stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanhentuminen
Yksityisoikeudellinen vanhentuminen

Yksityisoikeudellinen saatava vanhentuu kolmessa vuodessa eräpäivästä tai erääntymisestä lukien. Sen jälkeen, kun velasta on annettu lainvoimaiseksi tullut tuomio vanhentumisaika on kuitenkin viisi vuotta. 
Jos kauppahinnan tai muun vastikkeen suorittamisen eräpäivää ei ole sitovasti ennalta määrätty, vanhentumisaika alkaa kulua, kun myyjä on luovuttanut kaupan kohteen ostajalle. Vahingonkorvauksen tai muun hyvityksen vanhentumisaika alkaa kulua sopimusrikkomukseen perustuvassa hyvityksessä siitä, kun ostaja on havainnut virheen tai puutteen kaupan kohteessa tai kun muu velkojana oleva sopijapuoli on havainnut virheellisyyden sopimuksen täyttämisessä taikka hänen olisi pitänyt se havaita. Muuhun kuin sopimussuhteeseen perustuvassa vahingonkorvauksessa vanhentumisaika alkaa siitä, kun vahingonkärsijä on saanut tietää tai hänen olisi pitänyt tietää vahingosta ja siitä vastuussa olevasta. Rikoksesta johtuvaa velkaa ei katsota vanhentuneeksi niin kauan kun rikosasiassa voidaan nostaa syyte tai kun rikosasian käsittely on vireillä tuomioistuimessa.
Talletuspankin vastaanottamat talletukset tai muut yleisöltä otetut ja vaadittaessa takaisin maksettavat varat taikka niistä suoritetut korot eivät vanhennu.
Vanhentuminen ei sellaisenaan kumoa saamista, mutta velallinen voi siihen vetoamalla kieltäytyä saamisen suorittamisesta. Tuomioistuin ei omasta aloitteestaan ota vanhentumista huomioon, vaan velallisen on sitä erikseen vaadittava.
Oikeus perintöön menetetään ellei perillinen saata oikeuttaan voimaan viimeistään kymmenen vuoden kuluessa perittävän kuolemasta, tai, jos testamenttiin perustuva oikeus alkaa myöhemmin, tästä ajankohdasta lukien.
Omistusoikeus ei vanhennu. Näin ollen esimerkiksi palauttamatta jätetty kirjaston kirja pysyy kirjaston omistuksesta ilman mitään määräaikaa.
Yksityisoikeudellinen vanhentuminen > Vanhentumisen katkaisu

Velan vanhentuminen voidaan katkaista ja katkaisemisesta alkaa kulua uusi entisen pituinen vanhentumisaika. Velan vanhentuminen katkeaa, kun
osapuolet sopivat maksujen järjestelystä, vakuudesta tai muusta velan ehtojen muutoksesta taikka siitä, että vanhentuminen on katkaistu,
velallinen suorittaa velkaa tai muutoin tunnustaa velan velkojalle; tai
velkoja vaatii velalliselta suoritusta tai muutoin muistuttaa velallista velasta.
Velan vanhentumisen katkaiseminen edellyttää, että velka yksilöidään katkaisutoimessa.
Vanhentuminen katkeaa myös jos
velkoja panee vireille saatavaa koskevan kanteen velallista vastaan tai esittää saatavaa koskevan vaatimuksen esimerkiksi tuomioistuimessa tai kuluttajariitalautakunnassa.
velkoja ilmoittaa saatavan velallista koskevan julkisen haasteen johdosta taikka velallisen konkurssissa tai muussa maksukyvyttömyysmenettelyssä tai kun velka muutoin otetaan huomioon menettelyn yhteydessä.
velkoja panee vireille ulosottoasian tai jos velka muutoin otetaan huomioon ulosottomenettelyssä.
saatava otetaan käsiteltäväksi tuomioistuinsovittelussa.
Verojen ja julkisoikeudellisten maksujen vanhentuminen

Julkisoikeudellinen maksu ja vero vanhentuu viidessä vuodessa maksuunpanoa seuraavan kalenterivuoden alusta alkaen. Julkisoikeudellista vanhentumista ei voi katkaista eli se on lopullista.
Vanhentuminen rikosoikeudessa

Oikeuden vaaka
Rikos
Rikosvastuu
Vastuu
Tahallisuus
Huolimattomuus
Laiminlyöntirikos
Syyksiluettavuus
Oikeudenvastaisuus
Tunnusmerkistö
Syyllisyys
Vastuuvapausperusteet
Syyntakeisuus
Syyntakeettomuus
Hätävarjelu
Pakkotila
Rikosprosessi
Rikosilmoitus
Esitutkinta
Syyteharkinta
Vanhentuminen
Rikosoikeudessa vanhentuminen jakautuu syyteoikeuden, rangaistuksen täytäntöönpano-oikeuden sekä konfiskaation tuomitsemisen ja täytäntöönpanon vanhentumiseen. Vanhentumissäännösten perusteena on se, että yhteiskunnan tarve syytteen nostamiseen ja rankaisemiseen vähenee ajan myötä.
Rikoksen syyteoikeuden vanhentumisaika alkaa kulua tekopäivästä ja se voidaan katkaista antamalla vastaajalle tiedoksi haaste oikeuteen tai kohdistamalla syyte suoraan istunnossa läsnä olevaa kohtaan. Haasteessa tulee vastaajaa kehottaa antamaan vastaus haasteessa esitettyyn syytteeseen. Vanhentumisajalle on säädetty myös ehdottomia rajoja, joiden ylittyessä ei voida enää tuomita rangaistusta.
Suomessa vanhentumisajoista säädetään rikoslain 8 luvussa.
Vanhentuminen rikosoikeudessa > Syyteoikeus

Syyteoikeus ei vanhennu, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on elinkautinen vankeus. Muissa tapauksissa se vanhentuu, jos syytettä ei ole nostettu
20 vuodessa, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on vankeutta määräajaksi yli 8 vuotta
10 vuodessa, jos ankarin rangaistus on vankeutta yli 2 vuotta ja enintään 8 vuotta vankeutta
5 vuodessa, jos ankarin rangaistus on yli vuosi ja enintään 2 vuotta vankeutta
2 vuodessa, jos ankarin rangaistus on enintään vuosi vankeutta tai sakkoa.
Syyteoikeuden vanhentumisaikaa voidaan hakemuksesta jatkaa kerran yhdellä vuodella, jos rikoksen esitutkinta vaatii erityisiä, aikaa vieviä tutkintatoimenpiteitä, joiden vuoksi tutkinta olisi vanhentumisajan päättyessä selvästi keskeneräinen, rikos on tullut esitutkintaan poikkeuksellisen myöhään tai rikoksesta vastaajaksi haastettava pakoilee eikä hänelle sen vuoksi todennäköisesti saataisi annetuksi haastetta tiedoksi ennen vanhentumisajan päättymistä jam kaikissa näistä tilanteista erittäin tärkeä yleinen etu vaatii vanhentumisajan jatkamista.
Vanhentuminen rikosoikeudessa > Oikeus tuomita rangaistus

Oikeus tuomita rangaistus ei vanhennu, jos rikoksesta seuraava ankarin rangaistus on elinkautinen vankeus. Muissa tapauksissa rangaistuksen voi tuomita, jos rikoksesta on kulunut
30 vuotta, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on vankeutta määräajaksi yli 8 vuoden,
20 vuotta, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on vankeutta yli 2 vuotta ja enintään 8 vuotta,
10 vuotta, jos rikoksesta säädetty ankarin rangaistus on vankeutta enintään 2 vuotta tai sakkoa.
Vanhentuminen rikosoikeudessa > Tuomitun vankeusrangaistuksen raukeaminen

Määräaikainen vankeusrangaistus raukeaa, jollei rangaistuksen täytäntöönpano ole lainvoiman saaneen tuomion antamispäivästä laskettuna alkanut
kahdessakymmenessä vuodessa, jos rangaistus on yli kahdeksan vuotta,
viidessätoista vuodessa, jos rangaistus on yli neljä ja enintään kahdeksan vuotta,
kymmenessä vuodessa, jos rangaistus on yli vuoden ja enintään neljä vuotta, ja
viidessä vuodessa, jos rangaistus on enintään vuosi.
Sakon muuntorangaistus raukeaa, jollei sen täytäntöönpano ole alkanut kolmessa vuodessa lainvoiman saaneen tuomion antamispäivästä.
Elinkautinen vankeusrangaistus sekä joukkotuhonnasta, rikoksesta ihmisyyttä vastaan, törkeästä rikoksesta ihmisyyttä vastaan, hyökkäysrikoksesta, sotarikoksesta ja törkeästä sotarikoksesta tuomittu määräaikainen vankeusrangaistus eivät raukea.
Vanhentuminen rikosoikeudessa > Poikkeavat syyteoikeuden vanhentumisajat

Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja lapseen kohdistuneet pakottaminen seksuaaliseen tekoon, raiskaus, paritus ja ihmiskauppa törkeine tekomuotoineen vanhentuvat aikaisintaan uhrin täyttäessä 28 vuotta. Lapsen houkutteleminen seksuaalisiin tarkoituksiin (grooming) vanhenee uhrin täyttäessä 23 vuotta.
Lakimuutos tuli voimaan vuonna 2006, eikä Suomessa lakeja voida soveltaa takautuvasti, joten määräajat koskevat vain 1.1.2006 alkaen tehtyjä rikoksia ja edelleen on joitakin tällaisia rikoksia joissa tekohetkellä alaikäinen uhri on alle 28 vuotias mutta jotka ovat vanhentuneet. Samasta syystä osa ennen 1.7.2014 tehdyistä raiskauksista tuomitaan pakottamisena sukupuoliyhteyteen (nk. lievä raiskaus). Myös pakottaminen sukupuoliyhteyteen vanhentuu aikaisintaan uhrin täyttäessä 28 vuotta, jos hän oli tekohetkellä alaikäinen.
Perusmuotoiset ympäristön turmeleminen, luonnonsuojelurikos ja rakennussuojelurikos vanhentuvat 10 vuoden kuluttua.
Peps Persson

Per Åke Tommy ”Peps” Persson (20. joulukuuta 1946 Helsingborg – 27. kesäkuuta 2021 Vittsjö) oli ruotsalainen laulaja, lauluntekijä, kitaristi ja huuliharpunsoittaja. Hän aloitti uransa 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi 1970-luvun alkupuolelta lähtien ensin Bluesband- ja sittemmin Blodsband-nimellä kulkeneesta yhtyeestään. Hitti ”Falsk matematik” albumilta Blodsband (1973) pysyi Svensktoppen-listalla 15 viikkoa. Peps Persson tutustutti ruotsalaisyleisöä bluesin ohella reggaemusiikkiin ja Skånen murteeseen, jota hän sitkeästi käytti lauluissaan.
Suomessa Peps Persson muistetaan laulajavierailuistaan Pedro’s Heavy Gentlemen -yhtyeen albumeilla, kuten humoristisella reggaesovituksella venäläisestä kansanlaulusta ”Huopikkaat” vuodelta 1981. Hän esiintyi Suomessa muun muassa Ruisrockissa 1984.
Peps Persson kuoli 74 vuoden iässä kesäkuussa 2021.
Musiikkialbumeja > Sooloalbumit

Blues Connection (1968)
The Week Peps Came to Chicago (1972)
Blues på svenska (1975)
Rotrock (1980)
En del och andra (1984)
Oh Boy (1992)
Musiikkialbumeja > Peps Blue Quality

Sweet Mary Jane (1969)
Musiikkialbumeja > Peps Perssons Blodsband

Blodsband (1974)
Hög standard (1975)
Droppen urholkar stenen (1976)
Spår (1978)
Fram med pengarna! (1988)
Spelar för livet (1993)
Röster från Södern (1994)
Rotblos (1997)
Äntligen! (2005)
Musiikkialbumeja > Pelle Perssons Kapell

Fyra tunnlann bedor om dan (1977)
Persson sjonger Persson! (1982)
Kirjallisuutta

Göran Holmquist: Spela för livet. Peps Persson, en skånsk speleman. Bokpro, 2020. ISBN 9789189336926.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Ruotsi 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1984

Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1984. Naisten Suomen mestaruus matkasi Tampereelle ja Roihuvuoressa juhlittiin cup-mestaruutta.
Naisten Mestaruussarja

Naiset pelasivat Mestaruussarjan 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka perusteella jaettiin suoraan lopulliset sijoitukset.
| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mansen Pesäpallo | 18 | 15 | 0 | 3 | 265-136 | 30 |
| Ikaalisten Tarmo | 18 | 13 | 1 | 4 | 206-145 | 27 |
| Hyvinkään Tahko | 18 | 13 | 0 | 5 | 229-131 | 26 |
| Roihuvuoren Roihu | 18 | 13 | 0 | 5 | 228-150 | 26 |
| Jyväskylän Kiri | 18 | 11 | 0 | 7 | 228-154 | 22 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 18 | 7 | 0 | 11 | 125-193 | 14 |
| Lapuan Virkiä | 18 | 6 | 0 | 12 | 109-197 | 12 |
| Lännen Pallo | 18 | 5 | 1 | 12 | 97-146 | 11 |
| Nurmon Jymy | 18 | 5 | 0 | 13 | 142-174 | 10 |
| Imatran Pallo-Veikot | 18 | 1 | 0 | 17 | 98-301 | 2 |
Nurmo ja Imatra putosivat. Sarjaan nousivat Riihimäen Pallonlyöjät ja Viinijärven Urheilijat.
Mansen PP: Eeva-Liisa Tilkanen, Katariina Poutiainen, Irma Mäenpää, Päivi Halmesvirta, Kristiina Haraholma, Riitta Lehvä, Terhi Lehvä, Sari Juvakka, Eeva Ruponen, Marita Karhunen, Ulla Tuominen, Minna Luotonen, Leena Alanko. Pelinjohtaja ja valmentaja Pertti Matara.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Kalevi Luoma | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden lukkari | Mauri Pyhälahti | Seinäjoen Maila-Jussit |
| Lyöjäkuningas | Leo Haukkala | Alajärven Ankkurit |
| Kärkilyöjä | Kalevi Luoma | Jyväskylän Kiri |
| Etenijäkuningas | Kari Kuusiniemi | Hongikon Ns:n Urheilijat |
| Tehopelaaja | Leo Haukkala | Alajärven Ankkurit |
| Vuoden naispesäpalloilija | Jaana Jouhikainen | Roihuvuoren Roihu |
| Vuoden naislukkari | Anitta Sandberg |  |
| Lyöjäkuningatar | Marita Karhunen | Mansen pp |
| Kärkilyöjä | Irma Mäenpää | Mansen pp |
| Etenijäkuningatar | Merja Laine | Hyvinkään Tahko |
| Tehopelaaja | Marita Karhunen | Mansen pp |
| vuoden tuomari | Jaakko Hirvonen |  |
| Fair Play -joukkue |  | Sotkamon Jymy |
| Kunnon Jätkä | Heikki Laine |  |
| Johtokunnan pytty | Tapio Rauhamäki |  |
| Vuoden pelinjohtaja | Aulis Väisänen |  |
| Itä-Länsi paras pelaaja | Hannu Litmanen |  |
Le Pétomane

Joseph Pujol
Le Pétomane du Moulin Rouge (1900)
Le Pétomane, oikealta nimeltään Joseph Pujol, (1. kesäkuuta 1857 Marseille – 1945) oli ranskalainen flatulisti eli pierutaiteilija, jonka esityksiin kuului olennaisena osana piereskely. Hän oli omana aikanaan varsin tunnettu ja ihailtu sen vuoksi, että hän kykeni varsin taitavasti hallitsemaan vatsanpohjansa lihaksia ja näin tuottamaan erilaisia ääniä.
Joseph Pujol syntyi Marseillessa. Hänen isänsä oli kivityömies ja kuvanveistäjä François ja äitinsä Rose Pujol. Perheessä oli viisi lasta. Kerrotaan, että päästyään koulusta Pujol koki kummallisen kokemuksen uidessaan meressä. Hän laittoi päänsä veden alle, pidätti hengitystään ja tunsi jääkylmän veden tunkeutuneen peräaukkoonsa. Kuivalle maalle päästyään hän huomasi veden tulevan ulos hänen peräaukostaan. Liityttyään armeijaan Pujol kertoi tupatovereilleen erityiskyvyistään ja viihdytti heitä tunkemalla vettä peräaukkoonsa ja ruiskuttamalla sitä sieltä ulos. Hänen varsinainen ammattinsa oli leipuri, mutta hän päätti koettaa onneaan viihdemaailmassa. Ensimmäisen lavaesiintymisensä Pujol teki Marseillessa vuonna 1887, ja se oli suurmenestys. Sittemmin hän siirtyi Pariisiin ja esiintyi Moulin Rougessa vuonna 1892.
Esityksissään Pujol muun muassa soitti peräpäällään huilua sekä piereskeli tykkitulen ja ukkosen ääniä. Hän pystyi myös sammuttamaan kynttilän usean metrin päästä. Vuonna 1894 Pujolin ja Moulin Rougen välit erkanivat, ja hän perusti oman kiertävän sirkuksen, teatteri Pompadourin. Seuraavina vuosikymmeninä Pujol muutti esitystensä luonnetta. Eräs suosituimmista esityksistä oli maatilan eläinten äänten matkiminen. Esityksen huippukohta oli hänen oma näkemyksensä vuoden 1906 San Franciscon maanjäristyksestä.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Pujol lopetti pierutaiteilijan työn ja palasi leipuriksi Marseilleen. Myöhemmin hän avasi leipomon Touloniin. Pujol kuoli 88-vuotiaana vuonna 1945. Hänet on haudattu La Valettessa sijaitsevalle hautausmaalle. Pariisin yliopisto tarjosi hänen perheelleen suuren summan rahaa, jotta he lahjoittaisivat ruumiin tutkimuksia varten, mutta perhe kieltäytyi tarjouksesta.lähde?
Pujol esiintyy myös Jari Tervon satiiriromaanissa Koljatti (2009), jossa fiktiivinen pääministeri Lahnanen suututtaa Ranskan presidenttiä väittämällä Pujolia ranskalaiseksi kulttuurivaikuttajaksi.
Aiheesta muualla

Joseph Pujol... le pétomane (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
The Straight Dope: Did a French vaudeville star once specialize in trained flatulence? (englanniksi)
http://www.ljhelms.com/pet/_pujol/thestory/retro.htm (englanniksi)
Jean Nohain & F. Caradec: Petomaani. Elämä ja työt, eli tuulen viemää (LOVE KIRJAT, 1983) 99 sivua, ISBN 951-835-068-X
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Egon Petri

Petri Egon
Egon Petri (23. maaliskuuta 1881 Hannover, Saksa – 27. toukokuuta 1962 Berkeley, Yhdysvallat) oli alankomaalaista syntyperää oleva saksalainen pianisti ja opettaja, joka oli elämänsä loppuvuosikymmenet Yhdysvaltain kansalainen. Hän aloitti viuluopinnot viisivuotiaana. Häntä opetti aluksi oma isä, joka silloin oli Leipzigin Gewandhaus-orkesterin konserttimestari. Perhe muutti 1889 Berliiniin, jossa Petri opiskeli pianonsoittoa opettajanaan Teresa Carreno. Sen ohella hän harjoitteli urkujen ja käyrätorven soittoa sekä teini-iässä säveltämistä ja musiikinteoriaa Hermann Kretschmarin ja Felix Draeseken johdolla. Pianosta tuli Petrin pääinstrumentti Weimarissa Ferruccio Busonin mestariluokalla vuodesta 1901 lähtien. Busonin vaikutus Petrin pianonsoittoon oli merkittävä ja Petri korjaili Busonin oopperoiden ja pianokappaleiden käsikirjoituksia. He toimittivat yhdessä myös Johann Sebastian Bachin kosketinsoitinteoksia.
Petrin ensiesiintyminen Alankomaissa oli 1902, mutta pianistinuraa hän ei siellä kyennyt luomaan. Vuonna 1905 hänestä tuli Royal Manchester College of Musicin professori vuoteen 1911 saakka, jolloin hän palasi Berliiniin Busonin apulaiseksi. Vuodet 1921–1925 hän opetti Berliinin musiikkikorkeakoulussa ja hän konsertoi ahkerasti tehden muun muassa 1923 Venäjän-kiertueen. Vuonna 1925 Petri muutti Puolan Zakopaneen, josta teki konserttimatkoja toiseen maailmansotaan saakka. Ensikonsertti Yhdysvalloissa oli 1932 ja tähän maahan hän lopulta asettuikin. Opetustyötä hän jatkoi 1940–1946 toimien Cornellin yliopiston vierailevana professorina. Sairastuttuaan hän muutti länsirannikolle Kaliforniaan, jossa opetti Mills Collegessa 1947–1957 ja San Franciscon konservatoriossa. Egon Petri esiintyi useita kertoja myös Suomessa.
Oppilaita

Franz Josef Hirt
Grant Johannesen
Gunnar Johansen
Ernst Lévy
John Ogdon
Carl Szreter
Vittya Vronsky
Earl Wild
Jan Hoffman
Petolinnut

| Petolinnut |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Petolinnut Accipitriformes  Vieillot, 1816

Heimot
 Kondorit Cathartidae  Sihteerit Sagittariidae  Sääkset Pandionidae  Haukat Accipitridae 
Katso myös
   Petolinnut Wikispeciesissä   Petolinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petolinnut tai päiväpetolinnut (Accipitriformes) on lintujen lahko. Siihen kuuluvista heimoista ei ole yksimielisyyttä, esimerkiksi jalohaukat luokitellaan nykyisin erilliseen jalohaukkalintujen (Falconiformes) lahkoon. Sääksi ja sihteeri luetaan toisinaan haukkojen heimoon, vaikka ne yleensä muodostivat omat Pandionidae- ja Sagittariidae-heimonsa. Päiväpetolinnut ovat kehittyneet papukaijalinnuista. Monilla lajeilla sukupuolet ovat samannäköiset. Naaras on koirasta kookkaampi. Petolinnuille ominaisia piirteitä ovat voimakas, koukkupäinen nokka ja pitkät, terävät kynnet.
Eräissä vanhoissa lähteissä on kaikki päivällä saalistavat petolinnut sisältävän lahkon nimenä ollut petolinnut (Falconiformes).
Kirjallisuutta

Dick Forsman: Petolinnut. Otava. 2007. ISBN 978-951-1-21147-1
Dick Forsman: The Raptors Of Europe And The Middle East. A & C Black Publishers Ltd. 2007. ISBN 0713688211
Klaus Malling Olsen – Carl Christian Tofte. Petolintuopas. Otava 2009.
Antti Leinonen, Pertti Koskimies. Kotkamailla. Otava 2009.
Kerstin Viering, Roland Dr. Knauer: Päiväpetolinnut ja pöllölinnut – Lajit, elinympäristöt, käyttäytyminen. Naumann & Göbel 2011.
Dag Peterson, Juhani Lokki. Pohjolan petolinnut ja pöllöt. Kustannus-Mäkelä 2002.
Benny Génsbøl, Pertti Koskimies. Suomen ja Euroopan päiväpetolinnut. WSOY 1995.
Dick Forsman. Suomen haukat ja kotkat. Kirjayhtymä 1993.
Teuvo Suominen. Lintujemme katoava aateli. WSOY 1967.
Dick Forsman. Suomen päiväpetolinnut : haukkojen ja kotkien määritysopas. Lintutieto 1980.
Kontkanen, Harri. Petolinnut ja metsätalous Pohjois-Karjalan lintutieteellinen yhdistys 2002.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q21736  Wikispecies: Accipitriformes  AFD: Accipitriformes  BOLD: 743385  CoL: MB  EoL: 2942901  EPPO: 1ACCIO  Featherbase: accipitriformes  GBIF: 7191147  iNaturalist: 71261  IRMNG: 12155  ITIS: 823961  NBN: NBNSYS0000159291  NCBI: 2558200  NZOR: 3f09d22f-5306-402e-8bc8-58a4a0fabd81  Open Tree of Life: 4947835  Paleobiology Database: 133775  Paleobiology Database: 133775  WoRMS: 570728
Persikkakirva

| Persikkakirva |
| --- | --- |
 Siivellinen yksilö
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Yläheimo::  Aphidoidea
Heimo::  Kirvat Aphididae
Alaheimo::  Putkikirvat Aphidinae
Tribus::  Macrosiphini
Suku::  Myzus
Alasuku::  Nectarosiphon
Laji::  persicae
Kaksiosainen nimi
 Myzus persicae  (Sulzer, 1776) 
Katso myös
   Persikkakirva Wikispeciesissä   Persikkakirva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Persikkakirva (Myzus persicae) on maailmanlaajuisesti merkittävänä viljelykasvien tuholaisena tunnettu kirvoihin kuuluva hyönteinen. Sitä pidetään maailman vahingollisimpana kirvalajina.
Suomessa laji on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi.
Koko ja ulkonäkö

Siivettömät aikuiset ovat himmeäpintaisia, pituussuunnassa soikeita ja litteitä kirvoja, joiden väri vaihtelee valkeahkosta tai kellanvihreästä vihreään tai vaaleanpunaisesta punaiseen. Kylmällä säällä yksilöistä tulee tavallista tummempia. Raajat ja vaharauhasputket ovat vaaleat tummentuen kärkiä kohti. Siivellisten yksilöiden pää ja keskiruumis ovat tummat ja takaruumis keltainen tai kellanvihreä. Takaruumiin tyviosassa on muutama tumma poikkiraita ja takaruumiin kärkiosan selkäpuoli on usean jaokkeen pituudelta kokonaan tumma. Koiraat ovat naaraita hoikempia. Tuntosarvet ovat 6-jaokkeiset ja suunnilleen ruumiin pituiset. Vaharauhasputket ovat pitkät ja levenevät hieman kärkeä kohti. Ruumiin pituus on 1,2–2,3 mm.
Lämpimän ilmaston maissa esiintyvät munivat naaraat ovat väriltään punaisesta lähes mustaan, joskin nymfeinä vihreitä. Raajat ja vaharauhasputket ovat tummat ja takimmaisen raajaparin reidet paksuuntuneet.
Lajin kromosomiluku 2n=12. Lähes pelkästään tupakoilla elävä Myzus nicotianae katsotaan usein persikkakirvan alalajiksi Myzus persicae nicotianae.
Levinneisyys

Lajin arvellaan olevan alkujaan Itä-Aasiasta, mutta levinneisyys on nykyään jokseenkin maailmanlaajuinen.
Elinympäristö ja elintavat

Riittävän lämpimillä alueilla persikkakirvan primääri-isäntinä toimivat persikat sekä eräät muut lämpimän ilmaston Prunus-suvun puulajit ja sekundääri-isäntinä varsin monet eri kasvilajit. Kirvakolonia aiheuttaa persikan lehtien käpertymisen. Mikäli primääri-isäntää ei elinympäristössä kasva, isäntäkasvin vaihtoa ei tapahdu ja kirvat elävät koko elämänkaarensa sekundääri-isännillä. Näin tapahtuu etenkin trooppisilla alueilla sekä kasvihuoneissa. Kasvihuoneissa koloniat hajoavat ja kirvat elävät erillään.
Laji talvehtii munina, joista kuoriutuu primääri-isännällä ensimmäinen neitseellisesti lisääntyvä sukupolvi keväällä. Nämä kantaemot tuottavat kukin noin 40 jälkeläistä, jotka puolestaan lisääntyvät neitseellisesti kunnes kesäkuussa syntyy enää siivekäs sukupolvi. Siivelliset kirvat vaihtavat ravintokasvia sekundääri-isännille ja tuottavat siellä useita sukupolvia. Kirvojen aikuisvaihe kestää +5 °C lämpötilassa noin kolme kuukautta ja +25 °C lämpötilassa noin 10 vuorokautta. Aikuisuutta edeltävä nymfivaihe puolestaan kestää 21 vuorokautta +10 °C lämpötilassa ja viikon +25 °C lämpötilassa. Kukin aikuinen tuottaa noin 80 nymfiä ja siivettömät aikuiset tuottavat enemmän jälkeläisiä kuin siivelliset. Yli +30 °C lämpötilassa lisääntymiskyky heikkenee. Lopulta syksyllä alkaa syntyä siivekäs sukupolvi, jossa on sekä koiraita että naaraita. Nämä palaavat primääri-isännälle parittelemaan ja munimaan. Talvehtivat munat munitaan silmujen tyvelle.
Primääri-isännän puuttuessa munivaa sukupolvea ei kehity ja persikkakirva selviytyy talven yli vain neitseellisesti lisääntyvinä sukupolvina kasvihuoneissa. Kuitenkin Tanskasta tunnetaan havainto lajin selviytymisestä talvesta ulkona lauhana talvena 1988-1989. Lisäksi sen tiedetään talvehtineen Tanskassa 1950–1970-luvuilla sokerijuurikaskasoissa, joissa lämpötila ei ole laskenut talven aikana alle +4 °C.
Kasvinesteiden imemisen lisäksi persikkakirvan arvellaan levittävän ainakin 180 erilaista kasvien virustautia. Suomessa persikkakirva on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi.
Ravintokasvit

Primääri-isäntä on persikka (Prunus persicae), mutta sekundääri-isäntinä ovat yli 40 kasviheimoon kuuluvat kasvilajit, myös muut Prunus-suvun puut. Laji elää huomattavan monilla viljelyskasveilla, kuten perunalla, kaaleilla, salaateilla. Se elää myös paprikoilla ja chileillä, joille se on eräiden tutkimusten mukaan näiden vahingollisin tuholainen.