stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinan ja Britannian yhteisjulistus
Sopimus

Sopimuksen koko virallinen nimi on Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja Kiinan kansantasavallan hallituksen yhteisjuliskus Hongkongin kysymyksestä (engl. Joint Declaration of the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland and the Government of the People's Republic of China on the Question of Hong Kong, kiin.: 大不列顛及北愛爾蘭聯合王國政府和中華人民共和國政府關於香港問題的聯合聲明).
Sopimus koostuu varsinaisesta sopimustekstistä, kolmesta liitteestä ja kahdesta muistiosta.
Sopimuksessa Kiina julistaa ”päättäneensä jatkaa ylimmän vallan harjoittamista Hongkongissa” 1. heinäkuuta 1997 alkaen, ja Britannia julistaa ”palauttavansa Hongkongin Kiinalle”. Tämän jälkeen kuvaillaan Hongkongin tuleva hallitusmuoto itsehallinnollisena erityishallintoalueena, joka saisi säilyttää taloudellisen ja oikeudellisen järjestelmänsä.
Liite I kuvailee tarkemmin Kiinan politiikkaa Hongkongissa sekä Hongkongin itsehallintoa. Ainoastaan ulkopolitiikka ja maanpuolustus olisivat Kiinan vastuulla. Hongkong saisi säilyttää valuuttansa, passinsa, koulutusjärjestelmänsä sekä oleskeluoikeus- ja maahanmuuttopolitiikkansa. Liitteellä II perustettiin kummankin maan diplomaateista koostuva kiinalais-brittiläinen yhteistyöryhmä, joka kävisi vuoropuhelua ja valmistelisi sopimuksen toteutusta. Liitteen III nojalla erityishallintoalueen hallitus tunnustaisi Brittiläisen Hongkongin tekemät maanvuokrasopimukset. Kaikki maanvuokrasopimukset, jotka päättyisivät ennen Hongkongin luovutusta, olisi mahdollista uusia vuoteen 2047 asti.
Sopimukseen liitetty muistio käsitteli kansalaisuuskysymystä. Sen nojalla Britannia loi British National (Overseas) -kansalaisuuskategorian. BN(O)-kansalaisuutta saattoivat hakea ennen heinäkuuta 1997 syntyneet hongkongilaiset. Hongkongin luovutuksen jälkeen kaikki hongkongilaiset menettivät British Dependent Territories - eli BDT-kansalaisuuden, mutta BN(O)-kansalaisuus säilyy. BN(O)-kansalaisilla ei ole automaattista oleskelulupaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Jälkivaiheet

Hongkongin suvereniteetin siirto tapahtui sovitun mukaisesti 1. heinäkuuta 1997.
Vuodesta 2014 lähtien Kiinan ja Hongkongin hallitukset ovat todenneet, että sopimus on jo toteutettu eikä se enää ole voimassa. Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat ja G7 sitä vastoin ovat sitä mieltä, että sopimus on edelleen voimassa. Britannian ulkoministeriö on nimennyt sopimusrikkomuksiksi Causeway Bay Books -kirjakaupan työntekijöiden pidätykset manner-Kiinassa vuonna 2015, kansallisen turvallisuuden lain säätämisen vuonna 2020, vuodelle 2020 suunniteltujen (ja sittemmin seuraavalle vuodelle lykättyjen) lainsäädäntöneuvostovaalien 12 demokratiamyönteisen ehdokkaan ehdokkuuden hylkäämisen sekä ennen vuoden 2021 lainsäädäntöneuvostovaaleja säädetyt ehdokasasettelun rajoitukset.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on maaliskuusta 2021 lähtien todennut Kiinan olevan ”kiinalais-brittiläistä yhteisjulistusta rikkovassa tilassa”. Kiina on sivuuttanut syytökset ja syyttänyt Britanniaa uuskolonialismista ja pitää Hongkongin asioita omina sisäpoliittisina asioinaan. Kiinan ulkoministeriö on toistuvasti todennut, että sopimus on historiallinen asiakirja, jolla ei enää ole vaikutusvaltaa.
Kansallisen turvallisuuden lain säätämisen jälkeen Britannia laajensi BN(O)-kansalaisten asumisoikeuksia ja helpotti varsinaisen kansalaisuuden saantia. Kiina piti tätä ”törkeänä puuttumisena” sen asioihin ja lakkasi tunnustamasta BN(O)-passeja matkustusasiakirjoina.
Brittiläisen Hongkongin aluelaajeneminen. Tummansinisellä vuonna 1842 luotu kruununsiirtomaa joka sijaitsi Hongkongin saarella, vaaleammalla sinisellä aluelaajeneminen Kowloonin niemimaalle vuonna 1860, ja vaaleimmalla vuonna 1898 vuokratut Uudet territoriot.
Kirkkolampi (Heinola)

| Kirkkolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°12′10″N, 26°02′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konniveden alue (14.13)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.131.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105 m  
Pituus:  120 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,342 km  
Pinta-ala:  0,881 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKirkkolampi 
Kirkkolampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 350 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy.
Kommuna

| Kommuna Volhov |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Putilov, Pietari
Laskettu vesille:  17. marraskuuta 1913
Palveluskäyttöön:  1915
Tekniset tiedot
Uppouma:  800 t
Kommuna on Venäjän laivaston pelastusalus, joka on sijoitettu Mustanmeren laivastoon.
Valmistus

Alus tilattiin Pietarista Putilovin telakalta. Se laskettiin vesille 17. marraskuuta 1913 ja otettiin 1915 palvelukseen sukellusveneiden emälaivana nimellä Volhov.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus liitettiin Itämeren laivaston sukellusveneprikaatiin. Aluksen varastoissa oli 50 tonnia polttoainetta, tusina torpedoja, minkä lisäksi siinä oli tilat 50–60 miehelle. Sitä käytettiin myös pelastusaluksena nostamaan uponneita aluksia ja lentokoneita. Alus nimettiin uudelleen Kommunaksi vallankumouksen jälkeen vuonna 1922.
Huhti-elokuussa 1928 aluksella nostettiin vuonna 1919 uponnut Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS L-55. Se nosti 1933 Neuvostoliiton laivaston sukellusvene Rabotsin, joka oli uponnut 22. toukokuuta 1931 Suomenlahdella. Nostettu hylky romutettiin.
Toisessa maailmansodassa alus oli Leningradissa piirityksen aikaan ja kärsi vaurioita pommituksista. Se peruskorjattiin 1950-luvun alussa Alankomaissa ja siirrettiin 1967 Mustallemerelle, missä sitä käytettiin syvänmeren tutkimussukellusveneiden, kuten AS-6 Poisk-2:n, emälaivana. Alus poistettiin palveluksesta 1980-luvun lopulla, jolloin se piti siirtää Venäjän tiedeakatemialle. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut. Sittemmin se korjattiin ja otettiin uudelleen palvelukseen laivaston pelastusaluksena.
Volhov lasketaan vesille Putilovin telakalla 1913.
Kirsten Munk

| Kirsten Munk |
| --- | --- |
 Kirsten Munk ja neljä hänen lapsistaan (Jacob van Doordt, 1623)
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1598
Kuollut: 19. huhtikuuta 1658 (59 vuotta)
Vanhemmat:  Ludvig Munk ja Ellen Marsvin
Puoliso:  Kristian IV (1615–1630)
Lapset:  mm. Leonora Christina, Valdemar Christian ja Christiane Sehested
Kirsten Munk (6. heinäkuuta 1598 – 19. huhtikuuta 1658) oli tanskalainen aatelisnainen ja kuningas Kristian IV:n morganaattinen puoliso, jonka kanssa tämä sai vähintään kahdeksan lasta. Vuonna 1628 Kristian syytti Kirsteniä uskottomuudesta kreivi Otto Ludwig von Salmin kanssa, ja pari erosi 1630. Tämän jälkeen Kirsten lähetettiin Jyllantiin, jossa hän ajoittain oli kotiarestissa. Kristian syytti häntä jatkuvasti vehkeilystä itseään vastaan, muun muassa maanpetoksesta ja murhayrityksestä. Kristian naitti useita Kirstenin kanssa saamiaan tyttäriä aatelismiehille, jotka sitten nimitti valtaneuvoston jäseniksi. Kuninkaan kuoltua nämä vävypojat tunnustivat Kirstenin kuningatarpuolison aseman, mutta Fredrik III erotti heidät ja kumosi samalla päätöksen. Vuonna 1657 kuningas otti häneltä pois kreivittären arvon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirsten Munk Wikimedia Commonsissa
Juhani Strömberg

Erkka Yrjö Juhani Strömberg (s. 11. syyskuuta 1941 Pori) on suomalainen kemisti ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Strömberg syntyi konttoristi Yrjö Antero Strömbergin ja Aili Maria Ketolan, sittemmin Halmesmäki, perheeseen. Hän avioitui 1970 Paula Auvikki Uinon kanssa. Strömberg tuli ylioppilaaksi Viitasaaren yhteiskoulusta 1961 ja valmistui kemian alalta filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1968. Hän oli Helsingin yliopiston assistentti 1968–1969, Raf. Haarla Oy:n tutkimuspäällikkö 1969–1977, Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiön Raflatac-tarralaminaattiosaston johtaja 1977–1985 ja yksikönjohtaja 1985–1996 ja Raflatac Oy:n toimitusjohtaja 1997–2002 ja tutkimus- ja kehitysjohtaja 2002–2003. Strömberg kuului Euroopan tarralaminaatin valmistajain yhdistyksen hallitukseen 1987–1993. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1999.
Kommodorinsaaret

| Kommodorinsaaret |
| --- | --- |
 Kartta Kommodorinsaarista ja Kamtšatkan niemimaan eteläosasta.
Merialue:  Beringinmeri
Valtio
Valtio:   Venäjä
Piirikunta:  Aleuttien piiri
Alue:  Kamtšatkan aluepiiri
Asutuskeskukset:  Nikolskoje
Kommodorinsaaret (ven. Командо́рские острова́, Komandorskiye ostrova), vanh. Komendöörinsaaret ja Komandorsaaret, on Venäjälle kuuluva saariryhmä Beringinmeressä Kamtšatkan niemimaasta itään. Saaret ovat Aleuttien saarten jatke, vaikkakin niiden ja lähimmän muun Aleuttien saaren Attun välinen etäisyys on yli 300 kilometriä.
Saaret kuuluvat kokonaisuudessaan Aleuttien piiriin, ja niiden asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 676[lähde? ], josta suurin osa on keskittynyt Nikolskojeen Beringinsaarelle. Beringinsaari on saarista suurin; toiseksi suurin on Mednyisaari.
Historia

Kommodorinsaarten on pitkään esitetty toimineen välietappina Euraasiasta Amerikan mantereelle tapahtuneelle esihistorialliselle muuttoliikkeelle. Tästä ei kuitenkaan ole löydetty arkeologisia todisteita.
Saaret löysi ja nimesi Vitus Bering tutkimusmatkallaan vuonna 1741. Ne olivat Georg Wilhelm Stellerin nimeämän stellerinmerilehmän viimeinen varmistettu elinalue ennen niiden kuolemista sukupuuttoon noin vuonna 1768.
Venäläinen meriupseeri Mihail Tebenkov laati saarista ensimmäisen kartan vuonna 1840. Venäjä otti saaret hallintaansa 1800-luvun lopulla ja siirsi niille aleuttikansan jäseniä toimimaan metsästäjinä. Yhdysvaltain Smithsonian-instituutti rahoitti useita saarelle järjestettyjä tutkimusretkiä, kuten Leonhard Hess Stejnegerin retki vuonna 1882 ja Aleš Hrdličkan matka 1930-luvulla.
Saarten eteläpuolella käytiin maaliskuussa 1943 meritaistelu Japanin keisarillisen laivaston ja Yhdysvaltain laivaston alusten välillä.
Luonto

Kommodorinsaaret ovat kokonaisuudessaan tundraa, eikä niillä kasva metsää. Saarten kasvusto koostuu köynnöskrasseista ja muista mukuloista kasvavista kasveista.
Saarten syrjäisen sijainnin ja pienen väestömäärän vuoksi siellä asuu runsaasti monia lintu- ja merieläinlajeja. Saarilla asuu muun muassa kiirunoita, töyhtölunneja, naaleja ja pohjanmerikarhuja.
Juhani Ijäs

Juhani Timo Andrei Ijäs (s. 27. joulukuuta 1985 Imatra) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimi vuosina 2011–2015 Arabiemiraattien jääkiekkomaajoukkueen apuvalmentajana ja nousi joukkueen päävalmentajaksi kaudeksi 2015–2016.
Kaudella 2016–2017 Ijäs toimi Imatran Ketterän C-juniorijoukkueen apuvalmentajan ikäluokan Suomi-sarjassa ja sen ohella Aasian Talvikisoissa Thimaan miesten ja naisten jääkiekkomaajoukkueiden päävalmentajana. Kaudella 2017–2018 hän valmensi molempia Thaimaan maajoukkueita Aasian Challenge Cupissa. Kaudella 2018–2019 Ijäs toimii myös Thaimaan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
Juhani Jaakkola (professori)

Jaakko Eero Juhani Jaakkola (5. syyskuuta 1935 Iitti – 22. tammikuuta 2023 Lahti) oli Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professori. Hän oli korkeakoulun rehtori vuosina 1977–1998. Hänen tutkimusalaansa oli toimialarationalisointi.
Kirjotulikruunu

| Kirjotulikruunu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Verbenakasvit Verbenaceae
Suku::  Tulikruunut Lantana
Laji::  camara
Kaksiosainen nimi
 Lantana camara  L. 
Katso myös
   Kirjotulikruunu Wikispeciesissä   Kirjotulikruunu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjotulikruunu (Lantana camara) on verbenakasvien heimoon kuuluva ainavihanta pensas, jota käytetään koristekasvina. Monin paikoin kirjotulikruunu on haitallinen vieraslaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on listannut lajin maailman sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon.
Ulkonäkö ja koko

Kirjotulikruunu kasvaa 2–3 metriä korkeaksi pensaaksi. Varret ja lehdet ovat karvaisia. Lehdet ovat muodoltaan soikeita, hammaslaitaisia ja teräväkärkisiä, 5–13 cm pitkiä ja 2,5–5 cm leveitä. Lehtien tuoksu on epämiellyttävä. Kukinto on usein monivärinen, halkaisijaltaan 2,5–5 cm ja kupumainen. Kukat ovat pieniä, tavallisesti oransseja mutta joskus myös keltaisia, pinkkejä ja punaisia. Kirjotulikruunun hedelmä on pieni, vihertävän sinimusta ja hohtava luumarja. Kasvin kaikki osat ovat lievästi myrkyllisiä.
Laji on hyvin muuntuvainen. Siitä on kehitetty satoja viljelylajikkeita ja -muotoja.
Levinneisyys

Kirjotulikruunu on kotoisin trooppisesta Amerikasta.
Elinympäristö

Kirjotulikruunu kestää hyvin suolaista maaperää ja suolaveden roiskeita. Läpimärkää maaperää laji ei kuitenkaan siedä. Kasvilla on voimakas juuristo ja sen leviämiskyky on erinomainen, minkä takia siitä on monin paikoin tullut luontoon levitessään hankalasti hävitettävä rikkaruoho. Kirjotulikruunusta on haittaa erityisesti maanviljelylle. Se voi aiheuttaa suurta haittaa myös trooppisten metsien uusiutumiselle vallatessaan hakkuualueita. Tiheät kasvustot estävät puuntaimia kasvamasta. Muun muassa Etelä-Intiassa laji hidastaa metsien uusiutumista.
Käyttö

Kirjotulikruunua on viljelty yli 300 vuoden ajan. Kasvia käytetään sekä koristekasvina että pensasaidoissa. Se sopii myös polttopuuksi ja kateaineeksi. Lajia kasvatetaan myös ruukkukasvina. Kirjotulikruunun lehdistä saatavilla yhdisteillä on lääkinnällisiä ja antiseptisiä vaikutuksia.
Kirjotulikruunun kukintoja.
Kirjotulikruunun hedelmä ja lehtiä.
Konnanlampi (Nurmes)

| Konnanlampi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Nurmes
Koordinaatit:  63°27′04″N, 29°30′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Konnanpuro
Järvinumero:  04.411.1.103
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,5 m 
Rantaviiva:  7,6 km 
Pinta-ala:  1,02 km² 
Tilavuus:  0,00699 km³ 
Keskisyvyys:  6,9 m 
Suurin syvyys:  22 m 
Saaria:  1
:  Pulisaari
 fiKonnanlampi 
Konnanlampi on Pieliseen laskeva järvi Nurmeksen kaakkoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on yksi neliökilometri. Etäisyys Joensuusta on 95 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Konnanlammen pituus lounaasta koilliseen on kaksi kilometriä. Järven itäosan muodostaa Itälahti, jota erottaa pääaltaasta Pulisaari. Vähintään kymmenen metriä syvä alue muodostaa yhtenäisen vyöhykkeen Konnanlammen keski- ja pohjoisosaan, ja se kattaa yli neljäsosan järven pinta-alasta.
Suurin osa Konnanlammen rannasta on metsämaata, mutta myös kulttuurimaisemaa peltoineen on paljon. Järven itärannalla sijaitsevan Riihivaaran laki kohoaa yli 70 metriä järven pintaa korkeammalle. Järven kaakkoispuolella sijaitsee ylängöksi kohoava Konnanvaara, joka ulottuu Itälahden rannalle. Järven pohjoispuolitse kulkee yhdystie 5261 ja eteläpuolitse Joensuu–Kontiomäki-rata.
Konnanlampi laskee Konnanpuroa Pieliseen, joka sijaitsee vajaan kilometrin Konnanlammelta etelään. Pielisen korkeustaso on noin kolmetoista metriä Konnanlampea alempi.
Konnanlammen vesitilavuus on 6 992 000 kuutiometriä. Noin viidesosa tilavuudesta on vähintään kymmenen metrin syvyydessä.
Konnanlampi (04.411.1.103) kuuluu Pielisen lähialueeseen (04.411), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Pielisen lähialueella on 174 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pielisen ohella vain Jamalinjärvi ja Konnanlampi ovat yli neliökilometrin laajuisia.
Juhani Jaakkola

Matti Juhani Jaakkola (16. heinäkuuta 1945 Orimattila – 27. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija. Jaakkola oli juoksemassa  Suomen maajoukkueessa 4 × 100 metrin viestin Suomen ennätystä 39,6 s Helsingissä 25.7.1972 (joukkueessa Jaakkola, Raimo Vilén, Erik Gustafsson, Markku Juhola). Aika oli ensimmäinen 40 sekunnin alitus suomalaisittain pikaviestissä. Saman kesän olympiajoukkueessa Jaakkola oli pikaviestin kotimaahan jäänyt varamies.
Kalevan kisoissa Jaakkola sijoittui parhaimmillaan neljänneksi sekä 100 metrin (1972 ja 1973) että 200 metrin juoksussa (1973). Sisäratojen SM-kilpailuissa hän oli 400 metrin juoksussa kolmas vuonna 1972. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti HKV:n joukkueessa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1973 ja hopeaa 1974, 1975 ja 1976.
Jaakkola edusti vuoteen 1969 Orimattilan Jymyä, vuosina 1970–1971 Lahden Sampoa, vuonna 1972 Lahden Ahkeraa ja sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja.
Jaakkolan ennätys 100 metrillä oli 10,5 s (1972) ja 200 metrillä 21,4 s (1971).
Kletrat

| Kletrat |
| --- | --- |
 Japaninkletra (Clethra barbinervis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kletrakasvit Clethraceae
Suku::  Kletrat Clethra  L.
Katso myös
   Kletrat Wikispeciesissä   Kletrat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kletrat (Clethra) on kletrakasvien (Clethraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 80 lajia.
Suvun lajeista ainakin valkokletraa (Clethra alnifolia) käytetään koristekasvina ja siitä on erotettu erilaisia alalajeja ja lajikkeita.
Lajeja

Clethra acuminata – appalakkienkletra
Clethra alnifolia – valkokletra
Clethra arborea – madeirankletra
Clethra barbinervis – japaninkletra
Clethra delavayi
Clethra lanata
Clethra mexicana
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Clethra
Suomen Lajitietokeskus: Kletrat – Clethra
Kiitorata (vuoden 1970 elokuva)

| Kiitorata> Airport |
| --- | --- |

Ohjaaja:   George Seaton  Henry Hathaway 
Käsikirjoittaja:   Arthur Hailey  George Seaton 
Perustuu:  Arthur Haileyn kirjaan Kiitorata (Airport)
Tuottaja:  Ross Hunter
Säveltäjä:  Alfred Newman
Kuvaaja:  Ernest Laszlo
Leikkaaja:  Stuart Gilmore
Tuotantosuunnittelija:  E. Preston Ames
Lavastaja:   Jack D. Moore  Mickey S. Michaels 
Pääosat:   Burt Lancaster  Dean Martin  George Kennedy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:  1970
Kesto:  138 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiitorata (engl. Airport) on yhdysvaltalainen vuonna 1970 ensi-iltansa saanut elokuva, joka edustaa 1970-luvun katastrofielokuvien genreä.
Kiitorata – Arthur Haileyn kirjalliselle tuotannolle tyypillisesti – oli myös aikansa elokuvan ja television ”dokumentaarisuusaallon” osa: se kertoi ”realistisesti” lentoaseman ja lentoliikenteen toiminnasta kuten samaan aikaan televisiossa kerrottiin esimerkiksi natseista (Polttouhrit) ja tummaihoisista orjista (Juuret). Haileyn tiiliskivi-kokoluokan kirja oli ollut samana vuonna Yhdysvaltain kirjojen myyntilistan kärjessä. Tämä oli myös ajankohdalleen tyypillistä: myyvistä kirjoista tehtiin hyvin nopeasti elokuvaversio, mikä usein näkyi elokuvien laadussa.
Kiitorata toimi alkusysäyksenä 1970-luvun katastrofielokuvien aallolle. Se sai vuosikymmenen mittaan kolme jatko-osaa: Jättiläinen taivaalla (Airport 1975, 1974), Kaappaus Bermudan kolmiossa (Airport ’77, 1977) ja Airport ’80 – Concorde (1979). Elokuvasarja joutui 1980-luvulla pilan kohteeksi parodiaelokuvissa Hei, me lennetään! ja Hei, taas me lennetään!.
Juoni

Burt Lancaster esittää Lincolnin kansainvälisen lentoaseman päällikköä Mel Bakersfeldiä, jolle elämä on työtä samalla kun hänen ”rikkaan perheen tytär” -vaimonsa Cindy haluaa hänet hyväntekeväisyysjuhliin ja isänsä yritykseen työhön. Kuten 1970-luvun elokuvissa oli tyypillistä, sankarin avioliitto oli hajoamassa, mutta miehen onneksi hänen sihteerinsä (alkuperäisteoksessa suuren lentoyhtiön sosiaalipäällikkö) ymmärtää häntä ja he löytävät toisensa elokuvan lopussa.
Lentoaseman päällikkö on julkisen sektorin johtaja ja tässä roolissa lataa katsojille monologin, jossa haetaan lisärahoitusta lentoasemille ajankohtana, jolloin valtion rahoituksen kasvu oli hiipunut.
George Kennedy on lentokentän kenttätyömiesten pomo Joe Patroni, joka muun muassa saa lentoaseman lumeen juuttuneen aikansa huippua edustavan Boeing B707-matkustajalentokoneen liikkeelle - tarpeeksi työntövoimaa moottoreista - sääntöjen rikkominen tuo tuloksen! Hänen avioliittonsa voi hyvin.
Kolmas hahmo on Dean Martinin esittämä liikennelentäjä Vernon Demerest, jolle tulee ongelma raskaaksi saattamastaan lentoemännästä Gwen Meighenistä (J. Bisset).
Comic relief-hahmona on tässä elokuvassa mummo Ada Quonsett, joka matkustelee huvikseen ilman lentolippua.
Elokuvan katastrofin tuovana uhkana on työtön, kiivasluontoinen ja mielisairas entinen räjäytystyön esimies D O Guerrero, joka huijaa vaimoltaan viimeiset rahat, ostaa niillä lentolipun Roomaan, ostaa suuren henkivakuutuksen ja aikoo räjäyttää koneen ilmassa, jotta vaimo saisi korvaukset. Tarkka tullimies, joka elokuvan alussa paljastaa varakkaan naisen salakuljettamasta koiransa kaulapannassa timantteja (joka on ajankohtansa sosiaalista viestiä), aistii, että tässä miehessä on jotain vikaa ja lentoyhtiö profiloi miehen uhan - ottamatta lainkaan yhteyttä viranomaisiin!
Koska koneessa on ”kansalaisen oikeuksia” puolustavia ihmisiä (tuohon aikaan American Civil Liberties Union oli vielä kovasti aktiivinen Yhdysvalloissa), miehen pidätys epäonnistuu ja hän räjäyttää itsensä koneessa. Raskaana oleva lentoemäntä vammautuu muun muassa kasvoihin pahasti ja Dean Martinin esittämä lentäjä tunnustaa rakkautensa hänelle. Kone vaurioituu, mutta onnistuu palaamaan lähtökentälle. Koneen laskeuduttua kentälle se tietenkin rullaa omin voimin putken päähän ja matkustajat poistuvat koneesta. Ada Quonsett, joka osallistui hullun miehen taltuttamiseen, sai lentoyhtiöltä elinikäiset ilmaiset lennot minne tahansa business-luokassa, joka vei hänen pelistään ilon. Lentoaseman päällikkö lähtee sihteerinsä luo yöksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Burt Lancaster  | … |   lentoaseman päällikkö Mel Bakersfeld   |
|  George Kennedy   | … |   kenttätyön tekninen asiantuntija Joe Patroni   |
|  Dean Martin   | … |   lentäjä Vernon Demerest   |
|  Helen Hayes   | … |   Ada Quonsett, salamatkustajamummo   |
|  Jean Seberg   | … |   sihteeri Tanya Livingston   |
|  Jacqueline Bisset   | … |  lentoemäntä Gwen Meighen   |
|  van Heflin   | … |   räjäyttäjä D O Guerrero   |
|  Maureen Stapleton  | … |   Inez Guerrero, edellisen vaimo   |
|  Lloyd Nolan  | … |   tullitarkastaja Harry Standish   |
|  Dana Wynter  | … |   Cindy Bakersfeld    |
Vastaanotto

Kiitorata sai kymmenen Oscar-ehdokkuutta, joista Helen Hayes voitti palkinnon parhaasta naissivuosasta. Maureen Stapleton sai roolistaan Golden Globen.
Arvioita

VideoHound’s Golden Movie Retriever pitää Kiitorataa vanhanaikaisena ja sen käsikirjoitusta jokseenkin typeränä. Se antaa elokuvalle kuitenkin kolme tähteä neljästä.
Suomalainen Episodi-elokuvalehti listasi Kiitoradan vuonna 2004 kaikkien aikojen neljänneksi parhaaksi katastrofielokuvaksi.
Aiheesta muualla

Kiitorata Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ebert, Roger: Airport RogerEbert.com.  1.1.1970. Viitattu 12.6.2021. (englanniksi)
Airport Cinema Sight.  18.10.2010. Viitattu 12.6.2021. (englanniksi)
Airport 1970 Letterboxd. Viitattu 12.6.2021. (englanniksi)