stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ytyk-Kjujol

| Ytyk-Kjujol Ytyk Küöl |
| --- | --- |
 Koordinaatit: 62°19′N, 133°30′E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Piiri:  Tattan ulus
Maalaiskunta (nasleg):  Tatta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2002):  6 267
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6)
Postinumero:  678650
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ytyk-Kjujol (ven. Ытык-Кюёль) tai Ytyk-Küöl (jak. Ытык-Күөл)  on Tattan naslegin (kunnan) keskuskylä ja Tattan ulusin (piirin) hallinnollinen keskus Sahan tasavallassa. Se sijaitsee Tattajoen varrella piirin keskiosassa, 255 kilometriä tasavallan pääkaupungista Jakutskista länteen.
Ytyk-Kjujolissa on kulttuuritalo, teatteri, ala- ja yläkoulu sekä musiikkikoulu. Kylässä toimii myös liha- ja maitokombinaatti.
Asukasluvun kehitys:
5 500 (1989)
6 133 (2001)
Toukokuussa 2007 kylä kärsi pahoin Tattajoen tulviessa. Tulvavesi kasteli 873 taloa ja yli 3 000 ihmistä täytyi evakuoida.
Sotkalammi (Hämeenlinna)

| Sotkalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°51′30″N, 24°10′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Leskijärveen 
Järvinumero:  35.889.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,9 m  
Rantaviiva:  0,835 km  
Pinta-ala:  2,1 ha  
 fiSotkalammi 
Sotkalammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa valtatien 10 varressa Nummenkylän kohdalla sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen ympäristö on soistunutta metsämaata, jonka rantaviivan pituus on 850 metriä. Lampi on asumaton paitsi rannassa sijaitsevaa Sotkanlinnan tanssilavaa.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Ruokojoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,9 metriä mpy. Lammesta on kaivettu oikaistu oja Leskijärveen.
Aiheesta muualla

FaceBook: Sotkanlinnan tanssilava
(35.8)
Stephanie Forrester

Stephanie Douglas Forrester oli kuvitteellinen hahmo ja yksi Kauniit ja rohkeat -sarjan päähahmoista. Hahmoa oli näytellyt aivan sarjan alusta eli vuodesta 1987 lähtien Susan Flannery. Stephanie Forrester poistui sarjasta vuoden 2012 lopussa, oltuaan mukana sarjassa 25 vuotta.
Perhe

Stephanie on ollut naimisissa Eric Forresterin (John McCook) kanssa useaan otteeseen, joista ensimmäinen avioliitto kesti peräti yli kolmekymmentä vuotta. Tästä avioliitosta hänellä Ericin kanssa neljä lasta Angela, Thorne, Kristen ja Felicia, joista Angela on kuollut. Myös Stephanien esikoinen Ridge, luultiin alun perin Ericin lapseksi, kunnes myöhemmin isäksi paljastui Massimo Marone. Hän on myös seitsemän lapsen isoäiti. Tämän lisäksi Stephaniella on sisko Pamela Douglas (Alley Mills), edesmennyt äiti Ann Douglas (Betty White) ja isä John Douglas, joka kuoli jo ennen sarjan alkamista eikä ole sen takia koskaan esiintynyt sarjassa.
Stephanien ja Brooke Loganin (Katherine Kelly Lang) välit ovat perinteisesti olleet vihamieliset ja hahmojen välinen vihamielisyys onkin ollut yksi sarjan kantavista teemoista. Hänen toinen miniä ja Brooken vihollinen, Taylor Hayes (Hunter Tylo), on sen sijaan hänen hyvä ystävänsä. Stephanie on tunnettu lastensa asioihin innokkaana puuttujana. Lisäksi hän on etevä yrittäjä, joka on toiminut sekä Forrester Creationsin että Jackie M:n johtajana. Vuonna 2010 Stephanie Forrester sairastui neljännen asteen keuhkosyöpään, joka oli levinnyt aivoihin. Tämä herätti keskustelua, aikooko hahmo jättää sarjan. Stephanie hävisi taistelun syöpää vastaan marraskuussa 2012 ja hahmo poistui sarjasta.
Sokolnitšeskaja

| Sokolnitšeskaja Сокольническая |
| --- | --- |


Perustiedot
Järjestelmä:  Moskovan metro
Reitti:  Bulvar Rokossovskogo–Potapovo
Avattu:  15. toukokuuta 1935
Tekniset tiedot
Pituus:  47 km
Asemia:  27
Raideleveys:  1 520 mm
Sokolnitšeskaja (ven. Сокольническая) (vuoteen 1990 asti Kirovsko-Frunzenskaja, ven. Кировско-Фрунзенская) on Moskovan metron ensimmäinen linja. Se merkitään metrokarttoihin punaisella. Linja avattiin 15. toukokuuta 1935.
Linjan pituus on 47 kilometriä (2024) ja siinä on 27 asemaa (2024).
Asemat

Bulvar Rokossovskogo (ven. Бульвар Рокоссовского)
Tšerkizovskaja (ven. Черкизовская)
Preobraženskaja ploštšad (ven. Преображенская площадь)
Sokolniki (ven. Сокольники)ven. Потапово
Krasnoselskaja (ven. Красносельская)
Komsomolskaja (ven. Комсомольская), vaihtoyhteys Koltsevaja-linjalle
Krasnyje Vorota (ven. Красные ворота)
Tšistyje prudy (ven. Чистые пруды), vaihtoyhteys Kalužsko-Rižskaja- ja Ljublinsko-Dmitrovskaja-linjalle
Lubjanka (ven. Лубянка), vaihtoyhteys Tagansko-Krasnopresnenskaja-linjalle
Ohotnyi rjad (ven. Охотный ряд), vaihtoyhteys Zamoskvoretskaja-linjalle
Biblioteka imeni Lenina (ven. Библиотека имени Ленина), vaihtoyhteys Arbatsko-Pokrovskaja-, Filjovskaja- ja Serpuhovsko-Timirjazevskaja -linjoille
Kropotkinskaja (ven. Кропоткинская)
Park kultury (ven. Парк культуры)
Frunzenskaja (ven. Фрунзенская)
Sportivnaja (ven. Спортивная)
Vorobjovy gory (ven. Воробьёвы горы)
Universitet (ven. Университет)
Prospekt Vernadskogo (ven. Проспект Вернадского)
Jugo-Zapadnaja (ven. Юго-Западная)
Troparjovo (ven. Тропарёво)
Rumjantsevo (ven. Румянцево)
Salarjevo (ven. Саларьево)
Filatov Lug (ven. Филатов Луг)
Prokšino (ven. Прокшино)
Olhovaja (ven. Ольховая)
Kommunarka (ven. Коммунарка)
Potapovo (ven. Потапово)
Rakennusvaiheet

| Osuus | Avattu | Pituus |
| --- | --- | --- |
| Sokolniki – Park kultury | 15. toukokuuta 1935 | 8,4 km |
| Park kultury – Sportivnaja | 1. toukokuuta 1957 | 2,5 km |
| Sportivnaja – Universitet | 12. tammikuuta 1959 | 4,5 km |
| Universitet – Jugo-Zapadnaja | 30. joulukuuta 1963 | 4,5 km |
| Sokolniki – Preobraženskaja ploštšad | 31. joulukuuta 1965 | 2,5 km |
| Preobraženskaja ploštšad – Bulvar Rokossovskogo | 1. elokuuta 1990 | 3,8 km |
| Vorobjovy gory – uudelleen avattu | 14. joulukuuta 2002 | - |
| Jugo-Zapadnaja – Troparjovo | 8. joulukuuta 2014 | 2,1 km |
| Troparjovo – Rumjantsevo | 18. tammikuuta 2016 | 2,5 km |
| Rumjantsevo – Salarjevo | 15. helmikuuta 2016 | 1,8 km |
| Salarjevo – Kommunarka | 20. kesäkuuta 2019 | 11.6 km |
| Kommunarka – Potapovo | 5. syyskuuta 2024 | 2,5 km |
| Yhteensä | 27 asemaa | 47 km |
Kuvia

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kropotkinskaja
(ven. Кропоткинская)
Suomen Asehistoriallinen Seura

Suomen Asehistoriallinen Seura on 13. heinäkuuta 1965 perustettu kansallinen keräilijäjärjestö, jonka tarkoituksena on toimia asekeräilijöiden yhdyssiteenä, edistää aseiden ja niihin kuuluvien tarvikkeiden historiallista tutkimusta ja tuntemusta, sekä näihin liittyvien kulttuuriarvojen säilymistä. Seura pyrkii myös siihen, että mainittu esineistö säilytetään alkuperäisessä asussaan. Tarkoituksensa toteuttamiseksi seura järjestää yhteisiä kokouksia, esitelmä- ja näyttelytilaisuuksia, tutustumismatkoja sekä antaa lausuntoja. Seura suorittaa aseita ja niihin liittyvää esineistöä koskevia tutkimuksia sekä järjestää näytös- tai harjoitusammuntoja ja ampumakilpailuja vanhoilla tai mustaruutiaseilla.
Seura hyväksyy jäsenikseen asehistorian harrastajia ja yhdistyksiä hakemuksen ja suositusten perusteella. Jäseneltä ei edellytetä asekeräilijän hyväksyntää. Hyväksyntää haettaessa poliisiviranomainen laittaa paljon painoa keräilijäyhdistyksen jäsenyydelle. Seuralla on aseliiketoimintaluvat, ja se myy provisiolla huutokaupoissaan niin luvanvaraisia aseita kuin muutakin teemaan kuuluvaa keräilytavaraa.
Seura harjoittaa myös alaansa koskevaa julkaisutoimintaa lähinnä ASE-lehti Oy:n kautta.
Seura edustaa Suomea Euroopan Asekeräilijöiden yhdistysten liitossa (Foundation for European Societies of Arms Collectors) FESACissa.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Slovakian tasavallan hyökkäys Puolaan 1939

Slovakian tasavallan hyökkäys Puolaan tapahtui 1.–16. syyskuuta 1939 osana Saksan aloittamaa Puolan offensiivia. Slovakialaisia joukkoja komensi Slovakian tasavallan puolustusministeri kenraali Ferdinand Čatloš. Hyökkäyksen jälkeen Slovakia sai itselleen alueet, jotka se oli joutunut luovuttamaan Puolalle vuonna 1920. Hitler tarjosi Slovakialle suurempaa aluetta, mutta hänen tarjouksestaan kieltäydyttiin.  Alueet palautettiin Puolalle vasta 20. toukokuuta 1945.
Slovakian puolustusministeri Ferdinand Čatloš jakaa kunniamerkkejä Slovakian armeijassa palvelleille saksalaistaustaisille sotilaille.
Sotaan osallistui 50 000 slovakkisotilasta ja Saksa saattoi varastoida Slovakian alueelle aseita ja polttoainetta. Slovakian hyvät tiet tarjosivat hyökkäysuran Puolan eteläosiin. Hyökkäystä suunniteltiin mitä salaisimmin 20. -21. heinäkuuta vuonna 1939 Saksan ja Slovakian viranomaisten tapaamisessa.
Maavoimat > Kalusto

51 306 sotilasta
kolme Skoda OA vz. 27 panssariautoa
18 Tatra OA vz. panssariautoa
30 muuta panssariautoa
30 Tc vz. 33 panssarivaunua
27 LT vz. 34 kevyttä panssarivaunua
52 LT vz. 35 kevyttä panssarivaunua
10 LT vz. 38 kevyttä panssarivaunua
7 LT vz. 40 kevyttä panssarivaunua
Maavoimat > Organisaatio > Slovenská Poľná Armáda ”Bernolák”

1. jalkaväkidivisioona Jánošik
2. jalkaväkidivisioona Škultéty
3. jalkaväkidivisioona Rázus
erillinen panssaroitu yksikkö Kalinčak - rykmentin vahvuinen alun alkaen III nopean toiminnan osasto Havran', joka 5. syyskuuta 1939, vahvistettiin ja nimettiin nopean toiminnan ryhmäksi Kalinčak, joka sai vahvistuksia 22. syyskuuta 1939
erillinen moottoroitun pataljoona Topol 3. syyskuuta 1939
4. erillinen tykistörykmentti
51. erillinen tykistörykmentti
panssarijuna ”Bernolák” (”Hrdlička”)
viesti- ja tukiyksiköitä
Ilmavoimat

74 Avia B.534 -hävittäjää
11 Avia B.534 -hävittäjää
73 Letov S.328 -tiedustelukonetta
15 Aero A.100 tai Ab.101 -tiedustelukonetta
1 Bloch MB-200 -pommikone
1 Fokker F.VII -pommikone
1 Avia B-71 -pommikone
Ilmavoimat > Organisaatio

3 hävittäjälaivuetta
5 tiedustelu- ja pommituslaivuetta
Tappiot

3. syyskuuta 1939 Tatra OA vz.30 tuhoutui neljän panssariauton hyökkäyksessä. Tuhoutunutta panssariautoa kersantti Imrich Gase. Muut vetäytyivät.
9. syyskuuta 1939 Avia B.534 No. 322, puolalaisen Stryjin kaupungin ilmatorjunnan alasampuma 37. hävittäjälentolaivue, kersantti William Gruń, pakkolaskeutuminen Olchowiecn kylään 25 kilometriä puolalaisten linjojen taakse. Neljä päivää myöhemmin puolalaiset tuhosivat koneen käsikranaatein
9. syyskuuta 1939 alikersantti Viliam Jaloviar kuoli pakkolaskussa Presovin lähellä
Voitot

6. syyskuuta 1939 puolalainen Lublin R-XIIID ammuttu alas. Ohjaaja, alikersantti, Marian Piasecki, ja tähystäjä luutnantti Edward Porada, 56. tiedustelulentolaivue, kuolivat. Pudottajina 12. hävittäjälentolaivujeen Avia B.534, ohjaajana F. Hanovec. Presovin lähialue.
Somewhere I Belong

| ”Somewhere I Belong” Linkin Park |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Meteora
 Julkaistu: 17. maaliskuuta 2003
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Don Gilmore, Linkin Park
 Tyylilaji: nu metal rapcore alternative rock
 Kesto: 03.34
 Levy-yhtiö: Warner Brothers Records
Linkin Parkin muut singlet
| ”Pts.OF.Athrty” 2002 | ”Somewhere I Belong” 2003 | ”Faint” 2003 |
Somewhere I Belong on kappale Linkin Parkilta. Se on ensimmäinen single yhtyeen toiselta, vuonna 2003 julkaistulta studioalbumilta, Meteoralta. Single julkaistiin 18. maaliskuuta 2003. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Linkin Park -yhtyeen Joe Hahn.
"Somewhere I Belong" ylsi monilla listoilla 20 parhaan joukkoon.
Musiikkivideo

Musiikkivideon on ohjannut tuttuun tapaan yhtyeen jäsen Joe Hahn. Kappaleen musiikkivideo palkittiin Best Rock Video -palkinnolla vuoden 2003 MTV Video Music Awardsissa.
Listasijoitukset

Kappale ylsi julkaisuviikollaan top 30:een Hot 100 Airplay -listalla, ja seuraavalla viikolla se debytoi Billboard Hot 100 -listalla, jossa se oli parhaimmillaan 32:s. "Somewhere I Belong" sijoittui Hot 100 -listan 32:nneksi sen 15:llä viikolla ja palasi listalle takaisin 20 viikon jälkeen. Kappale sijoittui top 10:een monilla Billboardin listoilla. Muiden muassa Hot Modern Rock Tracks ja Hot Mainstream Rock Tracks -listoilla se otti kärkipaikan. Kanadassa kappale oli parhaimmillaan kolmas, ja siitä tuli parhaiten sijoittunut kappale Kanadassa.
Uudessa-Seelannissa kappale oli #1, Irlannissa #4, Britanniassa #10, Saksassa #12, Norjassa #12, Australiassa #13, Suomessa #14, Italiassa #14, Sveitsissä #15, Itävallassa #16, Hollannissa #16 ja Ruotsissa #19.
Sonia O’Sullivan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sonia O’Sullivan radalla vuonna 2000. |  Sonia O’Sullivan radalla vuonna 2000. |  Sonia O’Sullivan radalla vuonna 2000. |  |
Maa:   Irlanti
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 5 000 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1995 | 5 000 metriä |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 1 500 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1994 | 3 000 metriä |  |
|  Kultaa | Budapest 1998 | 5 000 metriä |  |
|  Kultaa | Budapest 1998 | 10 000 metriä |  |
|  Hopeaa | München 2002 | 5 000 metriä |  |
|  Hopeaa | München 2002 | 10 000 metriä |  |
Sonia O’Sullivan (s. 28. marraskuuta 1969 Cork, Irlanti) on irlantilainen juoksija, joka on keskittynyt kestävyysmatkoille.
O’Sullivanin vahvin matka on 5 000 metriä. Vuoden 1995 MM-kisoissa Göteborgissa hän voitti matkan maailmanmestaruuden. 1998 maastojuoksun MM-kisoissa Marrakechissa hän voitti sekä pitkän että lyhyen matkan maailmanmestaruudet. Euroopan-mestaruuden hän voitti 3 000 metrillä vuonna 1994 sekä 5 000:lla ja 10 000 metrillä vuonna 1998.
O’Sullivan on saavuttanut arvokisoista viisi hopeamitalia: 1993 Stuttgartin MM-kisoissa 1 500 metrillä, 1997 sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä, 2000 Sydneyn olympialaisissa 5 000 metrillä sekä 2002 Münchenin EM-kisoissa 5 000 sekä 10 000 metrillä.
Vuodesta 2006 lähtien O’Sullivanilla on ollut Irlannin ja Australian kaksoiskansalaisuus. Hänellä on mahdollisuus edustaa Australiaa Kansainyhteisön kisoissa, mutta muuten hän edustaa Irlantia. O’Sullivan valittiin Australian joukkueeseen Kansainyhteisön kisoihin 2006.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 m: 2.00,69, Pietari, 28. heinäkuuta 1994
1 000 m: 2.34,66, Villeneuve-d’Ascq, 2. heinäkuuta 1993
1 500 m: 3.58,85, Monaco, 25. heinäkuuta 1995
maili: 4.17,25, Oslo, 22. heinäkuuta 1994
2 000 m: 5.25,36, Edinburgh, 8. heinäkuuta 1994 (maailmanennätys)
3 000 m: 8.21,64, Lontoo, 15. heinäkuuta 1994
kaksi mailia:	9.19,56,  Cork 27. kesäkuuta 1998
5 000 m: 14.41,02,  Sydney, 25. syyskuuta 2000
10 000 m: 30.47,59, München, 6. elokuuta 2002
15 km katujuoksu: 49.50, New Delhi, 3. lokakuuta 2004
20 km katujuoksu: 1.03.52, South Shields, 6. lokakuuta 2002
puolimaraton: 1.10.04, Bryssel, 5. toukokuuta 2002
maraton: 2.29.01, Lontoo, 17. huhtikuuta 2005
5 km katujuoksu: 14.56, Lontoo, 1. syyskuuta 2002
10 mailin katujuoksu: 51.00, Portsmouth 8. syyskuuta 2002
Aiheesta muualla

Sonia O’Sullivan Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Naisten 5 000 metrin juoksun maailmanmestarit
Sharp

| Sharp Corporation シャープ株式会社 |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Be Sharp
ISIN:  JP3359600008
Perustettu:  1912
Toimitusjohtaja:  Takashi Okuda
Kotipaikka:   Osaka, Japani
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Henkilöstö:  57 200 (2012)
Kotisivu:  global.sharp
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sharpin pääkonttori Osakassa.
Sharp Corporation (jap. シャープ株式会社, Shāpu Kabushiki-gaisha) on japanilainen elektroniikkayritys. Sharpin toimitusjohtaja on Takashi Okuda. Tuotteisiin sisältyy matkapuhelimet, aurinkokennot, nestekidenäytöt, televisiot, projektorit, valokopiokoneet, mikroaaltouunit, CCD-kennot ja Flash-muistit. Sharp valmistaa myös ilmastointilaitteita sekä Euroopassa IVT-merkillä myytävät ilmalämpöpumput. Liikevaihdosta 49 % oli kotimaahan ja 51 % ulkomaille (2006).
Helmikuussa 2016 Foxconn ilmoitti ostavansa enemmistön Sharpista 3,9 miljardilla eurolla.
Historia

Yhtiö perustettiin vuonna 1912 ja sen alkuperäinen tuote oli Ever-Sharp-kynä, josta yhtiön nimi on johdettu. Vuoden 1923 Suuren Kantōn maanjäristyksen jälkeen yritys muutti Osakaan ja alkoi valmistamaan radioita.
1960-luvulla yhtiö otti edistysaskeleita laskinten kehityksessä ja sai 1. joulukuuta 2005 IEEE:n tunnustuksen sen pioneerityöstä elektronisiin laskimiin. Sharp QT-8D oli ensimmäinen MOS LSI -mikropiirejä käyttävä laskin ja ensimmäinen VFD-näyttöä käyttävä. Sharp kehitti muun muassa laskimissa käytettävien LCD-näyttöjen tekniikkaa.
Marraskuussa 2000 yhtiö loi ensimmäisen kameralla varustetun matkapuhelimen, J-SH04:n.
Sharp on ollut myös yksi tärkeimmistä LCD-televisiotekniikan kehittäjistä. Se kuitenkin päätti luopua kannattamattomasta televisiovalmistuksestaan ja myi vuonna 2015 Pohjois-Amerikan tv-tehtaansa ja tavaramerkkinsä käyttöoikeuden kiinalaiselle Hisenselle. Sharp tuli kuitenkin toisiin ajatuksiin ja sai vuonna 2019 puretuksi sopimuksen oikeudessa. Euroopassa Sharp myi tv-merkkinsä käyttöoikeuden slovakialaiselle Universal Media Corporationille, joka ei onnistunut merkin ylläpidossa. Sharp-televisioita valmistettiin siis 2010-luvun lopulla vain Japanin, Kiinan ja Singaporen markkinoille. 2020-luvulle tultaessa Sharp ottaa uudelleen haltuunsa Pohjois-Amerikan markkinat ja panostaa Euroopan markkinoihin Universal Median kanssa perustamansa yhteisyrityksen kautta.
Aurinkokennot

Vuonna 2006 Sharpin aurinkokennojen tuotanto nousi 500 megawatista 600 megawattiin ja Euroopan tuotanto 50 megawatista 110 megawattiin. Lokakuussa 2006 aurinkokennojen tuotantokapasiteetti nostettiin 600 MW:iin. Tammikuussa 2007 yritys ilmoitti uudesta 110 MW:n tuotannosta Japanissa, joka aloittaa maaliskuussa: yhteensä 710 MW. Euroopan kapasiteetti kasvoi helmikuussa 2007 110 MW:sta 220 MW:iin.
Sharpin markkinaosuus oli 27 % (314 MW) vuonna 2004. Yritys ennusti tuotannokseen 1 100 MW 2006/2007. Kaikkien yritysten globaalisti ilmoittamat kasvuennusteet 2006/2007 olivat kolminkertaiset vuoden 2004 piituotantoon verrattuna. Sharp aloitti ohutfilmikennojen tuotannon syyskuussa 2005.
Sharp rakensi uuden aurinkokennotehtaan Sakaihin (Osakan prefektuuri). Tehdas valmistaa ohutfilmikennoja. Se valmistui vuonna 2009, ja sen tuotantokapasiteetti on 1 000 MW / vuosi. Aurinkokennojen tuotanto koko maailmassa oli 3,8 GW vuonna 2007.
Tietotekniikka

Sharp on valmistanut useita tietoteknisiä laitteita.
Tietotekniikka > Tietokoneet

Sharp X1
Sharp MZ -sarja
Sharp X68000 -sarja
Tietotekniikka > Kämmentietokoneet

Sharp Wizard -sarja
Sharp Zaurus -sarja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sharpin virallinen sivusto (englanniksi)
Starka band

| Starka band Rolf Wikström |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 1997 MNW Studio, Tukholma, Ruotsi
 Julkaistu: 1998
 Tuottaja(t): Roffe Wikström, Dag Lundqvist
 Tyylilaji: blues
 Kesto: 46.59
 Levy-yhtiö: MNW (MNWCD 317)
Rolf Wikströmin muut julkaisut
| Himlen är blå 1996 | Starka band 1998 | Allting förändras 2001 |
...Starka band on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin seitsemästoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1998 levymerkillä MNW.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
Starka band – 3.10
Leva som en luffare – 5.12
Inte en spänn på fickan – 4.02
Kärlek är en lek – 4.06
Jag kan inte lämna dej – 3.39
Du är så jävla vacker – 3.16
Herdinna, herdinna – 5.17
En solig dag – 3.20
Jag är som en främling – 4.45
Redan träffat någon annan – 3.19 (säv. Jonatan Stenson, san. Stenson)
Jag har glömt min telefonbok – 6.52
Kokoonpano

Rolf Wikström – kitara, laulu
Pelle Piano – klavikordi (1)
Jonatan Stenson – komppikitara (1)
Tommy Cassemar – P-bas (1)
Ingemar Dunker – rummut (1, 3, 4, 8)
Nicci Wallin – rummut (1, 3, 4, 8)
Christer Jansson – lyömäsoittimet (8)
Harmonica Henry (Janne Sjöström) – huuliharppu (7)
Magnus Johansson – trumpetti (3-6, 8, 11)
Wojtek Goral – tenori- ja baritonisaksofoni (3-6, 8, 11)
Mija Folkesson – kuoro (4, 8, 9)
Britta Bergström – kuoro (4, 8, 9)
Peter LeMarc – kuoro (8)
Aiheesta muualla

Starka band discogs.com -sivustolla
Siivet (elokuva)

| Siivet> Wings |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William A. Wellman
Käsikirjoittaja:  Hope Loring   Louis D. Lighton   Julian Johnson (välitekstit)
Tuottaja:  Lucien Hubbard
Säveltäjä:  J.S. Zamecnik
Kuvaaja:  Harry Perry
Leikkaaja:  E. Lloyd Sheldon
Tuotantosuunnittelija:  Hans Dreier
Pukusuunnittelija:  Travis Banton
Pääosat:  Clara Bow   Charles Rogers   Richard Arlen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   12. elokuuta 1927    11. helmikuuta 1929
Kesto:  140 min.
Alkuperäiskieli:  mykkä
Budjetti:  2 000 000 USD[lähde? ]
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siivet (Wings) on William A. Wellmanin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva, joka valmistui vuonna 1927. Pääosissa olivat Clara Bow, Charles Rogers ja Richard Arlen. Siivet oli ensimmäinen parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittanut elokuva.
Juoni

On vuosi 1917 ja Jack Powell on nopeita autoja rakastava nuorukainen, joka haaveilee lentäjäksi tulemiseksi. Powellin naapurissa asuu Mary Preston -niminen nuori nainen, joka salaa rakastaa häntä. Powell ei sitä huomaa vaan liehittelee Sylvia Lewisia, mutta samaa tekee myös rikkaasta perheestä oleva David Armstrong.
Yhdysvallat ottaa osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja sekä Powell että Armstrong värväytyvät lentäjiksi. Harjoitusjakson jälkeen heidät lähetetään Ranskaan, missä heistä lopulta tulee hyvät ystävät.
Tuotanto

Siivet, jonka budjetti oli kaksi miljoonaa dollaria, oli ensimmäinen elokuva, joka voitti Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Se on myös ainoa elokuva, joka on voittanut Parhaiden lavastustehosteiden Oscar-palkinnon. Siivet käsikirjoitti John Monk Saunders, Louis D. Lighton ja Hope Loring ja ohjauksesta vastasi William A. Wellman.
Siivet on ensimmäinen elokuva, jossa esitettiin kahden miehen välinen suudelma päähenkilöiden (Powell ja Armstrong) välillä . Siivet on myös ensimmäisiä laajalti levitetty elokuva, jossa näytetään alastomuutta. Naispäänäyttelijä Clara Bow'n rinnat vilahtavat kohtauksessa, jossa sotilaat yllättävät hänen roolihahmonsa Pariisin asunnossaan vaihtamassa vaatteita.
Ohjaaja Wellman oli itse toiminut ensimmäisessä maailmansodassa lentäjä ja loi näyttäviä lentokohtauksia ilman erikoistehosteita. King Vidorin ohjaaman Suuren Paraatin (1925) saaman suosion myötä realistiseen esittämistapaan alettiin kiinnittää enemmän huomiota, joten Wellman sai tuhansia sotaan osallistuneita sotilaita ja upseereita käyttöönsä, kuten suomalaisen Carl von Haartmanin.
Ohjaaja Wellmanin ohella myös näyttelijä Richard Arlen oli toiminut lentäjänä ensimmäisessä maailmansodassa. Elokuvauraansa aloitellut Gary Cooper teki pienen roolin yhdysvaltalaisena lentäjänä.
Vastaanotto

Elokuvasta oli välitön menestys sen tultua ensi-iltaan 12. elokuuta 1927 newyorkilaisessa Critereo Theatre -elokuvateatterissa, jossa elokuvaa esitettiin 63 viikon[lähde? ] ajan. Yksi syy elokuvan menestykseen oli julkisuutta saanut Charles Lindberghin yksinlento Atlantin yli.[lähde? ]
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clara Bow  | … |  Mary Preston   |
|  Charles Rogers  | … |  Jack Powell   |
|  Richard Arlen  | … |  David Armstrong   |
|  Jobyna Ralston  | … |  Sylvia Lewis   |
|  Gary Cooper  | … |  kadetti White   |
|  Arlette Marchal  | … |  Celeste   |
|  Carl von Haartman  | … |  saksalainen upseeri   |
Näyttelijät > Näyttelijöitä Wingsin trailerissa

Charles Rogers
Richard Arlen
Clara Bow
Palkinnot > Oscar-palkinnot

Parhaan elokuvan Oscar-palkinto (Paras tuotanto)
Parhaiden lavastustehosteiden Oscar-palkinto