stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Hyams
Ohjaaja

Hyamsin ohjaajaura alkoi lukuisten muiden tapaan televisioelokuvien parissa. Ohjattuaan kaksi televisioelokuvaa, hän sai ohjattavakseen teatterilevitykseen Suoraan rysän päältä (1974). Seuraavana vuonna hän sai ohjattavakseen Urkkijan, jonka pääosissa nähtiin Michael Caine ja Natalie Wood. Läpimurtonsa Hyams teki Capricorn yksi -tieteiselokuvan myötä vuonna 1978.
Hyamsin seuraavan ohjaustyön Muistojen katu (1979) pääosassa nähtiin Harrison Ford. Sean Conneryn hän sai ohjattavakseen vuonna 1981 valmistuneen tieteiselokuvan Operaatio Outlandin myötä. Kaksi vuotta myöhemmin valmistuneen Päiväsi ovat luetut pääosassa nähtiin Michael Douglas. Vuonna 1984 hän tuotti ja ohjasi 2010-tieteiselokuvan, joka sai viisi Oscar-ehdokkuutta. 1980-luvulla valmistuivat vielä Kaupungin nopeimmat kytät (1986) ja Conneryn tähdittämä Rikospaikkana Presidio (1988).
1990-luvulla Hyamsin ura oli jo laskussa: Lähellä kuolemaa pääosassaan Gene Hackman tuotti vain 10 miljoonaa dollaria. Paremmin ei menestynyt myöskään komedia TV-terroria (1992). Paluun taloudellisesti kannattavien ohjaajien joukkoon Hyams teki Jean-Claude Van Damme -tieteiselokuvan Timecop myötä vuonna 1994. Elokuva tuotti yli 100 miljoonaa dollaria, minkä seurauksena Hyams teki Van Dammen kanssa vielä elokuvan Äkkikuolema (1995), joka tuotti yli 64 miljoonaa dollaria. Vuoden 1997 kauhuelokuva The Relic tuotti 33 miljoonaa dollaria. Vuosikymmenen menestyneimmäksi Hyams-elokuvaksi nousi Arnold Schwarzeneggerin tähdittämä toimintaelokuva End of Days (1999), joka tuotti 211 miljoonaa dollaria.
Uusi vuosituhat alkoi Hyamsin osalta heikosti. Muskettisoturi (2001) ei saanut mairittelevia arvosteluja, ja taloudellinen menestys jäi 34 miljoonaan dollariin. Vuonna 2002 Hyamsin oli tarkoitus ohjata jännityselokuva Mindhunters, mutta hän jättäytyi projektista pois, jolloin puikkoihin astui Renny Harlin. Harlin puolestaan työsti tieteiselokuvaa A Sound of Thunder (2005), jonka Hyams otti ohjattavakseen. 80 miljoonan dollarin tuotanto sai vain 10 miljoonan dollarin lipputulot ja murska-arvostelut. Samana vuonna Hyams ohjasi yhden jakson Kynnys tuntemattomaan -televisiosarjassa. Hyams ohjasi ja käsikirjoitti seuraavan kerran vuonna 2009 ensi-iltansa saaneen Jesse Metcalfen ja Michael Douglasin tähdittämän Väärän alibin. Elokuva menestyi vielä huonommin kuin hänen aikaisemmat ohjauksensa. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa vain hieman yli 32 tuhatta dollaria, kun taas Yhdysvaltain ulkopuolella se tuotti yhteensä hieman yli neljä miljoonaa dollaria.
Helmikuussa 2012 Hyams ilmoitettiin palaavan tekemään yhteistyötä Jean-Claude Van Dammen kanssa, kun VVS Films ilmoitti toimivansa Enemies Closer -elokuvan levittäjänä.
Kuvaaja

Normaalisti ohjaajalla on kädet täynnä töitä ohjaamisen kanssa, ja kuvauksen hoitaa joku muu ammattitaitoinen henkilö. Hyams on kuitenkin itse kuvannut (director of photography) peräti 11 ohjaustaan, joista mainittakoon Avaruusseikkailu 2010, Kaupungin nopeimmat kytät, Rikospaikkana Presidio, Lähellä kuolemaa ja A Sound of Thunder.
Peitto

Erivärisiä peittoja.
Kaksi ihmistä peiton alla. Henri de Toulouse-Lautrec, Vuode, 1893.
Peitolla tarkoitetaan lämmittävää vuodevaatetta. Peittoa suojataan lakanalla tai pussilakanalla.
Rakenne

Peitto sisältää lämmöneristettä kuten höyheniä, untuvia tai tekokuituja. Ennen vanhaan 1900-luvun alussa ja 1800-luvulla peiton eristeenä voitiin käyttää jopa heiniä.
Peiton lämmöneristysominaisuudet voidaan kuvata synteettisten kuitujen eristeissä grammamäärillä per neliö. Mitä enemmän eristettä, sen lämpimämmältä peitto tuntuu. Kylmässä ihminen tarvitsee paksumman peiton kuin lämpimässä. Jos peiton lämmöneristys on tarvetta suurempi, ihminen alkaa hikoilla peiton alla.
Peite on yleisemminkin eristeenä käytetty suojain. Lämmöneristykseen on olemassa eristeaineita sisältäviä peitteitä. Peite voi olla myös pelkkä näkösuoja.
Erilaisia peittoja

Tavallinen yhden hengen peitto on 150 cm leveä ja 200 cm pitkä peite. Parivuoteen peite voi olla 200 cm x 200 cm. Parivuoteen peiton on tarkoitus peittää kaksi henkilöä.
Peiton päällä sängyssä voi olla päiväpeitto suojaamassa peittoa ja antamassa esteettistä ulkonäköä nukkumatilaan.
Peiton huolto

Peitto huolletaan tuulettamalla ja ravistamalla se säännöllisesti.
Marttaliiton ohjeen mukaan peitot kannattaa pestä noin kerran vuodessa hoito-ohjetta noudattaen.
Peter Hollingworth

| Peter Hollingworth |
| --- | --- |

Australian kenraalikuvernööri
 2001–2003  
Edeltäjä:  William Deane
Seuraaja:  Michael Jeffery
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1935 (ikä 89) Adelaide
Peter John Hollingworth (s. 10. huhtikuuta 1935) on australialainen piispa. Hän toimi  Australian kenraalikuvernöörinä vuosina 2001-2005.
Hollingworth valmistui teologian lisensiaatiksi Melbournen yliopistosta vuonna 1960. Hän toimi saurakuntatehtävissä 25 vuotta ja opiskeli samalla sosiologiaa. Vuonna 1985 hänestä tuli piispa ja 1989 Brisbanen arkkipiispa.
Hollingworth nimitettiin kenraalikuvernööriksi kesäkuussa 2001. Hän erosi tehtävästä toukokuussa 2003. Eron syynä oli tuolloin esilletullut lasten hyväksikäyttötapaus, jossa Hollingworth oli arkkipiispana suojellut alaistaan.
Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan lippu

Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan lippu pohjautuu Turkin lippuun, mutta on pohjaväriltään valkoinen. Lipussa on kaksi punaista vaakaraitaa, joiden väliin on kuvattu punainen tähti ja kuunsirppi viitaten Pohjois-Kyproksen valtaväestöön, turkkilaisiin.
Pohjois-Kyproksen lippu
Pohjois-Kyproksen presidentin lippu
Peter Horton (laulaja)

Peter Horton vuonna 2008.
Peter Horton (19. syyskuuta 1941 – syyskuu 2023) oli itävaltalainen laulaja, kitaristi ja kirjailija. Horton aloitti uransa Wienin poikakuorossa ja opiskeli pianonsoittoa sekä Wienin konservatoriossa klarinettia. Horton toimi nuorena myös Flamingos-yhtyeen laulajana ja basistina sekä opiskeli klassista laulua Stuttgartissa.
Hortonin ensimmäinen singlejulkaisu julkaistiin vuonna 1965. Horton edusti Itävaltaa Eurovision laulukilpailussa 1967 kappaleella Warum es hunderttausend Sterne gibt. Kappale sijoittui jaetulle 14. sijalle 17 kilpailijan joukosta. Horton osallistui myös Saksan euroviisukarsintaan 1972 kappaleella Wann kommt der Morgen, joka sijoittui karsinnassa jaetulle kuudennelle sijalle sekä 1975 kappaleella Am Fuß der Leiter, joka sijoittui karsinnassa 11:nneksi.
Vuosina 1980–1984 Horton esiintyi Sigi Schwabin kanssa duossa Guitarissimo. Vuonna 1985 Horton perusti duon Symphonic Fingers saksalais-bulgarialaisen pianisti Slava Kantcheffin kanssa. Horton oli naimisissa Kantcheffin kanssa vuosina 1986–2005 sekä uudestaan vuodesta 2016.
Horton julkaisi ensimmäisen kirjansa, aforismikirjan Die andere Saite vuonna 1978. Horton julkaisi 17 kirjaa.
Pescennius Niger

Pescennius Nigerin rintakuva.
Pescennius Niger roomalaisessa denaarissa.
Lucius (tai Gaius) Pescennius Niger (noin vuosien 135–140 välillä – 194) oli roomalainen usurpaattori vuosina 193–194. Hän oli Syyrian maaherra, jonka legioonat huusivat Pertinaxin murhan jälkeen keisariksi. Toinen usurpaattori Septimius Severus ehti kuitenkin Roomaan ja tuli lailliseksi keisariksi. Niger lyötiin Issuksessa, ja hänen oli vetäydyttävä. Hän yritti paeta Parthiaan, mutta kuoli. Niger ei koskaan ehtinyt saada Rooman senaatin hyväksyntää, joten häntä ei lasketa lailliseksi keisariksi.
Varhaiset vuodet

Pescennius Niger syntyi pienessä Aquinumin (nykyinen Aquino, Italiassa) kaupungissa Italiassa noin vuosien 135–140 välillä. Hänen vanhempansa olivat ritarisäätyä. Nigerin isä oli Annius Fuscus ja äiti Lampridia. Niger liittyi nuorena armeijaan ja hän palveli Marcus Aureliuksen aikana auxilia-kohortin prefektinä. Commoduksen aikana hän toimi legioonan tribuunina. Commodus vaikuttui Nigerin kyvyistä ja korotti hänet senaattorisäätyyn entisen preettorin arvonimellä. Tämän jälkeen Niger lähetettiin yhdessä Decimus Clodius Albinuksen kanssa Daakiaan tuntemattomaan virkaan. He toimivat ehkä Daakiaan sijoitettujen legioonien, Legio V Macedonican ja Legio XIII Geminan komentajina. Tänä aikana Niger taisteli sarmaatteja vastaan. Vuonna 185 eräs maantierosvo Maternus piinasi joukkoineen Galliaa ja häneen oli liittynyt myös sotilaskarkureita. Commodus nimitti Nigerin Gallia Lugdunensiksen maaherraksi ja antoi tälle tehtäväksi puhdistaa alue maantierosvoista. Niger hoiti tehtävänsä hyvin ja vuonna 186 Maternus kukistettiin. 180-luvun lopulla Niger toimi lisäkonsulina (consul suffectus, eli hänet nimitettiin konsulin virkaan keskellä vuotta). Jossakin vaiheessa hän toimi myös tärkeässä virassa Egyptissä. Vuonna 191 Niger nimitettiin Syyrian maaherraksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pescennius Niger Wikimedia Commonsissa
Peschici

| Peschici |
| --- | --- |

 Peschici
 Koordinaatit: 41°56′49.20″N, 16°01′0.12″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Apulia
Maakunta:  Foggia
Pinta-ala:  
 – Maa:  49,39  km²
Korkeus:  90 (min 0 - max 583)  m
Väkiluku (2015):  4 521 
 – Väestötiheys:  91  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peschici on kunta Italiassa Foggian maakunnassa Apulian alueella. Se sijaitsee Adrianmeren rannalla Garganon niemimaalla, ja se on osa Garganon kansallispuistoa (Parco nazionale del Gargano). Peschici on matkailijoiden suosima merenrantakohde.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on 900-luvulta peräisin oleva bysanttilainen linna. Paavi Gregorius IX joukot tuhosivat linnan, mutta Fredrik II rakennutti linnan uudelleen 1200-luvulla. Linna on nykyään entisöity, ja se on avoinna yleisölle.
Kunnan rannikolla on seitsemän toimivaa Trabucchia. Se on paalujen varaan rakennettu kalastuslaite, jossa köysistöjen avulla saadaan laskettua verkko mereen ja nostettua saalis ylös. Nämä perinteiset laitteet ovat tyypillisiä Garganon alueelle. Nykyään niiden yhteydessä on usein ravintola, josta saa juuri pyydettyä tuoretta kalaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peschici Wikimedia Commonsissa
Foggian maakunta
Accadia | Alberona | Anzano di Puglia | Apricena | Ascoli Satriano | Biccari | Bovino | Cagnano Varano | Candela | Carapelle | Carlantino | Carpino | Casalnuovo Monterotaro | Casalvecchio di Puglia | Castelluccio Valmaggiore | Castelluccio dei Sauri | Castelnuovo della Daunia | Celenza Valfortore | Celle di San Vito | Cerignola | Chieuti | Deliceto | Faeto | Foggia | Ischitella | Isole Tremiti | Lesina | Lucera | Manfredonia | Mattinata | Monte Sant’Angelo | Monteleone di Puglia | Motta Montecorvino | Ordona | Orsara di Puglia | Orta Nova | Panni | Peschici | Pietramontecorvino | Poggio Imperiale | Rignano Garganico | Rocchetta Sant’Antonio | Rodi Garganico | Roseto Valfortore | San Giovanni Rotondo | San Marco in Lamis | San Marco la Catola | San Nicandro Garganico | San Paolo di Civitate | San Severo | Sant’Agata di Puglia | Serracapriola | Stornara | Stornarella | Torremaggiore | Troia | Vico del Gargano | Vieste | Volturara Appula | Volturino | Zapponeta
Trabucco
Pekka Tiainen

Pekka Tapio Tiainen (s. 3. elokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen tutkija ja virkamies. Tiainen työskentelee työ- ja elinkeinoministeriössä neuvottelevana virkamiehenä. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden tohtori.
Tiainen on ollut muun muassa Kommunistisen työväenpuolueen, Suomen Työväenpuolueen ja EU:n vastaisen kansanrintaman (EUVKr) varapuheenjohtaja, Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen ja presidenttiehdokas vaaleissa 1994. Hän toimi vuosina 2002–2007 Työpoliittisen Aikakauskirjan päätoimittajana.
Poliittinen ura > SKP:stä KTP:hen

Tiainen kiinnostui marxismista 1960-luvun lopussa Vietnamin sodan vastaisen liikehdinnän myötä. Yliopistoon mentyään hän liittyi Akateemiseen sosialistiseuraan ja hieman myöhemmin (1971) Suomen kommunistiseen puolueeseen, Viiskulman osastoon. Hän lukeutui SKP:n sisäiseen oppositioon eli taistolaisiin. Tiaisella oli luottamustehtäviä puolueen paikallis- ja piirijärjestöissä. Kun oppositio erotettiin puolueesta, Tiainen valittiin SKP:n järjestöjen keskuskomitean varajäseneksi keväällä 1986, mutta hän ei toiminut puolueessa.[lähde? ] Vuonna 1988 Tiainen oli perustamassa Kommunistista työväenpuoluetta.
Keväällä 1992 KTP päätti asettaa Tiaisen ehdokkaaksi vuoden 1994 presidentinvaaliin. Eduskunnan ulkopuolisena puolueena KTP:n oli kerättävä 20 000 nimeä valitsijayhdistyksen perustamiseksi. Projekti toteutettiin EY:n vastaisen kansanrintaman tunnusten alla. Kampanjan keskeisin teema oli Suomen EU-jäsenyyden vastustaminen, sekä ulkopolitiikassa puolueettomuus suurvaltojen eturistiriidoissa. Allekirjoituksia tuli 25 000.[lähde? ] Tiainen sai 7 320 ääntä (0,2 %) ja hän jäi viimeiseksi yhdentoista ehdokkaan joukossa.
Tiainen oli Vantaan kaupunginvaltuustossa vuosina 1985–1992. Vaaleissa 1988 hänet valittiin Demokraattisen Vaihtoehdon listalta. Tiainen tuli tunnetuksi Länsimäen kaupunginosa-aktivistina, ja valtuustossa hän puolusti alueen palveluita kiivaasti. Syyskuussa 1990 Tiainen jäi Kommunistien ja demokraattien ryhmän ainoaksi valtuutetuksi, kun ryhmän toinen jäsen siirtyi Vasemmistoliittoon. Tiainen ei pystynyt uusimaan paikkaa KTP:n listalta. Kunnallisvaaleissa 2000 hän jäi tosin vain 15 äänen päähän Helsingin valtuustopaikasta. Tiainen istui Elannon valtuustossa KTP:n listalta valittuna vuodet 1991–2003.
Poliittinen ura > Suomen Työväenpuolue

Tiainen vastusti EU:ta KTP:n tavoin. Hän ei kuitenkaan ollut samaa mieltä puolueen eurovaaliboikotista. Vuoden 1999 vaaleissa KTP:n johtoon kuulunut Tiainen asettui ehdolle SKP:n listalla. KTP tuomitsi menettelyn. Keväällä 2002 Tiainen erotettiin puolueesta yhdessä Helsingin piirijärjestön ja muutaman muun jäsenen kanssa. Toimenpiteen syynä oli osallistuminen Muutosvoimat Suomi -yhteistyöpuolueeseen, joka keräsi EU:n vastustajia oikeistosta vasemmistoon. Hän oli muutosvoimien ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2003. Kunnallisvaaleissa 2004 Tiainen oli Asukkaiden Helsinki (VEV) -listalla.
Vuoden 2006 vappupuheessaan Tiainen otti esille uuden SKDL:n kaltaisen yhteisrintaman, Suomen Työväenpuolueen, perustamisen. Tiainen valittiin STP:n varapuheenjohtajaksi puolueen järjestäytymiskokouksessa 17. syyskuuta 2006. Hän oli STP:n ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2007 ja 2011, europarlamenttivaaleissa 2009 sekä kunnallisvaaleissa 2008 ja 2012. Vuoden 2021 kunnallisvaaleissa Tiainen oli Helsingissä oman valitsijayhdistyksensä ehdokkaana ja sai 11 ääntä.
Työ ja opinnot

Päästyään ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta vuonna 1970 Tiainen ryhtyi opiskelemaan kansantaloustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1978, -lisensiaatiksi 1983 ja -tohtoriksi 1994. Tiaisen väitöskirjan otsikko oli Taloudellisen kasvun tekijät Suomessa. Työvoiman, pääoman ja kokonaistuottavuuden osuus vuosina 1900–1990.
Tiainen työskenteli tutkijana sosiaali- ja terveysministeriössä (1978–1979), Kansallis-Osake-Pankissa (1979–1980) ja sisäasiainministeriön ympäristönsuojeluosastolla (1980–1982). Vuonna 1982 Tiainen palkattiin työministeriön erikoistutkijaksi. Hän on ollut ministeriön neuvotteleva virkamies vuodesta 1999.
Tiainen on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Yksityiselämä

Tiainen syntyi Helsingissä, mutta vuonna 1956 perhe muutti Savonlinnaan. Tiaisen isä oli pitkään Savonlinnan Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana pitkään työskennellyt Unto Tiainen (1921-1986). Hän oli myös kokoomuksen kaupunginvaltuutettu. Äiti työskenteli sairaanhoitajana. Perheeseen kuului myös kaksi sisarusta.
Tiainen erosi kirkosta vuonna 1969. Tiainen on ollut naimisissa vuodesta 1976 ja eronnut 1995. Hänellä on kaksi lasta. Tiainen harrastaa muun muassa shakkia ja juoksemista. Hän on toiminut sijoittajana ja ollut julkisuudessa noin 1,2 miljoonan euron ulosottovelkojensa vuoksi.
Pedestrian’s Motor

Pedestrian's Motor on Lapkon laulaja-kitaristi Ville Maljan, Saran laulaja-kitaristi Joa Korhosen ja niin ikään Saran kitaristi
Antti Tuomivirran sivuprojekti.
Pedestrian's Motorilta on ilmestynyt kolme EP:tä, kaikki Fullsteam Recordsin kautta. Levyistä ensimmäinen, "I", ilmestyi vuoden 2005 huhtikuussa ja "II" huhtikuussa 2006. EP-trilogian päättävä "III" julkaistiin 28. marraskuuta vuonna 2007.
Kokoonpano

Joa Korhonen
Ville Malja
Antti Tuomivirta
Diskografia

EP:t:
I 2005
II 2006
III 2007
Aiheesta muualla

Pedestrian's Motor MySpacessa
Yhtyeen esittely Fullsteam Recordsin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Pikku-Britannia USA

| Pikku-Britannia USA> Little Britain USA |
| --- | --- |
Tyyli:  komedia
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Pääosissa:  David Walliams Matt Lucas
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Verkko:  HBO
Esitetty:  28. syyskuuta 2008 – 2. marraskuuta 2008
Jaksoja:  6
Aiheesta muualla
IMDb 
Pikku-Britannia USA (engl. Little Britain USA) on HBO:n tuottama vuonna 2008 valmistunut sketsisarja, joka on jatkoa Pikku-Britannia-sarjalle. Sarjan pääosissa ovat David Walliams ja Matt Lucas.
Sarja kuvattiin Los Angelesissa ja Wilmingtonissa Pohjois-Carolinassa. Sarjassa nähdään useita alkuperäisiä hahmoja, kuten Marjorie Dawes, Vicky Pollard, Daffyd Thomas, Carol Beer ja Linda Flint. Lisäksi sarjassa nähdään paljon uusia hahmoja .
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1 . Sarja on julkaistu myös DVD:lle.
Hahmot

Daffyd Thomas: ”the only gay in the village” eli kylän ainoa homo on lähtenyt yliopistoon Yhdysvaltoihin, jossa hän luulee olevansa ainoa homo vaikka yliopisto on täynnä muita homoja ja lesboja.
Sebastian Love: Sebastianista on tullut Ison-Britannian pääministeri, ja hän on lähtenyt Yhdysvaltoihin edistääkseen Britannian ja USA:n välisiä suhteita hieman huonolla menestyksellä.
Marjorie Dawes: Marjorie, laihdutusryhmä ”Fat Fightersin” johtaja matkustaa Yhdysvaltoihin antamaan neuvoja ylipainoisille ihmisille, vaikka todellisuudessa hän on lihavampi kuin yksikään ryhmän jäsenistä.
Lou ja Andy: patalaiska Andy, joka istuu pyörätuolissa on lähtenyt lomailemaan ystävänsä Loun kanssa.
Vicky Pollard: rikoksia tekevä työväenluokkainen teini, joka poltettuaan Disneylandin joutuu rangaistukseksi nuorille tarkoitetulle kurileirille (boot camp).
Emily Howard: epäuskottava, viktoriaanisiin asuihin mieltynyt transvestiitti.
Carol Beer: ystävällisyydestään tunnettu sairaalan vastaanottovirkailija.
Harvey: aikuinen mies, joka haluaa äitinsä nänniä.
Linda Flint: yliopiston rehtori, joka auttaa opiskelijoita ja soittaa aina Martinille varmistaakseen asian kuin asian.
Ellie Grace: pieni yhdysvaltalaistyttö, joka käy äitinsä kanssa leikkiä ”Rakastan sinua enemmän kuin...” (esim. I love you more than puppy dogs, suom. rakastan sinua enemmän kuin koiranpentuja). Yleensä Ellie sanoo jotain sopimatonta, kuten ”I love you more than blowjobs” (rakastan sinua enemmän kuin suihinottoja), usein vieläpä toisten ihmisten kuullen, joka saa hänen äitinsä häpeämään.
Tom ja Mark: kaksi lihaksikasta miestä.
Bing Gordyn: kahdeksas kuussa käynyt mies, joka olisi halunnut olla ensimmäinen.
Conor ja Mildred: teini-ikäinen Conor kuulee yllättäviä paljastuksia isoäidiltään, kuten tämän huumesekoiluista.
Nasty Sheriff: aseista seksuaalisesti kiinnostunut sheriffi.
Phyllis ja Mr. Doggy: Phyllis ei osaa sanoa ei, kun hänen kingcharlesinspanielinsa käskee hänen riisuutua julkisella paikalla tai kakkaamaan puistossa.
Sandra ja George: onnellinen pariskunta on matkustanut Yhdysvaltoihin juhlistamaan 40-vuotishääpäiväänsä.
Pikkunikatori

| Pikkunikatori |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Nikatorit Nicatoridae
Suku::  Nikatorit Nicator
Laji::  vireo
Kaksiosainen nimi
 Nicator vireo  Cabanis, 1876 
Katso myös
   Pikkunikatori Wikispeciesissä   Pikkunikatori Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkunikatori (Nicator vireo) eli aiemmalta nimeltään pikkubulbulilepinkäinen on nikatorien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkunikatoria tavataan Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavalta, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Peter Howitt

Peter Howitt (s. 5. toukokuuta 1957 Manchester) on englantilainen näyttelijä ja ohjaaja.
Filmografia > Näyttelijä

Elämän hinta (1996)
Stone Cold (1997)
Sliding Doors (1998)
Conspiracy.com (2001)
Filmografia > Ohjaaja

Conspiracy.com (2001)
Johnny English (2003)
Vetovoiman lait (2004)
Aiheesta muualla

Peter Howitt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Piia Leino

| Piia Leino> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1977 (ikä 46–47) Helsinki
Kirjailija
Esikoisteos:  Ruma kassa (2016)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Piia Leino (s. 1977 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Koulutukseltaan Leino on yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa pääaineenaan journalistiikka ja valmistui vuonna 2004. Leinon romaani Taivas (2017) voitti Euroopan unionin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2019. Teoksen käsikirjoitus voitti myös Kustantamo S&S:n Maailman laita -romaanikilpailun keväällä 2017. Teos sai myös HelMet-kirjallisuuspalkinnon 2019.
Leino asuu Helsingissä. Hän on toiminut opettajana Kriittisessä Korkeakoulussa.
Tuotanto

Ruma kassa.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2016.  ISBN 978-951-0-41602-0.
Taivas.  Helsinki:  S&S, 2017.  ISBN 978-951-52-4402-4.
Yliaika.  Helsinki:  S&S, 2020.  ISBN 978-951-52-5004-9.
Lakipiste.  Helsinki:  S&S, 2021.  ISBN 978-951-52-5390-3.
Aarteidesi aikakirjat.  Helsinki:  S&S, 2022.  ISBN 978-951-52-5714-7.
Aiheesta muualla

Piia Leino Kirjasampo.fi:ssä
Petit Palais

Puolipyöreän sisäpihan pylväskäytävä
Petit Palais on Pariisissa Ranskassa sijaitseva museo, joka rakennettiin vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyyn. Arkkitehtina toimi Charles-Louis Girault. Nykyään rakennuksessa toimii Pariisin kaupungin taidemuseo (ransk. Musée des Beaux-Arts de la Ville de Paris).
Museon nykyiset näyttelyt jakautuvat kolmeen osaan: Dutuit-kokoelma, johon kuuluu teoksia keskiajalta ja renessanssin aikakaudelta, Tuck-kokoelma, johon kuuluu huonekaluja 1700-luvulta, ja Pariisin kaupungin kokoelma, johon kuuluu ranskalaisten taiteilijoiden, kuten Jean Auguste Dominique Ingres'n, Eugène Delacroix'n ja Gustave Courbet'n teoksia.
Petit Palaisin julkisivu.
Puolipyöreää sisäpihaa ympäröivä rakennus on samannäköinen kuin lähellä oleva Grand Palais. Sen joonialaiset pylväät, sisäänkäynti ja kupoli taas muistuttavat joen toisella puolella olevaa Invalidikirkkoa.
Pohjois-Lontoon derby

Arsenal-Tottenham vuonna 2007
Pohjois-Lontoon derby on jalkapallon derby-ottelu, jossa kohtaavat englantilaiset seurat Arsenal FC ja Tottenham Hotspur FC. Molemmat seurat ovat kotoisin maan pääkaupungista Lontoosta, ja kuuluvat Englannin menestyneimpiin seuroihin.
Arsenal ja Tottenham ovat toisiensa pahimpia vihollisia, ja joukkueiden väliset ottelut tunnetaan yhtenä Englannin kovimmista derby-otteluista.
Tilastot

Arsenal ja Tottenham ovat kohdanneet vuoden 1909 jälkeen virallisissa otteluissa 183 kertaa:
| Kilpailu | Ottelut | Arsenalin voitot | Tasan | Tottenhamin voitot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Liiga / 1. divisioona | 163 | 67 | 46 | 50 |
| FA Cup | 6 | 4 | 0 | 2 |
| Liigacup | 14 | 8 | 3 | 3 |
| Community Shield | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 183 | 78 | 49 | 55 |
Päivitetty kauden 2015–2016 jälkeen.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi