stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jari Kupila

Jari Kupila (s. 1967 Haukipudas) on suomalainen urheilutoimittaja ja tietokirjailija, joka on Liikunta & Tiede ‑lehden päätoimittaja. Hän on työskennellyt vakituisesti urheilutoimittajana vuosina 1989–2019 muun muassa Urheilulehdessä.
Kupila on kirjoittanut ylioppilaaksi Haukiputaan lukiosta ja valmistunut filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta. Kupila työskentelee äidinkielen ja kirjallisuuden opettajana Nissnikun koulussa Kirkkonummella, minkä lisäksi hän opettaa journalistiikkaa Haaga-Helia-ammattikorkeakoulun urheilutoimittajalinjalla.
Vuonna 2017 Kupila valittiin Vuoden urheilutoimittajaksi. Kupilan teos Kun mitalitoivot ampuivat toisiaan valittiin Vuoden urheilukirjaksi 2023. Se käsittelee urheilun ja urheilijoiden osuutta Suomen sisällissodassa.
Teokset

Kupila, Jari; Eerikäinen, Janne; Kauhala, Topias; Rönkä, Jukka: 100 Sankaria : tarina suomalaisen urheilun tienraivaajista.  Helsinki; Vaasa:  Elmo-lehti, 2017.  ISBN 978-952-93983-6-2.
Rata auki! : suomalaisen urheilun 100 läpimurtoa.  Helsinki:  Elmo-lehti, 2020.  ISBN 978-952-94315-3-3.
Kolbe, Laura; Kupila, Jari; Nyström, Samu: Helsinki 1952 : kansainvälistyvä pääkaupunki.  Helsinki:  Minerva, 2022.  ISBN 978-952-37554-4-4.
Kun mitalitoivot ampuivat toisiaan : urheilun sisällissota 1918.  Helsinki:  Minerva, 2023.  ISBN 978-952-37584-2-1.
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1991

Vuoden 1991 jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut olivat neljännet UEFA:n järjestämät naisten EM-kisat. Ne olivat ensimmäiset virallisen EM-statuksen kisat, sillä karsintoihin osallistui riittävän monta maata. Samalla turnaus sai myös uuden nimen – UEFA Women's Championship. Aiemmin se oli European Competition for Women's Football.
Kisoissa ei pelattu varsinaista lopputurnausta vaan karsintalohkojen kahdeksan parasta joukkuetta pelasivat kaksiosaiset puolivälierät. Niiden voittajat pelasivat yksiosaiset välierät ja mitaliottelut Tanskassa. Mestaruuden voitti Saksa.
Ivan Babikov

Ivan Babikov
Ivan Babikov (s. 4. heinäkuuta 1980 Syktyvkar, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti Foothills Nordic Ski Club -seuraa.
Babikov sijoittui Vancouverin olympialaisissa 2010 viidenneksi yhdistelmäkilpailussa ja kahdeksanneksi 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Hänen paras sijoituksensa MM-kisoista on neljäs 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta Val di Fiemmestä 2013. Lisäksi hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Kanadan viestijoukkueeseen MM-kisoissa 2009. Hänen paras maailmancup-sijansa on neljäs 15 km matkalta Canmoressa vuodelta 2005.
Kansalaisuuden vaihto

Babikov sai Kanadan kansalaisuuden joulukuussa 2007. 2008 hän joutui vielä hiihtämään Venäjän joukkueessa, Kansainvälisen hiihtoliiton sääntöjen mukaisesti. Kanadan joukkueeseen hän siirtyi tammikuussa 2009..
Yksityiselämä

Nykyisin Babikov asuu vaimonsa ja poikansa kanssa Canmoressa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
I’m Alright

| ”I’m Alright” Mustasch |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Powerhouse
 Julkaistu: marraskuussa 2005
 Tyylilaji: stoner rock
 Kesto: 03.12
 Levy-yhtiö: EMI
Mustaschin muut singlet
| ”Dogwash” 2005 | ”I’m Alright” 2005 | ”Double Nature” 2007 |
I’m Alright on Mustaschin toinen Powerhouse-albumilta julkaistu single. Levyn toinen kappale on julkaistu ainoastaan kyseisellä singlellä.
Kappaleet

I’m Alrigh – 3.12
Forever/Whatever – 2.53
Aiheesta muualla

Albumi I’m Alright Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mustasch
| --- | --- |
Studioalbumit:   Above All  Ratsafari  Powerhouse  Latest Version of the Truth  Mustasch  Sounds Like Hell, Looks Like Heaven  Thank You for the Demon  Testosterone  Silent Killer  Killing It for Life  A final warning - Chapter one 
EP:t:   The True Sound of the New West  Parasite! 
Kokoelmat:   Lowlife Highlights  Singles A’s & B’s  The New Sound of the True Best 
Singlet:   ”I Hunt Alone”  ”Down in Black”  ”Black City”  ”6:36”  ”Dogwash”  ”I’m Alright”  ”Double Nature”  ”Bring Me Everyone”  ”Spreading the Worst”  ”Mine”  ”The Challenger”  ”California Love”  ”Feared and Hated”  ”Alle Männer”  ”Be Like a Man”  ”Midnight Runner”  ”Änglahund”  ”Hound From Hell”  ”Lawbreaker”  ”Fire”  ”Winners”  ”Blood in Blood out”  ”What is Wrong”  ”Where Angels fear to tread”  ”Before a Grave”  ”You are killing me”  ”Contagious”
Imena na stene

| Imena na stene Kypck |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marras–joulukuu 2013
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 2014
 Tuottaja(t): Hiili Hiilesmaa
 Tyylilaji: doom metal
 Kesto: 53.11
 Levy-yhtiö: Ranka Kustannus
Listasijoitukset
  9.
Kypckin muut julkaisut
| Niže 2011 | Imena na stene 2014 | Zero 2016 |
Imena na stene (Имена на стене, suom. Nimet seinällä) on suomalaisen doom metal -yhtye Kypckin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 21. maaliskuuta 2014 levymerkillä Ranka Kustannus.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 9.
Kappaleet

Prorok (Пророк) – 6.16
Imja na stene (Имя на стене) – 4.53
Voskresenije (Воскресение) – 4.41
Deti Birkenau (Дети Биркенау) – 7.25
Grjaznyi geroi (Грязный герой) – 3.58
Kak filosofija gubit samootveržennyh, beskorystnyh bjurokratov (Как философия губит самоотверженных, бескорыстных бюрократов) – 4.30
Belorusski sneg (Белорусский снег) – 4.53
Vsegda tak bylo (Всегда так было) – 3.42
Etoi pesni net (Этой песни нет) – 5.06
Tros, gruzovik i temnyi balkon (Трос, грузовик и темный балкон) – 7.47
Kokoonpano

A. K. Karihtala (Antti Karihtala) – rummut
S. Kukkohovi (Sami Kukkohovi) – kitara
S. S. Lopakka (Sami Lopakka) – kitara
E. Seppänen (Erkki Seppänen) – laulu
J. T. Ylä-Rautio (Jaska Ylä-Rautio) – basso
Hiili Hiilesmaa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
Jussi Kulomaa – äänittäjä (laulu), tuottaja (laulu), taustalaulu kappaleissa 4. ja 6.
Arvostelut

Imperiumi.net: 7+/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Kypckin kotisivu
Albumi Imena na stene Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Imena na stene Discogsissa. (englanniksi)
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1989

Vuoden 1989 jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut (engl. European Competition for Women's Football) olivat kolmannet UEFA:n järjestämät naisten EM-kisat. Kisoissa ei pelattu varsinaista lopputurnausta vaan karsintalohkojen kahdeksan parasta joukkuetta pelasivat kaksiosaiset puolivälierät. Niiden voittajat pelasivat yksiosaiset välierät ja mitaliottelut Saksassa. Mestaruuden voitti Saksan liittotasavalta.
HMS Friendship (J398)

| HMS Friendship |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  22. huhtikuuta 1942
Laskettu vesille:  24. lokakuuta 1942
Palveluskäyttöön:  15. syyskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltain laivastolle 1946
Loppuvaihe:  romutettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Friendship (viirinumero J398) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM329, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Valmistus

Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM329 Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 22. huhtikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta ja valmistui 15. syyskuuta 1943.
Palvelus

Alus palautettiin 1946 Yhdysvaltain laivastolle ja romutettiin seuraavana vuonna Marylandissä.
Iskusyvyys

Iskusyvyys on matka, jonka ammus kulkee osumansa kappaleen sisällä ennen pysähtymistään.
Newtonin arviointimenetelmä

Fyysikko Isaac Newtonin kehittämällä menetelmällä voidaan arvioida suurella nopeudella lentävän ammuksen iskusyvyyttä sen liikemäärän perusteella.
Menetelmä perustuu ajatukseen siitä, että kappale pysähtyy sen liikemäärän siirryttyä  muuhun massaan. Kun koheesio jätetään laskematta, jää ainoaksi huomioitavaksi seikaksi ammuksen energian siirtyminen sen edellä olevaan aineeseen. Menetelmässä oletetaan, että ammus kulkee eteenpäin ja syrjäyttää läpäisemäänsä massaa samalla nopeudella. Tällöin ammuksen nopeudella ei ole arvioinnin kannalta väliä, vaan ainoat ratkaisevat suureet ovat kappaleen ja siihen osuvan ammuksen tiheysero sekä ammuksen pituus. Näin ollen, on iskusyvyys ammuksen pituus kerrottuna sen tiheydellä kohdekappaleen suhteen. Jos siis ammus ja sen läpäisemä kappale ovat yhtä tiheitä, kulkee arvion mukaan ammus kappaleessa tasan oman pituutensa sen nopeudesta tai leveydestä riippumatta.
Newtonin arviointimenetelmä pitää vain, kun ammus on tylppä ja kohdeaineessa ei esiinny ammuksen lentonopeudella koheesiota. Kun ammus osuu aineeseen äänen nopeutta suuremmalla vauhdilla, käyttäytyy usein kohdeaine nesteen tavoin. Tällöin on ammuksen etenemisen kannalta tärkeää, ettei se leviä tai hajoa aineessa.
Sovelluksia

Ammukset: Ammuksen valmistusmateriaalin tiheys on ratkaisevaa sen iskusyvyyden kannalta. Newtonin arviointimenetelmän mukaan täysin uraanista valmistettu ammus kulkee noin 2.5 kertaa oman pituutensa teräspanssarissa.
Ontelokranaatti: Joissakin panoksissa ammuksen läpäisyteho ei perustu pelkän ammuksen liikemäärään, vaan merkittävä osa iskuvoimasta muodostuu ammuksen mukana kulkevasta aineesta. Newtonin menetelmä ei tässä tapauksessa päde, ellei laskutoimituksessa oteta huomioon ammuksen pituuden muutosta sen tuodessa ylimääräistä massaa.
Meteoriitit: Newtonin menetelmää voidaan käyttää myös ilmakehään osuvan meteoroidin pysähtymismatkan karkeaan arviointiin. Menetelmä pätee tietyin rajoituksin, kuten painovoiman, meteoroidin kulumisen ja ilmakehän tiheyden muutoksien huomioimatta jättäminen.
Aiheesta muualla

Impact Earth Impact Effects Program (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Impact_depth

Käännös suomeksi
Iskias (yhtye)

| Iskias> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2006– 
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:  Pori, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Antti ”Ana” Kaunisto, laulu, kitara   Antti Simonen, kitara   Feetu ”Freddie” Haavisto, soolokitara   Joni ”Andy” Andersson, koskettimet   Sami ”Okko” Pääkkönen, basso   Samuel ”Ässä” Wessberg, rummut  
Entiset jäsenet:  Höntsä, basso   KooKoo, kitara  
Levy-yhtiö:  Pisa Records, 2006–2007, 2009–   Poko Rekords, 2007–2009  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iskias on Porissa vuonna 2006 perustettu suomalainen ”äijärock”-yhtye. Yhtyeen debyyttilevy, lähinnä promootiokäyttöön tarkoitettu single Pelottaa, julkaistiin 13. elokuuta 2007. Singlen toinen kappale ”Huomisen kyynel” pysyi Suomen virallisella latauslistalla seitsemän viikkoa ja Suomen virallisella singlelistalla yli kymmenen viikkoa. Singlen julkaisi Pisa Records.
Myöhemmin Iskias siirtyi levyttämään Poko Rekordsille. Sen toinen single, Hulluksi teit, ilmestyi Poko Rekordsin julkaisemana 27. helmikuuta 2008, ja sitä seurasi 16. huhtikuuta debyyttialbumi Oikeus ja kohtuus. Vuonna 2009 Iskias lopetti yhteistyönsä Pokon kanssa ja siirtyi jälleen alkuperäiselle levy-yhtiölleen Pisa Recordsille.
Iskias on tällä hetkellä tauolla ja Ana on jatkanut musiikkiuran ohella työskentelyä työnohjaajana Anniksella. Lisäksi Simonen työskentelee nykyään Goforce-yrityksessä ohjelmistosuunnittelijana.
Julkaisut > Albumit

Oikeus ja kohtuus (2008)
Kivi (2010)
Julkaisut > Singlet

Huomisen kyynel / Pelottaa (2007)
Hulluksi teit (2008)
Talvi saapuu  (2009)
Kuka Armahtaa  (2010)
Aiheesta muualla

Iskiaksen viralliset sivut
Poko Rekordsin artistisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Iskias Myspacessa (englanniksi)
James Brighouse

Brighouse (1890)
James Brighouse oli 1800-luvulla elänyt uskonnollinen johtaja, joka perusti myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvan järjestön nimeltä Eenokin järjestö (Order of Enoch). Brighouse oli ensimmäinen, joka väitti olevansa mormonismin perustajan Joseph Smithin vuonna 1832 ennustama "suuri ja mahtava" ("One Mighty and Strong").
Eenokin järjestö

7. joulukuuta 1884 muutama Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen reorganisoituun kirkkoon kuuluva henkilö kokoontui James Brighousen johdolla Independenceen, Missouriin, perustamaan uutta uskonnollista yhteisöä nimeltä "Eenokin järjestö" (Order of Enoch). Brighouse itse oli kuulunut aiemmin Esikoisten kirkkoon (Church of the Firsborn), Joseph Morrisin johtamaan mormonistiseen ryhmittymään. Liikkeen johtajiksi valittiin Brighouse sekä Lars Peterson -niminen mies. Brighouselle annettiin yhteisössä arvonimi "Emmanuel" ja hänen opetettiin olevan Jeesuksen Kristuksen 18. reinkarnaatio. Jälleensyntymiseen uskonut Brighouse selitti myöhemmin olevansa myös Aadamin, Eenokin, Mooseksen, Daavidin, Hesekielin, George Washingtonin ja Joseph Smithin reinkarnaatio.
Opetukset

Brighouse opetti Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon 2. presidentin Brigham Youngin johtaneen kirkkonsa harhaan ottamalla käyttöön moniavioisuuden. Hänen mukaansa Jumala oli kutsunut Jopseh Morrisin saattamaan kirkkonsa uudelleen raiteilleen, mutta kirkon jäsenten pahuus oli saanut heidät nousemaan Morrisia vastaan ja surmaamaan tämän nk. Morrisin sodassa. Brighouse selitti olevansa Joseph Smithin aikoinaan ennustama "suuri ja mahtava", joka oli kutsuttu "saattamaan Jumalan huone järjestykseen".
Vuonna 1891 Brighouse matkusti Salt Lake Cityyn. Jotkut myöhempien aikojen pyhistä uskoivat Jeesuksen palaavan maan päälle 1891. Brighouse ilmeisesti halusi käyttää hyväkseen näitä odotuksia. Hän meni tuolloin vielä keskeneräiseen Salt Laken temppeliin ja julisti olevansa maan päälle palannut Kristus. Hän piti muutamia saarnoja Salt Lake Cityssä ja onnistuikin käännyttämään joitakuita.
Vuonna 1892 Brighouse julkaisi kirjan nimeltään The Voice of the Seventh Angel, Proclaiming the End of Time! The Resurrection of the Dead! The Day of Final Judgment! and the Rule of Righteousness and Peace! ("Seitsemännen enkelin ääni, joka julistaa ajan loppua! kuolleiden ylösnousemusta! viimeisen tuomion päivää! ja vanhurskauden hallintoa ja rauhaa!"). Siinä hän esitti seitsemän perusopetustaan:
Brigham Young oli valitti johtamaan pyhät Utahiin, mutta hän opetti harhaoppeja ja johti pyhät harhaan. Vuonna 1847 hän julisti olevansa Herran profeetta, vaikka Jumala ei ollut kutsunut häntä sellaiseksi.
Mustaihoiset eivät ole kirottuja eivätkä Kainin jälkeläisiä, kuten Young oli opettanut. Heille tulisi sallia pääsy temppeliin ja pappeuteen.
Israelin kymmenen kadonnutta sukukuntaa elävät Pohjoisnavalla.
Jälleensyntyminen ("lasten ylösnousemus") on oikea oppi.
Joseph Smith teki syntiä ottaessaan useita vaimoja, minkä vuoksi Jumala salli hänen surmaamisensa 1844.
Joseph Morris oli oikea Jumalan profeetta, joka kuoli marttyyrikuoleman.
Brighouse oli Kristuksen reinkarnaatio, ja seuraavaksi Kristus syntyisi maailmaan Jerusalemissa 1912.
Brighousen elämänvaiheista ei tiedetä juurikaan vuoden 1892 jälkeen. Hänen uskotaan kuolleen Utahissa. Hänen seuraajiensa määrä pysyi pienenä.
Jatkuvuus

Jatkuvuus voi viitata
funktion ominaisuuteen
Tiettyjen todennäköisyysjakaumien ominaisuuteen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jatkuvuus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jehudà Cresques

Jehudà Cresques (1360-1410), myös nimellä Jafudà Cresques, Jaume Riba ja Cresques lo Juheu oli katalonialais-juutalainen kartografi 1400-luvulla. Myös hänen isänsä Abraham Cresques oli kartografi. Hän oli syntynyt Mallorcalla, kääntynyt juutalaisuudesta roomalaiskatoliseksi ja teki suuren osan elämäntyöstään portugalilaisen prinssin Henrik Purjehtijan palveluksessa tämän purjehduskoulussa Sagresissa.
Jatkuva vallankumous

Jatkuva vallankumous on poliittinen oppi, jonka mukaan työväenluokan maailmanlaajuinen vallankumous on jatkuva prosessi, jota pitää tukea. Oppi muodostui Venäjällä vuonna 1917 tapahtuneen lokakuun vallankumouksen jälkeen. Näkemys joutui syrjään sen jälkeen, kun spartakistien vallankaappausyritys Saksassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919 epäonnistui, Unkarin neuvostotasavalta kukistui myöhemmin samana vuonna ja Neuvosto-Venäjä epäonnistui Puolan valtaamisessa vuonna 1920. Lev Trotski ja hänen kannattajansa eli trotskilaiset puolustivat ajatusta jatkuvan vallankumouksen välttämättömyydestä vielä tämän jälkeenkin. Neuvosto-Venäjällä ja sittemmin Neuvostoliitossa kuitenkin vakiintui Josif Stalinin kannattama käsitys ”sosialismista yhdessä maassa”, minkä mukaan Neuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton tuli keskittyä ennen kaikkea talousuudistukseensa maailmanvallankumouksen aktiivisen tukemisen asemesta. Käytännössä Neuvostoliitto kuitenkin piti yllä kominternia ylläpitääkseen verkostonsa kaikissa maissa, joissa oli kommunistinen puolue.
Täysin toisessa merkityksessä jatkuvasta vallankumouksesta puhuttiin Kiinan kulttuurivallankumouksen yhteydessä vuodesta 1966 alkaen, jolloin sillä tarkoitettiin vallankumouksen (kontrolloitua) jatkamista kommunistisen puolueen jo valmiiksi johtaman yhteiskunnan sisällä.
Jehudiel

Jehudiel lasketaan eräissä kristillisissä perinteissä yhdeksi seitsemästä arkkienkelistä.  Se mainitaan muun muassa koptilaisissa papyrusliuskoissa. Nimi tarkoittaa ”hän ylistää Jumalaa”. Taiteessa Jehudielin tunnuksia ovat kultakruunu kädessä ja kolmihaarainen ruoska. Jehudielin taivaalliseksi tehtäväksi on mainittu myös taivaan kehien liikuttelu.[lähde? ]
Enkeleitä tuotannossaan kuvannut Kuutti Lavonen on tehnyt suurikokoisen grafiikkatyön Jehudielista. Se nähdään kahdessa kohtauksessa päähenkilöpariskunnan asunnon seinällä Johanna Vuoksenmaan elokuvassa Nousukausi (2003).[lähde? ]
Ilkka Palviainen

| Ilkka Palviainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ilkka Urho Tapio Palviainen
Syntynyt: 11. syyskuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Valmennusura
2012−2015 2015–2017:  Namika Lahti Tampereen Pyrintö
Ilkka Urho Tapio Palviainen (s. 11. syyskuuta 1979) on suomalainen koripallovalmentaja. Hän on toiminut urallaan Korisliigassa kolmen kauden ajan Namika Lahden päävalmentajana ja kaksi kautta Tampereen Pyrinnön miesten edustusjoukkueen päävalmentajana. Vuonna 2016 hän valmensi Pyrinnön SM-hopealle. Palviainen on valmentanut myös Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Ura > Valmentajauran alku

Palviaisen kasvattajaseura on Joensuun Kori-Pojat, mutta hän toimi valmentajauransa alussa Joensuun Katajan organisaatiossa. Palviaisen valmentajaura alkoi, kun hän joutui lopettamaan lajin pelaamisen loukkaantumisten vuoksi. Hän valmensi Katajassa seuran A- ja B-tyttöjä, seuran kakkosjoukkuetta sekä naisten edustusjoukkuetta. Palviainen valmensi naisten edustusjoukkuetta muun muassa I-divisioonassa kaudella 2004–2005. Hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 Namika Lahden organisaatioon, jossa hän alkoi valmentaa seuran A-junioreita.
Ura > Päävalmentajaksi Lahdessa

Kaudella 2012–2013 Palviainen siirtyi ensimmäistä kertaa Korisliigajoukkueen päävalmentajaksi, kun hän teki Namika Lahden kanssa valmentajasopimuksen. Namika pelasi Palviaisen aikana tämän omien sanojen mukaan kaupungin olemukseen sopinutta "jätkämäistä" koripalloa. Hän jatkoi seuran päävalmentajana myös kaksi seuraavaa kautta, joista kummallakin Namika pelasi pudotuspeleissä. Hävittyään puolivälieräsarjan Joensuun Katajalle kaudella 2014–2015 Palviainen ilmoitti siirtyvänsä pois joukkueen päävalmentajan paikalta. Hän ehti valmentaa Lahdessa kahdeksan vuotta joista seitsemän miesten joukkueessa.
Ura > Tampereen Pyrintö

Toukokuun alussa Palviaisen tiedotettiin siirtyvän Tampereen Pyrinnön päävalmentajaksi yksivuotisella sopimuksella. Tampereelle siirtymiseen vaikutti Palviaisen mukaan seuran samankaltainen arvomaailma, kehittynyt ammattilaisuus ja asema merkittävänä kasvattajaseurana. Palviaisen edeltäjän Pieti Poikolan kolmiopelin elementtejä oli tarkoitus pitää joukkueen pelitavassa. Palviainen oli kiinnostunut Lasse Rantalan ja Artem Khvorostin jatkamisesta Pyrinnön valmennusryhmässä. Hänen pelifilosofiansa mukaan joukkueen tuli pelata kotipaikkansa sekä pelaajiensa näköistä koripalloa. Pyrintö sijoittui kaudella 2015–2016 Korisliigan runkosarjassa neljänneksi ja saavutti lopulta SM-hopeaa taivuttuaan loppuotteluissa Kouvoille 4–1-otteluvoitoin.
Kesäkuussa 2016 Palviainen teki Pyrinnön kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Myös apuvalmentaja Khvorost jatkoi toimessaan. Pyrinnön pelaajistosta seuraikoni Damon Williams siirtyi Lapualle mutta ulkomaalaispelaajista Minard ja Bullock jatkoivat. Pyrintö lähti kauteen kolmella ulkomaalaispelaajalla neljän sijasta. Joukkueen pallonliikettä oli tarkoitus lisätä edelliskaudesta. Pyrintö eteni runkosarjasta pudotuspeleihin niukasti oltuaan kahdeksas ja putosi puolivälierissä lopulta hopealle sijoittuneelle Salon Vilppaalle. Kauden päätyttyä Palviainen siirtyi pois Pyrinnön päävalmentajan paikalta.
Ura > Maajoukkueet

Palviainen on toiminut valmennustehtävissä myös Suomen nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2015 hän toimi Suomen EM-kilpailuissa kuudenneksi yltäneen ja maan historian ensimmäisen koripallon nuortensarjojen MM-kisapaikan saavuttaneen alle 16-vuotiaiden poikien maajoukkueen apuvalmentajana. Seuraavana vuonna hän kuului Suomen 12:nneksi ikäluokan MM-kilpailuissa sijoittuneen U-17-maajoukkueen valmennusryhmään.
Yksityiselämä

Palviainen on kotoisin Joensuusta, missä hän opiskeli luokanopettajaksi. Valmistuttuaan hän kulkeutui opettajantyön perässä Lahteen.
Päävalmentajatilastot

| Kausi | Joukkue | Sarja | Runkosarjan voitot–tappiot | Sijoitus | Pudotuspelit | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | Namika Lahti | Korisliiga | 13–31 | 11. |  |  |
| 2013–2014 | Namika Lahti | Korisliiga | 19–25 | 8. | puolivälierät |  |
| 2014–2015 | Namika Lahti | Korisliiga | 18–22 | 7. | puolivälierät |  |
| 2015–2016 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 19–17 | 4. |  |  |
| 2016–2017 | Tampereen Pyrintö | Korisliiga | 14–22 | 8. | puolivälierät |  |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | 83–117 |  |  |  |
Jarkko Tuikka

Jarkko Tuikka (s. 5. helmikuuta 1988) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi Superpesistä Sotkamon Jymyssä.
Tuikka teki vuonna 2009 yksivuotisen sopimuksen Jymyn kanssa kaudelle 2010. Tuikka voittanut peliurallaan yhden mestaruuden (2011), kaksi hopeista SM-mitalia sekä yhden pronssin. Tuikka on pelannut suomensarjaa Manse PP:ssä kausilla 2012 ja 2013 sekä ykköspesistä Manse PP:ssä kautena 2014.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2011
2 SM-hopeaa: 2007, 2008
1 SM-pronssi: 2010
Aiheesta muualla

Jarkko Tuikka Pesiksen Maailma -sivustolla
Imeläkurjenherne

| Imeläkurjenherne |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Kurjenherneet Astragalus
Laji::  glycyphyllos
Kaksiosainen nimi
 Astragalus glycyphyllos  L. 
Katso myös
   Imeläkurjenherne Wikispeciesissä   Imeläkurjenherne Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Imeläkurjenherne (Astragalus glycyphyllos) on Euroopassa kasvava hernekasvi. Suomessa laji on harvinaisuutensa vuoksi luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko

Imeläkurjenherne kasvattaa rennon, 50–150 cm pitkän kaljun varren. Lehdet ovat 3–7-parisia. Lehdykät ovat 2–4 cm pitkiä, soikeita tai puikeita. Kukintoperä on noin puolet tukilehden pituudesta. Kukinto on tiheä keltavihreä terttu. Kukan verhiö on kalju ja liuskat ovat kapeita. Hedelmä on 3–4 cm pitkä, kapea, kaareva ja kaksilokeroinen palko. Imeläkurjenherne kukkii kesä-heinäkuussa.