stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäjän naisten koripallomaajoukkue
Arvokilpailut > Maajoukkue

Kultaa voittanut maajoukkue EM-kisoissa 2011.
Venetsian kauppias

Venetsian kauppiaan kansilehti.
Venetsian kauppias (engl. The Merchant of Venice) on William Shakespearen näytelmä. Teos on kirjoitettu vuosien 1596 ja 1598 välisenä aikana. Näytelmä on kuuluisa Shylock-nimisen juutalaisen kuvauksesta ja sen herättämistä antisemitismiin liittyvistä kysymyksistä.
Näytelmän nimihenkilö on kauppias Antonio, ei kuuluisampi lurjus Shylock, joka on näytelmän näkyvin hahmo. Vaikka Shylock on piinattu, on hän myös itse piinaaja, ja katsojan tehtäväksi jää ratkaista, ansaitseeko hän myötätuntoa vai halveksuntaa.
Ajankohta ja teksti

Shakespearen arvellaan kirjoittaneen näytelmän vuosien 1596 ja 1598 välillä. Ensimmäinen maininta näytelmästä on Francis Meres’ltä vuodelta 1598, joten teoksen on täytynyt olla tunnettu näyttämöltä tuolloin. Solanion viittausta laivaansa Andrewiin (I,i,27) pidetään viittauksena Englantilaisten vuonna 1596 Cadizissa kaappaamaan espanjalaisalukseen St. Andrewiin.
James Roberts lisäsi näytelmän Stationers Companyn rekisteriin 22. heinäkuuta 1598. Toimenpide vastaa nykyajan tekijänoikeuksia. 28. lokakuuta 1600 Roberts siirsi näytelmään liittyvät oikeutensa kirjakauppias Thomas Hayesille. Hayes julkaisi näytelmän ensimmäisen version vielä samana vuonna. Vuonna 1619 näytelmä ilmestyi luvatta uudestaan William Jaggardin kokoelmassa (myöhemmin Thomas Hayesin poika ja perijä Lawrence Hayes pyysi ja sai vahvistuksen näytelmään liittyville oikeuksilleen). Vuoden 1600 versiota pidetään luotettavimpana alkuperäislähteenä.
Elokuvia

Näytelmä on sovitettu elokuvaksi tai televisiolle toistakymmentä kertaa, tunnetuimpina vuoden 1973 versio (pääosassa Laurence Olivier) ja vuoden 2004 versio (pääosassa Al Pacino).
Kirjallisuutta > Suomennoksia

Venetian kauppias.  (The Merchant of Venice.) William Shakespearen kootut draamat. 1. Suomentanut Paavo Cajander (Ilm. ensimmäisen kerran suomeksi 1882 Suomalaisen kirjallisuuden seuran kustantamana)  Porvoo:  WSOY, 1950.  ISBN 951-0-03229-8  Cajanderin suomennos Gutenbergissä
Venetsian kauppias.  ((The Merchant of Venice.) William Shakespearen suuret draamat. 3. Suomentanut Yrjö Jylhä)  Helsinki:  Otava, 1956.
Venetsian kauppias.  ((The Merchant of Venice.) Suomentanut Tiina Ohinmaa. Esipuhe Eva Johanna Holmberg)  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-37195-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pertti Avola, Venetsian kelluvat korot[vanhentunut linkki], Hs.fi, Radfordin elokuvan esittely.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Merchant of Venice
Portia Henry Woodsin maalauksessa, 1888.
Jessica. Samuel Luke Fildesin kuvitusta, 1888.
Maurycy Gottlieb, Shylock ja Jessica, 1876.
Käännös suomeksi
Veli-Pekka Sirola

Veli-Pekka Sirola (s. 29. lokakuuta 1953 Salo) on suomalainen entinen koripalloilija.
Sirola voitti urallaan kolme Suomen-mestaruutta. Hän aloitti pääsarjauransa Tapion Hongassa kaudella 1973–1974. Suomen-mestaruutensa hän voitti kuitenkin Torpan Pojissa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Sirola pelasi nuorisomaajoukkueissa kaksi ottelua. Miesten maajoukkueessa hän pelasi 71 ottelua vuosina 1973–1981.
Aiheesta muualla

Maajoukkueprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
RFA Sir Galahad (L3005, 1986)

| RFA Sir Galahad |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter
Kölinlasku:  12. toukokuuta 1985
Laskettu vesille:  13. joulukuuta 1986
Palveluskäyttöön:  25. marraskuuta 1987
Poistui palveluskäytöstä:  2006 myyty Brasilian laivastolle Garcia D'Avila 2007-2019
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 751 t
Pituus:  140 m
Leveys:  20 m
Syväys:  4,6 m
Koneteho:  2 x Mirrless Blackstone K9 Major Mk II -dieselmoottoria 6 600 hv 1 × 400 hv bow thruster
Nopeus:  14 solmua (risteily) 17 solmua (max)
Miehistöä:  49
Aseistus
Aseistus:  2 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 2 x 7,62 mm konekivääriä
RFA Sir Galahad (viirinumero L3005) oli Royal Fleet Auxiliaryn maihinnousualus (engl. Landing Ship Logistical, LSL), joka tilattiin korvaamaan Falklandin sodassa uponnut saman niminen ja samalla viirinumerolla varustettu alus.
Valmistus

Alus tilattiin 6. syyskuuta 1984 Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 12. toukokuuta 1985. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1986 ja luovutettiin tilaajalle 25. marraskuuta 1987.
Palvelus

Alus osallistui vuoden 1991 Persianlahden sotaan operaatio Granbyssä ja 
vuoden 2003 operaatio Teliciin, joissa kummassakin se kuljetti täydennyksiä alueelle. Toisessa Persianlahden sodassa alus kuljetti humanitääristä apua, kunnes se telakoitiin 28. maaliskuuta 2003 Umm Qasrissa.
Britannian hallitus ilmoitti 26. huhtikuuta 2007 aluksen myynnistä Brasilialle.  Alus teki viimeisen matkansa Britannian lipun alla 20. heinäkuuta Marchwoodista Portsmouthiin, missä se poistettiin palveluksesta. Alus luovutettiin 13. marraskuuta virallisesti Brasilian laivastolle, joka liitti sen laivastoonsa 4. joulukuuta nimellä Garcia D'Avila.
Veiki-moreenit

Veiki-moreenit  (ruots. Veikimorän) on laaja reunamuodostuma Pohjois-Ruotsin Lapissa. Se on myös yleisnimitys samanlaisille pienimuotoisille moreenimuodostumille, joiden esikuvia ruotsalaiset muodostumat ovat. Näitä esiintyy myös ainakin Pohjois-Norjassa , Suomen Lapissa ja Kanadassa .
Maantietoa > Veiki-vyöhyke

Ruotsalainen esikuva on eränlainen reunamuodostuma, joka koostuu lähinnä moreenista ja vähäisestä määrästä huuhtoutunutta maa-ainesta. Ruotsalaiset Veiki-moreenit muodostavat yhdessä tasankoalueen, joka sijaitsee alavalla alueella alle 600 metrin korkeudella mpy. Lainiojoen ja Piitimenjoen välissä. Moreenijaksot muodostavat lähes yhtenäisen jatkumon, joka on noin 300 kilometriä pitkä ja suuntautuu pohjoiskoillinen-etelälounas-suuntaisesti. Veiki-vyöhykkeessä on erotettavissa kaksi Veiki-moreenijaksoa, joita merkitään yleensä tunnuksilla Veiki I ja Veiki II. Veiki I sijaitsee alempana jokilaaksoissa ja Veiki II ylempänä. Kumpikin moreenijakso kulkee maastossa rinnakkain noin 15–25 kilometrin etäisyydellä toisistaan. Moreenijaksoissa esiintyy samanlaista kaarevaa muotoa, jota esiintyy myös jäätiköiden virtauskielekkeiden edessä. Kaaria, joita on kummassakin moreenijaksossa 3–4, esiintyy yleensä jokilaaksoissa. Pohjoisin kaari on nimeltään Lainion kaari (engl. Lainio arc) ja se sijaitsee Tornionjoen ja Kainuunjoen yhteisessä jokilaaksossa. Eteläisin kaari sijaitsee Luulajajoen laaksossa. Niiden väliin mahtuu kaksi pienempää kaarta. Kaaret sijaitsevat morenimuodostumissa Veiki I ja Veiki II aina samassa kohdassa. Tornionjoesta Kainuunjokeen haarautuva Tärännönjoki alkaa Veiki-moreenin luoteispuolelta ja kierää moreenimuodostumaa lounaaseen päin ennen kuin se murtautuu sen läpi yhtyen sitten alempana Kainuunjokeen. Veiki I ja Veiki II muodostavat yhdessä noin 50 kilometriä leveän vyöhykkeen. Se ulkopuolelta tavataan Veiki-moreenia satunnaisesti pieninä hajanaisina esiintyminä eri puolilla Ruotsin, Suomen ja Norjan Lappia. Niitä tiedetään esiintyvän hajanaisesti Keski-Ruotsissa asti. Hajanaisten esiintymien morfologinen muoto poikkeaa kuitenkin Veiki-vyöhykkeen muodoista jonkin verran. Suomen puolella samantapaisia muodostumia voidaan kutsua Puljumoreeneiksi.
Kaukaisin havainto Veiki-moreeneista löytyy Mars-planeetalta, jossa sen satelliittikuvissa esiintyy samannäköisiä muodostumia. Veiki-moreenien muodostumisteoriassa niiden syntyminen vaatisi ensin Marsin jäätiköitymisen.
Maantietoa > Veiki-moreenit

Veiki-vyöhykkeen sisällä esiintyy pohjamoreenin päällä suurina ryhminä mutkittelevia moreenivalleja, joilla on korkeutta muutamasta metristä noin 20 metriin. Ne sulkevat sisälleen matalamman ja tasaisen moreenipatjan, joka on usein soistunut tai siinä on joskus lampi. Muodostelmat muistuttavat Puljumoreeneja, mutta ne ovat niitä paljon suurempia. Veiki-moreenin mutkitteleva muoto voi muistuttaa mitä tahansa: kissaa, kalaa, tai jotakin muuta. Osa Veiki-moreeneista on toki vain soikean tai pyöreän muotoisia. Maastossa voi Veiki-moreenien välissä olla painanteita, joihin on kertynyt vettä lammeksi tai järveksi. Osa näistäkin vesistöistä ovat soistuneet umpeen. Alueella on myös runsaasti moreenikumpuja sekä jäätikköjokiharjuja. Veiki-vyöhykkeen alaosaa reunustaa lisäksi reunamoreenit. Reunamoreeneja saattaa paikoitellen olla rinnakkain useitakin. Veiki-vyöhykkeen laajat alueet ovat yleensä soistuneita, sillä moreeni on tiheää ja vettä läpäisemätöntä maa-ainesta. Lisäksi alarinteen reunamoreenit patoavat alas virtaavaa vettä omalta kohdaltaan.
Tunnettuja muodostumia

Lainion moreenimuodostuma (engl. Lainio arc)
Rissejauratj'en muodostuma
Historiaa

Gunnar Hoppe kuvasi kyseiset moreenimuodostumat ensimmäisenä vuonna 1952. Hän ei kuitenkaan ollut aluetta ensimmäisenä tutkinut geologi, sillä alueen erikoispiirteet tunnettiin ennen sitä jo hyvin. Hän nimesi muodostumat kahden maatilan mukaan, jotka sijaitsivat noin 10–20 kilometriä pohjoiseen Jällivaarasta ja Malmivaarasta . Niitä oli ennen kutsuttu vapaasti käännettynä kuolleen jään moreeniksi (engl. dead-ice moraines ). Tutkijoita hämmensi niiden muoto ja rakenne eikä niille keksitty yleisesti hyväksyttyjä ja yksityiskohtaisia selityksiä. Hoppe väitti niiden muodostuneen jäätikön alla pohjamoreenista, joka tunkeutui haljenneen jäätikön pohjassa oleviin halkeamiin. Hoppen kuvauksen jälkeen ovat muutkin tutkijat löytäneet vastaavanlaisia moreenimuodostumia. Esimerkiksi Pohjois-Lapissa Puljussa sijaitsee Ruotsin Veiki-moreeneja hieman pienempiä moreenimuodostumia, jotka Raimo Kujansuu löysi vuonna 1967 ja joita hän kutsui Puljumoreeniksi . Robert Lagerbäck esitti Hoppesta poikkeavan teorian moreenien synnystä. Hän viittasi uudelleen kuolleen jään teoriaan, jossa haljenneen jäätikön reunan läheisyydessä kuivalle maalle lohkesi lähekkäin runsaasti jäävuoria, joissa oli runsaasti jään mukana tullutta moreenikuormaa. Lisätutkimusten jälkeen havaittiin hienoaineista sedimenttiä, jonka selittämiseksi tarvittiin jäävuorien väliin muodostuneita järviä.
Veiki-moreenien sedimenteistä teetettiin radiohiiliajoituksia, joista osa antoi varsin kaukaisia ajoituksia. Lagerbäck esitti vuonna 1988 niiden perusteella, että Veiki-moreenit muodostuivat yhdessä drumliinien ja harjujaksojen kanssa Varhais-Veikselin jäätiköitymisen aikana. Nykyään tiedetään kuitenkin, että harju- ja drumliinimuodostumat syntyivät Varhais-Veikselin aikana eikä Veiki-moreeneilla ole niiden kanssa mitään tekemistä. Clas Hättestand väittikin, että nämä olivat syntyneet paljon Veiki-moreeneita myöhemmin. Kun Martina Hättestrand tutki kairauksien siitepölynäytteitä, päätyi hän vuonna 2007 näiden ääritulosten väliin: Veiki-moreenit muodostuivat Keski-Veikselin aikaan. Asia sai uuden vahvistuksen vuoden 2010 tutkimuksista ja osittaisen vahvistuksen Þorbjörg Sigfúsdóttirin kaivauksin toteutetusta tutkimuksesta vuonna 2013. Sigfúsdóttir esittää ajoituksena Varhais- ja Keski-Veikselin välistä aikaa. Vuonna 2020 sai Mimmi Lindqvist usealla eri ajoitusmenetelmällä yhdestä Veiki-moreenista Kortejärveltä OSL-ajoitukseksi noin 42 000–37 000 vuotta sitten (± 5 000 vuotta).
Katso muös

Puljumoreeni
Aiheesta muualla

Sarala, Pertti & Putkinen, Niko: Jäätikön lumoissa – Glasiodynamiikan perusasioiden äärellä Pohjois-Ruotsissa ja Norjassa. Geologi, 2016, 68. vsk, nro 2, s. 40–48.  Artikkelin verkkoversio. (PDF) Viitattu 24.8.2021.
Pertti Sarala (toim.) & al.: Maaperämuotojen ja rakenteiden LIDAR-pohjainen tulkinta malminetsinnän tukena Keski-Lapissa. (Loppuraportti) Res Terrae, Ser. B, 2020, nro 21.  Oulu:  Oulun yliopisto. Artikkelin verkkoversio. (PDF) Viitattu 24.8.2021.
Johansson, Peter & Nenonen, Jari: Till Stratigraphical Studies in the Pulju Area in Northern Lappland Finland, Current Research, TK, 1991
Venturi-ilmiö

Kuvan mukaisella venturimittarilla voidaan mitata virtaavan aineen nopeus putkessa. Pisteessä 1 nopeus on pienempi ja paine suurempi kuin pisteessä 2.
Venturi-ilmiö on Bernoullin lakiin liittyvä ilmiö, jossa virtaavan fluidin nopeus suurenee ja paine pienenee, kun se kulkee kavennetun putken läpi.  Koska aineen tilavuusvirtausnopeuden (yksikkö m3/s) on pysyttävä vakiona, niin putken kaventuessa on virtausnopeuden (yksikkö m/s) suurennuttava, mikä johtuu jatkuvuusyhtälön toteutumisesta. Ja kun virtaavan fluidin nopeus kasvaa putken kaventuessa, on fluidin aiheuttaman paineen pienennyttävä.
Venturi-ilmiö on nimetty italialaisen fyysikon Giovanni Battista Venturin mukaisesti.
Yhtälöitä > Bernoullin yhtälö

Bernoullin yhtälö putkessa virtaavalle aineelle, jonka tiheys on vakio  \rho  (aine siis on kokoonpuristumaton) ja gravitaation aiheuttama kiihtyvyys  g, voidaan esittää muodossa
missä putken pisteessä 1 putken korkeus on  y_{1} ja aineen paine on  p_{1}. Vastaavasti putken pisteessä 2  putken korkeus on  y_{2} ja aineen paine on  p_{2}.
Yhtälöitä > Paine-ero putken eri kohdissa

Jos kuitenkin tarkastellaan tilannetta, jossa putkella ei ole korkeuseroja (eli  y_{1} =  y_{2}), niin Bernoullin yhtälöstä jätetään huomioimatta termit  \rho gy. Tällöin voidaan laskea putken pisteissä 1 ja 2 kulkevan aineen paineiden erot muokatulla Bernoullin yhtälöllä
joka siis kuvaa putkea, jossa pisteessä 2 putki on ohuempi kuin pisteessä 1.
Yhtälöitä > Tilavuusvirta

Tilavuusvirta kertoo, kuinka suuri tilavuus virtaavaa ainetta putken tietyn kohdan poikkileikkauksen läpi kulkee aikayksikköä kohden. Jatkuvuusyhtälön mukaisesti tilavuusvirta  Q on kokoonpuristumattomalle fluidille putken paksuudesta riippumatta vakio
missä siis  A_{1} on putken kohdan 1 poikkileikkauksen pinta-ala ja  A_{2} on putken kohdan 2 poikkileikkauksen pinta-ala. Tämä yhtälö yhdistettynä yllä olevaan paine-eroyhtälöön
voidaan laskea putkessa virtaavan aineen tilavuusvirta yhtälöllä
Esimerkkejä Venturi-ilmiöstä

Kaasutin
Muita suonia ohuemmat hiussuonet ihmisen verenkierrossa
Kaupungeissa ilmamassojen pakotettu liikkuminen tuulen mukana suurten rakennusten välissä
Vesiputkistoissa olevan veden alipaineistus vesihanan avulla
Suihke- ja sumutinpullot (esimerkiksi hajuvesi ja spraymaali)
Vaahtosammutin
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venturi Tube Simulation. (englanniksi)
Ventelänselkä

| Ventelänselkä |
| --- | --- |
Valtiot:   Venäjä, Leningradin alue
Paikkakunta:  Viipuri
Koordinaatit:  60°47′41″N, 28°45′16″E
Laskujoki:  Suokkaanvirta (d) 
Mittaustietoja
 fiVentelänselkä 
Ventelänselkä (joskus myös: Ventelänjärvi, ven. Беличий залив, Zaliv Belitsi, "Oravalahti") on Viipurinlahden Suomenvedenpohjaan Juustilanselän kautta yhteydessä oleva selkä Viipurissa Leningradin alueella Venäjällä.
Valtiollista historiaa

Ventelänselkä kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan alueeseen ja oli Suomeen kuuluessaan osa Viipurin maalaiskuntaa. Ventelänselkään rajoittuvia Viipurin maalaiskunnan kyliä ovat olleet Ventelä, Tikkala, Ylivesi ja Saarela, ja näiden alueilla Ventelänselän läheisyydessä ovat sijainneet Ventelän ja Tikkalan kartanot sekä jonkin verran myös huvila-asutusta.
Vesistöhistoriaa

Aiemmin Ventelänselkä on ollut erillinen järvi, kun sekä Suomenvedenpohjan ja Juustilanselän että Juustilanselän ja Ventelänselän välillä on ollut koskipaikkoja ja pienet korkeuserot.
Saimaan kanavaa rakennettaessa 1850-luvulla Juustilanjärvi lasku-uomineen tuli osaksi kanavaa, jolloin kosket Juustilanjärven alapuolella ruopattiin, ja Lavolan kohdalle Juustilanjärven lasku-uomaan tuli 0,6 metrin korkuinen sulku. Kanavan 1920-luvulla alkaneissa laajennustöissä Lavolan sulku korvattiin avokanavalla vuonna 1932, ja alin sulku siirtyi Juustilaan Juustilanjärven pohjoislaidalle, minkä jälkeen ainakin jo vuonna 1939 Juustilanselkä oli merenpinnan tasossa.
Juustilan- ja Ventelänselkien välillä alkujaan ollut vajaan metrin korkeusero hävisi kun Ventelänselän lasku-uomaa Juustilanjärveen Tinkamonsaaren (ven. Остров Перепутный, Ostrov Pereputnyi) kummankin puolen perattiin vuonna 1921, ja Ventelänselän pinta laski vajaan metrin. Lavolan sulun poiston 1932 vaikutuksista Ventelän- ja Juustilanselkien mahdollisiin korkeuseroihin ei ole tietoja.
Luonnonympäristö

Ventelänselän, Tinkamonsaaren ja Ventelälänselän toisen saaren Oravasaaren (ven. Остров Беличий, Ostrov Belitsi, "Oravasaari") rannat ovat paikoin jyrkkiä ja kallioisia, mikä luo alueen kapeille lahdille lähes vuonomaiset näkymät. Tätä luonnokaunista ympäristöä Oscar Parland on kuvannut romaanissaan Den förtrollade vägen (Lumottu tie).
Vesistöalue ja Vuoksen vanha reitti

Ventelänselkään laskevia vesiä ovat sen itäkulmaan pohjoisesta laskeva, Suomen nykyiseltä alueelta alkunsa saava Kilpeenjoki (ven. Петровка, Petrovka) ja Ventelänselän eteläpäähän kaakosta laskeva Suokkaanjoki, johon päätyvät Kärstilänjärven (ven. Краснохолмское озеро, Krasnoholmskoje Ozero) kautta Noskuanselän (ven. Озеро Большое Градуевское, Ozero Bolšoje Gradujevskoje) suunnasta tulevan järvireitin ja Karjalankannaksen eteläosasta alkunsa saavan Perojoen (ven. Перовка, Perovka) vedet.
Näistä Noskuanselän, Kärstilänjärven, Ventelän- ja Juustilanselkien ja Suomenvedenpohjan kautta Viipurinlahteen laskeva järvireitti on osa Vuoksen vanhaa läntistä haaraa, joka muodosti vielä historiallisella ajalla käytössä olleen vesireitin Viipurin ja Käkisalmen linnojen välille. Maankohoamisen ja Räisälän Tiurin kosken kynnyksen kulumisen myötä yhä suurempi osa Vuoksen vesistä kuitenkin siirtyi laskemaan Vuoksen Käkisalmen haaraan ja Vuoksen Suomenvedenpohjan haara kuivui vähitellen. Lopullisesti tämä vesiyhteys katkesi vasta kun Kiviniemen kannas Sakkolassa vuonna 1857 puhkaistiin ja Vuoksi sai nykyinen päälasku-uomansa Taipaleenjoen kautta.
Suomen nykyisessä vesistöaluejaossa Ventelänselkään laskevat vedet, joista vain Kilpeenjoen ylimmät latvahaarat ovat Suomen nykyisellä alueella, muodostavat oman vesistöalueensa erotuksena niin ikään Juustilanselkään laskevan Juustilanjoen vesistöalueesta. Vielä 1930-luvulla ja sitä aiemmin tehdyissä Suomen vesistöaluejaoissa kaikki Juustilanselkään laskevat vedet luettiin samaan vesistöön. Kun osana Saimaan kanavaa ollutta Juustilanjärven lasku-uomaa 1930-luvulla perattiin, laski Juustilanjärvi kuitenkin merenpinnan tasoon, ja nykyisessä, vuonna 1993 julkaistussa Suomen vesistöaluejaossa siihen laskevat vesistöt luetaan eri vesistöiksi.
Aiheesta muualla

Meurman, Otto-I.: Viipurin pitäjän historia. 3, Kartanot.  [Hyvinkää]:  Viipurin pitäjäsäätiö, 1985.
Озера и Реки Карельского перешейка (Ленинградская область). Карта #23 Озера и Реки Карельского перешейка (Ленинградская область).. Rybka.info. Viitattu 29.1.2012. (venäjäksi)
Беличий залив Panoramio. Arkistoitu 21.10.2016. Viitattu 29.1.2012.
NMS Siretul

| Siretul |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Lontoo
Palveluskäyttöön:  1888
Poistui palveluskäytöstä:  ei tiedossa
Tekniset tiedot
Uppouma:  116 t
Pituus:  30,5 m
Leveys:  4,1 m
Syväys:  1,7 m
Koneteho:  380 hv
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  1 x 57 mm tykki 1 x 37 mm tykki
NMS Siretul (rom. Nava Majestǎţii Sale Siretul) oli Romanian kuninkaallisen laivaston Oltul-luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä Lontoosta. Se valmistettiin 1888. Aluksen mitat olivat pituus 30,5, leveys 4,1 ja syväys 1,7 metriä. Sen aseistuksena oli yksi 57 millimetrin (6 naulan) ja yksi 37 millimetrin (1 naulan) tykki ja sen miehistönä oli 30 miestä.
Palvelus

Alus kuului Tonavan laivueeseen ja sen kohtalosta ei ole tietoa.
Sisar

Kaksi sisarta.
Sisar on jonkun toisen kanssa samoista vanhemmista syntynyt naispuolinen henkilö tämän toisen kannalta. Ilmaisulla tarkoitetaan usein myös sisarpuolta tai kasvattisisarta. Sisko on puhekieltä, sitä käytetään usein tuttavallisessa kielenkäytössä.
Ilmaisulla sisarpuoli tai harvinaisemmalla ilmaisulla puolisisar tarkoitetaan jonkun toisen kannalta naispuolista henkilöä, jolla on kyseisen henkilön kanssa vain toinen vanhemmista yhteinen. Sisarpuoleksi voidaan kutsua myös henkilön isä- tai äitipuolen tytärtä, joka ei ole tämän henkilön verisukulainen.
Henkilön vanhempaa sisarta kutsutaan isosiskoksi tai isosisareksi ja nuorempaa pikkusiskoksi tai pikkusisareksi. Kun on kyse esimerkiksi kaksosista,  puhutaan kaksossisaresta tai kaksossiskosta.
Sisar-nimityksellä voidaan viitata kuvaannollisesti naisten väliseen ystävyyteen tai yhteenkuuluvuuteen (vertaa veli).
Sisar on myös vanhahtava nimitys yleensä hoitotyössä olevalle naiselle, esimerkiksi terveyssisar, sisar hento valkoinen. Myös uskonnollista palvelusta tekevistä naisista kuten nunnista käytetään usein nimitystä sisar, esimerkiksi Sisar Maria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sisar Wikimedia Commonsissa
Velleius Paterculus

| Velleius Paterculus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: noin 20 eaa.
Kuollut: vuoden 30 jaa. jälkeen
Kansalaisuus:  Rooman valtakunta
Ammatti:  sotilas, poliitikko ja kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: latina
Tyylilajit:  historia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marcus (tai Gaius) Velleius Paterculus (syntyi noin 20 eaa., kuoli vuoden 30 jaa. jälkeen) oli roomalainen sotilas, senaattori ja historioitsija. Hän kirjoitti lyhyen Rooman historiaa käsittelevän teoksen. Velleiuksen etunimeä ei tiedetä varmuudella. Priscianuksen mukaan se oli Marcus mutta jos Algeriasta löydetty piirtokirjoitus voidaan yhdistää Velleiukseen hänen etunimensä olisi ollut Gaius.
Elämä

Velleiuksen oma teos on tärkein lähde hänen elämästään. Velleiuksen suku kuului ritarisäätyyn ja oli kotoisin Capuasta Campaniassa. Velleius oli äitinsä puolelta samnilaissukua, joka oli roomalaismielinen ja kunnostautunut toisen puunilaissodan ja liittolaissodan aikana. Velleiuksen isoisä Gaius Velleius oli Pompeiuksen, Marcus Brutuksen ja keisari Tiberiuksen isän Tiberius Claudius Neron armeijoissa piiritysjoukkojen prefektinä (praefectus fabrum). Velleiuksen isän tiedetään komentaneen erästä ratsuväkiyksikköä vuonna 3/4 eaa. jolloin Velleius seurasi isäänsä tämän yksikön komentajana. Velleiuksen tiedetään ottaneen osaa sodissa Traakiassa. Vuonna 1 eaa. Velleius seurasi Gaius Caesarin mukana tämän matkalla itäisten provinssien läpi. Velleius oli mukana kun Gaius tapasi Parthian kuninkaan Fraatakeen vuonna 1 jaa. Tämän jälkeen Velleius seurasi isäänsä ratsuväenkomentajana (praefectus equitum) Germaniassa kun Tiberius soti siellä vuonna 4 jaa. Velleius johti aluksi ratsuväkeä ja lopuksi legioonaa. Vuonna 6 Velleius toimi kvestorina, minkä jälkeen hänestä tuli senaatin jäsen. Augustus perusti useita uusia sotilasyksikköjä Tiberiuksen sotaa varten ja yksi Velleiuksen tehtävä kvestorina oli viedä joukkoja Pannoniaan. Velleius väittää että hän olisi saanut provinssin hallittavakseen, mutta luopui tästä ja pyysi päästä Tiberiuksen armeijaan päällystöupseeriksi. Velleius seurasi Tiberiuksen mukana, kun tämä kukisti kapinat Pannoniassa ja Dalmatiassa. Vuonna 14 Tiberius seurasi Augustusta keisarina ja Velleius valittiin seuraavana vuonna preettoriksi. Velleiuksen seuranneesta urasta ei ole varmaa tietoa. Algeriassa on löydetty piirtokirjoitus, joka kertoo erään Gaius Velleius Paterculuksen johtaneen Legio III Augustaa Afrikassa. Ei ole varmaa onko kyseessä sama henkilö. Velleius saattoi olla Africa-provinssin maaherrana ja komensi provinssissaan ollutta legioonaa. African maaherrana toimi kuitenkin yleensä konsulina toiminut senaattori, mutta ei tiedetä toimiko Velleius koskaan konsulina. Provinssi oli kuitenkin tuohon aikaan rauhaton ja Tiberius oli ehkä nimittänyt tämän takia luotettavan sotilaan johtamaan provinssia. Velleiuksen myöhemmästä urasta tiedetään vain sen verran että hän julkaisi Rooman historiaa käsitelevän Historiaen vuonna 30. Hän omisti teoksensa saman vuoden konsulille Marcus Viniciukselle, joka myös oli kotoisin Campaniasta. Velleiuksen kuolinvuotta ei tiedetä, mutta kaksi Velleiuksen poikaa tai pojanpoikaa olivat konsuleina vuosina 60 ja 61.