stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Charles Maurras
Aatteet ja opit > Näkemykset kulttuurista ja kulttuuripiireistä

Keskeisessä osassa Maurrasin poliittisessa ja esteettisessä ajattelussa oli antiikin klassisen kulttuuriperinnön pitäminen ylivertaisena myöhempään romantiikkaan ja modernismiin nähden. Hän katsoi estetiikan, moraaliarvojen ja yhteiskunnallisten kysymysten kytkeytyvän erottamattomasti toisiinsa. Maurras ihannoi antiikin kirjallisuutta – varsinkin kreikkalaista mutta myös roomalaista – sekä 1600-luvun luvun Ranskan klassistista kirjallisuutta ja kunnioitti vielä varhaisempia ranskalaisia valistusajattelijoita, kuten Montesquieuta ja Voltairea, mutta halveksi Rousseausta ja Ranskan vallankumouksesta alkanutta aatehistoriallista kehitystä. Maurrasin etninen nationalismi nojasi näkemykseen, jonka mukaan latinalaiset kansat (ranskalaiset, italialaiset, espanjalaiset) ja heidän kulttuurinsa ja kielensä edustivat antiikin kulttuurin ja sivistyksen perintöä, kun taas ”teutoniset” (englantilaiset, saksalaiset) ja ”heprealaiset” (juutalaiset) kansat ja kielet edustivat vähempiarvoista barbaarien perintöä. Hänen käsityksensä ”kulttuuriroduista” ei kuitenkaan ollut yhtä jyrkkä kuin esimerkiksi Arthur de Gobineaun rotuopit.
Aatteet ja opit > Näkemykset uskonnosta

Maurras vastusti Ranskassa vuonna 1905 toteutettua kirkon ja valtion erottamista, vaikka olikin itse agnostikko, sillä hän katsoi katolisen kirkon olevan osa Ranskan kansallista perintöä ja pitävän monarkian tavoin yllä ranskalaisten yhtenäisyyttä ja sosiaalisia hierarkioita. Protestanttisuuden ja juutalaisuuden hän katsoi olevan haitallisia ja rappiota edistäviä. Hän myös väitti juutalaisten olleen protestanttisen uskonpuhdistuksen taustalla ja siten turmelleen kristinuskon yksilöllisen omantunnon opilla. Toisaalta kaunokirjallisessa teoksessaan Le Chemin de paradis (1895) Maurras sekoitti huolettomasti katolisuutta ja pakanallista aistillisuutta. Joulukuussa 1926 katolinen kirkko tuomitsi koko Action françaisen ja merkitsi joukon Maurrasin teoksia kiellettyjen kirjojen luetteloon, sillä se ei hyväksynyt liikkeen tapaa alistaa uskonto politiikalle. Paavi Pius XII perui päätöksen vuonna 1939.
Vaikutus

Maurrasin ajattelulla oli suuri vaikutus Ranskan taantumukselliseen oikeistoon. Ranskan ulkopuolella sillä oli vaikutusta Belgiassa, Sveitsissä, Espanjassa, Portugalissa, Kanadan Quebecissä ja Latinalaisessa Amerikassa.
Teoksia

Le Chemin de paradis (1895)
Trois idées politiques
Dictateur et roi (1899)
Anthinea (1900)
Les Amants de Venise (1900)
Enquête sur la monarchie (1900)
L’Avenir de l’intelligence (1905)
La Musique intérieure (1925)
Barbarie et poésie (1925)
Au signe de Flore (1931)
La Balance intérieure  (1952)
Le Bienheureux Pie X, sauveur de la France (1953)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charles Maurras Wikimedia Commonsissa
Maurras.net. (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Maurras (edessä vasemmalla) Camelots du roi -järjestön edustajien seurassa vuonna 1923.
Maurrasin hauta Roquevairen hautausmaalla.
Miesten Superpesiksen kausi 2014

Superpesiksen kausi 2014 on Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 25. kausi. Sarja pelattiin kaksinkertaisena, minkä lisäksi pelattiin välisarja siten, että jokaisella joukkueella on 30 runkosarjaottelua. Runkosarjan jälkeen pelattiin pudotuspelit, joihin pääsi kahdeksan parasta joukkuetta. Sarjan 12. sijoittunut ja alemman pudotuspelin eli runkosarjan 11. ja 10.  sijoittuneiden joukkueiden välisen ottelusarjan hävinnyt joukkue karsivat putoamisesta kahta Ykköspesiksen parasta joukkuetta vastaan kaudelle 2015.
Joukkueet

| Joukkue | Kunta | Perustettu | Stadion | Kapasiteetti | Pelinjohtaja | Kapteeni |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ankkurit | Alajärvi | 1944 | Kitro | 3 000 | Matti Iivarinen | Jouni Oja-Lipasti |
| Tahko | Hyvinkää | 1915 | Pihkala | 3 500 | Sami Sirviö | Riku Rantanen |
| JoMa | Joensuu | 1958 | Telekarelia Areena | 2 000 | Janne Vuorinen | Aleksi Rautiainen |
| Kiri | Jyväskylä | 1930 | Hippos | 3 500 | Juhani Lehtimäki | Eetu Karhulahti |
| JyJu | Seinäjoki | 2012 | Ilkka-areena | 4 500 | Sami-Petteri Kivimäki | Markku Hylkilä |
| KaMa | Kankaanpää | 1958 | TH-Kumi Areena | 3 000 | Jukka-Pekka Karttunen | Henri Pulkkinen |
| KiPa | Kitee | 1990 | Rantakenttä | 5 000 | Sami Purmonen | Sami Partanen |
| KoU | Ilmajoki | 1945 | Sähkökoje-Areena | 3 000 | Tomi Niskanen | Mikko Kytömäki |
| KPL | Kouvola | 1931 | KSS Energia Areena | 3 000 | Mikko Hylkilä | Anssi Lammila |
| PattU | Raahe | 1928 | Rännäri | 3 000 | Jari Törmänen | Topi Kosonen |
| SoJy | Sotkamo | 1909 | Hiukka | 4 000 | Mikko Korhonen | Jani Komulainen |
| ViVe | Vimpeli | 1934 | Saarikenttä | 3 000 | Jussi Järvinen | Janne Mäkelä |
Joukkueet > Pelinjohtajien vaihdokset

| Joukkue | Poistuva pelinjohtaja | Syy | Ero alkaen päivämäärä (tai julkistus pvm) | Uusi pelinjohtaja | Nimitys alkaen pvm (tai julkistus pvm) | Tarkennuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tahko |  Pasi Virtanen | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Sami Sirviö | (1. syyskuuta 2013)  | Alkaen kaudesta 2014 |
| SoJy |  Mikko Kuosmanen | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Mikko Korhonen | Kauden 2013 jälkeen | Alkaen kaudesta 2014 |
| KoU |  Tero Lehtinen | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Tomi Niskanen | (27. syyskuuta 2013)  | Alkaen kaudesta 2014 |
| JoMa |  Antti Eteläpää | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.)  |  Janne Vuorinen | (14. lokakuuta 2013) | Alkaen kaudesta 2014 |
| KaMa |  Tomi Niskanen | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Jukka-Pekka Karttunen | (21. joulukuuta 2013) | Alkaen kaudesta 2014 |
Runkosarja

| Sijoitus | Joukkue | Pelattu | 3P | 2P | 1P | 0P | TJ | PJ | JE | P | P/O |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sotkamon Jymy | 30 | 15 | 12 | 0 | 3 | 278 | 129 | +149 | 69 | 2,30 |
| 2 | Vimpelin Veto | 30 | 14 | 9 | 5 | 2 | 322 | 169 | +153 | 65 | 2,17 |
| 3 | Joensuun Maila | 30 | 11 | 8 | 3 | 8 | 269 | 194 | +75 | 52 | 1,73 |
| 4 | JymyJussit | 30 | 11 | 5 | 4 | 10 | 229 | 206 | +23 | 47 | 1,57 |
| 5 | Hyvinkään Tahko | 30 | 10 | 6 | 5 | 9 | 248 | 249 | -1 | 47 | 1,57 |
| 6 | Pattijoen Urheilijat | 30 | 9 | 8 | 3 | 10 | 207 | 165 | +42 | 46 | 1,53 |
| 7 | Koskenkorvan Urheilijat | 30 | 7 | 9 | 7 | 7 | 231 | 196 | +35 | 46 | 1,53 |
| 8 | Kiteen Pallo -90 | 30 | 7 | 9 | 3 | 11 | 191 | 187 | +4 | 42 | 1,40 |
| 9 | Kouvolan Pallonlyöjät | 30 | 4 | 7 | 8 | 11 | 185 | 231 | -46 | 34 | 1,13 |
| 10 | Kankaanpään Maila | 30 | 2 | 6 | 4 | 18 | 109 | 298 | -189 | 22 | 0,73 |
| 11 | Alajärven Ankkurit | 30 | 3 | 3 | 5 | 19 | 131 | 254 | -123 | 20 | 0,67 |
| 12 | Jyväskylän Kiri | 30 | 1 | 4 | 4 | 21 | 113 | 235 | -122 | 15 | 0,50 |
Lähde:
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
: Sotkamon Jymy
: Vimpelin Veto
: Joensuun Maila
4.: Hyvinkään Tahko
5.: JymyJussit
6.: Pattijoen Urheilijat
7.: Koskenkorvan Urheilijat
8.: Kiteen Pallo -90
9.: Kouvolan Pallonlyöjät
10.: Alajärven Ankkurit
11.: Kankaanpään Maila
12.: Jyväskylän Kiri
Meneillään ottelu Alajärven Ankkurit - Vimpelin Veto
Niinikoski (täsmennyssivu)

Niinikoski tarkoittaa seuraavia:
Niinikoski, Orimattilan kylä
Sukunimi

Jalmari Niinikoski (ent. Koivisto, 1900–1978), liikennöitsijä, vuorineuvos
Juha Niinikoski (1942–2024), kirurgian professori
Juha Niinikoski (1973–2011), salibandyn pelaaja
Mikko Niinikoski (s. 1978), jääkiekkoilija
Mikko Niinikoski (s. 1979), pesäpalloilija
Olavi Niinikoski (s. 1912), metsätyönjohtaja ja näytelmäkirjailija
Paavo Niinikoski (1926–1993), kansanedustaja (Keskusta)
Risto Niinikoski (s. 1979), rumpali
Sini Niinikoski (s. 2001), salibandyn pelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Niinikoski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Niinivaara

Niinivaara voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Niinivaara, Joensuun kaupunginosa
Henkilöitä

Huugo Niinivaara (ent. Lindberg, 1869–1964), lääninagronomi ja filosofian tohtori
Eeva Niinivaara ( o.s. Pedriks, 1901–2000), virolaissyntyinen Helsingin yliopiston viron kielen ja kirjallisuuden lehtori
Ensi Niinivaara (1915–1978), kirjailija
Erkki Niinivaara (1907–1985), pappi
Piki Niinivaara (1919–2010), elintarviketutkija, professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Niinivaara”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gilboa

| --- | --- |
Sijainti:   Israel /  Palestiina
Vuoristo:  Samaria
Korkeus merenpinnasta:  479 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gilboa (hepr. ‏הר הגלבוע‎, arab. Džebel Fuqûca) on vuori Palestiinan Länsirannan pohjoisrajalla ja Israelin Jisreelin tasangon kaakkoisosassa. Vanhassa testamentissa se on esimerkiksi paikka, jolla Saul kuolee taistelussa filistealaisia vastaan.
Maantiede

Gilboan vuoriharjanne erkanee Samarian vuorimaasta kaakosta luoteeseen. Pituutta vuoriharjanteella on noin 17 kilometriä ja sen korkein kohta on 479 metriä merenpinnasta. Maanpinta laskee vuorelta nopeasti kohti Betseaninlaaksoa idässä ja Harodinlaaksoa koillisessa. Lievemmin maa laskee kohti Jisreelin tasangon eteläosaa pohjoisessa. Gilboan juuren itä- ja koillisosissa on lukuisia lähteitä. Vuorella sijaitsee juutalaisen kansallisrahaston aikanaan istuttama paikallisittain suuri metsä-alue, joka on nykyisin suojeltu. Paikalle on rakennettu teitä matkailumielessä.
Israelin puolella sijaitsevia asutuksia ovat Nurit, Ma'ale Gilboa, Meirav, Malkisua ja Gan Ner. Palestiinan Länsirannan puolella Gilboalla sijaitsevat Jalbun ja Faqqua.
Historia

Gilboa esiintyy Vanhassa testamentissa. 1. Samuelin kirjassa se on paikka, jolla Saul ja hnen poikansa kuolevat taistelussa filistealaisia vastaan. 2. Samuelin kirjassa (1:21) kuningas Daavid kiroaa Gilboan valituslaulussaan: "Gilboan vuoret, älköön teille langetko kaste eikä sade, älkööt peltonne kasvako uhreiksi viljaa". Gilboan muinainen nimi säilyi arabiankielisenä vuoren rinteellä sijaitsevan Jalbunin kylän nimenä. Eusebios mainitsee paikan teoksessaan Onomastikon nimellä Gelbous.
1900-luvulla alueelle alkoi muodostua juutalaista asutusta. Vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana Gilboalta käsin toimi arabien asejoukkoja, jotka tekivt iskuja lähistön juutalaisille alueille. Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948 se oli Jordanian Arabilegioonan ja puoliaseellisten joukkojen linnoittama alue, josta he uhkasivat katkaista Hardoin- ja betseanin laaksojen juutalaisalueet yhteyksistään länteen. Vuoden 1949 tulitaukolinja kulki eturintamaa pitkin ja juutalaisten puolelle jäivät Gilboan pohjois- ja itärinteet. Muu osa vuorta oli osa Jordanian Länsirantaa. Israel miehitti koko alueen kuuden päivän sodassa vuonna 1967.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bar-Am, Aviva & Bar-Am, Shmuel: In the Gilboa Mountains, the wildflowers defy King David’s curse The Times of Israel. 17.1.2015. Viitattu 11.7.2019 (englanniksi).
Niiranen

Niiranen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aaro Niiranen (s. 1940), rakennusmestari ja poliitikko, Suomen Maaseudun Puolueen puoluesihteeri 1984–1989
Ari Niiranen, Pohjois-Karjalan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja
Joni Niiranen (s. 1981), salibandyn pelaaja
Kari Niiranen (DJ Nite, s. 1948), DJ
Krista Niiranen (s. 1993), maastohiihtäjä
Matti Niiranen (s. 1962), vapaa toimittaja, kolumnisti ja tiedotusalanyrittäjä
Otto Niiranen (1878–1960), tuomari, Viipurin hovioikeuden varapresidentti 1929–1934
Pekka Niiranen (s. 1964), Yleisradion toimittaja, yliopisto-opettaja ja tietokirjailija
Petri Niiranen (s. 1966), koripalloilija
Satu Niiranen (1948–1997), teatteriohjaaja
Sirpa Niiranen (myöh. Hirvonen, s. 1944), yleisurheilija
Toivo Niiranen (1919–2003), SKDL:n kansanedustaja
Varma Niiranen (1920–1992), runoilija, sanoittaja ja lehtiavustaja
Veikko Niiranen (1925–2013), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Kuvitteellisia henkilöitä

Räpylä-Niiranen, pohjoissavolaisessa kansanperinteessä esiintyvä henkilö
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Eero Rautiola

| Eero Rautiola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Eero Ilmari Rautiola
Syntynyt: 16. tammikuuta 1921 Kemi
Kuollut: 2. elokuuta 2010 (89 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  178 cm
Seura:  Karihaaran Karu
Laji:  maastohiihto
Eero Ilmari Rautiola (16. tammikuuta 1921 Kemi – 2. elokuuta 2010) oli suomalainen maastohiihdon arvokisaedustaja ja Suomen-mestari.
Eero Rautiola alkoi kilpailla nuorten sarjoissa ennen Talvisotaa. Hän voitti Suojeluskuntanuorten mestaruden niin 15-vuotiaissa kuin 16-vuotiaissa. Vuonna 1941 hän voitti Ounasvaaran kisoissa nuorten sarjan. Jatkosodan vuosina hän voitti oman divisioonansa mestaruuden kolmena vuonna. Vuonna 1945 hän kilpaili yhdistetyssä saavuttamatta vielä suurten kilpailujen menestystä. Vuonna 1948 Rautiola nousi kansalliseen tietoisuuteen voitettuaan joulukuun 1947 lopussa pidetyt Vuokatin olympiakatsastukset pikamatkalla eli 18 km:llä. Hänet valittiinkin St. Moritzin kisojen olympiajoukkueeseen.
Rautiola sijoittui vuonna 1948 Sankt Moritzin olympialaisissa 18 kilometrillä 12:nneksi. Rumfordin MM-kilpailuissa 1950 hän oli 50 kilometrillä 17:s ja 18 kilometrillä 30:s. Hän voitti Suomen-mestaruuden 15 kilometrillä 1948 sekä saavutti 30 kilometrillä SM-hopeaa 1950 ja SM-pronssia 1947. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui neljänneksi 50 kilometrillä 1950. Ounasvaaran kisoissa 1948 hän voitti 18 kilometrin kilpailun, sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi ja osallistui kaksi tuntia 50 kilometrin hiihdon jälkeen vielä yhdistetyn mäkiosuudelle päätyen yhdistetyn kisassa toiseksi.
Faasimuutos

Faasimuutos eli faasitransitio on epäjatkuvuuskohta aineen fysikaalisissa ominaisuuksissa ulkoisten tekijöiden kuten paineen tai lämpötilan funktiona. Tavanomaisia faasimuutoksia ovat muutokset kiinteän, nestemäisen, ja kaasumaisen olomuodon välillä.
Termodynamiikassa faasimuutokseen liittyy aina yhden tai useamman fysikaalisen suureen äkillinen muutos pienen ulkoisten tekijöiden muutoksen seurauksena. Esimerkiksi nesteen lämpötilan laskiessa sen sulamispisteen alapuolelle, neste jähmettyy äkillisesti ja voi kiteytyä.
Faasimuutoksia

Kiinteästä nesteeksi: sulaminen
Nesteestä kiinteäksi: jähmettyminen
Nesteestä kaasuksi: höyrystyminen
Kaasusta nesteeksi: tiivistyminen
Kiinteästä kaasuksi: sublimoituminen
Kaasusta kiinteäksi: härmistyminen
Ferromagneettisen materiaalin muuttuminen paramagneettiseksi Curien lämpötilassa
Suprajohtavuuden ilmeneminen tietyissä materiaaleissa tietyn lämpötilan alapuolella
Kvanttikondensaatin muodostuminen bosoneista, esimerkiksi Bosen–Einsteinin kondensaatin muodostuminen nestemäisessä heliumissa.
Faasidiagrammi

Faasidiagrammi on kuvaaja, jossa ilmenee aineen olomuotojen muutokset tietyssä lämpötilassa ja tietyssä paineessa suljetussa systeemissä. Faasidiagrammissa esiintyy kullekin aineelle ominaiset kriittinen piste ja kolmoispiste.
Graafissa on kolme käyrää:
Sulamispistekäyrä
Kiehumispistekäyrä
Sublimoitumiskäyrä
Luokittelu

Paul Ehrenfestin luokittelujärjestelmässä faasitransitiot luokitellaan vapaan energian analyyttisen rakenteen mukaan. Ehrenfest-luokittelun mukaan faasitransitio on ensimmäistä kertalukua, mikäli vapaan energia on valitun termodynaamisen muuttujan suhteen on epäjatkuva, ja toista kertalukua, mikäli vapaan energian ensimmäinen derivaatta on epäjatkuva. Luokittelua voidaan jatkaa korkeampien derivaattojen avulla korkeampaan kertalukuun. Tämän luokittelun mukaan esimerkiksi neste-kaasu-transitio on ensimmäistä kertalukua, sillä vapaa energia on muutoksessa epäjatkuva. Suprajohteen faasitransitio puolestaan on toista kertalukua, sillä lämpökapasiteetti, vapaan energian derivaatta lämpötilan suhteen, on epäjatkuva.
Ehrenfest-luokittelu sallii myös ääretöntä kertalukua olevat 
jatkuvat faasitransitiot, joissa vapaan energian kaikki derivaatat ovat jatkuvia, mutta se ei ole analyyttinen transitiopisteessä. Kaksiulotteisissa systeemeissä tapahtuva topologinen Berezinski-Kosterlitz-Thouless-transitio kuuluu tähän luokkaan.
Eksaktisti ratkaistavissa olevan kaksiulotteisen Ising-mallin faasitransitio ei kuitenkaan sovi Ehrenfest-luokitteluun, sillä sen lämpökapasiteetti ei ole epäjatkuva vaan divergoi logaritmisesti.
Modernissa statistisessa fysiikassa käytetään tämän vuoksi yksinkertaisempaa luokittelua; faasitransitiot luokitellaan joko epäjatkuviksi tai jatkuviksi riippuen siitä, liittyykö muutokseen latenttilämpöä vai ei. Näihin kahteen luokkaan kuuluvia transitioita kutsutaan usein Ehrenfest-luokittelun mukaisesti ensimmäisen ja toisen kertaluvun faasitransitioiksi. Ising-mallin transitio on modernin luokittelun mukaan jatkuva, eli toista kertalukua.
Ensimmäisen kertaluvun transitioiden suhteen on mahdollista että faasimuutos ei pääse käynnistymään vaikka lämpötila ylittää faasirajan. Täten saadaan aikaan esimerkiksi alijäähtynyttä vettä. Tällöin vesi on nestemäisessä olomuodossa, vaikka lämpötila on alle sen sulamispisteen. Tällainen faasi on metastabiili ja faasimuutos saattaa käynnistyä yllättäen.
Jatkuvien faasitransitioiden teoria on hyvin tärkeässä osassa modernissa statistisessa fysiikassa, koska transitiopisteen lähettyvillä materiaalilla on monia ainutlaatuisia ominaisuuksia, kuten skaalainvarianssi (kritikaalisuus). Yksinkertaistettuna kritikaalisuus tarkoittaa, että systeemi "näyttää samalta" kaikilla pituusskaaloilla. Kritikaalisuudesta seuraa, että mikroskooppisesti hyvin erilaiset systeemit voivat käyttäytyä identtisellä tavalla faasitransition lähettyvillä. Jatkuvat faasitransitiot jaetaan universaliteettiluokkiin sen mukaan, mitä arvoja ns. kriittiset eksponentit saavat faasitransitiopisteessä. Kenties tärkein menetelmä kriittisten eksponenttien laskemiseen on renormalisaatioryhmä, jonka sovelluksista faasitransitioiden teoriassa Kenneth G. Wilson sai fysiikan Nobel-palkinnon vuonna 1982. Toisen kertaluvun transitioihin liittyy usein spontaani symmetriarikko.
Käytännön esimerkki ensimmäisen kertaluvun faasimuutoksesta

Jääpala on kattilassa, jota lämmitetään liedellä.
Jääpalan lämpötila nousee, kunnes saavuttaa lämpötilan 0 °C ja osa jääpalasta sulaa.
Veden lämpötila on 0 °C niin kauan kuin sulamatonta jäätä on jäljellä. Liedestä siirtyvä energia kuluu jään sulamiseen.
Kun jääpala on täysin sulanut, liedestä vapautuva energia lämmittää vettä, kunnes veden lämpötila saavuttaa 100 °C, jolloin vesi alkaa höyrystyä.
Veden lämpötila pysyy sadassa asteessa, liedestä siirtyvä energia kuluu veden höyrystymiseen.
Faasimuutoksen käyttöjä teknologiassa

Metallivalu, teräksen karkaisu
Jääkaappi
Ilmastointilaite
Lämpöpumppu
Faasimuutos fiktiivisessä kirjallisuudessa

Kurt Vonnegutin romaanissa Kissan kehto veden faasimuutos on keskeinen teema. Elämä maapallolla mullistuu, kun tieteilijä kehittää veden faasin, joka jäätyy lämpötilassa +45,8 °C.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Opetus TV, Termodynamiikka: Aineen olomuodot ja olomuodonmuutokset, Faasimuutokset ja faasidiagrammit
Esimerkki faasidiagrammista
Spion Kopin taistelu

Spion Kopin taistelu oli toisen buurisodan aikana 23.–24. tammikuuta 1900 käyty taistelu buurien ja brittien välillä Spion Kopin kukkulalla Natalissa nykyisessä Etelä-Afrikassa. Britit olivat yrittäneet murtaa buurien piiritysrengasta Ladysmithin kaupungin ympärillä ja saarron murtaminen edellytti Tugelajoen ylitystä. Joen pohjoispuolella oli buurien puolustusasemat, joihin Spion Kopin kukkula lukeutui.
Brittien onnistui aluksi vallata kukkula, jonka hallinnasta syttyi kiivaita taisteluja buurien tehdessä vastahyökkäyksen. Britit kärsivät raskaat tappiot, mutta heidän onnistui pitää kukkulla hallussan. Sekavan tilanteen ja viestiyhteyksien ongelmien takia he päätyivät kuitenkin hylkäämään kukkulan, jonka buurit saivat näin takaisin.
Tausta

Britit olivat kärsineet huomattavan tappion buureille Colenson taistelussa 15. joulukuuta, ja tuolloin Etelä-Afrikan brittijoukkoja komentanut kenraali Redvers Buller oli alennettu Natalin brittijoukkojen komentoon. Colenson taistelu käytiin Ladysmithin piirityksen murtamiseksi, mutta yritys tyrehtyi Colensossa. Bullerin alkuperäisenä suunnitelmana oli ylittää Tugelajoki ylävirran luona eikä Colenson kohdalla, kuten tappiollisessa taistelussa oli käynyt. Hän saattoi yrittää suunnitelmaansa uudelleen, kun Natalin joukkoja vahvistettiin kenraaliluutnantti Charles Warrenin komentamalla 5. divisioonalla tammikuussa 1900.
Bullerin komennossa hyökkäyksen aikaan oli lopulta viisi jalkaväkiprikaatia, yksi ratsuväkiprikaati, kahdeksan tykistöpatteria, kymmenen laivastotykkiä sekä sotajoukkoa tukevia joukkoja. Britit ylittivät Tugelajoen Potgieter’s Drift -nimisellä kohdalla Colensosta ylävirtaan. Joen ylittäneet britit saapuivat Brakfonteinissa joen pohjoispuolen kukkuloiden juurelle. Kukkuloilla oli kenraali Louis Bothan komentamien noin 7 000:n buurin puolustusasemat. Buller päätti lähettää Warrenin mukana 13 000 miestä ja 36 tykkiä ylittämään Tugelaa toiselta kohdalta pohjoisesta Trikhardts Drift -nimiseltä kohdalta, josta Warren hyökkäsi Spion Kopin kautta länteen ja uhkaisi buurien selustaa. Buller hyökkäisi omien 8 000:n sotilaansa ja 22:n tykin kanssa Warrenin saavutettua tavoitteensa.
Warren eteni hitaasti. Trikhardts Drift ylitettiin 17. tammikuuta, ja 23. tammikuuta Buller määräsi Warrenin hyökkäämään Spion Kopin kukkulaa vastaan. Spion Kop hallitsi tietä kohti Ladysmithin kaupunkia ja oli buurien puolustuslinjan avainasema. Warren päätti toteuttaa hyökkäyksen yöllä. Spion Kopille hyökkääviin joukkoihin kuului 2 000 miestä kenraalimajuri Edward Woodgaten alaisuudessa, 200 ratsuväen miestä everstiluutnantti Alec Thorneycroftin alaisuudessa, sekä taistelupioneereja. Joukot alkoivat edetä Three Tree Hill -nimiseltä kukkulalta kohti Spion Kopia muutaman kilometrin päässä pohjoisessa 23. tammikuuta kello 20.30.