stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toledo (Espanja)
Historia

Toledossa sijaitsi alun perin roomalaisten vuonna 192 eaa. perustama linnoitus nimeltä Toletum. Myöhemmin se toimi visigoottien pääkaupunkina kuningas Liuvigildin valtakaudesta maurien tuloon 700-luvulla. Córdoban kalifaatin alaisena Toledo koki kulta-aikansa.
25. toukokuuta 1085 Kastilian kuningas Alfonso VI valloitti Toledon ja teki siitä muutama vuosi myöhemmin Kastilia ja Leónin pääkaupungin. Kaupungin valtaus oli yksi Reconquistan käännekohtia. Kun kuningas Filip II siirsi hovinsa Toledosta Madridiin vuonna 1561, kaupunki ajautui hitaaseen rappioon, josta se ei koskaan täysin selvinnyt.
Toledo nimettiin UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteeksi vuonna 1986.
Kuvia

Catedral de Santa María de Toledo (1226–1493)
Puente de Alcántara (1200-luku) ylittää Tajo-joen.
Alcázar de Toledo oli alkuaan roomalainen palatsi 200–luvulla.
Sinagoga del Tránsito, nykyinen Museo Sefardí (1300-luku)
Monasterio de San Juan de los Reyes. Fransiskaaniluostari ja -kirkko 1400–luvulta
Mezquita del Cristo de la Luz. Moskeija on noin vuodelta 1000.
Castillo de San Servando. 1000-luvun alku.
Taidemuseo Hospital de Tavera (Museo Fundación Duque de Lerma)
Museo de Santa Cruz. Museossa on mm. El Grecon, Luis de Moralesin ja Goyan teoksia.
Museo de El Greco. El Grecon maalauksia esittelevä museo.
Puerta Nueva de Bisagra (1550)
Plaza de Zocodover
Corpus Christi (Pyhän ruumiin juhlapäivä) Toledossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toledo (Espanja) Wikimedia Commonsissa
Ayuntamiento de Toledo
SPAIN.INFO
UNESCO World Heritage Centre
Google Local
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Alcalá de Henaresin yliopisto ja historiallinen ympäristö
Alhambra, Generalife ja Albayzín Granadassa
Altamiran luola
Antoni Gaudín työt
Aragonian mudéjar-arkkitehtuuri
Aranjuezin kulttuurimaisema
Atapuercan arkeologinen kohde
Ávilan vanhakaupunki
Barcelonan Sant Pau -sairaala ja katalonialainen musiikkipalatsi
Burgosin katedraali
Cáceresin vanhakaupunki
Catalanin romaaniset kirkot Vall de Boíssa
Côanlaakson ja Siega Verden esihistoriallinen kalliotaide (jaettu Portugalin kanssa)
Córdoban historiallinen keskusta
Cuencan linnoituskaupunki
Doñanan kansallispuisto
Elchen palmumetsä
Elohopean perintö: Almadén ja Idrija (jaettu Slovenian kanssa
Escorialin luostari
Garajonayn kansallispuisto
Ibizan biodiversiteetti ja kulttuuri
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
La Lonja de la Seda de Valencia
Las Médulas
Lugon roomalainen muuri
Madinat al-Zahra
Méridan arkeologinen alue
Oviedon muistomerkit ja Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Poblet-luostari
Monte Perdido (jaettu Ranskan kanssa)
Pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan
Salamancan vanhakaupunki
San Cristóbal de La Laguna
San Millánin Yuso- ja Suso-luostarit
Santa María de Guadalupe
Santiago de Compostela
Segovian vanhakaupunki ja akvedukti
Serra de Tramuntanan kulttuurimaisema
Sevillan katedraali, Alcázar ja Archivo de Indias
Tarracon arkeologinen kokonaisuus
Teiden kansallispuisto
Toledo
Úbedan ja Baezan renessanssimuistomerkit
Vizcayan silta
Timo Lassy

Timo Lassy Flow-festivaaleilla 2007.
Timo Lassy (s. 8. joulukuuta 1974 Helsinki) on suomalainen saksofonisti, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Hänen instrumenttejaan ovat tenorisaksofoni ja huilu. Hän on soittanut oman yhtyeensä Timo Lassy Bandin lisäksi mm. yhtyeissä U-Street All Stars, The Five Corners Quintet, Teddy Rok Seven ja Jo Stance. Timo Lassyn albumi Moves palkittiin Vuoden Jazz -palkinnolla Emma-gaalassa 2019.
Opinnot

Timo Lassy aloitti pianon soittamisen kuusivuotiaana ja kiinnostui saksofoninsoitosta yläasteella. Hän on opiskelut Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa,  Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolla ja vietti vuoden vaihto-oppilaana Amsterdamin konservatoriossa Lassy on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolta vuonna 2005.
Timo Lassy Band

Lassyn yhtyeen ensimmäinen single ”African Rumble” äänitettiin keväällä 2005 ja julkaistiin alkuvuonna 2006. Vuonna 2007 julkaistiin single ”The Call / Sweet Spot” tulevalta albumilta, ja The Soul & Jazz of Timo Lassy julkaistiin 20. kesäkuuta 2007 Ricky-Tick-yhtiön kustantamana. Albumilla soittivat Lassyn lisäksi trumpetisti Jukka Eskola, pasunisti Mikko Mustonen, pianisti Georgios Kontrafouris, basisti Antti Lötjönen sekä rumpali Teppo Mäkynen, joka soitti myös perkussioita ja vibrafonia sekä tuotti levyn. Albumi julkaistiin kesäkuussa myös Japanissa Columbia-levymerkillä ja syksyllä muualla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa. Lassy on luonnehtinut levyä lattari-soul-jazziksi.
Yhtyeen nykyisessä kokoonpanossa soittavat Lassyn lisäksi Georgios Kontrafouris (piano), Antti Lötjönen (kontrabasso), Teppo Mäkynen (rummut), Abdissa Assefa (perkussiot).
Timo Lassyn muut kokoonpanot ja yhteistyöt

Timo Lassy on aiemmin soittanut myös Jukka Eskola Quintetissa, Jimi Tenorin yhtyeessä sekä Mikko Innasen Innkvisition ja italialaisen DJ:n ja tuottajan Nicola Conten albumeilla.
Lisäksi hän on työskennelyt mm. seuraavien kotimaisten taiteilijoiden kanssa: Aki Sirkesalo (Lemmen Jättiläiset -yhtye), laulaja Anna Puu (Ei kiitos -elokuvan "Mielentilaa" tunnuskappale),  koomikko Sami Hedberg (Jazz&StandUp), primaballerina Minna Tervamäki (It sax! - teos balleriinalle ja saksofonistille) sekä näyttelijä Minttu Mustakallio (Tuokio klubi -kiertue).
Solistina Lassylle on sävelletty kaksi orkesteriteosta; Kerkko Koskinen: "American miniature horse" (ke. 2017 - Lahti Sinfonietta kapellimestarina Dima Slobodeniouk) sekä Valtteri Laurell Pöyhönen: "Yön rakastaja" (ke. 2014 - Umo Jazz Orchestra)
Timo Lassy on säveltänyt ja tuottanut musiikkia myös elokuviin ja dokumentteihin mm. Postilokero 347 - Pikku Kakkosen tarina (2017), Ei kiitos (2014), Muumit Rivieralla (2014) sekä Tavarataivas (2013).
Timo Lassy & Ricky-Tick Big Band Brass esiintyi ensimmäistä kertaa Savoy Teatterissa 3.3.2018. Kokoonpanon muodostaa Lassyn vakiintunut kvintetti, jota vahvistaa sovittaja-kapellimestari Valtteri Laurell Pöyhösen johdolla Ricky-Tick Big Bandin 8-henkinen vaskisektio.
Lassy on osatuottanut (co-produced) yhdysvaltalaisen laulajan Joyce Elaine Yuillen soolodebyyttialbumin Welcome To My World (Schema 2015) . Joyce Elaine Yuille on myös esiintynyt Timo Lassy Bandin solistina Suomessa ja Italiassa.
Timo Lassy & Teppo Mäkynen Duo julkaisi ensimmäisen singlen Calling James/Yanki (We Jazz 2017)  ja musiikkivideon.
Timo Lassy diskografia > Singlet

African Rumble / High at Noon (Ricky-Tick Records,  2006), 12 tuuman single
The Call / Sweet Spot (Ricky-Tick Records,  2007), 12 tuuman single
The More I Look at You (ft. José James) / Ya Dig (instrumental) (Ricky-Tick Records 2009) 7 tuuman single
Teddy The Sweeper / Where’s The Man? (Schema Records 2012) 7 tuuman single
Timo Lassy diskografia > Sooloalbumit

The Soul & Jazz of Timo Lassy (Ricky-Tick Records 2007) Japanissa (Columbia Records)
Round Two (Ricky-Tick Records 2009)
In With Lassy (Schema Records 2012)
Live With Lassy (Schema Records 2013)
Love Bullet (Membran 2015)
Moves (Membran 2018)
Timo Lassy diskografia > Muut

Calling James/Yanki - Timo Lassy & Teppo Mäkynen Duo (We Jazz 2017), 7 tuuman single
When The Devils Paid - Timo Lassy feat Ed Motta (Membran 2017), 10 tuuman punainen EP.
Aiheesta muualla

Timo Lassyn kotisivut (englanniksi)
Timo Lassyn Youtube-kanava (englanniksi)
Tuomas Hyrsky

Tuomas Hyrsky (s. 1960) on suomalainen kultaseppämestari, heraldikko, kunniamerkkiasiantuntija ja partioheraldikko. Hän on Suomen heraldisen seuran jäsen ja nykyinenmilloin? Suomen Kansallisasrkiston heraldisen lautakunnan ensimmäisenä varapuheenjohtaja.[lähde? ] Hän valmisti Suomen kruunun näköiskopion Bucklanin luonnosten pohjalta vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Tuomas Hyrskyn verkkosivut
Taideteollisen korkeakoulun sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuliniskatikkanen

| Tuliniskatikkanen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Tikkaset Picumnus
Laji::  fuscus
Kaksiosainen nimi
 Picumnus fuscus  (Pelzeln, 1870) 
Katso myös
   Tuliniskatikkanen Wikispeciesissä   Tuliniskatikkanen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tuliniskatikkanen (Picumnus fuscus) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää Bolivian koillisosan Rio Guaporén valuma-alueen sekä läheisen alueen Brasilian Mato Grossosta. Lajista tunnetaan kolme alalajia. August von Pelzeln kuvaili lajin holotyypin Rio Guaporélta Mato Grossosta vuonna 1870.
Tutkimusteknikko

Tutkimusteknikko on henkilö, joka toimii yliopiston teknisissä viroissa. Pääsääntöisesti virat ovat erikoisammattitehtäviä ja vaatimuksena joko vähintään ammattikorkeakoulututkinto tai poikkeuksella voidaan valita henkilö, joka täyttää erikoispätevyyden määritteen kyseessä olevaan virkaan.selvennä
Tuliniskatikka

| Tuliniskatikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Tuliniskatikat Blythipicus
Laji::  pyrrhotis
Kaksiosainen nimi
 Blythipicus pyrrhotis  (Hodgson, 1837) 
Katso myös
   Tuliniskatikka Wikispeciesissä   Tuliniskatikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tuliniskatikka (Blythipicus pyrrhotis) on kaakkoisaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Nepalista eteläiseen Kiinaan, Indokiinaan ja Malakan niemimaalle. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Brian Houghton Hodgson kuvaili lajin holotyypin Nepalista vuonna 1837.
Töölön juttu

Töölön juttu eli Töölön päivälliset oli Helsingissä Krimin sodan aikana vuonna 1855 tapahtunut poliittinen skandaali, jossa Helsingin yliopiston ylioppilaat kohottelivat maljoja Venäjän vastustajien kunniaksi.
Eräs liberaalisti ajattelevista ja Ruotsiin suuntautuneista ylioppilaista koostunut ystäväpiiri oli viettänyt 30. marraskuuta 1855 Antinpäivää Töölön ravintolassa, joka sijaitsi nykyisen Hesperianpuiston alueella. Sama piiri oli hieman aiemmin paljastanut opiskelija Oskar Tamelanderin Venäjän hallituksen vakoojaksi niin sanotussa Tamelanderin jutussa. Töölön tilaisuudessa oli kertoman mukaan kohotettu maljoja Venäjän vihollisille ja vihollismaiden johtajille, kuten Britannian kuningatar Viktorialle ja Ranskan keisari Napoleon III:lle. Juhlijat yrittivät lisäksi estää sotilassoittokuntaa esittämästä Keisarihymniä. Tapaus leimattiin valtiolliseksi mielenosoitukseksi. Vuoden 1830 vastaavan ”Puolan maljan” tapauksen tavoin osalliset yrittivät selittää kyseessä olleen väärin kuulemisesta johtunut väärinkäsitys.
Tapauksen tultua julki Suomen kenraalikuvernööri F. W. R. von Berg ja yliopiston sijaiskansleri Johan Reinhold Munck puuttuivat asiaan ja osallisia rangaistiin, epäsuorasti myös Tamelanderin paljastamisen vuoksi. Yhteensä 12 ylioppilasta erotettiin yliopistosta eripituisiksi ajoiksi: joukon johtajana pidetty ylioppilas Karl Wetterhoff ainiaaksi, ylioppilas Anders Ramsay kahdeksi vuodeksi ja maisteri Anders Herman Chydenius sekä kandidaatti J. H. E. Berg puoleksitoista vuodeksi. Lisäksi Karl Gustaf Ehrström joutui eroamaan juridisen ja Adolf Erik Nordenskiöld fyysis-matemaattisen tiedekunnan kuraattorin virasta. Nordenskiöld menetti myös virkansa vuorikonduktöörinä. Fyysis-matemaattisen tiedekunnan sihteeri Johan Jakob Chydenius erosi vapaaehtoisesti myötätunnosta muita erotettuja kohtaan. Myös Tamelander erotettiin.
Erotettuihin kuulunut Anders Ramsay kuvaili myöhemmin Töölön jutun tapahtumia tunnetussa muistelmakirjassaan Muistoja lapsen ja hopeahapsen. Erottamisten ohella muutamia osallisia tuomittiin karsseriin. Näiden joukossa oli muusikko Filip von Schantz, jonka on sanottu säveltäneen arestinsa aikana ”Karsseripolska”-nimisen polskan.
Tyge Dahlgaard

| Tyge Dahlgaard> Tanskan kauppaministeri |
| --- | --- |
 Jens Otto Kragin II hallitus 21. syyskuuta 1966 – 1. lokakuuta 1967  
Edeltäjä:  Lars P. Jensen
Seuraaja:  Ove Hansen
Tanskan Pohjoismaa-ministeri
 Jens Otto Kragin II hallitus 21. syyskuuta 1966 – 1. lokakuuta 1967  
Edeltäjä:  Bertel Dahlgaard
Seuraaja:  Ove Hansen
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1921 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 20. joulukuuta 1985 (64 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Tyge Dahlgaard (8. huhtikuuta 1921 Kööpenhamina – 20. joulukuuta 1985) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi Tanskan kauppa- ja Pohjoismaa-ministerinä 1966–1967. Pääministeri Jens Otto Krag erotti Dahlgaardin hallituksesta, kun tämä oli puolustanut Kreikan kanssa käytävää kauppaa sotilasjuntan vallankaappauksen jälkeen. Myöhemmin Dahlgaard toimi suurlähettiläänä useissa maissa, muun muassa Serbiassa, Etelä-Koreassa ja Japanissa.
Aiheesta muualla

Tyge Dahlgaard Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Tim Daly

| Tim Daly |
| --- | --- |
 Tim Daly vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Timothy Daly
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1956 (ikä 68) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, televisio-ohjaaja
Puoliso:  Amy Van Nostrand (1982-2010) (eronnut) Téa Leoni (2014-)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981–
Merkittävät roolit:  Joe Hackett (Wings) Teräsmies (Teräsmies) Richard Kimble (Takaa ajettu) Henry McCord (Rouva Ministeri)
Palkinnot
 Golden Satellite (2001) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
James Timothy Daly (s. 1. maaliskuuta 1956 New York, New York, Yhdysvallat) on Golden Satellitella palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Wings. Daly on tehnyt myös muutamia äänirooleja, joista merkittävin on ollut Teräsmies.
Elämäkerta

Daly syntyi New Yorkissa vuonna 1956 James Dalylle ja Hope Newellille, jotka olivat molemmat näyttelijöitä. Hänellä on vanhempi sisko Tyne Dale ja velipuoli säveltäjä Mark Snow. Daly opiskeli näyttelemistä ja kirjallisuutta Vermontin Bennington collegessa, josta hän valmistui vuonna 1979. Palattuaan New Yorkiin Daly jatkoi opiskelua näyttelemisen ja laulamisen parissa.
Filmografia > Televisiosarjat

Wings (1990–1997)
Storm of the Century (1999)
Takaa ajettu (2000–2001)
Amyn lailla (2003)
Sopranos (2004–2007)
Eyes (2005–2007)
Rouva presidentti (2006)
Yhdeksän yhteyttä (2006–2007)
Kova laki: Erikoisyksikkö (2007)
Greyn anatomia (2007 ja 2009)
Rakkauden anatomia (2007–)
Rouva Ministeri (2014–)
Filmografia > Ääniroolit

Naapurini Totoro (1993)
Teräsmies (1996–2000)
Invasion America (1998)
Superman: Brainiac Attacks (2006)
Superman/Batman: Public Enemies (2009)
Superman/Batman: Apocalypse (2010)
Justice League: Doom (2012)
Thônes

| Thônes |
| --- | --- |
 Kaupungin keskustaa
 vaakuna
 Thônes
 Koordinaatit: 45°52′59″N, 6°19′33″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Haute-Savoie
Arrondissementti:  Annecy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  52,3 km²
Väkiluku (2015):  6 549 
 – Väestötiheys:  125 as./km²
Kunnan numero:  74280
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thônes on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Kunta sijaitsee Lac d’Annecy -järven rannalla, noin 20 kilometriä Annecyn kaupungista etelään.
Thônes sijaitsee noin 10 kilometrin päässä La Clusazin laskettelukeskuksesta, mikä tekee siitä vilkkaan matkailukaupungin. Thônes oli keskeinen paikka vastarintaliikkeen taisteluissa Plateau des Glières’sä toisessa maailmansodassa. Muistona taisteluista on Moretten hautusmaa (Nécropole nationale de Morette).
Ruoka

Paikkakunnan erikoisuuksia on Reblochon-juusto.
Tunnettuja kuntalaisia

Régine Cavagnoud (1970–2001), alppihiihtäjä
Ystävyyskaupungit

Theix-Noyalo (Ranska)
Thônesin laakso
Plateau des Glières
Nécropole nationale de Morette
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thônes Wikimedia Commonsissa
Titania McGrath

Titania McGrath (@TitaniaMcGrath) on parodinen Twitter-tili, jota pitää brittiläinen koomikko ja Spiked-verkkolehden kolumnisti Andrew Doyle. McGrath on satiiri intersektionaalisesta feminististä. Doyle nimesi hänet satuhahmo Titanian mukaan. McGrath on ilmoittanut olevansa valkoihoinen ei-valkoinen, hän on kaikkia sukupuolia ja ei mitään sukupuolta ja hänen mukaansa heteroseksuaalisuus on sairaus. McGrath on tviitannut boikotoivansa kaikkia valkoisten miesten valmistamia tuotteita. Stand up -klubeilla hahmoa on esittänyt näyttelijä Alice Marshall. Esitykseen on kuulunut muun muassa Sluts for Islam -mielenosoitus, jossa McGrath marssii vähäpukeisena mutta huntu päässä.
Käsikirjoittaja ja koomikko Kaisa Pylkkänen kommentoi hahmoa Suomen Kuvalehdelle vuonna 2020. Pylkkänen sanoi olevansa Doylen kanssa useimmista asioista eri mieltä, mutta pitävänsä Titaniaa hauskana ja tiedostavia feministejä osuvasti piikittelevänä.
Toimittaja ja komediakäsikirjoittaja Mollie Goodfellow kirjoitti Titania McGrathista New Statesman -lehdessä vuonna 2019. Goodfellow’n mielestä vitsi on vanha ja tylsä. Se perustuu hänen mukaansa vanhemman sukupolven halulle puolustaa saavutettuja etuja, kun nuoret vaativat tasa-arvoa. Goodfellow’n mukaan todellisuudessa etenkin nuorten naisten on vaikeaa olla aktiivinen sosiaalisessa mediassa, sillä se altistaa vihamielisille reaktioille.
Suomennettu teos

Woke. Opas yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen.  ((Woke. A Guide to Social Justice, 2019.) Suomentanut Risto Mikkonen)  Kuopio:  Scanria, 2020.  ISBN 978-952-5182-65-1.
Aiheesta muualla

Titania McGrath Twitterissä (englanniksi)
Tyyni Schulman

Tyyni Ilta Helena Schulman, o.s. Krank (17. kesäkuuta 1895 Pietarsaari – 27. kesäkuuta 1956 Porvoo) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Negrita, T.S-n ja Fru Helena.
Tyyni Schulmanin vanhemmat olivat Karl Rudolf Krank ja Anna Ella Helena von Essen. Hän oli naimisissa vuodesta 1917 Carl Allan Morgan Schulmanin (1889–1954) kanssa. Heidän poikansa Allan Schulman (1919–2003) oli toimittaja ja tv-tuottaja.
Neljä romaania kirjoittanut Schulman oli toimittajana Nyland- ja Nya Nyland -lehdissä 1947–1949. Hän kirjoitti myös pakinoita, novelleja ja arvosteluja, joita julkaistiin muun muassa Vecko-Spegeln, Nya Pressen, Borgåbladet ja Hangö Tidning -lehdissä.
Teoksia

En stjärna tänds  − och slocknar: roman. Söderström, Helsingfors 1949
Sju år för Johannes: roman. Söderström, Helsingfors 1950
Stendalen: roman. Söderström, Helsingfors 1951
Slut är fiestan: roman. Söderström, Helsingfors 1954
Toinen sikhisota

Toinen sikhisota oli vuosina 1848–1849 käyty sota Sikhivaltion kapinoitsijoiden ja brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian välillä. Toinen sikhisota oli seurannut yleistä brittivastaiste mielialaa ensimmäisen sikhisodan jälkeen ja monet muodollisesti brittien hallitseman Sikhivaltion hovin alaiset sikhit kapinoivat brittejä vastaan. Lopulta sota päättyi kuitenkin brittien voittoon ja Sikhivaltion lakkauttamiseen.
Britit olivat ottaneet voiton, mutta esimerkiksi raskaat tappion Chillianwalan taistelusa olivat myös kolaus heidän sotamaineelleen.
Tausta

Sikhiläinen Randžit Singh oli 1800-luvun alkuun mennessä perustanut voimakkaan Sikhivaltion, mutta hänen kuolemaansa vuonna 1839 oli seurannut kaaos. Maa ajautui myös niin sanottuun ensimmäiseen sikhisotaan brittiläistä Itä-Intian kauppakomppaniaa vastaan. Sota päättyi sikhien tappioon ja Lahoren sopimukseen vuonna 1846. Valtio oli menettänyt suuret osat alueistaan, mukaan lukien brittien tukemalle Gulab Singhille annetun Kashmirin alueen.
Tappio oli herättänyt brittien vastaisia mielialoja. Monet sikhien yläluokan jäsenistä karsastivat brittien tapaa puuttua maan asioihin. Itä-Intian kauppakomppanian Sikhivaltioon asetettu edustaja Henry Lawrence oli esimerkiksi karkottanut lapsihallitsija Duleep Singhin holhoojana toimineen äiti maharani Jind Kaurin. Sikhien armeijassa eli khalsassa uskottiin myös yleisesti, että tappio ensimmäisessä sikhisodassa ei ollut johtunut niinkään sotilaallisista tekijöistä, vaan sikhijoukkojen komentajien petturuudesta.
Sota > Sodan alku

20. huhtikuuta 1848 Multanin kaupungissa syttyi brittien vastainen kapina. Kaupunki oli menetetty briteille ensimmäisessä sikhisodassa. Sen sikhiläinen kuvernööri Diwan Mulraj Chopra oli aluksi säilyttänyt virkansa, mutta verotukseen liittyvän kiistan takia hänet oli korvattu brittimyönteisemmällä Sirdar Khan Singhillä. Multanin kapinan yhteydessä raivostunut väkijoukko surmasi kaupungissa brittejä edustaneet luutnantti Patrick Vans Agnewin ja luutnantti William Andersonin. Kapinointi levisi pian Multanista muualle Punjabin alueelle. Suuret määrät muodollisesti edelleen brittien hallitseman hovin alaisia khalsan sotilata siirtyi kapinallisten puolelle.
Sota > Multan ja Ramnagar

Briteillä oli joukkoja Sikhivaltion pääkaupunki Lahoressa, josta lähetettiin Multaniin kenraalimajuri William S. Whishin johtama osasto sotilaita. He saapuivat Multaniin 18. elokuuta 1848 ja vahvistusten jälkeen heidän joukkonsa käsittivät 28 000 sotilasta. Mukana brittien puolella oli myös 4 300 Šer Singhin johtamaa sikhiläistä sotilasta. Multanissa noin 12 000 kapinallista puolusti Multanin linnoitusta Mulraj Chopran johdolla. Britit alkoivat piirittää kapinallisia vallaten joitakin heidän asemistaan 10. – 12. syyskuuta. Tilanne muuttui kuitenkin olennaisesti, kun heidän puolellaan aluksi olleet Šer Singhin joukot vaihtoivat puolia. Britit joutuivat vetäytymään uusia vahvistuksia odotellen.
Šer Singh päätti jättää Multanin ja vetäytyi 9. lokakuuta monien Multanin puolustajien kanssa kohti Luoteis-Punjabia, jossa Šer Singhin isä Chuttur Singh oli liittynyt kapinoitsijoihin. Hän alkoi linnoittaa asemia Chenabjoen ylityspaikoilla brittien vastahyökkäystä odotellen. Samoihin aikoihin britit olivat viimein koonneet noin 20 000 miehen joukon, jonka kenraaliluutnantti Hugh Gough johti Sutlejjoen yli. Gough irrotti joukoistaan ratsuväen osaston, joka lähetettiin prikaatinkenraali C. R. Curetonin johdolla vastaan Lahorea uhkaavia sikhijoukkoja. Sikhit kohdattiin Ramnagarin taistelussa Chenabjoella 22. lokakuuta. Brittien ratsuväen hyökkäykset pysäytettiin sikhien huolellisesti valmisteltujen asemien eteen. Cureton sai surmansa taisteluissa.
Gough joutui itse armeijoineen etsimään vähemmän linnoitettua ylityspaikkaa Chenabjoella. Lopulta 2. joulukuuta heidän onnistui viimein ylittää joki Sadulporen kohdalla. Hänen joukkonsa kiersivät kohti Ramnagarin suunnalla olleiden sikhien selustaa, joiden onnistui kuitenkin vetäytyä järjestäytyneesti. Gough määrättiin pysähtymään odottamaan Multanin tapahtumien kehitystä. 27. joulukuuta britit olivat saaneet viimein vahvistuksia myös Multanin suunnalla ja piiritys käynnistettiin uudelleen. Multanin kaupunki vallattiin 3. tammikuuta ja sen linnoitus antautui 22. tammikuuta. Antautunut Mulraj säästyi kuolemantuomiolta, mutta hän sai elinikäisen vankeustuomion.