stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhän Sydämen kappeli
Kappelin historia

Pyhän Sydämen kappelin suunnitteli arkkitehti Vilho Penttilä, joka oli Nyström-Petrelius-Penttilä-arkkitehtitoimiston jäsen. Kirkon vihki Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen Kallion rukoushuoneeksi vuonna 1906 tuomiorovasti Juuso Hedberg. Valmistuessaan kappeli oli seudun ainoa kirkkorakennus, sillä läheinen Kallion kirkko valmistui vasta kuusi vuotta myöhemmin, vuonna 1912. Kappelin rakennutti SLEY:n entinen johtaja, rovasti Julius Engström, joka siirtyi Sörnäisten kappalaiseksi, mikä lienee osaltaan vaikuttanut siihen, että kappeli, tuolloin vielä rukoushuone, palveli seurakunnan kirkkona, kunnes Kallion kirkko valmistui. Toinen SLEY:n kirkkorakennus Lutherin kirkko Kampissa myytiin 1980-luvulla, ja toimi 2010-luvulle asti muuna kuin kirkkona, myös yökerhona, mutta palasi vuonna 2016 kunnostettuna kirkkokäyttöön.
Nykyinen kirkkosali on erilainen kuin vasta valmistunut rukoushuone. Salin peräseinät olivat nykyistä paljon kauempana ja saarnatuolin paikka oli alttarisyvennyksessä. Helsingin evankelisen kansankorkeakoulun (nykyinen HEO) aloitettua se tarvitsi tilaa luokkahuoneita varten, joten salia oli pienennettävä.
Nykyaika

Pyhän Sydämen kappeli koki perusteellisen uudistuksen vuonna 1992, jolloin muun muassa vanhoja kattomaalauksia kaivettiin rappausten alta ja lasimaalauksia entisöitiin. Uusia rakennelmia olivat keskikäytävä, keskeisalttari, saarnastuoli ja lukupulpetti. Entisöidyn kirkon vihki uudelleen käyttöön Helsingin piispa Eero Huovinen 25. lokakuuta 1992. Kappelin uudistustyön suunnitteli arkkitehti Erkki Pitkäranta.
Kappelissa on Setterqvist-urut, jotka alun perin rakennettiin Ruotsin Dagsbergin kirkkoon vuonna 1890. 1960-luvulla urut purettiin ja niitä varastoitiin useissa paikoissa. Urkuja siirreltiin paikasta toiseen, mutta ne säilyivät kuitenkin ehjinä, joten SLEY saattoi hankkia ne vuonna 1991 ja asentaa Pyhän Sydämen kappeliin.
Kappelissa pidetään myös runsaasti muita tilaisuuksia. Sitä käyttää myös HEO, jonka tiloissa kappeli sijaitsee. Sitä vuokrataan myös yksityistilaisuuksiin.
Kappelin keskikäytävä ja alttari.
Saarnastuoli.
Setterqvist-urut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Sydämen kappeli Wikimedia Commonsissa
Pyhän Stanislauksen ritarikunta

Pyhä Stanislauksen tähti ja olkanauha
Pyhän Stanislauksen ritarikunta (ven. Орден Святого Станислава, Orden Svjatogo Stanislava) oli venäläinen ritarikunta vuodesta 1831 vuoteen 1917. Ritarikunta oli Venäjän keisarikunnan nuorin ja eniten jaetuin kunniamerkki. Keisarikunnan ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä Pyhän Stanislauksen ritarikunta oli 7. korkea-arvoisin.
Historia

Ritarikunnan perusti Puola-Liettuan kuningas Stanislaus II Poniatowski 7. toukokuuta 1765.
Puolan kapinan tukahduttamisen jälkeen, ritarikunta liitettiin venäläisiin ritarikuntiin vuonna 1831 keisari Nikolai I:n määräyksellä. Vuonna 1839 keisari vahvisti uuden ohjesäännön, jonka mukaan ritarikunta jaettiin kolmeen luokkaan. Lisäksi nimitys mihin tahansa ritarikunnan luokkaan johti aatelointiin.
Ritarikunnan kolmannesta luokasta tuli Venäjän yleisimmin myönnetty ansiomerkki, jonka saivat lähes kaikki valtion virassa palvelleet. Kun ritarikunnan jäsenyys nosti saajansa samalla perintöaatelin jäseneksi, synnytti aatelisten lukumäärän kasvu vähitellen närää perintöaatelissa. Vuodesta 1855 alkaen perintöaateliin ei lisätty muita kuin ritarikunnan ensimmäisen luokan jäseniä.
Ritarikunta lakkautettiin vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen, mutta Romanovin keisarillinen perhe on kuitenkin jatkanut ritarikunnan jakamista. Vuonna 1918 Puolan itsenäistymisen jälkeen maassa päätettiin perustaa vanhan ritarikunnan tilalle uusi Jälleensyntyneen Puolan ritarikunta.
Ritarikunnan luokat ja myöntämisperusteet

Ritarikunnassa oli kolme luokkaa:
I luokka
II luokka
III luokka
Kaikista nimityksistä ritarikuntaan päätti loppupeleissä keisari mielensä mukaan. Ritarikunnalla palkittiin lähtökohtaisesti sellaisia uskollisille Venäjän keisarikunnan ja Puolan kuningaskunnan alamaisille, jotka olivat osoittaneet kristillisten arvojen tai muuten innokkuuden mukaisesti ansioita sotilas- tai siviiliurallaan tai tehneet jonkun muun erityisen teon, joka herätti keisarin mielenkiinnon, ihmiskunnan, valtion tai alueensa hyväksi. Myös sellaiset ulkomaalaiset, jotka olivat osoittaneet hyvää tahtoa keisarikuntaa kohtaan, voitiin nimittää ritarikuntaan, mikäli keisari koki tämän tarpeelliseksi.
Galleria

I. luokan rintatähti timanteilla
II luokka — kultaristi kesiarin kruunulla kaulanauhassa
Vasemmalta oikealle: ensimmäisen, toisen ja kolmannen luokan ansiomerkkin kanto-ohje
Saajien määrä

Pyhän Stanislauksen ritarikunta oli yleisin keisarillisen Venäjän kunniamerkeistä.
Ensimmäisen luokan kunniamerkki myönnettiin noin 20 000:lle
Toisen luokan kunniamerkki myönnettiin noin 92 000:lle.
Kolmannen luokan kunniamerkki myönnettiin yli 752 000:lle.
Pelkästään Venäjän-Japanin sodan aikana myönnettiin 37 475 kunniamerkkia.
Md

Md tarkoittaa seuraavia:
1500, roomalaisin numeroin MD, lukusana
Air Madagascar, IATA-koodi MD, lentoyhtiö
lääketieteen tohtori, M.D., latinan ilmauksesta medicinae doctor, yliopistotutkinto
lääkinnällinen laite, MD, lääketieteelliseen tarkoitukseen käytettävä tuote
mano destra, m.d., merkintä, jolla osoitetaan oikealla kädellä soitettava osuus sävellyksestä
Markdown, tiedostopääte .md tai .markdown, tekstipohjainen merkintäkieli
Maryland, postilyhenne MD, Yhdysvaltain osavaltio
McDonnell Douglas, MD, lentokonevalmistaja
mendelevium, kemiallinen merkki Md, alkuaine
millidarcy, tunnus mD, läpäisevyyden yksikkö
MiniDisc, MD, digitaalinen levyjärjestelmä
Moldova, ISO 3166-1 -koodi MD, valtio tai muu maantieteellinen alue
Muhammad, lyhennetään Bangladeshissa ja Malesiassa Md, miehen etunimi
Multiple District, MD, Moninkertaispiiri, LCI:n alueellinen jaottelu toiminnalleen, (Suomi = MD-107)
Sega Mega Drive, pelikonsoli
Tanssiteatteri MD (Mobita/Dansco)
Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes

| Marvel vs>  Capcom 2: New Age of Heroes |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom Backbone Entertainment
Julkaisija:  Capcom Production Studio 1
Jakelija:  Marvel Entertainment ja App Store
Säveltäjä:  Tetsuya Shibata Mitsuhiko Takano
Pelisarja:  Marvel vs. Capcom
Julkaistu:  2000 Kolikkopeli helmikuu 2000 Sega Dreamcast JP 30. maaliskuuta 2000 NA 29. kesäkuuta 2000 EU 16. heinäkuuta 2000 PlayStation 2 JP 19. syyskuuta 2002 NA 19. marraskuuta 2002 EU 29. marraskuuta 2002 Xbox JP 30. maaliskuuta 2000 NA 30. maaliskuuta 2003 EU 29. marraskuuta 2002 Xbox 360 29. heinäkuuta 2009 PlayStation 3  13. elokuuta 2009  
Lajityyppi:  tappelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T USK: 12+
Alusta:  kolikkopeli, Sega Dreamcast, PlayStation 2, Xbox, PlayStation Network, Xbox Live Arcade, iOS
Jakelumuoto:  GD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes Capcomin kehittämä Marvel vs. Capcom -tappelupelisarjan neljäs osa. Pelin taistelujärjestelmää muutettiin käyttäjäystävällisemmäksi ja combot olivat helpompia kuin aiemmin. Peli julkaistiin Sega Dreamcastille, PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli ilmestyi myöhemmin myös ladattavaksi PlayStation Networkiinn ja Xbox Live Arcadeen.
Marvel vs. Capcom 2 on yksi menestyksekkäimmistä pelihallien tappelupeleistä 1990-luvun alun jälkeen, jolloin Street Fighter II ja Mortal Kombat julkaistiin.
Hahmot

| --- | --- |
 Marvel Cable  Kapteeni Amerikka  Kolossi  Kyklooppi  Tohtori Doom  Gambiitti  Hulk  Jäämies  Rautamies  Juggernaut  Magneto  Mustasydän  Murska  Punaomega  Tajunta  Rogue  Sapelihammas  Vahti  Shuma-Gorath  Hopeasamurai  Hämähäkkimies  Sotakone  Spiraali  Storm  Thanos  Venom  Wolverine  Wolverine (luukynnet) :  Capcom Akuma (Street Fighter)  Amingo  Anakaris (Darkstalkers)  B.B. Hood (Darkstalkers)  Cammy (Street Fighter)  Captain Commando (Captain Commando)  Charlie (Street Fighter)  Chun-Li (Street Fighter)  Dan (Street Fighter)  Dhalsim (Street Fighter)  Felicia (Darkstalkers)  Guile (Street Fighter)  Hayato (Star Gladiator)  Jill (Resident Evil)  Jin (Cyberbots)  Ken (Street Fighter)  M. Bison (Street Fighter)  Mega Man (Mega Man)  Morrigan (Darkstalkers)  Roll (Mega Man)  Ruby Heart  Ryu (Street Fighter)  Sakura (Street Fighter)  Servbot (Mega Man Legends)  Sonson (Sonson)  Strider Hiryu (Strider)  Tron Bonne (Mega Man Legends)  Zangief (Street Fighter) 
Capcom Vs. pelisarjat
| --- | --- |
Marvel vs. Capcom:   X-Men vs. Street Fighter  Marvel Super Heroes vs. Street Fighter  Clash of Super Heroes  New Age of Heroes  Fate of Two Worlds 
SNK vs. Capcom:   Capcom vs. SNK: Millennium Fight 2000  Capcom vs. SNK 2 
Muut:   Tatsunoko vs. Capcom: Ultimate All-Stars
Messier 7

| Messier 7 |
| --- | --- |
 Avoin tähtijoukko M7
Historia
Löytäjä:  Ptolemaios
Löytöpäivä:  ennen 130
Muut nimet:  M7, NGC 6475
Ominaisuudet
Tyyppi:  Avoin tähtijoukko
Etäisyys:  n. 800 valovuotta
Massa:  ?
Koko:  n. 80 kaariminuuttia
Ikä:  n. 220 miljoonaa vuotta
Tähtien lukumäärä:  n. 80
Absoluuttinen kirkkaus:  ?
Havaitseminen
Tähdistö:  Skorpioni
Rektaskensio:  17 h 53,9 min
Deklinaatio:  -34° 49'
Suhteellinen kirkkaus:  +3.3m
Messier 7 on avoin tähtijoukko Skorpionin tähdistössä. Ptolemaios tunsi sen jo vuonna 130. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa 23. toukokuuta 1764.
M7 on suuri ja kirkas joukko, joka on helppo havaita paljainkin silmin. M7 on Messierin luettelon eteläisin kohde, eikä näy Suomessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Messier 7 Wikimedia Commonsissa
Messier 7: Ptolemy’s Cluster Messier-Objects.com.  11.2.2015. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
Plotner, Tammy: Messier 7 (M7) – The Ptolemy Cluster Universetoday.  14.3.2016. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
The star cluster Messier 7 ESO, the European Southern Observatory.  19.2.2014. Viitattu 14.3.2021. (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  Antares, λ Sco, θ Sco, δ Sco, ε Sco, κ Sco, β1 Sco, υ Sco, τ Sco, π Sco, σ Sco, ι1 Sco, μ1 Sco, HD 161892, η Sco, μ2 Sco, ζ2 Sco, ρ Sco, ω1 Sco, ν Sco, ξ Sco, HD 149447, HD 148703, HD 159433, ω2 Sco, ο Sco, 13 Sco, 2 Sco, 1 Sco, ζ1 Sco, ξ Sco, ι2 Sco, 22 Sco, HD 146624, HD 154090, β2 Sco, ψ Sco, χ Sco, HD 147513, 16 Sco, 27 Sco, 18 Sco, 4 Sco, 12 Sco, 11 Sco, 3 Sco, ν Sco, V636 Sco, 25 Sco, RR Sco, HD 159868, Scorpius X-1, PSR B1620-26
Eksoplaneetat:  HD 147513 b, HD 159868 b, OGLE-2005-BLG-390Lb
Messierin luettelo
Puotilan kartano

Puotilan kartano Vuosaaren sillan ja Juorumäen viljelypalstojen suunnasta kuvattuna
Kartanon sivurakennus eli Pehtoorin pytinki.
Puotilan kartano (Botby gård) on Helsingin vanha kantatila, joka sijaitsee Puotilassa. Kartanon päärakennus on rakennettu 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Nykyisin kartano toimii ravintolana. Se sai uudet omistajat vuonna 2014.
Kartanon nimi (Botby gård) on Puotilan sekä Puotilan metroaseman ruotsinkielinen nimi. Aikaisemmin kartanosta ja myös koko Vartiokylästä käytettiin suomeksi nimeä Puotinkylä.
Rakennukset ja ympäristö

Puotilan kartanon alue koostuu nykyään kolmesta rakennuksesta: päärakennuksesta, sivurakennuksesta eli Pehtoorin pytingistä ja entisestä viljamakasiinista, joka tunnetaan nykyisin Puotilan kappelina. Pehtoorin pytingissä sijaitsee pub Svenkka.
Puotilan kartano sijaitsee lehmusten reunustaman Rantakartanontien päässä. Kartanolta on näkymät alas Vartiokylänlahdelle. Rantaan johtavassa rinteessä on viljelypalstoja.
Kartanon pihapiirin lounaispuolella sijaitsee Juorumäen puistometsä. Metsässä sijaitsee Juorumäen muistomerkki. Muistomerkki on luonnonkivistä koostuva röykkiö, jonka päällä on mustasta graniitista valmistettu malja. Maljan jalustassa on kaiverrus, jossa on risti ja teksti "9. Juni 1862" (9. kesäkuuta 1862). Muistomerkin tarkoituksesta ei ole varmaa tietoa. Sitä on arveltu kartanon silloisen omistajan kauppaneuvos Johan Henrik Lindroosin muistomerkiksi, mutta myös hänen koiransa tai lempihevosensa hautamuistomerkiksi. Teos joutui ilkivallan kohteeksi keväällä 2021 ja sen vuoksi se poistettiin toistaiseksi. Muistomerkki oli poistettuna vielä keväällä 2022.
Historia

Puotilan kartanon historiasta ei ole säilynyt kovin paljon lähteitä. Monet asiakirjat tuhoutuivat kartanon sivurakennuksen palossa ensimmäisen maailmansodan aikaan. Perimätiedon mukaan kartanon asioissa oli kirjanpidollisia epäselvyyksiä, jonka vuoksi rakennus päätettiin polttaa.
Alueen asutus on peräisin viimeistään 1200-luvulta. Puotilan kartano sai alkunsa, kun paikalliseen Råånsin ratsutilaan liitettiin viereiset Klavisin ja Domarsin tilat vuosina 1756 ja 1757. Viaporin viimeinen Ruotsin vallan aikainen komentaja ja Ruotsinsalmen toisen meritaistelun sankari amiraali Carl Olof Cronstedt syntyi Puotilan kartanossa vuonna 1756.
Vuosina 1756–1774 kartanon omisti Jägerhorn af Spurilan suku. Heiltä kartanon osti apteekkari Wilhelm Elg, joka hankki itselleen samana vuonna myös Vartiokylänlahden vastarannalla sijaitsevan Rastilan kartanon. Puotilan kartanon päärakennus on peräisin 1700-luvun lopulta. Kartano pysyi Elgin suvun hallussa vuoteen 1844 asti. Tämän jälkeen kartano oli erinäisten sukujen hallussa ja vuonna 1917 sen osti osakeyhtiö Botby gods Aktiebolag. Vielä 1900-luvun alussa Puotilan kartanolla oli oma laivalaituri, ja sinne oli lähinnä kesämökkiliikennettä Helsingistä. Laiturin jäännökset ovat edelleen jäljellä Vuosaaren sillan kohdalla.
Helsingin kaupunki hankki maat osittain vuonna 1927 ja kokonaan vuonna 1933. Tämän jälkeen rakennus oli vaihtelevassa käytössä, muun muassa kansakouluna ja häädettyjen asuntolana. Näinä aikoina kartano ja sitä ympäröivät alueet pääsivät melko huonoon kuntoon. Puotilan kartano olikin lähellä purkamista: vuonna 1969 kiinteistölautakunta äänesti purkamisen puolesta äänin 6-2. Vuonna 1970 kartanon kuitenkin vuokrasi ravintolayritys.
Aiheesta muualla

Ravintola Puotilan Kartano
Juorumäen muistomerkki.
Mehdi Ballouchy

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Mehdi Ballouchy vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 6. huhtikuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Casablanca, Marokko
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura:  New York Red Bulls
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1996–1999 2002 2004–2005 2005:  Raja Casablanca  Creighton Bluejays  Santa Clara Broncos  Colorado Rapids U-23
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2002 2002–2010 2010– |  Real Salt Lake  Colorado Rapids  New York Red Bulls | 46 (2) 77 (7)  17 (2) |
Maajoukkue
| 1999 2000 |  Marokko U-16  Marokko U-17 | 3 (0) 6 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. kesäkuuta 2011.
Mehdi Ballouchy (arab. مهدي بلوشي‎‎, s. 6. huhtikuuta 1983 Casablanca) on marokkolainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Ballouchy edustaa yhdysvaltalaista New York Red Bullsia.
Ura

Ballouchy aloitti jalkapalloilun kotimaassaan Marokossa 13-vuotiaana. Hän pelasi Raja Casablancan junioreissa aina 16-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan. Muutama vuosi myöhemmin Ballouchy liittyi Creighton Bluejaysin nuorten joukkueeseen vuodeksi opiskeltuaan samaan aikaan Creightonin yliopistossa. Vuonna 2004 Ballouchy palasi vuoden tauon jälkeen pelikentille Santa Claran yliopistojoukkueeseen Santa Clara Broncosiin. Hän pelasi vielä Colorado Rapidsin alle 23-vuotiaiden joukkueessa ennen ammattilaiseksi siirtymistä vuonna 2006.
Real Salt Lake varasi Ballouchyn vuoden 2006 MLS SuperDraftissa toisena. Hän vietti joukkueessa kaksi kautta, kunnes siirtyi Colorado Rapidsiin heinäkuussa 2007 joukkueen antaessa vaihtokaupassa Kyle Beckermanin.
Aiheesta muualla

Mehdi Ballouchyn profiili Santa Clara Broncosin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Manninmaa

| Manninmaa |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala
Koordinaatit:  61°19′15″N, 25°41′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskuoja:  oja Lepolampeen 
Järvinumero:  14.141.1.047
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,679 km  
Pinta-ala:  1,938 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiManninmaa 
Manninmaa  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Arolankulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123 metriä mpy.
Melhusin kirkko

| Melhusin kirkko Melhus kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Melhus, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1892
Suunnittelija:  Carl Julius Bergstrøm
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Melhusin kirkko (norj. Melhus kirke) on Melhusin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko vuodelta 1892.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Melhusin kirkko Wikimedia Commonsissa
Melhem Barakat

Melhem Barakat
Melhem Barakat (arab. ملحم بركات‎; 15. elokuuta 1945 Kfarshima, Baabdan piirikunta – 28. lokakuuta 2016 Beirut) oli libanonilainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä.
Barakat kuunteli varttuessaan egyptiläisen Mohammed Abdel Wahabin musiikkia. Hän peri intohimonsa musiikkiin isältään, joka oli puuseppä ja opetti pojalleen ud-luutun soittamista. Barakat opiskeli musiikki-instituutissa musiikin teoriaa, solmisaatiota ja itämaista laulua, mutta keskeytti opintonsa neljän vuoden jälkeen aloittaakseen 1960-luvulla ammattimaisen uransa esiintyjänä. Barakat esiintyi monissa Rahbanin veljesten musikaaleissa ja opereteissa, kunnes suuntautui soolouralle vuonna 1968. Hän suosi lauluissa Libanonissa puhuttua arabian kielen murretta osan libanonilaisista laulajista käyttäessä kaupallisista syistä mieluummin Egyptissä puhuttua arabian muotoa. Hän nousi huomattavaan suosioon useimmissa arabimaissa, erityisesti Libanonissa, Syyriassa ja Jordaniassa.
Barakatin suosittujen kappaleiden joukossa olivat "Amaren", "Farah Ennass", "Habibi Inta", "Kboush El Touti" ja "Wahdi Ana". Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa olivat Najwa Karam, Karol Sakr, Shatha Hassoun ja Majida El Roumi. Barakat esiintyi myös monissa libanonilaisissa elokuvissa 1980-luvulla ja libanonilaisessa näytelmässä Wemsheet Bee Tariki tanssija Dany Bustrosin kanssa 1990-luvulla.
Barakatilla oli kolme lasta avioliitosta Randa Azarin kanssa ja yksi lapsi toisesta avioliitosta laulaja May Haririn kanssa. Barakat kuoli 71-vuotiaana Hôtel-Dieu de France -sairaalassa Beirutissa. Hän oli ollut sairaalassa viikkoja. Hän oli kärsinyt syöpätaudista.
Aiheesta muualla

Melhem Barakat Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mason (kirjaintyyppi)

Mason Serif
Mason on Jonathan Barnbrookin vuonna 1992 suunnittelema kirjaintyyppi tai fontti. Se on oikeastaan kokonainen kirjainperhe, johon kuuluu Mason Serif ja Mason Sans, ja kummastakin on kolme leikkausta: Regular, Alternate ja Super. Kaikista on myös normaali ja lihava versio.
Kirjaintyypin nimeämisellä on ristiriitainen tausta. Alun perin sen nimi oli Manson, pahamaineisen kulttijohtaja Charles Mansonin mukaan. Nimen piti ilmaista tunteiden ääripäitä — rakkautta ja vihaa, rumuutta ja kauneutta. Nimi kuitenkin muutettiin Masoniksi, sillä kirjaintyypin levittäjä Emigre joutui ankaran painostuksen kohteeksi, ja sitä syytettiin murhaajan ihannoinnista. Emigre ehdotti nimeksi Masonia, sillä kirjainmuodot tuovat mieleen myös kivenhakkaajien työn, vapaamuurareiden symboliikan ja pakanallisen ikonografian.
Mason on saanut vaikutteita Euroopan arkkitehtuurin rikkaasta historiasta. Siihen ovat vaikuttaneet niin Versailles, kreikkalaisten temppelien portiikit kuin renessanssiajan raamatut ja goottilaisten kirkkojen ikkunat. Masonissa on myös viitteitä populaarikulttuuriin, politiikkaan ja typografian historiaan.
Vuonna 2011 Mason Sans oli yksi 23 digitaalisesta kirjaintyypistä, jotka valittiin New Yorkin Museum of Modern Artin pysyvään arkkitehtuurin ja muotoilun kokoelmaan. Masonista on tullut laajalti käytetty kirjaintyyppi, jonka käyttäjiin lukeutuvat niin BBC kuin Walt Disney Company.
Puumies

Puumies on etenkin nopeutta vaativa ulkoleikki.
Päämäärä

Leikissä on tarkoitus pysyä mukana mahdollisimman kauan ilman, että puumies näkee leikkijän.
Leikkialue

Puumiestä voi leikkiä missä paikassa tahansa, jossa on näköesteitä.
Säännöt

Yksi leikkijöistä valitaan puumieheksi. Seuraavaksi valitaan puu, tanko tai muu vastaava. Puumies aloittaa laskemaan viidestätoista alaspäin. Kaikki käyvät koskettamassa puumiestä hänen laskiessa ja juoksevat piiloon. Puumiehen päästyä nollaan hän kääntyy ympäri. Puumies ei saa poistua puun luota. Puumiehen on pidettävä puusta kiinni koko ajan. Jos puumies näkee leikkijän, hän huutaa leikkijän nimen, ja nähty leikkijä putoaa. Ensimmäisestä pudonneesta tulee puumies seuraavan kerran leikittäessä. Jos puumies ei näe ketään, hän laskee uudestaan yhtä pienemmästä luvusta alaspäin. Leikki jatkuu samalla tavalla, kunnes puumies on laskenut yhdestä alaspäin tai nähnyt kaikki leikkijät.
Voittaja

Leikin voittaja on se, joka on viimeisenä leikissä mukana.
Puotilan metroasema

Puotilan metroasema (ruots. Botby gårds metrostation) on yksi Helsingin metron asemista vuonna 1998 avatulla Vuosaaren haaralla. Se sijaitsee Vartiokylän kaupunginosassa Puotilan ja Puotinharjun osa-aluiden rajalla. Muusta Itä-Helsingin metroradasta poiketen Itäkeskuksen ja Puotilan välinen rata kulkee kokonaan tunnelissa. Puotilan asema on kallioleikkaukseen tehty katettu pinta-asema. Tunneliosuus päättyy itään Vuosaaren metrosillan alkuun.
Asema sijaitsee 1,042 kilometrin etäisyydellä Itäkeskuksen metroasemasta ja 1,955 kilometrin päässä Rastilan metroasemasta. Asemalla on vuodesta 2002 lähtien ollut koululaisten tekemä tilateos Viestejä varjaageilta ja vuodesta 2018 Marjo Heinon taideteos Linnut. Puotilan asemalla on kaksi sisäänkäyntiä, jotka sijaitsevat Itäväylän molemmin puolin. Itäisessä lippuhallissa on kebab-pizzeria, jonka paikalla oli ennen kioski.
Aseman läheisyyteen on rakennettu useita kerrostaloja, ja uusia on suunnitteilla Itäkeskuksen laajentumisen yhteydessä. Vuonna 2009 avattu Prisma Itäkeskus sijaitsee Puotinharjussa lähellä metroaseman läntistä sisäänkäyntiä. Lisäksi Puotilan urheilukenttä, Puotilan ala-aste sekä Vartiokylän yläaste sijaitsevat aseman välittömässä läheisyydessä.
Puotilan asema oli vuonna 2022 Itä-Helsingin toiseksi vähiten käytetty (Kulosaaren jälkeen) ja koko metron viidenneksi vähiten käytetty. Sitä käytti arkisin keskimäärin 6 100 matkustajaa, joista 3 300 nousi kyytiin ja 2 800 poistui.