stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karvinen (ranskalainen animaatiosarja)
Äänirooleissa > Alkuperäiset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Frank Welker  | … |  Karvinen, sivuäänet   |
|  Wally Wingert  | … |  Esko, Hercules   |
|  Gregg Berger  | … |  Osku, Squeek, Harry, Herman, sivuäänet   |
|  Jason Marsden  | … |  Misu, haltija, museon vartija, sivuäänet   |
|  Laura Summer  | … |  Drusilla, Minerva, sivuäänet   |
|  Audrey Wasilewski  | … |  Arlene, uutistoimittaja, sivuäänet   |
|  Julie Payne  | … |  Liisa   |
|  David Lander  | … |  Poju, sivuäänet   |
|  Melissa Disney  | … |  sivuäänet   |
|  Stan Freberg  | … |  Tri. Whipple, sivuäänet   |
|  Tress MacNeille  | … |  sivuäänet   |
|  Susan Silo  | … |  Neferkitty, sivuäänet   |
Äänirooleissa > Suomenkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jarmo Koski  | … |  Karvinen   |
|  Jussi Humaljoki  | … |  Esko   |
|  Nina Tapio  | … |  Liisa (osa jaksoista), sivuäänet   |
|  Riku Nieminen  | … |  Postinkantaja, sivuäänet   |
|  Petri Hanttu  | … |  Poju, otsikot, sivuäänet   |
|  Ella Pyhältö  | … |  Misu, sivuäänet   |
|  Henni-Liisa Stam  | … |  Arlene (osa jaksoista), sivuäänet   |
|  Rauno Ahonen  | … |  Harry, Vito, sivuäänet   |
|  Jon-Jon Geitel  | … |  sivuäänet   |
|  Juhani Rajalin  | … |  sivuäänet   |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  sivuäänet   |
|  Taru Eronen  | … |  sivuäänet   |
Mount Longonotin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Kenia
Pinta-ala:  154 km2
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Mount Longonot National Park
Tyyppi:  Vuori, kerrostulivuori, nähtävyys 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Longonotin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Keniassa, noin 90 km Nairobista, Sen keskiössä on sammunut tulivuori Mount Longonot, joka kohoaa Itä-Afrikan hautavajoaman reunalla. Vuoren kraaterissa kasvaa tiheää metsää, ja kraaterin reunalta on näköalat hautavajoaman yli Naivashajärvelle asti. Vuoren korkeus on 2776 m. Lähellä sen huippua on 8 x 12 km kokoinen kaldera.
Puistossa tavattavia nisäkkäitä ovat puhvelit, leijonat, leopardit, seeprat, kirahvit, gasellit ja erilaiset antiloopit.
Cloetta Suomi

| Cloetta Suomi Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2004
Toimitusjohtaja:  Ville Perho
Kotipaikka:  Turku
Toimiala:  Sokerin, suklaan, makeisten ja leipomotuotteiden tukkukauppa, makeistuotanto
Tuotteet:  makeiset
Liikevaihto:  150,2 milj. euroa (2023)
Liikevoitto:  18,1 milj. euroa (2023)
Henkilöstö:  216 (2023)
Omistaja:  Cloetta AB
Kotisivu:  www.cloetta.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cloetta Suomi Oy (vuoteen 2013 asti Leaf Suomi Oy) on Cloetta-elintarvikekonserniin kuuluva yritys, joka toimii Suomessa. Cloetta on useassa Euroopan maassa toimiva makeisvalmistajakonserni, jolla on monia tunnettuja tuotemerkkejä. Suomessa yritys tunnetaan ennen kaikkea ksylitolimakeisten, kuten Xylitol Jenkki -purukumin valmistajana.
Historia > 2012– (Cloetta)

Vuonna 2012 Leaf fuusioitui ruotsalaisen makeisvalmistaja Cloettan kanssa. Uuden yhtiön nimeksi tuli Cloetta AB, mutta yhtiön toimitusjohtajaksi valittiin Leaf-konsernin toimitusjohtaja Bengt Baron ja Leafin omistajat saivat myös osake-enemmistön, 57,6 prosenttia. Auran tehtaan toiminta lopetettiin vuoden 2013 alussa. Kesäkuussa Leaf Suomi Oy vaihtoi nimekseen Cloetta Suomi Oy.
Vuonna 2015 Cloetta Suomen toimitusjohtajaksi valittiin Ville Perho. Hänen edeltäjänsä David Nuutinen siirtyi Cloetta-konsernin johtoon.
Vuonna 2017 Cloetta osti irtokarkkiyhtiö Candykingin. Candyking myi päivittäistavarakaupoille konseptoitua irtomakeiskokonaisuutta. Yrityskaupassa Cloettalle siirtyi myös Parrots-brändi, jonka alla myydään kuivattuja hedelmiä ja pähkinöitä. Cloettan myydyimmät irtokarkit Suomessa olivat: Center Original, Sirkusaakkoset, Suklaacrisp, Kanolds gräddkola, Fizzy pop, Polly, Suklaalakupallo, Pääkallot, Vanilja fudge ja Lakrifun original.
Vuonna 2018 Lidl-myymälöissä alettiin myydä Cloettan irtokarkkeja.
Tuotemerkit

Vuonna 2024 Cloettan johtavat brändit Suomessa olivat Aakkoset, CandyKing, Jenkki, Läkerol, Mynthon, Sisu, Tupla ja TV Mix.
Vuonna 2023 Cloettan CandyKingin myydyimmät irtokarkit Suomessa olivat:
Fizzypop
Center Original
Suklaa Crisp
Pääkallot
Sirkus Aakkoset
Vanilja Fudge
Susu-Pala
Noitapilli
Punainen raketti
Nallekarkit
Kirpeä Pääkallo
Mato
Crisby Bite
Jellybean rae
Vaahtokanttarelli
Aiheesta muualla

Cloetta Suomi
Cloetta AB
Cloetta Suomen yhtiöhistoriaa porssitieto.fi:ssa
Mynthon-pastilleja.
Avattu TV Mix Original -makeissekoituspussi syksyllä 2024
Friesoythe

| Friesoythe |
| --- | --- |
 Friesoythen keskusta
 lippu:  vaakuna
 Friesoythe
 Koordinaatit: 53°1′N, 7°52′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Cloppenburg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  247,1 km²
Korkeus:  6 m
Väkiluku (2018):  22 456
 – Väestötiheys:  91 as./km²
Postinumero:  26169
Suuntanumero(t):  04491, 04405, 04493, 04496, 04497
 
 www.friesoythe.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Friesoythen sijainti Cloppenburgin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa alueen sijainti Ala-Saksin osavaltiossa.
Friesoythe on kaupunki Cloppenburgin piirikunnassa Ala-Saksin osavaltiossa luoteisessa Saksassa. Metallintyöstöllä on pitkät perinteet Friesoythessa, ja kaupungista käytetään lisänimeä Eisenstadt eli Rautakaupunki.
Maantiede

Friesoythe sijaitsee Pohjois-Saksan alangolla noin 27 kilometriä Oldenburgista lounaaseen ja noin 60 kilometriä Bremenistä länteen. Etäisyys Hampurista on noin 150 kilometriä lounaaseen.
Aivan kaakossa Friesoythe rajoittuu Thülsfelder Talsperre -järveen, jonka pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Friesoythen alueella virtaa Soestejoki, joka on Emsin 72-kilometrinen sivujoki.
Friesoythe on verraten harvaanasuttu. Se muodostettiin vuonna 1974, kun maalaiskunnat Altenoythe, Gehlenberg, Markhausen, Neuscharrel ja Neuvrees liitettiin Friesoythen kaupunkiin. Friesoythen väestökeskittymä on kaupungin keski- ja koillisosassa, jossa kantakaupunki Friesoythe ja Altenoythe ovat kasvaneet lähes kiinni toisiinsa. Muut entiset kuntakeskukset sijaitsevat kaupungin länsi- ja eteläosassa.
Historia

Tecklenburgin kreivit perustivat Soesten varrelle linnoituksen ja markkinapaikan 1200-luvulla. Ensimmäinen asiakirjamaininta Friesoythesta on päivätty 13. syyskuuta 1308. Aikakirjojen mukaan Friesoythe oli jo tuolloin varsin elinvoimainen paikkakunta, jonka merkkimiehiä oli muun muassa Heinrich Totting von Oytha. Münster ja Osnabrück anastivat vallan tecklenburgilaisilta. Vanha linnoitus tuhottiin ja nykyisin sen paikalla seisoo raatihuone. Linnoituksen olemassaolosta muistuttaa muutama paikannimi, kuten Burggarten. Friesoythe pysyi Münsterin valtapiirissä aina vuoteen 1802 ja valtauskontona oli katolilaisuus. Oldenburgilainen kausi alkoi 1803 ja Friesoythesta tehtiin käräjäkaupunki 1858. Toisen maailmansodan aikana huhtikuussa 1945 Friesoythe koki laajaa pommitustuhoa, josta on muistomerkki Wasserstraßella vanhan raatihuoneen takana. Sodan jälkeen Friesoythesta kehittyi paikallisesti merkittävä talouden ja kulttuurielämän keskus.
Friesoythen historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikainen kirkko St.-Vitus-Kirche Altenoythessa ja St. Marien -kirkko. Friesoytheen avattiin Postimuseo - Postgeschichtliches Museum Friesoythe - vuonna 1988.
Talous ja liikenne

Friesoythe kuuluu The Ring of European Cities of Iron Works -yhdistykseen, jonka muita jäseniä ovat muun muassa Alankomaiden Oude IJsselstreek, Sisilian Acireale, Ukrainan Donezk ja Ivano-Frankivsk sekä Suomen Mynämäki. Tärkeimmät elinkeinot ovat kaupankäynti ja muut palvelut sekä käsityöläisyys ja valmistava teollisuus. Oppilaitokset työllistävät huomattavasti.
Friesoythen tärkein maantie on luoteisimman Saksan halki kulkeva Bundesstraße 72. Moottoritie BAB 1 kulkee etäämpänä kaupungin itäpuolitse. Muita lähiseudun moottoriteitä ovat BAB 28, BAB 29 ja BAB 31.
Lähteet ja viitteet

↑  Entfernung von Friesoythe nach_ Luftlinie.org. Viitattu 2.5.2020.
↑  Aus der Geschichte Friesoythe.de. Stadt Friesoythe. Viitattu 2.5.2020.
↑  The Ring of the European Cities of Iron Works Ironcities.eu. Ring of European Cities of Iron Work. Viitattu 2.5.2020.
↑  Wirtschaft + Wohnen Friesoythe.de. Stadt Friesoythe. Viitattu 2.5.2020.
Aiheesta muualla

Friesoythe, Ala-Saksi, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Friesoythe
Käännös suomeksi
Eemil Merikanto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. elokuuta 2005 (ikä 19)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 cm
Seura
Seura: AC Oulu
Junioriseurat
0000–2019: HauPa
2019-2023: OLS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2023- | OLS | 43 | (15) |
| 2023– | AC Oulu | 3 | (0) |
| 2024 | → OsPa (laina) | 5 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. lokakuuta 2024.
Eemil Merikanto (s. 3. elokuuta 2005, Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana Veikkausliigan AC Oulussa. Merikallio debytoi Veikkausliigassa kaudella 2024.
Seurajoukkueet

Eemil Merikannon pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2023, kun hän nousi OLS:in edustusjoukkueeseen Kakkosessa. Syksyllä 2024 Merikanto nousi Veikkausliigaa pelanneen AC Oulun kokoonpanoon.  Merikanto debytoi Veikkausliigassa 14. syyskuuta 2024 ottelussa AC Oulu–FC Lahti.
Jake Virtanen

| Jake Virtanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1996 (ikä 28) New Westminster, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada  Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  103 kg
Seura
Seura:  Iserlohn Roosters
Sarja:  DEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Utica Comets (AHL) Vancouver Canucks (NHL) Spartak Moskova (KHL) EHC Visp (SL) Fischtown Pinguins (DEL)
NHL-varaus:  6. varaus, 2014 Vancouver Canucks
KHL-varaus:  65. varaus, 2013 Medveščak Zagreb
Jacob "Jake" Virtanen (s. 17. elokuuta 1996 New Westminster, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadansuomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan pääsarjassa DEL-liigajoukkue Iserlohn Roostersissa. Vancouver Canucks varasi hänet ensimmäisen kierroksen kuudentena pelaajana kesällä 2014. Virtanen on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Pelityyli

Jake Virtasen vahvuuksiin kuuluvat fyysinen pelitapa, maalinedustapelaaminen, kahden suunnan pelaaminen, kaksinkamppailut, laukaus, aloittaminen, koko ja nopeus. Virtanen laukoo oikealta. Hän on kuvaillut itseään Rick Nashin tyyliseksi pelaajaksi – lisäksi jotkut näkevät hänessä Jarome Iginlan kanssa samankaltaisuuksia.
Ura > Seuraura

Virtanen syntyi Brittiläisen Kolumbian New Westminsterissa, mutta kasvoi ja aloitti jääkiekon Abbotsfordin kaupungissa. Calgary Hitmen varasi hänet koko WHL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana vuonna 2011. Hänen piti pelata kausi 2011–2012 vielä alle 16-vuotiaana lähinnä BCMML-juniorisarjaa Fraser Valley Bruinsin joukkueessa. Kevätkaudella Virtanen pelasi WHL:ssä yhdeksän runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua tehopistein 3+1=4. Ensimmäisellä kokonaisella WHL-kaudellaan 2012–2013 hän teki 62 runkosarjaottelussa tehot 16+18=34 sekä 15 pudotuspeliottelussa tehot 2+4=6.
KHL-joukkue Medveščak Zagreb varasi Virtasen 65. pelaajana kesällä 2013. Kaudella 2013–2014 hän teki WHL:ssä yli kaksi kertaa enemmän tehopisteitä kuin tulokaskaudellaan ja oli Hitmenin paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 45+26=71. Virtanen pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. Vancouver Canucks varasi hänet lopulta koko NHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana kesällä 2014. Jo samana kesän heinäkuussa Virtanen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. WHL-kauden 2014–2015 päätteeksi, huhtikuussa 2015 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Utica Cometsin vahvuuteen. Virtanen pelasi siellä kymmenen pudotuspeliottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän eteni Cometsin kanssa aina Calder Cup -loppuotteluihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Manchester Monarchs otteluvoitoin 4–1.
Kauden 2015–2016 Virtanen aloitti suoraan Vancouver Canucksin NHL-joukkueessa. Hän istui kolme ensimmäistä runkosarjaottelua katsomossa ja teki NHL-debyyttinsä lopulta kauden neljännellä kierroksella 13. lokakuuta 2015 vieraissa Los Angeles Kingsia vastaan, jolloin Virtanen sai jääaikaa 9.18 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 2. marraskuuta 2015 Philadelphia Flyersia vastaan. Virtasen osuma jäi Canucksin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hänet valittiin ottelun ykköstähdeksi.
Lokakuussa 2020 Virtanen teki Canucksin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 5,1 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Heinäkuussa 2021 Canucks osti Virtasen sopimuksen ulos jääkiekon ulkopuolisten syiden vuoksi.
Virtanen siirtyi kaudeksi 2021–2022 Venäjän KHL-liigan HK Spartak Moskovaan. Hän jätti kauden KHL:ssä kesken monen pohjoisamerikkalaisen pelaajan tavoin helmikuussa 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Sveitsin toiselle sarjatasolle EHC Vispiin. Tammikuussa 2023 seura ilmoitti purkavansa Virtasen sopimuksen sopimattoman käyttäytymisen vuoksi. Hän siirtyi miltei heti Saksan DEL-liigan Fischtown Pinguinsiin loppu kaudeksi.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2015 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Suomi 2014 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Břeclav 2013 | jääkiekko |  |
Virtanen pelasi Kanadan joukkueessa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti pronssia. Virtanen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa. Virtanen edusti myös Canada Pacificin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin hän voitti hopeaa ja oli joukkueen paras maalintekijä viidellä osumallaan.
Muuta

Jake Virtasen isovanhemmat ovat kotoisin Pohjanmaalta. He muuttivat perheineen Kanadaan vuonna 1967 ja takaisin Suomeen vuonna 1975. Isä Rainer Virtanen syntyi Pietarsaaressa ja varttui Uudessakaarlepyyssä. Virtaset muuttivat takaisin Kanadaan vuonna 1976. Rainer Virtanen puhuu nykyisin vielä ruotsia, mutta on unohtanut suomen kielen. Jake Virtasen äiti Brigitte on kanadanranskalainen. Jake Virtasen isoveli Stefan sekä serkku Jared pelaavat myös jääkiekkoa.
Porin seurakuntayhtymä

| Porin seurakuntayhtymä |
| --- | --- |
 Porin seurakuntien logo
Suuntautuminen:  luterilainen
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Porin rovastikunta
Perustettu:  1921
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porin seurakuntayhtymä on Porin alueen evankelis-luterilaisten seurakuntien muodostama yhtymä, johon kuuluu viisi seurakuntaa. Seurakunnat kuuluvat Turun arkkihiippakunnan Porin rovastikuntaan.
Porin seurakuntayhtymä hoitaa muun muassa alueen seurakuntien kirkollisverotusta, tulojen jakoa ja kirjanpitoa. Yhtymän tehtävänä on hoitaa myös hautausmaita ja kiinteistöjä.
Porin seurakuntayhtymä toimii kesäisin Kirkkopuistossa soi -festivaalin järjestäjänä.
Seurakunnat

Keski-Porin seurakunta
Länsi-Porin seurakunta
Meri-Porin seurakunta
Noormarkun seurakunta
Porin Teljän seurakunta
Kirkot

Seurakuntien pääkirkot on lihavoitu.
Historia

Porin kaupunki perustettiin 1558 ja samoihin aikoihin syntyi myös Porin seurakunta. Se kuului osaksi Ulvilan kirkkoherrakuntaa vuoteen 1583 asti. Vuodet 1584−1602 se oli itsenäinen kirkkoherrakunta mutta liitettiin takaisin Ulvilaan. Seuraavana vuonna Reposaaren satama-alue erotettiin Ulvilasta ja liitettiin Poriin. Pori itsenäistyi omaksi seurakunnaksi vuonna 1921. Vuodesta 1929 lähtien Porin alueella toimi kolme seurakuntaa, joilla oli yhteinen valtuusto: kaupunki- ja maaseurakunta sekä silloin itsenäistynyt Reposaaren seurakunta.
Vuonna 1961 alkoi Porin seurakuntien uudelleenorganisointi. Silloin perustettiin Länsi-Porin ja Pihlavan seurakunnat ja jäljelle jääneestä tuli kaksikielinen Keski-Pori. Teljän seurakunta erosi Keski-Porista 1963. Vuonna 1972 Ahlaisten kunta liitettiin Porin kaupunkiin ja seurakunta muutettiin yhdeksi Porin seurakunnista. Noormarkun seurakunta liittyi Porin ev.lut. seurakuntayhtymään vuonna 2010 ja Lavian seurakunta vuonna 2015. Samana vuonna yhdistettiin Ahlaisten, Pihlavan ja Reposaaren seurakunnat Meri-Porin seurakunnaksi. Lavian seurakunta yhdistyi Noormarkun seurakuntaan vuoden 2021 alusta.
Aiheesta muualla

Porin seurakuntayhtymän sivut
Kovakalvo (aivot)

Poikkileikkaus aivokalvoista
Kovakalvo eli dura (lat. dura mater) on uloin keskushermostoa peittävistä aivo- ja selkäydinkalvoista. Se on kaksilehtinen, sidekudoksinen paksu kalvo, joka ympäröi aivoja kiinnittyen kallon sisäpintaan, ja ulottuu myös selkäytimen ympärille. Pään vamma voi aiheuttaa verenvuodon kovakalvon sisälle (kovakalvonalainen verenvuoto eli subduraalihematooma) tai kalvon ja luun väliin (epiduraalivuoto).
Kovakalvo on tiivistä järjestäytymätöntä sidekudosta.
Jari Aarnio

| Jari Aarnio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. syyskuuta 1957 (ikä 67) Helsinki, Suomi
Jari Seppo Aarnio (s. 5. syyskuuta 1957 Helsinki) Helsingin huumepoliisin entinen päällikkö ja tuomittu rikollinen Hän oli tutkintavankeudessa marraskuusta 2013 marraskuuhun 2015 epäiltynä useista rikoksista, joista hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankeuteen vuosina 2015 ja 2016. Helsingin hovioikeus tuomitsi 27. kesäkuuta 2019 Aarnion 10 vuoden vankeuteen muun muassa useista törkeistä huumausainerikoksista ja törkeästä todistusaineiston vääristämisestä. Jari Aarnio tuomittiin 22. joulukuuta 2020 Helsingin käräjäoikeudessa ruotsinturkkilaisen Volkan Ünsalin murhasta elinkautiseen vankeuteen. Helsingin hovioikeus vapautti Aarnion murhasyytteistä 4. helmikuuta 2022.
Jari Aarnion valvottu koevapaus päättyi 20. kesäkuuta 2022.
Nuoruus ja ura poliisissa

Aarnio vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Helsingin Maunulassa ja pelasi jalkapalloa HJK:n riveissä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 1976, suoritti varusmiespalveluksen vuosina 1977–1978 ja valmistui poliisikokelaskurssilta vuonna 1979. Hän suoritti poliisimiehistön virkatutkinnon vuonna 1981, poliisialipäällystön virkatutkinnon vuonna 1987 ja poliisipäällystön virkatutkinnon vuonna 1992.
Aarnio aloitti uransa Helsingin järjestys­poliisissa vuonna 1979, siirtyi parin vuoden kuluttua huumausainerikostutkintaan ja eteni nopeasti komisarioksi. Aarniosta tuli Helsingin poliisilaitoksen huumetoimiston perustajan komisario Torsti Koskisen luottomies ja myöhemmin tämän seuraaja. Hänet valittiin vuoden poliisiksi 1987, ja vuonna 1995 hän sai poliisin ansioristin. Hänet nimitettiin Helsingin huumepoliisin johtoon vuonna 1999.
Nuoruus ja ura poliisissa > Väitetty murhayritys

Aarnio väittää joutuneensa murhayrityksen kohteeksi joulukuussa 1996. Tuolloin Vantaan Viherkummussa asuneen Aarnion kotitalon terassille heitettiin käsikranaatilla vahvistettu pommi, jonka hän kertoo ehtineensä viime hetkellä tehdä vaarattomaksi katkaisemalla palavan sytytyslangan puutarhasaksilla. Kyseessä oli Ruotsin puolustusvoimissa käytössä ollut käsikranaatti, johon oli viritetty alkuperäisen sytyttimen tilalle 65 senttimetriä pitkä sytytyslanka. Kahdeksan miestä tuomittiin vankeuteen tuhotyön yrityksestä sekä maksamaan Aarniolle 35 000 markan korvaukset. Yksi tuomituista oli poliisivihastaan tunnettu Raimo Tienhaara, jonka yhdeksän vuoden tuomiossa oli mukana myös törkeitä huumausainerikoksia.
Tapauksen aitoudesta on kuitenkin myöhemmin esitetty epäilyjä siinä ilmenneiden monien yhteensattumien ja kadonneiden asiakirjojen vuoksi. Erikoinen piirre oli, että tapauksen Esitutkinnan ja kuulustelut suoritti Aarnion johtama Helsingin huumepoliisi, vaikka ne olisivat kuuluneet keskusrikospoliisille. Viisi entistä huumepoliisia tunnusti Keisari Aarnio -kirjan tekijöille Minna Passille ja Susanna Reinbothille kuulleensa, että rikollisten suunnitelma olisi paljastunut poliisille jo ennen iskua, ja että Aarnio olisi hoitanut itse sen loppuhuipennuksen.
Minna Passi ja Susanna Reinboth kirjoittavat, että tapaukseen liittyneiden asiakirjojen katoamisen vuoksi totuutta Aarnion kotiin tehdystä iskusta on vuosien kuluttua enää hankala selvittää. Mikäli kranaatti-iskusta tuomitut miehet eivät vieneet suunnitelmaansa loppuun, heitä rangaistiin teosta, joka ei tapahtumahetkellä ollut rikos. Rikoksen valmistelua ei vielä vuonna 1996 ollut säädetty rangaistavaksi teoksi.
Rikosepäilyt > Epäilty osallisuus palkkamurhaan

Aarnion odottaessa hovioikeuden ratkaisua ns. tynnyrijutussa hänet otettiin heinäkuussa 2018 kiinni murhatutkinnassa. Kyseessä oli Helsingin  Vuosaaressa lokakuussa 2003 tehty 26-vuotiaan ruotsinturkkilaisen Volkan Ünsalin murha, joka oli tilattu Ruotsista. Ünsal oli murhattu kostoksi siitä, että hän oli antanut poliisille tietoja Arlandan lentoasemalla vuonna 2002 tehdystä, Ruotsin historian suurimmasta rahankuljetusryöstöstä, jossa oli itse ollut mukana. Saaliin arvo oli ollut yli 40 miljoonaa Ruotsin kruunua. Ünsalin uskottiin vieneen rikoskumppaninsa saalisrahoja satojen tuhansien eurojen arvosta. Arlandan arvokuljetusryöstö on edelleen selvittämättä, saalis jäi kateisiin ja rikos vanhentui ruotsalaislehtien mukaan vuonna 2017.
Murhasuunnitelman alullepanija ja kolme sen tekijää tuomittiin sittemmin elinkautiseen vankeuteen. Ünsalin murhan tutkintaa oli johtanut silloinen Helsingin poliisin väkivaltarikosyksikön päällikkö, myöhempi Kokoomuksen kansanedustaja Kari Tolvanen. Tolvasen mukaan kukaan tuolloin syytetyistä ja tuomituista ei ollut maininnut Aarnion mahdollista osuutta asiassa. Volkan Ünsalin ruumista ei koskaan löydetty. Yksi Ünsalin murhaajista, Jani Leinonen kertoi vuonna 2020, että ruumis olisi kätketty Porvooseen paikkaan, jonka kohdalle on sittemmin rakennettu tie.
Trevoc-jutun ja tynnyrijutun tutkinnan yhteydessä alettiin epäillä, että myös Volkan Ünsalin murhaan liittyisi selvittämättömiä asioita. Aarnion epäiltiin olleen tietoinen Ünsaliin kohdistuneesta murhahankkeesta ja laiminlyöneen velvollisuutensa teon estämiseksi ja paljastamiseksi. Aarnio vapautettiin 14. heinäkuuta, mutta tutkinta jatkui. Aarnion ohella Ünsalin jutussa olivat epäiltyinä United Brotherhood -rikollisjärjestön entinen johtaja Keijo Vilhunen sekä Aarnion entinen alainen Helsingin huumepoliisissa. Kaikki kolme kiistivät heihin kohdistetut epäilyt. Alun perin virkavelvollisuuden rikkomisesta epäiltynä oli edellä mainittujen lisäksi toinen Aarnion alaisena työskennellyt poliisi, mutta tämän osalta syyteoikeus raukesi toukokuussa 2019. Ünsalin juttu siirtyi syyskuun lopussa 2019 syyteharkintaan.