stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kashima-Shinryū

Kashima-Shinryū (jap. 鹿島神流) on 1400-luvun lopulla perustettu perinteinen japanilainen taistelulajikoulukunta. Kashima-Shinryūn perustivat Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto yhdessä Kunii Genpachirô Kagetsugun kanssa. Koulukunnan nykyinen johtaja, professori Humitake Seki, on lajin 19. pääopettaja (shihanke).
Ennen Seki-senseitä Kashima-Shinryūn jäseneksi pääseminen oli vaikeaa ja muille kuin japanilaisille tämä oli käytännössä mahdotonta. Seki-sensein mukana Kashima-Shinryūn pääsali siirtyi Tokiosta Tsukuban yliopistoon 1976, ja muutama vuosi tämän jälkeen saivat ensimmäiset ulkomaalaiset mahdollisuuden aloittaa harjoittelun.
Kashima-Shinryūta harjoitellaan Japanin lisäksi nykyään myös Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Israelissa. Euroopassa lajia opetetaan kahdeksalla salilla, Bredassa, Dresdenissä, Frankfurtissa, Haagissa, Helsingissä, Ljubljanassa, Lontoossa  ja Tampereella. Suomessa Kashima-Shinryūn opetus alkoi Helsingin yliopiston salilla 1996. Tampereen Teknillisen Yliopiston salilla opetus alkoi vuonna 2002.
Harjoittelu

Kashima-Shinryūn harjoittelu on pääosin kata-muotoista pariharjoittelua. Harjoittelu alkaa aina miekkatekniikoiden (kenjutsu) ja jūjutsun opiskelulla. Perusteiden oppimisen jälkeen opiskeltava asevalikoima laajenee kattamaan tärkeän osan muinaisen bushin taisteluvälinevalikoimasta. Opiskeltavia taitoja ovat mm. puukkotekniikat (kaikenjutsu), pienet heittoaseet (shurikenjutsu), keppitekniikat (bōjutsu ja jōjutsu) sekä tekniikat pitkillä pisto- ja viiltoaseilla (sōjutsu ja naginatajutsu). Vaikka koulun harjoitteet erityyppisillä aseilla ulkoisesti poikkeavatkin toisistaan, ne noudattavat yhtenäisiä periaatteita.
Tärkein harjoitteluväline Kashima-Shinryūssa on puumiekka (bokutō) joka vastaa painoltaan ja ulkomitoiltaan varsin hyvin oikeaa miekkaa. Miekan kädensuoja (tsuba) on pari senttiä paksu, ja se suojaa hyvin käsiä. Tekniikat tehdään kontrolloidusti, mutta realistisesti, ja niinpä tukeva rakenne ja paksu tsuba ovat välttämättömiä. Kaikki Kashima-Shinryūn miekkatekniikat voidaan tehdä bokutōlla, mutta useissa tekniikkasarjoissa käytetään turvallisuussyistä nahkalla päällystettyä bambumiekkaa (fukuroshinai).
Kashima-Shinryun tekniikkasarjoja

Kenjutsu
Kihontachi (5 muotoa)
Uradachi (10 muotoa)
Aishin kumitachi (5 muotoa)
Jissen tachigumi (10 muotoa)
Kassen tachi (10 muotoa)
Tsubazeri (6 muotoa)
Taoshiuchi (6 muotoa)
Jujutsu
Idori (6 muotoa)
Tachiwaza (10 muotoa)
Nagewaza (8 muotoa)
Kumiwaza kusogudori (10 muotoa)
Toritegaeshi (37 muotoa)
Ushirowaza (3 muotoa)
Battojutsu (32 muotoa)
Kaiken/tantojutsu (8 muotoa)
Jojutsu (10 muotoa)
Naginatajutsu (20 muotoa)
Bojutsu (20 muotoa)
Sojutsu (10 muotoa)
Jo tachiai (13 muotoa)
Naginata tachiai (7 muotoa)
Sojutsu tachiai (6 muotoa)
Kusarigama tachiai (5 muotoa)
Tachiai naginata (15 muotoa)
Arvoasteet

Kashima-Shinryūn arvoasteet ovat alimmasta korkeimpaan
Kirigami
Shomokuroku
Shoden
Chūden
Okuden
Kaiden
Menkyo-Kaiden
Korkeimmat arvot Suomessa: Menkyo-Kaiden (3) ja Kaiden (3).
Kastanospermiini

| Kastanospermiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (1S,6S,7R,8R,8aR)-1,2,3,5,6,7,8,8a-oktahydroindolitsiini-1,6,7,8-tetroli
CAS-numero:  79831-76-8
PubChem CID:  54445
SMILES:  C1CN2CC(C(C(C2C1O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H15NO4
Moolimassa:  189,21 g/mol
Sulamispiste:  212-215 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Kastanospermiini (C8H15NO4) on indolitsidiinirakenteisiin alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä ja sen johdannaisia tutkitaan lääkkeinä diabetekseen ja eräitä virustauteja vastaan.
Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet

Kastanospermiini eristettiin ensimmäinen kerran australialaisesta puupavusta (Castanospermum australe). Sitä on erityisesti kuoressa, lehdissä ja siemenissä. Tämän jälkeen sitä on löydetty eräistä muistakin kasveista, kuten hernekasveihin kuuluvan suvun Alexa lajeista. Kasveissa kastanospermiini toimii myrkyllisenä puolustuskemikaalina hyönteisiä vastaan, mutta eräät kovakuoriaiset syövät silti sitä ja keräävät kastanospermiiniä elimistöönsä. Kasvit tuottavat kastonospermiiniä lähtien lysiinistä.
Kastanospermiini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. Kastanospermiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +79,7. Kastanospermiini on tehokas glykosidaasientsyymien inhibiittori. Tämän vuoksi sitä on tutkittu käytettäväksi diabeteksen ja eräiden virusinfektioiden kuten Hepatiitti C:n, HIV:n ja denguekuumeen hoitoon. Kastanospermiini itsessään on kuitenkin liian myrkyllinen ja huonosti imeytyvä. Sille altistumisen haittavaikutuksena on muun muassa voimakas huonovointisuus. Yhdisteen glykosideja on tutkittu diabeteksen hoitoon ja selgosiviiriä, joka on kastanospermiinin butaanihappoesteri ja metaboloituu elimistössä kastanospermiiniksi, tutkitaan hepatiitin ja HIV:n hoidossa.
Karvian kirkko

| Karvian kirkko |
| --- | --- |
 Karvian kirkko
Sijainti:  Karvia
Seurakunta:  Karvian seurakunta
Rakentamisvuosi:  1789
Suunnittelija:  Salomon Köhlström
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karvian kirkko, sankarihaudat
1939–1940 ja 1941–1944,
Siunaa, Herra, uhri sotilaan
Karvian kirkko on Karviassa sijaitseva jalasjärveläisen Salomon Köhlström-Köykän rakennuttama puukirkko. Karvian kirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1789. Se valmistui vajaassa kymmenessä vuodessa vuonna 1798 ja vihittiin käyttöön 1799. Kirkon vieressä sijaitseva kellotapuli valmistui vuonna 1806. Tamperelaisen Carl Gabriel Diederichsin tekemät seinämaalaukset ja alttaritaulu ”Jeesus Getsemanessa” ovat vuodelta 1843. Tapulin edessä on perinteinen vaivaisukko.
Vaivaisukko

Karvian kirkon kellotapulin edessä on perinteinen vaivaisukko. Vaivaisukon tilalla oli vuoteen 1876 puinen laatikko, jolloin se rikottiin ja tilalle päätettiin teettää vaivaispoika. Se kesti vuosikymmeniä, mutta rikottiin osittain vuodenvaihteessa 1956–1957. Irrotettu pää löydettiin ja se asetettiin paikoilleen, mutta puu-ukko joutui kuitenkin viikon kuluttua varkaiden käsiin, eikä sitä enää löydetty. Puu-ukosta tarjottiin rahapalkkiota löytäjälle, mutta sitä ei koskaan saatu takaisin.
Uusi 102 senttimetriä pitkä vaivaisukko veistettiin ja se astui palvelukseensa marraskuussa 1960. Lokakuussa vuonna 2011 alkoholin vaikutuksen alaisena oleva ilkivallantekijä vandalisoi patsasta potkaisemalla vaivaisukon oikean käden ja kävelysauvan irti. Useiden kuukausien jälkeen ilkivallantekijä palautti kadonneet osat, jonka jälkeen vaivaisukko korjattiin, maalattiin ja palautettiin alkuperäiselle paikalleen kesäkuussa 2012.
Matkailu

Karvian kirkko on nykyisin yksi Kammista Skantziin -matkailutien kohteista.
Aiheesta muualla

Karvian kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Karvasorakas

| Karvasorakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Thelephorales
Heimo::  Bankeraceae
Suku::  Nahkaorakkaat Hydnellum
Laji::  peckii
Kaksiosainen nimi
 Hydnellum peckii  Banker 
Katso myös
   Karvasorakas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvasorakas (Hydnellum peckii) on ei-syötävien nahkamaisen sitkeiden nahkaorakkaiden joukkoon kuuluva sieni. Se on polttavan kirpeän makuinen.
Ulkonäkö

Karvasorakas on keskikokoinen jalallinen orakas. Nuorena se on vaaleanpunertava ja usein sen pinnalla on puolukkamehun värisiä pisaroita. Vanhempana se on ruosteenruskea. Se muistuttaa ruosteorakasta (Hydnellum ferrugineum), joka kuitenkin on maultaan mieto.
Levinneisyys ja elinympäristö

Karvasorakas on melko yleinen koko Suomessa tunturipaljakkaa lukuun ottamatta. Se kasvaa mäntykankailla.
Käyttö

Karvasorakas kuuluu sienivärjäyksessä käytettäviin lajeihin, jossa siitä saadaan puretuksen avulla ruskehtavia tai vihertäviä sävyjä.
Aiheesta muualla

Hydnellum peckii – Healing-Mushrooms.net
Luontonetti: Karvasorakas (Hydnellum peckii) (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1908340  Wikispecies: Hydnellum peckii  BioLib: 306395  CoL: 3MZF9  EoL: 198192  Fungorum: 414442  GBIF: 2522210  iNaturalist: 154949  IRMNG: 10651381  MycoBank: 414442  NatureServe: 2.1062113  NBN: NBNSYS0000021227  NCBI: 268283  Observation.org: 13460  Open Tree of Life: 394432  Laji.fi: MX.205981
Kásos (kunta)

| Kásos Kásoksen sankarillisen saaren kunta Κάσος Δήμος Ηρωικής Νήσου Κάσου |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Kásos
 Koordinaatit: 35°24′N, 26°55′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Kárpathos-Kásos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  6202
 – Kuntakeskus:  Fry
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  69,464 km²
Väkiluku (2021):  1 224
 – Väestötiheys:  15,61 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  857 00
Suuntanumero(t):  22450
Rekisterikilpi:  ΚΧ, ΡΟ, ΡΚ
 
 kasos-heroicisland.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kásos (kreik. Κάσος eli Δήμος Ηρωικής Νήσου Κάσου, Dímos Iroikís Nísou Kásou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kárpathos-Kásoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 69,464 neliökilometriä, ja sen väkiluku oli vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan 1 224. Kunnan kuntakeskus on Fry.
Kunta sijaitsee Egeanmeren saarilla, Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Kárpathoksen ja Kreetan saaren välissä. Kunta käsittää koko Kásoksen saaren. Sen lisäksi siihen kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Armáthia, Chamilí, Divoúnia, Karofýlla, Kolófonas, Koúrika, Lítra, Makronísi, Pláka, Pláti, Pontikonísia (Megálos Pontikós ja Mikrós Pontikós), Porionísi, Sélli ja Strongýli. Saaret kuuluvat Dodekanesian saariryhmään.
Kunnan alkuperäinen nimi oli Kásoksen kunta (Δήμος Κάσου, Dímos Kásou). Se sai viralliseksi nimekseen kunnianimen Kásoksen sankarillisen saaren kunta vuonna 2018. Kunnianimi perustuu siihen, että suurin osa Kásoksen asukkaista kuoli niin kutsutussa Kásoksen verilöylyssä Kreikan vapaussodassa vuonna 1824.
Kunnan osat

Kásoksen sankarillisen saaren kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |  |
| --- | --- | --- |
| Agía Marína | 444 |  |
| Armáthia (saari) | 0 |  |
| Arvanitochóri | 169 |  |
| Chamilí (saari) | 0 |  |
| Divoúnia (saaret) | 0 |  |
| Fry | 357 |  |
| Karofýlla (saari) | 0 |  |
| Koúrika (saaret) | 0 |  |
| Lítra (saari) | 0 |  |
| Makronísi (saari) | 0 |  |
| Panagía | 34 |  |
| Pláti (saari) | 0 |  |
| Póli | 80 |  |
| Pontikonísia (saaret) | 0 |  |
| Porionísi (saari) | 0 |  |
| Strongýli (saari) | 0 |  |
Yhteensä: 1 084
Huomautukset:
1 2  Saari siirrettiin Kárpathoksen kunnasta Kásoksen kuntaan vuonna 2013. Se esiintyy Kárpathoksen kunnan osana vielä vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Aiheesta muualla

Δήμος Ηρωικής Νήσου Κάσου. Kásoksen sankarillisen saaren kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Etelä-Egean saarten alue
| --- | --- |
Ándroksen alueyksikkö:  Ándros
Kálymnoksen alueyksikkö:   Agathonísi  Astypálaia  Kálymnos  Leipsoí  Léros  Pátmos 
Kárpathos-Kásoksen alueyksikkö:   Kárpathos  Kásos 
Kéa-Kýthnoksen alueyksikkö:   Kéa  Kýthnos 
Kosin alueyksikkö:   Kos  Nísyros 
Míloksen alueyksikkö:   Kímolos  Mílos  Sérifos  Sífnos 
Mýkonoksen alueyksikkö:  Mýkonos
Náxoksen alueyksikkö:   Amorgós  Náxos ja Pienet Kykladit 
Pároksen alueyksikkö:   Antíparos  Páros 
Ródoksen alueyksikkö:   Chálki  Megísti  Ródos  Sými  Tílos 
Sýroksen alueyksikkö:  Sýros-Ermoúpoli
Thíran alueyksikkö:   Anáfi  Folégandros  Íos  Síkinos  Thíra 
Tínoksen alueyksikkö:  Tínos
Heinäveden Hyrske

Heinäveden Hyrske on Heinävedellä 1945 perustettu urheilun yleisseura. Nykyisin Hyrskeessä toimii aktiivisesti  koripallo-, lavatanssi- sekä talviliikuntajaostot. Lentopallojaoston aktiivinen toiminta on hiipunut.
Koripalloa Hyrskeessä alettiin pelata vuonna 1959, lentopalloa 1980-luvun puolivälissä. Heinäveden Hyrske pelasi parhaimmillaan koripalloa ykkösdivisioonassa.
Maajoukkuekoripalloilija Riku Marttinen on Hyrskeen kasvatti.
Hyrskettä edustanut Jukka Leino kuului alppihiihdossa Suomen A-maajoukkueen laskijoihin.lähde?
Katalepsis

Katalepsis (m.kreik. κατάληψις; "tavoittaminen", "kiinniottaminen") on stoalaisen filosofian termi, joka tarkoittaa ulkoisten vaikutelmien, kuten aistihavainnon, käsittämisen aktia.
Käsite on keskeinen stoalaisessa tietoteoriassa ja havainnon filosofiassa. Stoalaisuuden mukaan kaikki vaikutelmat (fantasia) ovat joko tavoittavia (katalēptikē) tai ei-tavoittavia (akatalēpton). Tavoittavat vaikutelmat vastaavat täysin ulkoisessa todellisuudessa olevaa kohdettaan. Ei-tavoittavat vaikutelmat joko eivät vastaa kohdettaan, tai edustavat sellaista kohdetta, jota ei ole todellisuudessa edes olemassa. Katalepsis tarkoittaa tavoittavan vaikutelman saavuttamista.
Epiktetoksen mukaan aistihavainnot eivät juuri koskaan petä. Sen sijaan haasteena oli vapautua epätosista uskomuksista, jotka havaintoihin liittyvät. Vastaanotettu vaikutelma muuttuu uskomukseksi silloin, kun se hyväksytään. Stoalaisuuden mukaan ihmisen tulisi pyrkiä pitämään  kaikki uskomuksensa tosina, niin että jokainen niistä on tavoittavan vaikutelman mukainen ja näin ”ottaa kiinni” todellisuuden olemuksen.
Katalapsis takaa ymmärretyn vaikutelman totuuden. Jos henkilö hyväksyy kataleptiseen vaikutelmaan liittyvän uskomuksen, eli jos henkilö kokee katalepsiksen, tällöin siihen liittyvä uskomus ei voi olla muuta kuin tosi. Stoalainen viisas on sellainen, jolla on ainoastaan kataleptisia vaikutelmia, ja niin hän on erehtymätön.
Skeptikot, jotka valitsivat stoalaiset luonnollisiksi filosofisiksi vastakohdikseen, torjuivat stoalaiset ajatukset ihmismielestä ja sen menetelmistä suurempien merkitysten ymmärtämiseksi. Esimerkiksi Arkesilaos katsoi, ettei ole olemassa yhtään sellaista aistivaikutelmaa, josta emme voisi erehtyä. Skeptikoiden tavoitteena oli stoalainen tietoteoria torjumalla torjua mahdollisuus stoalaisesta viisaudesta kokonaisuudessaan.
Karvaraitalude

| Karvaraitalude |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Luteet Heteroptera
Osalahko::  Cimicomorpha
Yläheimo::  Miroidea
Heimo::  Kuneluteet Miridae
Alaheimo::  Phylinae
Tribus::  Pilophorini
Suku::  Pilophorus
Laji::  confusus
Kaksiosainen nimi
 Pilophorus confusus  Kirschbaum, 1856 
Katso myös
   Karvaraitalude Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvaraitalude (Pilophorus confusus) on kuneluteiden suureen heimoon kuuluva, ulkonäöltään hivenen muurahaismainen ludelaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Koko ja ulkonäkö

Karvaraitaluteen ruumiin pituus on noin 3,4–4,5 mm ja olemus muistuttaa lähilajien tapaan hieman muurahaista. Pää, etuselkä sekä selän keskiosan pikkukilpi ovat mustat, tuntosarvet ja raajat punaruskeat. Pään takareuna on terävä. Peitinsiivet ovat kellanruskeat ja niiden poikki kulkee kaksi suomumaisten karvojen muodostamaa hopeanvalkoista poikkiviirua. Peitinsiivet ovat tiheästi pitkien ja pystyjen karvojen peittämät.
Levinneisyys

Lajia tavataan laajalti Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa sen levinneisyys on ollut itä- ja eteläpainotteinen, mutta havaintoja on laajalta alueelta Viimeisimmät havainnot karvaraitaluteista on tehty Kirkkonummella vuonna 1972 sekä Vantaalla vuonna 1973.
Elinympäristö ja elintavat

Karvaraitaluteen elinympäristöä ovat lehtipuita kasvavat puoliavoimet paikat, Keski-Euroopassa erityisesti rannat ja kosteikot. Tyypillisesti lajia löytyy pajuilta, lepiltä sekä haavoilta. Luteet käyttävät ravinnokseen sekä kasvinesteitä että saalistavat kirvoja. Yksilöitä on tavattu heinä-elokuussa.
Vielä vuoden 2000 uhanalaisluokituksessa laji luokiteltiin silmälläpidettäväksi, mutta vuoden 2010 uhanalaisuusluokka on alueellisesti hävinnyt. Uhanalaisuusarvion perusteena on toiminut metsien puulajisuhteiden muutokset ja luokituksen muuttumisperusteena vuosien 2000 ja 2010 arviointien erilaiset kriteerit.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Karvaraitalude (Pilophorus confusus)
Luomus: Pilophorus confusus (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Pilophorus confusus (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Pilophorus confusus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10631754  BioLib: 72907  BOLD: 455428  BugGuide: 799021  CoL: 6VK5N  EoL: 613027  EUNIS: 244962  Fauna Europaea: 450934  Fauna Europaea (new): d30bc913-bc10-4d5b-90d5-41b8f603e49a  GBIF: 5152784  iNaturalist: 484712  IRMNG: 11180025  ITIS: 106862  NatureServe: 2.1001979  NBN: NHMSYS0020309669  NCBI: 1545212  Observation.org: 25147  Laji.fi: MX.230017
Kastesammalet

| Kastesammalet |
| --- | --- |
 Isokastesammal Plagiochila aspleniodes
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniopsida
Alaluokka::  Jungermanniidae
Lahko::  Aitomaksasammalet Jungermanniales
Alalahko::  Lophocoleineae
Heimo::  Kastesammalet Plagiochilaceae
Suku::  Kastesammalet Plagiochila  (Dumort.) Dumort.
Katso myös
   Kastesammalet Wikispeciesissä   Kastesammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kastesammalet (Plagiochila) on aitomaksasammaliin kuuluva suku. Siihen kuuluu kaksi Suomessa esiintyvää lajia.
Kastesammallajeja

Suomessa esiintyvät kastesammallajit:
Plagiochila asplenioides – isokastesammal
Plagiochila porelloides – pikkukastesammal
Kasveista

Kasveista (m.kreik. Περὶ φυτῶν, Peri fytōn; lat. De plantis) on Aristoteleen koottujen teosten laitokseen eli Corpus Aristotelicumiin kuuluva teos, joka ei kuitenkaan ole todellisuudessa Aristoteleen kirjoittama. Siinä on kuitenkin selviä peripateettisen koulukunnan vaikutteita. E. H. F. Meyer on arvellut kirjoittajaksi Nikolaos Damaskoslaista. Teoksella on huono alkutekstihistoria, sillä se on käännetty kreikasta arabiaksi (kumpikin kadonnut), edelleen arabiasta latinaksi, ja jälleen latinasta takaisin kreikaksi.
Teos jakaantuu kahteen kirjaan. Ensimmäisen kirjan alussa kirjoittaja toteaa, että elämää on sekä eläimissä että kasveissa, jälkimmäisissä se vain on kätketympää eikä yhtä helposti näkyvissä kuin eläimissä. Tämän jälkeen hän selvittää elämän luonnetta kasveissa eli ns. kasvisielun luonnetta. Tämän jälkeen ensimmäisessä kirjassa käsitellään kasvien sukupuoli, osat, rakenne ja siihen perustuva luokittelu, hedelmät, suvunjatkaminen ja hedelmöittyminen, sekä kasveissa tapahtuvat muutokset.
Toinen kirja käsittelee kasvien elämän syntyä, kasvien materiaalia ja ulkopuolisten olosuhteiden ja säiden vaikutusta, erilaisia kasvityyppejä (vesikasvit, kalliokasvit), loiskasveja, hedelmien ja lehtien tuottamista, hedelmien lajeja, sekä kasvien värejä ja muotoja.
Kirjallisuutta

Aristotle: On Plants. Teoksessa Aristotle’s Works.  (Volume XIV: Minor Works. Loeb Classical Library 307)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99338-1  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Lasse Friman

Lasse Antero Friman (s. 3. marraskuuta 1954 Helsinki) on suomalainen nyrkkeilijä.
Friman edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa alle 63,5 kilon sarjassa. Hän hävisi ja karsiutui heti ensimmäisellä kierroksella.  MM-kilpailuissa 1982 hän otteli alle 67 kilon sarjassa ja hävisi jälleen ensimmäisellä kierroksella. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1976 (alle 63,5 kg) ja 1982 (67 kg) sekä samoina vuosina myös Suomen mestaruuden.
Friman edusti Suomessa seuratasolla Tampereen Nyrkki-Miehiä ja Tampereen Voimailuseuraa. Hänellä on pituutta 181 senttimetriä.
Friman muutti vuonna 1976 töiden perässä Ruotsiin. Hän osallistui myös Ruotsin-mestaruuskilpailuihin ja voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1979 ja 1980. Jälkimmäisellä kerralla hänen loppuotteluvastustajansa oli suomalaissyntyinen Vesa Koskela. Ruotsissa hän edusti seuroja BK Örnen, IF Linnéa ja Puma IF.
Karttula

| Karttula> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kuopio |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°53′45″N, 026°58′20″E
Maakunta:  Pohjois-Savon maakunta
Seutukunta:  Kuopion seutukunta
Kuntanumero:  227
Hallinnollinen keskus:  Karttulan kirkonkylä
Perustettu:  1873 
Liitetty:  2011
– kuntaan:  Kuopio
Pinta-ala:  588,75 km²  (1.1.2010)
– maa:  473,38 km²
– sisävesi:  115,37 km²
Väkiluku:  3 499   (31.12.2010)
– väestötiheys:  7,39 as./km² (31.12.2010)
Karttula on entinen Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Savon maakunnan lounaisosassa. Kunnassa asui 3 499 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 588,75 km2, josta 115,37 km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli 7,39 asukasta/km2. Karttulan naapurikunnat olivat Kuopio, Maaninka, Suonenjoki ja Tervo.
Karttulan kirkko ja hautausmaan sankarihautoja.
Karttulan taajama-asutus on osin nauhamainen, sillä Kuopioon johtavan seututien 551 varrella on kolme taajamaa: Pihkainmäki, Syvänniemi ja kirkonkylä. Matkaa Kuopion keskustasta Pihkainmäkeen on 22, Syvänniemelle 32 ja kirkonkylään 45 kilometriä. Viime vuosina Karttulaan on muuttanut paljon lapsiperheitä varsinkin Kuopiosta, ja siksi väestön ikärakenne on suhteellisen nuori.
Karttulassa järjestettiin Herättäjäjuhlat vuonna 1902.
Ensimmäinen suomalainen jalkapalloammattilainen ja yksi suurimmista suomalaisista jalkapalloilijoista Aulis Rytkönen syntyi Karttulassa.
1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Karttulan perinneruoaksi valittiin mykysoppa, muunnelma yläsavolaisesta mykyrokasta Muita pitäjäruokia ovat mustikkahuttu ja mahla.
Kuntaliitos

Karttula liittyi Kuopioon vuoden 2011 alussa. Kuntaliitoksen jälkeen laajentuneen kaupungin nimi on Kuopion kaupunki ja vaakunana toimii Kuopion kaupungin vaakuna. Karttulan kirkonkylän taajamasta muodostettiin Kuopion 43. kaupunginosa (Karttula) muun Karttulan jäädessä kaupunginosajaottelun ulkopuolelle.
Kylät

Airaksela, Haapamäki, Hakulila, Hautolahti, Humalaniemi, Joutsensalmi, Juurikkaniemi, Karttula (kirkonkylä), Keihästaival, Kemppaanmäki, Koivujärvi, Koivulahti, Koskenkylä, Kuivaniemi, Kuttaniemi, Käpysalo, Lietemäki, Lyytikkälä, Nuutila, Pihkainmäki, Punnonmäki, Riitlampi, Riuttala, Salinmaa, Sammankontaus, Soinlahti, Syvänniemi, Vaarunjärvi, Valkeistaival, Viitataival, Virmaanpää ja Kuttakoski.lähde? Toisen lähteen mukaan Karttulan kyliä ovat kirkonkylän ohella Airaksela, Etelä-Karttula, Itä-Karttula, Luvemäki, Pihkainmäki, Riuttala ja Syvänniemi.
Palo- ja pelastuspalvelut

Karttulan pelastusasemalla Kissakuusentiellä sijaitsevat yksiköt RPS131 sammutusauto, RPS137 miehistö- ja kalustoauto, RPS1372 ensivasteauto. Karttulan Airakselassa oli Karttulan toinen paloasema, jossa sijaitsi RPS211 sammutusauto.
Nähtävyydet ja virkistysalueet

Riuttalan kylässä on Riuttalan talonpoikaismuseo, joka on entinen maatila. Paikalla asuttiin monta sataa vuotta viime vuosisadan lopulle asti.
Luontoretkeilijät voivat retkeillä Autuaankankaan ja Autuaanlammen suunnalla, missä on Lintuniemen polku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karttula Wikimedia Commonsissa
Savon Matkailu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Pohjois-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Iisalmi  Joroinen  Kaavi  Keitele  Kiuruvesi  Kuopio  Lapinlahti  Leppävirta  Pielavesi  Rautalampi  Rautavaara  Siilinjärvi  Sonkajärvi  Suonenjoki  Tervo  Tuusniemi  Varkaus  Vesanto  Vieremä 
Entiset kunnat:  Iisalmen maalaiskunta  Juankoski  Kangaslampi  Karttula  Kuopion maalaiskunta  Maaninka  Muuruvesi  Nilsiä  Riistavesi  Säyneinen  Varpaisjärvi  Vehmersalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland