stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lush

Lush-tuottteita.
Lush on brittiläinen kosmetiikka-alan yritys, jonka päämaja sijaitsee Poolessa, Dorsetin kreivikunnassa. Lush on levinnyt kansainväliseksi ketjuksi. Suomessa yrityksellä on tällä hetkellä kaksi liikettä, jotka sijaitsevat Helsingissä Asematunnelissa ja Mannerheimintiellä.
Lushin tuotteet ovat käsintehtyjä, ja yritys käyttää tuotteissaan usein luomutasoisia raaka-aineita. Lushin tuotteet ovat vegetaarisia ja suurin osa myös vegaanisia. Lushin periaatteena on voimakas eläinkokeiden vastustaminen, ja sen vuoksi yritys ei testaa mitään tuotteitaan eikä raaka-aineitaan eläimillä. Yritys osallistuu myös usein erilaisiin boikotteihin, joiden avulla se pyrkii vaikuttamaan erilaisten toimijoiden eläinten oikeuksia koskeviin periaatteisiin. Suomen Lush on tukenut muun muassa susien oikeuksia kannattavaa Salakaadot Seis -kampanjaa sekä Oikeutta eläimille -yhdistyksen Tarhauskielto-kampanjaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lush Wikimedia Commonsissa
Keskustan Pirkanmaan piiri

| Keskustan Pirkanmaan piiri |
| --- | --- |


Alue:  Pirkanmaan vaalipiiri
Keskustan Pirkanmaan piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Piiritoimisto sijaitsee Tampereella. Piiri asettaa Suomen Keskustan Pirkanmaan vaalipiirin kansanedustajaehdokkaat ja Pirkanmaan hyvinvointialueen ehdokkaat. Piirin puheenjohtaja vuonna 2024 on Arto Pirttilahti ja toiminnanjohtajana toimii Janne Riitakorpi.
Kansanedustajat

Kansanedustajat 2023-
Jouni Ovaska (2019-)
Aikaisempia kansanedustajia

Arto Pirttilahti (2011-2023)
Pertti Hakanen (2015-2019)
Mikko Alatalo (2003-2019)
Pertti Salovaara (2003-2011)
Klaus Pentti (2003-2011)
Jaana Ylä-Mononen (1999-2007)
Sulo Aittoniemi (1994-2003)
Markku Vuorensola (1991-1999)
Helmi Morri (1991-1995)
Matti Maijala (1970-1972, 1975-1991)
Atte Pakkanen (1948-1970)
Kalle Jutila (1945-1945)
Eetu Jussila (1929-1930, 1931-1933)
Eino Aaltio (1929-1929)
Janne Ihamuotila (1924-1929)
Aiheesta muualla

Suomen Keskustan Pirkanmaan piiri
https://www.pirkanmaankeskusta.fi/
Diego Carlos Santos Silva

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Diego Carlos Santos Silva
Syntymäaika: 15. maaliskuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Barra Bonita, Brasilia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Fenerbahçe
Pelinumero: –
Junioriseurat
2009–2010: América-SP
2010–2013: Desportivo Brasil
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Desportivo Brasil | 0 | (0) |
| 2013 | → São Paulo (laina) | 0 | (0) |
| 2014 | → Paulista (laina) | 0 | (0) |
| 2014 | → Madureira (laina) | 2 | (0) |
| 2014–2016 | Estoril | 31 | (2) |
| 2014–2015 | → Porto B (laina) | 19 | (0) |
| 2016–2019 | Nantes | 97 | (4) |
| 2019–2022 | Sevilla | 102 | (6) |
| 2022–2025 | Aston Villa | 40 | (0) |
| 2025– | Fenerbahçe | - | (-) |
Maajoukkue
| 2021 | Brasilia U23 | 7 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. tammikuuta 2025.Transfermarkt   Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. tammikuuta 2025.Transfermarkt 
Diego Carlos Santos Silva, yleensä vain Diego Carlos (s. 15. maaliskuuta 1993 Barra Bonita, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Fenerbahçea ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

2. heinäkuuta 2014 Diego Carlos siirtyi kotimaastaan portugalilaisseura Estoriliin. Hieman tämän jälkeen hän siirtyi lainasopimuksella Portoon, jossa hän pelasi seuran reservijoukkueessa 19 Segunda Liga ottelua kaudella 2014–2015. Seuraavalla kaudella hän pelasi Estorilissa 31 Primeira Ligan ottelua ja teki kaksi maalia.
Kesäkuussa 2016 Diego Carlos teki viisivuotisen sopimuksen ranskalaisseura Nantesin kanssa. Hänestä maksettiin tietojen mukaan noin 2 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän pelasi Nantesissa kolmen kauden aikana 97 Ligue 1:n ottelua ja teki neljä maalia.
31. toukokuuta 2019 espanjalaisseura Sevilla ilmoitti päässeensä sopimukseen Nantesin kanssa Diego Carlosin siirtymisestä Andalusiaan. Hän pelasi kahdeksan ottelua, ja syötti loppuottelun voittomaalin, Sevillan voittaessa Eurooppa-liigan kaudella 2019–2020. Hän pelasi Sevillassa kolmen kauden aikana kaikkiaan 14 Mestarien liigan ja kymmenen Eurooppa-liigan ottelua. Primera Divisiónissa hän pelasi 102 ottelua ja teki kuusi maalia.
Diego Carlos siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 31 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2022. Hän oli tulokaskaudellaan akillesjännevamman vuoksi sivussa yli puoli vuotta, ja pelasi vain kolme valioliigaottelua. Kaudella 2023–2024 hän oli avauskokoonpanossa 20 Valioliigan ottelussa ja tuli seitsemän kertaa vaihdosta kentälle. Konferenssiliigassa pelaamissaan seitsemässä ottelussa hän teki yhden maalin. Kauden 2024–2025 alkupuoliskolla hän pelasi kymmenen valioliigaottelua, joista kahdeksassa hän oli avauskokoonpanossa. Mestarien liigassa hän tuli ensimmäisessä ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi seuraavissa viidessä ottelussa täyden ajan.
Diego Carlos siirtyi Turkin Superliigan Fenerbahçeeen tammikuussa 2025.
Maajoukkueura

Diego Carlos pelasi vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa täyden ajan kultaa voittaneen Brasilian kaikissa kuudessa ottelussa. Hänet valittiin toistaiseksi ainoan kerran Brasilian jalkapallomaajoukkueeseen kahteen MM-karsintaotteluun marraskuussa 2020, mutta hän ei päässyt pelaamaan.
Aiheesta muualla

Diego Carlosin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Ichirō Suzuki

Ichirō Suzuki kesäkuussa 2009.
Ichirō Suzuki (鈴木 一朗, Suzuki Ichirō) (s. 22. lokakuuta 1973) on japanilainen entinen baseballpelaaja, joka edusti viimeisellä kaudellaan 2018–2019 Major League Baseballissa Seattle Marinersia. Hänellä on hallussaan useita liigan lyöntiennätyksiä ja ensimmäisellä MLB-kaudellaan 2001 hänet valittiin sekä vuoden tulokkaaksi että vuoden arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Monesti pelkällä etunimellään Ichiro tunnettu Suzuki on supertähti kotimaassaan Japanissa.
Tammikuussa 2025 Suzuki valittiin ensimmäisenä japanilaisena Yhdysvaltain National Baseball Hall of Fameen. Hän sai valintaäänestyksessä 99,746 prosenttia puoltoääniä, joka on kaikkien aikojen kolmanneksi korkein määrä.
MLB-ura

Oikeana kopparina pelaava Suzuki pelasi lähes 12 kauden ajan Seattle Marinersin joukkueessa, kunnes hänet vaihdettiin heinäkuussa 2012 New York Yankeesin joukkueeseen, toiselle puolelle Yhdysvaltoja. Ensimmäisen ottelunsa Yankeesin paidassa Suzuki pelasi entistä joukkuettaan vastaan Safeco Fieldillä, Marinersin kotikentällä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ichirō Suzuki Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  SNAC
Kristinusko Etelä-Amerikassa

Kristinusko on tullut Etelä-Amerikkaan eurooppalaisten mukana 1400-luvulla. Alkuperäiskansaa käännytettiin pakolla katolilaisiksi. Kristinusko sekoittui alkuperäiskansojen uskontojen kanssa.
Kristinusko on politiikassa ollut vallanpitäjien puolella 1800-luvulle asti. 1900-luvun sisällissotien aikana Etelä-Amerikassa kirkko ei ottanut politiikkaan kantaa ja sen takia kirkon valtaa rajoitettiin ja omaisuutta vietiin. Nykyään kirkot tekevät sosiaalityötä, jolla pyritään edistämään demokratiaa.
2013 katolisen kirkon paaviksi valittiin ensimmäistä kertaa Etelä-Amerikasta. Paavi Franciscuksen valinta on nostanut esiin kristinuskon merkitystä Euroopan ulkopuolella.
AC Oulu

| Mitalit> Liigacup  |
| --- | --- | --- |
|  Hopeaa | 2023 |  |
AC Oulu (ACO) on oululainen jalkapalloseura, joka pelaa kaudella 2023 Veikkausliigassa. Seura on pelannut aikaisemmin kolme kautta Veikkausliigassa (2007, 2010, 2021) ja yhteensä 16 kautta Ykkösessä. AC Oulu pelaa kotiottelunsa Raatin stadionilla. Seuran tunnusväri on laivastonsininen.
AC Oulun perustivat vuonna 2002 neljän oululaisseuran puheenjohtajat. Ensimmäisen kausi oli Ykkösessä 2003. AC Oulu nousi ensimmäisen kerran Veikkausliigaan kaudella 2006. Ensimmäinen kausi liigassa (2007) päättyi putoamiseen, kun joukkue jäi sarjassa viimeiseksi. Toisen kerran AC Oulu nousi liigaan kaudella 2009, kun se voitti ensimmäistä kertaa Ykkösen. Joukkue säilyi toisella liigakaudella (2010) pelaamalla sarjassa, mutta seura ei saanut liigalisenssiä kaudelle 2011. AC Oulu pelasi kymmenen kautta Ykkösessä 2011–2020. Kolmannen kerran AC Oulu nousi liigaan kauden 2020 päätteeksi voitettuaan toisen kerran Ykkösen. Suomen Cupissa AC Oulu on edennyt parhaimmillaan puolivälieriin (2007, 2015). AC Oulu on OTP:n, OPS:n ja FC Oulun jälkeen neljäs oululaisseura, joka on pelannut jalkapallon pääsarjassa.
AC Oulu pelasi kotiottelunsa 2003–2010 Castrenin kentällä. Kaudesta 2011 alkaen kotikenttänä on toiminut Raatin stadion. Talvikaudella kotikenttänä toimii Heinäpään jalkapallohalli. AC Oulu julkisti loppuvuodesta 2020 suunnitelmat oman jalkapallostadionin rakentamisesta Heinäpään urheilukeskukseen. Tavoiteaikataulun mukaan stadion on valmis vuonna 2023. AC Oulun reservijoukkue OLS pelaa Kakkosessa. Edustusjoukkueen päävalmentajana toimii Ricardo Duarte. Eniten otteluita AC Oulussa on pelannut Janne Hietanen (196 ottelua) ja kautta aikojen paras maalintekijä on Dritan Stafsula (45 maalia).
Historia > AC Oulun perustaminen

1990-luku oli oululaiselle jalkapallolle synkkä, kun niin OTP, OPS kuin FC Oulukin joutuivat lopettamaan edustusjoukkueen toiminnan taloudellisten vaikeuksien vuoksi. OTP:n, OPS:in ja FC Oulun myötä oululaiselta jalkapallokartalta katosi yhteensä 24 kautta pääsarjakokemusta. Vuosituhannen vaihteessa Oulun ykkösseuran aseman otti Tervarit, joka nousi Ykköseen kaudeksi 2000. Tervarit ajautui kuitenkin myös talousvaikeuksiin, jonka jälkeen oululaiset seurajohtajat ilmoittivat syyskuussa 2002 päätöksestä perustaa Ouluun uusi jalkapalloseura.
Neljä oululaisseurojen puheenjohtajaa – Matti Heikkinen (OPS), Tarmo Kouva (Tervarit), Lauri Malm (OTP) ja Seppo Rounaja (OLS) – olivat kypsytelleet asiaa epävirallisesti runsaan vuoden, ja työryhmän puheenjohtajana toimineen Heikkisen mukaan seurojen yhteinen tavoite oli palauttaa uuden edustusjoukkueen myötä oululainen jalkapallo mahdollisimman korkealle tasolle perusseurojen jäädessä toimimaan tahoilleen. Palloliitto myönsi uuden seuran taustaorganisaatioksi perustetulle Oulun Edustusjalkapallo ry:lle kaudeksi 2003 Tervareiden sarjapaikan Ykkösestä sillä ehdolla, että se maksaa Tervareiden kilpailutoiminnasta aiheutuneet 150 000 euron velat. Uuden seuran nimeksi valittiin nimikilpailun jälkeen AC Oulu, ja uuden seuran perustamisen taustalla toiminut Miika Juntunen alkoi hoitaa seurajohtajan tehtäviä.
Historia > Tavoitteena nousu kestävältä pohjalta (2018–)

AC Oulu nimitti uudeksi päävalmentajaksi kaudesta 2018 alkaen 1+2 -vuotisella sopimuksella KuPS:in organisaatiossa valmentaneen Mika Lähderinteen. Uusina vahvistuksina joukkueeseen saapuivat liigassakin pelanneet Toni Tahvanainen, Aleksi Gullsten, Lassi Nurmos, Juhani Pennanen ja Walter Moore. Seuran organisaatiossa tapahtui myös muutoksia vuoden 2018 aikana, kun AC Oulu Oy:n uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Ville Puukka ja seurajohtaja Juho Meriläinen nimitettiin toimitusjohtajaksi. Ennen Ykkösen alkua pelatut Suomen Cupin ottelut sujuivat hyvin ja joukkue eteni puolivälieräkarsintaan. Ennen kauden alkua AC Oulu arvioitiin jälleen sarjan keskikastiin. Joukkue asetti kauden 2018 viralliseksi tavoitteeksi nousun Veikkausliigaan. Samassa yhteydessä seurajohto julkisti seuran kehittämiseen liittyvän strategian vuosiksi 2019–2022 ja tavoitteet reiluun 400 000 euroon vakiintuneen budjetin kasvattamisesta. Kausi sujui hyvin kaksijakoisesti, kun joukkue oli ensimmäisen puoliskon jälkeen sarjassa vasta seitsemäntenä, mutta toisella puoliskolla AC Oulu oli sarjan paras joukkue. 30 pistettä 14 viimeisestä ottelusta ei kuitenkaan riittänyt nousutaisteluun ja kärkikaksikko HIFK:n ja KPV:n vauhtiin. Joukkueen lopullinen sarjasijoitus kaudella 2018 oli jälleen neljäs. Kauden paras maalintekijä oli Alvarado Morín, joka voitti Ykkösen maalipörssin 17 maalilla. Kauden päätteeksi Markus Heikkinen päätti yli 20 vuotta kestäneen pelaajauransa Raatin stadionille. AC Oulu aloitti vuoden 2018 aikana uutta liiketoimintaa talouden vahvistamiseksi ja se onnistui kasvattamaan liikevaihtoa hieman edelliskausia suuremmaksi.
AC Oulu käytti päävalmentaja Lähderinteen sopimuksen option kausista 2019–2020. A-junioreiden toimintaa korvaamaan perustettiin AC Oulu Akatemia, joka aloitti pelaamisen Kolmosessa. Samalla harrastejoukkue Villan Pojat siirtyi OTP:n alle. Seuran hallitus päätti nostaa pelaajabudjettia kaudelle 2019 ja asetti tavoitteeksi liiganousun. Joukkueeseen saapuivat liigassa pelanneet Fugo Segawa, Joni Korhonen ja Loorents Hertsi sekä pitkän pelaajauran liigassa ja ulkomailla tehnyt Juho Mäkelä. Ykkösen maalipörssin voittanut Morín jatkoi myös joukkueessa. Joukkue eteni ennen kauden alkua Suomen Cupissa neljännesvälieriin. Edellisen syksyn hyvät tulokset ja kokeneet liigapelaajat nostivat joukkueen sarjan ennakkosuosikiksi yhdessä TPS:n kanssa. Seura vahvisti joukkueen valmennusta kesäkuussa, kun Rauno Ojanen liittyi valmennusryhmään. Erityisesti kotiottelut sujuivat kuitenkin nihkeästi, ja alle odotusten mennyt alkukausi johti päävalmentaja Lähderinteen potkuihin kymmenen ottelun jälkeen. Kakkosvalmentaja Ojanen nousi päävalmentajaksi. Joukkue menetti mahdollisuudet nousuun, kun kärkikaksikko (Haka ja TPS) karkasivat tavoittamattomiin. AC Oulu joutui pelaamaan lopulta jopa sarjapaikan puolesta, ja kausi päättyi heikoimmalle sijalle yli kymmeneen vuoteen. ACO oli kaudella 2019 Ykkösessä vasta seitsemäs. Kauden paras maalintekijä oli Juho Mäkelä 11 maalilla. Heikko urheilullinen tulos veti myös taloudellisen tuloksen tappiolliseksi, mutta liikevaihto kasvoi merkittävästi 574 000 euroon (+22 %).
Seuratunnukset > Seuravaakunat

AC Oulun alkuperäinen seuratunnus on vuodelta 2002. AC Oulu perustettiin Oulun Luistinseuran, Oulun Palloseuran, Oulun Työväen Palloilijoiden sekä Tervareiden fuusiona ja perustajaseurat esiintyivät seuratunnuksessa eri värisinä renkaina. Musta edusti Tervareita, punainen OTP:tä, sininen OPS:ää ja keltainen OLS:ia.
Seuravaakunaa uudistettiin ensimmäisellä liigakaudella, jolloin otettiin käyttöön laivastonsininen vaakunakilpitaustainen seuravaakuna. Uudessa seuravaakunassa on vaakunakilven keskellä V-kirjaimen muotoinen tunnus. V-tunnus ilmaisee voittoa, voimaa ja iskevyyttä. AC Oulun kirjoitustyyli puolestaan ilmaiseen liikettä eteenpäin. Seuravaakunan on suunnitellut markkinointitoimisto Incognito. Seuravaakunan suunnittelijan mukaan uudella vaakunalla oli tarkoitus saada aikaan yksinkertainen moderni ja dynaaminen ilme, joka vastaa urheilumerkkejä.
ACO:n logo vuosina 2003–2006.
ACO:n logo vuodesta 2007.
ACO:n logo vuodesta 2017.
Seuratunnukset > Värit

AC Oulun ensimmäiset peliasut olivat väritykseltään kokosiniset. Peliasun värit uudistettiin ensimmäiselle liigakaudelle 2007, jolloin pelipaitojen väri vaihdettiin laivastonsiniseksi ja shortsien väri valkoiseksi. Nykyisin AC Oulun kotipeliasut muodostuvat edelleen laivastonsinisen ja valkoisen yhdistelmästä. Vieraspeliasu on kokonaan keltainen.
Stadion

AC Oulu pelaa kotiottelunsa Oulun Koskikeskuksessa Raatinsaarella sijaitsevalla Raatin stadionilla, joka avattiin vuonna 1953. Vanha stadion purettiin vuonna 2009 ja uusi stadion valmistui osana Raatin liikuntakeskuksen perusparannusta vuonna 2011. AC Oulu on pelannut stadionilla kaudesta 2011 alkaen.
Raatin stadionin pääkatsomossa on 2 280 kuppi-istuinpaikkaa sekä modernit VIP-tilat aitioineen. Nykyinen pääkatsomo valmistui vuonna 2011 ja se sisältää lämmitetyt yleisö- ja sosiaalitilat sekä oleskelutiloina toimivat käytävätilat. Pääkatsomossa on myös Oulun kaupungin liikuntaviraston tiloja.
Aurinkokatsomossa on 2 112 kuppi-istuinpaikkaa. Nykyinen aurinkokatsomo valmistui vuonna 2011 ja kuppi-istuimet asennettiin vuonna 2014. Aurinkokatsomolla on omat sisäänkäynnit ja sosiaalitilat. Kentän päädyissä on optio siirrettäville katsomoille. Raatin kenttäalustana on lämmitettävä kansainväliset mitat (105 × 68 metriä) täyttävä luonnonnurmi. Nurmi on Suomen pohjoisin lämmitettävä siirtonurmi.
AC Oulu pelasi kaudet 2003–2010 kotiottelunsa Castrenin kentällä. Lokakuussa 2020 AC Oulu julkisti suunnitelmat oman 5000-paikkaisen jalkapallostadionin rakentamisesta Heinäpään urheilukeskukseen. Hankkeen kustannusarvio on 13 miljoonaa euroa ja tavoiteaikataulun mukaan stadion on valmis kauden 2023 aikana.
Talvikaudella kotikenttänä toimii vuonna 2007 valmistunut Heinäpään jalkapallohalli, jonka kapasiteetti on 630 katsojaa. AC Oulun ja OLS:n oma jalkapallohalli valmistui vuonna 2020.
Kannattajat

AC Oulun kannattajaryhmä sai alkunsa vuonna 2006, kun joukko oululaisia jalkapalloihmisiä kokoontui miettimään miten AC Oulun otteluiden tunnelmaa voisi parantaa. Ensimmäisten kausien aikana kentän laidalla vaikuttanut AC Oulu Fanatiks oli hajoamassa ympäri Suomea. Saman vuoden keväällä myös laajemman joukon kiinnostus kannattajatoimintaa kohtaan alkoi nousta ja ensimmäisen kerran Sinitähdet-ryhmä kokoontui isommalla joukolla kesäkuussa 2006 AC Oulun vierasotteluun Rovaniemellä. Alkuun toiminta oli vapaamuotoista, mutta myöhemmin taustat on organisoitu yhdistysmuotoon. Alkuvuodesta 2007 myös pääkaupunkiseudulta alkoi löytyä AC Oulusta ja jalkapallosta kiinnostuneita ihmisiä, ja kesän ja syksyn aikana Sinitähdille muodostui Etelä-Suomen alajaosto Etelän Pellet. Vuodesta 2013 alkaen kannattajaryhmä on tunnettu AC Oulun kannattajat -nimellä ja sen toiminnassa on mukana noin 2000 henkeä ympäri Eurooppaa.
Organisaatio ja talous

AC Oulun toiminnasta kaudet 2003–2008 vastasi Oulun Edustusjalkapallo AC Oulu ry, jonka puheenjohtajana toimi Matti Heikkinen. AC Oulun managerina 2003–2006 toimi Miika Juntunen ja toiminnanjohtajana 2007–2008 Markus Kalmari. AC Oulu yhtiöitettiin ja toiminta siirrettiin kaudesta 2009 alkaen AC Oulu Oy:lle.
Organisaatio ja talous > AC Oulu Oy

Hallitus:
Tomi Kaismo, puheenjohtaja (2022– )
Timo Kalermo, varapuheenjohtaja
Marko Hiltunen
Ville Puukka
Paavo Karjalainen
Seppo Klemettilä
Sami Leikas
Kalle Pyrhönen
Timo Salmi
Hallituksen puheenjohtajana toimi vuodet 2009–2010 Teijo Hildén, 2011 Sakari Huikuri, 2012–2017 Arto Oja ja 2018-2022 Ville Puukka.
Toimitusjohtaja:
Jani Kotikangas (2024-)
vt. Toimitusjohtaja Hanna Väänänen (2022–2024)
Juho Meriläinen (2018–2022)
Toimitusjohtajana toimi vuodet 2009–2010 Harri Kynnös, 2011 Kimmo Piispanen ja 2012 Petteri Haapala. AC Oulu Oy:llä ei ollut päätoimista toimitusjohtajaa vuonna 2013. Seuran operatiivisesta johdosta vastasi vuodet 2014–2018 seurajohtajana toiminut Juho Meriläinen, joka toimi toimitusjohtaja vuoteen 2022 asti.
Urheilutoimenjohtaja:
Markus Heikkinen (2017– )
Urheilutoimenjohtajana toimi vuodet 2009–2014 Mika Nurmela ja managerina 2014–2016 Timo Kalermo.
Organisaatio ja talous > Talouden tunnusluvut

| Tilikausi | Liikevaihto | Muutos | Tulos | Sarja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | 356 000 € | – | −428 000 € | Ykkönen |
| 2010 | 697 000 € | +95,8 % | −330 000 € | Veikkausliiga |
| 2011 | 501 000 € | –28,1 % | −313 000 € | Ykkönen |
| 2012 | 431 000 € | –14,0 % | −133 000 € | Ykkönen |
| 2013 | 367 000 € | –14,8 % | −87 000 € | Ykkönen |
| 2014 | 414 000 € | +12,8 % | 2 000 € | Ykkönen |
| 2015 | 404 000 € | –2,4 % | −7 000 € | Ykkönen |
| 2016 | 431 000 € | +6,7 % | −11 000 € | Ykkönen |
| 2017 | 430 000 € | –0,2 % | −22 000 € | Ykkönen |
| 2018 | 471 000 € | +9,5 % | −55 000 € | Ykkönen |
| 2019 | 574 000 € | +21,9 % | −175 000 € | Ykkönen |
| 2020 | 579 000 € | +0,9 % | 7 000 € | Ykkönen |
| 2021 | 1 219 000 € | +110,5 % | −214 000 € | Ykkönen |
Lähde: Finder
Pelaajat ja valmentajat > Nykyinen joukkue

Tilanne 24. lokakuuta 2024.
Pelaajat ja valmentajat > Entiset pelaajat

AC Oulua on edustanut sarjaotteluissa yhteensä 212 pelaajaa.
Pelaajat ja valmentajat > Kapteenit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aki Karppanen (2003)  Jani Sipilä (2004)  Mike Peltola (2005–2006)  Janne Hietanen (2007)  |  Antti Pehkonen (2008–2010)  Dominic Yobe (2010)  Jani Kauppila (2011–2012)  Lassi Nurmos (2013, 2016, 2018–2021)  |  Pekka Räisänen (2014)  Tuure Siira (2015)  David Ramadingaye (2017)  |
Pelaajat ja valmentajat > Valmentajat

Edustusjoukkue:
Päävalmentaja: Mikko Isokangas (2024– )
Valmentaja: Mikko Lignell
Valmentaja: Rafinha
Maalivahtivalmentaja: Jani Luukkonen
Fysiikkavalmentaja: Luke Robertson
OLS:
Päävalmentaja: Mikko Mannila (2024– )
Huoltaja: Miko Mäkivierikko
AC Oulu/OLS B:
Päävalmentaja: Teuvo Palkki (2021– )
Valmentaja: Teemu Koski
Valmentaja: Olli Kyösti
Pelaajat ja valmentajat > Entiset päävalmentajat

Edustusjoukkue:
Ari Härkönen (2003–2004)
Steven Polack (2005)
Harri Kampman (2006–2007)
Juha Malinen (2008–2012)
Rauno Ojanen (2013–2017)
Mika Lähderinne (2018–2019)
Rauno Ojanen (2019)
A-juniorit:
Matti Sorvoja (2016)
Pekka Ukonmaanaho (2017)
AC Oulu 2:
Tapio Haapaniemi (2019–2020)
Pelaajat ja valmentajat > Hall of Fame

AC Oulun kotiotteluiden yhteydessä on julkistettu pelaajia oululaisen jalkapallon Hall of Fameen.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Seppo Kilponen  Eero Virkkunen  Aki Lahtinen  Eelis Perttunen  |  Olli Köykkä  Seppo Pyykkö  Esko Kemi  Teppo Heikkinen  |  Miika Juntunen  Tapani Sahlström  Ville Nylund  Panu Toivonen  |  Juha Annunen  Antti Niemi  Mika Nurmela  |
Pelaajat ja valmentajat > Muut joukkueet ja juniorit

Reservijoukkue
AC Oulun reservijoukkue OLS pelaa Kakkosessa. OLS:in edustusjoukkue siirtyi AC Oulu Oy:n hallintaan kaudesta 2021 alkaen. AC Oulu perusti oman reservijoukkueen kaudelle 2019 nimellä AC Oulu Akatemia. Kaudella 2020 reservijoukkueen nimi oli AC Oulu 2. Kolmosessa pelannut AC Oulu 2 sulautui kaudella 2021 Kakkosessa pelaavaan OLS:iin.
Juniorit
OLS:in B-juniorijoukkue siirtyi AC Oulu Oy:n hallintaan kaudesta 2021 alkaen ja se toimii seurojen yhteisjoukkueena nimellä AC Oulu/OLS. OLS ry vastaa yhteisen pelaajaputken alkupäästä C-junioreihin saakka.
AC Oululla oli A-juniorijoukkue kausina 2016–2017, mutta sen toiminta loppui kahden kauden jälkeen.
Saavutukset ja ennätykset > Saavutukset

Veikkausliiga:
Paras sijoitus: 7. (2022, 2023)
Ykkönen:
Mestaruus (2): 2009, 2020
Hopea (1): 2006
Pronssi (1): 2011
Suomen Cup:
Paras sijoitus: puolivälierät (2007, 2015)
Liigacup:
Hopea (1): 2023