stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristillinen kirkko
Uskontunnustusten tulkinta eri kirkoissa

Nikean uskontunnustus, jonka kaikki perinteiset kristilliset suuntaukset hyväksyvät, käyttää kristillisestä kirkosta ilmausta "yksi, pyhä, yhteinen ja apostolinen kirkko". Sana yhteinen voidaan kääntää myös sanalla katolinen. Ilmauksella halutaan kuvata kirkon luonnetta. Yleisen näkemyksen mukaan ykseys viittaa kirkon yhteen Herraan ja yhteen uskoon. Pyhyys on seurausta Pyhän Hengen vaikutuksesta seurakunnassa. Yhteisyys ja yleisyys eli katolisuus tarkoittaa puolestaan sitä, että kirkon sanoma ja palvelutyö kuuluvat kaikille ihmisille, kansoille ja aikakausille. Apostolisuus merkitsee puolestaan kirkon opetuksen perustumista apostolien aikanaan julistamaan evankeliumiin.
Kirkko-opit

Useimmilla kristillisillä kirkkokunnilla on kirkko-oppi eli ekklesiologia, joka määrittelee kirkon rajat. Kirkot kuitenkin usein katsovat, että kirkon hierarkkiset ja karismaattiset rajat eivät välttämättä ole yhteneväisiä ja siten suurin osa kristillisistä kirkoista hyväksyy esimerkiksi toisessa kirkkokunnassa suoritetun kasteen. Yleensä ymmärretään, että kaikki todelliset uskovat muodostavat kirkon.
Useimmissa vapaissa suunnissa lähdetään Ulrich Zwingliä ja Jean Calvinia seuraten siitä, että todellisen kirkon tulee hyväksyä mukaan ainoastaan sellaiset henkilöt, jotka ovat itse vakuuttuneet omasta uskostaan. Yleensä tämän näkemyksen kannattajat vaativatkin aikuiskastetta. Äärimuodossaan ajattelumalli katsoo, ettei ole olemassa kuin uskovien muodostama näkymätön kirkko. Tällöin näkyvä kirkko on pelkkä sosiologinen ilmiö, jolla ei ole laajempaa merkitystä.
Kirkot organisaatioina ja niiden valtarakenteet

Kristillisen kirkon järjestysmuoto on, mikäli mahdollista, vielä kiistellympi kysymys kuin kirkon jäsenyys. Eräänä äärimuotona on katolinen kirkko, jota paavi johtaa keskitetysti ja itsevaltaisesti käyttäen apunaan kanonista lakia. Toisena ääripäänä on paikallisseurakuntien täydellinen itsenäisyys, jota vapaat suunnat usein kannattavat. Yleensä yksittäiset kirkot ovat valinneet näiden väliltä jonkin välimuodon.
Kirkkojen keskinäiset suhteet

Kirkkojen keskinäisen vuorovaikutuksen edistämistä varten on perustettu erilaisia ekumeenisia järjestöjä. Suurin näistä on Kirkkojen maailmanneuvosto, johon kuuluu 342 kirkkoa yli 120 maasta. Se perustettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 Amsterdamissa toteuttamaan ekumeenisen liikkeen päämääriä.
Aiheesta muualla

Katekismus. Suomen evankelisluterilaisen kirkon kristinoppi. Kohta 21. (Arkistoitu – Internet Archive)
Gyula Andrássy

| Gyula Andrássy |
| --- | --- |
 Kreivi Gyula Andrássy, Gyula Benczúrin maalaama muotokuva vuodelta 1884.
Unkarin pääministeri
 17. helmikuuta 1867 – 14. marraskuuta 1871  
Monarkki:  Frans Joosef I
Edeltäjä:  Bertalan Szemere
Seuraaja:  Menyhért Lónyay
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1823 Kassa, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 18. helmikuuta 1890 (66 vuotta) Volosko, Itävalta-Unkari
Puoliso:  Katinka Kendeffy
Tiedot
Puolue:  Deák
 Nimikirjoitus
Gyula Andrássy (saks. Julius Andrássy von Csikszentkirály und Krasznahorka; 3. maaliskuuta 1823 Kassa, Itävallan keisarikunta – 18. helmikuuta 1890 Volosko, Itävalta-Unkari) oli unkarilainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Itävalta-Unkariin kuuluneen Unkarin kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1867–1871 sekä Itävalta-Unkarin ulkoministerinä vuosina 1871–1879.
Elämäkerta

Kreivilliseen sukuun syntynyt Andrássy oli koulutukseltaan lakimies. Hän kuului nuorena Lajos Kossuthin johtamiin Unkarin radikaaleihin uudistusmielisiin. Hänet valittiin Unkarin valtiopäiville ensi kerran vuonna 1847, ja vuosien 1848–1849 Unkarin vallankumouksen aikana hän toimi pataljoonankomentajana. Unkarin kapinahallitus lähetti hänet edustajanaan neuvottelemaan Konstantinopoliin. Kumouksen kukistumisen jälkeen Andrássy pakeni Unkarista. Hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan ja häntä esittävä kuva hirtettiin. Hän kuitenkin palasi Unkariin vuoden 1857 yleisen armahduksen jälkeen.
Andrássy valittiin vuonna 1861 Itävallan parlamenttiin. Hän tuki Ferenc Deákia, jonka johdolla saatiin vuonna 1867 neuvoteltua Unkarin itsehallinnon palauttanut Itävalta-Unkarin kompromissi. Andrássy nimitettiin 17. helmikuuta 1867 Unkarin pää- ja puolustusministeriksi. Hän johti viimeisiä Itävallan ja Unkarin välillä käytyjä neuvotteluja sopimuksen sisällöstä. Hänen pääministerikautenaan luotiin pohja Unkarin omille asevoimille, Honvédille.
Andrássysta tuli vahva Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian tukija. Hän katsoi slaavien muodostavan uhan valtakunnalle ja kannatti liittoa Saksan kanssa. Niinpä hän vastusti vuonna 1871 Itävallan pääministeri Karl Siegmund von Hohenwartin suunnitelmaa Böömin autonomian laajentamisesta ja vaati Itävallan pysymistä puolueettomana Ranskan–Saksan sodan aikana. Andrássyn toiveiden mukaisesti keisari Frans Joosef I omaksuikin saksalaisystävällisemmän ulkopolitiikan ja nimitti hänet valtakunnan ulkoministeriksi Friedrich Ferdinand von Beustin seuraajana 14. marraskuuta 1871.
Andrássyn johdolla Itävalta-Unkari solmi vuonna 1879 Saksan kanssa puolustusliiton, joka toimi sen jälkeen maan ulkopolitiikan kulmakivenä aina ensimmäisen maailmansodan loppuun asti. Andrássy vastusti toimia, jotka olisivat lisänneet slaavilaisten kansojen osuutta Itävalta-Unkarin väestöstä. Vuosien 1876–1878 Balkanin sodan aikana hän piti Itävalta-Unkarin puolueettomana. Hän kuitenkin hyväksyi vuoden 1878 Berliinin kongressissa sen, että Itävalta ryhtyisi miehittämään Bosnia-Hertsegovinaa, sillä hän halusi kompensoida Venäjän vahvistunutta asemaa Balkanilla. Päätös muodostui hyvin epäsuosituksi sekä Itävallassa että Unkarissa, ja Andrássy erosi ulkoministerin tehtävistä 8. lokakuuta 1879, päivää Saksan kanssa solmitun sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen.
Andrássy toimi vielä tämän jälkeen Unkarin parlamentin ylähuoneen jäsenenä. Myöhemmin myös hänen poikansa Gyula Andrássy nuorempi vaikutti Unkarin politiikassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gyula Andrássy Wikimedia Commonsissa
Marius Trygg

| Marius Trygg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1976 (ikä 48) Oslo, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Stavanger Oilers
Sarja:  Norjan Elitserien
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–
Aik. seurat:  Färjestads BK
Marius Trygg (s. 1. kesäkuuta 1976 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Trygg edustaa kotimaansa pääsarjan Norjan Elitserienin Stavanger Oilersia. Hän on edustanut urallaan myös Ruotsin Elitserienin Färjestads BK:ta jossa voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 2002. Mariuksen kaksoisveli Mats Trygg on myös jääkiekkoilija, joka edustaa Ruotsin Elitserien HV71:ää. Marius on edustanut Norjaa maailmanmestaruuskilpailuissa yhdeksän kertaa.
Hans Gravenstein

Hans Gravenstein (16. elokuuta 1890 – 1947) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana Balkanilla. Hän oli syntynyt Berliinissä. Hän liittyi keisarillisen Saksan armeijaan keväällä 1910. Ennen toista maailmansotaa Gravenstein ylennettiin everstiluutnantiksi 1. maaliskuuta 1938, jolloin hän palveli 70. tykistörykmentissä. Sodan alettua hän palveli ensin 70. ja sitten 252. tykistörykmentissä. Sodan lopussa Gravenstein oli 373. jalkaväkidivisioonan komentajana Balkanilla, ja osallistui partisaanien vastaiseen taisteluun. Hänet ylennettiin everstiksi 1. maaliskuuta 1943 ja kenraalimajuriksi 1. tammikuuta 1945. Sodan lopussa hän jäi liittoutuneiden sotavangiksi ja luovutettiin Jugoslaviaan vastaamaan sotarikossyytteisiin. Gravenstein tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Belgradissa vuonna 1947.
Marit Sauramo

Marit Sauramon roolikuvia.
Bente-Marit Sauramo (s. 12. maaliskuuta 1954 Helsinki)[lähde? ] on suomalainen oopperalaulaja ja laulupedagogi. Hän teki 1970-luvun lopulta alkaen monipuolisen uran dramaattisena sopraanona oopperarooleissa eri puolilla Eurooppaa, kunnes bussionnettomuus Genevessä halvaannutti hänet 1997. Hän palasi oopperalavoille alttorooleihin 2006, kunnes vetäytyi näyttämöiltä 2012 ja opetustehtävistä 2014.
Elämä ja ura

Marit Sauramo syntyi Helsingissä norjalais-suomalaisen isän ja ruotsalaissukuisen äidin tyttärenä. Hän opiskeli 1972–1975 Wienin musiikkiakatemiassa (Akademie für Musik und darstellende Kunst in Wien) Hilde Rössel-Majdanin johdolla, 1975–1976 Sibelius-Akatemiassa Jolanda di Maria Petrisin johdolla, sitten Hampurin musiikkikorkeakoulussa Naan Pöldin johdolla sekä Ingrid Bjonerin yksityisoppilaana.
Sauramo lauloi Bayreuthin Wagner-musiikkijuhlien kuorossa 1976–1979 ja debytoi Suomen Kansallisoopperassa 1979 Tannhäuserin Elisabethina. 25-vuotiaana hänet nähtiin Sentana Lentävässä hollantilaisessa Saksan NDR-televisiossa. Vuosina 1980–1983 Sauramolla oli kiinnitys Kölnin oopperan oopperastudioon ja 1983–1985 solistikiinnitys Deutsche Oper am Rheiniin Düsseldorfissa. Vuosina 1985–1987 Sauramo oli ensimmäisenä sopraanona kiinnitettynä Oper der Stadt Hagenissa.
Seuraavan kymmenen vuoden kuluessa, 1987–1997, Marit Sauramolla oli oopperasolistikiinnityksiä 16 maan kaupungeissa, kuten Kööpenhamina, Oslo, Tukholma, Dublin, Amsterdam, Antwerpen, Moskova, Lyon, Nantes, Madrid, Oviedo, Bern, Geneve, Sankt Gallen, Wien, Itä- ja Länsi-Berliini, Bonn, Dortmund, Düsseldorf, Hannover, Köln, München, Stuttgart, Savonlinnan oopperajuhlat, Eutin Festival, Bayreuth Festival ja Wexford Festival.
Marit Sauramo lauloi uransa aikana muun muassa seuraavien kapellimestarien johdolla: Yves Abel, Gerd Albrecht, Philippe Auguin, Srboljub Dinić, Alberto Erede, Georg Fischer, Hans Graf, Marco Guidarini, Michael Halasz, Marek Janowski, Armin Jordan, Rainer Koch, Siegfried Köhler, Janos Kulka, Jiri Kout, John Pritchard, Ari Rasilainen, Nello Santi, Peter Schneider, Leif Segerstam, Ulf Söderblom, Horst Stein, Otmar Suitner, Jeffrey Tate, Neil Varon, Osmo Vänskä, Hiroshi Wakasugi, Hans Wallat ja Klaus Weise.
Oopperaroolien ohella Marit Sauramo lauloi resitaaleja ja oratorioita eri maissa. Yleisradiolle Sauramo on tehnyt noin 35 nauhoitusta Pentti Koskimiehen ja Marita Viitasalon kanssa.[lähde? ]
Vuonna 1997 tapahtuneen liikenneonnettomuuden seurauksena Marit Sauramo oli vuosia halvaantunut eikä pystynyt harjoittamaan laulajan ammattiaan. Hän työskenteli matkailutoimiston johtajana eteläisen Sveitsin Valais’n kantonissa. Marraskuussa 2006 hän palasi näyttämölle, laulaen Savonlinna Oopperajuhlien esityksissä Moskovan Bolšoi-teatterissa Ratsumies-oopperan Kauppiaan vaimon roolin. Tämän jälkeen hän vieraili kahdesti Savonlinnan Ooperajuhlien produktioissa 2008 ja 2012, Irlannin kansallisoopperassa 2009, sekä oli kiinnitettynä Bernin oopperaan 2010–2011. Vuonna 2012 hän jätti hyvästit oopperanäyttämölle ja kaksi vuotta myöhemmin muille esiintymisille ja opettamiselle.[lähde? ]
Marit Sauramo oli EVTA:n ja Sveitsin laulupedagogien liiton (SMPV) jäsen.
Vuosina 2010–2012 hän johti Sveitsissä perustamaansa Goms Opera -kesäakatemiaa, jossa koulutettiin nuoria oopperalaulajia eri puolita maailmaa.
Oopperarooleja

Marit Sauramon oopperarepertuaari sisältää yli sata roolia,[lähde? ] joista keskeisimmät ovat:
Beethovenin Fidelio: Leonore
Gustave Charpentierin Louise: Gertrude
Paul Dukas’n Ariane et Barbe-Bleue: Bellangère
Hermann Goetzin Kuinka äkäpussi kesytetään: Katharina
Franz Lehárin Hymyn maan Lisa ja Luxemburgin kreivin Angéle
Mozartin Don Giovannin Zerlina, Figaron häiden Marcellina ja Taikahuilun I., II. ja III. nainen
Jacques Offenbachin Hoffmannin kertomukset: Giulietta
Giacomo Puccinin La Bohéme: Mimi ja Musetta
Weberin Taika-ampuja: Agathe
Aulis Sallisen Kullervon sepän nuori vaimo ja Ratsumiehen kauppiaan rouva
Bedřich Smetanan Myyty morsian: Marie/Marenka
Richard Straussin Ariadnen nimiosa ja Ruusuritarin marsalkatar
Pjotr Tšaikovskin Patarouvan Lisa, Paulina ja kreivitär
Dale Wassermanin Man of La Manchan Dulcinea/Aldonza
Richard Wagnerin Jumalten tuho: III, II ja I norna, Gutrune, Wellgunde, Waltraute
Wagnerin Lentävä hollantilainen: Senta, Mary
Wagnerin Liebesverbot: Mariana
Wagnerin Lohengrin: Elsa
Wagnerin Parsifal: Kundry, Kukkaistyttö 2/2
Wagnerin Reininkulta: Freia, Fricka, Wellgunde, Erda
Wagnerin Siegfried: Erda
Wagnerin Tannhäuser: Paimen, Elisabeth, Venus
Wagnerin Valkyyria: Sieglinde, Fricka, Gerhilde, Ortlinde, Waltraute, Grimgerde, Roßweiße, Schwertleite
Käännös suomeksi
Hans Grieder

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hans Grieder vuonna 1928. |  Hans Grieder vuonna 1928. |  Hans Grieder vuonna 1928. |  |
Maa:   Sveitsi
Miesten voimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
Hans Grieder (12. marraskuuta 1901 – 1973) oli sveitsiläinen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa kultaa joukkuekilpailussa ja sai siinä lisäksi pronssimitalin vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa. Yksilönä Grieder sijoittui muun muassa moniottelussa 22. sijalle Pariisin olympialaisissa ja 18. sijalle Amsterdamissa neljä vuotta myöhemmin.
Rotkolaulumesikko

| Rotkolaulumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Mesikot Meliphaga
Laji::  albilineata
Kaksiosainen nimi
 Meliphaga albilineata  (White, 1917) 
Katso myös
   Rotkolaulumesikko Wikispeciesissä   Rotkolaulumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rotkolaulumesikko (Meliphaga albilineata) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Rotkolaulumesikkoa tavataan Australian pohjoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rotkosara

| Rotkosara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  vulcani
Kaksiosainen nimi
 Carex vulcani  Hochst. 
Katso myös
   Rotkosara Wikispeciesissä   Rotkosara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rotkosara (Carex vulcani) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Azorien endeeminen kasvilaji ja kasvaa siellä Floresin, Faialin, Picon, Terceiran, São Jorgen, São Miguelin ja Santa Marian saarilla. Rotkosara kasvaa kallioilla, jokilaaksoissa sekä laakeri-, kielopuu- ja katajametsissä.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex vulcani (englanniksi)
Rotkometsäkerttunen

| Rotkometsäkerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkalinnut Locustellidae
Suku::  Metsäkerttuset Bradypterus
Laji::  sylvaticus
Kaksiosainen nimi
 Bradypterus sylvaticus  Sundevall, 1860 
Katso myös
   Rotkometsäkerttunen Wikispeciesissä   Rotkometsäkerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rotkometsäkerttunen (Bradypterus sylvaticus) on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Rotkometsäkerttusta tavataan kotoperäisenä Etelä-Afrikassa. Lajin esiintymisalueet ovat pirstoutuneet ja sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Mazda CX-5

Mazda CX-5 on Mazdan vuodesta 2011 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi Mazda Tributen.
Mazda CX-5 KE (2011–2017)

| Mazda CX-5 KE |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani  Kiina  Malesia  Venäjä
Valmistaja:  Mazda
Valmistusvuodet:  2011–2017
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Mazda Tribute II
Seuraaja:  Mazda CX-5 (KF)
Iskutilavuus:  2,0–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven CX-5 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2011. Moottorivaihtoehtoina olivat 2,0- (160/165 hv) ja 2,5-litraiset (192 hv) SkyActiv-G-bensiinimoottorit sekä 2,2-litrainen (150/175 hv) SkyActiv-D-dieselmoottori. Suuremman bensiinimoottorin ja tehokkaamman dieselversion yhteydessä oli aina neliveto, ja muihin se oli saatavana valinnaisena.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä CX-5 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli, johon oli tehty pieniä uudistuksia keulan alueella.
Mazda CX-5 KF (2017–)

| Mazda CX-5 KF |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani  Kiina  Malesia
Valmistaja:  Mazda
Valmistusvuodet:  2017–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Mazda CX-5 (KE)
Teknisesti samankaltaisia:  Mazda3 (BM/BN) Mazda CX-4 Mazda CX-8
Iskutilavuus:  2,0–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven CX-5 esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2016. Sen pidennetty versio on nimeltään Mazda CX-8, jota ei myydä lainkaan Euroopassa eikä Pohjois-Amerikassa.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä CX-5 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mazda CX-5 Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin Mazda CX-5 KE.
Hans Gude

Hans Gude
Brudeferd i Hardanger, Guden ja Adolph Tidemandin maalaus 1840-luvun lopulta
Hans Fredrik Gude (13. maaliskuuta 1825 – 17. elokuuta 1903) oli norjalainen romantiikan ajan taidemaalari. Hänelle antoi opetusta muiden muassa Andreas Achenbach.
Useissa Guden töissä keskeisessä osassa ovat Norjan maisemat. Hän toimi opettaja yli neljäkymmentä vuotta, muun muassa Düsseldorfin taideakatemiassa, ja norjalaiset nuoret taideopiskelijat kulkivat hänen perässään kun hän siirtyi uuteen paikkaan.
Taiteilijalle myönnettiin Pyhän Olavin suurristi vuonna 1893. Hän kuoli Berliinissä, ja hänet haudattiin Vår Frelsers -hautausmaalle Osloon.
Mara Abbott

| Mara Abbott |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1985
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Pyöräilijä
Joukkue:  Wiggle High5 Pro Cycling
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2015–:  Wiggle High5 Pro Cycling
Mara Abbott (s. 14. marraskuuta 1985 Boulder, Colorado) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Abbott edustaa brittiläistä Wiggle High5 Pro Cycling -tallia.
Abbott voitti Italian ympäriajon vuosina 2010 ja 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mara Abbott Wikimedia Commonsissa
Gus Hutchison

| Gus Hutchison> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1970
Talli(t):  Brabham
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1970
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1970
Augustus "Gus" Hutchison (s. 26. huhtikuuta 1937 Atlanta Georgia, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1970, Yhdysvaltain GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä.
Uransa alkuaikoina Hutchison perusti Georgian osavaltioon menestyksekkään kemianteollisuusyrityksen Chemscopen vuonna 1962, mutta ennen yrityksensä perustamista hän oli ajanut kilpaa pienemmissä autoluokissa 1950-luvun lopulla.
Hutchison voitti SCCA Formula A -sarjan mestaruuden vuonna 1967. Sarjan vaihduttua F5000-luokaksi, Hutchison jatkoi ajoaan SCCA-sarjoissa Lolan ja Marchin autoilla. Kilpauransa jälkeen Hutchison keskittyi omaan yritykseensä, Solar Kineticsiin, joka sijaitsee Dallasissa.
Hans Gillhaus

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Johannes Paulus Gillhaus
Syntymäaika: 5. marraskuuta 1963
Syntymäpaikka: Helmond, Alankomaat 
Pelipaikka: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1983–1987  1987–1990  1990–1992  1992–1995  1995–1996  1996–1997  1998  1998–1999 | Den Bosch  PSV  Aberdeen  Vitesse  Gamba Osaka  AZ Alkmaar  FF Jaro  Den Bosch | 106 (45)  57 (23)  64 (19)  43 (28)  60 (28)  11 (1)  7 (2)  17 (2) |
Maajoukkue
| 1987–1994 | Alankomaat | 9 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Johannes "Hans" Paulus Gillhaus (s. 5. marraskuuta 1963 Helmond, Pohjois-Brabant, Alankomaat) on alankomaalainen, vuonna 1999 pelaajauransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti kotimaassaan Den Boschia, jossa hän sekä aloitti että lopetti ammattilaisuransa, PSV Eindhovenia, Vitesseä ja Alkmaaria sekä Skotlannissa Aberdeenia, Japanissa Gamba Osakaa ja vuonna 1998 Suomessa Jaroa.
Gillhaus pelasi Alankomaiden maajoukkueessa vuosina 1987–1994 yhdeksän ottelua ja teki niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa 1990 Gillhaus pelasi kahdessa alkulohko-ottelussa täydet minuutit ja tuli vaihdosta kentälle tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan.
Pelaajauransa jälkeen Gillhaus on toiminut muun muassa englantilaisseura Chelsean kykyjenetsijänä.
Riihijärvi (Jämsä, Riihijärvi)

| Riihijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°58′43″N, 25°06′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jämsänjoen alue (14.51)
Järvinumero:  14.512.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,6 m 
Rantaviiva:  1,5 km 
Pinta-ala:  0,1 km² 
 fiRiihijärvi 
Riihijärvi on Jämsässä Kankarisveden länsipuolella sijaitseva kymmenen hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kolmetoista kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 88 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Riihijärven pituus on 600 metriä, järvi on saareton. Sen eteläpuolella levittäytyy Riihijärven maatalousmaisema. Riihijärveltä on Kankarisveden länsirannalle 800 metriä. Järvien välissä on peltotilkkuja, mäkimaata 140–150 metriä mpy ja Valkamansuo. Kolmisensataa metriä Riihijärveltä länteen sijaitsee nimetön lampi (114,0 m mpy). Kauempana lännessä on Hopsun kulttuurimaisemaan kuuluva Majajärvi ja lounaassa on Vuorisjärvi. Riihijärven eteläpuolella maasto on alavampaa kuin muissa ilmansuunnissa. Järven etelärannalta lähtee laskuoja Riihijärven maatalousmaiseman halki etelään kohti Muilammia (98,7 m mpy) ja siitä edelleen etelään Kankarisveden Muilahteen (97,8 m mpy).
Riihijärvi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue.
Jämsässä on toinenkin Riihijärvi. Se sijaitsee Koskenpäällä viisitoista kilometriä Riihijärven Riihijärveltä luoteeseen.
Mara Kakko

Martti ”Mara” Kakko (30. joulukuuta 1940 Mikkeli – 6. marraskuuta 2014) oli suomalainen elokuvaaja. Kakko toimi Kari Sohlbergin ohella Spede Pasasen elokuvien kuvaajana. Kakko kuvasi ja ohjasi myös monia lyhytfilmejä. Toisinaan hän vilahti myös pienissä sivurooleissa Speden elokuvissa.
Mara Kakon pitkät elokuvat

Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978)
Risto Vanarin piilokamera (1979)
Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit (1979)
Tup-akka-lakko (1980)
Uuno Turhapuron aviokriisi (1981)
Pölhölä (1981)
Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982)
Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin (1983)
Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)
Lentävät luupäät (1984)
Uuno Epsanjassa (1985)
Hei kliffaa hei (1985)