stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 1972
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti australialainen Ken Rosewall ja naisten britannialainen Virginia Wade.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti espanjalainen Andrés Gimeno ja naisten yhdysvaltalainen Billie Jean King.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Stan Smith ja naisten Billie Jean King.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti romanialainen Ilie Năstase ja naisten Billie Jean King.
Davis Cupin voitti Yhdysvallat ja Federation Cupin Etelä-Afrikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1972 Wikimedia Commonsissa
Satulinna (kappale)

| ”Satulinna” Jari Sillanpää |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Jari Sillanpää
 B-puoli: ”Oot täydellinen”
 Äänitetty : 1995
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD-single
 Tekijä(t): säv./san. Jukka Kuoppamäki   sov. Kassu Halonen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 03.58
 Levy-yhtiö: MTV-Musiikki
Satulinna on Jukka Kuoppamäen säveltämä ja sanoittama iskelmäkappale, jonka Jari Sillanpää teki levytyksellään tunnetuksi vuonna 1995. Se oli Sillanpään esikoisalbumin suurin hitti, ja se nosti hänet suomalaisen iskelmägenren kestosuosiksi. ”Satulinna” nousi 50 hittiä -listan kärkeen sekä radiosoittolistan neljänneksi. Kappale on sittemmin saavuttanut korkeita sijoituksia kaikkien aikojen iskelmää äänestettäessä. Vuonna 2014 Sillanpää piti ”Satulinnaa” uransa tärkeimpänä kappaleena.
Jukka Kuoppamäki levytti kappaleesta oman versionsa vuonna 1997. Se julkaistiin hänen Aika näyttää -albumillaan.
Kappaleen työstö

Jari Sillanpää valittiin tangokuninkaaksi vuonna 1995. Myöhemmin kävi ilmi, että Jukka Kuoppamäki oli seurannut Sillanpäätä Tangomarkkinoilla ja pitänyt hänen laulustaan. Jo aiemmin saman vuoden keväällä Sillanpää oli pyytänyt Kuoppamäkeä tekemään hänelle kappaleen. Tangokuninkaaksi kruunaamisen jälkeen Sillanpää soitti Kuoppamäelle Saksaan:
»Sirpa [vaimo] sanoi, että joku soitti ja pyysi biisiä. Etsin ”Satulinnan” ja kirjoitin sen valmiiksi. Tuottaja sanoi, että sanoja pitäisi muuttaa. Soitin siitä Sillanpäälle ja hän vain ilmoitti, että myöhäistä, homma on jo purkissa. Se oli hyvä.» 
(Jukka Kuoppamäki Rita Tainolan haastattelussa 2016.)
Jukka Kuoppamäki suunnitteli kappaleesta tangoa, mutta sovittaja Kassu Halonen muokkasi siitä beat-iskelmän. Sanoitukseen innoittivat Kuoppamäen vaimon sanat, joita hän halusi kuulla: ”Oonhan mä sun ainoa, sano se mulle”.
Kuoppamäki lähetti Sillanpäälle faksilla ”Satulinnan” nuotit. Sillanpää piti kappaleesta ja alkoi esittää sitä keikoillaan. Kun Sillanpään ensimmäistä albumia ryhdyttiin tekemään, ei ollut kuitenkaan varmuutta, otettaisiinko ”Satulinna” sille mukaan. Sillanpään mukaan hän joutui ”pikkaisen taistelemaan”, että se otettaisiin levylle.
Julkaisu ja suosio

”Satulinna” muodostui Sillanpään esikoisalbumin suurimmaksi hitiksi. Se julkaistiin singlenä, jossa toinen kappale oli Kassu Halosen säveltämä ja sovittama, ja Vexi Salmen sanoittama ”Oot täydellinen”. ”Satulinna” nousi listoille marraskuussa 1995. Se ei yltänyt singlelistalle, mutta pääsi 50 hittiä -listan kärkeen sekä radiosoittolistan neljänneksi. Kappale käynnisti Suomen kevyen musiikin osastolla poikkeuksellisen Jari Sillanpää -huuman. Samalla kappale sinetöi Sillanpään aseman iskelmägenren kestosuosikkina.
Sillanpää kertoi vuonna 2014, että ”Satulinna” on hänen uransa tärkein kappale. Myös Kuoppamäki on sittemmin kuvannut sitä erääksi rakkaimmista sävellyksistään. Kappaleen suosion on katsottu vuosien saatossa kasvaneen. Vuonna 2014 se valittiin Ilta-Sanomien verkkoäänestyksessä kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi iskelmäksi. Iskelmä-radioaseman äänestyksessä 2006 se oli valittu kaikkien aikojen iskelmäksi. Vuonna 2016 se ylsi saman radioaseman äänestyksessä neljänneksi.
Jari Sillanpää esittää ”Satulinnan” jokaisella keikallaan. Live-esiintymisissä siitä on ollut tapana tehdä erilaisia sovituksia. Esimerkiksi kesän 2014 keikoilla siitä esitettiin puoliksi beat- ja puoliksi latinalaismerikkalaista versiota.
Muut versiot

Jari Puhakan sovittama ja Jukka Kuoppamäen levyttämä versio julkaistiin vuonna 1997 Kuoppamäen albumilla Aika näyttää. Vuonna 1998 ”Satulinnan” levyttivät Cantarelli-viihdekuoro sekä Ykslysti Yhtye, ja 1999 Keijo Koo sekä Jorma Timberg. Muita levyttäjiä ovat muun muassa Mikko Alatalo, Protoni, Antti Ahopelto, Jonne Aaron ja Rajaton.
Tanja Savitševa

| Tanja Savitševa |
| --- | --- |
 Tanja Savitševa kuusivuotiaana.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1930 Dvorištši, Pihkovan alueen Outovan piiri
Kuollut: 1. heinäkuuta 1944 (14 vuotta) Šatki, Gorkin alue
Kansalaisuus:  Neuvostoliittolainen
Vanhemmat:  Nikolai Rodionovits Savitšev (1884–1936)  Marija Ignatievna Savitševa (o.s. Fjodorova) (1889–1942)
Päiväkirjan sivut.
Tanja Savitševa (ven. Та́ня Са́вичева, koko nimeltään Tatjana Nikolajevna, Татья́на Никола́евна; 23. tammikuuta 1930 Pihkovan alueen Outovan piirin Dvorištši – 1. heinäkuuta 1944 Gorkin alueen Šatki) oli Leningradin Vasilinsaaren toisella linjalla asunut koulutyttö. Hänen Leningradin piirityksen aikana tekemänsä päiväkirjamerkinnät ovat järkyttävä dokumentti sodan kauhuista.
Leningradin syyskuussa 1941 alkanut piiritys aiheutti nopeasti inhimillisen katastrofin. Julkinen liikenne ja sähkönjakelu asuintaloihin keskeytyi joulukuussa 1941. Keskuslämmitys, vedenjakelu ja viemärit lakkasivat toimimasta tammikuun 1942 kovissa pakkasissa. Ruokapulan takia joulukuussa kuoli nälkään 53 000 ja tammi-helmikuussa noin 200 000 kaupunkilaista. Tammikuuhun 1943 asti jatkuneessä piirityksessä kuoli nälkään virallisten tietojen mukaan kaikkiaan 641 000 henkeä, historioitsijoiden mukaan vähintään 800 000. Pommituksissa kuoli noin 17 000 ja haavoittui 34 000 siviiliä.
Tanja Savitševan muistivihkoon tekemät lyhyet merkinnät kertovat hänen perheenjäsentensä kohtalosta:
»Ženja kuoli 28. joulukuuta klo 12.30 aamulla 1941
Mummo kuoli 25. tammikuuta klo 3 päivällä 1942
Lera kuoli 17. maaliskuuta klo 5 aamulla 1942
Vasja-setä kuoli 13. huhtikuuta klo 2 yöllä 1942
Ljoša-setä kuoli 10. toukokuuta klo 4 päivällä 1942
Äiti 13. toukokuuta klo 7.30 aamulla 1942
Savitševit ovat kuolleet
Kaikki ovat kuolleet
Vain Tanja on jäljellä»
Äidin kuoltua Tanja joutui lastenkotiin. Elokuussa 1942 hänet evakuoitiin Gorkin alueelle, jossa hän kuoli elimistön surkastumisen jälkiseurauksiin. Muistivihkon kopio on näytteillä Pietarissa Piskarjovkan hautausmaan paviljongissa.
Vuonna 1971 löydetty asteroidi 2127 Tanya on nimetty hänen mukaansa.
Robert Šavlakadze

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Robert Šavlakadze |  Robert Šavlakadze |  Robert Šavlakadze |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | korkeushyppy |  |
Robert Mihailovitš Šavlakadze (georg. რობერტ შავლაყაძე, Robert’ Šavlaq’adze; ven. Роберт Михайлович Шавлакадзе, 1. huhtikuuta 1933 – 4. maaliskuuta 2020) oli georgialainen korkeushyppääjä, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa.
Šavlakadzen uran suurin saavutus on olympiakulta Roomasta 1960. Hän hyppäsi maanmiehensä Valeri Brumelin kanssa saman tuloksen (216), mutta vähempien pudotusten takia Šavlakadze saavutti kultaa. Pronssia sai yhdysvaltalainen maailmanennätysmies John Thomas tuloksella 214.
Šavlakadzelle myönnettiin Leninin kunniamerkki vuonna 1960.
Tuovi Saukkoriipi

Tuovi Saukkoriipi (s. 17. joulukuuta 1961 Pello) on 1980-luvulla Lapissa keikkaillut suomalainen laulaja. Vuonna 1993 hän sijoittui neljänneksi Syksyn sävel -kilpailussa.
Diskografia

Tuulen tyttö (1991)
Täysi meno päällä (1993)
Bootsi, farkut ja nahkarotsit (1996)
Aiheesta muualla

Tuovi Saukkoriipin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Harri Saukkomaa

Harri Saukkomaa heinäkuussa 2013.
Harri Saukkomaa (s. 7. syyskuuta 1957 Keuruu) on suomalainen toimittaja ja viestintäyrittäjä. Hän on tehnyt erilaisia media-alan töitä ja toiminut muun muassa toimittajana, tuottajana ja erilaisissa johtotehtävissä.
Saukkomaa aloitti toimittajanuransa Keskisuomalainen-lehdessä. Vuosina 1977–1979 hän toimi Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittajana ja vuosina 1982–1983 Ylioppilaslehden päätoimittajana. Toimittajanura jatkui Helsingin Sanomissa, Suomen Kuvalehdessä ja tuottajana TV2:ssa. Vuonna 2000 Saukkomaa aloitti Yhtyneiden Kuvalehtien julkaisujohtajana. Myöhemmin hän toimi myös sisältöjohtajana. Nykyään hän toimii konsulttina omistamassaan Tekir Oy:ssä. Saukkomaa oli yksi vuosina 2000–2014 toimineen tv-tuotantoyhtiö Susamuru Oy:n perustajista ja omistajista.
Vuonna 1990 Saukkomaalle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto ja vuonna 1991 hän sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon.
Saukkomaa on julkaissut kirjoja Pentti Kourista, Jorma Ollilasta ja lyhytikäiseksi jääneestä Suomen Säästöpankista.
Saukkomaan nimi oli esillä vuonna 2004 kun Yleisradiolle haettiin toimitusjohtajaa. Silloin tehtävään valittiin lopulta Mikael Jungner.
Poliittiselta kannaltaan Saukkomaa ilmoittaa olevansa sitoutumaton. Nuoruudessaan hän oli aktiivinen keskustanuorissa.
Kirjat

Jaakko Lassila, paljon haltija.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1985.  ISBN 951-262-794-9
Kuka tarvitsi Pentti Kouria? Kertomus vallasta, rahasta ja pankin moraalista.  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-11591-X
Paha pankki. Kertomus Suomen säästöpankin lyhyestä elämästä ja nopeasta kuolemasta ja petoksesta.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-113-074-9
& Ollila, Jorma: Mahdoton menestys. Kasvun paikkana Nokia.  Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-18117-0
Aiheesta muualla

Jauhiainen, Ilkka: Saukkomaa lähtee Kuvalehdistä Markkinointi&Mainonta.  20.10.2006. Arkistoitu 10.7.2009. Viitattu 21.3.2010.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa
Kai Savolainen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. marraskuuta 1968 (ikä 56)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
: OTP
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1986–1991 | OTP | 106 | (5) |
| 1992–1994 | FC Oulu | 71 | (6) |
| 1993 | → FC 1991 | 11 | (4) |
| 1995 | RoPS | 25 | (1) |
| 1996 | OPS | 3 | (0) |
| 1996 | Tervarit | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | 216 | (16) |
Maajoukkue
| 1984 | Suomi U15 | 6 | (0) |
| 1985 | Suomi U16 | 9 | (0) |
| 1986 | Suomi U17 | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kai Savolainen (s. 5. marraskuuta 1968 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Savolainen on Oulun Työväen Palloilijoiden kasvatti. Hän pelasi SM-sarjassa ja Veikkausliigassa vuosina 1986–1995 kahdeksan kautta, edustaen OTP:ta, FC Oulua sekä Rovaniemen Palloseuraa. Yhteensä Savolaiselle kertyi 179 pääsarjaottelua, joissa hän teki yksitoista maalia. Savolainen päätti uransa kauteen 1996, jolloin hän edusti Ykkösessä pelannutta Oulun Palloseuraa ja viidennen sarjatason Tervareita.
Poikamaajoukkueissa Savolainen pelasi 20 ottelua vuosina 1984–1986.
Pekka Savolainen

Pekka Väinö Armas Savolainen  (s. 29. kesäkuuta 1949 Tyrväntö) työskenteli Etelä-Hämeen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtajana vuodesta 2010 vuoteen 2015. Hänen virkakautensa kesti viisi vuotta.
Savolainen on koulutukseltaan maanmittauksen diplomi-insinööri. Hän on tehnyt koko työuransa Hämeen ja Savon maanmittaus- ja elinkeinohallinnon tehtävissä.
Rami Savolainen

Rami Savolainen (s. 11. heinäkuuta 1965 Turku) toimi jääkiekon SM-liigassa päätuomarina kausina 1994–2002. Hän tuomitsi liigassa 348 ottelua. Hän sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kaudella 1994–1995 ja pelaajien valitseman parhaan erotuomarin palkintona kultaisen pillin kaudella 1999–2000. Hän oli tuomarina Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 sekä vuosien 1999 ja 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa. Pelaajana hän oli A-juniorien SM-sarjassa pistepörssin ykkönen kaudella 1983–1984.
Satunnaisia sankareita

| Satunnaisia sankareita> Hero |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Stephen Frears
Käsikirjoittaja:  tarina: Laura Ziskin Alvin Sargent David Webb Peoples käsikirjoitus: David Webb Peoples
Tuottaja:  Joseph M. Caracciolo Laura Ziskin Sandy Isaac
Säveltäjä:  George Fenton
Kuvaaja:  Oliver Stapleton
Leikkaaja:  Mick Audsley
Tuotantosuunnittelija:  Nancy Haigh
Pääosat:  Dustin Hoffman Geena Davis Andy García
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:   20. lokakuuta 1992 16. huhtikuuta 1993  9. huhtikuuta 1993
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  42 000 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Satunnaisia sankareita (Hero tai Accidental Hero tai Hero and a Half) on Stephen Frearsin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1992. Sen pääosia näyttelevät Dustin Hoffman, Geena Davis sekä Andy García.
Juoni

Chicagolainen pikkuroisto Bernie LaPlante (Hoffman) on perheensä hylkäämä mies, jota uhkaa vankilatuomio. Eräänä yönä Bernien eteen putoaa matkustajalentokone, ja hän päättää hetken mielijohteesta mennä pelastamaan useita ihmisiä. Kuuluisuus suurena sankarina ei Bernieta kiinnosta pätkän vertaa, ja hän lähteekin vähin äänin pois paikalta. Kun media (tv-toimittajana Davis) lahjoittaa miljoona dollaria pelastajalle, jos tämä antaa ilmi henkilöllisyytensä koko kansalle, päättää pultsari John Bubber (Garcia) tarttua tilaisuuteen ja esittää sankaria. Berniella on edessään tiukat paikat yrittäessään vakuuttaa olevansa se ihka-aito sankari.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo viihdyttävän mutta epätasaisen tragikomedian sisältävän oivaa piikittelyä median suuntaan. Hän antaa Satunnaisille sankareille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Helena Ylänen kirjoitti Helsingin Sanomissa elokuvasta: ”Se on harvinaisuus: taidokkaasti toteutettu viihde-elokuva, jossa on sekä sydäntä että järkeä.” Hänestä Satunnaisissa sankareissa on Hollywoodin entisaikojen kurinalaisuutta ajalta, jolloin näyttelijät olivat studioiden palkkalistoilla eikä heidän tarvinnut esitellä kaikkia hyviä puoliaan jokaisessa elokuvassa.
Aiheesta muualla

Satunnaisia sankareita Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Satunnaisia sankareita Elonet.
Urheiluvuosi 1951

Urheiluvuosi 1951 käsittelee vuoden 1951 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Autourheilu

Formula 1 -sarjan maailmanmestaruudesta ajettiin toisen kerran ja mestaruuden voitti Argentiinan Juan Manuel Fangio.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen Ben Hogan.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti kolmannen kerran urallaan Ben Hogan.
Britannian avoimen turnauksen voitti britti Max Faulkner.
PGA-mestaruuden voitti kolmannen kerran urallaan yhdysvaltalainen Sam Snead.
Ryder Cupin voitti viidennen peräkkäisen kerran Yhdysvallat.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Pariisissa, Ranskassa. Mestaruuden voitti Kanada, jota edusti seurajoukkue Lethbridge Maple Leafs. Se voitti kaikki kuusi otteluaan yhteismaalierolla 62–6. Hopeaa sai Ruotsi ja pronssille sijoittui Sveitsi.
Stanley Cupin voitti Toronto Maple Leafs.
Nyrkkeily

Ray Robinson voitti ammattinyrkkeilyn keskisarjan maailmanmestaruuden ottamalla teknillisen tyrmäysvoiton 13. erässä Jake LaMottasta 14.2. Chicagossa. Britti Randy Turpin voitti Robinsonin pisteillä 10.7. Lontoossa mutta Robinson valtasi mestaruuden takaisin tyrmäämällä Turpinin 10. erässä 12.9. New Yorkissa.
Johnny Bratton voitti Ray Robinsonilta vapautuneen välisarjan maailmanmestaruuden pistevoitolla Charley Fusarista 14.3. Chicagossa mutta menetti tittelin häviämällä pisteillä kuubalaiselle Kid Gavilanille 18.5. New Yorkissa.
James Carter voitti ammattinyrkkeilyn kevyen sarjan maailmanmestaruuden Ike Williamsilta 14. erän teknillisellä tyrmäyksellä 25.5. New Yorkissa.
Jersey Joe Walcott voitti ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan maailmanmestaruuden tyrmäämällä Ezzard Charlesin 7. erässä 18.7. Pittsburghissä.
Pikaluistelu

Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran norjalainen Hjalmar Andersen.
Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti suomalainen Eevi Huttunen.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti toisen kerran urallaan isäntämaan Fiorenzo Magni.
Ranskan ympäriajon voitti sveitsiläinen Hugo Koblet.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa mestaruuden voittivat yhdysvaltalainen Richard Button neljännen peräkkäisen kerran, britti Jeannette Altwegg, pariluistelussa Saksan Ria Baran / Paul Falk sekä jäätanssissa Ison-Britannian Jean Westwood / Lawrence Demmy.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Dick Savitt ja naisten järjestäjämaan Nancye Bolton.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Egyptiä edustanut Jaroslav Drobný ja naisten yhdysvaltalainen Shirley Fry.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Dick Savitt ja naisten yhdysvaltalainen Doris Hart.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti australialainen Frank Sedgman ja naisten yhdysvaltalainen Maureen Connolly.
Davis Cupin voitti Australia toisen peräkkäisen kerran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1951 Wikimedia Commonsissa
Sauvaspiraaligalaksi

Sauvaspiraaligalaksi NGC 1300
Sauvaspiraaligalaksi eli sauvakierregalaksi (merkintä SB sanoista spiral, barred) on kierteisgalaksi, jonka kierrehaarat lähtevät keskustan läpi kulkevan sauvan päistä eivätkä keskeltä kuten tavallisessa kierteisgalaksissa. Muissa suhteissa sauvaspiraaligalaksi on samanlainen kuin tavallinen kierteisgalaksi. Se myös jaetaan samalla tavalla neljään alatyyppiin (SBa, SBb, SBc ja SBd) sekä viidenteen tyyppiin, epäkeskiseen SBm, jossa ainoa kierrehaara alkaa sauvan päästä.
Sauvaspiraaligalaksin keskustan sauva voi olla muodoltaan leveä laatta tai laatikko mutta myös soukempi sukkula. Sauvan arvellaan syntyneen aineesta, jota on ajautunut galaksin keskustaan sen ulko-osista.
Sauvaspiraaligalakseja

Linnunrata
Dwingeloo 1
Suuri sauvaspiraaligalaksi
Maffei 2
NGC 1300
Sculptor
Eteläinen kärrynpyörägalaksi
M58
M91
M95
M109
NGC 55
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sauvaspiraaligalaksi Wikimedia Commonsissa
Urheiluvuosi 1963

Urheiluvuosi 1963 käsittelee vuoden 1963 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Autourheilu

Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden voitti britti Jim Clark.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen Jack Nicklaus.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti toisen kerran urallaan yhdysvaltalainen Julius Boros.
Britannian avoimen turnauksen voitti uusiseelantilainen Bob Charles.
PGA-mestaruuden voitti Jack Nicklaus.
Ryder Cupin voitti kolmannen peräkkäisen ja kaikkiaan 12. kerran Yhdysvallat.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Tukholmassa, Ruotsissa. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Neuvostoliiton keskinäisessä ottelussa voittanut Ruotsi, pronssille sijoittui Tšekkoslovakia ja Kanada jäi ensi kertaa ilman mitalia.
Stanley Cupin voitti toisena peräkkäisenä vuonna Toronto Maple Leafs.
Pikaluistelu

Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti ruotsalainen Jonny Nilsson.
Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti neuvostoliittolainen Lidija Skoblikova.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Keski-Euroopan mäkiviikon 1962–1963 voitti norjalainen Toralf Engan.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti toisen peräkkäisen kerran isäntämaan Franco Balmamion.
Ranskan ympäriajon voitti kolmannen peräkkäisen kerran ja urallaan neljännen kerran isäntämaan Jacques Anquetil.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa mestaruuden voittivat kanadalainen Donald McPherson, alankomaalainen Sjoukje Dijkstra toisena vuonna peräkkäin, pariluistelussa Saksan Marika Kilius / Hans-Jürgen Bäumler sekä jäätanssissa Tšekkoslovakian Eva Romanová / Pavel Roman toisen kerran peräkkäin.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti toisen kerran urallaan järjestäjämaan Roy Emerson ja naisten neljännen peräkkäisen kerran saman maan Margaret Smith.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Roy Emerson ja naisten australialainen Lesley Turner.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Chuck McKinley ja naisten Margaret Smith.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti meksikolainen Rafael Osuna ja naisten toisen kerran urallaan brasilialainen Maria Bueno.
Davis Cupin voitti Yhdysvallat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1963 Wikimedia Commonsissa
Sauvakrotit

| Sauvakrotit |
| --- | --- |
 Parisauvakrotti (Diceratias bispinosus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes
Heimo::  Sauvakrotit  Diceratiidae  Regan & Trewavas, 1932
Suvut
 Bufoceratias  Diceratias 
Katso myös
   Sauvakrotit Wikispeciesissä   Sauvakrotit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sauvakrotit (Diceratiidae) on krottikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia

Sauvakrottien heimoon kuuluu 2 sukua ja lähteestä riippuen 4–6 lajia, muun muassa parisauvakrotti (Diceratias bispinosus). Sauvakrottinaaraat ja koiraat eroavat kooltaan huomattavasti. Heimon naaraat voivat saavuttaa 24 cm:n pituuden, kun koiraat kasvavat korkeintaan 1,4 cm pitkiksi. Heimo tunnetaan pääosin nuorista naaraista sillä ainoastaan yksi aikuinen, sukukypsänaaras ja koiras on pyydystetty. Heimon lajit ovat ruumiinrakenteeltaan pallomaisia. Ensimmäinen selkäevä on pidentynyt ja sen kärjessä on valoa tuottava elin. Sen tapka on toinen lyhyempi selkäevän ruoto, jossa on myös luminoiva elin. Taaempi selkäevä sijaitsee lähellä pyrstöä ja on lyhyehkö, vatsaevät puuttuvat heimon lajeilta. Aikuiset koiraskalat tarttuvat kiinni löytämäänsä naaraaseen suullaan, mutta eivät loisi naaraissa, kuten eräiden muiden krottiheimojen koiraat. Sauvakrottien suu on suuri ja hampaat kookkaat. Kalat ovat väriltään tumman ruskeita tai mustia ja ihossa on piikkejä.
Levinneisyys

Sauvakrottilajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynenmeren länsiosista. Heimon kalat elävät 300–2 000 metrin syvyydessä merenpinnasta.
Urheiluvuosi 1977

Urheiluvuosi 1977 käsittelee vuoden 1977 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa voittivat Neuvostoliiton Aleksandr Tihonov 10 kilometrillä ja Suomen Heikki Ikola 20 kilometrillä sekä Neuvostoliiton viestijoukkue.
Autourheilu

Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden voitti toisen kerran urallaan itävaltalainen Niki Lauda.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen Tom Watson.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Hubert Green.
Britannian avoimen turnauksen voitti toisen kerran urallaan Tom Watson.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Lanny Wadkins.
Ryder Cupin voitti Yhdysvallat.
Jalkapallo

Euroopan cup-voittajien cupin voitti länsisaksalainen Hamburger SV.
UEFA-cupin voitti italialainen Juventus.
Euroopan Cupin voitti englantilainen Liverpool.
Jääkiekko

Jääkiekon maailmanmestaruuden voitti Tšekkoslovakia, hopeaa sai Ruotsi ja pronssille sijoittui Neuvostoliitto. Kanada osallistui MM-turnaukseen ensi kertaa sitten vuoden 1969 ja sijoittui neljänneksi.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti belgialainen Michel Pollentier.
Ranskan ympäriajon voitti toisen kerran urallaan isäntämaan Bernard Thévenet.