stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chan Laiwa

| Chan Laiwa> 陈丽华 |
| --- | --- |
 Chen Lihua vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1941 (ikä 82–83) Kesäpalatsi, Peking, Kiina
Muut tiedot
Omaisuus:  6,8 miljardia dollaria (3/2018)
Yritys:  Fu Wah International Group
Fu Wah International -ryhmän rakennuttama Regent-hotelli Pekingin keskustan Jinbao-kadulla.
Chan Laiwa tai Chen Lihua (yksink.: 陈丽华; perint.: 陳麗華; s. 1941) on kiinalainen, Pekingissä asuva yrittäjä, yritysjohtaja, miljardööri ja hyväntekijä. Hän omistaa vuonna 1988 Hongkongissa perustamansa, nykyisin Pekingistä käsin toimivan kiinteistösijoitusyhtiö Fu Wah International Groupin, jota hän myös hallituksen puheenjohtajana johtaa. Yhtiön rakennuttamiin kokonaisuuksiin kuuluvat muun muassa Pekingin ydinkeskustan Jinbao-kadun kehityshanke useine uudisrakennuksineen kuten Jinbao-torni ja Regent-hotelli. Laiwan yhtiö on sijoittanut Kiinan ohella myös hotelleihin Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Laiwan varallisuudekseen 6,8 miljardia dollaria.
Laiwa on taustaltaan aatelista mantšu-sukua ja vietti suuren osana varhaislapsuudestaan Pekingin keisarillisen Kesäpalatsin alueella. Hänen lapsuudenkotinsa oli sisustettu punaisesta santelipuusta kaiverretuilla kalusteilla. Hänen opintonsa jäivät kuitenkin kesken 1940-luvulla lapsuusperheen vähävaraisuuden vuoksi. Hänen oli ryhdyttävä töihin opiskelujen sijasta; hän aloitti korjaamaan kalusteita, ja perusti 1980-luvulla huonekalutehtaan.
Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Laiwa on Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Hän on perustanut Kiinan punaisen santelipuun museon (engl. China Red Sandalwood Museum) ja on sen kuraattori. Museo toimii operatiivisesti osana Fu Wah International -konsernia.
Käännös suomeksi
Iittalan liikuntahalli

| Iittala-halli> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Hollaajantie 2, 14500 Iittala; sijaitsee Hämeenlinna Kalvolan pitäjässä
Koordinaatit:  61.0954°N, 24.1131°E
Avattu:  2005
Omistaja:  Hämeenlinnan kaupunki
Kenttä:  lattiakoko on 25x45 m2
Käyttäjät
 Salibandy:   FT Trackers 
Katsojakapasiteetti
 600 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Iittala-halli on Hämeenlinnan Kalvolan pitäjäkeskus Iittalassa sijaitseva monitoiminen urheiluhalli, joka sijaitsee Iittalan yhtenäiskoulun kanssa samalla kiinteistöllä. Alkujaan liikuntasali oli suunniteltu koulukokonaisuuden osaksi, mutta sitä hallitaan nykyisin eri organisaation kautta.
Vuonna 2005 valmistuneen liikuntatilan lattiakoko on 25x45 metriä. Tila on jaettavissa väliverholla kolmeen osaan. Katsomossa on 600 istuinpaikkaa. Iittala-hallin kuntosali avattiin keväällä 2007.
Salibandyliiga-seura Trackers käytti monitoimitaloa kotihallinaan.
Yrjö II (Iso-Britannia)

| Yrjö II |
| --- | --- |
 Hannoverin vaaliruhtinas
 Kuningas Yrjö II, Thomas Hudson 1744
Ison-Britannian ja Irlannin kuningas
Valtakausi:  11./22. kesäkuuta 1727 – 25. lokakuuta 1760
Kruunajaiset:  11./22. lokakuuta 1727
Edeltäjä:  Yrjö I
Seuraaja:  Yrjö III

Syntynyt:  Georg August 10. marraskuuta 1683 Herrenhausenin linna, Hannover, Saksa
Kuollut:  25. lokakuuta 1760 (76 vuotta) Kensingtonin palatsi, Lontoo, Englanti
Hautapaikka:  Pyhän Yrjön kappeli, Windsorin linna
Puoliso:  Caroline von Brandenburg-Ansbach
Lapset:  Fredrik  Anne  Amelia  Caroline  George William  Wilhelm  Mary  Louisa
Koko nimi:  George Augustus
Suku:  Hannover
Isä:  Yrjö I
Äiti:  Sophia Dorothea
Uskonto:  protestantti
Nimikirjoitus:  
Yrjö II (engl. George Augustus, saks. Georg August); (10. marraskuuta 1683 Herrenhausenin linna, Hannover – 25. lokakuuta 1760 Kensingtonin palatsi, Lontoo, Ison-Britannian kuningaskunta) oli Hannoverin vaaliruhtinas sekä Ison-Britannian ja Irlannin kuningas vuosina 1727–1760.
Suku

Hän oli edellisen kuninkaan Yrjö I:n ja herttuatar Sophia Dorothea Cellen poika. Hänen sisarensa oli tuleva Preussin kuningatar Sophia Dorothea, jonka vanhimmasta pojasta tuli Preussin kuningas Fredrik II Suuri ja jonka tytär oli Luise Ulrike, Ruotsin kuningatar.
Walesin prinssi, kruununperijä

Vuoteen 1717 mennessä Yrjö I ja kruununperijä, Walesin prinssi George, jotka olivat jo vuosia vihanneet toisiaan, riitelivät täysin avoimesti. Prinssin asuinpaikasta Leicester Housesta tuli Robert Walpolen ja varakreivi Charles Townshendin johtaman whig-puolueen toisinajattelijoiden kokoontumispaikka. Yrjö I:n ja Walesin prinssin vuonna 1720 tapahtunut sovinto johti Walpolen pitämiseen Yrjö I:n hallinnossa, mutta Walpole menetti prinssin suosion, kun hänestä tuli yksi Yrjö I:n johtavista ministereistä. Tultuaan kuninkaaksi hän olisi erottanut Walpolen, ellei puoliso kuningatar Caroline olisi puuttunut asiaan.
Valtakausi

Yrjö II:n aikana Iso-Britannia riitaantui Espanjan kanssa asientosta, Britannian orjakauppaoikeudesta Espanjan siirtokunnissa. Alahuoneen tukema Yrjö vaati sotaa ja Espanjaa ärsyttänyttä brittikauppalaivaston salakuljetusta vastustanutta pääministeri Robert Walpolea julistamaan sodan Espanjalle 1742. Siirtomaasota tunnetaan nimellä sota Jenkinsin korvasta. Sota sekaantui mukaan Itävallan perimyssotiin vuonna 1741, jolloin konflikti käytiin lähinnä Euroopassa. Hän johti vuonna 1743 Hannoverin joukkoja voitokkaasti Dettingenin taistelussa ranskalaisia vastaan. Tämä oli viimeinen kerta, kun Ison-Britannian monarkki on johtanut armeijaa taistelussa.
Toinen jakobiittikapina pyrki nostamaan Charles Edward Stuartin valtaan vuonna 1745. Jakobiitit lyötiin Cullodenin taistelussa Yrjön pojan prinssi Williamin, Cumberlandin herttuan johdolla, ja tämän jälkeen protestanttien ja Hannoverin hallitsijasuvun valta Britanniassa oli varmistettu.
Yrjön valtakauden päättyessä Britanniasta oli tullut eurooppalainen suurvalta. Tämä ei ollut kovinkaan suuressa määrin kuninkaan henkilökohtaista ansiota muuten kuin että hän antoi ministerien Sir Robert Walpole ja myöhemmin William Pitt tehdä monia ratkaisevia päätöksiä.
Henkilökuva

Tuleva kuningas avioitui vuonna 1705 prinsessa Caroline von Brandenburg-Ansbachin (1683–1737) kanssa. Caroline oli vilkas ja sukkela, mikä sai aikalaiset aliarvioimaan hiljaisemman ja pidättyväisemmän Yrjön vaikutusvaltaa. Caroline toki vaikutti miehensä päätöksiin kymmenen kuningatarvuotensa aikana. Kuningatar Carolinen kuoleman jälkeen Yrjön rakastajatar Amalia Sophie Marianne von Walmoden sai puolivirallisen aseman hovissa.
Yrjö II on kuuluisa riidoistaan isänsä Yrjö I:n ja myöhemmin poikansa Fredrikin kanssa. Yrjö II piti oopperasta, erityisesti Georg Friedrich Händelistä, joka sävelsi neljä hymniä hänen kruunajaisiinsa. Näistä hymniä Zadok the Priest on laulettu kaikissa kruunajaisissa siitä lähtien. Hän oli koko elämänsä intohimoisen kiinnostunut kaikesta sotilaallisesta ja järjesti jokaisen päivänsä sotilaallisella tarkkuudella.
Avioliitto ja jälkeläiset

Tuleva kuningas avioitui vuonna 1705 prinsessa Caroline von Brandenburg-Ansbachin (1683–1737) kanssa. Yrjölle syntyi puolisonsa prinsessa Caroline von Brandenburg-Ansbachin kanssa 18 vuoden aikana kahdeksan lasta, joista suurin osa eli aikuiseksi asti. Lisäksi parilla on kaksi keskenmenoa sekä kuolleena syntynyt poika.
Vanhin poika oli Walesin prinssi Fredrik, joka kuoli isänsä valtakauden aikana vuonna 1751. Hänen vanhimmasta pojastaan Yrjöstä tehtiin Walesin prinssi ja hän peri isoisältään kruunun vuonna 1760. Yrjö II on vanhimman poikansa kautta muuan muassa Elisabet II:n ja Hannover-suvun nykyisen päämiehen Ernst August von Hannoverin (s. 1954) esi-isä.
Hänen tyttärensä avioituivat Tanskan kuningashuoneeseen sekä merkittäviin hollantilaisiin ja saksalaisiin aatelissukuihin. Koska hän on vanhimman poikansa kautta kuningatar Viktorian esi-isä, hänen jälkeläisiään ovat monet Euroopan hallitsijat ja ruhtinaat.
Anne avioitui Oranian prinssi Vilhelm IV:n kanssa, minkä vuoksi hän on Alankomaiden nykyisen kuninkaan ja tämän kuuden edeltäjän (kolmen kuninkaan ja kolmen kuningattaren) esi-isä. Tyttärensä Annen kautta hän on myös Luxemburgin suurherttuan esi-isä ja tyttärensä Maryn kautta Belgian kuninkaan esi-isä.
Fredrik, Walesin prinssi (31. tammikuuta 1707 – 31. maaliskuuta 1751) avioitui 1736 Saksi-Gothan prinsessa Augustan kanssa; heillä oli jälkeläisiä, joista yksi oli tuleva Yrjö III
Anne, Princess Royal (2. marraskuuta 1709 – 12. tammikuuta 1759) avioitui 1734 Oranian prinssi Vilhelm IV:n kanssa; heillä oli jälkeläisiä
Prinsessa Amelia (10. kesäkuuta 1711 – 31. lokakuuta 1786) naimaton, ei jälkeläisiä
Prinsessa Caroline (10. kesäkuuta 1713 – 28. joulukuuta 1757) naimaton, ei jälkeläisiä
Kuolleena syntynyt poika (20. marraskuuta 1716)
Prinssi George William (13. marraskuuta 1717 – 17. helmikuuta 1718) kuoli alle kolmikuisena
Keskenmeno 1718
Prinssi William, Cumberlandin herttua (26. huhtikuuta 1721 – 31. lokakuuta 1765) naimaton, ei jälkeläisiä
Prinsessa Mary (5. maaliskuuta 1723 – 14. tammikuuta 1772) avioitui 1740 Hessen-Kasselin maakreivi Friedrich II:n kanssa, heillä oli jälkeläisiä
Prinsessa Louisa (18. joulukuuta 1724 – 19. joulukuuta 1751) avioitui 1743 Tanskan ja Norjan kuningas Fredrik V:n kanssa; heillä oli jälkeläisiä, kuten Kristian VII ja Ruotsin kuningatar Sofia Magdalena
Keskenmeno heinäkuu 1725
Viimeiset vuodet

Elämänsä viimeisen vuosikymmenen aikana Yrjö II:n kiinnostus politiikkaa kohtaan laski. Ranskaa vastaan ​​käydyn Seitsenvuotisen sodan (1756–1763) aikana hän oli lähinnä tapahtumien tarkkailija, sillä William Pitt suunnitteli loistavan strategian, joka lopulta toi briteille voiton. Yrjö II kuoli yllättäen 76-vuotiaana lokakuussa 1760 Kensingtonin palatsissa ja Fredrik Louisin poika Yrjö III seurasi häntä kuninkaana. Hänet on haudattu Pyhän Yrjön kappeliin Windsorin linnaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yrjö II (Iso-Britannia) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Yrjö I | Ison-Britannian kuningas 1727–1760 | Seuraaja: Yrjö III |
| n k Britannian hallitsijat |
| --- | --- |
 Anna  Yrjö I  Yrjö II  Yrjö III  Yrjö IV  Vilhelm IV  Viktoria  Edvard VII  Yrjö V  Edvard VIII  Yrjö VI  Elisabet II  Charles III 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 2 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Kuningas Yrjö II, John Shackletonin ateljee 1755-1767
Yrjö II:n ja kuningatar Carolinen lapset Fredrik, William, Anne, Amelia, Caroline, Mary ja Louisa. John Croker 1732
Chandrashekhar Agashe

Chandrashekhar Agashe (Marathi: चंद्रशेखर आगाशे; IAST: Candraśekhara Āgāśe; 14. helmikuuta 1888 – 9. kesäkuuta 1956) oli intialainen teollisuusmies ja asianajaja, joka muistettiin parhaiten Brihan Maharashtra Sugar Syndicate Ltd. perustajana . Hän toimi yrityksen toimitusjohtajana sen perustamisesta vuonna 1934 aina kuolemaansa asti vuonna 1956.
Casper Ruud

| Casper Ruud |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1998 (ikä 25) Snarøya, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Tennispelaaja
Pituus:  183 cm
Paino:  77 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys
Ammattilaisena:  2015–
Palkintorahat:  21 591 822 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  2. (12.09.2022)
Turnausvoittoja:  11
Voitot/tappiot:  258–140
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2021)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2022, 2023)
Wimbledon:  2. kierros (2022, 2023)
Yhdysvaltain avoimet:  loppuottelu (2022)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  133  (12. heinäkuuta 2021)
Voitot/tappiot:  27–36
Aiheesta muualla
www.casper-ruud.com
ITF
ATP
Casper Ruud (s. 22. joulukuuta 1998 Snarøya, Norja) on norjalainen tennispelaaja, joka on ollut ATP-listalla parhaimmillaan sijalla 2 syyskuussa 2022. Ruud on pelannut urallaan kolmesti grand slam -finaalissa: Kahdesti Ranskan avoimissa ja kerran Yhdysvaltain avoimissa. Juniorina Ruud sijoittui maailman ykköseksi.
Ura

Helmikuussa 2020 Ruud pääsi Argentiinan avointen finaaliin, jossa hän voitti finaalissa Pedro Sousan, ja hänestä tuli näin ensimmäinen tennispelaaja Norjasta, joka on voittanut ATP Tourin mestaruuden ja esiintynyt myös useammassa kuin yhdessä ATP Tourin finaalissa. Samalla hän ylitti isänsä Christian Ruudin ATP-lista sijoituksen 39 ja teki uuden ennätyksen ATP-historian korkeimmalla sijalla olevana norjalaisena pelaajana sijalla 34 seuraavan viikon 17. helmikuuta 2020.
Syyskuussa 2021 Ruud saavutti maailmanlistan sijan 10 ja nousi ensimmäistä kertaa top 10 -pelaajaksi ja oli ensimmäinen norjalainen, joka on saavuttanut tämän saavutuksen.  Lokakuussa Ruud voitti ensimmäisen kovakenttäturnauksen San Diego Openissa ja voitti finaalissa Cameron Norrien suoraan kahdessa erässä. ATP-finaalissa Ruud pääsi semifinaaliin häviten Daniil Medvedeville.
Ranskan avoimissa 2022 hänestä tuli historian ensimmäinen norjalainen miesten tennispelaaja, joka pääsi Grand Slam -finaaliin. Hän hävisi Rafael Nadalille, mutta nousi hyvän turnauksen jälkeen uransa korkeimmalle kaksinpelin listalla sijalle 6. Yhdysvaltain avoimissa Ruud pääsi jälleen finaaliin voittaen välierissä Karen Khachanovin, mutta hävisi finaalissa Carlos Alcarazille neljässä erässä. Turnauksen jälkeen hän nousi urallaan korkeimmalle sijalle 2. Vuoden 2022 ATP-finaalissa hän meni askeleen pidemmälle kuin edellisenä vuonna, kun hän pääsi finaaliin kukistaen välierässä Andrei Rubljovin. Finaalissa Ruud hävisi Novak Đokovićille.
Vuoden 2023 Ranskan avoimissa Ruud pääsi toista kertaa peräkkäin Ranskan avointen loppuotteluun voittaen välierässä Alexander Zverevin.  Finaalissa hän hävisi Novak Đokovićille suoraan kolmessa erässä.
Huhtikuussa 2024 Ruud voitti uransa ensimmäisen ATP-500 turnauksen Barcelonassa kukistaen finaalissa Stéfanos Tsitsipásin.
Yksityiselämä

Hänen isänsä Christian Ruud on entinen tennispelaaja.
Aiheesta muualla

Casper Ruud ATP:n sivuilla (englanniksi)
Casper Ruud ITF:n sivuilla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Niinivaara (Joensuu)

| Niinivaara |
| --- | --- |
Kaupunki:  Joensuu
Väkiluku:  4 746 (2022)
Postinumero(t):  80200
Rautatieläisille rakennettuja Tikkamäentien kerrostaloja.
Niinivaara on Joensuun kaupunginosa, joka sijaitsee Pielisjoen itäpuolella noin kahden kilometrin päässä Joensuun keskustasta. Sen naapurikaupunginosia ovat Hukanhauta, Karsikko ja Penttilä. Vuonna 2022 Niinivaaran asukasluku oli 4 746 ihmistä.
Niinivaaran maamerkkejä ovat muun muassa Pielisensuun kirkko Pohjois-Karjalan keskussairaala ja vesitorni.
Joensuun kauppaoppilaitoksena, myöhemmin Sortavala-talona tunnettu rakennus purettiin vuonna 2022. Se sijaitsi Karjalan- ja Sortavalankadun kulmassa.
Niinivaaralta on hyvät joukkoliikenneyhteydet eri puolille Joensuuta ja muualle maakuntaan. Alueella on paljon palveluja, kuten ympäri vuorokauden avoinna oleva ruokakauppa sekä apteekki, ravintoloita ja urheilupaikkoja. Karelia-ammattikorkeakoulun molemmat kampukset sijaitsevat Niinivaaralla ja perusopetusta tarjoaa Nepenmäen koulu, jonka yhteydessä sijaitsee myös kirjasto.
Niinivaaran asunnoista noin 72 % on kerrostaloasuntoja. Kaupunginosassa asuu paljon opiskelijoita. Vuonna 2020 Niinivaaran asukkaiden keski-ikä oli 44 vuotta ja suurin ikäryhmä oli 20–24-vuotiaat.
Romain Gary

Romain Gary (alk. Roman Kacew, 8. toukokuuta 1914 – 3. joulukuuta 1980) oli ranskalainen kirjailija, taistelulentäjä, elokuvaohjaaja ja diplomaatti.
Gary oli juutalaisperheen poika, joka syntyi Vilnassa ja kasvoi Varsovassa. Vanhempiensa eron jälkeen hän muutti äitinsä kanssa Ranskaan. Siellä hän opiskeli ensin lakia, mutta kouluttautui sitten hävittäjälentäjäksi. Saksalaisten valloitettua Ranskan hän taisteli saksalaisia vastaan Englannista käsin vastarintaliikkeen joukoissa. Hän sai useita mitaleita ansioistaan rintamalla.
Sodan jälkeen Gary työskenteli diplomaattina ja julkaisi ensimmäisen romaaninsa 1945. Kaiken kaikkiaan hän julkaisi yli kolmekymmentä kirjaa, osan niistä salanimellä Emile Ajar. Kirjoitustyön ohella hän toimi kahteen otteeseen Ranskan YK-lähetystön pääsihteerinä, ja vuodesta 1956 Ranskan konsulina Los Angelesissa.
Vuonna 1970 hän osallistui elokuvan Atlantin valli murtuu (The Longest Day) käsikirjoittamiseen. Elokuva on yksi Hollywoodin suurimmista eeppisistä sotaelokuvista.
Suomennettuja teoksia

Aamunkoiton lupaus, 1964 (La promesse de l'aube 1960)
Elämä edessäpäin, 1978 (La vie devant soi 1975, salanimellä Emile Ajar)
Tästä eteenpäin matkaliput eivät kelpaa 1976 (Au-delà de cette limite votre ticket n'est plus valable 1975)
Lady L, 1960 (Lady L. 1963)
Hiihtopummi 1967 (The ski bum 1965 englanniksi, ranskannettu myöhemmin Adieu Gary Cooper)
Palkinnot

Goncourt-palkinto 1956 ja 1975
Asko Ojamäki

Asko Tapio Ojamäki (s. 21. syyskuuta 1946 Himanka) on suomalainen eläköitynyt kunnallishenkilö, joka toimi Oulaisten ja Ylivieskan kaupunginjohtajana.
Asko Ojamäki syntyi maanviljelijä Sakari Ojamäen ja emäntä Fanni Isopahkalan perheeseen. Hänen puolisonsa on kasvatustieteiden maisteri Irma Kankaanpää. Ojamäki tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui taloustieteen maisteriksi Tampereen yliopistosta 1972. Hän oli Asikkalan taloussihteeri 1973–1974 ja Iitin kunnansihteeri 1974–1980. Kuhmoisten kunnanjohtajana Ojamäki toimi 1980–1989 ja Sievin 1989–1996. Hän oli Oulaisten kaupunginjohtaja 1996–2004 ja Ylivieskan 2004–2010.  Eläkkeelle Ojamäki jäi syksyllä 2010, jolloin hänen seuraajakseen Ylivieskan kaupunginjohtajaksi valittiin Terho Ojanperä.
Sääksmäen Sopu

Sääksmäen Sopu on vuonna 1960 perustettu valkeakoskelainen voimistelu- ja urheiluseura. Sen toimintamuotoja ovat hiihto, voimistelu, jalkapallo, futsal, kuntoliikunta, lentopallo ja yleisurheilu. Seuralla on yhteensä 408 jäsentä ja se kuuluu Suomen Työväen Urheiluliittoon ja Suomen Palloliittoon.
Jalkapallo

| Sääksmäen Sopu |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sääksmäen Sopu
Kenttä:  Rauhala, Valkeakoski
Sarja:  Vitonen
Puheenjohtaja:   Harri Virkki
Päävalmentaja:   Mika Haikonen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sovun miesten jalkapallon edustusjoukkue pelaa kaudella 2020 Nelosta. Seura nousi Kolmoseen 2007 suoraan sijoittumalla Nelosessa lohkonsa toiseksi FC Vapsin jälkeen. Joukkuetta valmentavat Mika Haikonen sekä Jari ja Esa Heritty.
Sopu on Koskenpoikien ja Pallo-Seppojen lisäksi kolmas valkeakoskelainen joukkue, joka pelasi jalkapallon Kolmosta kaudella 2008.
Aiheesta muualla

Jalkapallojoukkueen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo Järvenpään puistoista

Järvenpään puistot Järvenpään tilastoalueiden (kaupunginosat) mukaisessa numerojärjestyksessä .
Tilanpuutteen vuoksi puistojen nimiä ei näy tavallisimmissa kartoissa, mutta ne näkyvät Järvenpään ajantasakaavassa, joka on selattavissa kunnan karttapalvelussa .
Alueilla, joilla ei ole asemakaavaa, ei puistojen nimiä ole tiedossa. Oheinen lista on vajaa ja siinä voi olla virheitä sijoittelussa kaupunginosiin.
Järvenpään metsien linnuston monimuotoisuuden turvaamiseksi js ns. tärkeiden lajien elinolojen turvaamiseksi on esitetty tiettyjen rauhoittamattomien metsäalueiden käsittelyssä pidättäytymistä vähimpiin mahdollisiin toimenpiteisiin. Nämä on mainittu luettelon lopussa.
1 Keskus

Rantapuisto - Kasinokujalla Tuusulanjärven vieressä.
Sävelpuisto - Sibeliuksenväylän ja Juholankadun välissä Sipoontien pohjoispuolella.
Tervanokanpuisto - Ystävyydenpuistosta Tuusulanjärvi-instituuttiin.
Tapiolapuisto - Invantien ja Sävelkujan välissä Mannilantieltä päärataan.
Westermarckin aukio
Ystävyyden puisto
2 Loutti

Dahlinpuisto - Vanhakyläntien eteläpuolella Taidetalon itäpuolella
Eino Leinon puisto - Vuoritien ja Verkkotien välissä Harjulan koulun pohjoispuolella. Urheilukenttä.
Harjulan puisto - Harjulan koulun ja Harjutien länsipuolella
Juhani Ahon puisto - Järvipuistonkadun, Mannilantien ja Tupalantien välissä. Leikkipuisto ja siitä keskustaa kohti lähtevä puistokujanne.
Kaislapuisto - Ruokokujan ja Kaislakadun välissä
Katkolanmäen puisto - Koirapuisto Vanhakyläntien eteläpuolella
Kulmapuisto - Mannilantien ja Vuoritien kulmassa pieni kolmionmuotoinen puisto
Loutinkallio - Loutinkallionkujan länsipuolella
Loutinpuisto - Loutin kerrostalojen länsipuolella
Rakettipuisto - Kalliotien ja Harjutien välissä
3 Saunakallio

Haarapuisto - Metsätien ja Loutintien välissä
Hakapuisto - Vihtakadun koulun eteläpuolella
Kipinäpuisto - Alankotien ja radan välissä Siltakadun pohjoispuolella
Kolmihaaranpuisto - Kiulukujan ja Vihtakadun koulun välissä
Mutkapuisto - Siltakadun ja Vihtakadun välissä
Puskuripuisto - Siltakadun pohjoispuolella Alankotien länsipuolella
Saunakallion puisto - Vihtakadun koulun pohjoispuolella
Saunapuisto - Vehkatien ja Loutinkadun risteyksen länsipuolella
Siltapuisto - Loutinkadun ja Alankotien välissä
Vaunupuisto - Alankotien ja radan välissä, alikulun eteläpuolella
4 Kyrölä

Katrillipuisto - Marssipolun ja Metsolantien kulmassa, Kyröläntien pohjoispuolella
Kyröläpuisto - Kyrölän koulun vieressä itäpuolella
Leimupuisto - Lupiinikadun, Kaunokkipolun ja Kaunokkikadun välissä, päättyy lännessä Kohokkipolkuun
Lumikellopuisto - Pohjoisväylän länsireunassa Lumikellonpolun kohdalla
Orvokkipuisto - Orvokkikadun ja Neilikkapolun välissä. Kaavassa Orvokkipolku kulkee puiston läpi.
Stenbackan puisto - Tanhumäentien itäpuolella Pihakujan kohdalla
Tanhumäen puisto - Tanhumäentien ja Tanhukujan välissä
Tanhuniitty - Metsolantien ja Puistotien välissä (Facebook sivu)
5 Kinnari

Hannun laakso - Puistotien ja Pykälistöntien välissä
Kinnarin kenttä - Kinnarin koulun länsipuolella
Metsolanpuisto - Metsolantien itäpuolella Suksitehtaankadusta pohjoiseen
Oritmurronpuisto - Ylänkötien ja Oritmurronkujan risteyksen kaakkoiskulmassa
Pitkäpuisto - Pöytäalhontien ja Oritmurrontien välissä ojauomaa seuraten
Pykälistönpuisto - Pohjoisväylän ja Oritmurronkujan välissä
Rinnepuisto - Pykälistöntien länsipuolella Suksitehtaankadun eteläpuolella
Sahankoulun puisto - Keskitalontien ja Puistotien kulmassa eteläpuolella
Ylänköpuisto - Ylänkötien suuntainen sen itäpuolella kulkeva puisto, josta yhteys Pykälistönpuistoon idässä ja etelässä Pitkäpuistoon
nimetön - leikkipuisto Kinnarin koulun eteläpuolella Metsolantien varressa
6 Pöytäalho

Kolmiopuisto - Ylänkötien pohjoispäässä oleva kolmion muotoinen puistikko
Kulttuuripuisto - Kirjaston ja rautatieaseman välissä. Sibeliuksen patsas. Leikkipuisto.
Marianpuisto - metsäinen mäki ortodoksikirkon takana
Pihapuisto - Pöytäalhontieltä Helsingintielle Vaarinkadun kohdalle liittyvä puistometsä.
Tuurinpuisto - Pohjoisväylän länsireunalla oleva puistikko Kinnarinkadulta Citymarketille
Vesitorninpuisto - pieni puistoalue vesitornin pohjoispuolella Pohjoisväylän ja Pengerkadun välissä
7 Pajala

Auerpuisto - Pohjoisväylän itäpuolella Laurilan pk eteläpuolella
Iltapuisto - Pajalantien ja Pohjoisväylän N-puolella
Kartanonpuisto - Jäähallin N-puolella. Pururata.
Lähdepuisto - Peltolantien, Salpatien, Uudenmaantien ja Mailaspolun välissä. Urheilupuisto.
Lämpöpuisto - Pohjoisväylän ja Pajalantien lounaiskulma
Pajalanpuisto - latureitti Jäähallilta pohjoiseen Rampakkaan asti
"Sauvapolun puistikko" - nimetön puistikko korttelin keskellä
Välskärinpuisto - korttelipuisto Välskärinkadun ja Laaksokadun välissä
Värepuisto - Välskärinkadun ja Pohjoisväylän välissä
8 Sorto

Arvolanpuisto - Kivitien ja Wärtsilänkadun kulmauksessa
Kivipuisto - Metsäinen mäki Jäppilänkadulta Kivitielle
Pietolanpuisto - Pietolankadun ja Jäppilänkadun SW-kulma
Poukanpuisto - Poukanpolun N-päässä korttelin keskellä, yhteys Sorronpuistoon.
Sorronpuisto - Kivipuiston monipalvelukeskuksen ympärillä Jäkälätieltä etelään
Sirupuisto - Sirukuja
nimetön - Kuuselankadun ja Pietolankadun kulmaus, kaakkoispuoli