stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Todd

Todd on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alexander R. Todd (1907–1997), brittiläinen biokemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
Andy Todd (s. 1974), englantilainen jalkapalloilija
Ann Todd (1909–1993), englantilainen näyttelijä
Colin Todd (s. 1948), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
Daine Todd (s. 1987), kanadalainen jääkiekkoilija
Emmanuel Todd (s. 1951), ranskalainen historian ja väestötieteen tutkija
Garfield Todd (1908–2002), Etelä-Rhodesian pääministeri 1953–1958
Jasmine Todd (s. 1993), yhdysvaltalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä
Kate Todd (s. 1987), kanadalainen näyttelijä
Mark Todd (s. 1956), uusiseelantilainen kenttäratsastaja ja olympiavoittaja
Michael Todd (1907–1958), yhdysvaltalainen elokuva- ja viihdetuottaja
Mika Todd (s. 1984), japanilais-yhdysvaltalainen laulaja
Paul Todd, englantilainen kitaristi
Ric Todd (s. 1959), brittiläinen diplomaatti
Richard Todd (1919–2009), brittiläinen näyttelijä
Sonia Todd (s. 1959), australialainen näyttelijä
Suzanne Todd (s. 1965), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
Thelma Todd (1906–1935), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tony Todd (1954–2024), yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja
Walter Edmond Clyde Todd (1874–1969), yhdysvaltalainen lintutieteilijä
Muuta

Sweeney Todd, samannimisestä kuvitteellisesta sarjamurhaajaparturista kertova musikaali
Todd Flanders, kuvitteellinen hahmo animaatiosarjassa Simpsonit
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hannu Simpura

Hannu Simpura (s. 10. tammikuuta 1953 Lohja) on suomalainen kirjailija ja Kriittisessä korkeakoulussa työskentelevä kirjallisuuden opettaja. Simpuralla on teoreettisen filosofian lisensiaatin tutkinto Turun yliopistosta. Kriittisessä korkeakoulussa hän on työskennellyt vuodesta 2000 alkaen.
Julkaistut teokset

Yökausien kartta (1990, Gummerus)
Ikuiset kuoriaiset (1991, Gummerus)
Helmuth Kalastaja ja seuralaiset (1993, Gummerus)
Tyhmiä eläimiä (1996, Gummerus)
Luostarini synty ja tuho (1998, Gummerus)
Jo-ku (2000, Gummerus)
Kirjoittakaa paremmin, hyvät ihmiset! : Romaani kirjoittajan kasvattamisesta (2024, Sininen jättiläinen)
Suomen Uuni

Suomen Uuni Oy oli nykyisin Helsinkiin kuuluvalla Malmilla ainakin 1930-luvulta 1960-luvulle toiminut valimo ja konepaja, jossa valmistettiin Vee-Vee- ja SU-merkkisiä tulisijoja: puuliesiä etupäässä suurkeittiöihin, saunankiukaita, muuripatoja, kamiinoita ja niiden savuhormeja ja muita varusteita. Yrityksen perustaja oli rakennusmestari Viktor Vikkula.
Tehdas sijaitsi Malmin ja Tapanilan rajalla pääradan varressa, ilmakuvien perusteella nykyisen Malmin kauppatien ja Halmetien risteyksen tienoilla. Tehtaan myyntikonttori oli Helsingin keskustassa. Helmikuussa 1939 yrityksen vain vuotta aiemmin valmistunut, yläosaltaan puurakenteinen tehdasrakennus tuhoutui tulipalossa.
Kesäduuni blues

Jussi Raittisen suomennoksessa Eddie Cochranin kappaleesta ”Summertime Blues” teinipoika harmittelee ”kun on pakko mennä duuniin /
joka päivä koko kesän ajan tonne Suomen Uuniin”. Usein on luultu, että firmannimi on keksitty sanoitukseen vain hyvän loppusoinnun takia, mutta laulussa siis viitataan todelliseen yritykseen. Jussi Raittinen on kertonut keksineensä riimin nuorena kuulemastaan hokemasta: ”Missä oot duunissa? Suomen Uunissa. Missä oot töissä? Suomen Vöissä.”
Aiheesta muualla

Suomen Uunin esitteitä ja hinnastoja digitoituina, Kansalliskirjasto.
Salomonsaaret kesäolympialaisissa 2016

Salomonsaaret osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kolme urheilijaa kahdessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi painonnostaja Jenly Tegu Wini.
Joukkue > Painonnosto

Jenly Tegu Wini – naisten alle 58 kg
Joukkue > Yleisurheilu

Rosefelo Siosi – miesten 5 000 m
Sharon Firisua – naisten 5 000 m
Goodhartin laki

Goodhartin laki on periaate, jonka mukaan mittari menettää merkityksensä, kun siitä tulee tavoite. Tämä johtuu siitä, että ihmiset alkavat optimoida mittaria sen sijaan, että keskittyisivät alkuperäiseen tarkoitukseen.  Laki on nimetty brittiläisen taloustieteilijän Charles Goodhartin mukaan, joka esitti sen ensimmäisen kerran vuonna 1975.
Goodhartin laki on tärkeä go-to-market-tiimeille, koska se osoittaa, että pelkkä numeroiden seuraaminen ei riitä arvioimaan ja parantamaan liiketoiminnan tuloksia. Jos tiimi asettaa tavoitteekseen esimerkiksi tietyn määrän uusia asiakkaita tai myyntiä, se voi alkaa optimoida vain näitä mittareita ja unohtaa muut tekijät, kuten asiakastyytyväisyyden, tuotteen laadun tai pitkän aikavälin arvon. Tämä voi johtaa siihen, että tiimi saavuttaa tavoitteensa, mutta samalla heikentää yrityksen kilpailukykyä ja mainetta.
Go-to-market-tiimien tulisi siis käyttää useita erilaisia mittareita arvioidakseen työnsä vaikutusta ja välttääkseen Goodhartin lain sudenkuopat. Tiimien tulisi myös olla tietoisia siitä, että mittarit voivat muuttua ajan myötä ja että niitä tulisi päivittää tarvittaessa. Lisäksi tiimien tulisi pyrkiä ymmärtämään mittareiden taustalla olevat syy-seuraussuhteet ja mekanismit eikä vain luottaa sokeasti lukuihin.
Miska Kaukonen

| Miska Kaukonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1975 Kaarina
Näyttelijä
Palkinnot
 Vuoden turkulainen 2018  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Miska Kaukonen (s. 1975 Kaarina) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Vares – Sheriffi (2015) ja Paha maa (2005). Lisäksi hän on vieraillut tv-sarjassa Kaverille ei jätetä (2003). Kaukonen on näytellyt myös muun muassa Linnateatterissa ja Turun kaupunginteatterissa.
Urapolku

Kaukonen muutti päälle parikymppisenä Turkuun. Oli mukana Kaarinan nuorisoteatterin toiminnassa. Vuokrasivat kuudestaan tilan ja perustivat Teatteri Suden elokuvateatteri Kasinon paikalle. Aloitti Rauman Kaupunginteatterissa näyttelijäharjoittelijana ja samana vuonna tarjoutui opiskelupaikka teatterikorkeakoulussa 1998–2002. Puolitoista vuotta näytteli Turun Kaupunginteatterissa Peter Pan näytelmässä. Teatteri Susi yhdistyi 2003 Turun Uuden Teatterin kanssa ja nimitys muutettiin Linnateatteriksi. Näyttelijänä 2003–2006 Turun kaupunginteatterilla ja Linnateatterilla sivuohella töissä. Ura johti enemmän Linnateatterin puolelle ja toi kesiin Emma teatteriesitykset. Vuoden 2018 palkinto vuoden turkulaiselle toi paljon lisänäkyvyyttä, palkintopatsaan ja kunniakirjan. Näytteleminen jatkuu.
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva / Televisioelokuva | Elokuvat> Rooli | Elokuvat>  | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Yhteinen huone |  |  |  |
| 2003 | Venny | Nisse aho |  |  |
| 2003 | Kaunis mies | Hartsa |  |  |
| 2003 | Kaverille ei jätetä | Flashback |  |  |
| 2004 | Levottomat 3 – kun mikään ei riitä | Mika |  |  |
| 2004 | Karaoke | Halla |  |  |
| 2005 | Paha maa | Masa |  |  |
| 2006 | Riisuttu mies | Laajola |  |  |
| 2007 | Mitätön | Lev |  |  |
| 2008 | Käsky | Valkokaartilainen |  |  |
| 2010 | Alamaailma trilogia: vanki, kyttä ja lakimies | Karpio |  |  |
| 2011 | Tunarit |  |  |  |
| 2013 | Nightsatan – tuomion luupit | Mandy |  |  |
| 2015 | Vares – Sheriffi | Pekka Koskenlaskija |  |  |
| 2017 | Ankeisin joulutervehdys | Abraham |  |  |
| 2017 | Tuntematon sotilas | Nostomies |  |  |
| 2019 | Tuntematon sotilas: minisarja  | Sekava nostomies |  |  |
| 2020 | Lasten tasavalta | Volle Morttonen |  |  |
Filmografia > Näytelmät

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Näytelmä | Elokuvat> Teatteri | Elokuvat> Rooli | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Herrojen Eeva | Espoon kaupunginteatteri |  |  |
| 2001 | Punainen neilikka | Tampereen teatteri |  |  |
| 2003 | Kardemumman yössä | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2004 | Mieletön Turun historia | Linnateatteri |  |  |
| 2005 | Konkurssisirkus | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2005 | Kaksi näytelmää rakkaudesta – Uudet linjat | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2005 | Mieletön raamatun historia | Linnateatteri |  |  |
| 2005 | Luulosairas | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2005 | Pyhä keikka, pelko jäytää sielua | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2006 | Birdy | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2006 | Sokerihumala | Linnateatteri |  |  |
| 2006 | Klassikkokaraoke | Linnateatteri |  |  |
| 2006 | Raamattu - eli iso kirja kannesta kanteen | Linnateatteri |  |  |
| 2008 | Vares & huhtikuun tytöt | Emma ja Linnateatteri |  |  |
| 2008 | Romeo ja Julia | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2008 | Tukkijoella | Turun kaupunginteatteri | Tukkimies |  |
| 2009 | Mieletön Turun lähihistoria | Linnateatteri |  |  |
| 2009 | Ohukainen ja paksukainen | Linnateatteri | Ohukainen |  |
| 2009 | Viivi ja Wagner | Emma ja Linnateatteri | Wagner |  |
| 2010 | Seitsemän veljestä | Emma teatteri | yksi veljeksistä |  |
| 2011 | Muskettisoturit | Peacock-teatterit ja Turkuhalli |  |  |
| 2011 | Vares & nuoruustango | Emma ja Linnateatteri |  |  |
| 2012 | Vadelmavenepakolainen | Tampereen teatteri |  |  |
| 2012 | Kakola – rockmusikaali | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2012 | William Shakespearen kootut teokset | Linnateatteri |  |  |
| 2013 | Vetämättömät – Balladi villistä länsi-Suomesta | Emma ja Linnateatteri |  |  |
| 2013 | Rocky Horror Show | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2014 | Mieletön Turun tulevaisuus | Linnateatteri |  |  |
| 2014 | Kristian – idiootti iskussa | Linnateatteri |  |  |
| 2015 | Breaking the waves | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2015 | Hockey Night | Emma ja Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2015 | Vares – Sheriffi | Turun kaupunginteatteri | Sheriffi Pekka Koskenlaskija |  |
| 2016 | Linnan juhlat | Emma ja Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2016 | Robin Hoodin sydän | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2016 | Kolmen kimppa | Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2016 | Erittäin hyvä ilta | Sunborn ja Linnateatteri |  |  |
| 2017 | Mieletön elokuvan historia | Linnateatteri |  |  |
| 2017 | Fingerpori | Emma teatteri | Homelius, Jeesus, Saatana |  |
| 2018 | Taru sormusten herrasta | Turun kaupunginteatteri | Klonkku |  |
| 2018 | Love me Tinder | Emma teatteri |  |  |
| 2019 | Heideken | Linnateatteri |  |  |
| 2020 | Helppo ero | Emma ja Turun kaupunginteatteri |  |  |
| 2021 | Hobitti | Turun kaupunginteatteri | Klonkku |  |
Filmografia > Ohjaaja ja käsikirjoittaja näytelmissä

Ohjaus
2011 Luolamiehen poika ohjaus
2013 Lasse-Maijan etsivätoimisto
2014 Poika
Käsikirjoitus
2015 Hockey Night -lätkäkomedia
2019 Heideken
Tapahtumat

2011 Turun kauppatorin teltassa elävät esiintyjät
2013 Naisday-tapahtuman lavalla Turun messukeskuksessa
2014 Jeesus-roast Linnateatterilla
Aiheesta muualla

Miska Kaukonen, Turun kaupunginteatterin nettisivut
Senna Vodzogbe

| Senna Vodzogbe> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2016–
Merkittävät roolit:  Zahra Danquah (Syke)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Senna Vodzogbe (s. 8. joulukuuta 1994) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi etenkin roolistaan suomalaisessa sairaalasarja Sykkeessä, jossa hän esittää sairaanhoitaja Zahraa.
Vodzogbe valittiin vuonna 2019 opiskelemaan näyttelemistä Tampereen yliopistoon. Vodzogbe on syntynyt Järvenpäässä. Hänen sukujuurensa ovat isän puolelta Ghanasta.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2023 | Syke: Särkynyt sydän | Zahra Danquah |
| 2023 | Pakoja ja haaveita | raskaana oleva nainen |
| 2024 | Parvet | Nora |
Televisiosarjat
| Vuosi | Sarja | Rooli |
| 2016 | Kynsin hampain | nainen kampanjatoimistolla |
| 2017 | Karma | Saaga |
| 2018 | Hulttiot | pakolainen |
| 2018–2020, 2023 | Syke | Zahra Danquah |
| 2019 | Roba | nainen leipäjonossa |
| 2021 | Jönneli | kansalainen |
| 2021 | Luottomies | Cisu Siven |
| 2022 | Koskinen | Silja |
Aiheesta muualla

Senna Vodzogben kotisivut
Senna Vodzogbe Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Persefone

Dante Gabriel Rossettin maalaus Persefoneen roomalaisesta vastineesta Proserpinasta vuodelta 1874.
Persefone (m.kreik. Περσεφόνη) tai homeerisessa muodossaan Persefoneia, Eleusiin mysteereissä myös Kore (Κόρη 'neito'), oli kreikkalaisessa mytologiassa kuolleiden valtakunnan valtiatar sekä Demeterin (maan, viljan ja hedelmien jumalattaren) tytär. Hänen roomalainen vastineensa on Proserpina. Persefonea luonnehditaan nuoreksi kauniiksi naiseksi, jota kaikki rakastivat.
Mytologian mukaan myös Haades halusi Persefonen itselleen ja kaappasi tämän mukaansa Manalaan. Demeter etsi tytärtään leppymättömästi ja kielsi kasveja kasvamasta, kunnes tyttö löytyisi. Lopulta maan muuttuessa autiomaaksi ylijumala Zeus määräsi Haadeen vapauttamaan Persefonen, mutta Haades ei suostunut vaan huijasi Persefonen syömään neljä granaattiomenan siementä, jonka takia hänen pitää viettää Haadeksen kanssa neljä kuukautta: kun Persefone lähtee äitinsä luota, äiti itkee ja kieltää kasveja kasvamasta; ja kun Persefone palaa, koittaa kevät.
Toiset tarinat antavat myös osviittaa siitä, että Persefone olisi ollut tietoinen manalan granaattiomenien vaikutuksesta, ja söi ne tahallaan päättäen itse kohtalonsa. Persefonen kerrottiin olevan rakastunut Haadekseen ja myös nauttivan roolistaan manalan kuningattarena. Tämänkin tarinan mukaan Persefone kuitenkin viettää vain talven ajan aikaa manalassa ja hänen palatessaan kevät koittaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Persefone Wikimedia Commonsissa
Ghost Rider: Koston henki

| Ghost Rider: Koston henki> Ghost Rider: Spirit of Vengeance |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Mark Neveldine  Brian Taylor 
Käsikirjoittaja:   Scott M. Gimple  Seth Hoffman  David S. Goyer 
Tuottaja:   Ashok Amritraj  Avi Arad  Michael De Luca  Steven Paul 
Säveltäjä:  Dave Sardy
Kuvaaja:  Brandon Trost
Leikkaaja:  Brian Berdan
Pääosat:   Nicolas Cage  Ciarán Hinds  Violante Placido 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Big Bang Media Netflix
Ensi-ilta:  17. helmikuuta 2012
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  51 000 000 dollaria
Tuotto:  132 563 930 dollaria
Edeltäjä:  Ghost Rider – aaveajaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ghost Rider: Koston henki (Ghost Rider: Spirit of Vengeance) on 3D-supersankarielokuva ja jatko-osa elokuvalle Ghost Rider – aaveajaja. Elokuvan pääosia esittävät Nicolas Cage, Johnny Whitworth, Fergus Riordan, Ciarán Hinds, Violante Placido, Idris Elba ja Christopher Lambert. Elokuvan ovat ohjanneet Mark Neveldine ja Brian Taylor. Elokuvan ensi-ilta oli 17. helmikuuta 2012.
Juoni

Johnny Blaze on edelleen demonin vallassa ja pystyy muuttumaan tulta syökseväksi Aaveajajaksi. Hänen on jäljitettävä poika, joka saattaa olla itse Paholaisen jälkeläinen.
Aiheesta muualla

Ghost Rider: Koston henki Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvassa esiintyvä ajoneuvo, Bagger 288, maailman suurin maakulkuneuvo.
Biokapasiteetti

Biokapasiteetti on ekologiaan liittyvä termi, joka kuvaa sitä kuinka suuren alueen maapallolta ihminen voi keskimäärin käyttää materiaaleihin, energiaan, ravinnon tuotantoon ja jätteiden käsittelyyn, jotta ihminen noudattaisi kestävää kehitystä, joka takaa samanlaiset elinmahdollisuudet myös tuleville sukupolville. Maapallon ekologinen kapasiteetti yhtä ihmistä kohden on noin 1,8 hehtaaria, kun taas esimerkiksi suomalaisen keskimääräinen ekologinen jalanjälki oli vuonna 2016 noin 6,2 hehtaaria per henkilö. Suomen biokapasiteetti (noin 12 hehtaaria) on taas tuplaten suurempi kuin suomalaisen ekologinen jalanjälki.
Lyhyemmin sanottuna biologinen kapasiteetti siis tarkoittaa sitä pinta-alaa maa- ja vesiekosysteemejä, jonka maapallo pystyy yhdelle ihmiselle tarjoamaan ilman että tulevien sukupolvien elinmahdollisuudet heikkenevät.
ǂKhomanin kulttuurimaisema

| ǂKhomanin kulttuurimaisema |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Etelä-Afrikka  25°41′15.4″S, 20°22′28.5″E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (v)(vi)
Tunnusnumero:  1545
Valintahistoria
Valintavuosi:  2017
 
ǂKhomanin kulttuurimaisema on Unescon maailmanperintökohde Etelä-Afrikassa. Se sijaitsee maan pohjoisosassa, Botswanan ja Namibian rajalla, samalla alueella Kalahari Gemsbokin kansallispuiston (KGNP, osa Kgalagadin kansallispuistoa) kanssa. Suuri hiekka-aavikko sisältää jäänteitä ihmisasutuksesta kivikaudelta nykypäivään, ja se liittyy entisen paimentolaisen ǂKhomani San -kansan kulttuuriin ja sopeutumiseen ankariin autiomaaolosuhteisiin. Heille kertyi erityistä etnobotanista tietoa, kulttuurisia käytäntöjä ja maailmankuva, joka liittyy ympäristön maantieteellisiin piirteisiin. ǂKhomanin kulttuurimaisema todistaa elämäntavasta, joka vallitsi alueella ja muokkasi paikkaa tuhansien vuosien ajan.
Maisemassa elää muutamia satoja saneja, joista alle 30 puhuu N|u-kieltä. He elävät metsästäjä-keräilijä-kulttuurissa, jäljittäen riistaa ja ampuen sitä myrkkynuolilla. Sanien yhteiskuntarakenne koostuu sukulaisryhmistä, eikä sillä ole johtajia. Yksityisomaisuus rajoittuu tavaroihin, joita voi kantaa mukanaan.
The Scene (Eskimo Callboyn albumi)

| The Scene Eskimo Callboy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. elokuuta 2017
 Kesto: 46.18
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Eskimo Callboyn muut julkaisut
| Crystals 2015 | The Scene 2017 | Rehab 2019 |
The Scene on saksalaisen metalcore yhtyeen Eskimo Callboyn studioalbumi, joka julkaistiin 25. elokuuta 2017.
Kappaleet

Back In The Bizz – 3.07
MC Thunder – 3.50
The Devil Within – 3.44
Banshee – 3.21
The Scene – 3.13 (feat. Fronzilla)
VIP – 3.10
Shallows – 3.21
Nightlife – 3.42 (feat. Little Big)
X – 0.57
New Age – 3.21
Frances – 3.36
Rooftop – 3.06
Calling – 4.19
The Devil Within (Acoustic) – 3.26 (feat. Tobias Rauscher)
Arvostelut

Imperiumi: 7-/10
Wilhelm Burjam

Wilhelm Burjam (1902)
Wilhelm Johann Burjam (1. tammikuuta 1842 Lyypekki – 14. lokakuuta 1914 Viipuri) oli Pohjoismaiden Osakepankin pääjohtaja ja kauppaneuvos (1907).
Burjamin isä oli Lyypekin oopperan johtaja. Hän toimi pankkialalla Frankfurtissa ja Pietarissa ennen asettumistaan Viipuriin. Burjam toimi viipurilaisen Pohjoismaiden Osakepankin johtajana vuosina 1872–1906.
Burjam oli naimisissa Ludovica ”Louise” Adelaide Eugenie Waeytensin (1848–1922) kanssa. Heidän tyttärensä oli oopperalaulaja Mally Burjam-Borga ja poikiansa pankinjohtaja Fritz Burjam ja filosofian tohtori, päätoimittaja ja liikemies Willy Burjam.
Fred Gwynne

Fred Gwynne (vasemmalla) ja Joe E. Ross Auto 54, kuuluuko? -sarjan mainoskuvassa.
Fred Gwynne (10. heinäkuuta 1926 – 2. heinäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan ehkä parhaiten Herman Munsterin roolista tilannekomediassa Me hirviöt, tilannekomediasta Auto 54, kuuluuko? sekä roolistaan Jud Crandallina vuoden 1989 kauhuelokuvassa Uinu, uinu lemmikkini. Hän kirjoitti myös lastenkirjallisuutta. Gwynne oli 196 cm pitkä.lähde? Hän kuoli haimasyöpään vuonna 1993 kahdeksan päivää ennen kuin olisi täyttänyt 67 vuotta. Hänellä oli vaimo ja neljä lasta.
Aiheesta muualla

Fred Gwynne Elonetissä.
Fred Gwynne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Junost Minsk

| Junost Minsk |
| --- | --- |

Perustettu:  1975
Entiset nimet:  SDJuSSchOR Junost (1975−1994)
Kaupunki:   Minsk
Kotiareena:  Tšižovka-Arena (8 807 paikkaa) 
Sarjataso:   Ekstraliga
Värit:                
Päävalmentaja:   Sergei Stas
Mestaruudet:  9 (2004, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2016, 2019, 2020)
Hopeaa:  5 (2008, 2014, 2015, 2017, 2018)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HK Junost Minsk (valkoven. ХК Юнацтва-Мінск, H’K Junatstva-Minsk, ven. ХК Юность-Минск) on valkovenäläinen jääkiekkojoukkue, joka pelaa tällä hetkellä Valko-Venäjän Ekstraligaa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Tšižovka-Arenalla, joka sijaitsee Minskissä.
Saavutukset

Valko-Venäjän Ekstraliga ja Vysšaja Liga:
Voitot (9): 2004, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2016, 2019, 2020
Valko-Venäjän Cup (jääkiekko):
Voitot (5): 2005, 2010, 2011, 2014, 2020
Continental Cup:
Voitot (3): 2007, 2010, 2018
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Georgi Kuznetsov | L | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Nikita Mytnik | L | 2025 | Minsk, Valko-Venäjä |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 6 |  | Maksim Suštšinski | L | 2025 | Babruisk, Valko-Venäjä |
|   |  | Roman Dostanko | L | 2025 | Salihorsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Timur Fatkullin | R | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |
|   |  | Nikita Parfenjuk | L | 2025 | Soligorsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Ilja Sidoruk | L | 2025 |  |
|   |  | Sergei Stankevitš | L | 2025 | Mahiljou, Valko-Venäjä |
|   |  | Vladislav Surkov | R | Laina | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Pavel Voronov | L | 2026 | Homel, Valko-Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 13 |  | Aljaksandr Kitarov | L | KH / VLH | 2025 | Navapolatsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto |
| 18 |  | Pavel Kulikov | L | KH | 2025 | Nižnekamsk, Venäjä |
| 98 |  | Arseni Kovgorenja | L | H | Laina | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Valentin Demtšenko | L | OLH | Laina | Vitsebsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Vladislav Demidovitš | R | H | 2025 | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Dmitri Koliškin | L | H | 2025 | Homel, Valko-Venäjä |
|   |  | Ivan Kosorenkov | L | LH | 2025 | Mytištši, Venäjä |
|   |  | Aleksandr Kulagin | L | OLH | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Stanislav Kutškin | L | H | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | German Nesterov | L | H | 2025 | Nižnekamsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
|   |  | German Pirogovski | L | H | 2024 | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Aleksandr Popkov | R | H | Laina | Mahiljou, Valko-Venäjä |
|   |  | Vladimir Rovba | L | H | 2025 | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Vladislav Šilo | L | KH | 2025 | Minsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Gleb Škaptsov | L | H | 2025 | Vitebsk, Valko-Venäjä |
|   |  | Nikita Verenitš | L | H | Laina | Pinsk, Valko-Venäjä |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Sergei Stas
Lähde: EliteProspects
Tiedekeskus Heureka

| Tiedekeskus Heureka |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  säätiö
Perustettu:  säätiö 1983, tiedekeskus 1989
Toimitusjohtaja:  Mikko Myllykoski 
Puheenjohtaja:  Markku Kuula
Kotipaikka:  Vantaa
Toimiala:  museo (päätoimiala), elämyspalvelut, kahvila, kokouspalvelut, kokoustilat, konferenssitilat
Henkilöstö:  98 
Tytäryhtiöt:  Tiedekauppa Magneetti Oy ja Heureka Overseas Productions Oy
Kotisivu:  www.heureka.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heureka on suomalainen tiedekeskus Vantaan Tikkurilassa. Se sijaitsee pääradan ja Keravanjoen risteyskohdassa. Vuonna 1989 toimintansa aloittaneessa tiedekeskuksessa tutustutaan tieteeseen ja teknologiaan vuorovaikutteisissa näyttelyissä, planetaariossa, Ideaverstalla, oppimisohjelmissa ja tapahtumissa. Heurekan ydinajatuksena on ”tuottaa oivaltamisen iloa kaikille”. Heureka on yksi Suomen suosituimmista vapaa-ajan keskuksista, jossa käy keskimäärin lähes 300 000 vierailijaa vuosittain. Nimi Heureka viittaa Arkhimedeen sanomaksi arveltuun lauseeseen ”Olen löytänyt sen!”.
Tiedekeskus Heurekan pääsisäänkäynti
Tiedekeskus Heureka on taloudellista voittoa tavoittelematon yleishyödyllinen yhteisö, jonka toiminnasta vastaa Tiedekeskussäätiö. Tiedekeskussäätiö on laajapohjainen yhteistyöjärjestö, johon osallistuvat Suomen tiedeyhteisö, opetuselämä, elinkeinoelämä, valtiovalta ja paikallishallinto. Säätiön 10 taustayhteisöä osallistuu aktiivisesti Heurekan toimintaan sitä tukien ja kehittäen. Säätiön korkein päättävä elin on hallitus, jonka jäsenet valitsee valtuuskunta. Päivittäistä toimintaa johtaa Heurekan toimitusjohtaja apunaan johtajisto ja muu Heurekan henkilökunta. Heurekan toimitusjohtajana on syyskuusta 2020 alkaen toiminut Mikko Myllykoski.