stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikasa (1900)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikasa (1900) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Asahi | Keisarillisen Japanin laivaston taistelulaivaluokat | Seuraaja: Katori-luokka |
Keisarillisen Japanin laivaston alusluokat Venäjän–Japanin sodassa
| --- | --- |
Pre-dreadnought-taistelulaivat:  Fuji • Shikishima • AsahiS • MikasaS
Panssariristeilijät:  ChiyodaS • Asama • Izumo • YakumoS • AzumaS • Kasuga
Pansarikansiristeilijät:  IzumiS • Naniwa • Matsushima • Akitsushima • YoshinoS • Suma • TakasagoS • Kasagi • Niitaka • OtowaS
Panssaroimattomat risteilijät:  TakaoS • YaeyamaS • TatsutaS • MiyakoS • ChihayaS • YodoC
Hävittäjät:  Ikazuchi • Murakumo • Akatsuki • Shirakumo • Harusame • Kamikaze
Torpedoveneet:  KotakaS • Hayabusa
Tykkiveneet:  AmagiS • Kongō • Kaimon • Katsuragi • Maya • TsukushiS • BanjōS • HeienS • ŌshimaS • UjiS
Keisarillisen Japanin laivaston alusluokat ensimmäisessä maailmansodassa
| --- | --- |
Dreadnought-taistelulaivat:  Fusō • Ise • NagatoC
Pre-dreadnought-taistelulaivat:  Fuji • Shikishima • AsahiS • MikasaS • Katori • Satsuma • Kawachi
Taisteluristeilijät:  Tsukuba • Ibuki • Kongō
Panssariristeilijät:  ChiyodaS • Asama • Izumo • YakumoS • AzumaS • Kasuga
Pansarikansiristeilijät:  Naniwa • Matsushima • AkitsushimaS • Suma • Kasagi • Niitaka • OtowaS • ToneS • Chikuma
Hävittäjät:  Ikazuchi • Murakumo • Akatsuki • Shirakumo • Harusame • Kamikaze • Umikaze • Sakura • Urakaze • Kaba • Isokaze • Momo • Enoki • Kawakaze • MomiC • MinekazeC
Torpedoveneet:  Hayabusa
Sukellusveneet:  K • L
Miletoslainen koulukunta

Miletoslainen koulukunta (m.kreik. οἱ Μιλήσιοι (φιλόσοφοι), hoi Milēsioi (filosofoi), ”miletoslaiset (filosofit)”) oli antiikin kreikkalaisen esisokraattisen filosofian koulukunta, joka vaikutti 500-luvulla eaa. Sen merkittävimpiin edustajiin kuuluivat kolme filosofia, jotka olivat kaikki kotoisin joonialaisesta Miletoksen kaupungista: Thales, Anaksimandros ja Anaksimenes. He esittelivät uusia aiemmasta poikkeavia näkemyksiä siitä, kuinka kaikkeus on saanut alkunsa. Miletoslaiset selittivät luonnonilmiöitä havaittavissa olevien asioiden kautta, ilman vetoamista antropomorfisten jumalien toimintaan. Siksi heitä voidaan pitää ensimmäisinä todella tieteellisinä filosofeina.
Miletoslaiset luetaan osaksi joonialaista luonnonfilosofiaa, johon luetaan heidän lisäkseen myös muita joonialaisia ajattelijoita, kuten Herakleitos, sekä myöhemmin vaikuttaneita ajattelijoita, kuten Ateenassakin toiminut Arkhelaos.
Luonnonfilosofia

Miletoslaiset määrittelivät kaikki asiat perustuviksi johonkin kaikkein perustavanlaatuisimpaan substanssiin, josta Aristoteles käytti (kenties anakronistisesti) nimitystä arkhē (αρχή).. Kaikkeus koostui siitä ja se oli kaiken alkuperä.
Thales katsoi, että kaiken alkuperä oli vesi. Koska tuntui kuitenkin mahdottomalta selittää jotkut asiat, kuten tuli, veden kautta, Anaksimandros valitsi tilalle määrittämättömän, havaitsemattomissa olevan alkuaineen, jota hän kutsui nimellä apeirōn (ἀπείρων). Hän päätteli, että jos kukin neljästä klassisesta alkuaineesta (maa, vesi, ilma ja tuli) olivat vastakkaisia kolmelle muulle, ja jos ne kumoavat toisensa kosketuksessa, mikään niistä ei voisi muodostaa vakaata aineellista perustaa kaikkeudelle. Tämän vuoksi tuli olla olemassa jokin muu aines, josta nämä neljä saivat alkunsa ja joka olisi kaiken perusta.
Apeironin määrittelemättömyys kuitenkin aiheutti arvostelua. Tämän vuoksi Anaksimenes määritteli sen ilmaksi, joka oli kouriintuntuvampi mutta silti paljon muita alkuaineita hienojakoisempi. Anaksimenes katsoi, että ilma muuttui tihentymisen ja tiivistymisen kautta muiksi alkuaineiksi tai substansseiksi, kuten tuleksi, tuuleksi, pilviksi, vedeksi ja maaksi.
Kosmologia

Miletoslaisten filosofien näkemyserot eivät rajoittuneet aineen luonteeseen. Kukin heistä esitti myös erilaisia näkemyksiä kaikkeuden rakenteesta. Thales katsoi, että Maa kellui veden päällä. Hän teki havaintoja tiettyjen tähtien liikkeistä, kutsuen niitä planeetoiksi. Anaksimandros sijoitti Maan kaikkeuden keskukseen. Sitä ympäröivät samankeskiset kehät, joiden sisällä oli tulta, ja joissa oli aukkoja, jotka näyttäytyivät maahan Aurinkona, Kuuna ja tähtinä. Anaksimeneelle Aurinko ja Kuu olivat litteitä levyjä, jotka matkasivat ympäri taivaankantta, johon tähdet oli kiinnitetty.
Kirjallisuutta

Burnet, John: ”The Milesian School”, Early Greek Philosophy.  London:  A. & C. Black Ltd, 1920.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Lahaye, Robert: La philosophie ionienne. L'École de Milet.  Paris:  Cèdre, 1966.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Milesian school
Antiikin filosofiset koulukunnat
| --- | --- |
Esisokraattinen filosofia: Miletoslaiset · Pythagoralaiset · Efesoslaiset · Elealaiset · Pluralistit · Atomistit · Sofistit
Sokraattinen filosofia: Akatemialaiset · Peripateetikot · Kyynikot · Kyreneläiset · Megaralaiset · Dialektikot · Elisläiset
Hellenistinen filosofia: Epikurolaiset · Stoalaiset · Skeptikot · Uuspythagoralaiset · Uusplatonistit
Käännös suomeksi
Miletoksen portti

| Miletoksen portti |
| --- | --- |
 Miletoksen portti Pergamon-museossa Berliinissä.
Sijainti:  Miletos, Joonia (nyk. Balat, Didim, Aydın, Turkki) (alkuperäinen) Pergamon-museo, Berliini (nykyinen)
Koordinaatit:  37°31′42″N, 27°16′48″E (alkuperäinen) 52°31′15″N, 13°23′47″E (nykyinen)
Rakennustyyppi:  portti
Valmistumisvuosi:  n. 120 jaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miletoksen portti on antiikin aikainen teatraalinen porttirakennus, joka sijaitsi alun perin Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli kaupungin Eteläisen agoran pohjoisportti. Nykyisin rakennelma on uudelleenpystytettynä Pergamon-museossa Berliinissä.
Historia

Miletoksen Eteläisen agoran pohjoisportti rakennettiin keisari Hadrianuksen aikana Rooman keisarikaudella noin vuonna 120 jaa. Sen paikalla oli aiemmin ollut pienempi doorilaista tyyliä edustanut propylon-sisäänkäynti.
Portti vaurioitui maanjäristyksessä 200-luvulla, jonka jälkeen sitä kunnostettiin. Keisari Justinianuksen aikana varhaisella bysanttilaisella kaudella vuonna 538 portti rakennettiin osaksi uutta, entistä pienemmän alan kattanutta kaupunginmuuria. Portti sortui maanjäristyksessä lopulta 900- tai 1000-luvulla.
Portin kivet lojuivat maassa, kunnes saksalainen arkeologi Theodor Wiegand teki kaivauksia Miletoksen sijaintipaikalla nykyisessä Turkissa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Vuosina 1907–1908 pääosa rakennelmasta siirrettiin Berliiniin varastoitavaksi odottamaan Pergamon-museon valmistumista. Portti pystytettiin uuteen museorakennukseen vuosina 1928–1929 suureksi osaksi alkuperäisestä materiaalista. Alkuperäiselle paikalleen ovat jääneet lähinnä portin perustukset.
Portti kärsi vahinkoja toisen maailmansodan lentopommituksissa, ja se restauroitiin alustavasti vuosina 1952–1953. Vuosina 2005–2008 portti korjattiin sotaa edeltävään asuunsa osana kokonaisvaltaista pitkäaikaissuunnitelmaa.
Rakennus

Portti sijaitsi alun perin Miletoksen Pohjoisen ja Eteläisen agoran välissä olleen keskusaukion etelälaidalla, toimien Eteläisen agoran pohjoisporttina. Portin lähellä sijaitsivat Buleuterion ja Nymfaion.
Ulkonäöltään portti jäljittelee roomalaisen teatterin näyttämön taustaseinää (scaenae frons). Se on pohjakaavaltaan U-kirjaimen muotoinen, ja sen leveys on noin 29 metriä, syvyys noin 14,7 metriä ja korkeus noin 17 metriä. Portti on kaksikerroksinen ja se oli rakennettu kolmiportaiselle krepidomalle. Agoran sisäänkäyntinä toimivat alakerroksen kolme kaariholvattua porttiaukkoa.
Kummankin kerroksen julkisivu on koristeltu pylväillä. Alakerroksen pylväät on sijoitettu korkeille jalustoille ja edustavat kompositatyyliä. Yläkerroksen pylväät ovat pienempiä ja edustavat korinttilaista tyyliä. Pylväät kannattavat koristeellista entablementtia. Friisit on koristeltu reliefeillä. Toisen kerroksen pylväiden väleissä on syvennyksiä, joissa on ollut veistoksia. Ne esittivät Rooman keisareita tai näiden taisteluja barbaareja vastaan. Sivupylväikköjen päällä on täydet päätykolmiot ja kahden keskimmäisen pylväikön päällä päätykolmioiden puolikkaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miletoksen portti Wikimedia Commonsissa
Niin kutsuttu Miletoksen portti Miletoksen pienoismallissa. Eteläinen agora sijaitsi sen takana, mutta sitä ei ole toteutettu pienoismalliin. Pergamon-museo.
Miletoksen portti, yksityiskohta.
Kivennäismaa

Kivennäismaa on maalajityyppi, johon kuuluvat maalajit, joissa eloperäistä ainesta on alle 20 prosenttia. Moreeni on lajittumaton kivennäismaalaji, jonka syntyyn ovat vaikuttaneet jääkauden aikaiset geologiset tapahtumat. Lajittuneita kivennäismaalajitteita ovat sora, hiekka, hieta, hiesu ja savi, joista sora on karkearakeisinta ja savi hienorakeisinta. Yleisin metsän soratyyppi on harjusora, joka tunnetaan myös somerona tai singelinä. Soraa on myös rannoilla ja rapakiven rapautumisalueilla. Hiekka on tavallisesti lajittunut veden vaikutuksesta ja sitä esiintyy usein erillään muista maalajeista. Hiesu muistuttaa savea, mutta eroaa siitä siten, että se on sitkeää eikä ole muokattavissa saven tavoin. Hieta on hikevä (mahdollistaa veden voimakkaan kapillaarisen nousun) maalajite, ja siten se on sellaisenaan parhaiten viljelyyn soveltuva kivennäismaalajite. Muita kivennäismaalajitteita enimmäkseen sisältäviä maalajeja parannetaan viljelykelpoisemmiksi maanparannuksella. Mitä karkeajakoisempaa maalajite tai maalaji on, sitä enemmän se on vettä läpäisevää ja mitä hienojakoisempaa se on, sitä enemmän se pidättää vettä. Metsät, joiden maaperä sisältää enimmäkseen kivennäismaalejeja, ovat kangasmetsiä.
Keltaperätikka

| Keltaperätikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Kääpiötikat Veniliornis
Laji::  dignus
Kaksiosainen nimi
 Veniliornis dignus  (Sclater & Salvin, 1877) 

Katso myös
   Keltaperätikka Wikispeciesissä   Keltaperätikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaperätikka (Veniliornis dignus) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Venezuelan lounaiskolkasta Andien rinteitä seuraillen Ecuadoriin ja Peruun. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Philip Lutley Sclater ja Osbert Salvin kuvailivat lajin holotyypin Kolumbian Antioquiasta vuonna 1877.
Michael Redd

| Michael Redd |
| --- | --- |
 Redd Milwaukee Bucksin peliasussa vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Wesley Redd
Syntynyt: 24. elokuuta 1979 (ikä 45) Columbus, Ohio, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  ”Left Handed Assassin” ”Silky” ”Redd Hot”
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  198 cm
Paino:  98 kg
NBA-varaus:  43. varaus 2000 (Milwaukee Bucks)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1997–2000:  Ohion osavaltionyliopisto
Seurajoukkueet
2000–2011 2012–2012:  Milwaukee Bucks (NBA) Phoenix Suns (NBA)
Maajoukkueet
:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
Michael Wesley Redd (s. 24. elokuuta 1979 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi vuonna 2012 päättyneellä NBA-urallaan 11 kautta Milwaukee Bucksissa ja yhden Phoenix Sunsissa. Hänet varattiin vuoden 2000 varaustilaisuudessa numerolla 43 Ohion osavaltionyliopistosta.
Redd pelasi NBA-urallaan yhteensä 629 runkosarja- ja 16 pudotuspeliottelua. Hän oli kahdella kaudella NBA:n kymmenen eniten pisteitä tehneen pelaajan joukossa, kausina 2003–2004 (viides) ja 2005–2006 (yhdeksäs). Yhden kauden piste-ennätyksensä 2 028 hän teki kausista jälkimmäisellä. Hänen paras pistekeskiarvonsa 26,7 on kuitenkin kaudelta 2006–2007, jolla hän oli sivussa 29 ottelua polvivaivojen vuoksi. Hän pelasi NBA:n tähdistöottelussa vuonna 2004 ja valittiin myöhemmin samana vuonna NBA:n kolmanteen tähdistökentälliseen. Hänen uransa loppupuoli oli loukkaantumisten haittaama.
Redd on Milwaukee Bucksin historian neljänneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja Kareem Abdul-Jabbarin, Glenn Robinsonin ja Sidney Moncriefin jälkeen.  Hänen nimissään on seuran yhden ottelun piste-ennätys 57, jonka hän saavutti 11. marraskuuta 2006 ottelussa Utah Jazzia vastaan. 20. helmikuuta 2002 hän teki ottelussa Houston Rocketsia vastaan kahdeksan kolmen pisteen koria ottelun viimeisellä neljänneksellä, mikä on NBA:n ennätys (eniten kolmen pisteen koreja yksittäisellä neljänneksellä).
Redd voitti Yhdysvaltain maajoukkueen riveissä olympiakultaa Pekingissä 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Redd Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2008
4 Boozer |
5 Kidd |
6 James |
7 Williams |
8 Redd |
9 Wade |
10 Bryant |
11 Howard |
12 Bosh |
13 Paul |
14 Prince |
15 Anthony |
Valmentaja Krzyzewski
Kokkeja

Kokkeja on Ester Heleniuksen (1875-1955) öljyvärein levylle kiinnitetylle kankaalle vuonna 1924 maalaama maalaus, 56×44 cm. Se hankittiin vuonna 1929 Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Ester Heleniuksen maalauksia kutsuttiin joskus epäsuomalaisiksi, koska niiden aiheet olivat Pariisista ja koska niiden muodonanto oli pehmeää. Nämä molemmat asiat tulevat ilmi tässä hänen Kokkeja -maalauksessaan. Etualan kokki on suomalaiselle ulkomaalaisen näköinen ja henkilöt niin pehmeitä, että he osin eivät erotu maalauksesta.
Ester Helenius asui pitkiä aikoja Ranskassa, ensimmäisen kerran vuonna 1899. Hänet tunnetaan parhaiten juuri 1920- ja 1930-lukujen tuotannostaan, joka käsitti niin henkilökuvia, kirkkojen sisätiloja kuin kukka-asetelmiakin. Hän itse ihaili suomalaisen kansantaiteen värimaailmaa ja piti sitä oman väri-ilmaisunsa pohjana.
Aiheesta muualla

Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokkeja.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Keltaperämedestäjä

| Keltaperämedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Puutarhamedestäjät Anabathmis
Laji::  reichenbachii
Kaksiosainen nimi
 Anabathmis reichenbachii  Hartlaub, 1857 
Synonyymit
 Nectarinia reichenbachii 
Katso myös
   Keltaperämedestäjä Wikispeciesissä   Keltaperämedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaperämedestäjä (Anabathmis reichenbachii) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltaperämedestäjää tavataan Afrikan keskiosissa sekä Länsi-Afrikan etelärannikolla. Lajin on kuvattu olevan yleinen Kamerunissa, paikallisesti hyvin yleinen Kongon tasavallassa ja muualla sen levinneisyysalueella usein harvinainen. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kirjain

Kreikkalaiset, kyrilliset ja latinalaiset kirjaimet Venn-diagrammissa.
Kirjain on äänteisiin perustuvassa kirjoitusjärjestelmässä käytettävä merkki, joka edustaa, pyrkii edustamaan tai on joskus edustanut jotain puhutun kielen foneemia. Samaan kirjoitusjärjestelmään kuuluvat kirjaimet muodostavat monikielisen kirjaimiston tai kielikohtaisen aakkoston.
Kirjaimella voi olla useita kielen oikeinkirjoituksen velvoittamia muotoja, kuten latinalaisessa kirjaimistossa käytettävät pienaakkoset ja suuraakkoset, jotka erilaisesta ulkomuodosta huolimatta edustavat pareittain samaa äännettä. Esimerkiksi tietokoneiden merkistöissä saman kirjaimen suuraakkosellinen ja pienaakkosellinen versio ovat kuitenkin kaksi eri merkkiä. Merkillä voi vuorostaan olla useita glyyfejä eli esitysmuotoja, jotka eivät kuitenkaan muuta sen merkitystä.
Yleisin kirjain suomen kielessä on a.
Monroen piirikunta (Ohio)

Monroen piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty silloisen ulkoministeri James Monroen mukaan. Sen väkiluku oli 15 180 vuonna 2000 ja sen hallinnollinen keskus on Woodsfield.
Maantiede

Monroen naapuripiirikuntia ovat Washington etelässä, Noble lännessä, Belmont pohjoisessa ja Länsi-Virginian puolella Marshallin, Wetzelin sekä Tylerin piirikunnat.
Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 14 642 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 98,0%, mustiin (0,5%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,1%).
Kotitalouden mediaanitulo on 38 811 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 18,1% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Miesten Ykköspesis-kausi 2010

Pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen kausi 2010 alkoi 13. toukokuuta ja runkosarjan viimeinen kierros pelattiin 15. elokuuta. Kausi päättyi 5. syyskuuta, kun Kankaanpään Maila voitti kolmannessa loppuottelussa Alajärven Ankkurit ja varmisti nousunsa Superpesikseen. Suomensarjaan kauden päätteeksi putosivat Jokioisten Koetus ja Ylistaron Kilpa-Veljet.
Sarjaan osallistui 12 joukkuetta. Superpesiksestä edellisen kauden 2009 päätteeksi pudonnut kuopiolainen Puijon Pesis meni ennen kauden 2010 alkua konkurssiin. Pesäpalloliitto kuitenkin myönsi uudelleen perustetulle seuralle  sarjapaikan Ykköspesikseen kaudelle 2010. Kuopiolaiset pelasivat seuran uudesta virallisesta nimestä – Kuopion Seudun Pesäpalloilijat ry – huolimatta nimellä Puijon Pesis. Superpesikseen kauden 2009 päätteeksi nousivat Ulvilan Pesä-Veikot ja Jyväskylän Kiri. Ykköspesiksestä puolestaan putosi Köyliön Lallit, joka pelaa tällä kaudella Maakuntasarjassa. Köyliön tilalle Suomensarjasta nousivat Vaasan Maila ja Haminan Palloilijat.
Sarjajärjestelmä

Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana, jolloin joukkueille kertyi yhteensä 22 runkosarjaottelua.
Runkosarjan päätyttyä kuusi parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin: kaksi parasta suoraan välieriin ja loput neljä joukkuetta puolivälieriin, jotka pelattiin otteluparein 3–6 ja 4–5. Puolivälierät ja välierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, loppuottelut paras viidestä. Kotietu oli aina runkosarjassa paremmin sijoittuneella. Loppuotteluiden voittaja nousi suoraan Superpesikseen kaudelle 2011.
Runkosarjassa viimeiseksi jäänyt putosi suoraan Suomensarjaan. Sijoille 10 ja 11 sijoittuneet pelasivat karsintaottelut putoamisesta paras kolmesta -järjestelmällä. Näiden ottelujen häviäjä putosi myös Suomensarjaan. Voittaja säilyi Ykköspesiksessä.
Runkosarja

| Sijoitus | Joukkue | Pelattu | 3P | 2P | 1P | 0P | TJ | PJ | JE | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kankaanpään Maila | 22 | 10 | 9 | 1 | 2 | 201 | 91 | +110 | 49 |
| 2 | Alajärven Ankkurit | 22 | 10 | 7 | 2 | 3 | 202 | 134 | +68 | 46 |
| 3 | Vaasan Maila | 22 | 9 | 5 | 3 | 5 | 180 | 134 | +46 | 40 |
| 4 | Oulun Polte | 22 | 6 | 6 | 3 | 7 | 166 | 131 | +35 | 33 |
| 5 | Haapajärven Pesä-Kiilat | 22 | 8 | 4 | 0 | 10 | 203 | 198 | +5 | 32 |
| 6 | Kempeleen Kiri | 22 | 8 | 2 | 4 | 8 | 175 | 135 | +40 | 32 |
| 7 | Ylivieskan Kuula | 22 | 5 | 6 | 3 | 8 | 206 | 200 | +6 | 30 |
| 8 | Puijon Pesis | 22 | 7 | 2 | 3 | 10 | 168 | 165 | +3 | 28 |
| 9 | Haminan Palloilijat | 22 | 4 | 6 | 3 | 9 | 141 | 158 | -17 | 27 |
| 10 | Imatran Pallo-Veikot | 22 | 5 | 2 | 5 | 10 | 172 | 182 | -10 | 24 |
| 11 | Jokioisten Koetus | 22 | 2 | 7 | 2 | 11 | 165 | 222 | -57 | 22 |
| 12 | Ylistaron Kilpa-Veljet | 22 | 1 | 1 | 2 | 18 | 95 | 324 | -229 | 7 |

Saman pistemäärän saaneiden Haapajärven ja Kempeleen paremmuus ratkesi, kolmen pisteen voittojen ollessa tasan, kaikkien voittojen yhteismäärän perusteella. Ylivieskan, Puijon ja Haminan kausi päättyi runkosarjaan.
Runkosarjan pelaajatilastot > Lyöjätilasto

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Kunnarit | Lyödyt | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Tommi Nissinen | Kuopio | 22 | 3 | 62 | 65 |
| 2. | Joonas Mikkolanaho | Kankaanpää | 22 | 0 | 50 | 50 |
| 3. | Kimmo Lukkari | Oulu | 22 | 1 | 43 | 44 |
| 4. | Tommi Murto | Alajärvi | 21 | 0 | 44 | 44 |
| 5. | Tomi Lehesvuori | Kankaanpää | 21 | 1 | 42 | 43 |
Runkosarjan pelaajatilastot > Etenijätilasto

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Tuodut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Niilo Piiponniemi | Haapajärvi | 22 | 48 |
| 2. | Ilkka Ylitalo | Ylivieska | 22 | 45 |
| 3. | Mikko Laiho | Jokioinen | 21 | 41 |
| 4. | Mikko Sirviö | Imatra | 22 | 41 |
| 5. | Juha Eskelinen | Kuopio | 22 | 40 |
| 5. | Juha-Matti Matilainen | Alajärvi | 22 | 40 |
Runkosarjan pelaajatilastot > Kärkilyöntitilasto

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Kärkilyönnit | 1>  | 2>  | 3>  | Kotiin |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Ilkka Hirvonen | Imatra | 22 | 166 | 15 | 44 | 71 | 36 |
| 2. | Tommi Murto | Alajärvi | 21 | 131 | 5 | 13 | 69 | 44 |
| 3. | Markus Salmenautio | Alajärvi | 22 | 129 | 20 | 83 | 19 | 7 |
| 4. | Teemu Mäkinen | Jokioinen | 22 | 127 | 11 | 43 | 59 | 14 |
| 5. | Niilo Piiponniemi | Haapajärvi | 22 | 121 | 22 | 60 | 25 | 14 |
Pudotuspelit > Loppuottelu (paras viidestä)

| Kankaanpään Maila – Alajärven Ankkurit  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1.9. | KaMa | AA | 2–0  (4–3, 4–3) |
| 4.9. | AA | KaMa | 0–1 (6–11, 1–1) |
| 5.9. | KaMa | AA | 2–0  (8–1, 1–0) |
Kankaanpää voitti 3–0 ja nousi Superpesikseen
Putoamiskarsinta

Runkosarjan viimeiseksi jäänyt Ylistaron Kilpa-Veljet putosi suoraan suomensarjaan kaudelle 2011. Toinen putoaja ratkaistiin paras kolmesta -muotoisella karsinnalla. Karsinnan voittanut Imatran Pallo-Veikot säilyi sarjassa ja hävinnyt Jokioisten Koetus putosi.
| Imatran Pallo-Veikot – Jokioisten Koetus  |
| --- | --- | --- | --- |
| 18.8. | IPV | JoKo | 2–0 (7–2, 4–3) |
| 22.8. | JoKo | IPV | 0–1 (4–4, 4–5) |
Imatra voitti 2–0, Jokioinen putosi suomensarjaan
Aiheesta muualla

Pesäpalloliiton sivut
Miesten pesäpallon 2. sarjatason kaudet
| B-sarja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1930-luku |  | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 |  |  |
Välisarja
| 1930-luku |  |  |  |  |  |  |  |  | 1938 | 1939 |
| 1940-luku | 1940 | 1941 | Sota | Sota | Sota |  |  |  |  |  |
Suomensarja
| 1940-luku |  |  |  |  |  | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949 |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Ykkössarja
| 1980-luku |  | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Ykköspesis
| 1990-luku |  | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Keltaperäpiispa

| Keltaperäpiispa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Piispat Euplectes
Laji::  capensis
Kaksiosainen nimi
 Euplectes capensis  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Keltaperäpiispa Wikispeciesissä   Keltaperäpiispa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltaperäpiispa (Euplectes capensis) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltaperäpiispaa tavataan Afrikan etelä-, itä ja keskiosissa. Lajia on kuvattu suurimmaksi osaksi yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.