Protogenes Kaunoslainen
Teokset > Maalaukset

Antiikin lähteet antavat Protogeneen maalauksista kauttaaltaan hyviä arvioita, ja häntä kiitettiin erityisesti luonnon tarkasta kuvaamisesta. Petronius sanoo, että hänen teoksensa ”kilpailivat itse luonnon todellisuuden kanssa”. Cicero mainitsee hänet yhtenä taiteilijoista, joiden teokset olivat täydellisiä kaikilla tavoin.
Quintilianus sanoo Protogeneen erottuneen muista aikansa taidemaalareista siinä, kuinka huolellisesti teki teoksensa. Erästä maalausta hänen sanotaan työstäneen seitsemän vuotta tai toisen antiikin aikaisen tiedon mukaan jopa 11 vuotta. Apelleen mukaan Protogenes vei tämän liiankin pitkälle: Apelleen kerrotaan Ialysoksen nähtyään todenneen, että sekä Protogenes että hänen maalauksensa olivat suurenmoisia, ja että Protogenes oli kaikin tavoin hänen itsensä veroinen ellei parempikin, paitsi kahdessa asiassa: Protogenes ei tiennyt, milloin teos piti jo jättää rauhaan, ja toiseksi hävisi tietynlaisen viehkeyden kuvaamisessa, jonka katsoi omaksi erikoisosaamisekseen. Pliniuksen mukaan Protogenes maalasi suhteellisen vähän maalauksia, koska käytti niihin niin paljon aikaa.
Ialysos
Protogeneen mestariteos oli jo mainittu Ialysos, joka esitti Rhodoksen suojelusheerosta Ialysosta. Sen arvellaan olleen sijoitettu Rhodoksen Ialysokselle omistettuun temppeliin, jossa se selvisi Demetrioksen piirityksestä, kuten edellä on kerrottu.
Pliniuksen kertoman tarinan mukaan Protogenes eli maalauksen tekoajan eli useita vuosia pelkillä kostutetuilla lupiineilla, jotta voittaisi kyllä nälän ja janon tunteen mutta ei altistaisi itseään millekään ylimääräiselle ruumiilliselle nautinnolle, joka häiritsisi omistautumista työlle. Plinius kertoo myös Protogeneen maalanneen teoksen neljästi päällekkäin säästääkseen sen kulumiselta, niin että jos yksi kerros kuluisi pois, seuraava tulisi esille. Nykyisin tätä perustelua ei pidetä uskottavana, vaan ennemmin on katsottu, että ylimaalaaminen, jos Pliniuksen tarina tältä osin pitää edes paikkansa, olisi liittynyt taiteilijan jo mainittuun tapaan työskennellä maalaustensa kanssa perusteellisesti.
Toinen Pliniuksen tarina kertoo siitä, kuinka Protogenes sai aikaan haluamansa vaahdon väsyneen metsästyskoiran suuhun. Kun maalari oli tyytymätön useisiin yrityksiinsä tuottaa haluttu vaikutelma, hän heitti lopulta turhautuneena sienen, jolla oli toistuvasti pyyhkinyt yrityksensä pois, päin maalaustaan. Sienen kosketus maalaukseen kuitenkin tuotti juuri halutunlaisen kuvan koiran vaahdosta. Sekstos Empeirikos kertoo saman tarinan Apelleesta, joka olisi ollut maalaamassa vaahtoa hevosen suuhun. Pyrrhonistit käyttivät sitä esimerkkinä tapauksesta, jossa se mitä halutaan, seuraakin siitä, kun tavoittelusta luovutaan.
Näiden tarinoiden varjoon jää Pliniuksella kokonaan se, miltä maalaus tarkkaan ottaen näytti. Tiedetään vain, että se esitti heeroksen joko metsästämässä tai palaamassa metsästysretkeltä. Cicero näki maalauksen Rhodoksella ollessaan, ja viittaa siihen tavalla, joka ehkä antaa ymmärtää sen olleen tuossa vaiheessa jo kulunut. Hän mainitsee maalauksen myös tärkeimpien hänen aikaansa säilyneiden taideteosten luettelossaan. Strabonin aikana maalaus oli edelleen Rhodoksessa, mutta Pliniuksen aikana se oli viety Roomaan Rauhan temppeliin, johon oli koottu myös lukuisia muita taideteoksia. Suda mainitsee maalauksen ihmeellisenä ja suurenmoisena teoksena, mutta vaikuttaa sekoittavan heeros Ialysoksen Dionysokseen, vaikkakin tekstikohdan lukutapa on kyseenalainen.
Lepäävä satyyri
Protogeneen toiseksi tunnetuin maalaus oli Lepäävä satyyri, joka oli Pliniuksen mukaan se teos, jota hän työsti Rhodoksen piirityksen aikana. Se esitti satyyriä, joka lepäsi nojaten pylvääseen, mutta jolla oli edelleen panhuilu käsissään. Aihe oli sama kuin Praksiteleen veistoksessa Lepäävä satyyri. Protogeneen maalaus oli Rhodoksessa vielä Strabonin aikana. Hän kertoo, että Protogenes oli maalannut pylvään päähän aluksi peltopyyn, mutta yleisö piti sitä niin aidon näköisesti maalattuna, että se vei huomion teoksen pääaiheelta. Lisäksi ihmiset toivat maalauksen luokse aitoja peltopyitä, jotka alkoivat yleisön riemuksi sirkuttaa maalauksen linnulle, koska pitivät sitä elävänä. Tämän vuoksi Protogenes, joka katsoi työnsä menneen hukkaan, pyysi temppelin hoitajilta luvan ja poisti linnun maalauksesta.
Maalaus Propylaiassa
Pliniuksen mukaan Protogenes teki Ateenan Akropoliin Propylaiaan maalauksen, joka esitti Paralosta ja Ammoniasta, jotka olivat ateenalaisten pyhiä laivoja. Ei ole tietoa, oliko kyseessä yksi maalaus vai kaksi erillistä. Pliniuksen kuvauksen mukaan maalauksella tai maalauksilla oli jotakin tekemistä myös Nausikaan ja faiaakien saaren kanssa, mutta tarkempi yhteys ei käy ilmi. Pausaniaan mukaan yksi Propylaian maalauksista esitti Nausikaata ja tämän neitoja kylpemässä, sekä Odysseusta, joka oli heidän lähellään, niin kuin kohtaus oli kuvattu Homeroksen Odysseiassa. Hän kuitenkin laittaa maalauksen Polygnotoksen nimiin mainitsematta lainkaan pyhiä laivoja. Ristiriitaa on selitetty niin, että Protogeneen maalaus olisi esittänyt satamaa, jossa neidot juhlivat jollekin jumalalle omistettua juhlaa, ja laivat olisivat tuoneet tälle jumalalle uhrejaan. Tämän teoksen jotkut sitten olisivat tulkinneet maalaukseksi Nausikaasta neitoineen ja jotkut maalaukseksi Ateenan pyhistä laivoista. Cicero mainitsee maalauksen yhdeksi hienoimmista hänen aikaansa säilyneistä teoksista, mutta ei mainitse taiteilijan nimeä. Plinius kertoo, että Protogenes olisi liittänyt maalaukseen koristeeksi myös vähäisempiä sotalaivoja muistona oman uransa alkuvaiheista.
Muut maalaukset
Toinen Protogeneen Ateenaan maalaama teos oli thesmothetai-virkamiehiä esittänyt maalaus, joka oli sijoitettu Buleuterioniin.
Pliniuksen luettelossa Protogeneen muihin maalauksiin lukeutuvat muun muassa maalaukset, joiden aiheina olivat Kydippe, Tlepolemos, tragediakirjailija Filiskos, kuningas Antigonos, urheilija sekä Aristoteleen äiti. Plinius kertoo Aristoteleen ehdottaneen Protogeneelle, että tämä tekisi maalauksia Aleksanteri Suuresta, mutta Protogenes teki vain yhden, jossa tämä esiintyi: Plinius kutsuu sitä nimellä Aleksanteri ja Pan.
Näihin teoksiin voidaan lisätä myös se tunnetuksi tullut maalaus, joka jäi muistoksi Apelleen ja Protogeneen kilpailusta, josta on kerrottu enemmän Apelleen yhteydessä. Pliniuksen mukaan maalauksessa olisi ollut vain kolme toinen toistaan ohuempaa viivaa maalareiden taidonnäytteinä toisilleen. Se oli myöhemmin esillä Roomassa, jossa se sai osakseen paljon ihailua.