stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carl-Fredrik Geust
Teokset

Keskinen, Kalevi et al: Suomen museolentokoneet.  Espoo:  Tietoteos, 1981.  ISBN 951-9035-60-5
Geust, Carl-Fredrik & Stenman, Kari & Keskinen, Kalevi: Red Stars. Soviet air force in world war two 1939–1945. Neuvostoliiton ilmavoimat toisessa maailmansodassa 1939–1945.  Kangasala:  AR-kustannus, 1993.  ISBN 951-95821-4-2
Geust, Carl-Fredrik & Petrov, Gennadij: Red Stars Vol. 2. German aircraft in the Soviet Union.  Tampere:  Apali, 1998.  ISBN 952-5026-06-X
Geust, Carl-Fredrik & Petrov, Gennadij: Red Stars Vol. 3. Camoflague and markings of Russian and Soviet aircraft until 1941.  Tampere:  Apali, 1999.  ISBN 952-5026-16-7
Geust, Carl-Fredrik & Petrov, Gennadij: Red Stars Vol. 4. Lend-Lease aircraft in Russia.  Tampere:  Apali, 2002.  ISBN 952-5026-23-X
Red Stars Vol. 5. Baltic fleet air force in the Winter war.  Tampere:  Apali, 2004.  ISBN 952-5026-31-0
Uitto, Antero & Geust, Carl-Fredrik: Mannerheim-linja. Talvisodan legenda.  Helsinki:  Ajatus, 2006.  ISBN 951-20-7042-1
Rahkola, Erkki & Geust, Carl-Fredrik: Vaiettu Elisenvaaran pommitus. Evakkohelvetti 20. kesäkuuta 1944.  Helsinki:  Ajatus, 2008.  ISBN 978-951-20-7637-6
Kimmo Lehtonen

Kimmo Lehtonen.
Kimmo Lehtonen (s. 16. kesäkuuta 1967 Turku) on suomalainen tieteiskirjailija.
Lehtosen ensimmäinen romaani Timbuktun hetket ilmestyi 1997. Teos kertoo ihmisen suhteesta uskontoon, tietoverkkoihin ja tekoälyyn. Toinen romaani Yli uusien rantojen (2000) käsitteli ihmiskunnan tilannetta suuren mullistuksen, avaruusolentojen vierailun, jälkeisessä tilanteessa.
Kolmannen romaaninsa Lueminut (2006) Kimmo Lehtonen julkaisi Internetissä. Romaani on Suomen ensimmäinen kaunokirjallinen Creative Commons -teos. Lueminut kuvaa lähitulevaisuuden maailmaa, jossa ihmiset ja ajatukset muodostavat avoimen verkoston. Hakkerit, anarkistit ja muut radikaalit vaihtoehtoliikkeet haastavat Euroopan unionin. Teos liittyy utopiakirjallisuuden perinteeseen. Lehtosen mukaan Lueminut on paitsi kaunokirjallinen teos myös poliittinen kannanotto avoimen yhteiskunnan puolesta. Kirjan innoittajina ovat toimineet Internet-, Linux- ja avoimen lähdekoodin -ohjelmistojen kehittäjien muodostamien yhteisöjen verkostot.
Lehtonen on myös mukana suomalaisten tieteiskirjallisuuden harrastajien järjestötoiminnassa, muun muassa Tähtivaeltaja-lehdessä, ja ylläpitää Babek Nabel -keskustelupalstaa. Päätoimeltaan hän on yrittäjä ja konsultti ja asuu Helsingissä.
Teoksia

Timbuktun hetket: Alavireinen tarina Afrikasta ja uudesta elämästä.  Loki-Kirjat, 1997.  ISBN 952-9646-75-5
Yli uusien rantojen.  Loki-Kirjat, 2000.  ISBN 952-9646-49-6
Kutzpah: Irrallisia ajatuksia 90-luvun scifi-kirjallisuudesta.  (Kokoelma Kimmo Lehtosen kirjoituksia Tähtivaeltaja-lehdestä vuosilta 1993–2000. Kirja kerrallaan)  Lasipalatsi, 2000.  ISBN 951-9351-65-5
Lueminut.  (Kirja kerrallaan)  Lasipalatsi, 2006.  ISBN 952-92-0094-3  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Novelleja

”Agnostikko basaarissa”, teoksessa Hannun basaarissa, 2007.
Aiheesta muualla

Sanojen aika (Arkistoitu – Internet Archive) (Helsingin kaupunginkirjasto)
Karppanen, Pasi: Politiikkaa, yhteiskunnallisia murroksia ja scifin uusia tuulia – haastattelussa Kimmo Lehtonen. Kosmoskynä 4/2000.
Liukkonen, Tero: Arvostelu Yli uusien rantojen -teoksesta. Helsingin Sanomat 28.6.2000.
Soikkeli, M. G.: Arvostelu Yli uusien rantojen -teoksesta. Aikakone 14.8.2000.
Jerrman, Toni: Yli uusien rantojen (Arkistoitu – Internet Archive). Tähtivaeltaja 2/2000.
Tenhunen, Eeva-Liisa: Kutzpah (Arkistoitu – Internet Archive). Tähtivaeltaja 4/2000.
Awdaghost

Länsi-Afrikan kauppareitit noin 1000–1500. Kultaesiintymät on merkitty ruskealla.
Awdaghost (myös Aoudaghost, Audaghost, Awdaghust) oli keskiaikainen kaupunki nykyisen Mauritanian eteläosassa. 800–1000-luvuilla se oli tärkeä Ghanan valtakunnan ja Pohjois-Afrikan välisen karavaanikaupan välittäjä.
Ghanan pohjoisrajalla sijainnut Awdaghost oli ilmeisesti Sanhadja-ryhmään kuuluneiden zenagaberberien perustama. 900-luvun lopussa se oli laajan valtakunnan pääkaupunki. Kaupungissa asuneet arabit ja berberit harjoittivat kaupankäyntiä, käsityöammatteja, maanviljelyä ja karjanhoitoa. Kaupankäynnin perustan muodosti Ghanasta tuotu kulta. Tärkein karavaanireitti johti Taghazan kautta Marokon Sidjilmasaan
Almoravidit valloittivat ja hävittivät Awdaghostin vuonna 1054/1055. Vuosisadan loppuun mennessä se liitettiin Ghanan valtakuntaan. Kaupunki säilytti asemansa kaupan keskuksena 1200-luvun loppuun saakka, minkä jälkeen se rappeutui nopeasti. Myöhemmin paikalle syntyi pienempiä asutuksia.
Awdaghostin rauniot, joista nykyään käytetään nimitystä Tegdaoust, sijaitsevat 35 kilometriä Tamchakettista koilliseen. Vuodesta 1960 lähtien suoritetuissa arkeologisissa kaivauksissa on löydetty kivestä ja savitiilistä rakennettuja taloja, joiden arkkitehtuuri on samanlaista kuin Oualatassa, Tichittissä ja Chinguettissa.
Avitus

Avitus.
Marcus Maecilius Flavius Eparchius Avitus (noin 395 – 456) oli Länsi-Rooman keisari 455–456. Keisari Petronius Maximus teki Avituksesta valtakunnan korkeimman sotilaskomentajan, magister militumin. Avitus lähetettiin neuvottelemaan visigoottien Teoderik II:n kanssa. Maximus kuoli pian tämän jälkeen vandaalien hyökkäyksen yhteydessä sattuneen sekasorron aikana. Teoderik suostutteli Avituksen julistamaan itsensä keisariksi. 9. heinäkuuta 455 Avituksen sotilaat julistivat hänet keisariksi. Hän saapui Roomaan syyskuussa.
Kansa ei koskaan kunnolla hyväksynyt Avituksen hallintoa. Hänen epäonnistui torjua vandaalit vuonna 456, ja lopulta vandaalit alkoivat piirittää Roomaa. Nälänhädän ja rahapulan seurauksena Avituksen oli sulatettava kaupungin pronssipatsaita pystyäkseen maksamaan goottisotilailleen. Ricimer ja Majorianus käyttivät tätä hyväkseen ja aloittivat kapinan, jonka jälkeen Avituksen oli paettava Arlesiin. Hän yritti saada Teoderikin puolelleen, mutta tämä oli Espanjassa sotimassa. Avitus sai kuitenkin haalittua kasaan jonkinlaisen armeijan, jonka avulla hän yritti hyökätä Italiaan. Hänet kukistettiin Placentian lähettyvillä.
Taistelun jälkeen Avitus sai pitää henkensä ja hänestä tuli Placentian piispa. Avitus pelkäsi kuitenkin henkensä puolesta ja pakeni Galliaan. Tällä matkalla hän kuoli, joidenkin lähteiden mukaan hänet murhattiin. Viennen piispa Pyhä Avitus oli Avituksen lapsenlapsi.
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: Rooman keisarit.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4094-1
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Petronius Maximus | Rooman keisari | Seuraaja: Majorianus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa 
Muut:  IdRef
Marja-Leena Heikkilä-Horn

Marja-Leena Heikkilä-Horn (s. 1952 Pelkosenniemi) on suomalainen Kaakkois-Aasian tutkija, joka on opettanut alueen historiaa Mahidolin yliopistossa vuodesta 2000. Hän aloitti historian opiskelun Tukholman yliopistossa, mutta teki gradunsa ja väitöskirjansa Åbo Akademissa väitellen filosofian tohtoriksi vuonna 1996. Hän on kirjoittanut useita tietokirjoja Kaakkois-Aasiasta.
Julkaisuja

Kaakkois-Aasian historia.  Helsinki:  Gaudeamus, 2020.  ISBN 978-952-345-052-3
& Dahlgren, Taina (toim.): Tulevaisuus kuuluu Aasialle? : Ihmisoikeudet ja ihmiskuva Itä- ja Kaakkois-Aasiassa.  Helsinki:  Like, 2002.  ISBN 951-578-962-1
& Miettinen, Jukka O.: Kaakkois-Aasia : historia ja kulttuurit.  Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-15771-X
Santi Asoke Buddhism and Thai state response.  (Väitöskirja)  Åbo:  Åbo Akademi University Press, 1996.  ISBN 952-9616-71-6
Kaakkois-Aasia eilen ja tänään.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1991.  ISBN 951-570-084-1
Kathlén Ax

Kathlén Ax (s. 15. helmikuuta 1993) on suomalainen käsipalloilija. Hän edustaa Helsingin IFK:ta, jonka pelaajana hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2010, 2012, 2013, 2014 ja 2019. Vuoden 2019 ratkaisevassa viidennessä loppuottelussa Ax tasoitti ottelun rangaistusheitolla varsinaisen peliajan loputtua ja teki voittomaalin jatkoajan viimeisellä sekunnilla. Ax on pelannut Suomen maajoukkueessa 13 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Kari Heusala

Kari Heusala on fysioterapeutti ja Suomen seksologisen seuran jäsen. Hän on kirjoittanut niin miehen kuin naisenkin seksuaalisuudesta viisi eri teosta. Lisäksi Heusala on vastaillut lukijoiden lähettämiin kysymyksiin Helsingin Sanomien Elämä ja terveys -palstalla. Heusala on kirjoittanut artikkeleita MTV3:n miehille suunnatulla sivustolla, Oivassa. Sexpo ry valitsi Heusalan kirjan Penis – asento ja lepo seksuaalivalistuksen alalla vuoden kirjaksi 1998.
Teokset

Penis: Asento ja lepo.  Järvenpää:  Monimediatalo, 1997.  ISBN 952-90-9448-5
Naisen seksuaalisuus.  Helsinki:  Like, 2001.  ISBN 951-578-847-1
Miehen seksuaalisuus.  Helsinki:  Like, 2003.  ISBN 952-471-021-8
Rakkautta ja kihelmöintiä.  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-394-2
Naisen orgasmi.  Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-01-0194-7
Antti Hervonen

Antti Lauri Juhani Hervonen (s. 23. huhtikuuta 1944 Helsinki) on geriatrian erikoislääkäri. Hän toimii gerontologian professorina Tampereen yliopistossa ja on kirjoittanut lukuisia teoksia.
Hervonen meni naimisiin vuonna 1968, ja hänellä on kolme vuosina 1969–1971 syntynyttä lasta. Tampereen yliopiston gerontologian professori hänestä tuli 1980.
Hervosen kirjalliseen tuotantoon kuuluu lukuisia lääketieteen oppikirjoja sekä ikääntymistä käsitteleviä teoksia, kuten muun muassa Vuosisadan vartijat – ikääntymisen suomenmestarit kertovat, joka käsittelee nimensä mukaisesti Suomen vanhimpia ihmisiä. Teoksen ensimmäisen painoksen julkaisi Tammi vuonna 2001.
Hervonen on toiminut kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna Tampereella. Vuonna 2012 hän herätti närkästystä kutsumalla kadulla eläviä päihteiden ongelmakäyttäjiä "ihmisroskaksi" ja ehdotti heille keskitysleirityyppistä ratkaisua. Hän myöhemmin kutsui sanomisiaan "vitsinväännöksi".
Teokset

Anatomia : 1 : Tuki- ja liikuntaelimistö, 2. p., 1979
Development of catecholaminestoring cells in human fetal paraganglia and adrenal medulla A histochemical and electron microscopical study (väitöskirja), 1971
Gerontologian ja geriatrian perusteet, Antti Hervonen, Pertti Pohjolainen, 1990
Gerontologian perusteet Antti Hervonen, Pertti Pohjolainen, 1983
Hoitajan sanasto, Antti Hervonen, Walter Nienstedt, 1987
Hoitoalan sanasto, Antti Hervonen, Walter Nienstedt, 2. p., 2000
Kun ei muista, mitä lusikalla tehdään dementiapotilaiden omaiset kertovat ,Antti Hervonen, Outi Arponen, Marja Jylhä, 3. p., 2001
Lääketieteellinen ammattisanasto, Antti Hervonen, Walter Nienstedt, 8. p., 1991
Karhela, Arja & Hervonen, Antti: Lihastoiminnan tutkiminen.  Tampere:  Lääketieteellinen oppimateriaalikustantamo, 1982.  ISBN 951-95450-7-7  (3. painos 1989)
Muisti pettää jättääkö järki, Antti Hervonen, Pirjo Lääperi, 2001
Potilaan sanasto, Antti Hervonen, Walter Nienstedt, 1981
Tuki- ja liikuntaelimistön anatomia, 4. p., 1992
Vanhene viisaasti, Antti Hervonen, Pertti Pohjolainen, Kari A. Kuure, 1998
Azarethes

Azarethes (kreik. Ἀζαρέθης; eli 500-luvulla) oli persialainen sotapäällikkö. Azarethes ei luultavasti ollut hänen oikea nimensä, vaan kreikkalainen versio persialaisesta arvonimestä. Aikalaishistorioitsija Prokopios kuvasi Azarethesta "poikkeuksellisen kyvykkääksi soturiksi", ja aikalaishistorioitsija Zakharias Mytileneläisen mukaan hänen virkansa oli astabadh (korkea-arvoinen virkamies, vastasi suunnilleen roomalaisten magister officiorumia).
Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana vuonna 531 Azarethes hyökkäsi 15 000 ratsumiehen kanssa roomalaisten Eufratensiksen provinssiin Eufratjoen eteläpuolella. Persialaiset ryöstelivät aluetta, mutta joutuivat perääntymään roomalaisten armeijan saavuttua paikalle. Roomalaiset saivat kuitenkin Azarethesin armeijan kiinni, mutta seuranneessa Callinicumin taistelussa 19. huhtikuuta 531 Azarethes kukisti roomalaisten suuremman armeijan. Persialaisten tappiot olivat kuitenkin niin suuret, että Azarethes joutui Persian kuninkaan Kavadh I:n epäsuosioon.
Vuonna 544 Azarethes oli Persian kuningas Khosraun mukana Edessan piirityksessä. Häntä ei mainita enää historiallisissa lähteissä tämän jälkeen.
Antti Isokangas

Antti Isokangas (s. Oulu) on helsinkiläinen toimittaja. Hän on koonnut kaksi kirjaa väärin kuulluista laulunsanoista ja ollut kirjoittamassa Radio City- ja Helsinki-aiheista kirjaa City on sinun (2000). Isokangas on ollut free-lancer avustaja monessa mediassa mm. City-lehdessä. Isokangas oli Nöjesguidenin ja Veli-lehden päätoimittaja.
Teokset

Villejä rubiineja: Väärin kuultuja laulunsanoja.  (Kuvitus: Pentti Otsamo)  Helsinki:  Nemo, 1999.  ISBN 952-5180-15-8
Isokangas, Antti & Karvala, Kaappo & Reiche, Markus von: City on sinun: Kuinka uusi kaupunkikulttuuri tuli Helsinkiin.  Tammi:  Helsinki, 2000.  ISBN 951-31-1374-4
Minä suojelen sinua taiteelta: Lisää väärin kuultuja laulunsanoja.  (Kuvitus: Jussi Tuomola)  Helsinki:  Nemo, 2000.  ISBN 952-5180-25-5
Villejä rubiineja: Väärin kuultuja laulunsanoja: 10-vuotisjuhlapainos.  (Kooste Villejä rubiineja ja Minä suojelen sinua taiteelta -kirjoista. Kuvitukset: Joel Melasniemi, Pentti Otsamo ja Jussi Tuomola)  Helsinki:  Nemo, 2009.  ISBN 978-952-240-000-0
Isokangas, Antti & Vassinen, Riku: Digitaalinen jalanjälki.  Helsinki:  Talentum, 2010.  ISBN 978-952-14-1511-1
Eero Aven

Eero Aven vuonna 2014.
Eero Henrik Iivari Aven (20. elokuuta 1941 Pielisjärvi – 7. huhtikuuta 2020 Heinola) oli suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Avenin ensilevytykset syntyivät 1960-luvun lopulla ja hän teki musiikkia niin säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana kuin esiintyvänä taiteilijanakin.
Elämä

Avenin ensimmäisen singlen julkaisi Sonet vuonna 1969. Seuraavat kaksi singleä tulivat vuosina 1971–1972 Fonovoxin kautta ja tätä seuraavat neljä singleä Love Recordsin kautta. Tämän jälkeen hän siirtyi M&T Productionin artistiksi. Siellä syntyivät myös hänen ensimmäiset pitkäsoittolevynsä. Albumista Elämäntoveri Aven sai uransa ainoan kultalevyn.
Eero Aven asui Heinolassa. Hän myös vaikutti pitkään Heinolan kunnallispolitiikassa. Hän oli kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2015. Hän edusti valtuustokautensa aikana kaikkiaan neljää puoluetta, SMP:tä, keskustaa, SDP:tä ja perussuomalaisia.
Avenilla on neljä lasta.
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Sirpaleet (1978)  Elämäntoveri (1980)  Kauniit muistot (1981)  Raitilla (1982)  Tuhlarin tunteet (1983)  Surusilmät (1985)  Laulava sydän (1987)  Valkea ruusu (1988)  Elämäntoveri (1988)  Elämäntoveri (1991)  Onnen sävel (1991)  Eero Aven (1992)  Kukka-Maaria (1993)  Iltatähti (1995)  Kenties (quizas, quizas, quizas) (2002)  Sydämen asialla (2008) Kokoelma-albumit Parhaat (1983)  Parhaat – 20 suosikkisävelmää (1997)  Lauluja matkan varrelta (1998)  Hopearuusu (1999)  Miljoona ruusua juhlalevy – 40 laulua (2006)  Ruusutanssi (2009)  Unohtumattomat suosikit (2013)  O Sole Mio (2017) :  Singlet ”Aina aina” / ”Tuo suru jonka sain” (1969)  ”En sisään jää” / ”Katua kuljen” (1971)  ”Chilly-chilly boo-boo” / ”Vanhan polun varrella” (1972)  ”Polttava rakkaus” / ”Rakkaus on surullinen juttu” (1973)  ”Sua kaipaan mua kaipaamaan” / ”Se jokin sinulla on” (1974)  ”Sinä, sinä, sinä” / ”Olen rakastunut” (1975)  ”Sirpaleet” / ”Matalan torpan balladi” (1976)  ”Elämäntoveri” / ”Älä jätä minua yksin” (1979)  ”Ruusuni mun” / ”Lentojätkä” (1980)  ”Kauniit muistot” / ”Sinä tyttöni pieni kultakutri” (1981)  ”Kullanmuruseni” / ”Siirtolaisen tie” (1982)  ”Tuhlarin tunteet” / ”Lemmenlaulu” (1983)  ”Rakkaussuhde” / ”Hopeahapset” (1984)  ”Ruusujen tanssiessa” / ”Sokeripalanen” (1984)  ”Kuihtuneet ruusut” / ”Itkevä laulu” (1985)  ”Surusilmät” / ”Tunturikukkia” (1985)  ”Menneisyys” / ”Pieni nukke” (1986)  ”Ruusuiset terveiset” / ”Piitterin humppa” (1986)  ”Jäin hurmioon” / ”Ystävän jos menetän” (1987)  ”Kylmän kukkia” / ”Laulava sydän” (1987)  ”Miksi” / ”Jäin hurmioon” (1987)  ”Valkea ruusu” (1988)  ”Jurmalan taikaa” / ”Syksyn viimat” (1988)  ”Laulakaamme haaveet takaisin” / ”Muistojen hurmaa” (1989)  ”Kulkurin tanssit” / ”Rakkaussuru” (1990)  ”Mandoliini krapula” / ”Tunteiden värinää” (1994)  ”Ystävän kyyneleet” / ”Kaunista unelmaa” (1997)  ”Uutta potkua elämään” / ”Rakkausballadi” (2000)  ”Kesämökkitwist” / ”Vain kaksi kalaa” (2002)  ”Molli-Jorin naiset” (2002)  ”Marina” / ”Sinua ikävöin” (2003)  ”Salarakas” (2005)  ”Miljoona ruusua” / ”Polttava rakkaus” / ”Enkeleitä toisillemme” (2006)  ”Sydämen asialla” (2007)  ”Kaipuun kukka” (2013)  ”Kit­ti­län Mark­ki­nat Ril­lu­ma­rei” (20??)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eero Aven Wikimedia Commonsissa
Eero Avenin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eero Avenin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eero Avenin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Eero Avenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Phil Ivey

| Phil Ivey |
| --- | --- |
 Phil Ivey WSOP-turnauksessa vuonna 2006.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  10
WSOP-rahasijat:  55 
WPT-voitot:  1
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  42 556 045
Päivitetty:  4. toukokuuta 2024
Phil Ivey (s. 1. helmikuuta 1977, Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän vietti nuoruutensa New Jerseyssä ja asuu nykyisin Las Vegasissa. Ivey edustaa Full Tilt Poker -pokerihuonetta, jonka omistajiin ja perustajiin hän kuuluu. Pokerimaailmassa Iveya kutsutaan usein maailman parhaaksi pelaajaksi. Barry Greenstein pitää häntä  maailman parhaana turnauspelaajana.
Turnausmenestys > World Series of Poker

Ivey on voittanut urallaan kymmenen World Series of Poker -ranneketta, joista kolme samana vuonna (vuonna 2002, kolmeen voittoon samana vuonna ovat kykeneet Iveyn lisäksi vain Phil Hellmuth Jr, Ted Forrest, Puggy Pearson ja Jeff Lisandro).
WSOP:n pääturnauksessa Ivey on ollut 23. vuonna 2002, 10. vuonna 2003 ja 20. vuonna 2005. Lisäksi hän oli mukana yhdeksän pelaajan finaalissa marraskuussa 2009. Iveyn lopullinen sijoitus oli 7.
Turnausmenestys > World Series of Poker > WSOP-rannekkeet

| Päivä | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 5. toukokuuta 2000 | $2,500 Pot Limit Omaha | 195 000 |
| 3. toukokuuta 2002 | $2,500 7 Card Stud Hi/Lo | 118 440 |
| 10. toukokuuta 2002 | $2,000 S.H.O.E. | 107 540 |
| 23. huhtikuuta 2002 | $1,500 7 Card Stud | 132 000 |
| 26. kesäkuuta 2005 | $5,000 Pot Limit Omaha | 635 603 |
| 4. kesäkuuta 2009 | $2,500 No-Limit Deuce-to-Seven Lowball | 96 361 |
| 11. kesäkuuta 2009 | $ 2,500 Omaha/Seven Card Stud Hi/Lo | 220 538 |
| 19. kesäkuuta 2010 | $ 3,000 H.O.R.S.E. | 329 840 |
| 8. huhtikuuta 2013 | $ 2,200 Mixed Event | 51 840 |
| 25. kesäkuuta 2014 | $ 1,500 Eight Game Mix | 167 332 |
Turnausmenestys > World Poker Tour

Phil Ivey oli WPT:n finaalipöydässä kuusi kertaa ennen kuin seitsemännellä kerralla voitti WPT-turnauksen. Tämä tapahtui L.A. Poker Classicissa helmikuussa 2008. Ykköspalkinto oli 1 596 100 dollaria. The Fourth Annual Jack Binion World Poker Openissa tammikuussa 2003 hän oli toinen.
Turnausmenestys > European Poker Tour

Ivey debytoi EPT:llä syyskuussa 2006 Barcelonan turnauksessa. Hän aloitti finaalipöydän johtoasemassa ja oli lopulta toinen norjalaisen Bjørn-Erik Glennen jälkeen.
Turnausmenestys > Muut turnaukset

20. marraskuuta 2005 Ivey voitti miljoonan dollarin ykköspalkinnon Monte Carlo Millions -turnauksessa. Vain 24 tuntia myöhemmin hän voitti 600 000 dollaria "The FullTiltPoker.Net Invitational Live from Monte Carlo" -kilpailussa. Kutsukilpailun muut osallistujat olivat Mike Matusow, Phil Hellmuth, Gus Hansen, Chris Ferguson, Dave Ulliott ja John Juanda.
Toukokuussa 2024 Iveyn pokeriuran turnausansiot ylittivät 42 miljoonaa dollaria. Hän on tällä hetkellä The Hendon Mobin turnaustilastoissa kaikkien aikojen yhdentenätoista.
Käteispelit

Ivey on osallistunut vakituisesti Las Vegasin Bellagio-hotellin suurimpiin käteispeleihin. Toukokuussa 2010 avattiin Arian kasinolle Las Vegasiin Phil Iveyn mukaan nimetty korkeiden panosten pokeripelihuone.
Helmikuussa 2006 Ivey pelasi limiitti texas hold'emia kaksinpelinä teksasilaista liikemies-miljardööri Andy Bealia vastaan. Kolmen päivän aikana Ivey voitti yli 16 miljoonaa dollaria. Ivey edusti pokerin pelaajien ryhmää nimeltä "The Corporation", joka yhdisti rahansa ja vuorollaan pelasi Bealia vastaan. Aiemmin samassa kuussa Beal oli voittanut ryhmältä 10 miljoonaa dollaria.
High Stakes DB on tilastoinut internetin käteispelejä 1.1.2007 alkaen, Iveylle on kertynyt seuranta-aikana voittoa yli 19 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Phil Ivey The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Azawagh

Azawagh lähialueineen.
Azawagh (myös Azawaγ, Azawaq, Azawak) on muinainen jokilaakso Nigerin ja Malin rajalla. Se saa alkunsa Aïrvuoriston ja Tigidditin kalliorinteen vadeista, yhtyy pohjoisesta tulevaan Timmersoïhin ja laskee Nigerjokeen Niameyn alapuolella. Sadekausina laaksoon muodostuu väliaikaisia tulvajärviä. Tuaregipaimentolaiset hyödyntävät sen kasvillisuutta ja kaivoja. Alajuoksulla laakson niminä ovat Dallol Bosso ja Boboye. Laajemmassa merkityksessä Azawaghiksi kutsutaan viidenneltätoista pohjoiselta leveysasteelta Saharaan ulottuvaa paimentolaisvyöhykettä. Toisinaan se tarkoittaa samaa kuin Azawad.
Avaarit (Kaukasia)

Avaarit (omakielinen nimitys магIарулал, magarulal) ovat kaukasialainen avaarin kieltä puhuva kansa. He asuvat etupäässä Venäjän Dagestanissa sekä Azerbaidžanin luoteisosassa. Uskonnoltaan he ovat sunnalaisia muslimeja. Avaareiksi luetaan usein myös andilaisia ja didolaisia kieliä sekä artšia puhuvat pienet vuoristolaiskansat. Venäjällä avaareja on sukukansoineen 814 500 (vuonna 2002) ja Azerbaidžanissa 50 900 henkeä (vuonna 1999).
Sukukansat

Avaarien sukukansoja ovat andilaisia kieliä puhuvat andit, ahvahit, bagulalit, botlihit, godoberit, karatat, tindalit ja tšamalalit sekä didolaisia kieliä puhuvat bežtat, didot, ginuhit, gunzibit ja hvaršit. Artšit puhuvat lezgiläistä kieltä, mutta kuuluvat historiallisesti avaarilaiseen kulttuuripiiriin.
Avaareja ja heidän sukukansojaan yhdistävät vuosisatojen aikana kehittyneet yhteiset kulttuuripiirteet sekä avaarin käyttö yhteisenä kielenä. Pienten kansojen etninen identiteetti on monitahoinen: tilanteesta riippuen he kokevat itsensä kotikylänsä, kansansa, avaarien tai dagestanilaisten edustajiksi. Vuoden 1926 väestönlaskennassa andilaiset ja didolaiset kansat sekä artšit muodostivat 21 % avaarien kokonaismäärästä. Myöhemmissä väestönlaskennoissa heidät on luettu avaariksi.