stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lindsay Lohan
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Ansa vanhemmille | The Parent Trap | Hallie Parker / Annie James |
| 2000 | Mallikelpoista magiaa | Life-Size | Casey Stuart |
| 2002 | Kadonneen opettajan tapaus | Get a Clue | Lexy Gold |
| 2003 | Perjantai on pahin | Freaky Friday | Anna Coleman |
| 2004 | Teinidraamakuningattaren tunnustukset | Confessions of a Teenage Drama Queen | Mary Elizabeth Cep / Lola |
| 2004 | Mean Girls | Mean Girls | Cady Heron |
| 2005 | Riemukupla: Tankki täynnä | Herbie: Fully Loaded | Maggie Peyton |
| 2006 | Just My Luck | Just My Luck | Ashley Albright |
| 2006 | Robert Altmanin huonot vitsit | A Prairie Home Companion | Lola Johnson |
| 2006 | Bobby | Bobby | Diane |
| 2007 | Chapter 27 | Chapter 27 | Jude |
| 2007 | Georgia Rule | Georgia Rule | Rachel Wilcox |
| 2007 | Tiedän kuka tappoi minut | I Know Who Killed Me | Aubrey Fleming / Dakota Moss |
| 2009 | Kettu repussa | Labor Pains | Thea Clayhill |
| 2010 | Machete | Machete | April Booth |
| 2012 | Liz and Dick | Liz and Dick | Elizabeth Taylor |
| 2013 | Inappropriate Comedy | Inappropriate Comedy | Marilyn |
| 2013 | Scary Movie 5 | Scary Movie 5 | oma itsensä |
| 2013 | The Bling Ring | The Bling Ring | oma itsensä |
| 2013 | The Canyons | The Canyons | Tara |
| 2019 | Among the Shadows | Among the Shadows | Patricia Sherman |

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996–1997 | Another World | Another World | Alexandra ”Alli” Fowler | 4 jaksoa |
| 2000 | Bette | Bette | Rose Midler | ”Pilot” |
| 2004 | Kukkulan kuningas | King of the Hill | Jenny Medina (ääni) | ”Talking Shop” |
| 2005 | 70’s Show | 70’s Show | Danielle | ”Mother’s Little Helper” |
| 2008 | Ruma Betty | Ugly Betty | Kimmie ”Kim” Keegan |  4 jaksoa ”Jump” (kreditoimaton) ”The Manhattan Project” ”Granny Pants” ”Ugly Berry”  |
| 2013 | Terapian tarpeessa | Anger Management | oma itsensä | ”Charlie Gets Lindsay Lohan Into Trouble” |
| 2014 | Tyhjätaskut | 2 Broke Girls | Claire Guinness | ”And the Wedding Cake Cake Cake” |
| 2018 | Sick Note | Sick Note | Katerina West | 7 jaksoa |
Diskografia

Speak (2004)
A Little More Personal (Raw) (2005)
Diskografia > Singlet

”Rumors” (2004)
”Over” (2004)
”First (Lindsay Lohanin single)” (2005)
”Confessions of a Broken Heart (Daughter to Father)” (2005)
”Bossy” (2008)
Diskografia > Promo Singlet

”Ultimate” (elokuu 2003)
”Drama Queen (That Girl)” (2004)
”I Live For the Day” (2005)
Diskografia > Soundtrackit

Freaky Friday (2003)
Princess Diaries 2: Royal Engagement (2003)
Confessions of a Teenage Drama Queen (2004)
That's So Raven (2004)
Herbie: Fully Loaded (2005)
A Prairie Home Companion (2006)
Diskografia > Vierailijana

Lohan Holiday (2006) - Aliana Lohan
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Viralliset musiikkisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lindsay Lohan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lindsay Lohan vuonna 2006.
Zac Efron

| Zac Efron |
| --- | --- |
 Zac Efron vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Zachary David Alexander Efron
Syntynyt: 18. lokakuuta 1987 (ikä 36) San Luis Obispo, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät roolit:  High School Musical Hairspray 17 Again  The Greatest Showman
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Zachary David Alexander ”Zac” Efron (s. 18. lokakuuta 1987 San Luis Obispo, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi näyteltyään elokuvamusikaalitrilogiassa High School Musical (2006–2008). Samoihin aikoihin Efron näytteli musikaalielokuvassa Hairspray (2007) ja komediaelokuvassa 17 Again (2009). Sittemmin Efron on näytellyt muun muassa elokuvissa New Year’s Eve (2011), The Lucky One (2012), Naapurit (2014), Dirty Grandpa (2016) ja The Greatest Showman (2017).
Elämä

Efron syntyi San Luis Obispossa Kaliforniassa, josta hän muutti myöhemmin Arroyo Grandeen. Hänen isänsä David työskentelee insinöörinä ja äiti Starla on sihteeri. Perheeseen kuuluu myös pikkuveli Dylan. Efronin isä kannusti häntä näyttelemään yksitoistavuotiaana, kun oli kerran kuullut poikansa laulavan ajomatkalla. High schoolin aikana Efron osallistui moniin näytelmiin ja otti laulutunteja. Hän valmistui Arroyo Grande High Schoolista vuonna 2006 ja hänet hyväksyttiin collegeen. Hän päätti kuitenkin lykätä opintojaan näyttelijänuran lähdettyä nousuun.
Ura

Efron ja hänen äitinsä ajoivat monta kertaa viikossa Los Angelesiin koe-esiintymisiin. Lopulta hän sai pieniä rooleja muun muassa televisiosarjoista Teho-osasto ja CSI Miami. Vuonna 2003 hän näytteli autistista poikaa elokuvassa Miracle Run. Vuonna 2004 hän sai pitkäaikaisemman roolin Cameronina Summerlandissä. Efron esiintyi Hope Partlow’n kappaleen ”Sick Inside” musiikkivideolla vuonna 2005 ja näytteli myös hevosia rakastavaa poikaa elokuvassa Live Your Dream.
Vuonna 2006 Efron valittiin Troy Boltonin rooliin Disney Channelin elokuvaan High School Musical. Hän sai roolin sopivan karismaattisen äänensä ja tanssitaitonsa ansiosta, mutta lopullisessa elokuvassa hänen lauluäänensä on dubattu. Elokuva saavutti odottamattoman suuren suosion, ja elokuussa 2006 Efron voitti Teen Choice Awardseissa läpimurtotähden palkinnon.
Vuonna 2007 Efron esiintyi yhdessä Punk’d-televisiosarjan jaksossa ja High School Musical -kanssanäyttelijänsä Vanessa Hudgensin ”Say OK” -musiikkivideolla. 20. kesäkuuta 2007 Yhdysvalloissa sai ensi-iltansa Hairspray, jossa Efron pääsi laulamaan itse. Hän vaihtoi hiustyylinsä elokuvaa varteen lyhyeen mustaan. Elokuvan kuvausten takia Efron ei päässyt High School Musicalin konserttikiertueelle. Hänen sijallaan esiintyi Drew Seeley, joka oikeastikin lauloi Efronin osuudet ensimmäisessä High School Musicalissa.
Elokuussa 2007 Disney Channelillä tuli ensi-iltaan High School Musical 2, jossa Efron jatkoi Troy Boltonin roolissa. Samana vuonna Efron pääsi poseeraamaan Rolling Stone -lehden kannessa ja juontamaan Australian Kids Choice Awards -gaalan yhdessä The Veronicas -duon kanssa.
Alkuvuodesta 2008 Efron osallistui elokuvien 17 Again, Me and Orson Welles ja High School Musical 3: Senior Year kuvauksiin. Niistä ensimmäisenä ehti ensi-iltaan High School Musical 3: Senior Year, joka julkaistiin saman vuoden lokakuussa. 17 Again -elokuvan ensi-iltapäivämäärä vaihtui useaan otteeseen, kunnes se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. huhtikuuta 2009 ja saavutti suursuosion. Me and Orson Wellesin teatteriensi-ilta oli 25. marraskuuta 2009, joskin se esitettiin jo syyskuussa 2008 Toronton elokuvajuhlilla.
Efronin tähdittämää Charlie St. Cloudia kuvattiin Vancouverissa, Kanadassa elokuusta lokakuuhun vuonna 2009. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa heinäkuussa 2010.
Vuonna 2019 Efron näytteli sarjamurhaaja Ted Bundya elokuvassa Extremely Wicked, Shockingly Evil, and Vile.
Diskografia > Soundtrackit

2007: Hairspray soundtrack – 10. heinäkuuta 2007
2007: High School Musical 2 soundtrack – 14. elokuuta 2007
2008: High School Musical 3: Senior Year soundtrack – 21. lokakuuta 2008
Palkinnot ja ehdokkuudet > Palkinnot

2006 – Teen Choice Award: Choice Breakout Star
2006 – Teen Choice Award: Choice Chemistry for High School Musical (Vanessa Hudgensin kanssa)
2007 – Kids' Choice Award: Paras mieselokuvanäyttelijä
2007 – Teen Choice Award: Choice Male Hottie
2007 – Hollywood Film Award: Ensemble of the Year (muiden Hairsprayn näyttelijöiden kanssa)
2007 – Young Hollywood Award: One to Watch in Hairspray
2008 – MTV Movie Award: Breakthrough Performance for Hairspray
2009 – MTV Movie Award: Best Male Performance for High School Musical 3: Senior Year
2009 – Teen Choice Award: Choice Movie Actor Comedy for 17 Again
2009 – Teen Choice Award: Choice Movie Actor Music/Dance for High School Musical 3: Senior Year
2009 – Teen Choice Award: Choice Rockstar Moment for 17 Again
2009 – Kids' Choice Award: Fave Movie Star
Palkinnot ja ehdokkuudet > Ehdokkuudet

2005 – Young Artist Award: Best Performance in a TV Movie, Miniseries or Special by a Supporting Actor for Miracle Run
2007 – Young Artist Award: Best Performance in a TV Movie, Miniseries or Special by a Lead Actor for High School Musical
2008 – Critics Choice Award: Best Song for Hairspray (2007) Shared With: Queen Latifah, Nikki Blonsky, Elijah Kelley – "Come So Far".
2009 – MTV Movie Award: Best Kiss for High School Musical 3: Senior Year (Vanessa Hudgensin kanssa)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zac Efron Wikimedia Commonsissa
Nate Dogg

| Nathaniel Dwayne Hale> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. elokuuta 1969 Clarksdale, Mississippi, Yhdysvallat
Kuollut: 15. maaliskuuta 2011 (41 vuotta) Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Nate Dogg
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1991–2011
Tyylilajit:  West Coast hip hop, R&B, G-funk
Yhtyeet:  213
Levy-yhtiöt:  Death Row Elektra Doggystyle Atlantic
Aiheesta muualla
www.natedoggmusic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nathaniel Dwayne Hale (tunnettiin paremmin taiteilijanimellä Nate Dogg; 19. elokuuta 1969 Clarksdale, Mississippi – 15. maaliskuuta 2011 Long Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja ja sanoittaja. Hän oli keskeinen vaikuttaja g-funk-genren parissa.
Mississippissä syntynyt Nate Dogg varttui Kaliforniassa Long Beachin kaupungissa. Hän perusti teini-ikäisenä yhdessä ystävänsä Warren G:n ja serkkunsa Snoop Doggin kanssa 213-yhtyeen. Hän julkaisi uransa aikana kolme sooloalbumia sekä yhden studioalbumin yhtyeensä kanssa. Nate Dogg tunnettiin erityisesti kertosäkeiden laulajana ja yhteistyöstään tunnettujen hip hop-artistien kuten 2Pacin, Eminemin, 50 Centin ja Dr. Dren kanssa. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan vuonna 2011 ollessaan 41-vuotias.
Elämä ja ura > Varhaisvaiheet

Nathaniel Dwayne Hale syntyi Clarksdalessa Mississippissä vuonna 1969. Hän oli rap-artistien Butch Cassidyn ja Snoop Doggin serkku. Hale lauloi lapsena kuorossa baptistikirkossa, jossa hänen isänsä toimi pastorina ja äitinsä kuoronjohtajana. 14-vuotiaana hänen vanhempansa erosivat, ja hän muutti urbaanimpaan ympäristöön Long Beachille Kaliforniaan. 17-vuotiaana hän lopetti lukion ja liittyi Yhdysvaltain merijalkaväkeen, jossa hän palveli seuraavat kolme vuotta.
Elämä ja ura > Ura

Palattuaan Long Beachille Hale alkoi tehdä musiikkia Snoop Doggin ja Warren G:n kanssa 213-ryhmässä. Warren G soitti yhtyeen demonauhan velipuolelleen Dr. Drelle, joka oli jo menestynyt musiikkialalla ja perustanut levy-yhtiön Death Row Records yhdessä Suge Knightin kanssa. Dr. Dre piti kuulemastaan ja solmi levysopimuksen Snoop Doggin kanssa. Tämän kautta myös Hale pääsi mukaan Dr. Dren albumille The Chronic vuonna 1992, minkä jälkeen hänkin sai levytyssopimuksen.
Hale teki vuonna 1994 Above the Rim -elokuvan soundtrack-albumille kappaleen ”Regulate” yhdessä Warren G:n kanssa. Siitä muodostui suuri hitti, joka oli ehdolla Grammy-palkinnolle ja viimeistään toi hänet suuren yleisön tietoisuuteen. Hän äänitti sooloalbumiaan, mutta Death Row Records ei koskaan julkaissut sitä ja hänen välinsä Suge Knightin kanssa kylmenivät. Hänen debyyttialbuminsa tuli kauppoihin vuonna 1998 Breakaway Recordsin julkaisemana.
Oltuaan vuosien ajan soolouralla Hale alkoi työskentelemään taas 213-yhtyeensä kanssa. Yhtye julkaisi singlet "So Fly" ja "Groupie Luv" ja ainoaksi jääneen studioalbuminsa The Hard Way vuonna 2004.
Omien levytystensä ohella Nate Dogg teki useita vierailuja muiden artistien kappaleilla, joista hän tulikin parhaiten tunnetuksi. Hän esiintyi muun muassa 2Pacin, Dr. Dren, 50 Centin, The Gamen, Xzibitin, Mos Defin, Redmanin ja Mariah Careyn levyillä. Hänen ja Ludacrisin yhdessä tekemä single "Area Codes" (2001) sekä hänen ja Eminemin tekemä kappale "Shake That" (2006) saivat Grammy-ehdokkuudet, kuten myös Dr. Dren single "The Next Episode" (2000), jolla hän oli mukana kreditoimattomasti vierailevana artistina.
Elämä ja ura > Kuolema

Hale kuoli 15. maaliskuuta 2011 Long Beachissä Kaliforniassa 41-vuotiaana. Syynä tähän oli sydämen vajaatoiminta. Hänen tiedetään kärsineen eläessään sairauskohtauksista. Hän on selvinnyt aikaisemmin kahdesta vakavasta halvauksesta vuosina 2007 ja 2008. Rap-artisti The Game julkaisi Nate Doggille omistetun kappaleen alle kaksi vuorokautta tämän menehtymisen jälkeen. Kappale kantaa nimeä "All Doggs Go to Heaven (R.I.P. Nate Dogg)".
Diskografia > Soolo

G-Funk Classics, Vol. 1 & 2 (1998)
Music and Me (2001)
Nate Dogg (2008)
Diskografia > Kokoelma

Essentials (2002)
Diskografia > 213

The Hard Way (2004)
Nate Doggin ensiesiintyminen oli The Chronic-albumilla
Eppu Salminen

| Eppu Salminen |
| --- | --- |
 Eppu Salminen Tampereen kirjamessuilla, 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. joulukuuta 1965 (ikä 58) Lahti
Ammatti:  näyttelijä, juontaja
Puoliso:  Kaisa Kuikkaniemi
Lapset:  7; mukaan lukien Roope Salminen
Sukulaiset:  Reijo Salminen (isä) Kaarina Turunen (äiti) Krisse Salminen (sisko)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Eppu Juhani Salminen (synt. Jarmo Juhani Salminen; 10. joulukuuta 1965 Lahti) on suomalainen näyttelijä ja juontaja.
Työura

Salminen opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla vuosina 1985–1986, ja aloitti sen jälkeen opinnot Teatterikorkeakoulussa.
Salminen on tehnyt uransa tärkeimmät roolityöt teatterissa. Hän on näytellyt monia suuria päärooleja Hitleristä Katto-Kassiseen. Salminen on ollut muun muassa Tampereen Teatterin ja Helsingin kaupunginteatterin palkkalistoilla.
Hän on esiintynyt muun muassa Nousukausi-elokuvassa ja Tahdon asia -televisiosarjassa. Salminen on myös juontanut Ennätystehdas-ohjelmaa MTV3-kanavalle vuosina 2006-2009, 2010-2013. 2012-2013 Salminen juonsi urheiluselostajan Antero Mertarannan kanssa. Keväällä 2009 hän teki siskonsa Krisse Salmisen kanssa yhteisen televisio-ohjelmasarjan Ne Salmiset. Eppu Salminen osallistui kilpailijana Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan 2. tuotantokaudella sijoittuen neljänneksi parinsa Anna Sainilan kanssa. Salminen on toiminut myös juontajana Radio Novalla syksystä 2010 alkaen. Hän ääninäytteli Keniä elokuvassa Toy Story 3.
Salminen piti 2016–2017 sapattivuoden näyttelemisestä asumalla Korsikan saarella pienessä vuoristokylässä. Hänellä oli päärooli vuoden 2018 Viikinsaaren kesäteatterin musiikkikomediassa Aatamin puvussa ja vähän Eevankin.
Vuonna 2024 Salminen näyttelee kolmatta kesää Dingo-musikaalissa, tällä kertaa Tampereen Komediateatterissa. Hän jakaa aikansa Korsikan saaren ja Suomen välillä yhdessä puolisonsa ja perheensä kanssa.
Teatterikorkeakoulu

Salminen aloitti Teatterikorkeakoulussa opiskelun vuonna 1986 päästyään sinne kolmannella yrittämällä. Hän kuitenkin piti välivuoden koulusta Teatterikorkeakoulun vuoden 1987 tapahtumien jälkeen. Välivuoden aikana hän suoritti siviilipalveluksen. Välivuoden jälkeen hän palasi kouluun, mutta valmistui lopulta koulusta vasta 2000-luvulla.
Salmisen lopputyö Teatterikorkeakoulusta ilmestyi Lasten ristiretki -nimisenä kirjana vuonna 2009. Kirja kuvaa Salmisen näyttelijäksi kasvua. Tärkeässä osassa on Teatterikorkeakoulun tapahtumat vuonna 1987, kuten Jumalan teatteri ja sitä seuranneet levottomuudet sekä Jouko Turkan opetusmenetelmät.
Yksityiselämä

Salmisen isä on television tietovisailuista tuttu Reijo Salminen ja äiti Lahden kaupunginteatterin näyttelijä Kaarina Turunen. Stand up -koomikko, näyttelijä Krisse Salminen on Eppu Salmisen sisar.
Salmisella on seitsemän lasta: Roope (Minna Turusen kanssa), Santtu (Riitta Havukaisen kanssa) sekä viisi lasta käsikirjoittaja Kaisa Kuikkaniemen kanssa. Syyskuussa 2024 parille odotetaan syntyvän kuudes lapsi. He asuvat perheineen Korsikalla.
Salminen on Tampereella, Turussa ja Helsingissä sijaitsevien Hook Wings -nimisten kanansiipiravintoloiden osaomistaja.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1983 | Mona ja palavan rakkauden aika  | Eppu |
| 1990 | Hyväntekijä | pitkätukka |
| 1993 | Päivällinen ruohikolla |  |
| 1996 | Metsolat – Muistojen joulu | Nuori Antti Metsola |
| 1998 | Liian paksu perhoseksi |  |
| 2000 | Elämän sankarit |  |
| 2003 | Nousukausi | Kumpulainen |
| 2004 | Nyrölä 3 | Ylikomisario Matti Ohtamaa |
| 2008 | Älä unta nää | Markku |
| 2008 | Blackout | Arto Suominen |
| 2011 | Vares – Pahan suudelma | kirjailija Juhani Luusalmi |
| 2011 | Vares – Huhtikuun tytöt | kirjailija Juhani Luusalmi |
| 2011 | Vares – Sukkanauhakäärme | kirjailija Juhani Luusalmi |
| 2012 | Vares – Kaidan tien kulkijat | kirjailija Juhani Luusalmi |
| 2012 | Vares – Uhkapelimerkki | kirjailija Juhani Luusalmi |
| 2012 | Vares – Pimeyden tango | kirjailija Juhani Luusalmi |
| 2013 | Isänmaallinen mies | toimittaja |
| 2015 | Vares – Sheriffi | kirjailija Juhani Luusalmi |
| 2015 | Viikossa aikuiseksi | Kalle |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1990–1991 | Ruusun aika | Sande |
| 1991, 1999 | Isänmaan kaikuja | Saarikko / tuottaja |
| 1996 | Elämän suola | Veke Kallio |
| 1996 | Fakta homma | Jorgo, lukkoseppä |
| 1999–2000 | Hovimäki | Iisakki Antinpoika Seppä |
| 2000 | Kotikatu | apulaisprofessori |
| 2003 | Kumman kaa | Vexi |
| 2005 | Tahdon asia | Mikko Rouhiala |
| 2006–2008, 2010–2013 | Ennätystehdas | juontaja |
| 2007–2008 | Röyhkeä diplomaatti | Aleksi |
| 2008 | Suojelijat | Niilo |
| 2008 | Ylikävely | Arto |
| 2009 | Ne Salmiset | ohjelman isäntä |
| 2010 | Alamaailma-trilogia: Vanki | Janne Kivi |
| 2010 | Hiphop Hamlet | elokuvatuottaja |
| 2011 | Alamaailma-trilogia: Kyttä | Janne Kivi |
| 2011 | Klikkaa mua | Sakke |
| 2012 | Maailma on valmis | tilaneuvoja |
| 2012– (sivuroolissa) | Roba | Toimittaja Vesa Laitinen |
| 2014, 2015–2016 | Uusi päivä | Jukka Hiltunen |
| 2015 | Downshiftaajat | Malinen |
| 2016 | Syke | Jaska |
| 2019 | Melkein totta | Juha |
| 2020– | Hotel Swan Helsinki | Joonas Riekkinen |
Filmografia > Ääniroolit

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Toy Story 3 | Ken |
Aiheesta muualla

Eppu Salminen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Oiva (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Oiva voi viitata muun muassa seuraaviin:
Oiva, etunimi
Oiva, oikeusministeriön sisäinen intranet
Oiva, Suomen ympäristöhallinnon ympäristö- ja paikkatietopalvelu asiantuntijoille
Oiva, valtakunnallinen elintarvikevalvonnan tietojen julkaisujärjestelmä
Oiva-raportti, elintarvikehuoneistojen viranomaistarkastuksista saatava asiakirja
Oiva, ravintola Helsingin Kalliossa
Teatterituotantoyhtiö Oiva, suomalainen independent-tuotantoja tekevä teatteriryhmä
Peruspalvelukeskus Oiva, useiden Päijät-Hämeen kuntien yhteinen sosiaali- ja terveyspalveluiden liikelaitos
Ansa ja Oiva, suomalainen television lastenohjelma ja lastenkirjasarja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oiva”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mia Permanto

| Mia Permanto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1988 Tukholma
Kuollut: 18. maaliskuuta 2008 (19 vuotta) Helsinki
Ammatti:  laulaja, radiojuontaja
Hanna-Mia Permanto (21. huhtikuuta 1988 Tukholma – 18. maaliskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja radiojuontaja. Hän ylsi vuonna 2007 kolmannen tuotantokauden Idols-finaaliin ja sijoittui kuudenneksi. Permanto toimi radiojuontajana Yleisradion Radio X3M-kanavalla.
Elämä ja ura

Mia Permanto varttui Ruotsissa, mutta asettui lopulta pysyvästi vanhempiensa kotimaahan Suomeen. Permanto kärsi varhaisessa teini-iässään syömishäiriöstä jonkin aikaa. Hän oli vanhempiensa eron aikaan 13-vuotias ja päätyi lopulta sijaisperheeseen kahdeksi viikoksi, kunnes sai paikan yhdestä Ruotsin parhaista hoitokodeista. Tarkoituksena oli, että hän saisi suoritettua yläasteen tenttimällä, koska oli ajautunut vääränlaiseen seuraan ja alkanut lintsata koulusta vanhempiensa eron jälkeen. Hoitokodissa hän kokeili myös huumeita. Hänen äitinsä ja veljensä muutettua tilanteesta johtuen takaisin Suomesta Ruotsiin hän asui enää osittain hoitokodissa käyden sieltä käsin peruskoulun loppuun ja muutti äitinsä luokse kokonaan vähän ennen kuin aloitti lukion. Hän kävi rockmusiikkilinjalla varustettua lukiota vuoden ennen Suomeen muuttoaan.
Elämä ja ura > Musiikkiura

Permanto osallistui MTV3-televisiokanavan Idols-laulukilpailuun. Hän selvisi finaalilähetyksiin, mutta putosi 8. maaliskuuta 2007 toisena. Permannon esitys on julkaistu Idolsin kolmannen tuotantokauden kokoelmalevyllä.
Permanto lauloi Heikki L:n singlellä ”Rising Sun”, jonka hän oli itse sanoittanut ja säveltänyt alun perin ystävänsä kanssa jo Ruotsissa asuessaan. Rising Sun nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 5 lokakuussa 2007. Permanto lauloi myös taustoja Cristal Snowin debyyttialbumilla The Prophecy. Permanto laulaa päävokaalit joulukuussa 2008 julkaistulla tranceartisti Alex Kunnarin singlellä Breathe In. Biisin alkuperäinen nimi oli ”Breathe in, Breathe out”, jonka Permanto oli myös itse sanoittanut, mutta kappaletta ei koskaan julkaistu.
Permanto juonsi myös vuonna 2007 Yle X3M:ssä Bad Taste -ohjelmaa. Permannolla oli myös oma yhtye Bruised and Broken. Permanto alkoi levyttää albumia Helsinki Music Worksin kanssa hieman ennen kuolemaansa.
Elämä ja ura > Kuolema

Permanto löydettiin 19. maaliskuuta 2008 kuolleena kotoaan Helsingin Kalliosta. Hän oli kuollessaan 19-vuotias. Kuolinsyytä ei aluksi kerrottu julkisuuteen, mutta marraskuussa 2008 laulajan äiti kertoi, että syyksi paljastui kahden toisilleen sopimattoman lääkkeen käyttö. Permanto oli ottanut yhdessä selkäsärkyyn määrättyä lääkettä ja tupakastavieroituslääkettä. Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.
Keskeneräiseksi jääneen soololevyn julkaisemista postuumisti harkittiin, mutta albumia ei koskaan julkaistu.
Samalla Idols-tuotantokaudella Permannon kanssa finaalissa ollut laulaja Kristian Meurman teki ”Miksen saanut yrittää” -nimisen laulun Permannon muistolle.
Diskografia > Vierailut ja koosteet

Alex Kunnari – Breathe In (single, 2008) laulu
Cristal Snow – The Prophecy (albumi, 2008), taustalaulu kappaleissa:
Cristal Clear
Money (Can´t Get Enough)
Jump (Break The Ground)
Heikki Liimatainen – Rising Sun (single, 2007) laulu
Idols 2007 (2007) kappale Ironic
Aiheesta muualla

Mia Permannon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa