stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuija Hyyrynen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Tuija Annika Hyyrynen
Syntymäaika: 10. maaliskuuta 1988 (ikä 36)
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 165
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2009 | Helsingin Jalkapalloklubi | 83 | (14) |
| 2010 | Florida State University |  |  |
| 2010 | Pali Blues Soccer Club |  |  |
| 2010 | Åland United | 4 | (1) |
| 2011–2015 | Umeå IK | 89 | (2) |
| 2016–2017 | Fortuna Hjørring |  |  |
| 2017–2022 | Juventus | 82 | (2) |
Maajoukkue
| 2007–2022 | Suomi | 121 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25.12.2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30.10.2022.
Tuija Hyyrynen (s. 10. maaliskuuta 1988 Helsinki) on pelaajauransa vuoden 2022 syksyllä lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi puolustajana italialaisessa Juventuksessa ja Suomen maajoukkueessa.
Hyyrynen voitti HJK:ssa kolmesti Suomen cupin vuosina 2006–2008. Naisten maajoukkueeseen Hyyrynen nousi ensi kerran vuonna 2007 ja hän on pelasi 121 maaottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2014 MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan ja toisen kesäkuussa 2018 MM-karsintaottelussa Serbiaa vastaan. Hän oli mukana Suomen nuorten joukkueessa alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa 2005 Suomen selviytyessä välieriin sekä alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006. Naisten EM-kilpailuissa 2009 hän pelasi kaksi ottelua ja EM-kilpailuissa 2013 täyden ajan Suomen jokaisessa kolmessa ottelussa.
Hyyrynen siirtyi kaudeksi 2016 ruotsalaisesta Umeå IK:sta tanskalaiseen Fortuna Hjørringiin. Pelattuaan runsaan vuoden Tanskassa hän siirtyi italialaisseura Juventukseen kesällä 2017.
Juventuksen riveissä Hyyrynen voitti viidesti Italian mestaruuden.
Saavutuksia

Suomen mestaruus 2005 (HJK)
Suomen cup 2006, 2007, 2008 (HJK)
Italian mestaruus 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 (Juventus)
Italian cup 2019, 2022 (Juventus)
Italian supercup 2019, 2020, 2021
Lapin keskussairaala

| Lapin keskussairaala |
| --- | --- |

Sijainti
Osoite:  Ounasrinteentie 22, 96400 Rovaniemi
Organisaatio
Alue:  Lapin hyvinvointialue
Tyyppi:  keskussairaala
Historia
Perustettu:  1988
Linkki
Kotisivut:  lapha.fi/fi/sairaalapalvelut
Lapin keskussairaala on 15 kunnan muodostamaan Lapin hyvinvointialueeseen kuuluva keskussairaala Rovaniemellä. Se palvelee noin 176 494 alueen asukasta. Lapin keskussairaala on laajan päivystyksen sairaala. Alueen yliopistollisena sairaalana toimii Oulun yliopistollinen sairaala. Sairaalan toimintaa johtaa Jukka Mattila.
Sairaala sijaitsee Ounasmetsän kaupunginosassa, Lappi-areenan eteläpuolellä. Sairaala-alueen pohjoispuolella kulkee Porokatu sekä Ounasrinteentien ja itäpuolella Kivikaudentie. Alueen etelä- ja länsipuolella on Kuukkelintie. Sairaalan naapurissa toimii Redun Porokadun yksikkö,  jossa koulutetaan sosiaali- ja terveysalaa, hius- ja kauneudenhoitoalaa sekä kasvatus- ja ohjausalaa.
Sairaala toimii harjoittelupaikkana lääketieteen ja sosiaali- ja terveysalan opiskelijoille. Sairaalan yhteydessä toimii Rovaniemen kaupungin ylläpitämä Neljäntuulen sairaalakoulu, joka tarjoaa perusopetusta oppivelvollisuusikäisille lapsille ja nuorille.
Sairaalan tilat

Lapin keskussairaala valmistui vuonna 1988. Sairaalan pääsuunnittelija oli arkkitehti Reino Koivula. Sairaalaa laajennettiin vuosina 2019-2023. Hankkeessa rakennettiin päivystystoimintoja varten uusi kuuma sairaala, psykiatrialle uudet tilat sekä uusi pysäköintitalo. Hanke toteutettiin allianssimallilla. Sairaalan teho-osasto, heräämö 2 ja konehuone tullaan uusimaan tulevina vuosina.
Toiminta-alueen erityispiirteet

Sairaalan toiminta-alue on laaja. Esimerkiksi synnyttäjä voi joutua tekemään esimerkiksi 430 kilometrin matkan Karigasniemeltä Lapin keskussairaalaan. Synnyttäjien tuleekin usein lähteä Rovaniemelle päiviä ennen synnytyksen käynnistymistä.
Lapin keskussairaala työllistää Lappiin suuntautuva turismi.selvennä Sairaalassa on oma sosiaalityöntekijä ulkomaisille matkailijoille, joka tekee yhteistyötä vakuutusyhtiöiden kanssa, järjestää esimerkiksi maksusitoumuksia sekä auttaa kotimatkan järjestelyissä. Esimerkiksi Suomen ensimmäinen koronavirusinfektio todettiin tammikuussa 2020 Lapin keskussairaalassa kiinalaisella turistilla.
Aiheesta muualla

YIT laajentaa Lapin keskussairaalaa Rovaniemellä (27.12.2018) (yitgroup.com)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Lapin keskussairaala (Q30280654)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: lääketieteellinen organisaatio, sairaala, keskussairaala
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Rovaniemi
katuosoite: Ounasrinteentie 22, Rovaniemi
koordinaatit: 66°29′32″N 25°46′33″E﻿ / ﻿66.492191°N 25.775931°E﻿ / 66.492191; 25.775931

| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI
Silamusjoki

| Silamusjoki |
| --- | --- |
 Silamusjoen Neuvosenkoski
Alkulähde:  Silamus
Laskupaikka:  Hiitolanjoki
Maat:  Suomi
Pituus:  1,5 km
Silamusjoki on Hiitolanjokeen laskeva joki Etelä-Karjalan maakunnassa Rautjärven kunnan alueella.
Maantiede

Silamusjoki on noin 1,5 kilometriä pitkä, ja saa vetensä Silamusjärvestä, jonne vesi tulee Torsanjärvestä (Iso-Torsa ja Pieni-Torsa) Torsanjokea pitkin. Rautjärvellä Silamusjoki virtaa kunnan keskustaajaman Simpeleen lähellä Änkilän kylässä.
Silamusjoessa on kolme koskea: ylimpänä Joronkoski, keskimmäisenä Neuvosenkoski ja alimpana Haarakoski. Silamustien maantiesilta ylittää joen Joronkosken kohdalla. Neuvosenkosken näköalakalliolta on nähtävissä muinaiskosken alkupurkauksen kivenjärkäleet joessa. Haarakoski saa nimensä joenhaarasta, sillä sen kohdalla Silamusjoki yhtyy Hiitolanjokeen.
Muuta

Joella on luonnonvarainen purotaimenkanta. Silamusjokea on kunnostettu vuonna 1998. Vuosien 2021-2023 aikana tapahtanut Hiitolanjoen alimpien koskien ennallistaminen mahdollistaa Laatokan lohen nousun myös Silamusjokeen ja edelleen Silamusjärveen.
Seksitauti

Klamydiabakteereja.
Seksitauti eli sukupuolitauti, myös veneerinen tauti, on suojaamattomassa seksikontaktissa tarttuva bakteeri-, virus-, alkueläinten aiheuttama tartuntatauti. Seksitaudit tarttuvat pääasiassa tai suureksi osaksi seksin yhteydessä.
Seksitaudit tarttuvat limakalvon tai veren välityksellä. Taudista riippuen vaikutukset ovat moninaiset: ne voivat aiheuttaa lapsettomuutta, tulehduksia, kasvattaa syövän riskiä ja pahimmillaan aiheuttaa kuoleman. Bakteerien aiheuttamat seksitaudit ovat hoidettavissa antibiooteilla. Virusperäisiin tauteihin ei vielä ole olemassa parannuskeinoja (ks. AIDS) vaikkakin oireita voidaan lievittää.
Seksissä tarttuva papilloomavirus (HPV) voi aiheuttaa sukupuolielimeen syövän mutta myös lisäksi HPV-infektio lisää kieli- tai suusyövän riskiä mutta riskin suuruutta ei tiedetä.
Seksitauteja

| --- | --- |
 Bakteeritauteja Klamydia  Kuppa  Lymphogranuloma venereum  Tippuri  Pehmeä sankkeri (harvinainen)  Granuloma inguinale (harvinainen) :  Virustauteja HIV (AIDS)  Hepatiitti  Kondylooma  Sukuelinherpes Alkueläintauti Trikomoniaasi
Seksitauteja > Muut sukupuolitaudit ja infektiot

Ureaplasma-infektio
Mycoplasma genitalium (Määritelmältään kiistanalainen)
Mycoplasma hominis
Kirjallisuutta

Hiltunen-Back, Eija & Aho, Kimmo: Terveellistä seksiä.  Helsinki:  Duodecim, 2005.  ISBN 951-656-156-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seksitaudit Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiö – YTHS. Viitattu 14.12.2019.
HIV JA AIDS -tietoa HIV-point. Viitattu 14.12.2019.
Piru Kange

| Piru Kange> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  rock   alternative rock progressiivinen rock   progepunk
Kotipaikka:   Lammi, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Ville Pekkanen   Heikki Lindberg   Riku Silpola   Timo Ollikka  
Entiset jäsenet:   Kalle Sistola  
Levy-yhtiö:  Ratas Music Group  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piru Kange on lammilainen suomenkielistä rockmusiikkia soittava yhtye, jonka musiikille ominaista on monitasoisten tekstien lisäksi erilaisten tyylilajien, kuten kansanmusiikin, progen tai punkin sekoittaminen rockiin. Yhtyeen teksteistä vastaavat pääsääntöisesti Kalle Sistola ja Ville Pekkanen, joista jälkimmäinen toimii myös yhtyeen pääsäveltäjänä.
Piru Kange on solminut levytyssopimuksen Ratas Music Group -levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen esikoisalbumi Viimeisen ihmisen hautajaiset julkaistiin 14. maaliskuuta 2012 tuplalevynä. Tätä ennen albumilta oli julkaistu kaksi singleä, "Niin vähän itsestäsi" sekä "Kun järki ei riitä".  Albumin tuotannosta vastasi Rauli Eskolin yhdessä yhtyeen itsensä kanssa.
Kalle Sistola soitti koskettimia vielä yhtyeen debyyttialbumilla Viimeisen ihmisen hautajaiset. Tämän jälkeen hän jätti yhtyeen, mutta jatkoi sen sanoittajana.
Kokoonpano

Ville Pekkanen (laulu & kitara, sävellys, sanat)
Heikki Lindberg (kitara & taustalaulu)
Timo Ollikka (basso & taustalaulu)
Riku Silpola (rummut & taustalaulu)
Entiset jäsenet

Kalle Sistola (koskettimet)
Diskografia > Albumit

Viimeisen ihmisen hautajaiset (2012)
Heimo (2019)
Diskografia > Singlet

Kun järki ei riitä (2012)
Niin vähän itsestäsi (2011)
Diskografia > Videot

Viimeisen ihmisen hautajaiset (2013)
Hengitä! (2019)
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Piru Kange Ratas Music Group:n sivuilla[vanhentunut linkki]
Jari Salonen

| Jari Salonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1954 (ikä 69–70)
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: Suomi
Tuotannon kieli: Suomi
Tyylilajit:  Jännitys
Esikoisteos:  Kuokkavieraat (2016)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jari Salonen (s. 1954) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Kuokkavieraat ilmestyi vuonna 2016.
Ennen kirjailijaksi ryhtymistä Salonen työskenteli mainostoimittajana ja kirjoitti sanoituksia iskelmäkappaleisiin.
Tuotanto > Kaunokirjallinen tuotanto > Zetterman-romaanit

Kuokkavieraat.  Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-30007-6
Jahti.  Otava, 2017.  ISBN 978-951-1-31235-2
Kätkö.  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-32498-0
Ontuva mies.  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-33286-2
Kaikki me kuolemme kerran.  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-34945-7
Ristilukki.  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-38126-6
Bumerangi.  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-42251-8
Käärme.  Otava, 2024.
Tuotanto > Tietokirjat

Syytön jos sitäkään.  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-42639-4
Aiheesta muualla

Jari Salonen Kirjasampo.fi:ssä
Jari Salonen Otava.fi:ssä
Jari Salonen jarisalonen.com:ssa
Tallinnan teknillinen yliopisto

| Tallinnan teknillinen yliopisto> Tallinna Tehnikaülikool |
| --- | --- |
  

 engl. Tallinn University of Technology 
Motto:  Mente et manu
Perustettu:  1918
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Jaak Aaviksoo
Henkilökunta:  1 897 (2022)
Opiskelijoita:  10 024 (2022)
Sijainti:  Tallinna,  Viro
Osoite:  Ehitajate tee 5, 19086 Tallinn
Kampus:  Mustamäe, Tallinna
Maskotti:  Juulius Tipikas
Sivusto:  https://www.ttu.ee/
Tallinnan teknillinen yliopisto (lyhenne TTÜ, vir. Tallinna Tehnikaülikool) on Tallinnan vanhin ja Viron toiseksi suurin julkinen yliopisto. Yliopistossa on viisi tiedekuntaa, ja siellä opiskelee noin 10 000 opiskelijaa.
Yliopiston historia ulottuu vuoteen 1918, jolloin yliopistoa edeltänyt akatemia perustettiin. Nykyisen nimensä yliopisto sai ennen neuvostomiehitystä vuonna 1938.
Historia

Yliopisto sai alkunsa syksyllä 1918, kun insinöörejä yhdistävä Viron teknillinen seura alkoi järjestää Tallinnassa tekniikan alan erikoiskursseja. Viron itsenäistymisen jälkeen insinöörien, arkkitehtien ja insinöörien tarve kasvoi ja näin 1919 syntyi korkeakoulu Tallinna Tehnikum.
Yliopisto sai nykyisen nimensä Viron ensimmäisen itsenäisyyskauden aikana vuonna 1938. Toisen maailmansodan puhkeaminen keskeytti väliaikaisesti yliopiston toiminnan, jota jatkettiin kuitenkin sodan loppumisen jälkeen läpi koko miehityskauden. Yliopisto on ollut koko sen historian ajan julkinen yliopisto ja nykyisin sen toimintaa sääntelee yliopiston toiminnasta annettu laki Tallinna Tehnikaülikooli seadus.
Kansainvälisyys

Yliopisto on menestynyt kohtalaisen hyvin eri kansainvälisissä vertailuissa. THE-rankingin (Times Higher Education Ranking) mukaan yliopisto on kolmensadan parhaan Eurooppalaisen yliopiston joukossa ja QS-ranking (Quacquarelli Symonds) asetti yliopiston sijalle 328. Viron korkeakouluista yliopisto sijoittuu toiseksi heti Tarton yliopiston jälkeen.
Viime vuosina yliopiston on profiloitunut kansainvälisesti ja merkittävästi panostanut kansainvälisiin ohjelmiin. Vuonna 2022 yliopiston opiskelijoista yli 12% oli kansainvälisiä opiskelijoita. Vertailun vuoksi vastaavaan aikaan Tarton yliopistossa kansainvälisiä opiskelijoita oli 8% ja Helsingin yliopistossa 6%.
Tiedekunnat

Yliopistossa toimii yhteensä viisi eri tiedekuntaa:
Insinööritieteiden tiedekunta
Kauppatieteiden tiedekunta
Informaatioteknologian tiedekunta
Luonnontieteellinen tiedekunta
Viron meriakatemia
Nimestään huolimatta yliopistossa toimii kauppatieteiden tiedekunta, jossa on mahdollista opiskella kauppatieteitä, oikeustiedettä sekä hallintotieteitä. Viron meriakatemia keskittyy merenkäyntiin liittyvään tutkimukseen sekä koulutukseen ja on tiedekunnista uusin.
Opiskelijajärjestöt

Yliopistossa toimii erilaisia opiskelijayhdistyksiä kuten Kultuuriklubi sekä Filmiklubi sekä ainejärjestöjä kuten oikeustieteen opiskelijoiden yhdistys Õigus. Ainejärjestöt osallistuvat myös aktiivisesti kansainväliseen toimintaan ja kauppatieteiden ainejärjestö on mm. Nordiska Ekonomie Studerandes Union (NESU) jäsen.
Yliopiston kirjasto
Zeckendorfin lause

Zeckendorfin lause on belgialaisen matemaatikko Edouard Zeckendorfin mukaan nimetty lause kokonaislukujen esittämisestä Fibonaccin lukujen summana.
Zeckendorfin lauseen mukaan jokainen positiivinen kokonaisluku voidaan esittää yksikäsitteisesti yhden tai useamman Fibonaccin luvun summana siten, että summa ei sisällä kahta peräkkäistä Fibonaccin lukua. Summaa, joka täyttää tämän ehdon, kutsutaan Zeckendorfin esitykseksi. Formaalisti Zeckendorfin lause kuuluu muodossa:
\forall N\in   \mathbb {N} \   N=\sum _{i=0}^{k}F_{c_{i}},
missä  F_{n} on n:s Fibonaccin luku ja  c_{i}\geq c_{i-1}+2 kaikilla  i=1\dots k .
Esimerkiksi luku 100 voidaan esittää Zeckendorfin muodossa
Annetulle positiiviselle kokonaisluvulle Zeckendorfin esitys voidaan löytää ahneella algoritmilla valitsemalla esitykseen kullakin kerralla summan suurin mahdollinen Fibonaccin luku siten, että saatu summa ei ylitä alkuperäistä lukua. Vaikeampaa on osoittaa, että annetulle positiiviselle kokonaisluvulle on olemassa täsmälleen yksi Zeckendorfin esitys.
Aiheesta muualla

Stenlund, J.: Fibonaccin luvuista Zeckendorfin lukujärjestelmään, s. 21.  (Pro gradu tutkielma)  Helsingin Yliopisto, 2014.  Teoksen verkkoversio (viitattu 5.12.2024).
Zeckendorf's theorem cut-the-knotissa
Miten minusta tuli minä

Miten minusta tuli minä on Yleisradion ohjelmasarja, jossa omilla aloillaan tunnetut suomalaiset kertovat elämänsä vaiheista haastattelijalle.
Henkilökuvamaista sarjaa lähetettiin ensin Radiomafiassa vuosina 1991–1996 nimellä Kohtaaminen – miten minusta tuli minä, mutta pian alkuosa putosi nimestä pois. Sarjassa haastateltiin musiikin, viihteen, teatterin ja elokuvan tekijöitä, kirjailijoita, urheilijoita jne. sekä myös heitä tuntevia ihmisiä, kuten lapsuudenystäviä, entisiä opettajia ja työtovereita. Ohjelmaa teki ja juonsi yleensä kaksi toimittajaa kerralla, ja ohjelma lähetettiin suorana jostakin päähenkilön valitsemasta paikasta. Kirjailija Jari Tervoa haastateltiin putkassa, muusikko Veltto Virtasta Pirkkahallin katsomon eturivistä, Eino Grön hänen laulajauransa alkupisteessä Helsingin työväentalolla. Sarjaa tehtiin yli 200 noin tunnin mittaista jaksoa, joista 63 on yhä kuunneltavissa Yle Areenassa. Sarjan toimittajia olivat Seppo Bruun, Mia Halonen, Olga Ketonen, Santtu Luoto, Merete Manninen, Nadja Nowak, Marjukka Ollikainen ja Heli Roiha.
Myöhemmin toimittaja Marko Gustafsson alkoi tehdä ohjelmasarjaa uudelleen vuosituhannen vaihteesta, ensin Yle Radio Q:ssa ja myöhemmin Radio Suomessa. Jaksoja tekivät Gustafssonin lisäksi myös ainakin Jukka Kuosmanen ja Telle Virtanen, ja niitä on esitetty uusintoina myös Yle Radio 1- ja Radio Peili -kanavilla.
Gustafsson koosti haastatteluista myös kirjan Miten minusta tuli minä (WSOY, 2009).
Haastateltavia

Lähteet: Ritva-tietokanta, Yle Areena, Yle Elävä arkisto, Yle Vintti
Haastateltavia > 1990-luku

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mikko Alatalo  Peter von Bagh  Danny  Jörn Donner  Frederik  Eino Grön  Pekka Haavisto  Susanna Haavisto  Kristiina Halkola  Joel Hallikainen  Pauli Hanhiniemi  Hjallis Harkimo  Heikki Harma  Anna-Kaisa Hermunen  Anita Hirvonen  Tommi Hoikkala  Holle Holopainen  Honey B.  Kari Hotakainen  Jyrki Hämäläinen  Raimo Häyrinen  |  Atik Ismail  Veli-Matti Järvenpää  Sari Kaasinen  J. Karjalainen  Matti "Mölli" Keinonen  Mikko Kivinen  Paula Koivuniemi  Timo Koivusalo  Timo Kojo  Kylli Koski  Arno Kotro  Sakari Kuosmanen  Mikko Kuustonen  Juice Leskinen  Tapio Liinoja  Arvi Lind  Olli Lindholm  Åke Lindman  |  Tommi Läntinen  Ragni Malmsten  Andy McCoy  Arto Melleri  Pelle Miljoona  Pate Mustajärvi  Pekka Myllykoski  M. A. Numminen  Tuomari Nurmio  Kari Peitsamo  Juhani Peltonen  Pirkka-Pekka Petelius  Jussi Raittinen  Mari Rantasila  Esko Roine  Jope Ruonansuu  Kauko Röyhkä  Esa Saarinen  Vexi Salmi  Heikki Salo  Aira Samulin  |  Wilma Schlizewski  Heikki Silvennoinen  Inkeri Simola-Isaksson  Teija Sopanen  Topi Sorsakoski  Ruben Stiller  Alpo Suhonen  Gösta Sundqvist  Martti Syrjä  Mikko Syrjä  Jaakko Teppo  Jorma Uotinen  Kaari Utrio  Waldemar Wallenius  Hasse Walli  Markku Veijalainen  Kyllikki Virolainen  Jukka Virtanen  A. W. Yrjänä  |
Haastateltavia > 2000- ja 2010-luku

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Umayya Abu-Hanna  Pauliina Ahokas  Eija-Liisa Ahtila  Ismo Alanko  Keith Armstrong  Orvokki Autio  Aleksi Bardy  Marco Bjurström  Hannu-Pekka Björkman  Atte Blom  Kari Enqvist  Lauri Eriksson  Jarmo Eskelinen  Simo Frangén  Veikka Gustafsson  Ville Haapasalo  Jari Halonen  Renny Harlin  Pirjo Hassinen  Heidi Hautala  Pasi Heikura  Jaakko Heinimäki  Heinäsirkka  Kari Heiskanen  Pekka Helin  Jarkko Henttonen  Kari Hietalahti  Pedro Hietanen  Tommi Hoikkala  Sam Huber  Jori Hulkkonen  Maarit Hurmerinta  Sami Hyrskylahti  Anna-Leena Härkönen  Tove Idström  Martti Innanen  Risto Isomäki  |  Päivi Istala  Jukka Poika  Mikael Jungner  Juho Juntunen  Anni Juuso  Jonna Järnefelt  Sakke Järvenpää  Aake Kalliala  Katja Kallio  Bjarne Kallis  Asko Kallonen  Katri Helena  Reijo Kela  Wilson Kirwa  Tommi Kitti  Leea Klemola  Elina Knihtilä  Ilkka Koivisto  Paula Koivuniemi  Tomi Kontio  Osmo Kontula  Tommi Korpela  Kerkko Koskinen  Pekka Kuusisto  Anna-Mari Kähärä  Heli Laaksonen  Janne Lahtela  Leena Lander  Henrik Lax  Lasse Lehtinen  Jouko Lehtola  Leena Lehtolainen  Marjo Leinonen  Eeva Litmanen  Aku Louhimies  Ilkka Malmberg  Laura Malmivaara  Eduardo Martinez  Rea Mauranen  |  Juhani Merimaa  Antero Mertaranta  Pekka Milonoff  Isä Mitro  Michael Monroe  Sari Multala  Mika Myllyaho  Outi Mäenpää  Sauli Niinistö  Jone Nikula  Njassa  Sinikka Nopola  Eppu Nuotio  Harri Nykänen  Jake Nyman  Laura Närhi  Aulikki Oksanen  Ritva Oksanen  Sofi Oksanen  Marja Packalén  Jukka Pakkanen  Jussi Pakkasvirta  Reidar Palmgren  Leena Palotie  Markku Paretskoi  Sirkku Peltola  Jukka Perko  Sakari Pietilä  Kirsi Piha  Erkki Pirtola  Kimmo Pohjonen  Mirja Pyykkö  Priit Pärn  Henna Raita  Iiro Rantala  Leena Reikko  Virve Rosti  Laura Ruohonen  Jope Ruonansuu  Kauko Röyhkä  Tero Saarinen  Arja Saijonmaa  |  Vexi Salmi  Jari Sarasvuo  Roman Schatz  Jaakko Selin  Seela Sella  Jari Sillanpää  Mika Siltala  Juha Siltanen  Johanna Sinisalo  Anni Sinnemäki  Anja Snellman  Timo Soini  Eero Somervuori  Paola Suhonen  Petteri Summanen  Martti Suosalo  Saila Susiluoto  Virpi Suutari  Pertti Sveholm  Tommy Tabermann  Juhani Tamminen  Jimi Tenor  Minna Tervamäki  Jukka Tilsa  Marjaana Toiminen  Erkki Toivanen  Jani Toivola  Jukka Tolonen  Erkki Tuomioja  Juba Tuomola  Lauri Tähkä  Esko Valtaoja  Mato Valtonen  Matti Vanhanen  Markku Veijalainen  Juha Veijonen  Paavo Westerberg  Kjell Westö  Vesa Vierikko  Maija Vilkkumaa  Johanna Vuoksenmaa  |
Aatami Tiilikainen

Aatami (Adam) Tiilikainen  (20. joulukuuta 1834 Liperi – 26. helmikuuta 1899 Kuusjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Aatami Tiilikaisen vanhemmat olivat Antti Antinpoika Tiilikainen ja Maria Juvonen ja puoliso Leena Stiina Juvonen. Talollinen Tiilikainen Liperistä oli talonpoikaissäädyssä Liperin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän oli valtiopäivillä valitsijamies ja talousvaliokunnan jäsen.
Ture Axelsson

| Ture Axelsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1921 Espoo
Kuollut: 2. elokuuta 2012 (91 vuotta)
Uran tiedot
Laji:  melonta
Saavutukset
Voitot:  2 pronssia olympialaisissa 1948  MM-kultaa 500 m:n kajakkikaksikoissa 1948  11 SM kajakkiyksiköissä ja kaksikoissa  viestimestaruuksia
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | K-2 1 000 m |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | K-2 10 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | K-2 500 m |  |
Ture Wilhelm Axelsson (3. heinäkuuta 1921 Espoo – 2. elokuuta 2012) oli suomalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Axelsson voitti yhdessä Nils Björklöfin kanssa kaksi pronssimitalia Lontoon kesäolympialaisissa 1948 kajakkikaksikoiden 1 000 ja 10 000 metrin matkoilla. Viikko olympialaisten jälkeen he voittivat MM-kultaa 500 metrillä.
Axelsson voitti yhteensä 11 Suomen mestaruutta kajakkiyksiköissä ja -kaksikoissa ja lisäksi viestimestaruuksia. Hän toimi Suomen Kanoottiliiton johtokunnassa 1940-luvulla.
Pentacrinites

| Pentacrinites |
| --- | --- |
 Pentacrinites-rekonstruktio
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Piikkinahkaiset Echinodermata
Luokka::  Crinoidea
Lahko::  †Sagenocrinida
Suku::  †Pentacrinites  Blumenbach, 1804
Lajit
 †Pentacrinites asteriscus  †Pentacrinites fossilis  †Pentacrinites quenstedti 
Katso myös
   Pentacrinites Wikispeciesissä   Pentacrinites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pentacrinites oli muinainen merililjasuku, jonka fossiileja tunnetaan keskitriaskauden ja eoseenikauden väliseltä ajalta. Se oli ihmisen korkuinen merililja, piikkinahkaisiin kuulunut eläin, joka kiinnittyi ajopuihin tai kiviin.
Mustapuro

| Mustapuro |
| --- | --- |
 Mustapuro Itäkeskuksen koulun kohdalla kesäkuussa 2010.
Alkulähde:  Kontula
Laskupaikka:  Strömsinlahti
Maat:  Suomi
Mustapuro (ruots. Svartbäcken) on puro Itä-Helsingissä. Se saa alkunsa Kontulasta ja laskee Myllypuron, Puotinharjun, Itäkeskuksen ja Marjaniemen kautta Roihuvuoressa Strömsinlahteen. Marjaniemen siirtolapuutarhan puron länsipuoliset osat kuuluvat nykyisin Vartiokylän kaupunginosan Itäkeskuksen osa-alueeseen, vaikka itse asiassa koko nykyinen siirtolapuutarha sijaitsee alkuperäisen Herttoniemen kaupunginosan alueella. Puron itäiselle puolelle rakennettiin asuntoja vuosituhannen vaihteessa ja samalla kaupunginosien rajat siirrettiin nykyisille paikoilleen. Puotinharjussa Mustapuron läheisyydessä on myös saman niminen leikkipuisto.
Mustanpuronpuiston niityt, pensaikot ja metsiköt ovat lintujen ja ulkoilijoiden suosiossa. Puron alajuoksu Tulisuontien eteläpuolella on linnustollisesti arvokas. Alueella pesii runsas linnusto, mm. satakieli, mustapääkerttu ja pikkutikka. Myös erittäin uhanalainen meritaimen lisääntyy Mustapurossa, minkä vuoksi uomaan on toteutettu useita purokunnostuksia.
Vuoden 1754 kartassa puron nimi oli Skogsbäck.
Kaksi sinisorsaa Mustapurossa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .