stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Games Workshop

Games Workshopin logo
Games Workshop (LSE: GAW) on maailman suurin miniatyyripelien valmistaja.
Games Workshop on tunnettu Warhammer-pelisarjastaan. Pelejä on kolme,fantasiamaailmaan sijoittuvat Warhammer Fantasy Battles ja Warhammer: Age 
of Sigmar, sekä kaukaiseen tulevaisuuteen sijoittuva Warhammer 40,000
Pelit ovat hyvin suosittuja, joskin niiden pelimekaniikat poikkeavat melko lailla toisistaan. Näiden kahden pelin lisäksi Games Workshop julkaisee Taru sormusten herrasta -elokuviin perustuvaa Lord of the Rings -miniatyyripeliä, joka on varsinkin nuorempien pelaajien suosiossa kevyemmän sääntömekaniikansa vuoksi, sekä lukuisia muita vähemmän tunnettuja pelejä.
Games Workshop on valmistanut myös useita muita pienempiä pelejä, kuten Blood Bowl -pelin, jossa erilaiset fantasiarodut kuten örkit, kääpiöt, rottamiehet ym. vastaavat, mittelevät taistelukentän sijaan amerikkalaisen jalkapallon merkeissä. Suurempia taisteluita varten on kehitetty kaksi peliä, Warhammerin maailmaan Warmaster ja Warhammer 40,000 -maailmaan Epic 40,000. Näissä peleissä Warhammerien satojen yksiköiden skaala nousee tuhansien figuurien määriin. Pienempiin peleihin on kehitetty Mordheim-niminen, noin kymmenelle miniatyyrille tarkoitettu peli, jossa on irrottauduttu kiinteistä muodostelmista ja avarista taistelukentistä suuren Mordeimin kaupungin raunioihin taistelemaan rikkauksien toivossa. Mordheim sijoittuu Warhammerin maailmaan kun taas Necromunda sijoittuu Warhammer 40,000 -maailmaan.
Games Workshopin kehittämiä pelejä

Warhammer
Warhammer 40,000
Mordheim
Blood Bowl
Necromunda
Epic 40,000
Warmaster
Inquisitor
The Lord of the Rings
Battlefleet Gothic
Hero Quest
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yrityksen verkkosivut
Games People Play

Games People Play voi viitata:
Games People Play, Eric Bernen kirja vuodelta 1964
Musiikki

”Games People Play”, The Alan Parsons Projectin kappale
”Games People Play”, Joe Southin kappale
”Games People Play”, The Spinnersin kappale
Games People Play, Pink Cream 69:n albumi
Games People Play, The PeeCheesin albumi
Televisio

Games People Play, vuosina 1980–81 esitetty yhdysvaltalainen urheiluohjelma
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Games People Play”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Filip Westerlund

| Filip Westerlund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1999 (ikä 25) Härnösand, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  KalPa
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  6
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Frölunda HC (SHL) IF Björklöven (HA) Timrå IK (SHL/HA) HV71 (SHL) Ilves (SML)
NHL-varaus:  44. varaus, 2017 Arizona Coyotes
Olof Filip Westerlund (s. 17. huhtikuuta 1999 Härnösand, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue KalPassa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Westerlund pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Valmentajat valitsivat hänet Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Westerlund valittiin myös Yhdysvaltoja vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin Westerlund voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 24 nuorten ja 29 poikien maaottelua.
Pelityyli

Westerlund on kuvaillut itseään kahden suunnan puolustajaksi, joka tykkää pelata nopeaa jääkiekkoa ja tukea hyökkäyksiä. Hän on maininnut vahvuuksikseen luistelun ja pelin lukemisen. KalPan urheilutoimenjohtaja Anssi Laineen mukaan Westerlund on hyvin luisteleva, moderni puolustaja, joka pystyy tuomaan kiekkoa itse ylös ja tukemaan hyökkäyksiä. Laineen mukaan hänen oikealta lähtevä laukauksensa tuo joukkueeseen uusia vaihtoehtoja ylivoimaan ja hänellä on erinomainen pelinäkemys.
Muuta

Westerlundin pikkuveli Ludvig pelaa hyökkääjänä Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttan-joukkue IF Sundsvall Hockeyssa. Veljesten isä Jerry Andersson pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa ja Pohjois-Amerikassa CHL-liigassa.
Exodus: Gods and Kings

| Exodus: Gods and Kings |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ridley Scott
Käsikirjoittaja:   Steven Zaillian  Bill Collage (tarina)  Adam Cooper (tarina) 
Tuottaja:   Peter Chermin  Dylan Clark  Ridley Scott  Jenno Topping 
Säveltäjä:  Alberto Iglesias
Kuvaaja:  Dariusz Wolski
Leikkaaja:  Billy Rich
Tuotantosuunnittelija:  Arthur Max
Pukusuunnittelija:  Janty Yates
Pääosat:   Christian Bale  Joel Edgerton  John Turturro  Aaron Paul  Ben Mendelsohn  Sigourney Weaver 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 12. joulukuuta 2014  Suomi 26. joulukuuta 2014 
Kesto:  150 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Exodus: Gods and Kings on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Ridley Scottin ohjaama elokuva, joka pohjautuu Raamatun kertomukseen Mooseksesta ja hänen tehtävästään viedä israelilaiset luvattuun maahan.
Elokuvan pääosissa ovat Christian Bale, Joel Edgerton, John Turturro, Aaron Paul, Sigourney Weaver ja Ben Kingsley.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Christian Bale  | … |  Mooses   |
|  Joel Edgerton  | … |  Ramses   |
|  Aaron Paul  | … |  Joosua   |
|  John Turturro  | … |  Seti   |
|  Ben Kingsley  | … |  Nun   |
|  Sigourney Weaver  | … |  Tuja   |
|  Ben Mendelsohn  | … |  Hegep   |
|  Maria Valvarde  | … |  Sippora   |
|  Tara Fitzgerald  | … |  Mirjam   |
|  Hiam Abbass  | … |  Bithiah   |
|  Kevork Malikyan  | … |  Jetro   |
|  Anton Alexander  | … |  Dathan   |
|  Golshifteh Farahani  | … |  Nefertari   |
|  Indira Varma  | … |  Ylipapitar   |
Aiheesta muualla

Exodus: Gods and Kings Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Fleming and Ferguson

| Fleming and Ferguson |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  1877
Lakkautettu:  1969
Kotipaikka:  Skotlanti
Toimiala:  laivanrakennus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fleming and Ferguson oli skotlantilainen alusten suunnittelu- ja valmistusyritys eli telakka, joka oli toiminnassa 1877–1969.
Historia

William Y. Fleming ja Peter Ferguson perustivat 1877 Paisleyyn Skotlantiin laivojen höyrykoneita valmistavan yrityksen. Vuonna 1885 yritys laajensi tuotantoaan laivanrakennukseen ostamalla H. McIntyre and Companyn Phoenixin telakan. Yritys kirjautui pörssiin 1895 ja siitä tuli julkinen yhtiö 1898. Vuonna 1903 Fergusonin suku vetäytyi yrityksestä perustaen oman telakan Port Glasgow'hun Ferguson Shipbuilders. Yritys selvisi toisen pääosakkaan irtautumisesta ja se valmisti edelleen höyrykoneita ja pieniä aluksia.
Vuonna 1889 telakalta valmistui rahtialus SS Singapore.
Vuonna 1964 American Marine and Machinery Company osti yhtiön.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Fleming and Ferguson
Merkinnän syy: 1900-luvun historia
Käännös suomeksi
Faust (vuoden 1926 elokuva)

| Faust> Faust (– eine deutsche Volkssage) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  F. W. Murnau
Käsikirjoittaja:  Hans Kyser
Tuottaja:  Erich Pommer
Säveltäjä:  Werner Richard Heymann   Erno Rapee
Kuvaaja:  Carl Hoffmann
Pääosat:  Gösta Ekman   Camilla Horn   Emil Jannings   Wilhelm Dieterle
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Tuotantoyhtiö:  Ufa - Universum Film AG
Levittäjä:  Universum Film AG Netflix
Ensi-ilta:   14. syyskuuta 1926    14. lokakuuta 1926    19. marraskuuta 1926
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  saksa -
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Faust on vuonna 1926 valmistunut saksalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi F. W. Murnau. Elokuva jäi Murnaun viimeiseksi työksi Saksassa.
Faustista oli tarkoitus tulla Fritz Langin Metropoliksen (1927) ohella suurin ja hienoin Saksassa koskaan tuotettu elokuva. Oli oikeastaan Emil Janningsin ansioita, että Murnau sai elokuvan ohjattavakseen. Jannings oli kuullut Ufan suunnitelleen Faustin ohjaajaksi Ludwig Bergeriä ja Mefiston rooliin Conrad Veidtiä. Jannings vaati ohjaajaksi Murnauta ja samalla Mefiston roolia itselleen.
Alun perin Gretchenin rooliin haluttiin yhdysvaltalainen Lillian Gish, mutta Murnaulle ja Gishille tuli riitaa naisen vaatimuksesta omaan kameramieheen. Sen jälkeen Murnau valitsi rooliin kokemattoman Camilla Hornin.
Juoni

Demoni Mefisto ja arkkienkeli Gabriel lyövät vetoa, että kenet tahansa maailman ihmisistä voi houkutella pimeälle puolelle palvelijaksi. Enkeli valitsee kohteeksi hurskaan Jumalan palvelijan, Faustin. Mefisto lähettää kulkutaudin Faustin kotikylään, ja epätoivoissaan kyläläiset turvautuvat vanhan miehen apuun.
Faust ei pysty auttamaan kyläläisiään, sillä Jumala ei enää vastaa hänen rukouksiinsa. Epätoivoissaan Faust turvautuu pimeisiin voimiin ja manaa esiin Mefisto-demonin. Mefisto suostuu auttamaan, mutta tekee samalla Faustille tarjouksen – ikuisen nuoruuden kaikkine iloineen.
Vastaanotto

Faust ei menestynyt kotimaassaan odotetulla tavalla, vaikka ulkomailla elokuva otettiin paremmin vastaan. Elokuvan teko maksoi kaksi miljoonaa Saksan markkaa, ja se tuotti lippuluukuilta takaisin vain puolet siitä. Kriitikot pitivät Faustia tyhjänpäiväisenä kameratemppuiluelokuvana, joka ei keskity tarpeeksi juonen kerrontaan. Elokuvasta tuli Metropoliksen ohella toinen elokuva, joka ajoi Ufan konkurssin partaalle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gösta Ekman  | … |  Faust   |
|  Emil Jannings  | … |  Mefisto   |
|  Camilla Horn  | … |  Gretchen   |
|  Frida Richard  | … |  Gretchenin äiti   |
|  Wilhelm Dieterle  | … |  Valentin   |
Aiheesta muualla

Faust Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Frank Bainimarama
Kunnianosoituksia

Fidžin ritarikunta (Fidži)
Pyhän Johanneksen ritarikunta (Iso-Britannia)
Ansiokkaan palveluksen mitali (Fidži)
Lähde:
Gamer

| Gamer |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Mark Neveldine  Brian Taylor 
Käsikirjoittaja:   Mark Neveldine  Brian Taylor 
Tuottaja:   Tom Rosenberg  Gary Lucchesi  Richard Wright  Skip Williamson 
Säveltäjä:  Robert Williamson
Kuvaaja:  Ekkehart Pollack
Leikkaaja:   Peter Amundson  Fernando Villena 
Pääosat:   Gerard Butler  Michael C. Hall  Amber Valletta  Logan Lerman  Terry Crews 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lionsgate
Levittäjä:  Lionsgate Fórum Hungary
Ensi-ilta:  4. syyskuuta 2009
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  12 000 000 dollaria
Tuotto:  40 828 540 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gamer on vuonna  2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka ovat ohjanneet Mark Neveldine ja Brian Taylor. Elokuvan pääosassa on Gerard Butler, joka esittää virtuaalisen verkkopelin vastentahtoista pelihahmoa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gerard Butler  | … |  John ”Kable” Tillman   |
|  Amber Valletta  | … |  Angie ”Nika” Roth Tillman   |
|  Michael C. Hall  | … |  Ken Castle   |
|  Logan Lerman  | … |  Simon Silverton   |
|  Kyra Sedgwick  | … |  Gina Parker Smith   |
|  Chris ”Ludacris” Bridges  | … |  Brother   |
|  Aaron Yoo  | … |  Dude   |
|  Alison Lohman  | … |  Trace   |
|  Mimi Michaels  | … |  Stikkimuffin   |
|  Jonathan Chase  | … |  Geek Leader   |
|  John Leguizamo  | … |  Freek   |
|  Terry Crews  | … |  Hackman   |
|  Zoë Bell  | … |  Sandra   |
|  Ramsey Moore  | … |  Gorge   |
|  Keith David  | … |  Keith   |
|  Johnny Whitworth  | … |  Travis Scotch   |
Aiheesta muualla

Sakari Määttä: Gamer (2009)  21.9.2009. Elitisti.
Gaston Mercier

| Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Ranska> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | perämiehellinen kaksikko |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | perämiehetön nelikko |  |
Gaston Antoine Mercier (5. kesäkuuta 1932 Pariisi – 4. heinäkuuta 1974 Bussières, Saône-et-Loire) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja voitti kultaa perämiehellisessä kaksikossa.
Mercier sai toisen olympiamitalinsa päästessään vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa pronssille perämiehettömässä nelikossa. Hän osallistui vielä vuoden 1960 kesäolympialaisiin Roomassa, mutta jäi mitaleitta sijoittuen kahdeksikossa neljänneksi.
Fleminginkivi

Fleminginkivi.
Fleminginkivi (Flemings sten) on Pohjan kunnassa vanhan Turun-Viipurin maantien varrella noin kilometrin verran Pohjan keskiaikaisesta kirkosta Perniöön päin sijaitseva siirtolohkare jonka luona kerrotaan Viipurista Turkuun matkalla olleen Suomen käskynhaltijan Klaus Flemingin saaneen sairauskohtauksen ja kuolleen 13. huhtikuuta 1597 jossakin lähitalossa. Mikrokliinigraniittinen lohkare on kooltaan 2x3x4 metriä.
Aiheesta muualla

Henrik Ekberg, Pojo 650 år: Klas Flemings ändalykt, Västnyländska årsboken 2009–2010 s. 73 (ruotsiksi)
Folvisdamin lurit

Lur Folvisdamista.
Folvisdamin lurit (lue venyttämällä: lur) ovat Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät Folvisdamista Horsensin kunnasta Tanskasta vuonna 1865. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille VI eli 700–500 eaa.
Historiaa

Lurit löytyivät kesällä 1865, kun lähellä Grædstrupissa asuva viljelijä kaivoi turvetta Folvisdamin suolta. Hän löysi lurin kolmen kyynärän syvyydestä ja myi sen kuparisepälle Horsensiin. Seppä korjasi huonokuntoista luria kömpelöllä tavalla ja myi sen eteenpäin samalla kylällä asuvalle taidemaalari Rosenstandille. Maalari ihastui siihen ja osti viljelijältä toisenkin lurin itselleen. Hänen aikomuksenaan oli myydä lurit korkeamman tarjouksen mukaan eikä ollut tyytyväinen Tanskan kansallismuseon edeltäjän (Museet for nordiske Oldsager) 100 riikintaalerin tarjoukseen, vaan myi sen antiikkikauppiaalle 300 riikintaalerin hintaan. Kauppias suostui myymään lurit, sekä joukon muitakin esineitä, museolle käypään hintaan.
Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus

Lurit olivat täsmälleen samanlaiset lukuun ottamatta niiden kiertymistä, sillä ne oli valmistettu vasen- ja oikeankätisesti kiertyviksi eli ne ovat toistensa peilikuvat. Molemmissa lureissa oli kantamista varten ketjut ja ketjuissa on erikoisuutena lintukoristeet, jotka oli kiinnitetty lukuisiin ketjussa oleviin renkaisiin. Suuaukon koristekiekossa oli koristeina kahdessa ympyrärivissä sijaitsevat puolipallon muotoiset napit. Lurit soivat G-vireisesti.
Félix Paul

Félix Paul (2. elokuuta 1935 Port Victoria – 21. marraskuuta 2001) oli seychelliläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Port Victoria o Seychellesin hiippakuntaan 21. joulukuuta 1960 ja nimitettiin sen johtoon 17. maaliskuuta 1975. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. heinäkuuta Jean Margéot, jota avustivat Georges-Henri Guibert ja François Xavier Rajaonarivo. Paul erosi tehtävistään Port Victoria o Seychellesin piispana 30. toukokuuta 1994.
Gaston Maspero

Gaston Maspero
Gaston Camille Charles Maspero (23. kesäkuuta 1846 Pariisi – 30. kesäkuuta 1916 Pariisi) oli  ranskalainen egyptologi. Hän pani toimeen neljä vuotta kestäneet arkeologiset kaivaukset Amonin temppelissä Karnakissa. Maspero löysi muun muassa Ramses III:n pojan Penteweren.[lähde? ]  Hän on ollut tärkeä egyptologian uranuurtaja.
Gaston Strobino

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gaston Strobino saapumassa maaliin Tukholman olympialaisten maratonilta. |  Gaston Strobino saapumassa maaliin Tukholman olympialaisten maratonilta. |  Gaston Strobino saapumassa maaliin Tukholman olympialaisten maratonilta. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | maraton |  |
Gaston M. Strobino (s. 23. elokuuta 1891 – 30. maaliskuuta 1969) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka saavutti pronssia Tukholman olympialaisten 1912 maratonilla Kenneth McArthurin ja Christian Gitshamin jälkeen ajalla 2.38.42,4.
Käännös suomeksi
Eva Bonnier

| Eva Bonnier |
| --- | --- |
 Bonnier vuonna 1880.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eva Fredrika Bonnier
Syntynyt: 17. marraskuuta 1857 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 13. tammikuuta 1909 (51 vuotta)
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Taidesuuntaus:  impressionismi
Eva Fredrika Bonnier (17. marraskuuta 1857 Tukholma – 13. tammikuuta 1909) oli ruotsalainen taidemaalari ja mesenaatti. Hän opiskeli ensin Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1878–1883 ja sen jälkeen Pariisissa. Bonnier edusti realistista suuntausta ja erikoistui muotokuviin. Hän lopetti maalaamisen 1890-luvulla, minkä jälkeen hän toimi taidemesenaattina.
Bonnierin lapsuudenperhe: vanhemmat Betty ja Albert sekä sisarukset Jenny, Karl ja Eva (keskellä)
Eva Bonnier Richard Berghin maalaamana (1889)
Teoksia

Eva Bonnierin omakuva (1886)
Ateljéinteriör i Paris (1886)
Magdalena (1887)
Sömmerskor (1887)
Julia Hasselberg, Bonnierin adoptiotytär
Yksityiselämä

Bonnier seurusteli jonkin aikaa kuvanveistäjä Per Hasselbergin kanssa. He menivät kihloihin, mutta kihlaus purkautui ennen häitä. Hasselbergin kuoltua äkillisesti vuonna 1894 Bonnier adoptoi tämän juuri syntyneen aviottoman lapsen, Julia Hasselbergin.
Bonnierin isä oli kustantaja Albert Bonnier.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eva Bonnier Wikimedia Commonsissa
Svenskt biografiskt lexikon (ruotsiksi)
Gaston Ragueneau

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gaston Ragueneau vuonna 1908. |  Gaston Ragueneau vuonna 1908. |  Gaston Ragueneau vuonna 1908. |  |
Maa:   Ranska
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | 5 000 m, joukkue |  |
Adolphe Gaston Ragueneau (10. lokakuuta 1881 Lyon – 14. heinäkuuta 1978 Draveil) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyys- este- ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla SA Montrougea.
Ragueneau osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pariisissa 1900, jossa hän oli mukana maansa hopeaa saaneessa joukkueessa 5 000 metrin joukkuekilpailussa, jossa sen ainoa vastustaja oli Yhdistyneen kuningaskunnan ja Australian sekajoukkue. Hän tuli kyseisessä kilpailussa maaliin neljäntenä juoksijana. Ragueneau juoksi viiden mailin kilpailussa Ateenan välikisoissa 1906, mutta joutui keskeyttämään. Hän osallistui Lontoon olympialaisissa 1908 viiden mailin matkalle, 3 200 metrin estejuoksuun ja 1 500 metrille, mutta keskeytti kaikissa kilpailuissa.
Ragueneaun ennätys 1 500 metrillä oli 4.10,0, jonka hän juoksi vuonna 1904.
Espanjan miesten lentopallomaajoukkue

Espanjan miesten lentopallomaajoukkue edustaa Espanjaa kansainvälisissä otteluissa. Sen sijoitus maailmanrankingissa on viimeisen kymmenen vuoden aikana pudonnut pahasti ja tällä hetkellä se on 33:s (heinäkuussa 2017). Arvokilpailuissa joukkueen paras saavutus on kultamitali EM-kilpailuissa 2007.
Historia

Espanjan lentopalloilijat menestyivät 1970- ja 1980-luvuilla lähinnä Länsi-Euroopan mestaruuskilpailuissa. Vuonna 1976 maa sai ensimmäisen mitalinsa sijoituttuaan pronssille. Sama sijoitus toistui 1982, mutta vuoden 1984 kotikilpailuissaan Espanja voitti kultaa. Vielä 1986 joukkue sai pronssia ja 1987 hopeaa. Euroopan lentopallon, jota hallitsivat itäblokin maat, huipulta Espanja oli tuolloin kuitenkin vielä kaukana.
Historia > Kotiolympialaiset

Vuoden 1992 kesäolympialaiset aloittivat uuden ajan Espanjan lentopallohistoriassa. Espanjan maajoukkueella oli ensimmäistä kertaa arvokilpailuissa parhaat pelaajat paikalla, sillä kaikki halusivat olla mukana kotiolympialaisissa. Arvokilpailuprojekti käynnistettiin Granadassa missä tapasivat Espanjan parhaat pelaajat. Tavoitteena oli saada Espanjan maajoukkue hinattua kohti maailman kirkkainta eliittiä. Projekti sai heti loistavan alun kun Espanja sijoittui kotikilpailuissa 8. sijalle. Tuolloin Espanjan maajoukkueessa pelasi nuori Rafael Pascual.
Historia > Uusi aikakausi

Olympialaisten jälkeen Espanjan maajoukkueen konkaripelaajat jättivät paikkansa nuorille kokemattomille pelaajille. Tämä uusi aikakausi sai heti tulosta, kun Espanja selviytyi EM-kilpailuihin vuonna 1993, ja samana vuonna joukkue voitti kultaa Välimeren kilpailuissa. Seuraavana vuonna joukkue valloitti Spring Cupin voiton.
Paikka vuoden 1995 maailmanliigassa merkitsi sitä että Espanja oli noussut maailman lentopallokartalle. Maailmanliigassa Espanjan hakkuri Rafael Pascual valittiin parhaimmaksi pelaajaksi. Myöhemmin vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailuissa Espanjan nuori joukkue pelasi loistavasti ja sijoittui 8. sijalle. Joukkueen kapteeni Rafael Pascual valittiin turnauksen parhaimmaksi pelaajaksi. Vuoden 1999 maailmancupissa Pascual valittiin jälleen parhaimmaksi pelaajaksi. Espanja ei kuitenkaan selviytynyt Sydneyn olympialaisiin.
Vuonna 2002 Espanja osallistui Euraasian mestaruusturnaukseen, jonka se voitti komeasti. Voiton jälkeen Espanja toivoi paikkaa maailmanliigaan. Toiveet toteutuivat ja Espanja voitti maailmanliigan alkulohkossaan kahdeksan peliä häviten vain Italialle neljä kertaa. Espanja selviytyi maailmanliigan lopputurnaukseen, jossa se sijoittui lopulta historiansa parhaimmalle maailmanliiga-sijoitukselle olemalla viides. MM-kilpailuissa joukkue kuitenkin epäonnistui totaalisesti. Vuoden 2003 EM-kilpailuissa joukkue oli 8. sijalla
Vuonna 2004 joukkue ei pystynyt selviytymään Ateenan olympialaisiin isoista odotuksista huolimatta. EM-karsinnoista joukkue selviytyi kuitenkin jatkoon ja eteni lopputurnaukseen Italiaan. Italiassa pelatussa lopputurnauksessa Espanja sijoittui neljänneksi häviten välieräottelun äärettömän tiukasti Venäjälle. Espanja johti ratkaisu erääkin selvästi, mutta Venäjä voitti erän lopulta ja tie vei loppuotteluun. Espanjan Israel Rodríguez valittiin kilpailuiden parhaaksi hyökkääjäksi.
Historia > Huippukausi

Vuosi 2007 oli Espanjalle yhtä juhlaa. Joukkue voitti Euroopan liigan loppuottelussa Portugalin, jonka jälkeen joukkue alkoi valmistua EM-lopputurnaukseen. Viimeiset kaksi viikkoa valmistumisessa joukkue harjoitteli yhdessä Suomen lentopallomaajoukkueen kanssa, Kuortaneen Urheiluopistolla. EM-kilpailut olivat Espanjan joukkueen juhlaa. Välierässä joukkue kohtasi harjoittelukumppaninsa Suomen. Välieräottelusta tuli tiukkaakin tiukempi ja Espanja eteni finaaliin 3–2 vaikka Suomella oli jo ottelupallo. Finaalissa Espanja haastoi suursuosikki Venäjän hurjaan taisteluun. Espanja teki maansa lentopallohistoriaa, kun se voitti Venäjän 15–13 ratkaisevassa viidennessä erässä.
Euroopan-mestaruus tiesi myös sitä että Espanja selvitti tiensä maailmancupiin, ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1999. Maailmancupissa Espanja oli lopulta viides, ja ei selviytynyt ainakaan vielä olympialaisiin Pekingiin. Espanjan Jose Luis Molto valittiin turnauksen parhaimmaksi torjujaksi, kun maanmies Angel Micuel Falasca valittiin parhaimmaksi syöttäjäksi.