stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viking-ohjelma
Satelliitit

Kun Viking-luotain oli asettunut Marsin kiertoradalle, satelliittiosat varmistivat laskeutumispaikat. Sitten satelliitti ja laskeutuja irrottautuivat toisistaan, minkä jälkeen satelliitti toimi tiedonsiirtolinkkinä Maan ja laskeutujan välillä. Satelliitit myös kartoittivat planeettaa, ottivat kuvia ja tekivät muita tieteellisiä testejä.
Satelliitti, jonka rakenne perustui Mariner 9:ään, oli läpimitaltaan noin 2,5 metriä ja painoi laukaistessa 2 328 kg, josta 1 445 kg oli ajoainetta.
Vuonna 1980, ensimmäisen satelliitin ajoaine alkoi olla lopussa, joten sen kiertoradan apoapsis nostettiin 56 000 kilometriin, jotta vältyttäisiin mahdollisten eliöiden "saastuttamiselta" ennen kuin planeettaa olisi tutkittu tarpeeksi. Viking 1 iskeytyy kitkan takia Marsin pintaan vuonna 2019. Viking 2 satelliitti sai polttoainevuodon, jolloin sen rata nostettiin 33 000 kilometriin ennen sen tehtävän päättämistä.
Laskeutujat

Molemmissa laskeutumisosissa oli pienoislaboratorio, jolla voitiin tutkia maaperänäytteissä mahdollisesti olevia elämän merkkejä. Maaperänäytteeseen lisättiin ravinteita, minkä jälkeen tutkittiin näytteestä nousevia kaasuja. Muutos kaasuissa viittasi siihen, että eliö oli todella käyttänyt ravinteet. Koska reaktiot kuitenkin hidastuivat ja lakkasivat lopulta kokonaan, tutkijat päättelivät, että muutokset olivat aiheutuneet vain kemiallisista reaktioista. Molemmat laskeutujat menivät lopullisesti epäkuntoon 80-luvulla.
Washingtonin piirikunta (Colorado)

Washingtonin piirikunta (engl. Washington County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 4 908 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Akronin kunta. Piirikunta on perustettu 9. helmikuuta 1887.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Washingtonin piirikunta (Colorado) Wikimedia Commonsissa
Washingtonin piirikunta (Arkansas)

| Washingtonin piirikunta Washington County |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 36°00′09″N, 94°13′38″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Arkansas
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Fayetteville
Väkiluku (2010):  203 065
 
www.co.washington.ar.us
Washingtonin piirikunta on piirikunta Arkansas’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki on Fayetteville. Piirikunnan asukasluku oli 203 065 vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Washingtonin piirikunta (Arkansas) Wikimedia Commonsissa
Osavaltion verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wes Borland

Wes Borland vuonna 2013.
Wesley Louden ”Wes” Borland (s. 7. helmikuuta 1975 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on tullut tunnetuksi työstään yhtyeessä Limp Bizkit.
Borland muutti lapsena perheineen Floridaan isän saatua pastorinviran presbyteerikirkosta. Hän hyväksyi 1990-luvun puolessavälissä Limp Bizkitin perustajajäsenien tarjouksen liittyä yhtyeeseen kitaristiksi.
Borland oli mukana Limp Bizkitin kolmella ensimmäisellä studiojulkaisulla. Hän kuitenkin erosi yhtyeestä 12. lokakuuta 2001, koska koki yhtyeen rajoittaneen hänen taiteellista vapauttaan. Borland liittyi yhtyeeseen uudelleen vuosiksi 2004–2006.
Borlandilla on ollut useita omia musiikkiprojektejaan, mutta yksikään niistä ei ole menestynyt kansainvälisesti yhtä hyvin kuin Limp Bizkit. Hän harrastaa myös kuvataidetta ja vaikuttaa tällä hetkellä yhtyeessä Black Light Burns.
Elokuussa 2008 Marilyn Manson ilmoitti Borlandin liittyneen kitaristiksi Mansonin yhtyeeseen. Borland soitti Mansonin kanssa ainoastaan kahdella keikalla, Koreassa ja Los Angelesissa. Hän jätti Mansonin yhtyeen alkuvuodesta 2009 liittyäkseen jälleen takaisin Limp Bizkitiin.
Limp Bizkit
| --- | --- |
Studioalbumit:   Three Dollar Bill, Y’All$ (1997)  Significant Other (1999)  Chocolate Starfish and the Hot Dog Flavored Water (2000)  New Old Songs (remix-albumi, 2001)  Results May Vary (2003)  The Unquestionable Truth Part 1 (2005)  Greatest Hitz (kokoelma-albumi, 2005)  Gold Cobra (2011)  Limp Bizkit Still Sucks (2021) 
Livealbumit:   Rock Im Park 2001 (2008) 
Kokoelmat:   Greatest Hitz (2005)  Collected (2008)  Icon (2011) 
Videografia:   Limp Bizkit Kick Some @ss (1999)  Greatest Videoz (2005)  Rock Im Park 2001 (2008) 
EP:t:   The Unquestionable Truth (Part 1) (2005) 
Singlet:   Counterfeit (1997)  Faith (1998)  Nookie (1999)  N 2gether Now (1999)  Re-Arranged (2000)  Break Stuff (2000)  Take a Look Around (2000)  My Generation (2000)  Rollin' (2000)  My Way (2001)  Boiler (2001)  Eat You Alive (2003)  Behind Blue Eyes (2003)  Home Sweet Home/Bittersweet Symphony (2005)  Shotgun (2011)  Ready to Go (2013)  Endless Slaughter (feat. Lil Wayne) (2014)  Dad Vibes (2021) 
Promosinglet:   Nobody Loves Me (1997)  Sour (1998)  Faith (1998)  Crushed (1999)  It's Like. That Y'all (2000)  Getcha Groove On (feat. Xzibit) (2000)  Crack Addict (2003)  Phenomenon (2003)  Build a Bridge (2004)  The Truth (2005)  Why Try (2010)  Walking Away (2010)  Gold Cobra (2011)  Thieves (2013)
Yecla

| Yecla Yecla |
| --- | --- |

 fiYecla 
 38°37′01″N, 1°07′01″W 
Väkiluku 2023:  35 521 
 www.yecla.es 
Yecla on kaupunki Murcian alueen pohjoisosassa, Kaakkois-Espanjassa. Kaupungilla on viinin ja oliiviöljyn tuotannon alkuperänimitys. Sen toimiala on puuhuonekalujen valmistus, vaikka se onkin siirtymässä verhoilujen ja patjojen tuotantoon. Kaupungissa on 35 234 asukasta. Sitä hallitsevat tällä hetkellä konservatiiviset poliitikot. Sen tärkeitä monumentteja ovat La Iglesia de la Purisima ja La Iglesia Vieja. Välimeren kaupunkina luonnossa kasvavat muun muassa rosmariini, timjami, esparto-ruoho, mänty, viikunapuita, luonnonvaraisia ​​oliivipuita, villimantelipuita, fenkoli, mastiksi, orapihlaja ja laventeli. Sen eläimistöstä löytyy villisikoja, kettuja, myyriä, kaneja ja jäniksiä.
Vikin ja Köpin matkailuohjelma

| Vikin ja Köpin matkailuohjelma |
| --- | --- |

Tyyli:  viihde
Kestoaika:  46 minuuttia
Pääosissa:   Ville ”Viki” Eerikkilä  Juuso ”Köpi” Kallio 
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:   Yle Areena  Yle TV2 
Julkaistu:  2023–
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  12
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Jenni Sirén (kaudet 1–2)  Tuomas Summanen (kaudet 1–2)  Olli Suominen (kaudet 1–2)  Anita Grönlund (Yle, kaudet 1–2) 
Ohjaaja(t):  Hermanni Koppala (kaudet 1–2)
Käsikirjoittaja(t):  Hermanni Koppala (kaudet 1–2)
Leikkaaja(t):   Kai Kotajärvi (kausi 1)  Tuuli Karjalainen (kausi 2)  Nea Mikkola (kausi 2) 
Kuvaaja(t):  Inserttikuvaajat: Timo Pyykkö (kaudet 1–2)  Jussi Häyhä (kaudet 1–2)  Niko Kotiranta (kausi 1)  Studiokuvaajat: Ossi Käki (kaudet 1–2)  Sami Tuunanen (kaudet 1–2)  Markku Laine (kaudet 1–2) 
Tuotantoyhtiö(t):  Rabbit Films
Aiheesta muualla
IMDb 
Vikin ja Köpin matkailuohjelma on suomalainen viihdeohjelma, jossa Ville ”Viki” Eerikkilä ja Juuso ”Köpi” Kallio tutustuvat tuotantokauden aikana kuuteen eurooppalaiseen kaupunkiin, jossa he kilpailevat siitä, kumpi suorittaa heille annetut tehtävät paremmin. Kohteeseen saavuttaessa arvotaan kumpi heistä saa suuremman ja kumpi pienemmän matkabudjetin. Ohjelmaa on julkaistu kaksi tuotantokautta vuosina 2023–2024.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Matkakohde | Julkaisu Yle Areenassa | Ensiesitys Yle TV2:lla |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | München | 21. huhtikuuta 2023 | 21. huhtikuuta 2023 |
| 2 | Napoli | 21. huhtikuuta 2023 | 28. huhtikuuta 2023 |
| 3 | Manchester | 21. huhtikuuta 2023 | 5. toukokuuta 2023 |
| 4 | Marseille | 21. huhtikuuta 2023 | 12. toukokuuta 2023 |
| 5 | Zagreb | 21. huhtikuuta 2023 | 19. toukokuuta 2023 |
| 6 | Valencia | 21. huhtikuuta 2023 | 26. toukokuuta 2023 |
Jaksot > Toinen tuotantokausi

| Jakso | Matkakohde | Julkaisu Yle Areenassa | Ensiesitys Yle TV2:lla |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Varsova | 26. huhtikuuta 2024 | 26. huhtikuuta 2024 |
| 2 | Wien | 26. huhtikuuta 2024 | 3. toukokuuta 2024 |
| 3 | Dublin | 26. huhtikuuta 2024 | 10. toukokuuta 2024 |
| 4 | Ateena | 26. huhtikuuta 2024 | 17. toukokuuta 2024 |
| 5 | Edinburgh | 26. huhtikuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 6 | Lissabon | 26. huhtikuuta 2024 | 31. toukokuuta 2024 |
Aiheesta muualla

Vikin ja Köpin matkailuohjelma Yle Areenassa
Turkin presidentinvaalit 2007

Abdullah Gül
Turkin presidentinvaalit 2007 järjestettiin Turkissa huhti–toukokuussa 2007. Maalle valittiin uusi presidentti viideksi vuodeksi. Järjestyksessään vaali oli yhdestoista.
Presidentti Ahmet Necdet Sezerin virkakausi päättyi 2007, jolloin maalle oli tarkoitus valita uusi presidentti. Hallitseva AKP-puolue asetti ehdolle ulkoministeri Abdullah Gülin, joka ei ensimmäisellä kierroksella saanut tarvittavaa enemmistöä. Gülin ehdokkuus sai opposition marssimaan ulos parlamentista. Häntä vastaan ja sekulaarisen Turkin puolesta järjestettiin miljoonan marssijan joukkomielenosoitus. Turkin asevoimien pääesikunnan päällikkö kenraali Yaşar Büyükanıt ilmaisi 27. huhtikuuta toiveensa, että presidentin pitäisi olla koko sydämestään uskollinen tasavallan periaatteille. Ensimmäisessä presidenttiäänestyksessä paikalla oli 361 edustajaa, joista 357 kannatti Gülia. Korkein oikeus kuitenkin tuomitsi äänestyksen, koska lain mukaan paikalla pitää olla 367 edustajaa. Poliittisen kriisin ratkaisemiseksi parlamentti päätti yksimielisesti järjestää vaalit 22. heinäkuuta, neljä kuukautta etuajassa. Parlamentti yritti myös perustuslainmuutoksella muuttaa presidentin suoralla kansanvaalilla valittavaksi, mutta presidentti Sezer esti veto-oikeudellaan muutoksen, jota piti tarpeettomana ja parlamentarismin vastaisena.
Seuranneissa parlamenttivaaleissa hallitseva AKP sai lähes 47 prosenttia äänistä, 13 prosenttiyksikköä enemmän kuin edellisissä, ja määräenemmistön.
Vladimir Alekno

Vladimir Alekno
Vladimir Romanovitš Alekno (ven. Владимир Романович Алекно, s. 4. tammikuuta 1966) oli venäläinen eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä lentopallovalmentajista.
Alekno lentopalloura alkoi vuonna 1984 SKA Minskissä. Alekno valmensi Venäjän lentopallojoukkueita vuosina 2007-2008 ja 2011-2012. Hänen johdollaan venäläiset pelaajat voittivat kultamitalin vuonna 2012 ja pronssimitalin vuonna 2008 kesäolympialaisissa. Lisäksi he voittivat World League ja World Cup, molemmat kertaa vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Volleybox (englanniksi)
Zenit-Kazan (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Venäjän ilmasto

Kartta Venäjän ilmastovyöhykkeistä Köppenin ilmastoluokituksen mukaan.
Venäjän ilmasto on pääosin mannermainen maan suuren pinta-alan vuoksi; suuri osa maasta on kaukana rannikkoalueista. Etelän ja idän suuret vuoristot estävät Intian valtameren ja Tyynenmeren leudontavia vaikutuksia, mutta Venäjä on pohjoisessa altis Arktisen alueen ja lännessä Atlantin valtameren vaikutukselle. Hallitseva tyyppi Köppenin ilmastoluokituksen mukaan katsottuna on lämminkesäinen mannerilmasto Dfb, joka vallitsee esimerkiksi maan pääkaupungissa Moskovassa. Subarktinen mannerilmasto Dfc on toiseksi laajalle levinnein ja kolmanneksi eniten tavataan kuumakesäistä mannerilmastoa Dfa. Myös subtrooppista kosteaa ilmastoa Cfa sekä keskileveysasteiden aroilmastoa BSk on Venäjällä jonkin verran. Keskilämpötilat laskevat lännestä Siperiaa kohti joka leveysasteella.
Lämpötilat

Venäjän vuotuinen keskilämpötila on −0,6 celsiusastetta. Lämpimin kuukausi on heinäkuu 16,2 celsiusasteen keskilämpötilalla ja kylmin tammikuu −18 celsiusasteen keskiarvolla. Venäjän kaikkien aikojen pakkasennätys −67,7 celsiusastetta on mitattu sekä Verhojanskissa 5. ja 7. helmikuuta 1829 että Oimjakonissa 6. helmikuuta 1933.
Vuodenajat

Venäjällä tavataan oikeastaan vain kahta vuodenaikaa, talvea ja kesää. Syksy ja kevät ovat vain lyhyitä välivaiheita näiden vuodenaikojen välissä. Vuodenaikojen välinen keskilämpötilaero on Moskovassa 29 celsiusastetta ja tämä kasvaa syvemmälle sisämaahan mennessä.
Vuodenajat > Talvi

Talvella ilmanvirtaukset tasoittavat usein leveysasteista johtuvia lämpötilaeroja etelän ja pohjoisen välillä. Euraasian aron jäähtyminen muodostaa talvisin Venäjän ylle vahvan korkeapainekeskittymän. Ilman virtaukset ulospäin näiltä korkeapainealueilla aiheuttaa sen, että talvella tuulet puhaltavat Euroopan Venäjälle lounaasta, suurimmalle osalle Siperiaa etelästä ja luoteesta Tyynenmeren rannikkoa pitkin. Erittäin kylmät talvilämpötilat ovat ominaisia suuressa osassa Venäjää. Pakkaseton jakso kestää yli kuusi kuukautta vain Kaukasuksen pohjoisosissa. Maan Euroopassa sijaitsevissa osissa pakkaseton jakso kestää 3–5 kuukautta ja se on lyhimmillään Siperiassa, missä se on vain kaksi kuukautta.
Vuodenajat > Kesä

Kesäisin maa-alueiden lämmetessä tuulen suunnat kääntyvät. Tällöin Euroopan Venäjälle tuuli puhaltaa luoteesta, Siperialle pohjoisesta ja kaakkoisille alueille Tyyneltämereltä.
Sateisuus

Venäjän vuotuinen keskimääräinen sademäärä on noin 511 millimetriä. Maan länsiosat ovat sateisimpia alueita, missä voi sataa 750 millimetriä vuodessa. Venäjän arojen kaakkois- ja eteläosat ovat kuivimpia alle 200 millimetrin vuosisademäärällään.
Ilmaston lämpeneminen

Venäjän vuotuisen keskilämpötilan voidaan odottaa nousevan 2000-luvun puoliväliin mennessä 0,7–2,6 celsiusastetta verrattuna vuosien 1980–1999 keskilämpötilaan. Nousu on suurempaa talvella. Päivien keskimääräisen ylin lämpötila nousee todennäköisesti noin 3 celsiusastetta päivien keskimääräisten alimpien lämpötilojen noustessa 4–6 celsiusastetta, mikä tarkoittaa lämpötilan vuorokausivaihtelun pienenemistä etenkin Euroopan Venäjällä.
Talvinen puu 15. tammikuuta 2010 Kolpinassa.
Vitali Jeremejev

| Vitali Jeremejev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1975 (ikä 49) Öskemen, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Kazakstan
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  90 kg
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–2014
Seurat:  Torpedo Ust-Kamenogorsk (IVY) TSKA Moskova (RSL) Dinamo Moskova (RSL/KHL) Torpedo Jaroslavl (RSL) New York Rangers (NHL) Barys Astana (KHL)
NHL-varaus:  209. varaus, 1994 New York Rangers
Vitali Mihailovitš Jeremejev (ven. Виталий Михайлович Еремеев) (s. 23. syyskuuta 1975 Öskemen, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen ammattilaisuransa päättänt jääkiekkomaalivahti.
Ura

Jeremejev aloitti jääkiekon kotikaupunkinsa jääkiekkojoukkueessa Torpedo Ust-Kamenogorskissa. Ensimmäistä kertaa hän pelasi silloisessa Venäjän pääsarjassa IVY:n mestaruussarjassa kaudella 1992–1993. Vuonna 1994 New York Rangers varasi hänet vuoden varaustilaisuuden viimeisellä kierroksella.
Kaudeksi 1994–1995 Jeremejev siirtyi HK Dynamo Moskovaan, jossa hän pelasi kolme kautta. Tuona aikana Venäjän pääsarja muuttui IVY:n mestaruussarjasta superliigaksi. Jeremejev siirtyi vuonna 1997 yhdeksi kaudeksi Torpedo Jaroslavliin, minkä jälkeen hän palasi vielä kahdeksi kaudeksi Moskovan Dynamoon.
Jeremejev siirtyi Pohjois-Amerikkaan vuonna 2000. Hän aloitti Rangersin organisaatiossa farmijoukkueen farmissa ECHL-liigan Charlotte Checkersissä, mutta nousi kauden mittaan farmiin AHL-liigan Hartford Wolf Packiin ja edelleen pääsi pelaamaan Rangersissakin neljä ottelua. Seuraavan kauden hän aloitti jälleen Charlottessa, jossa hän jakoi ajan Jason LaBarberan kanssa. Tämä ei miellyttänyt, ja hän palasi kesken kauden Venäjälle. Jeremejev liitty kesken kauden 2001–2002 jälleen Moskovan Dynamoon, jossa hänen sopimus päättyi kauden 2009–2010 jälkeen. Venäjän superliiga oli ehtinyt muuttua KHL-liigaksi tuona aikana.
Kaudeksi 2010–2011 Jeremejev siirtyi Barys Astanaan. Jeremejev pelasi Astanassa neljä kautta, kunnes päätti pelaajauransa.
Ura > Kansainvälinen ura

Jeremejev on edustanut Kazakstanin jääkiekkomaajoukkuetta useasti. Hän on pelannut C-sarjan MM-kisoissa 1994 ja 1995, B-sarjan MM-kisoissa 1997, 1999 ja 2000, MM-kisoissa 2004 ja 2010, sekä talviolympialaisissa 1998 ja 2006.
Aiheesta muualla

Vitali Jeremejev The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Värikynä

Värikyniä.
Arkkitehti Paul Rudolphin värikynillä tehty arkkitehtuuripiirustus, 1979–1981.
Muun muassa litografiassa käytettävä rasvakynä, joka on edelleen vastaavassa kuorittavassa paperikääreessä kuin värikynät ennen puukuorien käyttöönottoa.
Caran d’Achen kaksivärinen kynä. Sinipunakyniä on käytetty paljon koulussa ja käsikirjoitusten merkinnöissä.
Värikynä (”puuväri”) on rakenteeltaan lyijykynän kaltainen kynä. Värikynien täyte koostuu erilaisista väripigmenteistä, sideaineista ja täyteaineista.
Värikynät voidaan jakaa vesiliukoisiin ja veteen liukenemattomiin. Jälkimmäisistä käytetään usein englanninkielistä ilmaisua permanent. Vesiliukoisten kynien jälkeä voi laveerata vedellä ja siveltimellä, ja laveerauksen kuivuttua joidenkin kynien jälki ei enää liukene veteen. Veteen liukenemattomien kynien jälki liukenee liuottimiin kuten tärpättiin. Värikynien jälki ei ole täysin hankauksenkestävää, ja joissakin tapauksissa kannattaa käyttää fiksatiivia. Vesiliukoisten ja liukenemattomien välillä ei ole varsinaisia laatueroja; osa värikynissä käytettävistä pigmenteistä ei ole valonkestäviä.
Värikynien historiaa ja valmistajia

Värikyniä on ollut saatavilla 1800-luvun alusta alkaen. Kynissä oli aluksi enimmillään 15-20 värin valikoima. Täytteen pigmenttipitoisuus ei tuolloin ollut vielä kovin korkea, ja täytteessä käytettiin vahaakin vähemmän kuin nykyisin. Niitä ei myöskään markkinoitu taiteilijoille, vaan mainoskäyttöön ja merkkauskyniksi. Saksalaisen A. W. Faberin Faber-Castell Polychromos -kynien 60 värin valikoima tuli markkinoille vuonna 1908, ja vuonna 1924 sveitsiläinen Caran d’Ache alkoi valmistaa taiteilijoille tarkoitettuja värikyniä. Tehtaan perustaja oli nimennyt yrityksen pilapiirtäjä Caran d’Achen mukaan; venäläissyntyisen Ranskassa toimineen piirtäjän taiteilijanimi tuli venäjän kynää tarkoittavasta sanasta (карандаш). Seuraavana vuonna myös saksalainen Schwan-Stabilo alkoi valmistaa värikyniä. Englantilaiset Derwent-kynät tulivat markkinoille 1930-luvulla.
Laajaa värikynien tuotantoa syntyi myös Yhdysvaltoihin, jossa Berol Prismacolor esitteli värikynänsä 1938. Mainosten mukaan niissä oli samettimainen koostumus ja laaja laboratoriotestattu värivalikoima. Myöhemmin Amerikassa perustettiin myös oma yhdistys värikynäpiirtäjille, The Colored Pencil Society of America.
Merkittäviä valmistajia ovat nykyisin myös alankomaalainen Bruynzeel, itävaltalainen Cretacolor, tšekkiläinen Koh-i-noor Hardtmuth sekä saksalaiset Lyra ja Staedtler.
Värikynien valmistus ja raaka-aineet

Värikynien täytteen raaka-aineena käytetään täyteaineita, joita ovat kaoliini, kalkki ja liitu, sekä väriaineita, jotka ovat pigmenttiä tai värjäävää ainetta. Kolmas ainesosa on sideaine, jona käytetään sekä öljyjä että vahoja kuten parafiini, mehiläisvaha ja carnauba-vaha; vesiliukoisissa kynissä on sideaineena kasviskumeja (kuten arabikumi). Liuottimena käytetään valmistuksessa aromaattisia hiilivetyjä, ja muut kuin vesiliukoiset värikynät liukenevatkin tärpättiin.
Värikynät valmistetaan muuten kuten lyijykynät, paitsi että täytettä ei polteta uunissa. Kuumuus muuttaisi väripigmenttejä eivätkä sideaineet kestäisi kuumuutta. Vaha lisätään täytesekoitukseen joko ennen puuvarteen pursottamista tai sitten lyijyt kastetaan sulaan vahaan. Kuivuneet täytteet suljetaan puukuorten sisään. Alkuun värikynät oli kääritty paperiseen päällysteeseen, jota kuorittiin pois tarpeen mukaan.
Caran d’Achen akvarellivärikynäsetti.
Koh-i-Noorin valmistamia värikyniä ja muita tuotteita.
Faber Castell Polycromos -värikyniä.
Berol Prismacolor -kyniä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Värikynä Wikimedia Commonsissa
Tämä maa on minun

Tämä maa on minun voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tämä maa on minun (This Land Is Mine), Jean Renoirin elokuva vuodelta 1943
Tämä maa on minun (This Earth is Mine), Henry Kingin elokuva vuodelta 1959
Tämä maa on minun (Bound for Glory), Hal Ashbyn elokuva vuodelta 1976.
Turun eläinsuojeluyhdistys

| Turun eläinsuojeluyhdistys |
| --- | --- |

Perustettu:  1871
Toimiala:  eläintensuojelu 
Kotipaikka:  Turku
toiminnanjohtaja:  Britt-Marie Juup
Puheenjohtaja:  Mari Eerola
Johtokunta (3):  Mari Eerola (puheenjohtaja), Taru Säteri (varapuheenjohtaja), Pasi Korko. Muut johtokunnan jäsenet: Oona Kurjenrauma, Maria Lehtonen, Vilma Määttä, Heli Tanskanen, Kalle Tuulos
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun eläinsuojeluyhdistys ry (TESY) on Turkuun vuonna 1871 perustettu Suomen vanhin eläintensuojeluyhdistys. Se kuuluu valtakunnalliseen liittoon SEY Suomen eläinsuojelu. Anja Eerikäinen on toiminut yhdistyksessä.
Värilämpötila
Valokuvauksessa

Värilämpötila on erityisen relevantti ilmiö valokuvauksessa, koska jos valokuvan värit halutaan tallentaa halutulla tavalla, on ympäristön valojen värilämpötila otettava huomioon ja valokuvauslaitteistoa säädettävä sen mukaan. Digitaalikameroissa tämä tapahtuu yleensä toiminnolla valkotasapaino (engl. white balance), joka voidaan määrittää valitsemalla yksi esiasetuksista (esimerkiksi suora auringonvalo, keinovalo), antamalla kelvinarvo käsin tai antaa kameran säätää valkotasapaino automaattisesti. Kameran automaattinen valkotasapaino toimii luotettavasti yleensä 4 200–8 000 kelvinin rajoissa.
Filmille kuvatessa voidaan valita kahden erityyppisen filmin väliltä: toinen soveltuu suorassa auringonvalossa (5 600 K) ja toinen keinovalossa (engl. tungsten light, 3 200–3 400 K) kuvaamiseen. Tästä eteenpäin värilämpötilan hallitseminen tapahtuu objektiivin eteen asennettavilla suotimilla, jotka tosin vähentävät kameraan tulevan valon määrää.
Kaikille kameroille yhteinen riesa on kuitenkin valokuvattava ympäristö, jossa esiintyy värilämpötilaltaan rajusti vaihtelevia valonlähteitä (esimerkiksi huone, johon sisävalaistuksen lisäksi paistaa suora auringonvalo). Valkotasapaino tai värilämpötila voidaan säätää vain yhdelle valotyypille, joten muut valolähteet saattavat näkyä lopullisessa kuvassa värillisenä. Jotkut filmityypit (pääasiassa elokuvafilmit, kuten esimerkiksi Fuji Reala 500D) on kehitetty sietämään tällaisia kuvaustilanteita tavallisia filmejä paremmin.
Värejä esitettäessä punaisten, vihreiden ja sinisten väripisteiden keskinäistä suhdetta voidaan muuttaa näytön väriasetuksista.
Digitaalikameroiden näytön värisävyä voidaan säätää punaisen ja sinisen välillä.
White Point Temperature

White Point Temperature eli valkoisen pisteen värilämpötila on näytön värilämpötilasta kertova, vaihdettava referenssipiste, joka määrittelee pikselin valkoisen värin RGB-pisteiden yhteisvaikutuksena. Valkoisen pisteen värilämpötila vaihtelee 5 000–9 300 K välillä. Alhainen luku näkyy näytössä punaisuutena, korkea luku sinisyytenä. Useimmat ammattilaiset vertailevat originaalia ja vedosta 5 000 K valossa. Painojälkeä vedokseen vertaillaan D50 standardin (5 000 kelviniä) valossa ja CRI-indeksin olisi oltava yli 90. Aikaisempi suositus vedostarkkailuun oli 6 500 kelviniä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hess, John: The History and Science of Color Temperature, Filmmaker IQ -opetusvideo YouTubessa, 11 min 30 s (englanniksi)
Virmaila (saari)

Virmaila
| --- | --- |
Muut nimet:  Virmailansaari
Sijainti:  Padasjoki Päijät-Häme Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  185,8 m  tai 185,9 m 
Pinta-ala:  34,38 km²  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Virmaila  eli Virmailansaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se on Päijänteen suurin saari, josta osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Virmaila
Luontoarvoja

Saarella on neljä luonnonsuojelualuetta. Yhtä aluetta lukuun ottamatta kaikki muut kuuluvat Päijänteen kansallispuistoon. Ne kuuluvat Natura 2000-alueeseen Päijänteen alue (10 857 hehtaaria, FI0335003) . Virmailaan siitä kuuluu saaren keskellä ja järvien kohdalla sijaitseva laaja metsäalue, joka ulottuu Salonsalmen rantaan asti, ja saaren itäpäässä Höysänniemessä sijaitsee kaksi erillistä aluetta. Neljäs luonnonsuojelualue on pieni ja se sijaitsee Virmailan kylässä Myllymäen etelärinteessä.