stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pasi Kaunisto

| Pasi Kaunisto |
| --- | --- |
 Pasi Kaunisto Kiuruveden Iskelmäviikko -musiikkitapahtumassa 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1950 (ikä 73) Ylöjärvi
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  iskelmä
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pasi Kaunisto (s. 9. marraskuuta 1950 Ylöjärvi) on suomalainen laulutaiteilija.
Ura

Kauniston levytysura alkoi vuonna 1968, jolloin hän levytti Toivo Kärjen levy-yhtiössä ensimmäisen levytyksensä ”Rakastan sinua niin”. Seuraava vuosi oli lopullinen läpimurtovuosi: ensin Kaunisto levytti suurhitin ”Koskaan et muuttua saa”, jota seurasi voitto vuoden 1969 Syksyn Sävelessä  Toivo Kärjen-Juha Vainion laululla ”Sanat eivät riitä kertomaan”. Levytysura jatkui muun muassa hiteillä ”Lakeuden kutsu”, ”Sata kelloa”, ”Nelostie” ja ”Koitere – Karjalan helmi”. Ura huipentui vuonna 1976 saatuun kultalevyyn albumista Lakeuden kutsu. Kaunisto voitti hopeamitalin Buenos Airesin kansainvälisillä tangofestivaaleilla vuonna 1978, jossa hän edusti Suomen ja Euroopan lisäksi järjestäjien mukaan jopa Neuvostoliittoa.
1970-luvulla Kaunistosta tuli Merja Rantamäen ohella Toivo Kärjen sävellysten keskeinen tulkitsija. Vuosina 1968–1985 hän ensilevytti kaikkiaan 46 Kärjen sävellystä ja teki niiden lisäksi useita uusia versioita tämän vanhoista kappaleista. Vuonna 1978 ilmestyneen Kauniston albumin Kun laulaa vain saan kaikki kappaleet olivat Kärjen säveltämiä.
Myöhemmin Kaunisto on esittänyt Toivo Kärjen ikivihreiden ja hengellisen musiikin lisäksi suomalaista ja ulkomaista laulelmaa. Vaikka laulajan tahti on alkuvuosien kiireestä hiljentynyt, hän levyttää vielä aktiivisesti ja keikkailee sekä Suomessa että ulkomailla. Kaunisto on kokeillut myös hautausurakoitsijan ammattia, mutta sittemmin palannut takaisin täyspäiväiseksi säveltaiteilijaksi.
Kauniston 2000-luvun levytyksiä ovat muun muassa Joulun juhlaa, talven tunnelmaa Pärnun sinfoniaorkesterin kanssa (joht. Tapani Puranen), sekä Onnelliset – Oskar Merikannon lauluja Piirpauke-orkesterin kanssa. Hän sai toisen kultalevynsä kokoelmalevystään Hitit vuonna 2010.
Kauniston puoliso on kuvataiteilija Irmeli Kaunisto. Tytär Verna Kaunisto-Feodorow on viulisti, musiikkipedagogi ja tietokirjailija. Tytär Milja Kaunisto on musiikintekijä ja kirjailija, joka kirjoitti myös Pasi Kauniston lokakuussa 2022 julkaistun elämäkerran Pasi Kaunisto – elävän laulajan sielu. Kaunisto on konsertoinut vuosien varrella paljon tyttäriensä kanssa. Kaunistolla on myös merikapteenipoika.
Pasi Kaunistolle on myönnetty Taiteen edistämiskeskuksen ylimääräinen taiteilijaeläke tunnustuksena ansiokkaasta urasta vuonna 2020.
Diskografiaa > Albumit

Pasi Kaunisto (1969)
Lakeuden kutsu (1972, kultalevy 1976)
Sata kelloa (1974)
On elon retki näin (1975)
Tulen luokses takaisin (1976)
Tule joskus tapaamaan (1977)
En lähde täältä milloinkaan (1978)
Kun laulaa vain saan (1978)
Saat sydämeni laulamaan (1980)
Tuuli vie (1982)
Suoraan sydämestä (1985)
Karjala mielessäin (1985)
Tummat silmät (1988)
Isä meidän (1991)
Lahjoista parhain (1994)
Oi maamme Suomi (1998)
Joulun juhlaa, talven tunnelmaa (2005)
Diskografiaa > Kokoelmia

Parhaat päältä (1978)
Koskaan et muuttua saa (15-vuotiskokoelma, 1983)
Parhaat (1989)
20 suosikkia − Sanat eivät riitä kertomaan (1995)
20 suosikkia – Luonnonlapsi (2001)
30 suosikkia (2008)
Hitit (2009, kultalevy)
Herran nimeen - kauneimmat hengelliset laulut (2010)
Muut nimet

Joel Sulo
Kirjallisuutta

Kaunisto, Milja: Pasi Kaunisto : elävän laulajan sielu.  Helsinki:  Gummerus, 2022.  ISBN 978-951-24-2927-1
Aiheesta muualla

Pasi Kauniston esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pasi Kaunisto Vihreät Niityt -musiikkitapahtumassa 2007.
Saxbyn majakka

Saxbyn majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Vormsi Viro
Vesistö:  Itämeri 
| --- | --- |
Korkeus:  24 m 
Luokitus:  arkkitehtuurillinen kulttuuriperintökohde (d)  (1998) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1864 (ensimmäinen) 1871 (nykyinen)
| --- | --- |
Valon korkeus:  25,7 m 
Valonkanto:  16,7  km, 13,0  km 
Valon ominaisuudet:  Iso WRG 6s 
| --- | --- |
ARLHS:  EST064 
Admiralty:  C3758 
NGA:  116-12631 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Saxbyn majakka (myös Vormsin majakka) rakennettiin vuonna 1864. Se oli ensimmäinen Gordonin järjestelmän rautamajakka Virossa.
Majakan rakenne

Majakka on koottu valurautaosista insinööri Alexander Gordonin kehittämää menetelmää käyttäen vuonna 1864. Tällaisia majakoita on pystytetty ainakin vuodesta 1841. Järjestelmä perustuu tehtaassa esivalmistettuihin osiin. Menetelmän ansiosta korkean tornin pysytys on suhteellisen helppoa ja nopeaa.
Saxbyn ensimmäinen majakka on 17 metriä korkea. Se pystytettiin Vormsin saarelle Saxbyn niemeen vuonna 1864. Pian osoittautui, ettei se ollut riittävän tehokas jatkuvien sumujen takia. Sen vuoksi tilattiin uusi majakka Liepājan tehtaalta Latviasta. Vanha majakka ja sen optinen laite vietiin Vaindloon saarelle. Vormsin majakka on säilynyt erittäin hyvin toisen maailmansodan aikana tulleista vaurioista huolimatta. Monet majakan ympärillä olevat rakennukset ovat peräisin 1800-luvulta. Kokonaisuus on kulttuurihistoriallinen miljöö. Majakan lähellä metsässä on osittain säilynyt 1900-luvun alussa rakennettuja Pietari Suuren meripuolustusrakennelmia.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väri | punanen | vihreä | valkoinen | punanen | valkoinen |
| Asteet | 8°–66° | 66°–134° | 134°–148° | 148°–213° | 352°–8° |
| Näkyvyysetäisyys (M) | 7 | 7 | 12 | 7 | 12 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saxbyn majakka Wikimedia Commonsissa
Lighthouses of Northwestern Estonia (Arkistoitu – Internet Archive)
Olli Sipiläinen

| Olli Sipiläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1977 (ikä 47) Lappeenranta, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sipi
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2017
Seurat:  Ketterä (I-/II-div.)   SaiPa (SML)  Jukurit (Mestis/SML) JYP (SML) Lukko (SML)
Olli Sipiläinen (s. 24. heinäkuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 686 runkosarjaottelua tehopistein 55+68=123 ja keräten 419 jäähyminuuttia sekä 99 playoff-ottelua tehopistein 7+11=18 ja keräten 61 jäähyminuutia. Sipiläinen voitti Suomenmestaruuden JYPissä vuosina 2009 ja 2012. Pääsarjatasolla pelatessaan hän kuului roolinsa puolesta kaukalon luotettaviin työmyyriin.
Ura > Maajoukkueura

Sipiläinen pelasi Suomen Mestis-pelaajista kootussa B-maajoukkueessa Ranskan Mont Blanc -turnauksessa vuosina 2002, 2004 ja 2005. Noista kaksi jälkimmäistä turnausta päättyi joukkueen voittoon. Sipiläinen edusti Mestis-maajoukkuetta myös Pitsiturnauksessa kesällä 2005.
Muuta

Sipiläinen perheineen muutti takaisin Jyväskylään heti urheilu-uran päätyttyä vuonna 2017. Hänellä on kolme poikaa. Sipiläinen on aiemmin pelannut myös pesäpalloa kaksi ottelua Superpesistä Imatran Pallo-Veikoissa.
Chrissie Hynde

| Chrissie Hynde |
| --- | --- |
 Chrissie Hynde vuonna 2021
Henkilötiedot
Koko nimi:  Christine Ellen Hynde
Syntynyt: 7.9.1951 Akron, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Chrissie Hynde
Tyylilajit:  rock, uusi aalto ja punk rock 
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  The Pretenders, JP & Chrissie and the Fairground Boys
Levy-yhtiöt:  Sire Records 
Aiheesta muualla
chrissiehynde.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Christine Ellen ”Chrissie” Hynde (s. 7. syyskuuta 1951 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä sekä eläinten oikeuksia ajava aktivisti. Hän muutti Lontooseen vuonna 1973 ja tuli tunnetuksi The Pretenders -yhtyeestä, jota oli perustamassa vuonna 1978.
Chrissie Hyndeä ja Pretendersiä on lähes mahdotonta erottaa toisistaan. Hynde oli alusta asti yhtyeen kiistaton johtaja ja julkisuuden kasvo. Hän oli yhtyeen laulaja, lauluntekijä ja rytmikitaristi. Neljän vuosikymmenen aikana Hyndestä tuli myös yhtyeen ainoa vakituinen jäsen.
Vuonna 2023 Rolling Stone lehti sijoitti Chrissie Hynden sijalle 114 listallaan 200 Greatest Singers of All Time.
Varhaiset vuodet

Ohion Akronista kotoisin oleva Chrissie Hynde syntyi 7. syyskuuta 1951, ja hän rakastui rock and rolliin jo hyvin nuorena. Hän lähti Yhdysvalloista vuonna 1973 Lontooseen, missä hän lopulta törmäsi rock-toimittaja Nick Kentiin, joka auttoi häntä saamaan kirjoittajan paikan musiikkilehti NME:stä. Se jäi lyhytaikaiseksi, ja pian hän päätyi töihin SEX:iin, Vivienne Westwoodin ja Malcolm McLarenin johtamaan vaatekauppaan. Tämä liike oli keskeisessä asemassa brittiläisen punkin synnyssä.
The Pretenders

Katso myös artikkeli: The Pretenders
Vuonna 1978 Hynde päätti perusti oman yhtyeen The Pretendersin. Hän värväsi mukaan kitaristi James Honeyman-Scottin, basisti Pete Farndonin ja rumpali Martin Chambersin. Bändi äänitti demon, joka päätyi Nick Lowelle, joka tuotti bändin ensimmäisen singlen ”Stop Your Sobbing”/”The Wait”. Se nousi Ison-Britannian Top 30:een alkuvuodesta 1979, ja pian sen jälkeen yhtye äänitti debyyttialbuminsa.
The Pretenders ilmestyi tammikuussa 1980 ja siitä tuli hitti singlen ”Brass in Pocket” ansiosta. The Pretendersin suosio oli kasvamassa ja niin olivat myös sen ongelmat. Sopimuskiistat olivat tiellä, ja ne viivästyttivät Pretenders II:n julkaisua vuoden 1981 puoliväliin, mutta todellinen ongelma tuli pian levyn ilmestymisen jälkeen, kun basisti Pete Farndonin ja kitaristi Honeyman-Scott kuolivat huumeisiin.
Tämän jälkeen The Pretenders on ollut ensisijaisesti Hynden sooloprojekti. Hän on luottanut usein studiomuusikoihin. Pretendersin katalogi on laajentunut tasaisesti vuosikymmenien ajan, mukaan lukien vuonna 2020 julkaistu albumi Hate for Sale (2020) ja sitä seurannut Relentless (2023).
Sooloura

The Pretenders pysyi hengissä aina uuden vuosituhannen toiselle vuosikymmenelle asti. Pretendersin vuoden 2008 Break Up the Concrete -albumin jälkeen Hynde alkoi kyllästyä bändiinsä ja halusi kokeilla jotain uutta. Hän esiintyi silloisen poikaystävänsä JP Jonesin kanssa kokoonpanossa JP, Chrissie and the Fairground Boys, joka teki albumin Fidelity! vuonna 2010. Neljä vuotta levyn julkaisun jälkeen hän julkaisi ensimmäisen virallisen sooloalbuminsa Stockholm. Toisin kuin Pretendersin levyt, jotka koostuivat pääasiassa Hynden bändille kirjoittamista kappaleista, Stockholm oli lähes kokonaan yhteistyötä Björn Yttlingin kanssa, joka oli ruotsalaisen pop-yhtyeen Peter Björn and Johnin jäsen. Stockholm debytoi Billboard 200 -listalla sijalla 36 ja Ison-Britannian albumilistalla sijalla 22.
Hynde palasi Pretendersiin vuonna 2016 ja julkaisi Alone-albumin, jonka tuotti Black Keysin laulaja Dan Auerbach; vaikka LP oli Pretendersin nimellä tehty projekti, Hynde oli ainoa yhtyeen varsinainen jäsen, joka soitti levyllä, ja erilaiset studiomuusikot hallitsivat levyn sovituksia. Kolme vuotta myöhemmin hän jatkoi soolouraansa jazz-levyllä Valve Bone Woe. Vuoden 2020  covid-19-pandemian aikana Chrissie Hynde ja Pretenders-kitaristi James Walbourne äänittivät Bob Dylan -covereita kotistudioissaan ja koostivat yhdessä albumin siirtämällä äänittämiään tiedostoja verkossa. Kokeilun tuloksena syntyi albumi Standing in the Doorway: Chrissie Hynde sings Bob Dylan, joka julkaistiin toukokuussa 2021.
9. maaliskuuta 2022 Chrissie Hynde osallistui Night for Ukraine -tapahtumaan, jossa protestoitiin Venäjän sotilaallista hyökkäystä Ukrainaan. Hyväntekeväisyystapahtumassa kerättiin rahaa Ukrainan pakolaisten auttamiseksi.
Yksityiselämä > Perhe

Chrissie Hyndellä ja Ray Daviesillä on vuonna 1983 syntynyt tytär. Hynde on ollut naimisissa Simple Mindsin laulajan Jim Kerrin kanssa (pariskunta sai myös tyttären).
Yksityiselämä > Aktivisti

Chrissie Hynde tunnetaan myös yhteiskunnallisena aktivistina, erityisesti eläinten oikeuksien puolustajana. Hän vastustaa esimerkiksi turkistarhausta ja  on myös kampanjoinut kasvissyönnin puolesta. Hän on arvostellut voimakkaasti esimerkiksi pikaruokaketju McDonald'sin toimintaa ja vastustanut esim lintutarhoja, joissa kasvatetaan lintuja McDonaldsin ruoka-annoksia varten: ”Yhtiö kasvattaa edelleen kanoja, joilla on rampoja jalkoja ja epämuodostumia”, Hynde sanoi. ”Muut ketjut ovat jo ottaneet käyttöön paljon vahvemmat suojatoimet ja laajentaneet kantaansa tarjoamalla vegaanisia vaihtoehtoja.”
Chrissie Hynde on johtanut mielenosoituksia, allekirjoittanut vetoomuksia ja hän jopa avasi oman vegaaniravintolansa The VegiTerranean Restaurantin edistääkseen veganismia. Vuonna 2004 Hynde johti Ranskassa KFC:tä vastaan suunnattua mielenosoitusta, jossa hän ja muut aktivistit sotkivat tekoverta ikkunoihin ja heidät otettiin kiinni.
Chrissie Hynde vuonna 2013
Music from the Film More

| 'Music from the Film More' Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuussa 1969
 Julkaistu: 27. heinäkuuta 1969
 Tuottaja(t): Pink Floyd
 Tyylilaji: psykedeelinen rock
 Kesto: 44.56
 Levy-yhtiö: Columbia Records / EMI (UK) Harvest/Capitol, Capitol Records (US)
Pink Floydin muut julkaisut
| A Saucerful of Secrets (1968) | 'Music from the Film More' (1969) | Ummagumma (1969) |
Music from the Film More on Pink Floydin elokuvasoundtrack Barbet Schroederin ohjaamaan elokuvaan Lisää! Lisää! (engl. More) (1969). Se on myös ensimmäinen Pink Floyd -albumi ilman Syd Barrettia, joka poistui yhtyeen riveistä edellisen levyn äänityksien loppupuolella.
Albumin kappale ”The Nile Song” on yhtyeelle epätyypillisesti hard rockia. Albumi sisälsi myös ensimmäistä kertaa Roger Watersin säveltämiä akustisia balladeja (”Cirrus Minor”, ”Green is the Colour”), jotka olivat keskeinen osa yhtyeen musiikkia Syd Barrettin lähdön jälkeen nauhoitetuilla albumeilla.
Music from the Film More pääsi Britannian albumilistalla yhdeksänneksi ja vuoden 1973 uudelleenjulkaisun myötä Yhdysvaltojen albumilistan 153. sijalle.
Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD:lle vuonna 1987 ja myöhemmin julkaistiin digitaalisesti remasteroitu CD-versio vuonna 1995.
Kappaleet

Cirrus Minor – 5.18 ( säv. Waters )
päävokaalit David Gilmour
The Nile Song – 3.26 ( säv. Waters )
päävokaalit David Gilmour
Crying Song – 3.33 ( säv. Waters )
päävokaalit David Gilmour
Up The Khyber – 2.12 ( säv. Mason, Wright )
instrumentaali
Green Is The Colour – 2.58 ( säv. Waters )
päävokaalit David Gilmour
Cymbaline – 4.50 ( säv. Waters )
päävokaalit David Gilmour
Party Sequence – 1.07 ( säv. Waters, Wright, Gilmour, Mason )
instrumentaali
Main Theme – 5.28 ( säv. Waters, Wright, Gilmour )
instrumentaali
Ibiza Bar – 3.19 ( säv. Waters, Wright, Gilmour, Mason )
päävokaalit David Gilmour
More Blues – 2.12 ( säv. Waters, Wright, Gilmour, Mason )
instrumentaali
Quicksilver – 7.13 ( säv. Waters, Wright, Gilmour, Mason )
instrumentaali
A Spanish Piece – 1.05 ( säv. Gilmour )
instrumentaali, taustalaulu David Gilmour
Dramatic Theme – 2.15 ( säv. Waters, Wright )
instrumentaali
Kaatuminen (tietotekniikka)

Kaatuneen kolikkopuhelimen Blue Screen of Death.
Kaatunut ohjelmisto Frankfurtin lentokentän infonäytöllä.
Kaatuminen (engl. crashing) tarkoittaa tietotekniikassa tietokoneohjelman, tietokoneen käyttöjärjestelmän tai jokin tietojärjestelmän toiminnan yllättävää lakkaamista.
Käyttöjärjestelmien ja ohjelmistojen kaatuminen

Tosiasiassa kaatumisen jälkeen suoritin yleensä suorittaa käskyjä edelleenkin, mutta kaatunut ohjelma voidaan poistaa suoritusmuistista (niin sanottu coredump) tai suorituksen eteneminen kiertää silmukkaa, mikä käyttäjän kannalta vaikuttaa tietokoneen tai yksittäisen ohjelman pysähtymiseltä.
Kun Windows-käyttöjärjestelmä kaatuu, näyttöön usein ilmestyy virhetilanteesta kertova sinitaustainen teksti, joka tunnetaan nimellä Blue Screen of Death (BSoD). Applen käyttöjärjestelmissä vastaavassa tilanteessa ruudulle ilmestyi vanhemmissa versioissa animoitu pommin kuva, sittemmin kernel panic -ruutu.
Käyttöjärjestelmän kaatuminen on usein vakavampi ongelma kuin yksittäisen ohjelmiston kaatuminen. Yleisin tietokoneohjelman kaatumisen syy on muistialueen ylitys.[lähde? ]
Tietojärjestelmien kaatuminen

Käyttöjärjestelmien ja ohjelmistojen lisäksi kokonaiset tietojärjestelmät voivat kaatua. Esimerkiksi organisaation tietoverkko saattaa kaatua ylikuormituksen vuoksi, jolloin verkossa olevia palvelimia joudutaan yleensä käynnistämään uudelleen.
Esimerkkejä tietojärjestelmien kaatumisista:
Internetin edeltäjä ARPANET-tietoverkko kaatui kesken ensimmäiseen siinä lähetetyn viestin 29.10.1969
Ensimmäinen roskaposti aiheutti palvelunestohyökkäyksen ja kaatoi palvelimen vuonna 1994
Effica-potilastietojärjestelmä kaatui aiheuttaen Kymenlaakson keskussairaalan toimintaan ongelmia vuonna 2007
VR:n lipunmyynti hyytyi Logican keskuskoneen kaaduttua vuonna 2010
Amadeus-varausjärjestelmä kaatui ja sekoitti kansainvälistä lentoliikennettä vuonna 2017
Häiriö Fastlyn palvelussa kaatoi osan internetin isoimmista uutissivustoista tammikuussa 2021
Joidenkin ennusteiden mukaan jopa koko internet saattaa tulevaisuudessa kaatua tietokonevirusten ja roskapostin määrän räjähdysmäisen kasvun takia. hajautettu palvelunestohyökkäys lamautti 21. lokakuuta 2002 yhdeksän internetille tärkeästä kolmestatoista juurinimipalvelimista.
Tahir Emra

Tahir Emra (10. maaliskuuta 1938 Đakovica – lokakuu 2024) oli kosovolainen taidemaalari. Hän opiskeli taidekoulussa Pećissa ja Figuratiivisen taiteen akatemiassa Belgradissa, josta valmistui vuonna 1966 opiskeltuaan professori Nedelko Gvozdenovićin johdolla. Emra oli vuonna 1974 mukana perustamassa Kosovon Figuratiivisen taiteen akatemiaa ja opetti siellä vuosien ajan. Hän kuului myöhemmin Kosovon tiede- ja taideakatemiaan.
Emra oli nykytaiteen pioneeri Kosovossa 1960-luvulla. Hänen chiaroscuro-tekniikkaa hyödyntäviä abstrakteja teoksiaan esitettiin eri puolilla Jugoslaviaa varsinkin 1970–1980-luvuilla.
Isola

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Isola voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Isola, Kentin albumi vuodelta 1997
Isolan kartano, kartano Riihimäen Arolammella.
Aulis Isola (1935–1989), fyysikko
Irma Airisto (o.s. Isola, 1920−1990), kuvaamataidon opettaja, runoilija ja näytelmäkirjailija, Mauno Isolan tytär
Jaakko Isola (1903−1978), Lapissa toiminut kullankaivaja
Kristina Isola (s. 1946), tekstiilisuunnittelija
Maija Isola (1927–2001), tekstiilisuunnittelija, Mauno Isolan tytär
Mario Isola (s. 1969), italialainen moottoriurheilujohtaja
Mauno Isola (1889–1945), maanviljelijä ja joululaulun ”Me käymme joulun viettohon” sanoittaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Isola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Popular Electronics

Popular Electronics oli Yhdysvalloissa vuosina 1954–1982 ilmestynyt lehti, joka oli alkuvaiheissaan suunnattu elektroniikan harrastajille ja rakentelijoille.
Historia

Lehti oli Ziff Davis -julkaisijan luoma. Yhtiöllä oli harrastelehtiä eri aloille ja Radio & Television News -julkaisu, joka oli radioamatööreille suunnattu ja keskittyi radiotekniikkaan. Radio Newsin päätoimittaja Oliver Read toimi aluksi myös uuden lehden päätoimittajana.
Popular Electronics keskittyi itse koottaviin elektroniikkaprojekteihin. Ensimmäisessä numerossa esiteltiin Heathkit A-7B -vahvistimen kokoaminen rakennussarjasta. Osat projekteihin ostettiin erikseen tai niitä voi tilata postimyynnistä valmiina kitteinä. 1960-luvulla lehdellä oli 400 000 tilaajaa. Rakennusprojekteina olivat muun muassa mustavalkotelevisio, säteilymittari, elektroninen lämpömittari, transistorivahvistin sähkökitaralle ja VHF-radio lentoliikenteen kuunteluun.
Tammikuun 1975 numerossa esiteltiin Altair 8800 -kotitietokone. Tämä oli merkittävää, koska tätä ennen tietokoneiden rakennussarjat olivat myyneet muutamia satoja kappaleita. Altairia myytiin tuhansia. Paul Allen näytti lehden numeron Bill Gatesille ja he kirjoittivat BASIC-tulkin tietokoneelle ja perustivat Microsoft-yhtiön sitä myymään.
Oliver Perry Ferrell toimi lehden päätoimittajana vuodesta 1956 vuoteen 1971. Häntä seurasi Milton S. Snitzer. Entinen Radio & Television News, myöhemmin Electronics World yhdistettiin lehteen. Vähitellen lehdessä rakenteluohjeet jäivät sivummalle ja se keskittyi enemmän tuote-esittelyihin. Nimeksi muutettiin 1982 Computers & Electronics. Tämä lehti lakkautettiin 1985.
Myöhemmin lehden tuotemerkki myytiin Gernsback Publicationsille, joka julkaisi omaa lehteään samalla nimellä 1989–2000 (entinen Hands-On Electronics, vuodet 2000–2003 Poptronics).
Pussimuurahaiskarhu

| Pussimuurahaiskarhu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Synnyttävät nisäkkäät Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Pussipedot Dasyuromorphia
Heimo::  Pussimuurahaiskarhut Myrmecobiidae  Waterhouse, 1841
Suku::  Myrmecobius  Waterhouse, 1836
Laji::  fasciatus
Kaksiosainen nimi
 Myrmecobius fasciatus  Waterhouse, 1836 
 Pussimuurahaiskarhun levinneisyys.
Alalajit
 M. f. fasciatus  M. f. rufus 
Katso myös
   Pussimuurahaiskarhu Wikispeciesissä   Pussimuurahaiskarhu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pussimuurahaiskarhu eli numbatti (Myrmecobius fasciatus) on pussipetojen lahkoon kuuluvan pussimuurahaiskarhujen heimon (Myrmecobiidae) viimeinen elossa oleva edustaja. Aiemmin laajalle levinnyt pussimuurahaiskarhu on nykyään erittäin uhanalainen.
Tuntomerkit

Pussimuurahaiskarhun vartalo on enintään 30 ja häntä 15 senttimetriä pitkä. Painoltaan eläin kasvaa enintään puoleen kiloon. Pussimuurahaiskarhun ominaispiirteitä ovat pitkä kieli, musta raita huulilta korville, kuusi tai seitsemän valkoista raitaa vartalon takaosassa ja tuuhea häntä. Sen turkki on lyhyttä ja karkeaa ja väriltään harmaanruskea tai joskus punertava.
Ravinto

Päiväaktiiviset pussimuurahaiskarhut käyttävät suuren osan päivästään ruoan etsimiseen. Ne syövät pääasiassa termiittejä, mutta myös muurahaiset ja muut hyönteiset käyvät ravinnoksi.
Aiheesta muualla

Fauna of Australia: Myrmecobiidae (pdf) (englanniksi)
Antônio Meneses

Antônio Meneses
Antônio Jeronimo de Meneses Neto (23. elokuuta 1957 Recife – 3. elokuuta 2024 Basel) oli brasilialainen sellisti.
Meneses syntyi muusikkoperheeseen ja lähti 16-vuotiaana Saksaan opiskelemaan Antonio Janigron johdolla. Hän voitti vuonna 1977 ensimmäisen palkinnon Kansainvälisessä ARD-musiikkikilpailussa Münchenissä. Vuonna 1982 hän sai kultamitalin Moskovan Tšaikovski-kilpailussa. Meneses levytti muun muassa Johannes Brahmsin ja Richard Straussin teoksia Herbert von Karajanin johtamien Berliinin filharmonikkojen kanssa. Vuonna 1998 hän liittyi Menahem Presslerin kutsumana Beaux Arts Trioon. Hän teki kamarimuusikkona yhteistyötä myös Maria João Piresin ja Cristina Ortizin kanssa.
Vaikka Meneses asettui Eurooppaan, hän palasi usein Brasiliaan. Hän tulkitsi myös Heitor Villa-Lobosin musiikkia ja oman aikansa brasilialaisten säveltäjien teoksia. Meneses opetti Cremonan Accademia Staufferissa, Sienan Accademia Musicale Chigianassa ja Bernin taideakatemiassa. Hän piti lisäksi mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Meneses solmi ensimmäisen avioliittonsa pianisti Cecile Licadin kanssa. Hänen toinen vaimonsa oli Satoko Kuroda. Menesesillä oli poika ensimmäisestä avioliitosta. 7. heinäkuuta 2024 Menesesin ilmoitettiin sairastuneen glioblastoomaan, johon hän sai palliatiivista hoitoa. Hän kuoli sairauteen Baselissa 3. elokuuta 2024.