stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Witzmannsberg

| Witzmannsberg |
| --- | --- |
 vaakuna
 Witzmannsberg
 Koordinaatit: 48°43′N, 13°25′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Ala-Baijeri
Piirikunta:  Passau
Hallinto:  
 – Pormestari:  Josef Schuh
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,74 km²
Korkeus:  500 m
Väkiluku (31.12.2020):  1 514
 – Väestötiheys:  80,8 as./km²
 
 www.witzmannsberg.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Witzmannsberg on kunta Passaun piirikunnassa, Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 22 kilometriä Passausta pohjoiseen. Kunnalla on pinta-alaa 18,74 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 1 514. Väestötiheys oli 81 asukasta/km2. Kunnan pormestarina toimii Josef Schuh. Witzmannsberg muodostaa yhdessä Tittlingin kanssa eräänlaisen kuntayhtymän (Verwaltungsgemeinschaften).
Witzmannsberg on mainittu ensi kerran historiallisissa lähteissä vuonna 1310. Se on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1818.
Kunnan asukasluku on kehittynyt viime vuosikymmeninä seuraavasti:
1961: 1 424 asukasta
1970: 1 365 asukasta
1987: 1 402 asukasta
2000: 1 732 asukasta
2011: 1 485 asukasta
2016: 1 503 asukasta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Witzmannsberg Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Witzmannsberg
Käännös suomeksi
Ville Lajunen

| Ville Lajunen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Laju
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  47
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:   Blues (SML)  KooKoo (Mestis)  Metallurg Magnitogorsk (KHL)  Färjestad BK (SEL/SHL)  Jokerit (KHL)  Spartak Moskova (KHL)  Kunlun Red Star (KHL)  Vitjaz Podolsk (KHL)  TPS (SML)  Schwenninger Wild Wings (DEL)  Löwen Frankfurt (DEL) 
Ville Ilmari Lajunen (s. 8. maaliskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoossa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2014 | jääkiekko |  |
Lajunen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Yhteensä Lajunen on pelannut 66 A-maaottelua tehopistein 5+12=17. Hän sai ensituntumaa Suomen A-maajoukkueeseen kevään 2010 MM-leiriryhmän mukana, mutta Lajunen ei kuitenkaan mahtunut Suomen kokoonpanoon viikon ainoassa Tanskaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa ja hän putosi lopulta leiriryhmästä. Lajunen nimettiin seuraavan kerran A-maajoukkueeseen vuoden 2011 LG Hockey Gamesiin, kun hänet nimettiin Suomen joukkueeseen loukkaantuneen Jyrki Välivaaran tilalle. A-maajoukkuedebyyttinsä samassa turnauksessa teki myös Lajusen pikkuveli Jani. Ville Lajunen pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa turnauksen toisessa ottelussa 12. helmikuuta 2011 Tukholman Globenissa Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin Janne Niskalan viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Lajunen teki Oddset Hockey Gamesissa 9. helmikuuta 2013 Malmössä Tšekkiä vastaan. Hänen osumansa jäi Suomen 3–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja Lajunen keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Veli-Matti Savinaisen tekemään maaliin.
Lajunen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008.
Muuta

Lajusen pikkuveli Jani pelaa hyökkääjänä Tšekin Extraligan HC Sparta Prahassa. Hän kuului Suomen vuoden 2011 maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen.
Kesäkuussa 2018 Lajusen tiedotettiin tuolloin Suomi-sarjassa aloittaneen Kiekko-Espoon yhtenä osakkaana.
Viiden kuninkaan sota

Viiden kuninkaan sota (engl. War of the Five Kings) on kuvitteellinen sota George R. R. Martinin fantasiakirjasarjassa Tulen ja jään laulu. Viiden kuninkaan sota on kirjasarjan kolmen ensimmäisen kirjan pääasiallinen konflikti ja sen jälkiseurauksia sekä siitä syntyviä konflikteja puidaan seuraavissa kirjoissa. Sodan aikana viisi miestä lunastaa itselleen kuninkaan tittelin: Joffrey Baratheon, Stannis Baratheon ja Renly Baratheon vaativat itselleen Rautavaltaistuinta, kun taas Robb Stark ja Balon Greyjoy pyrkivät irrottautumaan Rautavaltaistuimen vallasta.
Taistelijat

Kuningas Rautavaltaistuimella: Joffrey Baratheon, kuningas Robert Baratheonin näennäinen perijä. Joffreyta tukevat Länsimaat Lannisterin suvun johdolla ja Kruununmaat.
Pohjoisen ja Kolmikärjen kuningas: Robb Stark, Talvivaaran lordin Eddard Starkin perijä. Lipunkantajiensa kuninkaaksi julistamaa Robbia tukevat Pohjoisen lordit sekä Jokimaiden lordit hänen äitinsä suvun, Tullyn, kautta.
Kuningas Kapealla merellä: Stannis Baratheon, kuningas Robertin kahdesta pikkuveljestä vanhempi. Stannisia kannattavat Lohikäärmekiven lordit, Florentin suku ja suurin osa Myrskymaiden hallitsijoista.
Suurtarhan kuningas: Renly Baratheon, kuningas Robertin nuorin veli. Vaikka ei omaa vaadetta Rautavaltaistuimelle, Myrskynpään lordina Renly vaatii Myrskymaiden tukea, ja saa Lakeuden hallitsijoiden kannatuksen mennessään naimisiin Suurtarhan ladyn Margaery Tyrellin kanssa.
Rautasaarten kuningas: Balon Greyjoy. Balon yrittää itsenäistyä epäonnistuttuaan siinä edellisellä kerralla. Balonia tukevat Rautasaarten lordit ja kapteenit.
Sodan tapahtumat > Sota Jokimailla

Viiden kuninkaan sota alkaa paikallisena konfliktina, kun lady Catelyn Stark sieppaa Tyrion Lannisterin epäiltynä hänen poikansa Branin murhayrityksestä. Vastatoimena lordi Tywin Lannister valmistelee kaksi sotajoukkoa hyökkäämään Catelyn kotiseudulle Jokimaille. Lordi Tywin johtaa itse 20 000 miehen vahvuista armeijaa ja antaa 15 000 miehen vahvuisen joukon poikansa ser Jaime Lannisterin komentoon.
Hyökkäys Jokimaille alkaa ser Cregor Cleganen ryöstöretkillä alueen rajalle. Tywin toivoo ryöstöretkien houkuttelevan lordi Eddard Starkin paikalle, minkä jälkeen hänet olisi helppo vangita. Kuninkaan Koura kuitenkin haavoittaa jalkansa ser Jaimen väijytyksessä, ja lähettää Beric Dondarrionin pysäyttämään Cleganen hänen sijastaan. Ser Edmure Tully kutsuu lipunkantajansa Vuolasvirralle oivallettuaan Lannisterien aikeet, mutta vain neljä tuhatta miestä saapuu paikalle Cleganen ryöväreiden vuoksi.
Kriisin keskellä, kuningas Robert Baratheon kuolee metsästysretkellä ja nimeää lordi Eddardin sijaishallitsijakseen kunnes prinssi Joffrey kasvaa täysi-ikäiseksi. Eddard muuttaa Robertin testamenttiin "oikeutettu perijä" aikomuksenaan tarjota kruunua Stannis Baratheonille. Kun Eddard yrittää ottaa Joffreyn huostaan, hän joutuu Petyr Baelishin pettämäksi ja hänet pidätetään. Robertin nuorempi veli Renly on tällä välin paennut kaupungista kasatakseen oman armeijansa.
Kun uutiset lordi Eddardin pidätyksestä saapuvat Talvivaaraan, Robb Stark kutsuu isänsä lipunkantajat koolle ja marssii etelään. Samaan aikaan lordi Tywin aloittaa suunnitellun hyökkäyksensä Jokimaille.
Kultahampaan taistelu. Ser Jaime Lannisterin 15 000 miehen joukko hyökkää lännestä tavoitteenaan vallata Vuolasvirta, Tullyn suvun hallintopaikka ja Jokimaiden pääkaupunki. Sodan ensimmäisessä taistelussa ser Jaime murtaa lordi Vancen ja lordi Piperin 4 000 miehen puolustuksen helposti. Lordi Vance surmataan ja lordi Piper joutuu pakenemaan Vuolasvirralle ser Jaimen armeija kannoillaan.
Vuolasvirran taistelu. Kultahampaan voiton jälkeen Jaime Lannister saapuu Vuolasvirran porteille. Lannisterin ylivoimainen armeija löylyttää Tullyn joukot ja ser Edmure Tully ja monet muut vangitaan.
Sen armeijan hajottua, pääkaupungin ollessa piiritettynä ja sen perijän ollessa vangittuna, sota on käytännössä ohi Tullyn suvun osalta. Sen ainoa toivo ovat pohjoislaiset, joita pidättelee Vihreä joenhaara ja lordi Tywinin armeija.
Sodan tapahtumat > Krakenin nousu

Ottaessaan Pohjoisen kohteekseen, kuningas Balon Greyjoy suunnittelee kolme pääiskua alustavaa hyökkäystään varten. Hän lähettää veljensä Victarionin valtaamaan Cailinvallia laivastollaan. Hän lähettää tyttärensä Ashan tusinan laivan kera Syväsalon linnavuorelle. Lisäksi hän lähettää hiljattain palanneen poikansa Theonin ryöstelemään Kivirannikkoa harhautukseksi.
Sodan tapahtumat > Kuninkaiden koitos

Mustavirran taistelu
Aiheesta muualla

Viiden kuninkaan sota Tulen ja jään laulu -wikissä (englanniksi)
Viiden kuninkaan sota Westeros-wikissä (englanniksi)
Volkswagen Transporter (T4)

| Volkswagen Transporter T4 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Filippiinit  Indonesia  Malesia  Puola  Saksa  Taiwan
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1990–2003
Muut nimet:  Volkswagen Caravelle Volkswagen Eurovan Volkswagen Multivan
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi lava-auto
Edeltäjä:  Volkswagen Transporter (T3)
Seuraaja:  Volkswagen Transporter (T5)
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 R5 VR6
Iskutilavuus:  1,8–2,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Volkswagen Transporter T4 on Volkswagen Transporterin neljännen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1990–2003. Pakettiautoversion lisäksi siitä myytiin Caravelle- ja Multivan-henkilönkuljetusmalleja.
Eurovan oli T4:stä Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoilla käytetty nimi. Se oli myynnissä vuosina 1993–2004. Autoa sai ainoastaan henkilönkuljetusmallina, lukuun ottamatta matkailuautoiksi varusteltuja malleja. Eurovan poistui markkinoilta, kun Transporterin viides sukupolvi esiteltiin. Siitä lähtien mallia ei ole viety Pohjois-Amerikkaan. Eurovan-nimeä on käytetty ajoittain myös Euroopassa, jolloin kyseessä on ollut autoon saatava varustepaketti.
Volkswagen Transporter T4 (1990–2003)

Neljännen sukupolven Transporter suunniteltiin aivan uudelta pohjalta, ja se poikkesi rakenteeltaan huomattavasti edeltäjistään. Siinä oli eteen poikittain sijoitettu moottori ja etu- tai neliveto. Moottorin sijoittaminen eteen muodosti kolariturvallisuutta lisäävän muodonmuutosvyöhykkeen auton keulaan. Lisäksi muutoksen myötä tavaraa pystyi kuormaamaan helpommin takaluukun kautta, koska luukun kokoa rajoittava moottori ei ollut taka-akselin takana. Ensimmäistä kertaa mallin historiassa saatavana oli kaksi eripituista akseliväliä.
Vuonna 1996 kaikki henkilönkuljetusmallit kokivat malliuudistuksen, joka tunnetaan saksankielisellä nimellä Große Produktaufwertung (GP). Kasvojenkohotuksessa keulan ilmettä uudistettiin uusilla ajovaloilla, etusäleiköllä ja puskurilla. Uusi keula oli myös aiempaa pidempi, mikä mahdollisti 2,8-litraisen VR6-moottorin asentamisen konepellin alle. Tavarankuljetusmalleissa vanha keula säilyi tuotannon päättymiseen saakka. Vuoden 1998 lopussa ohjauspyörä ja mittaristo vaihdettiin uusiin. Uusi mittaristo sinisellä taustavalaistuksella oli samankaltainen kuin uusissa Volkswagen-henkilöautomalleissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Transporter (T4) Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin Volkswagen T4 Multivan.
Witwatersrand

Witwatersrand
Witwatersrand on matala Gautengin läpi kulkeva vuoristo Etelä-Afrikassa. Witwatersrand muodostaa vedenjakajan, jonka pohjoispuolella joet laskevat Intian valtamereen ja eteläpuolella Atlanttiin.
Witwatersrandia kutsutaan yleisesti lempinimellä Rand, ja se tunnetaan erityisesti siitä, että 40% koko maailman kullasta kaivetaan vuoriston kaivoksista. Rand on myös merkittävä uraanikaivos, sillä kullan sivutuotteena tuotetaan myös uraania.
Aiheesta muualla

N. Peronius : Maailman suurin kultakenttä, Helsingin Sanomat, 10.06.1934, nro 153, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vähä-Hunkeri

Vähä-Hunkeri
| --- | --- |
Sijainti:  Kuhmoinen Pirkanmaa Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  95 m 
Pinta-ala:  3,1 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vähä-Hunkeri  on Päijänteen saari Pirkanmaalla Kuhmoisissa.
Maantietoa

Saari on 330 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria .
Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla olevassa saaristoisessa lahdessa Huhtsaarien suojissa. Sen luoteispuolella sijaitsee Iso-Hunkeri. Saariparin välissä on 100 metriä matkaa sekä pieni luoto kivikkoineen. Mantereelle Päivättömanmaahan on matkaa alle 700 metriä. Saariparin ympärillä on joukko pikkusaaria, joita ovat esimerkiksi Laivasaari, Pikku-Hunkerit ja Someronluoto. Saaren keskellä oleva mäenhuippu kohoaa 17 metrin korkeuteen Päijänteestä. Maasto on kallioista metsämaata ja saaren kaakkoisosassa sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Jäänpaksuus

Vähä-Hunkerissa mitataan Päijänteen jään paksuutta.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa saarien karttanimi on ”Hunkarisaaret”. Vähä-Hunkerin eteläosaan on merkitty kaksi rakennusta. Vuoden 1985 kartassa saaren nimi on muutettu nykyiseksi.
Adam Tuominen

Adam Tuominen (s. 22. tammikuuta 1980) on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan luultavasti parhaiten Hunter Bradleyn roolista televisiosarjasta Power Rangers Ninja Storm.
Adam Tuominen on taustaltaan suomalaisliettualainen, hänen isänsä on suomalaissyntyinen. Hän meni naimisiin Stephanie Horlin-Smithin kanssa vuonna 2018.
Adam Teodor Strömberg

Adam Theodor Strömberg
Adam Theodor (Thore) Strömberg (5. kesäkuuta 1820 Strängnäs, Södermanland, Ruotsi – 3. toukokuuta 1889 Strängnäs) oli ruotsalainen luterilainen pappi, tuomiorovasti, piispa sekä poliitikko.
Strömbergin suku oli kotoisin Suomesta. Hän valmistui ylioppilaaksi Uppsalassa 1938, filosofian kandidaatiksi 1848 ja tohtoriksi 1848. Hän toimi opettajana Strängnäsissä ja Örebrossa. Vuosina 1861–1862 hän opiskeli teologiaa Uppsalassa ja vihittiin papiksi 1863. 1864 hänet nimitettiin Strängnäsin tuomirovastiksi. Vuonna 1880 hän toimi Tukholman Suurkirkkoseurakunnan pastor primariuksena ja valittiin 1881 piispaksi Strängnäsin hiippakuntaan. Vuosia 1876–1878 hän oli valtiopäivien toisen kamarin jäsen. Vuonna 1868 hän sai Lundin yliopiston kunniatohtorin arvon. Hänet valittiin myös jäseneksi virsikirjan tarkastuskomiteaan.
Vuonna 1883 hän julkaisi kokoelman Andliga sånger för den enskilda andakten (Hengellisiä lauluja yksityistä hartautta varten). Laulut olivat siinä kirkkovuoden sunnuntaiden mukaisessa järjestyksessä. Kokoelmassa oli virsi "Två väldiga strida om människans själ", joka oli alkuaan kuulunut piispan saarnaan Strängnäsin tuomiokirkossa. Virsi liitettiin Ruotsin kirkon vuoden 1937 virsikirjaan ja pienin muutoksin se on edelleen virsikirjassa virsi 536.
Virren suomenkielinen teksti Luulajan virsikirjassa on William Snellin kännös vuodelta 1968 "Kaks väkevää sielussa kamppailee, Että puoleensa ihmisen saisi", virsi 266. Vuoden 2002 virsikirjassa se on Pekka Kivekkään 1998 tekemänä käännöksenä "Käy ihmisen sielusta taistelua niin kiivaasti mahtia kaksi".
Aarne Salonius

Aarne Henrik Salonius (20. huhtikuuta 1884 Kankaanpää – 16. elokuuta 1930 Rauman saaristo) oli suomalainen klassillisen filologian tutkija ja Helsingin yliopiston kreikan kirjallisuuden professori.
Saloniuksen vanhemmat olivat nimismies Frans Fritiof Salonius ja Edla Wilhelmina Juselius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1911.
Salonius oli Viipurin klassillisen lyseon latinan– ja kreikankielen lehtorina 1911–1921 ja Helsingin suomalaisen normaalilyseon latinan ja kreikan kielen vanhempi lehtori 1921–1929. Hän toimi Helsingin yliopistossa dosenttina 1920–1929 ja kreikan kirjallisuuden professorina 1929–1930.
Aarne Salonius oli naimisissa vuodesta 1929 laulajatar Helmi Sigrid Frilanderin kanssa.
Teoksia

De dialectis Epirotarum Acarnanum Aetolorum Aenianum Phthiotarum, väitöskirja. 1911
Varia de origine et sermone tabularum Dodonae effossarum. 1915
Vitae Patrum. 1920
Passio S. Perpetuae. 1921
Martyrium Beati Petri Apostoli. 1926
Zur Sprache der griehischen Papyrusbriefe. 1927
Ville Käki

Ville Käki (s. 27. maaliskuuta 1985 Kotka) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa Kotkan Painimiehiä edustettuaan aiemmin Kotkan Voima-Veikkoja. Hänen valmentajinaan ovat toimineet vuodesta 2000 Marko Vahva ja vuodesta 2008 Juha Lappalainen.
Pääasiassa 55 kilogramman painoluokassa painivan Käen paras kansainvälinen arvokisasaavutus on viides sija Sofian EM-kilpailuista 2007. MM-kilpailuissa hän oli 26:s Bakussa 2007. Pohjoismaiden mestaruuden Käki on voittanut vuonna 2007, ja nuorten ikäluokkien Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuista hän saavutti viisi mitalia. Suomen mestaruuden Käki on voittanut kolme kertaa, ja yhteensä hänellä on seitsemän SM-mitalia. Vuonna 2008 Käki jäi karsintaturnauksessa yhden voiton päähän paikasta Pekingin kesäolympialaisiin.
Elämä ja urheilu-ura > Kilpailu nuorten sarjoissa

Käki syntyi Kotkassa 27. maaliskuuta 1985. Hän aloitti painin 5 vuoden iässä. Ensimmäisessä kansainvälisessä arvoturnauksessaan, vuoden 2000 kadettien (alle 17-vuotiaiden) Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa sarjassa 42 kg. Kaksi vuotta myöhemmin hän osallistui samaan kilpailuun 54 kg:n painoluokassa voittaen kultaa. Samana vuonna Käki kilpaili kadettien EM-kilpailuissa, joissa hän sijoittui sarjassa 50 kg 12:nneksi.
Vuonna 2003 Käki siirtyi juniorien (alle 20-vuotiaiden) ikäluokkaan. Junioreissa hän paini kyseisenä vuonna sarjassa 55 kg Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopealle ja MM-kilpailuissa 14:nneksi. Jälkimmäisen turnauksen hän aloitti voitolla, mutta hävisi toisen kierroksen ottelunsa pronssia voittaneelle myöhemmälle arvokisamenestyjälle, Georgian Davit Bedinadzelle. Vuonna 2004 Käki saavutti toisen juniorien PM-hopeansa ja oli ikäluokan EM-kilpailuissa 14:s sarjassa 55 kg.
Elämä ja urheilu-ura > Yleinen sarja

Vuonna 2005 Käki kilpaili kansainvälisessä arvoturnauksessa ensimmäistä kertaa yleisessä sarjassa. Hän paini Varnan EM-kilpailuissa 55 kilogramman painoluokassa, jossa aloitti toiselta kierrokselta voittamalla saksalaisvastustajansa jaksoin 2–0. Kolmannella kierroksella hän hävisi jaksoin 2–0 Euroopan mestaruuden vieneelle Venäjän Viktor Korableville. Ensimmäisen keräilyottelunsa Käki hävisi serbialaiselle Kristijan Frisille ja oli lopputuloksissa kymmenes. Vuoden 2005 aikana Käki paini vielä kahdesti juniorien ikäluokassa: hän saavutti PM-kilpailuissa sarjan 60 kg pronssimitalin ja oli sarjassa 55 kg MM-kilpailujen 11:s. Jälkimmäisessä hän voitti ensimmäisen kierroksen norjalaisvastustajansa, mutta hävisi toisella kierroksella egyptiläispainijalle.
Vuonna 2006 Käki ei kilpaillut suurissa turnauksissa. Vuonna 2007 hän osallistui sarjassa 55 kg EM-kilpailuihin Sofiassa. Hän aloitti toiselta kierrokselta ja voitti tšekkiläisvastustajansa jaksoin 2–0. Kolmannella kierroksella Käkeä vastaan asettui azerbaidžanilainen edellisvuoden MM-hopea- ja EM-pronssimitalisti Rövşən Bayramov, joka voitti ottelun jaksoin 1–2 ja voitti lopulta Euroopan mestaruuden. Ensimmäisessä keräilyottelussa Käki selätti kreikkalaiskilpailijan ja eteni pronssiotteluun, jossa vastaan asettui jälleen Serbian Fris. Fris ei antanut Käelle pistettäkään ja voitti pronssimitalin jaksoin 2–0. Käki sijoittui viidenneksi.
Vuoden 2007 aikana Käki kilpaili vielä kolmessa kansainvälisessä arvoturnauksessa. Hän sijoittui Saksan Grand Prix'ssä 60-kiloisten sarjassa 16:nneksi ja voitti ensimmäisen aikuisten Pohjoismaiden mestaruutensa sarjassa 55 kg. 55-kiloisissa hän osallistui myös ensimmäisiin MM-kilpailuihinsa Bakussa, joissa hän avausottelussaan toisella kierroksella hävisi saksalaispainijalle 2–0-jaksoin. Vuonna 2008 Käki kamppaili paikasta Pekingin kesäolympialaisiin. Hän sijoittui karsintaturnauksessa 24 kilpailijan joukossa viidenneksi hävittyään viimeisen, melko tasaisen ottelunsa georgialaisvastustajalle. Turnauksen neljä ensimmäistä saivat olympiapaikan, ja Käki karsiutui ensimmäisenä. Vuonna 2009 Käki kilpaili Saksan Grand Prix'ssä, jossa hän oli sarjassa 60 kg 13:s. Vuotta myöhemmin Käki osallistui kolmansiin EM-kilpailuihinsa Bakussa, joissa hän kohtasi taas serbialaisen Frisin. Käki hävisi ottelun jaksoin 2–0 ja sijoittui 14:nneksi. Saman vuoden kesäkuussa Käki kilpaili Saksan Grand Prix'ssä yltäen sarjan 60 kg 12:nneksi.
Vuoden 2011 alussa Käki osallistui ensimmäistä kertaa kansainväliseen Cristo Lutte -turnaukseen. Hän paini sarjassa 60 kg, jossa sijoittui kolmanneksi. EM-kilpailuissa Dortmundissa Käki voitti ensimmäisten kierrosten ruotsalais- ja norjalaisvastustajansa, jotka eivät saaneet yhtään pistettä. Kolmannella kierroksella hän hävisi virolaisvastustajalle ja sijoittui lopputuloksissa yhdeksänneksi.
Elämä ja urheilu-ura > Yksityiselämä

Käki on opiskellut sähköalaa ammattikoulussa ja Kymenlaakson ammattikorkeakoulussa.
Saavutukset

Sarja 55 kg, ellei toisin mainittu.
MM-kilpailut: 26:s 2007
EM-kilpailut: parhaimmillaan viides 2007 (yhdeksäs 2011, kymmenes 2005, 14:s 2010)
Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut: kultaa 2007
Cristo Lutte -turnaus: kolmas 2011 (60 kg)
Saksan Grand Prix -turnaus: parhaimmillaan 12:s 2010 (60 kg)
Juniorien (alle 20-vuotiaiden) PM-kilpailut: hopeaa 2003 (55 kg) ja 2004 (60 kg), pronssia 2005 (60 kg)
Kadettien (alle 17-vuotiaiden) PM-kilpailut: kultaa 2002 (54 kg), hopeaa 2000 (42 kg)
SM-kilpailut: kultaa 2005, 2007 ja 2010, pronssia 2002, 2006, 2008 ja 2011 (60 kg)
Aiheesta muualla

Kaeki, Ville[vanhentunut linkki] Profiili FILA:n sivustolla (englanniksi)
Aavikkokaniini

| Aavikkokaniini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jäniseläimet Lagomorpha
Heimo::  Jänikset Leporidae
Suku::  Amerikankaniinit Sylvilagus
Laji::  audubonii
Kaksiosainen nimi
 Sylvilagus audubonii  (Baird, 1958) 
 Aavikkokaniinin levinneisyys
Katso myös
   Aavikkokaniini Wikispeciesissä   Aavikkokaniini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkokaniini (Sylvilagus audubonii) on amerikankaniineihin kuuluva jänislaji.
Aavikkokaniinin selkä on ruskeanharmaa ja vatsapuoli vaaleampi. Sillä on suuret silmät ja pöyheä, pyöreä häntä sekä pitkät, leveät korvat joissa on vain vähän karvaa. Naaraskaniinit ovat uroksia kookkaampia. Sen paino täysikokoisena pysyttelee puolentoista kilon alapuolella. Pituus vaihtelee 33 senttimetristä 43 senttimetriin.
Aavikkokaniini viihtyy metsäalueilla, niityillä, aavikoilla sekä samoilla alueilla joilla kreosoottipensas kasvaa.
Aavikkokaniinin ruokavalioon kuuluu ruoho, kaktuskasvit, kaarna ja meskitet. Parittelukausi kestää tammikuusta loppukesään saakka. Naaras tekee pesän matalaan koloon ja vuoraa sen karvoilla ja ruoholla. Se on tiineenä noin kuukauden ajan ennen kuin synnyttää yhdestä kuuteen poikasta. Poikaset syntyvät karvattomina ja sokeina. Ne jättävät pesän kaksiviikkoisina mutta viipyvät emonsa seurassa vielä muutaman viikon ajan. Aavikkokaniini saavuttaa sukukypsyyden noin kolmen kuukauden iässä. Yleisesti se saa kahdesta neljään poikuetta vuodessa, mutta epätavallista ei ole kuusikaan poikuetta vuoden aikana. Aavikkokaniinin aktiivinen hereilläoloaika sijoittuu aikaiseen aamuun ja iltahetkiin. Päivän kuumimmaksi ajaksi se vetäytyy varjopaikkoihin suojaan polttavalta auringolta. Aavikkokaniini saattaa kiivetä kalteviin puihin ja kantojen päälle havainnoimaan ympäristöään ja mahdollisia uhkia. Yleensä aavikkokaniini ei rakenna asuinpaikkaansa itse, joskin se saattaa kuopsuttaa sellaisen pensaan tai muun kasvillisuuden alle. Joskus se saattaa myös käydä lepäämään toisen eläimen pesään. Aavikkokaniini myös osaa uida ja kykenee juoksemaan 24 kilometrin tuntivauhdilla.
Kreosoottipensaan juurella.
Istuva aavikkokaniini.
Punailveksen saaliina.
Poikanen syömässä.
Kaltevaoksaisen puun juurella.