stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Superdepressio
Kappaleet

Elektromyytillinen propominisaatio – 5.06
Parkettien partaveitsi – 4.30
Tippakonventti – 9.58
Vauhti päällä – 5.00
Ei-toivottu aines – 5.25
Yölepakot – 3.02
Ametistisaari – 6.14
Kokoonpano

Albert Witchfinder – laulu
Randy Barracuda – instrumentit
Stiletti-Ana – instrumentit
Vilunki 3000 – instrumentit
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jimi Tenor – saksofoni
Lauri Porra – basso
Pekka Airaksinen – puhe
Arvostelut

Inferno:
Keskisuomalainen:
Soundi:
Takki ja liivit pois!

| Takki ja liivit pois! |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Jorma Nortimo
Käsikirjoittaja:  Jorma Nortimo
Perustuu:  Agapetuksen näytelmään Onnellinen Sakari (1932)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Martti Similä
Kuvaaja:  Theodor Luts
Leikkaaja:  Eino Kari
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Aku Korhonen Sirkka Sipilä Unto Salminen Kaisu Leppänen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  30. huhtikuuta 1939
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Takki ja liivit pois! on suomalainen vuonna 1939 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on ohjannut Jorma Nortimo Agapetuksen näytelmän Onnellinen Sakari (1932) pohjalta.
Juoni

Elokuvassa on pääosassa Aku Korhosen esittämä professori Sakari Vartio, joka tiuskii potilailleen, mutta on kosijana pohjattoman ujo ja kömpelö. Teatteri alkaa pian sotkea Vartion suunnitelmia, kun Ilona-tytär ilmoittaa pyrkivänsä teatteriin, ja väärinkäsityksiä on luvassa tuntuvasti.
Arviot

Aikalaisarvioissa elokuva sai myönteisen vastaanoton ”soveliaana kevätiloitteluna” ja ”ilopillerinä”, jolla ei ollut erityisiä taiteellisia tavoitteita. Myöhemmässä arviossa elokuvaa luonnehditaan kevyeksi kaupunkilaiskomediaksi ja Aku Korhosta ”aina luotettavaksi”.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aku Korhonen  | … |  professori Sakari Vartio   |
|  Sirkka Sipilä  | … |  Ilona Vartio/ Aune Aarrekoski   |
|  Kaarlo Angerkoski  | … |  Kalle Sorjamaa, ”Kiinan Kalle”   |
|  Kaisu Leppänen  | … |  Irma Aaltonen   |
|  Unto Salminen  | … |  Aarne Uusitalo   |
|  Toppo Elonperä  | … |  johtaja Alfons Kukkaketo   |
|  Kaarlo Kartio  | … |  Eemeli Virta   |
|  Uuno Montonen  | … |  roteva potilas   |
|  Inna Ahti  | … |  Siiri, Vartion sisäkkö   |
|  Hannes Hako  | … |  Uuden teatterin vahtimestari   |
|  Aku Käyhkö  | … |  tohtori Viertola   |
|  Jaakko Vuormaa  | … |  sähkösanoman tuoja   |
|  Rosi Rinne  | … |  1. pyykkiakka   |
|  Leo Sarri  | … |  miesnäyttelijä   |
|  Evald Terho  | … |  potilas/näyttelijä/kuuntelija/mies katsomossa   |
|  Jaakko Kuhankoski  | … |  potilas vastaanottohuoneessa   |
|  Ema Vinermo  | … |  potilas vastaanottohuoneessa   |
|  Jorma Nortimo  | … |  radiokuuluttajan ääni   |
|  Eino Salmi  | … |  näyttelijä pöydän ääressä   |
|  Matti Aro  | … |  2. jätkä   |
|  Olavi Saarinen  | … |  naamioitu näyttelijä   |
|  Rafael Pihlaja  | … |  esitelmöitsijä   |
|  Matti Aulos  | … |  esitelmän kuuntelijoita   |
|  Lauri Korpela  | … |  esitelmän kuuntelijoita   |
|  Jarl Malmstén  | … |  esitelmän kuuntelijoita   |
|  Toivo Suonpää  | … |  esitelmän kuuntelijoita   |
|  Martti Similä  | … |  kapellimestari   |
|  A. Hytönen  | … |  teatteriyleisöä   |
|  Viljo Lampela  | … |  teatteriyleisöä   |
|  Arvo Ahti  | … |     |
Taikajoki

Taikajoki Särkänniemessä 1980-luvulla.
Taikajoki (tunnetaan myös nimellä Lemmenjoki) oli vuonna 1979 avattu vesirata Särkänniemen huvipuistossa. Koko perheelle sopiva veneajelu kulki läpi Särkänniemen sydämessä olevan satumetsän.
Kesän 2016 jälkeen päätettiin, että Taikajoki puretaan ja tilalle rakennetaan Hype. Taikajoki saattaa kuitenkin palata Särkänniemeen.
The Breakers

The Breakers Newportissa.
The Breakers on kartanomainen rakennus Newportissa Rhode Islandin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla. Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1893, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1895. Se edustaa italialaista rakennustyyliä.
Rakennuttaja oli varakkaan Vanderbiltin suvun jäsen Cornelius Vanderbilt II. Kartanon suunnittelusta vastasi yhdysvaltalainen arkkitehti Richard Morris Hunt, ja sen sisustuksen suunnitteli Ogden Codman nuorempi sekä Jules Allard and Sons -yritys. Rakennus tuli maksamaan noin seitsemän miljoonaa senaikaista Yhdysvaltain dollaria.
Tahlequah

| Tahlequah ᏓᎵᏆ |
| --- | --- |
 Tahlequahin keskustaa.

 Koordinaatit: 35°54′46″N, 94°58′17″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Oklahoma
Piirikunta:  Cherokee
Hallinto:  
 – Pormestari:  Sue Catron
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32,2 km²
Korkeus:  243 m
Väkiluku (2018):  16 738
 – Väestötiheys:  519,8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Motto::  City Of Firsts
 
 cityoftahlequah.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tahlequah [ˈtæləkwɑː] (cherokeeksi ᏓᎵᏆ, [dàlígʷã́]) on kaupunki Cherokeen piirikunnassa Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 16 738 ja vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 16 359. Vuosina 2010–2018 kaupungin väkiluku kasvoi 6,3 prosenttia. Tahlequahin pinta-ala on 32,2 neliökilometriä. Se sijaitsee Ozarkvuorten aluskukkuloilla. Kaupungin pormestarina toimii Sue Catron (2019–).
Kuvia kaupungista

Northeastern State University -yliopisto.
Risti Eganin leirintäkeskuksen alueella Tahlequahissa.
Julkinen kirjasto.
Tatsjana Karatkevitš

| Tatsjana Karatkevitš Таццяна Караткевіч Tatjana Korotkevitš Татьяна Короткевич |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1977 (ikä 47) Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto (nykyään Valko-Venäjä)
Tatsjana Mikalajeuna Karatkevitš (suomalaisessa mediassa usein myös Tatsiana Karatkevitš, valkoven. Таццяна Мікалаеўна Караткевіч, łacinkaksi Тацяна Мікалаеўна Караткевіч, Taciana Mikalajeŭna Karatkievič, ven. Татьяна Николаевна Короткевич, Tatjana Nikolajevna Korotkevitš, s. 8. maaliskuuta 1977 Minsk) on valkovenäläinen poliitikko, joka oli yhdistyneen opposition presidenttiehdokas vuoden 2015 presidentinvaalissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elämäkerta on "kerro totuus!" (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Tatsjana Karatkevitšin profiilisivu VK (venäjäksi)
Sukupuolisensitiivinen kasvatus

Sukupuolisensitiivinen kasvatus tai sukupuolitietoinen kasvatus tarkoittaa sellaista kasvatuspedagogiikkaa, jossa otetaan erityisesti huomioon sukupuoliin liittyvät käsitykset ja stereotypiat. Suomessa sukupuolisensitiivisen kasvatuksen mukaista tasa-arvopedagogiikkaa on toteutettu kokeiluhankkeina muutamissa päiväkodeissa vuodesta 2007 lähtien. Varhaiskasvatussuunnitelman perusteissa (2016) tuodaan esiin, että varhaiskasvatus on sukupuolisensitiivistä. Varhaiskasvatussuunnitelman mukaan henkilöstö rohkaisee lapsia tekemään valintoja ilman sukupuoleen tai muihin henkilöön liittyviin seikkoihin sidottuja stereotyyppisiä rooleja ja ennakko-odotuksia. Henkilöstön tehtävänä on tunnistaa lasten keskinäisten kohtaamisten eriarvoistavia piirteitä sekä puuttua niihin hienotunteisesti ja johdonmukaisesti. Myönteisellä ja kannustavalla vuorovaikutuksella tuetaan lapsen oman identiteetin ja itsetunnon kehitystä.
Sukupuolisensitiivinen kasvatus liittyy pääasiassa varhaiskasvatukseen (päiväkoteihin), sillä se on lasten ymmärryksen kehityksen kriittinen ajanjakso, jolloin sukupuolistereotypioita vastaan voi taistella. Sukupuolisensitiivisessä varhaiskasvatuksessa pyritään ehkäisemään sitä että lapset muodostavat haitallisiksi koettuja sukupuolistereotypioita. Sukupuolisensitiivisellä kasvatuksella on tieteellinen pohja, joka liittyy tekijöihin joiden avulla lapsi aktiivisesti muodostaa itselleen sukupuoli-identiteetin. Sukupuolisensitiivisen kasvatuksen hyötynä on, että lapsi voi kehittää positiivisen suhtautumisen sukupuoleensa. Sukupuolisensitiivistä kasvatusta voidaan harjoittaa myös koulussa.
Historia

Islanti on sukupuolisensitiivisen varhaiskasvatuksen edelläkävijämaa. Vuonna 1989 radikaalifeministiksi itseään kuvaileva Margrét Pála Ólafsdóttir perusti Hjalli-koulut, joissa vastustetaan sukupuolistereotypioita ja sukupuolelle stereotyyppistä käyttäytymistä. Vuonna 2018 Islannin päiväkoti-ikäisistä lapsista kahdeksan prosenttia on Hjalli-kouluissa.
Perusta ja tavoitteet

Ruotsalaisen päiväkodinjohtajan Kajsa Wahlströmin mukaan tasa-arvoa voidaan edistää varhaiskasvatuksella, joka ei kannusta perinteisiin sukupuolirooleihin. Hän huomauttaa, että sukupuolisensitiivisessä kasvatuksessa kyse ei ole tyttöjen ja poikien roolien vaihtamisesta keskenään, vaan siitä, että sekä tytöille ja pojille mahdollistetaan uudenlaisia esikuvia ja toimintatapoja lapsen yksilöllisen kiinnostuksen pohjalta.
Tutkimusten mukaan lapset alkavat muodostaa konsepteja sukupuolista noin 2-vuotiaana ja valtaosa lapsista tietää olevansa tyttöja tai poikia täyttäessään 3 vuotta. Lapsi kehittää itselleen sukupuoli-identiteetin 3-5-vuotiaana ja alkaa ymmärtää mitä tarkoittaa olla miespuolinen tai naispuolinen. Lähes välittömästi sen jälkeen kun lapsi on tullut sukupuolitietoiseksi, lapsi alkaa kehittää sukupuolistereotyyppejä, joita lapsi soveltaa itseensä ja muihin antaakseen merkitystä omalle sukupuoli-identiteetille ja saadakseen ymmärrystä omasta sukupuoli-identiteetistään. Sukupuolisterotypiat ovat kehittyneitä jo 5-vuotiaana ja 5-7-vuotiaana sukupuolistereotypioista tulee jäykästi määriteltyjä.. Tutkimusten mukaan lapset muodostavat jäykkiä ja yhä jäykistyvämpiä uskomuksia sukupuolten käyttäytymisestä, mieltymyksistä ja piirteistä ensimmäisten elinvuosien aikana. Näiden stereotyyppien sisäistäminen voi suuresti muokata lapsen tavoitteita ja toimintaa. Myös lastenkirjoissa välittyy vahvoja viestejä sukupuolten stereotyyppisestä käyttäytymisestä. Lapset myös usein saavat positiivista palautetta, kun noudattavat sukupuolistereotypiaa. Näiden syiden vuoksi koulua edeltävä aika on kriittinen ajanjakso jolloin sukupuolistereotypioita vastaan voi taistella.
Hjalli-kouluissa poikia kannustetaan kehittämään empatia- ja hoivaominaisuuksia ja tyttöjä kannustetaan kehittämään rohkeus- ja itseluottamusominaisuuksia. Hjalli-kouluissa aktiivisesti kompensoidaan sukupuolta harjoittamalla käyttäytymistä joka tyypillisesti on yhdistetty vastakkaiseen sukupuoleen. Ólafsdóttirin mielestä sukupuolijatkumon ääripäissä sukupuolten luonnolliset vahvuudet kääntyvät heikkouksiksi. Ólafsdóttirin mukaan tyttöjen herkät ja hoivaavat luonteet voivat kääntyä itseväheksynnäksi ja uhriudeksi sekä poikien vahvuus ja voima aggressiivisuudeksi ja jopa väkivallaksi.
Suomessa päiväkodin henkilökunnan erilaista suhtautumista ja käytöstä tyttö- ja poikalapsia kohtaan on tutkittu Turussa ja Kauniaisissa sosiaali- ja terveysalan järjestön Folkhälsanin tasa-arvohankkeessa ja Naisasialiitto Unionin opetus- ja kulttuuriministeriön tukemassa "Sukupuolisensitiivinen varhaiskasvatus" -hankkeessa (2012–2014), jonka tavoite on lisätä päiväkotihenkilökunnan koulutusta tasa-arvokasvatuksessa.
Sukupuolisensitiivisen kasvatuksen periaatteita

Sukupuolisensitiivinen kasvattaja ottaa lapsen tasa-arvoisesti huomioon. Hän ei tarjoa tytöille vain nukkeja tai värikyniä, vaan hän antaa vaihtoehdoiksi myös auton ja lautapelin. Tärkeintä on, että sukupuoli ei määritä lelujen tarjontaa ja lapsi saa monipuolisia kokemuksia erityyppisistä leikeistä. Lisäksi hiljaisten lasten huomiointi ja yleensäkin lapsien mielipiteiden kuunteleminen ja niiden arvostaminen kuuluu hyvän sukupuolisensitiivisen kasvattajan toimintatapoihin. Kasvattajan täytyisi omalla esimerkillään yrittää ohjata lapsia sukupuolisensitiiviseen ajattelutapaan. Sukupuoliroolit ovat aikojen saatossa tulleet vahvasti osaksi kulttuuriamme ja sitä kautta myös toimintaamme, joten sukupuolisensitiivinen kasvatustapa ei välttämättä tule esiin toiminnassa luonnollisesti. Kasvattajan tulisi pyrkiä tietoisesti tarjoamaan lapsille leikkejä, joita ei yleensä mielletä niin tyypillisiksi heidän sukupuolelleen. Sukupuolisensitiivinen kasvatus vaatii jatkuvaa itsetutkiskelua ja omien toimintatapojen muokkaamista, jotta vältettäisiin lapsen ajatukset siitä, mikä on hänen sukupuolelleen sallittavaa toimintaa ja mikä ei.
Sukupuolisensitiivisen kasvatuksen haasteita

Syntymästään asti lapsia ohjataan biologista sukupuoltaan stereotyyppisesti vastaavaan toimintaan. Ohjaaminen voi tulla esille myös pukeutumisessa. Lapsia ohjataan erilaisiin leikkeihin ja stereotyyppiset ajatukset voivat laajentua koskemaan jopa adjektiiveja, joilla lapsia kuvaillaan. Sukupuolittaminen jatkuu päiväkodissa ja peruskoulussa. Jo pienillä päiväkoti-ikäisillä on selkeä käsitys miehen ja naisen töistä. Perinteisiin sukupuolirooleihin ohjaaminen voi olla sekä tiedostettua että tiedostamatonta. Kun kasvattajilla on tarvittavat tiedot ja taidot tasa-arvoisesta kasvattamisesta, lisäävät he samalla vanhempienkin tietoisuutta asiasta. Näin sukupuolisensitiivinen kasvatus saadaan koskemaan päiväkodin ja koulun lisäksi myös kotia.
Yksi sukupuolisensitiivisen kasvatuksen haasteista on tyttöjen ja poikien oppimisen erot. Tämä haaste esiintyy erityisesti koulumaailmassa. Esimerkiksi tyttöjen ja poikien välisessä äidinkielen osaamisen tasossa oli suuri ero tyttöjen hyväksi jo kolmannella luokalla. Peruskoulun loppuun mennessä ero on kasvanut jo niin suureksi, että poikien on mahdotonta saada sitä enää kiinni. Tytöt ymmärtävät heihin kohdistetut odotukset oppimisessa paremmin, ja he haluavat miellyttää vanhempiaan ja opettajaansa.
Kritiikki

Kritiikin esittäjät sekoittavat usein sukupuolisensitiivisen, sukupuolineutraalin ja sukupuolettoman.
Sukupuolisensitiivistä kasvatusta vastaan esitetty kritiikki liittyy siihen, että siinä sukupuoli oletetaan pääasiassa sosiaalisesti konstruoiduksi, kun taas kriitikoiden mukaan sukupuolella on vahva biologinen pohja. Kriitikoiden mukaan ei voi olla terveellistä häiritä sukupuolen biologiseen pohjaan nojaavia taipumuksia. Kriitikoiden mukaan biologinen sukupuoli määrittää sukupuolelle tyypillistä leikkimistä. Sukupuolisensitiivisen kasvatuksen kannattajat ovat sanoneet että biologian ei pidä olla kohtalo, ja tähän kriitikot ovat vastanneet, että sukupuolelle tyypillistä käyttäytymistä ei voi pitää sairautena joka vaatii lääkkeen. Kriitikot ovat myös nostaneet esimerkiksi tunnetun David Reimerin tapauksen, jossa poika yritettiin kasvattaa tytöksi. Kriitikot ovat myös maininneet, että miehet ja naiset voivat olla tasa-arvoisia sukupuolten erilaisuudesta huolimatta.
Isossa-Britanniassa National Health Servicen tilaston mukaan lapsista kasvava osuus ajattelee sukupuolta ja identifioituu muuksi kuin tytöksi tai pojaksi tai sukupuolettomaksi. Yli kaksinkertaisesti apua sukupuoli-identiteettinsä epämääräisyyteen hakevat tytöt. Tähän saattaa liittyä se että poikamaisen poikatytön imago on positiivinen.
Kirjallisuutta

Villit ja kiltit. Tasa-arvoista kasvatusta tytöille ja pojille. Ylitapio-Mäntylä, Outi. (toim.) PS-kustannus. 2012
Teräs, Tiina: Tasa-arvoinen varhaiskasvatus? Tapaustutkimus sukupuolesta ja tasa-arvosta päiväkodin arjessa. Kasvatustieteen pro gradu –tutkielma. Helsinki: Helsingin yliopisto. 2010. http://urn.fi/URN:NBN:fi-fe201012213143
Ylitapio-Mäntylä, Outi: Lastentarhanopettajien jaettuja muisteluja sukupuolesta ja vallasta arjen käytännöissä. Rovaniemi: Lapin yliopisto. 2009.
Värtö, Petteri: "Mies vastaa tekosistaan ... siinä missä nainenkin": maskuliinisuuksien rakentaminen päiväkodissa. Kuopio: Kuopion yliopisto. 2000.
Aiheesta muualla

Juha Kilpiä: Pojilta poistetaan yhä herkkyyttä kasvatuksen avulla (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin sanomat 6.7.2009.
Tutkimus: Vanhemmat tekevät tietämättään tytöistä alisuoriutujia. Yle, julkaistu 12.2.2013.
Lastenpsykiatrian professori varoittaa menemästä liian pitkälle sukupuolineutraaliudessa: “Jos sukupuolten erot häivytetään, voi tulla vahinkoa” Yle, 22.2.2019.
Perjantai: Miten sukupuoli vaikuttaa kasvatukseen? Yle Areena 22.2.2019.
Säynätsalon vaneritehdas

Jyväskylän vaneritehdas ja kuitulevytehdas
Entinen kuitulevytehdas (nyk. Teollisuustalo)
Säynätsalon vaneritehdas oli UPM-Kymmene-konserniin kuuluva vaneritehdas Jyväskylään kuuluvassa Säynätsalon saaressa. Tehdas oli viralliselta nimeltään UPM-Kymmene Oyj, Jyväskylän vaneritehdas. Aiemmin tehdas oli tunnettu nimillä Schauman Wood Oy, Säynätsalon vaneritehdas, Enso Gutzeit Osakeyhtiö, Parviaisen tehtaat ja Joh. Parviaisen tehtaat. Samalla tehdasalueella toimi aiemmin talotehdas sekä Säynätsalon kuitulevytehdas (Karl Gustaf Stigzelius 1945–47). Henkilöstöä tehtaalla oli noin 310 ja tuotantokapasiteetti noin 120 000 m³ pinnoitettua ja pinnoittamatonta kuusi- ja koivuvaneria vuodessa. Vuonna 1913 perustettu tehdas oli Suomen vanhimpia ja pisimpään toimineita vaneritehtaita. 21. heinäkuuta 2020 UPM-Kymmene ilmoitti tehtaan pysyvästä sulkemisesta. Tehdas suljettiin 31. heinäkuuta 2020.
Merkittäviä vuosilukuja

1914 Hugo Parviainen perustaa vaneritehtaan
1917 tulipalo tuhoaa tehtaan
1918 uusi vaneritehdas valmistuu
1946 Enso-Gutzeit ostaa Parviaisen vaneritehtaan
1971/74 vaneritehtaan laajennustyöt
1990 Schauman Wood Oy ostaa vaneritehtaan Enso-Gutzeit Oy:ltä
2001 uusi viilunjatkolinja (Plytec)
2004 omistajaksi UPM-Kymmene Wood Oy
2020 tehdas suljetaan
Tehtaan rata ja rautatiekalusto

Tehtaalle johtava Säynätsalon rata purettiin ja rautatiekuljetukset loppuivat vuonna 2006. Aiemmin tehtaalla oli käytössä oma veturi.
Lämpölaitos

Tehtaan yhteydessä oli myös Adven Oy:n lämpölaitos, joka tuotti höyryä tehtaalle[lähde? ]. Laitoksen 25 MW kattila käytti polttoaineenaan tehtaan puujätettä. Laitosalueella oli myös Jyväskylän Energian kaksi kaukolämpöä tuottavaa öljykattilaa, teholtaan 1 MW ja 2,2 MW.
Kirjallisuutta

P. Vuorenpää. Johan Parviaisen Tehtaat Oy:n vaneritehtaan toiminta vuosina 1913–1936. Imatra 1990. 96 s.
R. Sinkkonen. Joh. Parviaisen Tehtaat Oy:n palkka- ja sosiaalipolitiikka Säynätsalossa 1924–1938. Imatra 1990. 120 s.
V. Parviainen. Säynätsalo. Palanen Keski-Suomen teollisuuden kehityskulkua. Jyväskylä 1922. 138 s.
S. Kuusi. Toiminimi Joh. Parviainen 1856–1947. Jyväskylä 1949. 235 s.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Säynätsalon vaneritehdas Wikimedia Commonsissa
Tatsuhiro Yonemitsu

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tatsuhiro Yonemitsu  |  Tatsuhiro Yonemitsu  |  Tatsuhiro Yonemitsu  |  |
Maa:  Japani
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 66 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Istanbul 2011 | 66 kg |  |
|  Pronssia | Herning 2009 | 66 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Kanton 2010 | 66 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pattaya 2009 | 66 kg |  |
Tatsuhiro Yonemitsu (jap. 米満 達弘, s. 5. elokuuta 1986 Fujiyoshida) on japanilainen vapaapainin olympiavoittaja. 169 senttimetriä pitkä ja 66 kilogrammaa painava Yonemitsu kilpailee 66-kiloisten sarjassa.
Ura

Yonemitsu saavutti kultaa 66-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Intian Sushil Kumarin. MM-kilpailuista Yonemitsulla on hopeaa vuodelta 2011 ja pronssia vuodelta 2009. Aasian kisoista hän voitti kultaa vuonna 2010 ja Aasian-mestaruuskilpailuista hopeaa edeltävänä vuonna.
Surfin’ Bird

| Surfin' Bird The Trashmen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: tammikuu 1964
 Tuottaja(t): George Garrett
 Tyylilaji: garage rock, surf rock
 Levy-yhtiö: Garrett (LPGA-200)
The Trashmenin muut julkaisut
|   | Surfin' Bird 1964 | Live Bird 65–67 1990 |
Surfin' Bird on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Trashmenin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1964.
Kappaleet > A-puoli

Surfin’ Bird – 2.20 (säv. Steve Wahrer)
Misirlou – 2.03 (säv. Roubanis-Wise-Leeds-Russell)
Money – 3.05 (säv. Bradford-Gordie)
Tube City – 3.11 (säv. Wahrer)
Kuk – 2.03 (säv. Demmon-Gallagher-Linsley-Fifield)
It’s So Easy – 2.01 (säv. Buddy Holly, Norman Petty)
Kappaleet > B-puoli

King of the Surf – 2.25 (säv. Larry LaPole)
Henrietta – 2.29 (säv. Fore Hitzfield)
Malaguena – 2.31 (säv. Lecuona)
My Woodie – 1.47 (säv. LaPole)
Bird Bath – 2.32 (säv. Dal Winslow)
The Sleeper – 2.29 (säv. LaPole)
Kokoonpano

Bob Reed – basso
Steve Wahrer – rummut
Tony Andreason – soolokitara
Dal Winslow – komppikitara
Arviot

AllMusic:
Aiheesta muualla

Surfin’ Bird Discogs-sivustolla
Tatsuma Itō

| Tatsuma Itō |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. toukokuuta 1988 (ikä 36)
Kansalaisuus:   Japani
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  75 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2006–
Palkintorahat:  1 792 085 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  60. (22.10.2012)
Voitot/tappiot:  36–66
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2012, 2013)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2012, 2015)
Wimbledon:  1. kierros (2012, 2014)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2014)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  3–16
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Tatsuma Itō (s. 18. toukokuuta 1988 Mien prefektuuri) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 60 lokakuussa 2012. Hänen valmentajanaan toimii Kentaro Masuda.
Lokakuussa 2012 Itō saavutti uransa suurimman voiton voitettuaan Japan Open Tennis Championships -turnauksessa maailmanlistan sijalla 12 olleen Nicolás Almagron.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tatsuma Itō ATP:n sivuilla (englanniksi)
Tatsuma Itō ITF:n sivuilla (englanniksi)
Tara Airin lento 197

| Tara Airin lento 197 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone vuonna 2022.
Yhteenveto
Päivämäärä:  29. toukokuuta 2022
Onnettomuustyyppi:  maahantörmäys
Tapahtumapaikka:  Sanusare, Mustangin piirikunta, Nepal
 :  28°42′42″N, 83°35′31″E
Lähtöpaikka:  Pokharan lentoasema, Pokhara, Nepal
Määränpää:  Jomsomin lentoasema, Jomsom, Nepal
Kuolleita:  22
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter 300
Lentoyhtiö:  Tara Air
Rekisteritunnus:  9N-AET
Matkustajia:  19
Miehistöä:  3
Tara Airin lento 197 oli Tara Airin sisämaanlento Nepalissa Pokharasta Jomsomiin. Lentoa operoinut de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter 300 joutui 29. toukokuuta 2022 onnettomuuteen Sanusaressa, Mustangin piirikunnassa. Kaikki koneessa olleet 22 matkustajaa ja miehistön jäsentä saivat surmansa onnettomuudessa.
Taustaa

Lentokoneen kapteeni oli syntynyt lokakuussa 1960. Hänellä oli lentokokemusta 17 500 tuntia, joista kyseisellä konemallilla 13 500. Hänellä oli myös kyseiseen konemalliin kouluttajan pätevyys. Lennon perämies oli syntynyt huhtikuussa 1997, ja hänellä oli lentokokemusta vain 520 tuntia, joista 315 kyseisellä konetyypillä. Matkustajista 13 oli nepalilaisia, neljä intialaisia ja kaksi saksalaisia.
Lentokone oli malliltaan de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter 300, rekisteriltään 9N-AET ja valmistenumeroltaan 619. Kone teki ensilentonsa huhtikuussa 1979, ja se oli operoinut Tara Airilla vuodesta 2010 lähtien. Koneella oli lennetty 41 336 tuntia.