stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juustoportti

| Juustoportti Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Elämä on valintoja, valitse paremmin
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1989
Perustaja:  Timo Keski-Kasari & Marjo Keski-Kasari
Toimitusjohtaja:  Timo Keski-Kasari
Puheenjohtaja:  Marjo Keski-Kasari
Kotipaikka:  Kurikka
Toimiala:  elintarviketeollisuus, ravintolatoiminta
Tuotteet:  juustot, muut maitotuotteet, mehukeitot sekä kaurasta valmistetut vegaanituotteet.
Liikevaihto:   67,8 milj. € (2018)
Tilikauden tulos:   3,1  milj. € (2018)
Henkilöstö:   n. 244 (2018)
Tytäryhtiöt:  Juustoportti Food Oy Juustoportti ILO Oy Juustoportti Catering Oy Juustoportti Kärsämäki Oy KasvisGalleria Oy Station Juustoportti Oy  Juustoportti Kuopio Oy   Juustoportti Food Export Oy 
Kotisivu:  www.juustoportti.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juustoportti Oy on Jalasjärvinen meijerialan perheyritys, jonka päätuotteita ovat juustot ja muut maitopohjaiset elintarvikkeet. Sillä on myös tienvarsikahvilat (liikenneasemat) viidessä paikassa: Kurikan Jalasjärvellä ja Ylöjärvellä Kolmostien, Mäntsälässä ja Kärsämäellä Nelostien sekä Kuopiossa Viitostien varressa.
Juustoportti kertoo olevansa Suomen suurin leipäjuuston ja kellaroitujen juustojen valmistaja. Omien tienvarsikahviloiden lisäksi Juustoportilla on Juustokellari-myyntipisteitä suurimmissa päivittäistavarakaupoissa. Yrityksen muita tuotteita ovat maidot, piimät, voit, rahkat, smetanat, ranskankermat, mehukeitot ja jogurtit. Yritys valmistaa myös vegaanisia kasviperäisiä tuotteita kaurasta. Juustoportti omistaa suurimman osan Kuopiossa toimivasta Kasvisgalleria Oy:stä.
Historia

Juustoportin perusti vuonna 1989 maatilan poika Timo Keski-Kasari, joka opiskeli agrologiksi Ilmajoen maatalousoppilaitoksessa. Hän teki tulevan vaimonsa kanssa yhteisen opinnäytetyön silloin vielä kuvitteellisesta yrityksestä nimeltä Juustoportti. Keski-Kasarin perhe oli jo 1960-luvulta asti toimittanut friisiläislehmiensä ternimaidosta tehtyä leipäjuustoa Jalasjärven Hirvijärveltä paikallisiin kauppoihin, ja Juustoportti ryhtyi jatkamaan tätä toimintaa suuremmassa mittakaavassa.
1990-luvun puolivälissä yritykseen palkattiin sveitsiläinen juustomestari Edi Wägeli, jonka johdolla Juustoportti lisäsi runsasaromisten kellarissa kypsytettävien juustojen tuotantoa. Näistä suosituimmaksi nousi Viinitarhurin juusto, jota kypsytetään 6–8 kuukautta ja sivellään aika ajoin punaviinillä.
Vuonna 2015 Juustoportti käytti 35 miljoonaa litraa maitoa, josta miljoona litraa oli vuohenmaitoa. Sitä kerätään 700 kilometriä pitkän keräilyreitin varrella olevilta vuohitiloilta. Jalasjärven tuotantolaitoksen lisäksi juustoja ja muita tuotteita valmistetaan yrityksen vuonna 2011 ostamassa Ilmajoen meijerissä.
Vuonna 2018 syksyllä avattiin liikenneasema Ylöjärvelle ja 2019 Viitostien varteen, Kuopion Matkukseen.lähde?
Keväällä 2023 Juustoportti osti Pauligin Frezza-brändin ja liiketoiminnan.
Tunnustuksia

Ensimmäisen Vuoden elintarvike -palkintonsa Juustoportti sai 1993. Vuonna 2004 yritys sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon ja vuonna 2007 valtakunnallisen hyvän työnantajan palkinnon. Vuonna 2014 Juustoportin tuotteet voittivat kaksi kultamitalia kansainvälisessä premium-juustojen Käsiade-kilpailussa Tirolissa vuohenjuustoillaan Vuohen Grand Reserve ja Vuohen Viinitarhuri. Vuonna 2015 Juustoportti palkittiin Juustopöytä ry:n myöntämällä Kultainen juustohöylä -palkinnolla.
Aiheesta muualla

Juustoportti
| n k Kasvimaidot |
| --- | --- |
Kasvimaidot:  Mantelimaito  Kauramaito  Kookosmaito  Riisimaito  Soijamaito 
Valmistajia ja tuotemerkkejä:  Alpro  Fazer Aito (ent. Kaslink)  Juustoportti  Oatly  Planti 
 Katso myös: Ruokavaliot (Vegaani, Kasvissyöjä)  Laktoosi-intoleranssi  Maitoallergia 
Juustoportti Kolmostien varressa Jalasjärven Keskikylässä.
OMRON

| OMRON |
| --- | --- |

Osake:  TYO: 6645
ISIN:  JP3197800000
Kotipaikka:  Kioto, Japani
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Kotisivu:  www.omron.com/global/en/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Omronin 8202 aurinkoenergialla toimiva laskin 1970-luvulta.
Omron (tyyliteltynä OMRON) on japanilainen yritys, joka valmistaa muun muassa teollisuusautomaation laitteita ja elektroniikan komponentteja. Yritys on perustettu 10. toukokuuta 1933 ja yhtiöitetty 19. toukokuuta 1948.
Vuonna 1933 Kazuma Tateishi perusti Tateishi Electric Worksin Osakassa. Yritys muutti nimeksi Tateishi Electric Corporation 19. toukokuuta 1948. Tavaramerkki OMRON on varattu tammikuussa 1959. Marraskuussa 1968 yritys vaihtoi englanninkieliseksi nimeksi Omron Tateisi Electronics.
OMRON Suomi on muun muassa terveystuotteisiin, kuten verenpainemittareihin ja kuumemittareihin erikoistunut yritys. Muita toimialoja ovat teollisuusautomaatio, Inspection Systems ja sähkökomponentit.
Aiheesta muualla

OMRON Suomi
Kolmas pyhä sota

Kolmas pyhä sota käytiin antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden välillä vuosina 356–346 eaa. Sota käytiin Fokiin maakunnan asukkaiden sekä Theban, Boiotian ja Thessalian välillä. Sotaa kutsuttiin pyhäksi, koska sen taustalla oli Delfoin Apollonin temppelin hallinta. Sotaan sekaantui myös Makedonian kuningas Filippos II, joka näin saattoi kasvattaa omaa valtaansa Kreikassa. Sota alkoi pienestä kiistasta, mutta uhkasi lopulta laajeta koko Kreikan laajuiseksi.
Sodan kulku

Toisen pyhän sodan päätteeksi Delfoi jäi fokislaisten alaisuuteen vuonna 448 eaa. Epävarmaa rauhan aikaa kesti lähes sadan vuoden ajan. Rauha päättyi kun Theba liittolaisineen syytti vanhaa vihollistaan Fokista pyhäinhäväistyksestä. Theban mukaan Fokiin maakunnan asukkaat olivat viljelleet Apollonille pyhitettyä maata. Fokis määrättiin maksamaan sakkoa, mutta Fokista hallitseva Filomelos kieltäytyi maksamasta sakkoa. Sen sijaan hän valtasi vuonna 355 eaa. Delfoin temppelin, otti sen rikkaudet ja varustautui sotaan. Sparta tuki salaa Filomelosta.
Theban liittolaiset Lokriksen maakunnasta yrittivät pakottaa fokislaiset lähtemään Delfoista, mutta fokislaiset löivät heidät. Theba julisti sodan Fokiille vuonna 355 eaa. Thebalaiset löivät Filomeloksen Neonin taistelussa vuonna 354 eaa. ja pakottivat fokislaiset jättämään Delfoin samana vuonna.
Makedonian kuningas Filippos II halusi lisätä valtaansa Kreikassa ja ryhtyi tukemaan Thebaa sodassa. Tämä pakotti Spartan ja Ateenan tukemaan Fokista. Filippoksen avulla Theba valloitti Fokiin vuosina 351–347 eaa.
Vuonna 346 eaa. osapuolet tekivät rauhan: Filippos sai valtaansa Pohjois- ja Keski-Kreikan, mukaan lukien Thermopylain ja Delfoin. Neljäs pyhä sota syttyi vuonna 339 eaa.
Kielletty ilmatila

Kielletty ilmatila on ilmatila,  jonka sisällä ilma-alusten lentämistä ei yleensä sallita turvallisuussyistä. Se on yksi monista erityiskäyttöön tarkoitetuista ilmatilamerkinnöistä, ja se on kuvattu ilmailukartoissa kirjaimella "P" ja sarjanumerolla. Se eroaa rajoitetusta ilmatilasta siinä, että sisäänpääsy on tyypillisesti aina kielletty kaikilta ilma-aluksilta, eikä siihen saa lennonjohdon eikä ilmatilan lennonjohtoelimen lupaa, minkä rajoitettuun voi joissakin tapauksissa saada.
Kansallisen turvallisuuden vuoksi perustetun kielletyn ilmatilan rikkominen voi johtaa sotilaalliseen kuunteluun ja/tai mahdollisuuteen hyökätä rikkovaan lentokoneeseen, tai jos tämä vältetään, seurauksena on usein suuria sakkoja ja vankeutta. Kiellettyä ilmatilaa rikkovia tai aikeissa rikkovia lentokoneita varoitetaan usein etukäteen lentokoneiden hätätaajuudella 121,5 MHz.
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Britannia

Sellafieldin ydinvoimala, Cumbria
HMNB Clyde
Buckinghamin palatsi, Lontoo
Windsorin linna, Windsor
Westminsterin palatsi, Lontoo
Downing Street, Lontoo
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Etelä-Korea

Korean demilitarisoitu vyöhyke
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Intia

Rashtrapati Bhavan, New Delhi
Padmanabhaswamyn temppeli, Thiruvananthapuram
Taj Mahal, Agra
Hiljaisuuden torni, Mumbai
Satish Dhawan Space Centre, Sriharikota
Kultainen temppeli, Amritsar
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Israel

Dimonan tutkimuslaitos, Negevin autiomaa
Temppelivuori, Jerusalem
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Kiina

Taivaallisen rauhan aukio
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Suomi

Loviisan ydinvoimalaitos,  Loviisa
Olkiluodon ydinvoimalaitos, Eurajoki
Porvoon öljynjalostamo, Porvoo
Munkkiniemi, Helsinki
Kruununhaka, Helsinki
Meilahti, Helsinki
Luonnonmaa, Naantali
Hanhikivi 1 -ydinvoimalan rakennusalaue, Pyhäjoki
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Ranska

Pariisin keskusta (ei koske sotilaskoneita ja siviilikoneita jotka lentävät  vähintään 2 000 metriä)
La Défense
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Kreikka

Parthenon
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Unkari

Budapest (Belváros ja Budan kukkulat)
Unkarin tiedeakatemia
Pyhän Tapanin kirkko
Budan linna
Unkarin parlamenttitalo
Paksin ydinvoimalaitos
Hortobágyn kansallispuisto
Balaton
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Pakistan

Islamabad
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Peru

Machu Picchu
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Sri Lanka

Colombo
Jaffna
Trincomalee
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Saudi Arabia

Masjid al-Haram, Mekka
Masjid al-Nabawi, Medina
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Taiwan

Presidentillinen palatsi ja  Taipei 101,Taipei.
osa Taiwaninsalmista
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Turkki

İmralı
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Venäjä

Moskova.
Luettelo kielletyistä ilmatiloista > Yhdysvallat

Camp David, Thurmont, Maryland
Washington, D.C.
Amarillo, Teksas
Mount Vernon, Alexandria, Virginia
Rappakalja

| Rappakalja |
| --- | --- |
 Rappakalja Extreme
Pelaajia:  3–8
Ikäsuositus:  12+
Pelin kesto:  noin 60 min
Monimutkaisuus:  keskiverto
Strategisuus:  keskiverto
Satunnaisuus:  keskiverto
 BoardGameGeek 
Rappakalja on lautapeli, jossa pelaajan tavoitteena on huijata vastapelaajaa uskomaan kunkin pelaajan itse keksimää selitystä.
Rappakalja-pelisarjaan kuuluu Rappakalja, Tupla Rappakalja, Uusi Rappakalja, Rappakalja matkapeli ja Rappakalja Extreme. Rappakalja-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Pelin nimi juontaa juurensa suomenkielen rapakalja-sanasta, joka tarkoittaa huonoa pilsneriä. Sana on napattu ruotsinkieleen, jossa se tarkoittaa hillitöntä sekasotkua, mikä kuvaakin pelin henkeä varsin osuvasti.
Pelin kulku

Jokaisella kierroksella esitetään kysymys jostakin kategoriasta, johon jokainen antaa kirjallisen selityksensä. Kategorioita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet. Oikea vastaus sekoitetaan keksittyjen selitysten kanssa, ja ne luetaan ääneen, minkä jälkeen kaikki saavat arvata oikeaa vastausta. Pelaajat, jotka vastaavat kysymyksiin kaikkein uskottavimmin, pääsevät etenemään pelilaudalla. Selitykset, jotka kuulostavat oikeilta, eivät yleensä ole sitä. Pelin voittaa pelaaja, joka pääsee maaliin ennen muita.
Uusi Rappakalja

Uudistettu Rappakalja-versio alkuperäisestä Rappakalja-pelistä. Sen aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet.
Tupla Rappakalja

Tupla Rappakaljan aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, lait ja alkukirjaimet. Se sisältää kaksi peliä, jotka ovat alkuperäinen ja uusi Rappakalja, joten siinä on yhteensä 4 000 selitettävää sanaa.
Rappakalja Extreme

Rappakalja Extreme sisältää viisi uudistettua aihealuetta, jotka ovat päivämäärät, fiktiiviset hahmot, lääketiede ja fobiat, ruoka ja juoma sekä ulkomaiset sanat ja sanonnat.
Rappakalja Matkapeli

Rappakalja Matkapeli on matkaversio alkuperäisestä Rappakaljasta. Se on pienemmän kokoinen kuin normaali, ja siinä on vähemmän kortteja.
Aiheesta muualla

Rappakalja Extreme -lautapelin säännöt
Rasmus Toivainen

| Rasmus Toivainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. heinäkuuta 2004 (ikä 20) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rasse, Toikku
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  172 cm
Paino:  75 kg
Seura
Seura (P):  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Nyk. seura:  Ketterä (Mestis)
Pelinumero:  21 / 8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  HIFK (SML)
Rasmus Toivainen (s. 21. heinäkuuta 2004 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä lainalla SM-liigajoukkue Kiekko-Espoosta. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Toivainen on Espoo Bluesin kasvatti. Kaudella 2018–2019 hän pelasi yhden ottelun lainalla Karhu-Kissojen C-nuorissa. Kaudeksi 2019–2020 Toivainen siirtyi Helsingin IFK:n C-nuoriin. Kaudella 2021–2022 hän oli 18 osumallaan seuran U18-joukkueen paras maalintekijä Hannes Tiaisen ja Roope Tuomioksan kanssa. Kaudella 2022–2023 Toivainen debytoi miesten peleissä, kun HIFK:n U20-joukkue lainasi hänet kahden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin joulukuussa 2022.
Kesällä 2023 Toivainen nousi HIFK:n SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä 2. marraskuuta 2023 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan, kun Micke-Max Åsten ja Juha Jääskä putosivat HIFK:n kokoonpanosta ennen ottelua, heistä jälkimmäinen sairastumisen vuoksi. Toivainen merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Jesse Seppälän ja Teemu Tallbergin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.41 minuuttia ja Toivaiselle merkittiin teholukema +1. Toivainen pelasi kolme SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2024 hän siirtyi loppukauden 2023–2024 kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Espooseen. Toivainen pelasi siellä 14 runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6 ja yhdeksän pudotuspeliottelua tehopistein 2+1=3. Seitsemännessä puolivälieräottelussa 25. maaliskuuta 2024 Tutoa vastaan hän teki Kiekko-Espoon 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin. Osuma hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen ja se ratkaisi joukkueelle välieräpaikan. Toivainen voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Toukokuussa 2024 Kiekko-Espoo tiedotti Toivaisen jatkavan seurassa vuoden mittaisella sopimuksella, kun joukkue nostettiin kaudeksi 2024–2025 SM-liigaan. Hän aloitti kautensa seuran U20-joukkueessa. Lokakuussa Kiekko-Espoo lainasi Toivaisen marraskuun maaottelutaukoon asti kestävällä sopimuksella Hokin Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä viisi ottelua. Marraskuussa Kiekko-Espoo lainasi Toivaisen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Imatran Ketterään. Hän pelasi siellä lopulta kauden loppuun. Toivainen ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa.
Ura > Maajoukkueura

Toivainen on pelannut 15 nuorten maaottelua.
Muuta

Toivaisen pikkuveli Waltteri pelaa hyökkääjänä Kiekko-Espoon U20-joukkueessa.
Ellen Johnson Sirleaf

| Ellen Johnson Sirleaf |
| --- | --- |
 Ellen Johnson Sirleaf 2015
Liberian 24. presidentti
 16. tammikuuta 2006 – 22. tammikuuta 2018  
Varapresidentti:  Joseph Boakai
Edeltäjä:  Gyude Bryant
Seuraaja:  George Weah
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta 1938 (ikä 86)  Monrovia, Liberia
Kansalaisuus:   liberialainen
Ammatti:  taloustieteilijä
Puoliso:  James Sirleaf
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Yhtenäisyyspuolue (–2018) sitoutumaton (2018–)
Uskonto:  metodisti
Kunnianosoitukset:   Nobelin rauhanpalkinto (2011)
 Nimikirjoitus
Ellen Johnson Sirleaf (s. 29. lokakuuta 1938 Monrovia) on liberialainen poliitikko sekä maansa ja Afrikan ensimmäinen naispresidentti. Hän vannoi virkavalansa 16. tammikuuta 2006.
Tausta ja yksityiselämä

Ellen Eugenia Johnson syntyi vuonna 1938. Hänen etninen taustansa on monipuolinen: hänen isänsä kuuluu golaheimoon, äitinsä kruih-heimoon, ja äidinisä oli saksalainen.
Vuonna 1956 Ellen meni naimisiin James Sirleafin kanssa. Ellen Johnson Sirleaf kasvoi presbyteerisessä kodissa, mutta hänestä tuli sittemmin metodisti vakaasti uskossa olevan miehensä myötävaikutuksesta. Hänellä on neljä lasta.
Vuonna 1961 Johnson Sirleaf muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin, jossa hän alkoi opiskelemaan. Hän valmistui kirjanpitäjäksi Madison Business Collegesta. Pariskunta erosi, mutta Johnson Sirleaf jatkoi opintojaan ensin Coloradon yliopistossa pääaineenaan taloustiede, josta hän siirtyi Harvardiin opiskelemaan julkishallintoa valmistuen maisteriksi.
Poliittinen ura

Johnson Sirleaf aloitti poliittisen uransa William Tolbert'n hallituksessa, jossa hän toimi ensin apulaisvaltionvarainministerinä vuosina 1972–1973 ja lopulta valtionvarainministerinä 1980–1985 Samuel Doen hallituksessa.
Doen kaudella, jolloin Johnson Sirleaf toimi valtionvarainministerinä, hän ei tullut toimeen presidentin kanssa, mikä johti hänen vangitsemiseensa ja Johnson Sirleaf vältti täpärästi teloituksen. Vuonna 1985 hän asettui ehdolle senaatin vaaleissa ja kritisoi avoimesti maan sotilasdiktatuuria, minkä johdosta hänet vangittiin uudelleen ja tuomittiin aluksi 10 vuodeksi vankilaan. Hänet kuitenkin vapautettiin pian tämän jälkeen, minkä jälkeen Johnson Sirleaf pakeni maasta. Hän palasi Liberiaan vuonna 1997 Maailmanpankin edustajana.
Vuonna 2002 valmistui Johnson Sirleafin ja Elisabeth Rehnin YK:n naisten kehitysrahastolle Unifemille laatima Women, War and Peace -raportti, joka käsitteli naisiin kohdistuvia vääryyksiä sota-alueilla ja rauhanprosessien aikana. Raportti sai kiitosta maailmanlaajuisesti.
Johnson Sirleaf asettui ehdolle presidentinvaaleissa jo vuonna 1997, muttei tullut valituksi saatuaan 10 % äänistä. Hän tuli kuitenkin toiseksi, kun Charles Taylor sai 75 % äänistä. Kaksi vuotta myöhemmin Liberiassa alkoi taas sisällissota, jonka seurauksena Tayloria syytettiin naapurimaiden kanssa vehkeilystä. Kun Taylor luovutti vallan väliaikaishallitukselle elokuussa 2003, Johnson Sirleafia ehdotettiin valtionpäämieheksi, mutta väliaikaishallitus päätyi valitsemaan tehtävään Charles Gyude Bryantin. Johnson Sirleaf toimi kuitenkin aktiivisena väliaikaishallituksessa.
Poliittinen ura > Liberian presidenttinä

Johnson Sirleaf asettui ehdolle vuoden 2005 vaaleissa luvaten jälleenrakentaa maan ja hävittää korruption. Hän lähti ehdokkaaksi yhtenäisyyspuolueen ehdokkaana. Presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen voitti kuitenkin entinen jalkapalloilija George Weah, jonka Johnson Sirleaf kuitenkin voitti toisella kierroksella saatuaan 59,40 % äänistä. Johnson Sirleaf vannoi virkavalansa 16. tammikuuta 2006 ja paikalla olivat muun muassa Yhdysvaltain ensimmäinen nainen Laura Bush ja ulkoministeri Condoleezza Rice.
Johnson Sirleaf pyrki toiselle kaudelle ja sai 11. lokakuuta 2011 järjestetyissä vaaleissa suurimman äänimäärän. Hänen kanssaan toiselle kierrokselle pääsi Winston Tubman. Prince Johnson jäi kolmanneksi ja asettui tukemaan Johnson Sirleafia. Tubman piti vaalien ensimmäistä kierrosta vilpillisenä ja kehotti boikotoimaan 8. marraskuuta järjestettyä toista kierrosta. Vaalitarkkailijat pitivät vaaleja pääasiassa onnistuneina.
Syksyllä 2012 Johnson Sirleaf vieraili ystävänsä Elisabeth Rehnin uudessa haastatteluohjelmassa Elisabeth kohtaa, joka sai ensiesityksensä Yle Fem -kanavalla. Naiset keskustelivat muun muassa yhteisistä matkoistaan, naisten asemasta ja Afrikassa langetetuista vankilatuomioista. Saman vuoden lokakuussa Leymah Gbowee esitti kritiikkiä Johnson Sirleafin hallintoa kohtaan nepotismista ja riittämättömästä puuttumisesta köyhien olojen parantamiseen.
Presidenttikausiensa aikana Johnson Sirleaf keskittyi maansa jälleenrakentamiseen ja onnistui houkuttelemaan maahan runsaasti ulkomaalaista taloudellista tukea ja investointeja. Hänen kaudellaan Liberian talouskasvu oli 7 % vuodessa. Lisäksi Johnson Sirleaf onnistui neuvottelemaan 4,6 miljardia dollaria maansa ulkomaanvelkoja anteeksi ja sai YK:n poistamaan Liberialle asetettuja talouspakotteita. Hänen ei kuitenkaan katsottu saaneen tarpeeksi aikaan naisten ja lasten suojelemisen saralla: Johnson Sirleaf kiristi raiskauksesta langetettavia rangaistuksia, mutta vesitti tätä myöhemmin. Lisäksi hän antoi vasta toisen kautensa viimeisillä viikoilla presidentillisen määräyksen, jonka nojalla kiellettiin fyysinen, seksuaalinen, taloudellinen, emotionaalinen ja psykologinen väkivalta perheiden sisällä.
Johnson Sirleaf ei ollut enää ehdokkaana presidenttinvaaleissa lokakuussa 2017.
Presidenttikauden jälkeen

Tammikuussa 2018 Johnson Sirleaf erotettiin yhtenäisyyspuolueesta. Syynä tähän oli se, ettei hänen katsottu tukeneen puolueen ehdokasta ja omaa entistä varapresidenttiään, Joseph Boakaita, vuoden 2017 presidentinvaaleissa. Johnson Sirleafin katsottiin kehottaneen äänestäjiä äänestämään Boakain vastaehdokasta, George Weahia, joka voitti vaalit.
Kunnianosoitukset

Johnson Sirleaf on saanut kansainväliseltä yhteisöltä lempinimen Rautarouva (engl. Iron Lady). Hänellä on myös kunniatohtorin arvo useissa yliopistoissa.
Kunnianosoitukset > Liberialaiset

Afrikan tähden ritarikunta (suurmestari, 2006)
Liberian pioneerien ritarikunta (suurmestari, 2006)
Afrikan vapahduksen inhimillinen ritarikunta (suurmestari, 2006)
Lähde:
Kunnianosoitukset > Ulkomaalaiset

Monon ritarikunta (Togo, 1996)
Presidential Medal of Freedom (USA, 2007)
Kenian kultaisen sydämen ritarikunta (Kenia, 2015)
Kunnianosoitukset > Nobelin rauhanpalkinto

Sirleaf sai vuonna 2011 Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä liberialaisen rauhanaktivisti Leymah Gboween ja jemeniläisen demokratia-aktivisti Tawakkul Karmanin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ellen Johnson Sirleaf Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Nobel hämmentää Liberian presidenttikilpaa
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925: 1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950: 1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975: 1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000: 1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–: 2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef