stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Yrjänä Joensuu
Kirjallisuutta

Ruohonen, Voitto: Paha meidän kanssamme: Matti Yrjänä Joensuun romaanien yhteiskuntakuvasta.  (Väitöskirja)  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20235-9
Aiheesta muualla

Matti Yrjänä Joensuun teosten rikoskonstaapeli Harjunpää havainnoi elämää humaanilla tavalla. Ylen Elävä arkisto.
Tekijänoikeus rikokseen: Matti Yrjänä Joensuu.  Yle Areena.
Tuhat vuotta, sata kirjaa: Matti Yrjänä Joensuu: Harjunpää ja rakkauden nälkä. Yle Areena.
Harjunpää och antastaren • Harjunpää och kalla döden Yle Arkivet (ruotsiksi)
Joensuu, Matti Yrjänä. Otava.
Turunen, Else: ”Tabula rasa” (PDF) (Matti Yrjänä Joensuun haastattelu.) Otava. Arkistoitu 20.10.2007. Viitattu 19.7.2008.
Joensuu, Matti Yrjänä hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Rahkapiirakka

Rahkapiirakka on piirakka, jonka täyte sisältää maitorahkaa. Sitä voidaan soveltaa monella tavoin, muun muassa mustikkapiirakkaan. Piparkakun muruja tai luumua sisältävä rahkapiirakka taas sopii joulupöytään. Rahkapiirakka sopii myös pääsiäisen ajan kahvileiväksi. Rahkapiirakkaan voidaan käyttää myös maustettua rahkaa ja rahkan keskelle laitetaan joskus hedelmien paloja tai marjoja. Rahkapiirakan täytteeseen käytetään joskus myös kananmunaa ja hilloa.
Death

| Death |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1983–2001
Tyylilaji:  death metal tekninen death metal melodinen death metal progressiivinen metalli
Kotipaikka:  Orlando, Florida, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Chuck Schuldiner, kitara, laulu   Shannon Hamm, kitara   Scott Clendenin, bassokitara   Richard Christy, rummut  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast, 1998–2001   Roadrunner Records, 1995–1998   Relativity Records, 1992–1995   Combat Records, 1983–1992  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Death oli yhdysvaltalainen death metal -yhtye, jota pidetään yhtenä tyylilajin ensimmäisistä edustajista. Deathin vuoden 1987 esikoisalbumi Scream Bloody Gore on death metalin yksi merkkipaaluista ja sen vaikutus tyylilajin kehitykseen on kiistaton.
Vuoteen 2008 mennessä Death on myynyt maailmanlaajuisesti noin kaksi miljoonaa albumia, jonka ansiosta se on eräs kaupallisesti menestyneimmistä death metal -yhtyeistä[lähde? ].
Historia

Kuusitoistavuotias Chuck Schuldiner perusti Deathin vuonna 1983, tosin aluksi nimellä Mantas. Nimen Death yhtye sai vuonna 1984. Schuldinerin veli Frank oli aikaisemmin kuollut auto-onnettomuudessa, ja tämän kokemuksen Schuldiner halusi kääntää positiiviseksi nimeämällä bändinsä Deathiksi. Schuldiner hoiti Deathissa kaiken sävellystyön, lauloi ja soitti sekä rytmi- että soolokitaraa. Schudiner osasi soittaa myös bassokitaraa.
Death julkaisi ensimmäisen albuminsa Scream Bloody Gore vuonna 1987. Floridan underground-piireissä ennakkoon saadun maineen myötä Scream Bloody Gore vakiintui yhdeksi suoraviivaisen death metalin merkittävimmistä julkaisuista. Deathin alkuajat ensimmäisistä demoista toiseen täyspitkään studioalbumiin Leprosy tunnetaankin raa'asta musiikista, sanoituksista ja vokalisoinnista. Vaikka Schuldinerin murinalaulu onkin medioissa ja fanien keskuudessa tunnustettu ja eräänlainen death metalin tavaramerkki, Schuldiner oli hyvin itsekriittinen oman äänensä ja laulutyöskentelynsä suhteen[lähde? ].
Spiritual Healing -albumin jälkeen Schuldiner kyllästyi vakituisten jäsenten etsimiseen. Schuldiner onnistuikin tarvittaessa keräämään studiosessioihin muusikkoja, jotka pystyivät toteuttamaan Schuldinerin vaikeat sävellykset ja sovitukset tämän haluamalla tavalla. Deathin myöhemmät albumit Humanista alkaen ovat erittäin progressiivisia ja sanoitukset painottuvat enimmäkseen eksistentialismiin ja muihin filosofisiin aiheisiin[lähde? ].
Schuldiner perusti yhtyeen Control Denied vuonna 1999, sillä hän halusi tehdä enemmän kokeellista musiikkia ja etsiä progressiivisen metallin rajoja. Uusi yhtye oli eräänlainen kompromissi, sillä Death oli tietyllä tavalla genrensä vankikenen mukaan?. Viimeiseksi jäänyt Death-albumi The Sound of Perseverance oli Schuldinerin ja levy-yhtiö Nuclear Blastin välinen kompromissi: Schuldiner sai levyttää uuden yhtyeensä esikoisalbumin sillä ehdolla, että hän julkaisisi myös Death-nimellä uuden albumin[lähde? ].
Chuck Schuldiner taisteli pitkään pahanlaatuisen aivokasvaimen aiheuttamia oireita vastaan, mutta kuoli kasvaimen heikentämänä keuhkokuumeeseen 13. joulukuuta 2001. Samalla sekä Deathin että Control Deniedin toiminta loppui.[lähde? ]
Jäsenet > Alkuperäiset jäsenet (1983)

Chuck Schuldiner – rytmi- ja soolokitarat, laulu, pääasiallinen lauluntekijä (1983–1999)
Kam Lee (Barney Lee) – rummut, laulu (1983–1985)
Rick Rozz (Frederick DeLillo) – kitarat (1983–1985, 1987–1989)
Jäsenet > Ensimmäinen levyttänyt kokoonpano (1987)

Chuck Schuldiner – rytmi- ja soolokitarat, laulu, basso, pääasiallinen lauluntekijä (1983–1999)
Chris Reifert – rummut (1986–1987)
Jäsenet > Viimeinen levyttänyt kokoonpano (1998)

Chuck Schuldiner – rytmi- ja soolokitarat, laulu, pääasiallinen lauluntekijä (1983–1999)
Richard Christy – rummut (1996–1999)
Scott Clendenin – bassokitara (1996–1999)
Shannon Hamm – rytmikitarat (1996–1999)
Jäsenet > Muut jäsenet

Scott Carlson – basso (1985)
Matt Olivio – kitara (1985)
Eric Brecht – rummut (1985)
Eric Meade  – basso (1985)
Steve DiGiorgio – basso (1986, 1991, 1993)
John Hand – kitara (ei soittanut millään albumilla tai yhdessäkään konsertissa) (1987)
Terry Butler – basso (1987–1990)
Bill Andrews – rummut (1987–1990)
James Murphy – kitara (1990)
Albert Gonzalez – kitara (1990)
Walter Trachsler – kiertuekitaristi (1990)
Louie Carrisalez – kiertuetaustalaulaja (1990)
Paul Masvidal – kitara (1990–1991)
Sean Reinert – rummut (1991–1992)
Skott Carino – basso (1991–1992)
Gene Hoglan – rummut (1993–1995)
Andy LaRocque (Anders Allhage) – kitara (1993)
Ralph Santolla – kitara (1993)
Craig Locicero – kitara (1993)
Kelly Conlon – basso (1995)
Bobby Koelble – kitara (1995)
Chris Williams – rummut (1996)
Julkaisut > Demot

Death by Metal (demo nimellä Mantas, 1984)
Reign of Terror (demo, 1984)
Live at Ruby's Pub (live-demo, 1984)
Infernal Death (demo, 1985)
Rigor Mortis (demo, 1985)
Back from the Dead (demo, 1985)
Mutilation (demo, 1986)
Julkaisut > Albumit

Scream Bloody Gore (1987)
Leprosy (1988)
Spiritual Healing (1990)
Human (1991)
Fate: The Best Of Death (kokoelma, 1992)
Individual Thought Patterns (1993)
Symbolic (1995)
The Sound of Perseverance (1998)
Live in L.A. (Death & Raw) (2001)
Live in Eindhoven (2001)
Chuck Schuldiner: Zero Tolerance (kokoelma, 2004)
Chuck Schuldiner: Zero Tolerance II (kokoelma, 2004)
Live in Cottbus '98 (2005)
Vivus! (2012)
Julkaisut > DVD:t

Live in L.A. (Death & Raw) (2001)
Live in Eindhoven (2001)
Live in Cottbus '98 (2005)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Deathin kotisivu
Secret Face Of DEATH (Arkistoitu – Internet Archive)
Saksalainen Death-fanisivusto
Terassitalo (Eura)

| Terassitalo |
| --- | --- |

Osoite:  Alvar Aallon tie 4
Sijainti:  Kauttua, Eura
Koordinaatit:  61.111634°N, 22.162642°E
Rakennustyyppi:  asuinrakennus
Valmistumisvuosi:  1938
Suunnittelija:  Alvar Aalto
Rakennuttaja:  A. Ahlström Oy
Tyylisuunta:  funktionalismi
Runkorakenne:  betoni
Julkisivumateriaali:  rapattu tiili
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Terassitalo on Euran Kauttualla sijaitseva Alvar Aallon suunnittelema funktionalistinen asuintalo, jota pidetään yhtenä hänen merkittävimmistä töistään. Vuonna 1938 valmistunut Terassitalo on alun perin suunniteltu A. Ahlström Oy:n Kauttuan tehtaiden ylemmille toimihenkilöille.
Talo on rakennettu porrastetusti mäenrinteeseen niin, että tavallisista kerrostaloista poiketen jokaisen huoneiston sisäänkäynti on maanpinnan tasalla. Rakennuksessa on neljä kerrosta ja kuusi asuinhuoneistoa. Jokaisessa kerroksessa on iso terassi, joka kolmessa ylimmässä muodostaa osan alemman kerroksen katosta. Aalto ei ole rakennuksessa "sortunut" monistamiseen vaan kaikki asunnot ovat keskenään erilaisia. Funktionalismin ohella talossa on vaikutteita myös eteläeurooppalaisesta arkkitehtuurista, joka näkyy erityisesti rakennuksen terasseissa.
Ruukki-Invest Oy:n omistama Terassitalo oli pitkään unohduksissa, kunnes Euran kunta vuokrasi tyhjäksi jääneen huoneiston kesällä 2015 ja avasi sen yleisölle vuotta myöhemmin. Huoneisto on remontoitu ja sisustettu vaihtuvilla, pääasiassa vanhoilla Artek-kalusteilla. Kalustuksesta on koko aukioloajan huolehtinut Turkulainen Festart. Nykyään asunnossa järjestetään myös eri teemoihin liittyviä vaihtuvia taide- ym. näyttelyitä. Niitä on pidetty yhteistyössä muun muassa Porin taidemuseon, Alvar Aalto -museon ja Aalto-keräilijä Pertti Männistön kanssa.
Rakennus on osa Kauttuan ruukinpuistoa, joka on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Terassitalo kuuluu myös kansainvälisen modernin arkkitehtuurin suojelujärjestön Docomomon laatimalle merkittävimpien suomalaisten arkkitehtuurikohteiden listalle.
Historia

Terassitalon rakentaminen liittyy A. Ahlström Osakeyhtiön Kauttuan paperitehtaan 1930–1940-lukujen laajennuksiin, jolloin tehdasalueelle rakennettiin uusia tuotantotiloja. Niiden lisäksi Aalto suunnitteli Kauttualle yleiskaavan tammikuussa 1938. Yhtiön pääjohtajan Harry Gullichsenin ja hänen puolisonsa Maire Gullichsenin tarkoituksena oli Aallon johdolla luoda Kauttuasta modernin yhdyskuntasuunnittelun ja uuden arkkitehtuurin näyttämö. Tarkoituksena oli rakentaa paperitehtaan viereiselle Kauttuanmäelle viisi viuhkamaisesti etelärinteelle levittyvää terassitaloa, sekä niiden taakse mäen päälle neljä tornitaloa. Suunnitelmaa ei kuitenkaan talvisodan vuoksi päästy toteuttamaan, vaan siitä valmistui ainoastaan yksi terassitalo. Talvisodan jälkeen Aalto päivitti yleiskaavaansa, ja sen rakennuksia toteutettiin vuosina 1942–1946.
Aalto sai ajatuksen terassitalosta suunnitellessaan Ahlströmin tehdasaluetta Kotkan Sunilaan vuosina 1936–1937. Hän kehitti Sunilassa viettävään maastoon rakennettavan kolmikerroksisesen elementtitalon, josta Aalto käytti tyyppiniemeä ”ROT”. Siinä kahden alimman kerroksen sisäänkäynti oli maanpinnan tasalla ja ylimpään johti matalat portaat. Idean terasseihin Aalto oli saanut Välimeren maihin tekemiltä matkoiltaan. Terassitalo syntyi ROT:n pohjalta Kauttualle, jossa Aallon tarkoituksena oli monistaa se useiden tyyppitalojen muodossa. Hän aloitti terassitalon suunnittelun maaliskuussa 1937 ja lopulliset piirustukset valmistuivat vuoden kuluttua toukokuussa. Se on loogista jatkoa Sunilaan valmistuneille työnjohtajien ketjutalolle (ns. D-talo) sekä kolmikerroksiselle tyyppitalo ROT:lle.
Aalto sovitti rakennuksen mäenrinteeseen ympäröivää luontoa kunnioittaen, ja kävi itse rakennuspaikalla valvomassa, ettei esimerkiksi tontilla olleita puita vahingoitettu. Terassitaloa esiteltiin myös Aallon arkkitehtitoimiston osastolla Helsingin asuntomessuilla vuonna 1939.
Arkkitehtuuri

Betonirunkoisessa tiilirakennuksessa on neljä kerrosta, joista kolmessa alimmassa on yksi isompi asunto ja ylimmässä kolme pienempää. Talo on rakennettu mäenrinteeseen niin, että kolmessa ylimmässä kerroksessa puolet alapuolisen huoneiston katosta toimii terassina, jonka pinta-ala on noin 30 m². Jokaiseen asuntoon on oma sisäänkäynti maanpinnan tasalta, jonka vuoksi tavallisille kerrostaloille ominaiset portaikot puuttuvat kokonaan.
Suuremmat huoneistot ovat pinta-alaltaan 120 m². Niissä on laaja terassille aukeava olohuone, kolme makuuhuonetta, keittiö, pieni ruokailutila sekä palvelijanhuone. Keittiön ja ruokailutilan väliseen seinään on upotettu molemmin puolin avautuvat astiakaapit. Kolme ensimmäistä kerrosta jatkuvat keittiöstä rinteeseen maan alle, jossa on pieni pesutupa sekä kellari- ja varastotilaa. Huoneistojen ilmastointi on hoidettu seiniin ja vaatekomeroiden oviin asennettujen venttiilien avulla.
Ylimmässä kerroksessa on kolme pienempää asuntoa, joista kahdesta on näköala talon takapihalle. Tässä kerroksessa Aalto kokeili myös erilaisia mahdollisuuksia erottaa rivitalohuoneistot toisistaan. Vuotta myöhemmin valmistuneen Villa Mairean tapaan portaikkojen kaiteet ja pergolat olivat alun perin valmistetut kuorimattomista puunrungoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Terassitalo (Eura) Wikimedia Commonsissa
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Terassitalo Alvar Aallon tien puolelta kuvattuna.
Rabbit hemorrhagic disease

| Rabbit hemorrhagic disease |
| --- | --- |

MeSH:  D017929
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
RHD (rabbit hemorrhagic disease, ’jänisten verenvuototauti’) on kesykaneissa, metsäjäniksissä ja rusakoissa esiintyvä kalikiviruksen aiheuttama vaarallinen ja herkästi leviävä verenvuototauti. RHD vaurioittaa kanin sisäelimä, ja siihen sairastuneilla kaneilla on merkittävän suuri kuolleisuus. RHD:sta tunnetaan kaksi eri tyyppiä: RHD ja RHD2. Suomen eläintautilainsäädäntö luokittelee RHD:n muuksi ilmoitettavaksi eläintaudiksi. RHD:ta monilla Euroopan ja Australian alueilla, ja se kulkee mös Uuden-Seelannin kanipopulaatioissa.
Oireet ja leviäminen

RHD-virus sairastuttaa aikuisia kaneja, mutta virus ei tartu poikasiin noin 4-6 viikon ikään asti. RHD2-virusta esiintyy myös nuorissa poikasissa. Sairastumisen merkkejä ovat apatia, ruokahaluttomuus sekä hengitysvaikeudet, mutta joissain kaneissa esiintyy myös verenvuotoa. Viruksen oireeton eteneminen ja äkkikuolema ovat tyypillisiä kaneille, jolla on RHD2-virus.
RHD on erittäin kestävä ja helposti leviävä tauti, johon kani voi sairastua myös epäsuorasti. Viruksen itämisaika on keskimäärin 1–5 vuorokautta.
Hoito ja ehkäisy

Kanien ulkoiluttamista ei suositella alueilla, joilla esiintyy villikaneja. RHD voi kulkeutua kanin tiloihin myös ulkoa kerätyn ruoan tai ihmisen vaatteiden kautta. Suomessa on mahdollista antaa kanille RHD-rokotus, joka täytyy uusia vuosittain. Rokotuksen voi antaa vain yli 10-viikkoisille kaneille. Sairastuneille kaneille ei löydy hoitomenetelmiä.
Aiheesta muualla

Ruokavirasto
Suomen Lemmikkikanit ry
Suomen kani- ja jyrsijäliitto ry
Sivistys

Magnus Enckell, Lukusali, 1899.
Sivistys tarkoittaa kasvatuksen kautta omaksuttua tietoa ja henkistä kehittyneisyyttä. Voidaan puhua opillisesta tai muodollisesta sivistyksestä, akateemisesta sivistyksestä, humanistisesta ja luonnontieteellisestä sivistyksestä, yleissivistyksestä tai kansansivistyksestä, toisaalta taas ihmisen sisäisestä kehittyneisyydestä. Jälkimmäiseen, henkisen kypsyyden merkitykseen, saatetaan viitata ”sydämen sivistyksenä”. Lisäksi sanaa sivistys käytetään kulttuurin tai sivilisaation synonyymina.
Suomen kielen sana sivistys on Reinhold von Beckerin sepittämä, ja se tuli nykymerkityksessään käyttöön 1820-luvulla. Sana pohjautuu sanoihin siveä, siivo.
Kirjallisuutta

Jantunen, Timo & Ojanen, Eero (toim.): Sydämen sivistys. Kasvatuksen ytimessä.  Helsinki:  Aurinko, 2011.  ISBN 978-952-230-238-0.
Kauppila, Juha & Harinen, Päivi (toim.): Sivistyksen tarina. Uskomuksia, lupauksia ja lunastuksia: Millainen sivistysyhteiskunta Suomi on?.  Joensuu:  Joensuun yliopisto, 2004.  ISBN 952-458-490-5.
Kivistö, Sari & Sami Pihlström: Sivistyksen puolustus. Mihin akateemista elämää tarvitaan?.  Helsinki:  Gaudeamus, 2018.  ISBN 978-952-495-465-5.
Ojanen, Eero: Sivistyksen filosofia.  Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-697-6.
Schwanitz, Dietrich: Sivistyksen käsikirja. Kaikki, mikä tulee tietää.  (Bildung. Alles, was man wissen muss, 1999)  Suomentanut toimittaen Riitta Virkkunen. Helsinki:  Ajatus, 2003.  ISBN 951-20-6356-5.
Tirronen, Jarkko: Modernin yliopistokoulutuksen lähtökohdat ja sivistyskäsitys.  (Väitöskirja)  Kuopio:  University of Kuopio, 2005.  ISBN 951-27-0361-0.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Dahlberg, Julia: ”Den sanna bildningen. Nationellt och universellt som strategi inom den finska kunskapseliten, ca 1820–1850”, Historisk Tidskrift för Finland 101:4 (2016), 351–381.
Kokko, Heikki: Sivistyksen varhaista käsitehistoriaa (Arkistoitu – Internet Archive). Kasvatus & aika 4/2010.
Korhonen, Johanna: Sivis­ty­mät­tö­myys on vaarallinen arvo. Suomenmaa.
Mansikka, Jan-Erik & Paalasmaa, Jarno: .
Pitkänen, Anna-Kaisa: Sivistys vaatii aikaa. Ylioppilaslehti 20.10.2000.
Sivistystyössä korostuu oppijan ainutlaatuisuus (Arkistoitu – Internet Archive) (Väitöstiedote: Seppo Niemelän väitös sosiaalipedagogiikan alalta)
Salmela, Sauli: "Klassisesta sivistyksestä ihmisyyden, kasvatuksen ja hyvän elämän perustana", teoksessa Autio, Tero & Hakala, Liisa & Kujala, Tiina (toim.), Siirtymiä ja ajan merkkejä koulutuksessa: Opetussuunnitelmatutkimuksen näkökulmia, Tampere University Press, Tampere 2019
Taneli, Matti: Kasvatus on kasvamaan saattamista. Kasvatusfilosofinen tutkimus J. A. Hollon sivistyskasvatusajattelusta (Arkistoitu – Internet Archive) (Väitöskirja, 30.11.2012)
Väänänen, Kalervo: Meidän pitää sivistyä enemmän, jotta pääsemme lajinarsismista eroon (Arkistoitu – Internet Archive)
Sivistyksen teemavuosi 2024 Opetus- ja kulttuuriministeriö
Meddle

| Meddle Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu–elokuu 1971
 Julkaistu: 30. lokakuuta 1971
 Tuottaja(t): Pink Floyd
 Tyylilaji: progressiivinen rock psykedeelinen rock space rock folkrock
 Kesto: 46.46
 Levy-yhtiö: Harvest/EMI (UK)
Pink Floydin muut julkaisut
| Relics 1971 | Meddle 1971 | Obscured by Clouds 1972 |
Meddle on Pink Floydin vuonna 1971 julkaisema albumi.
Avauskappale ”One of These Daysillä” on yksi rumpali Nick Masonin harvoista laulusuorituksista yhtyeen historiassa (Mason jakoi päävokaalit David Gilmourin kanssa vuoden 1968 A Saucerful of Secretsin kappaleessa ”Corporal Clegg”). Masonin ääntä madallettiin erinäisillä efekteillä hänen lausuessaan instrumentaalin keskeisen fraasin: ”One of these days I’m going to cut you into little pieces”.
Seuraavat kappaleet ”A Pillow of Winds” ja ”Fearless” ovat tyypillistä sen ajan Floyd-musiikkia, mutta A-puolen neljäs kappale, Watersin ”San Tropez” on kevyesti jatsahtava leppoisa laulu, jonka tyyppistä yhtye ei ennen sitä eikä enää sen jälkeenkään koskaan tehnyt. Ykköspuolen päättää lyhyt ”Seamus”, jossa kuullaan Gilmourin laulun ohessa myös koiran ulinaa. Yhtye esitti samantyylisen hidastempoisen blues-kappaleen myös elokuvassa Pink Floyd: Live at Pompeii nimellä ”Madamoiselle Nobbs”, jossa Richard Wright pitää mikrofonia ulisevan koiran kuonon edessä.
Levyn tunnetuin kappale lienee koko toisen puoliskon käsittävä ”Echoes”. Roger Watersin mukaan ”Echoes” aloitti muita ihmisiä käsittelevien sanoitusten sarjan ja vei yhtyettä yhä lähemmäksi albumia The Dark Side of the Moon. ”Echoes”-kappale oli aluksi avaruusteemainen, mutta yhtye päätti vaihtaa tekstit merenalaisteemaan johtuen silloisesta space rock -leimastaan.
Albumin kansikuvan suunnitelleen Hipgnosiksen Storm Thorgersonin alkuperäinen idea oli laittaa levyn kansikuvaksi kuva paviaanin anuksesta. Kansikuvaksi lopulta päätyi kuva vedenalaisesta korvasta ja korvaan ”virtaavista” ääniaalloista.
Kappaleet

”One of These Days” (Mason, Gilmour, Waters, Wright) – 5:57
puhutut pätkät Nick Mason
”A Pillow of Winds” (Gilmour, Waters) – 5:10
päävokaalit David Gilmour
”Fearless” (Gilmour, Waters) – 6:08
päävokaalit David Gilmour
”San Tropez” (Waters) – 3:43
päävokaalit Roger Waters
”Seamus” (Mason, Gilmour, Waters, Wright) – 2:15
päävokaalit David Gilmour
”Echoes” (Mason, Gilmour, Waters, Wright) – 23:31
päävokaalit David Gilmour ja Richard Wright
Muusikot

David Gilmour – laulu, kitara, basso, nauhaefektit
Roger Waters – basso, laulu, nauhaefektit, lisäkitara
Richard Wright – koskettimet, nauhaefektit, laulu
Nick Mason – rummut, lyömäsoittimet, nauhaefektit (myös fraasi kappaleessa ”One of These Days”)
Tumbuka

| Tumbuka |
| --- | --- |
Oma nimi:  chiTumbuka
Tiedot
Alue:   Malawi  Sambia
Puhujia:  2566000 (2010)
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  atlantinkongolaiset kielet voltankongolaiset kielet benuenkongolaiset kielet bantukielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  tum
ISO 639-3:  tum
 Ohje 
Tumbuka on Malawin pohjoisosassa Malawijärven länsirannalla puhuttu bantukieli. Sitä puhuu Malawissa vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan äidinkielenään 2,2 miljoonaa ihmistä. Lisäksi Sambian itäosassa asuu 366000 tumbukan puhujaa. Tumbuka on läheistä sukua nyasantongan ja nsengan kielille.
Sinistys

Sinistettyä rautaa
Sinistys on teräksen pintakäsittelymenetelmä. Sitä käytetään erityisesti aseiden metalliosien pintakäsittelyssä.
Kylmäsinistys suoritetaan ruostuttamalla rauta- tai teräsosat erityisellä ruostutusnesteellä, joka voi sisältää seleenidioksidia. Näin sinistetyt osat on kuitenkin käsiteltävä vettähylkivällä rasvalla säännöllisesti, ettei käsitelty pinta kulu ja paljas rauta tule esiin.
Kuumasinistyksessä käytetään kaliumnitraattiä tai natriumnitraattia ja natriumhydroksidia.[lähde? ]  Prosessin lämpötila on 135–155 celsius-astetta.[lähde? ]  Kuumasinistys on käytössä suuremmille käsittelyerille teollisessa mittakaavassa.[lähde? ]  Siitä syntyy hyvä ruosteenkestävyys, jota voi parantaa öljykäsittelyllä.
Hepburn

Hepburn voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sukunimenä

Alex Hepburn (s. 1986), brittiläinen laulaja ja lauluntekijä
Audrey Hepburn (1929–1993), yhdysvaltalainen näyttelijä
James Hepburn, Bothwellin jaarli (n. 1535 – 1578), Skotlannin hallitsijan Maria Stuartin puoliso
James Curtis Hepburn (1815–1911), yhdysvaltalainen japanologisti
John Hepburn (1598–1636), skotlantilainen palkkasoturi, Ruotsin armeijan eversti ja Ranskan marsalkka
Katharine Hepburn (1907–2003), yhdysvaltalainen näyttelijä
Paikkoja

Hepburn, Kanadan Saskatchewan
Hepburn, Yhdysvaltojen Iowa
Hepburn, Yhdysvaltojen Pennsylvania
Muut merkitykset

Hepburn-järjestelmä, romanisaatiojärjestelmä
Hepburn, vuosina 1999–2000 toiminut brittiläinen pop rock -yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hepburn”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.