stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaurikotilot

| Kaurikotilot |
| --- | --- |
 Cypraea tigris
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Lahko::  Littorinimorpha
Heimo::  Cypraeidae
Suku::  Kaurikotilot Cypraea  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Kaurikotilot Wikispeciesissä   Kaurikotilot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaurikotilot (Cypraea) on kotiloihin kuuluva suku. Sukuun luetaan nykyään kuuluvaksi kaksi lajia: Cypraea pantherina ja Cypraea tigris. Sukuun kuului aiemmin lukuisia muita lajeja, mutta uudemmissa luokituksissa niitä on luokiteltu eri sukuihin.
Kanerva Cederström

| Kanerva Cederström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1949 (ikä 75) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  elokuvaohjaaja; dokumenttielokuvan professori (2003–2010)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  (VTM)
Instituutti:  Taideteollinen korkeakoulu
Eva Kanerva Cederström (s. 22. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka on tehnyt erityisesti dokumenttielokuvia. Vuonna 2001 hänet palkittiin elokuvataiteen valtionpalkinnolla.
Cederström toimi Helsingin Taideteollisessa Korkeakoulussa dokumenttielokuvan professorina vuosina 2003–2010. Hänen äitinsä oli taidemaalari Eva Cederström.
Ohjauksia

Vuonna 1988 Cederström ohjasi dokumenttielokuvan Lenin-setä asuu Venäjällä, joka palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla kotimaisen kilpailun pääpalkinnolla. Vuonna 1989 ilmestyi Laila Kinnusesta kertova tv-dokumentti Laila, jonka Cederström käsikirjoitti ja ohjasi yhdessä Riikka Tannerin kanssa. Vuonna 1991 Cederström palkittiin jälleen Tampereen elokuvajuhlilla parhaasta kotimaisesta elokuvasta Kaksi enoa.
Cederströmin muita ohjauksia ovat muun muassa Tove Janssonin ja Tuulikki Pietilän maailmanympärimatkasta kertova Pietilän kuvaamaan kaitafilmimateriaaliin perustuva Matkalla Toven kanssa (1993). Vuonna 1998 valmistui Cederströmin ja Riikka Tannerin dokumenttielokuva Haru – yksinäisten saari, joka perustui Janssonin ja Pietilän vuosina 1970–1991 kuvaamaan kaitafilmimateriaaliin. Cederström palasi Janssonin ja Pietilän matkoihin jälleen vuonna 2004 elokuvaesseellä Tove ja Tooti Euroopassa.
Vuonna 1994 ilmestyi Cederströmin ohjaus Työttömän pöytäkirja, joka oli työttömän naisen päiväkirjaan pohjautuva dokumenttielokuva. Se palkittiin ilmestymisvuonna Suomen elokuvakontaktin Kettu-palkinnolla.
Siperian vankileireistä kertova Trans-Siberia - Merkintöjä vankileireiltä ilmestyi vuonna 1999.
Cederströmin viimeisin ohjaus Erikoisia tapauksia on vuodelta 2008.
Palkinnot ja tunnustukset

elokuvataiteen valtionpalkinto 2001
DocPoint-festivaalin Aho & Soldan -elämäntyöpalkinto 2014
taiteilijaeläke 2015
Aiheesta muualla

Kanerva Cederström Elonetissä.
Kanerva Cederström (twitter.com)
Kandaharin verilöyly

Kandaharin verilöylyn tekijä Robert Bales
Kandaharin verilöyly oli Panjwayin piirikunnassa Afganistanin Kandaharin maakunnassa aamuyöllä 11. maaliskuuta 2012 tehty joukkomurha. Yhdysvaltalainen ylikersantti Robert Bales tuomittiin teosta elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman armahduksen mahdollisuutta. Joukkomurhan uhreina kuoli 16 afganistanilaista siviiliä. Kandaharin verilöyly oli tuhoisin yhdysvaltalaisen sotilaan tekemä joukkomurha sitten Mỹ Lain verilöylyn. Uhreista yhdeksän oli lapsia. Lapsiuhreista nuorin oli 2-vuotias.
Tekijän tausta

Robert Bales (s. 30. tammikuuta 1973 Norwood, Ohio) oli vanhempiensa viidestä pojasta nuorin. Hän opiskeli yliopistossa valmistumatta. Bales sai luvan pörssimeklarina toimimiseen ja aloitti uran Ohiossa, josta sitten siirtyi Etelä-Floridaan. Länsivirginialaisen pankin romahdettua Bales ajautui vararikkoon. Hänet ja hänen yrityksensä haastettiin oikeuteen. Asia ratkaistiin välimiesoikeuden kautta, ja sijoittajalle määrättiin korvattavaksi 1,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Bales oli kuitenkin varaton, joten sijoittaja ja tämän juristi lopulta antoivat periksi.
Vuonna 2001 Bales liittyi armeijan palvelukseen reaktiona syyskuun 11. päivän iskuihin. Hän sai asemapaikan läheltä Tacomaa ja oli innokas jalkaväkimies. Heinäkuussa 2002 Bales pidätettiin tacomalaisella kasinolla juhlimisen jälkeen vartijan pahoinpitelystä. Hän sai maksettavakseen sakon ja joutui osallistumaan vihanhallintakurssille. Vähän yli vuosi myöhemmin Bales tapasi tulevan vaimonsa, Kari Primeaun. Bales kuitenkin lähetettiin pian Irakiin. Hän oli kaikkiaan kolmella Irakin-komennuksella. Najafin taistelu (2007) oli hänen sotilasuransa suurin yhteenotto. Syyskuussa 2007 Bales harkitsi jo armeijasta lähtemistä, mutta päätti jatkaa saadessaan ylennyksen ylikersantiksi ja tullessaan valituksi tarkka-ampujakoulutukseen.
Vuonna 2008 Bales oli mukana ulosajossa, jossa väitti nukahtaneensa rattiin, mutta hänen kerrottiin haisseen alkoholilta ja paenneen paikalta. Jo vuonna 2005 Bales oli jäänyt kiinni alkoholijuoman kuljettamisesta moottoriajoneuvon matkustamossa. Sotilasura jatkui tästä huolimatta. Vuonna 2010 palattuaan kolmannelta Irakin-komennukseltaan Bales kärsi alkoholiongelmista, vainoharhaisuudesta, unihäiriöistä, voimakkaista päänsäryistä ja luonteen räjähdysherkkyydestä. Kesällä 2010 armeijan lääkäri totesi Balesilla posttraumaattisen stressihäiriön ja lievän aivovamman. Aivovamma liittyi hyvin todennäköisesti tienvarsipommeihin, mutta saattoi juontaa juurensa jo Balesin high school -aikaiseen uraan amerikkalaisessa jalkapallossa. Bales suostui tapaamaan terapeutin, mutta jätti terapian kesken vain muutaman käynnin jälkeen. 14. joulukuuta 2011 Bales saapui kolmen Irakin-komennuksen jälkeen uudelle komennukselle Afganistaniin. Siellä hän aloitti anabolisten steroidien käytön, ja sotilaat alkoivat tehdä havaintoja hänen epätasapainoisesta käyttäytymisestään.
Jälkivaiheet

Bales siirrettiin Yhdysvaltoihin vastaamaan rikoksistaan. Tämä loukkasi Hamid Karzaita ja laajalti muita afganistanilaisia, jotka olisivat halunneet oikeutta käytävän Afganistanissa. Yhdysvalloissa Bales sai puolustusasianajajakseen John Henry Brownen. Päätavoite oli kuolemantuomion välttäminen. Puolustusstrategiana oli alun perin Yhdysvaltain hallinnon vastuun ja sodista johtuneen Balesin henkisen tasapainon horjumisen korostaminen. Browne kuitenkin piti tämän puolustuksen onnistumisen mahdollisuutta hyvin pienenä, joten hän ehdotti sopimusta, jolla Bales välttäisi kuolemantuomion tunnustaessaan kaiken. Osapuolet pääsivät sopuun, ja kesäkuussa 2013 Bales tunnusti syyllisyytensä muun muassa kuuteentoista murhaan ja kuuteen murhayritykseen. Afganistanilaisia todistajia ja omaisia lennätettiin Yhdysvaltoihin, ja elokuussa 2013 Bales pahoitteli suoraan näille osaamatta kuitenkaan valottaa motiivejaan. Ainakin yksi todistaja kertoi selviytyneensä makaamalla maassa kuollutta esittäen.
Tultuaan tuomituksi elinkautiseen ilman armahdusmahdollisuutta Bales lähti suorittamaan tuomiotaan USP Leavenworthiin. Jotkut afganistanilaiset väittivät joukkomurhaan osallistuneita sotilaita olleen enemmän. Afganistanilaisissa herätti kiukkua myös se, että Balesille ei haettu kuolemantuomiota. Afganistanilaiset paikallispäälliköt kokivat tämän Afganistanin keskushallinnon ja Yhdysvaltain antaman lupauksen rikkomisena.
Lela Ahmadzai teki Kandaharin verilöylystä dokumentin Silent Night (2013), jossa kuultiin omaisiaan menettäneitä.
Karate Champ

| Karate Champ |
| --- | --- |
 Nintendo version kansikuva
Kehittäjä:  Technos Japan Corporation
Julkaisija:  Data East
Jakelija:  App Store
Julkaistu:  heinäkuu 1984
Lajityyppi:  tappelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Alusta:  kolikkopeli, Apple II, Commodore 64, Nintendo, Virtual Console
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Karate Champ on Technos Japan kehittämä vuonna 1984 julkaistu karateaiheinen kolikkopeli. Peli julkaistiin vuotta myöhemmin Apple II:lle, Commodore 64:lle ja vuonna 1986 Nintendolle. Japanissa peli tunnetaan nimellä Karate Dō. 16. maaliskuuta 2010 peli julkaistiin Japanissa Virtual Consolen kautta Wiille.
Pelattavuus

Pelaaja ohjaa karatekilpailijaa, jolla hän ottelee yhdeksässä eri paikassa tietokonetta vastaan. Pelaaja ohjaa valkoiseen karategi asuun pukeutunutta hahmoa, kun taas tietokoneen ohjaamalla hahmolla on punainen puku. Otteluiden voittaja ratkeaa voittamalla kaksi erää kolmesta. Pelissä ei ole energiapalkkia vaan erä päättyy yhdestä onnistuneesta iskusta. Osumasta saa joko puolikkaan tai täyden pisteen. Mikäli ottelun 30 sekunin aika raja ehtii kulua loppuun ratkeaa ottelun voittaja pisteiden perusteella. Jokaisen ottelun jälkeen tulee bonus kierros, jossa voittaja voi saada lisäpisteitä osumalla lentäviin esineisiin.
Aiheesta muualla

Karate Champ MobyGamesissa (englanniksi)
Maltan ritarikunta

Maltan ritarikunta, virallisesti Jerusalemin Pyhän Johanneksen suvereeni sotilaallinen ja hospitaliittaritarikunta, Rodoksen ja Maltan ritarikunnaksi sanottu (ital. Sovrano Militare Ordine Ospedaliero di San Giovanni di Gerusalemme di Rodi e di Malta, lyh. SMOM), on maailmanlaajuisesti toimiva katolilainen maallikkosääntökunta. Vaikka ritarikunnalla ei ole omaa valtiollista aluetta, se on suvereeni, valtion kaltainen kansainvälisen oikeuden toimija, jolla on diplomaattisuhteet yli 100 valtion ja Euroopan unionin kanssa sekä tarkkailijajäsenen asema Yhdistyneissä kansakunnissa. Maltan ritarikunnan hallussa on ekstraterritoriaalialueet Roomassa sekä Maltalla.
Maltan ritarikuntaa johtaa vaalilla valittu suurmestari. Ritarikunnan päämaja, jossa myös suurmestari asuu, on sijainnut Roomassa vuodesta 1834 asti. Ritarikunnalla on omat autojen rekisterikilvet, postimerkit sekä oma valuutta ja armeija, joka toimii Italian asevoimien alaisuudessa. Sääntökunta myös myöntää hallituksensa jäsenille sekä diplomaateilleen ja näiden perheille oman passin. Roomassa sijaitsee ritarikunnan omistuksessa oleva kirkko, palatsi ja huvila.
Maltan ritarikunta katsoo olevansa Jerusalemissa 1000-luvulla perustetun johanniittain ritarikunnan laillinen jatkaja. Järjestö toimi vuosina 1530–1798 Maltan saarelta, mistä nykyisin yleisin käytetty nimi juontuu. Nykyaikana järjestö harjoittaa humanitaarista työtä ja on yksi maailman suurimmista hyväntekeväisyysjärjestöistä.
Ritarikunnan latinankielinen motto on Tuitio Fidei et Obsequium Pauperum (suom. uskon puolustamiseksi ja hädänalaisten auttamiseksi).
Historia > Jerusalemin johanniittain ritarikunta

Alkuperäisen johanniittain ritarikunnan juuret ovat Pyhällä maalla ristiretkiä edeltäneessä katolilaisessa hyväntekeväisyystoiminnassa. Amalfilaiset kauppiaat saivat 1000-luvulla fatimidien kalifaatilta luvan rakennuttaa Jerusalemiin kirkko, konventti ja hospitaali, joiden toiminnasta sääntökunta myöhemmin kehittyi. Kirkko pyhitettiin Johannes Kastajalle, ja sen tarkoitus oli auttaa kristittyjä pyhiinvaeltajia.
Johanniittain ritarikunta perustettiin noin vuonna 1099. Paavi Paschalis II:n bulla 15. helmikuuta 1113 vahvisti johanniittain sääntökunnan ja asetti sen katolisen kirkon suojelukseen. Tämä antoi ritarikunnalle oikeuden valita itse omat johtajansa ilman kirkollisten tai maallisten viranomaisten puuttumista asiaan. Järjestön ensimmäinen sääntö kirjoitettiin vuosien 1145 ja 1153 välisenä aikana, ja se velvoitti kaikkia ritariveljiä sitoutumaan köyhyyteen, naimattomuuteen, tottelevaisuuteen ja vähäosaisten palvelemiseen.
Historia > Ritarit Kyproksella (1291–1310)

Johanniitat toimivat Jerusalemin kuningaskunnassa aina vuoteen 1291 saakka, kunnes kristityt menettivät Pyhältä maalta viimeisen merkittävän linnakkeensa, Akkon. Akkon päädyttyä islaminuskoisten mamelukkien haltuun johanniittain ritarikunta siirsi hallintonsa Kyproksen Limassoliin, jossa ritarikunta oli toiminut jo vuodesta 1210. Alueen levoton ympäristö ja pelko muslimien hyökkäyksestä kuitenkin sai ritarit siirtymään länteen, Ródoksen saarelle.
Historia > Ritarit Ródoksella (1310–1522)

Ródokselle johanniitat tulivat vuonna 1307, ja kolme vuotta myöhemmin he siirsivät hallintonsa sinne saatuaan saaren hallinnan itselleen.
Historia > Maltan ritarit (1530–1798)

Espanjan ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija Kaarle V lahjoitti ritarikunnan uudeksi keskuspaikaksi Maltan saaret ja Tripolin linnoituksen Manner-Afrikasta, mutta kaukana sijainnut Tripoli menetettiin ottomaaneille jo vuonna 1551. Johanniitat saapuivat Maltan saarelle vuonna 1530. Malta sijaitsee Välimeren keskellä strategisesti tärkeällä paikalla, itäisten ja läntisten merialueiden solmukohdassa.
Historia > Nykyaikana

Ritarikunnan suurmestari Matthew Festing erotti suurkansleri Albrecht von Boeselagerin 8. joulukuuta 2016. Von Boeselagerin katsotaan myöntyneen humanitaarisen avun nimissä kondomien jakoon Afrikassa AIDS:n vastaisena toimena. Paavi Franciscus määräsi erottamisesta sisäisen tutkinnan. Suurmestari Festings ei suostunut yhteistyöhön paavin selvitysryhmän kanssa, ja tämä johti myöhemmin 24. tammikuuta 2017 paavin pyyntöön Festingsin eroamisesta. Paavi hyväksyi Festingsin eropyynnön 25. tammikuuta ja asetti oman edustajansa ritarikunnan johtoon.
Hallinto

Maltan ritarikunnan hallinnosta määrätään järjestön omassa perustuslaissa, ja se noudattaa löyhästi vallan kolmijako-oppia.
Maltan ritarikunnan päämies on eliniäksi valittava suurmestari, joka toimii sekä hallitsijana että sääntökunnan uskonnollisena johtajana. Aikana, jolloin järjestöllä ei ole valittua suurmestaria, tämän tehtäviä toimittaa vuoksi kerrallaan valittava varasuurmestari (ital. Luogotenente di Gran Maestro). Suurmestari käyttää ritarikunnan lainsäädäntö- ja toimeenpanovaltaa yhdessä 10-jäseninen hallitusneuvoston (ital. Sovrano Consiglio) kanssa. Hallitusneuvoston kutsuu koolle suurmestari, ja sen tulee kokoontua vähintään kuusi kertaa vuodessa. Hallitusneuvoston jäsenet valitaan tehtäviinsä viiden vuoden toimikaudeksi. Neuvoston jäsenten valinnan toimittaa pääkapituli (ital. Capitolo Generale), joka on ritarikunnan jäsenistön oma edustuselin. Perustuslaillisissa asioissa lainsäädäntövalta on yksin pääkapitulilla.
Tuomiovalta järjestön sisällä kuuluu erityisille sääntökuntaoikeuksille (ital. Tribunali dell’Ordine).
Ritarikunnan diplomaattisten toimien tarkoituksena on pääasiassa luoda uusi yhteistyösopimuksia eri valtioiden kanssa terveydenhuollon ja humanitaarisen avustustoiminnan edistämiseksi.
Muut johanniittain ritarikunnat

Napoleonin vallattua Maltan vuonna 1798 vanhat johanniitat joutuivat hajaannukseen. Itsensä lisäksi Maltan ritarikunta tunnustaa neljä muuta, protestanttista johanniittain ritarikunnan seuraajiksi. Nämä ovat saksalainen Brandenburgin ritarikunta (saks. Balley Brandenburg des Ritterlichen Ordens Sankt Johannis vom Spital zu Jerusalem), Brandenburgin ritareista eronnut Alankomaiden johanniittain ritarikunta (holl. Johanniter Orde in Nederland), Ruotsin johanniittain ritarikunta (ruots. Johanniterorden i Sverige) ja brittiläinen Johanneksen ritarikunta (engl. The Most Venerable Order of the Hospital of St. John of Jerusalem).
Ritarikunnan suurmestarit > Johanniitat/Jerusalem

Gerard de Martigues (Provence), (1099–1120), sairaalan perustaja
Raymond du Puy de Provence (1120–1160), ensimmäinen suurmestari
Auger de Balben (1160–1163)
Arnaud de Comps (1162–1163)
Gilbert d'Aissailly (1163–1170)
Gastone de Murols (c. 1170–1172)
Gilbert of Syria (1172–1177)
Roger de Moulins (1177–1187)
Hermangard d'Asp (1187–1190)
Garnier de Naplous (1190–1192)
Geoffroy de Donjon (1193–1202)
Alfonse of Portugal (1203–1206)
Geoffrey le Rat (1206–1207)
Guerin de Montaigu (1207–1228)
Bertrand de Thessy (1228–1231)
Guerin de Montaigu (1231–1236)
Bertrand de Comps (1236–1240)
Pierre de Vielle-Bride (1240–1242)
Guillaume de Chateauneuf (1242–1258)
Hugues de Revel (1258–1277)
Nicolas Lorgne (1277–1284)
Ritarikunnan suurmestarit > Johanniitat/Kypros

Jean de Villiers (1284–1294)
Odon de Pins (1294–1296)
Guillaume de Villaret (1296–1305)
Ritarikunnan suurmestarit > Johanniitat/Rodos

Foulques de Villaret (1305–1319)
Helion de Villeneuve (1319–1346)
Dieudonné de Gozon (1346–1353)
Pierre de Corneillan (1353–1355)
Roger de Pins (1355–1365)
Raymond Berenger (1365–1374)
Robert de Juliac (1374–1376)
Jean Fernandez de Heredia (1376–1396)
Riccardo Caracciolo (1383–1395) Kilpaileva suurmestari
Philibert de Naillac (1396–1421)
Antonio Fluvian de Riviere (1421–1437)
Jean de Lastic (1437–1454)
Jacques de Milly (1454–1461)
Piero Raimondo Zacosta (1461–1467)
Giovanni Battista Orsini (1467–1476)
Pierre d'Aubusson (1476–1503)
Emery d'Amboise (1503–1512)
Guy de Blanchefort (1512–1513)
Fabrizio del Carretto (1513–1521)
Philippe Villiers de L'Isle-Adam (1521–1534)
Ritarikunnan suurmestarit > Johanniitat/Malta, Maltan ritarikunnan perustaminen

Piero de Ponte (1534–1535)
Didier de Saint-Jaille (1535–1536)
Jean de Homedes (1536–1553)
Claude de la Sengle (1553–1557)
Jean de la Vallette (1557–1568)
Pierre de Monte (1568–1572)
Jean de la Cassiere (1572–1581)
Hugues Loubenx de Verdalle (1581–1595)
Martin Garzez (1595–1601)
Alof de Wignacourt (1601–1622)
Luis Mendez de Vasconcellos (1622–1623)
Antoine de Paule (1623–1636)
Juan de Lascaris-Castellar (1636–1657)
Antoine de Redin (1657–1660)
Annet de Clermont-Gessant (1660)
Raphael Cotoner (1660–1663)
Nicolas Cotoner (1663–1680)
Gregorio Carafa (1680–1690)
Adrien de Wignacourt (1690–1697)
Ramon Perellos y Roccaful (1697–1720)
Marc'Antonio Zondadari (1720–1722)
Antonio Manoel de Vilhena (1722–1736)
Raymond Despuig (1736–1741)
Manuel Pinto de Fonseca (1741–1773)
Francisco Ximenes de Texada (1773–1775)
Emmanuel de Rohan-Polduc (1775–1797)
Ferdinand von Hompesch zu Bolheim (1797–1799)
Paavali I (1798–1801) de facto selvennä
Keisari Napoleon valtasi Maltan vuonna 1798. Maltan ritarikunta oli Venäjän keisarin suojeluksessa ja siirtyi Pietariin. Britannian valloitettua Maltan 1800 Englannin kuningashuone katsoi olevansa Maltan ritarikunnan yksinoikeutettu jatkaja ja perusti anglikaanisen Johanniittain ritarikunnan 1831. Paavi Pius VII julisti katolisen haaran eli Maltan ritarikunnan yksipuolisesti katoliseksi ritarikunnaksi, mitä protestantit eivät hyväksyneet. Maltan Ritarikunta perustettiin Roomaan vuonna 1834.
Count Nicholas Soltykoff (1801–1803) Lieutenant de facto
Giovanni Battista Tommasi (1803–1805)
Innico Maria Guevara-Suardo (1805–1814) Lieutenant
André Di Giovanni (1814–1821) Lieutenant
Antoine Busca (1821–1834) Lieutenant
Carlo Candida (1834–1845) Lieutenant
Philippe di Colloredo-Mels (1845–1864) Lieutenant
Alessandro Borgia (1865–1871) Lieutenant
Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce (1871–1879) Lieutenant
Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce (1879–1905)
Caleazzo von Thun und Hohenstein (1905–1931)
Ludovico Chigi Albani della Rovere (1931–1951)
Angelo de Mojana di Cologna (1962–1988)
Andrew Bertie (1988–2008)
Matthew Festing (2008–2017)
Giacomo Dalla Torre del Tempio di Sanguinetto (2017–2020)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sovereign Order of Malta (englanniksi, italiaksi, ranskaksi, saksaksi, venäjäksi)
David Willey: The ancient Knights of Malta in modern world BBC News
Johanniittojen perustaja, ranskalainen Gerard de Martigues.
Palazzo di Malta Roomassa toimii Maltan ritarien hallinnon keskuspaikkana.
Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö V brittiläisten johanniittojen viitassa. Monarkkina hän oli protestanttisen Johanneksen ritarikunnan suurmestari vuosina 1910–1936.
Johanniittojen risti eli maltanristi
Maltan ritarikunnan lippu
Maltan ritarikunnan pieni vaakuna
Kaurila

| Kaurila |
| --- | --- |
 Kaurila
 Koordinaatit: 62°11′8″N, 30°31′4″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Karjala
Kunta:  Tohmajärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2006):  alle 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaurila on Tohmajärven kylä Pohjois-Karjalan maakunnassa.
Kaurilan kylä sijaitsee Tohmajärven itäosissa, ja sen naapurikyliä ovat Petravaara, Peijonniemi, Patsola ja Niirala. Muskon kylä puolestaan lasketaan kuuluvan osaksi Kaurilaa. Kaurilan eteläreunalla virtaa Tohmajoki, ja kylän lähelta kulkee myös Jänisjoki. Kylän maasto kuuluu Salpauselkämuodostelmaan, ja siellä on jyrkkiä soraharjuja ja monia harjukuopissa olevia lampia.
Kaurilan halki kulkee valtatie 9, joka on osa Sinistätietä. Tien vierellä on myös Joensuusta Sortavalaan kulkeva Karjalan rata, joka on enää tavaraliikenteen käytössä.
Kaurilan kylässä oli vuonna 2006 vajaa 200 asukasta. Talouksia oli noin 70. Kesäisin kausiasukkaat kasvattavat väestömäärä. Kaurilan asukasluku on vähenemässä, ja väestö on pääosin ikääntyvää. Lapsia ja nuoria on vähän.
Kaurilan kansakoulu aloitti 1898 toimintansa. Koulu suljettiin keväällä 1983, ja sinne perustettiin kylätalo. Kylätalon tiloissa on muun muassa koulumuseo, jonka kokoelmissa on muun muassa Kaurilan koulun oppilaan, hiihtäjä Siiri Rantasen kilpailuasu ja hiihtoväleineitä. Rantanen syntyi Kaurilassa, ja kylässä on hänen koulumatkaansa myötäilevä Siirin polku -niminen kuntorata.
Kelly Blatz

Kelly Steven Blatz (s. 16. kesäkuuta 1987) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän näytteli ensimmäisissä elokuvissaan vuonna 2006 ja on näytellyt myös televisiosarjoissa. Kelly on näytellyt Disneyllä ohjelmassa nimeltään Aaron Stone ja elokuvassa Skyrunners.
Karen Bit Vejle

| Karen Bit Vejle |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1958 (ikä 66) Ejby
Ammatti:  muotoilija, taiteilija
Taiteilija
Salanimi:  Bit
Ala:  paperitaide, paperileikkaus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Karen Bit Vejle (s 5. kesäkuuta 1958 Ejby, Tanska) on tanskalais-norjalainen paperileikkauksia tekevä taiteilija.
Karen Bit Vejle alkoi tehdä pieniä paperileikkauksia 1970-luvulla. Fiskarsin ompelusaksilla leikattavien teosten koko ja monimutkaisuus lisääntyi vähitellen. Nykyisin metrien kokoisten arkkien leikkaaminen saattaa kestää kuukausia, suurimmissa jopa vuoden.
Vejlen pitsimäisten teosten aiheet löytyvät eri suunnista kuten H. C. Andersenin satuhahmoista ja pankkikriisistä.
Vejlen leikkaamia kuvia on käytetty rock-yhtyeen levyn kansissa sekä astioiden ja kastehuopien kuvioinnissa.
Pitkään paperileikkauksia tehneen Vejlen töistä oli ensimmäinen näyttely vuonna 2009. Sittemmin näyttelyitä on ollut monissa museoissa ja gallerioissa, muun muassa Victoria & Albert Museumissa ja Joensuun taidemuseossa. Televisiotuottajana työskennellyt Vejle sairastui ME-tautiin ja sairauslomalla paperileikkausten tekeminen helpotti oloa. Hän piti työnsä piilossa, kunnes tuttava sattumalta näki niitä.
Vejlen suurikokoinen Dmitri Shostakovichin pianokappaleeseen liittyvä paperileikkaus, 2008.
Vejlen paperileikkaus sapluunana.
Karen Bit Vejle, Ballerina Bulldog 2015.
Aiheesta muualla

Karen Bit Vejlen verkkosivut
Papercut poetry Karen Bit Vejlen TED talk
Karen Blixenin bibliografia

Tämä on Karen Blixenin bibliografia.