stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neoliittinen Eurooppa
Maanviljelyn leviäminen Euroopassa > Maanviljelyn alku

Maanviljely sai alkunsa mm. Lähi-idässä. Siellä maanviljely alkoi Kaakkois-Turkin rajaseudulla noin 13 500 kalenterivuotta sitten. Se levittäytyi Pohjois-Mesopotamiaan, Syyriaan ja suureen osaan Itä-Anatoliaa jo 11 500–10 000 kalenterivuotta sitten eli 9 500–8 000 eaa. On varmaa, että maata viljeltiin Levantissa Israelissa ja Syyriassa jo 10 000–8 000 kalibroitua vuotta sitten.lähde? Maanviljelyn alkuun ja leviämiseen liittyvät ajoitukset ovat kiisteltyjä, ja ehkä liian nuoria joiltakin osin .lähde?
Joidenkin käsityksen mukaan vasta täysin kehittynyt PPNB/C kauden viljely alkoi levitä Eurooppaan noin 7000 eaa.
Jo 7 000 eaa. maanviljely oli levinnyt idässä ja pohjoisessa Mesopotamiaan ja Tigriksen pohjoispuolelle Iranin Zagrosvuorille sekä lännessä keskiseen ja itäiseen Etelä-Turkkiin, jonne syntyi Hacilarin kulttuuri noin 7 000 eaa. Turkin kulttuuriin liittyi härän palvonta. Härkää palvottiin monissa myöhemmissäkin kulttuureissa, esimerkiksi Egyptissä Apis-härkää. Pian maata alettiin viljellä myös Euroopassa, jossa se levisi 3 000–2 000 vuodessa laajalle alueelle.
Maanviljelyn leviäminen Euroopassa > Kreikkaan ja Balkanille

Maanviljely levisi Kreikkaan läntisestä Etelä-Turkista ja ehkä myös suoraan meren yli Levantista Eurooppaan. Maanviljelyn arvellaan saapuneen itäiseen Etelä-Kreikkaan ja Kreetan saarelle noin 7000 eaa. Siihen liittyi vuohien, lampaiden, linssin, ohran ja vehnän kasvattaminen. 50–300 asukkaan kyliä rakennettiin savitiilistä. Löydöt viittaavat siirtolaisuuteen.
Kreikan Thessaliaan syntyi Esi-Sesklon kulttuuri ehkä jo 7 500 eaa., varmemmin 6 850 – 6 000 eaa. Esi-Sesklon kulttuuri muistuttaa Turkin Hacilaria. Esi-Sesklo kehittyi nopeasti Sesklon kulttuuriksi. Euroopan varhaisin maanviljelykulttuuri oli ehkä esikeraaminen, mutta myöhemmin sen leviämiseen liittyi Turkista Balkanin pohjoisosiin ulottunut varhainen maalattu keramiikka.
Sen jälkeen maanviljely levisi noin 6 500 – 6 000 eaa. Pohjois-Balkanille Karanovo I–II ja Starcevo-Körosin kulttuureiksi. Maanviljely levisi Tisza-joen yläjuoksulle Tardenoisin kulttuurin itäiselle reuna-alueelle. Koko Balkan oli maanviljelysaluetta 6 000 – 5 000 eaa. Kreikasta tulleiden siirtolaisten ja vaikutteiden tuomana.
Maanviljelyn leviäminen Euroopassa > Leviäminen Välimerellä ja Keski-Euroopassa

Maanviljelyn leviäminen oli erityisen nopeaa Euroopassa 6000–5000 kalenterivuotta sitten. Leviäminen tapahtui Kreikan alueelta kahta reittiä: Välimeren rantoja pitkin länteen ja Balkanilla aluksi pohjoiseen ja sitten Unkarista länteen.  Ranskassa maanviljely levisi Välimeren rannalta pohjoiseen. Karjanhoito levisi ehkä nopeammin kuin maanviljely.
Maanviljely levisi Lounais- ja Keski-Eurooppaan ja Välimeren itäosassa luultavasti siirtolaisuutena mutta muualla lainaamalla kulttuurivaikutteita alkaen noin 5000 eaa. Euroopassa maanviljely levisi viimeisenä Espanjan sisämaahan, Ranskaan, Pohjois-Saksaan, Pohjois-Puolaan ja Valko-Venäjälle sekä Skandinaviaan, joilla alueilla mesoliittiset yhteisöt sinnittelivät pitkään alkaen heikentyä vasta 4500–3500 eaa.
Maanviljelyn leviäminen Euroopassa > Pohjoinen haara

Pohjoisella reitillä maanviljely oli levinnyt 6 400 – 6 100 eaa. Unkariin Tonavan sivuhaaralle Tiszajoelle. Sinne syntyi nauhakeraaminen kulttuuri noin 5 700 eaa. Maanviljelyn leviäminen Euroopassa tapahtui muun muassa nauhakeraamisten jokilaaksojen lössin ravinteita hyödyntävien mukana mutta melko hitaasti. Aikaisemmin on uskottu nauhakeraamisten varhaisten viljelijöiden olleen melko liikkuvaa kaskiviljelijäväestöä, nykyään uskotaan heidän asuneen melko pitkään paikallaan, eikä heidän uskota viljelleen kaskeamalla. Maanviljely levisi länteen nauhakeraamisen kulttuurin vaikutuksesta nopeasti Tonavan pohjoispuolelle ja Reinin varsille 5000 eaa. mennessä. Maanviljely levisi Unkarista Etelä-Puolaan ja Keski-Saksaan 5 000 – 4 000 eaa.
Maanviljelyn leviäminen Euroopassa > Välimeren haara

Toinen maanviljelyn leviämisen pääväylä oli etelämpänä. Siellä maanviljelyä levitti länteen Välimeren rannikkoa pitkin sydänsimpukkakeramiikkaa tuottanut merenkävijäkulttuuri. Maanviljely alkoi 6 000 – 5 600 eaa. levitä Ranskan ja Italian etelärannikoilta pohjoiseen. Keski-Eurooppaan se levisi 5 500 – 5 000 eaa. Luoteis-Italiaan maanviljely saapui viimeistään 6 000 eaa.
Maanviljelyn leviäminen Euroopassa > Pohjoiseen Keski-Eurooppaan ja Pohjois-Eurooppaan

Noin 4 500 – 3 500 eaa. maanviljely oli levinnyt lähes koko Eurooppaan lukuun ottamatta Skandinavian keski- ja pohjoisosia. Ranskaan ilmaantui nauhakeramiikkaa jo 4 800 eaa., mutta ensimmäinen maatalouskylä Courthézoniin Vauclusessa itäisessä Etelä-Ranskassa 4 650 eaa. Portugalissa on ollut maanviljelijöitä noin 5 200 eaa. Megaliitteja alettiin rakentaa melko pian sen jälkeen, kun maanviljely alkoi Portugaliissa ja Ranskassa. Bretagneen rakennettiin Barnenzin megaliittihauta noin 4 500 eaa. Länsi-Ranskan varhaisille megaliittialueille tuli luultavasti vaikutteita sekä idästä nauhakeramiikan että etelästä sydänsimpukkakeramiikan suunnasta. Luultavasti Pariisin altaan seuduilla La Hoguetten kulttuurissa yhdistyivät etelästä tuleva välimeren ja itäinen LBK (Linear Band Culture = nauhakeraaminen) -kulttuuri.
Pohjois-Ranskassa sekä Englannissa viljeltiin maata noin 3 500 eaa. ja Espanjassa 5 000 – 3 000 eaa. Maanviljely levittäytyi itään Venäjälle 3 000 – 2 500 eaa. Itämeren etelärannikolla ja Etelä-Skandinaviassa maata viljeltiin 3 900 eaa. Maanviljely levisi Etelä-Ruotsista pohjoisemmaksi 4 000 – 3 000 eaa., samoin Tanskassa. Suomeen maanviljely tuli tattarin muodossa noin 5 300 eaa., ohran viljelystä löytyneet varhaisimmat löydöt ovat ajalta 4 200 eaa.
Maanviljely ja indoeurooppalaiset

Geenitutkimusten mukaan varhaisilla Välimeren ja Keski-Euroopan viljelijöillä ei ollut ratkaisevasti indoeurooppalasia geenejä. Molemmissa ryhmissä yleinen isälinjan haplotyyppi oli pohjoisesta Lähi-idästä lähtenyt G2a. Pohjoisessa esiintyy myös aiemman kantaväestön tyyppiä I.
Jotkut tutkijat väittävät indoeurooppalaisten tuoneen viljelyn Eurooppaan.
Monien kielitieteilijöiden mukaan indoeurooppalainen kieli levisi Eurooppaan vasta pronssikaudella, kun sotainen kurgaanikulttuuri levisi tänne noin 3 600 – 2 300 eaa. mm. vasarakirveskulttuurina. Uusi kulttuuri syrjäytti vanhan megaliittikulttuurin monilla alueilla. Tämän näkemyksen mukaan "indoeurooppalaiset" olisivat lähteneet Kaukasian pohjoispuolisilta aroilta. Tietysti indoeurooppalaisten kansojen asutusaaltoja on voinut olla useita.
Sitä, kumpi oletus on oikea, ei voida todistaa genetiikankaan avulla, koska nauhakeraaminen kulttuuri ja kurgaanikulttuuri levisivät Keski-Eurooppaan karkeasti ottaen samoillekin alueille eri aikoina. Kurgaanioletusta tukee se, että "indoeurooppalaisiin" näyttää liittyvän paimentolainen elämäntapa, ja heidän oletetaan keksineen hevosten vetämät, puolapyöräiset sotavaunut .
Kaskiviljely

Kaskiviljely alkoi yleistyä Tanskassa Ertebolle-Ellerbeckin kulttuurin aikana noin 4200–3800 eaa. Kotieläintenpitoon ja viljelyyn pohjautuva maatalous lienee ollut täysipainoista vasta 4000–3200 eaa, tai vasta 2800 eaa. Saviastioiden käyttö olisi alkanut noin 4000 eaa. (Joidenkin mukaan keramiikka tuli jo aikaisemmin noin 4700 eaa.) Maanviljely levisi suunnilleen jalojen lehtipuiden kasvualueelle.
Maanviljelyn leviämisen aikataulu

7 000 eaa. Turkkiin
6 800 eaa. Kreikan Thessaliaan
5 600 eaa. Adrianmerelle
5 200 eaa. neoliittista kulttuuria Espanjassalähde?
5 200 eaa. lampaita Portugalissa
5 300 eaa. Tyrrhenanmerelle
5 200 eaa. Ranskan-Iberian rannikolle
5 000 eaa. maanviljely levisi Unkariin, Romaniaan, Bulgariaan ja entiseen Jugoslaviaan
4 750 eaa. maanviljelijöitä Tonavaa pitkin Etelä-Määriin
Euroopan neoliittisen kauden kulttuurit

Varhaisneoliittinen
Balkanilla
Sesklon kulttuuri
Starcevon kulttuuri
Dudeștin kulttuuri
Keskineoliittinen
Balkanin seuduilla
Vincan kulttuuri
Keski-Euroopassa
Nauhakeraaminen kulttuuri
Myöhäisneoliittinen/kuparikausi
Balkanilla
Tripoljen kulttuuri
Keski-Euroopassa
Lengyelin kulttuuri
Nuorakeraaminen kulttuuri
"Megaliittikulttuuri"
Myöhäinen kuparikausi
Suppilopikarikulttuuri
Kellopikarikulttuuri
Kirjallisuutta

Prehistoric Europe, Timothy Champion, Clive Gamble, Stephen Shennan, Alasdair Whittle, Academic Press London 1984, ISBN 0-12-167550-5, ISBN 0-12-167552-1 Pbk.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.eliznik.org.uk/RomaniaHistory/maps/arch_agriculture.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.comp-archaeology.org/Central_European_Neolithic_Chronology.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Ranskaksi, varhaiset Lähi-idän, Turkin ja Kreikan maanviljelyskulttuurit kartalla
Manviljelyn laajaneminen Euroopassa
Ranskaksi, Indoeurooppalaisten laajeneminen kuparikauden Euroopassa
LHH neolithic (Arkistoitu – Internet Archive)
Gimbutas (Arkistoitu – Internet Archive)
Europe
title3
LHH%20neolithic.html THE GREAT COLONIZATIONS - THE NEOLITHIC (Arkistoitu – Internet Archive)
CARTES DE L'EUROPE NEOLITHIQUE
Neolithic Europe (Arkistoitu – Internet Archive)
HOLOCENÍ KULTURY I. - kultury posledních 10 000 let Neolit - éra prvních zemědělců (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Euroopan historia |
| --- | --- |
Esihistoria:  Paleoliittinen Eurooppa  Neoliittinen Eurooppa 
Antiikki:  Kreikan klassinen kausi  Rooman tasavalta  Hellenismi  Rooman keisarikunta  Varhaiskristillisyys  200-luvun kriisi  Rooman valtakunnan tuho  Myöhäisantiikki 
Keskiaika:  Varhaiskeskiaika  Kansainvaellusaika  Frankkien valtakunta  Anglosaksit  Bysantin valtakunta  Kirkkovaltio  Bulgarian valtakunta Ensimmäinen  Toinen  Venetsian tasavalta  Genovan tasavalta  Viikinkiaika  Kiovan Rus  Aragonian kruunu  Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta  Sydänkeskiaika  Firenzen tasavalta  Feodalismi  Ristiretket  Serbian valtakunta  Myöhäiskeskiaika  Musta surma  Satavuotinen sota  Kalmarin unioni 
Uusi aika:  Renessanssi  Uskonpuhdistus  Löytöretkiaika  Barokki  Toscanan suurherttuakunta  Kolmikymmenvuotinen sota  Absoluuttinen monarkia  Osmanien valtakunta  Portugalin siirtomaat  Espanjan siirtomaaimperiumi  Puola-Liettua  Kasakkahetmanaatti  Ruotsin valtakunta  Yhdistyneet provinssit  Brittiläinen imperiumi  Habsburgien monarkia  Venäjän keisarikunta  Valistus 
Uusin aika:  Teollinen vallankumous  Ranskan suuri vallankumous  Napoleonin sodat  Nationalismi Euroopassa  Euroopan hullu vuosi  Ensimmäinen maailmansota  Venäjän vallankumous  Maailmansotien välinen aika  Toinen maailmansota  Kylmä sota  Euroopan yhdentyminen 
 Eurooppalaisten alkuperä  Kristinuskon historia  Euroopan unionin historia 
Viljely levisi alussa Euroopassa pohjoista ja eteläistä reittiä pitkin.
Maanviljelyn leviäminen Eurooppaan. Punainen nauhakeraaminen, oranssi sydänsimpukkakeramiikka.
Neoliittisen maanviljelykulttuurin leviäminen kaakosta Eurooppaan.
Eurooppa 4500-4000 eaa.
Eurooppa 4000-3500 eaa.
Valtaus (esineoikeus)

Valtaus tarkoittaa omistajattoman esineen haltuunottoa sillä tarkoituksella, että se tulisi valtaajan omistamaksi. Se on vanhin omistusoikeuden saantomuoto. Suomessa tulee nykyisin kyseeseen ainoastaan irtaimen esineen valtaus. Sen edellytyksenä on, ettei esine ole toisen omistuksessa. Esine on joko hylätty tai se ei ole koskaan ollut kenenkään omistuksessa. Valtauksen lähikäsite on löytö. Siinä omistusoikeuden saanto perustuu toisen omistaman esineen löytämiseen ja haltuunottoon.
Entisajan suomalaisessa talonpoikaiskylässä sarkajaon ulkopuolisten alueiden nautinta perustui valtauksella syntyneeseen hallintaan. Tällaisen alueen veroluku perustui yleensä alueen tuottoon.
Aiheesta muualla

Oikeustiede:valtaus (esineoikeus) Tieteen termipankki. 14.01.2014. Viitattu 14.1.2014.
Valtavaara

| Valtavaara |
| --- | --- |
 Entinen palovartijan tupa Valtavaaran huipulla.
Korkeus:  492 m
Sijaintitiedot
 Valtavaara
 Koordinaatit: 66°11′12″N, 29°11′30″E 
Sijainti:   Kuusamo, Suomi
Geologia
Tyyppi:  Vaara
Helpoin reitti:  Karhunkierros
Näköalaa
Valtavaara on vaara Kuusamossa Rukatunturin koillispuolella. Sen korkeus on 492 metriä. Valtavaara on Pohjois-Pohjanmaan maakunnan korkein luonnontilainen kohta.
Valtavaaran laella on entinen palovartijan tupa, joka on nykyään retkeilijöiden käytössä päivätupana. Tuvasta on poistettu kamiina tammikuussa 2020. Valtavaara kuuluu Valtavaara-Pyhävaaran luonnonsuojelualueeseen ja on osa vaarajonoa Konttainen-Valtavaara-Rukatunturi-Pyhävaara. Valtavaaran halki kulkee Suomen tunnetuimpiin kuuluva vaellusreitti Karhunkierros.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtavaara Wikimedia Commonsissa
Ympäristöterveys

Ympäristöterveys käsittelee Maailman terveysjärjestön (WHO) mukaan kaikkia ihmisen ulkopuolisia fysikaalisia, kemiallisia ja biologisia tekijöitä ja niihin liittyviä käyttäytymiseen vaikuttavia tekijöitä. Se sisältää niiden ympäristötekijöiden määrittämisen ja hallinnan, jotka voivat mahdollisesti vaikuttaa terveyteen. Se suuntautuu estämään sairautta ja luomaan terveyttä tukevia ympäristöjä. Tämä määritelmä sulkee pois käyttäytymisen, jolla ei ole yhteyttä ympäristöön (esim. oma tupakointi, tupakansavulle altistuminen kuitenkin kuuluu), sekä käyttäytymisen, joka liittyy sosiaaliseen ja kulttuuriseen ympäristöön (esim. ruoka- ja juomatavat), sekä perinnölliset tekijät. Ympäristöterveyden kaikki eri näkökulmat kuuluvat ympäristöterveydenhuoltoon. Ympäristölääketiede on suppeampi lähinnä sairauksien välittömään estämiseen ja hoitoon liittyvä ala.
Ympäristön merkitys terveydelle

Ympäristön merkitys terveydelle on hyvin erilainen eri maissa. Kehitysmaissa ylivoimaisesti tärkein tekijä on yleinen hygienia, eli puhtaan juomaveden ja ravinnon saanti ja henkilökohtainen hygienia. Näiden heikko taso selittää valtaosan mm. suuresta lapsikuolleisuudesta. Tosin monissa kehitysmaidenkin suurkaupungeissa ilman laatu voi olla sellainen, että siitä aiheutuu lähes yhtä merkittävää terveyden uhkaa. Joissakin olosuhteissa myös sisäilman laatu voi olla keskeinen. Eräissä Kiinan provinsseissa, joissa ei ole käytössä savupiippuja, keittiön savuisen ilman on osoitettu aiheuttavan tupakoimattomille perheenemännille suunnilleen yhtä suuren keuhkosyöpäriskin kuin kova tupakanpoltto aiheuttaa länsimaissa miehille.
Euroopassa suurimmiksi terveyteen vaikuttaviksi ympäristötekijöiksi on arvioitu ulkoilman pienhiukkaset, noin kaksi kolmasosaa kaikkien ympäristötekijöiden ns. DALY-arvosta (Disease Adjusted Life Years), eli noin 6 000–10 000 DALY-yksikköä miljoonaa asukasta kohti. Seuraavina ovat melko suurella varmuudella radon (600–900 DALY) ja ympäristön tupakansavu (600–1200 DALY), sekä pienemmällä varmuudella melu, lyijyaltistus ja otsoni, suurella epävarmuudella myös dioksiinit. Kaikkiaan tutkittujen ympäristötekijöiden arvioitiin aiheuttavan noin 5 % eurooppalaisten koko tautikuormasta. Maailmanlaajuisen riskivertailun mukaan 
12 tärkeimmän terveyttä uhkaavan tekijän joukkoon pääsee kaksi ympäristötekijää, sisäilman epäpuhtaudet ja ulkoilman saasteet.
Arviot ympäristön merkityksestä terveydelle Suomessa

Suomen ympäristöterveystoimikunta arvioi vuonna 1997, että Suomessa merkittävimmät tekijät ovat yhdyskuntailman epäpuhtaudet, joiden arvioitiin aiheuttavan vuodessa 200–400 kuolemantapausta ja kymmeniätuhansia sairastumisia ja sairauksien (esim. astman) pahenemisjaksoja. Arvio kuolemantapauksista on myöhemmin kasvanut noin 1 300:aan (ks. jäljempänä). Suomessa radonin on arvioitu aiheuttavan 300–400 keuhkosyöpää ja ympäristön tupakansavun 60 keuhkosyöpää ja 700 sydänkuolemaa. Ultraviolettisäteilyn (ylenmääräisen auringonoton ja solariumien) aiheuttavan noin 100 ihosyöpää, tämäkin on myöhemmin arvioitu suuremmaksi, niistä aiheutuu ehkä noin 500 melanoomaa. Sisäilman mikrobien on arvioitu aiheuttavan runsaasti infektioita ja hengitystieoireita.
EBoDE-projektin mukaan ulkoilman pienhiukkasten osuus Suomessa on noin 64 %, radonin 6–12 % ja ympäristön tupakansavualtistuksen 6–14 % tutkittujen yhdeksän merkittävän ympäristöaltistusten DALY-arvoista. Nämä yhdeksän altistusta selittivät kaikkiaan noin kolme prosenttia suomalaisten koko tautikuormasta. Täsmennetyssä useampien tekijöiden analyysissä kärkeen nousivat ulkoilman pienhiukkaset, ympäristömelu, sisäilman radon, ympäristön tupakansavu, auringon ultraviolettisäteily ja rakennusten kosteusvauriot.
Ympäristöterveystoimikunta luokitteli ympäristöriskit kolmeen "koriin". Ensimmäisenä on riskejä, jotka ovat periaatteesa erittäin merkittäviä, mutta jotka on erilaisin toimenpitein saatu Suomessa melko hyvin hallintaan. Näitä ovat mm. talousveden laatu, elintarvikkeiden turvallisuus ja säteilyturvallisuus. Toisen "korin" riskit eivät alkujaan välttämättä ole yhtä suuria, mutta niitä ei ole toistaiseksi saatu hallintaan. Näitä ovat mm. sisäilman laatu, yhdyskuntailman laatu, melu, tapaturmat ja onnettomuudet, sekä ympäristön psyykkiset ja sosiaaliset terveysvaikutukset. Kolmanneksi meillä on riskejä ja ongelmia, jotka koskevat pääasiasa tulevaisuutta ja tulevaisuuden hallintaa. Näitä ovat mm. ilmastonmuutos, otsonikerroksen ohentuminen, terveellisten yhdyskuntien suunnittelu ja rakentaminen, sekä kansalaisten puutteelliset vaikutusmahdollisuudet omaan ympäristöönsä. Lisäksi alalla on paljon huonosti tunnettuja tekijöitä, jotka edellyttävät aktiivista tutkimustyötä.
Vesihuolto

Suomessa noin puolet juomavedestä on pohjavettä ja puolet pintavettä. Pintavesi on aina desinfioitava, koska siinä on humusta ja muita orgaanisia aineita, jotka edistävät mikrobien kasvua. Toisaalta desinfiointi esim. kloorilla tuottaa jonkin verran terveydelle haitallisia aineita. Vesilaitosten mittava tarkkailuohjelma takaa veden melko hyvän turvallisuuden. Hyvin hoidettujen vesilaitosten vettä voidaankin Suomessa pitää hygieenisesti keskimäärin parempana kuin pullotettujen vesien. Poikkeustapauksissa isommissakin kaupungeissa voi sattua onnettomuuksia, kuten Nokian vesiepidemia osoitti. Pienehköt kunnalliset vesilaitokset käyttävät usein pohjavettä, jota ei useinkaan desinfioida. Pintavesien valuminen pohjaveteen tai kemikaalien valuminen maaperään voivat turmella tällaisen veden juomakelvottomaksi. Näistä ovat esimerkkejä Kärkölän kloorifenoliepisodi vuonna 1987 sekä useat pienehköt norovirusten tai kampylobakteerien aiheuttamat ripuliepidemiat.
Ravinto

Kuten juomaveden, myös ravinnon suurimmat riskit ympäristöstä ovat mikrobiologisia, bakteerien tai virusten aiheuttamia. Luotettavat kylmäketjut ovat parantaneet elintarvikkeiden hygieniaa olennaisesti ja samalla on voitu vähentää terveydelle haitallisia säilöntämenetelmiä kuten vahvaa suolausta ja savustusta. Säilöntäaineet ovat Suomessa tiukassa kontrollissa eikä niistä allergiaa lukuun ottamatta ole voitu osoittaa ongelmia. Ravinnon myrkyllisistä aineista voidaan mainita petokalojen kuten suuren hauen metyylielohopea ja silakan ja Itämeren lohen dioksiinit. Näiden käyttörajoituksista on tarvittaessa annettu suosituksia, mm. haukea ei pidä syödä raskauden aikana. Muutoin riskejä ei voida pitää suurina ja ne voidaan välttää syömällä monipuolisesti erilaista kalaa. Olennainen tekijä elintarvikkeiden turvallisuudessa on hygienia omassa keittiössä ja kotona, työpöydän pitäminen puhtaana, käsien pesu, veitsien pesu esim. lihan leikkaamisen jälkeen, jos samalla veitsellä leikataan leipää tai vihanneksia, sekä omat ruokailuvälineet (äiti ei saa koskaan panna pikkulapsen lusikkaa omaan suuhunsa).
Sisäilma

Kosteusvauriot todettiin 1990-luvulla Suomessa paljon yleisemmiksi, kuin mitä oli siihen mennessä ajateltu. Osa niistä perustuu rakennusvirheisiin, mutta osa perustui energiansäästön mukanaan tuomaan riittämättömään ilmanvaihtoon tai lisääntyneen veden käytön aiheuttamaan rakenteiden kastumiseen. Perussääntö on se, että kuiva rakennus ei homehdu. Kostuneet rakenteet saattavat kasvaa kirjavan joukon erilaisia mikrobeja, homesieniä ja muita sieniä, bakteereita ja alkueläimiä. Toistaiseksi ei ole täsmällistä kuvaa siitä, mitkä niistä aiheuttavat useimmin oireita. Siten ennalta ehkäisy on tärkein toimenpide, ja siinä keskeistä on rakenteiden kuivuuden varmistaminen.
Vielä 1970-luvulla ympäristön tupakansavu (ns. passiivinen tupakointi) oli keskeisin sisäilmaongelma. Asenteiden muuttuessa tämä ongelma on selvästi vähentynyt, mutta se ei edelleenkään ole merkityksetön.
Radon on Suomessa tyypillinen sisäilmaongelma, koska monin paikoin kallioperä sisältää uraania, josta radioaktiivisen hajoamisen kautta syntyy kaasumaista radonia. Ongelmaa on lisännyt tiivis ja maanvarainen rakentaminen ja liian huono ilmanvaihto. Radonalueilla kannattaa mitata asunnon radonpitoisuus ja tarvittaessa tehdä korjaukset Säteilyturvakeskuksen ohjeiden mukaan.
Myrkyt ja kemikaalit

Myrkyllisten kemikaalien aiheuttamat terveysriskit ovat useimmiten paikallisia, mutta mm. dioksiinit ja furaanit sekä elohopea ovat levinneet savukaasujen mukana laajalti. Suomessa on runsaasti vanhoja saha-alueita, joille on vuosikymmenien aikana kertynyt  kloorifenoleja ja dioksiineja. Kun näitä alueita kaavoitetaan esim. asuinalueiksi teollisuuden lähdettyä, on pidettävä huolta siitä, että kemikaalit eivät jää esim. rivitalojen pihamaille ja puutarhoihin. Monissa kaupungeissa onkin tehty laajoja puhdistusoperaatioita ja pintamaan vaihtoja. Pohjavedet ovat herkkiä likaantumaan ja jopa omakotitalon vuotava öljysäiliö voi pilata laajan pohjavesialueen, samoin pesuloista vuotaneet trikloorieteeni tai tetrakloorieteeni. Liikennereiteillä tulee varautua kemikaalionnettomuuksiin esim. tankkiautojen kolarin varalta. Joillakin ravinnon tai kuluttajatuotteiden sisältämillä ympäristömyrkyillä voi olla haitallisia pitkäaikaisvaikutuksia.
Yhdyskuntailma

Yhdyskuntailmassa on useita keskeisiä terveyteen vaikuttavia tekijöitä kuten rikkidioksidi, typen oksidit, häkä, otsoni ja ennen muuta pienhiukkaset. Kaikkia näitä syntyy polttoprosesseissa, eli talojen lämmityksen, liikenteen, teollisen toiminnan ja energiantuotannon seurauksena. Viime vuosina eniten terveyteen vaikuttaviksi ovat osoittautuneet pienhiukkaset. Ns. CAFE-projekti (Clean Air For Europe) arvioi Suomessa kuolevan yli tuhat ihmistä vuodessa pienhiukkasten takia ennenaikaisesti. Lisäksi aiheutuu runsaasti sairauksia ja esim. astman oireiden pahentumisia. Suomessa tärkeimmät pienhiukkasten lähteet ovat liikenne ja puun pienpoltto. Melko suuri osa tulee myös kaukokulkeutumana muualta.
Ilmastonmuutos

Ilmastonmuutos voi aiheuttaa suoria terveysongelmia muun muassa sään ääri-ilmiöiden lisääntymisen takia. Vuoden 2003 helleaallon aikana Keski-Euroopassa kuoli viikon aikana noin 35 000 ihmistä ylimäärin. Myrskyjen ja tulvien arvioidaan lisääntyvän ilmastonmuutoksen myötä ja aiheuttavan paitsi taloudellisia menetyksiä myös kuolemia ja sairastumisia. Suurimmat ilmastonmuutoksen aiheuttamat terveysvaikutukset ovat kuitenkin epäsuoria ja aiheutuvat muun muassa ilmastollisten tekijöiden aiheuttamana satoisuuden vähenemisestä ja siitä seuraavasta elintarvikekriisistä ja vajaaravitsemuksesta, sekä etenkin hyönteisten levittämien tartuntatautien kuten malarian leviämisestä uusille alueille.