesta muualla

American Rifleman: Bill Ruger’s .22 Pistol
Bulava (ohjus)

Bulavan laukaistu sukellusveneestä vuonna 2011.
RSM-56 Bulava (Nato-raportointinimi SS-NX-30 tai Nato-raportointinimi SS-N-32, GRAU-indeksissä 3M30, 3K30) "Nuija" on venäläinen sukellusveneestä laukaistava mannertenvälinen ballistinen ohjus (SLBM). Ohjus joka voi kuljettaa kuudesta kymmeneen 150 kilotonnin ydinkärkeä. Ohjuksen katsotaan olevan keskeinen osa Venäjän asevoimien ydintriadia. Bulavaa ovat kantaneet Venäjän laivaston Projekti 955 "Borei" sukellusveneet vuodesta 2008, jolloin ensimmäiset Borei-luokan alukset tulivat palvelukseen. Ohjusten määrä venettä kohti vaihtelee 16 ja 20 välillä.
Bulava on vielä kehityksessä, mutta sitä on jo testilaukaistu onnistuneesti vuonna 2005, epäonnistuneesti vuonna 2006 ja onnistuneesti ohjuksen käyttöön muunnetulta Akula (Typhoon)-luokan sukellusvene RFS Dimitri Donskoilta vuonna 2007 ja 2008. Ohjuksella on suoritettu 17 koelaukausta, joista 10 on ollut onnistunutta.
Ensimmäinen laukaisu Borei-veneestä tapahtui 28.6.2011, tätä ennen Bulavaa oli testattu Akula-luokan sukellusveneestä. 27. elokuuta 2011 laukaistiin Bulava ensimmäisen kerran täydelle kantomatkalle eli yli 9 000 km:n päähän Borei-sukellusveneestä. Vuonna 2009 ohjus herätti huomioita Norjassa satojen norjalaisten havaittua valoilmiön 9. joulukuuta 2009. Kyseessä oli radaltaan harhautunut Bulava.
Bulava on pyritty suunnittelemaan käytön kannalta siten, että sukellusvene voi laukaista sen myös liikkeen aikana. Siinä on samanlaiset ohjuspuolustusjärjestelmien vastaiset ominaisuudet kuin RT-2UTTH Topol-M -ohjuksessa. Bulava kykenee suojautumaan esimerkiksi sähkömagneettista pulssia vastaan.
Käyttäjät

Venäjä
Venäjän laivasto on ohjuksen ainoa käyttäjä.
Teknisiä tietoja

Pituus: 11,5 m
Leveys: 2 m
Paino: 36,8 tonnia
Kantama: 8 000 km - 10 000 km
Moottorit: Kolme, toimivat kiinteällä ajoaineella
Suunnistusjärjestelmä: GLONASS
Aiheesta muualla

R-30 3M14 Bulava (Mace) SS-N-30, Globalsecurity
Neuvostoliiton ja Venäjän mereltä laukaistavat ohjukset Nato-koodein
SS-N-1 Scrubber |
SS-N-2 Styx |
SS-N-3 Shaddock |
SS-N-4 |
SS-N-5 Sark |
SS-N-6 Serb |
SS-N-7 Starbright |
SS-N-8 Sawfly |
SS-N-9 Siren |
SS-N-12 Sandbox |
SS-N-13 |
SS-N-14 Silex |
SS-N-15 Starfish |
SS-N-16 Stallion |
SS-N-17 Snipe |
SS-N-18 Stingray |
SS-N-19 Shipwreck |
SS-N-20 Sturgeon |
SS-N-21 Sampson |
SS-N-22 Sunburn |
SS-N-23 Skiff |
SS-N-25 Switchblade |
SS-N-26 Strobile |
SS-N-27 Sizzler |
SS-30
Tuomioistuinvirasto
Aiheesta muualla

Tuomioistuinlaki 25.8.2016/673 (ajantasainen lainsäädäntö, Tuomioistuinvirastosta erityisesti 19 luvussa) (Arkistoitu – Internet Archive) (finlex.fi)
Vantaan karttapalvelu: Tuomioistuinviraston sijainti (Tikkurilantie 44/ Silkkitehtaantie 5)
Tullio Levi-Civita

| Tullio Levi-Civita |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1873 Padova, Veneto, Italia
Kuollut: 29. joulukuuta 1941 (68 vuotta) Rooma
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Gregorio Ricci-Curbastro
Oppilaat:  Carlotta Longo
Tutkimusalue:  Differentiaaligeometria, suhteellisuusteoria, kolmen kappaleen probleema, analyyttinen mekaniikka, hydrodynamiikka ja tensorilaskenta
   
Tullio Levi-Civita (29. maaliskuuta 1873 Padova, Veneto, Italia – 29. joulukuuta 1941 Rooma) oli italialainen matemaatikko.