stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grogu
Esiintymiset > Taustatarina

Lapsen oikea nimi on Grogu, mutta se paljastettiin katsojille vasta sarjan toisella tuotantokaudella. Grogu oli alun perin useiden jedimestareiden kouluttama lapsioppilas Coruscantin jeditemppelissä. Kloonisotien päätyttyä eräs jedi lähetti Grogun turvaan Galaktiselta Imperiumilta, joka oli määrännyt jedit tuhottaviksi. Ja pysyäkseen paremmin piilossa, Grogu oli vältellyt Voiman käyttöä. Myöhemmin moffi Gideon ja hänelle työskentelevä tohtori Pershing halusivat käyttää Grogua koekappaleena löytääkseen keinon siirtää midikloriaaneja keinotekoisesti elollisista olennoista toisiin.
Esiintymiset > Ensimmäinen tuotantokausi

Viisi vuotta Endorin taistelun jälkeen, Grogu, jota kaikki kutsuivat vain ”Lapseksi”, oli kadonnut Imperiumin hallusta. Planeetta Nevarrolla oleskeleva Imperiumin jäänteille työskentelevä ”Asiakas” palkkasi pelkkänä ”Mandalorialaisena” tunnetun palkkionmetsästäjän etsimään sen ja tuomaan heille aavikkoplaneetalta Arvala-7. Mandalorialainen löytää lapsen ja estää palkkionmetsästäjädroidia IG-11 tappamasta sitä. Lapsi oli Mandalorialaisen mukana, kun sen oli taisteltava mutasarveksi kutsuttua olentoa vastaan, ja pelasti Mandalorialaisen hengen levitoimalla mutasarven ilmaan, antaen Mandalorialaiselle tilaisuuden tappaa mutasarvi. Mandalorialainen toimittaa Lapsen Asiakkaalle ja tohtori Pershingille, mutta Mandalorialainen muuttaakin mielensä ja vastoin Palkkionmetsästäjien killan sääntöjä pelastaa Lapsen ja torjuu muiden mandalorialaisten avulla killan agentin, Greef Kargan, yritykset estää häntä pakenemasta Nevarrolta.
Mandalorialainen kiersi ympäri galaksia yrittäen vältellä Imperiumin jäänteitä ja palkkionmetsästäjiä. Hän harkitsi aluksi Lapsen jättämistä metsäplaneetta Sorganilla sijaitsevaan kylään, mutta eräs palkkionmetsästäjä löytää hänet ja pakottaa hänet pakenemaan Lapsi mukanaan. Kun Mandalorialainen tarvitsi rahaa, hän jätti yleensä Lapsen jonkun hoidettavaksi tai piti piilossa aluksessaan Razor Crestissä. Lopulta Asiakkaan sotilaat alkoivat ottaa Nevarroa yhä enemmän hallintaansa ja Karga oli valmis perumaan etsintäkuulutuksen Mandalorialaisesta, jos tämä auttaisi tappamaan Asiakkaan. Lapsen turvallisuuden vuoksi Mandalorialainen suostuu ja noutaa avukseen Cara Dunen, Kuiilin sekä uudelleenohjelmoidun IG-11:n. Kargan suunnitelma oli aluksi tappaa Mandalorialainen ja hänen liittolaisensa Lapsen saamiseksi. Mutta lentoliskomaisten olentojen hyökättyä ja myrkytettyä Kargan, Lapsi käytti Voimaa Kargan pelastamiseksi, mikä saa Kargan luopumaan aikeistaan ja kääntymään Asiakasta vastaan.
Mandalorialainen, Dune ja Karga menevät kohtaamaan Asiakkaan, mutta joutuvatkin moffi Gideonin väijyttämiksi. Kuiil yritti palata Razor Crestille Lapsen kanssa, mutta tiedustelusotilaat tappavat Kuiilin ja vievät Lapsen. IG-11 pelastaa Lapsen ja saapuu Mandalorialaisen avuksi taisteluun Gideonin joukkoja vastaan. Heidän paettua mandalorialaisten muodostaman Heimon piilopaikkaan, Heimoa johtava Aseseppä adoptoi Lapsen mandalorialaisten kulttuuriin löytölapseksi ja julistaa, että Mandalorialaisen, jonka oikeaksi nimeksi paljastuu Din Djarin, oli muodostettava Lapsen kanssa ”kahden klaani” ja oltava Lapselle kuin isä, kunnes se olisi riittävän vanha tai se saataisiin toimitettua jedien luokse. Selvittyään Gideonin viimeisestä hyökkäyksestä, Djarin ja Lapsi lähtivät etsimään lisää tietoa jedeistä.
Aiheesta muualla

Grogu Tähtien sodan virallisilla sivuilla (englanniksi)
Grogu Wookieepediassa (englanniksi)
Joachim (Tanskan prinssi)

| Joachim |
| --- | --- |
 Tanskan prinssi
 
Syntynyt:  7. kesäkuuta 1969 (ikä 55) Kööpenhamina, Tanska
Puoliso:  Alexandra Manley (vih. 1995; ero 2005)   prinsessa Marie (vih. 2008)
Lapset:  Nikolai   Felix   Henrik   Athena
Koko nimi:  Joachim Holger Valdemar Christian
Suku:  Glücksburg
Isä:  prinssi Henrik
Äiti:  Margareeta II
Uskonto:  Tanskan kansankirkko
Prinssi Joachim (koko nimeltään Joachim Holger Valdemar Christian, s. 7. kesäkuuta 1969) on Tanskan kuningattaren Margareeta II:n ja prinssi Henrikin nuorempi poika. Prinssi Joachim on kruununperimysjärjestyksessä viidentenä veljensä kuningas Frederik X:n lasten jälkeen.
Prinssi Joachim avioitui 18. marraskuuta 1995 hongkongilaissyntyisen Alexandra Christina Manleyn kanssa. Heillä on kaksi lasta, prinssi Nikolai (s. 28. elokuuta 1999) ja prinssi Felix (s. 22. heinäkuuta 2002). Syyskuussa 2004 pariskunta ilmoitti eroavansa, ja avioero astui voimaan 8. huhtikuuta 2005.
3. lokakuuta 2007 prinssi Joachim kihlautui ranskalaisen Marie Cavallierin kanssa. Heidät vihittiin 24. toukokuuta 2008. Heillä on kaksi yhteistä lasta, prinssi Henrik (s. 4. toukokuuta 2009) ja prinsessa Athena (s. 24. tammikuuta 2012).
Prinssi Joachim joutui 24. heinäkuuta 2020 sairaalaan veritulpan vuoksi. Prinssille tehtiin aivoleikkaus Toulousen yliopistollisessa sairaalassa, Ranskassa.
Prinssi Joachimin vaakuna.
Prinssi Joachimin kuninkaallinen monogrammi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Prinssi Joachimin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi, englanniksi, ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Dayot Upamecano

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dayotchanculle Oswald Upamecano
Syntymäaika: 27. lokakuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Évreux, Ranska
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: Bayern München
Pelinumero: 2
Junioriseurat
2004–2007: Vaillante S. Angers
2008–2009: FC De Prey
2009–2013: Évreux FC
2013–2015: Valenciennes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2017 | Red Bull Salzburg | 17 | (0) |
| 2015–2016 | → FC Liefering | 16 | (0) |
| 2017–2021 | RB Leipzig | 112 | (4) |
| 2021– | Bayern München | 96 | (4) |
Maajoukkue
| 2014 | Ranska U16 | 3 | (0) |
| 2014–2015 | Ranska U17 | 12 | (0) |
| 2015–2016 | Ranska U18 | 10 | (1) |
| 2016–2017 | Ranska U19 | 6 | (0) |
| 2018–2019 | Ranska U21 | 15 | (0) |
| 2020– | Ranska | 28 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. joulukuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. joulukuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Ranska.Jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Qatar 2022 | jalkapallo |  |
Dayotchanculle Upamecano (s. 27. lokakuuta 1998 Évreux) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Münchenia. Oikeajalkainen Upamecano on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Upamecano siirtyi heinäkuussa 2015 Valenciennesin juniorijoukkueesta itävaltalaiseen Red Bull Salzburgiin. Hän pelasi seuran farmijoukkueessa FC Lieferingissä Erste Ligassa 16 ottelua. Seuran edustusjoukkueessa Itävallan Bundesliigassa hän teki debyyttinsä maaliskuussa 2016 SV Mattersburgia vastaan. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 17 liigaottelua, neljä peliä Eurooppa-liigassa ja yhden ottelun Mestarien liigan karsinnoissa. Salzburg voitti liigamestaruuden kausilla 2015–2016 ja 2016–2017.
Upamecano siirtyi Saksan Bundesliigan RB Leipzigiin kymmenellä miljoonalla eurolla tammikuussa 2017. Hän pelasi seurassa 4,5 kauden aikana 112 liigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 20 ja Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua. Kesällä 2021 hän siirtyi Bayern Müncheniin. Hän on kesään 2024 mennessä pelannut Bayernissa 82 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia ja antanut kahdeksan maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän on pelannut 25 ottelua. Hän voitti Saksan-mestaruuden 2021–2022 ja 2022–2023 sekä DFL-Supercupin 2021 ja 2022.
Maajoukkueura

Upamecano oli mukana voittamassa ikäluokan EM-kultaa Ranskan alle 17-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen kanssa vuonna 2015. Hän pelasi turnauksen kaikki kuusi ottelua, ja hänet valittiin noiden kilpailuiden tähdistöjoukkueeseen. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi neljä ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Ranskan miesten maajoukkueessa Upamecano pelasi kolme ottelua syys-lokakuussa 2020. Toisessa, Kansojen liigaan kuuluneessa ottelussa Kroatiaa vastaan hän teki maalin. Hän pelasi Ranskan hopeajoukkueessa MM-kilpailuissa 2022 viisi ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Hän pelasi täydet 120 minuuttia loppuottelussa Argentiinaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täyden peliajan välieriin yltäneen joukkueensa kaikissa kuudessa ottelussa. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 28 A-maaottelua ja tehnyt kaksi maalia, joista toisen maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan.
Saavutukset

Maajoukkue
MM-kilpailut: hopeaa 2022
Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailut: kultaa 2015
Henkilökohtainen
Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuiden tähdistöjoukkue 2015
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dayot Upamecano Wikimedia Commonsissa
Bayern München – Saksan Bundesliiga
1 Neuer |
2 Upamecano |
3 Kim |
6 Kimmich |
7 Gnabry |
8 Goretzka |
9 Kane |
10 Sané |
11 Coman |
15 Dier |
16 Palhinha |
17 Olise |
18 Peretz |
19 Davies |
20 Ibrahimović |
21 Itō |
22 Guerreiro |
23 Boey |
25 Müller |
26 Ulreich |
27 Laimer |
28 Buchmann |
39 Tel |
42 Musiala |
44 Stanišić |
45 Pavlović |
46 Vidović |
Valmentaja Kompany
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Lloris |
2 Pavard |
3 Disasi |
4 Varane |
5 Koundé |
6 Guendouzi |
7 Griezmann |
8 Tchouaméni |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Kolo Muani |
13 Fofana |
14 Rabiot |
15 Veretout |
16 Mandanda |
17 Saliba |
18 Upamecano |
19 Benzema |
20 Coman |
21 L. Hernández |
22 T. Hernández |
23 Areola |
24 Konaté |
25 Camavinga |
26 Thuram |
Valmentaja Deschamps
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Samba |
2 Pavard |
3 Mendy |
4 Upamecano |
5 Koundé |
6 Camavinga |
7 Griezmann |
8 Tchouaméni |
9 Giroud |
10 Mbappé |
11 Dembélé |
12 Kolo Muani |
13 Kanté |
14 Rabiot |
15 Thuram |
16 Maignan |
17 Saliba |
18 Zaïre-Emery |
19 Fofana |
20 Coman |
21 Clauss |
22 Hernández |
23 Areola |
24 Konaté |
25 Barcola |
Valmentaja Deschamps
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Julius Grotenfelt
Aiheesta muualla

Kautto, Timo: / Grotenfelt, Julius (1859–1929). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: August Nybergh | Korkeimman oikeuden presidentti 1920–1929 | Seuraaja: Frans Pehkonen |
| n k  Korkeimman oikeuden presidentit |
| --- | --- | --- |
:  Nybergh  Grotenfelt  Pehkonen  Neovius  Möller  Tarjanne  Piipponen  Hannikainen  Olsson  Heinonen  Sevón  Koskelo  Esko  Leppänen 
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1910–1911 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Aschan  Björk  von Born  Bäck  Estlander  Granfelt  Grotenfelt  Gädda  Hjelt  Hallberg  Inborr  Lindelöf  Mechelin  Neovius  Neovius  Nordlund  Nybergh  Roos  Rosenqvist  Schybergson  Sohlberg  Storbjörk  Sundblom  Söderholm  von Troil  Wrede 
| n k Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1911–1914 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Björk  von Born  Bäck  Estlander  af Forselles  Granfelt (1912–1914)  Grotenfelt  Gädda  Hedberg  Hjelt  Inborr  Lindelöf  Mechelin  Neovius  Nordlund (1911–1912)  Nybergh  Roos  Rosenqvist  Schybergson  Sohlberg  Storbjörk  Sundblom  Söderholm  Strömberg  von Troil  Tåg  Wrede 
Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat 1910–1911 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Björk  Bäck  Grotenfelt  Inborr  Lahdensuo  Malkamäki  Malmivaara  Storbjörk  Tokoi  Torppa 
| n k Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat 1911–1914 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (10):  Björk  Bäck  Grotenfelt  Herttua  Inborr  Lahdensuo  Malmivaara  Storbjörk  Tokoi  Torppa 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Olavi Järvi

Olavi Edvard Järvi (2. tammikuuta 1918 Helsinki – 8. heinäkuuta 1994 Al Haurin Grande, Espanja) työskenteli useiden suomalaisten aikakauslehtien päätoimittajana.
Henkilöhistoria

Olavi Järven vanhemmat olivat kauppias Juho Järvi ja Sigrid Maria Myllyoja ja puoliso vuodesta 1943 Sirkka Sinikka Nevalainen. Järvi tuli ylioppilaaksi 1937. Seuran toimittaja ja toimitussihteeri hän oli 1944–1946 ja päätoimittaja 1954–1961. Kustannusyhtiö Mantereen toimistopäällikkö ja 100-julkaisun päätoimittaja Järvi oli 1946–1949, Miesten Kesken -lehden päätoimittaja 1949–1951, Suomen Autoklubin tiedotuspäällikkö ja Moottorin päätoimittaja 1952–1954, Koti-Postin päätoimittaja 1961–1976 ja vielä nuorisolehti Jipon päätoimittaja vuodesta 1977. Hän oli myös Lipeäkala-julkaisun toimittajia 1947–1953, samoin kuin suomentaja, joka julkaisi tietoteoksia, novelleja ja pakinoita.
Julkaisuja

Upsalan maisterit, 1943, Clas Gullman, suom. Olavi Järvi
Armeliaisuuden saari: viisi miestä ja yksi nainen autiolla saarella, 1944, Theodore Pratt, suom. Olavi Järvi
Miehen kirja: käytöstavat, pukeutuminen, pöydän antimet, 1953, Veikko Karumo, Olavi Järvi
Autoilun avain: uusinta autosta ja sen ajosta, 1953, Bertil Björkman, suom. Olavi Järvi
Autojen kirja, 1958, Bo Rosén, Bertil Björkman, suomalaisen laitoksen toim. Olavi Järvi
Miehen etikettikirja, 1965, Veikko Karumo ja Olavi Järvi
Kellokosken VPK 50 vuotta: kertomus toiminnasta 1926–1976, 1976
Parhaat pilapiirtäjämme, 1979
Bengt Carlson

Bengt Carlson johtaa ruotsinkielisten laulu- ja soittojuhlien suurta juhlakuoroa Pietarsaaressa 1937.
Bengt Ivar Carlson (26. huhtikuuta 1890 Tammisaari – 21. syyskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja.
Henkilöhistoria

Carlsonin vanhemmat olivat Edvard Carlson ja Augusta Lundholm. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1914–1928 oli Anna Malmberg ja toinen vuodesta 1929 Saga Wilhelmina Stenius. Carlson pääsi ylioppilaaksi 1909, opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1900–1913 ja teki opintomatkan Pariisiin 1913–1914. Hän oli Helsingin kaupunginorkesterissa alttoviulisti 1914–1923 ja toimi Helsingin musiikkiopiston opettajana vuodesta 1916. Carlson johti Akademiska Sångföreningeniä 1920–1946, Svenska Oratorieföreningeniä vuodesta 1921 ja mieskuoro Muntra Musikanteria 1923–1950. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1948. Sävellyskonsertit Carlson piti Helsingissä 1913 ja 1930.
Sävellyksiä

Carlsonin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, promootiokantaatti Templet, Helsingin 400-vuotisjuhlahymni sekä kuorolauluja:
Pianotrio, 1912
Jousikvartetto, 1913
Viulusonaatti es-molli, 1918
Kantaatteja sekakuorolle: Mot sommaren (1924), Templet (1927), Mikael Agricolan kirkon vihkiäiskantaatti (1935), Porvoon ruotsalaisen talon vihkiäiskantaatti 1935
Mieskuorolle ja orkesterille Den drömda armén (1920), Järnets lof (1921), Res dig (1923) ja Sång (1930)
Kolme yksinlaulua, kymmenkunta sekakuoro- ja noin 15 mieskuorolaulua
Impromptu ja Nocturne viululle ja pianolle.
Aiheesta muualla

Carlson, Bengt hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Yrjö V (Hannover)

| Yrjö V |
| --- | --- |
 Yrjö V, Conrad L’Allemandin maalaama muotokuva vuodelta 1861.
Hannoverin kuningas
Valtakausi:  18. marraskuuta 1851 – 20. syyskuuta 1866
Edeltäjä:  Ernst August

Syntynyt:  27. toukokuuta 1819 Berliini, Preussi
Kuollut:  12. kesäkuuta 1878 Pariisi, Ranska
Puoliso:  Maria Saksi-Altenburg
Lapset:  Ernst August Frederika Marie
Koko nimi:  George Frederick Alexander Charles Ernest Augustus
Suku:  Hannover
Isä:  Ernst August
Äiti:  Friederike von Mecklenburg-Strelitz
Nimikirjoitus:  
Yrjö V (saks. Georg; 27. toukokuuta 1819 Berliini, Preussi – 12. kesäkuuta 1878 Pariisi, Ranska) oli viimeinen Hannoverin kuningas vuosina 1851–1866.
Suku, avioliitto ja sokeus

Yrjö V:n isä oli Englannin kuningasperheeseen kuulunut Cumberlandin herttua Ernst August, josta vuonna 1837 tuli Hannoverin kuningas, ja äiti prinsessa Friederike von Mecklenburg-Strelitz. Englannin kuninkaat Yrjö IV ja Vilhelm IV olivat Yrjö V:n setiä ja Preussin kuningatar Luise hänen tätinsä.
Yrjö menetti lapsena sairauden seurauksena näön vasemmasta silmästään ja vuonna 1833 onnettomuuden seurauksena myös oikeasta. Myös hänen isänsä oli menettänyt toisen silmänsä näön sodassa. Normaalisti täysin sokea perillinen olisi syrjäytetty kruununperimysjärjestyksessä, mutta kuningas Ernst Augustilla ei ollut muita poikia. Isä määräsi vuonna 1842, että valtiollisissa asioissa Yrjön allekirjoituksen varmentaisi aina kaksi todistajaa, jotka valittaisiin kahdentoista luotetun henkilön joukosta. Sokeudesta seuranneen ulkomaailmasta eristymisen on arveltu myötävaikuttaneen siihen, että Yrjö kehitti epärealistisen kuvitelman Welfien ikivanhan dynastian nostamisesta uuteen loistoon ja mahtiin, mikä saneli hänen uhmakkaan politiikkansa.
Yrjö nai vuonna 1843 Saksi-Altenburgin prinsessa Marian, jonka isä oli Saksi-Altenburgin herttua Joosef. Heille syntyi yksi poika, Cumberlandin herttua Ernst August, sekä kaksi tytärtä.
Hallitsijana ja maanpaossa

Noustuaan isänsä kuoltua marraskuussa 1851 valtaistuimelle Yrjö V nimitti taantumuksellisesta henkilöistä kootun hallituksen ja sivuutti valtiopäivien mielipiteet. Vuonna 1855 hän kumosi vuoden 1848 edistyksellisen perustuslain ja palautti voimaan huomattavasti vanhoillisemman vuoden 1840 perustuslain. Uskonnollisissa kysymyksissä hän edusti jyrkkää puhdasoppisuutta. Opposition vahvistuttua Yrjö joutui syksyllä 1865 nimittämään liberaalin hallituksen.
Yrjö V vastusti Preussin vaikutusvallan kasvua Saksassa. Vuoden 1866 Preussin–Itävallan sodan puhjettua hän asettui Itävallan puolelle ja antoi vastoin valtiopäivien tahtoa kieltävän vastauksen Preussin vaatimukseen Hannoverin puolueettomuudesta. Tämän seurauksena Preussi julisti sodan 16. kesäkuuta ja löi Hannoverin armeijan vain kahdessa viikossa. Hannover antautui 29. kesäkuuta, ja 20. syyskuuta koko maa ilmoitettiin liitetyksi Preussiin.
Valtakuntansa menettänyt Yrjö asui loppuikänsä maanpaossa, aluksi Itävallan Schönbrunnin linnassa ja Gmundenissa ja vuodesta 1874 Ranskassa. Kuoltuaan hänet haudattiin Windsorin linnan Pyhän Yrjön kappeliin Englantiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yrjö V (Hannover) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Stéfanos Ntoúskos

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stéfanos Ntoúskos Välimeren kisojen kultamitalistina 2018. |  Stéfanos Ntoúskos Välimeren kisojen kultamitalistina 2018. |  Stéfanos Ntoúskos Välimeren kisojen kultamitalistina 2018. |  |
Maa:   Kreikka
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | yksikkö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 2022 | yksikkö |  |
|  Hopeaa | Bled 2023 | yksikkö |  |
|  Hopeaa | Szeged 2024 | yksikkö |  |
Stéfanos Ntoúskos (kreik. Στέφανος Ντούσκος, s. 29. maaliskuuta 1997 Ioánnina) on kreikkalainen soutaja, yksikkösoudun olympiavoittaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen.
Ntoúskos sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kuudenneksi kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Hän voitti yksikön kultaa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa yli sekunnin erolla hopeamitalisti Kjetil Borsciin.
MM-kilpailuissa Ntoúskos on ollut yksikössä neljäs vuonna 2023 ja kuudes vuonna 2022.
Ntoúskos on saavuttanut EM-kilpailujen yksikössä hopeaa vuosina 2022, 2023 ja 2024 sekä sijoittunut neljänneksi 2021 ja viidenneksi 2020. Lisäksi hän on sijoittunut EM-kilpailujen pariairokaksikossa neljänneksi 2018 sekä kevyessä pariairokaksikossa kuudenneksi 2015.
Ntoúskos saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa kevyessä perämiehettömässä kaksikossa hopeaa vuonna 2016 ja pronssia 2015. Yksikössä hän sai hopeaa 2019.
Ntoúskos oli olympiatulen ensimmäinen kantaja sen lähtiessä huhtikuussa 2024 Kreikasta kohti Pariisin olympialaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stéfanos Ntoúskos Wikimedia Commonsissa
Luettelo maailman pisimmistä asioista

Tämä on luettelo asioista, jotka ovat alallaan maailman pisimpiä.
Asuinrakennus, Karl-Marx-Hof
Auto, ks. Autoilun ennätykset
Eläin,  Isolimamato
Huvijahti, ks. Luettelo pisimmistä moottoroiduista jahdeista
Hyönteinen, Phobaeticus chani
Ihminen,  Sultan Kösen (elävistä) ja Robert Wadlow
Joki, ks. Luettelo joista pituuden mukaan
Käärme, Verkkopyton
Mäkihyppy, ks. Luettelo pisimmistä mäkihypyistä
Musiikkivideo,  Michael Jackson’s Ghosts
Puu,  Hyperion
Rantaviiva,  Kanada
Rautatietunneli, ks. Luettelo maailman pisimmistä rautatietunneleista
Riippusilta,  1915 Çanakkalen silta
Tunneli, Delawaren vesitunneli
Vuorijono,  Andit
Chesterfield FC

| Chesterfield FC |
| --- | --- |

Koko nimi:  Chesterfield Football Club
Lempinimet:  The Spireites
Perustettu:  1866
Entiset nimet:  Chesterfield Municipal FC
Kaupunki:  Chesterfield
Kotiareena:  Technique Stadium
– kapasiteetti:  10 504
Sarjataso:  Englannin 5. sarjataso
Puheenjohtaja:  Mike Goodwin
Päävalmentaja:  James Rowe
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chesterfield Football Club on vuonna 1866 perustettu englantilainen jalkapalloseura. Chesterfield pelaa Englannin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Kansallisliigassa. Joukkue on parhaimmillaan pelannut Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösliigassa. Joukkueen arvo on noin 2 miljoonaa euroa.
Chesterfieldin vastustajiin kuuluu muita Etelä-Yorkshiren seuroja, kuten Rotherham United, Sheffield United sekä Sheffield Wednesday. Seuran päävastustaja on nottinghamshireläinen Mansfield Town FC.lähde?
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chesterfield FC Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chesterfield F.C.
Käännös suomeksi
Ruotsin hallitsija

| Ruotsin kuningas |
| --- | --- |
 Sveriges Konung
 Ruotsin suuri valtionvaakuna
 
 Nykyinen Kaarle XVI Kustaa 15. syyskuuta 1973 lähtien
Puhuttelu:  "Teidän Majesteettinne"
Virka-asunto:  Tukholman kuninkaanlinna Drottningholmin linna
Kauden pituus:  elinikäinen
Perustettu:  970
Ensimmäinen:  Eerik Voittoisa
Kotisivut:  kungahuset.se/
Ruotsin hallitsija on Ruotsin kuningaskunnan valtionpäämiehenä toimiva kuningas tai kuningatar. Maan nykyinen hallitsija on kuningas Kaarle XVI Kustaa, joka nousi valtaistuimelle 15. syyskuuta 1973. Hänestä tuli vuonna 2018 Ruotsin pisimpään valtaistuimella istunut hallitsija.
Ruotsi on perustuslaillinen monarkia ja nykyään vahvasti parlamentaarinen maa, eikä sen kuninkaalla vuoden 1974 perustuslain astuttua voimaan ole ollut enää edes muodollista toimeenpanovaltaa, vaikkakin hän on ulkoasiainlautakunnan puheenjohtaja. Kuitenkin monarkialla on Ruotsissa voimakas suosio, kuninkaalla on laaja vaikutusvalta ja hän on perustuslain mukaan kansakunnan yhtenäisyyden ja perinteiden elävä symboli. Ruotsin hallitsijalle on annettu perustuslain nojalla täysi koskemattomuus eikä hallitsijaa voi syyttää mistään rikoksesta. Ylin poliittinen vallankäyttäjä Ruotsissa on pääministeri.
Vaikka Ruotsin hallitsijalla on nimellisesti kaikkien puolushaarojen ylin sotilasarvo hän ei ole puolustusvoimien komentaja.