stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Zinovjev

| Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. lokakuuta 1922 
Koulutus ja ura
Koulukunta:  Mannermainen filosofia
Väitöstyön ohjaaja:  Valentin Ferdinandovitš Asmus
Opettaja:  Valentin Ferdinandovitš Asmus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.zinoviev.ru
Aleksandr Aleksandrovitš Zinovjev (ven. Александр Александрович Зиновьев; 29. syyskuuta 1922 Pahtino – 10. toukokuuta 2006 Moskova) oli venäläinen loogikko, sosiologi, kirjailija ja satiirikko. Logiikan alalla tekemänsä työn lisäksi[lähde? ] Zinovjev tunnetaan erityisesti vuoden 1976 esikoisromaanistaan Zijajuštšije vysoty (Зияющие высоты, "Ammottavat huiput"), joka julkaistiin lännessä. Hän oli näkyvimpiä Neuvostoliiton toisinajattelijoita ja kirjoitti neuvostoyhteiskuntaa kritisoivan satiirin Homo Sovieticus vuonna 1986.
Zinovjev erotettiin 1978 Neuvostoliiton tiedeakatemiasta[lähde? ] ja karkotettiin samana vuonna Saksan liittotasavaltaan. Hän asettui Müncheniin, jossa hän asui vuoteen 1999, jolloin hän palasi Venäjälle. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Zinovjev kääntyi kannattamaan kommunismia, ja vuonna 1996 hän osoitti avoimen tukensa kommunistien presidenttiehdokkaalle Gennadi Zjuganoville.[lähde? ]
Zinovjev piti Slobodan Miloševićia aitona "länsimaalaisten" vastaisena taistelijana[lähde? ]. Viimeisinä vuosinaan hän herätti huomiota tämä kiihkeänä kannattajana. Hän sanoi myös ihailevansa Radovan Karadžićia ja Ratko Mladićia.
Aiheesta muualla

Kokoelma Zinovjevin tuotantoa (venäjäksi)
Acehin aluejako

Acehin aluejakokartta. Kartan numerot viittaavat tämän artikkelin luetteloon.
Acehin alue jakautuu 17 piiriin (kabupaten) ja neljään kaupunkiin (kota). Acehilla on Indonesiassa ensimmäisen luokan erityishallintoalueen (daerah istimewa tingkat 1.) asema vuodesta 1961 alkaen.
Käytännössä alueen itsehallinnon laajuus on riippunut Acehin itsenäisyysliikkeen ja Jakartan hallituksen välisestä neuvottelutilanteesta. Useat alueet pyrkivät vuonna 2002 laajentamaan autonomiaansa, mutta käytännössä erimielisyydet sen toimeenpanosta johtivat siihen, että Indonesian hallitus julisti alueelle sotatilan vuonna 2003. Määräys lievennettiin poikkeustilaksi vuonna 2004. Osapuolten välille solmittiin 15. elokuuta 2005 rauhansopimus Helsinki MOU, jonka mukaan indonesialaiset joukot poistuivat Acehista. Joulukuussa 2009 Acehissa pidettiin vapaat vaalit.
Piirit (kabubaten)

Kabupateneita johtavat dubatit. Kabupatenit jakautuvat alipiireihin (kecamatan), joita johtavat camat. Pienin hallinnollinen yksikkö on desa (tai kapong), jota johtaa kepala desa, lyhyesti kades.
Aceh Barat (1107), Länsi-Aceh, supistettu Nagan Rajalla ja Simeuluella
Aceh Barat Daja (1112), aikaisemmin osa Aceh Selatania
Aceh Besar (1108)
Aceh Jaja (1116), aikaisemmin osa Aceh Baratia
Aceh Selatan, Etelä-Aceh (1103), supistettu Aceh Barat Jajalla ja Aceh Singkillillä
Aceh Singkil (1102), aikaisemmin osa Aceh Selatania.
Aceh Taming (1114)
Aceh Tengah (1106)
Aceh Tengara (1104)
Aceh Timur (1105), Itä-Aceh
Aceh Utara (1111), supistettu kabubaten Pireuenilla ja kota Lhoksumawella
Bener Meriah (1117)
Bireuen (1110), aikaisemmin osa Aceh Utaraa
Gajo Lues (1113)
Nagan Raja (1115), aikaisemmin osa Aceh Baratia
Pidie (1109)
Pidie Jaja
Simeulue (1101), aikaisemmin osa Aceh Baratia
(suluissa oleva numero viittaa joulukuun 2004 viralliseen tilastoluokitusnumeroon)
Kaupungit (kota)

Suurin kaupunki ja samalla erityishallintoalueen pääkaupunki on Banda Aceh, joka sijaitsee Sumatran saaren pohjoiskärjessä. Muut hallinnollisesti kaupungin asemassa olevat merkittävät keskukset ovat Langsa, Lhokseumawe ja Sabang.
19. Banda Aceh (1171), aikaisemmin nimeltään Kutaradja

20. Langsa (1173)

21. Lhoksumawe (1174), aikaisemmin osa Aceh Utaraa

22. Sabang (1172)

23. Subulussalam
(suluissa oleva numero viittaa joulukuun 2004 viralliseen tilastoluokitusnumeroon)
Aiheesta muualla

Regencies of Indonesia Statoids.
After the Gold Rush

| After the Gold Rush Neil Young |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1969 – kesäkuu 1970
 Julkaistu: 19. syyskuuta 1970
 Tuottaja(t): Neil Young, David Briggs, Kendall Pacios
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 35.09
 Levy-yhtiö: Reprise Records
Neil Youngin muut julkaisut
| Everybody Knows This Is Nowhere 1969 | After The Gold Rust 1970 | Harvest 1972 |
After the Gold Rush on Neil Youngin soolouran kolmas albumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 1970. Young yhdisti albumiin CSN:n rauhallista country-vaikutteista folkia (esimerkiksi ”Helpless”) ja hänen edellisen albuminsa Everybody Knows This Is Nowheren tyyppistä säröistä jammailevaa rockia (esimerkiksi ”Southern Man”). Ensimmäiset kritiikit muun muassa Rolling Stone -lehdessä eivät olleet mairittelevia, mutta aika on tuonut julki albumin ansiot. Tästä levystä alkoi Youngin kaupallinen menestys. Kappaleet ”Only Love Can Break Your Heart” ja ”When You Dance I Can Really Love” julkaistiin myös singleinä. Tutuin kappale albumilta lienee ”Southern Man”. Sen kriittinen sanoma sai vastineensa Lynyrd Skynyrdin kappaleessa ”Sweet Home Alabama”.
Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Albumin nimikappale ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 65.
Kappaleet

Tell Me Why – 2.54 (säv. Young)
After the Gold Rush – 3.45 (säv. Young)
Only Love Can Break Your Heart – 3.05 (säv. Young)
Southern Man – 5.41 (säv. Young)
Till The Morning Comes – 1.17 (säv. Young)
Oh, Lonesome Me – 3.47 (säv. Gibson)
Don’t Let It Bring You Down – 2.56 (säv. Young)
Birds – 2.34 (säv. Young)
When You Dance I Can Really Love – 3.44 (säv. Young)
I Believe in You – 2.24 (säv. Young)
Cripple Creek Ferry – 1.34 (säv. Young)
Singlet

”Only Love Can Break Your Heart” (24. lokakuuta 1970)
”When You Dance I Can Really Love” (10. huhtikuuta 1971)
Kokoonpano

Neil Young – kitara, piano, huuliharppu, vibrafoni, laulu
Danny Whitten – kitara, laulu
Billy Talbot – bassokitara
Ralph Molina – rummut, laulu
Jack Nitzsche – piano
Greg Reeves – bassokitara
Nils Lofgren – piano, laulu
Bill Peterson – flyygelitorvi
Stephen Stills – laulu
Aiheesta muualla

Nyman, Jake: Rocktieto Osa 3 N-Z. Soundi-kirja 16 (Fanzine Oy, 1982)
Alfonso IV

Alfonso IV voi tarkoittaa seuraavia historiallisia hallitsijoita:
Alfonso IV, Leónin kuningas vuosina 924–931
Alfonso IV, Portugalin kuningas vuosina 1325–1357
Alfonso IV, Aragonian kuningas vuosina 1327–1336
Alfonso IV d’Este, Modenan ja Reggion herttua vuosina 1658–1662.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alfonso IV”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
After Three Days

| After Three Days Christian Sievert, Jukka Tolonen, Mads Vinding & Luiz Carlos De Siqueira |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 10.–12 joulukuuta 1977, Hookfarm recording/mobile studio, Kööpenhamina
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP, CD (2015)
 Tyylilaji: latin jazz
 Kesto: 42.25
 Levymerkki: Hookfarm (HLS 78-2 )
After Three Days on Christian Sievertin, Jukka Tolosen, Mads Vindingi ja Luiz Carlos De Siqueiran yhteisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978 levymerkillä Hookfarm. Levystä on tehty CD-versio vuonna 2015.
Kappaleet > A-puoli

Coffee and Cognac – 11.12 (säv. Christian Sievert, Jukka Tolonen)
Ancient Seagull – 5.48 (säv. Sievert)
On the Beach – 3.46 (säv. Sievert)
Kappaleet > B-puoli

Samba Glænø – 3.23 (säv. Sievert)
Spanish Blues – 11.35 (säv. Tolonen)
Fantasia Por Solearis – 3.33 (säv. Sievert)
Samba Dimitri – 3.08 (säv. Sievert)
Kokoonpano

Mads Vinding – kontrabasso
Luiz Carlos "Chuim" De Siqueira – rummut, lyömäsoittimet
Christian Sievert – akustinen kitara, laulu, lyömäsoittimet
Jukka Tolonen – sähkökitara, akustinen kitara
Aiheesta muualla

discogs.com -sivustolla
Albert Finney

| Albert Finney |
| --- | --- |
 Finney vuonna 1966
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1936 Salford, Britannia
Kuollut: 7. helmikuuta 2019 (82 vuotta) Lontoo, Britannia
Puoliso:   Jane Wenham (vih. 1957; ero 1961)  Anouk Aimée (vih. 1970; ero 1978)  Pene Delmage (vih. 2006) 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1958–2012
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Albert Finney (9. toukokuuta 1936 Salford, Britannia – 7. helmikuuta 2019 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen näyttelijä. Hän sai useita alan huomattavimpiin lukeutuvia palkintoja ja oli viidesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Ura

Pohjoisenglantilaislähtöinen Finney aloitti näyttelijäopinnot stipendiaattina 1956 Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa. Uransa hän aloitti teatterissa, jossa tuli tunnetuksi William Shakespearen näytelmissä. Pitkän ja arvostetun työuransa mittaan hän esiintyi vuosina 1960–2012 myös kymmenissä elokuvissa. Hän teki elokuvaläpimurtonsa 1960 elokuvan Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun pääosassa. Työväenluokkaisen nuorukaisen roolissaan Finney loi yhden parhaista ajalle tyypillisistä nuoren vihaisen miehen muotokuvista.
Finney sai viisi Oscar-ehdokkuutta voittamatta kuitenkaan kertaakaan. Parhaan miespääosan ehdokkaaksi hänet valittiin neljästi: Henry Fieldingin romaaniin perustuvasta elokuvasta Tom Jones – hulivilihurmuri (1963), salapoliisi Hercule Poirot'n roolista elokuvassa Idän pikajunan arvoitus (1974), Ronald Harwoodin nykynäytelmäklassikkoon perustuvasta Pukijasta (1983) sekä John Hustonin ohjaamasta elokuvasta Tulivuoren juurella (1984). Vuonna 2000 ensi-iltansa saaneesta Erin Brockovichista hän sai vielä parhaan miessivuosan ehdokkuuden. Brittiläinen Bafta-palkinto Finneylle myönnettiin kahdesti: 1961 parhaana tulokkaana (Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun) ja 2003 parhaana televisionäyttelijänä (tv-elokuva The Gathering Storm, Winston Churchillin rooli).
Muita Finneyn tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Myrskyävä sydän (1982), Big Fish (2003), Medusan sinetti (2007) ja  Medusan perintö (2012) sekä äänirooli animaatiossa Corpse Bride. Hänen viimeinen filmiroolinsa oli 007 Skyfall, jossa hän näytteli James Bondin sukutilan riistanvartijaa Kincadea.
Shelagh Delaneyn käsikirjoittama elokuva Charlie Bubbles – haihattelija (1968) on ainoa, jossa Finney toimi pääosansa lisäksi myös ohjaajana. Televisionäyttelijänäkin hän aloitti jo 1950-luvulla. 1996 Finney esitti pääosan käsikirjoittaja Daniel Feeldin roolissa Dennis Potterin kahdessa viimeisessä televisiosarjassa Karaoke ja Kylmä Lasarus.
Yksityiselämä

Koko Finneyn uraa leimasi vastahanka establishmentia ja sen huomionosoituksia kohtaan. Hän kieltäytyi 1980 Brittiläisen imperiumin komentajan ja 2000 ritarin arvosta. 1960-luvun alussa hän hylkäsi pääroolitarjouksen David Leanin suurelokuvassa Arabian Lawrence (1962), syynä elokuvatähteyden vieroksunta.
Alberty Finney oli kolmesti naimisissa. Tunnetuin puolisoista oli näyttelijä Anouk Aimée vuosina 1970–1978. Finney kärsi terveysongelmista pitkin 2010-lukua ja kuoli lyhyen sairauden jälkeen 82-vuotiaana helmikuussa 2019.
Aiheesta muualla

Albert Finney Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aladár Zsélyi

Aladár Zsélyi
Aladár Zsélyi (12. joulukuuta 1883, Bussa – 1. heinäkuuta 1914, Budapest) oli unkarilainen lentäjä, insinööri ja Unkarin ilmailupioneereja.
Zsélyi rakensi itse kolme eri lentokonetta ja lensi Unkarin ensimmäisiä lentoja niillä. Hän oli koulutukseltaan suomalaista diplomi-insinööriä vastaava ja hän myös suunnitteli lentokoneita ja ilmailuun liittyviä teknisiä innovaatioita.
26. - 27. toukokuuta 1910 Zsélyi voitti kaksi kansallista lentopalkintoa ja lensi 18 kilometrin matkan (joka oli siihen aikaan erinoimainen suoritus). 1. kesäkuuta 1910 Zsélyi loukkaantui vaikeasti pudottuaan Unkarin kansainvälisessä lentokilpailussa lennettyään ulos koneesta, jolloin hänen kätensä murtui ja hän sai aivotärähdyksen. Hän toipui sairaalassa yli kuukauden ja jatkoi lentouraansa, vaikkakin ilmailupiireissä huhuttiin hänen kuolleen.
Toivuttuaan hän jatkoi suunnittelutehtäviä suunnitellen vuonna 1912 matkustajakoneen 34 hengelle. Vuosina 1912 ja 1913 hän tutki kaasuturbiinien käyttöä lentokoneiden voimanlähteenä, mikä kertoi hänen olevansa runsaasti aikaansa edellä. Vuonna 1913 hän läpäisi lentäjätutkinnon Wiener-Neustadtissa Itävallassa ja rakensi kolmannen, tehokkaan 66 kW:n voimanlähteellä varustetun lentokoneensa, joka tuhoutui ensilennollaan kesäkuussa 1914 moottoriin tulleen vian takia.. Tällöin Zsésleyn käsivarsi murtui, hän sai siihen tulehduksen ja kuoli jäykkäkouristukseen 1. heinäkuuta 1914.
Unkarin ilmavoimilla oli 1940-luvulla Focke-Wulf Fw 58 Weihe -lentokone rekisteriltään HA-FOA, joka oli nimetty Aladár Zsélyin mukaan.. Myöhemmin hän sai lentokentän johtajalta oman hautakiven ja muistolaatan. Budapestin lentokentän lähistöllä on katu nimetty hänen mukaansa. Hänestä on myös julkaistu unkarilaisia lentokoneaiheisia postimerkkejä.
Aiheesta muualla

http://www.aeronews.hu/press/zselyi.htm (Arkistoitu – Internet Archive) Unkariksi
Aladár Gerevich

Aladár Gerevich
Aladár Gerevichin hauta.
| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | säilä |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | säilä |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | säilä |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | floretin joukkuekilpailu |  |
Aladár Gerevich (16. maaliskuuta 1910 Jászberény – 14. toukokuuta 1991 Budapest) oli unkarilainen miekkailija, moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä yksi lajin menestyneimmistä urheilijoista.
Aladár Gerevich oli ensimmäinen urheilija, joka voitti kuusi saman lajin olympiakultaa. Hänen lajinsa oli säilän joukkuekilpailu. Hän oli myös ensimmäinen urheilija, joka voitti kultaa kuusissa olympiakisoissa (1932–1960), vaikka hänen olympiauransa välissä katkesikin toiseen maailmansotaan, joka peruutti kahdet kisat. Kaikkiaan Gerevich voitti seitsemän olympiakultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia.
Gerevich voitti säilän henkilökohtaisen maailmanmestaruuden vuosina 1935, 1951 ja 1955.
Gerevichin poika Pál Gerevich, vaimo Erna Bogen ja appi Albert Bogen olivat kaikki myös olympiamitalisteja.
Aiheesta muualla

Aladár Gerevich Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Miesten säilämiekkailun olympiavoittajat
Ahmaus

Ahmaus on Ulvilan kylä, entisen Kullaan kunnan alueella. Ahmaus on laaja, noin 20 taloa käsittävä kyläalue itäisimmässä Ulvilassa, valtatie 11:n varrella.
Ahmauksen talvet ovat lumiset ja pitkät.
Historia

Ahmaus on ollut asuttu ainakin vuodesta 1801 lähtien, todennäköisesti kauemminkin. Ahmauksessa toimi kansakoulu vuosina 1924 - 1965.
Etymologia

Ahmauksen nimi tulee todennäköisesti ahmasta, joka on ollut aikanaan yleinen alueella.
Alfonso II (Aragonia)

| Alfonso II |
| --- | --- |
 
Aragonian kuningas
Valtakausi:  18. heinäkuuta 1164 – 25. huhtikuuta 1196
Edeltäjä:  Peronella
Seuraaja:  Pietari II

Syntynyt:  1.–25. maaliskuuta 1157 Huesca, Aragonian kuningaskunta
Kuollut:  25. huhtikuuta 1196 (39 vuotta) Perpignan
Hautapaikka:  Poblet-luostari
Puoliso:  Sancha
Lapset:   Konstantia Aragonialainen  Pietari II  Alfonso II, Provencen kreivi 
Suku:  Barcelona
Isä:  Ramón Berenguer IV
Äiti:  Peronella
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Aragonian Alfonso II (25. maaliskuuta 1157 – 26. huhtikuuta 1196) oli keskiajan hallitsija, joka toimi Aragonian kuninkaana vuodesta 1164 ja Barcelonan kreivinä vuodesta 1162. Hän oli Aragonin kuningatar Peronellan ja Barcelonan kreivi Ramón Berenguer IV:n poika, ja periessään molemmat valtaistuimet hän yhdisti kaksi valtakuntaa liittoon, josta tuli pysyvä.
Alfonso toimi myös Provencen kreivinä vuosina 1167–1171.
Alfonso oli aikanaan huomattava runoilija. Hän oli naimisissa Sancha Kastilialaisen kanssa ja sai useita lapsia. Alfonson kuoleman jälkeen seuraajaksi nousi hänen poikansa Pietari Katolilainen. Tytär Constanze avioitui vuosien 1196-1200 välisenä aikana Unkarin kuningas Imren kanssa ja tämän kuoltua 1204,  Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik II:n kanssa.
Alfonso IV (Aragonia)

| Alfonso IV |
| --- | --- |
 
Aragonian, Valencian, Sardinian ja Korsikan kuningas sekä Barcelonan kreivi
Valtakausi:  2. marraskuuta 1327 – 24. tammikuuta 1336
Edeltäjä:  Jaakko II
Seuraaja:  Pietari IV

Syntynyt:  2. marraskuuta 1299 Napoli
Kuollut:  24. tammikuuta 1336 (36 vuotta) Barcelona
Puoliso:   Teresa d'Entença  Eleonoora Kastilialainen 
Lapset:   Alfonso  Konstantia  Pietari IV  Jaakko I, Urgellin kreivi 
Suku:  Barcelona
Isä:  Jaakko II
Äiti:  Blanka Anjoulainen
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Alfonso IV eli Alfonso Lempeä (esp. Alfons el Benigno; 1299 – 24. tammikuuta 1336) oli Aragonian ja Valencian kuningas sekä Barcelonan kreivi (nimellä Alfonso III) vuodesta 1327 kuolemaansa asti. Hän oli Jaakko II:n ja Blanka Anjoulaisen poika.
Alfonsoa seurasi hänen poikansa Pietari IV.
Ahmattiahvenet

| Ahmattiahvenet |
| --- | --- |
 Champsodon fimbriatus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Lyhtyahvenkalat Acropomatiformes
Heimo::  Ahmattiahvenet Champsodontidae  Jordan & Snyder, 1902
Suku::  Ahmattiahvenet Champsodon  Günther, 1867
Katso myös
   Ahmattiahvenet Wikispeciesissä   Ahmattiahvenet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahmattiahvenet (Champsodontidae) on lyhtyahvenkalojen lahkon kalaheimo, joka elää indopasifisen merialueen syvissä vesissä.
Lajit ja anatomia

Ahmattiahventen heimoon kuuluu vain yksi suku Champsodon ja siinä 13 lajia, muiden muassa ahmattiahven (Champsodon vorax). Ahmattiahvenet ovat pitkulaisia ja suuripäisiä mutta pienikokoisia kaloja, jotka kasvavat 15–40 cm pitkiksi. Niillä on kaksi selkäevää, etummainen on lyhyt ja piikikäs ja taaempi pidempi ja pehmeäruotoinen, ja myös peräevä on hyvin pitkä. Vatsaevät ovat pitkät ja sijaitsevat pienikokoisia rintaeviä edempänä. Suu on suuri, se ulottuu silmien taakse. Hampaat ovat terävät. Yleisväri on ruskehtava, kyljet ovat hopeanväriset, ja ruumiissa voi olla tummempia laikkuja.
Levinneisyys

Ahmattiahvenia tavataan Afrikan rannikolta ja Punaiseltamereltä Havaijille ulottuvalta vyöhykkeeltä. Niitä on tavattu läheltä pohjaa 400–1100 metrin syvyydestä ja ne mahdollisesti nousevat öisin lähemmäksi pintaa. Kalat liikkuvat suurina parvina ja saalistavat pienempiä eläimiä.
Ania Monica Caill

Ania Monica Caill (s. 24. lokakuuta 1995) on romanialainen alppihiihtäjä, joka edustaa CS Caraimanul Buşteni -seuraa.
Caill osallistui Sotšin olympialaisissa 2014 superalppiyhdistetyssä 22:nneksi, supersuurpujottelussa 30:nneksi ja suurpujottelussa 51:nneksi. Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 Caill sijoittui suurpujottelussa 54:nneksi. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän oli supersuurpujottelussa 28:s ja syöksylaskussa 37:s. Alppihiihdon maailmancupissa Caill kilpaili ensimmäisen kerran St. Moritzissa joulukuussa 2013. Hän ei ole saavuttanut MC-pisteitä.
Alexius Nakamura

Autuas Alexius Nakamura (jap. アレホ申村selvennä; n. 1561 Konoura, Japani – 27. marraskuuta 1619 Nagasaki, Japani) oli maallikko ja yksi yhdestätoista kristitystä marttyyristä vainoissa Japanissa sekä ruusukkoveljeskunnan jäsen. Hän oli Ferando-perheen jäsen ja kuoli mestaamalla. Paavi Pius IX julisti hänet kunnianarvoisaksi 26. helmikuuta 1866 ja autuaaksi 7. toukokuuta 1867.
Alexius Obabu Makozi

Alexius Obabu Makozi (15. helmikuuta 1932 – 16. tammikuuta 2016) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Lokojan hiippakunnan papiksi 8. joulukuuta 1961. Hänet nimitettiin 20. helmikuuta 1971 Lokojan vihkipiispaksi ja Fallaban titulaaripiispaksi; piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Kwao Amuzu Aggey, jota avustivat Auguste Delisle ja Dominic Ignatius Ekandem.
Makozi sai 30. heinäkuuta 1972 nimityksen Lokojan ja 31. elokuuta 1991 Port Harcourtin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 4. toukokuuta 2009.
Alex Hoover

Alex Hoover (s. 10. kesäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Kauniissa ja rohkeissa kaksossiskonsa Allisonin kanssa Ridge ja Taylor Forresterin kaksostyttöjä Phoebe ja Steffy Forresteria, joista Alex oli ensimmäisenä mainitun roolissa. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa Ned's Declassified.
Aiheesta muualla

Alex Hoover Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ammothínes

Ammothínes eli Pachiés Ammoudiés.
Ammothínes (kreik. Αμμοθίνες) eli Pachiés Ammoudiés (Παχιές Αμμουδιές) on hiekkadyynialue Límnoksen saarella Kreikassa. Sitä on joskus kutsuttu ”Euroopan ainoaksi aavikoksi”. Alue sijaitsee Gomátissa lähellä saaren pohjoisrannikkoa. Alueen koko on noin 12 hehtaaria.
Dyyneillä kasvaa lähinnä hietamerinarsisseja (Pancratium maritimum). Alueen reunustan kasveihin lukeutuvat muun muassa rantakaura (Ammophila arenaria), siveydenpuu (Vitex agnus-castus), mantelinlehtipäärynä (Pyrus spinosa), oleanteri (Nerium oleander), timjami (Thymus vulgaris), villioliivipuu eli oleasteri (Olea europaea var. oleaster) ja Sarcopoterium spinosum.
Ammophila

Ammophila on tieteellinen suvun nimi, joka voi tarkoittaa eläinsukua tai kasvisukua.
Ammophila eläintieteessä on hietapistiäissuku petopistiäisten (Sphecidae) heimossa.
Ammophila kasvitieteessä on rantakaurat.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ammophila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Aladár Valmari

Aladár Valmari (13. tammikuuta 1922 Porvoo – 4. kesäkuuta 1993 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut kirjailija ja taidearvostelija. Kartanpiirtäjänä työskennellyt Valmari kuului jäsenenä 1950-luvun alussa Tampereen kaupunginkirjaston johtajan Mikko Mäkelän johdolla kokoontuneeseen Mäkelän piiriin.
Valmarin muistiinpanoista koostuneet kalenterit olivat tärkeä lähde Yrjö Varpion Väinö Linna -elämäkertateokselle Väinö Linnan elämä (2006). Näissä kalentereissa Valmari kuvasi usean vuoden ajalta kokemuksiaan Väinö Linnasta ja kertoi muun muassa heidän yhteisistä käynneistään taidenäyttelyissä ja elokuvissa.
Teokset

Hiljainen mies, romaani.  WSOY 1957
Aleksi, romaani.  WSOY 1977
Aiheesta muualla

Aladar Valmari : Majava. Eräs merkillisimpiä eläimiä maassamme, Helsingin Sanomat, 25.09.1938, nro 258, s. 37, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Alaska Highway (elokuva)

| Alaska Highway |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Aleksi Salmenperä
Käsikirjoittaja:  Aleksi Salmenperä
Tuottaja:  Marko Antila, Yrjö Nieminen, Ulla Simonen
Säveltäjä:  Ville Tanttu
Kuvaaja:  Henri Blomberg
Leikkaaja:  Samu Heikkilä
Pääosat:  Heikki ”Hese” Tolonen, Jon Ayres, Rhys Palmer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Made Oy
Ensi-ilta:  19.04.2013
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  € 223 893
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alaska Highway on Aleksi Salmenperän vuonna 2013 valmistunut dokumenttielokuva. Se on roadmovie jossain muualla olemisen unelmasta.