stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Werner Maser
Teoksia

Adolf Hitler: Legende - Mythos - Wirklichkeit. Erstausg., Verlag Naumann & Göbel, Köln 1971; sowie: 18. Aufl./Sonderausg., Bechtle Verlag, München u. Esslingen 2001, ISBN 3-7628-0521-0.
Hitlers Briefe und Notizen. Sein Weltbild in handschriftlichen Dokumenten. Stocker, Graz 2002, ISBN 3-7020-0950-7.
Die Frühgeschichte der NSDAP. Hitlers Weg bis 1924. Athenäum-Verlag, Bonn 1965.
Der Sturm auf die Republik. Frühgeschichte der NSDAP. Ullstein, Frankfurt am Main 1981 ISBN 3-548-34041-5.
Adolf Hitler. Mein Kampf. Geschichte. Auszüge. Kommentare. Bechtle, Esslingen 2001 ISBN 3-7628-0409-5. (suom.)
Adolf Hitler. Das Ende der Führerlegende. Moewig, München 1982, ISBN 3-8118-4325-7.
Nürnberg. Tribunal der Sieger. (Trial of A Nation. Penguin Books Ltd. London) Econ, Düsseldorf 1982, sowie Edition Antaios, Schnellroda 2005, ISBN 3-935063-37-7.
Das Regime. Alltag in Deutschland 1933–1945. Dietz, Berlin 1990 ISBN 3-320-01732-2.
Der Wortbruch. Hitler, Stalin und der Zweite Weltkrieg. Olzog Verlag, München 1994 ISBN 3-7892-8260-X.
Fälschung, Dichtung und Wahrheit über Hitler und Stalin. Olzog Verlag, München 2004 ISBN 3-7892-8134-4.
Als Herausgeber: Wilhelm Keitel. Mein Leben - Pflichterfüllung bis zum Untergang. Hitlers Generalfeldmarschall und Chef des Oberkommandos der Wehrmacht in Selbstzeugnissen. edition q im Quintessenz Verlag, Berlin 1998 ISBN 3-86124-353-9.
Suomeksi julkaistu:
Adolf Hitler - Elämä ja teot.  Kirjayhtymä, 1973.  ISBN 951-26-0950-9 '
Adolf Hitlerin Taisteluni.  (Adolf Hitler: Mein Kampf: Geschichte: Auszüge. Kommentare, 2001.)  Suomentanut Riitta Virkkunen. Helsinki:  Ajatus, 2008.  ISBN 978-951-20-7214-9
Moa Martinson

| Moa Martinson> Helga Maria Swartz |
| --- | --- |
 Moa Martinson kotonaan Sorundassa 1957
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1890 Vårdnäs, Ruotsi
Kuollut: 5 elokuuta 1964 Sorunda, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Vanhemmat:  Kristina Swartz
Puoliso:  Karl Johansson (1922-1928) Harry Martinson (1929-1941)
Lapset:  Olof (1910 - 1974)   Tore (1911–1978)  Erik (1913-1996) Manfred (1914-1925) Knut (1916-1925)
Kirjailija
Salanimi: H.J.
Äidinkieli: ruotsi
Aikakausi:  1928-1959
Tyylilajit:  Työläiskirjallisuus
Pääteokset:  Kvinnor och äppelträd (1933) Sallys söner (1934) Mor gifter sig (suom. Äiti menee naimisiin) (1936) Kungens rosor (suom. Kuninkaan ruusut) (1939)
Palkinnot
 De Nios stora pris (1944) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Moa Martinson (oik. Helga Maria Martinson, ent. Johansson, o.s. Swartz, 1890–1964) oli ruotsalainen kirjailija. Hän syntyi 2. marraskuuta 1890 Vårdnäsissä  ja kuoli 5. elokuuta 1964 Sorundassa.
Moa Martinson on yksi tunnetuimmista 1920–1930-luvun työläiskirjailijoista. Hän nousi uudelleen esille 1970-luvun naisliikkeen ansiosta. Ebba Witt-Brattström kirjoitti vuonna 1987 hänestä väitöskirjan Moa Martinson: skrift och drift i trettiotalet, ja Kerstin Engman julkaisi elämäkerran Moa Martinson. Ordet och kärleken vuonna 1990.
Martinson kuvaa realistisissa romaaneissa työläistaustaista nousevia kokemuksiaan mutta siirtyi myöhemmin kirjoittamaan historiallisia romaaneja.
Hänen toinen puolisonsa oli 1929–1941 ruotsalainen kirjailija Harry Martinson.
Henkilöhistoria > Lapsuus ja nuoruus

Moa Martinson syntyi Vårdnäsin pitäjässä Linköpingin lähellä. Hän sai nimekseen Helga Maria. Hänen äitinsä Kristina Swartz oli 19-vuotias naimaton piika, jonka täytyi jättää tyttärensä vanhemmilleen. Sukututkimusyhdistys Östgöta Genealogiska Förening julkaisi jäsenlehdessään ÖGF-Lövet nr 101 (toukokuu 2010) artikkelin, jonka mukaan Martinsonin isä oli todennäköisesti Anders Teodor Andersson Lundin (s.1863). Parin vuoden kuluttua Martinsonin äiti muutti Norrköpingiin ja aloitti työt tehtaassa. Vuonna 1895 äiti meni naimisiin Alfred Karlssonin kanssa, jolloin hän pystyi myös ottamaan tyttärensä luokseen. Moa Martinsonin isäpuoli teki töitä maatiloilla ja satamassa. Perheen taloudellinen tilanne oli huono muun muassa isäpuolen alkoholiongelman takia. Tämän vuoksi perhe joutui usein muuttamaan.
Kesällä 1906 Martinson työskenteli Syltenbergin taide- ja teollisuusnäyttelyssä Norrköpingissä. Hän kertoo tästä ajasta romaanissaan Kungens rosor (suom. Kuninkaan ruusut) (1939). Syksyllä 1906 hän pääsi opiskelemaan kylmäkön ammattiin tukholmalaisessa ravintolassa, ja työskenteli myöhemmin ravintoloissa eri puolilla Ruotsia.
Martinsonin köyhä lapsuus on vaikuttanut suuresti hänen kirjailijanuraansa.
Henkilöhistoria > Ensimmäinen avioliitto ja Johannesdalin torppa

Moa Martinsonin äiti ja isäpuoli asuivat Ösmossa, Södertörnissä. Siellä Martinson tapasi sekatyömies Karl Johan Leonard Johanssonin (1881–1928).
Odottaessaan esikoispoikaansa Olofia (k. 1974) vuonna 1910 Martinson muutti Karlin luokse Johannesdalin torppaan Ösmon lähelle. Siellä hän synnytti viidessä vuodessa vielä neljä poikaa: Toren vuonna 1911 (k. 1978), Erikin vuonna 1913 (k. 1996), Manfredin vuonna 1914 ja Knutin 1916 (molemmat menehtyivät vuonna 1925). Kaikki lapset syntyivät avioliiton ulkopuolella, ja Moa Martinson ja Karl menivät naimisiin vasta vuonna 1922. Koska Martinsonin aviomies käytti usein tulot alkoholiin, täytyi Martinsonin hankkia perheelle ruokaa viljelemällä, kalastamalla ja virittämällä ansoja.
Martinsonin aviomies Karl teki itsemurhan tammikuussa 1928.
Martinson vietti Johannesdalissa lopun elämäänsä. 1930-luvulla, kun myös Harry Martinson loi kirjailijanuraansa torpassa, siitä tuli sen ajan nuorten kirjailijoiden suosittu tapaamispaikka. Torppa on säilytetty sisustustaan myöten sellaisena kuin Martinson sen jätti kuollessaan vuonna 1964.
Henkilöhistoria > Toinen avioliitto

Vuonna 1928 Martinson tapasi Harry Martinsonin, ja pari vihittiin siviiliavioliittoon lokakuun kolmantena päivänä vuonna 1929. He asuivat Johannesdalin talonpoikaistalossa. Alkuun liitto oli onnellinen, mutta Harryn uskottomuus johti eroon. Pari palasi kuitenkin vielä uudelleen yhteen. Harry jätti Moan vuonna 1939 ja värväytyi sotilaaksi. Vuoden 1940 talvella Moa haki avioeroa, ja avioliitto purettiin vuonna 1941. Martinsonien läheinen ystävä Ivar Lo-Johansson kertoi tarinan parin avioliitosta muistelmateoksessaan Tröskeln (1982).
Henkilöhistoria > Poliittinen toiminta

Moa Martinson oli alkanut kirjoittaa jo kaksitoistavuotiaana. Hän oli myös erittäin kiinnostunut politiikasta, ja vuonna 1922 hänen ensimmäinen kirjoituksensa julkaistiin Arbetaren-lehdessä allekirjoituksella H.J. (Helga Johansson). Lehden toimituksessa hän tapasi Elise ”Ottar” Ottensen-Jensenin, joka innosti häntä romaanin kirjoittamiseen. Martinsonin kirjoittaessa ensimmäistä kirjaansa hänen kaksi nuorinta poikaansa, Manfred ja Knut, hukkuivat ylittäessään jäätä huhtikuussa 1925. Vuonna 1924 Martinson valittiin Sorundan kunnanvaltuustoon, ja hänen kotonaan Sorundassa järjestettiin syndikalistisia tapaamisia. Vuonna 1927 Martinson alkoi kirjoittaa artikkeleita työläisnaisten asemasta feministiseen Tidevarvet-lehteen, jonka päätoimittaja oli Elin Wägner. Silloin hän alkoi käyttää nimeä Moa. Lisäksi hän kirjoitti Templar-Kuriren-, Nynäshamns-Posten- ja Arbetare-Kuriren-lehtiin. Arbetare-Kuriren-lehden toimituksessa hän tapasi Harry Martinsonin, josta tuli myöhemmin hänen toinen aviomiehensä.
Vuonna 1934 Martinson osallistui yhdessä aviomiehensä Harryn kanssa Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen konferenssiin. Martinson ihastui konferenssin sisältöön ja sen oheistoimintaan, ja kirjoitti kotiin palattuaan ylistävän artikkelin Stockholmstidningen-lehteen. Harry Martinson sitä vastoin kuvaa kirjassaan Verklighet till döds (1941) inhoaan neuvostoliittolaista kirjallisuuspolitiikkaa kohtaan.
Henkilöhistoria > Viimeiset vuodet

Vuonna 1964 Moa Martinson vastaanotettiin Lövstalundin kartanon huoltolaan. Hänet on haudattu Sorundan hautausmaalle.
Teokset

Pigmamma, jatkokertomus, 1928–29
Kvinnor och äppelträd, romaani, 1933
Sallys söner, romaani, 1934
Rågvakt, romaani, 1935
Mor gifter sig, Mia-sarja, 1936
Drottning Grågyllen, 1937
Motsols, runokokoelma, 1937
Kyrkbröllop, Mia-sarja, 1938
Kungens rosor, Mia-sarja, 1939
Vägen under stjärnorna, 1940
Brandliljor, 1941
Armén vid horisonten, Betty-sarja, 1942
Den osynlige älskaren, Betty-sarja, 1943
Bakom svenskvallen, muistelmat, 1944
Kärlek mellan krigen, muistelmat, 1947
Livets fest, 1949
Jag möter en diktare, muistelmat, 1950
Du är den enda, Betty-sarja, 1952
Kvinnorna på Kummelsjö, 1955
Klockor vid Sidenvägen, 1957
Hemligheten, Betty-sarja, 1959
Teokset > Suomennetut teokset

Äiti menee naimisiin, 1978
Kirkkohäät, 1981
Kuninkaan ruusut, 1943
Tulililjoja, romaani, 1945
Johannesdalin torppa maaliskuussa 2018
Moa Martinson -patsas Grytstorgetin torilla Norrköpingissä.
Käännös suomeksi
John Masefield

| John Masefield |
| --- | --- |
 John Masefield vuonna 1916
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1878 Ledbury, Herefordshire, Iso-Britannia
Kuollut: 12. kesäkuuta 1968 (90 vuotta) Abington Berkshire Iso-Britannia
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Puoliso:  Constance de la Cherois-Grommel
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Salt Water Ballads, 1902
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John Edvard Masefield (1. kesäkuuta 1878 Ledbury Herefordshire Iso-Britannia – 12. toukokuuta 1967 Abington Berkshire Iso-Britannia) oli englantilainen runoilija ja kirjailija.
Henkilöhistoria

Masefieldin lakimiesisä kuoli pojan ollessa vielä hyvin nuori ja setä otti hänet kasvattaakseen. Koulua Masefield kävi Warwickissa, mutta jo 13-vuotiaanan hän lähti merille koululaiva HMS Conwayn oppilaaksi. 16-vuotiaana hän jätti New Yorkissa hänelle tarjotun valtamerilaivan perämiehen pestin ottamatta vastaa ja jäi kaupunkiin, jossa hän asui kolme vuotta ja työskenteli eri ammateissa. 1987 Masefield matkusti Lontooseen. Siellä hän julkaisi ensimmäisen teoksensa, runokokoelman Salt Water Ballads vuonna 1902. Aikakauskirja Speakeriin päätoimittajan ohella hän työskenteli sanomalehti Manchester Guardianissa. Naimisiin Masefield meni 1903 Constance de la Cherois-Grommelin kanssa. Ensimmäisessä maailmansodassa Masefield toimi Punaisen Ristin palveluksessa, muun muassa Gallipolin taistelussa, josta hän julkaisi teoksen vuonna 1916. Sodan jälkeen hän asettui asumaan Oxfordin lähelle.
Kirjallinen tuotanto

Ensimmäisten runokokoelmiensa jälkeen Masefield kirjoitti runojen ohella muun muassa novelleja, lehtiartikkeleita, pakinoita ja arvosteluja, ennen kolmannen runokokoelman ilmestymistä vuonna 1910. Hänen tuotantoonsa kuuluu toisaalta myös proosateoksia ja näytelmiä:
Kirjallinen tuotanto > Suomennetut teokset

Keskiyön kansaa (The midnight folk), suom. Aune Suomalainen, Kirja 1928
Kultainen kukko (The Bird of dawning), suom. Lauri Hirvensalo, WSOY 1942 Sarjat: Taskukirjasto: 166 ja Rasti-sarja: 10
Kuollut Ned (Dead Ned), suom. Väinö Hämeen-Anttila, Karisto 1945 Sarja: Kuollut ja elävä Ned: 1
Elävä Ned (Live and kicking Ned), suom. Werner Anttila, Karisto 1945 Sarja: Kuollut ja elävä Ned: 2
Merimies maissa, suom. Marjut Koivistoinen, antologiassa: Kertomuksia maailman meriltä, Tammi 1963
Lasteja (Cargoes), suom. Yrjö Jylhä, antologioissa:
"Hallitse, Britannia!": englantilaista runoutta, suom. Yrjö Jylhä, WSOY 1929
Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1933
Maailmankirjallisuuden mestarilyriikkaa, toim. Maunu Niinistö, WSOY Helsinki 1967
Yrjö Jylhä, Runon pursi: maailmankirjallisuuden kertovaa runoutta, Helsinki WSOY 1934
Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, WSOY 1957
Merikuume (Sea Fever), suom. Eino Koivistoinen, teoksissa:
Eino Koivistoinen, Meren ja tuulen ääni : runoja ja suomennoksia, WSOY 1985 ISBN 951-0-12792-2
Tämän runon haluaisin kuulla 3, Helsinki: Tammi 2000 ISBN 951-31-1781-2
Kirjallinen tuotanto > Runoteoksia

Salt Water Ballads, 1902
Ballads, 1903
Ballads and Poems, 1910
The Everlasting Mercy, 1911
The Widow in the Bye Street, 1912
Dauber, 1912
Lollingdon Downs and Other Poems with Sonnets, 1917
Reynard the Fox, 1920
Kirjallinen tuotanto > Proosateoksia

Gallipoli, 1916
Sard Harkes, 1924
ODTAA, 1926
The Midnight Folk, lastenkirja, 1927 (suom. Keskiyön kansaa)
Dead Ned, 1938 (suom. Kuollut Ned)
Live and Kicking Ned, 1939 (suom. Elävä Ned)
The Bird of Dawning, 1933 (suom. Kultainen kukko: meriromaani)
Kirjallinen tuotanto > Näytelmiä

The Tragedy of Nan, 1908
The Tragedy of Pompey the Great, 1908
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Masefield Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Simo Matavulj

| Simo Matavulj |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1852
Kuollut: 1908
Kansalaisuus:  serbialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  realismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Simo Matavulj (1852–1908) oli serbialainen kirjailija, jonka tyylilaji oli realismi. Häntä on pidetty objektiivisen ihmiskuvauksen mestarina. Humoristinen romaani Bakonja fra Brne on serbialaisen kirjallisuuden klassikkoromaani.
Marxilaisuus

Marxilaisuus eli marxismi (myös marksilaisuus, marksismi) on Karl Marxin ja Friedrich Engelsin filosofiseen näkemykseen pohjautuva sosialistinen oppijärjestelmä sekä siihen perustuva yhteiskunnallinen aatesuuntaus. Marxilaisuudessa on monta toisistaan selvästi poikkeavaa suuntausta. Marxilaisuus – ja koko kansainvälinen vallankumouksellinen työväenliike – koki kaksi suurta jakautumista. Ensimmäisen 1900-luvun alussa sosiaalidemokraatteihin ja kommunisteihin, toisen niin sanotussa Neuvostoliiton ja Kiinan kiistassa (ks. Kiinan ja Neuvostoliiton välirikko) 1960-luvulla. Tärkeä jako kulki myös länsimaisen akateemisen marxilaisuuden ja kommunistisen liikkeen välillä. Marxismi-leninismi on käsite, jota myös käyttivät hyvin monet eri suuntaukset korostamaan sitä että Vladimir Lenin kehitti marxismia ja jatkoi sen perinteitä.
Marxilainen filosofia

Marxilaiseen filosofiaan kuuluvat materialistinen historiankäsitys, materialistinen dialektiikka ja paljon muita teoreettisen filosofian osa-alueita. Marxilainen filosofia on ollut suosituinta Manner-Euroopassa. Se on joskus luettu osaksi mannermaista filosofiaa. Erityisesti Frankfurtin koulukunta oli pitkään marxilaisuuden tunnettu edustaja. Eräs viime aikoina tunnettu marxilaista ajattelua edustava teos on ollut Imperiumi.
Erityisesti Engelsin mukaan marxilaisuutta ei ole käsitettävä uskonkappaleeksi eli dogmiksi vaan toimintaohjeeksi.
Marxilaisuus yhteiskuntatieteissä

Yhteiskuntatieteellisessä tutkimuksessa marxilaisuudella on vahvat perinteet. Esimerkiksi politiikan tutkimuksessa kansainvälisten suhteiden teorioissa marxilaisuus oli pitkään yksi kolmesta koulukunnasta liberalismin sekä realismi-nationalismin rinnalla, nyttemmin tämä kenttä nähdään usein hajanaisempana. Marxilaista kansainvälisten suhteiden teoriaa edustavat nykyään esimerkiksi uusgramscilaiset hegemoniateoriat. Samoin esimerkiksi sosiologiassa marxismilla oli pitkään vahva asema. Historiantutkimuksessa marxilaisuus on edelleen yksi teoreettinen vaihtoehto muiden joukossa. Marxilaisessa historiantutkimuksessa tärkeää on tuotantovälineiden ja tekniikan kehityksen vaikutus muuhun yhteiskuntaan.
Taloustieteessä marxilaisuus ei sen sijaan koskaan ollut kovin vahvoilla länsimaiden yliopistoissa, joskin marxilaisia taloustieteen professoreja on edelleen suurten maiden pienissä yliopistoissa. Länsimaisissa taloustieteen suuntauksissa marxilaisuutta ovat edustaneet esimerkiksi monet riippuvuusteorian edustajat, ranskalainen regulaatiokoulukunta sekä maailmanjärjestelmäteoria.
Suomessa marxilaista yhteiskuntatieteellistä keskustelua pitävät yllä Karl Marx -seura ja Marxilaisen yhteiskuntatieteen seura. Marxismin systemaattinen kritiikki ja dialektinen kumoaminen on eräänä lähtökohtana myös Uusi historia ry:n toiminnassa. Se perustuu filosofi Matti Puolakan uuden historianäkemyksen julkaisuun ja siitä järjestettävä keskusteluun.
Marxilaisuus poliittisena aatteena

Poliittisena aatejärjestelmänä marxismi perustettiin vaihtoehtona liberalismille sekä konservatismille, jotka olivat hallinneet länsimaista kulttuuria modernilla aikakaudella. Marxilaisuus kansainvälisen kommunistisen liikkeen muodossa on myös ollut länsimaisen kapitalismin päävastustaja ainakin vuosina 1917–1991.
Kommunististen puolueiden vallan romahtaminen 1900-luvun lopulla ei johtanut marxilaisuuden poliittista aatejärjestelmää kuolemaan, koska monet marxilaiset olivat hylänneet tukensa Neuvostoliitolle jo aiemmin. Suomessa 1970-luvulla esiintynyt ortodoksimarxilainen taistolaisuus oli länsimaissa suhteellisen poikkeuksellinen ilmiö. Esimerkiksi Ruotsin ja Norjan opiskelijapiireissä suosituin suuntaus oli maolaisuus, jonka kannattajat jäivät Suomessa pieneksi ryhmäksi.
Marxilaisia suuntauksia

Analyyttinen marxismi
Autonominen marxismi
Leninismi
Läntinen marxilaisuus
Marxismi-leninismi
Trotskilaisuus
Vasemmistokommunismi
Vasemmistososialismi
Marxilainen humanismi
Arvostelu

Karl Popper on esittänyt, ettei marxilaisuus täytä tieteen tunnusmerkkejä, sillä sen opit eivät ole edes periaatteessa osoitettavissa vääräksi. Popperin mielestä Marxin ennusteet eivät myöskään toteutuneet, ja Marx muutti teoriaansa tilanteen mukaan, jolloin teoriasta tuli näennäistiedettä.
Myös 1800-luvun lopulta alkaen sosiaalidemokraattiset revisionistit, kuten Eduard Bernstein, kyseenalaistivat Karl Marxin ajatukset vallankumouksen välttämättömyydestä työväen olojen parantumisen ehtona (revisio = uudelleentarkastus). Talouden tosiseikat tuli ottaa huomioon, eikä kapitalismi ollut ennustuksista huolimatta tuhoutumassa – olletikin, ettei sen marxilaistenkaan mukaan pitänyt tuhoutua ilman työväenluokan vallankumouksellista aktiivisuutta.
Bernsteinin mukaan yhteiskunnalliseen päämäärään ei voitaisi koskaan lopullisesti päästä. Vallankumouksen sijaan työväenluokan kannalta oli tärkeämpää nykyhetkeen soveltuvat asteittaiset sosiaaliset ja yhteiskunnalliset uudistukset vallitsevan yhteiskuntajärjestelmän oloissa (reformismi).
Kirjallisuutta

Avineri, Shlomo: The Social and Political Thought of Karl Marx.  Cambridge:  Cambridge University Press, 1968.  (englanniksi)
Callinicos, Alex: The Revolutionary Ideas of Karl Marx.  London:  Bloomsbury, 2010 (alkup. 1983).  ISBN 978-1-905192-68-7  (englanniksi)
Elster, Jon: An Introduction to Karl Marx.  Cambridge:  Cambridge University Press, 1986.  ISBN 978-0-521-338-31-8  (englanniksi)
Kołakowski, Leszek: Main Currents of Marxism.  Oxford University Press, 1976.  ISBN 978-0-39332943-8  (englanniksi)
McLellan, David: Marxism After Marx.  Basingstoke:  Palgrave Macmillan, 2007.  ISBN 978-1-40399728-9  (englanniksi)
Misik, Robert: Marx jokamiehelle.  (Marx für Eilige, 2003.)  Suomentanut Jukka Heiskanen. Helsingissä:  Otava, 2006.  ISBN 951-1-19695-2
Parkes, Henry Bamford: Marxism. An Autopsy.  Boston:  Houghton Mifflin, 1939.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marxists Internet Archive (englanniksi, myös pieni suomenkielinen osasto)
Pekkola, Mika (toim.): Kriittinen teoria ja Marx. Jyväskylä: Sophi 2011. ISBN 978-951-39-4278-6. (PDF)
| n k Poliittinen kirjo |
| --- | --- |
 Äärioikeisto  Laitaoikeisto  Oikeisto  Keskusta-oikeisto  Poliittinen keskusta  Keskusta-vasemmisto  Vasemmisto  Laitavasemmisto  Äärivasemmisto 
Poliittinen sijoittuminen  Radikaali oikeisto  Uusoikeisto  Radikaali keskusta  Kolmas tie  Uusvasemmisto  Radikaali vasemmisto 
Ideologiat  Kansallissosialismi  Fasismi  Nationalismi  Radikalismi  Konservatismi  Kristillisdemokratia  Liberalismi  Sosiaaliliberalismi  Sosiaalidemokratia  Sosialismi  Anarkismi  Syndikalismi  Marxismi  Kommunismi 
Arvot  Libertarismi  Individualismi  Antiautoritarismi  Familismi  Kommunitarismi  Kollektivismi  Valtiojohtoisuus  Autoritarismi  Totalitarismi 
Tyylit  Populismi  Agrarismi  Taantumuksellisuus  Establishment  Korporativismi  Identiteettipolitiikka  Vallankumous 
Mallit  Hevosenkenkäteoria  Vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus  Nolanin kartta  Overtonin ikkuna  Triangulaatio 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Saksa  Latvia  Tšekki 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Dictionnaire historique de la Suisse
André Masson

Femme tourmentée.
André-Aimé-René Masson (4. tammikuuta 1896 – 28. lokakuuta 1987) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Masson syntyi Balagny-sur-Thérainissa mutta vietti lapsuutensa Belgiassa. Hän opiskeli Brysselissä ja Pariisissa. Hän taisteli ranskalaisten puolella toisessa maailmansodassa ja haavoittui vakavasti.
Massonin varhaiset teokset osoittavat hänen kiinnostustaan kubismiin. Myöhemmin hän siirtyi surrealismiin, ja lukuisilla täyte- ja mustekynätöillään hänestä tuli yksi automaattisen maalaamisen innokkaimmista edustajista. Massonilla oli tapana pakottaa itsensä työskentelemään ankarissa olosuhteissa, esimerkiksi syömättä ja nukkumatta tai huumeiden vaikutuksen alaisena. Hän uskoi, että pakottamalla itsensä alentuneen tietoisuuden tilaan hän pystyisi vapauttamaan taiteensa rationaalisuuden otteesta ja pääsisi sitä kautta lähemmäksi alitajuntaansa.
Massonin Yhdysvaltain-kauden teokset vaikuttivat suuresti yhdysvaltalaiseen abstraktiin ekspressionismiin.
Aiheesta muualla

Masson Tate Galleryssa (englanniksi)
Lyhyt elämäkerta (englanniksi)
Müller-Yao, Marguerite: Informelle Malerei und chinesische Kalligrafie, Dortmund 2002, ISBN 3-611-01062-6 (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  Auckland  South Australia  KulturNav  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Yle 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Massan säilymislaki

Massan säilymislaki (Lomonosovin-Lavoisier’n laki), myös aineen häviämättömyyden laki, on yleinen luonnonlaki, jonka mukaan massa pysyy suljetussa systeemissä muuttumattomana, erityisesti myös kemiallisissa reaktioissa. Se voidaan ilmaista myös niin, että ainetta ei synny eikä häviä, vaikkakin se voi muuttaa muotoaan. Niinpä kemiallisissa reaktioissakin reaktiotuotteiden yhteenlaskettu massa on yhtä suuri kuin lähtöaineiden yhteenlaskettu massa.
Ennen radioaktiivisuuden keksimistä oletettiin lisäksi, että massan säilymislaki pätee jokaiselle alkuaineelle erikseen ja että jokaisen alkuaineen atomien lukumäärä säilyy kaikissa ilmiöissä. Kemiallisissa reaktioissakin atomit vain järjestyvät uudella tavalla molekyyleiksi. Nykyisin kuitenkin tiedetään, että radioaktiivisissa ja muissa ydinfysikaalisissa ilmiöissä atomit muuttuvat toisen alkuaineen atomeiksi ja osa niiden massasta poistuu säteilynä. Suhteellisuusteorian mukaan massa ja energia ovat muunnettavissa toisikseen. Näin ollen massan ja energian säilymislait liittyvät erottamattomasti toisiinsa.
Aineen häviämättömyyden lailla on kuitenkin yhä suuri merkitys varsinkin kemiassa, mekaniikassa ja hydrodynamiikassa.