stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bagatin pankkiryöstö

5000 somin seteli, maan suurin seteliraha 2016
Bagatin pankkiryöstö suoritettiin Uzbekistanin Bagatissa huhtikuussa 2016. Pankkiryöstäjäkopla rikkoi paikallisen pankin ikkunat, joista tunkeutui sisään ja murtautui pankkiholviin. He ryöväsivät 45 säkkiä seteleitä, ja heidän saalikseen päätyi jopa yli 16 miljoonaa Uzbekistanin somia. Ryöstäjiin on kuulunut myös pankin vartija. Ryöstäjät on tavoitettu, ja heidän on mahdollista saada yli kymmenen vuoden vankilatuomio.
Suomalaisen Yleisradion mukaan Uzbekistanin palkkojen reaaliarvo laskee työntekijöiden mukaan, vaikka maassa on yli seitsemän prosentin kasvu bruttokansantuotteessa. Palkkoja ja eläkkeitä ei saada silloin kun pitäisi, eikä edes ulkomailta lähettävien siirtotyöläisten rahoja saa nostetuksi pankeista.
Maassa lienee voimakas inflaation tapainen tilanne, koska somin sadaosa tiyin on noteerattu jopa maailman pienimmäksi rahayksiköksi, arviolta niitä on saanut 850 yhdellä Yhdysvaltojen sentillä vuonna 2013.
Bagdad (Florida)

| Bagdad |
| --- | --- |
 Metodistikirkko Bagdadin historiallisessa keskustassa.

 Koordinaatit: 30°35′45″N, 87°2′8″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Florida
Piirikunta:  Santa Rosa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11 km²
 – Josta vettä:  1,9 km² 
Korkeus:  4 m
Väkiluku (2010):  3 761
 – Väestötiheys:  135,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bagdad on väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP) Santa Rosan piirikunnassa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 3 761.
Bagdadin asukkaista 69,9 prosenttia on valkoisia ja 12,4 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 96,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Väestön keski-ikä on 41,2 vuotta.
Lauha Peltola

| Lauha Peltola> Lauha Lemmikki Kovanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1930 Messukylä
Ammatti:  pastori, lehtori, tietokirjailija
Vanhemmat:  Frans Kovanen ja Tyyne Kovanen s.Hietakangas
Puoliso:  Reijo Pellervo Peltola
Lapset:  Kirsti, Katri ja Pirkko
Kirjailija
Aikakausi:  1967-1990
Aiheet:  oppikirjat, seurakuntatyö
Esikoisteos:  Vanhan testamentin työkirja (1967)
Muuta tietoa
 Rovasti 1997, Suomen Työnohjaajat ry:n kunniajäsen. 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lauha Lemmikki Peltola (o.s. Kovanen, s. 8. elokuuta 1930 Messukylä) on suomalainen pappi, uskonnon lehtori ja oppikirjojen tekijä.
Perhetaustat

Lauha Peltola syntyi liikennöitsijä Frans ja Tyyne Kovasen perheeseen.
Hän avioitui vuonna 1955 maisteri Reijo Pellervo Peltolan kanssa. Perheeseen syntyivät lapset Kirsti Anneli, Katri Inkeri ja Pirkko Johanna.
Opintie

Lauha Peltola valmistui ylioppilaaksi vuonna 1949 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta. Opinnot jatkuivat Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Teologian maisterin tutkinnon hän suoritti 1956. Auskultointi tuli päätökseen 1959 . Peltola vihittiin papiksi Tampereella toukokuussa 1988.  Työnohjaajan koulutuksen hän suoritti 1974.
Työura

Lauha Peltola on toiminut uskonnon opettajana ja lehtorina muun muassa Kalevan yhteiskoulussa ja Messukylän yhteiskoulussa. Vuonna 1971 hän siirtyi Tampereen seurakuntien kouluasioiden lehtoriksi, vuodesta 1988 kouluasioiden pastori. Vuonna 1993 hän siirtyi eläkkeelle. Rovastin arvo hänelle myönnettiin 1997.
Sivu- ja luottamustoimet

Lauha Peltola toimi Kirkon jumalanpalvelus- ja musiikkitoimikunnan jäsenenä 1974-1985. Lisäksi hän oli perhekirkkotyöryhmän puheenjohtaja.
Julkaisutyö

Lauha Peltola osallistui aktiivisesti uskonnon oppikirjatuotantoon yhtenä työryhmän jäsenenä. Oppikirjoja käännettiin myös viroksi. Hän toimi Kotiliesi-lehden kolumnistina 1981-1983. Virsikirjan virsi 720 ’Jeesus, meidän veljemme’ on hänen kirjoittamansa.
Teoksia

Vanhan testamentin työkirja. Kuvitus ja taitto: Kirsti Kiisla. Weilin&Göös, 1967.
Vanhan testamentin lukemisto. Toimittaneet Martti Mäkituuri, Helvi Murto, Lauha Peltola, Erkki Vaismaa. WSOY, 1968.
Uuden testamentin työkirja. Evankeliumit. Lauha Peltola ; kuvitus Kirsti Pietilä. Weilin&Göös, 1969.
Uskonto ja me. Osat 7, 8 ja 9, Peruskoulun yläasteen oppikirja. Lauha Peltola, Reijo Peltola, Martti Mäkituuri ja Raili Turtola, Weilin&Göös, 1972-1973.
Jutellaan kotona: pohdiskelua perheessä ja perheestä. Lauha Peltola, työryhmä: H. Castrén ym. Lasten keskus, 1979.
Ankkuri. 2, Lukion raamattutieto. Juha Pihkala, Lauha Peltola ja Maija-Leena Virta, Weilin&Göös, 1982. Virolainen käännös Leeriõpik 2, Piibliõpik 1991.
Ankkuri. 3, Kirkkohistoria ja kirkkotieto. Simo Heininen, Maija-Liisa Mauranen, Martti Mäkituuri ja Lauha Peltola. Weilin&Göös, 1989. Virolainen käännös Leeriõpik 3, Kiriku ajalugu ja teave. 1990.
Ankkuri. 4, Lukion dogmatiikka ja etiikka. Lauha Peltola, Juha Pihkala, Heikki Pirinen ja Maunu Sinnemäki. Weilin&Göös, 1983. Virolainen käännös  Leeriõpik 4, Dogmaatika ja eetika 1989.
Meidän luokan uskontokirjat, osat 1-6, ala-asteen uskontokirjat sekä Opettajan kirja. Marja-Liisa Kuitunen, Ilona Kuokkanen, Sakari Laurio, Lauha Peltola ja Kalevi Tamminen, kuvitus Salli Parikka-Kuuva. WSOY, 1985-1989.
Oppipoikia ja enkeleitä : tarinoita Tampereen historiasta ja kirkollisesta elämästä. Martti Mäkituuri, Lauha Peltola, Anneli Toijala ja Marja Rautanen. Tampereen ev. lut. seurakunnat, 1988
Surun lintu: lapsi kysyy kuolemasta. Työryhmä Lauha Peltola, Kaarle Viika ja Salli Kivimäki, kuvitus ja taitto Rea Kuusinen, valokuvat: Tuomo Manninen ja Pressfoto. Tyttöjen keskus, 1988
Aleksanterin ja Stiinan suku. Toimittanut Lauha Peltola. 2005.
Muistissa meidän isä. Lauha Peltola, 2018.
Lyckselen metsämuseo

Museon päärakennus
Lyckselen metsämuseo on Ruotsissa Lyckselen kunnassa sijaitseva museo. Museossa on esillä näyttelyitä esimerkiksi metsätalouden historiasta aikojen kuluessa, kokoelma saamelaisiin liittyviä esineitä ja moottorisahoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Museon kotisivut (ruotsiksi)
Gold of Lapland: Skogsmuseet i Lycksele[vanhentunut linkki] (ruotsiksi)
Lissabonin piiri

| Lissabonin piiri Distrito de Lisboa |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Portugali
Alue:  Lissabon ja Alentejo
Kuntia:  16
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lissabon
Pinta-ala:  2 802,4 km²
Väkiluku (2014):  2 235 348
 – väestötiheys:  797,7 as./km²
Lissabonin piiri on yksi Portugalin piireistä. Sen pääkaupunki Lissabon on myös Portugalin pääkaupunki. Piirin pinta-ala on 2 802,4 km² ja väkiluku 2 235 348 (vuonna 2014).
Lissabonin piiri jakautuu kuuteentoista kuntaan:
Alenquer
Amadora
Arruda dos Vinhos
Azambuja
Cadaval
Cascais
Lissabon
Loures
Lourinhã
Mafra
Odivelas
Oeiras
Sintra
Sobral de Monte Agraço
Torres Vedras
Vila Franca de Xira
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lissabonin piiri Wikimedia Commonsissa
Portugalin piirit
Aveiron piiri
Bejan piiri
Bragan piiri
Bragançan piiri
Castelo Brancon piiri
Coimbran piiri
Évoran piiri
Faron piiri
Guardan piiri
Leirian piiri
Lissabonin piiri
Portalegren piiri
Porton piiri
Santarémin piiri
Setúbalin piiri
Viana do Castelon piiri
Vila Realin piiri
Viseun piiri
Lissabonin maanjäristys 1755

| Lissabonin maanjäristys 1755 |
| --- | --- |
 Maanjäristyksen sijainti.
Päivämäärä:  1. marraskuuta 1755
Aika:  noin 9.40
Magnitudi:  8,5–9,0 (Mw)
Episentrumin sijainti:  36°N, 10°W
Henkilövahingot:  noin 60 000–100 000
Lissabonin maanjäristys 1755. Kuparikaiverrus tapahtumavuodelta.
Lissabonin maanjäristys tapahtui 1. marraskuuta 1755 Portugalin pääkaupungissa Lissabonissa. Järistyksen episentrumi oli Atlantin valtamerellä, noin 200 kilometriä Lissabonista lounaaseen.
Järistys tapahtui pyhäinpäivän aamuna noin klo 9.40. Suurin osa kaupunkilaisista oli järistyksen aikaan kirkoissa pyhäinpäivän aamumessussa, ja monet heistä joutuivat sortuvien kirkkorakennusten murskaamiksi. Pyhäinpäivän kunniaksi Lissabonin lukuisissa kirkoissa oli sytytettynä suuri määrä kynttilöitä, jotka sytyttivät maanjäristyksen jälkeen suuria tulipaloja. Tulipalot tuhosivat Lissabonin keskustan lähes kokonaan, ja Atlantilta hyökynyt tsunami täydensi tuhon.
Myös muita osia Portugalista tuhoutui. Erityisen pahasti järistys turmeli Algarven seutua Lissabonin eteläpuolella.
Lissabonin maanjäristys on yksi historian tuhoisimmista maanjäristyksistä. Se ja sitä seuranneet hyökyaallot ja tulipalot tappoivat noin 60 000–100 000 ihmistä. Lissabonista noin 85 % tuhoutui.
Lissabonin maanjäristyksen magnitudi oli 8,5–9,0.
Abraham Achrenius julkaisi Lissabonin maanjäristyksestä kertovan kahdeksan arkkivirren kokoelman nimellä Siitä Hirmuisesta ja Surkiasta Maanjäristyxestä, Lisabonin Suuresa Pääkaupungisa Portugalin Waldakunnasa.
Aiheesta muualla

Lissabonin historia, Portugali Portugal-live.com. Viitattu 1.11.2018.
Lisbon earthquake of 1755 Encyclopaedia Britannica.  25.10.2018. Viitattu 1.11.2018 (englanniksi).
Bressan, David: November 1, 1755: The Earthquake of Lisbon: Wrath of God or Natural Disaster? Scientific American.  1.11.2011. Viitattu 1.11.2018 (englanniksi).
Lynne Booker: The 1755 Lisbon Earthquake and the Algarve Algarve History Association.  maaliskuu 2013. Arkistoitu 1.11.2018. Viitattu 1.11.2018 (englanniksi).
Wilke, Jürgen: The Lisbon Earthquake (1755) EGO - European History Online.  19.12.2017. Viitattu 1.11.2018 (englanniksi).
Barkan, Roy & Brink, Uri S. ten & Lin, Jian: Far field tsunami simulations of the 1755 Lisbon earthquake: Implications for tsunami hazard to the U.S. East Coast and the Caribbean. Marine Geology, 2008, 264. vsk, nro 1, s. 109–122.  doi:10.1016/j.margeo.2008.10.010.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.11.2018 (englanniksi).
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lissabonin metropolialue

Lissabonin metropolialue (port. Área Metropolitana de Lisboa) on Lissabonia ympäröivä suurkaupunkialue Portugalissa. Se käsittää kahdeksantoista kuntaa.
Lissabonin metropolialue on Portugalin suurin asutuskeskus. Vuonna 2001 sen väkiluku oli 2 641 006. NUTS II:n määrittelemä Lissabonin alue on käytännössä lähes sama kuin metropolialue. Kaikki metropolialueen kunnat kuuluvat joko Lissabonin tai Setúbalin piiriin.
Kunnat

Amadora
Cascais
Lissabon
Loures
Odivelas
Oeiras
Sintra
Vila Franca de Xira
Mafra
Alcochete
Almada
Barreiro
Moita
Montijo
Palmela
Seixal
Sesimbra
Setúbal
Badlandsin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Etelä-Dakota, Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Rapid City, Etelä-Dakota
Pinta-ala:  982,40 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Badlands National Park 
Tyyppi:  Yhdysvaltain kansallispuisto, kansallispuisto 
Perustettu:  29. tammikuuta 1939
Kävijämäärä:  936 030 (2004)
Hallinto:  National Park Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Badlands National Park ( engl. Badlands National Park, Makȟóšiča ) on kansallispuisto, joka sijaitsee Etelä-Dakotassa Yhdysvalloissa. Puiston koko on 982 km².
Puiston maasto on preeriaa ja eroosion luomia jyrkkäreunaisia kallioharjanteita. Sen eläinlajeihin kuuluvat biisoni ja erittäin uhanalainen mustajalkahilleri.
Varhaiset intiaanit ovat käyttäneet aluetta metsästysmainaan jo 11 000 vuotta sitten. Lakotat ja muut siouxit syrjäyttivät muut heimot 1800-luvun jälkipuolella. Eurooppalaiset valtasivat alueen 1800-luvun lopulta alkaen, varsinkin 1900-luvun puolella. Kuivuus ja heinäsirkat tekivät maanviljelystä kannattamatonta, ja monet viljelijät lähtivät. Toisen maailmansodan aikana alueelle perustettiin ampuma-alueita.
Alueella on 23–35 miljoonaa vuotta vanhoja fossiileja.. Puistosta löytyi myös hirmulisko Tyrannosaurus rexin fossiili.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Badlandsin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Associated Tribes of Badlands National Park
Yhdysvaltain kansallispuistot
Acadia
American Samoa
Arches
Badlands
Big Bend
Biscayne
Black Canyon of the Gunnison
Bryce Canyon
Canyonlands
Capitol Reef
Carlsbad Caverns
Channel Islands
Congaree
Crater Lake
Cuyahoga Valley
Death Valley
Denali
Dry Tortugas
Everglades
Gates of the Arctic
Glacier
Glacier Bay
Grand Canyon
Grand Teton
Great Basin
Great Sand Dunes
Great Smoky Mountains
Guadalupe Mountains
Haleakalā
Hawaii Volcanoes
Hot Springs
Isle Royale
Joshua Tree
Katmai
Kenai Fjords
Kings Canyon
Kobuk Valley
Lake Clark
Lassen Volcanic
Mammoth Cave
Mesa Verde
Mount Rainier
North Cascades
Olympic
Petrified Forest
Pinnacles
Redwood
Rocky Mountain
Saguaro
Sequoia
Shenandoah
Theodore Roosevelt
Virgin Islands
Voyageurs
Wind Cave
Wrangell-St. Elias
Yellowstone
Yosemite
Zion
Lähipoliisi

Lähipoliisi, joka tunnetaan usein myös korttelipoliisina, on poliisi, joka toimittaa virkaansa maantieteellisesti rajatulla alueella edustaen poliisitoimen paikallista läsnäoloa. Lähipoliisitoiminnalla on tarkoituksena myös rauhoittaa kaupunki- ja taajama-alueita ennaltaehkäisevästi. Poliisin läsnäolo myös lisää turvallisuuden tunnetta. Se ei kuitenkaan ole erillinen toimintamuoto, jolla olisi nimetyt lähipoliisit, vaan sitä toteutetaan normaalin partioinnin yhteydessä.
Arkona (yhtye)

| Arkona |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  folk metal
Kotipaikka:  Moskova, Venäjä
Laulukieli:  venäjä
Jäsenet:  Maša "Scream" Arihipova, laulu (2002–)  Sergei "Lazar", kitara (2004–)  Ruslan "Kniaz", basso (2004–)  Vladimir "Volk", kansansoittimet (2005–)  Andrey Ischenko, rummut (2014–)  Wolf, huilu, säkkipillit, gaita, gallega, nokkahuilu, taustalaulu (2011–) 
Levy-yhtiö:  Sound Age Production, 2004-2007   Vic Records, 2004-2005   Napalm Records, 2007-  
Aiheesta muualla
www.arkona-russia.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arkona (ven. Аркона) on venäläinen vuonna 2002 perustettu folk metal -yhtye. Arkonan musiikki pohjautuu vahvasti venäläiseen kansanperinteeseen niin sanoituksiltaan kuin kansanmusiikkivaikutteiltaan. Yhtye on saanut nimensä Kap Arkona -nimisestä pakanatemppelistä, joka oli viimeinen slaavilaisen muinaisuskon temppeli Euroopassa ennen kristinuskon lopullista leviämistä.
Historia

Arkona perustettiin, kun Maša Arihipova ja Aleksandr Korolev tapasivat uuspakanapiireissä ja päättivät perustaan metalliyhtyeen, jonka sanoitukset vastaisivat heidän yhteistä aatettaan. Muiksi jäseniksi löydettiin Jevgeni Knjazev, Jevgeni Borzov, Ilja Bogatyrev ja Olga Loginova ja yhtyeelle annettiin nimeksi Hyperborea, joka kohta vaihdettiin Arkonaksi. Vuonna 2002 äänitettiin demo Rus, joka nimettiin rusien mukaan. Seuraavana vuonna yhtye aloitti live-esiintymiset, ja pian esikoisalbumin nauhoitus tuli ajankohtaiseksi. Yhtye oli kuitenkin kadottanut mielenkiintonsa musiikkiin, ja Arkona tässä muodossa hajosi syyskuussa 2003.
Maša kuitenkin halusi jatkaa ja pyysi toisen yhtyeensä Nargathrondin jäseniä soittamaan Arkonan ensimmäiselle albumille sessiomuusikoina. Vozroždenije ilmestyi vuonna 2004 Sound Age Productionsin julkaisemana Venäjällä ja Vic Recordsin julkaisemana Euroopassa. Mašalla oli jo kappaleita valmiina Vozroždenijen ilmestyessä ja samana vuonna nauhoitettiin ja julkaistiin toinen albumi Lepta. Albumilla soittivat samat muusikot kuin ensimmäisellä, ja mukana oli myös vierailevana laulajana Nevid- ja Butterfly Temple -yhtyeistä tunnettu Alexei "Lesiar" Agafonov.
Leptan julkaisun jälkeen Arkona aloitti taas keikkailun ja kahdella albumilla soittaneet studiomuusikot liittyivät yhtyeen varsinaisiksi jäseniksi. Vuonna 2005 ilmestyneellä Vo slavu velikim! -albumilla Arkona uudistui, sillä he alkoivat käyttää musiikissaan oikeita kansanmusiikkisoittimia ja kosketinsoitinten osuutta vähennettiin. Näitä soittimia oli albumilla esittämässä useita muusikoita, joiden joukossa oli Svarga- ja Alkonost-yhtyeistä tunnettu Vladimir Tšerepovski. Vo slavu velikim!:stä tuli menestys ja se myi Venäjällä kultaa. Koko albumin live-esitys taltioitiin ja siitä julkaistiin live-DVD ja -albumi Žizn vo slavu vuonna 2006.
Vuoden 2007 Ot serdtsa k nebu jatkoi siitä mistä sitä edeltänyt albumi jäi. Kansanmusiikkivaikutteet olivat vahvasti mukana, mutta Arkonan musiikki oli vahvasti vaihtelevampaa kuin aikaisemmilla levyillä. Tšerepovskin kansansoitinten lisäksi yhtyettä täydensi valkovenäläinen kansanmusiikkikuoro Gostitsa.
Vuonna 2008 Arkona pääsi suurimmalle ulkomaankeikalleen siihen asti, kun he esiintyivät yhtenä saksalaisen Ragnarok Festivalin pääesiintyjistä. Samana vuonna suuri eurooppalainen levy-yhtiö Napalm Records tarjosi yhtyeelle uutta levytyssopimusta, joka koskisi Ot serdtsa k nebun Euroopan julkaisua ja uusia albumeja. Ensimmäinen Arkonan Napalmin julkaisu oli live-DVD Notš velesova vuonna 2009, joka oli taltioitu saksalaisella Winternoise-festivaalilla. Myöhemmin samana vuonna ilmestyi Goi, rode, goi!, joka oli Arkonan mahtipontisin luomus tähän asti. Levyllä esiintyi vierailevia laulajia toisista folk metal -bändeistä, täysikokoinen kuoro ja jousikvintetti. Kansansoittimia soittamassa olivat mukana taas Vladimir Tšerepovski ja Vladimir "Volk", joka hiljattain liittyi yhtyeen viralliseen kokoonpanoon.
Yhtyeen musiikki

Arkonan musiikki oli aluksi folk metal -vaikutteista melodista death metallia, ja joka sisälsi runsaasti koskettimia, ja muistutti tyyliltään jonkin verran Ensiferumia. Kolmannelta levyltään alkaen kosketinsoitinten rooli on vähentynyt ja kansansoitinten, kuten erilaisten huilujen ja pillien, on kasvanut. Yhtyeen laulaja Maša "Scream" laulaa sekä öristen että puhtaalla tyylillä, mutta nykyisin puhtaiden laulujen osuus on suuremmassa osassa. Yhtye on monipuolistunut musiikillisesti ja heidän kappaleissaan on paljon vaihtelua metallimusiikin tyylistä toiseen: melodisen death metallin lisäksi vaikutteita on otettu black ja doom metallista.
Jäsenet

Maria (Maša) "Scream" Arihipova – laulu (2002–)
Sergei "Lazar" – kitara (2004–)
Ruslan "Kniaz" – basso (2004–)
Vladimir "Volk" – kansansoittimet (2005–)
Andrey Ischenko – rummut (2014–)
Vladimir "Wolf" Reshetnikov – huilut, säkkipillit, gaita, gallega, nokkahuilu, taustalaulu (2011–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Vlad "Artist" – kosketinsoittimet, rummut (2003–2014)
Aleksandr "Warlock" Korolev – rummut (2002)
Jevgeni Knjazev – kitara (2002)
Jevgeni Borzov – basso (2002)
Ilja Bogatyrev – kitara (2002)
Olga Loginova – kosketinsoittimet (2002)
Julkaisut > Albumit

Vozroždenije (2004)
Lepta (2004)
Vo slavu velikim! (2005)
Ot serdtsa k nebu (2007)
Goi, rode, goi! (2009)
Slovo (2011)
Yav (2014)
Khram (2018)
Kob' (2023)
Julkaisut > EP:t

Stenka na stenku (2011)
Julkaisut > DVD:t

Žizn vo slavu (2006)
Notš velesova (2009)
Julkaisut > Livealbumit

Žizn vo slavu (2006)
Julkaisut > Demot

Rus (2002)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo suomalaisista amiraaleista Keisarillisessa Venäjän laivastossa

Tämä on luettelo suomalaisista ja suomalaista sukujuurta olleista amiraaleista Keisarillisessa Venäjän laivastossa. Nimen perässä on henkilön syntymäaika ja -paikka.
Amiraalit

Theodor Avellan, 12.9.1839 Loviisa
Johan Hampus Furuhjelm, 11.3.1821 Helsinki
Johan Fredrik Oskar von Kræmer, 19.5.1829 Hauho
Aleksandr Sergejevitš Menšikov, 15.8./22.9.1787 (venäläinen, mutta hänen sukunsa merkittiin Suomen ritarihuoneelle myös suomalaisena aatelissukuna)
Bernhard (Boris) Nordmann, 29.9.1808 Ruotsinsalmen linnoitus, Kymi
Fredrik Nikolai Nordmann, 14.6.1805 Ruotsinsalmen linnoitus, Kymi, Boris Nordmannin veli
Johan Eberhard von Schantz, 29.10.1802 Pori
Alexander Sidensnöre, 6.9.1842, Carl Sidensnören poika
Oskar Ludvig Starck 29.5.1846
Robert Wirén, 6.1.1857 Novgorod, Venäjä
Vara-amiraalit

Konstantin Berghell
Ivan Boström, 22.12.1857
Oskar Wilhelm Enqvist, 28.10.1849
Justus Adolf Ericsson, 14.10.1820 Ruotsi
Peter Georg Falck, 23.10.1811 Kivinokka, Helsinki
Georg Ludvig Gadd, 17.5.1827 Helsinki
Vladimir Lindeström
Carl Sidensnöre, 15.5.1809
Teodor Sillman, 17.1.1854 Helsinki
Johan Knut Valdemar Uggla, 10.6.1814 Vääksyn allodiaalisäteri, Kangasala
Alexander Adolf von Weymarn, 21.9.1810 Hankoniemi
Anders Wirenius 29.4.1850 Pietari
Kontra-amiraalit

Alexander Johan Fredrik Armfelt, 16.6.1826 Joutsiniemen tila, Kangasala
Axel Fredrik Boije af Gennäs, 21.6.1828 Lepaan allodiaalisäteri, Tyrväntö
Konstantin Ebeling
Alexander Elfsberg, 18.1.1826 Oulu
Kurt Fredrik Leonard af Enehjelm, 7.5.1838 Skeggas, Rudomin kylä, Lapinjärvi
Arvid Adolf Etholén, 9.1.1798 Helsinki
Georg Peter Falck, 15.1.1862 Pietari, Peter Georg Falckin poika
Gustaf Alfons Federley, 15.3.1826 Turku
Alexander Gideon Adalbert Gadd, 25.2.1875 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä
Georg Ture Engelbert Gadd 26.1.1873 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä, Alexander Gaddin veli
Viktor Reinhold Leopold Grenqvist, 29.12.1832 Viapori
Carl Gustaf Casimir Gripenberg, 5.11.1836 Hämeenlinna
Nikolai Jaenisch
Carl Kuhlström, 1829 Viipuri
Gustaf August Wilhelm Melan, 10.3.1816 Myyrmäki, Helsingin pitäjä
Alexander Munck af Fulkila, 12.9.1832 Hämeenlinna
Alexander Nordvik
Anton Erik Scheele
Hermann von Schoultz, 1827
Alexander Julius Silfversvan, 23.12.1831 Pietari
Teodor Ernst Silfversvan, 12.11.1843 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä, Alexander Julius Silfversvanin veli
Georg Starck, 20.10.1876
Zakarias Alexander Stjerncreutz, 7.9.1817 Ii
Ernst Gustaf Julius Caesar Fredrik Wilhelm Athos Porthos Aramis Romulus Remus Thitz, 8.5.1826 Helsinki
Leopold Ludvig Toppelius, 27.11.1821 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä
Paul Karl Toppelius, 17.9.1826 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä
Alfred Leonhard Wilhelms, 19.12.1854 Turku
Badolatosa

Kunnan sijainti.
Badolatosa on kunta Sevillan maakunnassa Andalusiassa Espanjassa. Vuonna 2011 kaupungissa oli noin 3 215 asukasta.
Se sijaitsee Genil-joen laaksossa ja siellä on kaksi tekojärveä. Arkeologisten löytöjen perusteella kaupunki on ollut olemassa roomalaisvallan ajoista asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Badolatosa Wikimedia Commonsissa
Sevillan maakunnan kunnat
Aguadulce
Alanís
Albaida del Aljarafe
Alcalá de Guadaíra
Alcalá del Río
Alcolea del Río
Algámitas
Almadén de la Plata
Almensilla
Arahal
Aznalcázar
Aznalcóllar
Badolatosa
Benacazón
Bollullos de la Mitación
Bormujos
Brenes
Burguillos
Camas
Cantillana
Carmona
Carrión de los Céspedes
Casariche
Castilblanco de los Arroyos
Castilleja de Guzmán
Castilleja de la Cuesta
Castilleja del Campo
Cazalla de la Sierra
Cañada Rosal
Constantina
Coria del Río
Coripe
Dos Hermanas
Écija
El Castillo de las Guardas
El Coronil
El Cuervo de Sevilla
El Garrobo
El Madroño
El Pedroso
El Real de la Jara
El Ronquillo
El Rubio
El Saucejo
El Viso del Alcor
Espartinas
Estepa
Fuentes de Andalucía
Gelves
Gerena
Gilena
Gines
Guadalcanal
Guillena
Herrera
Huévar del Aljarafe
Isla Mayor
La Algaba
La Campana
La Lantejuela
La Luisiana
La Puebla de Cazalla
La Puebla de los Infantes
La Puebla del Río
La Rinconada
La Roda de Andalucía
Las Cabezas de San Juan
Las Navas de la Concepción
Lebrija
Lora de Estepa
Lora del Río
Los Corrales
Los Molares
Los Palacios y Villafranca
Mairena del Alcor
Mairena del Aljarafe
Marchena
Marinaleda
Martín de la Jara
Montellano
Morón de la Frontera
Olivares
Osuna
Palomares del Río
Paradas
Pedrera
Peñaflor
Pilas
Pruna
Salteras
San Juan de Aznalfarache
San Nicolás del Puerto
Sanlúcar la Mayor
Santiponce
Sevilla
Tocina
Tomares
Umbrete
Utrera
Valencina de la Concepción
Villamanrique de la Condesa
Villanueva de San Juan
Villanueva del Ariscal
Villanueva del Río y Minas
Villaverde del Río