stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ulrika Eleonoran kirkko (Kristiinankaupunki)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulrika Eleonoran kirkko (Kristiinankaupunki) Wikimedia Commonsissa
Pettersson, Lars: Kristiinankaupungin puukirkot ja kellotapulit. Teoksessa Kristiinankaupungin historia I. Kristiinankaupunki 1985. ISBN 951-99561-4-X. ss. 347–456.
Huomattavia suomalaisia kirkkorakennuksia
| --- | --- |
Tuomiokirkkoja: Espoo • Helsinki • Kuopio • Lapua • Mikkeli • Oulu • Porvoo • Turku • Tampere
Katedraaleja: Uspenskin katedraali • Pyhän Nikolaoksen katedraali • Pyhän Kolminaisuuden katedraali • Pyhän Henrikin katedraali
Paikkamäärältään suuria: Kerimäki • Lapväärtti • Johanneksenkirkko • Nurmes • Keski-Porin kirkko • Heinävesi
Vanhoja puukirkkoja: Ulrika Eleonoran kirkko • Muhos • Petäjäveden vanha kirkko • Sammatti • Sodankylän vanha kirkko • Uudenkaupungin vanha kirkko • Vöyrin puukirkko
Vanhoja kivikirkkoja: Eckerö • Hammarland • Hattulan Pyhän Ristin kirkko • Hollola • Jomala • Lemland • Nousiainen • Pernaja • Saltvik • Sund • Tyrvään Pyhän Olavin kirkko • Ulvila
Modernistisia: Kannonkoski • Lakeuden Risti • Nakkila • Rajamäki • Temppeliaukion kirkko • Varkauden pääkirkko
Luovutettujen alueiden kirkkoja: Sortavalan apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko • Kristuksen kirkastumisen katedraali • Viipurin tuomiokirkko • Viipurin vanha tuomiokirkko • Terijoen ortodoksinen kirkko
Takaparvi ja sisäänkäynti. Kuvassa näkyy kaareva kattorakennelma, joka on tukipilarikirkkojen yleiseen tapaan lautainen tynnyriholvattu katto.
Sama kohta, Kirkkokadun päässä Ulrika Eleonoran kirkko ja tapuli. Vasemmalla taaempana pappila. Kuva vuodelta 1919.
Saarnastuoli ja sen takana pieni urkuparvi.
Ulrika Eleonoran kirkko, sankarihaudat
Katriina Pajunen

| Katriina Ilmaranta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1961 (ikä 63–64) Hyvinkää
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lavastaja, elokuva- ja TV-lavastuksen professori (2000–2007)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Taideteollinen korkeakoulu (TaiK, 1991), UCLA (M. Fine Arts), Lapin yliopisto (TaiT)
Instituutti:  Taideteollinen korkeakoulu
Palkinnot:  Parhaan lavastuksen Jussi-palkinto (2003)
Katriina Ilmaranta eli Kati Ilmaranta ent. Pajunen (s. 1961 Hyvinkää) on suomalainen lavastaja, joka toimi Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja tv-lavastuksen professorina vuosina 2000–2007.
Hän on koulutukseltaan taiteen maisteri (TaiK, 1991) ja Master of Fine Arts (Kalifornian yliopisto (Los Angeles), Yhdysvallat) sekä taiteen tohtori (Lapin yliopisto). Hän tarkasteli väitöskirjassaan (2012) virtuaalisia lavasteita. Väitöstyö oli otsikoitu Immersed in Illusion. An Ecological Approach to the Virtual Set.
Pajunen työskenteli lavastajana Yleisradion TV 2:ssa 1988–1998 sekä tutkijana Taideteollisessa korkeakoulussa 1998–2000. Hän toimi elokuva- ja tv-lavastuksen professorina Taideteollisessa korkeakoulussa 2000–2007. Vuodesta 2008 lähtien hän on ollut vapaa tutkija ja freelancer-lavastaja.
Hän sai Parhaan lavastuksen Jussi-palkinnon (2003) elokuvasta Heinähattu ja Vilttitossu. Virtuaalilavastajana hän on digitaalisen lavastuksen uranuurtajia Suomessa muun muassa teosten Lumottu lapsi (2004) ja Luonnotar (2011) myötä.
Aiheesta muualla

Katriina Ilmaranta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Katriina Pajunen Elonetissä.
Katriina Ilmaranta (finna.fi)
Kuka kukin on 2007 -teoksessa artikkeli
Virtanen, Leena: Suomalaisista lavastuksista puuttuu leikkimieltä. (Kati Ilmarannan haastattelu.) Helsingin Sanomat, 8.2.1995, s. 60.  Näköislehden aukeama (tilaajille).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 2 
Henkilöt:  Elonet
Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto

| Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto> A Nightmare On Elm Street 2: Freddy's Revenge |
| --- | --- |
 Suomalainen elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Jack Sholder
Käsikirjoittaja:  David Chaskin
Tuottaja:  Robert Shaye
Säveltäjä:  Christopher Young
Kuvaaja:  Jacques Haitkin Christopher Tufty
Leikkaaja:  Bob Brady Arline Garson
Pääosat:  Mark Patton Kim Myers Robert Rusler  Clu Gulager   Hope Lange Robert Englund
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Heron Communications Smart Egg Pictures
Levittäjä:  New Line Cinema
Ensi-ilta:   1. marraskuuta 1985    30. tammikuuta 1987
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  3 miljoonaa $
Tuotto:  29,9 miljoonaa $
Edeltäjä:  Painajainen Elm Streetillä
Seuraaja:  Painajainen Elm Streetillä 3 – Unien soturit
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto (engl. Nightmare on Elm street 2: Freddy's Revenge) on yhdysvaltalainen slasher-kauhuelokuva vuodelta 1985. Sen on ohjannut Jack Sholder ja pääosissa ovat Clu Gulager, Hope Lange, Mark Patton ja Robert Englund.
Toisin kuin edeltäjänsä, elokuva sai ilmestyessään huomattavasti ristiriitaisemman vastaanoton, eikä se myöskään lipputulollisesti tuottanut läheskään hyvin edeltäjään nähden, mutta vuosia myöhemmin elokuvalle alkoi hiljattain kehittyä kulttimaine ja sen homoeroottista teemaa ovat ihmiset alkaneet tarkastella täysin uusin silmin.
Juoni

Elm streetille muuttaa uusi asukas nimeltä Jesse (Mark Patton). Hän sattuu muuttamaan samaan taloon, missä edellisosan Nancy Thompson oli asunut. Öisin Jesse näkee unia Freddystä (Robert Englund) ja lopultakin huomaa, että Freddy käyttää Jessen kehoa hyväkseen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mark Patton  | … |  Jesse Walsh   |
|  Kim Myers  | … |  Lisa Webber   |
|  Robert Englund  | … |  Freddy Krueger   |
|  Robert Rusler  | … |  Ron Grady   |
|  Clu Gulager  | … |  Ken Walsh   |
|  Hope Lange  | … |  Cheryl Walsh   |
|  Christie Clark  | … |  Angela Walsh   |
|  Marshall Bell  | … |  Schneider   |
Tuotanto

Elokuvasarjan viidennen osan, Painajaisten lapsen ideoinut ja käsikirjoittanut Leslie Bohem lähestyi Freddyn koston suunnitteluvaiheessa idealla hyödyntää tarinassa raskautta ja hengen riivausta teemoina eräänlaisena kunnianosoituksena Roman Polanskin vuoden 1968 elokuvalle Rosemaryn painajainen; näistä vain hengen riivaamista käsittävää ideaa päätettiin käyttää ja raskausteemaa hyödynnettiin vasta viidennessä elokuvassa. Lopulta Freddyn koston käsikirjoituksen laati David Chaskin. Tuottaja Robert Shaye yritti tarjota ensimmäisen elokuvan ohjanneelle Wes Cravenille mahdollisuuden ohjata jatko-osakin, mutta Craven torjui tarjouksen pidettyään elokuvan käsikirjoitusta liian ongelmallisena.
Padova

| Padova |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Padova
 Koordinaatit: 45°24′23″N, 11°52′40″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Veneto
Maakunta:  Padova
Hallinto:  
 – Pormestari:  Flavio Zanonato (PD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  92,85 km²
Korkeus:  12 m
Väkiluku (2015):  210 401
 – Väestötiheys:  2 266 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  35100, 35121-35143
Suuntanumero(t):  049
 
 www.padovanet.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Padova on kaupunki Veneton alueella Italian koillisosassa, 40 kilometriä Venetsiasta länteen. Se on Padovan maakunnan pääkaupunki. Padovassa on arviolta 210 401 asukasta (vuonna 2015) ja kaupungin pinta-ala on 92,85 neliökilometriä.
Historia

Padova – tuolloin nimellä Patavium – oli ennen ajanlaskun alkua veneettien vanha pääkaupunki. Tarujen mukaan Patavium oli troijalaisen Antenorin perustama. Vuodesta 41 eaa. Patavium oli Rooman municipium ja roomalaisten tärkein kaupunki ja kaupan keskus Pohjois-Italiassa. Patavium oli erityisen tunnettu villastaan. Kaupunkia ympäröivät Bacchiglione-joen monet haarat, jotka muodostivat luonnollisen vallihaudan vanhan kaupungin ympärille. Roomalaisten jälkeen kaupunkia hallitsivat hunnit Attilan johdolla, langobardit, frankit, venetsialaiset ja itävaltalaiset kunnes 1866 se liitettiin Italian kuningaskuntaan osana Venetoa.
Koulutus

Padovan yliopisto on perustettu 1222. Siellä on maailman vanhin anatomian luentosali (vuodelta 1594). Yliopiston kasvitieteellinen puutarha on maailman toiseksi vanhin, ja se on nimetty UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Se perustettiin vuonna 1545, eli vuotta myöhemmin kuin Pisan kasvitieteellinen puutarha. Padovan yliopiston opettajakuntaan on kuulunut muiden muassa Galileo Galilei.
Talous

Nykyisin kaupungin pääelinkeinot liittyvät kemianteollisuuteen ja metalliteollisuuteen.
Kulttuuri ja urheilu

Shakespearen näytelmän Kuinka äkäpussi kesytetään tapahtumat sijoittuvat pääosin Padovaan.
Padovan kaupungissa on A1-liigassa pelaava lentopallojoukkue. Joukkue on yksi liigan pitkäaikaisimmista joukkueista ja 2007–2008 kausi tulee olemaan Sempre Volley Padovalle jo 25. Italian A1-liigassa.
Padovan basilica di Sant'Antonioon on haudattu katolinen pyhimys Antonius Padovalainen. Hänen haudastaan muodostui pyhiinvaelluskohde jo vuosisatoja sitten.
Tunnettuja padovalaisia

Andrea Palladio (1508–1580), renessanssiarkkitehti
Bartolomeo Cristofori (1655–1731), soitinrakentaja
Giovanni Battista Belzoni (1778–1823), arkeologi ja egyptologi
Moše Hajjim Luzzatto (1797–1746), hepreankielinen kirjailija
Arrigo Boito (1842–1918), kulttuurivaikuttaja
Prato della Valle
Basilica di Sant'Antonio
Basilica Santa Giustina
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Padova Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (italiaksi)
Padovan maakunta
Abano Terme | Agna | Albignasego | Anguillara Veneta | Arquà Petrarca | Arre | Arzergrande | Bagnoli di Sopra | Baone | Barbona | Battaglia Terme | Boara Pisani | Borgoricco | Bovolenta | Brugine | Cadoneghe | Campo San Martino |  Campodarsego | Campodoro | Camposampiero | Candiana | Carceri | Carmignano di Brenta | Cartura | Casale di Scodosia | Casalserugo | Castelbaldo | Cervarese Santa Croce | Cinto Euganeo | Cittadella | Codevigo | Conselve | Correzzola | Curtarolo | Due Carrare | Este | Fontaniva | Galliera Veneta | Galzignano Terme | Gazzo | Grantorto | Granze | Legnaro | Limena | Loreggia | Lozzo Atestino | Maserà di Padova | Masi | Massanzago | Megliadino San Fidenzio | Megliadino San Vitale | Merlara | Mestrino | Monselice | Montagnana | Montegrotto Terme | Noventa Padovana | Ospedaletto Euganeo | Padova | Pernumia | Piacenza d’Adige | Piazzola sul Brenta | Piombino Dese | Piove di Sacco | Polverara | Ponso | Ponte San Nicolò | Pontelongo | Pozzonovo | Rovolon | Rubano | Saccolongo | Saletto | San Giorgio delle Pertiche | San Giorgio in Bosco | San Martino di Lupari | San Pietro Viminario | San Pietro in Gu | Sant’Angelo di Piove di Sacco | Sant’Elena | Sant’Urbano | Santa Giustina in Colle | Santa Margherita d’Adige | Saonara | Selvazzano Dentro | Solesino | Stanghella | Teolo | Terrassa Padovana | Tombolo | Torreglia | Trebaseleghe | Tribano | Urbana | Veggiano | Vescovana | Vighizzolo d’Este | Vigodarzere | Vigonza | Villa Estense | Villa del Conte | Villafranca Padovana | Villanova di Camposampiero | Vo’
Ufojen luokittelu

Ufojen luokittelu on ufohavaintojen lajittelemista havaitsijoiden laatiman raportin ja/tai tutkimuksen aikana koottujen  yhteisten piirteiden perusteella.
Tunnetuin lienee yhdysvaltalaisen ufotutkijan J. Allen Hynekin luokittelu yövaloihin, päiväkiekkoihin, tutka- ja näköhavaintoihin, lähihavaintoihin, fyysisiä vaikutuksia aiheuttaviin ja humanoiditapauksiin. Monia ufoluokitteluja on arvosteltu havaintoaineistoon sopimattomiksi. Esimerkiksi Hynekin ufoluokittelussa ei ole luokkaa yöllä nähdylle valottomalle kohteelle. Näin ollen Hynekin ufoluokittelun on väitetty luovan ennakko-oletuksia siitä, millaisia ufot ovat.
Suomen ufotutkijoiden luokitus

I Tunnistamaton kohde, josta on käytettävissä runsaasti tarkkaa, yksityiskohtaista tietoa.
II Tunnistamaton kohde, josta saatu tieto ei ole tarkkaa, mutta havaintoa pidettävä selvänä ufona. Havaitsija tiedossa nimeltä.
III Selvitetyt raportit, joissa alun perin tunnistamaton kohde on tunnistettu luonnolliseksi, eli ifot.
IV Raportti, josta puuttuu riittävät pohjatiedot, esimerkiksi nimetön ilmoitus, havaintokaavake lähetetty, tapausta ei voi jatkotutkia millään tavoin.
Hynekin luokittelu

Hynekin ufoluokittelu on monesti käytetty, mutta melko karkea ufojen luokitus. Luokittelussa esiintyvät lähituntumat on usein ollut tapana suomentaa ensimmäisen asteen yhteys, toisen asteen yhteys jne.
Steven Spielbergin elokuvan Kolmannen asteen yhteys alkuperäinen nimi Close Encounters of the Third Kind perustuu Hynekin luokitukseen. Hynek oli elokuvan neuvonantajana ja sen ufo-kohtaukset mukailevat etenkin Levellandin ufotapausta sekä Yhdysvaltain Portagen piirikunnassa
sattunutta apulais-sheriffi Dale Spaurin ja auttamassa olleen Wilbur Neffin Portagen ufo- takaa-ajoa 1966 jolla oli useita todistajia. Tapaus kuuluu muutoin lähituntuman 2.lajiin.
Hynekin luokittelu ufojen outous, todennäköisyys

Ufot voidaan luokitella niiden havaintoraporttien arvioidun luotettavuuden ja havaintojen outouden perusteella. 

Luotettavuusluokitus on arvio sille, miten todennäköisesti ufohavainnon tapahtumasarja oli havaitsijan kuvaaman kaltainen.
Luotettavalla havainnolla on monta, parhaassa tapauksessa toisistaan riippumatonta todistajaa. 
Hyvin epäluotettava todistus on esimerkiksi haastattelukerroilla muuttuva tarina, jolla on vain yksi todistaja.
Esimerkiksi kaukana havaittu, havaitsijalle normaalista poikkeava valopiste ei ole kovinkaan outo, mutta maahan laskeutunut alus, josta astuu  humanoidi, on hyvinkin outo. Oudot ufotapaukset on hyvin vaikea selittää jollakin luonnon ilmiöllä. Selitykset ovat silloin havaitsijaan liittyviä tai todellisia. Havaitsijaan liittyvä psykologinen selitys voi olla sepite tai hetkellinen nukahtaminen, jonka aikana nähdään unta.
Skeptikko Klassin mielestä Hynekin outous-luotettavuusluokitus on subjektiivinen eli luokittelijasta riippuva, eikä näin kerro mitään ufoista, vaan Hynekistä itsestään.
Outous S Strangeness
Selitetty tai helposti selitettävissä
Luultavasti selitettävissä, jos saadaan lisätietoja
Luultavasti selitettävissä, mutta tapauksessa outoja piirteitä
Outo, ei sovi mihinkään tavanomaisiin selityksiin
Hyvin outo, selviä merkkejä älyllisestä ohjauksesta
Esimerkkejä Hynekin outousluokituksesta
Lentokone, meteori tai muu sen tapainen tunnettu kohde
Tutkimuslentokone, planeetta tai tähti
Hitaasti, matalalla muodostelmassa lentäviä kohteita
Valopallo, joka jättää laskeutumisjälkiä ja/tai vaikuttaa ympäristöönsä fysikaalisesti
Lähituntumat, humanoidit, abduktiot
Luotettavuus P Probability
Havaitsija ei luotettava tai järkevä
Ei luotettava, haiskahtaa huijaukselta
Jotenkuten tai kutakuinkin luotettava
Luotettava, järkevän tuntuinen havaitsija
Hyvin luotettava havainto, joka ei jätä epäilykselle sijaa
Esimerkkejä Hynekin luotettavuusluokituksesta
Tunnettu huijari tai ufointoilija, väärennetty ufokuva
Toistuva havaitsija, kertomus/kertomukset ristiriitaisia
Tavanomainen ensikertalainen havaitsija.
Monta todistajaa, esimerkiksi lentokoneen ohjaaja, selvä valokuva
Merkittävässä asemassa oleva todistaja, monta todistajaa/todistajaryhmää eri tahoilla, videonauha.
Esimerkkejä
S5P1 (outous 5, luotettavuus 1) Billy Meier
S5P5 (outous 5, luotettavuus 5) MedEvacin helikopteri eli Coynen tapaus
Voidaan käyttää myös kymmenportaista asteikkoa S0-9, P0-9.
Randlesin-Warringtonin luotettavuusluokitus

Randlensin-Warringtonin raportin ufoluokitus vastaa lähinnä Hynekin luotettavuus-ulottuvuutta.
A: Ufotutkijat tutkineet tapauksen paikalla (pian tapauksen jälkeen)
B: Ufotutkijat haastatelleet ufohavainnon todistajaa tai todistajia
C: Havaitsija täyttänyt havaintokaavakkeen, ei haastatteluja tai jatkotutkimuksia.
D: Havaitsijan lähettämä vapaamuotoinen kirje tms.
E: Toisen käden tieto, sanomalehtiuutinen jne.
Jonkun tapauksen pistäminen luokkaan riippuu vaikkapa siitä, tarkastelleenko ensimmäistä raporttia vai myöhempiä tutkimuksia. On huomattava, että luokkaan A:kaan kuuluva tapaus ei ole luotettava. Esimerkiksi Kinnulan ufohuijaus kuului luokkaan B koska Tapani Kuningas haastatteli ufojen näkijöitä. Hän myös kävi havaintopaikalla, mutta melko kauan tapauksen jälkeen. Silloin Kinnulan huijaus olisi kuulunut luokkaan A. mutta alkuperäinen tieto oli sanomalehdessä oleva aprillinpäivänä julkaistu uutinen, ja tapaus kuului sen mukaan luokkaan E.
Jacques Valléen vanha ufoluokitus

Jacques Valléen luokitus vastaa lähinnä Hynekin outous-ulottuvuutta. Tyypit jaetaan vielä alaluokkiin, esimerkiksi I-A on lähellä maanpintaa, lähellä puiden latvoja ja I-C on sama kuin Hynekin CE III. Valléen ensimmäinen luokitus on jossain määrin epämääräinen, mutta tuo esille joitain ufoilmiön piirteitä.
Tyyppi I: pallomainen, kiekkomainen tai monimutkaisempi kohde, joka maassa tai sen lähellä, humanoideja voi esiintyä. Voi myös olla fysikaalisia vaikutuksia.
I-A maassa tai lähellä maan pintaa, korkeintaan puiden latvojen tasalla
I-B Lähellä avovettä tai sen yllä
I-C alusten kaltaisia kohteita, joiden ohjaajat elehtivät, lähettävät valomerkkejä tms. havaitsijoille
I-D kohteet seuraavat kulkuneuvoja
Tyyppi II: taivaalla havaittu sumumaiseen pilveen liittyvä pystysylinteri, pilvisikari tai pilvipallo.
II-A kohde liikkuu epäsäännöllisesti taivaalla
II-B Kohde paikallaan, toissijaisia ilmiöitä
II-C Pilvisikareita ja pienempiä kohteita, ei muodostumista ja yhdistymistä.
Tyyppi III: Pallomainen, kiekkomainen tai soikea kohde, jonka liikkeessä ainakin yksi epäjatkuvuuskohta. Kohteesta voi irrota pienempiä kohteita, voi olla putoavan lehden liikettä, yksittäinen kohde voi liikkua oudolla tavalla.
III-A pystysuoria ylös-alas-liikkeitä, putoavan lehden tai heiluriliikettä
III-B kohde pysähtyi hetkeksi korkeuttaan muuttamatta ja jatkoi liikettä
III-C kohde pysähtyi hetkeksi, ja muutti ulkonäköään: kirkkaus muuttui, kohteesta irtautui pienempiä kohteita jne
III-D "ilmataisteluja", joissa monta kohdetta lensi ilma-akrobatiaa esittäen, yksittäinen kohde käyttäytyi kummallisesti
III-E kohde muutti liikerataansa lentäen hyvin hitaasti tietyn paikan yllä, kierrellen tai muutti äkisti suuntaansa
Tyyppi IV: jatkuvasti liikkuva kohde, joka voi liikkua mutkitellen, muutellen väriään, kiihdytellä, pyöriä, monta kohdetta voi lentää muodostelmassa jne.
IV-A jatkuvassa liikkeessä, ei mikään luokan IV B-D eli alla olevista
IV-B lähellä ollut tavanomainen lentokone vaikutti kohteen liikkeeseen
IV-C monta kohdetta liikkui muodostelmassa
IV-D jatkuvassa liikkeessä olevia aaltomaisesti tai siksakrataa lentäneitä kohteita
Tyyppi V: Kohteita, jotka kaukaisuutensa takia eivät näytä aineellisilta tai kiinteiltä, esimerkiksi hyvin nopeasti kiitäviä pisteitä, pintamaisia yövaloja,
tähdenkaltaisia kauan paikoillaan pysyviä kohteita.
V-A Outoja ilmakehässä olleita pintamaisia kohteita, ei aineellisia, yöllisiä vaeltavia valoja, jotka eivät pistemäisiä
V-B tähdenkaltaisia kauan paikallaan pysyviä kohteita
V-C nopeasti taivaan halki liikkuvia, tai outoa rataa liikkuvia pistemäisiä kohteita, jotka eivät nopeutensa ja ratansa puolesta voi olla tähdenlentoja, korkealla lentäviä lentokoneita tai satelliitteja.
Jacques Valléen uusi ufoluokitus

Ranskalaisen Jacques Valléen uusi ufoluokitus sisältää kaksi ulottuvuutta, joista toinen kuvaa tapauksen etäisyyttä ja outoutta, toinen ufon vaikutuksia.. Valléen tarkoituksena on ollut yhdistää hänen aikaisempi oma ufoluokituksensa, ja Hynekin luokitus. Kaukainen, outo paikallaan pysvä valo kuuluu luokkaan AN-1. Vammautumiseen johtava ufon kohtaaminen kuuluu luokkaan CE-5.
Ensimmäinen ulottuvuus
AN poikkeava
FB ohilento
MA manöövereitä eli mutkikkaita radanmuutoksia
CE lähihavainto
Toinen ulottuvuus, ufoon liittyviä vaikutuksia
1 havainto
2 fysikaalisia vaikutuksia
3 olento
4 todellisuuden muutos
5 vammautuminen tai kuolema
Kirjallisuutta

J. Allen Hynek - Ufot toden rajamailla WSOY 1973 ISBN 951-0-05638-3
Hynek esittelee luomansa luokittelujärjestelmän ja niiden tyyppiesimerkit.
Juhani Kyröläinen, Pekka Teerikorpi Ufojen arvoitus Ursa 1980 ISBN 951-9269-11-8
Kirjassa on esitelty sekä Hynekin että Valléen luokittelu.
Tapani Koivula (toim.) Uforaportti 15-16 Suomen Ufotutkijat ry 2009
Kaikki Uforaportit esittelevät Suomen ufotutkijoiden käyttämät luokittelut.
Aiheesta muualla

UFO-Finland ry: Kerää tietoa UFO-havainnoista viitattu 14.09.2008
Töölön sairaala

Töölön sairaalan päärakennus, Topeliuksenkatu 5.
Töölön sairaala. Taustalla vuonna 1932 valmistunut valkoinen, vanhempi osa, etualalla vuonna 1959 valmistunut punatiilinen lisärakennus.
Töölön sairaala oli Helsingissä Taka-Töölön kaupunginosassa vuosina 1932−2023 sijainnut ja HYKSiin kuulunut sairaala.
Yleistä toiminnasta

Töölön sairaalaan oli sijoitettu ortopedian ja traumatologian, käsikirurgian ja neurokirurgian erikoisalat.
Sairaalassa oli ympäri vuorokauden auki oleva tapaturma-asemaksi kutsuttu päivystyspoliklinikka, jonne tuotiin traumapotilaita pääkaupunkiseudun ja ajoittain koko Etelä-Suomen alueelta. Tapaturma-asemalle tultiin pääsääntöisesti lähetteellä. Tapaturma-asemalla hoidettiin vuosittain noin 18 000 potilasta. Lisäksi sairaalassa oli Huuli-suulakihalkiokeskus HUSUKE, jonne oli järjestetty huuli- ja suulakihalkiopotilaiden tutkimukset ja korjaukset sekä HUS:n suu- ja leukasairauksien päivystys. Töölön sairaalassa oli oma röntgen ja laboratorio.
Töölön sairaala oli osa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriä. Sairaala tunnettiin 1960-luvun alkuun saakka aiemmalla nimellään Suomen Punaisen Ristin sairaala. Sota-ajan eläneet ihmiset kutsuivat laitosta puhekielessä pitkään myös nimellä ”Mannerheimin sairaala”, koska Suomen Punainen Risti henkilöityi kauan juuri marsalkka Mannerheimiin, joka oli sairaalassa yksityispotilaana.lähde?
Sairaala sijaitsi Töölönkadun, Sibeliuksenkadun, Topeliuksenkadun ja Runeberginkadun välisessä korttelissa 479, josta se käsitti pääosan.
Perustaminen

Töölön sairaala oli Suomen ensimmäinen tapaturmasairaala. Suomen Punainen Risti käynnisti sairaalahankkeensa valmistelun jo vuonna 1919, osin sisällissodan kokemusten pohjalta ja pitäen silmällä SPR:n sodanaikaista tehtävää, haavoittuneiden auttamista. Alusta alkaen sairaala henkilöityi vahvasti kenraali Mannerheimiin, joka toimi sairaalatoimikunnan puheenjohtajana ja sittemmin aktiivisesti rakennustoimikunnan johdossa. SPR:n hallitukseen kutsuttiin myös ansioitunut sotakirurgi Richard Faltin kehittämään ajatusta sairaalan rakentamisesta, erityisesti sodissa haavoittuneiden hoitamiseen tarvittavan henkilökunnan kouluttamiseksi.
Sopivan tontin löydyttyä Taka-Töölöstä ja rahoituksen järjestyttyä saatettiin sairaalaa ryhtyä suunnittelemaan. Arkkitehti Jussi Paatelan suunnittelema kokovalkoinen sairaalarakennus vihittiin käyttöön 24. syyskuuta 1932. Arkkitehtonisesti rakennus edustaa siirtymävaihetta klassismista funktionalismiin, ja siinä on paljon yhtäläisyyksiä muun muassa Paatelan toiseen samanaikaiseen sairaalatyöhön, Naistenklinikkaan. Sairaalan ensimmäiseksi ylilääkäriksi valittiin – emeritusprofessori Richard Faltinin kieltäydyttyä muun muassa korkeaan ikäänsä ja sairauteensa vedoten – dosentti Simo Brofeldt. Sairaalasta kehittyi aktiivinen kirurgian yksikkö, jonka päivystysrasitus oli jo 1930-luvulla huomattava. Brofeldtin kuoltua vuonna 1942 ylilääkäriksi nimitettiin dosentti Aarno Snellman, joka toimi tehtävässä vuoteen 1958, jolloin toiminta Punaisen Ristin sairaalana lopetettiin.
Jo alusta alkaen sairaalan erityistehtäväksi asetettiin tapaturmatapausten hoidon kehittäminen ja toisaalta varautuminen niihin tehtäviin, joita SPR:llä sodan aikana olisi. Siten sairaalaan päädyttiin sijoittamaan SPR:n kenttäsairaalavarusteiden varasto. Sotaan varautumista oli nähtävissä myös sairaalan varustamisessa kaasusuojelulaitteistolla. Alkuvaiheessa käytettävissä oli 158 sairaansijaa. Sairaala profiloitui jo varhain Helsingin johtavaksi tapaturmapotilaiden hoitopaikaksi ja oli ilmeisesti Suomen ensimmäinen sairaala, jonka poli­klinikan yhteydessä toimi ensiapuasema.