stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
EQUIS

European Quality Improvement System (EQUIS) on eurooppalainen ohjelma, joka arvioi kauppakorkeakouluja. Nykyään maailmassa on noin 90 EQUIS-akkreditoitua kauppakorkeakoulua. Suomessa akkreditoinnin ovat saaneet ainoastaan Hanken ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu. Akkreditointi on tae siitä, että korkeakoulu pitää korkean tason tutkimuksessa, opintojen laadussa, kansainvälistymisessä ja yritysyhteistyössä.
Eeva Karhunen

Eeva Maria al-Khazaali (o.s. Karhunen, s. 29. syyskuuta 1986 Maaninka) on suomalainen runoilija.
Teokset

Esikoisteos Unelma (ntamo) julkaistiin marraskuussa 2009 (nimellä Eeva Karhunen)
Että näkisin siitä unia (ntamo) julkaistiin lokakuussa 2018
Paperi, haavoja (ntamo) julkaistiin marraskuussa 2020
Dakota (ntamo) julkaistiin huhtikuussa 2022
Aiheesta muualla

Laura Hyvönen: Itsensä irrottaminen tekstistä ei ole juttuni[vanhentunut linkki] Savon sanomat 10.8.2014
ERA E

|  ERA E |
| --- | --- |

Talli:   Taso Mathieson  Peter Walker
Suunnittelija(t):  Reid Railton
Kuljettajat:   Leslie Johnson  Peter Walker  Tony Rolt
Teknisiä tietoja
Renkaat:  Dunlop
Kilpailuhistoria
ERA E oli brittiläinen Formula 1 -auto, jolla osallistuttiin ainoastaan Britannian osakilpailuun 1950, jolloin Taso Mathieson ajatti Leslie Johnsonia kuljettajana ja Peter Walker puolestaan itseään sekä Tony Roltia. Autot lähtivät ruuduista 10. (Walkerin/Roltin) ja 12. (Johnsonin) ja molemmat keskeyttivät (Johnson toisella kierroksella kompressorivikaan ja Walker/Rolt kierroksella 5 vaihdelaatikkovikaan).
Dmytro Dontsov

| Dmytro Dontsov> Дмитро Донцов |
| --- | --- |
 Dmytro Dontsov
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1883 Melitopol, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 30. maaliskuuta 1973 Montreal, Kanada
Ammatti:  poliittinen ideologi
Poliitikko
 Nimikirjoitus
Dmytro Dontsov (ukr. Дмитро Донцов; 29. elokuuta 1883 Melitopol, Venäjän keisarikunta – 30. maaliskuuta 1973 Montreal, Kanada) oli ukrainalainen poliittinen ideologi, jolla oli suuri vaikutus varsinkin 1930-luvulla toimineeseen äärinationalistiseen Ukrainalaisten nationalistien järjestöön (OUN).
Dontsov opiskeli lakitiedettä Pietarin yliopistossa. Liityttyään Ukrainan sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen (USRP) hän joutui vaikeuksiin Venäjän viranomaisten kanssa ja pakeni vuonna 1908 Itävalta-Unkarin puoleiseen Galitsiaan. Hän riitautui sosialistien kanssa ryhdyttyään kannattamaan venäläisvastaista ukrainalaista nationalismia. Dontsov oli vuonna 1914 perustetun Ukrainan vapautuksen liiton (SVU) ensimmäinen johtaja, mutta hän erkaantui pian tästäkin liikkeestä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän asui Saksassa ja Sveitsissä, kunnes siirtyi Ukrainan itsenäistymisen jälkeen Kiovaan. Hän liittyi nyt Ukrainan demokraattiseen talonpoikaispuolueeseen ja toimi vuonna 1918 hetmani Pavlo Skoropadskin hallinnon lehdistötiedottajana ja vuosina 1919–1921 Ukrainan kansantasavallan Bernin-lähetystön lehdistöpäällikkönä. Vuosina 1922–1939 Dontsov asui Puolalle kuuluneessa Lvivissä (Lwów), jossa hän toimitti useita ukrainankielisiä lehtiä.
Ukrainan menetettyä itsenäisyytensä Dontsov hylkäsi aiemman vasemmistolaisuutensa ja siirtyi kannattamaan antidemokraattista integratiivista nationalismia. Hänen mukaansa itsenäisen ja jakamattoman Ukrainan kansallisvaltion luominen oli kaikkein tärkeintä, ja sen saavuttaminen edellytti väkivaltaisia keinoja, tahdonvoimaa ja yksinvaltaista johtajuutta. Dontsovin autoritaarisessa nationalismissa on nähty selkeitä yhtymäkohtia saksalaiseen kansallissosialismiin ja italialaiseen fasismiin. Hän käänsi ukrainaksi Adolf Hitlerin teoksen Taisteluni jo vuonna 1926. Dontsov oli juutalaisvastainen, mutta venäläisvastaisuus oli hänelle tärkeämpää. Vuonna 1929 perustettu Ukrainalaisten nationalistien järjestö (OUN) omaksui Dontsovin aatteet, vaikka hän ei itse liittynyt siihen. OUN:n maanalainen toiminta oli 1930-luvulla aktiivista Puolan Galitsiassa, ja se teki paljon puolalaisiin ja maltillisiin ukrainalaisiin kohdistuneita salamurhia.
Toisen maailmansodan aikana Dontsov asui muun muassa Berliinissä ja Prahassa ja kirjoitti saksalaisiin lehtiin. Sodan jälkeen hän pakeni Pohjois-Amerikkaan ja asui vuodesta 1947 Kanadassa Montrealissa. Hän tuki Stepan Banderan ympärille ryhmittynyttä ukrainalaisten emigranttinationalistien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dmytro Dontsov Wikimedia Commonsissa
ERA L6C

| ERA L6C> Käyttötiedot |
| --- | --- |
Käyttäjät:   ERA  Taso Mathieson 
Käyttökohteet:   ERA A  ERA B  ERA C  ERA E 
ERA L6C oli ERA:n käyttämä moottori. Sitä käytettiin ERA:n A-, B-, C- ja E-malleissa.
Ensifera

Ensifera tarkoittaa seuraavia asioita:
Ensifera, peitsikolibrin (Ensifera ensifera) suku
pitkäsarviset (Ensifera), suorasiipisten hyönteisten alalahko, johon kuuluvat muun muassa hepokatit.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ensifera”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Darren Helm

| Darren Helm |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1987 (ikä 37) St. Andrews, Manitoba
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  89 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–2022
Seurat:  Detroit Red Wings   Colorado Avalanche
NHL-varaus:  132. varaus, 2005 Detroit Red Wings
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Detroit Red Wings | 2008  |
|  | Colorado Avalanche | 2022  |
Darren Helm (s. 21. tammikuuta 1987 St. Andrews, Manitoba) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 16 kautta NHL-liigassa. Urallaan hän voitti Stanley Cupin sekä nuorten maailmanmestaruuden. Helm edusti valtaosan urastaan NHL-joukkue Detroit Red Wingsiä.
Peliura > Juniorivuodet

Helm aloitti junioriuransa Selkirk Fishermenin riveissä Keystone Junior Hockey Leaguessa Kanadassa. Hän voitti liigan pistepörssin kaudella 2003–04 merkkauttamalla 73 pistettä 34 ottelussa ja voitti Fishermenin kanssa liigan mestaruuden. Hän pelasi myös kyseisellä kaudella kuusi ottelua Selkirk Steelersin riveissä A-junioreissa Manitoba Junior Hockey Leaguessa.
Kaudella 2004–2005 Helm siirtyi Medicine Hat Tigersin riveihin Western Hockey Leagueen. Tuloskaskaudellaan WHL:ssä Helm keräsi 24 pistettä 72 runkosarjaottelussa sekä kaksi maalia ja kuusi syöttöpistettä 13 pudotuspeliottelussa. Kauden päätteeksi Detroit Red Wings varasi Helmin neljännellä kierroksella (132. vuoro) vuoden 2005 varaustilaisuudessa. Toisella WHL-kaudellaan Helm keräsi 79 pistettä 70 ottelussa Tigersin voittaessa liigan runkosarjan. Joukkue kuitenkin putosi pudotuspeleissä semifinaalivaiheessa. 27. syyskuuta 2006 Helm teki kolmivuotisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän kuitenkin palasi Tigersiin vielä kaudeksi 2006–07 ja johti joukkueen Western Hockey Leaguen mestaruuteen.
Peliura > Detroit Red Wings

Kaudella 2007–2008 Helm aloitti ammattilaisuransa Detroit Red Wingsin organisaatiossa. Helm pelasi alkukauden Red Wingsin farmijoukkueessa Grand Rapids Griffinsissä. Hän keräsi 67 AHL-ottelussa 31 pistettä. Kauden loppupuolella Detroit kutsui Helmin ylös ja hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 13. maaliskuuta 2008. Helm jatkoi Red Wingsissä nelosketjun keskushyökkääjänä pudotuspeleihin asti ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa toisessa konferenssifinaaliottelussa Dallas Starsia vastaan 10. toukokuuta 2008. Helm merkkautti pudotuspeleissä kaksi maalia ja kaksi syöttöpistettä ja oli mukana voittamassa Stanley Cupia Red Wingsin kanssa.
Hyvästä loppukaudesta huolimatta Helm palasi kaudella 2008–2009 16 NHL-ottelun jälkeen takaisin AHL:ään. Hänet kuitenkin kutsuttiin jälleen ylös pudotuspelien alkaessa. Seitsemännessä konferenssivälieräottelussa Anaheim Ducksia vastaan Helm teki elintärkeän 2–0 läpiajomaalin. Red Wings voitti ottelun ja eteni konferenssifinaaleihin Chicago Blackhawksia vastaan. Viidennessä ottelussa Blackhawksia vastaan Helm teki ratkaisevan jatkoaikamaalin ja Red Wings eteni Stanley Cup -finaaleihin.
Tämän maalin ansiosta Helmistä tuli NHL:n historian ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt viisi maalia pudotuspeleissä ennen yhtäkään runkosarjamaalia. Tämän jälkeen Helm paransi ennätystään vielä kuuteen maaliin. Red Wings hävisi finaaleissa Pittsburgh Penguinsille seitsemän ottelun sarjassa.
Helm pelasi 14 kautta Detroitissa.
Peliura > Colorado Avalanche

Kesällä 2021 Helm teki sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Kauden 2021–2022 päätteeksi Colorado voitti Stanley Cupin.
Kausi 2022–2023 jäi Helmin viimeiseksi. Hän oli suurimman osa kaudesta sivussa loukkaantumisen takia ja lopetti uransa kauden jälkeen.
Peliura > Kansainvälisen ura

Helm pelasi vuoden 2007 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pelaten kakkos- ja kolmosketjuissa ja voitti Kanadan kanssa maan kolmannen perättäisen nuorten maailmanmestaruuden.
| Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten Jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten Jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten Jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Maa:  Kanada> Miesten Jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | 2007 Ruotsi |  |  |
Tilastot > Kansainväliset

| Vuosi | Joukkue | Kilpailu | O | M | S | P | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Kanada | U20 MM | 5 | 2 | 0 | 2 | 6 |
| U20 MM-kilpailut yhteensä | U20 MM-kilpailut yhteensä | U20 MM-kilpailut yhteensä | 5 | 2 | 0 | 2 | 6 |
Käännös suomeksi
Eeva Kangasmaa-Minn

Eeva Kangasmaa-Minn (14. huhtikuuta 1919 Lempäälä – 4. kesäkuuta 2008 Turku) oli erityisesti lauseoppia ja johto-oppia tutkinut suomen kielen sekä fennougristiikan professori Turun yliopistossa.
Kangasmaa-Minn valmistui Turun tyttölyseosta vuonna 1938. Sen jälkeen hän opiskeli Turun yliopistossa suomea ja sen sukukieliä, yleistä historiaa sekä kotimaista ja yleistä kirjallisuutta. Hänen pro gradunsa käsitteli aikamuotojen käyttöä Eerik Sorolaisen vuonna 1914 ilmestyneessä katekismuksessa. Vuosina 1949–50 Kangasmaa-Minn toimi historian ja yhteiskuntaopin lehtorina entisessä koulussaan.
Vuonna 1951 Kangasmaa-Minn lähti Yhdysvaltoihin stipendiaattina. Hän opiskeli Yalessa ja Bloomingtonissa Indianan yliopistossa, jossa hän toimi myös suomen kielen opettajana. Hän suoritti Master of Arts -tutkinnon vuonna 1953 ja väitteli tohtoriksi Indianan yliopistossa vuonna 1955. Marin kielen johto-oppia käsittelevän strukturalistisen väitöskirjan otsikkona on Studies in Cheremis 4: Derivation.
Kangasmaa-Minn palasi Suomeen vuonna 1956. Seuraavana vuonna hän aloitti työt suomen kielen lehtorina Turun yliopistossa, jossa hän myös väitteli vuonna 1966. Väitöskirjan otsikkona on The Syntactical Distribution of the Cheremis Genitive I. Työuransa aikana Kangasmaa-Minn hoiti apulaisprofessorin virkaa useaan kertaan, suomen kielen professuuria ja fennougristiikan professuuria, sekä toimi myös kausia yliopiston luottamustehtävissä, laitoksensa johtajana ja humanistisen tiedekunnan varadekaanina. Vuonna 1980 hänet nimitettiin henkilökohtaiseksi ylimääräiseksi fennougristiikan ja yleisen kielitieteen professoriksi. Tästä toimesta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1986. Eläkkeelle jäätyäänkin hän toimi aktiivisesti kielentutkimuksen parissa, ja häneltä julkaistiin vielä useita teoksia. Kangasmaa-Minn osallistui aktiivisesti myös Suomen Kielen Seuran toimintaan ja toimi seuran sihteerinä vuosina 1964–69.
Julkaisuja

Genetiivin funktioista (Commentationes Fennicae 4, Turun yliopisto, 1972)
Primaaristen johdinainesten funktioista (Commentationes Fennicae 8, Turun yliopisto, 1973)
Kielen mutaatioista (Turun yliopisto, 1976)
Suomen äännehistorian suuntaviivat (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja 7, 1978)
Verbien sisäisestä aspektista (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitos, 1978)
Suomen kielen rakennepiirteet (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja 18, 1984)
Derivaatiokielioppia (Turun yliopisto 1982–1984)
Suomi kielikunnassaan (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja 22, 1985)
Possessiivisuffiksin apologia (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitos, 1986)
Suomalais-ugrilaisia aikasuhteita (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitos, 1988)
Pienimuotoinen kieliperimämme (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitos, 1993)
Derivaatio kielellisenä prosessina (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitos, 1995)
Mitä tulikaan sanotuksi : omakohtaisia kielitieteellisiä oivalluksia (Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja 61, 1999)
Aiheesta muualla

Eeva Kangasmaa-Minnin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Epävirallinen oppiminen

Epävirallinen oppiminen (engl. nonformal learning) tarkoittaa tavoitteellista oppimista, joka ei kuitenkaan ole osa yhteiskunnan virallista koulutusta. Opintopiirit, kerhot, lukupiirit, partio sekä työpaikassa järjestetty koulutus ovat esimerkkejä epävirallisesta oppimisesta. Suomeksi käytetään myös nimitystä non-formaali oppiminen.
Merkittävä osa epävirallista oppimista on työssäoppiminen. Koulutuksen trendi 2000-luvun alussa on ollut lisääntynyt työssäopitun tunnustaminen virallisessa koulutuksessa. Myös työjaksojen lisääntyminen tutkinnoissa on osoitus epävirallisen oppimisen merkityksen kasvusta.
Ensio Vuorinen

Paavo Ensio Vuorinen (20. marraskuuta 1913 Helsinki – 22. kesäkuuta 1999 Vaasa) oli suomalainen pesäpalloilija.
Ensio Janne Vuorinen pelasi Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa 1937–1943 ja 1945–1948. Ulkopelissä Vuorinen pelasi lukkarina ja voitti yhden Suomen mestaruuden vuonna 1938 ja pelasi yhdessä Itä-Länsi-ottelussa. Vuorinen kuului HPL:n johtokuntaan 1948. Vuorisen aiempia joukkueita olivat Helsingin Kisa-Toverit, jossa TUL:n pesäpallomestaruus 1935, ja Pallo-Toverit. Vuorinen siirtyi vuonna 1949 Vaasan Mailaan.
Vuorinen opiskeli 1930-luvulla Suomen teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla ja pelasi pesäpalloa menestyksellisesti jo koululaisena Kallion yhteiskoulun ja teknillisen korkeakoulun maanmittausosaston joukkueessa. Hänellä oli useita akateemisia mestaruuksia pesäpallossa ja jääkiekossa. Vuorinen eteni sodan aikana sotilasarvoltaan luutnantiksi (1942) ja myöhemmin reservin yliluutnantiksi (1967). Hän voitti pesäpallossa armeijan mestaruuden vuosina 1934 ja 1935. Vuorinen pelasi menestyksellisesti myöhemmällä iällä bridgeä Vasa Bridgeklubbissa.
Vuorinen oli ammatiltaan Vaasan kaupungin topografi ja hänen puolisonsa oli ekonomi Ilma Tuulikki Vuorinen (o.s. Lähdesniemi).
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1938
2 SM-hopeaa: 1940, 1942
1 SM-pronssi: 1937
1 Itä-Länsi-ottelu: 1940
Aiheesta muualla

GENi, Paavo Ensio Vuorinen []
Demolition (Judas Priestin albumi)

| Demolition Judas Priest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 31. heinäkuuta 2001
 Tuottaja(t): Glenn Tipton
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 78.43
 Levy-yhtiö: SPV
Judas Priestin muut julkaisut
| Jugulator 1997 | Demolition 2001 | Angel of Retribution 2005 |
Demolition on heavy metal -yhtye Judas Priestin neljästoista albumi, joka julkaistiin kesällä 2001. Se on jälkimmäinen laulaja Tim "Ripper" Owensin laulamista levyistä.
Kappaleet

Machine Man – 5.35 (säv. Tipton)
One on One – 6.44 (säv. Tipton, Downing)
Hell Is Home – 6.18 (säv. Tipton, Downing)
Jekyll and Hyde – 3.19 (säv. Tipton)
Close to You – 4.28 (säv. Tipton, Downing)
Devil Digger – 4.45 (säv. Tipton)
Bloodsuckers – 6.18 (säv. Tipton, Downing)
In Between – 5.41 (säv. Tipton)
Feed on Me – 5.28 (säv. Tipton)
Subterfuge – 5.12 (säv. Tipton, Tsangarides)
Lost and Found – 4.57 (säv. Tipton, Downing)
Cyberface – 6.45 (säv. Tipton, Travis)
Metal Messiah – 5.14 (säv. Tipton, Tsangarides)
Japanin/Australian bonus
What's My Name – 3.45
Saksan/Australian bonus
Rapid Fire – 3.53
The Green Manalishi (With A Two-Pronged Crown) – 4.09
Kokoonpano

Tim "Ripper" Owens - laulu
K. K. Downing - kitara
Glenn Tipton - kitara
Ian Hill - basso
Scott Travis - rummut
Arvostelut

AllMusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Judas Priest Info Pages (Arkistoitu – Internet Archive), tietoa albumin synnystä (englanniksi)
Demolition (Judas Priestin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Demolition (Judas Priestin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:   Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:   The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:   Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry
Eurooppatie E16

Eurooppatie 16 on Pohjois-Irlannin Derrystä Skotlannin ja Norjan kautta Ruotsin Gävleen kulkeva tie.
Reitti

Pohjois-Irlannissa tie seuraa A6:ta Derrystä Randalstowniin ja sen jälkeen M22:sta sekä M2:sta Belfastiin. Skotlannissa tie seuraa A8:a Greenockista ja sen jälkeen M8:a Bishoptonista Glasgowin kautta Edinburghiin (käyttäen uudelleen A8:aa M8-tien liittymänumeroiden 8 ja 6 välillä).
E16 on päätie Norjan kahden suurimman kaupungin, Oslon ja Bergenin välillä ja se on ainoa vuoriston ohittava tie, joka on harvoin suljettu lumimyrskyjen ja tuiskujen takia. Muina vuodenaikoina Valtatie 7 on yhtä suosittu reitti Oslon ja Bergenin välillä, koska se on lyhyempi. Vuonna 2011 E16:sta päätettiin jatkaa Oslosta Kongsvingerin, Torsbyn, Malungin ja Borlängen kautta Ruotsin Gävleen. Tienumeron muuttaminen tapahtui syksyllä 2012.
Vuonna 2024 Suomi esittää, että tietä jatkettaisiin Suomen puolelle. Suomessa E16-tien muodostaisivat valtatie 12 välillä Rauma-Kouvola ja valtatie 15 välillä Kouvola-Kotkan Mussalo. Tampereen kohdalla E16-tien muodostaisi kehätie. Suomen osuus E16-tiestä olisi noin 400 kilometriä. Muutosten myötä tiet merkittäisiin oman kansallisen numeroinnin ohella uudella E16-numeroinnilla.
E16 kohtaa E01:n ja E18:n Belfastissa, E5:n Glasgowissa, E15:n Edinburghissä, E39:n Bergenissä ja viimeinkin E18:n uudelleen Sandvikassa. Eurooppatien pidentämisen jälkeen tie on kohdannut E6:n Gardermoenissa, E45:n Torsbyn ja Malungin välillä ja E4:n Gävlessä.
Kuvia

E16 Gävlen länsipuolella.
E16 Ruotsissa Falunin lähellä.
Kauppakeskus Kupolen Borlängessä.
Luonnonkaunis näköala Sperillenin järvelle.
Keskiaikainen kivikirkko Slidredomen.
Kvamskleivin tunneli ja Vangsmjøsen järvi vuorilla.
Lærdalin tunneli on maailman pisin tunneli, 24,5 km (15,2 mi).
Aurlandinlaaksossa.
Näkymä Aurlandsfjordista, josta näkyy Flåm sisimmässä vuonossa.
Nærøyfjord on Maailmanperintöluettelossa.
E16 Gudvangenin lähellä Norjassa.
Bryggen Bergenissä, Norjassa.
Clyde Glasgowissa.
Vanha linna Edinburghissä.
River Foyle Derryssä.
Käännös suomeksi
Emilia Pokkinen

Maria Emilia Pokkinen (s. 18. huhtikuuta 1966 Espoo) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt teatterissa ja elokuvissa. Koulutukseltaan Pokkinen on teatteritaiteen maisteri. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta 1989. Pokkinen tunnetaan muun muassa televisiosarjoista Puhtaat valkeat lakanat, Parasta aikaa ja Tehdas. Nykyisin hän on freelance-näyttelijä.
Filmografia

Riitta Rautoman lyhytelokuva Kukunor (1989)
Mestari (1992) – Teija Kimpilä
Puhtaat valkeat lakanat (1993–1996) – Irene Raikas-Salmi
Läheltä piti (1995) – Wendoline
Tanssi perhoseni tanssi (1999) – Irja Kilpinen
Hovimäki (2003) – ylihoitaja sairaalassa
Piilopaikka kahdelle (2005) – Mirja Korhonen
Parasta aikaa (2009) – Sirpa-Liisa Alaharja-Noro
Tehdas (2012)
Sorjonen (2018) – Tarja Taskinen
Aiheesta muualla

Emilia Pokkinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Emilia Pardo Bazán

Emilia Pardo Bazán
Emilia Pardo Bazán eli Emilia, Pardo Bazanin kreivitär, (16. syyskuuta 1852 La Coruña — 12. toukokuuta 1921 Madrid) oli espanjalainen kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja ja kirjallisuuskritiikkiä. Hän tuli nuorella iällä tunnetuksi esseestään, joka käsittelee Emile Zolata ja naturalismia, ja esitteli englantilaisia ja venäläisiä kirjallisuuden suuntauksia espanjalaisille lukijoille.
Teoksia

Pardo Bazán julkaisi 18 romaania ja noin 600 novellia.
Los pazos de Ulloa, 1886
La madre naturaleza, 1887
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emilia Pardo Bazán Wikimedia Commonsissa
Emilia Pardo Bazán (Arkistoitu – Internet Archive) Spain is Culture (englanniksi)
Emilia Pardo Bazán Encyclopedia.com (englanniksi)
Ede Király

| Ede Király |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1926 Budapest, Unkari
Kuollut: 10. elokuuta 2009 Kanada
Kansalaisuus:   Unkari
Taitoluistelija
Pari:  Andrea Kékesy
Ede Király (23. helmikuuta 1926 – 10. elokuuta 2009) oli unkarilainen taitoluistelija. Hän ylsi hopeasijalle vuoden 1948 talviolympialaisissa St. Moritzissa.
Budapestissa syntynyt Király oli miesten yksinluistelun Euroopan-mestari vuonna 1950. Hän voitti myös sekä Euroopan- (1948, 1949) että maailmanmestaruuden (1949) Andrea Kékesyn luisteluparina.
Egyptin 19. dynastia

Egyptin 19. dynastia oli Ramses I:n perustama, Egyptin uuden valtakunnan aikainen dynastia. Sotilasjohtaja Horemheb valitsi hänet seuraajakseen valtaistuimelle.
Egyptin uusi valtakunta saavutti huippunsa faaraoiden Seti I:n ja Ramses II:n valtakaudella. Ramses II taisteli libyalaisia ja heettiläisiä vastaan. Kadeshin taistelussa vuonna 1274 eaa. vastustajana oli heettiläisten Muwatalli, taistelun tulos oli suunnilleen tasapeli. Egypti koki 19. dynastian aikana sisäisiä levottomuuksia Merenptahin kuoltua. Oletettavasti Amenmesse kaappasi valtaistuimen Seti IIltä mutta kykeni hallitsemaan vain neljän vuoden ajan ennen kuin Seti II syrjäytti hänet.
Merenptah taisteli maata uhkaavia merikansoja vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egyptin 19. dynastia Wikimedia Commonsissa