stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Milos Kerkez

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. marraskuuta 2003
Syntymäpaikka: Vrbas, Serbia ja Montenegro
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Bournemouth
Junioriseurat
–2014: OFK Vrbas
2014–2019: Rapid Wien
2019: Hódmezővásárhelyi
2019–2020: Győri
2021–2022: AC Milan
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020–2021 | Győri | 16 | (0) |
| 2022 | Jong AZ | 9 | (0) |
| 2022–2023 | AZ Alkmaar | 33 | (3) |
| 2023– | Bournemouth | 44 | (1) |
Maajoukkue
| 2020 | Unkari U17 | 2 | (0) |
| 2021– | Unkari U21 | 8 | (0) |
| 2022– | Unkari | 21 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. joulukuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. joulukuuta 2024.
Milos Kerkez (s. 7. marraskuuta 2003 Vrbas, Serbia ja Montenegro) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on vuodesta 2023 edustanut englantilaisseura Bournemouthia. Hän on pelannut vuodesta 2022 Unkarin A-maajoukkueessa.
Kerkez pelasi juniorina vuoteen 2014 saakka Serbiassa ja siirtyi sitten Itävaltaan ja vuonna 2019 Unkariin. Aikuisten sarjoissa hän aloitti Győrin joukkueessa Unkarin toisella sarjatasolla kaudella 2020–2021. Hän siirtyi helmikuussa 2021 italialaiseen AC Milaniin ja pelasi seuran juniorijoukkueessa. Tammikuussa 2022 hän siirtyi alankomaalaiseen AZ Alkmaariin, jossa hän pelasi aluksi nuorten joukkueessa Eerste divisiessä. Kaudella 2022–2023 hän pelasi avauskokoonpanossa 33 Eredivisie-ottelua ja teki niissä kolme maalia. Konferenssiliigan 11 ottelussa hän teki kaksi maalia. Kesällä 2023 Kerkez siirtyi englantilaiseen Bournemouthiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Valioliigassa 28 ottelua, joissa hän oli 22 kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki Wolverhamptonia vastaan marraskuussa 2024.
Kerkez pelasi Unkarin alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 Kansojen liigan otteluissa Saksaa ja Italiaa vastaan. Hän pelasi vuonna 2023 seitsemän Unkarin kahdeksasta EM-karsintaottelusta mutta oli viimeisestä ottelusta poissa edellisessä, Bulgariaa vastaan pelatussa ottelussa tulleen ulosajon aiheuttaman pelikiellon vuoksi. Hän oli EM-kilpailuissa 2024 avauskokoonpanossa Unkarin kaikissa kolmessa ottelussa, ja hänet otettiin jokaisessa ottelussa vaihtoon toisen jakson loppupuolella. Hän on pelannut joulukuun 2024 loppupuolelle mennessä 21 A-maaottelua, joista 19 ottelua avauskokoonpanossa.
Milorad Mažić

| Milorad Mažić |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Milorad Mažić
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1973 (ikä 51) Vrbas, Jugoslavia
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
|  2009– | Serbian superliiga FIFA |  |  |

Milorad Mažić (s. 23. maaliskuuta 1973 Vrbas, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2009 lähtien.
Aiheesta muualla

Milorad Mažićin esittely World Referee -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Bojan Gluvajić

Bojan Gluvajić (s. 21. tammikuuta 1980 Vrbas, Serbia) on serbialainen lentopalloilija, joka on pelannut muun muassa Suomessa Liiga-Riennon riveissä.
Gluvajić pelasi 2000-luvun alkuvuosina ammattilaisena belgradilaisseuroissa VC Milicionar ja VC Partizan pelaten molemmissa myös Euroopan cupin pelejä.
Joensuun Riennossa Gluvajić pelasi kaudella 2007–2008, minkä jälkeen hän pelasi muun muassa Saksassa ja Ranskassa. Hän palasi Rientoon vuoden 2013 syksyllä.
Vuonna 2011 Gluvajić perusti myös Suomessa pelanneen joukkuetoverinsa Boris Bakalovin kanssa yhtyeen Nicim Izazvan, jonka musiikki on menestynyt Serbiassa.
Aiheesta muualla

The surprising musical success of Ničim izazvan (Arkistoitu – Internet Archive) Gbtimes.com 13.11.2014 (englanniksi)
Baškiirit

Baškiirit tai baškurtit (Башҡорттар, Başqorttar, ven. Башкиры, baškiry) ovat turkkilainen kansa, joka elää pääsääntöisesti Venäjän federaatioon kuuluvassa Baškortostanin tasavallassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan heitä oli maassa yhteensä 1 673 389. Osa asuu myös muualla entisen Neuvostoliiton alueilla.
Baškiirit puhuvat turkkilaista baškiirin kieltä, joka on läheistä sukua tataarille. Uskonnoltaan he ovat pääosin sunnimuslimeja.
Historia

Baškiirit mainitaan useissa eri keskiajan lähteissä, esimerkiksi baškiirien alueiden läpi vuonna 1253 matkustaneen fransiskaanimunkki William Rubrukilaisen töissä. Kun Kultainen orda hajosi 1300-luvulla baškiirit kuuluivat Kazanin- ja Siperian kaanikuntiin. Moskovan Venäjän alaisuuteen he päätyivät keisari Iivana Julman valloitettua Kazanin vuonna 1552. Baškiirit tekivät kuitenkin joillakin alueilla vastarintaa ja kokonaan heitä ei kukistettu ennen Pugatšovin kapinaa vuosina 1773–1775. Katariina II perusti Orenburgin muftiaatin vuonna 1788 ja se siirrettiin myöhemmin Baškirian nykyiseen pääkaupunki Ufaan, josta tuli sittemmin yksi tärkeimmistä muslimien hengellisistä keskuksista Venäjällä.
Venäläisvallan myötä baškiirien alueille muutti venäläisiä ja tataarisiirtolaisia, joiden lisäksi asevelvollisuus ja korkea verotus pakotti monet hylkäämään nomadielämäntapansa. 1900-luvulle tultaessa suurin osa baškiireista oli talonpoikia ja karjankasvattajia. Venäjän vallankumouksen vuonna 1917 ja sitä seuranneen sisällissodan aikana Baškiria oli jonkin aikaa autonominen, mutta alue liitettiin lopulta Neuvostoliittoon. Neuvostoliitossa Baškiriasta tuli itsehallinnollinen tasavalta, vaikkakin oikea autonomia oli rajallista. Monet baškiirit kuolivat Venäjää vuonna 1921 vaivanneessa nälänhädässä ja vuonna 1926 baškiireja oli yhteensä noin 715 000. Baškirian alueelta löydettiin öljyä vuonna 1932 ja tämä johti nopeaan teollistumiseen alueella. Alue kärsi 1930-luvun alussa kuitenkin vielä toisesta nälänhädästä, Stalinin vainoista.
Baškiria julistautui itsenäiseksi tasavallaksi 11. lokakuuta 1990. Syksyllä 1994 Ufassa solmittiin sopimus keskusvallan kanssa vallanjaosta. Baškiriassa baškiirit asuvat pääosin maaseudulla. Monet ovat sittemmin löytäneet töitä myös teollisuudesta. Teollisuuden pariin töitä tekemään muuttaneet käyvät usein venäläisiä kouluja ja seuraavat paljolti venäläisiä tapoja.
Kulttuuri

Baškiirit ovat keskiajalta lähtien seuranneet islamin uskoa. He kuuluvat pääasiassa sunnalaisen islamin hanafi-koulukuntaan. Kommunismin aikana uskon harjoittamista ei kannustettu, mutta 1990-luvulta lähtien sen harjoittaminen on elpynyt. Baškiirien alueilla on nykyisin noin 800 moskeijaa. Islamistiset ja suufilaiset koulukunnat ovat pyrkineet saamaan suuremman jalansijan baškiirien keskuudessa. Suurin osa baškiireista ei kuitenkaan ole kovin uskonnollisia ja uskonolla on vain pieni rooli päivittäisessä elämässä. Baškiireihin kuuluu myös pieni vähemmistö ortodoksisia kristittyjä ja heitä asuu lähinnä Tšeljabinskin alueella.
Baškiirin kieli kuuluu turkkilaisten kielten kiptšakkilaiseen ryhmään. Kieli voidaan jakaa itäiseen, luoteiseen ja koilliseen päämurteeseen. Baškiirin kirjakieli luotiin itäisten murteiden perusteella vuonna 1917 ja sitä kirjoitettiin aluksi arabialaisella kirjaimistolla. Arabialainen kirjaimisto vaihdettiin latinalaiseen vuonna 1927 ja edelleen kyrilliseen vuonna 1940. Monet baškiirit käyttävät kirjakielenään tataaria.
Tunnettuja baškiireita

Ildar Abdrazaqov, oopperalaulaja
Akmulla, valistaja, runoilija, filosofi
Rizaeddin Fäxreddin, tutkija, tiedottaja
Mäcit Ğafuri, kirjailija
Musa Garejev, sotakomentaja
Abdülkadir İnan, historioitsija, folkloristi
Salawat Julajev, baškiirien kansallissankari, runoilija
Tahir Kusimov, sotilasjohtaja
Mostay Kärim, runoilija, näytelmäkirjailija
Murtaza Rahimov, poliitikko; Baškortostanin ensimmäinen presidentti
Zäynulla Räsülev, uskonnollinen johtaja
Ğabdulla Säydi, uskonnollinen hahmo
Xabir Sölöymänov, nyrkkeilijä
Ğälimiyän Tağan, etnografi, turkologi, poliitikko
Zeki Velidi Togan, historioitsija, turkologi, poliitikko
Mullayän Xalikov, valtiomies
Ğaysa Xösäyenov, kirjailija, tiedemies
Dauıt Yultıy, kirjailija, toimittaja
Kim Äxmätcanov, kirjallisuuskriitikko
Möxämmätsälim Ömötbayev, kääntäjä, filologi, etnografi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baškiirit Wikimedia Commonsissa
Baškiiriratsumies piirroksessa, 1840.
Baimakin piirin baškiireja.
Sega Daily

Sega Dailyn logo.
Sega Daily (bulg. Сега) on bulgarialainen sanomalehti. Se on Bulgarian viimeisiä riippumattomia lehtiä, ja kustantajaa on yritetty saada lähtemään alalta.
Bulgaria oli aiemmin sijalla 37 Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapautta koskevassa vertailussa, mutta sijoitus on nykyisin 111, sillä jakeluyritykset ovat lähes 90-prosenttisesti yhden oligarkin, kansanedustaja Delyan Peevskin, omistuksessa. Hän omistaa äitinsä kanssa myös monia lehtiä ja tv-kanavia.
Tunnustukset

2002: Zeit-säätiön Gerd Bucerius-Förderpreis Freie Presse Osteuropas
Aiheesta muualla

Sega Daily lehden verkkosivut
Bianka Buša

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bianka Buša vuonna 2018. |  Bianka Buša vuonna 2018. |  Bianka Buša vuonna 2018. |  |
Maa:   Serbia
Naisten lentopallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio de Janiero 2016 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Japani 2018 | naiset |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Azerbaidžan/Georgia 2017 | naiset |  |
|  Kultaa | Puola/Slovakia/Turkki/Unkari 2019 | naiset |  |
|  Pronssia | Alankomaat/Belgia 2015 | naiset |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Pronssia | Baku 2015 | naiset |  |
Bianka Buša (serb. Бианка Буша; s. 25. heinäkuuta 1994 Vrbas) on serbialainen lentopalloilija ja olympiamitalisti.
Buša kuului Serbian naisten lentopallomaajoukkueeseen vuoden 2016 olympialaisissa Rio de Janeirossa ja vuodelle 2021 siirretyissä olympialaisissa Tokiossa. Joukkue saavutti hopeaa 2016 ja pronssia 2021. MM-kilpailuissa Buša kuului vuonna 2018 Serbian kultaa voittaneeseen joukkueeseen. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2017 ja 2019 ja saavutti pronssia 2015. Euroopan kisoissa Buša saavutti pronssia 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bianka Buša Wikimedia Commonsissa
Bianka Buša Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Chillaa

| Chillaa Robin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. lokakuuta 2012
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Jimi Constantine, OP Beats
 Tyylilaji: pop, pop rock, teini-pop
 Levy-yhtiö: Universal Music
Muut kannet
 Deluxe-version kansikuva
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Robinin muut julkaisut
| Koodi 2012 | Chillaa 2012 | Boom Kah 2013 |
Singlet albumilta Chillaa
 ”Puuttuva palanen” Julkaistu: 12. syyskuuta 2012  ”Luupilla mun korvissa” Julkaistu: 9. marraskuuta 2012  ”Haluan sun palaavan” Julkaistu: 1. maaliskuuta 2013
Chillaa on Robinin toinen albumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2012. Albumin ensimmäinen single ”Puuttuva palanen” julkaistiin 12. syyskuuta 2012. Kappaleella vierailee rap-artisti Brädi. Albumi nousi heti ilmestyttyään Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Albumin toinen single ”Luupilla mun korvissa” julkaistiin 9. marraskuuta 2012, ja kolmas ”Haluan sun palaavan” 1. maaliskuuta 2013.
Kappaleet

Chillaillaan – 3.28
Puuttuva palanen – 3.17  (mukana Brädi)
Luupilla mun korvissa – 3.09
Biologiaa – 3.46
Biisi ystäville – 3.16
Kaunis luonnostaan – 3.03
Paniikkiin – 3.11
Häröilemään – 3.17
Sisko – 3.12
Haluan sun palaavan – 3.54
Puuttuva palanen (akustinen) – 3.26
Luupilla mun korvissa (akustinen) – 3.12
Puuttuva palanen (Wildzide Remix) – 3.52
Chillaillaan (Sillyhatz Remix) – 3.07
Luupilla mun korvissa (DJ Dosse Epic Slowjam FM Remix) – 3.12
Kun nuoruus päättyy – 2.58  (mukana The Rasmus)
Arvostelut

Keskisuomalainen: positiivinen
Nuorgam: 64/100
Smackthejack.net:
1915

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1915 oli normaalivuosi, joka alkoi perjantaista.
Tapahtumia > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Vammala erotettiin Tyrvään kunnasta itsenäiseksi kauppalaksi.
13. tammikuuta – 6,8 richterin maanjäristys surmasi 32 610 ihmistä Avezzanossa, Italiassa.
19. tammikuuta – Ensimmäinen maailmansota: saksalaiset zeppeliinit pommittivat ensi kertaa Great Yarmouthia ja King’s Lynnia Isossa-Britanniassa, 20 ihmistä kuoli.
24. tammikuuta – Doggermatalikon taistelu saksalaisten ja brittiläisen osaston välillä Pohjanmerellä. Saksan SMS Blücher upposi vieden mukanaan 782 merisotilasta.
26. tammikuuta – Helsingissä alkoi säännöllinen raitioliikenne Erottajan ja Munkkiniemen välisellä linjalla.
31. tammikuuta – Saksa käytti ensi kertaa myrkkykaasua itärintamalla Bolimovin taistelussa.
7. helmikuuta – Toinen Masurian järvien taistelu: Saksa oli siirtänyt joukkoja itärintamalle tavoitteenaan lyödä Venäjä ja aloitti yllätyshyökkäyksen lumimyrskyn keskellä. Fritz von Belowin kahdeksas armeija eteni viikossa yli sata kilometriä. Venäjä kärsi kovia tappioita.
25. helmikuuta – Jääkäriliike: ensimmäiset suomalaiset vapaaehtoiset saapuivat koulutettaviksi Saksaan Lockstedtin leirille. Kurssin johtajaksi komennettiin saksalainen majuri Maximilian Bayer. Koska Bayer toimi Saksan partiopoikaliikkeen johtajana, kurssi naamioitiin hänen ehdotuksestaan partionjohtajakurssiksi.
10. maaliskuuta – Keisari Nikolai II kävi vierailulla Helsingissä.
10. maaliskuuta – Britit hyökkäävät Neuve Chapellessa.
14. maaliskuuta – Ison-Britannian merivoimat upottivat saksalaisen taistelulaivan SMS Dresdenin Chilen rannikolla.
14. maaliskuuta – Iso-Britannia, Ranska ja Venäjä sopivat Venäjän saavan Konstantinopolin ja Bosporin voiton jälkeen.
18. maaliskuuta – Brittien ja ranskalaisten 16 taistelulaivan hyökkäys Dardanelleille epäonnistui. Kolme taistelulaivaa upposi ja kolme vaurioitui pahasti miinakentässä.
19. maaliskuuta – Pluto kuvattiin ensi kerran, mutta sitä ei tunnistettu planeetaksi.
Tapahtumia > Huhtikuu–kesäkuu

22. huhtikuuta – Ypresin toinen taistelu: saksalaiset ottivat myrkkykaasun käyttöön Ypresissä Belgiassa. Paenneiden ranskalaisten linjaan jäi kuuden kilometrin aukko.
24. huhtikuuta – Turkkilaiset joukot aloittivat armenialaisten joukkomurhan Vanissa. Konstantinopolissa 300 armenialaista intellektuellia pidätettiin ja teloitettiin.
25. huhtikuuta – Gallipolin maihinnousu Turkin rannikolle.
1. toukokuuta – Gorlice-Tarnówin offensiivi, Saksan päähyökkäys itärintamalla, alkoi. Venäjän joukot perääntyivät Puolasta ja Galitsiasta. Hyökkäyksen jälkeen rintama jäi paikalleen Venäjän vuoden 1917 romahdukseen asti.
3. toukokuuta – Italia erosi Saksan ja Itävalta-Unkarin kanssa solmimastaan kolmiliitosta.
9. toukokuuta – Jääkäriliike: Suomalaisen jääkäripataljoonan nimeksi Saksassa tuli Kuninkaallisen Preussin Jääkäripataljoona 27.
7. toukokuuta – Saksalainen sukellusvene U-20 upotti RMS Lusitanian, 1 198 ihmistä kuoli.
8. toukokuuta – Saksalaiset valtasivat Ypresin toisessa taistelussa Frenzenbergin harjanteen ja pitivät sen hallussaan liittoutuneiden vastahyökkäyksistä huolimatta.
9. toukokuuta – Artois'n toinen taistelu alkoi. Ranskalaiset hyökkäsivät kohti saksalaisten hallussa ollutta Vimyn harjannetta.
11. toukokuuta – Albert Einstein julkaisi yleisen suhteellisuusteoriansa.
23. toukokuuta – Italia julisti sodan Itävalta-Unkarille ympärysvaltojen kanssa tekemänsä sopimuksen jälkeen.
25. toukokuuta – Argentiinan, Brasilian ja Chilen välinen ABC-sopimus allekirjoitettiin Buenos Airesissa.
21. kesäkuuta – Yhdysvaltain korkein oikeus antoi päätöksensä oikeustapauksessa Guinn vastaan Yhdysvallat ja totesi, että äänioikeuden myöntäminen saavutettujen etujen säilyttämislausekkeen pohjalta oli perustuslain 15. lisäyksen vastaista. Päätös kumosi useiden osavaltioiden äänioikeuteen liittyviä lakeja.
23. kesäkuuta  – Italialaiset hyökkäsivät Ensimmäisessä Isonzon taistelussa..
Tapahtumia > Heinäkuu–syyskuu

24. heinäkuuta – Höyrylaiva SS Eastland kaatui Chicagon satamassa. Kuolonuhreja oli 844.
29. heinäkuuta – Yhdysvaltain laivasto valtasi Haitin. Joukot jäävät maahan vuoteen 1934 asti.
5. elokuuta – Saksalaiset saavuttivat Varsovan.
10. elokuuta – Saksalainen laivasto-osasto tulitti Utön linnaketta.
11. elokuuta – Invalidisotavankien vaihto Venäjän sekä Saksan ja Itävalta-Unkarin välillä alkoi Torniossa ja Haaparannalla. Ensimmäinen juna Venäjältä saapui Tornioon.
21. elokuuta – Italia julisti sodan Turkille.
26. elokuuta – Jääkäriliike: Suomalaisille jääkäreille perustettiin Saksassa oma joukko-osasto. Alokkaiden määrä kasvoi huomattavasti.
2. syyskuuta – Toinen sortokausi: venäjän kieli tuli pakolliseksi oppiaineeksi Suomen tyttökouluissa.
5. syyskuuta – Venäjän keisari Nikolai II otti armeijan komennon itselleen.
5. – 8. syyskuuta – Sveitsissä järjestettiin sodanvastainen Zimmerwaldin kokous johon osallistui eurooppalaisten sosialidemokraattisten puolueiden sotaa vastustaneita edustajia. Kokous hyväksyi sodanvastaisen Zimmerwaldin julistuksen ja osallistujat perustivat tavoitteita ajamaan Zimmerwaldin internationaalin.
6. syyskuuta – Britit testasivat tankin prototyyppiä ensi kertaa.
19. syyskuuta – Saksalaiset valtasivat Vilnan.
20. syyskuuta – Tampereelle valmistui keuhkotautiparantola.
25. syyskuuta – Ranskalaisten ja brittien yhteisoperaatiossa alkavat Toinen Champagnen taistelu, Kolmas Artois'n taistelu ja Loosin taistelu.
Tapahtumia > Lokakuu–joulukuu

5. lokakuuta – Bulgaria liittyi Keskusvaltoihin.
7. lokakuuta – Itävalta-Unkarin ja Saksan suurhyökkäys Serbiaan alkoi.
14. lokakuuta – Bulgaria julisti sodan Serbialle.
13. marraskuuta – Säveltäjä Emmerich Kálmánin operetti Mustalaisruhtinatar (Die Czárdásfürstin) sai ensiesityksensä Wienissä.
8. joulukuuta – Säveltäjä Jean Sibelius täytti 50 vuotta. Hän johti pitämässään juhlakonsertissa viidennen sinfoniansa ensiesityksen.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

6. tammikuuta – Anni Polva, suomalainen kirjailija (k. 2003)
16. tammikuuta – Aase Bjerkholt, norjalainen poliitikko (k. 2012)
19. tammikuuta – Håkon Kyllingmark, norjalainen upseeri ja poliitikko (k. 2003)
23. tammikuuta – Arthur Lewis, vuoden 1979 Nobelin taloustieteen palkinnon saanut saintlucialainen taloustieteilijä (k. 1991)
23. tammikuuta – Jacob Sørensen, tanskalainen poliitikko (k. 1990)
26. tammikuuta – Osmo Alaja, suomalainen piispa (k. 2001)
28. tammikuuta – Brian Shawe Taylor, brittiläinen kilpa-autoilija (k. 1999)
29. tammikuuta – Johnny McDowell, yhdysvaltalainen kilpa-autoilija (k. 1952)
30. tammikuuta – John Profumo, brittiläinen poliitikko (Profumo-skandaali) (k. 2006)
31. tammikuuta – Andreas Cappelen, norjalainen poliitikko (k. 2008)
5. helmikuuta – Robert Hofstadter, vuoden 1961 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut yhdysvaltalainen fyysikko (k. 1990)
5. helmikuuta – Rasmus Nordbø, norjalainen poliitikko (k. 1983)
14. helmikuuta – Nestori Kaasalainen, suomalainen poliitikko (k. 2016)
14. helmikuuta – Idar Norstrand, norjalainen poliitikko (k. 1986)
21. helmikuuta – Risto Leskinen, suomalainen virkamies ja eduskunnan oikeusasiamies (k. 1996)
22. helmikuuta – Kaare Meland, norjalainen poliitikko (k. 2002)
25. helmikuuta – Stig Synnergren, Ruotsin puolustusvoimien komentaja (k. 2004)
27. helmikuuta – Olavi Virta, suomalainen laulaja (k. 1972)
28. helmikuuta – Peter Medawar, vuoden Nobelin lääketieteen palkinnon saanut brittiläinen biologi ja immunologi (k. 1987)
8. maaliskuuta – Tapio Rautavaara, suomalainen laulaja, näyttelijä ja urheilija (k. 1979)
14. maaliskuuta – Kenneth Arnold, yhdysvaltalainen liikemies ja lentäjä, ensimmäisen nykyaikaisen ufohavainnon tekijä (k. 1984)
20. maaliskuuta – Rudolf Kirchschläger, Itävallan liittopresidentti (1974–1986) (k. 2000)
20. maaliskuuta – Svjatoslav Richter, neuvostoliittolainen pianisti (k. 1997)
22. maaliskuuta – Mikko Hult, suomalainen kansanedustaja ja pienviljelijä (k. 1993)
24. maaliskuuta – Eugène Martin, ranskalainen Formula 1 -kuljettaja (k. 2006)
31. maaliskuuta – Bergfrid Fjose, norjalainen poliitikko (k. 2004)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

7. huhtikuuta – Eleanora Fagan (”Billie Holiday”, ”Lady Day”), yhdysvaltalainen jazz- ja blues-laulaja (k. 1959)
20. huhtikuuta – Otto Heino, amerikansuomalainen keramiikkataiteilija (k. 2009)
21. huhtikuuta – Oddmund Myklebust, norjalainen poliitikko (k. 1972)
24. huhtikuuta – Risto Tiitola, suomalainen jääkiekkoilija ja diplomi-insinööri (k. 2015)
25. huhtikuuta – Helge Larsen, tanskalainen poliitikko (k. 2000)
5. toukokuuta – Helvi Sipilä, suomalainen varatuomari ja poliitikko (YK:n apulaispääsihteeri) (k. 2009)
6. toukokuuta – Orson Welles, yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja elokuvaohjaaja (k. 1985)
15. toukokuuta – Paul Samuelson, vuoden 1970 ns. Nobelin taloustieteen palkinnon saanut taloustieteilijä (k. 2009)
19. toukokuuta – Uljas Kandolin, suomalainen näyttelijä (k. 1980)
20. toukokuuta – Moshe Dayan, israelilainen kenraali ja poliitikko (k. 1981)
22. toukokuuta – Torsten Bjarre, ruotsalainen sarjakuvantekijä (k. 2001)
25. toukokuuta – Bengt Djupbäck (”Jokkmokks-Jokke”), ruotsalainen laulaja (k. 1998)
25. toukokuuta – Aarne Kainlauri, suomalainen kilpajuoksija (k. 2020)
25. toukokuuta – Mirjam Novero-Laine, suomalainen näyttelijä (k. 1996)
27. toukokuuta – Herman Wouk, yhdysvaltalainen kirjailija (k. 2019)
26. toukokuuta – Al Hubbard, yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija (k. 1984)
31. toukokuuta – Björn Forsell, ruotsalainen oopperalaulaja ja näyttelijä (k. 1975)
2. kesäkuuta – Tapio Wirkkala, suomalainen muotoilija ja akateemikko (k. 1985)
9. kesäkuuta – Lester William Polsfuss (”Les Paul”), yhdysvaltalainen kitaristi ja keksijä (sähkökitaran kehittäjä) (k. 2009)
10. kesäkuuta – Solomon Bellows (”Saul Bellow”), vuoden 1976 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut yhdysvaltalainen kirjailija (Herzog) (k. 2005)
11. kesäkuuta – José Caballero, espanjalainen taidemaalari (k. 1991)
12. kesäkuuta – David Rockefeller, yhdysvaltalainen liikemies ja yhteiskunnallinen vaikuttaja (k. 2017)
13. kesäkuuta – Don Budge, yhdysvaltalainen tennispelaaja (k. 2000)
13. kesäkuuta – Leevi Rantalaiho, suomalainen kapellimestari ja näyttelijä (k. 1991)
15. kesäkuuta – Thomas Huckle Weller, vuoden 1954 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen lääkäri ja virologi (k. 2008)
16. kesäkuuta – Mariano Rumor, italialainen poliitikko ja pääministeri viidesti vuosien 1968–1974 aikana (k. 1990)
20. kesäkuuta – Terence Young, brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja (k. 1994)
23. kesäkuuta – Jens Bolling, norjalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1992)
24. kesäkuuta – Fred Hoyle, yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja tieteiskirjailija (pysyvän tilan teoria) (k. 2001)
26. kesäkuuta – Paul Castellano, yhdysvaltalainen mafiapäällikkö (k. 1985)
28. kesäkuuta – Juha Mannerkorpi, suomalainen kirjailija (k. 1980)