stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirjallisuusvuosi 1952

Kirjallisuusvuosi 1952 käsittelee vuoden 1952 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Katolinen kirkko asetti André Giden teokset tämän kuoleman jälkeen kiellettyjen kirjojen luetteloon.
Kansainvälinen tekijänoikeusjärjestö Universal Copyright Convention perustettiin Genevessä. Sopimukseen liittyi sellaisia maita, jotka eivät hyväksyneet Bernin sopimusta, kuten Yhdysvallat, Neuvostoliitto ja Latinalaisen Amerikan maat.
Agatha Christien näytelmä Hiirenloukku sai ensi-iltansa Lontoossa. Siitä alkaen sitä on esitetty joka näytäntökaudella, yhteensä yli 25 000 kertaa.
Yhdysvaltalainen huumorilehti Mad perustettiin.
Tšekkoslovakian kommunistijohto kielsi maan vanhimman sanomalehden, vuodesta 1893 ilmestyneen Lidové novinyn julkaisemisen. Sittemmin lehti jatkoi toimintaansa vuodesta 1987 alkaen.
Julkaisuja

Margery Allingham – The Tiger in the Smoke (rikosromaani, suom. Kuolema kulkee sumussa)
Isaac Asimov – Säätiö ja Imperiumi
Enid Blyton – Seikkailujen sirkus
Pierre Boulle – Kwai-joen silta
Paul Celan – Runot
Mohammed Dib – Le grande maison (suom. Sisäpiha, 1978)
Ralph Ellison – Näkymätön mies
Ernest Hemingway – Vanhus ja meri (The Old Man and the Sea, 1952)
Veikko Huovinen – Havukka-ahon ajattelija
Tove Jansson – Kuinkas sitten kävikään?
Eeva Joenpelto – Johannes vain
Urho Kekkonen – Onko maallamme malttia vaurastua?
C. S. Lewis – Mere Christianity
C. S. Lewis – The Voyage of the Dawn Treader (suom. Kaspianin matka maailman ääriin, Narnia-sarjan kolmas osa)
Daphne du Maurier – The Birds (pohjana Alfred Hitchcockin filmille Linnut)
Pablo Neruda – Kapteenin laulut (Los versos del Capitán, suomennos 2008)
Jorma Soveri & Arvi Ulvinen & Reino Kalliola – Kasvioppi (17. painos 1972)
John Steinbeck – Eedenistä itään
Han Suyin – Päivien kimallus (romaani)
Marko Tapio – Lasinen pyykkilauta (esikoisromaani)
Mika Waltari – Johannes Angelos
Hillary Waugh – Last Seen Wearing ... (rikosromaani)
E. B. White – Charlotte’s Web (lastenkirja, suom. Lotta ystäväni, 1954)
Kurt Vonnegut – Player piano (suom. Sähköpiano, 1981)
Palkintoja

Yrjö Jylhä
Eeva Joenpelto
François Mauriac
Herman Wouk
Kirjallisuusvuosi 1953

Kirjallisuusvuosi 1953 käsittelee vuoden 1953 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Ensimmäinen Playboy-lehti ilmestyi.
Suomessa ilmestyi ensimmäinen Tekniikan Maailma -lehti.
Tieteis- ja fantasiakirjallisuuden yhdysvaltalainen Hugo-palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran.
Yhdysvaltain senaatin alaisuudessa edelleen toimivan turvallisuuskomitean puheenjohtajana toiminut senaattori Joseph McCarthy syytti useita julkisuuden henkilöitä kommunistipuolueen agenteiksi tai kommunismille myötämielisiksi, oli asiassa perää tai ei. Yhdysvalloissa syntyi jopa hysteriaa kommunismia tai kaikkea kommunismiksi luultua kohtaan. Varsin pian McCarthyn suosio kääntyi laskuun ja häntä alettiin pitää vaarallisena fanaatikkona.
Englantilainen näyttelijä John Gielgud tuomittiin “mieshenkilöiden jatkuvasta maahantuonnista moraalittomaan tarkoitukseen”.
Julkaisuja

Evelyn Anthony – Rebel Princess (esikoisteos)
Isaac Asimov – Toinen Säätiö
Samuel Beckett – En attendant Godot, (näytelmän kantaesitys, suom. Huomenna hän tulee, 1964 ja 1990)
B. V. Bowden – Faster than Thought
Ray Bradbury – Fahrenheit 451
Raymond Chandler – Pitkät jäähyväiset (The long good-bye, suom. 1954)
Arthur C. Clarke – Lapsuuden loppu
Ian Fleming – Casino Royale (ensimmäinen James Bond -romaani)
Nadine Gordimer – The Lying Days (esikoisromaani)
Eino Jutikkala – Uudenajan taloushistoria
Jack Kerouac – Maanalaiset (esikoisteos)
Ira Levin – A Kiss Before Dying (suom. Suudelma ennen kuolemaa)
Czesław Miłosz – Vangittu mieli (puolaksi Zniewolony umysl, suom. 1983)
Oiva Paloheimo – Tirlittan : orpotyttö ihmisten ihmemaassa (lastenkirja)
Alan Paton – Too Late the Phalarope (suom. Liian myöhään vesipääsky, 1954)
Aino Räsänen – Näkemiin, Helena!
Toivo Pekkanen – Lapsuuteni
Sally Salminen – Prins Efflam (suom. Kalastajakylän prinssi, 1953)
Palkintoja

Lauri Viljanen
Alfred Bester – Murskattu mies
Marko Tapio
Winston Churchill
Ernest Hemingway
Kiinanvalkopyökki

| Kiinanvalkopyökki |
| --- | --- |
 Kiinanvalkopyökki Huijin buddhalaisen temppelin pihassa Putoun saarella.
Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Koivukasvit Betulaceae
Suku::  Valkopyökit Carpinus
Laji::  putoensis
Kaksiosainen nimi
 Carpinus putoensis  Cheng 
Katso myös
   Kiinanvalkopyökki Wikispeciesissä   Kiinanvalkopyökki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiinanvalkopyökki (Carpinus putoensis), (kiinaksi 普陀鹅耳枥) on äärimmäisen uhanalainen valkopyökkilaji.
Ulkonäkö

Kiinanvalkopyökki kasvaa jopa 15 metriä korkeaksi. Sen kaarna on harmaanruskeaa ja lehdet soikeita, noin 5–10 cm pitkiä sekä 3,5–5 cm leveitä, epäsäännöllisesti sahalaitaisia.
Levinneisyys

Kiinanvalkopyökki on kasvanut luonnonvaraisena subtrooppisessa lehtimetsässä Zhoushanin saaristossa Kiinan itärannikolla, lähellä Shanghaita. Sitä on luonnossa jäljellä yksi ainoa puu, joka kasvaa Putoun saarella. Koska puu tuottaa muiden valkopyökkien tapaan sekä hede- että emikukkia, se voi teoriassa vielä lisääntyä luonnossa. Biologi E. O. Wilson kuvaa tällaisia lajeja "eläviksi kuolleiksi" kirjassaan Elämän tulevaisuus.
Kimi ga Nozomu Eien

| Kimi ga Nozomu Eien |
| --- | --- |

君が望む永遠   (Rumbling Hearts)
Genre: draama, romantiikka 
Peli
Pelin tuottaja: Âge (Windows)
Pelin julkaisija: Âge (Windows) Alchemist (DC) PrincessSoft (PS2)
Genre: treffisimulaattori, visual novel
Ikäsuositus: 18 (PC) S (konsolit)
Laitealustat: Microsoft Windows, Dreamcast, PlayStation 2
Julkaisupäivämäärä: 3. elokuuta 2001 (PC) 26. syyskuuta 2002 (DC) 1. toukokuuta 2003 (PS2) 25. heinäkuuta 2003 (PC) 28. maaliskuuta 2008 (Latest Edition) 
TV-anime
Ohjaaja: Tetsuya Watanabe
Studio: Studio Fantasia
Lähetyskanavat: Chiba TV, Kids Statio, Mie TV, Sun TV, TV Kanagawa, TV Saitama
Alkuperäinen lähetyskierros: 5. lokakuuta 2003 – 4. tammikuuta 2004
Jaksojen määrä: 14 
OVA: Kimi ga Nozomu Eien: Next Season
Ohjaaja: Hideki Takayama
Studio: Brain's Base
Jaksojen määrä: 21. joulukuuta 2007
Julkaisupäivät: 19. joulukuuta 2008 
Läheisesti yhteydessä olevia teoksia
 Muv-Luv, Muv-Luv Alternative 
Kimi ga Nozomu Eien (jap. 君が望む永遠) (suom. Haluamasi ikuisuus) on âgen hentai-peli, josta on olemassa myös 14-jaksoinen anime-adaptaatio.
Hahmot ja ääninäyttelijät

Kun on mainittu kaksi ääninäyttelijää, ensimmäinen on pelissä, jälkimmäinen animessa.
Narumi Takayuki (鳴海 孝之) (Ääninäyttelijä: Ei pelissä/Taniyama Kishou (谷山 紀章))
Suzumiya Haruka (涼宮 遙) (Ääninäyttelijä: Kuribayashi Minami (栗林 みな実))
Hayase Mitsuki (速瀬 水月) (Ääninäyttelijä: Ishibashi Tomoko (石橋 朋子))
Taira Shinji (平 慎二) (Ääninäyttelijä: (安藤正輝)/Aoki Makoto (青木 誠))
Suzumiya Akane (涼宮 茜) (Ääninäyttelijä: Uehara Tomomi (上原 ともみ))
Homura Manami (穂村 愛美) (Ääninäyttelijä: (雨宮麻紀／尼子真理))
Daikuuji Ayu (大空寺 あゆ) (Ääninäyttelijä: (大友清里)/Asai Kiyomi (浅井 清己))
Tamano Mayu (玉野 まゆ) (Ääninäyttelijä: Yoshida Kyouko (吉田 恭子))
Amakawa Hotaru (天川 蛍) (Ääninäyttelijä: Kubota Satoko (窪田 聡子))
Hoshino Fumio (星乃 文緒) (Ääninäyttelijä: (北都南)／Hitomi (ひと美))
Kouzuki Motoko (香月 モトコ) (Ääninäyttelijä: Kobayashi Mariko (小林 まりこ))
Sakiyama Kenzou (崎山 健三) (Ääninäyttelijä: Epäselvää/Oka Kazuo (岡 和男))
Ishida Azusa (石田 あづさ) (Ääninäyttelijä: Itou Miki (伊藤 美紀))
Itou Yoshiyuki (伊藤 善之) (Ääninäyttelijä: Ogata Mitsuru (小形 滿))
Tietokone- ja videopeli

Kimi ga Nozomu Eien on lajityypiltään japanilaisille tunnetumpi treffisimulaattori (ガール・ゲーム). Peli sisältää jonkin verran pornograafista materiaalia (eroge).
Se julkaistiin vuonna 2001 PC:lle sekä 2002 Dreamcastille ja 2003 PlayStation 2:lle. Vuonna 2003 tehtiin PC:lle uusintapainos DVD-muodossa.
Pelistä on myös julkaistu kaksi yksittäistä lisälevyä, Akane Maniax (アカネマニアックス) ja Kimi ga Nozomu Eien ～Special FanDisc～ (君が望む永遠～Special FanDisc～).
Akane Maniax sisältää suuremman juonikokonaisuuden, kun taas Special FanDisc sisältää muutaman lyhen tarinan ja lisämateriaalia, kuten pikkupelejä ja taustakuvia.
Tietokone- ja videopeli > Pelin alku- ja lopputunnusmusiikit

Rumbling Hearts
Sanoitus ja esittäjä: Kuribayashi Minami (栗林 みな実)
Sävellys: Shimizu Hisayuki (清水 永之) & Iizuka Masaaki (飯塚 昌明)
Sovitus: Iizuka Masaaki (飯塚 昌明)
Kimi ga Nozomu Eien (君が望む永遠)
Esittäjä: Rino
Sanoitus: Ebata Ikuko (江幡 育子)
Sävellys ja sovitus: Kaji Kuoshi (加持久忍)
Yours 
Esittäjä: Kuribayashi Minami (栗林 みな実)
Sanoitus: Ebata Ikuko (江幡 育子)
Sävellys ja sovitus: Iizuka Masaaki (飯塚 昌明)
Kaze no Yukue (風のゆくえ)
Sanoitus , sovitus ja esittäjä: Kuribayashi Minami (栗林 みな実)
Sävellys: Iizuka Masaaki (飯塚 昌明)
Blue tears
Esittäjä: Kuribayashi Minami (栗林 みな実) & Ishibashi Tomoko (石橋 朋子)
Sanoitus: Kuribayashi Minami (栗林 みな実)
Sävellys ja sovitus: Iizuka Masaaki (飯塚 昌明)
Anime

Kimi ga Nozomu Eien realistinen rakkausdraama kahden lukio-opiskelijan, Suzumiya Harukan ja Narumi Takayukin, välisestä rakkaussuhteesta.
Sarjan alkaa, kun elämäänsä kyllästynyt Narumi Takayuki saa kuulla rakkaudentunnustuksen häntä jo kauan ihailleelta Suzumiya Harukalta. He päättyvät yhteen, Takauyukin piti tavata Suzumian, mutta myöhästyi. Samaan aikaan suzyuima jää auton alle, ja joutui koomaan. Hän on ollut 3 vuotta koomassa ja yhtäkkiä hän herää. Mutta 3 vuotta on pitkä aika, ja Takayuki on mennyt yhteen Suzumiyan parhaan ystävän Mitsukin kanssa. Suzumiyalle ei ensin kerrota että hän oli koomassa mutta kun hänen pikkusiskonsa kertoo sen hänelle (koska hän ei kestänyt enää olla kertomatta) niin Suzumiya joutuu taas koomaan. Kun hän taas herää hän alkaa toipua. Mutta Mitsumin ja Takayukin suhde on karikoilla. Koska Mitsuki luulee Takayukilla on vielä voimakkaita tunteita Suzumia kohtaan. Mitsumi menee "sänkyyn" Takayukin parhaan kaverin (hän on humalassa) Shinjiin kanssa. Sarja on aika surullinen ja samalla ihana rakkaustarina.
Anime-sarja ei sisällä lainkaan pornografiaa, toisin kuin tietokonepeli. FUNimation osti lisenssin Yhdysvaltoihin ja siellä sarja julkaistiin nimellä Rumbling Hearts. Sarjasta on myös 3 jaksoa pitkä ova-sarja nimeltä Akane Maniax (アカネマニアックス), joka kertoo Gouda Joujin (剛田 城二) ihastumisesta Suzumiya Akaneen (Suzumiyan pikkusisko).
Anime > Animen alku- ja lopputunnusmusiikit

Rumbling Hearts
Sanoitus ja esittäjä: Kuribayashi Minami (栗林みな実)
Sävellys: Shimizu Hisayuki (清水永之) & Iizuka Masaaki (飯塚昌明)
Sovitus: Iizuka Masaaki (飯塚昌明)
Precious Memories
Sanoitus, sävellys ja esittäjä: Kuribayashi Minami (栗林みな実)
Sovitus: Iizuka Masaaki (飯塚昌明)
Hoshizora no Warutsu (星空のワルツ)
Sanoitus, sävellys ja esittäjä: Kuribayashi Minami (栗林みな実)
Sovitus: Iwasaki Taku (岩崎琢)
Kimi ga Nozomu Eien (君が望む永遠)
Esittäjä: rino
Sanoitus: Ikuko Ebata
Sävellys ja sovitus: Kaji Kuoshi 加持久忍
Anime > Jaksojen esityspäivämäärät

5.10.2003
12.10.2003
19.10.2003
26.10.2003
2.11.2003
9.11.2003
17.11.2003
23.11.2003
30.11.2003
7.12.2003
14.12.2003
21.12.2003
28.12.2003
4.1.2004
Kirkkopuisto (Mikkeli)

Yleiskuva Kirkkopuistosta, keskellä soittolava.
Kirkkopuisto Naisvuorelta nähtynä.
Kirkkopuisto on korttelin kokoinen puisto Mikkelin keskustassa Savilahden kaupunginosassa. Puistoa ympäröivät kadut ovat Savilahdenkatu, Maaherrankatu, Porrassalmenkatu ja Vuorikatu.
Kirkkopuisto sai alkunsa arkkitehti Carl Ludvig Engelin vuonna 1837 laatimasta ja vuonna 1838 vahvistetusta Mikkelin asemakaavasta. Paikalla oli ennen kaupungin perustamista sijainnut vuosina 1754–1806 Mikkelin pitäjän vanha kirkko ja sen kirkkomaa. Jo ennen kirkkoa paikalla oli Hämeestä ja Loviisasta tulevien maanteiden risteys ja sen luona kauppapuoteja, siis eräänlainen Mikkelin historiallinen ydin. Kirkkomaalle haudattiin muun muassa vuoden 1789 Porrassalmen taistelussa kaatuneet kuusi aliupseeria. Vanha pitäjänkirkko tuhoutui salaman sytyttämässä tulipalossa vuonna 1806 ja kirkkomaan hautakivet vietiin pois puiston perustamisen jälkeen vuonna 1841. Engelin suunnitelmasta poiketen kaupungin kirkko rakennettiin myöhemmin toiseen paikkaan, eikä Kirkkopuistossa siten nimestään huolimatta ole kirkkoa.
Kirkkopuiston keskellä on 1910-luvulla rakennettu suihkukaivo, joka uusittiin nykyiseen muotoonsa 1950-luvun lopulla. Sen vieressä on arkkitehti John L. Lybeckin suunnittelema puinen soittolava, joka rakennettiin vuoden 1897 Mikkelin laulujuhlia varten. Puistossa on useita muistomerkkejä ja veistoksia: Johannes Haapasalon veistämä Porrassalmen taistelussa kaatuneiden upseerien muistomerkki (1929), Eino Räsäsen Mikkelin pitäjän vanhan kirkon muistomerkki (1953) ja Armas Hutrin suihkukaivoveistos Nelisiipi (1959–1960).
Kirkkopuiston alta löydettiin vuonna 2003 viemäritöiden yhteydessä pätkä 1700-luvulla rakennettua kirkkomaan ympärysmuuria ja joukko entisiä hautoja. Museovirasto on määritellyt löydöt kiinteäksi muinaisjäännökseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirkkopuisto (Mikkeli) Wikimedia Commonsissa
Klaus Lydekenpoika Djäkn

Klaus Lydekesson Diekn (k. 1435) oli saksalaissyntyinen Turun linnan vouti (n. 1409–1435) ja ilmeisesti erityisen varakas mahtimies.
Hän omisti ainakin Nousiaisten Nyynäisen, Vanajan Harvialan, Tyrvännön Suontaan, Mynämäen (Mietoisten kappeli) Kaskisen, Pöytyän Ylänteen ja Maskun Kankaisen, sekä Euran Lähteenojan kartanot.
Klaus Lydekenpojan isä Lydeke, patronyymiltään ehkä Olavinpoika, on ollut saksalaisperäinen henkilö ja jossakin virka-asemassa Suomessa. Lisänimen djäkn, teini, herra Klaus ilmeisesti sai siitä, että opiskeli kohtalaisen pitkälle. Hänen menestyksensä virkaurallakin saattaa selittyä kirjallisten taitojen kautta.
Klaus Djäkn meni naimisiin Kerstin (Kristina) Jönsdotter Garpin (1395-1435) kanssa, joka oli isänsä Laitilan Isonkartanon (Storgård) herran Jöns Andersson Garpin perijätär veljiensä jälkeen. He saivat ainakin yhden pojan, Henrikin, joka opiskeli Pariisin yliopistossa. Heillä oli mahdollisesti peräti kolme poikaa, ja useimmat heistä ainakin opiskelivat tullakseen kirkonmiehiksi. Ilmeisestikään kukaan pojista ei jättänyt jälkeläisiä.
Heillä oli myös ainakin viisi tytärtä, joille kaikille Klaus järjesti mittavat myötäjäiset: iso kartano kullekin. Nämä tyttäret naivat Suomen keskiaikaisia kotimaisia mahtisukujen perillisiä, ja heistä polveutuvat monet myöhäiskeskiajan ja varhaisen uuden ajan johtavat suomalaiset aatelissuvut.
Triviaa

Balladien kuvaama Elinan surma kertoo mahdollisesti Djäknistä: Klaus-niminen mahtimies poltti (ensimmäisen) vaimonsa Elinin ja ainoan lapsensa. Sovittaakseen tekoaan hän lahjoitti huomattavasti omaisuutta kirkolle. Joskus surmaajaksi on kerrottu Klaus Kurki.
Halikkoon tarina on varmaan periytynyt Djäknin tyttären Cecilian kautta, ja perimätiedon mukaan Cecilia edesauttoi isänsä syntien sovitusta kustantamalla Halikon, Perttelin ja Salon kirkkojen rakentamisen. Myöhemmin tarinaan on sekoittunut paikallisia hahmoja, ja jopa Djäkn on vaihtunut joissakin versioissa Kärkän kartanonherraksi.
Aiheesta muualla

Mietoisten historia
Elinan surmatutkimuksista yhteenvetoa (Arkistoitu – Internet Archive)
Keysher Fuller

Keysher Fuller vuonna 2020.
Keysher Fuller (s. 12. heinäkuuta 1994 Puerto Limón) on costaricalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa kotimaassaan Heredianoa.
Fuller on aiemmin edustanut kotimaassaan Generación Saprissaa, Uruguay de Coronadoa ja Municipal Greciaa. Hän siirtyi Heredianoon kesällä 2018. Costa Rican mestaruuksien lisäksi hän on Heredianossa voittanut CONCACAF-liigan vuonna 2018.
Fuller pelasi Costa Rican maajoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2019 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän kuului Costa Rican joukkueeseen vuosien 2019 ja 2021 CONCACAF Gold Cupissa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua ja teki Japania vastaan ottelun ainoan maalin. Hän on pelannut 36 maaottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maalinsa hän teki toisessa maaottelussaan Jamaikaa vastaan maaliskuussa 2019, toisen MM-karsintaottelussa Yhdysvaltoja vastaan lokakuussa 2021 ja kolmannen MM-kilpailuissa Japania vastaan marraskuussa 2022.
Kaupunkimetsä

Fairmount Park on kaupunkimetsä Philadelphiassa.
Kaupunkimetsällä tarkoitetaan kaupunkiasutuksen sisällä tai sen välittömässä läheisyydessä sijaitsevaa, metsäkasvillisuutta käsittävää metsäalaa. Kaupunkimetsän kasvillisuus on luontaisen metsäkasvillisuuden kaltaista ja vähemmän hoidettua kuin muilla kaupunkiviheralueilla.
Suomessa kaupunkimetsälaikkujen pinta-ala voi vaihdella parista hehtaarista satoihin hehtaareihin. Helsingin metsistä suurin osa on alle kahden hehtaarin kokoisia, tyypiltään tuoreita tai kuivia kangasmetsiä, joiden yleisimmät puulajit ovat kuusi tai mänty.[lähde? ] Suurin  Helsingin kaupunkimetsistä on Helsingin keskuspuistoa. Muita merkittäviä kaupunkimetsiä Helsingissä ovat mm. Uutela ja Mustavuoren suojelualue.
Aiheesta muualla

Helsingin luonnonsuojeluyhdistyksen sivusto
Kaupunkimetsäliike (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaupunkimetsäliikkeen blogi
Kirjallisuutta

Lehvävirta, Susanna: Urban woodland ecology - methodological perspectives and empirical studies (väitöskirja, Helsingin yliopisto, 2005).
Komulainen, Minna 1995: Taajamametsien hoito.
Kongeegen

Kongeegen elokuussa 2019
Kongeegen on tunnettu tammi Tanskassa. Se kasvaa Jægerspris Nordskovissa (Jægersprisin pohjoismetsä lähellä Jægersprisin kaupunkia), Sjællandin saaressa, Tanskassa. Vuonna 1965 tehdyn tieteellisen tutkimuksen mukaan puun kasvurenkaat osoittivat puun olevan noin 1500–2000 -vuotias ja sen arveltiin olevan Pohjois-Euroopan vanhin elävä tammi. Lyhyen runkonsa ja matalan haarautuvuuden perusteella sen on arveltu kasvaneen alun perin avoimella niityllä ja että sen ympärille kasvoi myöhemmin muita korkeampia metsäpuita. Kongeegen sijaitsee samassa metsässä kuin tammet Snoegen ja Storkeegen.
Kongasmäki

Kongasmäki on kylä Kainuun maakunnassa Puolangan kunnan eteläisimmässä osassa. Kylässä on vain kuuden vakituisen asukkaan lisäksi lähes 200 vapaa-ajan asukasta, jotka ovat peräisin ympäri Suomea. Varsinkin vapaa-ajan asutus keskittyy lähes kahdeksan kilometriä pitkän Kongasjärven rannoille. Kylällä sijaitsevat Kongaksen kota ja Martti Tolosen talomuseo.
Keskinen (Jämsä, Halli)

| Keskinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°50′04″N, 24°53′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Pahajärveen 
Järvinumero:  35.723.1.036
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,6 m  
Rantaviiva:  0,496 km  
Pinta-ala:  1,526 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKeskinen 
Keskinen  on Keski-Suomessa Jämsän Hallissa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lampi sijaitsee Taipaleenmäen ja pohjoisten mäkien välisessä painaumassa yhdessä kahden muun lammen kanssa. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Kartan mukaan lammella ei ole asutusta, mutta ilmavalokuvassa rannoilta pilkistää esille neljä laituria. Lammen ohittaa Hallilta valtatielle 9 johtava kylätie.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 134,6 metriä mpy. Lampeen laskee Yläseltä kaivettu oja ja sen laskuoja laskee puoli metriä alempana olevaan Pahajärveen, joka vuoristaan laskee Kuusjärven kautta Evojärveen.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa viereisen maatilan pellot viettivät lampeen päin etelärinteillä. Etelärantaan on merkitty rakennus vuoden 1981 karttaan, mutta se häviää vuoden 1988 kartasta..
Josef Klička

Josef Klička vuonna 1884.
Josef Klička (15. joulukuuta 1855 – 28. maaliskuuta 1937) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hän opiskeli Prahassa urkujen soittoa ja sävellystä. Useimmat Kličkan teoksista on sävelletty uruille.
Josef Kličkan poika, Václav Klička, oli harpisti.
Kolhon ortodoksinen kirkko

| Karjalan valistajain kirkko |
| --- | --- |
 Kolhon ortodoksinen kirkko 2015
Sijainti:  Kolho, Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°08′27.0″N, 024°30′22.3″E
Seurakunta:  Tampereen ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1954
Suunnittelija:  Heimo Kautonen
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolhon ortodoksinen kirkko eli  Karjalan valistajain kirkko tai Pyhien pyhittäjien Sergei ja Herman Valamolaisten kirkko on Mänttä-Vilppulan Kolhossa sijaitseva pieni ortodoksinen kirkko. Se rakennettiin puusta vuonna 1954 alun perin rukoushuoneeksi ja muutettiin kirkoksi 1977–1978, jolloin sinne rakennettiin hirsinen alttaripöytä. Kirkon piirustukset ovat rakennusneuvos Heimo Kautosen käsialaa. Kirkko on pohjaratkaisultaan suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jossa tila on jaettu kahtia alttarihuoneeseen ja varsinaiseen kirkkosaliin. Kirkon ikonostaasi on rovasti M. Miikkolan käsialaa. Kirkon Pyhän Sergein ja Herman Valamolaisen ikonit ovat peräisin Valamon luostarista.
Kirkon länsipäädystä kohoaa satulakattoinen kellotorni.
Kirkko on Tampereen ortodoksiseen seurakunnalle kuuluva pyhäkkö.
Aiheesta muualla

Kolhon ortodoksisen kirkon kuva ja yhteystiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
Kolme sitruunaa

Kolme sitruunaa on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin lyijykynätyö (24,5 × 31,5 cm) vuodelta 1957. Piirros kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Helge Dahlman piirsi Kolme sitruunaa -piirrokseen sitruunoita, kahvipannun, kynttilänjalan ja pienen maljakon. Piirustuksessa on metallin helinää ja sitruunan kirpeyttä.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kolme sitruunaa[vanhentunut linkki]
Josef Kitzmüller

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | joukkuekilpailu |  |
Josef Kitzmüller (21. kesäkuuta 1912 – 14. maaliskuuta 1979) oli itävaltalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana vuoden 1936 kesolympialaisissa Berliinissä hopeaa voittaneessa Itävallan jalkapallomaajoukkueessa. Kitzmüller edusti SV Admiraa.
Kolme toivetta

Kolme toivetta on Klaus Härön ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2001. Se on palkittu pohjoismaisten yleisradioyhtiöiden Norvisionin parhaimpana dokumenttielokuvana ja saanut sekä Joan Harms -kunniapalkinnon että Telvis kunniapalkinnon vuonna 2002.
Monissa lasten saduissa hyvä haltija antaa sadun päähenkilölle kolme toivomusta. Haltija lupaa toteuttaa toiveet. Joissakin saduissa toive toteutuu hassunkurisella tavalla, joka täyttää toiveen kriteerit, muttei toivojan toivetta.
Aiheesta muualla

Kolme toivetta Elonet.
Josef Korbel

Josef Korbel (synt. Josef Körbel 1909–1977) oli tšekkoslovakialainen diplomaatti ja opettaja. Hänen tyttärensä Madeleine Albright oli Yhdysvaltain ulkoministeri.
Korbel toimi diplomaattina Tšekkoslovakiassa. Hän oli juutalainen, ja perhe pakeni maasta, kun Saksa miehitti sen vuonna 1939. Korbel oli Edvard Benešin neuvonantaja. Beneš oli Tšekin pakolaishallituksen presidentti Lontoossa.  Korbel palasi kotimaahan ja toimi Jugoslavian suurlähettiläänä kunnes Tšekkoslovakiassa tapahtui vuonna 1948 kommunistivallankaappaus. Korbel tuomittiin, mutta hän onnistui pakenemaan Yhdysvaltoihin.
Korbel opetti Denverin yliopistossa kansainvälistä politiikkaa. Yksi hänen oppilaistaan oli Yhdysvaltain ulkoministeri Condoleezza Rice, joka oli ensimmäisiä yliopistoihin päässeitä mustia.
Korbelin kuoleman jälkeen Denverin yliopisto perusti Josef Korbelin humanitäärisen palkinnon vuonna 2000.