stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Khalid Yafai
Ammattiura

Yafai aloitti ammattilaisuransa vuonna 2012. Ensimmäisen merkittävän ottelun Yafal otteli vuonna 2014. Ottelussa Yafai tyrmäsi Yaqub Kareemin vartaloiskulla kolmannessa erässä. Toinen vuonna 2014 käyty merkittävä ottelu oli Everth Bricenoa vastaan. Yafai kaatoi ottelun aikana Bricenon kolmesti maahan, mutta irlantilainen nousi joka kerta ylös ja ottelu päättyi Yafain selkeään pistevoittoon. Vuonna 2016 Yafai otteli pienen WBA Intercontinental -liiton mestaruudesta Dixon Floresia vastaan tyrmäten tämän ottelun ensimmäisesä erässä. WBA-liiton mestariksi Yafai nousi voittamalla painoluokkaan liian painavan Luis Concepcionin kaikin tuomariäänin.
Aiheesta muualla

boxrec.com
| --- | --- |
Edeltäjä: Luis Concepcion: WBA liiton kärpässarjan maailmanmestari 10. joulukuuta 2016 -
Karkumorsian

| Karkumorsian Miljoonasade |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Damn Sound Studios, Äänekoski
 Julkaistu: 1. helmikuuta 2019
 Formaatti: CD & LP
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 48.05
 Levy-yhtiö: Sateen Ääni, Playground
Listasijoitukset
  Albumilista: 15.  Fyysinen albumilista: 4.
Miljoonasateen muut julkaisut
| Sähköinen Rouva Maa 2016 | Karkumorsian 2019 | Askeleet kahdelle - Pas de deux 2020 |
Karkumorsian on Miljoonasateen 14. studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2019. Se nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan albumilistan sijalle 15 ja fyysisen albumilistan sijalle 4.
Kappaleet

Karkumorsian feat. Värttinä – 3.27
Jääkarhu, pähkinä ja rakkaus – 4.02
Köyhät feat. Paleface – 3.16
Lelukaupan häät – 5.26
Anna September (Eeva-Liisa Mannerille) – 3.46
Maailmanpyörän tarakalla – 3.21
Kalastaja – 3.46
Keijulukki – 3.39
Hyvä heiluu – 2.57
Kerran elämässä – 4.04
Olkinainen – 6.09
Maailma rakastaa unohtaa – 4.44
Arvostelut

smackthejack.net:
Soundi:
Kokoonpano

Tomi Aholainen – koskettimet, taustalaulu
Jarmo Hovi – lyömäsoittimet, taustalaulu
Ari Laaksonen – basso, taustalaulu
Matti Nurro – kielisoittimet, laulu/Keijulukki, taustalaulu
Heikki Salo – laulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Matti Kallio – puhaltimet, harmonikka, taustalaulu
Mari Kaasinen, Susan Aho, Karoliina Kantelinen (Värttinä) – laulu/Karkumorsian
Paleface – räpäyttely/Köyhät
Kokoonpano > Muut tekijät

Juho Kunelius, Damn Sound Studios – äänitykset
Risto Hemmi, Finnvox – äänitykset/Värttinä
Matti Kallio, Fireland Reykjavik – miksaus
Svante Forsbäck, Chartmakers Oy – masterointi
Lauri Salo, LATE Graphic – kannet
Risto Nummela – etukannen bändikuva
Pertti Tiitola – takakannen neule
Jari Siljamäki – kuvitukset
Aiheesta muualla

Karkumorsian Discogsissa (englanniksi)
Kamarilla

Kamarilla tarkoittaa monarkiassa hallitsijan ympärille syntynyttä vaikutusvaltaista hovipuoluetta, joka pyrkii vaikuttamaan hallitsijan päätöksentekoon muodollisesti vastuussa olevien ministerien selän takana. Nimitys tulee espanjan sanasta camarilla, ’pieni kamari’. Termiä käytettiin alkujaan restauraatioajan Espanjassa, jossa itsevaltiutta kannattanut klikki onnistui taivuttelemaan kuningas Ferdinand VII:n rikkomaan valtiosääntöä.
Kirikou ja paha noita

| Kirikou ja paha noita> Kirikou et la Sorcière |
| --- | --- |
 Elokuvan ranskankielinen juliste
Ohjaaja:  Michel Ocelot
Käsikirjoittaja:  Michel Ocelot
Tuottaja:  Didier Brunner
Säveltäjä:  Youssou N’Dour
Leikkaaja:  Dominique Lefevre
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska   Belgia   Luxemburg
Tuotantoyhtiö:  France 3 Cinéma   Les Armateurs   Monipoly Productions   Odec Kid Cartoons   Rija Studio   Studio O   Trans Europe Film
Ensi-ilta:   9. joulukuuta 1998    16. marraskuuta 2001
Kesto:  71 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Budjetti:  3 800 000 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirikou ja paha noita (ransk. Kirikou et la Sorcière) on vuonna 1998 valmistunut ranskalais-belgialais-luxemburgilainen piirrosanimaatio, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Michel Ocelot. Se kertoo vastasyntyneestä pojasta Kirikousta, joka pelastaa kylänsä ilkeältä noidalta Karabalta. Elokuva perustuu afrikkalaiseen kansantaruun.
Elokuvan ensi-ilta oli Ranskassa 9. joulukuuta 1998 ja Suomessa 16. marraskuuta 2001.
Juoni

Pienessä afrikkalaisessa kylässä syntyy poika nimeltä Kirikou ainutlaatuisella tavalla. Hän ei ole tavallinen lapsi, vaan on erittäin määrätietoinen ja heti syntymänsä jälkeen hän osaa puhua ja kävellä. Kirikoun äiti kertoo tälle kuinka ilkeä noita on kuivattanut kylän lähteen, vienyt kullan ja syönyt kaikki kylän miehet lukuun ottamatta yhtä, Kirikoun enoa. Kirikou saa lähteen veden jälleen virtaamaan, sekä pelastaa kylän lapset kahteen kertaan noidan ansoista, jolloin häntä aletaan pitää sankarina. Kirikou päättää saattaa taisteluun lähtevän enonsa noidan luo ja pelastaa tämän huijaamalla noitaa. Kirikou palaa enonsa kanssa kylään ja saa kuulla isoisänsä asustavan vuorilla, noidan talon takana. Sinne hän joutuu kaivamaan tunnelin, sillä noita vartioi taloaan tarkasti. Kirikou löytää isoisänsä, joka kertoo noidan muuttaneen soturit taikakaluiksi, eikä syönyt heitä. Kirikou kuulee myös että noidan selkään on isketty myrkytetty oka, mikä teki hänestä pahan. Kirikou kaivautuu noidan taloon ja varastaa sekä piilottaa kullan, jonka noita ryöväsi kyläläisiltä. Noita lähtee etsimään kultaa, jolloin Kirikou hyppää hänen selkäänsä puusta ja vetää okan irti hänen selästään. Noita vapautuu kirouksesta ja muuttaa Kirikoun aikuiseksi, jolloin he rakastuvat tosiinsa. Kylän väki ei kuitenkaan enää tunnista Kirikouta tämän ollessa aikuinen ja he uhkaavat tappaa noidan. Kirikoun äiti kuitenkin saapuu ajoissa paikalle ja tunnistaa Kirikoun kasvoista. Silloin Kirikoun isoisä saapuu paikalle kirouksesta vapautuneiden sotureiden saattelemana. Lopuksi kylän väki juhlii Kirikouta.
Jakelukiista

Elokuvan sisältämä luonnollinen alastomuus on herättänyt vastustusta joissakin elokuvan levittäjissä. Osa on vaatinut housujen piirtämistä alastomien poikien ja miesten vaatettamiseksi samoin kuin rintaliivien piirtämistä naisille. Michel Ocelot kieltäytyi tästä vedoten afrikkalaiseen kulttuuriin. Kiistan seurauksena elokuvaa ei julkaistu joissakin maissa kuin vasta neljä vuotta sen valmistumisen jälkeen.
Koutsounári

| Koutsounári Κουτσουνάρι |
| --- | --- |
 Koutsounárin kylä.
 Koutsounári
 Koordinaatit: 35°1′00″N, 25°49′47″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Ierápetra
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7202010201
Väkiluku (2011):  566
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koutsounári (kreik. Κουτσουνάρι, kath.kreik. Κουτσουνάριον, Koutsounárion) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Koutsounári on osa Ágios Ioánniksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 566 (vuonna 2011).
Koutsounárin rantaa.
Koutsounárin kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin kuusi kilometriä itään Ierápetran kaupungista ja noin 48 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksesta. Kylän lähellä sijaitsee noin viisi kilometriä pitkä Koutsounárin ranta eli Megáli Paralía (”Suuri ranta”).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koutsounári Wikimedia Commonsissa
Koutouloufári

| Koutouloufári Κουτουλουφάρι |
| --- | --- |
 Koutouloufárin kylää.
 Koutouloufári
 Koordinaatit: 35°18′16″N, 25°23′35″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Chersónisos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7108040104
Korkeus:  90 m
Väkiluku (2021):  356
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koutouloufári (kreik. Κουτουλουφάρι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 356 (2021).
Koutouloufárin Pyhän Basileioksen (Ágios Vasíleios) kirkko.
Koutouloufárin kylä sijaitsee linnuntietä noin 1,2 kilometriä sisämaahan Kreetan pohjoisrannikosta ja Liménas Chersonísoun kaupungista, ja noin 27 kilometriä itään Iraklionista. Se on rakennettu Pyrgiá-vuoren rinteeseen noin 90–100 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Koutouloufári on kasvanut käytännössä yhteen lännenpuoleisen Piskopianón kylän kanssa. Kummatkin ovat osa Liménas Chersonísoun kaupunkiyhdyskuntaa.
Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisaikaisissa lähteissä vuonna 1577 nimellä Calafari Metochio. Myöhemmin se esiintyy myös nimellä Cutrufari. Kylän pääkirkko on tehty 1300-luvulle ajoittuvasta kirkosta 1800-luvulla ja omistettu Pyhälle Basileiokselle (Ágios Vasíleios).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koutouloufári Wikimedia Commonsissa
Jääpallon SM-kilpailu 1928

| SM-kilpailu 1928 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  18
Sarjajärjestelmä:  cup-kilpailu
Mestari:  Helsingin Jalkapalloklubi
Toinen sija:  Viipurin Sudet
Suurin yleisömäärä:  3 000 (HJK–Sudet)
  ← 1927 :  1929 → 
Jääpallon SM-kilpailu 1928 pelattiin cup-kilpailuna 18 joukkueen kesken. Loppuotteluun selviytyivät tuon ajan Suomen jääpallon mahtiseurat Viipurin Sudet ja Helsingin Jalkapalloklubi. Tasaisen loppuottelun jälkeen mestariksi selviytyi HJK, katkaisten näin Susien kolmen vuoden mestaruusputken.
Ottelut > 1. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Vasa IS | 4–1 | IF Drott |
Ottelut > 2. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Oulun Palloseura | OPS luovutti | Vaasan Palloseura |
| Vasa IS | 6–0 | Vasa IFK |
| Viipurin Reipas | 5–1 | Savonlinnan Riento |
Ottelut > 3. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Vaasan Palloseura | 5–4 | Vasa IS |
| Helsingin Jalkapalloklubi | TaPa luovutti | Tampereen Palloilijat |
| Kuopion Palloseura | 5-8 | Varkauden Sk:n Palloilijat |
| Helsingin IFK | 3–1 | Viipurin Reipas |
| Turun Palloseura | 3–2 | Åbo IFK |
| Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 2-13 | Viipurin Sudet |
Ottelut > 4. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Vaasan Palloseura | 0-5 | Helsingin Jalkapalloklubi |
| Varkauden Sk:n Palloilijat | 3-10 | Kronohagens IF |
| Helsingin IFK | 5–4 | Turun Palloseura |
| Viipurin Sudet | 4–3 | Helsingin Palloseura |
Ottelut > Välierät

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Helsingin Jalkapalloklubi | 3–1 | Kronohagens IF |
| Viipurin Sudet | 9–2 | Helsingin IFK |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Helsingin Jalkapalloklubi
2.: Viipurin Sudet
3.-4.: Kronohagens IF
3.-4.: Helsingin IFK
5.-18.: Helsingin Palloseura
5.-18.: Turun Palloseura
5.-18.: Vaasan Palloseura
5.-18.: Varkauden Suojeluskunnan Palloilijat
5.-18.: Viipurin Reipas
5.-18.: Lappeenrannan Urheilu-Miehet
5.-18.: Åbo IFK
5.-18.: Vasa IS
5.-18.: Kuopion Palloseura
5.-18.: Vasa IFK
5.-18.: Savonlinnan Riento
5.-18.: IF Drott
5.-18.: Tampereen Palloilijat
5.-18.: Oulun Palloseura
Mestarijoukkue

HJK:n mestarijoukkue: Armas Saarinen, Reino Knuutinen, Leo Laaksonen, Yrjö Tuhkunen, Asko Allén, Niilo Tammisalo, Kaarlo Ahlgren, Ilmari Hällström, Esko Pekonen, Väinö Laine, Visa Lappalainen.
TUL:n loppuottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Töölön Vesa | 2-1 | Helsingin Jyry |
Mestarijoukkue

Vesan mestarijoukkue: Arvo Ståhlberg, Arvo Karhunen, Aarne Vepsäläinen, Ernst Grönlund, Arthur Nyström, Valde Virtanen, Heikki Vilenius, Väinö Forsten, Frans Karjagin, Reini Hurme, Tauno Speeti.
Aiheesta muualla

Yrjö Halme: Urheilukalenteri 1929
Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen, 1958.
Jääpallon SM-sarjan kaudet
| Cup-kilpailut |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1900-luku |  |  |  |  |  |  |  | 1908 | 1909 | 1910 |
| 1910-luku | 1911 | 1912 | 1913 | 1914 | 1915 | 1916 | 1917 | (1918) | 1919 | 1920 |
| 1920-luku | 1921 | 1922 | 1923 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1928 | 1929 | 1930 |
Mestaruussarja: 
| 1930-luku | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 | 1938 | 1939 | 1940 |
| 1940-luku | 1941 | 1942 | 1943 (cup) | 1944 (cup) | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949 | 1950 |
| 1950-luku | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 |
| 1960-luku | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1969–70 |
| 1970-luku | 1970–71 | 1971–72 | 1972–73 | 1973–74 | 1974–75 | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Bandyliiga: 
| 1990-luku |  | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010–luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
| 2020–luku | 2020–21 | 2021–22 | 2022–23 | 2023–24 | 2024–25 |  |  |  |  |  |
Julius Civilis

Rembrandt: Bataavien uskollisuudenvala. Maalauksen keskushenkilö on kruunupäinen Julius Civilis.
Gaius Julius Civilis oli bataaviylimys ja vuonna 69 syttyneen bataavien kapinan johtaja. Hänen perheensä oli saanut Rooman kansalaisuuden joko Augustuksen tai Caligulan hallituskaudella.
Civilis oli kahdesti vangittuna yllytyksestä kapinaan, ja hän selvisi täpärästi kuolemantuomiolta. Neron kuolemaa seuranneen sekasorron aikana Civilis nostatti bataavit kapinaan, ja hän sai liittolaisikseen myös useita naapuriheimoja. Kapinalliset ajoivat Reinin roomalaisjoukot pakosalle, kaappasivat 24 laivaa ja löivät Castra Veteraan sijoitetut kaksi legioonaa. Civiliksen voitot sytyttivät kapinan myös Galliassa, ja koko Rooman valtakunta oli uhattuna.
Rooman sisällissota kuitenkin päättyi, ja keisariksi noussut Vespasianus lähetti Quintus Petillius Cerialiksen johtaman armeijan kukistamaan kapinan. Civilis lyötiin nykyisen Trierin lähellä vuonna 71. Tappionsa jälkeen Civilis sopi rauhanehdoista Cerialiksen kanssa. Bataavit palasivat Rooman liittolaisiksi. Civiliksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Kamarioikeus

Kamarioikeus on eri maissa toimineiden hallintovirastojen, tuomioistuinten tai niiden yhdistelmän nimitys. Sen käsiteltäviksi vietiin tilimoitejutut, verovalitukset ynnä muut vastaavat jutut. Suomessa ei enää nykyisin ole kamarioikeutta, vaan sen tehtävät siirtyivät ensin vuonna 1824 perustetulle Suomen yleiselle revisionioikeudelle ja revisionikonttorille, joka suoritti valtion tilien tarkastuksen. Vuonna 1923 sitä korvaamaan perustettiin valtion revisionilaitos, josta tuli myöhemmin revisiolaitos. Sen seuraaja on vuonna 1947 annetun lain nojalla perustettu valtiontalouden tarkastusvirasto. Ulkomailla kamarioikeus on ollut ylemmän kollegisen tuomioistuimen nimitys. Ruotsissa kamarioikeus (ruots. kammarrätt) on nykyisin toisena oikeusasteena toimiva hallintotuomioistuin. Ennen vuotta 1695 se oli kamarikollegion osasto ja vuoteen 1799 viraston nimenä oli kamarirevisio (kammarrevision). Ruotsissa toimi myös 1695–1811 laivaston yhteydessä amiraliteetin kamarioikeus (amiralitets-kammarrätt).
Koantaus

| Koantaus |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Rautjärvi
Koordinaatit:  61°28′44″N, 29°15′00″E
Järvinumero:  03.012.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,2 m 
Rantaviiva:  11,63 km 
Pinta-ala:  1,03 km² 
Tilavuus:  0,00613 km³ 
Keskisyvyys:  5,9 m 
Suurin syvyys:  18,6 m 
 fiKoantaus 
Koantaus on järvi Rautjärven pohjoisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on yksi neliökilometri. Etäisyys Imatralta on 42 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Koantauksen mutkaisen rantaviivan pituus on 11 632 metriä. Useat saaret ja niemimaat jakavat järveä. Läntisin osa, Pieni-Koantaus, on vain kapean salmen kautta yhteydessä pääaltaaseen. Noin viidennes Koantauksesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, 19 metriä, sijaitsee järven länsipuoliskolla Karssaaren eteläpuolella.
Koantauksen saariluku on kymmenen. Kaikki saaret ovat yli aarin laajuisia, kaksi saarta (Suursaari ja Ahosaari) on yli hehtaarin laajuisia. Koantauksen rannoilla on pientaloja ja peltotilkkuja. Lounaisrannan Ilomäen korkeustaso on noin 150 metriä merenpinnan yläpuolella. Koantauksen luoteispuolella sijaitsee Sarajärvi ja itäpuolella Pitkäjärvi.
Koantauksen lounaisrannan tuntumassa sijaitsee runsaan kymmenen aarin laajuinen Iivanansaari, joka sai nimensä Isonvihan aikana. Saarella sijaitsee kalterijääkäri Erik Johan Reinikaisen hautakammio.
Koantauksen vesitilavuus on 6 128 000 kuutiometriä.
Koantaus (03.012.1.014) kuuluu Silamusjoen alueeseen (03.012), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen päävesistössä (03). Toinen jakovaihe on Hiitolanjoen alue (03.01). Koantaus on toiseksi laajin Silamusjoen alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Silamus. Koantausta seuraa Saarilampi, Vihtari ja Suikka.
Kirjallisuusvuosi 1845

Kirjallisuusvuosi 1845 käsittelee vuoden 1845 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Britanniaan perustettiin kaksi huomattavaa taidekoulua: Glasgow Government School of Design ja Heatherley School of Fine Art (Lontooseen).
Suomalainen professori Georg August Wallin lähti ensimmäiselle tutkimusmatkalleen Arabiaan.
Suomen postitalonpoikiin perustunut postin kuljettaminen korvattiin kestikievarikyydillä kulkevilla postimiehillä. Tosin saaristossa vanha järjestelmä jatkui vuoteen 1910 asti.
Julkaisuja

Hans Christian Andersen – Den lille Pige med Svovlstikkerne (suom. Pieni tulitikkutyttö)
Thomas Carlyle – The Letters and Speeches of Oliver Cromwell
Benjamin Disraeli – Sibyl eli kaksi kansakuntaa
Heinrich Hoffmann – Der Struwwelpeter oder lustige Geschichten und drollige Bilder (lastenkirja Jörö-Jukka)
Prosper Mérimée – Carmen
Zachris Topelius – Finland framställdt i teckningar (ensimmäinen vihko, muut vuoteen 1852 mennessä)
Rodolphe Töpffer – Herra Koipeliini
Kirjallisuusvuosi 1849

Kirjallisuusvuosi 1849 käsittelee vuoden 1849 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Kirjailija Fjodor Dostojevski tuomittiin vallankumouksellisesta toiminnasta kuolemaan. Hänen teloituksensa peruttiin viime hetkellä. Valeteloitus oli osa rangaistusta.
Kirjailija Edgar Allan Poe kuoli Baltimoressa epäselvissä oloissa 40-vuotiaana.
Kuka kukin on -teoksen esikuva, brittiläinen Who's Who alkoi ilmestyä.
Julkaisuja

Charlotte Brontë – Shirley
James Fenimore Cooper – The Spy (suom. Vakooja, 1882)
Søren Kierkegaard – Kuolemansairaus
Elias Lönnrot – Kalevala
Koalitiohallitus

Koalitiohallitus eli kokoomushallitus on hallitustyyppi, jonka muodostaa useampi kuin yksi puolue. Hallituskoalitio tarkoittaa tällaiseen hallitukseen kuuluvia puolueita ja niiden yhteistyötä. Koalitiohallitus muodostetaan yleensä siksi, että millään puolueella ei ole yksinään enemmistöä parlamentissa. Puhtaassa kaksipuoluejärjestelmässä ei yleensä tarvita koalitioita, vaan enemmistöasemassa oleva puolue voi muodostaa hallituksen yksinään.
Erilaisia hallituskoalitioita

Kansallisen yhtenäisyyden hallitus: Koalitio, jossa kaikki merkittävät puolueet ovat mukana[lähde? ]; Muodostetaan usein vain poikkeusoloissa kuten sodan aikana[lähde? ].
Porvarihallitus: porvarillisten puolueiden yhteishallitus
Punamultahallitus: Suomessa sosiaalidemokraattien ja keskustapuolueen yhteishallitus
Punavihreä koalitio: Koalitio, jossa on sosiaalidemokraatteja ja vihreitä
Sateenkaarihallitus: Suomessa nimitys 1990-luvun jälkipuoliskon laajapohjaisille monipuoluehallituksille
Sinipunahallitus: Suomessa sosiaalidemokraattien ja kokoomuksen yhteishallitus
Suuri koalitio: Joissain maissa nimitys kahden johtavan puolueen harvinaiselle yhteishallitukselle[lähde? ]
Kirjallisuusvuosi 1844

Kirjallisuusvuosi 1844 käsittelee vuoden 1844 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

J. V. Snellman alkoi julkaista Saima-lehteä.
Julkaisuja

Hans Christian Andersen – Snedronningen (suom. Lumikuningatar)
Charles Dickens – Uudenvuoden kellot
Benjamin Disraeli – Coningsby
Alexandre Dumas – Kolme muskettisoturia
Alexandre Dumas – Monte-Criston kreivi
Søren Kierkegaard – Filosofisia muruja
Sheridan Le Fanu – The Cock and Anchor
Edgar Allan Poe – Merkillinen laatikko
Edgar Allan Poe – The Balloon-Hoax
Johan Ludvig Runeberg – Kung Fjalar (suom. Kuningas Fjalar)
William Makepeace Thackeray – The Luck of Barry Lyndon
Sara Wacklin –  Hundrade minnen från Österbotten (alkuosa, suom. Sata muistelmaa Pohjanmaalta, 1872–1876)
Kirjallisuusvuosi 1848

Kirjallisuusvuosi 1848 käsittelee vuoden 1848 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Euroopan hullu vuosi, jolloin liberalismin, sosialismin ja nationalismin aatteet tulivat esille ja kansat kapinoivat eri puolilla Eurooppaa.
J. L. Runebergin runo Vårt land esitettiin Fredrik Paciuksen säveltämänä ylioppilaiden floranpäivän juhlissa vuonna 1848. Runon suomennos ilmestyi vuonna 1867.
Suomen Painoasiain ylihallituksessa käsiteltiin J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoita, jonka eräistä runoista tuli sensuuriviranomaisille päänvaivaa.  Runeberg ei suostunut muuttamaan runon Döbeln vid Jutas (Döbeln Juuttaalla) loppusäkeitä isänmaan epävarmasta tulevaisuudesta. Hänen taipumattomuutensa katsotaan pelastaneen runon. Samoin haluttiin muuttaa ensi osan Konungen -runon kuvaus Viaporin petoksellisesta antautumisesta, mutta Runeberg ei siihen suostunut. Teoksen toinen osa joutui 12 vuotta myöhemmin samoihin vaikeuksiin. Tällöin Runeberg myöntyi muutoksiin, jotka koskivat Viaporin antautumista runossa Bröderne (Veljekset).
Britanniassa syntyi prerafaeliitittien koulukunta. Sen esikuvana oli 1400-luvun italialainen ja flaamilainen taide, varhaisrenessanssi ja sen yltäkylläiset yksityiskohdat. Ryhmän johtajia olivat taidemaalarit John Everett Millais, Dante Gabriel Rossetti ja William Holman Hunt, joista Rossetti oli myös runoilija.
Julkaisuja

William Armstrong – Stocks and Stock-Jobbing in Wall-street (osakekaupan opas)
Anne Brontë – Wildfell Hallin asukas
Alexandre Dumas – Kamelianainen
Elias Lönnrot – Kalevala (laajennettu painos)
Johan Ludvig Runeberg – Vänrikki Stoolin tarinat, ensimmäinen osa
William Makepeace Thackeray – Vanity fair: A novel without a hero (kaksiosaisen teoksen alkuosa; suom. Turhuuden turuilla, 1955–1956)
William Makepeace Thackeray – The Book of Snobs
Kontokki

Kontokki on entinen kunta ja kylä Vienan Karjalan lounaiskulmassa Kostamuksen kaupunkialueella Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Kontokin kunta

Kontokin kunta käsitti Kostamus- ja Kiitehenjärven ympärillä olevat kylät (Kontokki, Kostamus ja Akonlahti) sekä Suomen rajan tuntumassa sijaitsevat kylät (Vuokinsalmi, Saarijärvi ja Niskajärvi). Idässä kunnan raja ulottui Kenttijärven taakse. Kontokin kunnan naapurikuntia olivat pohjoisessa Vuokkiniemi ja Uhtua, idässä Jyskyjärvi, etelässä Kiimasjärvi ja lännessä Suomen puolella Suomussalmi. Aikaisemmin osia Kiimasjärven kunnasta oli kuulunut Kontokkiin. Kontokin kunnassa oli 1 872 asukasta vuonna 1907, kaikki karjalaisia.
Kontokin kunta lakkautettiin 1920-luvulla ja liitettiin Uhtuan piiriin. Jatkosodan aikana Kontokin kunnan alue oli Suomen miehittämä 1941–1944. Kostamuksen kylän läheltä löydettiin suuri rautamalmiesiintymä vuonna 1946 ja paikalle rakennettiin Kostamuksen kaupunki ja vuoriteollisuuskombinaatti suomalaisvoimin 1977–1985.
Kontokin kylä

Kontokin kylä sijaitsi Kontokkijärveen pistävällä niemellä. Kylä tuhoutui jatkosodan aikana. Kontokin kunnan suurimmat kylät Kostamus, Kontokki ja Akonlahti kuuluivat Vienan tärkeimpiin runokyliin, joissa muun muassa Elias Lönnrot vieraili runonkeruumatkoillaan 1832 ja 1833. Nyt kaikki nämä kylät ovat hävinneet.