stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tremplin du Praz

| Tremplin du Praz |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Courchevel, Ranska
Katsomopaikat:  12 000
Koordinaatit:  45°25′55.2″N, 6°37′1.3″E
Avattu:  1944
Remontoitu:  1990, 2004, 2008, 2011–2012
Muut mäet:  Ninoufbakken
Seura:  CS Courchevel
W 120

K-piste:  120 metriä
Mäkikoko:  132 metriä
Mäkiennätys:  129,0 metriä  Jinya Nishikata (17.12.1993)
Kesämäkiennätys:  137,0 metriä  Kamil Stoch  Michael Hayböck  Daniel Tschofenig (12.8.2011, 7.8.2022)
Naisten kesämäkiennätys:  131,5 metriä  Ema Klinec  Sara Takanashi (10.8.2018)
Avattu:  1990
Remontoitu:  2011–2012
Muovitus:  kyllä
Vauhtimäen pituus:  104,65 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  6,8 m
Keulan korkeus:  4 m
Keulan kulma:  11,5°
Alastulorinteen kulma:  37,5°
W 90
K-piste:  90 metriä
Mäkikoko:  96 metriä
Mäkiennätys:  101,5 metriä  Arthur Royer (10.3.2012)
Naisten mäkiennätys:  92,0 metriä  Coline Mattel (24.3.2012) & (9.3.2013)
Kesämäkiennätys:  97,5 metriä  Andreas Wank (14.8.2012)
Avattu:  1990
Remontoitu:  2011
Muovitus:  kyllä
Vauhtimäen pituus:  89,5 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  6,3 m
Keulan korkeus:  3,5 m
Keulan kulma:  10,5°
Alastulorinteen kulma:  36°
W 60
K-piste:  60 metriä
Mäkikoko:  65 metriä
Avattu:  2004
Muovitus:  kyllä
Tremplin du Praz on neljän hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Saint-Bon-Tarentaisessa Courchevelin talviurheilukeskuksessa Ranskassa. W 120 ja W 90 mäet rakennettiin vuoden 1992 talviolympialaisten varten.
Mäistä hypätään kesä-GP:tä ja Continental Cupia.
W 120

Vuosien 2011 ja 2012 remontissa vauhtimäkeen asennettiin uusi keraaminen latu, alastulorinteen muovitus vaihdettiin ja uusi kastelujärjestelmä asennettiin.
W 120 > Mäkiennätyksen kehittyminen

Mäkiennätyksen 129,0 metriä on hypännyt Jinya Nishikata, epävirallisen mäkiennätyksen 134,0 metriä on hypännyt Jörg Ritzerfeld.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14.2.1992 |  Martin Höllwarth | 123,5 m | Talviolympialaiset 1992 |  |
| 17.12.1993 |  Jinya Nishikata | 129,0 m | Maailmancup |  |
| 19.1.2002 |  Jörg Ritzerfeld | 134,0 m | Continental Cup |  |
W 120 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 137,0 metriä ovat hypänneet Kamil Stoch, Michael Hayböck ja [[Daniel Tschofenig, epävirallisen kesämäkiennätyksen 137,5 metriä on hypännyt Andreas Wank.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14.8.1999 |  Tommy Ingebrigtsen  Kazuyoshi Funaki  Martin Schmitt | 131,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.8.2000 |  Janne Ahonen | 133,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2006 |  Gregor Schlierenzauer | 134,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.8.2007 |  Stephan Hocke | 134,5 m | Kesä-GP |  |
|  |  | 134,5 m | Kesä-GP |  |
| 3.8.2008 |  Gregor Schlierenzauer | 134,5 m | Kesä-GP | Kaatunut |
| 13.8.2009 |  Adam Małysz |  | Kesä-GP |  |
| 13.8.2010 |  Fumihisa Yumoto | 136,5 m |  |  |
| 30.7.2011 |  Andreas Wank | 137,5 m | Continental Cup |  |
| 12.8.2011 |  Kamil Stoch | 137,0 m | Kesä-GP |  |
| 7.8.2022 |  Michael Hayböck | 137,0 m | Kesä-GP |  |
| 7.8.2022 |  Daniel Tschofenig | 137,0 m | Kesä-GP |  |
W 120 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 131,5 metriä ovat hypänneet Ema Klinec ja Sara Takanashi, epävirallisen kesämäkiennätyksen 137,0 metriä ovat hypänneet Ema Klinec ja Marita Kramer.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14.10.2012 |  Coline Mattel | 118,0 m |  |  |
| 14.10.2012 |  Coline Mattel | 119,5 m |  |  |
| 14.8.2013 |  Evelyn Insam | 127,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Sarah Hendrickson | 130,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Atsuko Tanaka | 130,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Sarah Hendrickson | 136,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Jessica Jerome | 112,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Léa Lemare | 116,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Taylor Henrich | 122,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Jacqueline Seifriedsberger | 129,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.8.2013 |  Sara Takanashi | 130,5 m | Kesä-GP |  |
| 10.8.2018 |  Ema Klinec | 137,0 m | Kesä-GP |  |
| 10.8.2018 |  Ema Klinec | 131,5 m | Kesä-GP |   |
| 10.8.2018 |  Sara Takanashi | 131,5 m | Kesä-GP |  |
| 6.8.2021 |  Marita Kramer | 137,0 m |  |  |
W 90

Vuoden 2011 remontissa uusittiin lähtölavat, vauhtimäkeen asennettiin uusi SKI-LINE latuprofiili ja alastulorinteen muovitus vaihdettiin.
W 90 > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 101,5 metriä on hypännyt Arthur Royer. Kesämäkiennätystä pitää hallussaan Andreas Wank 97,5 metrin hypyllään.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7.3.2010 |  Nicolas Mayer | 100,5 m | FIS Cup |  |
| 10.3.2012 |  Arthur Royer | 101,5 m | Nuorten Ranskan mestaruuskilpailut 2012 |  |
| 14.8.2012 |  Andreas Wank | 97,5 m | Kesä-GP | Kesämäkiennätys |
W 90 > Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätystä pitää hallussaan Coline Mattel 92,0 metrin hypyillään. Naisten kesämäkiennätystä pitää hallussaan Daniela Iraschko-Stolz 100,5 metrin hypyllään.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.3.2012 |  Coline Mattel | 92,0 m | Ranskan mestaruuskilpailut 2012 |  |
| 15.8.2012 |  Daniela Iraschko | 100,5 m | Kesä-GP | Kesämäkiennätys |
| 9.3.2013 |  Coline Mattel | 92,0 m |  |  |
Ninoufbakken > Teknisiä tietoja

K-piste = 25 metriä
Mäkikoko = 30 metriä
Avattu = 2008
Muovitus = kyllä
Tsalendžikhan piirikunta

Tšanistsqali-joki virtaa piirikunnan alueella.
Tsalendžikhan piirikunta (georg. წალენჯიხის მუნიციპალიტეტი, Tsalendžikhis munitsipaliteti) on piirikunta Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueella Georgian länsiosassa Abhasian rajalla. Piirikunnassa on noin 26 158 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 647 neliökilometriä. Sen keskus on Tsalendžikhan kaupunki.
Tsalendžikhan kaupungissa on vuonna 2001 perustettu historiallis-etnografinen museo ja keskiaikainen Tsalendžikhan katedraali 1100–1300-luvuilta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tsalendžikhan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Georgian kaupungit ja piirikunnat
Vagn Walfrid Ekman

| Vagn Walfrid Ekman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1874
Kuollut: 9. maaliskuuta 1954 (79 vuotta)
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Instituutti:  Lundin yliopisto
Tutkimusalue:  meritiede
Vagn Walfrid Ekman (3. toukokuuta 1874 – 9. maaliskuuta 1954) oli ruotsalainen teoreettinen fyysikko ja oseanografi. Hän toimi mekaniikan ja matemaattisen fysiikan professorina Lundin yliopistossa vuosina 1910–1939. Ekman tunnetaan erityisesti valtamerien virtauksia koskevasta tutkimuksestaan. Hänen mukaansa on nimetty Ekmanin spiraali ja Ekmanin luku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vagn Walfrid Ekman Wikimedia Commonsissa
Vaihtolava (taidetila)

Logo
Vaihtolava on Helsingin Kalliossa sijaitseva kulttuuritila, jota käytetään enimmäkseen teatteri- ja esittäväntaiteen esityksiin sekä muuhunkin taidekäyttöön. Tilaa ylläpitää Taiteen vaihtolava ry. Yhdistys edistää uuden teatteri- ja esitystaiteen esittämisen edellytyksiä poikkitaiteellisessa hengessä. Yhdistys toimii yhteistyöelimenä ja kohtaamispaikkana edistäen eri taiteenalojen uusien tekijöiden keskinäistä kohtaamista. Yhdistyksen jäsenet ovat taide- ja kulttuurialan opiskelijoita ja jo valmistuneita alan vaikuttajia. Vahvasti edustettuina ovat etenkin esittävän taiteen sekä taiteiden tutkimuksen opiskelijat. Vaihtolava on aiemmin tunnettu nimillä Kallion teatteri, Todellisuuden tutkimuskeskus ja Koetila. Vaihtolava on ollut teatteri- ja esittäväntaiteen käytössä jo vuodesta 1997.  [lähde? ]
Tomi Purovaara

Tomi Purovaara on suomalainen kulttuurialan vaikuttaja. Hän työskentelee Kotkan kaupungin kulttuurijohtajana. Hän on toiminut laajasti kulttuurialan neuvonantajana, hankkeiden ja konseptien kehittäjänä, varainhankkijana ja mentorina. Hän on työskennellyt Globe Art Pointin toiminnanjohtajana (2017–2019), Uudenmaan elokuvakeskuksen toiminnanjohtajana (2017), Kulttuurikeskus Caisan johtajana (2014–2016), Lukukeskuksen toiminnanjohtajana (2013) sekä toiminnanjohtajana Cirko - Uuden sirkuksen keskuksessa (2002–2012) ja Sirkuksen tiedotuskeskuksessa (2006–2011). Purovaara on toiminut myös Valtion taidemuseon Ateneum-salin tuottajana (2004–2005), Sibelius-Akatemian konserttituottajana (2002–2004), Tanssiteatteri Hurjaruuthin tiedotus- ja markkinointipäällikkönä (1998–2002) sekä Nukketeatteri Sampon teatterisihteerinä (1993–1998).[lähde? ]
Purovaara on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänet valittiin Kotkan kulttuurijohtajaksi vuonna 2019.
Kansainvälisiä luottamustehtäviä ja jäsenyyksiä

Immart - International Migration Meets Art. Advisory Board, jäsen 2021-
EU Culture-ohjelma, Expert Panel, jäsen 2006-2013
EU Year of Cultural Dialogue, Expert Panel, jäsen 2007
Eurooppalainen CircusNext-hanke, konseptin ideoija ja Suomen edustaja 2011-2012
Jeunes talents cirque Europe -EU-hanke, ohjausryhmän ja juryn jäsen sekä Pohjoismaiden koordinaattori 2009-2011
Kansainvälisen CircoStrada-verkoston Suomen edustaja, 2005-2012
Pohjoismainen New Nordic Circus Network, perustajajäsen ja Suomen edustaja 2008-2012
Kotimaisia luottamustehtäviä ja jäsenyyksiä

House of New Theatre ry:n hallituksen puheenjohtaja 2022-2024
Kotkan kaupunginteatterin hallituksen asiantuntijajäsen 2022-
Kymi Sinfoniettan hallituksen asiantuntijajäsen 2022-
Sunilan Kantola Oy:n hallituksen asiantuntijajäsen 2021-
Kotkan julkisen taiteen työryhmän puheenjohtaja 2021-
Yhdenvertaisen kulttuurin puolesta ry:n hallituksen jäsen 2017-2019
Suomen kansainvälisten taiteilijoiden keskus - International Artists´ Center Finland ry. perustajajäsen hallituksen puheenjohtaja 2016-2017
Suomen monikulttuurikeskukset ry, perustajajäsen, hallituksen sihteeri 2015-2016
Helsingin kaupunginkanslian maahanmuutto- ja kotoutumisasioiden asiantuntijaverkoston jäsen 2016
Valtion Näyttämötaidetoimikunta, jäsen 2007-13
Opetus- ja kulttuuriministeriö, esittävän taiteen vapaan kentän kehittämistyöryhmän jäsen 2010-2011
Opetus- ja kulttuuriministeriö, tanssin, teatterin ja musiikin koulutustoimikunta, jäsen 2007-2012
Opetus- ja kulttuuriministeriö, Suomi-palkinnon valitsijaraati, jäsen 2009
EU Kulttuuriohjelma/CIMOn kansallinen asiantuntijaryhmä, jäsen 2007-2012
Suomen Kulttuurirahasto, sirkuksen asiantuntijapaneelin jäsen 2010
Taiteen keskustoimikunta, sirkustaidejaosto, jäsen 2005-2010
Teatteri&Tanssi&Sirkus-lehti, toimitusneuvoston jäsen 2011-12
Teatteri- ja mediatyöntekijät ry, kulttuuripoliittisen työryhmän jäsen 2006-2009
Teoksia ja julkaisuja

Nykysirkus: Aarteita, avaimia ja arvoituksia.  Helsinki:  Like/Cirko – Uuden sirkuksen keskus, 2005.  ISBN 952-471-469-8.
Ihmeen väkeä. Suomalaisen sirkuksen sankaritarinoita, Like, 2008 (julkaisija Sirkuksen tiedotuskeskus)
Contemporary Circus. Introduction to the art form. Stockholm University, 2012.
Conversations on circus teaching. Circus Information Center, Croatia, 2014.
Kulttuurikeskus Caisa. Nykytila ja kehittäminen. Selvitys. Helsingin kulttuurikeskus. 2015.
Kotkan kaupungin kulttuuriohjelma 2021–2025. 2021.
Artikkeleita ja esitysarvioita vuodesta 2003 mm. Teatterilehti, Tanssilehti, Stradda, Arts de la Piste.
Luentoja ja luentosarjoja

2005–2013: La Trobe University, Melbourne, Aalto-yliopisto, Turun Taideakatemia, Turun kulttuuripääkaupunkisäätiö, Koulutuskeskus Salpaus, Metropolia AMK, Subtopia (SE), Zagrebin Taideakatemia (HR), Teatterikorkeakoulu, Elokuvasäätiö, Taideteollinen korkeakoulu, Turun Taideakatemia, Koulutuskeskus Salpaus
Aiheesta muualla

Kotkaan uusi kulttuurijohtaja - Tomi Purovaara on kulttuurin moniottelija Yle Areena. 21.5.2019.
UNDOF

United Nations Disengagement Observer Force (UNDOF) on Jom kippur -sodan jälkeen 1974 perustettu Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatio, jonka tarkoituksena oli valvoa Syyrian ja Israelin joukkojen vetäytymistä Golanin kukkuloilta sekä lisäksi Israelin ja Syyrian välisen aselevon ehtoja. Päinvastoin kuin Egyptillä ja Jordanialla ei Syyrialla eikä Libanonilla ole vielä rauhansopimusta Israelin kanssa.
Operaatio

Operaation mandaatti alkoi vuonna 1974. Alkuvaiheessa henkilöstön ja kaluston pääosa tuli Golanille UNEF II operaatiosta. Suomalaiset liittyivät operaatioon 1979, kun Siinailta siirrettiin osasto korvaamaan kotiutettavia iranilaisia. Suomalaisten joukkojen vahvuus oli pataljoona, jossa palveli yhteensä 5 977 rauhanturvaajaa. Suomalainen pataljoona poistui alueelta 13. joulukuuta 1993 ja sen vastuualue luovutettiin puolalaiselle pataljoonalle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
UNDOF  (englanniksi)
Rauhanturvaajien merkit
Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatiot
UNMOGIP (Intia ja Pakistan 1949) |
UNEF I (Israel ja Syyria 1956–1967) |
UNTSO (Lähi-itä 1948) |
UNEF II  (Israel ja Egypti 1973–1979) |
UNOGIL (Libanon 1958 ) |
ONUC (Kongo 1960–1964) |
UNYOM (Pohjois-Jemen 1963-1964) |
DOMREP (Dominikaaninen tasavalta 1965–1966) |
UNMOGIP 1961– (Intia ja Pakistan) |
UNFICYP (Kypros 1964) |
UNIPOM (Intia ja Pakistan 1965–1966) |
UNSF (Länsi-Papua 1962–1963) |
UNDOF   (Golanin kukkulat 974) |
UNIFIL (Libanon 1978) |
UNGOMAP  (Afganistan ja Pakistan 1988–1990) |
UNAVEM I (Angola 1988–1991) |
UNTAG  (Namibia 1989–1990) |
ONUCA (Keski-Amerikka 1989–1992) |
OSGAP 1990–1992 (Agfanistan ja Pakistan) |
MINURSO (Länsi-Sahara 1991) |
UNAMIC (Kambodza 1991–1992) |
UNTAC (Kambodza 1992–1993) |
UNAVEM II (Angola 1991–1995) |
ONUSAL (El Salvador 1991–1995) |
UNOSOM I (Somalia 1992–1993) |
ONUMOZ (Mosambik 1992–1994) |
UNOMIL (Liberia 1993–1997) |
UNMIH (Haiti 1993–1996) |
UNOMUR (Uganda ja Ruanda 1993–1994) |
UNASOG (Libya ja Tšad 1994) |
UNOSOM II (Somalia 1993–1995) |
UNMOT (Tadžikistan 1994–2000) |
UNAVEM II (Angola 1995–1997) |
UNSMIH (Haiti 1996–1997) |
MINUGUA (Guatemala 1997) |
UNTMIH (Haiti 1997) |
MONUA (Angola 1997–1999) |
UNAMET (Itä-Timor 1999) |
UNTAET (Itä-Timor 1999–2002) |
MIPONUH (Haiti 1997–2000) |
UNAMIR (Ruanda 1993–1996) |
UNAMIR   (Ruanda 1993–1996) |
UNOMSIL (Sierra Leone 1998–1999) |
UNIKOM (Irak ja Kuwait 1991–2003) |
UNOSOM I  (Somalia   1992–1993 ) |
UNPROFOR   (entinen Jugoslavia 1992–1993 ) |
UNPREDEP  (Makedonia  1993–1999) |  |
UNOMIG (Georgia 1993–2009) |
UNITAES   (Kroatia 1996–1998) |
UNMOP  (Prevlakan niemimaa 1996 ) |
UNIIMOG (Iran ja Irak 1988–1991) | 
UNMIK  (Kosovo 1999) |
MICAH (Haiti 2000–2001) |
UNCRO (Krotia 1994–1996) |
UNMEE   (Etiopia ja Eritrea 2000–2008) |
ONUB (Burundi 2004–2007) |
MINURCA (Keski-Afrikan tasavalta 1998–2000) |
UNAMSIL  (Sierra Leone 1999–2005) |
UNPSG (Kroatia 1998) |
UNMIBH (Bosnia ja Hertsegovina 1995–2002) |
MONUC (Kongo 1999-2010) |
UNAMA (Afganistan 2003) |
UNMIL (Liberia 2003) |
MINUSTAH  (Haiti 2004) |
UNOCI (Norsunluurannikko 2004) |
UNMISET  (Itä-Timor 2002–2005) |
UNMIT (Itä-Timor 2006-2012) |
UNAMID (Sudan 2007 ) |
MINURCAT (Tšad ja Keski-Afrikan tasavalta 2007-2010) |
UNSMIS (Syyria 2012) |
MINUSMA (Mali 2013) |
MONUSCO (Kongon dem. tasavalta 2010) |
UNSMIL (Libya 2011) |
UNIMIS (Sudan 2005–2011) |
UNMISS (Etelä-Sudan 2011) |
MINUSCA (Keski-Afrikan tasavalta 2014) |
Ukrainan ja Yhdysvaltain suhteet

Ukrainan ja Yhdysvaltain sijainti.   Ukraina  Yhdysvallat
Ukrainan ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Ukrainan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Kiovassa ja Ukrainalla on Washington DC:ssä. Maat ovat läheisiä liittolaisia.
Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 38 prosenttia ukrainalaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 32 prosenttia olivat sitä vastaan ja 30 prosenttia eivät osanneet sanoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ukrainan ja Yhdysvaltain suhteet Wikimedia Commonsissa
Tyhjätaskut

| Tyhjätaskut> 2 Broke Girls |
| --- | --- |

Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  22 minuuttia
Luoja(t):  Michael Patrick King Whitney Cummings
Pääosissa:   Kat Dennings  Beth Behrs  Garrett Morris  Jonathan Kite  Matthew Moy  Jennifer Coolidge 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS  Sub
Esitetty:  19. syyskuuta 2011 – 17. huhtikuuta 2017
Tuotantokausia:  6
Jaksoja:  138
Tunnuskappale:  "Gimme Some" (Peter Bjorn and John)
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Michael Patrick King  Whitney Cummings  Michelle Nader  Liz Astrof 
Ohjaaja(t):   Ted Wass  Scott Ellis  James Burrows  John Fortenberry  Fred Savage 
Käsikirjoittaja(t):  Michael Patrick King Whitney Cummings
Leikkaaja(t):   Darryl Bates  Ben Bosse  Peter Chakos 
Kuvaaja(t):   Chris La Fountaine  Gary Baum  Joseph W. Calloway 
Tuotantoyhtiö(t):  MPK Production Warner Bros. Television
Palkinnot
Voitetut:  2012 * People’s Choice Awards * Emmy-palkinto
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Tyhjätaskut (2 Broke Girls) on yhdysvaltalainen CBS:n tuottama tilannekomediasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2011. Suomessa sarjaa esittää televisiokanava Sub. Ensimmäinen jakso nähtiin Suomessa 4. tammikuuta 2012.
Sarja voitti Teen Choice- ja Emmy-palkinnot vuonna 2012.
Maaliskuussa 2016 vahvistettiin sarjan kuudennen kauden tilaus, jonka esittäminen aloitettiin lokakuussa samana vuonna. Kuudes kausi jäi sarjan viimeiseksi.
Juoni

Sarja kertoo kahdesta täysin erilaisesta, mutta yhtä rutiköyhästä nuoresta naisesta, jotka päätyvät sattumalta asumaan yhdessä ja työskentelemään samassa kuppilassa. Sarjassa Max ja Caroline ovat aluksi vain kuppilan tarjoilijoita, mutta kun Caroline innostuu Maxin tekemistä leivoksista ja he ryhtyvät tavoittelemaan yhteistä unelmaa omasta leivoskaupasta.
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Kat Dennings   | … |   Max Black   |
|   Beth Behrs   | … |   Caroline Channing   |
|   Garrett Morris   | … |   Earl   |
|   Jonathan Kite   | … |   Oleg   |
|   Matthew Moy   | … |   Han Lee   |
|   Jennifer Coolidge   | … |   Sophie Kachinsky   |
Tuotanto

CBS tarjosin parhaan hinnan joulukuussa 2010 televisiokanaville esitetyn pilottijakson jälkeen ja sai sarjan esitysoikeudet.
Kat Dennings valittiin Maxin rooliin 18. helmikuuta 2011. Viikon päästä Beth Behrs nimettiin toiseksi päänäyttelijäksi Carolinen rooliin. Viimeiset vakituiset roolit nappasivat Matthew Moy, Garrett Morris ja Jonathan Kite maaliskuussa 2011.
Sarjaa kuvataan live-yleisön edessä. Televisiossa tämä näkyy sweetening-työstä, joka tarkoittaa taustanaurun parantamista eri tavoin.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto CBS.comissa (englanniksi)
Tyhjätaskut Internet Movie Databasessa (englanniksi)
2 Broke Girls TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
U-93 (1940)

| U-93 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Friedrich Krupp Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  9. syyskuuta 1939
Laskettu vesille:  8. kesäkuuta 1940
Palveluskäyttöön:  30. heinäkuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  17. maaliskuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  769 t (pinnalla) 871 t (sukelluksissa) 1 070 t (max)
Pituus:  67,10 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,20 m (kokonaisleveys)
Syväys:  4,74 m
Koneteho:  3 200 hv (pinnalla) 750 hv (sukelluksissa)
Nopeus:  17,7 solmua (pinnalla) 7,6 solmua (sukelluksissa)
Toimintamatka:  8 500 nm@10 solmua (pinnalla) 80 nm@4solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  44-52 miestä
Aseistus
Aseistus:  1 × 88 mm/L45 tykki, johon 220 ammusta 5 × torpedoputkea, joihin 14 torpedoa 26 × TMA-miinaa
U-93 oli Saksan laivaston tyypin VIIC sukellusvene toisessa maailmansodassa. Palvelusaikanaan alus teki seitsemän partiomatkaa ja upotti kahdeksan kauppalaivaa, yhteensä 43 392 rekisteritonnia. Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä HMS Hesperus upotti aluksen 15. tammikuuta 1942 Pohjois-Atlantilla. Miehistönjäsenistä kuusi sai surmansa ja neljäkymmentä joutui sotavankeuteen.
Valmistus

Alus tilattiin 30. toukokuuta 1938 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 9. syyskuuta 1939 telakkanumerolla 598. Se laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 30. heinäkuuta ensimmäisenä komentajanaan Claus Korth.
Palvelus

Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Kieliin 7. sukellusvenelaivueeseen ja myöhemmin  laivueen mukana Saint-Nazaireen. Alus oli 1. lokakuuta saakka miehistön koulutuksessa, minkä jälkeen se oli operatiivisessa palveluksessa tuhoutumiseensa saakka. Alus lähti 5. lokakuuta 1940 merelle Kielistä ja saapui 7. lokakuuta Kristiansandiin.
U-93 lähti 9. lokakuuta Kristiansandista ensimmäiselle partiomatkalleen. Alus upotti 15. lokakuuta (58°58′N, 09°54′W) saattueessa OA-228 matkanneen New Zealand Shipping Companyn SS Hurunuin (9 331 grt). Kaksi päivää myöhemmin alus upotti saattueesta OB-228 norjalaisen A/S Songan SS Dokkan (1 168 grt) Bergenistä (60°46′N, 16°30′W) ja Richard W. Jones and Companyn SS Uskbridgen (2 715 grt) (60°40′N, 15°50′W). Saattueen suojaus yritti kolmeen otteeseen upottaa hyökkäävän sukellusveneen tuloksetta. Alus palasi 25. lokakuuta St. Nazaireen.
Alus lähti 7. marraskuuta St. Nazairesta toiselle partiomatkalleen, mistä se palasi 29. marraskuuta Lorientiin. Alus lähti 11. tammikuuta 1941 Lorientista kolmannelle partiomatkalleen, jonka aikana se upotti neljä kauppalaivaa. Alus joutui 10. helmikuuta 502. laivueen Armstrong Whitworth Whitley -pommikoneen maaliksi, jolloin vene kärsi lieviä vaurioita. Alus palasi 14. helmikuuta Lorientiin ja oli seuraavat kolme kuukautta telakalla korjattavana.
| Pvm | Alus | Kansallisuus | Uppouma (GRT) | Saattue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. tammikuuta | King Robert |  | 5886 | SC-19 |
| 29. tammikuuta | W. B. Walker |  | 10468 | SC-19 |
| 29. tammikuuta | Aikaterini | Kreikka | 4929 | SC-19 |
| 4. helmikuuta | Dione II |  | 2660 | SC-20 |
U-93 lähti 3. toukokuuta Lorientista. Aluksella sattui lähtöpäivänä konekivääriä käsiteltäessä onnettomuus, jossa kolme miehistönjäsentä haavoittui. Alus upotti 21. toukokuuta sukellusveneryhmä Westin mukana saattueesta HX-126 alankomaalaisen NV Petroleum Mij La Coronan MV Elusan (6 235 grt) (59°00′N, 38°05′W). Alus palasi 10. kesäkuuta St. Nazaireen.
Alus lähti 12. heinäkuuta St. Nazairesta viidennelle partiomatkalleen liittyäkseen sukellusveneryhmä Südiin, jonka mukana se oli 22. heinäkuuta-5. elokuuta. Alus joutui 11. elokuuta Portugalin rannikolla ilmahyökkäykseen, mikä pakotti sen aloittamaan paluumatkan tukikohtaansa. Alus saapui St. Nazaireen 21. elokuuta ilman upotuksia. Aluksen päällikkö Claus Korth siirtyi 30. syyskuuta muihin tehtäviin, ja aluksen päällikkyyden vastaanotti 6. lokakuuta Horst Elfe. Aluksen kuudes partiomatka alkoi 18. lokakuuta St. Nazairesta, jonne se palasi 21. marraskuuta ilman upotuksia. Matkansa aikana alus oli sukellusveneryhmä Schlagetotissa 23. lokakuuta- 1. marraskuuta ja Raubritterissä 1.–8. marraskuuta
Alus lähti viimeiselle partiomatkalleen 23. joulukuuta St. Nazairesta liittyäkseen sukellusveneryhmä Seydlitziin, jossa se aloitti toimintansa 27. joulukuuta. HMS Hesperus upotti aluksen 15. tammikuuta 1942 syvyyspommein Pohjois-Atlantilla. Aluksen miehistöstä sai surmansa kuusi ja neljäkymmentä joutui sotavankeuteen.
Aiheesta muualla

Ubootwaffe.net - U-93 (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Uboat.net - U-93(englanniksi)
Urvaste

| Urvaste vald |
| --- | --- |
 Urvasten kirkko ja ympäröivää maaseutua
 lippu:  vaakuna
 Urvaste vald
 Koordinaatit: 57°53′36″N, 26°29′56″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Võrumaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  entinen kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  139,67 km²
Väkiluku (2016):  1 269
 – Väestötiheys:  9,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 urvaste.kovtp.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Urvaste (vir. Urvaste vald) oli kunta Virossa Võrumaan maakunnassa. Se sijaitsi maakunnan luoteisosassa Võrun länsi- ja Valgan koillispuolella. Urvastessa oli 1 269 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 139,67 neliökilometriä.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Antslan ja Urvasten kunnat yhdistettiin uudeksi Antslan kunnaksi.
Väestö

Vuonna 2011 Urvasten kunnassa oli 1 161 asukasta, joista 1 140 (98,2 %) oli virolaisia, 12 (1,0 %) venäläisiä ja 9 (0,8 %) muita kansallisuuksia.