stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yasuo Suzuki
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936
Fuwa |
Horie |
S. Kamo |
T. Kamo |
Kawamoto |
Kim |
Matsunaga |
Nishimura |
Oita |
Sano |
Sasano |
Y. Suzuki |
Takahashi |
Takenokoshi |
Takeuchi |
Tatsuhara |
Ukon |
Valmentaja S. Suzuki
Välimeren ajo

| Välimeren ajo> Tiedot |
| --- | --- |
Ajankohta:  helmikuu
Alue:   Ranska, Provence-Alpit-Riviera
Paikalliset nimet:  Tour Méditerranéen (ranskaksi)
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI Europe Tour
Tyyppi:  etappikilpailu
Historia
Ensimmäinen:  1974
Kilpailuja yht.:  42 (vuoteen 2016 mennessä)
Viimeinen:  2016
Ensimmäinen voittaja:   Charly Rouxel
Eniten voittoja:   Gerrie Knetemann (3)
Viimeisin voittaja:   Andri Hrivko
Välimeren ajo (ransk. Tour Méditerranéen Cycliste Professionnel tai Tour Méditerranéen) oli maantiepyöräilyn ammattilaiskilpailu, joka ajettiin eteläisessä Ranskassa Välimeren läheisyydessä, Provence-Alpit-Rivieran hallintoalueella. Kilpailun etappeja ajettiin myös Italian Liguriassa. Helmikuussa käytävä kilpailu sisälti neljästä kuuteen etappia. Välimeren ajo järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974 ja vuodesta 2005 alkaen se oli osa UCI Europe Touria. Vuosina 1974–1977 kilpailu tunnettiin nimellä Trophée Méditerranéen. Kilpailua ei järjestetty taloudellisten vaikeuksien vuoksi 2015. Vuonna 2016 nelietappinen kilpailu järjestettiin nimellä La Méditerranéenne. Vuonna 2017 kilpailua ei järjestetty, koska kilpailun järjestäjä ei saanut moottoripyöräpoliiseja kilpailua varten.
Kilpailun kolmesti voittanut hollantilainen Gerrie Knetemann.
Välimeren ajon voitti useimmin Gerrie Knetemann, kaikkiaan kolme kertaa. Kilpailun voitti moni muukin pyöräilyn suurnimistä, kuten Eddy Merckx, Tony Rominger, Gianni Bugno, Laurent Jalabert, Michele Bartoli ja Paolo Bettini.
Suomalainen Jussi Veikkanen sijoittui kilpailussa toiseksi vuonna 2009.
Voittajat

| --- | --- |
 1974  Charly Rouxel  1975  Joseph Bruyère  1976  Roy Schuiten  1977  Eddy Merckx  1978  Gerrie Knetemann  1979  Michel Laurent  1980  Gerrie Knetemann  1981  Stefan Mutter  1982  Michel Laurent  1983  Gerrie Knetemann  1984  Jean-Claude Bagot  1985  Phil Anderson  1986  Jean-François Bernard  1987  Gerrit Solleveld  1988  Jan Nevens  1989  Tony Rominger  1990  Gerard Rué  1991  Phil Anderson  1992  Rolf Gölz  1993  Charly Mottet  1994  Davide Cassani  1995  Gianni Bugno:  1996  Frank Vandenbroucke  1997  Emmanuel Magnien  1998  Rodolfo Massi  1999  Davide Rebellin  2000  Laurent Jalabert  2001  Davide Rebellin  2002  Michele Bartoli  2003  Paolo Bettini  2004  Jörg Jaksche  2005  Jens Voigt  2006  Cyril Dessel  2007  José Iván Gutiérrez  2008  Aleksandr Botšarov  2009  Luis Leon Sanchez  2010  Rinaldo Nocentini  2011  David Moncoutié  2012  Jonathan Tiernan-Locke  2013  Thomas Lövqvist  2014  Steve Cummings  2015 ei järjestetty  2016  Andri Hrivko
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ranskaksi)
Waiting to Exhale (albumi)

| Waiting to Exhale OST Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Julkaistu: 14. marraskuuta 1995
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Babyface
 Tyylilaji: R&B
 Levy-yhtiö: Arista Records
Whitney Houstonin muut julkaisut
| The Bodyguard OST 1992 | Waiting to Exhale OST 1995 | The Preacher’s Wife OST 1996 |
Waiting to Exhale OST on vuoden 1995 samannimistä elokuvaa varten levytetty soundtrack-albumi, jolla esiintyy R&B:n ja soulin huippunimiä, kuten Aretha Franklin, Whitney Houston, Mary J. Blige ja Toni Braxton.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Exhale (Shoop, Shoop) (Whitney Houston)  | Babyface | Babyface | 3.24 |  |  |  |  |  |
| 2. | Why Does It Hurt So Bad (Whitney Houston)  | Babyface | Babyface | 4.37 |  |  |  |  |  |
| 3. | Let It Flow (Toni Braxton)  | Babyface | Babyface | 4.27 |  |  |  |  |  |
| 4. | It Hurts Like Hell (Aretha Franklin)  | Babyface | Babyface | 4.19 |  |  |  |  |  |
| 5. | Sittin’ Up in My Room (Brandy)  | Babyface | Babyface | 4.52 |  |  |  |  |  |
| 6. | This Is How It Works (TLC)  | Babyface, Lisa Lopes | Babyface | 5.00 |  |  |  |  |  |
| 7. | Not Gon’ Cry (Mary J. Blige)  | Babyface | Babyface | 4.57 |  |  |  |  |  |
| 8. | My Funny Valentine (Chaka Khan)  | Richard Rodgers, Lorenz Hart | Babyface | 4.06 |  |  |  |  |  |
| 9. | And I Gave My Love to You (Sonja Marie)  | Babyface, Sonja Marie | Babyface | 4.48 |  |  |  |  |  |
| 10. | All Night Long (SWV)  | Babyface | Babyface | 4.31 |  |  |  |  |  |
| 11. | Wey U (Chante Moore)  | Babyface | Babyface | 4.32 |  |  |  |  |  |
| 12. | My Love, Sweet Love (Patti LaBelle)  | Babyface | Babyface | 4.21 |  |  |  |  |  |
| 13. | Kissing You (Faith Evans)  | Babyface | Babyface | 3.23 |  |  |  |  |  |
| 14. | Love Will Be Waiting at Home (For Real)  | Babyface | Babyface | 5.59 |  |  |  |  |  |
| 15. | How Could You Call Her Baby (Shanna)  | Babyface | Babyface | 5.09 |  |  |  |  |  |
| 16. | Count on Me (Whitney Houston ja CeCe Winans)  | Babyface, Whitney Houston, Michael Houston | Babyface | 4.26 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 72.51 |  |  |  |  |  |
CDS – Kansanpuolue

| CDS – Kansanpuolue> CDS – Partido Popular |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1974
Johto:   Francisco Rodrigues dos Santos (pj.) 
Ideologia:  kansalliskonservatismi, kristillisdemokratia, konservatismi
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Toimisto:  Largo Adelino Amaro da Costa 5, 1149-063, Lissabon
Tasavallan kokous:  6 / 230
Euroopan parlamentti:  1 / 21
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan kansanpuolue – International Democrat Union
Kotisivu:  www.cds.pt
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
CDS – Kansanpuolue (port. CDS – Partido Popular, CDS–PP) on portugalilainen oikeistolainen puolue. Puolue on ideologialtaan konservatiivinen ja kristillinen. Puolue perustettiin 19. heinäkuuta 1974 Neilikkavallankumouksen aikana.
Wajih Sghaier

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. elokuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: puolustava kenttäpelaaja
Pituus: 187 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2008 |  Stade Tunisien  Espérance ST  CS Sfaxien  Al-Ittifaq  Stade Tunisien |  |
Maajoukkue
| 2003–2005 |  Tunisia | 10 (1) |
Wajih Sghaier (s. 7. elokuuta 1978) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi urallaan 10 maaottelua Tunisian maajoukkueessa.
Saavutukset

Tunisian cup: 2003
Tunisian liigacup: 2002
Arabian cup voittajien cup: 2002
Walesin naisten jääkiekkomaajoukkue

Walesin naisten jääkiekkomaajoukkue on edustanut Walesia naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on otellut Ison-Britannian alle 18-vuotiaiden naisten jääkiekkomaajoukkuetta vastaan.
Caram Costanzo

| Caram Costanzo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  tuottaja, apu-säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  Hard rock, rock, instrumentaali, heavy metal
Levy-yhtiöt:  Geffen
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Caram Costanzo (oik. Caramino Constanzino) on yhdysvaltalainen tuottaja, ja apu-säveltäjä.[lähde? ] Hän on toimii tällä hetkellä Guns N' Rosesin apu-säveltäjänä. Hän on ollut säveltämässä bändin Chinese Democracy levyltä kappaleita: Shackler's Revenge ja Scraped. Costanzo tuotti albumia jo vuodesta 1991 alkaen jolloin sitä aletiin äänittää. Albumin myötä Costanzo nousi myös suuremman yleisön tietoisuuteen. Constanzon tyyli on enimmäkseen rockia, ja metallia.
Diskografia

Pearl Jam - "One" (harvinainen limited edition)
Guns N' Roses - Chinese Democracy
William Aiton

| William Aiton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1731 Hamilton, Lanarkshire, Skotlanti
Kuollut: 2. helmikuuta 1793 Lontoo
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Kasvitiede
   
William Aiton (1731 Hamilton, Lanarkshire, Skotlanti – 2. helmikuuta 1793 Lontoo) oli skotlantilainen kasvitieteilijä ja puutarhuri. Hän oli Kew Gardens -puutarhan ensimmäinen hoitaja ja sen kehittäjä.
Elämä ja ura

Aiton syntyi pienessä kylässä Hamiltonin lähellä Lanarkshiressä ja perehdytettiin lapsena puutarhurin työhön. Vuonna 1754 hän tuli Lontooseen etsimään työtä, ja Chelsea Physic Garden -puutarhan silloinen puutarhuri Philip Miller palkkasi hänet apulaiseksi. Vuonna 1759 hänet nimitettiin ensimmäiseksi hoitajaksi Kewin kasvitieteelliseen puutarhaan, joka oli tuolloin Walesin leskiprinsessa Augustan omistuksessa. Aiton nosti pian puutarhan aseman merkittäväksi, loi sen arvostetun maineen ja kartutti sen kokoelmia. Vuonna 1783 hänet ylennettiin Kew'n ja Richmondin kuninkaallisten metsästys- ja huvipuutarhojen johtajaksi, ja hän säilytti samalla entisen virkansa. Samalla Yrjö III rakennutti hänelle talon Kew'hen. Vuonna 1789 hän julkaisi teoksen Hortus Kewensis, joka on luettelo Kewin kuninkaallisessa puutarhassa viljellyistä kasveista. Tähän arvostettuun teokseen, joka sisältää 5 600 kasvin luettelon, hän käytti suuren osan vapaa-ajastaan yli kuudentoista vuoden ajan. Toinen painos ilmestyi vuosina 1810–1813 viitenä niteenä Aitonin vanhimman pojan William Townsend Aitonin toimittamana. Hän sai apua Daniel Solanderilta, Joseph Banksin herbaarion silloiselta kuraattorilta, jolle Kew'n ja muiden tärkeiden puutarhojen kasvit lähetettiin nimettäviksi. Jonas Dryander, Banksin toinen avustaja, auttoi myös Aitonia. Kuoltuaan William Aitonin seuraajaksi Kewin johtajaksi tuli hänen poikansa William Townsend Aiton. Hänen toinen poikansa John Townsend Aiton vastasi Windsorin kuninkaallisesta puutarhasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Aiton Wikimedia Commonsissa
World Series of Poker 2017

World Series of Poker 2017 oli 48. WSOP-tapahtuma. Tapahtuma järjestettiin 30. toukokuuta 2017 alkaen ja tapahtuman päätöspäivä oli 17. heinäkuuta 2017. Tapahtuman pääturnaus pelattiin 8.–17. heinäkuuta 2017. Kaikki tapahtuman turnaukset pelattiin Rio All Suite Hotel and Casinolla Las Vegasissa.
Turnauksen osallistui yli 7 200 pelaajaa, joista voittajaksi selviytyi lopulta yhdysvaltalainen Scott Blumstein. Hänen voittosummansa oli 8,15 miljoonaa dollaria.
Caracol Televisión

| Caracol Televisión |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  28. elokuuta 1969 (tuotantoyhtiö)   10. heinäkuuta 1998 (televisiokanava)
Omistaja:  Grupo Valorem
Tunnuslause:  	Tú nos ves, Caracol te ve
Maa:   Kolumbia
Näkyvyysalue:  Valtakunnallinen
Pääkonttori:  Bogotá
Kotisivu:  caracoltv.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Caracol Televisión on kolumbialainen televisiokanava, joka on perustettu vuonna 1998. Caracol on Grupo Valoremin omistuksessa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (espanjaksi)
Caesarea

Caesarea (lat.; m.kreik. Καισάρεια, Kaisareia) oli usean muinaisten roomalaisten perustaman kaupungin nimi. Ne oli nimetty Rooman keisari Augustuksen mukaan.
Caesarea Maritima (Caesarea Palestinae , ”Kesarea”) nykyisessä Israelissa
Caesarea, nykyinen kaupunki Israelissa
Caesarea Philippi (”Filippoksen Kesarea”) nykyisessä Israelissa
Caesarea ad Anazarbum (myös Justinianopolis, Anazarba, Agacli), Kilikia, nykyinen Turkki
Caesarea, Kappadokia (nykyinen Kayzeri, Turkki)
Caesarea (nykyinen Cherchell, Algeria)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cesarea”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Caracciolo-luokka

| Caracciolo-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  3 500 t
Pituus:  210 m
Leveys:  29 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  105 000 shp (78 MW)
Nopeus:  28 solmua (52 km/h)
Miehistöä:  1 480
Aseistus
Meritorjunta:  8 × 380 mm/L40 -tykkiä 12 × 152 mm/L45 -tykkiä 8 × 450 mm tai 533 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  12 × 40 mm/L39 -ilmatorjuntatykkiä
Caracciolo-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston vuosina 1912–1913 suunnittelema neljän taistelulaivan muodostama alusluokka, joka tilattiin 1914. Ne eivät kuitenkaan koskaan valmistuneet ja ainoastaan yksi laskettiin vesille ennen romuttamista.
Alusten piti vastata Britannian kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth -luokan aluksia ja ne olivat samalla vastine Itävalta-Unkarin laivaston Ersatz Monarch -luokalle.
Alukset

Insinöörikontra-amiraali Edgardo Ferratin suunnittelemat alukset piti aseistaa kahdellatoista 15 tuuman ja kahdellakymmenellä kuuden tuuman tykillä. Teräksen ja muun materiaalin puute sekä laivaston hävittäjien, sukellusveneiden ja keveiden alusten tarve pakottivat laivaston luopumaan taistelulaivojen valmistuksesta. Caracciolon valmistus keskeytettiin maaliskuussa 1916, jolloin 900 tonnia aluksen rungosta oli tehty. Työtä jatkettiin lokakuussa 1919 ja alus saatettiin vesillelasku kuntoon. Aluksen runko myytiin 25. lokakuuta 1920 Navigazione Generale Italiana varustamolle, joka suunnitteli sen muuttamista rahtialukseksi. Työt aluksella kuitenkin keskeytettiin ja runko romutettiin. Colombon työt keskeytettiin maaliskuussa 1916, jolloin 12,5 prosenttia rungosta oli rakennettu ja viisi prosenttia koneista tehty. Aluksen työstä oli tehty kaikkiaan noin 5,5 prosenttia. Colonnan ja Morosinin työt keskeytettiin lähes heti kölinlaskun jälkeen. Aluksista oli ollut tarkoitus ottaa palvelukseen kolme ensimmäistä 1917 ja neljäs 1918.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Francesco Caracciolo | Castellamare di Stabia | 12. lokakuuta 1914 | 12. toukokuuta 1920 | ei | romutettu |
| RN Francesco Morosini | Orlando | 27. kesäkuuta 1915 | ei | ei | romutettu |
| RN Cristoforo Colombo | Ansaldo, Genova | 14. maaliskuuta 1915 | ei | ei | romutettu |
| RN Marcantonio Colonna | Cantieri navali Odero, Sestri Ponente | 3. maaliskuuta 1915 | ei | ei | romutettu |
Vuoden 1950 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 1950 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 34 maata, joista 14 pääsi mukaan Brasiliassa pelattavaan MM-turnaukseen. Isäntämaa Brasilia ja hallitseva mestari Italia pääsivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa.
Maat jaettiin 10 lohkoon siten, että lohkoissa 1–6 pelasivat Euroopan maat sekä Syyria ja Israel. Lohkoissa 7–9 Pohjois- ja Etelä-Amerikan maat ja lohkossa 10 Aasian maat. Afrikasta yksikään maa ei osallistunut karsintoihin.
MM-kilpailuihin selviytyneistä maista Skotlanti, Intia ja Turkki eivät osallistuneet turnaukseen, jolloin MM-kilpailuissa pelasi vain 13 maata.
Vuoteen 1950 saakka oli kaksi jalkapallomaajoukkuetta, jotka käyttivät nimeä Irlanti, kahden eri liiton alaisuudessa. Molemmat, pohjoisirlantilainen Irish Football Association ja Irlannin tasavallan Football Association of Ireland katsoivat edustavansa koko Irlantia ja valitsivat pelaajia koko saaren alueelta. Tällöin muutamat pelaajat pelasivat molemmissa maajoukkueissa. Neljä pelaajaa – Tom Aherne, Reg Ryan, Davy Walsh ja Con Martin – edustivat kyseisessä MM-karsinnassa molempia joukkueita. Tämän jälkeen laadittiin sääntö siitä, että pohjoisirlantilaiset pelaajat saivat edustaa vain Pohjois-Irlantia ja Irlannin tasavallan pelaajat vain Irlannin tasavaltaa. Vuonna 1953 FIFA määräsi molemmat luopumaan nimestä Irlanti, jonka jälkeen FAI:n joukkue tunnetaan virallisella nimellä Irlannin tasavalta, ja IFA:n joukkue puolestaan nimellä Pohjois-Irlanti.
Lohko 1

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Englanti | 3 | 3 | 0 | 0 | 11 | 1 | 6 |
|  Skotlanti | 3 | 2 | 0 | 1 | 11 | 7 | 4 |
|  Irlanti | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 11 | 2 |
|  Wales | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 7 | 0 |
Englanti ja Skotlanti selviytyivät MM-kilpailuihin, mutta myöhemmin Skotlanti luopui kisapaikastaan.
Lohko 2

1.kierros
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Turkki | 1 | 1 | 0 | 0 | 7 | 1 | 2 |
|  Syyria | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 7 | 0 |
Syyria luovutti toisen ottelun ja Turkki selviytyi toiselle kierrokselle.
2.kierros
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Turkki: Selviytyi MM-kilpailuihin, mutta luopui.
 Itävalta: Luopui karsinnoista.
Turkki selviytyi MM-kilpailuihin, mutta maa luopui myöhemmin kisapaikastaan. FIFA tarjosi vapaaksi jäänyttä paikkaa Portugalille, mutta maa kieltäytyi. FIFA päätti lopulta jättää paikan täyttämättä.
Lohko 3

1.kierros
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Jugoslavia | 2 | 2 | 0 | 0 | 11 | 2 | 4 |
|  Israel | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 11 | 0 |
Jugoslavia selviytyi toiselle kierrokselle.
2.kierros
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ranska | 2 | 0 | 2 | 0 | 2 | 2 | 2 |
|  Jugoslavia | 2 | 0 | 2 | 0 | 2 | 2 | 2 |
Maat päätyivät tasapisteisiin, jolloin järjestettiin uusintaottelu puolueettomalla kentällä.
Jugoslavia selviytyi MM-kilpailuihin. FIFA myönsi kisapaikan myös Ranskalle, mutta maa kieltäytyi.
Lohko 4

1.kierros
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Sveitsi | 2 | 2 | 0 | 0 | 8 | 4 | 4 |
|  Luxemburg | 2 | 0 | 0 | 2 | 4 | 8 | 0 |
Sveitsi selviytyi toiselle kierrokselle.
2.kierros
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Sveitsi: Selviytyi MM-kilpailuihin
 Belgia: Luopui MM-karsinnoista
Belgia luopui ja Sveitsi selviytyi MM-kilpailuihin.
Lohko 5

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ruotsi | 2 | 2 | 0 | 0 | 6 | 2 | 4 |
|  Irlanti | 4 | 1 | 1 | 2 | 6 | 7 | 3 |
|  Suomi | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 4 | 1 |
Suomi luopui karsinnoista karsintojen ollessa vielä kesken. Irlannille tarjottiin paikkaa MM-kilpailuissa, mutta maa kieltäytyi. Ruotsi selviytyi MM-kilpailuihin.
Lohko 6

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja | 2 | 1 | 1 | 0 | 7 | 3 | 3 |
|  Portugali | 2 | 0 | 1 | 1 | 3 | 7 | 1 |
Espanja selviytyi MM-kilpailuihin. Portugali kutsuttiin myös mukaan, mutta maa kieltäytyi.
Lohko 7

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Chile: Selviytyi MM-kilpailuihin
 Bolivia: Selviytyi MM-kilpailuihin
 Argentiina: Luopui MM-karsinnoista
Argentiina luopui, jolloin Bolivia ja Chile selviytyivät otteluitta MM-kilpailuihin.
Lohko 8

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Paraguay: Selviytyi MM-kilpailuihin
 Uruguay: Selviytyi MM-kilpailuihin
 Ecuador: Luopui MM-karsinnoista
 Peru: Luopui MM-karsinnoista
Ecuador ja Peru luopuivat, ja Uruguay ja Paraguay selviytyivät otteluitta MM-kilpailuihin.
Lohko 9

Karsintalohko 9 oli samalla Pohjois-Amerikan mestaruusturnaus (North American Nations Cup). Kaikki ottelut pelattiin Méxicossa, Meksikossa.
| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Meksiko | 4 | 4 | 0 | 0 | 17 | 2 | 8 |
|  Yhdysvallat | 4 | 1 | 1 | 2 | 8 | 15 | 3 |
|  Kuuba | 4 | 0 | 1 | 3 | 3 | 11 | 1 |
Meksiko ja USA selviytyivät MM-kilpailuihin.
Lohko 10

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Intia: Selviytyi MM-kilpailuihin
 Burma: Luopui MM-karsinnoista
 Indonesia: Luopui MM-karsinnoista
 Filippiinit: Luopui MM-karsinnoista
Burma, Filippiinit ja Indonesia luopuivat, jolloin Intia selviytyi otteluitta MM-kilpailuihin. Intia kuitenkin vetäytyi MM-kilpailuista.
Bob Halkidis

| Bob Halkidis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1966 Toronto, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  93 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–2001
Seurat:  Buffalo Sabres (NHL) Rochester Americans (AHL) New Haven Nighthawks (AHL) Los Angeles Kings (NHL) Phoenix Roadrunners (IHL) Toronto Maple Leafs (NHL) St. John's Maple Leafs (AHL) Milwaukee Admirals (IHL) Adirondack Red Wings (AHL) Detroit Red Wings (NHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Atlanta Knights (IHL) Indianapolis Ice (IHL) New York Islanders (NHL) Utah Grizzlies (IHL) Carolina Monarchs (AHL) Winston-Salem Icehawks (UHL) HIFK (SML) Kölner Haie (DEL) SKA Pietari (RSL) Greensboro Generals (ECHL) Newcastle Jesters (BISL)
NHL-varaus:  81. varaus, 1984 Buffalo Sabres
Robert Halkidis (s. 5. maaliskuuta 1966 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi NHL-urallaan 256 runkosarjaottelua ja teki niissä tehot 8+32=40. Jäähyminuutteja fyysinen puolustaja keräsi 825. Halkidis oli tappelija.
Ura

Halkidis pelasi vuodet 1982–1985 OHL-joukkue London Knightsissa. Kaudella 1984–1985 hänet palkittiin kauden parhaana puolustajana Max Kaminsky Trophyllä ja valittiin tähdistökentälliseen. Halkidis pääsi keväällä 1985 pelaamaan myös NHL-pudotuspelejä Buffalo Sabresissa, joka varasi hänet neljännellä kierroksella vuonna 1984. Halkidis pelasi Buffalo Sabresin organisaatiossa, kunnes hänet kaupattiin Los Angeles Kingsiin marraskuussa 1989 vaihdossa Dale DeGrayhyn. Halkidis tappeli hänen ensimmäisessä NHL-ottelussaan Quebec Nordiquesin Paul Gillisiä vastaan 11. huhtikuuta 1985.
Kesällä 1991 Halkidis siirtyi Toronto Maple Leafsiin. Kaudeksi 1993–1994 hän siirtyi Detroit Red Wingsiin. Kaudella 1994–1995 Red Wings asetti Halkidisin waivers-listalle, josta Tampa Bay Lightning nappasi hänet helmikuussa 1995. Seuraavalla kaudella 1995–1996 puolestaan Lightning asetti Halkidisin waiversiin ja joulukuussa 1995 hän siirtyi Chicago Blackhawksiin. Halkidis ei kuitenkaan pelannut otteluakaan ylhäällä Blackhawksissa, vaan hän pelasi hetken IHL-joukkue Indianapolis Icessä. Helmikuussa 1996 hänet kaupattiin New York Islandersiin vaihdossa Danton Coleen. Halkidis siirtyi kaudeksi 1996–1997 Florida Panthersiin, mutta hän pelasi koko kauden AHL-joukkue Carolina Monarchsissa.
Halkidisin ura Pohjois-Amerikassa kului enimmäkseen farmiliigojen AHL:n ja IHL:n välillä. Hänen NHL-kautensa oli pisimmillään 1991–1992, kun Halkidis pelasi 46 ottelua. Kauden aikana hän keräsi myös yhden kauden jäähy-ennätyksensä 145 minuutillaan.
Halkidis aloitti kauden 1997–1998 UHL:ssä, mutta hän siirtyi loppukaudeksi jääkiekon SM-liigan HIFK:hon lokakuussa 1997. Tuolloin HIFK:n ulkomaalaiskiintiöön oli tullut tilaa Tim Berglandin saatua murtuman jalkaansa. Halkidis muistetaan HIFK:ssa erityisesti fanien suosikkina, josta osoituksena HIFK Fan Clubin jakaman Vuoden Kunkku-palkinnon voittaminen. Häntä pidetään eräänä HIFK:n kaikkien aikojen parhaista ulkomaalaishankinnoista. Kauden aikana Halkidis teki runkosarjan 29 ottelussa tehot 1+6=7 ja jäähyminuutteja tuli 133. Pudotuspeleissä Halkidis teki yhdeksässä ottelussa tehot 0+2=2 ja keräsi 14 jäähyminuuttia. Hänellä oli myös pudotuspelien paras +/- -lukema yhdessä Jokereiden Pasi Sormusen kanssa. Halkidis voitti kauden päätteeki Suomen mestaruuden.
Halkidis pelasi kauden 1998–1999 Saksassa, DEL-joukkue Kölner Haiessa. Kausi 1999–2000 oli välivuotta. Halkidis aloitti kauden 2000–2001 Venäjän superliigan HK SKA Pietarissa, mutta siirtyi yhdeksän ottelun jälkeen ECHL:ään marraskuussa 2000, josta matka jatkui joulukuussa Ison-Britannian Superliigan Newcastle Jestersiin. Halkidis lopetti uransa keväällä 2001.
Halkidis pitää tällä hetkellä jääkiekkokoulua Indian Trailin kaupungissa, Pohjois-Carolinassa.
Heinäkuussa 2013 Columbus Blue Jacketsin toimitusjohtaja Jarmo Kekäläinen nimitti Halkidisin yhdeksi seuran kykyjenetsijöistä. Miehiltä löytyy yhteistä historiaa, sillä Kekäläinen värväsi Halkidisn pelaamaan HIFK:hon vuonna 1997.