stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antisemitismi
Uusantisemitismi > Käsitteen arvostelua

Uusantisemitismin käsite on kiistanalainen, ja käsitteen arvostelijoiden mukaan termi muun muassa vähättelee todellista antisemitismiä ja sillä yritetään vaikeuttaa Israelin ja sionismin arvostelua.
Muiden muassa amerikanjuutalaiset professorit Noam Chomsky ja Norman G. Finkelstein ovat väittäneet, että Israelin toiminnan arvostelu leimataan herkästi antisemitismiksi, vaikka arvostelulle olisi tosiasiapohjaa. Myös Yhdysvaltain entinen presidentti Jimmy Carter joutui antisemitismisyytösten kohteeksi julkaistuaan kirjan Palestine – Peace, Not Apartheid, jossa hän arvosteli Israelin toimintaa palestiinalaisia kohtaan.
Palestiina-aktivisti Syksy Räsäsen mukaan ”Israelin etnisten puhdistusten, laittomien siirtokuntien ja apartheidin rinnastaminen juutalaisuuteen on antisemitismiä.” Räsäsen mukaan Israelin valtio esittää edustavansa juutalaisia, mutta ”Israelin ihmisoikeusloukkausten tai niiden taustalla olevan apartheid-järjestelmän esittäminen juutalaisuuden ilmentymänä on väärin sekä tosiasiallisesti että moraalisesti. – – Monet Israelin apartheidin tunnetuimmista kriitikoista ovat juutalaisia, on juutalaisia järjestöjä, jotka toimivat sitä vastaan ja useat rabbit arvostelevat sitä.”
Toimittaja Hannu Reimen mukaan nykyinen juutalaisvastaisuus näyttää liittyvän ennen kaikkea Israelin ja palestiinalaisten väliseen konfliktiin. Juutalaisyhteisöt ja synagogat joutuvat uhkauksien kohteeksi, kun selkkaus nousee esille tiedotusvälineissä.
»Juutalaiset eivät ole vastuussa siitä, mitä Israelin valtio tekee. Mutta Israelin hallitus itse ponnistelee parhaansa mukaan, että juuri niin olisi. Se sanoo edustavansa juutalaisia kaikkialla, ja maassa on jopa vireillä lakiesitys, joka määrittelisi Israelin maailman kaikkien juutalaisten kansallisvaltioksi. Ei ehkä ole ihme, että joissakin miehityksen ja palestiinalaisten sorron katkeroittamissa mielissä herää nurinkurinen ajatus syyttää juutalaisia siitä, mitä Israel tekee.
Jos palestiinalaisalueiden miehitys ja asuttaminen joskus päättyvät ja Israelin juutalaisten ja Palestiinan arabien välille syntyy oikeudenmukainen rauha ja siihen perustuva todellinen sovinto, antisemitismi saattaa hyvinkin kuolla.
Näin se päätyisi sinne, minne se kuuluukin, historian roskapönttöön muiden obskuranttisten huuhaa-aatteiden seuraksi.» 
(Hannu Reime)
Antisemitismiä vastustavia järjestöjä

Yhdysvalloissa perustettiin 1913 Anti-Defamation League -järjestö, joka pyrkii vastustamaan antisemitismiä Yhdysvalloissa ja muualla maailmassa. Simon Wiesenthal -keskus on juutalainen kansainvälinen ihmisoikeusjärjestö, joka kamppailee antisemitismiä vastaan. Muita antisemitismiä vastustavia järjestöjä ovat muun muassa ruotsalainen Svenska kommittén mot antisemitism (SKMA), kansainvälinen parlamentaarikkojen Inter-parliamentary Coalition for Combating Antisemitism (ICCA), kanadalainen Fighting Antisemitism Together (FAST), ranskalainen LICRA – Ligue Internationale Contre le Racisme et l’Antisémitisme ja alankomaalainen Anne Frank House.
Kyselytutkimuksia antisemitismin kokemisesta

Euroopan unionin teettämässä kyselyssä vuonna 2018 kahdentoista EU-maan yli 16 tuhannesta juutalaisesta vastaajaasta 90 prosenttia ilmoitti juutalaisvastaisuuden mielestään lisääntyneen kotimaassaan edellisen viiden vuoden aikana. Vastaajista 85 prosenttia piti antisemitismiä vakavana ongelmana. Vastaajista 28 prosenttia kertoi joutuneensa juutalaisvastaisen häirinnän kohteeksi edellisen vuoden aikana. Ulkoista juutalaisuuden merkkiä kantaneista häirintää oli kokenut 37 prosenttia. Vakavimmissa häirintätapauksissa uhri tunnisti tekijäksi äärimuslimin 30 prosentissa tapauksista, vasemmistolaisen 21 prosentissa tapauksissa ja oikeistolaisen 13 prosentissa tapauksista; lopuissa tapauksissa tekijä jäi tuntemattomaksi. Pahinta antisemitismi kyselyn perusteella on Ranskassa. Ranskan juutalaisista 73 prosenttia kertoi vuonna 2012, että he kokevat turvattomuuden tunnetta suurelta osin Lähi-idän konfliktin seurauksena. Turvattomuuden seurauksena moni Euroopan juutalainen piilottaa juutalaisuutensa julkisesti.
Kyselytutkimuksia suhtautumisesta antisemitismiin ja juutalaisiin

Saksassa vuonna 2004 tehdyn mielipidetiedustelun mukaan yksi kolmasosa saksalaisista vastustaa antisemitismiä, 7 prosenttia kannattaa sitä, ja loput sijoittuvat näiden välille. Venäjällä 42 prosenttia ajatteli että juutalaisilla on liikaa vaikutusvaltaa, ja 28 prosenttia kaipaa keisarikunnan aikaista juutalaisten rajoitettua asuinaluetta takaisin. Juutalaisvastaisten asenteiden yleisyys ei Euroopassa riipu juutalaisten määrästä, sillä asenteet ovat usein yhtä kielteisiä sellaisissa maissa joissa juutalaisia on vähän, kuten Espanjassa, Kreikassa ja Romaniassa, verrattuina esimerkiksi Unkariin, Britanniaan ja Ranskaan, joissa juutalaisia on paljon.
Vuonna 2002 eri maissa tehdyssä mielipidetutkimuksessa länsieurooppalaisista 21–63 prosenttia uskoi juutalaisilla olevan liikaa valtaa liikemaailmassa. Noin puolet vastaajista oli sitä mieltä, että juutalaiset puhuivat liikaa holokaustista.
Yhdysvaltalaisista noin 15 % ilmaisi antisemitistisiä näkemyksiä vuoden 2007 kyselyssä. Juutalaisvastaisuus on yleisintä afroamerikkalaisten ja latinoväestön keskuudessa, noin 30 prosentissa.
Vuonna 2011 julkaistun kyselytutkimuksen mukaan vain alle viisi prosenttia useimpien islamilaisten maiden väestöstä suhtautuu juutalaisiin myönteisesti, Israelin muslimeista kuitenkin peräti puolet.
Tunnettuja antisemitistisiä teoksia

Juutalaisista ja heidän valheistaan, Martti Luther, 1543
Das Judenthum in der Musik, Richard Wagner, artikkeli, 1850/1869
Der Sieg des Judenthums über das Germanenthum, Wilhelm Marr, 1879
La France juive, Édouard Drumont, 1886
Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts, Houston Stewart Chamberlain, 1899
Siionin viisaiden pöytäkirjat, tekijä tuntematon, ensijulkaisu 1903, lopullinen versio Sergei Nilus 1905
Kansainvälinen juutalainen (The International Jew), Henry Ford, 1920–1922
Taisteluni, Adolf Hitler, 1925–1926
Der ewige Jude ja Vallanhimo, propagandaelokuvia, 1940
Juutalainen ylivalta (Jewish Supremacism), David Duke, 2003
Kirjallisuutta

Benz, Wolfgang: Holokausti.  ((Der Holocaust, 1995.) Suomentanut Tapani Hietaniemi)  Tampere:  Vastapaino, 2000.  ISBN 951-768-075-9
Bjurwald, Lisa: Euroopan häpeä. Rasistien voittokulku.  ((Europas skam. Rasister på frammarsch, 2011.) Suomennos: Taru Laiho)  Helsinki:  Art House, 2011.  ISBN 978-951-884-484-9
Andrew G. Bostom: The Legacy of Islamic Antisemitism. From Sacred Texts to Solemn History. (englanniksi)
Bruchfeld, Stéphane & Levine, Paul A.: Kertokaa siitä lapsillenne. Kirja juutalaisten joukkotuhosta Euroopassa 1933–1945.  ((Om detta må ni berätta: En bok om Förintelsen i Europa 1933–1945, 1998.) Suomea koskevan luvun kirjoittanut Jukka Hartikainen)  Helsinki:  Opetushallitus, 2001 (2. painos 2006).  ISBN 952-13-1056-1
Kuparinen, Eero: Antisemitismin musta kirja: Juutalaisvainojen pitkä historia.  (Ensimmäinen painos ilmestynyt nimellä Aleksandriasta Auschwitziin: Antisemitismin pitkä historia. 2. tarkistettu ja uudistettu laitos)  Jyväskylä:  Atena, 2008.  ISBN 978-951-796-494-4
Laitila, Teuvo: Uskonto, isänmaa ja antisemitismi: Kiistely juutalaisista suomalaisessa julkisuudessa ennen talvisotaa.  Tampere:  Arator, 2014.  ISBN 978-952-9619-26-9
Myllykoski, Matti & Lundgren, Svante: Murhatun Jumalan varjo: Antisemitismi kristinuskon historiassa.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2005.  ISBN 951-570-614-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin Sanomat; Puolikuu ja Hakaristi.
Helsingin Sanomat: Hanski Jari: Juutalaisviha Suomessa 1918–1944 (Arkistoitu – Internet Archive).
Myllykoski, Matti: Kristillinen juutalaisvastaisuus vaikutti modernin antisemitismin syntyyn (Arkistoitu – Internet Archive). Teologia.fi 19.09.2007.
Vihamielisyys kansallisuusryhmittäin
amerikkalaisvastaisuus
arabivastaisuus
juutalaisvastaisuus
kiinalaisvastaisuus
neuvostovastaisuus
romanivastaisuus
ruotsalaisvastaisuus
saksalaisvastaisuus
suomalaisvastaisuus
venäläisvastaisuus
virolaisvastaisuus
| n k Holokausti |
| --- | --- |
Taustoja:  antijudaismi  antisemitismi  eugeniikka  juutalaiset  kansallissosialismi  keskitysleiri  propaganda  rasismi  selkäänpuukotusteoria  Siionin viisaiden pöytäkirjat 
Natsien juutalaisvainot:  ali-ihminen  der ewige Jude  Einsatzgruppen  ghetot: Krakova, Łódź, Varsova  joukkomurhat: Babyn Jar, Biķernieki, Jedwabne, Liepāja, Paneriai, Rumbula, Odessa  keltainen daavidintähti  Kristalliyö  Madagaskar-suunnitelma  Nürnbergin lait 
Keskitysleirit:  Auschwitz  Bergen-Belsen  Buchenwald  Kaiserwald  Majdanek  Mauthausen  Muselmann  Ravensbrück  Sachsenhausen  Stutthof  Theresienstadt  Luettelo natsien keskitysleireistä  Kapo  leirien naisvartijat  vankitunnukset 
Holokausti:  Wannseen konferenssi  Lopullinen ratkaisu  Operaatio Reinhard  Aktion T4  Arbeit macht frei  tuhoamisleiri  kaasukammio  Zyklon B  Sonderkommando  Birkenau  Bełżec  Chełmno  Sobibór  Treblinka  kuolemanmarssit  Suomen juutalaisluovutukset 
Muut uhrit:  homoseksuaalit  Jehovan todistajat  kommunistit  romanit  slaavit  toisinajattelijat 
Vastarinta:  gheton kansannousu  Varsovan geton kansannousu  ŻOB  ŻZW  heinäkuun 20. päivän salaliitto 
Uhreja ja auttajia:  Corrie ten Boom  Adam Czerniaków  Anne Frank  Miep Gies  Petr Ginz  Albert Göring  Janusz Korczak  Giorgio Perlasca  David Rapoport  Oskar Schindler  Edith Stein 
Vastuulliset:  Viktors Arājs  Karl Brandt  Adolf Eichmann  Odilo Globocnik  Reinhard Heydrich  Heinrich Himmler  Adolf Hitler  Rudolf Höss  Friedrich Jeckeln  Josef Mengele  Julius Streicher  Gestapo  Natsi-Saksa  SS 
Holokaustin jälkeen:  Beriha  Frankfurtin Auschwitz-oikeudenkäynnit  holokaustin kiistäminen  holokaustin muistaminen  Nürnbergin oikeudenkäynnit  Nürnbergin säännöstö  Simon Wiesenthal -keskus  Vanhurskaat kansakuntien joukossa 
Muistomerkkejä:  Yad Vashem  Euroopan murhattujen juutalaisten muistomerkki  Mémorial des Martyrs de la Déportation  Apua anovat kädet 
Keskiaikainen piirros juutalaisista roviolla.
Pogromin uhreja 1905 Jekaterinoslavissa.
Siionin viisaiden pöytäkirjojen painos vuodelta 1934.
Tuhottu synagoga Aleppossa 1947.
Kukkia synagogan pihalla Kööpenahaminassa terrori-iskun jälkeen 2015.
Berliinin holokaustimuistomerkkiä.
Auliot

| Auliot |
| --- | --- |
 vaahtera-aulio (Abutilon × hybridum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Malvoideae
Suku::  Auliot Abutilon  Mill.
Katso myös
   Auliot Wikispeciesissä   Auliot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Auliot (Abutilon) on kasvisuku malvakasvien heimossa. Siihen kuuluu 177 koko maailman trooppisilla ja lämpimillä alueilla alun perin kasvavaa lajia. Aulioiden suvussa on monia koristekasveja. Eräitä lajeja viljellään kuitukasveina Kiinassa.
Tuntomerkit

Auliot ovat enimmäkseen ainavihantia pensaita. Joidenkin aulioden kukat ovat riippuvia ja niissä on laajentunut verhiö ja kellomainen teriö, jossa on viisi limittäistä terälehteä. Tällaiset kukat ovat sopeutuma lintupölytykseen. Valtaosalla aulioista on kuitenkin enemmän hibiskusten kukkaa muistuttava avoin kukka. Kukan väri on useimmiten keltainen tai oranssi.
Levinneisyys

Aulioiden suku on levinnyt laajalle lämpimillä alueilla, mutta enemmistö lajeista on peräisin Etelä-Amerikasta. Chilen lauhkeilla alueilla esiintyy ryhmä lajeja, joiden kukat ovat malvanvärisiä ja lehdet karisevia.
Pohjoismaissa ja Suomessa tavataan luonnonvaraisena yksi auliolaji, kelta-aulio (Abutilon theophrasti). Se on harvinainen Kaakkois-Euroopasta ja Aasiasta kotoisin oleva satunnaistulokaskasvi.
Auliolajeja

brasilianaulio (Abutilon darwinii)
isoaulio (Abutilon grandifolium)
vaahtera-aulio (Abutilon × hybridum)
Abutilon indicum
lyhtyaulio (Abutilon megapotamicum)
kirjoaulio (Abutilon pictum)
pitcairninaulio (Abutilon pitcairnense)
kelta-aulio (”kiinanjuutti”) (Abutilon theophrasti), käytetään myös kuitukasvina
nukka-aulio (”kiinanjuutti”) (Abutilon vitifolium)
Muutamia auliolajeja käytetään muun muassa huonekasveina.
Auliolajeja > Auliot viljelykasveina

Auliot viihtyvät hyvin vettä läpäisevässä mullassa aurinkoisessa tai puolivarjoisessa paikassa. Multa ei saa päästä kokonaan kuivumaan. Kasveja voi lisätä pistokkaista.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Abutilon
Suomen Lajitietokeskus: Auliot – Abutilon
ITIS: Abutilon (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Abutilon (englanniksi)
Flora of China: Abutilon (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q132638  Wikispecies: Abutilon  APDB: 187665  APNI: 56205  BOLD: 121735  CoL: 8ZYJK  eFloraSA: Abutilon  EPPO: 1ABUG  FloraBase: 21749  FNA: 100054  FoAO2: Abutilon  FoC: 100054  GBIF: 3152599  GRIN: 24  iNaturalist: 53864  IPNI: 25769-1  IRMNG: 1117132  ITIS: 21659  NBN: NHMSYS0000455524  NCBI: 3630  NZOR: 6468d6fa-cb12-4317-8ff7-f02e1503f581  Open Tree of Life: 854498  PLANTS: ABUTI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30000557-2  Tropicos: 40003039  VASCAN: 766  VicFlora: 16df739c-a163-4993-afaa-58c658e97329  WFO: wfo-4000000069
Uskonto Guinea-Bissaussa

Uskontokuntiin kuuluminen Guinea-Bissaussa (2018)
Islam (46.1%)
Kansanuskonnot (30.6%)
Kristinusko (18.9%)
Muut (4.4%)
Tämä artikkeli käsittelee Guinea-Bissaun uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Guinea-Bissaun suurin uskonto on islam. Muslimien osuus väestöstä oli 46,1 prosenttia vuonna 2012. Toiseksi suurin uskonto on Afrikan perinteiset uskonnot.
Islam

Islam on Guinea-Bissaun suurin uskonnollinen ryhmä. Suurin osa muslimeista on sunneja. Islamia harjoittavat laajimmin fulanit ja mandinkat. Ahmadiyyojen määrä on erittäin pieni, eikä se rajoitu mihinkään tiettyyn maantieteelliseen alueeseen.
Kansanuskonnot

Noin puolet Guinea-Bissaun väestöstä noudattaa perinteisiä alkuperäiskansojen uskonnollisia käytäntöjä. Alkuperäiskansojen uskontojen harjoittajia asuu yleisesti kaikkialla maassa paitsi maan pohjoisosissa.
Kristinusko

Arviolta 5–10 prosenttia väestöstä kuuluu kristittyihin. Krisityt kuuluvat useisiin eri suuntauksiin, kuten roomalaiskatoliseen kirkkoon ja erilaisiin protestanttisiin kirkkokuntiin. Kristitty väestö on keskittynyt Bissauhun ja muihin suuriin kaupunkeihin.
Moskeija Bafatássa, Guinea-Bissaussa.
Hidas

| Hidas Hector |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Seawolf- ja Hot house studiot
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Jukka Hakoköngäs Pekka Witikka
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 49.46
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  Suomi: 21. (lokakuu 1999)
Hectorin muut julkaisut
| 20 suosikkia – Yhtenä iltana 1997 | Hidas 1999 | Helismaan pikajuna 2001 |
Hidas on Hectorin 20. studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1999. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Hector, ellei toisin mainittu.
Kaikki pääsee taivaaseen – 3.41
Hän on mun nainen – 4.09
Tahdon kaljalle – 2.51
Kunhan meet – 3.54
Yksi pieni ihme – 3.53
Nuoruus – 4.52 (säv. Ilkka Petterson, san. Mika Waltari)
Sitä tai tätä – 3.27
Muistinko kertoa – 3.43
Jos lukisit kuin kirjaa ( -If you only could read my mind- ) – 4.15 (säv. Gordon Lightfoot, suom. san. Hector)
Ei ole aikaa – 5.04
Love Is the Only Way – 4.35
Elämän ja kuoleman tanssi – 5.13
Muusikot

Hector – laulu, taustalaulu (kappaleet 3 ja 11), sähkökitara (kappale 1), akustinen kitara (kappale 5)
Milka Pajukallio – laulu (kappale 12)
Jarmo Saari – kitarat (kappaleet 1–5, 8 ja 10), mandoliini (kappale 3)
Ile Kallio – kitarat (kappaleet 9 ja 11)
Anssi Växby – basso (kappaleet 4 ja 11), kontrabasso (kappaleet 9 ja 12)
Jukka Kiviniemi – basso (kappaleet 1 ja 3)
Harri Ala-Kojola – rummut (kappaleet 1, 3, 9 ja 11)
Anssi Nykänen – rummut (kappaleet 2 ja 4)
Teppo Mäkynen – rummut (kappaleet 7 ja 10)
Jukka Hakoköngäs – kosketinsoittimet (kappaleet 1, 2, 4, 5, 7, 10 ja 12), kitara (kappaleet 7, 8 ja 10), basso (kappaleet 7, 8 ja 10), sähköpiano (kappale 3), haitari (kappale 3), lyömäsoittimet (kappaleet 3 ja 10), melodica (kappale 10)
Pekka Witikka – kosketinsoittimet (kappaleet 6, 9 ja 11), musiikkiohjelmointi (kappaleet 6, 8, 9 ja 11)
Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet (kappaleet 2, 5 ja 12)
Heikki Savolainen – Pro tools & loopit (kappaleet 2, 4, 7, 10 ja 12), lyömäsoittimet (kappale 10)
Juha Tikka – nauhaton basso (kappale 5), taustalaulu (kappale 3)
Tapani Rinne – sopraanosaksofonit, bassoklarinetit (kappaleet 7 ja 10)
Minna Linnove – alttoviulu (kappale 1)
Lea Pekkala – sello (kappale 1)
Jukka Perko – sopraanosaksofoni (kappale 2)
Sirkka-Liisa Kaakinen – battalia-jouset (kappaleet 2 ja 5)
Mika Suihkonen – battalia-jouset & viola da gamba (kappaleet 2 ja 5)
Varpu Haavisto – battalia-jouset & viola da gamba (kappale 2)
Susanne Helasvuo – battalia-jouset (kappale 2)
Kimmo Pohjonen – harmonikka (kappale 5)
Zbigniew Pilch – battalia-jouset (kappale 5)
Mikko Perkola – battalia-jouset & viola da gamba (kappale 5)
Arttu Takalo – vibrafoni (kappale 6)
Maarit – taustalaulu (kappale 10)
Jiri Nikkinen – taustalaulu (kappale 11)
Hannu Leidén – taustalaulu (kappale 4)
Singlet

”Yksi pieni ihme”
”Tahdon kaljalle”
”Muistinko kertoa”
”Hän on mun nainen”
Sisäinen solarium

| Sisäinen solarium Ismo Alanko Säätiö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999–2000 Hitsville IV, Helsinki
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Janne Haavisto
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 61.20
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Ismo Alanko Säätiön muut julkaisut
| Luonnossa 1999 | Sisäinen solarium 2000 | Hallanvaara 2002 |
Sisäinen solarium on Ismo Alanko Säätiön toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kappaleet

Kirskainen Hyvätyinen – 4.10
Sisäinen solarium – 5.23
Kosovo – 7.54
Tyhmää – 2.30
Media – 2.49
Datsun – 5.30
Paha silmä – 3.44
T – 2.56
Sana leijui – 5.13
Vallankumous – 4.10
E-Mail.internet.seksi.seksi.seksi – 3.21
Ehkäpä elämä onkin vain sitä miltä tuntuu – 3.34
Minuutin hiljaisuus – 1.00
Sampo – 9.03
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhtye Ismo Alanko – laulu, sello (12)  Jussi Kinnunen – basso, laulu  Samuli Laiho – kitarat, kielisoittimet  Teho Majamäki – vibrafoni, marimba, putki, lyömäsoittimet  Kimmo Pohjonen – haitari, huuliharppu, sormipianot, harmonium, laulu  Marko Timonen – rummut, lyömäsoittimet  |  Kuoro Ona Kamu  Anna-Mari Kähärä  Säde Rissanen  Mia Simanainen  Riikka Väyrynen  |  Tuotanto Janne Haavisto – tuottaja, miksaaja  Risto Hemmi – miksaaja  Heikki Savolainen – äänittäjä, miksaaja (kappale 11, Seawolf Studios)  Mika Jussila – masteroija (Finnvox)  Tuula Lehtinen – kannen maalaus  Kari – graafinen suunnittelu  |
Singlet

”E-mail.internet.seksi.seksi.seksi”
”Sisäinen solarium”
Sisäinen solarium [single edit]
Tule tuli
Sisäinen solarium [QuickTime-video]
”Tyhmää”
Tyhmää
Labra
Arvostelut

Soundi:
Ophrys doerfleri

| Ophrys doerfleri |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Orhot Ophrys
Laji::  doerfleri
Kaksiosainen nimi
 Ophrys doerfleri  Fleischmann 1925 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ophrys doerfleri on orhoihin kuuluva kämmekkälaji. Se löydettiin Kreikalle nykyisin kuuluvalta Gávdoksen saarelta vuonna 1904 ja nimettiin 21 vuotta myöhemmin. Lajia pidettiin välillä Ophrys cretican synonyymina.
Ophrys doerfleri on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella.
Assyrialaiset (kansa)

| Assyrialaiset> Sūrāyē   Sūryāyē   Āṯūrāyē |
| --- | --- |
Väkiluku:  noin 4,2 miljoonaa
Asuinalueet:  Assyrialaisten kotimaa   Irak 1 300 000    Syyria 75 000   Iran 80 000   Turkki 5 000 Assyrialaisten diaspora   Yhdysvallat 83 000   Ruotsi 80 000  Jordania 77 000  Australia 24 000   Saksa 23 000  Ranska 15 000  Venäjä 14 000  Suomi 300
Kielet:  aramea, syyria  turkki, arabia persia
Uskonnot:  Idän assyrialainen kirkko Kaldealaiskatolinen kirkko
Assyrialaiset (syyriaksi ja arameaksi: ܐܬܘܖ̈ܝܐ (Āṯūrāyē)) ovat aramean- ja syyriankielinen kristitty vähemmistökansa Kaksoisvirranmaan pohjoisosasta. Heidän alkuperäisseutunsa on Eufrat- ja Tigris-jokien välinen alangon pohjoisosa eli Assyria. Heidän naapureinaan asuvat muun muassa kurdit lähiseudun ylängöillä ja vuoristoissa. Assyrialaiskristittyjen asuinalue jakautuu neljän islamilaisen maan, Irakin, Syyrian, Turkin ja Iranin kesken. Assyrialaiset kuuluvat Idän assyrialaiseen kirkkoon tai Antiokian syyrialais-ortodoksiseen kirkkoon, Kaldean katolilaiseen kirkkoon, Kaldean syyrialaiseen kirkkoon. Maailmassa on nykyään yhteensä 3,3 miljoonaa assyrialaista.
Assyrialaisten alkuperä

Nimensä mukaisesti nykyisten assyrialaisten asuma-alue on suunnilleen sama kuin muinaisen Assyrian valtakunnan. Sen muinaisten asukkaiden kanssa heillä ei kuitenkaan ole suoranaisesti juuri muuta tekemistä kuin että he asuvat samalla alueella. Assyriassa aikoinaan puhutun akkadin kielen tavoin myös syyria ja aramea ovat seemiläisiä kieliä, mutta eivät ole suoranaisesti kehittyneet akkadista. Aramean kieli kuitenkin levisi alueelle Syyriasta jo vuosisatoja ennen ajanlaskumme alkua ja oli Lähi-idän laajimmalle levinnyt kieli, kunnes arabia 600-luvulta lähtien vähitellen syrjäytti sen. Assyrialaiskristittyjen keskuudessa aramean ja syyrian kielet ovat kuitenkin säilyneet nykyaikaan saakka.
Assyrialaiskristittyjen esivanhemmat kääntyivät kristinuskoon ensimmäisten joukossa. Myöhempinä aikoina he ovat vuosisatojen ajan kärsineet arabien, turkkilaisten, kurdien ja muiden kansojen heihin kohdistamasta sorrosta.
Assyrialaiskristityt 1900-luvulla

Ensimmäisen maailmansodan aikana assyrialaiskristittyjä vainosivat turkkilaiset, arabit, persialaiset ja kurdit. Suurin osa kansanmurhista tapahtui vuosina 1914-1925, kun Osmaanien valtakunta päätti puhdistaa nykyisen Turkin alueen kristityistä. Tiedetään useita massamurhia, jotka tapahtuivat vuosina 1914–1920 Osmanien valtakunnan alueella, joissa kokonaisia heimoja surmattiin vastasyntyneistä vanhuksiin. Tätä massamurhaa kutsutaan assyrialaisten kansanmurhaksi. Ranskalta, Britannialta ja Venäjältä ei tullut apua, ja sekä ortodoksit, katolilaiset että anglikaanit osallistuivat assyrialaiskristittyjen pakkokäännytykseen. Läntiset kirkot loivat arameankielistä kirjallisuutta käännytystyön tarpeisiin, ja lyhytikäisten turvatakuiden vakuudeksi erinäisiä assyrialaisseurakuntia painostettiin liittoutumaan joko ortodoksien, katolilaisten tai eri protestanttisten kirkkojen kanssa. Länsimaihin paenneisiin assyrialaispakolaisiin kohdistettiin painostusta, aramealaisen kotikielen käyttöä vastustettiin, ja pappeja ei päästetty pakolaisseurakuntiin, koska vaikutusvaltaisissa uskonnollisissa piireissä todettiin, että assyrialaiskristitty täytyi kastaa uudelleen, jos tämä ei käynyt puoleen vuoteen ehtoollisella. Heidän olemassaoloaan vähäteltiin, heitä väitettiin tarpeen vaatiessa sekä arabikristityiksi, kurdikristityiksi, armenialaisiksi, syyrialaisiksi, pakanakristityiksi, harhaoppisiksi, uskonpettureiksi että synkretisteiksi. Joissain maissa nämä pehmeät painostuskeinot ovat yhä käytössä.