stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Videopeliklooni

Videopeliklooni viittaa videopeleihin, joita pidetään vahvasti matkittuina jostain aiemmasta pelistä. Klooni on usein kielteisessä sävyssä käytetty käsite. Kloonia voidaan pitää idean varastamisena, mutta toisaalta se voi olla myös kunnianosoitus matkitulle pelille.
Joskus kloonien myötä syntyy uusi lajityyppi ja jäljitellystä pelistä tulee lajityypin kantamuoto. Esimerkiksi Lunar Lander on muodostunut omaksi lajityypiksi.
Kloonauksen suosituimpia kohteita ovat olleet varhaiset, yksinkertaiset pelit, joita ei-kaupalliset harrastelijaohjelmoijat ovat pystyneet helposti ”kloonaamaan” omilla tuotoksillaan. Ei-kaupalliset kloonit voivat olla hyvinkin suoria kopioita alkuperäisestä pelistä.
Tekijänoikeudet

Kloonien tekijät ovat toisinaan joutuneet oikeuskiistaan pelin muistuttaessa liikaa toista peliä.
Konamin Scramble oli oikeuskiistan aiheena vuonna 1982, jonka päätöksessä todettiin Omni Video Gamesin yrittäneen tahallisesti hyötyä pelistä, johon Stern Electronicsilla oli yksinoikeus Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Päätöksessä myös todettiin videopelin audiovisuaalisen työn olevan tekijänoikeuden alaisesti suojattavaa.
Tunnettuja kloonattuja pelejä

Arkanoid (1986). Pelin vuoden 1987 tietokonekäännökset laukaisivat valtaisan Arkanoid-kloonien vyöryn. Arkanoid itsekin on klooni aiemmasta samanlaisesta pelistä. Lajityypin kantamuoto on Breakout.
Commando on vuonna 1985 julkaistu ylöspäin vierivä ammuntapeli, josta on tehty runsaasti klooneja, kuten Ikari Warriors, Rambo: First Blood Part II, Dogs of War, Leatherneck ja Battle Isle.
Dungeon Master (1987) oli ensimmäinen kolmiulotteisesta perspektiivistä kuvattu roolipeli. Pari vuotta sen julkaisun jälkeen markkinoille alkoi tulla useita klooneja.
Tetris on poikinut useita klooneja.
Doomin (1993) tyyppisiä pelejä kutsuttiin alkuaikoina Doom-klooneiksi
Great Giana Sisters (1987) muistutti Super Mario Brosia ja vahvistamattoman huhun mukaan Nintendo uhkasi Rainbow Artsia oikeustoimilla
Grand Theft Auton avointa pelimaailmaa ja tekemisen vapautta on kloonattu useissa peleissä.
Ensimmäinen Warcraft-peli (1994) on fantasiaympäristöön sijoitettu klooni pelistä Dune II, joka on lajityypin kantamuoto. Myöhemmin Dune II:n tekijöiden Command & Conquer käynnisti kloonien vyöryn.
Varhaisia kolikkopelejä on kloonattu paljon:
Asteroids
Gravitar
Pac-Man
Pong
Space Invaders
Missile Command
Qix
Tron
Victoria 3

| Victoria III |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Paradox Development Studio
Julkaisija:  Paradox Interactive
Jakelija:  Steam ja Microsoft Store
Pelisarja:  Victoria
Julkaistu:  2022
Lajityyppi:  suurstrategiapeli (en)
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Alusta:  Microsoft Windows, macOS ja Linux
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Victoria III on Paradox Development Studion kehittämä ja Paradox Interactiven julkaisema strategiapeli, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2022.
Pelaaminen

Peli on suurstrategiapeli, joka antaa vuosisadan jakson pelaamiseen. Peli keskittyy valtion politiikan ohjaamiseen diplomatian, talouden ja sodan keinoilla. 
Pelissä pelaaja ohjaa valitsemaansa valtiota aikakautena, joka yltää vuodesta 1836 vuoteen 1936.
Vastaanotto

Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10. Pelin simulaation mittakaavaa kehuttiin, ja sen sanottiin toimivan hyvin. Heikompina puolina mainittiin keskeneräiseltä tuntuva sodankäynti sekä kummallisuudet tekoälyvastustajien käyttäytymisessä.
Vaatimukset

| --- | --- |
Suoritin: Intel® Core™ i3-3250 tai AMD® FX 8370 (AVX -tuki vaaditaan)
Keskusmuisti (RAM): 8 Gt
Vapaa levytila: 10 Gt
Näytönohjain: Nvidia® GeForce GTX 660 (2 Gt) tai AMD R7 370 (2 Gt) tai Intel HD Graphics 630 tai AMD Radeon Vega 8
Käyttöjärjestelmä: Windows 10 Home @ 64b tai Windows 11 Home
Aiheesta muualla

Victoria 3 MobyGamesissa (englanniksi)
Vigelandin puisto

Vigelandin puisto.
Vigelandin puisto tai ”Patsaspuisto” on yksi Oslon ja Norjan kuuluisimmista nähtävyyksistä. Se sijaitsee Frognerin puistossa ja siellä on esillä yhteensä 212 Gustav Vigelandin tekemää patsasta. Vigeland myös suunnitteli puiston rakenteen ja maisemat. Vigelandin puisto on pinta-alaltaan yli 320 hehtaaria. Frognerin puisto on kesäisin suosittu piknik-paikka, eikä Vigelandin puistoon ole pääsymaksua. Siellä käy vuosittain yli miljoona kävijää. Puisto luotiin vuosina 1907–1942. Suurin osa veistoksista on tehty vuosina 1926–1942.
Puiston rakenne > Portti

Puiston pääsisäänkäynti on sen etelälaidalla, jossa sijaitsee viisi pronssista porttia. Porttien teema on lohikäärmeet, jotka toistuvat useissa Vigelandin töissä. Sisäänkäynnin vasemmalla puolella on Vigelandia esittävä patsas.
Puiston rakenne > Silta

Sisäänkäynnin jälkeisen aukean takana on graniittisilta, jolla on pituutta 100 metriä ja leveyttä 15 metriä. Silta vie yli puiston halkaisevan vesistön. Sillan molemmilla kaiteilla on yhteensä 58 pronssista patsasta miehistä ja naisista, lapsista ja aikuisista, ryhmässä ja yksinään. Sillan patsaista kuuluisin on vihaista lasta esittävä patsas, joka koristaa monia postikortteja.
Sillan vasemmalla puolella veden äärellä on pieni, pyöreä tasanne, jonka reunalla on vauvoja esittäviä patsaita.
Puiston rakenne > Suihkulähde

Sillan jälkeen on suuri pronssinen suihkulähde, jota pidättelevät pronssiset patsaat pitävät ylhäällä. Suihkulähteen laitaan on kaiverrettu kuvia, jotka kuvaava elämän eri vaiheita syntymästä kuolemaan.
Suihkulähde ostettiin yksityisten lahjoittajien, Brændevinssamlagetin ja Kristianian kunnan rahoilla vuonna 1907, mutta kunta oli tehnyt siitä ostotarjouksen jo vuonna 1900. Sen sijoituspaikaksi suunniteltiin aluksi Eidsvollin aukiota. Lähteen ympärillä on 20 patsasta, joissa ihmisiä oleskelee puun juurella.
Puiston rakenne > Monoliittitasanne

Puiston korkeimmalla kohdalla sijaitsee patsaista keskeisin. 17-metriseen, yhdestä kivestä veistettyyn patsaaseen on veistetty 121 ihmishahmoa. Monoliitille johtavilla portailla on 36 patsasta, jotka kuvaavat eri-ikäisiä ihmisiä, ja kun kiertää monoliittia myötäpäivään, voi nähdä patsaiden esittävän elämän eri vaiheita lapsuudesta nuoruuden ja aikuisuuden kautta vanhuuteen.
Monoliittitasanteen molemmilla puolilla on pronssiset portit, joista toisessa on kuvattu nuoria naisia ja toisessa nuoria miehiä.
Puiston rakenne > Elämänpyörä

Puiston päädyssä sijaitsee patsas Livshjulet, elämänpyörä. Siinä neljä aikuista ja kolme lasta muodostavat kehän. Se tuo taas kerran esille puiston teeman elämänkaaresta syntymästä kuolemaan.
Kuvia

Puisto ilmasta.
Pääsisäänkäynti.
Patsas sillalla.
Patsas sillalla.
Suihkulähde.
Näkymä tasanteelta.
Monoliitti.
Patsaita.
Patsaita.
Elämänpyörä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vigelandin puisto.
Silta.
Monoliittitasanne.
Vasa Idrottssällskap

Seuran logo
Vasa Idrottssällskap r.f. (lyh. Vasa IS, VIS) on vuonna 1907 perustettu vaasalainen urheiluseura. Seuralla on toimintaa keilailussa, voimaurheilussa ja yleisurheilussa. Lisäksi seurassa toimii kuntojaosto. Seurassa on myös hiihto- ja voimistelujaostot, mutta niissä lajeissa ei tällä hetkellä (heinäkuu 2008) ole toimintaa. Seuran puheenjohtaja on Tom Gullberg.
Yleisurheilu

Vasa IS on Suomen Urheiluliiton seuraluokittelussa superluokan seura (19. sija vuonna 2011). Seuraa ovat edustaneet muiden muassa maajoukkueurheilijat Frantz Kruger, Robert Häggblom, Mikaela Ingberg, Vanessa Vandy ja Camilla Richardsson.
Seura järjestää Nice Run -kuntotapahtumaa Vaasassa.
Aiheesta muualla

Vasa Idrottssällskapin viralliset sivut
Vladimir Komarov

| Vladimir Mihailovitš Komarov |
| --- | --- |
 Vladimir Komarov 1965.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1927  Moskova, Neuvostoliitto
Kuollut: 24. huhtikuuta 1967 (40 vuotta) Orenburgin alue
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto
Ammatti:  Insinööri
Ura
Tyyppi:  Avaruuslennolle osallistuja
Sotilasarvo:  eversti, Neuvostoliiton ilmavoimat
 Nimikirjoitus
Lennot

Voshod 1:  Voshod 1
 
Sojuz 1:  Sojuz 1
 
Vladimir Mihailovitš Komarov (ven. Владимир Михайлович Комаров; 16. maaliskuuta 1927 Moskova – 24. huhtikuuta 1967 Orenburgin alue) oli neuvostoliittolainen kosmonautti. Hän oli ensimmäinen ihminen, jonka tiedetään kuolleen avaruustehtävän aikana (Sojuz 1), ja ensimmäinen neuvostoliittolainen kosmonautti, joka matkusti avaruuteen useammin kuin kerran.
Komarov syntyi Moskovassa 16. maaliskuuta 1927. Hänet valittiin kosmonautiksi vuonna 1960 ensimmäisen kosmonauttiryhmän mukana. Oltuaan Pavel Popovitšin varalentäjä Vostok 4:ssä, hänen ensimmäinen avaruuslentonsa oli Voshod 1. Komarov kuoli toisen avaruuslentonsa, Sojuz 1:n, laskeutumisen epäonnistuessa kun aluksen nopeutta jarruttava päälaskuvarjo ei auennut. Eversti Vladimir Komarovin tekemien avaruuslentojen kutsutunnus oli Rubiini.
Ennen Komarovin lähtöä insinöörit totesivat laskuvarjojen olevan liian pienet hidastamaan vauhtia riittävästi, joten he asensivat suuremmat laskuvarjot, mutta eivät suurentaneet aukkoja, joista varjon olisi tultava ulos laskeutumisvaiheessa. Insinöörit tiesivät tämän jo lähettäessään Komarovin avaruuteen. Asia selvisi Komaroville hänen yrittäessään laskeutua. Manuaalisesti laukaistu varavarjokin sotkeutui. Jarruraketit eivät myöskään käynnistyneet ja avaruusalus tuhoutui törmätessään maahan. Eversti Komarov oli ollut loppuun saakka, eli aluksen tuhoutumiseen asti yhteydessä maatukikohtaansa.
Komarov oli naimisissa Valentina Jakovlevna Kiseljovan kanssa ja hänellä oli kaksi lasta, Jevgeni ja Irina. Kuoleman jälkeisesti, Vladimir Komarovia on muistettu monin eri kunnianosoituksin, kuten Kaatunut Astronautti -muistomerkillä, jonka Apollo 15:n miehistö on Kuun pintaan asettanut.
Vladimir M. Komarov sekä vaimonsa Valentina ja tytär Irina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Komarov Wikimedia Commonsissa
Encyclopedia Astronautica: Crash of Soyuz 1
Rare historical photos: The remains of the astronaut Vladimir Komarov.
Vuotso

Vuotso (pohjoissaameksi Vuohčču) on Suomen Lapin eteläisin saamelaiskylä Sodankylässä. Se sijaitsee valtatien 4 varrella, 90 kilometriä Sodankylän keskustasta pohjoiseen ja 75 kilometriä Ivalosta etelään. Saariselän matkailukeskukseen on matkaa 40 kilometriä. Vuotsossa on asukkaita 350. Kylään rajautuvat Sompion luonnonpuisto ja Urho Kekkosen kansallispuisto. Kylän läpi virtaa Vuotson kanava, joka yhdistää Lokan ja Porttipahdan tekojärvet.
Näyttelijä Kai Lehtinen piti kylässä Vuotson Porokylä -nimistä ravintola- ja matkailupalvelukeskusta vuonna 2008. SomBy-niminen yhtye on kotoisin Vuotsosta.  Vuotsosta on löydetty hyvin vanha lehtikuusen runko ja muita muinaisia kasvinjäänteitä.
Vuotsossa oli aiemmin pieni lentokenttä, ja siellä toimi lentopalveluja tarjonnut yritys, joka meni konkurssiin vuoden 2000 jälkeen. Lentokenttä poistettiin käytöstä vuonna 2006.
Lapin tullipuomi

Vuotsossa sijaitsi vuosina 1923–1938 tullipuomi ja tullivartioasema, jossa tarkastettiin etelään päin matkaavien matkatavarat. Petsamon kihlakunnan sekä Inarin ja Utsjoen kuntien asukkaat oli vapautettu tulleista erilaisten Norjasta tuotujen kulutustavaroiden kuten sokerin ja kahvin osalta ja tullitarkastuksella pyrittiin estämään tullivapaiden tavaroiden kuljetus Etelä-Suomeen. Vuotson kylä sijaitsi Sodankylän puolella noin 50 kilometrin päässä tullirajana toimineesta Inarin kunnan rajasta, mutta varojen puutteen vuoksi tullivartiota ei ollut rakennettu sinne ja tulli toimi Vuotson majatalon yhteydessä. Kesällä 1937 alettiin Inarin rajalle Laanilaan rakentaa tullivartioasemaa ja tullivartio siirtyi sinne Vuotsosta vuonna 1938. Laanilan tullivartioasema tuhottiin saksalaisten vetäytyessä Lapista syksyllä 1944. Nykyisin tästä tullivartioasemasta on jäljellä enää muutamia kivijalkoja ja sodanaikaisten ajoneuvosuojien kuoppia. Norjasta tuotujen tavaroiden tulli- ja verovapaus oli voimassa 1940-luvun loppuun saakka.
Vladimir Kappel

Vladimir Kappel vuonna 1919.
Vladimir Oskarovitš Kappel (ven. Влади́мир О́скарович Ка́ппель; 28. huhtikuuta (J: 16. huhtikuuta) 1883 Beljov – 26. tammikuuta 1920 Irkutskin kuvernementti) oli venäläinen kenraali, joka toimi yhtenä valkoisen armeijan komentajista Venäjän sisällissodassa. Hänen joukoistaan käytettiin nimitystä kappelevtsy.
Elämä

Kappelin isä oli ruotsalaissyntyinen Venäjän armeijan upseeri. Kappel valmistui Nikolain ratsuväkiopistosta vuonna 1903 ja Nikolain yleisesikunta-akatemiasta vuonna 1913. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan esikuntaupseerina ja yleni joulukuussa 1916 everstiluutnantiksi. Vallankumouksen jälkeen hän erosi vuonna 1917 armeijasta. Kappel astui kesäkuussa 1918 Samarassa perustetun antibolševistisen Komutš-hallituksen tueksi vapaaehtoisista kootun Komutšin kansanarmeijan palvelukseen, vaikka ei monarkistina kannattanutkaan Komutšia hallinneiden sosialistivallankumouksellisten aatetta. Komutšin armeijan yhden armeijaryhmän komentajana Kappel valtasi kesäkuussa muun muassa Simbirskin ja Kazanin. Hänet ylennettiin elokuussa 1918 everstiksi. Alkumenestyksestä huolimatta puna-armeija pakotti hänet syksyllä perääntymään ja luopumaan lopulta Ufasta.
Marraskuussa 1918 Kappel siirtyi valkoisten ”ylimmäksi johtajaksi” julistautuneen amiraali Aleksandr Koltšakin alaiseksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hän komensi ensin armeijakuntaa ja heinäkuusta 1919 alkaen armeijaryhmää Volgalla. Vuonna 1919 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Marraskuusta 1919 alkaen Kappel oli valkoisten 3. armeijan komentajana Siperiassa. Valkoisten jouduttua perääntymään pääkaupungistaan Omskista Kappel nimitettiin koko Siperian armeijan komentajaksi Konstantin Saharovin tilalle. Koltšakin jäätyä Irkutskissa vallankumouksellisten vangiksi tammikuussa 1920 Kappel johti Siperian valkoisen armeijan perääntymistä kohti Irkutskia vapauttamaan häntä. Saarrostusuhan vuoksi vetäytyminen jouduttiin suorittamaan talvisen taigan halki ja se tunnetaan ”Siperian jäämarssina”. Kappel paleltui vakavasti Kan-joen ylityksen aikana ja kuoli keuhkokuumeeseen tammikuun 25. ja 26. päivän välisenä yönä lähellä Tulunia. Hän jätti armeijansa komennon kenraali Sergei Wojciechowskille.
Hautapaikka

Kappel haudattiin ensin Tšitaan Itä-Siperiaan ja myöhemmin uudelleen Kiinaan Harbinin ortodoksiseen kirkkoon. Kiinalaiset kommunistit hävittivät hautamuistomerkin Neuvostoliiton pyynnöstä vuonna 1955. Kappelin jäännökset haudattiin uudelleen Moskovan Donskoin luostarin hautausmaalle tammikuussa 2007.
Tramplin Stork

| Tramplin Stork |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Nižni Tagil, Venäjä
Katsomopaikat:  2 000
Koordinaatit:  57°53′31″N, 59°52′14″E
Avattu:  1970
Remontoitu:  2009–2012, 2018
Muut mäet:  K40, K20, K10
Seura:  OMG SDYUSHOR Nižni Tagil
Tramplin Stork HS134
K-piste:  120 metriä
Mäkikoko:  134 metriä
Mäkiennätys:  142,5 metriä  Robert Johansson (5.12.2020)
Kesämäkiennätys:  129,0 metriä  Jakub Janda  Denis Kornilov (15.9.2013)
Avattu:  1970
Remontoitu:  2009–2012
Muovitus:  Kyllä
Vauhtimäen pituus:  94,95 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  6,68 m
Keulan korkeus:  2,91 m
Keulan kulma:  10,8°
Alastulorinteen kulma:  33,5°
Tramplin Stork HS97
K-piste:  90 metriä
Mäkikoko:  97 metriä
Mäkiennätys:  104,0 metriä  Philipp Orter (7.3.2019)
Naisten mäkiennätys:  104,5 metriä  Marita Kramer (26.11.2021)
Kesämäkiennätys:  99,0 metriä  Jakub Janda (14.9.2013)
Naisten kesämäkiennätys:  100,0 metriä  Coline Mattel (14.9.2013)
Avattu:  1970
Remontoitu:  2009–2012
Muovitus:  Kyllä
Vauhtimäen pituus:  84,86 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  6,33 m
Keulan korkeus:  2,38 m
Keulan kulma:  10,5°
Alastulorinteen kulma:  32,2°
Tramplin Stork K60
K-piste:  60 metriä
Avattu:  2012
Muovitus:  Kyllä
Tramplin Stork tai Aist (ven. Комплекс трамплинов «Аист» в Нижний Тагил, Kompleks tramplinov ”Aist” v Nižni Tagil, suom. Mäkikeskus ”Aist” Nižni Tagilissa) on kuuden muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Nižni Tagilissa Venäjällä. Tramplin Stork on yksi tärkeimmistä harjoittelupaikoista venäläisille mäkihyppääjille ja yhdistetyn kilpailijoille.
Historia

Vuonna 1970 Nižni Tagiliin rakennettiin viisi hyppyrimäkeä (K110, K90, K40, K20 ja K10), näissä hyppyrimäissä ei ollut muovitusta.
Venäjän urheiluinfrastruktuuri- ja kulttuuriohjelman rahoituksella aloitettiin peruskorjaamaan Tramplin Stork -hyppyrimäkiä vuonna 2009. Kaikki vanhat hyppyrimäet purettiin ja tilalle rakennettiin neljä muovitettua hyppyrimäkeä (K120 HS134, K90 HS100, K60 ja K40). Lisäksi rakennettiin valonheittimet, katsomot, hiihtohissi, maastohiihtostadion latu-urineen ja hotelli noin 50 miljoonalla eurolla, jotta venäläisillä urheilijoilla olisi erinomaiset harjoittelu mahdollisuudet Sotšin talviolympialaisiin.
Rakennustyöt keskeytyivät vuonna 2010 rahoitusongelmiin ja vasta 4. toukokuuta 2011 rakennustyöt aloitettiin uudelleen. Syksyllä 2012 rakennustyöt saatiin valmiiksi lukuun ottamatta vauhtimäkien Ski-Line-latu-uria, jotka asennettiin joulukuussa 2012.
Avajaiset järjestettiin 26. joulukuuta 2012. Ensimmäinen Continental Cup kilpailu järjestettiin 16.–17. maaliskuuta 2013. Kesällä 2013 järjestettiin kautta aikain ensimmäinen kesä-GP kilpailu Venäjällä. Ensimmäinen maailmancupin osakilpailu järjestettiin joulukuussa 2014.
Vuonna 2018 rakennettiin keskukseen myös pienet K20- ja K10-mäet.
Tramplin Stork HS134 > Mäkiennätyksen kehittyminen

Mäkiennätyksen 142,5 metriä on hypännyt Robert Johansson mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2020, epävirallisen mäkiennätyksen 142,5 metriä on hypännyt Anže Semenič. Alkuperäisen K110-mäen mäkiennätyksen 129,0 metriä hyppäsi Ilja Rosljakov 9. maaliskuuta 2002.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9.3.2002 |  Ilja Rosljakov | 129,0 m |  | K110-mäen mäkiennätys |
| 15.3.2013 |  Ernest Prislic | 129,5 m | Continental Cup |  |
| 15.3.2013 |  Grzegorz Miętus | 135,0 m | Continental Cup |  |
| 30.3.2013 |  Aleksei Romašov | 136,0 m | Venäjän mestaruuskilpailut 2013 |  |
| 12.12.2014 |  Roman-Sergeevich Trofimov | 113,0 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2014 |  Aleksei Romašov | 117,5 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2014 |  Anton Kalinitšenko | 122,0 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2014 |  Dmitri Vasiljev | 125,0 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2014 |  Dawid Kubacki | 126,0 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2014 |  Jarkko Määttä | 133,0 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2014 |  Anders Fannemel | 134,0 m | Maailmancup |  |
| 14.12.2014 |  Stefan Kraft | 138,0 m | Maailmancup |  |
| 13.3.2015 |  Daniel-André Tande | 139,0 m | Continental Cup |  |
| 13.3.2015 |  Anže Semenič | 141,0 m | Continental Cup |  |
| 15.3.2015 |  Anže Semenič | 142,5 m | Continental Cup |  |
| 13.12.2015 |  Peter Prevc | 138,5 m | Maailmancup |  |
| 13.12.2015 |  Johann André Forfang | 140,0 m | Maailmancup |  |
| 2.12.2017 |  Daniel-André Tande | 141,0 m | Maailmancup |  |
| 2.12.2017 |  Johann André Forfang | 141,5 m | Maailmancup |  |
| 5.12.2020 |  Robert Johansson | 142,5 m | Maailmancup |  |
Tramplin Stork HS134 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen

Kesämäkiennätyksen 129,0 metriä ovat hypänneet Jakub Janda ja Denis Kornilov, epävirallisen kesämäkiennätyksen 136,0 metriä on hypännyt Denis Veselov.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15.9.2013 |  Anton Kalinitšenko | 112,5 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Alexander Shuvalov | 114,5 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Martin Schmitt | 121,5 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Dmitri Vasiljev | 124,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Krzysztof Leja | 127,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Jan Ziobro | 128,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Jan Ziobro | 131,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Dmitri Vasiljev | 133,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Anton Kalinitšenko | 109,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Alexander Shuvalov | 112,5 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Roman-Sergeevich Trofimov | 115,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Alexander Sardyko | 116,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Ilja Rosljakov | 116,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Martin Schmitt | 122,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Dmitri Vasiljev | 123,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Maximilian Mechler | 123,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Nicholas Alexander | 124,5 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Jakub Janda | 129,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.9.2013 |  Denis Kornilov | 129,0 m | Kesä-GP |  |
| 15.7.2018 |  Denis Veselov | 136,0 m |  |  |
Tramplin Stork HS97

Hyppyrimäen HS-piste sijaitsi väliaikaisesti joulukuussa 2015 100 metrin sijaan 97 metrissä. Kesällä 2017 HS-piste siirrettiin turvallisuussyistä 100 metristä 97 metriin.
Tramplin Stork HS97 > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 104,0 metriä on hypännyt Philipp Orter. Vanhan mäen mäkiennätyksen 107,0 metriä hyppäsi Ilja Rosljakov 1. maaliskuuta 2008.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.3.2008 |  Ilja Rosljakov | 107,0 m |  | Alkuperäisen K90-mäen mäkiennätys |
| 16.3.2013 |  Denis Veselov | 84,0 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Sergey Shulaev | 84,5 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Alexander Shuvalov | 88,0 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Primož Pikl | 88,0 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Gašper Bartol | 91,5 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Elias Tollinger | 93,0 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Tomaž Naglič | 98,5 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Pius Paschke | 98,5 m | Continental Cup |  |
| 16.3.2013 |  Daniel Wenig | 99,5 m | Continental Cup |  |
| 28.3.2013 |  Ilmir Hazetdinov | 100,0 m | Venäjän mestaruuskilpailut 2013 |  |
| 27.3.2014 |  Mihail Maksimotškin | 102,5 m | Venäjän mestaruuskilpailut 2014 | HS100-mäen mäkiennätys |
| 11.3.2018 |  Laurent Muhlethaler | 102,5 m | Yhdistetyn Continental Cup |  |
| 7.3.2019 |  Philipp Orter | 104,0 m | Yhdistetyn Continental Cup | HS97-mäen mäkiennätys |
Tramplin Stork HS97 > Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 104,5 metriä on hypännyt Marita Kramer.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17.12.2013 |  Sofja Tihonova | 88,5 m |  |  |
| 27.3.2014 |  Irina Avvakumova | 92,5 m | Venäjän mestaruuskilpailut 2014 |  |
| 11.12.2015 |  Katja Požun | 92,5 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Eva Pinkelnig | 94,5 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Katja Požun | 95,5 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Ljubov Altšikova | 61,0 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Mariia Iakovleva | 78,5 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Aleksandra Kustova | 81,0 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Julia Clair | 93,5 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Katharina Althaus | 93,5 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Carina Vogt | 94,5 m | Maailmancup |  |
| 11.12.2015 |  Jacqueline Seifriedsberger | 96,5 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2015 |  Sara Takanashi | 97,0 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2015 |  Eva Pinkelnig | 96,5 m | Maailmancup |  |
| 12.12.2015 |  Daniela Iraschko-Stolz | 97,0 m | Maailmancup |  |
| 13.12.2015 |  Sara Takanashi | 98,0 m | Maailmancup |  |
| 13.12.2015 |  Sara Takanashi | 99,0 m | Maailmancup |  |
| 10.12.2016 |  Sara Takanashi | 102,0 m | Maailmancup | HS100-mäen mäkiennätys |
| 26.11.2021 |  Marita Kramer | 104,5 m | Maailmancup |  |