Egyptin historia
Vanha valtakunta 2686–2160 eaa., dynastiat 3–6

3.–6. dynastian käsittänyt Vanha valtakunta oli egyptiläisen kulttuurin ensimmäinen suuri kukoistuskausi. Sen aikana faaraon mahti oli suurimmillaan, ja auringonjumala Ran pojiksi kutsutut faaraot rakennuttivat itselleen kivestä tehtyjä valtavia monumentteja, temppeleitä ja pyramideja. Ensimmäisen pyramidin rakennutti kolmannen dynastian toinen faarao Djoser sittemmin jumalaksi korotetun visiirinsä Imhotepin (Ijemhetep) johdolla. Kyseinen Sakkaran porraspyramidi sijaitsee Sakkaran tasangolla Niilin vasemmalla rannalla, Memfiin yläpuolella, Ylä- ja Ala-Egyptin rajalla. Se ei ole vielä varsinainen pyramidi vaan pikemminkin laajennettu mastaba, jota oli korotettu, jotta se näkyisi faaraon hautamonumenttia ympäröivän 1 600 metriä pitkän ja kymmenen metriä korkean muurin yli. Lisäksi 60 metriä korkean Sakkaran pyramidin kanta ei ollut neliö vaan suorakaide, sivut olivat epätasaiset ja huippu ei ollut terävä vaan terassimainen.
Ensimmäinen varsinainen pyramidi rakennettiin neljännen dynastian perustaja Sneferulle vuoden 2600 eKr. tienoilla aavikolle Meidumiin, 20 kilometrin päähän Sakkarasta. Sneferu kohteli kansaansa hyvin, mutta hänen seuraajiaan on kuvattu julmiksi tyranneiksi: mm. Herodotos väitti 400-luvulla eKr., että kaikkien egyptiläisten oli osallistuttava pyramideista suurimman, Sneferun pojalle Kheopsille (Khufu) kuuluneen 146-metrisen Kheopsin pyramidin rakentamiseen. Kheopsin jälkeen valtaan nousivat hänen pojistaan ensin Radjedef ja sitten Khefren, joka rakennutti isänsä pyramidin lähelle Gizan tasangolle vain hieman pienemmän, 144 metriä korkean Khefrenin pyramidin. Kolmannen suuren pyramidin rakennutti Khefrenin poika Menkaure, jonka pyramidi oli vain 67 metriä korkea mutta graniittinen. Näiden kolmen kuninkaan rakennuttamien Gizan pyramidien juurelle louhittiin myös kalliosta 26 metriä korkea sfinksi, jolla on ihmisen pää ja kissan ruumis.
Vanhan valtakunnan aikana Egyptin reliefitaide ja kirjoitus eivät vielä olleet yhtä hienostuneita kuin myöhempinä kausina. Ensimmäiset todisteet Egyptin ulkomaankaupasta ovat peräisin viidennen dynastian aikakaudelta. Tuolloin hallintokaupunki Memfiissä toimi jo jumalkuninkaan sukulaisista ja hänen nimittämistään virkamiehistä koostunut mutkikas virkakoneisto, mutta mikään imperiumi ei Vanha valtakunta ollut. Faarao ei lähettänyt miehiään valloitussotiin, vaikka libyalaisten ja muiden ulkopuolisten vihollisten hyökkäykset lyötiinkin takaisin ja kiveä, malmeja ja orjia etsittiin myös Egyptin rajojen ulkopuolelta. Vanhan valtakunnan aikana Ra kohosi Egyptin pääjumalaksi.
Kuninkaan mahti heikkeni kauden loppupuolella, kun läänien eli nomosten johtajat kahmivat itselleen lisää valtaa ja yhteiskunta feodalisoitui. Egyptin historian pitkäaikaisin hallitsija Pepi II (Phiops) eli lähes satavuotiaaksi ja hänen valtakautensa alkuvaiheet olivat rauhalliset, mutta pian hänen kuolemansa jälkeen alkoivat vallanperimyskiistat. Vanha valtakunta päättyi sekasortoiseen välikauteen, kun syntyi epätietoisuutta faaraon seuraajasta ja paikallinen ylimystö alkoi tavoitella valtaa; tosin Manethon mukaan Pepi II:n jälkeen hallitsi vielä kaksi kuudennen dynastian hallitsijaa, Meren-Ra (Menthesufis) ja naispuolinen Neit-ikeret (Nitokris).