stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaijan Kannu

Kaijan Kannu on Suomen Palloliiton vuosittain jakama tunnustuspalkinto suomalaisen tyttö- ja naisjalkapallon edistämisestäksi tehdystä työstä sekä naisten ja tyttöjen tasavertaisesta huomioimisesta seuratoiminnassa. Palkintoa on jaettu vuodesta 2006 lähtien ja se on nimetty Kaija Salopuron mukaan. Salopuro on myös palkinnon ensimmäinen saaja.
Palkitut

2006 Kaija Salopuro
2007 Heimo Laaksonen
2008 Nina Saleva
2009 Eva Jare
2010 Leena Ståhl
2011 Leena Virtanen
2012 Mikko Lepistö
2013 Rikhard Mattsson
2014 Vesa Kauppila
2015 perhe Haltia
2016 Veijo Puranen
2017 Jaana Kuusilehto
2018 Kristiina Lehtinen
2019 Joonas Sarelius
Sorvijärvi (Karkku)

| Sorvijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°25′54″N, 22°59′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuloveden alue‎ (35.13)
Laskujoki:  ei ole 
Järvinumero:  35.131.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,4 m 
Rantaviiva:  0,666 km 
Pinta-ala:  0,02536 km² 
 fiSorvijärvi 
Sorvijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa  Rautaveden aluetta.
Maantiede

Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 200 metriä. Järvellä ei ole tulo- eikä laskuojia. Sen rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreenipohjaista avomaastoa, jota golfkerho ylläpitää.
Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Sarvajärvi". Vuonna 1892 järven vedenpinnan tasoa alennettiin.
Kultainen Hanska

Kultainen Hanska on Suomen Palloliiton maalivahtikoulutusryhmän perustama palkinto, joka on jaettu kauden aikana parhaita torjuntaotteita esittäneelle tai muuten ansioituneelle maalivahdille.
Kultainen Hanska -palkinnon saaneet

1993 Tommi Koivistoinen
1994 Petri Jakonen
1995 Olli Huttunen
1996 Ilkka Siitonen
1997 Antti Niemi
1998 Jussi Jääskeläinen
1999 Martti Halme
2002 Antti Niemi
Potkujärvi (Sastamala)

| Potkujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°27′27″N, 22°59′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuloveden alue‎ (35.13)
Laskuoja:  metsäoja Riippilänjärveen
Järvinumero:  35.131.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,2 m 
Rantaviiva:  1,05 km 
Pinta-ala:  0,06047 km² 
 fiPotkujärvi 
Potkujärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa  Rautaveden aluetta.
Maantiede

Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee kolme suo-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa kilometrin pitkä laskuoja Hourunojaan.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Eteläranta on metsäistä suota. Rannoille on rakennettu neljä loma-asuntoa, joille johtaa tiet Karkun Palvialasta.
Historia

Vuoden 1855 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Polkujärvi”.
Captain’s Ball

Captain’s Ball on Suomen Palloliiton ja Jalkapalloliigan erikoispalkinto erityisen positiivisesta ja merkittävästä työstä suomalaisen jalkapalloilun hyväksi. Ensimmäinen palkinnonsaaja Jari Litmanen luovutti palkinnon ikuisesti kiertäväksi palkinnoksi.
Palkitut

2002 Jari Litmanen
2003 Janne Lindberg
2004 Timo Kautonen ja FC Haka
2005 Anne Mäkinen
2006 Gunnar Yliharju
2007 Aulis Rytkönen
2008 Simo Syrjävaara
2009 Jyrki Heliskoski
2010 Jari Karppinen
2011 Pekka Hämäläinen
2012 Richard Møller Nielsen
2013 Göran Enckelman
2014 Markku Peltoniemi
2015 Jukka Virtanen
2016 Stefan Håkans
2017 Pertti Alaja
2018 ”Suomalaiset jalkapallonaiset”
2019 Jari-Pekka Keurulainen
2020 Martti Kuusela
2021 Tim Sparv
2022 Panu Autio
Vuoden liigavalmentaja

| Vuoden liigavalmentaja |
| --- | --- |
Palkitaan:  Myönnetään Veikkausliigan parhaalle valmentajalle.
Palkinnon antaja:  Veikkausliiga
Maa:  Suomi
Ensimmäinen palkinto:  1999
Useimmin palkittu:  Keith Armstrong (4)
Viimeisin palkittu:  Jani Honkavaara
Virallinen internet-sivu
Vuoden liigavalmentaja on Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan parhaalle valmentajalle vuosittain myönnettävä palkinto. Valinnan tekee liigan kokoama asiantuntijaryhmä.
Palkitut

| Kausi | Pelaaja | Kansalaisuus | Joukkue | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Malinen, JuhaJuha Malinen |  Suomi | MyPa |  |
| 2000 | Armstrong, KeithKeith Armstrong |  Englanti | Haka |  |
| 2001 | Hjelm, AriAri Hjelm |  Suomi | TamU |  |
| 2002 | Armstrong, KeithKeith Armstrong |  Englanti | Haka |  |
| 2003 | Armstrong, KeithKeith Armstrong |  Englanti | Haka |  |
| 2004 | Huttunen, OlliOlli Huttunen |  Suomi | Haka |  |
| 2005 | Mäkelä, IlkkaIlkka Mäkelä |  Suomi | MyPa |  |
| 2006 | Armstrong, KeithKeith Armstrong |  Englanti | HJK |  |
| 2007 | Hjelm, AriAri Hjelm |  Suomi | TamU |  |
| 2008 | Dragtsma, JobJob Dragtsma |  Alankomaat | Inter |  |
| 2009 | Muurinen, AnttiAntti Muurinen |  Suomi | HJK |  |
| 2010 | Ei jaettu | Ei jaettu | Ei jaettu |  |
| 2011 | Valmennusryhmä: Antti Muurinen, Juho Rantala, Jani Viander Jaakko Nevanlinna, Sasu Setälä, Iira Riihilahti |  Suomi | HJK |  |
| 2012 | Korkeakunnas, ToniToni Korkeakunnas |  Suomi | MyPa |  |
| 2013 | Huttunen, OlliOlli Huttunen |  Suomi | VPS |  |
| 2014 | Lehkosuo, MikaMika Lehkosuo |  Suomi | HJK |  |
| 2015 | Valakari, SimoSimo Valakari |  Suomi | SJK |  |
| 2016 | Peter Lundberg ja Kari Virtanen |  Suomi | IFK Mariehamn |  |
| 2017 | Lehkosuo, MikaMika Lehkosuo |  Suomi | HJK |  |
| 2018 | Lehkosuo, MikaMika Lehkosuo |  Suomi | HJK |  |
| 2019 | Honkavaara, JaniJani Honkavaara |  Suomi | KuPS |  |
| 2020 | Koskela, ToniToni Koskela |  Suomi | HJK |  |
| 2021 | Valakari, SimoSimo Valakari |  Suomi | KuPS |  |
| 2022 | Koskela, ToniToni Koskela |  Suomi | HJK |  |
| 2023 | Nuorela, JussiJussi Nuorela |  Suomi | VPS |  |
| 2024 | Honkavaara, JaniJani Honkavaara |  Suomi | KuPS |  |
Konstantin I (Kreikka)

| Konstantin I |
| --- | --- |
 
Kreikan kuningas
Valtakausi:  18. maaliskuuta 1913 – 11. kesäkuuta 1917
Edeltäjä:  Yrjö I
Seuraaja:  Aleksanteri
Valtakausi:  19. joulukuuta 1920 – 27. syyskuuta 1922
Edeltäjä:  Aleksanteri
Seuraaja:  Yrjö II

Syntynyt:  2. elokuuta 1868 Ateena, Kreikka
Kuollut:  14. tammikuuta 1923 (54 vuotta) Palermo, Italia
Puoliso:  Sofia Preussilainen
Lapset:  Yrjö II Aleksanteri Helena Paul Irene Katherine
Suku:  Glücksburg
Isä:  Yrjö I
Äiti:  Olga Konstantinovna
Uskonto:  ortodoksi
Konstantin I (kreik. Κωνσταντίνος Α΄, Konstantínos I, 2. elokuuta 1868 – 11. tammikuuta 1923) oli Kreikan kuningas, joka hallitsi Kreikkaa vuosina 1913–1917 ja 1920–1922. Konstantin oli kuningas Yrjö I:n (Tanskan prinssi Vilhelm) ja kuningatar Olgan (Venäjän suuriruhtinatar Olga Konstantinovna) vanhin poika.
Elämä

Konstantin sai koulutuksensa Saksassa ja palveli Preussin armeijassa. Hän avioitui 1889 Saksan keisarin Vilhelm II:n sisaren Sophien kanssa. Konstantin johti Kreikan joukkoja Balkanin sodissa 1912–1913.
Konstantin nousi ensimmäisen kerran valtaistuimelle isänsä salamurhan jälkeen 18. maaliskuuta 1913. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa hänen sympatiansa olivat enemmän Saksan ja keskusvaltojen puolella. Pääministeri Elefthérios Venizéloksen hallitus oli kuitenkin brittien ja ympärysvaltojen puolella, joilla oli myös Välimeren herruus.
Konstantin erotti Venizéloksen brittien Gallipolin tappion jälkeen lokakuussa 1915. Tämä kuitenkin perusti Salonikissa kansallishallituksen, jota liittoutuneet tukivat. Konstantin luopui kruunusta kesäkuussa 1917, ja Kreikka julisti sodan keskusvalloille. Hän pakeni Sveitsiin, ja hänen toinen poikansa Aleksanteri nousi kuninkaaksi.
Aleksanteri kuoli 25. lokakuuta 1920 verenmyrkytykseen lemmikkiapinan purtua häntä, Venizelos hävisi vaalit, ja Konstantin kutsuttiin takaisin.
Konstantin luopui jälleen kruunusta 27. syyskuuta 1922 Kreikan kärsittyä tappion sodassa turkkilaisia vastaan Anatoliassa ja Smyrnassa (nyk. İzmir). Hänen seuraajakseen tuli hänen vanhin poikansa Yrjö II. Konstantin vietti loppuelämänsä Italiassa ja kuoli Palermossa Sisiliassa 1923.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantin I (Kreikka) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Yrjö I Aleksanteri | Kreikan kuningas 1913–1917 ja 1920–1922 | Seuraaja: Aleksanteri Yrjö II |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Hunga Munga

Hunga Munga
Hunga Munga on Afrikassa käytetty heittoveitsi, joka tunnetaan eri nimillä eri puolilla mannerta. Esimerkiksi azandet käyttävät siitä nimitystä Kpinga. Se on pituudeltaan noin 56 senttiä ja siinä on kolme erilaista, eri kulmissa ulkonevaa terää. Veistä käytettiin lähitaistelussa ja heittoaseena. Monet soturiryhmät pitivät Hunga Mungaa statussymbolina, ja niitä saivat omistaa vain ammattisotilaat. Veitsiä lahjoitettiin myös avioliiton solmimisen yhteydessä myötäjäisinä morsiamen perheelle.
Hunga Munga -nimitystä käytettiin myös yhdysvaltalaisessa TV-sarjassa Buffy, vampyyrintappaja, jossa sillä viitattiin päähenkilön käyttämään heittoveitseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hunga Munga Wikimedia Commonsissa
Vuoden pesäpalloilija

Pesäpalloliitto on valinnut Vuoden pesäpalloilijat miesten puolella vuodesta 1954 ja naisissa 1961 lähtien. Perinteisesti huomionosoitus ei tarkoita SM-sarjan parasta pelaajaa, ja joskus valinta on osunut myös alemman sarjatason pelaajalle.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittaneet Jussi Kiikeri, Toni Kohonen ja Tuomas Jussila (kolme kertaa) ja naisten palkinnon Tuula Rantanen (kuusi kertaa).
Vuoden I-divisioonapelaaja (koripallo)

Vuoden I-divisioonapelaajan valitsevat vuosittain I-divisioonajoukkueiden päävalmentajat ja kapteenit.
Vuoden I-divisioonapelaajat

| Kausi | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| 1991–1992 | Jukka Toijala | Kouvot |
| 1992–1993 | Jukka Toijala | Kouvot |
| 1993–1994 | Jussi Kumpulainen | Kankaantaan Kisa |
| 1994–1995 | Pasi Riihelä | Kankaantaan Kisa |
| 1995–1996 | Ilpo Jalonen | Salon Vilpas |
| 1996–1997 | Miska Alanko | Pussihukat |
| 1997–1998 | Mika Mikkola | Högfors Basket |
| 1998–1999 | Petri Virtanen | Säynätsalon Riento |
| 1999–2000 | Harri Riikonen | Lappeenrannan NMKY |
| 2000–2001 | Ville Kaunisto | Turun NMKY |
| 2001–2002 | Ville Tuominen | Torpan Pojat |
| 2002–2003 | Juha Sten | Turun NMKY |
| 2003–2004 | Juuso Pöyhönen | Helsingin NMKY |
| 2004–2005 | Ville Tuominen | Torpan Pojat |
| 2005–2006 | Mikko Jalonen | Turun NMKY |
| 2006–2007 | Mikko Jalonen | Turun NMKY |
| 2007–2008 | Antti Kanervo | BC Jyväskylä |
| 2008–2009 | Roni Leimu | Kauhajoen Karhu |
| 2009–2010 | Timo Riihelä | BC Nokia |
| 2010–2011 | Timo Riihelä | BC Nokia |
| 2011–2012 | Villematti Kopio | Tapiolan Honka |
| 2012–2013 | Joni Harjula | Tampereen Pyrintö II |
| 2013–2014 | Joni Harjula | BC Nokia |
| 2014–2015 | Mikko Jalonen | Korihait |
| 2015–2016 | Mikko Jalonen | Korihait |
| 2016–2017 | Edon Maxhuni | HBA-Märsky |
| 2017–2018 | Mikael Sandberg | Kristika Turku |
Jomsviikingit

Jomsviikingit olivat Jomsborgissa asuneita viikinkejä, jotka muodostivat itsenäisen palkkasotilasveljeskunnan 900-luvun lopulta 1000-luvun alkuun. Heihin viitataan useissa saagoissa erityisesti Jómin viikinkien saagassa (Jómsvíkinga saga), joka kertoo Jomsborgin perustamisesta ja jomsviikinkien vaiheista. Ei ole varmaa, ovatko saagojen jomsviikingit todella olleet olemassa. Jomsborgin olemassaolosta tai sijainnista ei ole myöskään varmaa tietoa, mutta sen sijainniksi on usein esitetty Wolinin saarta.
Veljeskunnan perustamisesta on ristiriitaisia tietoja. Myöhempien tanskalaisten kirjoitusten mukaan jomsviikinkien veljeskunnan ja Jomsborgin linnoituksen perusti Tanskan kuningas Harald Sinihammas 980-luvulla tultuaan poikansa Sven Haaraparran käskystä karkotetuksi. Jomsviikinkien saagassa kerrotaan Svenin kasvatti-isän Palnatoken perustaneen Jomsborgin. Tiedot Jomsborgin suuruudesta vaihtelevat, satamaan on sanottu mahtuneen 30-300 laivaa. Useimmat saagat ovat yhtä mieltä siitä, että jomsviikinkien päällikkönä oli myöhemmin jaarli Sigvald, Skånen kuninkaan Strut-Haraldin poika.
Norjan kuningas Maunu Hyvä tuhosi Jomsborgin 1043. Jomsviikinkien ydin kuitenkin tuhoutui jo aikaisemmin, kun jaarli Sigvald kuoli ennen vuotta 1010. Sigvaldin veljet, Heming ja Thorkel, veivät tuolloin loput jomsviikingeistä Englantiin, jossa heistä tuli osa Knuut Suuren henkivartiostoa.
Vaikka jomsviikinkejä pidettiin taitavina palkkasotilaina, heidän palkkaajiensa merkittävimmät sotaretket päättyivät häviöön. Syynä tähän saattoi olla jaarli Sigvaldin taipumus paeta, kun taistelun lopputulos näytti epävarmalta.
Jomsviikinkien saagan mukaan veljeskunnan säännöt olivat tiukat. Jomsviikinkeihin voitiin hyväksyä voimansa osoittaneet 18–50-vuotiaat miehet, jotka vannotettiin elämään rauhallisesti toisiaan kohtaan. Jokaisen jomsviikingin tuli kostaa toverinsa kuolema, mutta verikostoista päättivät päälliköt. Taistelussa he eivät saaneet näyttää pelkoa. Jomsviikinkien ei myöskään sallittu poistua Jomsborgista yli kolmeksi päivää ilman lupaa tai tuoda naisia linnoitukseen. Sääntöjä rikkoneet erotettiin välittömästi.
Aiheesta muualla

Meren pohjassa oleva kaupunki. Vineetan-Jomsborgin arvoitus lopullisesti selvitetty, Helsingin Sanomat, 06.05.1928, nro 123, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yhdysvallat vastaan Windsor

Mielenosoittajia korkeimman oikeuden edustalla 26. kesäkuuta 2013
Yhdysvallat vastaan Windsor (engl. United States v. Windsor) on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden 26. kesäkuuta 2013 antama päätös, jonka nojalla samaa sukupuolta olevilla pareilla on oikeudet samoihin liittovaltion sosiaalietuuksiin kuin muillakin pareilla.
Tapaus vaikutti epäsuoraan kaksi vuotta myöhemmin annettuun Obergefell vastaan Hodges -tapaukseen.
Tausta

Vuonna 1996 säädetty Defense of Marriage Act (lyh. DOMA) määritteli avioliiton liittovaltion tasolla yhden miehen ja yhden naisen väliuseksi juridiseksi liitoksi.
Edith Windsor ja Thea Spyer olivat seurustelleen 40 vuotta ja menivät naimisiin Kanadassa vuonna 2007, jossa samaa sukupuolta olevat pystyivät solmimaan avioliiton. Pari muutti sittemmin New Yorkin osavaltioon Yhdysvaltojen puolelle, jossa Spyer kuoli vuonna 2009. New York oli tässä vaiheessa päättänyt tunnustaa samaa sukupuolta olevien parien avioliiton.
Windsor yritti hakea vapautusta liittovaltion perintöverosta perittyään kuolleen puolisonsa kotitalon, mihin kaikilla pariskunnilla on oikeus. Liittovaltio kuitenkin kieltäytyi myöntämästä verovapautusta, koska ei tunnustanut samaa sukupuolta olevien parien avioliittoa. Windsor maksoi perintöveroa 363 053 dollaria ja pyrki tämän jälkeen hakemaan summaa veronpalautuksena verovirastolta, mutta sai kielteisen päätöksen.
Alemmat oikeusasteet

Windsor päätti haastaa liittovaltion oikeuteen jouduttuaan maksamaan mielestään aiheettomasti perintöveroa, koska New Yorkin osavaltio tunnusti hänen avioliittonsa. Windsor sai oikeusapua ACLU:lta. Presidentti Barack Obaman hallinto ei suostunut puolustamaan DOMA:a, joten Yhdysvaltoja edusti kongressin molempia puolueita edustava lainneuvonnallinen ryhmä (engl. Bipartisan Legal Advisory Group, lyh. BLAG), jonka mukaan verovapauden ulottaminen samaa sukupuolta oleviin pariskuntiin vaikuttaisi negatiivisesti liittovaltion budjettiin.
Piirioikeus määräsi asettui Windsorin puolelle 6. kesäkuuta 2012, koska katsoi osan DOMA:sta olevan Yhdysvaltain perustuslain 5. lisäyksen vastainen. Tuomari määräsi verovirastoa palauttamaan Windsorin maksaman perintöveron. Yhdysvaltain oikeusministeriö haki valituslupaa BLAG:lle. Tapausta käsiteltiin toisen piirin valitustuomioistuimessa, joka päätti jättää alemman oikeusasteen päätöksen voimaan.
Korkein oikeus

Korkein oikeus ilmoitti 7. joulukuuta 2012 ottavansa tapauksen käsittelyyn.
Oikeus pyrki mm. vastaamaan kysymykseen siitä, että nauttivatko samaa sukupuolta olevat parit samaa viidennen lisäyksen takaamaa oikeutta tasavertaiseen kohteluun lain edessä kuin heteroparitkin, mikäli he ovat menneet laillisesti naimisiin osavaltiossa, joka tunnustaa samaa sukupuolta olevien parien avioliitot. Oikeus järjesti kuulemisen 27. maaliskuuta ja antoi päätöksensä 26. kesäkuuta.
Tuomarit äänestivät 5–4 seuraavasti:
| Windsor | Yhdysvallat |
| --- | --- |
Anthony Kennedy: John Roberts
Ruth Bader Ginsburg: Antonin Scalia
Stephen Breyer: Clarence Thomas
Elena Kagan: Samuel Alito
Sonia Sotomayor: 
Korkeimman oikeuden päätös kumosi DOMA:n osittain muttei kokonaan. Enemmistön mielipiteen kirjoitti Kennedy.
Anna Ottosson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anna Ottosson |  Anna Ottosson |  Anna Ottosson |  |
Maa:   Ruotsi
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia |  Torino 2006 | suurpujottelu  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Åre 2007 | joukkuekilpailu |  |
Anna Ottosson (s. 18. toukokuuta 1976 Östersund) on ruotsalainen entinen alppihiihtäjä ja kaksinkertainen arvokisamitalisti, joka keskittyi pääasiassa suurpujotteluun.
Ottosson voitti olympialaisissa 2006 pronssia suurpujottelussa, mikä oli hänen siihen asti ainoa arvokisamitalinsa, kunnes hän voitti Åren MM-kotikisoista hopeaa joukkuekilpailusta. Ottosson voitti urallaan yhden maailmancupin osakilpailun: 23. tammikuuta 2000 Italian Cortina d'Ampezzossa. Hänellä on myös kuusi muuta palkintopallisijoitusta. Ottosson on 166 cm pitkä ja painaa 64 kg.
Hän ilmoitti lopettavansa uransa kauden 2006–2007 jälkeen.
Buddhalainen meditaatio

Buddhalaisuudessa meditaatiolla tarkoitetaan mielen kehittämistä.  Tämä on mahdollista
tyynnyttämällä mieli ja pitämällä se aloillaan (hinayana, theravada, zazen)
lepäämällä myötätuntoisessa tilassa (mahayana)
työskentelemällä kehon energiakanavien parissa ja meditoimalla buddhien valohahmoja (timanttipolku, vajrayana)
keskittymällä paradoksaaliseen kysymykseen (zazen).
Meditaatiotekniikoita > Hengityksen tarkkailu

Hengityksen tietoinen tarkkailu (mindfulness), paaliksi Anāpānasati, on meditaatiotekniikka, jossa meditaation kohteena on sisään- ja uloshengitys. Hengitystä voidaan tarkkailla laskemalla tai keskittymällä hengityksen aiheuttamaan tuntemukseen.
Meditaatiotekniikoita > Mettā bhāvanā

Buddhalaisen meditaation harrastajat yhdistävät usein hengityksen tarkkailun mettā bhāvanā -meditaation. Paalinkielinen sana mettā (sanskritiksi maitrī) tarkoittaa kaikkialle ulottuvaa ja ehdotonta rakastavaa ystävällisyyttä. Mettā bhāvanā -meditaatiossa pyritään mettān ulottamiseen itsestä lähtien,  ensin perheeseen, sitten ystäviin ja vähitellen koko maailmaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Buddhalaisia meditaatioryhmiä Suomessa
Ohjattu buddhalainen meditaatio (englanniksi)
↑  Development of the mind buddhanet.net. Viitattu 25.1.2025.
↑  Mindfulness of Breathing Tipitaka. Viitattu 25.1.2025.
↑  Loving kindness accesstoinsight.org. Viitattu 25.1.2025.
Suomalaisen jalkapallon kunniagalleria

Suomalaisen jalkapallon kunniagalleria (joskus (englanniksi) Hall of Fame) on vuonna 1993 perustettu kunniagalleria, joka sijaitsee Suomen Jalkapallomuseossa Valkeakoskella. Siihen voidaan valita suomalaisen jalkapalloilun kehittämisessä ansioitunut pelaaja, valmentaja, erotuomari tai järjestötoiminnassa vaikuttanut henkilö.
Kunniagalleriaan valittavat henkilöt päättää Suomen Palloliiton, Suomen Urheilumuseon, Jalkapallomuseon ja jalkapallotoimittajien yhdistyksen Pallo-Koplan edustajista koostuva toimikunta. Pelaaja voidaan valita Suomalaisen jalkapallon kunniagalleriaan, kun hänen pelaajauransa päättymisestä on kulunut kolme vuotta.
Jäsenet

| Nimi | Valintavuosi |
| --- | --- |
Alaja, PerttiPertti Alaja (1952–2017): 2017
Asikainen, VeikkoVeikko Asikainen (1918–2002): 1996
Eklöf, VernerVerner Eklöf (1897–1955): 2005
Elovirta, KatriinaKatriina Elovirta (1961–2018): 2018
Enckelman, GöranGöran Enckelman (s. 1948): 2018
Forssell, ChristinaChristina Forssell (s. 1973): 2018
Frenckell, ErikErik von Frenckell (1887–1977): 1993
Grönlund, ErnstErnst Grönlund (1902–1968): 1994
Haaskivi, OlaviOlavi Haaskivi (1923–2007): 2010
Heinonen, OlliOlli Heinonen (s. 1937): 2016
Heliskoski, JyrkiJyrki Heliskoski (1945–2020): 2018
Hirviniemi, MarttiMartti Hirviniemi (1933–2005): 1993
Hjelm, AriAri Hjelm (s. 1962): 2003
Huttunen, OlliOlli Huttunen (s. 1960): 2018
Hyypiä, SamiSami Hyypiä (s. 1973): 2015
Hämäläinen, PekkaPekka Hämäläinen (1938–2013): 2017
Ismail, AtikAtik Ismail (s. 1957): 2007
Johansson, JonatanJonatan Johansson (s. 1975): 2019
Kaasinen, UllaUlla Kaasinen (s. 1960): 2018
Karjagin, FransFrans Karjagin (1909–1977): 2003
Kautonen, TimoTimo Kautonen (s. 1945): 2005
Krutelew, GeorgGeorg Krutelew (1928–2008): 2010
Kuusela, MarttiMartti Kuusela (s. 1945): 2016
Laaksonen, OlaviOlavi Laaksonen (1921–2004): 1997
Lehtonen, AatosAatos Lehtonen (1914–2005): 1993
Lehtovirta, KaleviKalevi Lehtovirta (1928–2016): 2010
Lempinen, JaakkoJaakko Lempinen (1931–2016): 2017
Lindholm, TommyTommy Lindholm (s. 1947): 2007
Litmanen, JariJari Litmanen (s. 1971): 2015
Liukkonen, MaijaMaija Liukkonen (s. 1956): 2019
Malm, EskoEsko Malm (s. 1940): 2007
Mattsson, AndersAnders Mattsson (s. 1943): 2016
Muurinen, AnttiAntti Muurinen (s. 1954): 2019
Myntti, Stig-GöranStig-Göran Myntti (1925–2020): 1993
Mäkelä, MattiMatti Mäkelä (s. 1939): 2018
Mäkinen, AnneAnne Mäkinen (s. 1976): 2012
Mäkipää, PerttiPertti Mäkipää (1941–2019): 2015
Näsman, LarsLars Näsman (1943–1995): 2007
Paatelainen, MattiMatti Paatelainen (s. 1944): 2010
Pahlman, KaiKai Pahlman (1935–2013): 1993
Peltonen, JuhaniJuhani Peltonen (s. 1936): 1994
Poroila, ErkkiErkki Poroila (1921–2012): 2003
Ranta, EskoEsko Ranta (s. 1947): 2016
Rissanen, OlaviOlavi Rissanen (s. 1947): 2019
Rytkönen, AulisAulis Rytkönen (1929–2014): 1993
Salopuro, KaijaKaija Salopuro (s. 1938): 2010
Sarlin, Hanna-MariHanna-Mari Sarlin (s. 1964): 2007
Sarnola, ThureThure Sarnola (1917–1993): 1993
Seppälä, PenttiPentti Seppälä (s. 1934): 2015
Soinio, EinoEino Soinio (1894–1973): 1993
Soinio, KaarloKaarlo Soinio (1888–1960): 2007
Suhonen, HeikkiHeikki Suhonen (s. 1951): 2007
Syrjävaara, SimoSimo Syrjävaara (s. 1943): 2018
Tammisalo, NiiloNiilo Tammisalo (1894–1982): 1993
Toivola, MiikkaMiikka Toivola (1949–2017): 2012
Tolsa, ArtoArto Tolsa (1945–1989): 1993
Viinioksa, MaxMax Viinioksa (1905–1977): 1993
Voutilainen, KeijoKeijo Voutilainen (1936–2014): 2019
Walden, JuusoJuuso Walden (1907–1972): 1997
Wallén, GöranGöran Wallén (1941–2018): 2018
Yliharju, GunnarGunnar Yliharju (s. 1940): 2018
Österberg Kalmari, LauraLaura Österberg Kalmari (s. 1979): 2014
Aiheesta muualla

Hall of Fame Jalkapallomuseon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Satoshi Ōmura

| Satoshi Ōmura> 大村 智 |
| --- | --- |
 Satoshi Ōmura Tukholmassa joulukuussa 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  大村 智
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1935 (ikä 89) Yamanashin prefektuuri, Japani
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Yamanashin yliopisto Tokion luonnontieteiden yliopisto Tokion yliopisto
Instituutti:  Kitasaton yliopisto
Tutkimusalue:  Biokemia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2015)
Aiheesta muualla
www.satoshi-omura.info
Satoshi Ōmura (jap. 大村 智, Ōmura Satoshi, s. 12. heinäkuuta 1935 Yamanashin prefektuuri) on japanilainen biokemisti. Hän sai vuoden 2015 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon irlantilaisen William C. Campbellin kanssa kehittämästään sukkulamato-loistartuntojen uudenlaisesta hoitomuodosta.
Ōmura on toiminut emeritusprofessorina Kitasaton yliopistossa vuodesta 2007.