stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sweep
Aiheesta muualla

Leinivaara, Juha: Nuortenkirjallisuus, osa 2. Paholaisen asianajaja -blogi 17.6.2010.
Ovaskainen, Teppo: Noidat suuttuivat kansanedustajalle: ”Vainoa.” Uusi Suomi 8.6.2010.
Poroila, Heikki: Taas ne tekevät sen ihan itse (puhetta sananvapaudesta, osa N).[vanhentunut linkki] Kirjastot.fi 8.6.2010.
Saine, Reetta: Kirjat puhtaaksi yhdellä pyyhkäisyllä! Kirjaston antitäti hyssyttää 8.6.2010.
Sweep-kirjat kertovat noitatytöstä. (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat 8.6.2010.
Syklobutadieeni

| Syklobutadieeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Syklobutadieeni
CAS-numero:  1120-53-2
PubChem CID:  136879
SMILES:  C1=CC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H4
Moolimassa:  52,072 g/mol
Syklobutadieeni (C4H4) on erittäin pysymätön ja reaktiivinen antiaromaattinen hiilivety. Aineen on kuitenkin todettu olevan stabiili jopa huoneenlämmössä erikoisolosuhteissa kuten suljettuna hemikarserandin sisään. Eräät sen metallijohdannaisista ovat kuitenkin kyllin pysyviä, niin että niitä voidaan käyttää hyödyksi useissa erilaisissa orgaanisen kemian synteeseissä.
Reaktioita

Syklobutadieeniä voidaan valmistaa muista yhdisteistä erittäin kylmässä, kemiallisesti passiivisessa kiinteässä jalokaasussa. Tällä menetelmällä voidaan ainetta valmistaa määriä, jotka voidaan erottaa spektroskooppisilla menetelmillä. Matala lämpötila on oltava, koska korkeammassa lämpötilassa aine muodostaa nopeasti dimeerejä.
Syklobutaani muodostaa pysyviä yhdisteitä nikkelin ja raudan kanssa. Näistä käyttökelpoinen on erityisesti syklobutadieenirautatrikarbonyyli. Tässä muodossa syklobutadieeni reagoi monilla dieeneille ja syklisille yhdisteille tyypillisillä tavoilla: tärkeimpinä elektrofiilinen substituutioreaktio, sisäiset ja muiden yhdisteiden kanssa tapahtuvat sykloadditiot ja Diels–Alder-reaktio, jossa syklobutadieeni kykenee toimimaan sekä dieeninä että dienofiilinä.
Syatsofamidi

| Syatsofamidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-kloori-2-syano-N,N-dimetyyli-5-(4-metyylifenyyli)imidatsoli-1-sulfonamidi
CAS-numero:  120116-88-3
PubChem CID:  9862076
SMILES:  CC1=CC=C(C=C1)C2=C(N=C(N2S(=O)(=O)N(C)C)C#N)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H13SN4ClO2
Moolimassa:  324,794 g/mol
Sulamispiste:  152,7 °C
Tiheys:  1,446 g/cm3
Liukoisuus veteen:  
Syatsofamidi (C13H13SN4ClO2) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa syatsofamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, asetonitriiliin ja etyyliasetaattiin. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat soluhengityksen estoon, koska syatsofamidi estää tärkeitä hapetus- ja pelkistysreaktioita. Syatsofamidi tehoaa erityisesti munasieniin.
Syatsofamidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 2,2-dikloori-1-(4-metyylifenyyli)asetoni reagoi glyoksaalin ja hydroksyyliamiinin kanssa muodostaen imidatsolirakenteisen oksiimijohdannaisen. Yhdisteen oksiimiryhmästä tehdään nitriili, ja imidatsolirengas kloorataan reaktioilla tionyylikloridin ja rikkidikloridin kanssa. Viimeinen vaihe on reaktio N,N-dimetyylisulfamoyylikloridin kanssa.
Syatsofamidia käytetään esimerkiksi perunan, tomaatin ja kurkkukasvien munasienitautien torjuntaan. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella.
Aiheesta muualla

PubChem: Cyazofamid (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Cyazofamid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cyazofamid (englanniksi)
HMAS Sydney (FFG 03)

| HMAS Sydney |
| --- | --- |
 HMAS Sydney

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Todd Pacific Shipyards, Seattle, Washington
Kölinlasku:  16. tammikuuta 1980
Laskettu vesille:  26. syyskuuta 1980
Palveluskäyttöön:  29. tammikuuta 1983
Poistui palveluskäytöstä:  7. marraskuuta 2015
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 100 t
Pituus:  124 m (vesiraja) 139 m (kokonaispituus)
Leveys:  14 m
Syväys:  6,7 m
Koneteho:  41 000 hv
Nopeus:  29+ solmua
Miehistöä:  176–221
Aseistus
Aseistus:  1 × 3″ OTO Melara -tykkiä 1 × Mk13-ohjustenlaukaisualusta (Harpoon- ja SM1-ohjukset) 1 × 20 mm Mk15 Vulcan Phalanx -tykki 6 × 324 mm torpedoputkea 2 × helikopteria
HMAS Sydney (viirinumero FFG 03) on Australian laivaston vuonna 1983 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 16. tammikuuta 1980. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1980 ja se valmistui 29. tammikuuta 1983.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 7. marraskuuta 2015, minkä jälkeen se on ollut Sydneyn satamassa koululaivana.
Syanuurikloridi

| Syanuurikloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,4,6-trikloori-1,3,5-triatsiini
CAS-numero:  108-77-0
PubChem CID:  7954
SMILES:  C1(=NC(=NC(=N1)Cl)Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3N3Cl3
Moolimassa:  184,41 g/mol
Sulamispiste:  145,8 °C
Kiehumispiste:  194 °C
Tiheys:  1,32 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Syanuurikloridi (C3Cl3N3) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään runsaasti orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa lääkkeitä, maatalouskemikaaleja ja väriaineita.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa syanuurikloridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta vesi hydrolysoi sen syanuurihapoksi. Yhdiste liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin muun muassa dietyylieetteriin, asetoniin, asetonitriiliin, kloroformiin ja aromaattisiin liuottimiin. Syanuurikloridi on elektrofiilista ja reagoi useiden nukleofiilien kanssa. Reaktio alkoholien ja fenolien kanssa johtaa syanuraattiestereihin, ammoniakki reagoi melamiiniksi, amiinit melamiinijohdannaisiksi ja tiolit tiosyanuraateiksi. Karboksyylihapot reagoivat syanuurihapon kanssa muodostaen happoklorideja ja amideista muodostuu nitriilejä.
Valmistus ja käyttö

Syanuurikloridia valmistetaan vuosittain yli 100 000 tonnia. Tyypillisin valmistusmenetelmä on johtaa kuivaa syanogeenikloridia yli 300 °C:n lämpötilassa aktiivihiilellä täytettyyn reaktoriin ja lisäksi reaktorissa voi olla metallisuoloja promoottoreina. Tässä lämpötilassa syanogeenikloridi trimerisoituu syanuurikloridiksi. Pienessä mittakaavassa syanuurikloridia voidaan valmistaa syanuurihapon ja fosforipentakloridin välisellä reaktiolla.
Syanuurikloridi  on halpaa ja monikäyttöistä, minkä vuoksi se on yksi yleisimmin käytetyistä ja runsaimmin valmistetuista heterosyklisistä yhdisteistä. Syanuurikloridista valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väriaineita, maatalouskemikaaleja, kuten rikkaruoho- ja hyönteismyrkkyjä, melamiinia ja melamiinijohdannaisia, optisia kirkasteita, muovien pehmentimiä ja ristisilloittajia, hapettumisenestoaineita ja raskasmetallien kelatoijia.
Syd-Österbotten

| Syd-Österbotten |
| --- | --- |
Julkaisija:  HSS Media
ISSN:  ISSN 0789-8363
Levikki:   4801 (LT 2018)
Kokonaislevikki:   5387 (LT 2018)
Perustettu:  17. tammikuuta 1903
Päätoimittaja:  Mats Ekman
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Närpiö
Kotimaa:  Suomi
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
www.sydin.fi
Syd-Österbotten on Närpiössa ilmestyvä sitoutumaton ruotsinkielinen sanomalehti.
Kristiinankaupungissa ilmestynyt Syd-Österbotten perustettiin vuonna 1903 Kristinestads Tidningin jatkajaksi. Sitoutumaton lehti pyrki olemaan kansanomainen, vapaamielinen ja uskonnollinen. Se kiinnitti erityistä huomiota kansanvalistus-, raittius- ja nuorisoseuratoimintaan. Paikallisiin asioihin keskittynyt lehti muuttui vähitellen laajemmaksi uutisvälineeksi. 1920- ja 1930-luvuilla se heijasteli ruotsalaisen kansanpuolueen talonpoikaisryhmän näkemyksiä.
Vuonna 1980 Syd-Österbotten yhdistettiin närpiöläiseen Närpes Tidningiin. Yhdistetty Syd-Österbotten sai kristiinalaislehden nimen, mutta muutettiin Närpiöön sikäläisen yhtiön kustannettavaksi. Vuoteen 1983 saakka sen  nimiössä luki pienemmällä myös Närpes Tidning. Samaan aikaan perustettu viikkolehti Nya Kristinestads Tidning liitettiin Syd-Österbotteniin vuonna 2003. Vuodesta 1998 lähtien lehti on kuulunut HSS Media -konserniin. Sen toimitus yhdistettiin Vasabladetin ja Jakobstads Tidningin kanssa vuonna 2006.
Nykyään kolmipäiväinen lehti ilmestyi aluksi kerran ja vuosina 1905–1936 kahdesti viikossa. Lehden kokonaislevikki oli 6 162 kappaletta vuonna 2015 (8 628 vuonna 1985).
Päätoimittajina ja vastaavat päätoimittajat

V. V. Hannelius (1903–1904),
Calixtus Karlsson (1905)
Oscar Sundman (1905–1916)
Evald K. Holmquist (1916–1917)
Otto Stenlund (Hannus, 1918–1934)
Torsten Ström (1935–1936)
Gustav Stenlund (1936–1940)
Erik Lindholm (1940–1942)
Alvar Utter (1943–1980)
Björn Hindström (1980–).
Aiheesta muualla

Syd-Österbottenin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Syd-Österbotten digitoituna kansalliskirjastossa
| n k HSS Media |
| --- | --- |
Sanomalehdet:  Vasabladet  Syd-Österbotten  Österbottens Tidning 
Ruotsinkieliset sanomalehdet Suomessa
| --- | --- |
Yhä ilmestyvät lehdet:   Hufvudstadsbladet  Nya Östis  Syd-Österbotten  Vasabladet  Västra Nyland  Åbo Underrättelser  Österbottens Tidning  Östnyland 
Lopetetut lehdet:   Björneborgs Tidning  Borgåbladet  Helsingfors Dagblad  Helsingfors Morgonblad  Jakobstads Tidning  Nya Pressen  Tammerfors Aftonblad  Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo  Vikingen  Österbottningen  Östra Nyland 
Ahvenanmaalla ilmestyvät lehdet:   Nya Åland  Åland
Almamy Sylla

Almamy Sylla (10. syyskuuta 1926 Bamako – 5. heinäkuuta 2007 Bamako) oli malilainen hallintovirkailija ja poliitikko.
Sylla palveli Ranskan laivastossa, valmistui ylioppilaaksi Dakarissa ja suoritti maatalouden taloustieteen tutkinnon Pariisin yliopistossa sekä hallintotieteiden ja kansainvälisten suhteiden tutkinnon Dakarin yliopistossa. Vuosina 1953–1959 hän työskenteli Ranskan Länsi-Afrikan maatalouskoulun johtajana Sikassossa. Sylla toimi presidentti Modibo Keïtan taloudellisena neuvonantajana ja ulkoministeriön osastopäällikkönä vuosina 1960–1963.
Vuosina 1963–1967 Sylla työskenteli Yhdistyneiden kansakuntien Afrikan talouskomitean sihteerinä Addis Abebassa. Sen jälkeen hän toimi YK:n teollistamisjärjestön sihteerinä New Yorkissa valmistellen sen siirtymistä Wieniin.
Vuonna 1978 Sylla siirtyi YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön osastopäälliköksi Roomaan. Vuoden 1984 jälkeen hän toimi muun muassa Afrikan kehityspankin, Ecobankin ja Länsi-Afrikan pankin BIAO:n tehtävissä.
Presidentti Moussa Traorén hallinnon kaaduttua vuonna 1991 Sylla toimi Rassemblement pour la démocratie et le progrès (RDP) -puolueen johtajana. Hän osallistui vuoden 1992 presidentinvaaleihin saaden 9,4 prosenttia ensimmäisen kierroksen äänistä. Vuonna 1997 Sylla toimi vaaleja boikotoineen oppositiopuolueiden yhteenliittymän COPPO:n puheenjohtajana. Vuoden 2002 presidentinvaaleissa hän sai vain 0,57 prosenttia äänistä. Sylla vetäytyi politiikasta vuonna 2006, jolloin hänestä tuli RDP:n kunniapuheenjohtaja.
Suunnattu derivaatta

Suunnatun derivaatan idea kahden muuttujan funktiolla. Piste A sijaitsee  (x,y)-koordinaatistossa, jossa sen kautta on piirretty punaisen suoran avulla näkyviin suunta  h. Suoran kautta piirretään  z-akselin suuntainen taso, joka leikkaa funktion kuvaajaa esittävältä pinnalta keltaisen käyrän. Käyrää sivuaa  tangentti pisteessä A ja tangentin jyrkkyys vaakatasoon nähden on funktion suunnatun derivaatan suuruinen.
Suunnattu derivaatta on matematiikassa usean muuttujan funktion derivaatta annetun vektorin suunnassa ja annetussa kohdassa. Muutosnopeuden suuruus voidaan parhaiten arvioida derivaatan avulla, joka määritellään niin, että tarkastelun suunta tulee huomioiduksi. Usean muuttujan funktion arvojen muutosnopeus muuttuu siirryttäessä eri suuntiin. Siksi erotukseksi yhden muuttujan funktioista, joilla on jokaisessa kohdassa yksi derivaatan arvo, usean muuttujan suunnatulla derivaatalla on jokaisessa pisteessä ääretön määrä derivaatan arvoja, jotka riippuvat tarkastelusuunnasta. Suunnatulla derivaatalla on sovelluksia enimmäkseen tieteen ja tekniikan aloilla.
Yhden muuttujan reaalifunktiolla suunnattua derivaattaa vastaa toispuoleinen derivaatta, joka voidaan ottaa vasemmalta tai oikealta puolelta tarkastelupistettä.
Johdanto > Esimerkki

Yksinkertaisin usean muuttujan funktio on kahden muuttujan funktio  f:\mathbb {R} ^{2}\to \mathbb {R} . Funktion muuttujia on tapana esittää joko koordinaattipareina tai kaksipaikkaisina vektoreina, joita kutsutaan pisteiksi. Funktion määrittelyjoukko on usein osajoukko  xy-koordinaatiston pisteistä. Funktion arvot lasketaan jokaiselle koordinaatiston pisteelle  (x,y) erikseen ja kuvataan usein lisäämällä koordinaatistoon  z-ulottuvuus funktion arvoja varten. Silloin funktion käyttäytymistä voidaan esittää yhtälön  z=f(x,y) avulla.
Esimerkkinä käytetään funktiota  f(x,y)=x^{2}+y^{2}, joka on aina positiivinen lukuun ottamatta yhtä nollakohtaa origossa  (0,0). Valitaan piste  (-5,5), joka sijaitsee oheisen kuvaajan määrittelyalueen nurkkauksessa taka-vasemmalla, ja jossa funktio saa arvokseen  f(-5,5)=(-5)^{2}+5^{2}=50. Kuvaajasta päätellään, että funktiota esittävä pinta muistuttaa pullistunutta pussia, joka on sekä  x- että  y-akselin suhteen symmetrinen. Koska molemmat symmetriat ovat yhtä aikaa voimassa, on kuvaaja samalla  z-akselin suhteen symmetrinen ja muodostaa pyörähdyskappaleen pinnan. Pisteen  (-5,5) kohdalla on pinnan  z-koordinaatti  50. Piirtämällä yhtälön  x^{2}+y^{2}=50 kuvaaja  xy-koordinaatistoon, muodostuu siihen ympyrä, jonka säde on  {\sqrt {50}} ja keskipisteenä origo. Koska tämän käyrän pisteissä  (x,y) funktio saa aina saman arvon  50, kutsutaan sitä tasa-arvokäyräksi. Tasa-arvokäyrillä saa funktion arvoista tarkan kuvan, jos käyrät nimikoidaan niiden arviolla.
Funktion arvojen muutosnopeus näkyy  xyz-koordinaatistossa pinnan jyrkkyytenä. Jyrkkyys vaihtelee kuitenkin eri suunnissa. Jos vertaa funktion arvoja tasa-arvokäyrän suunnassa, on funktion arvon muutos nolla. Suurin muutosnopeus on origosta poispäin olevissa suunnissa (gradientti) ja pienin (negatiivinen) origoon päin olevissa suunnissa. Juuri tässä mielessä suunnattu derivaatta on tarpeellinen käsite, kun funktion muutosherkkyyttä eli derivaattaa määritellään eri suunnissa.
Käytännöllinen keino määrittää suunnattu derivaatta on laskea ensin gradientti. Gradientti on vektori, jonka arvo eli pituus on funktion suurin muutosnopeus kyseisessä pisteessä. Vektori myös osoittaa  siihen suuntaan, missä muutosnopeus on suurimmillaan. Piirretään samaan pisteeseen suora, joka kulkee samaan suuntaan kuin suunnattu derivaatta tullaan määrittämään. Gradientin projektio tälle suoralle antaa sunnatun derivaatan arvon projektivektorin pituutena. Se voidaan laskea ottamalla gradientin arvosta kosini suoran ja gradientin välisestä kulmasta.
Esimerkkifunktion gradienttivektori lasketaan osittaisderivaatan avulla
jolloin vektorin arvoksi tulee  \nabla f(-5,5)=(2\cdot (-5),2\cdot 5)=(-10,10). Valitaan derivaatan suunnaksi yksikkövektori  u=(0,1), jolloin suunnatun derivaatan  f'_{u} arvoksi saadaan vektorien pistetulon avulla  (0,1)\cdot \nabla f(-5,5)=(0,1)\cdot (-10,10)=10
eli
Johdanto > Merkintöjä

Suunnattu derivaatta merkitään monella eri tavalla. Pisteessä  a ja suunnassa  u määritetty funktion  f suunnattu derivaatta voidaan merkitä seuraavilla tavoilla:
missä merkityt kertolaskut ovat vektorien pistetuloja.
Määritelmä

Usean muuttujan funktion  f:\,\mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {R}  määrittelyjoukko voidaan ajatella koostuvan usean muuttujan pisteistä tai vektoreista  \mathbf {x} =(x_{1},x_{2},\ldots ,x_{n}) , jolloin merkitään  \mathbf {x} \in \mathbb {R} ^{n} (lihavoidut suureet ovat pisteitä ja vektoreita). Kun halutaan laskea funktion arvoja pisteessä  \mathbf {a} \in \mathbb {R} ^{n}, joka sijaitsee pisteestä  \mathbf {x}  lähtevän yksikkövektorin  \mathbf {u} \in \mathbb {R} ^{n} suunnassa, kirjoitetaan  f(\mathbf {a} )=f(\mathbf {x} +k\mathbf {u} ), missä  k\in \mathbb {R} . Funktion arvojen muutosnopeus pisteen  \mathbf {x_{0}}  ympäristössä ja suunnassa  \mathbf {u}  muodostetaan erotusosamäärän avulla, jonka raja-arvona saadaan haluttu derivaatta
Määritelmä > Yhteys gradienttiin

Funktion gradientti  \nabla f(\mathbf {a} ) (lue "nabla f") on vektori, joka osoittaa kussakin pisteessä  \mathbf {a}  siihen suuntaan, missä funktion suunnattu derivaatta  f'_{u}(\mathbf {a} ) saa suurimman arvonsa. Silloin suunnatun derivaatan arvo on yhtä suuri kuin gradientin itseisarvo eli  f'_{u}(\mathbf {a} )=|\nabla f(\mathbf {a} )|. Suunnattu derivaatta voidaan laskea yksikkövektorin ja gradientin vektorien pistetulon avulla
missä  \alpha  on yksikkövektorin ja gradientin välinen kulma. Gradienttia käyttämällä saadaan helpoin tapa määrittää suunnatun derivaatan arvo.
Gradientti lasketaan ottamalla funktiosta osittaisderivaatat kunkin muuttujan suhteen erikseen ja järjestämällä tulokset muuttujien mukaiseen järjestykseen vektoriksi
Ominaisuuksia

Suunnatun derivaatan ominaisuuksia, kun derivaatta on otettu suunnassa  \mathbf {v} :
Funktioiden summa:
Vakiovektorin sääntö:
Funktioiden tulon sääntö:
Ketjusääntö: Jos g on differentioituva pisteessä p and h on differentioituva pisteessä g(p), silloin
Ominaisuuksia > Toispuoleiset suunnatut derivaatat

Toispuoleiset derivaatat funktiolle   f\colon {U}\rightarrow \mathbb {R}  suunnassa  v\in \mathbb {R} ^{n}, missä  U\subseteq \mathbb {R} ^{n}, voidaan määritellä
Suunnattu derivaatta suunnassa  v on olemassa, kun toispuoleiset suunnatut derivaatat  D_{v}^{+}{f(x)} ja  D_{v}^{-}{f(x)} ovat samanarvoiset. Tällöin pätee
Kirjallisuutta

Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus.  Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry, 2015.  ISBN 978-952-7010-12-9
Aiheesta muualla

Heikki P.: Gradientti ja suunnatut derivaatat (Arkistoitu – Internet Archive)
Kangaslampi, R.: 6. Osittaisderivaatta 1[vanhentunut linkki], Osittaisderivaatta 2[vanhentunut linkki], 2012
Silvennoinen, Risto: Luku 3. Raja-arvot. Osittaisderivaatat. (Arkistoitu – Internet Archive), 2010
Turunen, E.: Differentiaalilaskentaa (viikko4) (Arkistoitu – Internet Archive)
Hirvensalo, Mika: Insinöörimatematiikka IIB 2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
Long, Kevin: Math 5311 – Gateaux differentials and Frechet derivatives, 2009
Funktion  f(x,y)=x^{2}+y^{2} graafinen esitys yhtälön  z=x^{2}+y^{2} kuvaajana  xyz-koordinaatistossa. Kuvaajan huippu sijaitsee origon  (0,0) päällä. Piste  (-5,5) sijaitsee määrittelyalueen kulmauksessa taka-vasemmalla.
Funktion  f(x,y)=x^{2}+y^{2} graafinen esitys yhtälöiden  x^{2}+y^{2}=a kuvaajina  xy-koordinaatistossa. Kuvaajan huippu sijaitsee origon  (0,0) päällä. Piste  (-5,5) sijaitsee määrittelyalueessa nuolen kannan kohdalla. Oranssin vektorin pituus on suunnatun derivaatan arvo.
Pekka Sylvander

Pekka Einari Sylvander (s. 10. tammikuuta 1943 Salo) on entinen suomalainen kilpasoutaja.
Sylvander edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Tokiossa 1964 hän karsiutui perämiehellisen nelosen keräilyerissä ja Méxicossa 1968 perämiehettömän kaksikon keräilyerissä. Vuoden 1962 MM-kilpailuissa hän sijoittui nelosessa yhdeksänneksi kuten myös vuoden 1964 EM-kilpailuissa. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia vuosina 1965 ja 1967.
Nesteen Soutajia edustanut Sylvander voitti eri luokissa 16 Suomen mestaruutta vuosina 1962–1972. Hänen vaimonsa Eija Sylvander (o.s. Aava) voitti soudussa kahdeksan Suomen mestaruutta.
Syklododekeeni

| Syklododekeeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1501-82-2
PubChem CID:  15164
SMILES:  C1CCCCCC=CCCCC1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H22
Moolimassa:  166,296 g/mol
Kiehumispiste:  113 °C (trans-isomeeri)   133 °C (cis-isomeeri)
Tiheys:  1,484–1,485 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Syklododekeeni (C12H22) on sykloalkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden orgaanisten yhdisteiden, esimerkiksi polymeerien valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa syklododekeeni on väritöntä nestettä. Se ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten kloroformiin ja bentseeniin. Yhdisteellä on cis- ja trans-isomeerit.
Syklododekeenia voidaan valmistaa vedyttämällä butadieenin trimeeriä syklododekatrieeniä. Yhdisteestä voidaan valmistaa metateesillä syklisiä polyalkeeneja, avoketjuisia polyalkeenipolymeerejä tai katenaaneja. Katalyytteinä reaktioissa voidaan käyttää volframiheksakloridia, molybdeenipentakloridia tai alumiinin organometalliyhdisteitä. Syklododekeeni voidaan myös hapettaa otsonolyysillä dodekaanidihapoksi.
Sydämen mekaniikka

| Sydämen mekaniikka> La mécanique du cœur |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Mathias Malzieu
Kansitaiteilija:  Joann Sfar
Kieli:  ranska
Genre:  romaani
Kustantaja:  Flammarion
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  178
ISBN:  978-2-0812-0816-2
Suomennos
Suomentaja:  Lotta Toivanen
Kansitaiteilija:  Jenni Noponen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  nidottu
ISBN:  978-951-20-8665-8

Edeltävä:  Maintenant qu'il fait tout le temps nuit sur toi
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sydämen mekaniikka (ransk. La mécanique du cœur, engl. The Boy With the Cuckoo-Clock Heart) on Mathias Malzieun vuonna 2007 ilmestynyt romaani. Samana vuonna Dionysos-yhtye julkaisi kirjan tarinaan perustuvan konseptialbumin La Mécanique du Cœur. Kirjailija Malzieu on yhtyeen solisti.
Kirjan pohjalta on tehty animaatioelokuva Sydämen mekaniikka, jonka ensi-ilta oli vuonna 2013.
Juoni

Tarina alkaa Edinburghista vuonna 1874. On maailman kylmin yö, kun Jack syntyy ja hänen sydämensä on jäässä. Jackin pelastaa noitatohtori Madeleine, joka asentaa Jackin jäätyneen sydämen tilalle käkikellon. Äiti hylkää Jackin Madeleinen luokse. Jack varttuu tikittävä ja kukkuva käkikello rinnassaan. Hänen on noudatettava kolmea ohjetta: kellon viisareihin ei saa koskea, ei saa vihastua eikä varsinkaan rakastua. Jos niin tapahtuu, kello hajoaa.
Eräänä päivänä Jack kohtaa kadulla laulavan tytön, puolisokean Miss Acacian, ja rakastuu. Tämän lyhyen kohtaamisen jälkeen Jack ei halua enää muuta kuin tavata Acacian uudelleen. Vuosien kuluttua Jack kuulee Acacian muuttaneen Andalusiaan ja lähtee etsimään tätä sieltä.
Aiheesta muualla

Sophia Waugh: The Boy With the Cuckoo-Clock Heart. The Guardian 30.8.2009. (englanniksi)
Sarah Trowbridge: The Boy With the Cuckoo-Clock Heart. The SF Site 2010. (englanniksi)
Matti Komulainen: Sydän sanelee särkymisen uhallakin[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 8.1.2012.
Suomen urheilu 2019

Suomen urheilu 2019 käsittelee vuoden 2019 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Teemu Pukki | Jalkapallo |
| 2. | Lukas Hradecký | Jalkapallo |
| 3. | Iivo Niskanen | Hiihto |
| 4. | Lauri Markkanen | Koripallo |
| 5. | Marko Anttila | Jääkiekko |
| 6. | Valtteri Bottas | Autourheilu |
| 7. | Aleksander Barkov | Jääkiekko |
| 8. | Leo-Pekka Tähti | Yleisurheilu |
| 9. | Mira Potkonen | Nyrkkeily |
| 10. | Mikko Rantanen | Jääkiekko |
Lähde: 
Vuoden valmentajaksi valittiin toisen peräkkäisen kerran miesten jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva ja vuoden joukkueeksi miesten jalkapallomaajoukkue.
Yleiskilpailut

Special Olympics -kesäkisoissa 14.–21.3. Abu Dhabissa, Arabiemiraateissa Suomea edusti noin 70 urheilijaa. Suomi sai 47 mitalia, joista 13 oli kultaa, 21 hopeaa ja 13 pronssia.
Euroopan kisoissa 21.–30.6. Minskissä, Valko-Venäjällä Suomi voitti kaksi kultaa ja saavutti yhden pronssimitalin.
Amerikkalainen jalkapallo

Naisten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Wolverines, joka voitti loppuottelussa pietarilaisen Valkyriesin 47–8. Mestaruus oli Wolverinesille kolmas peräkkäinen.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Roosters, joka voitti Vaahteramalja-ottelussa kuopiolaisen Steelersin 50–6. Mestaruus oli Roostersille kahdeksas peräkkäinen ja kaikkiaan 21:s.