stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
10 kirjaa
10 kirjaa jotka muuttivat maailmaa > Jaksot

4. kesäkuuta 2007 – Salman Rushdie: Saatanalliset säkeet (Paula Vesala)
11. kesäkuuta 2007 – Erich Maria Remarque: Länsirintamalta ei mitään uutta (Pentti Linkola)
18. kesäkuuta 2007 – Väinö Linna: Täällä Pohjantähden alla (Tarja Halonen)
25. kesäkuuta 2007 – Astrid Lindgren: Peppi Pitkätossu (Mark Levengood)
2. heinäkuuta 2007 – Minna Canth: Työmiehen vaimo (Auli Mantila)
9. heinäkuuta 2007 – Markiisi de Sade: Justine (Teemu Mäki)
16. heinäkuuta 2007 – Oscar Wilde: Dorian Grayn muotokuva (Sauli Niinistö)
23. heinäkuuta 2007 – Harriet Beecher Stowe: Setä Tuomon tupa (Heikki Salo)
30. heinäkuuta 2007 – Maksim Gorki: Äiti (Anni Sinnemäki)
6. elokuuta 2007 – George Orwell: Vuonna 1984 (Sinikka Salo)
10 kirjaa lapsuudesta

Kesällä 2008 esitettiin 10 kirjaa lapsuudesta. Muista 10 kirjaa -sarjoista poiketen sitä ei juontanut Timo Harakka vaan Anna Laine. Myöskään muissa 10 kirjaa -sarjoissa vakiovieraana oleva Anna Kortelainen ei ollut mukana tässä ohjelmassa. Ohjelmassa keskusteltiin viikoittain vaihtuvien kahden vieraan kanssa jostakin lasten kirjasta.
10 kirjaa lapsuudesta > Jaksot

2. kesäkuuta 2008 – Edgar Rice Burroughs: Tarzan, apinain kuningas (1912) (näyttelijä Birgitta Ulfsson ja näyttelijä Kari Väänänen)
9. kesäkuuta 2008 – Antoine de Saint-Exupery: Pikku prinssi (1943) (lauluntekijä Lauri Tähkä ja näyttelijä Samuli Vauramo)
16. kesäkuuta 2008 – Grimmin veljekset: Hannu ja Kerttu (1812) (ex-jalkapalloilija Atik Ismail ja runoilija ja poliitikko Claes Andersson)
23. kesäkuuta 2008 – A. A. Milne: Nalle Puh (1926) (tutkija Leena-Maija Rossi ja ohjaaja ja dramaturgi Juha Lehtola)
30. kesäkuuta 2008 – Enid Blyton: Viisikko aarresaarella (1942) (kuvataiteilija Kaarina Kaikkonen ja poliitikko Erkki Tuomioja)
7. heinäkuuta 2008 – Hergé: Castafioren korut (1963) (kirjailija Sirpa Kähkönen ja RAP-artisti Paleface)
14. heinäkuuta 2008 – Tove Jansson: Muumipappa ja meri (1965) (lauluntekijä Siiri Nordin ja tähtitieteilijä Esko Valtaoja)
21. heinäkuuta 2008 – Frances Hodgson Burnett: Salainen puutarha (1911) (toimittaja Kaisu Mikkola ja kirjailija Sofi Oksanen)
28. heinäkuuta 2008 – Astrid Lindgren: Ronja, ryövärintytär (1981) (näyttelijä Liisa Kuoppamäki ja vapaa kirjoittaja Rosa Meriläinen)
4. elokuuta 2008 – Lewis Carroll: Liisan seikkailut ihmemaassa (1865) (dramaturgi-kirjailija Laura Ruohonen ja filosofi Tuomas Nevanlinna)
10 kirjaa rahasta

Kesällä 2011 esitettiin 10 kirjaa rahasta. Ohjelmaa palasi juontamaanTimo Harakka vakiovieraanaan Anna Kortelainen. Ohjelmassa keskusteltiin viikoittain vaihtuvan vieraan kanssa jostakin rahaan liittyvästä kirjasta.
10 kirjaa rahasta > Jaksot

6. kesäkuuta 2011 – Honoré de Balzac: Ukko Goriot (1835) (poliitikko Sauli Niinistö)
13. kesäkuuta 2011 – Maria Jotuni: Rakkautta (novellikokoelma) (1907) (laulaja Anna Puu)
20. kesäkuuta 2011 – Don Rosa: Roope Ankan elämä ja teot (2007) (organisaation ja johtamisen professori Alf Rehn)
27. kesäkuuta 2011 – Thomas Mann: Buddenbrookit (1901) (vuorineuvos Maarit Toivanen-Koivisto)
4. heinäkuuta 2011 – Pentti Haanpää: Noitaympyrä (1931) (teatteriohjaaja Juha Hurme)
11. heinäkuuta 2011 – Tom Wolfe: Turhuuksien rovio (1987) (jalkapalloilija Aki Riihilahti)
18. heinäkuuta 2011 – Fjodor Dostojevski: Pelurit (1867) (toimitusjohtaja Satu Huber)
25. heinäkuuta 2011 – Eeva Joenpelto: Tuomari Müller, hieno mies (1994) (yrittäjä Jari Sarasvuo)
1. elokuuta 2011 – Don DeLillo: Cosmopolis (2003) (teatteriohjaaja Susanna Kuparinen)
8. elokuuta 2011 – Aravind Adiga: Valkoinen tiikeri (2008) (pokeriammattilainen Ville Wahlbeck)
10 kirjaa vallasta

Kesällä 2012 samoilta tekijöiltä esitettiin ohjelma 10 kirjaa vallasta. Ohjelmassa keskustelua vetivät jälleen Timo Harakka ja Anna Kortelainen. Ohjelmassa keskusteltiin viikoittain vaihtuvan vieraan kanssa kaunokirjallisesta teoksesta (romaanista, näytelmästä tai sarjakuvasta), joka liittyy valtaan.
10 kirjaa vallasta > Jaksot

31. toukokuuta 2012 – William Golding: Kärpästen herra (1954) (kehitysministeri Heidi Hautala)
7. kesäkuuta 2012 – William Shakespeare: Macbeth (n. 1606) (näyttelijä Elina Knihtilä)
21. kesäkuuta 2012 (edelliselle viikolle tarkoitettu jakso siirtyi Nokian suurten irtisanomisten vuoksi) – George Orwell: Eläinten vallankumous (1945) (kasvatustieteen professori emeritus Kari Uusikylä)
28. kesäkuuta 2012 – René Goscinny ja Albert Uderzo: Asterix ja Caesarin lahja (1974) (Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtaja Irina Krohn)
5. heinäkuuta 2012 – Väinö Linna: Tuntematon sotilas (1954) (valtiovarainministeriön valtiosihteeri Raimo Sailas)
19. heinäkuuta 2012 – Veikko Huovinen: Veitikka (1971) (laulaja-näyttelijä Olavi Uusivirta)
26. heinäkuuta 2012 – Margaret Atwood: Orjattaresi (1985) (City-lehden päätoimittaja Maria Pettersson)
2. elokuuta 2012 – Franz Kafka: Oikeusjuttu (1914) (Euroopan komission varapuheenjohtaja Olli Rehn)
9. elokuuta 2012 – Amélie Nothomb: Nöyrin palvelijanne (1999) (Kansallisoopperan tuleva taiteellinen johtaja Lilli Paasikivi)
16. elokuuta 2012 – Laila Hirvisaari: Minä, Katariina (2011) (MTV3:n vastaava päätoimittaja Merja Ylä-Anttila)
10 kirjaa rikoksesta

Kesällä 2013 esitettiin 10 kirjaa rikoksesta.
10 kirjaa rikoksesta > Jaksot

9. kesäkuuta 2013 – Fjodor Dostojevski: Rikos ja rangaistus (1866) (Tuomari Nurmio)
16. kesäkuuta 2013 – Mario Puzo: Kummisetä (1969) (Silvia Modig)
23. kesäkuuta 2013 – Matti Yrjänä Joensuu: Harjunpää ja rakkauden nälkä (1993) (arkkipiispa Kari Mäkinen)
30. kesäkuuta 2013 – Arthur Conan Doyle: Sherlock Holmes, kootut kertomukset (1892-1927) (ohjaaja Timo Vuorensola)
7. heinäkuuta 2013 – Alfred Döblin: Berlin Alexanderplatz (1929) (psykiatri Hannu Lauerma)
14. heinäkuuta 2013 – Sjöwall ja Wahlöö: Bussimurha (1968) (näyttelijä-ohjaaja Leea Klemola)
21. heinäkuuta 2013 – Raymond Chandler: Pitkät jäähyväiset (1953) (Kari Häkämies)
4. elokuuta 2013 – Albert Camus: Sivullinen (1942) (bloggari Emilia Kukkala)
11. elokuuta 2013 – John le Carré: Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja (1974) (Volvo Markkanen)
18. elokuuta 2013 – Monika Fagerholm: Lola ylösalaisin (2012) (Eva Biaudet)
Aiheesta muualla

10 kirjaa jotka muuttivat maailmaa Ylen Elävässä arkistossa
10 kirjaa rikoksesta Ylen Elävässä arkistossa
10 kirjaa lapsuudesta Ylen Elävässä arkistossa
10 kirjaa rahasta Ylen sivuilla
10 kirjaa vallasta Yle Areenassa
10 kirjaa rikoksesta Ylen Elävässä arkistossa
Timo Harakan blogi: 10 kirjaa jotka muuttivat maailmaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Akitsa

| Akitsa> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1999–
Tyylilaji:  Black metal
Kotipaikka:   Québec, Kanada
Laulukieli:  Ranska
Jäsenet:  O.T.   Néant  
Levy-yhtiö:  Tour de Garde  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Akitsa on kanadalainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1999 Montrealissa tavoitteenaan luoda raakaa ja perinteikästä black metal -musiikkia. Pian yhtyeen muodostamisen jälkeen sen ensimmäinen demo-kasetti Totale Servitude julkaistiin pienenä 100 kappaleen painoksena, joka nopeasti myytiin loppuun.
Vuonna 2001 yhtye julkaisi epämiellyttävällä ja äärimmäisen raa'alla äänimaailmalla varustetun ensilevynsä, Goétien. Sanoituksiltaan Goétie on vihainen hyökkäys ihmiskuntaa vastaan, ja sen kappaleet sisälsivät niin black metalille perinteistä ihmisvihaa kuin syvän ekofasistisia kannanottoja. Lukuisista levyn jakeluun liittyneistä ongelmista huolimatta Goétie julkaistiin myös Euroopassa tuoden yhtyeen myös eurooppalaisten tietoisuuteen.
Lähes samanaikaisesti Goétien kanssa Akitsa julkaisi myös toisen studioalbuminsa Sang Nordiquen. Musiikillisesti Akitsa pysyi tunnollisena Goétien kylmälle äänimaailmalle vähentäen kuitenkin kappaleiden tempoa luoden näin levylle melankolisen tunnelman. Suurin muutos tapahtui kuitenkin sanoituksissa, jotka Sang Nordiquella käsittelivät globalisaatiota, kansallista identiteettiä ja muita poliittisia asioita.
Sang Nordiquen jälkeen yhtye julkaisi lukuisia split- ja EP-julkaisua ennen vuonna 2006 ilmestynyttä kolmatta studioalbumia, La Grande Infamietä.
Nykyinen kokoonpano

O.T. – laulu ja kaikki soittimet
Néant – laulu ja kaikki soittimet
Jäsenillä ei ole erityisiä rooleja yhtyeessä, vaan he vaihtelevat soittimia kappaleen mukaan.
Diskografia > Studioalbumit

Goétie (2001)
Sang Nordique (2002)
La Grande Infamie (2006)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Aube de la Misanthropie (2005)
Diskografia > Splitit

Akitsa / Song of Melkor (2001)
Akitsa / Satanic Warmaster (2004)
Akitsa / Nocternity (2004)
Akitsa / The Shadow Order (2004)
Akitsa / Thesyre (2005)
Akitsa / Prurient (2005)
Diskografia > EP:t

Soleil Noir (2004)
Prophétie Hérétique (2004)
Diskografia > Demot

Totale Servitude (1999)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Akitsa Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Akitsa Last.fm:ssä (englanniksi)
Akitsa Myspacessa (englanniksi)
Diskografia Hateful-metal.de fanizinessä.
Kuvia yhtyeen vinyylijulkaisuista
Alexandra Coletti

Coletti vuonna 2011
Alexandra Coletti (s. 8. elokuuta 1983 Monaco) on monacolainen alppihiihtäjä. Hän edusti kauteen 2005–2006 asti Italiaa.
Coletti on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2001 lähtien. Hänen paras sijoituksensa on viidestoista tila Val d'Isèren syöksylaskusta 2006.
Coletti osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 2006. Hän kilpaili viidessä eri lajissa ja sai parhaan sijoituksensa syöksystä, jossa hän oli 31. Coletti kilpaili seuraavana vuonna Åren MM-kisoissa, joissa hän sijoittui supersuurpujottelussa 23:nneksi ja syöksylaskussa 25:nneksi, mutta keskeytti suurpujottelussa ensimmäisellä kierroksella. Hän osallistui myös Val d'Isèren MM-kisoihin 2009, mutta keskeytti kaikissa kolmessa lajissa, joissa hän kilpaili. Coletti toimi maansa lipunkantajana avajaisissa Vancouverin olympialaisissa 2010 ja sijoittui parhaiten alppiyhdistetyssä, jossa hän oli 19. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän oli alppiyhdistetyssä 22., jonka lisäksi hän sijoittui syöksylaskussa 24:nneksi ja super-G:ssä 30:nneksi.
Hänen veljensä Stefano Coletti on moottoriurheilija.
Alan Carvalho

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alan Douglas Borges de Carvalho
Syntymäaika: 10. heinäkuuta 1989
Syntymäpaikka: José Bonifácio, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 senttimetriä
Paino: 75 kilogrammaa
Junioriseurat
2006–2007: Londrina
2007–2008: Fluminense
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2008 | Londrina | 6 | (4) |
| 2008–2010 | Fluminense | 46 | (11) |
| 2010–2014 | Red Bull Salzburg | 88 | (59) |
| 2015– | Guangzhou Evergrande | 1 | (0) |
Maajoukkue
| 2009 | Brasilia U20 | 3 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. maaliskuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 28. maaliskuuta 2016.
Alan Douglas Borges de Carvalho (tunnetaan paremmin nimillä Alan Carvalho tai Alan, s. 10. heinäkuuta 1989 José Bonifácio) on brasilialainen jalkapalloilija. Oikeajalkainen Alan on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Alan aloitti uransa Londrinassa, jonka paidassa hän pelasi kuusi ottelua tehden neljä maalia. Vuodet 2008–2010 hän edusti Série A:n Fluminensea, tehden 46 pelaamassaan ottelussa 11 maalia ja voittaen vuonna 2010 Série A:n mestaruuden. Elokuussa 2010 hän siirtyi Itävallan Bundesliigan Red Bull Salzburgiin. Alan voitti seuran paidassa kaksi Itävallan mestaruutta ja yhtä monta Itävallan cupia. Kaudella 2014–2015 hän oli kahdeksalla maalillaan Eurooppa-liigan paras maalintekijä yhdessä Romelu Lukakun kanssa. Yhteensä Alan pelasi salzburgilaisseuran paidassa 88 ottelua tehden niissä 59 maalia. Tammikuussa 2015 Alan siirtyi Kiinan Superliigan Guangzhou Evergrandeen. Hän voitti seuran kanssa vuonna 2015 AFC Champions Leaguen ja vuonna 2016 Kiinan supercupin.
Alan pelasi vuonna 2009 kolme harjoitusottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Itävallan-vuosinaan hän kertoi halustaan edustaa Itävallan jalkapallomaajoukkuetta, mutta nämä mahdollisuudet kariutuivat Alanin siirryttyä Kiinaan.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Campeonato Brasileiro Série A: 2010
Itävallan Bundesliiga: 2011–2012, 2013–2014
Itävallan cup: 2012, 2014
AFC Champions League: 2015
Kiinan supercup: 2016
Henkilökohtainen
Eurooppa-liigan paras maalintekijä: 2014–2015
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alan Carvalho Wikimedia Commonsissa
Adele (nimi)

| Adele |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  16. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  16. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Adela, Adeliina, Adelina
Vastineita eri kielissä:  Adèle
Nimen alkuperä:  Adelheid
Infobox OKNimi-testi OK: 
Adele on naisen etunimi, joka on lyhentymä Adelheidista. Adelen nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2020 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 16. joulukuuta. Nimestä esiintyy myös ranskalainen muoto Adèle.
Adele on Suomessa annettu nimeksi vuoden 2019 loppuun mennessä 6 820 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Tunnettuja Adele-nimisiä

Adele (Adele Laurie Blue Adkins, s. 1988), brittiläinen laulaja
Adèle (1160–1221), Ranskan kuningas Ludvig VII:n tytär
Champagnen Adèle (1145–1206), Champagnen kreivin tytär ja Ranskan kuningatar, kuningas Ludvig VII:n kolmas puoliso
Adele Addison (s. 1925), yhdysvaltalainen oopperalaulaja
Adele Anthony (s. 1970), australialainen viulisti
Adele Astaire (1897–1981), yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja
Adele Bloesch-Stöcker (1875–1978), saksalais-sveitsiläinen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari
Adele Casagrande (Adele Fendi, 1897–1978), italialainen muotisuunnittelija
Adele Enersen (s. 1978), suomalainen kirjailija, kuvittaja, käsikirjoittaja ja valokuvaaja
Adèle Exarchopoulos (s. 1993), ranskalainen näyttelijä
Adele Frollani (s. 1974), italialainen jalkapalloilija
Adele Goldberg (s. 1945), yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä
Adèle Haenel (s. 1989), ranskalainen näyttelijä
Adèle Isaac (1854–1915), ranskalainen oopperalaulaja
Adele Jergens (1917–2002), yhdysvaltalainen näyttelijä
Adèle Kindt (1804–1884), belgialainen taidemaalari
Adele Sallin (1857–1944), suomalainen valokuvaaja
Adele Sauros (s. 1990), suomalainen jazzmusiikin puhallinsoittaja ja säveltäjä
Adele Silva (s. 1980), brittiläinen näyttelijä
Adele Spitzeder (1832–1895), saksalainen näyttelijä, rikollinen ja pankkiiri
Adele Stevens (s. 1969), brittiläinen pornonäyttelijä
Adèle Weman (1844–1936), suomenruotsalainen kirjailija
Kuvitteellisia Adeleja

Adèle, Abdellatif Kechichen elokuvissa Adelen elämä: osat 1 ja 2
Adele, lihansyöjäkasvi elokuvassa Adele ei ole vielä syönyt
Adele Blanc-Sec, Jacques Tardin sarjakuva-albumissa Adele ja hirviö: Adele Blanc-Secin uskomattomat seikkailut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adele (nimi) Wikimedia Commonsissa
Alamökki

Kimmo Schroderuksen teos Alamökki Ylöjärven kaupungintalon edustalla
Alamökki (Eppu Normaali -veistos) on Kimmo Schroderuksen tekemä taideteos Ylöjärvellä. Ylöjärven kaupungintalon edustalla oleva teräksinen teos on kunnianosoitus Eppu Normaali -yhtyeelle. Se paljastettiin 29. elokuuta 2018. Teos, jonka kustannusarvio oli 100 000 euroa, rahoitettiin pääosin kulttuuritarkoituksiin annetuin testamenttivaroin.
Teoksen tekotapa ja rakenne

Alamökki-teoksen idea syntyi jo teosta toteuttamaan valitun taiteilijan ja Eppu Normaalin ensitapaamisella. Alkuperäinen Alamökki on Martti ja Mikko ”Pantse” Syrjän lapsuudenkodin pihapiirissä sijaitseva yhtyeen varhainen harjoituskämppä, joka on toiminut aikanaan Takamaan vanhan koulun keittolana. Martti Syrjän mukaan yhtye oli välittömästi vaikuttunut ideasta.
Veistoksen mallina on ollut Eppu Normaalin ensimmäisen treenikämpän ja myöhemmän studion, ”alamökin”, päätyseinä. Mökin seinästä on otettu silikonimuotti. Ohut ja kaartuileva veistos on tehty useiden työvaiheiden kautta ja valettu haponkestävästä teräksestä. Valusta on vastannut Taidevalimo P. Venäläinen Oy. Teoksen korkeus on 325 cm, leveys 365 cm, syvyys 70 cm ja se painaa noin 500 kg. Teoksen jalusta on Kurun harmaata graniittia.
Julkistaminen

Teoksen julkistustilaisuuden pitopaikaksi kaupunki oli varannut kaupungintalon aukion, kirkkopuiston ja näiden välisen tiealueen. Teivon ravikeskuksen pysäköintialueelta oli järjestetty ilmainen bussikuljetus. Juhlassa Eppu Normaali soitti keikan kaupungintaloa vastapäätä olevan talon katolla.
Kommentteja teoksesta

Martti Syrjä kuvailee teosta näin: ”kaunis, kookas ja kiiltävä esine”, joka näyttää ”ulkoavaruudesta kaupungintalon eteen laskeutuneelta”. Ajatus Alamökin seinästä Ylöjärven keskusaukiolla oli hänestä puhutteleva, absurdi ja yllättävä. Yhtye piti teosta todellisena seinästä revittynä huumorina. Syrjän veljesten Martin ja Mikon äiti Kirsi Kunnas kommentoi teosta: "Se on kaunis veistos ja miellyttää auringonkin silmää".
Ylöjärven kaupunki kunnioitti veistoshankkeella yhtyeen uraa ja sitoutumista kotikaupunkiinsa. Kaupunginjohtaja Jarkko Sorvanto kuvaili hanketta: "Tämä on ollut poikkeuksellinen, sanoisin jopa historiallinen hanke. On hienoa, että Ylöjärven ja Eppu Normaalin pitkä yhteinen tarina sai myös tällaisen muodon." Martti Syrjä kertoi yhtyeen tunnoista: "Historiallista on myös se, että kaupunki osoittaa arvostustaan meille tällä tavalla. Se on tuntunut ihmeelliseltä ja hienolta. Tämä on ensimmäinen asia, joka saa meidät nöyrtymään minkään edessä. Sekin on historiallista".
Aiheesta muualla

Eppu Normaali; Ylöjärven kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Silikonimuottitekniikalla teokseen on saatu toistettua mökin yksityiskohtia.
London Eye

London Eye Thamesilta nähtynä.
London Eye (suom. ”Lontoon silmä”) on Thamesjoen rannalla Lontoossa sijaitseva maailmanpyörä, joka avattiin vuonna 1999. Sen virallisia nimiä ovat sponsorisopimusten myötä olleet vuosien varrella British Airways London Eye, Merlin Entertainments London Eye, vuodet 2011–2014 EDF Energy London Eye ja vuosina 2015–2019 Coca-Cola London Eye. Vuoden 2020 helmikuusta alkaen London Eyen sponsorina aloitti matkailualan yritys Lastminute.com. London Eye tunnetaan vuosituhannenvaihteeseen ajoittuneiden avajaistensa vuoksi myös nimellä Millennium Wheel.
London Eye sijaitsee Thamesin etelärannalla, parisataa metriä Westminsterin sillasta pohjoiseen. London Eye on yksi Lontoon tunnetuimmista nähtävyyksistä ja Lontoon eniten vierailtu maksullinen turistikohde, sen kyydissä vierailee vuosittain 3,5 miljoonaa ihmistä.
London Eyen ovat suunnitelleet arkkitehdit David Marks, Julia Barfield, Malcolm Cook, Mark Sparrowhawk, Steven Chilton ja Nic Bailey. 135 metriä korkea maailmanpyörä painaa 1 700 tonnia. Kierros sillä kestää noin puoli tuntia. Sen avasi Britannian silloinen pääministeri Tony Blair 31. joulukuuta 1999.
London Eye oli maailman korkein maailmanpyörä, kunnes Nanchangin tähti valmistui vuonna 2006 Nanchangiin, Kiinaan. Nykyään London Eye on maailman neljänneksi korkein Nanchangin tähden (160 m), Singapore Flyerin (165 m) ja Las Vegasin High Rollerin (167,6 m) jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta London Eye Wikimedia Commonsissa
London Eyen viralliset sivut
Albert Marre

Albert Marre (25. syyskuuta 1925 – 4. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen teatteriohjaaja. Hän voitti musikaalilla Mies la Manchasta parhaan musikaaliohjauksen Tony-palkinnon vuonna 1966. Sen lisäksi hän ohjasi muun muassa Kismetin (1953).
Marre meni vuonna 1956 naimisiin näyttelijä Joan Dienerin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta.
Albert Malbois

Albert-Georges-Yves Malbois (17. marraskuuta 1915 Versailles – 12. helmikuuta 2017 Saint-Germain-en-Laye) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Versailles’n hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1938 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Altavan titulaaripiispaksi 9. maaliskuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alexandre-Charles-Albert-Joseph Renard, jota avustivat Roger Jean Fernand Michon ja Jacques-Eugène-Louis Ménager.
Malbois sai 9. lokakuuta 1966 nimityksen Corbeilin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 13. syyskuuta 1977. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Loris Frasnelli

Loris Frasnelli vuonna 2010.
Loris Frasnelli (s. 22. helmikuuta 1979 Trento) on entinen italialainen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Frasnelli kilpaili ensimmäisen kerran Brussonissa joulukuussa 2000. Kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi ensimmäisen kerran toisessa maailmancupin kilpailussaan, kun hän sijoittui Asiagon sprinttikilpailussa yhdeksänneksi. Hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisissa kilpailuissa on Davosin vapaan hiihtotavan sprintin neljäs sija helmikuussa 2006. Maaliskuussa 2006 hän voitti Sapporon parisprintin Cristian Zorzin kanssa.
Torinon olympialaisissa 2006 Frasnelli sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kuudenneksi. Hän lopetti uransa keväällä 2014.
Lil Nas X

| Lil Nas X |
| --- | --- |
 Lil Nas X Glastonburyn festivaaleilla vuonna 2023.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Montero Lamar Hill
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1999 (ikä 25) Lithia Springs, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  rap-artisti, laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lil Nas X 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  rap
Levy-yhtiöt:  Columbia Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Montero Lamar Hill (s. 9. huhtikuuta 1999 Lithia Springs, Georgia), taiteilijanimeltään Lil Nas X, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja -laulaja. Hänet tunnetaan loppuvuonna 2018 julkaistusta singlestään ”Old Town Road”, joka nousi Billboard Hot 100 -listan kärkipaikalle. Kappaleen remix, jolla on mukana myös Billy Ray Cyrus, vietti listaykkösenä 19 peräkkäistä viikkoa ja siitä tuli siten pisimpään listan kärjessä pysynyt kappale. Aiemmin ennätystä oli pitänyt hallussaan 16 viikkoa ensimmäisellä sijalla ollut Luis Fonsin, Daddy Yankeen ja Justin Bieberin kappale ”Despacito”. Remix palkittiin vuonna 2020 parhaan pop-duo/ryhmäesityksen Grammy-palkinnolla ja sen musiikkivideo voitti parhaan musiikkivideon kategorian samassa gaalassa.
Kesäkuussa 2019 Lil Nas X kertoi olevansa homoseksuaali.
Hillin esikoisalbumi Montero julkaistiin 17. syyskuuta 2021. Albumille kuuluvat muun muassa suurta suosiota saavuttaneet kappaleet ”Montero (Call Me by Your Name)” ja ”Industry Baby”.
Diskografia

Montero (2021)
Alessandro Nesta

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alessandro Nesta
Syntymäaika: 19. maaliskuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka:  Rooma, Italia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Junioriseurat
1985–1993:  Lazio
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–2002 2002–2012 2012--2013 2014 |  Lazio  Milan  Montreal Impact  Chennaiyin FC | 193 (1) 224 (7) 31 (0) 3 (0) |
Maajoukkue
| 1995-1996 1996–2006 |  Italia U-21  Italia | 6 (1) 78 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. toukokuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. lokakuuta 2006.
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset .MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset .MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset .MM-kilpailut  | Maa:   Italia> Miesten jalkapallo.. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 2006 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgia & Hollanti 2000 | Jalkapallo |  |
Alessandro Nesta (s. 19. maaliskuuta 1976 Rooma, Italia) on uransa lopettanut italialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Ura

Lapsuutensa Nesta vietti Rooman Cinecittàssa. Vuonna 1985 hän liittyi Lazion nuorisojoukkueeseen ja pelasi myös Italian poikamaajoukkueissa. Lazion edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 1993–1994. Vuonna 1996 hän voitti Italian riveissä alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruuden ja debytoi miesten A-maajoukkueessa samana vuonna 5. lokakuuta ottelussa Moldovaa vastaan. Pelatessaan Laziossa Nesta voitti Italian mestaruuden kaudella 1999–2000, Italian Cupin kahdesti (1997–1998 ja 1999–2000), Italian supercupin kahdesti (1998 ja 2000), Cup-voittajien Cupin kaudella 1998–1999 sekä UEFA Super Cupin. Nykyiseen seuraansa Milaniin Nesta siirtyi juuri ennen kauden 2002–2003 alkua. Milanissa hän on voittanut Italian mestaruuden, Italian Cupin, Mestarien liigan ja UEFA Super Cupin.