stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Acadie–Bathurst Titan
Joukkue

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 33 |  | Joshua Fleming | L | 2004 | Montreal, Québec, Kanada |
|   |  | Mikus Vecvanags | L | 2006 | Riika, Latvia |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 2 |  | Drew Maddigan | L | 2004 | Hammonds Plains, Nova Scotia, Kanada |
| 6 |  | Jayden Lazare | R | 2007 | Dollard-des-Ormeaux, Québec, Kanada |
| 45 |  | Harry Clements | L | 2005 | High Bank, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
| 71 |  | Émile Perron | L | 2005 | Gatineau, Québec, Kanada |
|   |  | François-James Buteau | L | 2004 | Blainville, Québec, Kanada |
|   |  | Cory MacGillivray | L | 2005 | New Glasgow, Nova Scotia, Kanada |
|   |  | Will Reynolds | L | 2007 | Nasonworth, New Brunswick, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 7 |  | Blake Pilgram-Edwards | L | OLH | 2005 | Elmsdale, Nova Scotia, Kanada |
| 9 |  | Mavrick Brunet | L | KH | 2006 | Laval, Québec, Kanada |
| 11 |  | Noah Ryan | L | KH | 2005 | Rothesay, New Brunswick, Kanada |
| 13 |  | Liam Arsenault | L | VLH | 2008 | Cornwall, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
| 24 |  | Matthew McRae | L | VLH | 2004 | Quispamsis, New Brunswick, Kanada |
| 29 |  | Dominik Godin | L | KH | 2004 | Alban, Ontario, Kanada |
| 89 |  | Robert Orr | L | VLH | 2003 | Beaconsfield, Québec, Kanada |
| 92 |  | Alexandre Lallier | R | OLH | 2005 | Montreal, Québec, Kanada |
| 94 |  | Mathieu St-Onge | R | KH | 2005 | Québec, Québec, Kanada |
| 98 |  | Maddex Marmulak | R | KH | 2007 | Middle Sackville, Nova Scotia, Kanada |
|   |  | Tyson Goguen | R | KH | 2007 | Moncton, New Brunswick, Kanada |
|   |  | Colby Huggan | L | KH | 2004 | Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
|   |  | Dawson Sharkey | R | OLH | 2006 | Souris, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
|   |  | Tyler Wood | L | KH | 2006 | Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada |
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Gordie Dwyer
Apuvalmentaja: Marc Lafleur
Maalivahtivalmentaja: Adrien Lemay
Videovalmentaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Matthew Smith
Fysiikkavalmentaja: Corey Nicholls-Cave
Huoltopäällikkö: Bradey Williston
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Acadie–Bathurst Titanin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) / (ranskaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Länsi-Telus | Itä-Telus | Rannikko-Telus |
| Blainville-Boisbriand Armada | Baie-Comeau Drakkar | Acadie–Bathurst Titan |
| Drummondville Voltigeurs | Chicoutimi Saguenéens | Cape Breton Screaming Eagles |
| Gatineau Olympiques | Quebec Remparts | Charlottetown Islanders |
| Rouyn-Noranda Huskies | Rimouski Océanic | Halifax Mooseheads |
| Sherbrooke Phoenix | Shawinigan Cataractes | Moncton Wildcats |
| Rouyn-Noranda Huskies | Victoriaville Tigres | Saint John Sea Dogs |
Casablancan pörssi

| Casablancan pörssi> arab. بورصة الدار البيضاء‎  ransk. Bourse de Casablanca |
| --- | --- |

Paikka:  Casablanca, Marokko
Perustettu:  1929
Valuutta:  MAD
Indeksit:   MASI 20  MASI 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Casablancan pörssi (arab. بورصة الدار البيضاء‎, Būrṣat ad-Dār al-Bayḍā’, ransk. Bourse de Casablanca, engl. Casablanca Stock Exchange, lyhennys CSE) on marokkolainen, oli vuoden 2023 lopussa pörssissä edustetujen yritysten markkina-arvolla mitattuna Afrikan toiseksi suurin arvopaperipörssi. Vuonna 1929 perustettu pörssi toimii Casablancassa.
CSE on Maailman pörssien yhteistyöjärjestön (WFE), Afrikan arvopaperipörssien järjestön (ASEA) ja Arabimaiden pörssiliiton (Union of Arab Stock Exchanges) jäsen. Casablancan pörssi on yksi ASEA:n ja Afrikan kehityspankin (AfDB) käynnistämän Afrikan arvopaperipörssien kaupankäyntiyhteistyötä edistävän hankkeen (African Exchanges Linkage Project, AELP) kahdeksasta perustajajäsenistä. Verkostoa on tarkoitus laajentaa vuoden 2025 loppuun mennessä käsittämään 15 afrikkalaista arvopaperipörssiä.
Casablancan pörssin keskeisiin osake-indekseihin kuuluvat MASI (Moroccan All Shares Index, kokonaisindeksi) ja MASI 20 (20 vaihdetuimman osakkeen indeksi). Vuonna 2022 pörssiin oli listattu yhteensä 76 yrityksen osakkeita, yhteiseltä markkina-arvoltaan 691 mrd. Marokon dirhamia (MAD, noin 71,5 mrd. USD). Vuoden 2023 lopussa pörssin yritysten markkina-arvo oli yli 62 miljardia USD. Vuoden 2025 alussa, 7. tammikuuta 2025 Casablancan pörssiyritysten yhteinen markkina-arvo oli 787,675 miljardia dirhamia (noin 78,33 mrd. USD).
Aiheesta muualla

African Exchanges Linkage Project (AELP) (englanniksi) (africanexchangeslink.com)
Masi 20 Components (englanniksi) (investing.com)
Moroccan All Shares (MASI) (englanniksi) (investing.com)
Elin Rubensson

Elin Rubensson
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ranska 2019 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Australia & Uusi-Seelanti 2023 | Jalkapallo |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio De Janeiro 2016 | Jalkapallo |  |
Elin Rubensson (s. 11. toukokuuta 1993) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan  keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla BK Häckeniä. Hänet palkittiin Diamantbollen-palkinnolla vuoden 2023 parhaana ruotsalaisena naisjalkapalloilijana.
Rubensson kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012 voittaneeseen joukkueeseen ja oli turnauksen paras maalintekijä. Hän oli saavuttamassa olympiahopeaa Riossa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia; hän pelasi avauskokoonpanossa viidessä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Thaimaata vastaan. Hän saavutti toistamiseen MM-pronssia vuonna 2023 ja teki rangaistuspotkusta maalin alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan. Hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 87 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Rubensson sai marraskuussa 2024 keskenmenon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elin Rubensson Wikimedia Commonsissa
Ruotsin joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Berglund |
5 Fischer |
6 Eriksson |
7 Dahlkvist |
8 Schelin |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Schough |
13 Rolfö |
14 Appelqvist |
15 Samuelsson |
16 Rubensson |
17 Seger |
18 Carlén |
19 Hammarlund |
Valmentaja Sundhage
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Berglund |
5 Fischer |
6 Eriksson |
7 Dahlkvist |
8 Schelin |
9 Asllani |
10 Spetsmark |
11 Blackstenius |
12 Carlén |
13 Johansson |
14 Folkesson |
15 Samuelsson |
16 Glas |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Hammarlund |
20 Larsson |
21 Lundberg |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Sundhage
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Glas |
5 Fischer |
6 Eriksson |
7 Janogy |
8 Hurtig |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Falk |
13 Ilestedt |
14 Roddar |
15 Björn |
16 Zigiotti Olme |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Anvegård |
20 Larsson |
21 Mušović |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Gerhardsson
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Lindahl |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Glas |
5 Nildén |
6 Eriksson |
7 Kullberg |
8 Hurtig |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Falk |
13 Ilestedt |
14 Björn |
15 Blomqvist |
16 Angeldal |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Rytting Kaneryd |
20 Bennison |
21 Mušović |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Gerhardsson
Ruotsin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Mušović |
2 Andersson |
3 Sembrant |
4 Lennartsson |
5 Sandberg |
6 Eriksson |
7 Janogy |
8 Hurtig |
9 Asllani |
10 Jakobsson |
11 Blackstenius |
12 Falk |
13 Ilestedt |
14 Björn |
15 Blomqvist |
16 Angeldal |
17 Seger |
18 Rolfö |
19 Rytting Kaneryd |
20 Bennison |
21 Enblom |
22 Schough |
23 Rubensson |
Valmentaja Gerhardsson
Nissan Primastar

Nissan Primastar on Nissanin vuosina 2001–2014 ja uudelleen vuodesta 2016 lähtien valmistama keskikokoinen pakettiautomalli, joka korvasi Nissan Vanetten. Sen lähes identtiset sisarmallit ovat olleet alusta alkaen Renault Trafic ja Opel Vivaro, toisessa sukupolvessa myös Fiat Talento. Vuosina 2016–2021 mallia myytiin Nissan NV300 -nimisenä, kunnes valmistaja palautti Primastar-nimen takaisin käyttöön.
Nissan Primastar I (2001–2014)

| Nissan Primastar |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja
Valmistaja:  Nissan
Valmistusvuodet:  2001–2014
Tuotantomäärä:  732 000 kpl
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Nissan Vanette
Seuraaja:  Nissan Primastar II
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Vivaro A Renault Trafic II
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,9–2,5 l
Teho:  82–148 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti
Ensimmäisen sukupolven Primastarin sisarmallit olivat Opel Vivaro ja Renault Trafic. Auton suunnitteli Renault Pariisissa, ja sitä valmistettiin Espanjan Barcelonassa. Vivaroa ja Traficia puolestaan valmistettiin Lutonissa Englannissa. Niiden korotetulla katolla varustetut versiot tulivat kuitenkin Nissanin kanssa samalta tuotantolinjalta.
Primastaria valmistettiin kolmena eri versiona: pakettiautona, pikkubussi Avantourina (7 tai 8 istuinta) ja näiden yhdistelmämalli Combina (6 tai 9 istuinta). Saatavana oli kaksi akselipituutta ja korkeutta. Kuormatilaa oli korimallista riippuen 5–8,4 kuutiometriä.
Suomessa Primastarin moottorivalikoima koostui aluksi 1,9- (82/101 hv) ja 2,5-litraisista (148 hv) dieselmoottoreista sekä 2,0-litraisesta (117 hv) bensiinimoottorista. 2,5-litraiseen dieseliin sai halutessaan kuusiportaisen robottivaihteiston.
Vuonna 2006 Primastar sai uudet puskurit, etusäleikön ja ajovalot. Uusia moottorivaihtoehtoja olivat 2,0-litraiset (90/114 hv) dieselit, jotka korvasivat aiemmat 1,9 litran moottorit. Kesästä 2007 lähtien robottivaihteisto oli saatavilla myös 2,0-litraiseen 114 hevosvoiman moottoriin.
Pakettiauton vakiovarustukseen kuului kuljettajan turvatyyny, ABS-jarrut hätäjarruassistentilla, turvavöiden esikiristimet ja voimanrajoittimet, keskuslukitus, lämmitettävät istuimet sekä sähköikkunat ja -peilit.
Combissa oli lisäksi matkustajan turvatyyny, osittain korinväriset puskurit, ilmastointi ja lisälämmitin takana.
Avantourissa oli sivuturvatyynyt ja turvaverhot (yht. kuusi turvatyynyä), matkustamon ilmastointi, ajotietokone ja sisältä säädettävät peilit.
Comfort-paketin (vain pakettiauto) mukana sai etuistuimen käsinojan, radio/CD-soittimen ja ilmastoinnin.
Safety-paketissa (pakettiauto ja Combi, vain Comfortin yhteydessä) oli lisäksi matkustajan turvatyyny ja ESP (ei robottivaihteiston kanssa).
Nissan Primastar II (2016–)

| Nissan Primastar II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Nissan
Valmistusvuodet:  2016–
Muut nimet:  Nissan NV300
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Nissan Primastar I
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Talento Opel Vivaro B Renault Trafic III
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,0 l
Polttoaine:  diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali
Toisen sukupolven Trafic- ja Vivaro-mallit esiteltiin vuonna 2014, mutta Nissan esitteli oman NV300-mallinsa vasta vuonna 2016 samaan aikaan Fiat Talenton kanssa. Pakettiauton lisäksi malli on myös saatavana Combi-henkilönkuljetusversiona.
Moottorina oli aluksi 1,6-litrainen dieselmoottori, joka oli valittavissa 95-, 120-, 125- ja 145-hevosvoimaisina versioina. Kahdessa suuritehoisimmassa moottorissa on kaksoisturboahdin. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Keväällä 2021 malli sai kasvojenkohotuksen, ja saman vuoden syksyllä se nimettiin uudelleen Primastariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nissan Primastar Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin Nissan Primastar.
Kristall Saratov

| Kristall Saratov |
| --- | --- |

Perustettu:  1946
Entiset nimet:  Bolševik Saratov (1946–1949) Nauka Saratov (1949–1950) Iskra Saratov (1950–1954) Trud Saratov (1958–1961) Avangard Saratov (1961–1965) Energija Saratov (1965–1969)
Kaupunki:  Saratov, Venäjä
Kotiareena:  Saratovin jääurheilupalatsi
– kapasiteetti:  5 141
Sarjataso:  VHL
Värit:                
Päävalmentaja:   Ali Burhanov
Mestaruudet:  Pervaja Liga: 1974, 1976
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kristall Saratov (ven. Кристалл Саратов) on venäläinen jääkiekkojoukkue Itä-Euroopasta Volgan varrelta Saratovista, Saratovin alueelta. Seura pelaa tällä hetkellä maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.
Historia

Vuonna  1946  perustettiin Saratovissa harrastelijapohjalta jääkiekkojoukkue nimeltään Bolševik Saratov. Joukkue koostui opiskelijoista ja paikallisista tehdastyöläisistä. Joukkueen nimi vaihtui tiuhaan ja välillä toiminta oli pysähdyksissäkin. Vuonna 1958 joukkue, silloiselta nimeltään Trud Saratov, sai sarjapaikan Neuvostoliiton kolmannelta sarjatasolta Vtoraja Ligasta ja sen toiminta muuttui puoliammattilaiseksi.
Seuran nimeksi vaihtui 1961 Avangard Saratov ja 1965 Energija Saratov. Seura nousi maan toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan 1967, ja vaihtoi jälleen nimeä 1969 Kristall Saratoviksi. Kristall Saratov voitti Pervaja Ligan mestaruuden 1974 ja uudelleen 1976. Vuodesta 1998 lähtien seura pelasi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa ja sittemmin VHL-liigassa aina vuoteen 2017 asti, jolloin seura pudottautui talousongelmien vuoksi kolmannelle sarjatasolle.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 42 |  | Daniil Gorjatšev | L | 2024 | Engels, Venäjä |
|   |  | Andrei Gristšenko | L | 2025 | Homel, Valko-Venäjä |
|   |  | Jegor Korzin | L | 2025 | Penza, Venäjä |
|   |  | Igor Tjalo | L | 2024 | Perm, Venäjä |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Bogdan Žiljakov | L | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 6 |  | Ilja Davidov (A) | L | 2024 | Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 14 |  | Vladimir Vlasov | L | 2024 | Saratov, Venäjä |
| 46 |  | Ivan Kolomijtsev | L | 2025 | Arkangeli, Venäjä |
| 47 |  | Aleksandr Grebtsov |  | 2024 | Grjazovets, Venäjä |
| 68 |  | Lenar Halimov (A) | R | 2024 | Staroje Drožžanoje, Venäjä |
| 83 |  | Daniil Boldirev |  | 2024 |  |
| 85 |  | Aleksandr Šastov | L | 2024 | Kurgan, Venäjä |
| 94 |  | Vladimir Korjagin | R | 2024 | Saratov, Venäjä |
|   |  | Nikita Gromov | R | 2024 | Jaroslavl, Venäjä |
|   |  | Semjon Pereljajev | L | 2025 | Toljatti, Venäjä |
|   |  | Mihail Semeneko | L | 2025 | Almetjevsk, Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 11 |  | Vladimir Žuravljov | R | H | 2024 | Saratov, Venäjä |
| 12 |  | Nikita Timošin | L | H | 2024 | Saratov, Venäjä |
| 16 |  | Aleksei Zaitsev | L | KH | 2025 | Pietari, Venäjä |
| 21 |  | Nikita Tšervontsev |  | H | 2024 | Balakovo, Venäjä |
| 37 |  | Igor Novikov | L | H | 2024 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 51 |  | Nikita Asilajev | L | H | 2025 | Surgut, Venäjä |
| 66 |  | Ivan Botškov |  | H | 2024 | Tšerepovets, Venäjä |
| 75 |  | Ilja Berestennikov | L | KH | 2025 | Angarsk, Venäjä |
| 78 |  | Vladimir Maškov | R | H | 2024 | Berdsk, Venäjä |
| 79 |  | Dmitri Samsonov | L | H | 2025 | Almetjevsk, Venäjä |
| 84 |  | Vsevolod Selivanov | L | KH | 2024 | Miass, Venäjä |
|   |  | Daniil Konkin |  | H | 2025 |  |
|   |  | Pavel Koreškov | L | KH | 2025 | Ljubertsy, Venäjä |
|   |  | Aleksandr Kulagin | L | H | 2025 | Donin Rostov, Venäjä |
|   |  | Danila Marušjov | L | H | 2024 | Saratov, Venäjä |
|   |  | Ranis Mirgalijev | L | VLH | 2025 | Habarovsk, Venäjä |
|   |  | Matvei Nadvorni | L | H | 2025 | Segeža, Venäjä |
|   |  | Filipp Permjakov | L | VLH | 2025 | Perm, Venäjä |
|   |  | Jegor Samoilov | L | KH | 2025 | Lipetsk, Venäjä |
|   |  | Vladimir Sytšjov | R | LH | 2025 | Stupino, Venäjä |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Ali Burhanov
Apuvalmentaja: Nikita Birjukov
Maalivahtivalmentaja: Sergei Pavlov
Fysiikkavalmentaja: Sergei Medvedev
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (venäjäksi)
VHL
AKM Tula •
Bars Kazan •
Buran Voronež •
Dinamo Pietari •
Dizel Penza •
Gornjak-UGMK Verhnjaja Pyšma •
Himik Voskresensk •
Ižstal Iževsk •
Jermak Angarsk •
Jugra Hanty-Mansijsk •
Južnyi Ural Orsk •
Lada Toljatti •
Metallurg Novokuznetsk •
Molot Perm •
Neftjanik Almetjevsk •
HK Rjazan •
HK Rostov •
Rubin Tjumen •
Omskije Krylja •
SKA Neva •
Sokol Krasnojarsk •
HK Tambov •
Toros Neftekamsk •
Tšelmet Tšeljabinsk •
TsSK VVS Samara •
Zauralje Kurgan •
Zvezda Moskova
Tarinatuokio

| Tarinatuokio> Janoschs Traumstunde |
| --- | --- |
 Sarjan tunnusteksti
Tyyli:  animaatiosarja
Kestoaika:  25 minuuttia
Alkuperämaa:  Länsi-Saksa
Alkuperäiskieli:  saksa
Verkko:  Suomi: Yle TV1, Yle TV2, Yle Fem, MTV Juniori
Julkaistu:  1986
Esitetty:  Saksa: 12. lokakuuta 1986 – 2. huhtikuuta 1990
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  26
Tuotanto
Säveltäjä(t):  Wolfram Brunke
Tuotantoyhtiö(t):  Egenolf & Jeske
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tarinatuokio (Yleisradion televisioesityksessä käytettävä nimi) oli länsisaksalainen vuosina 1986–1990 puolalaisen kirjailijan Janoschin satuihin perustuva animaatiosarja. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, yhteensä 26 jaksoa.
Juoni

Useimmat jaksot sisälsi kaksi itsenäistä tarinaa, ja joissakin kolme tai neljä lyhyempää tarinaa. Useammassa jaksossa esiintyneitä hahmoja olivat Pikku Karhu ja Pikku Tiikeri, jotka olivat pääosassa muun muassa Janoschin vuonna 1960 ilmestyneessä lastenkirjassa Oi ihana Panama. Jokaisessa jaksossa pääosassa on myös hapsutukkainen karhu, joka esittelee tulevan jaksojen tarinat ja pitää välispiikkauksia.
Sarja Suomessa

Suomen televisiossa sarjaa esitettiin ensimmäistä kertaa vuosina 1987–1988 Yle TV1-kanavalla. Ensiesityksen jälkeen sarja esitettiin muutamaan otteeseen uusintana 1990-luvun aikana. FST:n puolella sarjaa esitettiin ruotsin kielellä. Yleisradion tekemässä suomenkielisessä jälkiäänityksessä ääninäyttelijöinä olivat Risto Aaltonen, Inkeri Wallenius ja Jarmo Koski. SF Film Finland Oy uudelleen dubbasi sarjan jaksoja 2000-luvulla. Uudelleendubattuja jaksoja on esitetty MTV Juniori -maksukanavalla sekä julkaistu DVD:nä ja VHS:nä.
Aiheesta muualla

Sarjaan liittyvä YouTube-kanava
Eläköön kuvat!: Janoschin Tarinatuokio
American Airlinesin lento 587

| American Airlinesin lento AA587 |
| --- | --- |

Yhteenveto
Päivämäärä:  12. marraskuuta 2001
Onnettomuustyyppi:  sivuvakaimen ja -peräsimen irtoaminen, maahansyöksy
Tapahtumapaikka:  Belle Harbor, New York, New York City, Yhdysvallat
Lähtöpaikka:  John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema
Määränpää:  Las Amémicas José Francisco Pena Gomezin kansainvälinen lentoasema, Dominikaaninen tasavalta
Kuolleita:  265 (viisi maassa)
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Airbus A300B4-605R
Lentoyhtiö:  American Airlines
Rekisteritunnus:  N14053
Matkustajia:  251
Miehistöä:  9 
American Airlinesin lento AA587 oli American Airlinesin reittilento John F. Kennedyn kansainväliseltä lentoasemalta Domiminikaanisen tasavallan Las Amémicas José Francisco Pena Gomezin kansainväliselle lentoasemalle. Lennolla 12. marraskuuta 2001 käytetty Airbus A300B4-605R syöksyi asuinalueelle pian lentoonlähdön jälkeen, kun koneen sivuvakain irtosi koneesta.
Onnettomuudessa kuoli 265 ihmistä, ja se on Yhdysvaltain historian toisiksi pahin lento-onnettomuus.
Tausta > Lentokone

Onnettomuuskone oli malliltaan Airbus A300B4-605R, rekisteritunnukseltaan N14053 ja valmistenumeroltaan 420. Se oli toimitettu uutena American Airlinesille heinäkuussa 1988. Onnettomuuspäivään mennessä koneella oli lennetty yhteensä 37 550 tuntia 14 934 lennon aikana. Lentokone oli varustettu kahdella General Electricin CF6-80C2A5-suihkuturbiinimoottorilla.
Tausta > Miehistö

Lennon kapteenina toimi 42-vuotias Edward States. Hänellä oli yhteensä 8 050 tunnin lentokokemus, josta 3 448 kapteenina. Niistä onnettomuuskonemallin kapteenina hän oli lentänyt 1 723 tuntia. Hän oli liittynyt American Airlinesille heinäkuussa 1985, ja sai A300-tyyppikoulutuksen syyskuussa 1998 ja Boeing 727 -tyyppikoulutuksen joulukuussa 1991. Kapteeni oli käynyt viimeisimmässä terveystarkastuksessa kesäkuussa 2011, jossa hänet todettiin täysin toimintakykyiseksi.
Perämies oli 34-vuotias Sten Molin. Hänellä oli yhteensä 4 403 tunnin lentokokemus, josta 1 835 onnettomuuskonemallilla. Hän oli liittynyt yhtiön palvelukseen maaliskuussa 1991 ja oli tehnyt onnettomuuskonemallin tyyppikoulutuksen marraskuussa 1998. Hän oli käynyt viimeisimmässä terveystarkastuksessaan lokakuussa 2001, ja hänet määrättiin käyttämään näköä korjaavia linssejä.
Lento > Valmistelut

Onnettomuuskone laskeutui onnettomuutta edeltävänä iltana John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle kello 22.31 (EST). Se oli lähtenyt Costa Rican Juan Santamarían kansainväliseltä lentoasemalta ja teki välilaskun Miamin kansainvälisellä lentoasemalla. Lennolla ei tapahtunut lentäjien mukaan mitään poikkeavaa.
Lento 587 oli ensimmäinen lento saman miehistön yhden päivän edestakaisella matkalla. American Airlinesin mukaan kapteeni kirjautui sisään kello 6.14 ja perämies 6.30. He saapuivat koneelle kello 7.00, jolloin matkustamohenkilökunta oli jo siellä. Lentokoneen tankkaaminen aloitettiin noin kello 7.10, ja sen aikana toinen lentäjistä kiersi koneen. Tankkaus lopetettiin kello 7.45 eikä sen suorittaja huomannut koneessa mitään epätavallista. Kello 7.30 ja 8.00 välisenä aikana kapteeni ilmoitti lentoyhtiön huolto- ja avioniikkahenkilöstölle koneen toisen trimmijärjestelmän olevan epäkunnossa. Kaksi tekniikkoa tarkisti koneen, ja se lopetti vikailmoituksen antamisen. Tarkistus kesti 5–7 minuuttia.