Suomi 1930-luvulla
Väestö

Suomen väkilukua tilastoitiin 1930-luvulla sekä kirkonkirjojen ja väestörekisterin että henkikirjojen mukaan. Vuosikymmenen aikana väkiluku kasvoi maltillisesti ja oli toisen maailmansodan alla noin 3,6 miljoonaa. Suomalaiset asuivat laajemmalla alueella kuin toisen maailmansodan jälkeen ja väestö jakautui tasaisemmin ympäri maata. Uudenmaan osuus väkiluvusta oli noin seitsemäsosa. Lääneistä runsasväkisin oli Viipurin lääni, jossa asui kuudesosa kansasta vuonna 1940. Pohjois-Suomen osuus maan väestöstä oli nousussa. Helsinki oli selvästi suurin kaupunki, kakkoskaupungin asemasta kilpailivat Tampere, Turku ja Viipuri.lähde?
Vuonna 1932 syntyvyys laski ensi kertaa Suomen väestötilastohistorian aikana alle 20 promillen; vuonna 1938 luku kohosi jälleen yli 20:n. Kuolleisuus oli nuorehkosta väestörakenteesta huolimatta melko korkea, 12–14 promillea. Henkirikokset ja tapaturmat olivat yleisiä ja lapsenmurhia tehtiin paljon. Kokonaishedelmällisyysluku laski alle kolmen vuonna 1927 ja oli alimillaan vuonna 1933, jolloin se oli 2,27. Sen jälkeen hedelmällisyys kohosi hieman. Imeväiskuolleisuus oli korkea, noin 70 promillea syntyneistä kuoli ennen ensimmäistä ikävuottaan. Aikuisuuteen eli alle 90 % syntyneistä ja kaksi kolmasosaa saavutti puolen vuosisadan iän. Ensimmäisestä elinvuodestaan hengissä selvinneiden poikien odotettavissa oleva elinikä oli 57,5 vuotta ja tyttöjen 61,8 vuotta kaudella 1931–1935.
Syntyvyyden ollessa alimmillaan sosiaalipoliitikko ja tilastomies Gunnar Modeen laati vuonna 1934 Suomen ensimmäisen tieteellisen väestöennusteen, joka ei luvannut maalle suurta tulevaisuutta. Silloisten syntyvyys- ja kuolevuussuhteiden jatkuessa väestönkasvu tulisi Modeenin mukaan pysähtymään 1970-luvulla, eikä Suomen väkiluku koskaan saavuttaisi neljää miljoonaa. Modeenin ennuste vaikutti voimakkaasti yleiseen mielipiteeseen, ja vuonna 1935 säädettiin lait aviopuolisoiden verottamisesta erikseen, poikamiesverosta ja lapsivähennysten korottamisesta sekä kaksi vuotta myöhemmin vähävaraisille naisille annettavasta äitiysavustuksesta. Talvisodan paine lisäsi hätää, ja professori Esko Hakkila luonnehti lokakuun lopulla 1939 julkaisemassaan kirjoituksessa alhaista syntyvyyttä Suomen vaarallisimmaksi viholliseksi, "ainoaksi todella vaaralliseksi".
Itsemurhat yleistyivät voimakkaasti 1930-luvulla. Kaudella 1921–1930 Suomessa tehtiin noin 152 itsemurhaa keskiväkiluvun miljoonaa henkeä kohden, kaudella 1931–1940 vastaava luku oli noin 195. Miesten ja kaupunkilaisten keskuudessa itsemurhat olivat huomattavasti yleisempiä kuin naisten ja maalaisväestön keskuudessa.
Vuonna 1930 suomea puhui äidinkielenään 89,4 % väestöstä ja ruotsia 10,1 %. Puoli vuosisataa aiemmin osuudet olivat olleet 85,2 % ja 14,3 %. Kaupunkiväestöstä ruotsinkielisiä oli vuonna 1930 noin viidesosa. Lähes täysin suomenkielistä seutua olivat sitä vastoin Hämeen, Mikkelin, Kuopion ja Oulun läänien maaseutukunnat. Väestön koulutustaso oli alhainen; viisitoista vuotta täyttäneitä henkilöitä, jotka olivat suorittaneet kansakoulun jälkeisiä opintoja oli 157 000 vuonna 1930. Luku- ja kirjoitustaidottomia oli 21 900 ja ainoastaan lukutaitoisia 355 000. Sekä luku- että kirjoitustaitoisia oli noin viisi kuudesosaa yli 15-vuotiaista. Vuonna 1930 Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuului 96,4 % väestöstä, ortodokseja oli parisen prosenttia ja siviilirekisteriin kuului 1,4 % suomalaisista.
Suomalaiset olivat 1930-luvulla huomattavasti pienikokoisempia kuin 2010-luvulla. Vuonna 1935 asevelvollisten keskipituus palvelusajan päättyessä oli 171,3 cm ja keskipaino 67,7 kg. Viitisen prosenttia heistä oli vähintään 182 cm:n pituisia. Nuorten naisten keskipituus oli noin 161 cm ja keskipaino noin 57 kg.Doria.fi, s. 87/331]</ref>
Väkiluvut ja pinta-alat lääneittäin henkikirjojen mukaan vuosina 1930 ja 1940. Pinta-alat vuodelta 1930.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1930 | 1940 | Muutos | Pinta-ala (km²) | Maapinta-ala (km²) | Asukkaita/maa-km² vuonna 1930 |
| Uudenmaan lääni | 476 524 | 551 341 | +15,7 % | 12 139 | 11 364 | 41,9 |
| Turun ja Porin lääni | 492 538 | 497 858 | +1,1 % | 22 874 | 21 745 | 22,7 |
| Hämeen lääni | 373 021 | 393 351 | +5,5 % | 20 970 | 17 448 | 21,4 |
| Viipurin lääni | 571 285 | 621 830 | +8,8 % | 43 115 | 31 265 | 18,3 |
| Mikkelin lääni | 198 798 | 195 755 | -1,5 % | 23 288 | 16 612 | 12,0 |
| Kuopion lääni | 366 525 | 378 795 | +3,3 % | 44 096 | 36 220 | 10,1 |
| Vaasan lääni | 529 819 | 503 213 | -5,0 % | 41 348 | 38 328 | 13,8 |
| Oulun lääni | 371 013 | 290 767 | (+13,7 %)¹ | 178 945 | 168 970 | 2,2 |
| Lapin lääni | - | 131 224 | - | 109 909 | 104 162 | 1,3 |
| Ahvenanmaa | 23 296 | 21 265 | -8,7 % | 1 442 | 1 426 | 16,3   |
| Suomi | 3 402 819 | 3 586 399 | +5,4 % | 388 217 | 343 378 | 9,9 |
¹Lapin lääni erotettiin Oulun läänistä vuonna 1938. Väestönmuutos laskettu läänien yhteenlasketun väkimäärän mukaan.