stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isopähkinäpensas
Luokittelu

Euroopanpähkinäpensas ja isopähkinäpensas ovat erittäin läheistä sukua toisilleen ja ne on helppo risteyttää keskenään; myös lajien morfologiset ominaisuudet ja levinneisysalueet menevät päällekkäin. Monista viljeltävistä pähkinälajikkeista on hyvin vaikea osoittaa, kumpaan lajiin ne kuuluvat. Kun fylogeneettisissä tutkimuksissa selvitettiin lajien sukulaisuussuhdetta vertailemalla homologisia DNA-sekvenssejä, havaittiin kummankin lajin jälkeläisten muodostavan erottamattoman kladin. Tämän vuoksi monet tutkijat luokittelevat nykyisin isopähkinäpensaan, euroopanpähkinäpensaan ja muutamat muut aiemmin erillisiksi luokitellut lajit, kuten Corylus pontican Koch ja Corylus colchican Albov osaksi laajempaa lajia Corylus avellana joko muotoina, ekotyyppeinä tai muunnoksina. Tämä tarkoittaisi sitä, että myös esimerkiksi välimerelliset ja turkkilaiset hasselpähkinälajikkeet kuuluisivat Suomessa luonnonvaraisena kasvavaan pähkinälajiin. IUCN on kuitenkin toistaiseksi hyväksynyt ainakin Balkanin pohjoisosista kotoisin oleville isopähkinäpensaille lajin aseman. Yksi mahdollisuus on, että isopähkinäpensas olisi alun perinkin risteymäalkuperää ja syntynyt vasta ihmistoiminnan vaikutuksesta. Ehdotus, että kaikki pääosin varmoista tai epävarmoista lajiristeymistä syntyneet viljellyt hasselpähkinälajit muodostaisivat yhden laajalti viljellyn ja pitkälle jalostetun hasselpähkinälajin Corylus domestica Kos. et Opal, ei kuitenkaan ole saanut laajempaa kannatusta Ukrainan ulkopuolella.
Luokittelu > Muunnokset ja lajikkeet

Joitain isopähkinäpensaslajikkeita, kuten valkoisopähkinäpensasta, "Webbs Preisnussia" (risteytys Corylus avellana var. grandisin kanssa, saanut nimensä englantilaiselta Richard Webbiltä) ja "Bandnussia" viljellään pääasiassa kaupallisiin tarkoituksiin. Veripähkinäpensas (Corylus maxima 'Purpurea') on isopähkinäpensaan punalehtinen muoto, jota viljellään usein puutarhoissa koristekasvina. Punapähkinäpensas (Corylus avellana 'Fuscorubra') on puolestaan euroopanpähkinäpensaan lajike.
Käyttö

Isopähkinäpensaan pähkinä on syömäkelpoinen, samoin kuin sitä huomattavasti muistuttava euroopanpähkinäpensaan pähkinä. Yhdysvalloissa pähkinää käytetään lähinnä erilaisten pähkinäsekoitusten täytteenä yhdessä maapähkinöiden kanssa. Isopähkinäpensasta kasvatetaan joskus puutarhoissa pähkinäntuotantoon, mutta paljon harvemmin kuin euroopanpähkinäpensasta; sen sijaan kaupallisessa viljelyssä isopähkinäpensas on huomattavasti merkittävämpi.
Hasselpähkinä sisältää noin 60 % rasvaa ja 14 % proteiinia. Lisäksi se sisältää runsaasti kaliumia, magnesiumia ja kalsiumia.
Isopähkinäpensaan punalehtinen lajike veripähkinäpensas on myös suosittu koristekasvi puutarhoissa.
Nimityksiä

Isopähkinäpensaalla on lukuisia saksankielisiä alueellisia nimityksiä. Näihin lukeutuvat muun muassa Augustnuss (Zabergau), Bartnuss (Salzburg), Baschtnuss (Salzburg), Bluthaselnuss (Kurpfalz), Blutnuss (Henneberg), Römische Haselnuss (Strassburg), Rote Haselnuss (Würzburg), Heseliner (muinaisyläsaksa), Lambertsnuss (Lambert merkityksessä Lombardia), Lammertsnot (Bremen), Lammersche Not (Bremen), Lampertsnuss (Svaabia), Rote Nuss, Ruhrnuss (Augsburg) ja Zellernuss (Würzburg). Zellernussilla on kuitenkin lyhyt, halkeileva hedelmäsuojus ja sitä on siksi pidettävä pikemminkin tavallisen pähkinäpensaan muunnoksena. Saksan kirjakielellä kasvin nimitys on Lambertshasel; samoin kuin muut edellä olevan listan Lambert- tai Lampert- alkuiset nimitykset, sana on peräisin keskiyläsaksalaisesta kasvinnimestä lampartische Nuss, jonka merkitys on "lombardialainen pähkinä".
Englanniksi isopähkinäpensasta kutsutaan nimellä filbert; tosin Oregonissa nimitystä käytetään mistä tahansa kaupallisesti viljellystä pähkinäpensaasta. Sanan käyttö tässä merkityksessä on kuitenkin viime aikoina harvinaistunut, mikä johtuu osittain Oregonin pähkinänviljelijöiden pyrkimyksistä saada tuotteitaan kaupaksi globaaleille markkinoille, jolloin heidän on luovuttava paikallisesta nimityksestä väärinkäsitysten välttämiseksi. Sana filbert on peräisin normanniranskasta; Pyhän Filbertin muistopäivä on 20. elokuuta, ja kasvi nimettiin mahdollisesti uudelleen hänen mukaansa, koska pähkinät olivat kypsiä tuona päivänä.
Nimitys hasselpähkinä tulee suomeen ilmeisesti ruotsin kielestä, jossa sana hassel tarkoittaa pähkinäpensasta. Samoin kuin muun muassa englannin hazel ja saksan Hasel, sana on peräisin kantagermaanin sanasta *hasalaz, joka on peräisin jo indoeurooppalaisen kantakielen pähkinäpensasta merkitsevästä sanasta *koselos [lähde? ]. Samaa kantaa on myös tieteellinen sukunimi Corylus, joka tulee latinan ja muinaiskreikan (muodossa kórulos) kautta kantaindoeuroopasta [lähde? ]. Lajinimi maxima tulee myös latinasta ja merkitsee yksinkertaisesti "suurin".
Corylus maxima 'Purpurea'
Käännös suomeksi
John Harvard

John Harvardin patsas, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Daniel Chester French.
John Harvard (marraskuu 1607 Lontoo – 14. syyskuuta 1638 Charlestown, Massachusetts) oli englantilainen kirkonmies ja lahjoittaja, jonka mukaan yhdysvaltalainen Harvardin yliopisto sai nimensä.
Harvard oli kotoisin Lontoon Southwarkista. Harvardin isä Robert ja suurin osa sisaruksista menehtyi ruttoon vuonna 1625. Hän kirjoittautui opiskelijaksi Cambridgen yliopiston Emmanuel Collegeen joulukuussa 1627. Hänelle myönnettiin Cambridgesta Bachelor of Arts -tutkinto 1632 ja Master of Arts -tutkinto 1635.
Harvard meni huhtikuussa 1636 naimisiin Ann Sadlerin kanssa. Vuonna 1637 Harvard muutti Uuteen-Englantiin. Hän työskenteli Charlestownin ensimmäisessä kirkossa.
Harvard kuoli tuberkuloosiin vuonna 1638. Hän oli Englannista saadun perinnön myötä suhteellisen varakas verrattuna muihin siirtokunnan asukkaisiin. Harvard testamenttasi puolet omaisuudestaan sekä kirjakokoelmansa läheisessä New Townessa vuonna 1636 perustetulle oppilaitokselle. New Towne nimettiin pian Cambridgeksi ja vuonna 1639 oppilaitos nimettiin Harvard Collegeksi ensimmäisen merkittävän lahjoittajansa mukaan.
John Harvardista ei ole säilynyt aikalaismuotokuvia, joten hänen ulkonäkönsä on jäänyt tuntemattomaksi. Harvardin muistoksi on tehty lasimaalaus Emmanuel Collegen kappeliin 1884 ja veistos Harvardin yliopiston kampukselle 1884, mutta näiden muistomerkkien malleina ovat olleet muut henkilöt.
John Patrick Shanley

John Patrick Shanley vuonna 2011.
John Patrick Shanley (s. 3. lokakuuta 1950 Bronx, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän voitti Oscar-palkinnon parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta elokuvasta Kuuhullut vuonna 1987. Shanley oli myös ehdolla parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta vuonna 2009 elokuvasta Doubt – Epäilys (2008), jota hän myös ohjasi. Elokuva perustui hänen palkittuun Broadway-näytelmäänsä.
Shanleyn näytelmän Danny and the Deep Blue Sea (1983) suomennos Danny ja syvänsininen meri kantaesitettiin Suomen Kansallisteatterin Willensaunassa 3. lokakuuta 1989.
Aiheesta muualla

John Patrick Shanley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Harkes

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. maaliskuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Kearny, New Jersey, Yhdysvallat
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
: Virginian yliopisto
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989 1990–1993 1994–1995 1995–1996  1996–1998 1999 1999–2001 2001–2002 | Albany Capitals Sheffield Wednesday Derby → West Ham  D.C. United → Nottingham Forest  New England Revolution Columbus Crew |  82 0(7) 67 0(5) 12 0(0) 83 (14) 03 0(0) 55 0(2) 29 0(0) |
Maajoukkue
| 1987-2000 | Yhdysvallat | 90 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
John Harkes (s. 8. maaliskuuta 1967) on entinen jalkapalloilija. Hän oli ensimmäinen Yhdysvalloissa syntynyt pelaaja, joka pelasi Englannin pääsarjassa eurooppalaista jalkapalloa. Hän pelasi keskikentällä Sheffield Wednesdayssä 82 ottelua, ja kuului kokoonpanoon 1993 kun Sheffield oli FA Cupin finaaleissa. Lisäksi Harkes teki pitkän uran Yhdysvaltojen maajoukkueessa, jossa hän pelasi 90 ottelua ja teki kuusi maalia vuosina 1987–2000.
Jonathan Pitroipa

Jonathan Pitroipa
Beninwende Yann Jonathan Pitroipa (12. huhtikuuta 1986 Ouagadougou) on burkinalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikentän laidalla. Hän edustaa ranskalaista Stade Rennais -seuraa. Aiemmin hän on pelannut Saksassa SC Freiburgin joukkueessa vuosina 2004–2008 sekä Hamburger SV:ssä vuosina 2008–2011. Burkina Fason maajoukkueessa Pitroipa on pelannut vuodesta 2006. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2010, 2012 ja 2013.
Jevgeni Mogilevski

Jevgeni Gedeonovitš Mogilevski (ven. Евгений Гедеонович Могилевский; 16. syyskuuta 1945 Odessa – tammikuu 2023) oli venäläis-belgialainen pianisti.
Mogilevski syntyi musiikinopettajien perheeseen. Hän valmistui 18-vuotiaana Odessan Stoljarskin koulusta ja asettui vuonna 1963 Moskovaan. Mogilevski sai täydentävää opetusta äitiäänkin opettaneelta Heinrich Neuhausilta ja tämän kuoltua Stanislav Neuhausilta. Lisäksi häntä opetti Jakov Zak. Mogilevski esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 9-vuotiaana ja teki debyyttinsä orkesterin solistina 11-vuotiaana. Vuonna 1964 hän voitti Brysselissä ensimmäisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Mogilevski kiersi Yhdysvalloissa Sol Hurokin tuella ja esiintyi muun muassa Jevgeni Svetlanovin johdolla. Hän tulkitsi erityisesti romanttista ohjelmistoa.
Vuonna 1987 Mogilevski sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimen. Samana vuonna hän istui tuomariston jäsenenä Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Vuodesta 1992 Mogilevski opetti Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Myös hänen poikansa Maksim ja Aleksandr Mogilevski ryhtyivät pianisteiksi.
Jarkko Heikkinen

| Jarkko Heikkinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. syyskuuta 1978 (ikä 46) Suomussalmi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jake, Hossan härkä
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–2019
Aik. seurat:  SuPS (II-div.) Hokki (II-div./S-S/Mestis) TPS (SML)
Jarkko Heikkinen (s. 10. syyskuuta 1978 Suomussalmi) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi kauteen 2018–2019 asti Kajaanin Hokissa yhteensä runkosarjassa 615 ottelua tehopistein 92+230=322 ja keräten 640 jäähyminuuttia. Heikkinen on otteluissa, tehopisteisessä, syötöissä ja jäähyminuuteissa joukkueen seurahistorian runkosarjan kärjessä. Hän on myös Mestiksen kaikkien aikojen toiseksi tehokkain puolustaja Pasi Järvisen jälkeen tehtyään sarjassa yhteensä 478 runkosarjaottelussa tehot 63+158=221. Jäähyminuutteja kertyi 42. Heikkinen pelasi urallaan myös SM-liigaa Turun Palloseurassa kaudella 2008–2009 tehden 21 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 2+3=5.
Heikkinen toimi Hokin kapteenina vuodet 2007–2008, 2009–2012 ja 2014–2015. Heikkinen voitti Mestiksen mestaruuden vuonna 2007. Hokki on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 95. Heikkinen pelasi urallaan myös Turun Palloseurassa kaudella 2008–2009, jolloin hän teki 21 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 2+3=5. Heikkisen pelaajaura päättyi ylävartavammaan syksyllä 2014. Hän päätti kuitenkin palata kaukaloihin Hokin siirryttyä Suomi-sarjaan kaudeksi 2017–2018 ja Heikkinen pelasi vielä kaksi kautta.
Perhe

Heikkisellä on vaimo ja kolme poikaa.
Javier Marías

| Javier Marías |
| --- | --- |
 Javier Marías vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. syyskuuta 1951 Madrid
Kuollut: 11. syyskuuta 2022 (70 vuotta) Madrid
Kansalaisuus:  Espanja
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä ja kolumnisti
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen. 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Javier Marías (20. syyskuuta 1951 Madrid – 11. syyskuuta 2022 Madrid) oli espanjalainen kirjailija, kääntäjä ja sanomalehti El Paísin kolumnisti. Hän oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen. Hän kirjoitti useita romaaneja, joista kaksi on suomennettu.
Marías vietti lapsuudessaan aikaa Yhdysvalloissa, sillä hänen isänsä filosofi Julián Marías oli Francon vastaisen toiminnan vuoksi joutunut mustalle listalle kotimaassaan Espanjassa. Isä toimi Yhdysvalloissa opettajana muun muassa Kalifornian ja Yalen yliopistoissa. Maríasin äiti Dolores Franco oli kääntäjä.
Marías kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Los dominios del lobo 17-vuotiaana, ja se julkaistiin hänen ollessaan 20-vuotias. Maríasin kirjoja on käännetty yli 40 kielelle. Vuonna 2012 Espanjan kulttuuriministeriö myönsi hänelle 20 000 euron arvoisen kirjallisuuspalkinnon romaanista Rakastumisia. Marías kuitenkin kieltäytyi palkinnosta, koska ei halua ottaa vastaan julkista rahaa. Hän totesi, ettei halua, että häntä pidetään hallituksen suosimana kirjailijana.
Marías käänsi englannista espanjaksi teoksia muiden muassa Thomas Hardylta, Joseph Conradilta, Vladimir Nabokovilta ja William Faulknerilta. Vuonna 1979 hän sai kansallisen käännöspalkinnon Laurence Sternen Tristram Shandy -romaanin käännöksestä.
Marías oli asumattoman Redondan mikrovaltion viides kuningas Xavier I.
Suomennetut teokset

Valkoinen sydän.  (Corazón tan blanco)  Suomentanut Sulamit Hirvas. Helsinki:  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14771-4.
Rakastumisia.  (Los enamoramientos, 2011)  Suomentanut Tarja Härkönen. Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-25963-3.
Aiheesta muualla

Maríasin verkkosivut
Vilén, Seija: Kun ajatukset kulkevat kulkujaan Rakastumisia-romaanin arvio Kiiltomato-verkkolehdessä 19.12.2012.
Jos ja vain jos

Jos ja vain jos (lyhenne: joss, (engl. if and only if, lyhenne: iff)) on konnektiivi eli looginen yhdistäjä, jota käytetään logiikassa ja sitä soveltavilla aloilla kuten matematiikassa ja filosofiassa. Sitä käytetään ilmaisemaan, että yhden loogisen lauseen totuusarvo riippuu toisesta lauseesta niin, että toinen lause on toisen välttämätön ja riittävä ehto.
Lause "P jos ja vain jos Q" ilmaistaan toisinaan myös muodossa "P täsmälleen jos Q", "P on ekvivalentti Q:n kanssa". Tietotekniikassa tästä käytetään usein muotoa "eksklusiivinen ei-tai" tai "eksklusiivinen NOR". Lauseen ilmaisemiseen käytetään erilaisia, usein samaa tarkoittavia symboleja: P↔Q, P⇔Q ja P≡Q.
Luonnollisen kielen kannalta tätä lauseketta tarvitaan, sillä normaalissa kielenkäytössä "jos" on useimmiten inklusiivinen: "Liisa syö hänelle annetun kakun, jos hänelle tarjotaan suklaakakku" tarkoittaa, että Liisa syö varmasti suklaakakkuja niitä hänelle tarjottaessa, mutta ei sulje pois vaihtoehtoa, että Liisa syö myös kirsikkakakkuja, jos niitä hänelle tarjotaan. "Liisa syö hänelle annetun kakun, jos ja vain jos hänelle tarjotaan suklaakakku" taas tarkoittaa, että jos Liisalle tarjotaan kakku, hän syö sen vain ja ainoastaan, jos se on suklaakakku.
Jevgeni Miller

Jevgeni Miller
Jevgeni Karlovitš Miller (ven. Евгений Карлович Миллер, latv. Eižens Millers) (7. lokakuuta (J: 25. syyskuuta) 1867 Dvinsk – 11. toukokuuta 1939 Moskova) oli venäläinen kenraali, joka taisteli Venäjän sisällissodassa valkoisten puolella.
Miller syntyi baltiansaksalaiseen perheeseen Väinänlinnassa joka tuolloin kuului Venäjän keisarikunnan Vitebskin kuvernementtiin. Miller valmistui sota-akatemiasta ja palveli Venäjän keisarillisessa kaartissa. Vuosina 1898–1907 hän toimi Venäjän sotilasattaseana ulkomailla muun muassa Roomassa, Haagissa ja Brysselissä. Ensimmäisessä maailmansodassa  Miller komensi Moskovan sotilaspiiriä ja sai kenraaliluutnantin arvon.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Millerin sotilaat pidättivät hänet, kun hän käski heitä riisumaan punaisen käsivarsinauhan.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen  Miller pakeni Arkangeliin, jossa hän julisti itsensä Pohjois-Venäjän kenraalikuvernööriksi.  Toukokuussa 1919 amiraali Aleksandr Koltšak nimitti Millerin valkoisten johtajaksi Pohjoisen oblastin alueella. Arkangelissa, Murmanskissa ja Aunuksessa Millerin joukot saivat apua ympärysvalloilta, Britannian ja Ranskan sotajoukoilta Venäjän punaisia vastaan. Britit kuitenkin perääntyivät hyökkäyksen epäonnistuttua Vienanjoella ja Miller jäi yksin vihollista vastaan.
Helmikuussa 1920 Miller pakeni Arkangelistä Norjaan ja muutti myöhemmin Pjotr Wrangelin ja suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin kanssa Ranskaan, jossa he jatkoivat bolševikkien vastaista toimintaansa. Vuonna 1930 Miller nimitettiin emigranttijärjestö Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) komentajaksi. Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu NKVD sieppasi Millerin 22. syyskuuta 1937 Pariisissa, jossa kaksoisagentiksi ryhtynyt ROVS:n tiedustelujohtaja Nikolai Skoblin johdatti hänet ansaan. Miller kuljetettiin huumattuna Le Havreen ja sieltä eteenpäin Neuvostoliittoon rahtialuksella. Hän istui lähes kaksi vuotta vankilassa Moskovan keskustassa. Hänen henkilöllisyytensä pidettiin salassa. Hänet teloitettiin ampumalla 11. toukokuuta 1939 moskovalaisessa krematoriossa.
Myös Millerin edeltäjänä ROVS:n johdossa toiminut kenraali Aleksandr Kutepov oli siepattu samalla tavalla Pariisissa vuonna 1930, tosin hän kuoli sydänkohtaukseen jo laivamatkan aikana.
Jos mies vastaa

| Jos mies vastaa> If a Man Answers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Henry Levin
Käsikirjoittaja:  Richard Morris
Tuottaja:  Ross Hunter
Säveltäjä:  Hans J. Salter
Kuvaaja:  Russell Metty
Leikkaaja:  Milton Carruth
Tuotantosuunnittelija:  Alexander Golitzen
Pukusuunnittelija:  Jean Louis
Pääosat:   Sandra Dee  Bobby Darin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal International Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1962
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jos mies vastaa on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1962. Siinä varakas neitonen menee naimisiin valokuvaajan kanssa, ja yrittää kouluttaa tästä seurapiirikelpoista. Elokuvan nimi tulee vaimon äidin tavasta sulkea puhelin "jos mies vastaa", mikä saa miehen uskomaan, että hänen vaimollaan on salainen rakastaja.
Jon Tickle

Jonathan "Jon" Tickle
Jonathan Tickle (s. 8. toukokuuta 1974 Norwich[lähde? ]) on brittiläinen henkilö, joka on esiintynyt muun muassa kilpailijana Britannian Big Brother -televisio-ohjelman neljännellä tuotantokaudella ja yhtenä juontajana televisio-ohjelmassa Järjen jättiläiset. Tickle teki Järjen jättiläisissä usein tyhmimmät testitkenen mukaan?. Hän muun muassa käveli vanukkaan päällä, mikä oli mahdollista, ja ui siirapilla täytetyssä uima-altaassa. Lisäksi sarjassa usein esitetyssä ohjelmaosiossa "Dear Jon" Tickle teki tieteellisiä kokeita saadakseen vastauksia ohjelman katsojien lähettämiin kysymyksiin.
Aiheesta muualla

IMDb/
Jon Tolaas

| Jon Tolaas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1939 Vågsøy, Norja
Kuollut: 1. syyskuuta 2012 (73 vuotta) Nordfjordeid, Norja
Ammatti:  runoilija, opettaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: norja
Tyylilajit:  runous
Esikoisteos:  Gjest i ditt tjeld (1968)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jon Tolaas (3. kesäkuuta 1939 Vågsøy – 1. syyskuuta 2012 Nordfjordeid) oli norjalainen opettaja ja kirjailija. Häneltä ilmestyi neljä runokokoelmaa, romaani ja novellikokoelma. Lisäksi hän kirjoitti kirjan unien tulkitsemisesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jon Tolaas Wikimedia Commonsissa
Jon Van Caneghem

| Jon Van Caneghem |
| --- | --- |
 Van Caneghem vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1962 tai 1963
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  videopelisuunnittelija, videopelituottaja
Lapset:  Amanda
Jon Van Caneghem (s. 1962 tai 1963) on yhdysvaltalainen videopelisuunnittelija ja -tuottaja.
Ura

Vuonna 1984 Van Caneghem perusti videopelejä kehittävän ja julkaisevan New World Computing -yrityksen, joka tunnetaan etenkin Might and Magic- ja Heroes of Might and Magic -tietokoneroolipelisarjoistaan. Yrityksen ensimmäinen peli oli vuonna 1986 Apple II -tietokoneelle julkaistu Might and Magic Book One: The Secret of the Inner Sanctum, joka oli Might and Magic -pelisarjan ensimmäinen osa. Van Caneghem oli mukana luomassa pelille vielä seitsemää jatko-osaa, jotka ilmestyivät 1988–2000. Vuonna 1990 Van Caneghem julkaisi King’s Bounty -pelin, jota pidetään Heroes of Might and Magic -pelisarjan edeltäjänä.
Vuonna 1996 Van Caneghem myi New World Computingin The 3DO Companylle 13 miljoonalla dollarilla, mutta sai jatkaa yrityksessä pelien suunnittelijana. Vuonna 2003 3DO ajautui konkurssiin, ja Ubisoft osti oikeudet Van Caneghemin Might and Magic -sarjaan.
Myöhemmin Van Caneghem on työskennellyt Electronic Artsilla tehtävänään laajentaa esimerkiksi Command & Conquer -sarja internetiin.
Johannes (Viipurin piiri)

Johanneksen kaupunkikunta Viipurin piirin kartalla
Johanneksen lähiökerrostaloja 14.3.2016
Johannes eli Sovetski (ven. Сове́тский) on kaupunkikunta ja sen keskustaajama (kaupunkityyppinen taajama) Karjalankannaksella Leningradin alueen Viipurin piirissä Venäjällä. Kunta sijaitsee Viipurinlahden itäpuolella heti Viipurin kaupungista etelään.
Viipurin lisäksi kunnan naapureita ovat lännessä Tienhaaran (Seleznjovo) ja Uuraan (Vysotsk), etelässä Koiviston (Primorsk) ja idässä Uudenkirkon (Poljany) ja Kähärin (Gontšarovo) kunnat. Kunnan pinta-ala on 340 neliökilometriä. Kunta on entistä Suomen Johanneksen maalaiskuntaa laajempi ja käsittää myös entisen Viipurin maalaiskunnan eteläiset osat Viipurin eteläpuolella (mm. Nuoraa, Somme, Yläsommee, Porlampi).
Kunnassa oli noin 8 500 asukasta vuonna 2011, näistä yli 6 400 keskustaajama Sovetskissa. Kaupunkityyppisen taajaman voidaan nykyisin todeta olevan lähinnä nukkumalähiö. Keskustaajamassa on hotelli, ruokakauppa sekä muutamia kioskeja ja pikkuliikkeitä. Hotellin yhteydessä on ravintola ja yökerho.
Taajamat

Sovetskin keskustaajaman (entinen Suomen Johanneksen kunnan kirkonkylä) lisäksi kunnassa on kymmenen maaseututaajamaa:
| --- | --- |
 Karhula – Djatlovo  Alakirjola – Landševka  Somme – Matrosovon asema  Niemelä – Medjanka  Kaislahti – Popovon asema :  Porlampi – Sveklovitšnoje  Yläsommee – Sverdlovo  Nuoraa – Sokolinskoje  Kaijala – Tokarevo  Hörkkö – Tšerintšnoje
Talous

Sovetskin tärkein työnantaja on puunjalostuslaitos  OAO Vyborgskaja tselljuloza, alun perin Hackmanin ennen sotia perustama Johanneksen sellutehdas. Se työllistää 28 prosenttia aktiivisesta työväestöstä, noin 1 200 henkeä. Paperituotannosta yritys on laajentamassa polttoainepellettien tuotantoon, ja tämän yhteydessä Sovetskin satamaa ollaan uudistamassa. Tuotantolaitoksen on tarkoitus olla maailman suurin alallaan.
Maitokarjayritys Matrosovo työllistää noin 190 henkeä. Sillä on 1 600-päinen karja, josta puolet lypsäviä.
Nykyisen venäläisen nimensä Sovetski Johannes sai 1948 vuonna 1944 kaatuneen Neuvostoliiton sankarin, täysorvon Mihail Aleksandrovits Sovetskin mukaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kunnan viralliset sivut
Hallinnollinen keskus: Viipuri

Kunnat:
Antrea (Kamennogorsk) |
Enso (Svetogorsk) |
Johannes (Sovetski) |
Kivennapa (Pervomaiskoje) |
Koivisto (Primorsk) |
Kyyrölä (Krasnoselskoje) |
Kähäri (Gontšarovo) |
Makslahti (Glebytševo) |
Raivola (Roštšino) |
Tienhaara (Seleznjovo) |
Uuras (Vysotsk) |
Uusikirkko (Poljany) |
Viipuri (Vyborg)
Keskustaajamaa hotelli Lokin ikkunasta.
Tyypillinen keskustanäkymä Johanneksesta 13.7.2015.
Itämerta Vaahtolasta eli Johanneksen kirkonkylästä nähtynä 12.3.2016
Leningradin alueen sijainti
John Patler

John Patler (Yanacki Christos Patsalos; s. 6. tammikuuta 1938 New York City) on yhdysvaltalainen uusnatsi, joka murhasi Yhdysvaltain natsipuolueen johtajan George Lincoln Rockwellin 25. elokuuta 1967. Hänet tuomittiin vankeuteen kahdeksikymmeneksi vuodeksi.