stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marty Walsh
Pelaajaura

Marty Walsh edusti Queen's University -yliopistoa vuosina 1902–1906 ja saavutti vuonna 1905 mestaruuden joukkueen riveissä. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 1906–07 Canadian Soo -seurassa, joka pelasi International Professional Hockey Leaguessa (IPHL). Loukkaantumisten takia hän pääsi kentälle vain seitsemässä ottelussa.
Vuonna 1907 hän vaihtoi seuraa Ottawa Senatorsiin ja pelasi siellä viisi kautta, joihin mahtui kolme Stanley Cupia (1909, 1910, 1911). Armoitettuna maalintekijänä tunnettu Walsh teki vuoden 1909 kaudella 42 maalia 12 pelissä. Vuonna 1911 hän teki 10 maalia Stanley Cup -haasteottelussa Port Arthuria vastaan; enempään on pystynyt vain Frank McGee 14 osumallaan yhdessä ottelussa. Marty Walsh kelpuutettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1963.[lähde? ]
Leveäpyrstökihu

| Leveäpyrstökihu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Kihut Stercorariidae
Suku::  Kihut Stercorarius
Laji::  pomarinus
Kaksiosainen nimi
 Stercorarius pomarinus  (Temminck, 1815) 

Katso myös
   Leveäpyrstökihu Wikispeciesissä   Leveäpyrstökihu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leveäpyrstökihun munia.
Leveäpyrstökihu (Stercorarius pomarinus) on aggressiivinen, isokokoinen kihu. Lajin nimesi Coenraad Jacob Temminck 1815.
Koko ja ulkonäkö

Leveäpyrstökihu muistuttaa muodoltaan muita kihuja - siivet ovat terävät, muoto solakka ja siivenkäyttö jäntevämpää kuin lokeilla. Vanhan linnun keskimmäiset pyrstösulat ovat pidentyneet ja niiden kärjet leventyneet ”pampuloiksi”. Leveäpyrstökihulla tiedetään olevan kaksi erilaista värimuotoa, vaalea ja tumma, mutta myös välimuotoisia tavataan. Värimuodoista tumma on lähes kokonaan suklaanruskea, ja sen käsisiivellä sijaitsee vaalea laikku. Vaalealla linnulla on puolestaan vaalea vatsapuoli, tummat siivet ja selkä, ja sen rinnan poikki kulkee karkea rintavyö ja muuten vaalean pään otsa ja päälaki ovat tummat. Nuori lintu muistuttaa väritykseltään nuorta merikihua.
Linnun pituus on 45 cm, kesäasussa pyrstösulat lisäävät siihen jopa 10 cm, ja paino 650–750 g. Naaras on koirasta kookkaampi.
Levinneisyys

Leveäpyrstökihu pesii Pohjois-Amerikan ja Euraasian pohjoisosissa, lähinnä Suomea Barentsinmeren itäosissa. Maailman populaation koko on 50 000–100 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Se talvehtii trooppisilla merillä, Tyynellämerellä Papua-Uusi-Guinean ja Australian vesillä, Intian valtameressä Persianlahdella ja Arabian niemimaan vesillä ja Atlantilla päiväntasaajan pohjoispuolella Karibianmereltä Sargassomerelle sekä Länsi-Afrikan edustan kylmissä merivirroissa. Suomessa se on vähälukuinen läpimuuttaja erityisesti toukokuussa.
Elinympäristö

Avoin tundramaasto on leveäpyrstökihun kotiseutua pesimäaikana. Pääosa kannasta pesii merellisessä ympäristössä, sekä kuivilla että soistuneilla alueilla. Pieni osa pesii sisämaan järvien ja jokien tuntumassa. Muuttoaikoina ja talvehtimisseuduilla laji pysyttelee enimmäkseen avomerellä.
Lisääntyminen

Pesä on avoimesti maassa. Leveäpyrstökihu tekee tavallisesti 2, joskus 3 tai 1 munaa. Haudonta kestää 25–27 päivää ja molemmat puolisot hautovat. Poikaset jättävät pesäkuopan muutaman päivän ikäisinä mutta pysyttelevät pesän lähistöllä, kunnes oppivat lentämään 31–34 päivää vanhoina. Molemmat emot hoitavat ja ruokkivat poikasia vielä 2 viikkoa sen jälkeen kun ne oppivat lentämään.
Ravinto

Pesimäalueillaan leveäpyrstökihu syö myyriä ja sopuleita, myös muiden lintujen poikasia ja munia. Muuttomatkoilla sille kelpaavat muutkin pienet eläimet, joita se myös varastaa muilta linnuilta. Se kalastaa syöksysukeltamalla ja syö raatoja sekä merellä että maissa. Toisinaan se tappaa lokkeja ja kahlaajia ruoakseen.
Matolammi (Jämsä, Koivukylä)

| Matolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°04′47″N, 24°52′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.525.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  167,3 m 
Rantaviiva:  0,5 km 
Pinta-ala:  0,016 km² 
 fiMatolammi 
Matolammi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva 1,6 hehtaarin laajuinen metsälampi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 29 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Matolammen pituus on 180 metriä ja leveys 140 metriä. Idässä sijaitsee Lähdejärvi ja etelässä Koukkulammi. Keuruun raja kulkee noin 600 metriä Matolammesta länteen.
Matolammi kuuluu Hanhiojan valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Iso Rautaveden alueella, joka puolestaan on toisen jakovaiheen vesistö Jämsän reitin valuma-alueella. Päävesistönä on Kymijoen vesistö. Hanhiojan alueen laajin vakavesi Hanhijärvi sijaitsee kuutisen kilometriä Matolammilta itään ja sen korkeustaso on noin 65 metriä Matolammia alempana.
Neljä kilometriä Koskenpään Matolammilta etelälounaaseen sijaitsee 60 aarin laajuinen Matolammi.
Margareeta Ranskalainen

Margareeta Ranskalainen (n. 1282–1318) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli Edward I:n puolisona Englannin kuningatar.
Margareeta oli Filip III Rohkean ja Brabantin Marian (1254–1321) tytär. Hänestä tuli Edvard I:n toinen vaimo noin 16-vuotiaana vuonna 1299. Edvardin ensimmäinen vaimo Eleanor oli kuollut vuonna 1290, ja hän havitteli ensin Margareetan vanhempaa sisarpuolta Blanchea, mutta isä vastusti tätä liittoa.
Margareeta ja Edvard vihittiin Canterburyssä syyskuussa 1299 sodan riehuessa edelleen Skotlannissa. Edvard palasi häistä rintamalle ja Margareeta vetäytyi Lontoon Toweriin suojautumaan kaupungissa riehuneelta isorokolta, kunnes Edvard kutsui hänet rinnalleen sotatantereelle. Heille syntyi kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Edvardin kuoltua hänen seuraajakseen nousi Edvard II hänen ensimmäisestä liitostaan. Tämä meni naimisiin Margareetan velipuolen tyttären Isabellan kanssa. Margareeta vietti viimeiset vuotensa Marlboroughin linnassa Wiltshiressä.
Mediomatrikit

Mediomatrikkien lyöttämiä stateereja,  n. 100-60 eaa.
Mediomatrikit (lat. Mediomatrici) olivat kelttiläinen heimo, joka asui Gallia Belgican alueella. Heidän pääkaupunkinsa oli Dividurum, nykyinen Metz. Paikannimien perusteella on päätelty, että osa mediomatrikeista on saattanut perustaa asutuskeskuksia Pohjois-Italiaan, lähelle Novaraa.
Martin ja Lewis

Dean Martin (vas.) ja Jerry Lewis vuonna 1950.
Martin ja Lewis oli yhdysvaltalainen komediapari, jonka muodostivat laulaja Dean Martin ja koomikko Jerry Lewis. He aloittivat yhteisen uransa lavakoomikoina ja jatkoivat suosittuina esiintyjinä televisiossa ja elokuvissa vuoteen 1956 asti.
Ura

Dean Martin ja Jerry Lewis tapasivat New Yorkissa vuonna 1946, jolloin he esiintyivät paikallisissa yökerhoissa samoina iltoina. Yhdessä he esiintyivät ensimmäisen kerran 500 Clubissa Atlantic Cityssä. Esityksessä Martin lauloi ja Lewis häiriköi hänen esiintymistään, ja tähän samaan työnjakoon kaksikon lavashow perustui seuraavat kymmenen vuotta.
Martinista ja Lewisista tuli nopeasti suosittuja, ja he pääsivät esiintymään suuriin yökerhoihin pääesiintyjinä. Ensimmäisen elokuvansa Tontut toverukset he tekivät vuonna 1949. Elokuva sai huonot arvostelut, mutta Lewisin epätavallista koomisuutta kehuttiin. Seuraavina vuosina kaksikon tekemät elokuvakomediat Paramountilla nostivat heidät suursuosioon Amerikassa, ja he olivat 1950-luvulla maan tuottavimmat elokuvatähdet.
Martin ja Lewis nähtiin useasti myös television komediaohjelmissa. Radiossa he eivät koskaan lyöneet läpi, arvostelijoiden mukaan siksi, että heidät piti nähdä.
Martinin ja Lewisin välit muuttuivat vuosi vuodelta riitaisammiksi, ja vuonna 1956 he lähtivät omille teilleen. Kumpikin loi tahollaan menestyksekkään soolouran.
Filmografia

Tontut toverukset (My Friend Irma, 1949)
Tontut toverukset lännessä (My Friend Irma Goes West, 1950)
Armeijan monnit (At War with the Army, 1950)
Isän jäljissä (That's My Boy, 1951)
Laivaston monnit (Sailor Beware, 1952)
Laskuvarjomonnit (Jumping Jacks, 1952)
Kaksi iloista merimiestä Balissa (Road to Bali, 1952)
Jenkki ja Lenkki neropatteina (The Stooge, 1952)
Yö kummitussaarella (Scared Stiff, 1953)
Villikkopojat pulassa (The Caddy, 1953)
Satulassa haaremiin (Money from Home, 1953)
Toivoton tapaus (Living It Up, 1954)
Sirkuksen huimapäät (3 Ring Circus, 1954)
Hassu parturi (You're Never Too Young, 1955)
Vaarattomia vakoilijoita (Artists and Models, 1955)
Peloton sheriffi (Pardners, 1956)
Huoleton härkätaistelija (Hollywood or Bust, 1956)
Man and Machine

| Man and Machine U> D.O. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Roxx Studio,  syyskuu, 2001 - tammikuu, 2002 Pulheim, Saksa
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 2002
 Tuottaja(t): Udo Dirkschneider Stefan Kaufmann 
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 52.51
 Levy-yhtiö: Breaker Records
U.D.O:n muut julkaisut
| Live From Russia 2001 | Man and Machine 2002 | Nailed to Metal – The Missing Tracks 2003 |
Man and Machine on saksalaisen heavy metalia soittavan U.D.O:n pitkäsoitto vuodelta 2002.
Kappaleet

Man and Machine – 5.41
Private Eye – 3.57
Animal Instinct – 4.12
The Dawn of the Gods – 4.53
Dancing with an Angel – 4.12
Silent Cry – 5.22
Network Nightmare – 4.04
Hard to Be Honest – 4.50
Like a Lion – 4.16
Black Heart – 4.32
Unknown Traveler – 6.52
Kokoonpano

Udo Dirkschneider – laulu
Stefan Kaufmann – kitara
Igor Giandola – kitara
Fitty Wienhold – basso
Lorenzo Milani – rummut
Arviot

Allmusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Man and Machine discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Albumi Man and Machine Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
U.D.O.
| Udo Dirkschneider • Sven Dirkschneider • Andrei Smirnov • Dee Dammers • Tilen Hudrap |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Animal House • Mean Machine • Faceless World • Timebomb • Solid • No Limits • Holy • Man and Machine • Thunderball • Mission No. X • Mastercutor • Dominator • Rev-Raptor • Steelhammer • Decadent • Steelfactory • We Are One • Game Over • Touchdown
Livealbumit:  "Live from Russia" • "Nailed to Metal – The Missing Tracks" • "Mastercutor Alive" • "Live in Sofia" • "Steelhammer - Live from Moscow" • "Navy Metal Night" • "Live in Bulgaria 2020 – Pandemic Survival Show"
EP:t:  24/7 • The Wrong Side of Midnight • Infected • Leatherhead
Singlet:  "They Want War" • "Heart of Gold" • "Faceless World" • "Two Faced Woman" • "Independence Day" • "Lovemachine" • "Dancing With An Angel" • "24/7" • "The Wrong Side of Midnight" • "Infected" • "Leatherhead" • "Metal Machine" • "Steelhammer" • "Decadent" • "Rising High" • "One Heart One Soul" • "Make the Move" • "Neon Diamond" • "We Are One" • "Metal Never Dies" • "Kids And Guns" • "Prophecy"
Videot:  "Nailed to Metal: The Complete History" • "Thudervision" • "Mastercutor Alive" • "Live in Sofia" • "Steelhammer: Live from Moscow" • "Navy: Metal Night" • "Live in Bulgaria 2020 – Pandemic Survival Show"
Matolammi (Ikaalinen)

| Matolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°N, 23°E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  oja Ahvenlammiin 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,4 m 
 fiMatolammi 
Matolammi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Matolammi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa

Paikalla on kaksi lampea, joista itäisempi on nimetty peruskartassa Matolampi. Tämä lampi on 150 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Pienempi lampi sijaitsee lännempänä 80 metrin pituisen laskuojan päässä. Tämä lampi on 100 metriä pitkä ja puolet kapeampi. Pienestä lammesta lähtee laskuoja Ahvenlammiin. Lammet sijaitsevat soistuneen metsän keskellä. Niiden rannat ovat rakentamattomat eikä niille johda tietä. Seututie 276 kulkee 300 metrin etäisyydellä ohitse.
Matti Heikkinen (arkkitehti)

Matti Heikkinen (s. 1940) on suomalainen arkkitehti ja pohjoissuomalaisen arkkitehtitoimisto Uki Arkkitehdit Oy:n entinen toimitusjohtaja (1972–2007) ja nykyinen hallituksen puheenjohtaja. Toimiston perusti hänen isänsä Uki Heikkinen vuonna 1958, ja sen nykyisenä toimitusjohtajana toimii hänen poikansa Mikko Heikkinen.
Heikkinen opiskeli arkkitehdiksi Oulun yliopistossa vuodesta 1961 alkaen ja valmistui arkkitehtuurin koulutusohjelman kolmannelta vuosikurssilta.
Suunnittelutöitä

Matti Heikkisen aikana Uki Arkkitehdit Oy suunnitteli Pohjois-Suomeen ja ulkomaille useita teollisuuslaitoksia ja kulttuurirakennuksia:
Oulun jäähalli (1975)
Oulun musiikkikeskus (1983)
Kuhmo-talo (1993)
Stora Enson Oulun paperitehtaat (1990-luku)
Nokia Oyj:n Peltolan kampus, nykyinen Technopolis Peltola (1999)
Kulttuurikeskus Akustiikka (2003)
Heinäpään jalkapallohalli (2007)
Lumoava kirous (elokuva)

| Lumoava kirous> Beautiful Creatures |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard LaGravenese
Käsikirjoittaja:  Richard LaGravenese
Perustuu:  Kami Garcian ja Margaret Stohlin romaaniin Lumoava kirous
Tuottaja:  Andrew A. Kosove Broderick Johnson Erwin Stoff David Valdes Molly Mickler Smith
Säveltäjä:  Thenewno2
Kuvaaja:  Philippe Rousselot
Leikkaaja:  David Moritz
Lavastaja:  Matthew Flood Ferguson
Pääosat:  Alden Ehrenreich Alice Englert Jeremy Irons Viola Davis Emmy Rossum Thomas Mann Emma Thompson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures
Levittäjä:  Warner Bros. ProVideo Netflix
Ensi-ilta:   14. helmikuuta 2013  1. maaliskuuta 2013
Kesto:  124 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  60 000 000 dollaria
Tuotto:  60 052 138 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumoava kirous (engl. Beautiful Creatures) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut romanttinen fantasiaelokuva, joka perustuu Kami Garcian ja Margaret Stohlin  vuoden 2009 nuortenromaaniin Lumoava kirous. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Richard LaGravenese ja sen pääosissa ovat Alice Englert ja Alden Ehrenreich. Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 1. maaliskuuta 2013.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alice Englert  | … |  Lena Duchannes   |
|  Alden Ehrenreich  | … |  Ethan Lawson Wate   |
|  Jeremy Irons  | … |  Macon Melchizedek Ravenwood   |
|  Viola Davis  | … |  Amarie Treadeau   |
|  Emmy Rossum  | … |  Ridley Duchannes   |
|  Thomas Mann  | … |  Wesley Jefferson Lincoln   |
|  Emma Thompson  | … |  Mavis Lincoln / Sarafine Duchannes   |
|  Margo Martindale  | … |  Delphine Duchannes   |
|  Eileen Atkins   | … |  Emmaline Duchannes    |
|  Zoey Deutch  | … |  Emily Asher   |
|  Tiffany Boone  | … |  Savannah Snow   |
|  Kyle Gallner  | … |  Larkin Kent   |
|  Pruitt Taylor Vince  | … |  Mr. Lee   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Lumoava kirous Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Lumoava kirous Box Office Majossa (englanniksi)
Lumoava kirous Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Lumoava kirous Metacriticissä (englanniksi)
Mark

Mark voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä

Mark, miehen etunimi, Markus-nimen lyhentymä
Mark, seuraavien henkilöiden sukunimi:
Heidi Mark (s. 1971), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
Heinrich Mark (1911–2004), virolainen poliitikko, Viron pakolaishallituksen viimeinen väliaikainen presidentti
Jan Mark (1943–2006), brittiläinen lastenkirjailija
Julius Mark (1890–1959), virolainen kielitieteilijä
Lee Mark, Lee Min Hyung (s. 1999), eteläkorealainen muusikko
Mary Ellen Mark (1940–2015), yhdysvaltalainen valokuvaaja
Money Mark, oik. Mark Ramos-Nishita (s. 1960), yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja
Pekka Mark (s. 1961), ruotsinsuomalainen kemisti
Russell Mark (s. 1964), australialainen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja
Paikkoja

Markin kunta, kunta Länsi-Götanmaan läänissä Ruotsissa
Saint Mark, alue Dominicalla
Saint Mark, alue Grenadalla
Mark, postinumeroalue Kemiönsaarella
Muita merkityksiä

Mark, markka, etenkin Saksan markka (saks. Deutsche Mark), Saksan entinen rahayksikkö
Mark, linjan hiljainen tila ("1") asynkronisessa sarjaliikenteessä
Mark., Markuksen evankeliumin lyhenne Raamatun lukujen ja jakeiden merkinnöissä
MARK, Suomen Markkinointiliitto
Harvard Mark I, varhainen tietokone
Manchester Mark I, varhainen tietokone
Ferranti Mark I, varhainen tietokone
Jaguar Mark X, automalli
Lincoln Mark VIII, automalli
Mark I, panssarivaunu
Mark I & II, Deep Purplen kokoelmalevy
The Mark II Purple Singles, Deep Purplen kokoelmalevy
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mark”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Leveäosmankäämi

| Leveäosmankäämi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Osmankäämikasvit Typhaceae
Suku::  Osmankäämit Typha
Laji::  latifolia
Kaksiosainen nimi
 Typha latifolia  L. 
Katso myös
   Leveäosmankäämi Wikispeciesissä   Leveäosmankäämi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leveäosmankäämi (Typha latifolia) on osmankäämeihin kuuluva monivuotinen, ilmaversoinen kasvi, jota kasvaa kosteissa paikoissa. Laji on yleinen suuressa osassa Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa.
Ulkonäkö ja koko

Leveäosmankäämi kasvattaa 1,5–2 metriä pitkän, paksun varren. Juurakko on suikerteleva ja sen sisus on taikinamainen. Pitkät, vaalean sinivihreät lehdet kasvavat kaljussa varressa vuorottain, enimmäkseen varren tyviosasta. Tavallisesti ne eivät ulotu kukinnon tasalle. Lehdet ovat tavallisesti 1–2 cm leveitä, tasasoukkia, litteitä, jäykähköjä ja hohkaisia. Lehden tuppi on pitkä ja tiiviisti vartta ympyröivä. Lehden kärkiosa ei ole kierteinen. Varren kärjessä sijaitseva tiivis, lieriömäinen kukinto on kaksiosainen. Hedekukat sijaitsevat kukinnon yläosassa ja emikukat alaosassa. Hede- ja emikukat ovat toisissaan kiinni. Mustanruskea emikukkaosa kasvaa 10–25 cm pitkäksi ja 2–3 cm paksuksi. Leveäosmankäämi kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Suurimmissa kukinnoissa voi olla jopa yli 100 000 pientä kukkaa.
Leveäosmankäämi muistuttaa suuresti lähisukulaistaan kapeaosmankäämiä (T. angustifolia), mutta jälkimmäisen lehdet ovat kapeampia ja hede- ja emikukkaosat toisistaan erillään. Lajit voivat myös risteytyä keskenään.
Levinneisyys

Leveäosmankäämiä tavataan koko Euroopassa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu satunnaisempana Pohjois-Afrikkaan, Lähi-itään ja Keski-Aasiaan. Lajia tavataan myös paikoitellen Siperiassa. Leveäosmankäämiä kasvaa myös suurimmassa osassa Pohjois-Amerikan mannerta pohjoisimpia ja lounaisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa leveäosmankäämi on paikoitellen erittäin yleinen linjan Oulu–Lieksa eteläpuolella. Runsaimmillaan laji on Varsinais-Suomessa. Pohjoisimmat havainnot lajista on Etelä-Lapista. Leveäosmankäämi on Suomessa viime vuosikymmeninä yleistynyt ja levinnyt pohjoiseen päin muun muassa liikenteen mukana.
Elinympäristö

Leveäosmankäämin tyypillisiä kasvupaikkoja ovat järvien, jokien ja murtovesilahtien matalavetiset rannat, ojat, lammikot ja kaivannot. Joskus laji kasvaa myös märällä maalla.
Käyttö

Leveäosmankäämiä on aikaisemmin käytetty moneen eri tarkoitukseen. Kasvin lehtiä on käytetty mattojen raaka-aineeksi ja tynnyreiden tiivistämiseen. Kukintoja on puolestaan käytetty tyynyjen täytteenä untuvien kanssa. Leveäosmankäämin paksua juurta on myös entisaikoina käytetty hätäravintona. Myös kasvin pieniä kevätversoja voi syödä raakana tai keitettynä. Nykyään leveäosmankäämiä viljellään jonkin verran koristekasvina ja käytetään kuivakukkana.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Leveäosmankäämi (Typha latifolia)
Kasviatlas 2018: Leveäosmankäämin (Typha latifolia) levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajituntemuksen oppimisympäristö: Leveäosmankäämi (Typha latifolia) (Arkistoitu – Internet Archive)
Luontoportti: Leveäosmankäämi (Typha latifolia)
Pohjolan kasvien pauloissa: Typha latifolia - leveäosmankäämi
Valokki – nettikasvio: Leveäosmankäämi (Typha latifolia)
JSTOR Global Plants: Typha latifolia (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Typha latifolia (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Typha latifolia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Typha latifolia (englanniksi)
Flora of North America: Typha latifolia (englanniksi)
Leveäosmankäämin kukinto
Leveäosmankäämikasvusto
Matolammi (Virrat, Jähdyspohja)

| Matolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°11′33″N, 23°52′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Syväjärveen 
Järvinumero:  35.411.1.022
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148,7 m  
Rantaviiva:  0,436 km  
Pinta-ala:  1,435 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMatolammi 
Matolammi  on Pirkanmaalla Virroilla Jähdyspohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148,7 metriä mpy.
Medio Campidanon maakunta

Medio Campidanon maakunta (ital. Provincia del Medio Campidano, sardiksi Provìntzia de su Campidanu de Mesu) oli yksi Italian maakunnista. Se sijaitsi Sardinian saaren länsiosassa.
Medio Campidanon maakunnan pinta-ala oli 1 516 km², ja asukkaita oli 100 000. Maakunta muodostui 28 kunnasta, ja sen hallintokeskuksia olivat Sanluri ja Villacidro.
Helmikuussa 2016 maakunnasta tuli osa Etelä-Sardinian maakuntaa.
Medio Campidanon alue.
Alueen väkiluvultaan suurimmat kunnat olivat:
| Kunta | Asukasluku |
| --- | --- |
Villacidro: 14 245
Guspini: 12 100
Serramanna: 9 233
San Gavino Monreale: 8 798
Sanluri: 8 543
Gonnosfanadiga: 6 693
Arbus: 6 465
Markovin ketju

Markovin ketju (nimetty Andrei Andrejevitš Markovin mukaan) on stokastinen prosessi, jossa uusi tila riippuu vain edellisestä tilasta. Esimerkki Markovin ketjusta on satunnaiskulku. Jos  A on tilasiirtomatriisi ja  B on alkutilavektori, niin  n askeleen jälkeen eri tilojen todennäköisyydet saadaan vektorista  B\cdot A^{n}. Jotkin alkeelliset pupputeksti-generaattoritselvennä perustuvat Markovin ketjuihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Suomeksi

Simo Särkkä: Markovin ketjut (Arkistoitu – Internet Archive)