stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RAC-ralli 1981
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 1981
Monaco
Ruotsi
Portugali
Kenia
Ranska
Kreikka
Argentiina
Brasilia
Suomi
Italia
Norsunluurannikko
Yhdistynyt kuningaskunta
Rallin maailmanmestaruussarjan Walesin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019
Ammattikasvatusneuvos

Ammattikasvatusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001. Vuosien 1918–2013 aikana ammattikasvatusneuvoksen arvonimi on myönnetty 26 henkilölle.
Ranskanpodenco

| Ranskanpodenco |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  vanha
Alkuperäinen käyttö:  villikaniinin metsästys, viiriäisen jäljitys
Nykyinen käyttö:  kuollut sukupuuttoon
Elinikä:  10–12 vuotta
Muita nimityksiä:  Charnego, Charnigou, Charnaigre, Charnègre, Charnigue, Charniguehund, Levriero di Provenza, Fransk Podenco
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros korkeintaan 70 cm narttu korkeintaan 65 cm
Ranskanpodenco (provensaaliksi Charnego tai Charnigou) on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Ranskankieliset nimitykset ovat charnaigre, charnègre ja charnique.
Ulkonäkö

Rotu oli olemukseltaan samankaltainen kuin muutkin Välimeren "vinttikoiramaiset" jäniskoirat: sillä oli meripihkan väriset silmät ja pystyt korvat. Urosten säkäkorkeus ei mennyt yli 70 cm eikä narttujen yli 65 cm.lähde?
Luonne ja käyttäytyminen

Ranskalaisten kynologien mukaan ranskanpodenco oli brutaali, julma, karkealuonteinen, omanarvontuntoinen ja itsenäinen. Se oli kuitenkin isännälleen omistautunut, vaikka tottelikin tätä vain silloin kun itse halusi, mikä teki siitä haastavan koulutettavan.
Alkuperä

Ranskanpodenco oli kotoisin Provencen, Languedocin ja Roussillonin alueilta, ja se oli aikanaan Provencessa erittäin yleinen. Jotkut arvelevat sen polveutuneen vinttikoiran ja griffon-tyyppisen ajokoiran välisestä risteytyksestä. Samankaltaiset yhdistelmät Espanjassa ja Portugalissa ovat erittäin hyviä metsästämään viljelemättömillä ja ryteiköiden peittämillä tasangoilla: ne eivät juokse vaan loikkivat.
Toinen teoria on, että rotu olisi alun perin ollut jonkin Välimeren jäniskoiran (podencot, podengo, faaraokoira yms.) ja provencelaisen paimenkoiran välinen risteytys. Joka tapauksessa se kuului samaan rotutyyppiin sisilialaisen etnankoiran, portugalinpodengon ja andalusianpodencon kanssa ja oli läheistä sukua ibizanpodencolle. Useat mosaiikit todistavat että jo muinaiset roomalaiset käyttivät sitä metsästykseen. Se saattoi kulkeutua Provenceen Maghrebista saraseenien mukana heidän miehityksensä aikaan.lähde?
Itä-Pyreneiden metsästäjät ja salametsästäjät käyttivät ranskanpodencoa jäniksen metsästykseen ja viiriäisen jäljitykseen: kivääriä ei edes tarvittu, sillä koira paitsi karkotti saaliin liikkeelle ja ajoi tätä takaa, otti tämän myös kiinni. Se oli erittäin monipuolinen metsästyskoira: jotkut käyttivät sitä vinttikoirana, toiset seisojana ja kolmannet jäljestäjänä. Sillä metsästettiin villikaniinia aina 1800-luvun loppuun asti, mutta Aix-en-Provencen oikeustalon päätöksestä ja kassaatioistuimen vahvistuksesta sillä metsästäminen kiellettiin vuonna 1844. Tämän vuoksi sen kasvattaminen lopetettiin, minkä jälkeen se katosi vähitellen.
Alkuperä > Etymologia

Charnègre tarkoittaa "mustanaamaa", mikä viittaa rodun punahiillikon väriseen kuonoon.
Ranskalainen podenco nimeltä Piston 1800- ja 1900-lukujen vaihteesta.
Käännös suomeksi
HMS Amethyst (F116)

| HMS Amethyst |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Denny and Brothers, Dumbarton
Kölinlasku:  25. maaliskuuta 1942
Laskettu vesille:  7. toukokuuta 1943
Palveluskäyttöön:  2. marraskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1957
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 t (kuiva)
Pituus:  86 m
Leveys:  11,7 m
Koneteho:  4 300 hv
Nopeus:  20 solmua
Aseistus
Aseistus:  6 x QF 4 tuuman Mk XVI -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisissa torneissa 12 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
HMS Amethyst (viirinumerot U16 ja F116) oli Britannian kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen toisen maailmansodan lopulla.
Valmistus

Alus tilattiin 19. joulukuuta 1941 William Denny and Brothersilta Dumbartonista osana vuoden 1941 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 25. maaliskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 27. toukokuuta 1943 kumminaan neiti Grange. Alus valmistui vielä samana vuonna 2. marraskuuta. Alukselle asennettiin rakennustyön aikana Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin, tyypin 273 merivalvontatutka sekä tyypin 285 tulenjohtotutka.
Amfilokhia

Amfilokhia (m.kreik. Ἀμφιλοχία, lat. Amphilochia) oli antiikin aikainen alue Akarnanian maakunnassa sen ja Epeiroksen rajalla läntisessä Kreikassa.
Maantiede

Amfilokhia sijaitsi Ambrakianlahden itäpäässä sen rannikolla. Sen alue ei ulottunut kauas sisämaahan. Alue oli vuoristoista. Amfilokhian pohjoispuolella sijaitsi Ambrakian alue, koillispuolella Athamania, itäpuolella Dolopia, eteläpuolella Agrais ja Aitolia ja lounaispuolella varsinainen Akarnania. Amfilokhian polikset eli kaupunkivaltiot olivat Argos Amfilokhikon eli Amfilokhian Argos sekä Limnaia.
Historia

Amfilokhiaa asutti alun perin amfilokhien heimo, josta se oli saanut nimensä. Heimo oli ei-kreikkalainen, vaikkakin sen sanottiin saaneen nimensä argoslaisesta Amfilokhoksesta, joka oli Amfiaraoksen poika. Strabon kuvaa heimon epeiroslaiseksi, mutta yleensä alue luettiin osaksi Akarnaniaa. Heimon on myös arveltu olleen osaksi epeiroslaisia ja osaksi akarnanialaisia.
Peloponnesolaissodan aikaan 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla amfilokhit olivat liitossa akarnanialaisten kanssa. Aitolialaiset valtasivat alueen Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen 300-luvun eaa. loppupuolella. Roomalaisella kaudella alue kuului roomalaiseen Epirus Vetuksen provinssiin.
Nykyinen, samalla seudulla sijaitseva Amfilochían kunta on ottanut nimensä antiikin aikaisesta alueesta.
Amiral Baudin -luokka

| Amiral Baudin -luokka |
| --- | --- |
 Piirros alusten suojasta ja aseistuksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  12 150 t
Pituus:  98 m (kokonaispituus)
Leveys:  21,2 m
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  9 700 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  650
Aseistus
Meritorjunta:  3 × 370 mm/28 Mle 1875 -tykkiä 4 × 163 mm/30 Mle 1884 -tykki 10 × 138 mm/45 Mle 1888 -tykkiä 6 × 450 mm torpedoputkea
Amiral Baudin -luokka oli Ranskan laivaston kahden aluksen muodostama ironclad-taistelulaivaluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmistui | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Amiral Baudin | Arsenal de Brest | lokakuu 1879 | 5. kesäkuuta 1883 | joulukuu 1888 | romutettu 1910 |
| Formidable | Arsenal de Lorient | syyskuu 1879 | 16. huhtikuuta 1885 | helmikuu 1889 | romutettu 1910 |
Sampo-konserni

| Sampo Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: SAMPO
Markkina-arvo:   19 876 milj. € (2023)
ISIN:  FI4000552500
Perustettu:  1909
Toimitusjohtaja:  Torbjörn Magnusson
Puheenjohtaja:  Antti Mäkinen
Avainhenkilöt:   Annica Witschard  Astrid Stange  Christian Clausen  Georg Ehrnrooth  Jannica Fagerholm  Markus Rauramo  Risto Murto  Steve Langan 
Kotipaikka:  Fabianinkatu 27 Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  Pohjoismaat, Baltian maat, Iso-Britannia
Toimiala:  vakuutus
Tuotteet:  vahinkovakuutus
Tilikauden tulos:  1 481 milj. € (2023)
Henkilöstö:   13 272 (keskim. 2023)
Kotisivu:  www.sampo.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sampo-konserni on pohjoismainen vahinkovakuutuskonserni. Konsernin liiketoiminta jakautuu seuraaviin pääalueisiin: If Vahinkovakuutus on Ruotsissa kotipaikkaansa pitävä Pohjoismaiden suurin vahinkovakuuttaja. Topdanmark on Tanskan suurimpia vahinkovakuutusyhtiöitä. Topdanmarkia on käsitelty 30. syyskuuta 2017 alkaen Sampo-konsernin taloudellisessa raportoinnissa tytäryhtiönä. Lisäksi konserniin kuuluu Hastings, joka on Ison-Britannian johtavia digitaalisella alustalla toimivia vahinkovakuuttajia.
Konsernin emoyhtiönä toimii Sampo Oyj, joka vastaa konsernin strategian täytäntöönpanosta ja pääoman allokoinnista. Sampo Oyj on yksi Nasdaq Helsingin arvokkaimmista yhtiöistä.
Sammon konsernijohtajana toimii Torbjörn Magnusson, joka on tehnyt pitkän uran Sampo-konsernissa muun muassa Ifin toimitusjohtajana.
Historia

Yhtiön historia alkaa vuonna 1909 Turussa perustetusta Keskinäisestä Vakuutusyhtiö Sammosta.
Yhtiön nimi oli aluksi virallisesti Ömsesidiga Försäkringsanstalten Sampo. Nimen Sampo viittaa Kalevalan Sampoon. Kansallisuusaatteeseen viittaavat nimet olivat 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa tyypillisiä vakuutusyhtiöille.
Sampo toimi vakuutuksenottajien omistamana keskinäisenä vakuutusyhtiönä vuoteen 1987 asti. Syksyllä 1987 Sampo muutti yhtiömuotonsa osakeyhtiöksi. Tässä yhteydessä vakuutuksenottajat saivat yhtiön osakkeita vakuutuksiaan vastaavasti. Yhtiö listautui Helsingin pörssiin tammikuussa 1988. Yhtiömuodon muutoksen jälkeen Sammolla oli noin 750 000 osakkeenomistajaa.
Hajaantunut omistus muodostui ongelmaksi, ja yhteydenpito osakkeenomistajiin tuotti suuria vaikeuksia. Omistajista suuri osa oli valmis muuttamaan osakkeensa rahaksi heti tilaisuuden tullen. Sampo joutui nurkanvaltausyrityksen kohteeksi. Sijoittajat Taito Tuunanen ja Kai Mäkelä keräsivät viidenneksen Sammon osakkeista. Sampo suojautui ostamalla noin 19 % omista osakkeistaan. Tuunasen esitykset kaatuivat yhtiökokouksessa vuonna 1989, ja hän joutui luopumaan osakkeistaan. Suomen Yhdyspankki osti lopulta määräysvallan Sammossa niin sanottujen Kouri-kauppojen yhteydessä maaliskuussa 1989. SYP:stä tuli Sammon suurin omistaja.
Yhdyspankki kaavaili SYP:stä, Sammosta ja eräistä muista vakuutusyhtiöistä uutta finanssipalveluryhmää. Sampo vastusti yhteistyötä. Sampo-yhtiöiden pääjohtaja Kauko Pihlava tähdensi Yhdyspankin johdolle, että Sampo oli vahinkovakuutusyhtiö, jonka toiminta ei sopinut pankin konttoriin. Vahinkovakuutusyhtiön toimipiste arvioi vahinkoja, teki tarkastuksia ja työskenteli vahinkojen ehkäisemiseksi; vakuutusten myynti oli vain pieni osa toimenkuvaa. Finanssipalveluryhmän suunnittelu jatkui vuoteen 1992 asti, mutta siitä ei lopulta tullut mitään. Ryhmän syntymisen estivät vakuutusyhtiöiden ja poliitikkojen vastustus sekä eräät lakimuutokset.
Sammon merkitys Suomen finanssimarkkinoilla kasvoi 1990-luvulla, kun yhtiöön fuusioitiin Teollisuusvakuutus ja Otso vuoden 1994 alussa. Samana vuonna vahinkovakuutusosakeyhtiö Kansasta tuli Sammon tytäryhtiö ja lopulta Kansa fuusioitiin Sampoon loppuvuonna 1995.
Henkivakuutusyhtiö Henki-Sampo perustettiin vuonna 1997. Nova fuusioitiin Henki-Sampoon vuonna 1998. Henki-Sampo muutti nimensä Mandatum Lifeksi vuonna 2008, jolloin Mandatum-nimi oli jonkin aikaa käytössä sekä Sampo-konsernissa että Sampo Pankilla.
Hallitus

Valitut hallituksen jäsenet 25.4.2024 pidetyssä yhtiökokouksessa:
Antti Mäkinen, puheenjohtaja 17.5.2023 alkaen, jäsen 2018-2021
Jannica Fagerholm, varapuheenjohtaja 9.4.2019 alkaen, jäsen 18.4.2013 alkaen
Christian Clausen, jäsen 21.4.2016 alkaen
Georg Ehrnrooth, jäsen 2.6.2020 alkaen
Steve Langan, jäsen 18.5.2022 alkaen
Risto Murto, jäsen 16.4.2015 alkaen
Markus Rauramo, jäsen 19.5.2021 alkaen
Astrid Stange, jäsen 25.4.2024 alkaen
Annica Witschard, jäsen 17.5.2023 alkaen
Osake

Sammolla on kaksi osakesarjaa, A- ja B-sarja. Vain A-sarjan osakkeet noteerataan Helsingin pörssissä. Kaikki yhtiön B-sarjan osakkeet ovat Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kalevan omistuksessa. B-sarjan osakkeet voidaan osakkeenomistajan vaatimuksesta muuntaa A-sarjan osakkeiksi. Yhteensä Sammon B-sarjan osakkeita on 200 000 kappaletta, joista yhden osakkeen äänimäärä on viisi.
Suurimmat rekisteröidyt osakkeenomistajat osakemäärän mukaan (tilanne 31.1.2024). Lista ei sisällä hallintarekisteröityjen osakkeiden omistajia. Hallintarekisterissä on yhteensä noin 60 % Sammon osakkeista.
Vuoden 2023 lopussa Sammolla oli yli 206 000 osakkeenomistajaa.
| Omistaja | Osakemäärä |  %-osuus |
| --- | --- | --- |
| 1. Solidium Oy | 33 278 580 | 6,63 % |
| 2. Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma | 22 248 420 | 4,43 % |
| 3. Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen | 6 035 083 | 1,20 % |
| 4. Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo | 4 078 000 | 0,81 % |
| 5. Oy Lival AB | 4 065 000 | 0,81 % |
Sammolla on myös rinnakkaislistaus Nasdaqin pörssissä Tukholmassa, jossa kaupankäynti tapahtuu ruotsalaisilla talletustodistuksilla (SDR, Swedish Depositary Receipts), sekä Nasdaq Kööpenhaminassa.
Vastuullisuus

Sampo-konserni on sitoutunut kehittämään konsernin vastuullisuutta sekä siihen liittyviä tunnuslukuja, tavoitteita ja raportointia sidosryhmien etujen ja odotusten mukaisesti. Sampo-konserni liittyi YK:n Global Compact -aloitteeseen ja allekirjoitti YK:n vastuullisen sijoittamisen periaatteet vuonna 2019. Konsernitasoisen vastuullisuusraportoinnin lisäksi Sampo-konsernin tytäryhtiöt julkaisevat vuosittain omat vastuullisuusraporttinsa.
Aiheesta muualla

Sampo-konserni
If
Topdanmark
Hastings
Sampo-Leonian ja Mandatumin yhdistyminen helmikuussa 2001 nosti Björn Wahlroosin konsernin toimitusjohtajaksi. Vuodet 2009–2023 Wahlroos toimi Sammon hallituksen puheenjohtajana.
Ammodytes

| Ammodytes |
| --- | --- |
 Pohjantuulenkala (Ammodytes dubius)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Kehittyneet luukalat Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Tähystäjäkalat Trachinoidei
Heimo::  Tuulenkalat Ammodytidae
Suku::  Ammodytes  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Ammodytes Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ammodytes on tuulenkalojen suku, johon kuuluvat seuraavat kuusi lajia:
Ammodytes americanus DeKay, 1842
Ammodytes dubius Reinhardt, 1837 – Pohjantuulenkala
Ammodytes hexapterus Pallas, 1814 – Alaskantuulenkala
Ammodytes marinus Raitt, 1934 – Merituulenkala
Ammodytes personatus Girard, 1856
Ammodytes tobianus Linnaeus, 1758 – Pikkutuulenkala
Amidotritsoiinihappo

| --- | --- |


Amidotritsoiinihappo
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3,5-diasetamido-2,4,6-trijodibentsoehappo
Tunnisteet
CAS-numero: 117-96-4
ATC-koodi: V08AA01
PubChem CID: 2140
DrugBank: DB00271
Kemialliset tiedot
Kaava: C11H9N2I3O4 
Moolimassa: 613,902
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 9,9 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Amidotritsoiinihappo eli diatritsoiinihappo (C11H9I3N2O4) on jodattuihin bentsoehappojohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä varjoaineena röntgenkuvauksissa ja tietokonekerroskuvauksissa. Amidotriotsiinihappo kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon. Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) diatritsoiinihappo kuuluu luokkaan vesiliukoiset munuaishakuiset korkea osmolaaliset varjoaineet.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa amidotritsoiinihappo on valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja etanoliin ja hyvin dimetyyliformamidiin.  Amidotritsoiinihappo imeytyy hyvin vatsakalvon läpi, minkä vuoksi sitä käytetään varjoaineena suoliston röntgenkuvauksissa. Yhdisteen sisältämä jodi absorboi röntgensäteitä paremmin kuin ympäröivä pehmytkudos, jolloin maha-suolikanava saadaan erottumaan paremmin röntgenkuvissa. Sitä voidaan käyttää varjoaineena myös nivelten, virtsatien, kohdun, munanjohdinten ja verisuonten varjoainekuvauksissa. Amidotritsoiinihappoa käytetään yleensä meglumiini- tai natriumsuolana.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Amidotrizoic acid (englanniksi)
Jennifer Lynn Barnes

| Jennifer Lynn Barnes> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  nuortenkirjallisuus
Pääteokset:  The Inheritance Games
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jennifer Lynn Barnes on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on kirjoittanut monia nuortenkirjoja. Hänen suosituimpiin teoksiinsa lukeutuu kirjasarja The Inheritance Games, jonka ensimmäinen osa nousi The New York Timesin julkaisemalle myydyimpien nuortenkirjojen listalle. Sarjasta on kehitteillä myös televisiosarja.
Kirjoittamisen ohella Barnes työskentelee associate professorina Oklahoman yliopistossa, jossa hän opettaa luovaa kirjoittamista ja psykologiaa. Hän on väitellyt psykologian tohtoriksi Yalen yliopistosta.
Teoksia > Debutantit

Pieniä valkoisia valheita.  (Little White Lies, 2018)  Suomentanut Aila Herronen. WSOY, 2025.  ISBN 9789510513347
Deadly Little Scandals.  Little, Brown Books for Young Readers, 2019.  ISBN 9781368015172
Teoksia > The Inheritance Games

The Inheritance Games: Salainen perijätär.  (The Inheritance Games, 2020)  Suomentanut Aila Herronen. WSOY, 2024.  ISBN 9789510501009
The Inheritance Games: Hawthornen arvoitus.  (The Hawthorne Legacy, 2021)  Suomentanut Aila Herronen. WSOY, 2024.  ISBN 9789510501030
The Inheritance Games: Viimeinen siirto.  (The Final Gambit, 2022)  Suomentanut Aila Herronen. WSOY, 2025.  ISBN 9789510501061
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Amisulbromi

| Amisulbromi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-(3-bromi-6-fluori-2-metyyli-indol-1-yyli)sulfonyyli-N,N-dimetyyli-1,2,4-triatsoli-1-sulfonamidi
CAS-numero:  348635-87-0
PubChem CID:  10238657
SMILES:  CC1=C(C2=C(N1S(=O)(=O)C3=NN(C=N3)S(=O)(=O)N(C)C)C=C(C=C2)F)Br
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H13S2N5BrO4F
Moolimassa:  466,324 g/mol
Sulamispiste:  129-130 °C
Tiheys:  1,85 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,00011 g/l (20 °C)
Amisulbromi (C13H13S2N5BrO4F) on indoli- ja triatsolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa amisulbromi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat soluhengityksen estoon, koska amisulbromi estää ubikinonireduktaasientsyymin toiminnan. Amisulbromi tehoaa vain munasieniin.
Amisulbromin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 4-fluori-2-nitrofenyyliasetoni pelkistetään vedyttämällä, jolloin se muodostaa indolirakenteen. Reaktio vetybromidin kanssa seuraavassa vaiheessa johtaa 2-metyyli-3-bromi-6-fluori-indoliin. Tämä yhdiste reagoi N-sulfonamido-1,2,4-triatsolisulfonyylikloridin kanssa emäksisissä oloissa muodostaen tuotteena amisulbromia.
Amisulbromia käytetään perunaruton ja tomaatin, kurkkukasvien sekä viiniköynnösten munasienitautien torjuntaan. Se on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella.
Amin al-Husseini

Amin al-Husseini (n. 1929).
Muhammad Amin al-Husseini (1895/1897 – 4. heinäkuuta 1974) oli arabinationalisti ja muslimijohtaja Palestiinan brittiläisessä mandaatissa. Hän oli keskeinen sionismin vastustaja ja soti lopulta myös brittihallintoa vastaan.
Elämä

Al-Husseini oli islamilainen lainoppinut ja Jerusalemin suurmufti (1921–1948). Brittiläinen mandaattihallinto nosti hänet Palestiinan brittiläisen mandaatin muslimiväestön johtajaksi, kun alue oli perustettu Remon konferenssissa vuonna 1920. Al-Husseini kuului jerusalemilaiseen mahtisukuun, jonka jäsenet perinteisesti ovat olleet Jerusalemin suurmufteja eli korkeimpia šaria-lain tulkitsijoita.
Al-Husseini johti vuonna 1936 alkanutta arabikapinaa brittejä ja juutalaisia vastaan. Brittihallinto karkotti hänet lopullisesti Palestiinasta. Toisessa maailmansodassa Palestiinan juutalaiset tukivat brittejä, kun taas Saksa yritti itsenäisyyslupauksilla saada aikaan arabikapinan alueen brittihallintoa vastaan. Vuonna 1941 Irakissa tehtiin kapinayritys, jolloin myös  Bagdadiin paennut al-Husseini antoi fatwan kehottaen siinä muslimeja pyhään sotaan brittejä vastaan.
Amin al-Husseini oli toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan liittolainen ja tapasi vuonna 1941 Adolf Hitlerin. Hän auttoi rekrytoimaan Bosnian muslimeja näiden omaan SS-divisioonansa. Sodan päätyttyä hän pääsi Ranskan suojeluksessa Kairoon ja säästyi oikeudenkäynneiltä. Hänen tiedetään olleen mukana kehittämässä radikaalia islamia, jonka pohjana on ollut muslimiveljeskunta aate.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haj Amin Husseini (1895–1974) (Arkistoitu – Internet Archive), Passia.org (englanniksi)
Muftin elämänvaiheet, Jewish Virtual Library (englanniksi)
Hilma Granqvist : Jerusalemin suurmuftin kanssa panmuhamettilaisessa kokouksessa, Suomen Kuvalehti, 06.11.1937, nro 45, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jerusalemin suurmuftit
al-Masri (?–1440) – M. T. al-Hussein (1860-luku–1908) – K. al-Hussein (1908–1921)1 – Amin al-Husseini (1921–1948) – Jarallah (1948–1954) – Ja'abari (1993–1994) – Sabri (1994–2006) – Muhammad Ahmad Hussein (2006–)
1 Osmanien valtakunta julisti As'ad Shukeiriin qadiksi (mufti) vuosiksi 1914–1918.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Amin al-Husseini neuvonpidossa Adolf Hitlerin kanssa 28.11.1941
Ammoniumceriumnitraatti

| Ammoniumceriumnitraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  16774-21-3
PubChem CID:  16211559
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (NH4)2Ce(NO3)6
Moolimassa:  548,264
Ulkomuoto:  Punaoranssi kiteinen aine
Liukoisuus veteen:  141 g/l (25 °C)
Ammoniumceriumnitraatti ((NH4)2Ce(NO3)6) eli ceriumammoniumnitraatti tai ammoniumheksanitraattoceraatti(IV) on ammonium-, cerium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja analyyttisessä kemiassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa ammoniumceriumnitraatti on punaoranssia kiteistä ainetta. Yhdisteen rakenne kiinteänä koostuu heksanitraattoceraatti(IV)-ionista, joka on kompleksi-ionista ja ammoniumionit ovat sen vastaioneina. Aineen alkeiskoppi on monokliininen. Ammoniumceriumnitraatti liukenee veteen ja liukenee myös eräisiin poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Vesiliuoksissa se esiintyy hapen välityksellä sitoutuneena koordinaatioyhdisteenä. Ammoniumceriumnitraatti on hyvin voimakas hapetin.
Ammoniumceriumnitraattia voidaan valmistaa liuottamalla cerium(IV)oksidia typpihappoon ja lisäämällä joukkoon ammoniumnitraattia. Toinen tapa on hapettaa cerium(III)nitraatin liuosta ja lisäämällä joukkoon ammoniumnitraattia. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä.
Ammoniumceriumnitraattia käytetään yleisesti orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa hapettimena, nitraavana reagenssina, alkeenien polymeroinneissa ja suojaryhmien poistamiseen. Sitä käytetään myös analyyttisen kemian reagenssina ja kaasulamppujen hehkusukkien valmistamiseen.