stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Connor Bedard
Pelaajaura

Vuonna 2018 tuolloin 13-vuotias Bedard alkoi saada julkisuutta lupaavana junioripelaajana, ja The Hockey News -lehti kutsui Bedardia ”jääkiekon tulevaisuudeksi” ja vertasi häntä Sidney Crosbyyn ja Connor McDavidiin. Bedard pelasi läntisen Vancouverin koululiigassa, ja hän voitti U15- ja U18-joukkueissa maalipörssin ja hänet valittiin arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Maaliskuussa 2020 Kanadan jääkiekkoliitto myönsi Bedardille poikkeuksellisen pelaajan statuksen, joten hän sai siirtyä junioriliiga WHL:ään alaikäisenä. WHL:n varaustilaisuudessa 2020 Regina Pats valitsi Bedardin ensimmäisenä varauksena. Syyskuussa 2020 Bedard siirtyi lainasopimuksella ruotsalaisen HV71:n juniorijoukkueeseen, jossa hän pelasi aina maaliskuuhun 2021 asti, kunnes WHL-kausi jatkui. Bedard teki tulokaskaudellaan WHL:ssä 12 maalia ja 16 syöttöpistettä, ja hänet valittiin WHL:n vuoden tulokkaaksi.
WHL-kaudella 2021–2022 Bedardista tuli kaikkien aikojen nuorin yli 50 maalia tehnyt pelaaja. Hän teki kaudella 51+49=100 tehopistettä. Bedardista tuli vasta kolmas 16-vuotias, joka on tehnyt 100 pistettä yhdellä kaudella.
Bedardia pidettiin selkeänä ykkösvarauksena NHL:n varaustilaisuudessa 2023. Chicago Blackhawks varasi hänet ensimmäisenä pelaajana.
Bedard teki uransa ensimmäisen NHL-maalin Boston Bruinsia vastaan pelatussa toisessa NHL-ottelussaan 11. lokakuuta 2023.
Bedard voitti tulokaskauden päätteeksi vuoden tulokaspalkinnon, Calder Memorial Trophyn.
Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Edmonton 2022 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Halifax ja Moncton 2023 | jääkiekko |  |
| Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut  | Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut  | Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Frisco ja Plano 2021 | jääkiekko |  |
Bedard edusti Kanadan alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkuetta Texasin maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2021, jossa hän oli pistepörssin jaetulla toisella sijalla Kanadan voittaessa kultaa. Bedard valittiin myös lehdistön tähdistökentälliseen.
Vuoden 2022 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hänestä tuli nuorin alle 20-vuotiaiden kisoissa neljä maalia yhdessä ottelussa tehnyt pelaaja. Hän oli ennätyksen tehdessään 16-vuotias. Turnaus kuitenkin keskeytettiin koronavirustartuntojen vuoksi, ja se päätettiin aloittaa uudestaan elokuussa 2022.
Huhtikuussa 2022 Bedard valittiin alle 18-vuotiaiden joukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuihin vuona 2022. Hän oli joukkueen ainoa pelaaja, joka oli ollut vuotta aiemmin kultamitalin voittaneessa joukkueessa. Bedard teki kaksi maalia puolivälierässä Suomea vastaan, mutta Kanada hävisi pelin jatkoajalla maalein 6–5 ja tippui turnauksesta.
Elokuussa jatketuissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Bedard teki neljä maalia ja neljä syöttöpistettä ja voitti kultaa joukkueineen.lähde?
Bedard valittiin edustamaan Kanadaa myös nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2023. Hän voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehopistein 9+14=23, kun Kanada voitti toisen peräkkäisen kultamitalin. Bedard valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä lehdistön tähdistökentälliseen.
Vuoden 2024 maailmanmestaruuskilpailuissa Bedardista tuli ensimmäinen 18-vuotias 18 vuoteen, joka on tehnyt neljä maalia kahdessa ensimmäisessä ottelussaan. Edellinen pelaaja oli Sidney Crosby, joka ylsi samaan vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Connor Bedard Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Connor Bedard The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Patrik Siikanen

| Patrik Siikanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 2000 (ikä 24) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Patu, Sea Patrol
Pelipaikka:  Vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  75
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  KeuPa HT (Mestis)
NHL-varaus:  195. varaus, 2019 Edmonton Oilers
Patrik Siikanen (s. 16. huhtikuuta 2000 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Siikanen osaa pelata myös keskellä. Hän on pelityyliltään voimahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Siikanen on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Siikanen voitti kauden 2016–2017 päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa. Edmonton Oilers varasi hänet seitsemännellä kierroksella 195. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Siikanen pelasi kauden 2018–2019 kokonaan Bluesin A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 17+22=39. Pudotuspeleissä Siikanen jakoi viidellä osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Veeti Miettisen ja Petteri Villasen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Huhtikuussa 2019 Siikanen teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen JYPin kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2019–2020 neljännellä kierroksella 20. syyskuuta 2019 vieraissa KalPaa vastaan. Siikanen merkittiin JYPin nelossentteriksi laidoilleen Oskari Kalajanniska ja Samuli Ratinen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.14 minuuttia. Siikanen keräsi myös teholukeman –1. Siikanen jäi JYPissä varsin pieneen rooliin ja hän teki 28 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Siikanen pelasi ison osan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä, jossa hän teki 16 runkosarjaottelussa tehot 7+3=10.
Kauden 2020–2021 Siikanen pelasi kokonaan JYPin SM-liigajoukkueessa tehden 36 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7. Hän teki liigauransa avausmaalin 6. maaliskuuta 2021 ylivoimalla Tampereen Ilvestä vastaan. Maaliskuussa 2021 Siikanen teki JYPin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Lokakuussa hänen sopimustaan jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2024 saakka. Hän teki kaudella 2021–2022 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+5=12, vaikka Siikasen kausi jäi vain 30 ottelun mittaiseksi leikkaushoitoa vaatineen käsivamman vuoksi.
Syyskuussa 2022 Siikanen loukkaantui harjoitusottelussa. Hänen vammansa vaati leikkaushoitoa ja Siikanen palasi kaukaloihin vasta tammikuussa 2023. Hän pelasi loppukaudella 20 runkosarjaottelua. Kausi 2023–2024 Siikasella päättyi loukkaantumiseen helmikuussa 2024. Tammikuussa hän teki JYPin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2023–2024 Siikanen teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun 19. lokakuuta 2024 vieraissa SaiPaa vastaan, kun JYP hävisi ottelu jatkoajalla lukemin 7–6. Hänen toinen osumansa hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen. Mikko Kiviniemi valitsi Siikasen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.
Ura > Maajoukkueura

Siikanen oli mukana Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmässä vuoden 2018 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Siikanen on pelannut kymmenen nuorten ja yhdeksän poikien maaottelua.
Siikanen valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2015.
I Knew You Were Trouble

| ”I Knew You Were Trouble” Taylor Swift |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Red
 Studio : Conway Recording   (Los Angeles)   MXM   (Tukholma)
 Julkaistu: 9. lokakuuta 2012 (promosingle)   27. marraskuuta 2012 (virallinen singlejulkaisu)
 Tekijä(t): Taylor Swift   Max Martin   Shellback
 Tuottaja(t): Max Martin   Shellback
 Tyylilaji: pop, dubstep
 Kesto: 03.40
 Levy-yhtiö: Big Machine
Listasijoitukset
  2.    2.    latauslista 10.
Taylor Swiftin muut singlet
| ”Begin Again” 2012 | ”I Knew You Were Trouble” 2012 | ”22” 2013 |
I Knew You Were Trouble (alkuperäinen versio tyyliteltynä ”I Knew You Were Trouble.”) on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2012. Kappale on mukana Swiftin neljännellä albumilla Red. Sen ovat säveltäneet Swift, Max Martin ja Shellback. Tuottajina toimivat Martin ja Shellback. ”I Knew You Were Trouble” on popkappale, jossa on elementtejä dubstep-musiikista. Kappale erosi suuresti Swiftin aiemmasta country pop -tuotannosta.
Swift esitti kappaleen ensimmäisen kerran Good Morning America -ohjelmassa 8. lokakuuta 2012. Se julkaistiin promosinglenä iTunesissa seuraavana päivänä. Kappaleesta tuli albumin kolmas virallinen radiosingle 27. marraskuuta.
Single menestyi hyvin kaupallisesti. Se nousi kakkossijalle Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla ja Britannian singlelistalla. Single oli listoilla kymmenen parhaan joukossa muun muassa Kanadassa, Australiassa, Irlannissa ja Saksassa. Suomessa kappale ei noussut viralliselle singlelistalle, mutta oli latauslistalla sijalla 10. Kappale on myynyt moninkertaista platinaa muun muassa Yhdysvalloissa. Brasiliassa se on saanut timanttilevyn sertifikaatin.
Kappaleelle tehtiin musiikkivideo, jonka ohjasi Anthony Mandler. Video voitti parhaan naisartistin videon palkinnon MTV Video Music Awards -gaalassa vuonna 2013.
Swift julkaisi kappaleesta uuden version ”I Knew You Were Trouble (Taylor’s Version)” albumilla Red (Taylor’s Version) vuonna 2021. Hän on levyttänyt vanhaa tuotantoaan uudelleen levy-yhtiökiistojen takia.
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Alankomaat (Single Top 100): 27
 Alankomaat (Nederlandse Top 40): 19
 Australia (ARIA Charts): 3
 Belgia (Ultratop Flanders): 10
 Belgia (Ultratop Wallonia): 32
 Brasilia (Billboard): 24
 Espanja (PROMUSICAE): 17
 Irlanti (IRMA): 4
 Iso-Britannia (Britannian singlelista): 2
 Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 6
 Japani (Billboard Japan Hot 100): 51
 Japanin (Billboard, Adult Contemporary Airplay): 22
 Kanada (Canadian Hot 100): 2
 Kanada (Canada CHR/Top 40): 1
 Kanada (Canada Hot AC): 1
 Libanon (Top 20): 3
 Ranska (SNEP): 14
 Ruotsi (Sverigetopplistan): 37
 Saksa (Gfk, Offizielle Top 100): 60
 Skotlanti (OCC): 2
 Sveitsi (Hitparade): 8
 Suomi (latauslista): 10
 Tanska (Hitlisten): 3
 Ukraina (TopHit, radio): 44
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 3
 Venäjä (TopHit, radio): 6
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 2
 Yhdysvallat (Adult Pop Airplay): 1
 Yhdysvallat (Pop Airplay): 1

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Australia (ARIA Charts): 21
 Etelä-Afrikka (RISA): 92
 Kanada (Canadian Hot 100): 29
 Portugali (AFP): 85
 Singapore (RIAS, Top Digital): 13
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 26
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 46
Global 200 (Billboard): 23
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 11x platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Belgia | kultaa | Belgian Entertainment Association |
|  Brasilia | timanttilevy | Pro-Música Brasil |
|  Espanja | kultaa | Productores de Música de España |
|  Iso-Britannia | 3x platinaa | British Phonographic Industry |
|  Italia | kultaa | Federazione Industria Musicale Italiana |
|  Itävalta | 2x platinaa | IFPI Austria |
|  Japani  | kultaa | Recording Industry Association Japan (日本レコード協会) |
|  Kanada | 5x platinaa | Music Canada |
|  Meksiko | kultaa | AMPROFON |
|  Portugali | kultaa | Associação Fonográfica Portuguesa |
|  Puola | 3x platinaa | Związek Producentów Audio Video |
|  Ruotsi | kultaa | Grammofonleverantörernas   förening |
|  Saksa | platinaa | Bundesverband Musikindustrie |
|  Sveitsi | platinaa | IFPI Schweiz |
|  Tanska | platinaa | IFPI Danmark |
|  Uusi-Seelanti | 4x platinaa | Recorded Music NZ |
|  Yhdysvallat | 7x platinaa | Recording Industry Association of America |

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Brasilia | timanttilevy | Pro-Música Brasil |
|  Iso-Britannia | hopeaa | British Phonographic Industry |
|  Uusi-Seelanti | kultaa | Recorded Music NZ |
|  Puola | kultaa | Związek Producentów Audio Video |
Aiheesta muualla

Kappaleen musiikkivideo
| n k Taylor Swift |
| --- | --- |
 Diskografia  Palkinnot 
Studioalbumit:  Taylor Swift  Fearless  Speak Now  Red  1989  Reputation  Lover  Folklore  Evermore  Midnights  The Tortured Poets Department 
Uudelleen levytetyt albumit:  Fearless (Taylor’s Version)  Red (Taylor’s Version)  Speak Now (Taylor’s Version)  1989 (Taylor’s Version) 
Livealbumit:  Speak Now World Tour – Live  Lover (Live from Paris)  Folklore: The Long Pond Studio Sessions 
EP:t:  The Taylor Swift Holiday Collection  Beautiful Eyes 
Kappaleet:  Luettelo kappaleista  ”The 1”  ”22”  ”All Too Well”  ”Anti-Hero”  ”Back to December”  ”Bad Blood”  ”Begin Again”  ”Bejeweled”  ”Betty”  ”Blank Space”  ”Cardigan”  ”Carolina”  ”Change”  ”Christmas Tree Farm”  ”Coney Island”  ”Cruel Summer”  ”Delicate”  ”End Game”  ”Everything Has Changed”  ”Exile”  ”Eyes Open”  ”Fearless”  ”Fifteen”  ”Fortnight”  ”Getaway Car”  ”I Bet You Think About Me”  ”I Can Do It with a Broken Heart”  ”I Can See You”  ”I Don’t Wanna Live Forever”  ”I Knew You Were Trouble”  ”Is It Over Now?”  ”Karma”  ”The Lakes”  ”The Last Time”  ”Lavender Haze”  ”Look What You Made Me Do”  ”Love Story”  ”Lover”  ”The Man”  ”Me!”  ”Mean”  ”Message in a Bottle”  ”Mine”  ”New Romantics”  ”New Year’s Day”  ”No Body, No Crime”  ”Our Song”  ”Ours”  ”Out of the Woods”  ”Picture to Burn”  ”...Ready for It?”  ”Red”  ”Ronan”  ”Safe & Sound”  ”Shake It Off”  ”Should’ve Said No”  ”"Slut!"”  ”Sparks Fly”  ”The Story of Us”  ”Style”  ”Teardrops on My Guitar”  ”Tim McGraw”  ”Today Was a Fairytale”  ”We Are Never Ever Getting Back Together”  ”White Horse”  ”Wildest Dreams”  ”Willow”  ”You Belong with Me”  ”You Need to Calm Down” 
Kappaleet vierailevana artistina:  ”Highway Don’t Care”  ”The Joker and the Queen”  ”Renegade” 
Kappaleet muille artisteille:  ”This Is What You Came For” 
Videojulkaisut:  Speak Now World Tour – Live  City of Lover  Folklore: The Long Pond Studio Sessions  Taylor Swift: The Eras Tour 
Kiertueet ja konsertit:  Luettelo kiertueista  Fearless Tour  Speak Now World Tour  The Red Tour  The 1989 World Tour  Reputation Stadium Tour  The Eras Tour  City of Lover
1861

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Tapahtumia

2. helmikuuta – Monacon ruhtinaskunnan itsenäisyys palautettiin.
18. helmikuuta – Italian yhdistyminen: Italian kuningaskunta julistettiin perustetuksi ja Sardinian kuningas Viktor Emanuel II Italian kuninkaaksi.
19. helmikuuta – Aleksanteri II antoi julistuksen Venäjän maaorjien vapauttamisesta.
20. helmikuuta – Tammikuun valiokunta kokoontui.
21. helmikuuta – Maarianhamina sai kaupunkioikeudet.
5. huhtikuuta – Tampereen kaupunginkirjasto (silloinen Tampereen kansankirjasto) perustettiin.
12. huhtikuuta – Konfederaatio hyökkäsi Fort Sumterin linnoitusta vastaan ja Yhdysvaltojen sisällissota alkoi.
1. joulukuuta – Benito Juárez valittiin Meksikon presidentiksi.
Pariisilainen vaunuseppä Pierre Michaux kehitti polkupyörän edeltäjän velosipedin.
Richard J. Gatling keksi ensimmäisen konekiväärin tyyppisen aseen
Nakkilan kunta perustettiin.
Joensuussa aloitti Hasanniemen saha, joka oli ensimmäinen venäläisomisteinen höyrysaha.
Syntyneitä > Tammikuu – maaliskuu

3. tammikuuta – Ernest Renshaw, englantilainen tenniksenpelaaja (k. 1899)
5. tammikuuta – Karl Friederich Griffin Dawes, norjalainen amiraali (k. 1941)
5. tammikuuta – Maria Elisabeth Friberg (”Maikki Friberg”), suomalainen kirjailija, opettaja ja naisasianainen (k. 1927)
5. tammikuuta – Per Rösiö, ruotsalainen maatalousopettaja (k. 1935)
6. tammikuuta – Victor Horta, belgialainen arkkitehti (k. 1947)
10. tammikuuta – Nestor Huoponen, suomalainen kansanedustaja (k. 1916)
14. tammikuuta – Mehmed VI, Turkin viimeinen sulttaani (k. 1926)
15. tammikuuta – Robert Lee Bullard, yhdysvaltalainen kenraaliluutnantti (k. 1947)
15. tammikuuta – Oskari Vuorivirta, suomalainen kansanedustaja (k. 1923)
17. tammikuuta – Immi Hellén, suomalainen runoilija (k. 1937)
25. tammikuuta – Juho Lepistö, suomalainen kansanedustaja (k. 1941)
30. tammikuuta – Charles Martin Loeffler, saksalais-yhdysvaltalainen säveltäjä (k. 1935)
2. helmikuuta – Solomon R. Guggenheim, yhdysvaltalainen liikemies ja taiteentukija (k. 1949)
15. helmikuuta – Charles Edouard Guillaume, vuoden 1920 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut sveitsinranskalainen fyysikko (k. 1938)
15. helmikuuta – Alfred North Whitehead, englantilainen matemaatikko ja yhdysvaltalainen filosofi (k. 1947)
18. tammikuuta – Immi Hellén, suomalainen runoilija (k. 1937)
26. helmikuuta – Ferdinand I, Bulgarian kuningas (k. 1948)
27. helmikuuta – Carl, Ruotsin prinssi, Länsi-Göötanmaan herttua, Ruotsin kuningas Oskar II:n poika (k. 1951)
27. helmikuuta – Rudolf Steiner, itävaltalainen filosofi (antroposofian kehittäjä) (k. 1925)
3. maaliskuuta – Tuomas Pohjanpalo, suomalainen liikemies ja poliitikko (ensimmäinen talousneuvos) (k. 1933)
4. maaliskuuta – Curt von Bardeleben, saksalainen kreivi ja šakkimestari (k. 1924)
Syntyneitä > Huhtikuu – kesäkuu

4. huhtikuuta – Vasili Suosaari, suomalainen kansanedustaja (k. 1939)
15. huhtikuuta – Elisa Valkama, suomalainen arkkiveisujen tekijä (k. 1937)
20. huhtikuuta – Halfdan Berle, norjalainen arkkitehti (k. 1929)
22. huhtikuuta – István Tisza, Unkarin pääministeri (k. 1918)
23. huhtikuuta – Edmund Allenby, brittiläinen sotamarsalkka (k. 1936)
27. huhtikuuta – Kustavi Grotenfelt, suomalainen kansanedustaja (k. 1928)
7. toukokuuta – Rabindranath Tagore, vuoden 1913 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut intialainen kirjailija (Uhrilauluja) (k. 1941)
8. toukokuuta – Samuli Rantanen, suomalainen kansanedustaja (k. 1918)
13. toukokuuta – Otto Stenroth, suomalainen lakimies, senaattori ja pankinjohtaja (k. 1939)
19. toukokuuta – Nellie Melba, australialainen oopperalaulaja (k. 1931)
1. kesäkuuta – Aapo Pihlajamäki, suomalainen näyttelijä (k. 1956)
2. kesäkuuta – Søren Tobias Årstad, norjalainen poliitikko (k. 1928)
10. kesäkuuta – Pierre Duhem, ranskalainen fyysikko, tieteenfilosofi ja tieteen historioitsija, (k. 1916)
19. kesäkuuta – Douglas Haig, englantilainen sotamarsalkka (k. 1928)
20. kesäkuuta – Frederick Hopkins, vuoden 1929 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut englantilainen biokemisti (k. 1947)
22. kesäkuuta – Maximilian Graf von Spee, saksalainen amiraali ja kreivi (k. 1914)
27. kesäkuuta – Arvid Neovius, suomalainen kansanedustaja (k. 1916)
Syntyneitä > Heinäkuu – syyskuu

14. heinäkuuta – Juho Heimonen, suomalainen kansanedustaja (k. 1930)
29. heinäkuuta – Edvard Fazer, suomalainen pianisti, impressaari ja oopperanjohtaja (k. 1943)
3. elokuuta – Michel Verne, ranskalainen kirjailija (k. 1925)
6. elokuuta – Sikstus Rönnberg, suomalainen kansanedustaja (k. 1919)
8. elokuuta – William Bateson, brittiläinen luonnontieteilijä (perinnöllisyystieteen perustaja) (k. 1926)
1. syyskuuta – Lazăr Edeleanu, romanialainen kemisti (k. 1941)
6. syyskuuta – Usko Nyström, suomalainen arkkitehti (Imatran Valtionhotelli) (k. 1925)
11. syyskuuta – Johannes Brofeldt (Juhani Aho), suomalainen lehtimies ja kirjailija (Rautatie) (k. 1921)
23. syyskuuta – Robert Bosch, saksalainen yrittäjä, insinööri ja keksijä (k. 1942)
27. syyskuuta – Aleksandra Lindroos, yksi Suomen pitkäikäisimmistä henkilöistä (k. 1968)
29. syyskuuta – Frans Adolf Riekki, suomalainen liikemies ja kauppaneuvos (k. 1934)
Syntyneitä > Lokakuu – joulukuu

1. lokakuuta – Anna Brigadere, latvialainen kirjailija (k. 1933)
4. lokakuuta – Frederic Remington, yhdysvaltalainen taidemaalari, kuvittaja, kuvanveistäjä ja kirjailija (k. 1909)
10. lokakuuta – Fridtjof Nansen, vuoden 1922 Nobelin rauhanpalkinnon saanut norjalainen naparetkeilijä, tutkimusmatkailija, diplomaatti ja tiedemies (k. 1930)
16. lokakuuta – Ernest Barberolle, ranskalainen soutaja ja olympiamitalisti (k. 1948)
16. lokakuuta – John Bagnell Bury, irlantilainen historioitsija ja filologi (k. 1927)
2. marraskuuta – Maurice Blondel, ranskalainen filosofi (k. 1949)
2. marraskuuta – Georgi Lvov, venäläinen valtiomies, Venäjän väliaikaishallituksen pääministeri 1917 (k. 1925)
6. marraskuuta – James Naismith, kanadalainen opettaja ja koripalloilun keksijä (k. 1939)
11. marraskuuta – Erich von Falkenhayn, kenraali ja Saksan kenttäarmeijan päällikkö (k. 1922)
16. marraskuuta – Arvid Järnefelt, suomalainen kirjailija  (Isänmaa) (k. 1932)
18. marraskuuta – Hans Jacob Sparre, norjalainen arkkitehti (k. 1937)
22. marraskuuta – Ranavalona III, Madagaskarin viimeinen kuningatar (k. 1917)
30. marraskuuta – Ludwig Thuille, itävaltalainen säveltäjä (k. 1907)
7. joulukuuta – Henri Berthelot, ranskalainen kenraali (k. 1931)
8. joulukuuta – Aristide Maillol, ranskalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari (k. 1944)
8. joulukuuta – Georges Méliès, ranskalainen elokuvan uranuurtaja (k. 1938)
15. joulukuuta – Pehr Evind Svinhufvud, Suomen presidentti (k. 1944)
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1861
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
El Dorado (elokuva)

| El Dorado |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Howard Hawks
Käsikirjoittaja:  Leigh Brackett
Perustuu:  Harry Brownin romaaniin The Stars in Their Courses
Tuottaja:  Howard Hawks
Säveltäjä:  Nelson Riddle
Kuvaaja:  Harold Rosson
Leikkaaja:  John Woodcock
Tuotantosuunnittelija:  Carl Anderson
Lavastaja:  Carl Anderson Hal Pereira
Pääosat:  John Wayne Robert Mitchum James Caan Charlene Holt Paul Fix
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 7. kesäkuuta 1967 Suomi: 15. syyskuuta 1967
Kesto:  126 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
El Dorado (engl. El Dorado) on Howard Hawksin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1967. Sen juoni on hyvin samankaltainen kuin Hawksin Rio Bravossa (1959), ja hän teki vielä kolmannenkin hyvin samankaltaisen lännenelokuvan, Rio Lobon. Kaikissa niissä pääosaa näyttelee John Wayne. El Doradossa pääosissa ovat Waynen lisäksi Robert Mitchum ja nuori James Caan.
Juoni

Cole Thornton (Wayne) saapuu El Dorado -nimiseen pieneen kylään. Siellä hän tapaa vanhan tuttavansa J. P. Harrahin (Mitchum). Paikallinen pomo Bart Jason pyytää Colea ”vuokrapyssyksi”, mutta Cole kieltäytyy. Paluumatkalla Jasonin luota hän ampuu vahingossa erästä MacDonaldin poikaa ja vie pojan kotitilalleen. Sitten MacDonaldin tytär ampuu Colea. Cole jää henkiin, mutta luoti jää selkään. Tämän jälkeen Cole lähtee El Doradosta.
Kun hän palaa puolen vuoden päästä, hänellä on Mississippi-niminen nuori mies (James Caan) mukanaan. Mississippi heittää veistä äärimmäisen taitavasti, mutta on ampujana täysin toivoton; J. P. on alkoholisoitunut. He saavat kuitenkin seriffin kuntoon ja lähtevät hakemaan MacDonaldin toisen pojan ampujaa. Selkkauksessa J. P. saa luodin jalkaansa. Samalla he pidättävät Jasonin ja laittavat hänet putkaan odottamaan liittovaltion seriffiä. Cole jää vangiksi, ja hänet vaihdetaan Jasoniin. Myöhemmin MacDonaldin kolmas poika joutuu vangiksi, ja MacDonaldin on vaihdettava hänet vesioikeuksiinsa. He onnistuvat kuitenkin saamaan Saul MacDonaldin takaisin, ja Cole ottaa mittaa McLeodista ja voittaa hänet.
Arviot

Wayne ja Mitchum kannattelevat elokuvaa roolitöillään, arvioi P. A. Tv-viikossa. Hän pitää elokuvaa tyypillisenä hawksilaisena sekoituksena. Iltalehden Petri Immonen kirjoitti vuonna 1984 elokuvan olevan kiinnostava lähinnä Hawksin viimeisenä ohjaustyönä, mutta vangitsee silti kahden tunnin verran vaikka henkilöhahmot eivät ole järin uskottavia.