stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultaakin kalliimpi
Juoni

New Yorkin ortodoksijuutalaisten suljetussa ja ankaran uskonnollisessa yhteisössä ei naisen paikka ole työelämässä, eikä seksi ole nautintoa varten. Tämä on liian tiukka paikka itsetietoiselle Sonialle (Renée Zellweger), jonka jalokiviseppäisä naittaa hänet uskonoppineelle Mendelille (Glenn Fitzgerald). Turhautunut Sonia alkaa lopulta kapinoida kahlehtivaa yhteisöä vastaan muun muassa hankkimalla työpaikan. Seurauksena on yleinen hyljeksintä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Renée Zellweger  | … |  Sonia Horowitz   |
|  Julianna Margulies  | … |  Rachel   |
|  Christopher Eccleston  | … |  Sender Horowitz   |
|  Allen Payne  | … |  Ramon Garcia   |
|  Glenn Fitzgerald  | … |  Mendel Horowitz   |
|  Kim Hunter  | … |  Rebbitzin   |
|  John Randolph  | … |  Rebbe Moshe   |
|  Kathleen Chalfant  | … |  Beggar Woman   |
|  Peter Jacobson  | … |  Schmuel   |
|  Edie Falco  | … |  Feiga   |
Tuotanto ja julkaisu

Kultaakin kalliimpi kuvattiin New Yorkissa, Brooklynin Bensonhurstissa työnimellä A Price Below Rubies.
Kultaakin kalliimpi sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa Sundancen elokuvajuhlilla 22. tammikuuta vuonna 1998; teatterilevitykseen elokuva pääsi 25. maaliskuuta 1998. Elokuva julkaistiin myös Kanadassa 8. toukokuuta 1998, Saksassa 19. marraskuuta 1998, Australiassa 3. joulukuuta 1998, Italiassa 27. elokuuta 1999, Ranskassa 12. tammikuuta 2000, Belgiassa 3. toukokuuta 2000, Malesiassa 7. kesäkuuta 2000 ja Japanissa 18. toukokuuta 2002.
Vastaanotto

Elokuva itse sai sekalaisia arvosteluja, mutta Zellwegerin roolisuoritus sai kiitettävää kritiikkiä. Zellweger sai roolisuorituksestaan New York Film Critics Circle -palkintoehdokkuuden parhaasta naispääosasta vuonna 1998. Elokuvan ohjaaja-käsikirjoittaja Boaz Yakin oli ehdolla Grand Special Prizeen Deauvillen elokuvajuhlilla vuonna 1998.
Chicago Sun-Timesin Roger Ebert antoi elokuvalle kolme tähteä. Film Journal Internationalin Maria Garcia antoi elokuvalle positiivista palautetta kutsuen sitä "kauniisti toteutettu, taidokkaasti tehty ja loistavasti näytelty elokuva".
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 54 prosentin "mätä"-arvosana, joka perustuu 28 arvosteluun.
DVD-julkaisut

Kultaakin kalliimpi on julkaistu Isossa-Britanniassa DVD:lle vuonna 1999 ja Yhdysvalloissa vuosina 2000 ja 2012.
Aiheesta muualla

Kultaakin kalliimpi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kultaakin kalliimpi Elonet.
Kultaakin kalliimpi AllMoviessa. (englanniksi)
Lentolan liikekeskus

Lentolan liikekeskus (Lentolan kauppakeskus) on Kangasalan Lentolaan vuonna 2007 rakennettu kauppakeskus. Cityconin rakennuttamassa keskuksessa on noin 12 000 m2 liiketilaa. Keskuksessa toimivat muun muassa Tokmanni, Jysk ja kierrätyskeskus.
Tämän kauppakeskuksen vieressä ovat Prisma Kangasala ja Rusta Kangasala. Kauppoja ympäröi Lentolan teollisuusalue.
Lehtipuut

Metsävaahtera on kesävihanta lehtipuu. Syksyllä sen lehdet kellastuvat ja putoavat.
Lehtipuu on yhteisnimitys koppisiemenisiin kasveihin kuuluville puille, joilla on yleensä leveät lehdet toisin kuin havupuilla, joiden lehdet ovat usein kapeita neulasia tai pieniä suomulehtiä. Tosin myös joillakin koppisiemenisiin kasveihin kuuluvilla puilla, kuten kasuariinoilla (Casuarina) on hyvin pienet suomumaiset lehdet. Trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä kasvaa runsaasti ainavihantia lehtipuita, mutta lauhkean vyöhykkeen lehtipuut ovat kesävihantia eli talvella lehdettömiä.
Lehtipuut ovat koppisiemenisiä, enimmäkseen kaksisirkkaisia kasveja. Taksonomisesti lehtipuut eivät kuitenkaan muodosta yhtenäistä ryhmää, vaan ne kuuluvat moniin eri heimoihin, joista useimpiin kuuluu myös pensaita ja ruohokasvejakin. Suomessa kasvavista lehtipuista esimerkiksi koivut (Betula) ja lepät (Alnus) kuuluvat koivukasvien (Betulaceae), kotipihlaja (Sorbus aucuparia) ja tuomi (Prunus padus) ruusukasvien (Rosaceae) heimoon.
Aiheesta muualla

METLA: Lehtipuiden erikoismuodot (Arkistoitu – Internet Archive)
Lena Lattwein

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lena Lattwein vuonna 2021. |  Lena Lattwein vuonna 2021. |  Lena Lattwein vuonna 2021. |  |
Maa:   Saksa
Naisten jalkapallo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Englanti 2022 | Jalkapallo |  |
Lena Lattwein (s. 2. toukokuuta 2000) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 24 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Lattwein pelasi EM-kilpailuissa 2022 viisi ottelua, teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Lattwein edustaa kotimaassaan Wolfsburgia, johon hän siirtyi kesällä 2021 Hoffenheimista.
Lac Seul

| Lac Seul |
| --- | --- |

Valtiot:  Kanada
Paikkakunta:  Ontario
Koordinaatit:  50°24′10″N, 92°28′43″W
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  English River
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  357 m
Pituus:  241  km
Leveys:  45  km 
Pinta-ala:  1 657 km²
Suurin syvyys:  47,2 m
Valuma-alue:  26 400 km2 
Keskivirtaama:  noin 400 m³/s (MQ) 
 fiLac Seul 
Lac Seul on tekojärvi Ontarion provinssissa, Kanadassa. Se on 1 657 neliökilometrin pinta-alallaan kokonaan Ontarion rajojen sisällä sijaitsevista järvistä toiseksi suurin. Järvi sijaitsee noin 357 metriä merenpinnan yläpuolella, noin 60 kilometriä pohjoiseen Drydenin kaupungista. Lac Seul sijaitsee English River -joen varrella ja muodostui Ear Fallsin vesivoimalaitoksen valmistuttua 1930-luvulla.
Lac Seul sijaitsee harvaan asutulla, lähes erämaa-alueella. Järvessä on runsas kalakanta, sillä sen sijainti on suotuisa ja sen pohjaa peittävät viimeisen jääkauden aikana kulkeutuneet sedimenttikerrokset. Tärkeimipiä saalislajeja ovat valkosilmäkuha, hauki ja pikkubassi sekä muita lajeja ovat ahven, jättihauki ja sillisiika.
Lac (Tšad)

Lac on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 samannimisestä prefektuurista.  Lacin pinta-ala on 22 320 neliökilometriä.  Vuonna 2008 alueella arvioitiin olevan noin 362 000 asukasta.
Alue sijaitsee maan länsiosassa Nigerin Kamerunin ja Nigerian rajalla. Sen pääkaupunki on Bol. Ranskankielisen nimensä mukaisesti se sijaitsee Tšadjärven rannalla. Tärkeimmät etniset ryhmät ovat kanembut ja budumat.
Undekaanihappo

| Undekaanihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Hendekaanihappo
CAS-numero:  112-37-8
PubChem CID:  8180
SMILES:  O=C(O)CCCCCCCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H22O2
Moolimassa:  186,29 g/mol
Sulamispiste:  28,6 °C
Kiehumispiste:  284 °C
Tiheys:  0,89 g/cm3
Undekaanihappo (tunnetaan myös nimellä hendekaanihappo) on tyydyttynyt rasvahappo. Yhdistettä voidaan valmistaa teollisesti undekyleenihaposta. Yhdistettä käytetään kosmetiikkatuotteissa ja lääkkeiden valmistuksessa. Yhdisteen estereitä käytetään parfyymeissä.lähde tarkemmin? Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Käyttötarkoitus

Undekaanihappo on hajua tai makua peittävä aine, rasvoittumista estävä aine, puhdistava aine, emulgaattori ja pinta-aktiivinen aine.
Aiheesta muualla

PubChem: Undecanoic acid (englanniksi)
Human Metabolome Database: Undecanoic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hendecanoic acid (englanniksi)
ChemBlink: Undecanoic acid (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Undecanoic acid (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - undecanoic acid (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - undecanoic acid (englanniksi)
Rasvahapot
| --- | --- |
Tyydyttyneet:   Etikkahappo (C2)  Propionihappo (C3)  Voihappo (C4)  Valeriaanahappo (C5)  Kapronihappo (C6)  Enantyylihappo (C7)  Kapryylihappo (C8)  Pelargonihappo (C9)  Kapriinihappo (C10)  Hendekaanihappo (C11)  Lauriinihappo (C12)  Tridekyylihappo (C13)  Myristiinihappo (C14)  Pentadekyylihappo (C15)  Palmitiinihappo (C16)  Margariinihappo (C17)  Steariinihappo (C18)  Nonadekyylihappo (C19)  Arakidihappo (C20)  Heneikosyylihappo (C21)  Beheenihappo (C22)  Trikosyylihappo (C23)  Lignoseriinihappo (C24)  Pentakosyylihappo (C25)  Keroottihappo (C26)  Heptakosyylihappo (C27)  Montaanihappo (C28)  Nonakosyylihappo (C29)  Melissiinihappo (C30)  Henatriakontyylihappo (C31)  Lakkerihappo (C32)  Psylliinihappo (C33)  Geddiinihappo (C34)  Keromuovihappo (C35)  Heksatriakontyylihappo (C36) 
Omega-1:  Undekyleenihappo (11:1)
Omega-3:   Alfalinoleenihappo (18:3)  Rumeleenihappo (18:3)  Parinaarihappo (18:4)  Stearidonihappo (18:4)  Eikosapentaeenihappo (20:5)  Dokosaheksaeenihappo (22:6) 
Omega-5:   Myristoleiinihappo (14:1)  Granaattiomenahappo (18:3)  Trumpettipuuhappo (18:3) 
Omega-6:   Linolihappo (18:2)  γ-linoleenihappo (18:3)  Kehäkukkahappo (18:3)  Pinoleenihappo (18:3)  Dihomo-γ-linoleenihappo (20:3)  Podokarpiinihappo (20:3)  Arakidonihappo (20:4)  Dokosatetraeenihappo (22:4) 
Omega-7:   Palmitoleiinihappo (16:1)  Vakseenihappo (trans-18:1)  Rumeenihappo (18:2)  Paulliinihappo (20:1) 
Omega-9:   Oleiinihappo (18:1)  Elaidiinihappo (trans-18:1)  Eikoseenihappo (20:1)  Erukahappo (22:1)  Nervonihappo (24:1)  Meadin happo (20:3) 
Omega-12:  Petroseliinihappo (18:1)
Uhrilähde (Jämijärvi)

Uhrilähde.
Uhrilähde on Hämeenkankaan harjujaksoon liittyvä lähde Jämijärvellä Satakunnan maakunnassa. Sen pohjassa on useita lähteensilmiä, joista pohjavesi kumpuaa pyörteinä. Kasvilajeista esiintyvät kevätlinnunsilmä ja lähdesara. Lähde liittyy alueen geologiaa esittelevään Hämeenkankaan itäosan luontopolkuverkostoon.  Lähteelle on esteetön pääsy. Samaan polkuverkostoon liittyy myös läheinen Kylmänmyllynlähde.
Uhrit

| Uhrit |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Wallenius
Käsikirjoittaja:  Peter Wallenius
Tuottaja:  Ari Lehikoinen Maija Roivainen
Säveltäjä:  Miikka Hakomäki Ilari Heinilä Maaria Nuoranne Kalle Vainio
Kuvaaja:  Jarkko T. Laine Saija Mäki-Nevala
Leikkaaja:  Markku Pulkkinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  2019
Kesto:  57 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uhrit on Peter Walleniuksen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 2019.
Elokuva käsittelee uskonnollisissa yhteisöissä tapahtuvaa henkistä väkivaltaa. Siinä kuusi henkilöä ovat Uskontojen uhrien tuen järjestämässä vertaistukiryhmässä ja he kertovat kukin oman tarinansa uskonnon uhrina.
Töijensalo

Töijensalo
| --- | --- |
Sijainti:  Sysmä Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Töijensalon saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  135 m 
Pinta-ala:  6,71 km²  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Töijensalo  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä.
Maantietoa

Saari on 2,9 kilometriä pitkä, 2,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 6,7 neliökilometriä eli 670 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän itäosassa Paimenselän edessä. Sen saariryhmässä on yli 20 pientä saarta. Suuria saaria ovat lounainen Kähärinsaari, luoteinen Kinnarinsaari, pohjoiset Vähä-Juures ja Iso-Juures, ja mantereen suunnalla kaakossa sijaitsee Sotkettama. Sotkettaman välissä on yli 100 metriä leveä Hirvensalmi, jonka poikki on rakennettu tiepenger ja lyhyt silta. Kähärinsaaren välissä on noin 10–500 metriä leveä salmi, jonka kapeimpaan kohtaan on rakennettu tieyhteys. Nämä kolme saarta suojaavat väliinsä lahdelman, joka on alttiina vain etelätuulille. Töijensalon itäpuolella aukeaa Paimenselkä ja länsipuolella Tehinselkä.
Töijensalo on pinta-alaltaan saariryhmänsä suurin saari. Saaren kaakkoisosa muodostaa neliökilometrin kokoisen niemimaan, joka liittyy kapealla kannaksella emäsaareensa. Kannas jää Pietilänlahden Varpuslahden välin. Emäsaaressa on kaksi korkeaa vuorta. Pohjoinen Pietilänvuori kohoaa 135 metrin korkeuteen mpy. ja läntinen Rapalanvuori yhtä korkealle. Molemmat vuoret ovat osittain kallioisia vuoria, jotka näkyvät 60 metrin korkuisina Tehinselän suunnalla kauaksi järvelle.
Saari on metsämaan peitossa, mutta mäkien välissä ja keskellä saarta on jäljellä yksi toimiva maatila peltomaineen. Vakituista asutusta on kolmella tilalla, mutta niiden lisäksi on pääasiassa rannoilla noin 80 vapaa-ajan asuntoa. Sysmän kirkonkylältä tulee Suopelloon asti yhdystie 4131, joka haarautuu siitä Hunningaksen kautta ja Sotkettaman läpi kulkevaksi saaritieksi, joka ylittää Hirvensalmen ja haarautuu saarella moneksi metsä- ja mökkitieksi. Kun päätie jatkaa Kivisalmen yli Kähärinsaareen ylittää yksi sivutie Sorkkalahden tullessaan Sulkusaareen. Kinnarinsaarelle ei mene tietä.
Historiaa

Hartolan seudun taloudellisessa kartoassa vuodelta 1935 on saarelle piirretty kolme maatilaa peltoineen ja niiden lisäksi kaksi muuta tilaa. Saarelle ei kulje tietä edes Sotkettumaan lähelle, vaan saaren asukkaat ovat kulkeneet mantereelta veneellä rantautuen saaren itäpäähän Hirvensalmeen tai Pietilänlahteen. Maatilojen välille on kartan mukaan rakennettu tiet.
Vuosien 1965 ja 1969 peruskartoissa on peltoala hieman vähentynyt eikä saareen ole vielä rakennettu tietä. Itärannassa on jo pari vapaa-ajan asuntoa. Tie saariin on kuitenkin rakennettu ennen vuoden 1985 karttoja ja se kulkee kartassa samoja reittejä kuin nykyään. Mökkejä on yli kymmenen. Vain saaren keskellä olevalla maatilalla on enää peltoja viljelyssä. Vuosien 1993 ja 1996 kartoissa on jo kolmisenkymmentä mökkiä ja karttoihin on nyt merkitty aie rakentaa lisää teitä ja runsaasti lisää kesäasuntoja.
Lena Park

| Lena Park> 리나 박 |
| --- | --- |
 Lena Park vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  K-pop, J-pop, R&B
Soittimet:  piano, kitara, saksofoni
Levy-yhtiöt:  Kakao M (2017-)
Aiheesta muualla
www.pieceoflena.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Park Jung-hyun (hanguliksi: 박정현, s. 23. maaliskuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia), taiteilijanimi Lena Park (hanguliksi: 리나 박), on yhdysvaltalaissyntyinen eteläkorealainen laulaja. Hän debytoi vuonna 1998 albumillaan Piece. Parkin myöhempiä albumeita ovat olleet Come To Where I Am (2007) ja Parallax (2012). Hänelle on myönnetty parhaan naisartistin MAMA vuonna 1999. Park osaa soittaa saksofonia, pianoa ja kitaraa.
Lehtisaari (Padasjoki)

Lehtisaari
| --- | --- |
Sijainti:  Padasjoki Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Lehtisten saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  87,5 m 
Pinta-ala:  8 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lehtisaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella.
Maantietoa

Saari on 710 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,0 hehtaaria . Saari on muutamassa kohdassa melko kapea. Se sijaitsee Tehinselän lounaisosassa ja Virmailan edustalla. Se kuuluu Lehtisten saariryhmään, jossa on kymmeniä pikkusaaria. Lehtisen ja Pirttisaaren välissä on vain muutaman metrin levyinen ruohottunut salmi. Pirttisaaren, Selkäsaaren ja Lehtisen väliin jää suojaisia ja matala laguunimainen lahti. Saari on matala ja sen korkein mäki, joka sijaitsee saaren länsipäässä, kohoaa noin 9 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on autio.
Virkistysalue

Pirttisaaressa on pitkä venelaituri ja rannassa on ainakin sauna, uimalaituri, grillikatos, jätteiden kierrätyspiste ja kompostikäymälä (vuoden 2012 tilanne). Virkistysaluetta, josta käytetään nimitystä ”Lehtisen virkistysalue”, hoitaa Päijänteen virkistysalueyhdistys. Siihen sisältyy Pirttisaari ja Selkäsaari ja niiden eteläpuolinen Lehtisaari. Niiden yhteinen pinta-ala on 45,6 hehtaaria.
Lode Wouters

| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten pyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | maantieajo,joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | maantieajo |  |
Lode Alphonse Wouters (27. toukokuuta 1929 Klein-Vorst – 25. maaliskuuta 2014 Geel) oli belgialainen maantiepyöräilijä ja olympiavoittaja.
Wouters kuului Belgian kolmihenkiseen maantieajon joukkuekilpailun olympiakultaa Lontoossa 1948 voittaneeseen joukkueeseen. Yksilökilpailussa hän voitti pronssia. Belgian kultajoukkue ei tiennyt, että maantieajossa oli käyty myös joukkuekilpailu, vaan miehet lähtivät Lontoosta tietämättä olleensa olympiavoittajia. Woutersin joukkuetoveri Eugène Van Roosbroeck sai tietoonsa vasta paljon myöhemmin kultamitalin olemassaolon ja anoi mitaleita Kansainväliseltä olympiakomitealta. Hän ja Wouters saivat mitalinsa vuonna 2010, tosin Woutersille mitali toimitettiin tämän oltua liian sairas osallistuakseen jakotilaisuuteen. Voittajajoukkueen kolmas jäsen Leon De Lathouwer ehti kuolla ennen mitalinsa saamista vuonna 2008.
Wouters kuoli Geelissa 25. maaliskuuta 2014, 84-vuotiaana.
Lex in casu

Lex in casu on määrätilanteessa ja määrätarkoituksessa säädettävä laki, joka voi olla nimenomaisesti tiettyä asiaa koskeva tai ainakin kirjoitettu siten, että sen kohteena voi olla vain yksi tapaus.
Lakan Betoni

| Lakan Betoni |
| --- | --- |

Perustettu:  1965 (osakeyhtiö 1978)
Perustaja:  Ahti ja Vihtori Lakka
Toimitusjohtaja:  Juho Hiltunen
Puheenjohtaja:  Heikki Bergholm
Kotipaikka:  Joensuu
Toimiala:  Betonituotteiden valmistus rakennustarkoituksiin
Liikevaihto:  32 364 000 (2019)
Nettotulos:  1 168 000 (2019)
Henkilöstö:  109 (2019)
Kotisivu:  http://lakka.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lakan Betoni Oy on joensuulainen kiviainespohjaisia rakennustarvikkeita valmistava perheyritys. Yhtiön liikevaihto vuonna 2011 oli n. 35 M€ ja yhtiön palveluksessa on keskimäärin 130 henkilöä. Lakan Betonin Oy:n kotipaikka ja pääkonttori ovat Joensuussa. Suomessa yhtiöllä on tuotantolaitoksia Joensuussa, Varkaudessa, Lopella ja Jalasjärvellä.
Historiaa

Yhtiön perusti Ahti Lakka (1927-2011) yhdessä isänsä Vihtorin kanssa vuonna 1965 Joensuussa. Ahti peri yrittäjähenkisyyden isältään, jolla oli Suojärvellä luovutetussa Karjalassa puutavaroiden kuljetusyritys. Vuosien varrella Vihtori Lakka harjoitti yritystoimintaa limonadin valmistuksen, valokuvauksen, autokaupan ja jopa hevosjalostuksen alalla. Sodan jälkeen perhe muutti asumaan Joensuuhun, jossa yritystoiminta laajeni maanrakennus- ja kuljetustoimintaan. Jossakin vaiheessa hankittiin sora-alueita Utranharjulta Joensuun naapurikunnan Kontiolahden alueelta. Lakan Betoni Oy perustettiin hyödyntämään näitä soravaroja. Yhtiön toiminta alkoi vuonna 1965 valmisbetonin valmistuksella Joensuussa, josta toiminta 70-luvulla laajeni myös muihin betonituotteisiin ja uusille paikkakunnille. Kasvun jälkeen 90-luvun vaikeina aikoina Lakan Betoni keskittyi nimenomaan betonituotteiden teolliseen valmistamiseen, luopuen urakoinnista ja muista ydinliiketoimintaan kuulumattomista toiminnoista. 2000-luku on ollut yritykselle vahvan kasvun aikaa, kun toiminta on laajentunut yritysostojen ja markkinointi- sekä tuotekehityspanostusten myötä valtakunnalliselle tasolle.
Yhtiön perustaja Ahti Lakka kuoli vuonna 2011. Lakan Betonin omistus siirtyi hänen lapsilleen ja lastenlapsilleen. 
Yhtiön hallituksen puheenjohtaja toimii Heikki Bergholm.
Toimitusjohtajana toimi 21 vuoden ajan, vuodesta 1999 vuoteen 2021 Pertti Halonen. Hänen seuraajakseen valittiin Juho Hiltunen.
Tuotteet

Nykyisin Lakan Betonin toiminta-ajatuksena on tuottaa kiviainespohjaisia rakennustarvikkeita ja niihin liittyviä palveluja asiakkaiden tarpeisiin. Tuotteita markkinoidaan rekisteröidyllä Lakka tuotemerkillä.
Lakka tuoteperheeseen kuuluvat mm.
Lakka -kivitalot
Kevytsora- ja betoniharkot (lämmöneristettynä ja ilman)
Betonilaatat
Piha- ja muurikivet
Kuivatuotteena myytävät laasti- ja tasoitetuotteet
Seinäelementit
Valmisbetoni
Talouskellarit
Toimipisteet

Yritys valmistaa betonituotteita Joensuussa, Lopella ja Jalasjärvellä, kuivatuotetehdas toimii Varkaudessa. Sillä oli tehdas myös Forssassa, joka myytiin Kiilto Oy:lle vuonna 2020.
Toimipisteet > Joensuu

Yhtiön perustamis- ja kotipaikka
Tuotannossa piha-, katu- ja muurikiviä, erilaisia harkkoja, valmisbetonia, betonielementtejä sekä kuivatuotteita
Laasti- ja tasoitevarasto
Työllistää noin 80 henkilöä
Toimipisteet > Varkaus

Lakan Betonin omistukseen v. 2009
Tuotannossa muuraus- ja rappauslaasteja sekä kuivabetoneita
Työllistää keskimäärin 5 henkilöä
Toimipisteet > Loppi

Lakan Betonin omistukseen v. 1996
Tehdaslaajennukset v. 2000 ja 2008
Tuotannossa piha-, katu- ja muurikiviä sekä harkkoja
Laasti- ja tasoitevarasto
Työllistää keskimäärin 25 henkilöä
Toimipisteet > Jalasjärvi

Lakan Betonin omistukseen Termoharkko Oy:n oston myötä
Tuotannossa piha-, katu- ja muurikiviä sekä harkkoja
Laasti- ja tasoitevarasto
Työllistää keskimäärin 10 henkilöä
Aiheesta muualla

lakka.fi
lakkakivitalot.fi
lakanbetoni.fi
Tummaneidonvaippa

| Tummaneidonvaippa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Vaarantunut
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Neidonvaipat Epipactis
Laji::  atrorubens
Kaksiosainen nimi
 Epipactis atrorubens  (O.Hoffmann) Bess. 
Katso myös
   Tummaneidonvaippa Wikispeciesissä   Tummaneidonvaippa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kellertävän vihreä muoto
Tummaneidonvaippa (Epipactis atrorubens, syn. Helleborine atropurpurea) on Euroopassa laajalle levinnyt kämmekkälaji. Suomessa lajia tavataan hyvin harvinaisena ja se on luonnonsuojelulailla rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko

Tummaneidonvaippa kasvaa usein usean verson tuppaissa, jotka muodostuvat maavarren jakautuessa. Soikeat tai suikeat lehdet ovat lähes vuorottain, 4–7 cm pitkiä, yleensä tumman punavihreitä, harvemmin vaaleamman vihreitä. Kukkavarren korkeus on noin 20–50 cm, ja se on voimakkaan karvainen. Kukinnon terttu on 10–25 cm pitkä, ja kukkia voi toispuolisessa kukinnossa olla jopa kolmekymmentä. Tumman purppuranpunaiset tai punaruskeat kukat ovat alle 1 cm läpimitaltaan, siis pienempiä kuin lehtoneidonvaipalla (E. helleborine). Kukat ovat kannuksettomia ja niiden sikiäin on tiheäkarvainen. Kukat tuoksuvat vaniljalta. Tummaneidonvaippa kukkii heinä-elokuussa.
Muiden kämmeköiden tapaan tummaneidonvaippa elää yhteistoiminnassa sienijuuren kanssa, mutta ei ilmeisesti kuitenkaan ole siitä kovin riippuvainen. Tummaneidonvaippa tuottaa runsaasti siemeniä, jotka leviävät ilmavirtausten mukana hyvinkin kauas. Laji voi risteytyä joidenkin muiden saman suvun neidonvaippojen kanssa, kuten esimerkiksi suoneidonvaipan (E. palustris) kanssa.
Kukan huulen kupissa on mettä, ja laji onkin hyönteispölytteinen. Pölyttäjinä toimivat erityisesti pikkuampiaiset, joihin lajin kukka on erikoistunut.
Levinneisyys

Tummaneidonvaippaa tavataan lähes koko Euroopassa, mutta levinneisyysalue on varsin laikuttainen. Lisäksi sitä tavataan myös jonkin verran Aasian puolelta. Suomen lähialueilla laji on paikoitellen melko tavallinen Norjassa, Ruotsissa ja Virossa. Suomessa tummaneidonvaippaa esiintyy lähinnä Itä-Suomessa. Voimakkaimmat esiintymät ovat Kuusamossa ja Sallassa Oulangan kansallispuistossa. Savossa ja Pohjois-Karjalassa sitä kasvaa muun muassa Juankoskella ja Juualla. Lajista on löydetty uusia kasvupaikkoja 1990- ja 2000-luvuilla myös Lappeenrannasta, Hangosta ja Lohjalta.
Elinympäristö

Tummaneidonvaippaa esiintyy erityisesti kallioisessa maastossa rinteillä ja soraikoilla, aina kalkkialueilla. Joskus sitä tavataan myös tienpenkoilla. Kasvi vaatii kasvaakseen paljon valoa. Lajin kasvupaikkoja uhkaavat Suomessa kaivostoiminta sekä retkeilyn aiheuttama kuluminen. Myös keräily on uhkana kauniskukkaiselle kasville.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2010: Tummaneidonvaipan levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Epipactis atrorubens - tummaneidonvaippa
Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Tummaneidonvaippa (Epipactis atrorubens)