stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jerome K. Jerome
Teokset > Kokoelmat

Told After Supper (1891)
John Ingerfield: And Other Stories (1894)
Sketches in Lavender, Blue and Green (1895)
The Observations of Henry (1901)
The Angel and the Author and Others (1904)
American Wives and Others (1904)
The Passing of the Third Floor Back: And Other Stories (1907, os. suom. Nikolai Snydersin sielu ja salaperäinen vieras, 1920)
Malvina of Brittany (1916, suom. Haltiattaren tarina/Keijukainen, 1917)
Three Men in a Boat and Three Men on the Bummel (1974)
After Supper Ghost Stories: And Other Tales (1985)
Teokset > Omaelämäkerta

My Life and Times (1926)
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Vapaasti ladattavia Jerome K. Jeromen e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
Jerome K. Jerome -seura (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Jerome K. Jeromen teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi, katalaaniksi ja ranskaksi)
Jerome K. Jerome. (englanniksi)
Basam Books - Kirjaesittely (Arkistoitu – Internet Archive)
Jeromen suomeksi julkaistuja novelleja ja kolumneja (Jatkokertomuksia -blogi)
Vesa Karonen: Kolme miestä veneessä. Helsingin Sanomat 25.7.2001.
Isamu Tamotsu

Isamu Tamotsu (29. marraskuuta 1919 – 31. toukokuuta 2000) oli japanilainen karateka. Hän kehitti karaten tyylisuunnan Shōrinji-ryū Renshinkan.
Elämäkerta

Tamotsu syntyi Amaminsaarilla, Japanissa kaksilapsiseen perheeseen. Hänen isänsä hukkui myrskyssä Tamotsun ollessa vielä hyvin nuori. Hänen äitinsä elätti kahta poikaansa kutojana, ja perhe usein muutti paikasta toiseen työn perässä.
Tamotsu aloitti kamppailulajien harjoittelemisen hyvin nuorella iällä. Hän aloitti harrastamisen judolla, jossa hän saavutti Tadao Nakaharan ohjaamana 3. danin arvon. Nuoruusvuosina Tamotsu joutui tappeluihin ja sai huomata, ettei pärjännyt pelkästään judolla kuin yksittäisiä henkilöitä vastaan. Sitä vastoin useamman hyökkääjän käydessä päälle selviytyminen oli hankalampaa. Tämän johdosta 13-vuotiaana Tamotsu alkoi harjoitella taiwanilaista kenpoa Roshi Shin opettamana.
Toisen maailmansodan aikana Tamotsu oli kaksi vuotta pioneerina Kiinan Mantšuriassa. Tuona aikana hän kiinnostui kiinalaisesta kenposta, jossa Tamotsun opettajana toimi O Shi Hei. Sodan jälkeen Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän harjoitteli Daito-ryu- ja Hakko-ryu-jujutsua sekä kenjutsua. 1950-luvun alkupuolella hän sai idean karaten tyylisuunnan perustamisesta. Tamotsu halusi tyylisuuntaansa katat, joilla olisi mahdollisimman pitkä historia ja perinne. Hän matkusti harjoittelemaan shōrin-ryūta Okinawan saarelle Zenryō Shimabukuron luokse, jonka opetuksessa hän harjoitteli puoli vuotta. Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän aloitti tyylisuunnan opettamisen. Katoja hän opetteli Okinawa karaten eri ohjaajien parissa. Ananku ja Chinto katat Tamotsu opetteli Shimabukuron opissa, joka kehotti opettelemaan Joyen Nagazaton ohjaamana Chinto ja Tokumine no kon bo-katatselvennä. Sittemmin Tamotsu opetteli Kusanku-katan Yonaha-nimiseltä henkilöltä. Loput tyylisuuntansa katat (wanshu, seisan, gojushiho ja bassai) Tamotsu opetteli Nagazatolta.
Perustettuaan tyylisuuntansa 1955 Kagoshimassa Tamotsulla oli aluksi viisi oppilasta. Tuolloin yksi hänen oppilaistaan oli hänen kuusivuotias poikansa Iwao Tamotsu. Perhe keräsi rahaa ruokaan harjoitusten jälkeen pesemällä astioita ravintoloissa. Tamotsun saatua enemmän mainetta karateohjaana hänen tyylisuuntansa harrastajien määrä kasvoi Japanissa. Tamotsusta tuli samalla ensimmäinen karateohjaaja, jonka Kiinan opetusministeriö kutsui vuonna 1965 esittelemään ja opettamaan Shōrinji-ryū Renshinkan karatea.
Käärme (albumi)

| Käärme Danny |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1972
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: LP, MC
 Tuottaja(t): Jaakko Salo
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Kesto: 39.58
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
Listasijoitukset
  Suomi: 10. (Fyysinen albumilista, viikko 33/2020)
Dannyn muut julkaisut
| D 1971 | Käärme 1972 | Mentävä on 1973 |
Käärme on Dannyn vuonna 1972 julkaistu albumi. Albumin julkaisi Scandia-Musiikki Oy. Dannyn kesäshow vuonna 1972 oli nimeltään Käärme (Snake, rattle and roll).
Lipposen Levy ja Kasetti julkaisi Käärmeen vuonna 2020 uudelleen vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumi nousi silloin fyysisen albumilistan sijalle 10.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli, ellei toisin mainittu.
Abracadabra – 2.37 (säv. Guido Cenciarelli, Arberto Lucarelli, Roberto Righini, san. Paolo Dossena, Roberto Righini, suom. san. Sauvo Puhtila)
Ei saa häiritä leijonaa – 3.47 (alkup. The Lion Sleeps Tonight, säv. ja san. Luigi Creatore, Hugo Peretti, George David Weiss, suom. Sauvo Puhtila)
Noita – 2.51 (alkup. Witch Queen of New Orleans, säv. Lolly Vegas, san. Pat Vegas, suom. Pertsa Reponen)
Ristiin rastiin – 3.48 (alkup. Never Been to Spain, säv. ja san. Hoyt Axton, suom. Jukka Virtanen)
Kuinka rakkaus alkoi – 2.44 (alkup. Adam and Eve, säv. ja san. Paul Anka, suom. Sauvo Puhtila, sov. Jaakko Salo)
Kuningaskobra – 2.20 (Snake Charmer, säv. Teddy Powell, san. Leonard Whitcup, suom. Sauvo Puhtila, sov. Jaakko Salo)
Piru valepuvussa – 2.15 (alkup. You're the Devil in Disguise, säv. ja san. Bernie Baum, Bill Giant, Florence Kaye, suom. Pertsa Reponen, sov. Jaakko Salo)
Synti – 2.40 (alkup. Hot Love, säv. ja san. Marc Bolan, suom. Pertsa Reponen)
Laulun tein – 3.47 (alkup. Your Song, säv. Elton John, , suom. Pertsa Reponen)
Taivas on kadonnut – 3.30 (alkup. Heaven on Their Minds, säv. Andrew Lloyd Webber, san. Tim Rice, suom. Esko Elstelä)
Bangla Desh – 3.07 (säv. ja san. George Harrison, suom. Pertsa Reponen)
Itsesi näät et enempää – 2.45 (alkup. Look at Yourself, säv. ja san. Ken Hensley, suom. Arto Sotavalta)
Huudetaan hei – 3.47 (kansansävelmä, san. Pertsa Reponen)
Kokoonpano

Risto Oinaala – trumpetti, flyygelitorvi, laulu
Pertti Fält – saksofoni, huilu, laulu
Seppo Alajoki – kitara, laulu
Veikko Samuli – urut, laulu
Matti Tyni – bassokitara, laulu
Paavo Rajala – lyömäsoittimet, laulu
Letta Mbulu

| Letta Mbulu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. elokuuta 1942 (ikä 82) Soweto, Etelä-Afrikan unioni
Ammatti:  laulaja
Puoliso:  Caiphus Semenya
Muusikko
Aktiivisena:  1965–
Tyylilajit:  jazz
Levy-yhtiöt:  A&M, BGP, Capitol, Chisa, Fantasy, Flame Tree, Polygram / UMG
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Letta Mbulu (s. 23. elokuuta 1942 Soweto, Etelä-Afrikan unioni) on eteläafrikkalainen jazzlaulaja. Hänen hittejään ovat muun muassa  ”I Need Your Love”, ”Buza” ja ”Everybody Sing Along”. Mbulu on tehnyt musiikkia muun muassa jazzsaksofonisti Cannonball Adderlyn, Michael Jacksonin ja Harry Belafonten kanssa. Hän teki musiikkia vuoden 1976 televisiosarjaan Juuret.
Mbulu muutti kotimaastaan Etelä-Afrikasta pois apartheidin takia, mutta palasi takaisin apartheidin lakattua 1990-luvulla ja esiintyi Unity Festival Apartheid -festivaaleilla vuonna 1991.
Mbulu on naimisissa muusikon Caiphus Semenyan kanssa.
Lentävät Lehdet

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Lentävät Lehdet oli Savonlinnassa vuonna 1877 ilmestynyt pilalehti.
Savonlinna-lehden perustajan Aleksander Ramstedtin julkaisema Lentävät Lehdet oli Veitikan jälkeen toinen suomenkielinen pilalehti. Sen nimi viittaa saksalaiseen Fliegende Blätter -pilalehteen, mutta muuta yhteistä niillä ei ollut. Kahdesti viikossa ilmestynyt Lentävät Lehdet kohdisti kritiikkinsä ruotsinmielisiin, mutta sisälsi etupäässä harmittomia kaskuja, kertomuksia ja runoja. Ramstedt lopetti lehtensä jo vuoden kuluttua Savonlinnan syrjäisen sijainnin ja ”kyllästymisen” takia. Kolmas suomenkielinen pilalehti Pilkkakirves alkoi ilmestyä Helsingissä vuonna 1881.
Aiheesta muualla

Lentävät Lehdet digitoituna kansalliskirjastossa
Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva

Tomasz Wójcikinin juliste Save the Baltic Sea, joka oli esillä Lahden kansainvälisessä julistetriannaalissa vuonna 1997. Triennaalin julisteet talletetaan julistemuseoon.
Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva yhdisti aikaisemmin itsenäisesti toimineet Lahden Julistemuseon ja Lahden taidemuseon uudeksi museokokonaisuudeksi. Museo sijaitsee Mallasjuoman entisen tehtaan tiloihin avatussa Malski-keskuksessa, Lahdessa. Museo aukesi vuoden 2022 keväällä.
Näyttelytoiminta

Museo pyrkii olemaan kansainvälisesti kiinnostava museo. Museon ensimmäinen näyttely on Lahden kansainvälinen julistetriennaali. Museossa on sekä kotimaisia, että kansainvälisiä näyttelyitä, joissa hyödynnetään uutta esitysteknologiaa.
Malva on Päijät-Hämeen aluetaidemuseo, joka tutkii ja tallentaa alueen taidetta ja ilmiöitä.
Kokoelmat

Museon kokoelmissa on 9000 taideteosta ja 70000 julistetta. Museolla on Suomen suurin julistekokoelma. Osa taidekokoelmasta on julkaistu ja nähtävissä Finnassa. Kokoelmaan kuuluu myös museon aulatilassa oleva Ekho Collectiven vuorovaikutteinen Ahto-teos.
Perustaminen

Museo on rakennettu uudisrakennukseen Mallasjuoman vanhan tehtaan yhteyteen. Museon aulassa sijaitsee museokauppa jossa myydään museon kokoelmissa olevista taideteoksista tehtyjä tuotteita. Museon työskentelytilat sekä pedagogiset opetustilat sijaitsevat uudisrakennuksen kellarissa.
Museon tilat oli sovittu luotutettavaksi 1.5.2021, jonka jälkeen aloitettiin tarvittavan museotekniikan asennus ja tilojen käyttöönotto. Tilojen oli tarkoitus valmistua jo vuonna 2020, mutta koronaviruspandemia keskeytti rakennustyöt.
Nimiehdotuksia uudelle museolle haettiin vuoden 2020 syksyllä nettikyselyllä, jossa saatiin yli 500 ehdotusta. Museon nimeksi valittiin Malva. Nimessä yhdistyy Malskin tehdaskiinteistö ja tulevan museon kansainvälisyydestä kertova visual arts -termi  Museon työnimi oli LAD (Lahti Art & Design).
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
Lauri Haapa

Lauri Johannes Haapa (12. kesäkuuta 1889 Hämeenlinna – 30. joulukuuta 1961) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.
Lauri Haapa pääsi ylioppilaaksi 1908 Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta. Lehtimiehen uransa hän aloitti saman vuoden syksyllä Hämeen Sanomat -lehden toimituksessa. Haapa oli sitten Aamulehden toimittajana Tampereella 1909–1920 ja sen jälkeen STT:n Tampereen toimiston hoitajana vuoden 1920 lopulle saakka. Hän oli Hämeen Sanomat -lehden toimittajana 10 vuoden ajan ja vuodesta 1935 alkaen Riihimäen Sanomien toimitussihteerinä. Haapa kirjoitti Aamulehteen ja Hämeen Sanomiin pakinoita nimimerkillä Taneli. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa ja oli Tampereella muun muassa Suomalaisen Klubin sihteerinä.
Lauri Haapa oli naimisissa Aura Emilia Nyholmin kanssa. Heidän poikansa oli teologi ja apulaisprofessori Esko Haapa.
Julkaisuja

Riihimäen kauppaseura r.y. 25-vuotiskertomus. Riihimäen kauppaseura, Riihimäki 1947
Lauri Erik Hanstén

Munkkiniemen ala-aste (1939).
Munkkiniemen entinen paloasema (1931).
Lauri Erik Hanstén (15. huhtikuuta 1896 Jyväskylä – 3. helmikuuta 1967 Nurmijärvi) oli suomalainen arkkitehti. Rakennushallituksessa työskennelleen Hansténin tunnetuin työn on vuonna 1928 Helsinkiin valmistunut Vallilan työväentalo, joka on sittemmin purettu. Lisäksi hän on piirtänyt muun muassa Orimattilan kaupungintalon sekä lukuisia koulurakennuksia eri puolille maata. Osan suunnittelussa oli mukana myös hänen puolisonsa Kitty Hanstén (o.s. Nyberg, 1896–1996). L. E. Hansténin veli oli arkkitehti Paavo Hanste (1900–1956).
Töitä

Vallilan työväentalo, Helsinki, 1928 (purettu 1972)
Pajalahden koulu, Helsinki, 1930
Munkkiniemen paloasema (nyk. Munkkiniemen nuorisotalo), Helsinki, 1931
Orimattilan kaupungintalo, Orimattila, 1937
Hyvinkään taidetalo (ent. Yhteiskoulu), Hyvinkää, 1938
Munkkiniemen ala-aste, Helsinki, 1939
Pellon keskuskansakoulu, Pello, 1947
Virkby skola, Lohja, 1949
Alavieskan kansakoulu, Alavieska, 1953
Länkipohjan koulu, Jämsä, 1953
Ristin koulu, Lohja, 1954
Väihkylän koulu, Sysmä, 1955
Leila Laatikainen

| Leila Laatikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Leila Tuulikki Laatikainen
Syntynyt: 30. joulukuuta 1939 Valkeala
Kuollut: 29. toukokuuta 2024 (84 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Salme Vannas
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Silmätautioppi
Palkinnot:  Acta Ophthalmologica Award and KKK Lundsgaard Prize
Leila Tuulikki Laatikainen (o.s. Konka, 30. joulukuuta 1939 Valkeala – 29. toukokuuta 2024) oli suomalainen silmälääkäri ja professori. Hän oli Oulun yliopiston silmätautien professori 1988–1997. Helsingin yliopiston silmätautiopin professori hän oli 1997–2003.
Aikaisemmin hän oli Helsingissä silmätautiopin dosentti 1977–1997. 1990-luvulla hän toimi myös Suomalaisen Lääkäriseura Duodecimin valtuuskunnan puheenjohtajana.
Vuonna 2004 Laatikainen sai yhdistetyn pohjoismaisen Acta Ophthalmologica Award and KKK Lundsgaard Prize -palkinnon erinomaisesta toiminnasta silmätautien tutkimuksen alalla.
Leninskajan metroasema

| Leninskaja> Ленинская |
| --- | --- |

 Nižni Novgorodin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Avtozavodskaja linja
Sijainti:  56°17′52″N, 43°56′15″E
Paikkakunta:  Nižni Novgorod, Venäjä
Avattu:  20. marraskuuta 1985
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Leninskaja (ven. Ленинская) on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Leila Kostiainen

| Leila Kostiainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1950 (ikä 73–74)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  ammattiyhdistysjohtaja
Poliitikko
Puolue:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Koulutus:  Oikeustieteen kandidaatti
Leila Kostiainen (s. 1950) on suomalainen järjestövaikuttaja ja ammattiyhdistysjohtaja. Kostiainen työskenteli STTK:n pääsihteerinä vuodesta 2007 lähtien. Kostiainen on toiminut vuodesta 2017 lähtien lainsäädännön arviointineuvoston puheenjohtajana.
Kostiainen aloitti työuransa fysioterapeuttina. Samalla hän kiinnostui ammattiyhdistystoiminnasta ja nousi 28-vuotiaana ammattiliittonsa puheenjohtajaksi. Vuonna 1982 Kostiainen oli mukana perustamassa ammattiliitto Tehyä jonka palveluksessa hän toimi pitkään. Ammattiyhdistystoiminnan myötä Kostiainen ryhtyi lukemaan oikeustieteitä. 36-vuotiaana hän valmistui varanotaariksi ja oikeustieteiden kandidaatiksi 42-vuotiaana. Vuonna 2000 Kositianen valittiin STTK:n työmarkkinayksikön johtajaksi. Kostiainen on toiminut Sinikka Mönkäreen valtiosihteerinä vuonna 2005 ja Tuula Haataisen valtiosihteerinä 2005-2007.
Leninsk

Leninsk voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Leninsk, kaupunki Volgogradin alueella Venäjällä
Leninsk, Asakan kaupungin nimitys vuosina 1937–1991
Leninsk, Baikonurin entinen nimitys
Leninsk, Taldomin kaupungin nimitys vuosina 1918–1929
Leninsk, Türkmenabatin kaupungin nimitys vuosina 1924–1927
Leninsk-Kuznetski, kaupunki Kemerovon alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Leninsk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lapin poliisilaitos

Lapin poliisilaitos Rovaniemellä.
Lapin poliisilaitos on yksi Suomen poliisin alueellisesta hallintoyksiköistä. Se toimii 21 kunnan alueella, jossa asuu noin 180 000 asukasta sekä suuri määrä matkailijoita. Lapin poliisilaitoksen pääpoliisiasema sijaitsee Rovaniemellä. Yhteensä asemia on 16. Lapin poliisilaitos työllistää noin 400 henkilöä. Laitosta johtaa poliisipäällikkö Esa Heikkinen.
Lapissa on kärsitty poliisipulasta, ja avoimia paikkoja on ollut täyttämättä pitkään.
Vuonna 2021 Lappiin tulee 10 uutta poliisin virkaa. Lisäpartiot sijoitetaan Inariin, Muonioon, Pelloon ja Sallaan.
Lehtovaara (Ilomantsi)

Lehtovaara on pieni itäsuomalainen kylä. Se sijaitsee Pohjois-Karjalassa Ilomantsin kunnassa noin 20 kilometriä keskustaajamasta koilliseen Hattuvaaraan päin. Kylän erikoisuutena on ruotsalaistalot. Lähistöllä on hieno, rakentamaton järvialue hiekkapohjaisine kauniine järvineen.
Lehtovaarassa toimi oma Naurisvaaran kyläkoulu vuoden 2004 kevätlukukauden loppuun asti, ja koulu lakkautettiin 1.8.2004.
Kylät

Lehtovaaraan kuuluu myös pienempi kylä Naurisvaara. Kyläyhdistys toimii Lehtovaara–Korentovaaran nimellä.
Leontien Zijlaard-van Moorsel

Van Moorsel vuonna 1991.
Leontien Zijlaard-van Moorsel (omaa sukua van Moorsel, s. 22. maaliskuuta 1970 Boekel) on alankomaalainen pyöräilijä, lajinsa moninkertainen maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Van Moorsel aloitti ammattilaisuransa 1980-luvun lopulla ja pian hän nousi yhdeksi maailman parhaista pyöräilijöistä. Hän voitti suurkilpailuja sekä radalla että maantiellä. 1990-luvun alkupuoliskolla hän voitti kahdesti Tour Femininin (nykyinen Grande Boucle).
Van Moorsel lopetti pyöräilyn vuonna 1994 psyykkisten ongelmien vuoksi. Hän kärsi masennuksesta ja anoreksiasta. Michael Zijlaardin (jonka kanssa hän avioitui vuonna 1995) avulla hän voitti ongelmansa ja palasi kilpapyöräilyn pariin.
Vuoden 1998 MM-kisoissa Leontien Zijlaard-van Moorsel palasi huipulle voittaen aika-ajon ja tullen toiseksi maantiekilpailussa. Kaikkiaan hän voitti urallaan yhdeksän maailmanmestaruutta.
Zijlaard-van Moorsel oli yksi Sydneyn vuoden 2000 olympialaisten menestyneimmistä urheilijoista. Hän voitti kultaa sekä maantiellä (maantieajossa ja aika-ajossa) että radalla (3 km takaa-ajo). Naisten pistekilpailussa hän oli hopealla. Vuonna 2004 Ateenassa Leontien Zijlaard-van Moorsel oli maantieajon suosikkeja, mutta kaatui viimeistä edellisellä kierroksella. Loukkaantuneenakin hän kuitenkin voitti olympiakultaa kolme päivää myöhemmin aika-ajossa 24,09 sekunnilla. Radalla hän voitti pronssia henkilökohtaisessa takaa-ajossa. Neljä kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin voittaneena hän on menestyneimpiä alankomaalaisia olympiaurheilijoita.
Leontien Zijlaard-van Moorsel lopetti ammattilaisuransa Ateenan olympialaisten jälkeen. Hänet valittiin maansa parhaaksi naisurheilijaksi vuosina 1990, 1993, 1999, 2000, 2003 ja 2004.
Aiheesta muualla

Leontien Zijlaard-van Moorsel Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Lentävä skotlantilainen

| Ankantekijät 2: Lentävä skotlantilainen> - |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Romano Scarpa
Genre:  Sarjakuva
Suomennos
Suomentaja:  Kaisu Tupala, Mary A. Wuorio, Jenni Kovanen, Ville Viitanen, Kirsi Fugazzotto, Inka Parpola, Saara Hyyppä
Kansitaiteilija:  Suunnittelu: Tuula Ahlström   Piirros: Romano Scarpa
Kustantaja:  Sanoma Magazines Finland
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  184
ISBN:  951-32-1516-4
Sarja: Ankantekijät
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lentävä skotlantilainen on Sanoma Magazines Finlandin kustantama Disneyn eläinmaailman ankkasarjoja käsittelevän Ankantekijät-sarjan toinen teos. Teoksen kaikkien tarinoiden piirrokset sekä käsikirjoitukset ovat italialaisen ankkapiirtäjän Romano Scarpan käsialaa. Kirja on julkaistu vuonna 2003.
Sarjakuvajaksot > Lentävä skotlantilainen

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Näyte | Suomalainen nimi | Alkuperäinen nimi | Käsikirjoittaja | Piirtäjä | Sivuja |  |
| Ei näytettä | Lentävä skotlantilainen | Paperino e la leggenda dello "scozzese volante" | Romano Scarpa | Romano Scarpa | 49 |  |
| Ei näytettä | Ensimmäinen julkaisu | Tarinakoodi | Muut julkaisut Suomessa | Päähenkilöt | Päähenkilöt |  |
| Ei näytettä | TL 175, 10. marraskuuta 1957 | I TL  174-AP | AATK 26 | Aku Ankka, Roope-setä, Tupu, Hupu ja Lupu | Aku Ankka, Roope-setä, Tupu, Hupu ja Lupu |  |
Juoni
?
Sarjakuvajaksot > Amundsenin amuletti

Ankantekijät-sarja
1: Ihmissusia ja sudenpentuja |
2: Lentävä skotlantilainen | 
3: Itsehillinnän mestari | 
4: Painajainen Paratiisitiellä | 
5: Aavemaan aarre | 
6: Naurettavat naapurit |
7: Kuningas Ekan rautasänky | 
8: Menetetyn muistin tapaus |
9: Konnia ja koukkuja |
10: Lannistumaton laivuri |
11: Mestari ja muusa |
12: Taistelupari
Leontine Castrén

Leontine Castrén (synt. Betty Leontine Reuter 30. syyskuuta 1817, Oravainen – 26. lokakuuta 1895, Kauhava) oli suomalainen pietisti. Hän oli Pyhäjärven kirkkoherran Zachris Castrénin puoliso. Tämä herännäisyysliikkeen näkyvä ja vaikutusvaltainen nainen saattoi hurmostilassa puhua kielillä.
Perhesuhteet

Vanhemmat rautatehtaan isännöitsijä Johan Fredrik Reuter ja Gustava Elisabeth von Essen. Puoliso 1844 kirkkoherra, valtiopäiväedustaja Zachris Castrén (1817–1868). Lapsia: oikeusneuvosmies ja valtiopäiväedustaja Johannes Castrén (1847–1910), asianajaja ja kansanedustaja Jonas Castrén (1850–1922) ja asemapäällikkö Zachris Castrén (1852–1917).
LetterWise

LetterWise on Eatonin kehittämä ennakoiva tekstinsyöttöjärjestelmä. Se on luotu kilpailijaksi T9:lle ja Motorolan iTap:ille.
Aiheesta muualla

Letterwise Eatonin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Laitikkalan työväentalo

| Laitikkalan työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Laitikkala, Pälkäne
Valmistumisvuosi:  1910
Rakennuttaja:  Laitikkalan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laitikkalan työväentalo oli Pälkäneen kunnan Laitikkalan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Laitikkalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1908 yhdistyksen jäsenluku oli 63, ja se oli Pälkäneen suurin työväenyhdistys. Jäsenmäärä alkoi kuitenkin laskea, ja vuonna 1913 jäseniä oli enää 20. Työväentalo valmistui vapuksi 1910.
Sisällissodan jälkeen keväällä 1919 yhdistys aloitti toimintansa uudelleen. 1930-luvun alussa poliittisen ilmapiirin kiristyminen, lama ja työttömyys vaikuttivat yhdistyksen toimintaan lamauttavasti, ja vuonna 1931 se joutui toteamaan, ettei kokouksia voitu pitää osallistujien vähyyden vuoksi. Talolla järjestettiin kuitenkin myöhemmin 1930-luvulla muun muassa vappujuhla, jossa oli yleisöä noin sata henkeä ja puhumassa kansanedustaja Kaisa Hiilelä.
Uutenavuotena 1933 työväentalon ilmoitustaulua ja ulko-ovea töhrittiin. Vuonna 1938 talo oli käyty ”pakkoliputtamassa”. Tuolloin talolla ei asunut vakinaisesti ketään (esimerkiksi vahtimestaria) vaan sitä käytettiin vain juhlissa. Talon vaiheista 1930-luvun lopulta eteenpäin ei ole tietoa.