stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heiko Westermann

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Heiko Westermann
Syntymäaika: 14. elokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Alzenau, Länsi-Saksa
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 190 senttimetriä
Paino: 87 kilogrammaa
Junioriseurat
1988–1994: SG Schimborn
1994–1998: 1. FC Hösbach
1998–2000: FC Bayern Alzenau
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2003 | SpVgg Greuther Fürth II | 37 | (1) |
| 2002–2005 | SpVgg Greuther Fürth | 83 | (2) |
| 2005–2007 | Arminia Bielefeld | 67 | (5) |
| 2007–2010 | Schalke 04 | 92 | (12) |
| 2010– | Hamburger SV | 106 | (7) |
Maajoukkue
| 2003–2004 | Saksa U21 | 2 | (0) |
| 2008–2013 | Saksa | 27 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. helmikuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. joulukuuta 2018.
Heiko Westermann (s. 14. elokuuta 1983 Alzenau, Baijerin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi muun muassa kotimaassaan Schalke 04:ssä ja Hamburger SV:ssä sekä espanjalaisessa Real Betisissä, alankomaalaisessa Ajaxissa ja itävaltalaisessa Austria Wienissä.
Aikuisten sarjoissa Westermann pelasi ensi kerran 2. Bundesliigan SpVgg Greuther Fürthissä vuonna 2002. Vuonna 2005 hän siirtyi Bundesliigan Arminia Bielefeldiin. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Schalkeen, missä hän pelasi kolme kautta.
Hampurissa Westermann pelasi kaudesta 2010–2011 alkaen. Westermann oli myös joukkueen kapteeni elokuusta 2010 huhtikuuhun 2013, jolloin Rafael van der Vaart nimitettiin uudeksi kapteeniksi.
Grimmin veljekset (elokuva)

| Grimmin veljekset> The Brothers Grimm |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Terry Gilliam
Käsikirjoittaja:  Ehren Kruger
Tuottaja:  Daniel Bobker  Charles Roven
Säveltäjä:  Dario Marianelli
Kuvaaja:  Newton Thomas Sigel
Leikkaaja:  Lesley Walker
Tuotantosuunnittelija:  Guy Hendrix Dyas
Pukusuunnittelija:  Gabriella Pescucci
Pääosat:  Matt Damon  Heath Ledger
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia   Tšekki   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Dimension Films
Levittäjä:  Dimension Films Netflix Microsoft Store
Ensi-ilta:  21. lokakuuta 2005
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  englanti, ranska, saksa, italia
Budjetti:  88 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grimmin veljekset (The Brothers Grimm) on Terry Gilliamin ohjaama, vuonna 2005 valmistunut seikkailuelokuva, joka kertoo fiktiivisen tarinan Grimmin veljeksistä. Elokuvan veljeksiä, Williä ja Jakea esittävät Matt Damon ja Heath Ledger.
Tarina

Will ja Jake kiertävät Ranskan miehitysvallan alla olevaa Saksaa 1800-luvun alussa ja huijaavat maalaisia hyödyntäen näiden taikauskoisuutta. He taistelevat (sepittämiään) pahoja henkiä vastaan ja demoneja ja veloittavat sitten niitä pelkääviä kyläläisiä työstään.
Ranskalaiskenraali Delatombe uhkaa teloittaa veljekset huijauksien takia, ja pakottaa heidät sen uhalla selvittämään Marbadenin kylässä sattuneita tyttölasten katoamisia, joita hän epäilee veljesten kaltaisten huijareiden tekosiksi. Grimmit kohtaavat kuitenkin kylän viereisessä metsässä aitoa taikuutta: lumottua metsää hallitsee kuningatar (Monica Bellucci), joka aikoo tyttölapsien avulla hankkia itselleen ikuisen nuoruuden.
Tarina > Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matt Damon   | … |  Wilhelm Grimm   |
|  Heath Ledger   | … |  Jacob Grimm   |
|  Petr Ratimec   | … |  nuori Will   |
|  Jeremy Robson   | … |  nuori Jacob   |
|  Anna Rust   | … |  Sisar Grimm   |
|  Barbora Lukesová   | … |  Äiti Grimm   |
|  Lena Headey   | … |  Angelika   |
|  Jonathan Pryce   | … |  Delatombe   |
|  Mackenzie Crook   | … |  Hidlick   |
|  Monica Bellucci   | … |  Mirror Queen   |
|  Peter Stormare   | … |  Cavaldi   |
|  Richard Ridings   | … |  Bunst   |
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti haluavansa löytää Gilliamin elokuvasta jotain hyvää kun sitä on niin paljon haukuttu, mutta totesi tehtävän melko mahdottomaksi. Teoriassa Grimmin veljekset vaikuttaisi hänestä Gilliamille sopivalta aiheelta, mutta Gilliam suoltaa aiheestaan pelkkää luikuria. ”Aikansa älymystöön lukeutuneista miehistä väännetään Grimmin veljeksissä velhojen ja noitien perään pinkovia pölvästejä.”
Hans Massaquoi

| Hans-Jürgen Massaquoi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. tammikuuta 1926 Hampuri, Saksa
Kuollut: 19. tammikuuta 2013 (87 vuotta) Jacksonville, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Destined to Witness: Growing Up Black in Nazi Germany (2001)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hans-Jürgen Massaquoi (19. tammikuuta 1926 Hampuri, Saksa – 19. tammikuuta 2013 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) oli afroamerikkalainen kirjailija ja toimittaja. Hans-Jürgen syntyi Hampurissa saksalaisen äidin ja liberialaisen isän lapsena. Hänen isänsä oli Liberian konsuli Weimarin tasavallassa.
Elämäkerrassaan Destined to witness: Growing up black in Nazi Germany (2001) Massaquoi kertoo lapsuudestaan ja nuoruudestaan Hampurissa Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun aikaan. Massaquoi oli yksi harvoista Saksassa syntyneistä mustaihoisista ihmisistä. Häntä karsastettiin, mutta hän ei joutunut vainon uhriksi. Kun hänen isänsä kutsuttiin Liberiaan vuonna 1929, hänen äitinsä päätti pysyä Saksassa. Massaquoi luokiteltiin ”Saksan neekeriksi”, ja toisen luokan kansalaisena häntä ei kelpuutettu Saksan armeijaan eikä Hitler-Jugendiin, joihin hän pyrki.
Vuonna 1947 Massaquoi vieraili Liberiassa. Hän vieraantui isästään, joka oli jättänyt hänen äitinsä ja jota hän piti ylimielisenä ja tyrannimaisena. Muutettuaan sodan jälkeen Yhdysvaltoihin Massaquoi palveli kaksi vuotta Yhdysvaltain ilmavoimissa 82. maahanlaskudivisioonassa. Sotilasuran jälkeen hän opiskeli kirjallisuutta Illinois’n yliopistossa ja sen jälkeen meni töihin Jet- ja myöhemmin Ebony-lehteen, jossa hän yleni päätoimittajaksi.
Massaquoin omaelämäkerran pohjalta on tehty kaksiosainen televisiosarja Neekeri, neekeri, nokikolari (saks. Neger, Neger, Schornsteinfeger), 2006.
Kirjallisuutta

Massaquoi, Hans J.: Destined to Witness: Growing Up Black in Nazi Germany.  New York:  Perennial, 2001.  ISBN 9780688171551.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Fisher, Audrey: Growing Up Black in Nazi Germany – The Remarkable Life of Hans Massaquoi  maaliskuu 2000. Library of Congress. Viitattu 11.2.2009. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hans Massaquoi
Käännös suomeksi
Sophia Dorothea (Preussi)

Preussin kuningatar Sophia Dorothea perhoskoiransa kanssa, Antoine Pesne 1737
Sophia Dorothea von Braunschweig-Lüneburg (26. maaliskuuta 1687 Hannover, Hannoverin vaaliruhtinaskunta, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 28. kesäkuuta 1757 Montbijoun linna, Berliini, Preussin kuningaskunta) oli saksalainen prinsessa, josta tuli Fredrik Vilhelm I:n puolisona Preussin kuningatar vuosina 1713–1740. Hän kuului Hannover-sukuun.
Suku ja koulutus

Sophia Dorothea oli Ison-Britannian kuningas Yrjö I:n ja prinsessa Sophia Dorothean ainoa tytär. Hänen molemmat vanhempansa kuuluivat Hannover-sukuun. Hänen vanhempi veljensä oli prinssi Georg August, Ison-Britannian kuningas Yrjö II.
Vanhempiensa avioeron ja äitinsä vangitsemisen jälkeen vuonna 1694 hänet kasvatettiin Hannoverissa isänpuoleisen isoäitinsä Hannoverin vaaliruhtinatar Sofian valvonnassa, ja hänen hugenottitaustainen opettajansa Madame de Sacetot koulutti häntä.
Puolisoitten välinen suhde

Sophia Dorothea ja Friedrich Wilhelm erosivat toisistaan ​​kaikilta osin ja avioliitto kärsi sen seurauksena. Sophia Dorothea oli kiinnostunut taiteesta, tieteestä, kirjallisuudesta ja muodista, kun taas Friedrich Wilhelm oli hiomaton, kouluttamaton ja spartalainen sotilas, jolla oli karkeat sekä sivistymättömät tavat. Vaikka hän ei koskaan ollut uskoton puolisolleen, hän ei kyennyt voittamaan tämän kiintymystä. Yksi tärkeimmistä eroista heidän välillä oli se, että Sophia Dorothea, toisin kuin miehensä, rakasti viihdettä, jota tämä piti kevytmielisyytenä. Kruununprinssi Friedrich Wilhelm aikoi erota Sophia Dorotheasta samana vuonna, kun he avioituivat, ja hänen kirjeistään päätellen aviomies syytti vaimoaan siitä, ettei tämä halunnut olla naimisissa hänen kanssaan.
Sophia Dorothealla oli hyvin läheinen suhde vanhimpaan poikaansa, kruununprinssi Friedrichiin, jota hänen isänsä kohteli ankarasti ja piti tätä naismaisena. Vanhimman tyttärensä Wilhelminen mukaan kuningatar syvensi kuilua kuninkaan ja kruununprinssin välillä osoittamalla, että hän piti kuninkaan vaatimuksia epäoikeudenmukaisina: "Mitä isäni käski veljeni tekemään, äitini käski hänen tehdä juuri päinvastoin."
Fredrik Vilhelm syytti puolisoaan siitä, että tämä oli vahingoittanut hänen suhdettaan lapsiinsa, ja kielsi siksi heitä tapaamasta äitiään ilman hänen läsnäoloaan. Kun kuningas kielsi kuningatarta kommunikoimasta poikansa kanssa, hän oli kirjeenvaihdossa tämän kanssa tyttärensä Wilhelminen kautta. Kun hän kieltäytyi päästämästä kuningatarta tapaamaan vanhimpia lapsiaan, tämä kutsui heidät huoneisiinsa salaa; ainakin kerran Friedrich ja Wilhelmine joutuivat piiloutumaan äitinsä huoneissa huonekalujen taakse, kun Fredrik Vilhelm tuli sisään odottamatta.
Samaan aikaan kuningattaren suosikki Madame de Ramen toimi kuninkaan vakoojana, mikä sai heidän suhteensa huonontumaan jyrkästi. Fredrik Vilhelm, joka saattoi sairastaa porfyriaa, terrorisoi ja hakkasi usein lapsiaan.[9][3] Kuninkaan viimeisinä elinvuosina hän sai usein väkivaltaisia kohtauksia, joiden aikana hän löi ihmisiä kepillä ja heitteli tavaroilla lapsiaan. Tämä oli vaikea tilanne hänen perheelleen, sillä hän pakotti heidät usein jäämään luokseen kokonaiseksi päiväksi, aamusta yhdeksästä alkaen aina nukkumaanmenoon asti eikä suostunut päästämästä heitä lähtemään aikaisemmin.
Leskikuningatar

Fredrik Vilhelm kuoli 31. toukokuuta 1740 ja hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Fredrik II.
Aviopuolison menetys vaikutti Sophia Dorotheaan syvästi. Vaikka Fredrik Vilhelm oli toistuvasti kohdellut vaimoaan kovalla kädellä, tämä oli silti ollut  vaimoonsa vilpittömästi kiintynyt ja hänestä oli tullut omalla tavallaan rakastettava monien vuosien kanssakäymisen myötä. Kun vanhin tytär Wilhelmine, Bayreuthin rajakreivitär vieraili avioitumisensa jälkeen Berliinissä, hän huomasi äitinsä pukeutuneena mustaan surupukuun ja syvän masentuneisuuden hänen olemuksessaan.
Sophia Dorothealla oli erittäin hyvät välit poikansa kanssa, joka oli uusi kuningas. Kun hän puhutteli tätä "Teidän Majesteettinne" Fredrik Vilhelmin hautajaisten jälkeen, tämä keskeytti hänet ja sanoi hänelle: "Kutsu minua aina pojaksesi, se arvonimi on minulle kalliimpi kuin kuninkaallinen arvo." Fredrik tunnettiin omistautumisestaan äidilleen, hän ilmaisi kiitollisuutensa siitä, että tämä oli kasvattanut hänet, eikä koskaan syyttänyt häntä traumaattisesta lapsuudestaan, mistä hän sen sijaan syytti isäänsä, eikä koskaan antanut kenenkään arvostella äitiään.
Sophia Dorothea ei menettänyt merkitystään leskikuningattarena: tietoisena siitä suuresta kunnioituksesta, jota kuningas osoitti äidilleen ja välinpitämättömyydestään puolisoaan kuningatar Elisabet Kristinaa kohtaan, ulkomaanlähettiläät ja muut anomusten esittäjät pitivät audiensseihin ja vastaanottoihin osallistumista kuningattaren vaimona vielä tärkeämpänä kuin kuningattaren.
Tämän kuolemaan asti Fredrik kunnioitti äitiään hovinsa ensimmäisenä naisena ja asetti hänet puolisonsa ja kuningattaren edelle. Kuningas vieraili äitinsä huoneissa ensimmäisenä aina palattuaan sotaretkiltä ja kutsui kutsui säännöllisesti äitinsä omaan asuinpaikkaansa Potsdamiin, jonne puolisoa ei koskaan kutsuttu. Fredrik vieraili harvoin puolisonsa luona, mutta kävi säännöllisesti äitinsä luona Monbijoussa, missä hän otti hatun päästään ja seisoi paikallaan, kunnes leskikuningatar antoi hänelle luvan istuutua. Sophia Dorothea oli läsnä poikansa prinssi Wilhelmin häissä vuonna 1742 ja tyttärensä Louisa Ulrikan häissä vuonna 1744.
Suhde Sophia Dorothean ja miniä, kuningatar Elisabeth Kristinen välillä ei ollut hyvä Fredrik II:n hallituskauden ensimmäisinä vuosina, koska leskikuningatarta ei miellyttänyt miniänsä saama etusija, vaikka hänen poikansa vakuutti sen olevan vain muodollinen. Heidän suhteensa parani Sophia Dorothea elämän viimeisinä vuosina. Sophia Dorothea näki poikansa viimeisen kerran tämän ensimmäisen sotaretken jälkeen tammikuussa 1757 seitsenvuotisen sodan aikana. Siinä vaiheessa hän voi vielä hyvin, mutta pian hänen lähtönsä jälkeen hänen terveytensä heikkeni nopeasti ja hän kuoli 70-vuotiaana 28. kesäkuuta 1757 Monbijoun linnassa.
Perintö

Sophia Dorothea eli 16 vuotta pitempään kuin miehensä, ja hänestä tuli ylpeä ja rakastettu kuningataräiti poikansa Fredrik II Suuren hallituskaudella.
Gunganit

Gunganit ovat kuvitteellisia olentoja Tähtien sota -universumista.
Gunganit ovat hyväntahtoisia liskomaisia olentoja, jotka asustavat Naboon soilla. Ne sopeutuvat elämään yhtä hyvin niin maalla kuin vedessäkin, jonne ne ovat rakentaneet pääkaupungin nimeltä Otoh Gunga. Kaupunki on piilossa Pongajärven syvyyksissä.
Gunganit "kasvattavat" salaisen tekniikan avulla rakennuksensa ja kulkuneuvojensa rungot, jotka gungankäsityöläiset sitten viimeistelevät orgaaniseen tyyliin. Gunganit hankkivat nabooilta vaihtokaupassa joitain teknisiä laitteita, mutta valmistavat kaiken muun tarvitsemansa itse vedenalaisen maailmansa luonnonrikkauksista.
Otoh Gungan hallitsija on Boss Nass, suuri vihreä, lievästi ylipainoinen gungan. Boss Nass puhuu galaksin peruskieltä voimakkaasti murtaen. Hänellä on suuri arvovalta myös Otoh Gungan ulkopuolella, sillä hänellä on oikeus kutsua koolle gunganien suurarmeija.
Glasgow City FC

| Glasgow City FC |
| --- | --- |
Koko nimi:  Glasgow City Football Club
Perustettu:  1968
Kaupunki:  Glasgow, Skotlanti
Kenttä:  Petershill Park
Sarja:  Skotlannin valioliiga
Sarjataso:  1.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Glasgow City FC on skotlantilainen naisten jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Glasgow. Glasgow City FC pelaa naisten pääsarjatasolla, Skotlannin valioliigassa. Seura on maan menestynein 14 mestaruudellaan.
Historia

Seuran perustivat Laura Montgomery ja Carol Anne Stewart vuonna 1998. Molemmat pelasivat seurassa pitkään ja nykyään Montgomery on seuran toiminnanjohtaja ja Stewart puheenjohtaja.
Kolme vuotta perustamisensa jälkeen, kaudella 2000–2001, Glasgow City sijoittui jo Skotlannin liigassa toiseksi ja ensimmäisen mestaruutensa seura voitti 2005. Vuodesta 2008 lähtien Glasgow City on hallinnut naisten jalkapalloa Skotlannissa. Seura ei hävinnyt liigassa otteluakaan vuosina 2008–2014 ja on voittanut 13 perättäistä mestaruutta. Skotlannin cupin Glasgow City on voittanut kahdeksan kertaa.
Naisten Mestarien liigassa Glasgow City on parhaimmillaan yltänyt kahdeksan parhaan joukkoon kausille 2014–2015 ja 2019–2020.
Saavutukset

2005, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020–2021, 2022–2023
2004, 2006, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Heikki Halonen

Heikki Halonen (2. lokakuuta 1882 Lapinlahti – 7. helmikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen viulisti ja viulunsoiton opettaja.
Heikki Halosen vanhemmat olivat Olli Halonen ja Miina Uotinen. Hänen isoveljensä oli taidemaalari Pekka Halonen. Heikki Halonen lähti 12-vuotiaana vuonna 1895 Helsinkiin opiskelemaan viulunsoittoa Robert Kajanuksen johdolla Filharmonisen seuran orkesterikouluun ja opiskeli koulussa vuoteen 1902 saakka. Hän esiintyi vuonna 1900 Pariisin maailmannäyttelyssä Helsingin Filharmonisen Seuran Orkesterin kiertueen mukana. Halonen jatkoi opintojaan Henri Marteaun oppilaana Genevessä ja professori Auerin johdolla Pietarissa, ja muun muassa Jean Sibelius odotti hänestä tulkitsijaa viulukonsertolleen. Halonen ei kestänyt odotusten luomia paineita vaan luopui solistin urastaan ja oli sitten viulunsoiton opettajana ja mukana orkestereissa. Orkesterikiertueiden mukana Halonen tarjosi ensimmäisiä kertoja klassisen musiikin konsertteja Suomen pikkukaupungeissa ja maaseudulla. Viimeksi Halonen oli ensiviulistina Helsingin kaupunginorkesterissa. Halonen oli niin sanotun Kotimaisen orkesterin konserttimestarina 1912–1914. Hän oli vuodesta 1913 alkaen viulunsoiton opettajana Helsingin musiikkiopistossa ja myöhemmin Konservatoriossa. Halonen kuoli aivoverenvuotoon helmikuussa 1932 Marian sairaalassa Helsingissä. Hän oli saanut vakavan aivohalvauksen jo kolme vuotta aiemmin mutta palasi kuitenkin silloin vielä orkesterityöhön.
Heikki Halonen oli naimisissa Eeva Lappalaisen kanssa. Heillä oli kolme lasta.
HMS Neptune (1909)

| HMS Neptune |
| --- | --- |
 HMS Neptune

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  19. tammikuuta 1909
Laskettu vesille:  30. syyskuuta 1909
Palveluskäyttöön:  11. tammikuuta 1911
Poistui palveluskäytöstä:  syyskuussa 1922
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  19 900 t (tyhjä) 22 000 t (kuormattu)
Pituus:  166 m
Leveys:  26 m
Syväys:  8,2 m
Koneteho:  24 000 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  756
Aseistus
Aseistus:  10 × BL 12" (304,8 mm)/15 Mk XI -tykkiä kaksoistorneissa 16 × BL 4" (101,6 mm)/15 Mk VII -tykkiä 3 × 18" (457 mm) torpedoputkea
HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston Neptune-luokan taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 19. tammikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 11. tammikuuta 1911.
Palvelus

Palvelukseen oton jälkeen Neptune liitettiin koeajojen ajaksi Erikoispalvelusviirikköön. Alus oli Kotilaivaston lippulaiva toukokuusta 1911 toukokuuhun 1912, jolloin se siirrettiin 1. taistelulaivaviirikköön, jossa se palveli aina kesäkuuhun 1916.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä alus kuului Suuren laivaston (engl. Grand Fleet) 1. taistelulaivaviirikköön. Huhtikuussa 1916 alus törmäsi SS Needvaalin kanssa, mutta törmäys ei aiheuttanut merkittäviä vaurioita. Se otti 1916 osaa Skagerrakin taisteluun. Alus ampui 48 kranaattia pääaseillaan osuen useita kertoja Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaiva SMS Lützowiin. Neptune ei kärsinyt taistelussa vaurioita.
Vuonna 1917 alus siirrettiin 4. taistelulaivaviirikköön.
Neptune poistettiin 1922 palveluksesta ja myytiin syyskuussa romutettavaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maritimequestin kuvagalleria HMS Neptune
Neptune-luokan taistelulaivat
Britannian Kuninkaallisen laivaston alusluokat I maailmansodassa
| --- | --- |
Vesilentokoneiden emälaivat  ja lentotukialukset:  HMS Anne • HMS Argus • HMS Ark Royal • HMS Ben-my-Chree • HMS Campania • HMS Empress • HMS Engadine • HMS Furious • HMS Manxman • HMS Nairana • HMS Pegasus • HMS Raven II • HMS Riviera • HMS Vindex • HMS Vindictive
Dreadnought taistelulaivat:  HMS Dreadnought • Bellerophon • St. Vincent • HMS Neptune • Colossus • Orion • King George V • HMS Erin • HMS Agincourt • Iron Duke • HMS Canada • Queen Elizabeth • Revenge
Linjalaivat:  Royal Sovereign • Majestic • Canopus • Formidable • Duncan • King Edward VII • Swiftsure • Lord Nelson
Taisteluristeilijät:  Invincible • Indefatigable • Lion • HMS Queen Mary • HMS Tiger • Renown • Courageous • Admiral
Panssariristeilijät:  Cressy • Drake • Monmouth • Devonshire • Duke of Edinburgh • Minotaur
Raskaat risteilijät:  Hawkins
Kevyet risteilijät:  Town • Arethusa • C • Danae • Emerald
Panssarikansiristeilijät:  Apollo • Astraea • Eclipse • Blake • Pearl • Edgar • Powerful • Diadem • Arrogant • Pelorus • Highflyer • Challenger • Topaze
Tiedusteluristeilijät:  Adventure • Forward • Pathfinder • Sentinel • Boadicea • Blonde • Active
Laivueenjohtajat:  HMS Swift • Faulknor • Marksman • Shakespeare • Scott • Parker
Hävittäjät:  A • B • C • D • E • F • G • H • I • K • L • Amiraliteetin M • Hawthornen M • Thornycroftin M • Yarrowin M • R • S • Talisman • V&W
Monitorit:  Marshal Ney • Abercrombie • Lord Clive • Humber • Gorgon • M15 • M29 • Erebus
Sluupit:  Flower • Racecourse • Hunt • 24
Sukellusveneet:  A • B • C • D • E • F • G • H • J • K • L • M • HMS Nautilus • R • S • V
Muut:
Heikki Hannikainen

Heikki Juhani Hannikainen (31. joulukuuta 1915 Helsinki – 11. huhtikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän oli suurlähettiläänä Perussa, Venezuelassa ja Kolumbiassa  vuosina 1963–1967, ulkovaltojen lähettiläiden esittelijänä 1968–1972 ja suurlähettilänä Madridissa 1972–1978.
Hannikainen oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän osallistui talvisotaan vänrikkinä ja tuli ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1940. Hän sai vuonna 1968 diplomaattisen virka-arvon erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri.
Heikki Hannikaisen isä oli ulkoasiainhallinnossa palvellut jääkärivärväri Lauri Hannikainen, joka kuoli tapaturmaisesti osallistuessaan vuonna 1921 Petsamon rajankäyntiin. Hänen isoisänsä oli säveltäjä P. J. Hannikainen. Heikki Hannikaisen lapsia ovat diplomaatti Heikki Hannikainen ja säveltäjä-pianisti Ann-Elise Hannikainen.
Heikki Halmesmäki

Heikki Halmesmäki.
Heikki Halmesmäki (ent. Halminen; 6. lokakuuta 1891 Kiikoinen – 3. toukokuuta 1959 Oulu) oli suomalainen teologi ja rovasti (1948).
Halmesmäki syntyi maanviljelijäperheeseen Kiikoisissa, suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1910 Turun klassillisessa lyseossa ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi Porvoossa 4. kesäkuuta 1914, ja pastoraalitutkinnon hän suoritti vuonna 1921. Hän toimi Viitasaaren seurakunnan ylimääräisenä pappina ja kappalaisena 1914–1957, minkä jälkeen hän siirtyi Pelkosenniemen kirkkoherraksi.
Halmesmäki osallistui Suomen sisällissotaan ja oli aktiivisesti mukana suojeluskuntatoiminnassa. Hän toimi päätoimittajana sanomalehdessä Sisä-Suomi vuosina 1929–1930, sekä kustantajana ja toimittajana lehdessä Viitasaaren Seutu vuosina 1933–1944. Hän pakinoi lehdessä nimimerkillä "Pihkurin Pekka". Halmesmäki oli Viitasaaren Rauhanyhdistyksen perustajajäsen ja toimi myös Viitasaaren rotaryklubin presidenttinä vuosina 1954–1955.
Halmesmäen ensimmäinen puoliso (1915–1946) oli Aino Eeva Ihanne (o.s. Kalima) ja toinen puoliso (1947–) Aili Maria (o.s. Strömberg). Hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta viisi lasta ja toisesta yksi.
Haarukkalampi (Perho, Kirvesmäki)

| Haarukkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Pohjanmaa
Kunnat:  Perho
Koordinaatit:  63°08′55″N, 24°42′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyjärven valuma-alue (14.64)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.647.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  202 m  
Pituus:  180 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,527 km  
Pinta-ala:  1,169 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaarukkalampi 
Haarukkalampi  on Keski-Pohjanmaalla Perhossa  Kirvesmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 180 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Kyyjärven valuma-alueella (14.64), jonka Pekkasenjoen valuma-alueeseen (14.647) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 202 metriä mpy.
Gunnar Rosendal

Rosendal vuonna 1967.
Gunnar Rosendal eli "isä Gunnar" (1897-1988) oli Ruotsin kirkon pappi, teologian tohtori, Osbyn kirkkoherra 1934-62 ja korkeakirkollisen liikkeen tieraivaaja.
Rosendal toimi aktiivisesti korkeakirkollisen liikkeen edistäjänä työllään Osbyn seurakunnassa, sekä teologisella tuotannollaan ja ekumeenisilla yhteyksillään. Sekä Rosendalin toiminnasta lähteneellä ehtoollisherätyksellä että liturgisella uudistuksella oli laaja vaikutus Ruotsin kirkon elämään. Rosendal esitti pastoraaliteologisen uudistusohjelmansa kirjasarjassa Kyrklig förnyelse (1-9, 1935-72), jonka ensimmäinen osa, Kirkollinen uudistus, on julkaistu suomeksi (SLEY 1974). Hänen toimintansa synnytti myös järjestön arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelse.