stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gunnar Suolahti
Yliopistoura

Dosenttina Suolahti toimi useita eri kertoja Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historia sekä yleisen historian professorien viransijaisena. Hänet nimitettiin kuitenkin vuonna 1918 historian ylimääräiseksi professoriksi. Vasta vuonna 1929 hän sai haltuunsa Suomen ja Skandinavian historian professorin oppituolin. Hänen yliopistolliseen virkaansa kuului myös toimiminen  yliopiston sijaiskanslerin sihteerinä vuosina 1903–1905. Hän oli myös ylioppilastutkintolautakunnan jäsen vuosina 1920–1923. Hämäläis-Osakunnan kuraattorina hän oli vuosina 1906–1908, sen v.t. inspehtorina vuosina 1925–1926 sekä vakinaisena vuodet 1926–1930. Hän toimi useiden tieteellisten yhdistysten johtotehtävissä. Näitä olivat muun muassa Suomen historiallinen seura, Historiallinen Yhdistys, Suomen kirkkohistoriallinen seura ja Suomen sukututkimusseura.
Teoksia

Henrik Gabriel Porthan historiantutkijana Väitöskirja 1901.
Henrik Gabriel Porthan opettajana. 1902.
Jaakko Haartman Turun yliopiston varakanslerina. 1902.
Henrik Gabriel Porthan. 1904.
Suomen valistusaika ja sen suomalainen sivistys. 1906.
Suomalaisen rococoajan kodeissa. 1906.
Elämää Suomessa 1700-luvulla. 1907
Suomen historia aikakausittain. 1910.
Suomen pappilat 1700-luvulla. 1912.
Vuosisatain takaa kulttuurihistoriallisia kuvauksia 1500–1700-luvuilta. 1913.
Säätykierto ja varallisuussuhteet Suomen papiston keskuudessa 1700-luvulla: Esitelmä Suomen Historiallisen Seuran nelikymmenvuotisen vaikutuksen muistoksi vietetyssä juhlassa 26 p. maalisk. 1915.
Ranska vallankumoukseen asti. 1916.
Elämää Suomessa 1700-luvulla 2. 1917.
Suomen papisto 1600- ja 1700-luvuilla. 1919.
Sprengtportens statskupp och andra essayer. 1919.
Suomalainen sauna. 1924.
Suomen historian synty. 1925.
Suomen historiantutkimus 1890–1925. 1925.
Elämää Suomessa 1700-luvulla. 1925.
Finlands prästerskap på 1600- och 1700- talen. 1927.
Från universitets första tider i Helsingfors. 1928.
Helsingin yliopiston alkuajoilta. 1928.
Aatteita ja ihmisiä. 1933
Heimoyhteiskunnan ja katolisen kulttuurin aika. Suomen kulttuurihistoria 1. 1933.
Nuori Yrjö Koskinen. 1933.
Yrjö Koskinen Åbo tidningar lehdessä 1853–54. 1933.
Sääty-yhteiskunnan aika 2. Suomen kulttuurihistoria 3. 1935.
Industrialismin ja kansallisen nousun aika. Suomen kulttuurihistoria 4. 1936.
Y. S. Yrjö-Koskisen elämä 1: Nuori Yrjö Koskinen. 2. p. 1974.
Vuosisatain takaa kulttuurihistoriallisia kuvauksia 1500–1800-luvuilta. 1993.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Gunnar Suolahden e-kirjoja Project Gutenbergissa ja Projekti Lönnrotissa.
Historiallisia humanisteja. (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Suolahti, Gunnar hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Maria Höfl-Riesch

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Maria Höfl-Riesch |  Maria Höfl-Riesch |  Maria Höfl-Riesch |  |
Maa:   Saksa
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | superalppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | superalppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | supersuurpujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Val d'Isère 2009 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Schladming 2013 | superalppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Garmisch-Partenkirchen 2011 | supersuurpujottelu |  |
|  Pronssia | Garmisch-Partenkirchen 2011 | syöksylasku |  |
|  Pronssia | Schladming 2013 | syöksylasku |  |
|  Pronssia | Schladming 2013 | joukkuekilpailu |  |
Maria Höfl-Riesch (o.s. Riesch, s. 24. marraskuuta 1984 Garmisch-Partenkirchen) on saksalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja. Hän kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 2000–2014.
Riesch voitti junioreiden MM-kilpailuissa neljä maailmanmestaruutta ja kaikkiaan kahdeksan MM-mitalia. Vuonna 2009 Riesch voitti pujottelun maailmanmestaruuden Val d'Isèressä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti kultaa superalppiyhdistetyssä ja pujottelussa. Garmisch-Partenkirchenissä 2011 Riesch sijoittui MM-pronssille sekä supersuurpujottelussa että syöksylaskussa. Schladmingissa 2013 hän saavutti MM-kultaa superalppiyhdistetyssä sekä pronssia syöksylaskussa ja joukkuekilpailussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Höfl-Riesch voitti kultaa superalppiyhdistetyssä. sekä hopeaa supersuurpujottelusta.
Maailmancupissa Riesch voitti 27 osakilpailua ja maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2010–2011. Lisäksi hän voitti supersuurpujottelun ja alppiyhdistetyn maailmancupin kaudella 2007–2008 , pujottelucupin kausilla 2008–2009 ja 2009–2010 ja syöksylaskucupin 2013–2014.
Riesch meni huhtikuussa 2011 naimisiin managerinsa Marcus Höflin kanssa ja hän otti käyttöön yhdistelmänimen Höfl-Riesch. Myös Rieschin pikkusisko Susanne Riesch on huipputason alppihiihtäjä.
Höfl-Riesch lopetti uransa kauden 2013–2014 jälkeen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maria Rieschin virallinen sivusto (saksaksi)
Naisten pujottelun olympiavoittajat
Naisten alppiyhdistetyn olympiavoittajat
Naisten alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun voittajat
Matti Lehtelä

Matti Lehtelä 1930-luvun alussa.
Matti Jalmari Johannes Lehtelä (28. toukokuuta 1906 Riihimäki – 13. huhtikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänet muistettaneen parhaiten Juutas Käkriäisen osasta Roland af Hällströmin ohjaamassa elokuvassa Putkinotko (1954), joka perustuu Joel Lehtosen samannimiseen romaaniin. Lehtelä loi myös huomattavan teatteriuran Tampereella ja Helsingissä.
Matti Lehtelä syntyi Hausjärven Riihimäellä 1906 Riihimäen SDP:n johtoon kuuluneen maalari Juho Heikki Lehtelän ja Olga Maria Niemisen perheeseen. Hän harrasti jo lapsena näyttelemistä ja esitti jo parikymppisenä suuria rooleja Riihimäen Työväen Näyttämöllä. Lehtelällä oli kiinnitykset Tampereen Työväen Teatteriin 1927–1935, Tampereen Teatteriin 1935–1941 ja Helsingin Kansanteatteriin 1942–1946. Hänen merkittävimmät näyttämöroolinsa olivat Othello sekä Kustaa Vaasa -näytelmän kuningas Erik XIV. 1950-luvulla Lehtelä esiintyi revyyteatteri Punaisessa Myllyssä, teatterikiertueilla ja radiossa.
Lehtelä teki lähes sata elokuvaroolia vuosina 1934–1969. Hän näytteli koomisten renkien lisäksi usein poliisia, konnaa tai juoppoa. Putkinotkon lisäksi Lehtelän suurimpia rooleja olivat muun muassa Siltalan pehtoorin Aaretti-renki, Kaikki rakastavat -elokuvan Hiski-renki, Rakuuna Kalle Kollolan nimiosa ja Varjoja Kannaksella -elokuvan miespääosa kirjailija Somero. Kenties tunnetuimman retkuroolinsa hän teki vuoden 1948 elokuvassa Ihmiset suviyössä Mettälän Jukkana. Ryysyrannan Joosepissa (1955) Lehtelä oli poliisi Pirhonen sekä Nummisuutarien kolmannessa filmatisoinnissa eno Sakeri.
Lehtelän viimeiseksi elokuvarooliksi jäi valokuvaaja Risto Jarvan elokuvassa Ruusujen aika (1969). Hän näytteli 1960-luvulta alkaen muutamissa televisiosarjoissa, kuten Pekka Lipposen seikkailut (1964) ja Mummoni ja Mannerheim (1971).
Lehtelä oli vuodesta 1938 avioliitossa näyttelijä Sylva Rossin kanssa. Hän kuoli 64-vuotiaana vuonna 1971 ja hänet on haudattu Riihimäelle.
Aiheesta muualla

Matti Lehtelä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hel (täsmennyssivu)

Hel tai HEL voi tarkoittaa seuraavia:
Hel, skandinaavisen mytologian jumalatar
Hel eli Helheim, skandinaavisen mytologian kuolleiden valtakunta
949 Hel, asteroidi
Helin niemimaa, Itämereen työntyvä niemimaa Puolassa
Hel, kaupunki Helin niemimaalla Puolassa
HEL, Helsinki-Vantaan lentoaseman IATA-koodi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Matti Jalava

Matti Jalava (10. tammikuuta 1893 Virrat – 24. heinäkuuta 1975) oli suomalainen metsätieteilijä.
Henkilöhistoria

Jalavan vanhemmat olivat rakennusmestari, maanviljelijä Antti Robert Jalava ja Aina Sofia Törnqvist ja puoliso vuodesta 1919 laulajatar, laulunopettaja Martta Elisabet Sohlman. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1911 ja suoritti Kauppakorkeakoulun päästötutkinnon 1913, metsänhoitotutkinnon 1917, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon 1926 ja lisensiaatin tutkinnon 1930. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi Jalava väitteli 1933. Jalava työskenteli metsänhoitajana ja metsäpäällikkönä Suomessa sekä saha- ja metsäalalla Yhdysvalloissa, samoin kuin eri tehtävissä Metsähallituksen, Metsäntutkimuslaitoksen, Helsingin yliopiston,  Teknillisen korkeakoulun ja VTT:n palveluksessa. Hän oli Metsäntutkimuslaitoksen professori 1944–1948 ja Helsingin yliopiston metsäteknologian professori 1948–1960.
Julkaisuja

Pyöreän pinopuutavaran mittauksesta, 1929
Maapallon metsävarat, 1930
Puun kosteuspitoisuuden, koon ja muodon muutoksista, 1932
Metsä- ja puutavarakauppaoppi, 1932
Suomalaisen männyn lujuusominaisuuksista, 1933
Suomalaisen männyn lujuusominaisuuksista II, 1934
Havaintoja puun aseman vaikutuksista puun ominaisuuksiin, 1934
Pinopuutavaran mittauksesta ja ylimitoista, 1934
Koivujen lujuusominaisuuksista, 1937
Vaneritutkimuksia I, 1937
Rasiin kaadettujen havupuiden kuivuminen, 1940
Polttopuun rasiin kaato, 1943
Suomalaisen männyn, kuusen, koivun ja haavan lujuusominaisuuksista, 1945
Hela (maakunta)

| Hela Huli Tindi |
| --- | --- |
 lippu

Valtio:   Papua-Uusi-Guinea
Hallinto:  
 – Kuvernööri:  tyhjä
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10 498 km²
Väkiluku:  249 449
 – Väestötiheys:  24 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hela on yksi Papua-Uuden-Guinean maakunnista. Maakunnan pääkaupunki on Tari. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Helan väkiluku on 249 449. Hela perustettiin virallisesti vuonna 2012 ja se koostuu kolmesta piiristä, jotka olivat ennen osa Southern Highlandsin maakuntaa.
Papua-Uuden-Guinean maakunnat
Bougainville
Central
Eastern Highlands
East Sepik
Enga
Gulf
Hela
Itäinen Uusi-Britannia
Jiwaka
Läntinen Uusi-Britannia
Madang
Manus
Milne Bay
Morobe
Oro
Pääkaupunkialue
Sandaun
Simbu
Southern Highlands
Uusi-Irlanti
Western
Western Highlands
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hela Province
Marek Hovorka

| Marek Hovorka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. lokakuuta 1984 (ikä 40) Dubnica nad Váhom, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  HK Spartak Dubnica
Sarja:  1. hokejová liga SR
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  MHC Martin (SloEL) HK 32 Liptovský Mikuláš (SloEL) HC Slovan (ČEL/Tšekki I) BK Mladá Boleslav (ČEL) Rytíři Kladno (ČEL) HC Sparta Praha (ČEL) HC Karlovy Vary (ČEL) KLH Chomutov (Tšekki I/ČEL) HC Vítkovice (ČEL) MsHK Žilina (SloEL) HC Košice (SloEL) Admiral Vladivostok (KHL) HC Pardubice (ČEL) JKH GKS Jastrzębie (PHL) Vlci Zilina (Slovakia I)
Marek Hovorka (s. 8. lokakuuta 1984 Dubnica nad Váhom, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2023–2024 Slovakian toisella sarjatasolla HK Spartak Dubnicassa. Elite Prospects -sivston Ulf Anderssonin mukaan Hovorka on taitava sentteri, jolla on hyvät hyökkäyspään vaistot. Hän on myös nopea luistelija.
Ura > Seuraura

Hovorka on MHC Martinin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa kaudella 2003–2004, jolloin Hovorka pelasi Extraligassa 48 runkosarjaottelua tehopistein 5+8=13. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi HK 32 Liptovský Mikulášin riveihin. Kaudella 2006–2007 Hovorka oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 11+26=37. Kauden 2007–2008 lopulla hän siirtyi Tšekin Extraligassa pelanneen HC Slovan Ústečtí Lvin joukkueeseen. Joukkue putosi kauden päätteeksi 1. česká hokejová ligaan.
Kaudeksi 2008–2009 Hovorka palasi kasvattajaseuraansa MHC Martiniin. Joulukuussa 2008 hän palasi HC Slovan Ústečtí Lvin riveihin pelaamaan Tšekin 1. ligaa. Hovorka voitti sarjan mestaruuden, mutta Slovan jäi karsintojen päätteeksi kuitenkin ilman sarjanousua Extraligaan. Kaudella 2009–2010 hän voitti 1. ligan pudotuspelien jäähypörssin 90 minuutillaan. Hovorka eteni Slovanin kanssa liigan finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin KLH Chomutov otteluvoitoin 4–3. Hovorka pelasi kauden aikana myös kaksi Extraliga-ottelua BK Mladá Boleslavissa. Kesken kauden 2010–2011 hän siirtyi Slovanista HC Kladnon Extraliga-joukkueeseen. Kaudella 2011–2012 Hovorka oli tehoilla 14+18=32 joukkueen paras maalintekijä Jaroslav Kallan kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Hovorka voitti myös Extraligan ulkomaalaisten pistepörssin.
Kesken kauden 2012–2013, lokakuussa 2012 Hovorka siirtyi Kladnosta HC Sparta Prahaan. Kaudeksi 2013–2014 seura vuoksi hänet HC Karlovy Varyn joukkueeseen. Kaudeksi 2014–2015 Hovorka siirtyi Tšekin 1. ligan KLH Chomutoviin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 26+28=54, joilla Hovorka jakoi liigan maalipörssin viidennen sijan HC Kladnon Miloslav Hořavan ja HC Slovan Ústí nad Labemin David Tůman kanssa. Hän voitti myös 1. ligan ylivoimamaalipörssin 13 osumallaan ja voittomaalipörssin myöskin 13 osumallaan. Pudotuspeleissä Hovorka oli seitsemällä syöttöpisteellään Chomutovin paras syöttäjä Nikola Gajovskýn kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi 1. ligan mestaruuden. Hovorka oli Extraligan karsinnoissa joukkueensa paras pistemies tehoilla 5+5=10. Chomutovin kausi päättyi sarjanousuun.
Hovorka siirtyi kesken kauden 2015–2016, joulukuussa 2015 Chomutovista HC Vítkoviceen. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi HC Košicen joukkueeseen. Hovorka pelasi siellä neljä Mestarien liigan ottelua, kunnes ennen ensimmäistäkään runkosarjaottelua, syyskuussa 2016 hän siirtyi henkilökohtaisten syiden vuoksi toisen Extraliga-joukkueen, MsHK Žilinan riveihin. Hän sijoittui tehoilla 23+37=60 koko liigan pistepörssissä toiseksi edellään vain HC Košicen Ladislav Nagy. Hovorka oli myös pudotuspeleissä joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 5+9=14 ja hän jakoi Žilinan sisäisen maalipörssin voiton Radim Hruškan kanssa. Kaudeksi 2017–2018 Hovorka palasi vuoden mittaisella sopimuksella Košiceen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Slovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 2012 | jääkiekko |  |
Hovorka edusti Slovakiaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin Hovorka voitti hopeaa. Yhteensä hän on pelannut 34 A-maaottelua tehopistein 2+6=8.
Hopeatilapia

| Hopeatilapia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Alaheimo::  Afrikankirjoahvenet Pseudocrenilabrinae
Suku::  Oreochromis
Laji::  variabilis
Kaksiosainen nimi
 Oreochromis variabilis  (Boulenger, 1906) 
Katso myös
   Hopeatilapia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeatilapia (Oreochromis variabilis) on kirjoahventen heimoon ja afrikankirjoahventen alaheimoon kuuluva hyvin uhanalainen kalalaji. Lajia tavataan Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Hopeatilapia voi kasvaa korkeintaan 30 senttimetrin mittaiseksi. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran George Albert Boulenger vuonna 1906.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee hopeatilapian silmälläpidettäväksi lajiksi. Yksi syy hopeatilapiakantojen vähenemiseen on niitä saalistava niilinahven.
Herms Niel

Herms Niel (Suomessa joskus virheellisesti ”von Niel”), syntyjään Ferdinand Friedrich Hermann Nielebock (17. huhtikuuta 1882 – 1954) oli saksalainen marssilaulujen säveltäjä ja kapellimestari, joka oli erityisen suosittu natsi-Saksan aikana.
Sotilasmuusikon uransa hän aloitti Saksan keisarikunnan aikana vuonna 1906. Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi 423. jalkaväkirykmentin musiikkijoukkojen johtajana. Sodan jälkeen hän ansaitsi elantonsa verovirkailijana ja oli vuonna 1927 perustamassa Potsdamissa Ritterschaftsorkester-nimistä kokoonpanoa.
Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen Niel liittyi puolueen jäseneksi 1. toukokuuta 1933, minkä jälkeen hän kohosi Saksan musiikkielämässä huomattavaan asemaan. Hän toimi muun muassa kolmannen valtakunnan työjoukkojen (Reichsarbeitsdienst eli RAD) musiikillisena johtajana ja johti Nürnbergin puoluepäivillä RAD:n suuria musiikkiparaateja.
Niel sävelsi suuren joukon suosittuja marssilauluja, joista osa jäi elämään vielä natsi-Saksan kukistumisen jälkeenkin. Suomessa Nielin tunnetuin teos lienee marssilaulu ”Erika” vuodelta 1939, sota-ajan menestyssävelmä, jonka Reino Palmroth eli Palle suomensi nimellä ”Kaarina”. Myös muita Nielin sävellyksiä suomennettiin ja levytettiin sota-aikana.
Markku Manninen

Markku Manninen (17. maaliskuuta 1957 Pori) on suomalainen astrologi, joka oli julkisuudessa erityisesti 1990-luvulla ja mukana mm. Radioykkösen ohjelmissa. Hän kirjoittaa palstaa Eeva-lehteen.
Aiheesta muualla

Omaelämäkerta[vanhentunut linkki]
Haastattelu Ylioppilaslehdessä
Hermunduurit

Germaaniheimojen asuinalueita noin vuonna 50. Hermunduurien alue kartan keskiosassa.
Hermunduurit olivat sveebeihin lukeutuva germaaniheimo, joka asui 100-200-luvulla nykyisen Thüringenin alueella. Hermunduurit eivät olleet yhtä sotaisia kuin useat muut germaanit, ja roomalaiset kävivät heidän kanssaan kauppaa. Thüringit saattoivat polveutua hermunduureista.
Mattia Vitale

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mattia Vitale
Syntymäaika: 1. lokakuuta 1997
Syntymäpaikka: Bologna, Italia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: SPAL
Pelinumero: 40
Junioriseurat
2010–2011: Bologna
2011–: Juventus
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015– | Juventus | 2 | (0) |
Maajoukkue
| 2013 | Italia U17 | 3 | (0) |
| 2014 | Italia U18 | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. lokakuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. lokakuuta 2015.
Mattia Vitale (s. 1. lokakuuta 1997 Bologna) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa seuratasolla SPAL 2013 -seuraa. Vasenjalkainen Vitale on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Vitale siirtyi vuonna 2011 kotikaupunkinsa Bologna FC:stä Juventuksen nuorten joukkueeseen. Seuran paidassa Serie A:ssa Vitale debytoi huhtikuussa 2015 Parma FC:tä vastaan. Hän pelasi kauden aikana kahdessa Serie A:n ottelussa ja juhli kauden päätteeksi sarjan mestaruutta.
Vitale on pelannut Italian alle 17- ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueissa.
Saavutukset

Juventus FC
Serie A: 2014–2015
Henri Grégoire

Henri Grégoire, Pierre Joseph Célestin François’n maalaama muotokuva vuodelta 1800.
Henri Jean-Baptiste Grégoire eli abbé Grégoire (4. joulukuuta 1750 Vého, Lothringen – 28. toukokuuta 1831 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen katolinen piispa, Ranskan suuren vallankumouksen aikainen poliitikko ja yhteiskunnallinen kirjailija. Hänet tunnettiin muun muassa juutalaisten kansalaisoikeuksien puolustajana, orjuuden vastustajana ja gallikanismin kannattajana.
Elämänvaiheet > Ennen vallankumousta

Grégoire syntyi köyhän räätälin perheeseen Véhossa lähellä Lunévillea. Hän opiskeli vuosina 1763–1768 jesuiittojen kollegiossa Nancyssä ja sen jälkeen pappisseminaarissa Metzissä. Saatuaan pappisvihkimyksensä vuonna 1775 hän toimi opettajana Pont-à-Moussonissa, apupappina Marmontissa ja vuodesta 1782 kirkkoherrana Emberménilissä. Hän oli jansenismin ja valistusaatteen kannattaja.
Grégoire voitti jaetun ensimmäisen palkinnon Metzin kuninkaallisen taide- ja tiedeseuran vuonna 1788 järjestämässä kirjoituskilpailussa, jonka aiheena oli juutalaisten hyödyllisyyden ja onnen lisääminen. Kirjoitus julkaistiin samana vuonna nimellä Essai sur la régénération physique, morale, et politique des Juifs (”Essee juutalaisten fyysisestä, moraalisesta ja poliittisesta uudestisyntymästä”) ja se toi Grégoirelle mainetta. Hänen mukaansa juutalaiset tuli integroida Ranskan yhteiskuntaan antamalla heille tasavertaiset kansalaisoikeudet kuten äänioikeus, sillä kaikki juutalaisten kielteiset piirteet olivat vain seurausta heitä vuosisatojen ajan sortaneista laeista. Nämä eivät sinällään olleet uusia ajatuksia, mutta oli merkityksellistä, että niitä esitti katolinen pappi. Toisaalta Grégoire piti juutalaisten ”taikauskoisia uskomuksia”, juutalaiskortteleita ja jiddišin kieltä integraatiota haittaavina tekijöinä, joista olisi päästävä eroon.
Elämänvaiheet > Ranskan vallankumouksen aika

Grégoire valittiin vuoden 1789 säätyjen yleiskokoukseen papiston edustajaksi. Kun kolmannen säädyn edustajat julistautuivat 17. kesäkuuta 1789 Ranskan kansalliskokoukseksi, hän liittyi siihen yhtenä ensimmäisistä papiston edustajista kannustaen muitakin liittymään. Hän osallistui pallohuoneen valan vannomiseen. Perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäsenenä Grégoire teki esityksiä muun muassa juutalaisten kansalaisoikeuksista, uskonnonvapaudesta sekä papiston ja aatelin etuoikeuksien, primogenituurioikeuden ja orjuuden lakkauttamisesta. Hän oli kansalliskokouksen puhemiehenä yksitoista päivää tammikuussa 1791. Päätös kansalaisoikeuksien myöntämisestä juutalaisille tehtiin lopulta syyskuussa 1791.
Grégoire ei kaikilta osin hyväksynyt heinäkuussa 1790 säädettyä papiston siviilihallintolakia, joka käytännössä muutti Ranskan katolisen kirkon valtionkirkoksi ja rajoitti paavin sekä piispojen valtaa, mutta lain tultua voimaan hän kuitenkin vannoi ensimmäisenä pappina sen mukaisen uskollisuudenvalan perustuslaille. Kirkon uuden siviilihallinnon astuttua voimaan Grégoire valittiin Loir-et-Cherin eli Blois’n hiippakunnan perustuslailliseksi piispaksi. Hänet vihittiin virkaansa maaliskuussa 1791. Hän ei juuri ehtinyt viettämään aikaa hiippakunnassaan lukuun ottamatta vuosia 1791–1792, sillä hän oli jäsenenä jokaisessa vallankumousajan parlamentissa paitsi lakiasäätävässä kansalliskokouksessa, johon perustuslakia säätävän kansalliskokouksen edustajat eivät saaneet asettua ehdolle. Syyskuussa 1792 hänet valittiin uuteen kansalliskonventtiin, jossa hän liittyi jakobiineihin ja kannatti monarkian lakkauttamista sekä syrjäytetyn kuninkaan Ludvig XVI:n asettamista oikeuden eteen. Grégoire oli marraskuussa 1792 kaksi viikkoa konventin puhemiehenä. Hän välttyi osallistumasta äänestykseen Ludvig XVI:n kuolemantuomiosta, sillä hän sattui olemaan sen aikana virkamatkalla Savoijissa.
Kun Ranskassa vuosien 1793–1794 terrorin aikana hyökättiin kristinuskoa vastaan, Grégoire kieltäytyi eroamasta papinvirastaan ja esiintyi uhmakkaasti papinpuvussaan. Hän oli aktiivinen konventin sivistysvaliokunnassa (Comité d’instruction publique), ja pyrki suojelemaan luostarien kirjastoja ja uskonnollisia taideteoksia hävitykseltä. Hän vaikutti valiokunnassa myös Ranskan instituutin, Conservatoire national des arts et métiers -oppilaitoksen sekä mittaustoimiston perustamiseen. Thermidorin vallankaappauksen jälkeen Grégoirella oli keskeinen rooli uskonvapauden ja perustuslaillisen kirkon palauttamisessa voimaan. Direktorion aikana hän oli Ranskan kirkon johtava hahmo. Hän oli aktiivinen vuosien 1797 ja 1801 kirkolliskokouksissa. Vuodesta 1795 hän kuului viidensadan neuvostoon.