stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Radulov
Peliura

Nashville Predators varasi Radulovin NHL:n varaustilaisuudessa 2004 ensimmäisellä kierroksella numerolla 15. Tämän jälkeen Radulov siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan Quebecin junioriliigaan, jossa voitti kaudella 2005–2006 pistepörssin. Radulov teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Nashville Predatorsiin, jossa pelasi ensimmäisellä NHL-kaudella 2006–2007 62 ottelua ja teki tehot 18+19=37. Seuraavalla kaudella hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 26+32=58.
Radulov siirtyi kaudeksi 2008–2009 juuri perustettuun KHL-liigaan Salavat Julajev Ufan joukkueeseen. Hän on ollut sarjan suurimpia tähtiä alusta lähtien ja voittanut mm. pistepörssin kolme kertaa. Kaudella 2010–2011 hän teki KHL:n silloisen yhden kauden piste-ennätyksen 20+60=80. Samalla kaudella Ufa voitti Gagarin Cupin.
Radulov pelasi neljä kautta Ufassa, mutta palasi loppukaudesta 2011–2012 Nashvilleen. Hän pelasi Predatorsissa yhdeksän runkosarja- ja kahdeksan pudotuspeliottelua ja teki niissä yhteensä 13 pistettä. Radulov oli kuitenkin myös sivussa joukkueen kahdesta pudotuspeliottelusta, kun hän oli rikkonut Andrei Kastsitsynin kanssa joukkueen sisäisiä sääntöjä. Kauden jälkeen Radulov palasi KHL:ään, kun hän teki neljävuotisen sopimuksen TsSKA Moskovan kanssa. Radulovin vuosipalkka on raporttien mukaan 9,2 miljoonaa dollaria. Heinäkuussa 2016 Radulov siirtyi Montreal Canadiensiin yksivuotisella sopimuksella.
Sopimuskiista

Radulov ilmoitti tehneen kolmivuotisen sopimuksen Salavat Julajev Ufan kanssa 11. heinäkuuta 2008, vaikka sopimusta Nashville Predatorsin kanssa oli vielä vuosi. Radulov oli aiemmin maininnut Nashvillelle, että hän haluaisi pelata Venäjällä, mahdollisesti paremmalla sopimuksella. Predators, NHL ja IIHF ilmoittivat välittömästi, että Radulovilla on voimassa oleva sopimus Predatorsin kanssa NHL-kaudesta 2008–2009 ja uusi sopimus rikkoo NHL:n ja muiden jääkiekkosarjojen tekemää lupausta pelaajasopimusten kunnioittamisesta. Seurauksena tästä NHL ja kaikki kansainväliset jääkiekkoliigat tarkistivat pelaajien sopimukset.
Myöhemmin IIHF käski Ufaa purkamaan sopimuksen. KHL:n varapresidentti Ilja Kotševrin mainitsi, että Radulov oli tehnyt sopimuksen 5. heinäkuuta ennen kuin NHL:n ja muiden liigojen välinen sopimus oli tehty 10. heinäkuuta. IIHF tuomitsi Radulovin pois kansainvälisistä peleistä.
Yksityiselämä

Radulov avioitui vuonna 2016 venäläisen rytmisen voimistelija Darjan (o.s. Dimitrijeva) kanssa ja erosi vuonna 2017 ja heillä on vuonna 2015 syntynyt Makar-niminen poika.  Radulovin vanhempi veljensä Igor Radulov on myös jääkiekkoilija.
Saavutukset

Maailmanmestaruus 2008, 2009
MM-pronssi 2007
nuorten MM-hopea 2005, 2006
Gagarin Cup 2011
Tales of the Brave

| Tales of the Brave Twilight Guardians |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1999 Seawolf Studios, Helsinki
 Julkaistu: syyskuu 2000
 Tuottaja(t): Hannu Leidén
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 56.28
 Levy-yhtiö: Angular Records
Twilight Guardiansin muut julkaisut
| Land of the Kings (EP) 1998 | Tales of the Brave 2000 | Wasteland 2004 |
Tales of the Brave on suomalaisen Twilight Guardians -yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Kappaleet

Eternal Glory – 0.55 (instrumentaali)
Land of the Kings – 3.26
Wings of the Gods – 3.56
Angel Without Wings – 4.01
Just Let Me – 5.29
Running Wild – 4.58
Snowfall – 4.49
Last of My Kind – 4.40
Night of the Black Swan – 6.02
Forgotten Land – 8.43
Gods of Time – 4.51
Twilight Guardians – 4.38
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Vesa Virtanen – laulu  Carl-Johan Gustafsson – kitara, taustalaulu  Mikko Tång – bassokitara, taustalaulu  Henri Suominen – rummut, taustalaulu  Antti Valtamo – kosketinsoitin, taustalaulu Vierailevat muusikot Toni Ikola – kuorolaulu  Kimmo Blom – kuorolaulu :  Tuotanto Hannu Leidén ‎– tuottaja, äänittäjä, miksaaja  Petri Majuri ‎– äänittäjä, miksaaja  Heikki Savolainen ‎– masteroija  Reinhard Bauer ‎– remasteroija  Rainer Kalwitz ‎– kansikuva  Mikko Suominen ‎– logo  Daniel Stephan ‎– design  Raimo Tamminen ‎– valokuvat
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Tales of the Brave Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tales of the Brave discogs.com -sivustolla
Andrew Shue

Andrew Shue
Andrew Shue (s. 20. helmikuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan televisiosarjassa Melrose Place vuosina 1992–1998. Hän loi myös toisen uran jalkapalloilijana, jonkin aikaa jopa Los Angeles Galaxy -joukkueessa.
Shue opiskeli Columbia High Schoolissa ja Dartmouth Collegessa. Hänen sisarensa on Oscar-ehdokkaana ollut elokuvanäyttelijä Elisabeth Shue (s. 1963). Hän on aiemmin asunut peliuransa vuoksi Zimbabwessa.
Shue on ollut syksystä 1994 naimisissa Jennifer Hageneyn kanssa. Parin ensimmäinen lapsi syntyi 1996.
Aiheesta muualla

Andrew Shue Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Andrew Scheer

| Andrew Scheer |
| --- | --- |
 Scheer vuonna 2019
Kanadan edustajainhuoneen puhemies
 2.6.2011–3.12.2015  
Pääministeri:  Stephen Harper
Edeltäjä:  Peter Milliken
Seuraaja:  Geoff Regan
Kanadan edustajainhuoneen jäsen
 Regina—Qu'Appellen vaalipiiri 28.6.2004–  
Edeltäjä:  Lorne Nystrom
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1979 (ikä 45) Ottawa, Ontario
Puoliso:  Jill Ryan (vih. 2003)
Tiedot
Puolue:  Kanadan konservatiivipuolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.andrewscheer.ca ja www.andrewmp.ca
Andrew Scheer (s. 20. toukokuuta 1979 Ottawa) on kanadalainen poliitikko. Scheer on toiminut Regina—Qu'Appellen vaalipiirin parlamenttiedustajana vuodesta 2004 ja Kanadan konservatiivipuolueen johtajana vuosina 2017-2020. Hän oli edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 2011–2015 historian nuorin tehtävään valittu parlamentaarikko.
Scheer valittiin Konservatiivipuolueen johtoon toukokuussa 2017 alle prosentin erolla ennakkosuosikkina pidettyyn Maxime Bernieriin. Vastavalittuna johtajana Scheer lupasi tuoda yhteen puolueen arvo- ja talouskonservatiiviset siivet, jotta Konservatiivipuolue voisi päihittää liberaalit vuoden 2019 vaaleissa.
Konservatiivipuolue voitti Liberaalipuolueen lokakuun 2019 vaaleissa kokonaisäänimäärässä ja sai 22 lisäpaikkaa, mutta Justin Trudeaun liberaalit pystyivät jatkamaan vallassa. Kriitikoiden mukaan Scheer ei onnistunut käyttämään hyväksi Trudeaun pääministerinä kohtaamia kohuja. Vaalien jälkeen Scheer joutui itse kohun keskelle, kun Konservatiivipuolueen paljastettiin kattaneen hänen lapsiensa yksityiskoulun lukukausimaksuja. Pian tämän jälkeen Scheer ilmoitti joulukuussa eroavansa konservatiivien johdosta. Elokuussa 2020 Erin O'Toole valittiin konservatiivien johtoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrew Scheer Wikimedia Commonsissa
Talviolympialaiset 1992

Vuoden 1992 talviolympialaiset järjestettiin Albertvillessä Ranskassa. Kilpailut avattiin 8. helmikuuta ja päätettiin 23. helmikuuta vuonna 1992.
Kilpailut avasi virallisesti Ranskan presidentti François Mitterrand. Olympialaisten valan vannoi toimitsijoiden puolesta Pierre Bornat ja urheilijoiden puolesta Surya Bonaly. Olympiatulen sytyttivät Michel Platini ja François-Cyrille Grange. Albertvillen talviolympialaiset olivat viimeiset, jotka järjestettiin samana vuonna kesäolympialaisten kanssa.
Valintaprosessi

Pitopaikka päätettiin KOK:n yleiskokouksessa 16. lokakuuta 1986 Lausannessa, Sveitsissä. Kilpailujen järjestäjäksi oli seitsemän hakijaa.
| Äänestystulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaupunki | Maa | Kierros 1 | Kierros 2 | Kierros 3 | Kierros 4 | Kierros 5 | Kierros 6 |
| Albertville |  Ranska | 19 | 26 | 29 | 42 | — | 51 |
| Sofia |  Bulgaria | 25 | 25 | 28 | 24 | — | 25 |
| Falun |  Ruotsi | 10 | 11 | 11 | 11 | 41 | 9 |
| Lillehammer |  Norja | 10 | 11 | 9 | 11 | 40 | — |
| Cortina d’Ampezzo |  Italia | 7 | 6 | 7 | — | — | — |
| Anchorage |  Yhdysvallat | 7 | 5 | — | — | — | — |
| Berchtesgaden |  Saksa | 6 | — | — | — | — | — |
Lajit

Olympiaohjelmassa oli 57 tapahtumaa 12 eri urheilulajissa. Lisäksi mukana oli kaksi varsinaista näytöslajia ja freestylehiihtoon kuuluvat näytöskilpailut, lajeina suksibaletti ja hypyt.
Alppihiihto
Ampumahiihto
Freestylehiihto
Jääkiekko
Kaukalopikaluistelu
Ohjaskelkkailu
Pikaluistelu
Pohjoismaiset hiihtolajit
Maastohiihto
Mäkihyppy
Yhdistetty
Rattikelkkailu
Taitoluistelu
Lajit > Näytöslajit

Curling
Nopeuslasku
Freestylehiihto (suksibaletti ja hypyt)
Osallistujamaat

Kisoihin osallistui 1 801 urheilijaa 64 maasta. Urheilijoista miehiä oli 1 313 ja naisia 488.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Alankomaiden Antillit   Algeria   Andorra   Argentiina   Australia   Belgia   Bermuda   Bolivia   Brasilia   Bulgaria   Chile   Costa Rica   Espanja   Etelä-Korea   Filippiinit  |   Honduras   Intia   Irlanti   Islanti   Iso-Britannia   Italia   Itävalta   Jamaika   Japani   Jugoslavia   Kanada   Kiina   Kiinan Taipei   Kreikka   Kroatia   Kypros  |   Latvia   Libanon   Liechtenstein   Liettua   Luxemburg   Marokko   Meksiko   Monaco   Mongolia   Norja   Pohjois-Korea   Puerto Rico   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi  |   Saksa   San Marino   Senegal   Slovenia   Suomi   Sveitsi   Swazimaa   Tanska   Tšekkoslovakia   Turkki   Unkari   Uusi-Seelanti   Viro   Yhdistynyt joukkue   Yhdysvallat   Yhdysvaltain Neitsytsaaret  |
Mitalitaulukko

Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti Saksa.
| Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 10 | 10 | 6 | 26 |
| 2 |  Yhdistynyt joukkue | 9 | 6 | 8 | 23 |
| 3 |  Norja | 9 | 6 | 5 | 20 |
| 4 |  Itävalta | 6 | 7 | 8 | 21 |
| 5 |  Yhdysvallat | 5 | 4 | 2 | 11 |
| 6 |  Italia | 4 | 6 | 4 | 14 |
| 7 |  Ranska | 3 | 5 | 1 | 9 |
| 8 |  Suomi | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 9 |  Kanada | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 10 |  Etelä-Korea | 2 | 1 | 1 | 4 |
Kilpailujen kohokohtia

Short track (lyhyen radan pikaluistelu), kumparelasku ja naisten ampumahiihto ensimmäistä kertaa mukana kisaohjelmassa.
Norjalaiset maastohiihtäjät Björn Dählie ja Vegard Ulvang voittivat kumpikin kolme kultamitalia.
Pikaluistelija Bonnie Blair voitti kultaa sekä 500 että 1 000 metrillä; Gunda Niemann voitti pisimmät matkat, 3 000 ja 5 000 metriä.
Mäkihyppääjä Toni Niemisestä tuli kautta aikain nuorin miespuolinen olympiavoittaja talviolympialaisissa.
Uusiseelantilaisesta Annelise Cobergeristä tuli ensimmäinen eteläiseltä pallonpuoliskolta kotoisin oleva talviolympialaisissa mitalin voittanut – hopeaa naisten pujottelussa.
Kim Kihoon voitti kaksi kultaa short trackissa.
Ali Fazal

| Ali Fazal |
| --- | --- |
 Ali Fazal vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1986 (ikä 37) Lucknow, Uttar Pradesh, Intia
Ammatti:  näyttelijä, malli
Puoliso:  Richa Chadda (vih. 2020)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2008–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Ali Fazal (s. 15. lokakuuta 1986 Lucknow, Uttar Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä ja malli, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa ja televisiossa. Hänen kansainvälisiin elokuviinsa kuuluvat Victoria & Abdul (2017) ja Kuolema Niilillä (2022).
Yksityiselämä

Fazal on naimisissa näyttelijä Richa Chaddan kanssa.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | The Other End of the Line | Vij |  |
| 2009 | 3 Idiots | Joy Lobo |  |
| 2009 | Ek Tho Chance | Smridh |  |
| 2011 | Always Kabhi Kabhi | Sameer ”Sam” Khanna |  |
| 2013 | Fukrey | Zafar |  |
| 2013 | Baat Ban Gayi | Kabir |  |
| 2014 | Bobby Jasoos | Tasawur Sheikh |  |
| 2014 | Sonali Cable | Raghu |  |
| 2015 | Khamoshiyan | Kabir Walia |  |
| 2015 | For Here Or To Go? | Vivek Pandit | Intialais-yhdysvaltalainen elokuva |
| 2015 | Fast & Furious 7 | Safar | Yhdysvaltalainen elokuva |
| 2016 | Da Tang Xuanzang | Jayaram | Kiinalainen elokuva |
| 2016 | Happy Bhag Jayegi | Guddu |  |
| 2017 | Love Affair | Kawas Manekshaw Nanavati | Julkaisematon elokuva |
| 2017 | Fukrey Returns | Zafar |  |
| 2017 | Victoria & Abdul | Abdul Karim | Brittiläinen elokuva |
| 2018 | Happy Phirr Bhag Jayegi | Guddu |  |
| 2019 | Milan Talkies | Annu |  |
| 2019 | Prassthanam | Ayushmann Singh |  |
| 2019 | House Arrest | Karan |  |
| 2022 | Kuolema Niilillä | Andrew Katchadourian | Yhdysvaltalainen elokuva |
| 2022 | Tadka | Siddharth |  |
| 2023 | Kandahar | Kahil Nasir | Yhdysvaltalainen elokuva |
| 2023 | Fukrey 3 | Zafar |  |
| 2023 | Khufiya | Ravi Mohan |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ali Fazal Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ali Fazal Elonetissä.
Ali Fazal Allmoviessa (englanniksi)
Taranton maakunta

Taranton maakunta (ital. Provincia di Taranto) on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Apulian alueella Italian eteläosissa.
Taranton maakunnan pinta-ala on 2 437 km2 ja asukasluku vajaat 600 000. Taranton maakunnassa on 29 kuntaa, pääkaupunki on Taranto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taranton maakunta Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (italiaksi)
Taranton maakunta
Avetrana | Carosino | Castellaneta | Crispiano | Faggiano | Fragagnano | Ginosa | Grottaglie | Laterza | Leporano | Lizzano | Manduria | Martina Franca | Maruggio | Massafra | Monteiasi | Montemesola | Monteparano | Mottola | Palagianello | Palagiano | Pulsano | Roccaforzata | San Giorgio Ionico | San Marzano di San Giuseppe | Sava | Statte | Taranto | Torricella
Analogia ja homologia

Homologiset ja analogiset rakenteet evoluutiossa ovat eri lajeilla olevia samankaltaisia rakenteita. Biologisten rakenteiden katsotaan johtuvan joko siitä, että niillä on yhteinen kantamuoto jolta molemmat ovat perineet ominaisuuden tai sitten samanlaiset rakenteet johtuvat siitä, että niitä ovat ohjanneet samanlaiset valintapaineet.
Analogisuutta ja homologisuutta voidaan tutkia geneettistä samankaltaisuutta vertailemalla. Jos samankaltaisen rakenteen omaavat eliöt ovat geneettisesti toistensa lähellä, on kyseessä homologisuus ja jos geneettiset erot ovat suuremmat, on kyseessä analoginen ominaisuus.
Se, ovatko jotkin piirteet keskenään analogisia vai homologisia riippuu myös kontekstista. Esimerkiksi lepakon ja lintujen siivet ovat keskenään samansyntyisiä ja ovat tätä kautta homologisia, jos tarkastellaan raajoja. Jos ominaisuuksia taas tarkastellaan niiden toiminnan kautta, linnun ja lepakon siivet ovat keskenään analogisia, koska linnut ja lepakot ovat kehittäneet lentämiseen tarvittavat rakenteet toisistaan riippumatta.
Homologia

Homologia on samankaltaisuutta joka on samansyntyistä. Tämä tarkoittaa sitä että kahden eri eläimen samankaltaisuus johtuu siitä että ominaisuus on kehittynyt kerran molempien yhteiselle kantamuodolla ja molemmat lajit ovat tämän jälkeen perineet sen.
Esimerkiksi ihmisen ja simpanssin käsien samankaltaisuuden katsotaan johtuvan homologiasta.
Homologia > Ortologia

Ortologinen (Orthologs) ominaisuus tai geeni ovat samankaltaisia eri lajeilla vaikka niillä onkin hieman eri toiminto. Näiden erilaisten ominaisuuksien geneettinen samankaltaisuuden katsotaan johtuvan sukulaisuudesta; ortologiset geenit ovat eronneet toisistaan lajiutumisessa.
Toinen määritelmä ortologialle kuvaa geenejä joilla on hyvin samankaltainen toiminta eri lajeissa. Tämä näkökantaeroaa määritelmästä siten että tässä tapauksessa ortologia ei kerro evolutiivisesta sukulaisuudesta vaan ainoastaan rakenteen samankaltaisuudesta.
Ortologiaa käytetään apuvälineenä taksonomisessa luokittelussa. Jos eliöt ovat geneettisesti samankaltaisia, ne on järkevää olettaa enemmän toistensa sukulaisiksi kuin ne jotka eroavat toisistaan geneettisesti enemmän. Vaikka ulkoinen rakenne näyttäisikin toiselta.
Homologia > Paralogia

Homologiset sekvenssit ovat paralogisia (paralogous) jos ne ovat eronneet toisistaa geenin kahdentuman kautta. Jos organismin geeni on kahdentumisen jälkeen mutatoitunut eri toimintoon. Koska alkuperäisestä geenistä on kopio, valintapaine sallii kopion mutatoitumisen paljon vapaammin.
Paralogisia geenejä löytyy paljon saman lajin sisältä, mutta tämä ei ole välttämätöntä.
Analogia

Analogiset rakenteet ovat samantoimisia rakenteita eli ominaisuus on kehittynyt samankaltaiseksi toisistaan riippumatta. Analogisia rakenteita syntyy konvergentin evoluution kautta. Tällaisia samankaltaisuuksia ovat esimerkiksi kalojen ja delfiinien samankaltainen ruumiinrakenne, jonka katsotaan syntyneen sopeutumana vedessä uimiseen.
Anneli Kuukkanen

Kaisa Anneli Kuukkanen (s. 3. toukokuuta 1955 Sumiainen) on suomalainen kilpakävelijä. Hänen seuranaan on vuodesta 2011 lähtien ollut Konneveden Urheilijat ja hän on koko uransa ajan vastannut itse omasta valmennuksestaan. Kalevan kisoista Kuukkanen on saavuttanut pronssia 5 000 metrin kävelyssä vuonna 1992. Hän on kilpaillut yleisen sarjan kilpailuissa aina vuoteen 2010 saakka, vaikka onkin osallistunut lisäksi myös veteraanisarjojen kilpailuihin vuodesta 1991 lähtien.
Terttu Järvilehto

Terttu Heilimä Järvilehto  (7. joulukuuta 1918 Kurikka – 21. huhtikuuta 2003) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Teoksia

Suhisevin siivin : tyttöromaani. Kansankirja, Helsinki 1947
Jokaiselle omansa : romaani. Karisto 1948
Sininen sävel. Tammen tyttöjen sarja 3. Tammi 1950
Tyttö tuulilasin takana : romaani. Karisto 1950
Hilla. Tammi 1959
Suomennoksia

Netta Muskett : Karu maa kukkii. Tammi 1957 (alkuteos Flowers from the rock)
Kathryn Hulme : Nunnan tarina. Tammi 1957 (alkuteos The nun's story)
Frank G. Slaughter : Liekehtivä maa : romaani. Tammi 1958 (alkuteos The flaming frontier)
Netta Muskett : Lumottuja päiviä. Tammi 1958, 2. painos 1976 (alkuteos Flame of the forest)
Netta Muskett : Aamu sarastaa : romaani. Tammi 1959, 2. painos 1974 (alkuteos Nor any dawn)
Sergeanne Golon : Angelika : historiallinen romaani ; suom. Terttu Järvilehto ja Aaro A. Vuoristo. Tammi 1960, 21. painos 2003 (alkuteos La marquise des Anges)
Frank G. Slaughter : Lentolääkäri : romaani. Tammi 1961
Frank G. Slaughter : Vaarojen rannikko. Tammi 1964 (alkuteos Darien venture)
Enid Blyton : Timanttikätkön salaisuus. Tammi 1965, 7. painos 2008 (alkuteos The mystery of the strange messages)
Dorothy Eden : Usvien talo. Tammi 1967 (alkuteos Winterwood)
Terttu Eskelinen

Terttu Asteri Elo, kirjailijanimi Terttu Eskelinen (28. kesäkuuta 1920 Koivisto Vpl – toukokuussa 2009) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Eskelinen kävi viisi luokkaa yhteiskoulua ja Linnalan kauppakoulun Viipurissa. Hän työskenteli toimistoapulaisena ja Kouvolan Sanomien oikolukijana.
Teoksia

Nimellä Terttu Eskelinen:
Sotarakkaus : romaani. Karisto 1966
Runoja teoksessa Lyhdyt puhkeavat kukkaan : Pohjois-Kymen kirjoittajarenkaan runoantologia. Pohjois-Kymen kirjoittajarengas, Kouvola 1974
Suomennoksia

Nimellä Terttu Elo:
Thomas Thompson : Bonanza : Mies, jolla oli rohkeutta. Karisto 1967 (alkuteos Bonanza)
Doris Schroeder : Patty Duke ja kummitustalo. Karisto 1967 (alkuteos Patty Duke and mystery mansion)
Aleksandr Puškin : Kapteenin tytär sekä Laukaus, Aatelisneiti talonpoikaistyttönä, Postimestari ja hänen tyttärensä, Hautaustoimitsija & Dubrovskij ; suom. Samuli Suomalainen, Juho Ahava, V. Hämeen-Anttila ja Terttu Elo. Ex libris, Concert hall society, Helsinki 1971
Maksim Gorki : Vakooja, engl. käännöksestä The spy suom. Terttu Elo ; kuvitus Anthony Colbert. Ex libris, Concert hall society, Helsinki 1971
Tarmo Peltokoski

Tarmo Peltokoski (s. 2000 Vaasa) on suomalainen kapellimestari ja pianisti, joka on nimitetty moneen merkittävään tehtävään eri puolilla Eurooppaa.
Yli kahdeksankymppinen kapellimestarien kouluttaja Jorma Panula ja 14-vuotias pianisti Peltokoski tapasivat Vaasassa, jossa Panula piti mestarikurssia. Panula vakuuttui Peltokosken kyvyistä ja kehotti tätä osallistumaan mestarikursseilleen muuallakin Suomessa. Innostus musiikkiin sai Peltokosken jättämään lukion kesken ja samoin jäi kesken opiskelu Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla houkuttelevien työtarjousten vuoksi. Päämääränään 11-vuotiaana Richard Wagnerin musiikista innostunut Peltokoski pitää tilannetta, jossa hän johtaisi pääasiassa tämän kokonaisvaltaisia oopperoita.
Yhden ensimmäisistä töistään kapellimestarina Peltokoski teki Manilassa Filippiineillä 2019. Kaukainen matkakohde valikoitui työskentelypaikaksi siksi, että Peltokosken äiti on kotoisin Filippiineiltä.
Tammikuussa 2022 Peltokoski nimitettiin Deutsche Kammerphilharmonie Bremenin päävierailijaksi sekä toukokuussa Latvian kansallisorkesterin ylikapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi.
Keväällä 2022 kapellimestari Valeri Gergijevin länsimaiset yhteistyökumppanit alkoivat ottaa etäisyyttä häneen, sillä hänet tunnettiin Ukrainaan hyökänneen Venäjän presidentin Vladimir Putinin tukijana ja ystävänä, joka ei tuominnut menettelyä. Yhteistyöstä luopui esimerkiksi Rotterdamin filharmonikot, joka alkoi etsiä sovittuun esiintymiseen korvaavaa kapellimestaria. Orkesteri päätyi nuoreen Tarmo Peltokoskeen, jolla jo oli kokemusta eurooppalaisten sinfoniaorkestereiden johtamisesta. Hänen oli tarkoitus johtaa yhteensä neljä konserttia, mutta toisen konsertin väliajalla filharmonikkojen pääjohtaja kysyi Peltokoskea orkesterin päävierailijaksi. Syyskuussa 2022 sopimus julkistettiin.
Peltokoski vieraili Ranskassa johtamassa Orchestre National du Capitole de Toulousea eli Toulousen kansallisorkesteria kaksi kertaa 2022. Saman vuoden joulukuussa hänet nimitettiin orkesterin musiikilliseksi johtajaksi siten, että hänen viisivuotinen kautensa alkaa syyskuussa 2024 ja päättyy elokuussa 2029. Ensimmäisen konserttikauden hän työskentelee nimikkeenään tuleva musiikillinen johtaja ja sitten vasta musiikillisena johtajana, joka johtaa orkesteria 12–14 viikkoa vuodessa. Sopimukseen kuuluu myös kiertueita, äänitteitä ja kuusi oopperaa Opéra National du Capitolen kanssa viiden vuoden aikana.
Kesällä 2024 Peltokoski valittiin Hongkongin filharmonisen orkesterin musiikilliseksi johtajaksi neljän vuoden ajaksi vuodesta 2026 alkaen. Hän on nuorin tämän orkesterin johtoon valittu kapellimestari kautta aikojen.
Tarmo Pukkila

Tarmo Pukkila (s. 26. maaliskuuta 1946 Vähäkyrö) on entinen sosiaali- ja terveysministeriön (STM) ylijohtaja.
Pukkila oli Tampereen yliopiston rehtori 1987–1993 ja tilastotieteen professori 1980–1993. Hän toimi myös Suomen Tietoviisas -televisio-ohjelman tuomarina 1990-luvun alussa.
Allonne (Deux-Sèvres)

| Allonne |
| --- | --- |
 Näkymä Allonneen
 Allonne
 Koordinaatit: 46°34′59″N, 00°22′55″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Deux-Sèvres
Arrondissementti:  Parthenay
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,0 km²
Väkiluku (2016):  665
 – Väestötiheys:  28,94 as./km²
Postinumero:  79130
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Allonne on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee Niortin pohjois- ja Parthenayn lounaispuolella. Kunnan pinta-ala on 23,0 neliökilometriä ja siellä on arviolta 665 asukasta (vuonna 2016).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Allonne Wikimedia Commonsissa