stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pihlajasaaren kuulahylky

Pihlajasaaren kuulahylky on Pihlajasaarten eteläpuolelle uponnut venäläinen ammusproomu.
Hylyn löysi 1950-luvulla helsinkiläinen urheilusukelluksen varhaisharrastaja Lauri Haapanen, joskin sen varsinaisen kartoituksen tekivät Ora Patoharju ja Erkki Koivusalo hapenkierrättimien avulla.
Hylyn tarkkaa alkuperää ei tunneta, mutta sen oletetaan olevan Krimin sodan aikaisen Helsingin pommituksen aikana paikalle uponnut venäläinen ammusproomu.
Hylky on lähes kokonaan hiekkaan vajonnut ja se makaa 2–3 metrin syvyydessä. Itse hylystä tapaa vain muutamia kaaripuita ja yksittäisiä kylkilautoja hiukan kaivelemalla, mutta niiden joukosta on löytynyt runsaasti erilaatuisia niin täyteisiä kuin onttojakin tykinkuulia.
Kesällä 2008 hylky on jo varsin hajonnut eikä kuulia enää löytynyt. Kohteena se on ollut kohtalaisen suosittu, koska se sijoittuu vallitsevalta tuulelta kohtalaisen suojaiseen lahteen.
Lisäksi saarten koillispuolella on runsaasti niin putki- kuin levyruutiakin, jota sinne kumottiin suuria määriä Suomen itsenäistymisen jälkeen kun saarilla olleita varastoja tyhjennettiin vanhentuneesta tykkiruudista.
Petrus Canisius

| Pyhä Petrus Canisius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1521 Nijmegen, Alankomaat
Kuollut: 21. joulukuuta 1597 Fribourg, Sveitsi
Ammatti:  pappi
Arvonimi: Kirkonopettaja
Vanhemmat:  Jacob Canisius ja Ægidia van Houweningen
Muut tiedot
Lempinimet:  Saksan toinen apostoli
Pyhä Petrus Canisius S.J. (8. toukokuuta 1521 Nijmegen – 21. joulukuuta 1597 Fribourg) oli roomalaiskatolinen alankomaalainen jesuiitta, pappi, kirjoittaja, pyhimys ja kirkonopettaja. Hän on Saksan, katolisen lehdistön ja katekismusten kirjoittajien suojeluspyhimys.  Mies laati useita katekismuksia ja häntä on kutsuttu Saksan toiseksi apostoliksi, kun ensimmäinen on pyhä Bonifatius. Häntä on myös pidetty pyhän Ignatius Loyolan ja pyhän Francis Xavierin lisäksi keskeisenä vastareformaation hahmona. Autuas paavi Pius IX julisti miehen autuaaksi vuonna 1864  ja paavi Pius XI julisti hänet pyhimykseksi ja kirkonopettajaksi 1925. Katolisessa kirkossa miehen muistopäivä on 21. joulukuuta eli päivänä jona hän kuoli 76-vuotiaana.
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Petrusta on muistettu seuraavalla latinankielisellä kollehtarukouksella:
"Orémus
Deus, qui ad tuéndam cathólicam iidem beátum Petrum Confessórem tuum virtúte et doctrína roborásti: concéde propítius; ut eius exémplis et mónitis errántes ad salútem resipíscant, et fidéles in veritátis confessióne persevérent."
Pyhimys eli seuraavien 15 paavin hallintokausien aikana: Leo X (1513–21), Adrianus VI (1522–23), Klemens VII (1523–34), Paavali III (1534–49), Julius III (1550–55), Marcellus II (1555), Paavali IV (1555–59), Pius IV (1559–65), pyhä Pius V (1566–72), Gregorius XIII (1572–85), Sixtus V (1585–90), Urbanus VII (1590), Gregorius XIV (1590–91), Innocentius IX (1591) ja Klemens VIII (1592–1605).
Elämä

Pyhä Petrus Canisius syntyi 8. toukokuuta 1521 Nijmegenissä Alankomaissa Jacob Canisiukselle ja Ægidia van Houweningenille, joka kuoli pian Petruksen syntymän jälkeen. Vuonna 1536 Petrus lähetettiin opiskelemaan Kölniin, jossa hän opiskeli yliopistossa taiteita, lakia ja teologiaa, sekä saavutti tutkinnon vuonna 1540. Hän kuuli jesuiitasta pyhästä Peter Faberista, teki pyhän Ignatius Loyolan Hengelliset harjoitukset hänen ohjauksessaan ja 5. toukokuuta 1543 otettiin vastaan jesuiittoihin Mainzissa. Hänet vihittiin papiksi noin kolme vuotta myöhemmin vuonna 1546. Hän perusti oppilaitoksia kuuteen paikkaan: Müncheniin, Innsbruckiin, Dillingeniin, Würzburgiin, Augsburgiin ja Wieniin. Pyhä Petrus osallistui vuosina 1546-1547 Trenton kirkolliskokoukseen ja vuosina 1556 laati katekismuksen lapsille, sekä vuotena 1558 katekismuksen opiskelijoille. Vuonna 1557 hän vaelsi yli 2000 mailia läpi Italian, Itävallan, Baijerin ja Reininmaan, sekä kirkonmiehet pyysivät häneltä jatkuvasti neuvoa. Hän asettui vuonna 1580 Sveitsin Fribourgiin, jonne hän perusti jesuiittojen oppilaitoksen, josta myöhemmin kehittyi Fribourgin yliopisto. Pyhimys kärsi lähes tappavan sydänkohtauksen 1591, mutta toipui ja jatkoi kirjoittamista, kunnes lopulta kuoli Fribourgissa 21. joulukuuta 1597.
Elämänvaiheita

Pyhän Petruksen elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Syntymä 8. toukokuuta 1521
Kölnin yliopistoon 15-vuotiaana 1536 tai 1537
Teologian opiskelun aloittaminen 1540
Jesuiitaksi 5. toukokuuta 1543
Pappisvihkimys 1546
Osallistuminen Trenton kirkolliskokoukseen 1546-1547
Kuolema 76-vuotiaana 21. joulukuuta 1597
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petrus Canisius Wikimedia Commonsissa
Militantis Ecclesiae On St. Peter Canisius Pope Leo XIII - August 1, 1897 (englanniksi)
Jesuiitta-aiheiset artikkelit
| --- | --- |
Historia:  Jesuiittojen historia · Regimini militantis Ecclesiae
Hengellisyys:  Exercitia spiritualia · Ad maiorem Dei gloriam · Magis
Tunnettuja jesuiittoja:  Ignatius Loyola · Francisco Xavier · Peter Faber · Aloysius Gonzaga · Roberto Bellarmino · Petrus Canisius · Edmund Campion
Petrus Canisius
KDM Agpa (Y387)

| KDM Agpa |
| --- | --- |
 KDM Agpa

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Svendborg Shipyard
Kölinlasku:  2. marraskuuta 1973
Laskettu vesille:  15. maaliskuuta 1974
Palveluskäyttöön:  14. toukokuuta 1974
Poistui palveluskäytöstä:  25. maaliskuuta 2009
Loppuvaihe:  myyty huutokaupalla
Tekniset tiedot
Uppouma:  330 t
Pituus:  26,75 m (vesiraja) 31,20 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,70 m
Syväys:  3,30 m
Koneteho:  1 x B & W -dieselmoottori 800 hv
Nopeus:  11,84 solmua
Miehistöä:  12
Aseistus
Aseistus:  2 x 20 mm Machine Gun Mk M/42 LvSa
KDM Agpa (runkonumero Y387) oli Tanskan laivaston Agdlek-luokan kutteri.
Valmistus

Alus tilattiin Svendborg Shipyard Limitediltä, missä köli laskettiin 2. marraskuuta 1973. Se laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1974 ja valmistui  vielä samana vuonna 14. toukokuuta.
Palvelus

Aluksen aseistukseksi vaihdettiin 2004 kaksi 12,7 millimetrin konekivääriä (12,7 mm Heavy Machine Gun M/01 LvSa). Se poistettiin palveluksesta ja myytiin julkisella pakkohuutokaupalla 25. maaliskuuta 2009 1 400 000 Tanskan kruunulla.
KDM Fylla (F351)

| KDM Fylla |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Aalborg
Kölinlasku:  27. kesäkuuta 1962
Laskettu vesille:  18. joulukuuta 1962
Palveluskäyttöön:  10. heinäkuuta 1963
Poistui palveluskäytöstä:  11. heinäkuuta 1991
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 345 t (standardi) 1 650 t (kuormattu)
Pituus:  72,0 m
Leveys:  11,5 m
Syväys:  5,0  m
Koneteho:  4 x GM-dieselmoottoria 6 400 bhp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x 3" tykki syvyyspommit 1 x helikopteri
KDM Fylla (runkonumero F351) oli Tanskan laivaston Hvidbjørnen-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Aalborgin telakalta, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1962. Se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 18. joulukuuta ja valmistui 10. heinäkuuta 1663.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 11. heinäkuuta 1991.
Philip Henry Gosse

Philip Henry Gosse vuonna 1855
Philip Henry Gosse (6. huhtikuuta 1810 Worcester, Englanti – 23. elokuuta 1888 Torquay, Englanti) oli englantilainen luonnontieteilijä, lintutieteilijä, taidemaalari ja tieteen popularisoija.
Gosse kehitti kemisti Robert Waringtonin kanssa akvaarion ja avasi ensimmäisen julkisen akvaarion Lontoon eläintarhaan vuonna 1853 David William Mitchellin kanssa. Gosse kirjoitti myös kaksi kirjaa akvaarioista ja aloitti viktoriaanisen ajan akvaariobuumin.
Gossen isä oli kiertelevä miniatyyrimaalari ja äiti sisäkkö. Vuonna 1827 hän purjehti Newfoundlandiin, jossa hän kehitti itsestään alueen hyönteistutkimuksen erikoistuntijan. Vuonna 1835 hän muutti Comptoniin, eteläiseen Kanadaan, jonne hänen oli tarkoitus perustaa kommuuni kahden uskonveljensä kanssa. Hän viljeli maatilaa kolme vuotta, kunnes kokeilu epäonnistui. Tämän jälkeen hän muutti joksikin aikaa Alabamaan, tutkien ja piirtäen alueen eläimistöä ja vihaten kaikkea orjuuteen liittyvää.
Gossen vesivärimaalaus.
Vuonna 1839 Gosse palasi Englantiin, jossa hän sai julkaistuksi kirjansa Canadian Naturalist (1840). Hän sekaantui myös eri kristillisten piirien toimintaan. 1844 hän purjehti Jamaikalle, jossa hän palveli ammattimaisena keräilijänä moukkamaista kauppiasta Hugh Cumingia. Hänen tutkimuksensa keskittyivät lintuihin ja häntä kutsutaankin Jamaikan lintutieteen isäksi. Rotusyrjinnästä vapaana miehenä hän palkkasi mustia paikallisia apualaisikseen. Palattuaan Englantiin 1846 hän kirjoitti kokemuksistaan kirjan A Naturalist's Sojourn in Jamaica (1851).
Gosse avioitui Emily Bowesin kanssa 1848. Heidän poikansa Edmund syntyi vuonna 1849. Gosse kärsi päänsärystä, minkä vuoksi perhe muutti Devonin rannikolle pois Lontoon ilmansaasteista. Täällä Gosse kiinnostui meren elävistä ja kehitteli akvaarion, kirjoittaen aiheesta kirjan The Aquarium (1854). Kirja oli myyntimenestys. Vuonna 1856 Gosse kutsuttiin Royal Societyn jäseneksi.
Samoihin aikoihin hänen vaimossaan ilmeni rintasyöpä, johon he hakivat apua amerikkalaiselta puoskarilta Jesse Weldon Felliltä, joka määräsi hoidoksi jotakin voidetta. Rouva Gosse kuoli tuskallisesti sairastettuaan 9. helmikuuta 1857.
Pian vaimonsa kuoleman jälkeen Gosse kirjoitti teoksen, josta jälkipolvet hänet parhaiten muistavat: Omphalos: An Attempt to Untie the Geological Knot. Teos ilmestyi kaksi vuotta ennen kuin Darwinin Lajien synty. Teos herätti runsaasti vastustusta ja sitä myytiin huonosti, ja 1869 suurin osa painoksesta myytiin jätepaperina.
Vuonna 1860 Gosse avioitui Eliza Brightwenin (1813–1900) kanssa. Näihin aikoihin Gossen kirjallinen tuotanto oli runsasta. Hän kuvitti itse suuren osan kirjoistaan ja maalaukset olivat korkealaatuisia.
Gosse nimesi linnuista muun muassa kultapääskyn (Tachycineta euchrysea) ja jamaikanpiivin (Contopus pallidus) vuonna 1847.
Valikoima Gossen teoksista

The Canadian Naturalist: a series of conversations on the natural history of Lower Canada (1840).
An Introduction to Zoology (1844).
The Ocean (1844), edition of 1874 under the title The Wonders of the Great Deep; or, the physical, animal, geological and vegetable curiosities of the ocean.
The Birds of Jamaica (1847)
The Monuments of Ancient Egypt, and their relation to the Word of God (1847).
Natural History. Mammalia (1848).
Popular Ornithology; containing a familiar and technical description of the Birds of the British Isles (1849).
Illustrations of the Birds of Jamaica (1849).
Natural History. Birds (1849).
The Ancient and Modern History of the Rivers of the Bible (1850).
Natural History. Reptiles (1850).
A Naturalist’s Sojourn in Jamaica (1851).
The History of the Jews from the Christian Era to the dawn of the Reformation (1851).
Natural History. Fishes (1851).
The History of the Jews, from the Christian era to the dawn of the Reformation (1851).
A Text-book of Zoology for schools (1851).
Assyria: her manners and customs, arts and aims. Restored from the monuments (1852).
Popular British Ornithology... (1853).
Naturalist Rambles on the Devonshire Coast (1853).
The Aquarium: an unveiling of the wonders of the deep sea (1854).
Natural History. Mollusca (1854).
A Handbook to the Marine Aquarium: containing Instructions for constructing, stocking, and maintaining a tank, and for collecting plants and animals (1855).
Manual of Marine Zoology for the British Isles (1855-1856).
Tenby, a seaside holiday (1856).
A Memorial of the Last Days on Earth of Emily Gosse (1857)
Omphalos: an attempt to untie the geological knot. (1857), modern editions in 1998 and 2003.
Life in its Lower, Intermediate, and Higher Forms; or, manifestations of the divine wisdom in the natural history of animals (1857).
Actinologia Britannica: a history of the British Sea-Anemones and Corals. (1858-60).
Evenings at the Microscope: or, researches among the minute organs and forms of animal life (1859).
Letters from Alabama, chiefly relating to Natural History (1859).
The Romance of Natural History (1860-61).
A Year at the Shore (1865).
Land and Sea (1865).
The Revelation. How is it to be interpreted ? (1866).
Imperial Bible-Dictionary (104 articles) (1866)
The Mysteries of God: a series of expositions of Holy Scripture (1884).
Laivakankaan ravirata

| Laivakankaan ravirata |
| --- | --- |

Sijainti:  Tornio 
Koordinaatit:  65°49′10″N, 24°21′52″E
Avattu:  1974
Remontoitu:  2008–2009
Omistaja:  Länsipohjan Hevosurheilukeskus Oy
Laivakankaan ravirata on Torniossa sijaitseva ravirata. Se on Seututie 921:n varrella noin kahdeksan kilometriä kaupungin keskustasta Kemiin päin.
Raviradan omistaa nykyään Länsipohjan Hevosurheilukeskus Oy. Sen suurin osakkeenomistaja on Tornion kaupunki. Lisäksi mukana on yksityisten osakkaiden ohella muun muassa Kemin kaupunki sekä Keminmaan, Simon ja Tervolan kunnat.
Laivakankaan raviradan katsomorakennuksessa on yhteensä 120 asiakaspaikkaa käsittävä ravintolakatsomo. Lisäksi katsomorakennuksesta löytyy kahvila sekä erillinen kokoustila. Tallialueella on tilat kolmelle valmennustallille.
Historia

Laivakankaan ravirata sai alkunsa 1970-luvun alussa, kun sekä Kemissä että Torniossa paikalliset hevosyhdistykset suunnittelivat oman raviradan rakentamista. Aikaisemmin kilpailuja oli järjestetty talvisin talvisin ns. jääraveina. Ravirataa puuhaavat tahot päättivät yhdistää voimansa ja rakentaa yhteisen radan Tornion Laivakankaalle. Toinen vaihtoehto radalle oli Kemin maalaiskunnan Itäkoski.
Rata valmistui vuonna 1974. Ensimmäiset kilpailut järjestettiin elokuussa. Katsomorakennus radan yhteyteen rakennettiin vuonna 1981.
Nykypäivä

Laivakankaan ravirata on 2000-luvulla kärsinyt taloudellisista vaikeuksista. Se on vaikuttanut muun muassa rata-alueen kunnossapitoon niin, ettei Laivakangas ole vuoden 2008 jälkeen kelvannut valtakunnallisten V75-ravien järjestäjäksi.
Ongelmien myötä Suomen Hippos on vähentänyt myös radan kilpailupäivien määrää niin, että nykyään Laivakankaalla on vain kahdeksat ravit vuosittain. Vuosina 2008–2009 radalla tehtiin kuitenkin suuria kunnostustöitä, muun muassa kaviouraa uusittiin. Lisäksi rakennettiin uusi tallikahvio sekä ohjastajien sosiaalitilat.
Suurkilpailut

Laivakankaan raviradan suurin tapahtuma nykyään on vuosittain heinäkuussa juostava Midnight Cup, joka on 4-vuotiaille lämminverisille tarkoitettu suurkilpailu.
Vuosina 1988–2005 Laivakankaalla järjestettiin myös Tornio Racing -niminen lämminveristen suurkilpailu 3-vuotiaille.
Kuninkuusravit Laivakankaalla pidettiin vuonna 1986. Ne keräsivät paikalle kahden päivän aikana yli 40 000 katsojaa. Ravikuninkaaksi kruunattiin Ilkka Korven ohjastama Vireeni ja kuningattareiksi Pauli Savolaisen Vekkuliina.
Suurkilpailut > Midnight Cupin voittajat

| --- | --- |
 1989 Miss Chansette – Jorma Kontio  1990 Finn Fever – Ari Kela  1991 Another Birchwood – Örjan Kihlström  1992 Jexpress Dahlia – Jukka-Pekka Kauhanen  1993 Ebony Eyes – Jorma Kontio  1994 Jonas Laukko – Ari Kela  1995 Pitching Wedge – Ari Moilanen  1996 Tim Noble – Ari Moilanen  1997 Edu's Speedy – Jorma Kontio  1998 Victory Queen – Pekka Korpi  1999 Obelix Laukko – Pekka Korpi  2000 BWT Magic – Ahti Antti-Roiko :  2001 Leonardo Kemp – Esa Holopainen  2002 Don Giovanni – Markku Nieminen  2003 Mystic Soul – Antti Teivainen  2004 Duran Power – Mauri Jaara  2005 Sipper Sisu – Jorma Kontio  2006 Rambo Rollax – Jorma Kontio  2007 Photocopy – Antti Teivainen  2008 Chancy Roberto – Ahti Antti-Roiko  2009 Dundee – Antti Teivainen  2010 My Love di Quattro – Petteri Joki  2011 ei järjestetty  2012 Buck Boko – Markku Nieminen
Suurkilpailut > Tornio Racingin voittajat

| --- | --- |
 1988 Miss Chansette – Jorma Kontio  1989 Cheri Boy – Markku Nieminen  1990 Grand Min – Ove A Lindqvist  1991 Carismatic Kemp – Markku Nieminen  1992 Sight Bait – Antti Teivainen  1993 Silver Game – Jorma Kontio  1994 BWT Aeroplane – Ari Kela  1995 Monster of Speed – Seppo Sarkola  1996 Edu's Speedy – Sami Sandberg :  1997 Simon Dahlia – Jukka-Pekka Kauhanen  1998 Silver Legacy – Ari Moilanen  1999 BWT Magic – Ahti Antti-Roiko  2000 Born Leader – Esa Holopainen  2001 Don Giovanni – Markku Nieminen  2002 Lyell – Ari Moilanen  2003 Milla Mermaid – Esa Holopainen  2004 Lord Express – Aki Antti-Roiko  2005 Extreme Energy – Jorma Luhanko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laivakankaan ravirata Wikimedia Commonsissa
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2009

| --- | --- |


Ajankohta: 6. huhtikuuta -   13. huhtikuuta
Isäntämaat: Serbia ja Bulgaria
Joukkueet: 12
Nousivat    1-Divisioonaan:  Serbia    Etelä-Korea
Putosivat   3-Divisioonaan:  Pohjois-Korea    Etelä-Afrikka

Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2009 pelattiin Serbiassa (lohko A) ja Bulgariassa (lohko B).
Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | SRB | EST | CHN | ISL | ISR | PRK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Serbia | 5 | 4 | 1-0 | 0 | 40-11 | 14 |  | 5-4 vl | 5-3 | 6-1 | 12-1 | 12-2 |
|  Viro | 5 | 4 | 0-1 | 0 | 68-12 | 13 |  |  | 16-3 | 16-1 | 16-2 | 16-1 |
|  Kiina | 5 | 2 | 1-0 | 2 | 21-29 | 8 |  |  |  | 3-2 ja | 5-1 | 7-5 |
|  Islanti | 5 | 2 | 0-1 | 2 | 11-30 | 7 |  |  |  |  | 4-3 | 3-2 |
|  Israel | 5 | 1 | 0 | 4 | 9-38 | 3 |  |  |  |  |  | 2-1 |
|  Pohjois-Korea | 5 | 0 | 0 | 5 | 11-40 | 0 |  |  |  |  |  |  |
Serbia nousi 1. divisioonaan.
Pohjois-Korea putosi 3. divisioonaan.
Lohko B

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | KOR | BEL | ESP | BUL | MEX | RSA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Etelä-Korea | 5 | 5 | 0 | 0 | 48-10 | 15 |  | 5-2 | 6-4 | 14-2 | 8-2 | 15-0 |
|  Belgia | 5 | 4 | 0 | 1 | 31-11 | 12 |  |  | 3-1 | 6-3 | 9-1 | 11-1 |
|  Espanja | 5 | 3 | 0 | 2 | 28-15 | 9 |  |  |  | 7-3 | 4-1 | 12-2 |
|  Bulgaria | 5 | 2 | 0 | 3 | 30-33 | 6 |  |  |  |  | 10-3 | 12-3 |
|  Meksiko | 5 | 1 | 0 | 4 | 11-33 | 3 |  |  |  |  |  | 4-2 |
|  Etelä-Afrikka | 5 | 0 | 0 | 5 | 8-54 | 0 |  |  |  |  |  |  |
Etelä-Korea nousi 1. divisioonaan.
Etelä-Afrikka putosi 3. divisioonaan.
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
29.:  Etelä-Korea
30.:  Serbia
31.:  Viro
32.:  Belgia
33.:  Espanja
34.:  Kiina
35.:  Islanti
36.:  Bulgaria
37.:  Meksiko
38.:  Israel
39.:  Pohjois-Korea
40.:  Etelä-Afrikka
Perustuslaillisuus

Perustuslaillisuus voi viitata eri asioihin:
konstitutionalismi eli perustuslaillisuus, perustuslakiin perustuva valtiojärjestelmä ja sitä kannattava ideologia
nimitys eri maissa ja eri aikoina poliittisille suuntauksille ja ryhmille, jotka ovat vedonneet jossain kiistassa perustuslakiin
perustuslailliset, poliittinen suuntaus sortokausien Suomessa
Perustuslaillinen oikeistopuolue, puolue 1970-luvun Suomessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Perustuslaillisuus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pankajärvi (järvi)

| Pankajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Lieksa
Koordinaatit:  63°21′59″N, 30°12′32″E
Järvinumero:  04.423.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,45 m 
Rantaviiva:  121,143  km 
Pinta-ala:  23,7545 km2 
Tilavuus:  0,0904 km³ 
Keskisyvyys:  3,8 m 
Suurin syvyys:  17,5 m 
 fiPankajärvi 
Pankajärvi on Lieksan reitin järvi Lieksassa. Se on 12 kilometriä pitkä ja laskee Lieksanjokea Pieliseen. Pankajärven pinta-ala on 23,8 neliökilometriä.
Maantiede

Niemet ja saaret jakavat Pankajärven useisiin selkävesiin, jotka ovat Ahvenselkä, Niskanselkä, Kallioselkä ja Mustaselkä järven eteläosassa. Mustaselältä siirrytään Lietesalmea luoteeseen Lehtoselälle, jonka pohjoispuolella sijaitsee Oinasselkä. Oinasselältä on yhteys Metelinjokea järven pohjoisimpaan osaan eli Lonttaan. Pankajärven kaakkoisosan muodostaa Pudasjärvi, jonne kuljetaan Putaansalmen kautta.
Noin neliökilometri Pankajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä; syvät alueet eivät muodosta yhtenäistä vyöhykettä, vaan järven pohja kumpuilee. Järven syvimmät alueet sijaitsevat Mustaselän pohjoisosassa. Kallioselkä ja muusta järvestä varsin erillään sijaitseva Pudasjärvi ovat kauttaaltaan alle kymmenen metriä syviä.
Pankajärven saariluku on 41. Suurimpia saaria ovat Näräsensaari, Ukonsaari, Kääntämö, Suokkolansaari, Metelinsaari ja Ulkkasaari. Vain Ulkkasaari sijaitsee yli puolen kilometrin etäisyydellä järven rantaviivasta, muut saaret sijaitsevat paikka paikoin vain muutaman metrin levyisten vesiuomien erottamana mantereesta.
Vesistösuhteet

Pankajärvi (04.423.1.001) kuuluu Pankajärven-Pudasjoen alueeseen (04.423), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Lieksanjoen alue (04.42) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Pankajärven-Pudasjoen alueeseen kuuluu 97 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Pankajärvi on niistä selkeästi laajin. Sitä seuraa Rekusenjärvi, Iso-Tainio, Siikajärvi, Naarajärvi ja Joutenjärvi, jota pienemmät vakavedet ovat alle 50 hehtaarin laajuisia.
Ekologinen tila

Pankajärven ekologinen tila on sama kuin Pielisen, eli hyvä. Kokonaisfosforipitoisuus on 9 µg/l ja näkösyvyys 1,8 metriä. Järven vesitilavuus on 90 361 000 kuutiometriä eli noin 90,4 kuutiohehtometriä.
Aiheesta muualla

Pankajärvi, Järviwiki
Paskolammi (Hämeenkyrö, Laitila)

| Paskolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Hämeenkyrö
Koordinaatit:  61°37′18″N, 23°16′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mahnalanselän alue (35.51)
Laskujoki:  oja Turkkilanjärvenojaan 
Järvinumero:  35.516.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110 m 
Rantaviiva:  0,404 km 
Pinta-ala:  0,01113 km² 
 fiPaskolammi 
Paskolammi  on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueeseen. Paskolammi on Turkkilanjärvenojan sivuhaaran lähdelampi. Valuma-aluetta kutsutaan myös nimellä Turkilanjärvenojan valuma-alue.
Maantieto

Pyöreän lammen halkaisija on 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lampi sijaitsee suolla ja siihen laskee kolme suo-ojaa. Myös laskuoja on kaivettua ojaa ja se virtaa 2,5 kilometriä pohjoiseen, missä se yhtyy kuivatettun Turkkilanjärven peltoaukean kuivatusojiin. Turkkilanjärvenoja laskee Kirkkojärven Kalalahteen. Lampi on asumaton, mutta sille johtaa metsäautotie valtatieltä 3 Hanhijärven kohdalta.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2010

| --- | --- |


Ajankohta: 10. huhtikuuta - 17. huhtikuuta
Isäntämaat: Meksiko ja Viro
Joukkueet: 12
Nousivat 1-Divisioonaan:  Espanja    Viro
Putosivat 3-Divisioonaan:  Israel    Turkki

Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2010 pelattiin Meksikossa (lohko A) ja Virossa (lohko B).
Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | ESP | AUS | BEL | BUL | MEX | TUR |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja | 5 | 5 | 0 | 0 | 35-7 | 15 |  | 6-0 | 6-1 | 10-3 | 4-2 | 9-1 |
|  Australia | 5 | 4 | 0 | 1 | 31-15 | 12 |  |  | 5-2 | 11-4 | 5-2 | 10-1 |
|  Belgia | 5 | 3 | 0 | 2 | 26-18 | 9 |  |  |  | 5-4 | 5-2 | 13-1 |
|  Bulgaria | 5 | 2 | 0 | 3 | 28-31 | 6 |  |  |  |  | 5-2 | 12-3 |
|  Meksiko | 5 | 1 | 0 | 4 | 17-21 | 3 |  |  |  |  |  | 9-2 |
|  Turkki | 5 | 0 | 0 | 5 | 8-53 | 0 |  |  |  |  |  |  |