stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Persona 5 Strikers
Äänirooleissa > Englanninkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Xander Mobus  | … |  protagonisti   |
|  Cassandra Lee Morris  | … |  Morgana   |
|  Max Mittelman  | … |  Ryuji Sakamoto   |
|  Erika Harlacher  | … |  Ann Takamaki   |
|  Matt Mercer  | … |  Yusuke Kitagawa   |
|  Cherami Leigh  | … |  Makoto Niijima   |
|  Erica Lindbeck  | … |  Futaba Sakura   |
|  Xanthe Huynh  | … |  Haru Okumura   |
|  Megan Harvey  | … |  Sophia   |
|  Tom Taylorson  | … |  Zenkichi Hasegawa   |
|  Kira Buckland  | … |  Kuon Ichinose   |
|  Susan Bennett  | … |  EMMA/Demiurgi   |
|  Melanie Minichino  | … |  Alice Hiiragi   |
|  Zach Aguilar  | … |  Ango Natsume   |
|  Kim Rhodes  | … |  Mariko Hyodo   |
|  Colleen O’Shaughnessey  | … |  Akane Hasegawa   |
|  George Ackles  | … |  Akira Konoe   |
|  Jamieson Price  | … |  Sojiro Sakura   |
|  Elizabeth Maxwell  | … |  Sae Niijima   |
|  Carrie Keranen  | … |  Lavenza   |
|  Mara Junot  | … |  Miyako Kaburagi   |
|  Andrew Morgado  | … |  Jyun Owada   |
|  Darin de Paul  | … |  poliisiviraston pääjohtaja, sivuäänet   |
|  Valerie Arem  | … |  sivuäänet   |
|  Dawn Bennett  | … |  sivuäänet   |
|  SungWon Cho  | … |  sivuäänet   |
|  Greg Chun  | … |  sivuäänet   |
|  Ben Diskin  | … |  sivuäänet   |
|  David Forseth  | … |  sivuäänet   |
|  Alexander Gross  | … |  sivuäänet   |
|  Todd Haberkorn  | … |  sivuäänet   |
|  Julie Nathanson  | … |  sivuäänet   |
|  Eden Riegel  | … |  sivuäänet   |
|  Alejandro Saab  | … |  sivuäänet   |
|  Sarah Williams  | … |  sivuäänet   |
|  Debra Wilson  | … |  sivuäänet   |
|  Joe Zieja  | … |  sivuäänet   |
Aleš Valenta

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aleš Valenta vuonna 2022. |  Aleš Valenta vuonna 2022. |  Aleš Valenta vuonna 2022. |  |
Maa:   Tšekki
Miesten freestyle-hiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | hypyt |  |
Aleš Valenta (s. 6. helmikuuta 1973 Šumperk) on tšekkiläinen entinen freestyle-hiihtäjä. Hän voitti olympiakultaa freestylehypyissä vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä. Jälkimmäisissä talviolympialaisissa Torinossa hän loukkaantui harjoituksissa eikä päässyt finaaliin puolustamaan voittoaan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Aleš Valenta
Perse School for Girls

Perse School for Girls  on yksityinen, maksullinen koulu 7–18-vuotiaille tytöille (vuodesta 2008 alkaen hyväksytään myös poikia iältään 16-18). Koulu sijaitsee Englannissa lähellä Cambridgea.
Koulu tunnetaan erinomaisesta akateemisesta osaamisestaan (GCSE 2007).
Historia

Perse School for Girls perustettiin vuonna 1881 ja se vietti 130:ttä vuosipäiväänsä vuonna 2011. Nimensä koulu on saanut 1600-luvulla eläneeltä Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegen jäseneltä tohtori Stephen Perseltä.
Sijainti

Koulu käsittää yhden korttelin, jonka rajaa kolmelta puolelta asuinkorttelit ja neljänneltä puolelta Cambridgen yliopiston kemian laitos.
Koulu omistaa kaksi rakennusta lähistöltä, joissa on muita kouluja. Lähistöllä lyhyen kävelymatkan päässä on myös pelikenttä, jolla käytettävissä ovat yleisurheilumahdollisuudet sekä paviljonki.
Oppilaat

Oppilaita on tällä hetkellä noin 700, joista 180 on Junior Schoolin ja 80 Sixth Formin alaisuudessa.
Muut aktiviteetit

Perse School for Girls on saanut brittiläisen neuvoston kansainvälisen koulupalkinnon tunnustuksena yhteistyöstä mm. suomalaisten, unkarilaisten, portugalilaisten, italialaisten,  ranskalaisten, venäläisten, espanjalaisten, saksalaisten sekä japanilaisten koulujen kanssa.
Monet Perse-koulun tyttöjoukkueet kilpailevat alueellisesti useissa urheilulajeissa. Osa tytöistä kilpailee myös kansallisella tasolla.
Musiikki on koulussa tärkeässä asemassa. Henkilökohtaista instrumenttiopetusta on saatavilla useille eri soittimille sekä useita konsertteja järjestetään Cambridgen yliopiston West Road-konserttisalissa.
Koulu järjestää vuosittaisen Perse Giving Day -hyväntekeväisyystapahtuman.
Aiheesta muualla

The Perse School for Girls — virallinen kotisivu (englanniksi)
Alf (täsmennyssivu)

Alf voi tarkoittaa näitä asioita:
Alf, yhdysvaltalainen televisiosarja
Alf, sarjakuvalehti
Alf, skandinaavisen mytologian keijukainen
Alf, miehen nimi
Application Level Framing, ALF, sovellustason kehystys
Animal Liberation Front, ALF, Eläinten vapautusrintama
Afar Liberation Front, ALF, afarien vapautusrintama
Arab Liberation Front, ALF, Palestiinan vapautusjärjestöön (PLO) kuuluva pieni poliittinen ryhmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alf”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Aleš Vodseďálek

| Aleš Vodseďálek |
| --- | --- |
 Aleš Vodseďálek vuoden 2010 talviolympialaisissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Jilemnice, Tšekkoslovakia
Uran tiedot
Pituus:  183 cm
Seura:  Dukla Liberec
Laji:  yhdistetty 
Maailmancup
Kaudet:  2006–
Paras sijoitus:  23
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 2. maaliskuuta 2015 
Aleš Vodseďálek (s. 5. maaliskuuta 1985 Jilemnice) on tšekkiläinen yhdistetyn hiihtäjä. Vodseďálek on 183 senttimetriä pitkä, painaa 68 kilogrammaa ja edustaa Dukla Libereciä.
Vodseďálek on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2006 ja 2010. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 34:s sija vuoden 2010 talviolympialaisista Vancouverista. Viestissä hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas. MM-kilpailuihin Vodseďálek on osallistunut kolmesti vuosina 2005, 2009 ja 2011. Paras sijoitus on vuoden 2009 kilpailuiden 31:s sija. Viestissä Vodseďálek on sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi.
Vodseďálek debytoi yhdistetyn maailmancupissa tammikuussa 2006 Harrachovissa sijoittuen normaalimäen sprintissä sijalle 28. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset pisteet. Vodseďálekin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 23. sija, jonka hän on saavuttanut kahdesti; maaliskuussa 2009 Salpausselän suurmäen kilpailusta ja marraskuussa 2011 Rukan suurmäen kilpailusta.
Käännös suomeksi
Alina Astafei

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alina Astafei |  Alina Astafei |  Alina Astafei |  |
Naisten yleisurheilu
Maa:   Romania
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | Korkeushyppy |  |
Maa:   Saksa
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1995 | Korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1995 | Korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 1998 | Korkeushyppy |  |
Alina Astafei (s. 7. kesäkuuta 1969 Bukarest) on saksalainen entinen korkeushyppääjä, joka edusti Romaniaa vuoteen 1995 saakka. Ennen vuotta 1995 hänet tunnettiin nimellä Galina Astafei. Astafei voitti hopeaa Barcelonan olympialaisissa 1992 hypättyään tasan kaksi metriä. Hän voitti Romanian kansalaisena myös kultaa vuoden 1989 universiadeissa ja sijoittui viidenneksi Soulin olympialaisissa 1988. Saatuaan Saksan kansalaisuuden Astafei voitti kultaa sisäratojen MM-kisoissa 1995 ja hopeaa saman vuoden ulkoratojen MM-kisoissa. Myöhemmin hän myös voitti pronssia EM-kisoista 1998 ja sijoittui viidenneksi Atlantan olympialaisissa 1996 tuloksellaan 196 cm.
Ennätykset

Lähde: IAAF
Korkeushyppy: 201 cm (1995)
Korkeushyppy (sisäradat): 204 (1995)
Pianokonsertto nro 2 (Rahmaninov)

Konserton alkutahdit
Sergei Rahmaninovin pianokonsertto nro 2 c-molli op. 18 on romantiikan aikakauden tunnetuimpia pianokonserttoja.
Rahmaninov sävelsi konserton vuosina 1900–1901 ja omisti sen psykiatri Nikolai Dahlille (1860–1939), joka oli auttanut häntä neljän vuoden ajan. Toinen ja kolmas osa valmistuivat vuonna 1900 ja ensimmäinen osa vuonna 1901. Kantaesitys oli 9. marraskuuta (27. lokakuuta) 1901 Moskovassa. Kantaesityksen johti Aleksandr Ziloti ja Rahmaninov oli itse solistina.
Konsertto Skidmore College Orchestran esittämänä.
Tiedostot Musopen.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Osat

Moderato
Adagio sostenuto
Allegro scherzando
Huomioita

↑  Venäläinen kalenteri muuttui vuonna 1918
Aiheesta muualla

Partituuri, yms. International Music Score Library Project
Alina Alexandra Dumitru

| Mitalit> Maa:   Romania.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten judo. Olympialaiset  | Maa:   Romania> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 | 48 kg |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 48 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kairo 2005 | 48 kg |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2007 | 48 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2010 | 48 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bukarest 2004 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Rotterdam 2005 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Tampere 2006 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Belgrad 2007 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Lissabon 2008 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Wien 2010 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Istanbul 2011 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Tšeljabinsk 2012 | 48 kg |  |
|  Pronssia | Maribor 2002 | 52 kg |  |
|  Pronssia | Tbilisi 2009 | 48 kg |  |
Alina Alexandra Dumitru (s. 30. elokuuta 1982 Ploiești) on romanialainen judoka, lajin olympiavoittaja ja kahdeksankertainen Euroopan-mestari.
Ura

Dumitru voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 48 kg:n sarjassa Nabeulissa vuonna 2000. Seuraavana vuonna hän saavutti samassa ikäluokassa EM-hopeaa Budapestissa. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Dumitru sai oltuaan kolmas 52 kg:n painoluokassa Mariborin EM-kilpailuissa 2002. Tätä lukuun ottamatta kaikki hänen merkittävät saavutuksensa ovat tulleet 48-kiloisissa.
Dumitru sijoittui vuonna 2003 pronssille sotilaiden MM-kilpailuissa Cataniassa ja oli seitsemäs niin Düsseldorfin EM- kuin Osakan MM-kisoissakin. Seuraavana vuonna hän voitti Bukarestissa Euroopan mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Valko-Venäjän Tatjana Moskvinan. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi.
Dumitru voitti vuonna 2005 Euroopan mestaruuden Rotterdamissa voitettuaan loppuottelussa ranskalaisen Frédérique Jossinet'n. Kairon MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia. Seuraavana vuonna Dumitru voitti jälleen Euroopan mestaruuden kukistettuaan Tampereella käytyjen kisojen 48-kiloisten finaalissa Turkin Nese Sensoyn. Lisäksi hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden Vinkovcissa.
Vuonna 2007 Dumitru voitti neljännen kerran peräkkäin 48-kiloisten Euroopan mestaruuden kukistettuaan Belgradin EM-kisojen loppuottelussa italialaisen Valentina Moscattin. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa Dumitru saavutti pronssia. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen EM-kultaa Lissabonin kisoissa, loppuotteluvastustajana oli Frédérique Jossinet.
Pekingin olympialaisissa Dumitru voitti kultaa 48 kg:n sarjassa kukistettuaan finaalissa kuubalaisen Yanet Bermoit'n. Vuonna 2009 hän sai pronssia Tbilisin EM-kisoissa ja sijoittui viidenneksi Rotterdamin MM-kilpailuissa. Wienin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa kukistettuaan loppuottelussa unkarilaisen Éva Csernoviczkin. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Istanbulissa 2011 hän voitti EM-loppuottelussa jälleen Éva Csernoviczkin. Hän sai samana vuonna pronssia sotilaiden MM-kilpailuissa Rio de Janeirossa ja oli seitsemäs Pariisin MM-kilpailuissa.
Dumitru voitti Euroopan-mestaruuden jälleen Tšeljabinskissa 2012 kukistettuaan loppuottelussa belgialaisen Charline van Snickin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilian Sarah Menezesille.
Dumitru on voittanut kymmenen maailmancup- tai Continental Open -kilpailua, ollut seitsemän kertaa toinen ja 11 kertaa kolmas. Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa hänellä on kaksi turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Romanian mestaruuden hän on voittanut kolmesti.
Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Golden Globe)

| Parhaan musikaali- tai komediaelokuvan miespääosan Golden Globe |
| --- | --- |
Palkitaan:  miesnäyttelijälle parhaasta suorituksesta pääroolissa musikaali- tai komediaelokuvassa
Palkinnon antaja:  Hollywood Foreign Press Association
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  1950
Viimeisin palkittu:  Christian Bale Vice (2018)
Virallinen internet-sivu
Parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe -palkinto on yksi palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin vuonna 1950.
Voittajat ja ehdokkaat > 1950-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Fred Astaire | Kolme pientä sanaa |  |
| 1951 | Danny Kaye | Rivieralla |  Gene Kelly – Pariisin lumoissa |
| 1952 | Donald O’Connor | Laulavat sadepisarat |  |
| 1953 | David Niven | Viattomuus kadulta |  |
| 1954 | James Mason | Tähti on syntynyt |  |
| 1955 | Tom Ewell | Kesäleski |  |
| 1956 | Cantinflas | Maailman ympäri 80 päivässä |  Marlon Brando – Elokuun teehuone  Yul Brynner – Kuningas ja minä  Glenn Ford – Elokuun teehuone  Danny Kaye – Hovinarri |
| 1957 | Frank Sinatra | Ystävämme Joey |  Maurice Chevalier – Arianen lemmentarina  Glenn Ford – Varokaa merivettä  David Niven – Rakkaani, älä karkaa!  Tony Randall – Houkuttelevat huulet |
| 1958 | Danny Kaye | Eversti ja minä |  Maurice Chevalier – Gigi  Clark Gable – Opettajan lemmikki  Cary Grant – Hätävalhe  Louis Jourdan – Gigi |
| 1959 | Jack Lemmon | Piukat paikat |  Clark Gable – Unelmieni sihteeri  Cary Grant – Operaatio alushame  Dean Martin – Kuka oli se nainen?  Sidney Poitier – Porgy ja Bess |
Voittajat ja ehdokkaat > 1960-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1960 | Jack Lemmon | Poikamiesboksi |  Dirk Bogarde – Rakkauden unelma  Cantinflas – Pepe  Cary Grant – Ruoho on vihreämpää aidan toisella puolen  Bob Hope – Kommelluksia kerrakseen |
| 1961 | Glenn Ford | Taskullinen ihmeitä |  Fred Astaire – Vallaton morsian  Richard Beymer – West Side Story  Bob Hope – Poikamies paratiisissa  Fred MacMurray – Pyörät pilvissä |
| 1962 | Marcello Mastroianni | Avioero italialaiseen tapaan |  Stephen Boyd – Maailman ihanin tyttö  Jimmy Durante – Maailman ihanin tyttö  Cary Grant – Minkin kosketus  Charlton Heston – Vakoilijat Roomassa  Karl Malden – Gypsy, striptease-kuningatar  Robert Preston – Musiikkimies  James Stewart – Mr. Hobbs lähtee lomalle |
| 1963 | Alberto Sordi | Il diavolo |  Albert Finney – Tom Jones – hulivilihurmuri  James Garner – Huijareita Teksasista  Cary Grant – Charade – vaarallinen peli  Jack Lemmon – Irma la Douce – pikku pariisitar  Jack Lemmon – Lemmenpesä  Frank Sinatra – Jos vuoteeni voisi kertoa  Jonathan Winters – Mieletön, mieletön maailma |
| 1964 | Rex Harrison | My Fair Lady |  Marcello Mastroianni – Avioliitto italialaisittain  Peter Sellers – Vaaleanpunainen pantteri  Peter Ustinov – Topkapi  Dick Van Dyke – Maija Poppanen |
| 1965 | Lee Marvin | Paukkurauta-Kati |  Jack Lemmon – Suuri kilpa-ajo – maailman ympäri  Jerry Lewis – Lentävät morsiamet  Jason Robards – Narri tuhannesta  Alberto Sordi – Nuo mainiot miehet lentävissä koneissaan |
| 1966 | Alan Arkin | Venäläiset tulevat, venäläiset tulevat |  Alan Bates – Georgy Girl – keinoista paras  Michael Caine – Ahtaat paikat  Lionel Jeffries – Kylmäkuonoinen vakoilija  Walter Matthau – Onnenonkijat |
| 1967 | Richard Harris | Camelot |  Richard Burton – Kuinka äkäpussi kesytetään  Rex Harrison – Tohtori Dolittle  Dustin Hoffman – Miehuuskoe  Ugo Tognazzi – Liian paljon yhdelle miehelle |
| 1968 | Ron Moody | Oliver! |  Fred Astaire – Finianin sateenkaari  Jack Lemmon – Parittomat kaverukset  Walter Matthau – Parittomat kaverukset  Zero Mostel – Kevät koittaa Hitlerille |
| 1969 | Peter O’Toole | Hyvästi, Mr. Chips |  Dustin Hoffman – John ja Mary  Lee Marvin – Kultarynnäkön iloiset päivät  Steve McQueen – Veijarit  Anthony Quinn – Santa Vittorian salaisuus |
Voittajat ja ehdokkaat > 1970-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Albert Finney | Saiturin joulu |  Richard Benjamin – Hupsun kotirouvan päiväkirja  Elliott Gould – M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala  Jack Lemmon – Pinna piukalla  Donald Sutherland – M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala |
| 1971 | Topol | Viulunsoittaja katolla |  Bud Cort – Harold ja Maude  Dean Jones – Miljoonan dollarin ankka  Walter Matthau – Elämän parhaat vuodet  Gene Wilder – Jali ja suklaatehdas |
| 1972 | Jack Lemmon | Avanti! |  Edward Albert – Vapaa kuin perhonen  Charles Grodin – Sydäntenmurskaaja  Walter Matthau – Petteri ja Tilta  Peter O’Toole – Don Quijote – mies La Manchasta |
| 1973 | George Segal | Samppanjaa ja syrjähyppyjä |  Carl Anderson – Jesus Christ Superstar  Richard Dreyfuss – Svengijengi ’62  Ted Neeley – Jesus Christ Superstar  Ryan O’Neal – Paperikuu |
| 1974 | Art Carney | Harry ja Tonto |  James Earl Jones – Claudine  Jack Lemmon – Etusivu uusiks’  Walter Matthau – Etusivu uusiks’  Burt Reynolds – Luunmurskaajat |
| 1975 | George Burns Walter Matthau | Aurinkoiset pojat Aurinkoiset pojat |  Warren Beatty – Shampoo  James Caan – Funny Lady  Peter Sellers – Vaaleanpunaisen pantterin paluu |
| 1976 | Kris Kristofferson | Tähti on syttynyt |  Mel Brooks – Pähkähullujen paratiisi  Peter Sellers – Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen  Jack Weston – Remuhotelli  Gene Wilder – Hopeanuoli |
| 1977 | Richard Dreyfuss | Rakkaus ei sula sateessa |  Woody Allen  – Annie Hall  Mel Brooks – Korkeuskammo  Robert De Niro – New York, New York  John Travolta – Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa |
| 1978 | Warren Beatty | Taivas saa odottaa |  Alan Alda – Samaan aikaan ensi vuonna  Gary Busey – The Buddy Holly Story  Chevy Chase – Tyttö joka tiesi liikaa  George C. Scott – Elävät kuvat  John Travolta – Grease |
| 1979 | Peter Sellers | Tervetuloa, Mr. Chance! |  George Hamilton – Rakkautta ensi puraisulla  Dudley Moore – 10 – nainen kuin unelma  Burt Reynolds – Yritetään yhdessä, aloitetaan alusta  Roy Scheider – Syke ei sammu |
Voittajat ja ehdokkaat > 1980-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Ray Sharkey | Tähdentekijä |  Neil Diamond – The Jazz Singer – tie tähtiin  Tommy Lee Jones – Kaivosmiehen tytär  Paul Le Mat – Puhtaana käteen  Walter Matthau – Ruutuhyppelyä |
| 1981 | Dudley Moore | Arthur |  Alan Alda – Neljä vuodenaikaa  George Hamilton – Z-Z-Zorro!  Steve Martin – Pennejä taivaasta  Walter Matthau – Ensimmäinen maanantai lokakuussa |
| 1982 | Dustin Hoffman | Tootsie – lyömätön lyyli |  Peter O’Toole – Vuosi huipulla  Al Pacino – Kirjailijaelämää  Robert Preston – Victor/Victoria  Henry Winkler – Yövuoro |
| 1983 | Michael Caine | Tunnit Ritan kanssa |  Woody Allen – Zelig  Tom Cruise – Riskibisnes  Eddie Murphy – Vaihtokaupat  Mandy Patinkin – Jentl |
| 1984 | Dudley Moore | Micki & Maude |  Steve Martin – Paripeli  Eddie Murphy – Beverly Hills kyttä  Bill Murray – Haamujengi  Robin Williams – Neukku New Yorkissa |
| 1985 | Jack Nicholson | Prizzin kunnia |  Jeff Daniels – Kairon purppuraruusu  Griffin Dunne – Illasta aamuun  Michael J. Fox – Paluu tulevaisuuteen  James Garner – Murphyn romanssi |
| 1986 | Paul Hogan | Krokotiilimies |  Matthew Broderick – Vaihdetaan vapaalle, Ferris  Jeff Daniels – Vaarallinen tyttöystävä  Danny DeVito – Pirullisia ihmisiä  Jack Lemmon – Elämänmenoa |
| 1987 | Robin Williams | Hyvää huomenta, Vietnam |  Nicolas Cage – Kuuhullut  Danny DeVito – Heitä mami junasta  William Hurt – Broadcast News – suora lähetys  Steve Martin – Roxanne  Patrick Swayze – Dirty Dancing – kuuma tanssi |
| 1988 | Tom Hanks | Big |  Michael Caine – Herrasmieshuijarit  John Cleese – Kala nimeltä Wanda  Robert De Niro – Keskiyön pako  Bob Hoskins – Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? |
| 1989 | Morgan Freeman | Palveluksessanne, Miss Daisy |  Billy Crystal – Kun Harry tapasi Sallyn  Michael Douglas – Ruusujen sota  Steve Martin – Perhe on paras  Jack Nicholson – Batman |
Voittajat ja ehdokkaat > 1990-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Gérard Depardieu | Green Card |  Macaulay Culkin – Yksin kotona  Johnny Depp – Saksikäsi Edward  Richard Gere – Pretty Woman  Patrick Swayze – Ghost – näkymätön rakkaus |
| 1991 | Robin Williams | Fisher King |  Jeff Bridges – Fisher King  Billy Crystal – Kaupunkicowboyt  Dustin Hoffman – Hook – Kapteeni Koukku  Kevin Kline – Saippuakuplia |
| 1992 | Tim Robbins | The Player – Pelimies |  Nicolas Cage – Kuherruskuukausi Vegasissa  Billy Crystal – Vitsivieteri  Marcello Mastroianni – Anna onnelle mahdollisuus  Tim Robbins – Bob Roberts |
| 1993 | Robin Williams | Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä |  Johnny Depp – Benny & Joon  Tom Hanks – Uneton Seattlessa  Kevin Kline – Dave  Colm Meaney – The Snapper |
| 1994 | Hugh Grant | Neljät häät ja yhdet hautajaiset |  Jim Carrey – The Mask – naamio  Johnny Depp – Ed Wood  Arnold Schwarzenegger – Junior  Terence Stamp – Priscilla, aavikon kuningatar |
| 1995 | John Travolta | Get Shorty – hyvä pätkä |  Michael Douglas – Amerikan presidentti  Harrison Ford – Sabrina  Steve Martin – Morsiamen isä 2  Patrick Swayze – Kiitos kaikesta Wong Foo, parhain terveisin! |
| 1996 | Tom Cruise | Jerry Maguire – elämä on peliä |  Antonio Banderas – Evita  Kevin Costner – Tin Cup  Nathan Lane – Lainahöyhenissä  Eddie Murphy – Pähkähullu professori |
| 1997 | Jack Nicholson | Elämä on ihanaa |  Jim Carrey – Valehtelija, valehtelija  Dustin Hoffman  – Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa  Samuel L. Jackson – Jackie Brown  Kevin Kline – Ollakko vai eikö olla? |
| 1998 | Michael Caine | Laululintu |  Antonio Banderas – Zorron naamio  Warren Beatty – Bulworth  John Travolta – Päävärit  Robin Williams – Patch Adams |
| 1999 | Jim Carrey | Man on the Moon |  Robert De Niro – Terapian tarpeessa  Rupert Everett – Ihanneaviomies  Hugh Grant – Notting Hill  Sean Penn  – Sweet and Lowdown |