stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kun maailma elää (Kasevan albumi)
Kappaleet > B-puoli

Turhaan mua huudat – 2.02 (säv. Mikko Jokela, san. Asko Raivio)
Et voi jäädä nukkumaan – 3.35 (säv. Mikko Jokela, san. Asko Raivio)
Hän tulee taas – 1.38 (säv. ja san. Asko Raivio)
Kun maailma elää – 2.59 (säv. Mikko Jokela, san. Asko Raivio)
Pena – 2.17 (säv. ja san. Asko Raivio)
Monen vuoden jälkeen – 3.09 (säv. ja san. Asko Raivio)
Kappaleet > Vuoden 1992 ja 2022 painoksien bonuskappaleet

Ujo – 2.22 (singleltä Ujo / Ikävä (1978), säv. ja san. Asko Raivio)
Ikävä – 3.14 (singleltä Ujo / Ikävä (1978), säv. Mikko Jokela, san. Asko Raivio)
Kappaleet > Vuoden 2002 remasteroidun CD-painoksen bonuskappaleet

Ujo – 2.22
Ikävä – 3.14
Turhaan mua huudat – 1.54 (live YLE TV1:n Pop Liisa -ohjelmasta (13.9.1976))
Pena – 2.39 (live YLE TV1:n Pop Liisa - ohjelmasta (13.9.1976))
Kokoonpano

Nils Jokela – lyömäsoittimet
Jouko Järvinen – sähköbasso
Mikko Jokela – laulu (kappaleissa 1, 2 ja 4-11), taustalaulu (kappaleissa 2, 3 ja 7), 12-kielinen akustinen kitara
Asko Raivio – laulu (kappaleissa 1, 3-6 ja 8-11), taustalaulu (kappaleissa 2, 3 ja 7), 6-kielinen akustinen kitara
Tapio Rauma – laulu (kappaleessa ˝Turhaan mua huudat˝), taustalaulu (kappaleissa 1-3, 7, 8 ja 10), 6-kielinen sähkökitara
Otto - taustalaulu (kappaleessa ˝Joku jota rakastan˝)
Kokoonpano > Tuotanto

Henrik Otto Donner - tuottaja
Heikki Uusitupa - kannen suunnittelu ja valokuvat (SAFTRA)
Pauli Saastamoinen - CD-masterointi (Finnvox Oy)
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Loiri haastattelee Kasevaa syyskuussa 1976
Maakuntarykmentti

Maakuntarykmentit toimivat Ruotsin vallan aikana Suomessa 1600–1700 lukujen taitteessa.
Historia

1600–1617 Ruotsin vallan alaisuudessa Suomesta kirjattiin kaikki 15–60-vuotiaat terveet miehet sotilaaksi. Kirjauksen suoritti yleensä pitäjän pappi. Näistä sotaan osallistuneista joukoista käytettiin nimitystä "lippukunta".
Vuonna 1626 Ruotsin armeija joutui uudelleen järjestelyn alle. Tämä tiesi myös Suomessa uudelleen järjestelyjä. Suomen joukot jaettiin kahdeksaan eri maakunnalliseen 1 200 miestä käsittävään rykmentiin.
Jalkaväkirykmentit nimettiin Suomessa kahdeksalle paikkakunnalle:
Hämeen läänin jalkaväkirykmentin
Oulussa toimiva Kuninkaallinen Pohjanmaan jalkaväkirykmentti n:o 20
Porin läänin jalkaväkirykmentti
Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentti
Turun läänin jalkaväkirykmentti
Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentti
Viipurin läänin jalkaväkirykmentin
Vuosien 1733–1734 toimeen pannun ruotujaon mukaisesti joukkoja järjesteltiin jälleen uudelleen useissa eri pitäjissä.
Läskelä

| Läskelä Ля́скеля |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Läskelä
 Koordinaatit: 61°45′45″N, 31°0′30″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkärannan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  555,6 km²
Väkiluku (2023):  ↘2 630
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  186804
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Läskelänkoski ja Läskelän puunjalostustehtaita ennen sotia.
Läskelän kunta Pitkärannan piirin kartalla.
Läskelä (ven. Ля́скеля) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan pohjoispuolella Jänisjoen varrella 38,5 kilometriä Pitkärannasta luoteeseen. Taajamassa on 1 700 ja kunnassa 3 650 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Läskelän kunnan pinta ala on 555,6 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Loimolan, kaakossa Impilahden, lounaassa Sortavalan ja luoteessa Harlun kuntiin. Pinta-alasta 71 % on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki ja Hiihnijoki. Järviä ovat Laatokka, Hiihniäjärvi ja Tenjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat rakennus- ja verhoilukivi, hiekka ja sora, turve, mineraalivärit ja savi. Suunniteltuja luonnonsuojelualueita ovat Laatokan saarten kansallispuisto ja Pikamonjoen luonnonmuistomerkki.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu neljä kylää: Hiidenselkä, Jänis, Kerisyrjä ja Paussu. Läskelän ohella toinen suurempi asutuskeskus on 1 500 asukkaan Hiidenselkä. Paussun kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 82 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 8 % valkovenäläisiä, 4 % karjalaisia ja 3 % ukrainalaisia.
Historia

Läskelä oli alun perin osa Sortavalan maalaiskuntaa ja kuului myöhemmin Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan Harlun kuntaan. Siellä toimineiden sahalaitosten viereen perustettiin vuonna 1899 puuhiomo ja vuonna 1905 käärepaperia valmistanut Läskelän paperitehdas. Toisen maailmansodan jälkeen tehdas tuotti myös sanomalehtipaperia. Läskelän paperitehdas sekä Harlun selluloosa- ja paperitehdas yhdistettiin samaksi yritykseksi vuonna 1958. Vuodesta 1973 aina 1990-luvulle saakka Läskelän tehdas valmisti neljäsosan Neuvostoliiton tapettipaperista sekä lisäksi myös kirjoituspaperia. Se lopetti toimintansa vanhentuneena maaliskuussa 2004. Tehtaan täydellistä uusimista on suunniteltu.
Liikenne, talous ja palvelut

Läskelän kautta kulkee Aunuksen ja Sortavalan välinen maantie A130 sekä Lotinapellon ja Jänisjärven välinen rautatie. Taajamasta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan, Sortavalaan, Petroskoihin ja Pietariin. Läskelän rautatieasemalla pysähtyvät Jänisjärven ja Pitkärannan väliset paikallisjunat sekä Jänisjärven ja Lotinapellon väliset kaukojunat, joihin on liitetty Petroskoihin ja Pietariin menevät vaunut. Hiidenselässä Laatokan rannalla on laivalaituri.
Kunnan tärkein teollisuusyritys on Hiidenselässä sijaitseva Laatokan saha. Läskelässä toimii myös selluloosa- ja kartonkitehdas, sepelintuotantolaitoksia ja puunhankintayrityksiä sekä maastopukuja valmistava ompelimo. Maataloutta edustaa maitoa ja lihaa tuottava maatalousyritys Ladožskoje ja joukko yksityistiloja.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja paikallissairaala. Paikkakunnalla toimii posti, säästökassa, huoltoasema, useita kauppoja ja kahvila. Läskelässä on Inkerin kirkon Harlun seurakunta ja evankelinen kirkko. Rakenteilla on myös ortodoksinen kirkko.
Nähtävyydet ja matkailu

Mäkisalon saaressa on kaksi muinaislinnaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800–1900-lukujen vaihteesta olevat Läskelän paperitehtaan rakennus, rautatieasema hotellirakennuksineen ja Hiidenselän sahan konttori. Muita nähtävyyksiä ovat Kalkkisaaren marmorilouhos sekä toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden yhteishauta.
Läskelässä toimii pieni motelli. Retkeilijöitä houkuttelee Jänisjokea pitkin Jänisjärveltä Hiidenselälle kulkeva melontareitti.
Norjasta Ruotsin ja Suomen kautta Venäjälle johtava matkailutie Sininen tie kulkee Läskelän kautta.
Aiheesta muualla

Läskelän kunnan sivusto (venäjäksi)
| n k Pitkärannan piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Harlu  Impilahti  Läskelä  Pitkäranta  Salmi
Maakies

Maakies on yhdysvaltalainen Tony Millionairen luoma strippisarjakuva. Sarja on ilmestynyt vuodesta 1994 vaihtoehtolehdissä.
Suomennettu kokoelma

Millionaire, Tony: Kun oltiin Maakies.  (Toimittanut Janne-Matti Keisala. Käännös: Jouko Ruokosenmäki)  Tampere:  Kumiorava, 2010.  ISBN 978-952-67423-0-4
Aiheesta muualla

Viralliset sivut. (englanniksi)
Harri Römpötti: Viinaa, väkivaltaa ja kakkahuumoria[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 27.12.2010.
Janne Suominen: Juoppohulluuden ytimessä. Lumo 22.12.2010.
Toni Jerrman: Kun oltiin Maakies. Tähtivaeltaja 1/2011.
M-Kresoli

| m-Kresoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-metyylifenoli
CAS-numero:  108-39-4
PubChem CID:  342
SMILES:  CC1=CC(=CC=C1)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H8O
Moolimassa:  108,134 g/mol
Sulamispiste:  11,8 °C
Kiehumispiste:  202,2 °C
Tiheys:  1,03 g/cm3
Liukoisuus veteen:  2,4 g/100ml (20 °C) 
m-Kresoli eli meta-kresoli (C7H8O) on fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa liuottimena sekä orgaanisessa synteesissä. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. m-Kresoli on o- ja p-kresolien isomeeri.
Valmistus

Teollisesti m-kresolia ja sen isomeereja valmistetaan perinteisesti kivihiiltä tislaamalla. Fraktioivalla tislauksella saadaan erilleen o-kresoli, jolla on riittävästi erilainen kiehumispiste, mutta p- ja m-kresolit pitää erottaa derivatisoimalla ne. m-Kresoli muodostaa additiotuotteen urean kanssa ja p-kresoli additiotuotteen oksaalihapon kanssa. Nämä yhdisteet voidaan erottaa toisistaan helpommin. m-Kresolia voidaan tuottaa myös 3-metyyli-isopropyylibentseenin hydroperoksidaatiolla tai dealkyloimalla 5-metyyli-2,4-di-tert-butyylifenolia.
Käyttö

m-kresolia käytetään liuottimena, desinfiointiin, puhdistusaineissa, valmistettaessa synteettisiä lääkeaineita, väriaineita, muoveja, kasvinsuojeluaineita ja muita kemikaaleja. Yhdistettä voidaan käyttää myös parantamaan polyaniliinipolymeerien sähkönjohtokykyä.
Myrkyllisyys

Pieninä määrinä m-kresoli ei ole haitallista, mutta on suurempina pitoisuuksina hyvinkin myrkyllistä. Yhdisteelle altistumisesta seuraavia oireita voivat olla huonovointisuus, johon liittyy oksentamista, hengityksen vaikeutuminen ja yskä ja pahimmillaan tajuttomuus. Iholle joutuessaan m-kresoli voi aiheuttaa ihovaurioita. Yhdiste voi myös vahingoittaa keuhkoja, maksaa tai munuaisia, jos sille altistuu toistuvasti tai pitemmän aikaa.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): m-Cresol (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 3-Methylphenol (englanniksi)
DrugBank: M-Cresol (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): m-Cresol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 3-Cresol (englanniksi)
ChemBlink: m-Cresol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - m-cresol (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - m-cresol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: m-Cresol (englanniksi)
Maaginen kaukoputki

| Maaginen kaukoputki> The Amber Spyglass |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Philip Pullman
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Scholastic Point
Julkaistu:  2000
Sivumäärä:  518
ISBN:  0-439-99358-X
Suomennos
Suomentaja:  Helene Bützow
Kansitaiteilija:  Eric Rohman
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2001
Sivumäärä:  549
ISBN:  951-31-0835-X
Sarja: Universumien tomu
Edeltävä:  Salaperäinen veitsi
Seuraava:  Lyran Oxford
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maaginen kaukoputki on Philip Pullmanin kirjoittaman Universumien tomu -trilogian viimeinen osa. Sarjan edelliset osat ovat Kultainen kompassi ja Salaperäinen veitsi.
Trilogian kirjoista Maaginen kaukoputki käsittelee voimakkaimmin uskonnollisia ja metafyysisiä ajatuksia. Se kääntää päälaelleen Miltonin Kadotetun paratiisin, ja lopulta Tomun olemus selviää. Kirjan kiistellyimpiin elementteihin kuuluu Miltonin Jumalaan vertautuvan Kaikkivaltiaan tuho. Siinä missä Milton kirjoitti runonsa ”oikeuttavan Jumalan toimet ihmisille”, Pullman kertoo kirjoissaan olevan kyse Jumalan tappamisesta. Maagisessa kaukoputkessa Pullman paljastaa Kaikkivaltiaan ajan myötä heikentyneeksi, moraalittomaksi huijariksi, joka on esiintynyt kaiken luojana ja joka lopussa kuolee ja haihtuu ilmaan. Kirjan päähenkilöt Will ja Lyra ovat läsnä ja säälivät haurasta olentoa, mutta eivät edes tunnista tätä.
Aiheesta muualla

Cheryl Morgan: Rebel Angels. Emerald City, marraskuu 2000. (englanniksi)
Sari Peltoniemi: Maaginen kaukoputki (Arkistoitu – Internet Archive). Kalaksikukko 7.5.2002.
Universumien tomu
| --- | --- |
Universumien tomu:   Kultainen kompassi  Salaperäinen veitsi  Maaginen kaukoputki 
Lyran kirjat:   Vedenpaisumus  Ruusunmetsästäjät 
Novellit:   Lyran Oxford  Once Upon a Time in the North 
Elokuvat ja televisiosarjat:   Kultainen kompassi  His Dark Materials 
Hahmot:   Lyra Belacqua  Will Parry  Lordi Asriel  Marisa Coulter 
Muuta:   daimoni 
Kirjailija:   Philip Pullman
Lääketieteen historia

Yleistä
Teoriat
Historiankirjoitus
Jako aikakausittain
Esihistoriallinen aika
Antiikin tiede
Keskiajan tiede
Renessanssin tiede
Tieteellinen vallankumous
Valistusajan tiede
Tiede teollisen vallankumouksen aikana
1900-luvun tiede
Jako aloittain
Matematiikka
Filosofia
Luonnontieteet
Tähtitiede
Biologia
Kemia
Ekologia
Maantiede
Geologia
Fysiikka
Yhteiskuntatieteet
Taloustiede
Kielitiede
Valtiotiede
Psykologia
Sosiologia
Uskontotiede
Tekniikka
Maataloustiede
Sähkö ja elektroniikka
Rakennustekniikka
Arkkitehtuuri
Kartografia
Kemiantekniikka
Tietokoneteknikka
Tietojenkäsittelytiede
Materiaalitiede
Lääketiede
Farmasia
Katso myös: Näennäistieteen historia
Lääketieteen historia on pitkä ja siksi osin myös hämärä. Aina on ollut ihmisiä, jotka ovat joutuneet erikoistumaan sairaiden ja heidän kipujensa kohtaamiseen.
Egypti

Muinaiset egyptiläiset uskoivat aluksi, että sairaudet johtuivat pahasta hengestä, joka oli asettunut ihmiseen. Hoito saattoi lieventää tai poistaa taudin oireen, mutta parantuminen oli mahdollista vain, jos paha henki karkotettiin manauksilla. Vähitellen lääketiede kuitenkin kehittyi niin, että manauksiin turvauduttiin enää sellaisissa taudeissa, joita ei muuten pystytty parantamaan. Käsitystä sairauksien syistä paransi ruumiinavausten kautta lisääntynyt anatomian tuntemus. Verenkierron ja sydämen toiminta opittiin tuntemaan jo 3500 vuotta sitten, mistä todistaa vuodelta 1550 eaa. peräisin oleva Ebersin papyrus. Manetho kertoo, että ensimmäisen hallitsijasuvun toisen kuninkaan poika oli lääkäri ja lääketieteellinen kirjailija. Useimmat egyptiläisten lääkkeet olivat peräisin kasveista, ja niiden valikoima oli runsas.
Babylonia

Muinaisessa Babyloniassa tauteja hoidettiin aina ensin loitsuilla. Lääkkeisiin ja leikkaustoimenpiteisiin turvauduttiin vasta, jos loitsuilla ei onnistuttu karkottamaan pahaa henkeä. Anatomia ei ollut kehittynyttä, koska babylonialaiset eivät uskonnollisista syistä uskaltaneet ryhtyä ruumiinavauksiin. Suurin osa lääkkeistä saatiin kasvikunnasta, mutta taikausko vaikutti myös lääkityksessä.
Länsimaat

Länsimaisen lääketieteen myyttinen perustaja on kreikkalainen jumala Asklepios, joka oli tarun mukaan Apollonin poika. Käytännössä järkiperäisesti tauteihin suhtautuneen lääketieteen perusti länsimaissa Hippokrates Kosilainen, joka vaikutti 400- ja 300-luvuilla eaa. Antiikin lääketieteellisen tiedon koonsi puolestaan Klaudios Galenos 100-luvun jälkipuoliskolla. Hänen arvovaltansa ohjasi länsimaista lääketiedettä aina 1700-luvun alkupuolelle saakka. Galenoksen ajattelu perustui humoraalioppiin eli oppiin neljästä oletetusta ruumiinnesteestä, joita olivat keltainen sappi, musta sappi, veri ja lima. Lääkärit pyrkivät rohdoin ja ruokavaliolla palauttamaan näiden tasapainon.
Renessanssin aikana lääketieteen edustajat alkoivat hiljalleen tutkia ihmisruumista ruumiinavauksin. Anatomian kehitys avasi tien ihmisruumiin tarkempaan tuntemukseen. 1500-luvulla elänyt Paracelcus uudisti lääketiedettä painottamalla luonnosta saatujen havaintojen ja ravinnon merkitystä. 1600-luvulla mikroskoopin keksiminen mahdollisti solujen ja verenkierron löytämisen.
1700-luvulla kirurgian ja lääketieteen oppialat alkoivat yhdistyä, kun kirurgian harjoittaminen siirtyi välskäreiltä lääkäreiden hoitoon. Tällöin keksittiin myös ensimmäinen rokotus, kun isorokkoa vastaan alettiin rokottaa lehmänrokkovirusta sisältäneellä uutteella.
Vaikka lääketieteellä on pitkät perinteet, se saavutti vasta 1800-luvun loppupuolella erityisaseman ihmisen sairauksien hoidossa. Mikrobiteorian kehittyminen 1800-luvulla johti monen tartuntataudin hoidon löytymiseen. Kansanterveyttä koskevia toimenpiteitä kehitettiin erityisesti 1800-luvulla kun kaupunkien nopea kasvu vaati systemaattisia terveyttä koskevia toimenpiteitä. Tutkimuskeskuksia perustettiin 1900-luvun alkupuolella, usein suurten sairaaloiden yhteyteen. 1900-luvun puolivälille oli ominaista uudet biologiset hoitomenetelmät kuten antibiootit. Nämä edistykset sekä kemian, perinnöllisyystieteen ja laboratorioteknologian (kuten röntgensäteilyn) kehittyminen johtivat moderniin lääketieteeseen. Lääketiedettä muutettiin ammatillisemmaksi 1900-luvulla ja uusia työuria avautui naisille sairaanhoitajina ja lääkäreinä. 21. vuosisadalle on ominaista erittäin kehittynyt tutkimus, johon osallistuu lukuisia tieteenaloja.
Kirjallisuutta

Forsius, Arno: Ihmisiä lääketieteen historiassa.  Helsinki:  Suomen lääkäriliitto, 2001.  ISBN 951-9433-43-0
Larsen, Andreo (toim.): Antiikin lääketieteen perintö.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2004.  ISBN 951-570-584-3
Vuori, Hannu: Lääketieteen historia: Sosiaalihistoriallinen näkökulma.  Jyväskylä:  Gummerus, 1979.  ISBN 951-20-1760-1
Vuorinen, Heikki S.: Tautinen historia.  Tampere:  Vastapaino, 2002.  ISBN 951-768-095-3
Vuorinen, Heikki S.: Taudit, parantajat ja parannettavat: Lääketieteellinen historia.  Tampere:  Vastapaino, 2010.  ISBN 978-951-768-322-7
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse
Maalahden kirkko

| Maalahden kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Maalahden kirkkotie 2, Maalahti
Koordinaatit:  62°56′14.63″N, 21°34′19.72″E
Seurakunta:  Maalahden seurakunta
Rakentamisvuosi:  1828–1829
Suunnittelija:  Charles Bassi, rakentaja Heikki Kuorikoski
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  800
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maalahden kirkon sankarihaudat kesällä 2010
Maalahden kirkko on  Charles Bassin Intendentinkonttorissa 1828 laatimien piirustusten mukaan Maalahdelle vuosina 1828–1829 Heikki Kuorikosken johdolla rakennettu puinen tasavartinen ristikirkko. Kirkon attika on telttakattoinen ja siitä kohoaa pieni karniisitaitteinen kupulyhty. Sakaroissa on satulakatot ja niiden päädyissä hammaslistoitetut päätykolmiot, seinillä on rustikoidut pilasterit. Sisäkatteena kirkossa ovat matalat puiset tynnyriholvit. Erillisen kirkkoon yhdyskäytävällä liittyvän kellotapulin suunnitteli Intendentinkonttorissa Carl Ludvig Engel, ja se on rakennettu vuosina 1831–1832, kellot ovat vuosilta 1723 ja 1817. Kirkon pinta-ala on 600 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 800 hengelle. Kirkon alttaritaulun Kristuksen taivaaseen astuminen maalasi Alexandra Frosterus-Såltin 1881. Kirkon 22-äänikertaiset  urut on valmistanut Jens Zachariassen 1969.
Kirkossa tehtiin 1950-luvulla perusteellinen korjaus, jossa muun muassa penkit uusittiin.
Aiheesta muualla

Malax kyrka (ruotsiksi)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Maalahden kirkko (Q20249617)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Maalahti
katuosoite: Malax kyrktået 2
koordinaatit: 62°56′15″N 21°34′20″E﻿ / ﻿62.93737°N 21.5722°E﻿ / 62.93737; 21.5722
Maailman alkuperästä

| Maailman alkuperästä |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka, kopti
Genre:  teologia
Julkaistu:  270–330
Sarja: Nag Hammadin kirjasto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailman alkuperästä on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta kahdena kopiona (koodeksi II, kirja 5; koodeksi XIII, kirja 2). Kirjoitus on gnostilaisen kosmologian esitys. Se ajoitetaan noin vuosiin 270–330.
Kirjoituksen sisältö on sukua kirjoitukselle Hallitsijoiden olemus ja siinä on eräitä setiläisen gnostilaisuuden piirteitä, mutta sitä ei kuitenkaan lueta varsinaiseksi setiläiseksi kirjoitukseksi. Kirjoituksen kirjoittaja pyrkii tekemään selkoa maailman alkuperästä ja osoittamaan, ettei kaaos ollut kaiken alku ja perimmäinen todellisuus, niin kuin monet kreikkalaisen mytologian kosmologiat esittävät.
Teksti on alun perin ollut kirjoitettu kreikaksi. Nag Hammadin kirjastosta tunnetaan sen koptinkieliset käännökset.
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

On the Origin of the World. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Coptic Gnostic Library.  (Volume 2 & Volume 5. A Complete Edition of the Nag Hammadi Codices (5 vols.))  Brill, 2002.  ISBN 978-90-04-11702-0  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
On the Origin of the World. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Nag Hammadi Library in English, s. 170–189.  (The Definitive Translation of the Gnostic Scriptures Complete in One Volume. Composition by E. J. Brill, The Netherlands. 3rd revised edition)  HarperSanFrancisco, 1990.  ISBN 0-06-066935-7  Englanninkielinen käännös.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Perkins, Pheme: On the Origin of the World (CG II,5): A Gnostic Physics. Vigiliae Christianae, Mar., 1980, 34. vsk, nro 1, s. 36–46.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

On the Origin of the World. The Gnostic Society Library. (englanniksi)
On the Origin of the World. Early Christian Writings. (englanniksi)
| n k Nag Hammadin kirjasto |
| --- | --- |
Koodeksi I:  Apostoli Paavalin rukous  Jaakobin salainen kirja  Totuuden evankeliumi  Tutkielma ylösnousemuksesta  Kolmiosainen tutkielma 
Koodeksi II:  Johanneksen salainen kirja  Tuomaan evankeliumi  Filippuksen evankeliumi  Hallitsijoiden olemus  Maailman alkuperästä  Kertomus sielusta  Tuomas Kilvoittelijan kirja 
Koodeksi III:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi  Eugnostos Siunattu  Jeesuksen Kristuksen viisaus  Keskustelu Vapahtajan kanssa 
Koodeksi IV:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi 
Koodeksi V:  Eugnostos Siunattu  Koptilainen Paavalin ilmestys  Ensimmäinen Jaakobin ilmestys  Toinen Jaakobin ilmestys  Aadamin ilmestys 
Koodeksi VI:  Pietarin ja kahdentoista apostolin teot  Ukkonen, täydellinen järki  Arvovaltainen opetus  Suuren voimamme tunteminen  Platonin Valtio 588a–589b  Tutkielma kahdeksannesta ja yhdeksännestä  Kiitosrukous  Asklepios 21–29 
Koodeksi VII:  Semin selitys  Suuren Setin toinen opetus  Gnostilainen Pietarin ilmestys  Silvanoksen opetukset  Setin kolme kivitaulua 
Koodeksi VIII:  Zostrianos  Pietarin kirje Filippukselle 
Koodeksi IX:  Melkisedek  Norean ajatus  Tutkielma totuudesta 
Koodeksi X:  Marsanes 
Koodeksi XI:  Tulkinta tiedosta  Valentinoksen teosten katkelmia  Allogenes  Hypsifrone 
Koodeksi XII:  Sekstoksen lauseet  Totuuden evankeliumi  Katkelmia tunnistamattomasta teoksesta 
Koodeksi XIII:  Kolmimuotoinen Protennoia  Maailman alkuperästä
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä

Tämä on luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä.