stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sinfonia

Sinfonia nykymerkityksessään on laaja orkesterisävellys. Sinfonia-termiä käytettiin barokkikautena aluksi oopperoiden alkusoitoista ja myöhemmin mistä tahansa soittimille sävelletystä musiikista. Erilliseksi orkestraaliseksi teostyypikseen se erottautui 1700-luvun alkupuoliskolla. Sinfonia on ollut merkittävimpiä taidemusiikin sävellysmuotoja wieniläisklassismin ajoista alkaen. Siksi monien barokin jälkeen tulleiden huippusäveltäjien pääteokset ovatkin juuri sinfonioita.
Sanaa "sinfonia" on käytetty jo Bysantissa, missä se on merkinnyt harmoniaa tai sopusointua.
Sinfonian synty

Sinfonioiksi kutsuttiin aluksi italialaisten oopperoiden alkusoittoja. Ne saattoivat olla joskus kolmiosaisia nopea-hidas-nopea-kaavan mukaisesti. Tällöin sanan synonyymi oli overtyyri (alkusoitto). Tässä merkityksessä "sinfonia" sanaa käytettiin myös esimerkiksi kantaattien yhteydessä (huomattavana esimerkkinä Johann Sebastian Bachin sinfonia kantaattiin nr. 29). Jo 1700-luvun alkupuolella "sinfonia" -sanaa käytettiin joskus yleisterminä minkä tahansa tyyppisestä instrumentaaliteoksesta. 1730-luvulla alettiin kolmiosaisia sinfonioita säveltää oopperoista erilliseksi teoksiksi. 1700-luvun puoliväliin mennessä tuli vallitsevaksi neliosainen muoto (nopea – hidas – menuetti – nopea) (1800-luvun alkaessa menuetti korvattiin muulla lyhyellä osalla, usein scherzolla). Sinfonian kehitykseen 1700-luvulla osallistuivat monet rokokooajan säveltäjät, kuten italialaiset Giovanni Battista Sammartini ja Luigi Boccherini, J. S. Bachin pojat Philipp Emanuel ja Johann Christian, Mannheimin koulukunta kärjessään Johann Stamitz, wieniläiset Wagenseil ja Monn sekä lopuksi Joseph Haydn ja Wolfgang Amadeus Mozart. Esiklassinen sinfonia sai yhä enemmän laveutta ja sisältöä. Sonaattimuoto, josta tuli pakollinen ensimmäinen osa, kasvoi täyteen merkitykseensä, ja samalla koko sävellystyyli muuttui ilmeikkäämmäksi.
Sinfonia klassismin kaudella

Wieniläisklassinen sinfonia kasvoi kukoistukseensa Haydnin ja Mozartin myöhäistuotannossa. Erityisen merkittäviä ovat Haydnin 12 lontoolaista sinfoniaa sekä Mozartin kuuluisa 25. sinfonia ja myöhäissinfoniat (numerot 35–36 ja 38–41). Vuonna 1788, noin kolme vuotta ennen kuolemaansa, säveltämässään Jupiter-sinfoniassa (numero 41) Mozart oli jo viemässä sinfoniaa vahvasti uusille urille. Haydn ja Mozart pysyttelivät kuitenkin varsin tiukasti klassisen sinfonian teokselle tyypillisessä rakenteessa, jossa oli ensin pitkä nopea osa (yleensä tempomerkintänä allegro), sitten hidas osa (yleensä andante), kolmantena osana menuetti ja lopuksi nopea finaali. Joskus ensimmäisen osan alussa saattoi olla hidas (adagio), noin minuutin tai enintään parin mittainen alkusoitto. Johdantovaiheesta siirryttiin suoraan sonaattimuotoa noudattavaan nopeampaan vaiheeseen.
Beethovenin uudistukset

Ludwig van Beethoven muutti sinfonian luonnetta suuresti. Sinfonia kasvoi Beethovenin käsissä yhä suurempiin mittoihin, ja suhteellisen harva säveltäjä Beethovenin jälkeen sävelsi enempää kuin yhdeksän sinfoniaa. Beethovenin myötä myös sinfonian rakenne vapautui, joskin useat säveltäjät pitäytyivät perinteisissä muodoissa. Kolmas, "herooinen" sinfonia oli Beethovenin irtiotto klassismin ajan tyylistä. Kuudes, "Pastoraalisinfonia" taas hylkäsi neljän osan teosrakenteen lisäämällä tanssiosan ja finaalin väliin "myrskyn". Samoin kyseinen teos rohkaisi myös muita säveltäjiä tekemään sinfonioistaan ohjelmamusiikkia (ensimmäiset ohjelmalliset sinfoniat oli tehty jo 1790-luvulla). Yhdeksännessä sinfoniassaan Beethoven käytti finaalissa kuoroa, joskaan hän ei ollut aivan ensimmäinen kuoroa sinfoniassa käyttänyt säveltäjä.
Sinfonia 1800-luvulla ja sen jälkeen

Jo klassismin aikana sinfoniasta oli sävellysmuotona tullut alue, jolla säveltäjät pyrkivät saamaan koko luomisvoimansa käyttöön. Aina se pelkätään hyväksi. Esimerkiksi 1800-luvun sinfonikoista Johannes Brahms ei nuoruudessaan uskaltanut säveltää sinfonioita, koska ei pitänyt itseään siihen riittävän kypsänä, ja Camille Saint-Saëns ei säveltänyt enää kolmannen sinfoniansa jälkeen uusia, koska katsoi, ettei voinut enää ylittää itseään.
1800-luvun uudet virtaukset toivat sinfoniaan kuitenkin vielä Beethovenin jälkeen paljon uusia vivahteita. Franz Schubertin sinfoniat ovat herkän lyyrisiä; Felix Mendelssohn ja Robert Schumann ovat täysromantikkoja. Hector Berlioz jatkoi Beethovenin aloittamaa ohjelmallisen sisällön antamista sinfonialle. Franz Liszt muokkasi sinfonista sävellystä sävelrunon suuntaan. Brahmsin neljä sinfoniaa edustivat klassismin ja romantiikan synteesiä. Säveltäjistä intensiivisimmin sinfoniaan keskittyivät Anton Bruckner ja Gustav Mahler, joiden sinfoniat tunnetaan pitkästä kestostaan. Mahler pyrki tietoisesti viemään sinfonian äärimmilleen korostamalla teoksen kestoa ja orkesterin kokoa, erilaisia orkestraation keinoja, lisäämällä uusia soittimia ja kärjistämällä sekä sentimentaaliset että myrskyisät kohdat. Bruckner oli omalla jylhällä tyylillään ennakoinut osin Mahlerin suurellisuutta.
Tärkeitä 1900-luvun sinfonikkoja olivat muiden muassa Jean Sibelius, Carl Nielsen, Ralph Vaughan Williams, Arthur Honegger, Paul Hindemith, Vagn Holmboe, Sergei Prokofjev, Igor Stravinski ja etenkin Dmitri Šostakovitš, joka sävelsi 15 sinfoniaa.
Sibeliuksen ohella merkittäviä suomalaisia sinfonikkoja ovat esimerkiksi Leevi Madetoja, Einojuhani Rautavaara, Joonas Kokkonen, Einar Englund, Aulis Sallinen, Erkki Melartin, Paavo Heininen, Kalevi Aho, Pehr Henrik Nordgren, Usko Meriläinen, Jouni Kaipainen ja Leif Segerstam.
Kirjallisuutta

Horton, Julian (toim.): The Cambridge Company to the Symphony.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2013.  ISBN 978-0-521-88498-3.
Taulajärvi (Tampere)

| Taulajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°39′12″N, 23°47′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  Mustaoja Toijalanjärveen 
Järvinumero:  35.311.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,7 m  
Rantaviiva:  4,967 km  
Pinta-ala:  50,247 ha  
Suurin syvyys:  11,5 m -12 m
Saaria:  ei saaria 
 fiTaulajärvi 
Taulajärvi  on Pirkanmaalla Tampereella Teiskon kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 50 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,7 metriä mpy.
Theo Meijer

| Mitalit> Maa:  Alankomaat.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Alankomaat.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Alankomaat.Miesten judo. Olympialaiset  | Maa:  Alankomaat> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 95 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Essen 1987 | 95 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1991 | 95 kg |  |
|  Pronssia | Helsinki 1989 | 95 kg |  |
Theodorus Johannes "Theo" Meijer (s. 18. helmikuuta 1965 Amersfoort) on alankomaalainen judoka. Hän kilpaili 95 kilogramman sarjassa.
Meijer osallistui kaksiin olympialaisiin. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui 10:nneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 Meijer sai pronssia.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Meijer sai hopeaa vuonna 1987 Essenissä. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti Prahassa 1991 ja sijoittui pronssille Helsingissä 1989.
Alankomaiden mestaruuden Meijer voitti eri painoluokissa yhteensä kuusi kertaa.
Sukupuu (televisiosarja)

| Sukupuu> Perfect Strangers |
| --- | --- |
 Dvd-tallenteen kansi
Kestoaika:  238 min
Pääosissa:  Michael Gambon Lindsay Duncan Matthew Macfadyen Claire Skinner
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Esitetty:  2001 –
Jaksoja:  3
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Stephen Poliakoff
Käsikirjoittaja(t):  Stephen Poliakoff
Tuotantoyhtiö(t):  TalkBack Productions, BBC
Aiheesta muualla
IMDb 
Sukupuu (Perfect Strangers) on brittiläinen television minisarja, joka sai ensiesityksensä BBC Two -kanavalla vuonna 2001. Kolmiosaisen draamasarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Stephen Poliakoff, ja pääosia esittävät Michael Gambon, Lindsay Duncan, Matthew Macfadyen ja Claire Skinner. Sarja sai kaksi Royal Television Societyn palkintoa sekä Peabody-palkinnon.
Juoni

Sarjan tarina sijoittuu kolmipäiväiseen Symonin suvun sukukokoukseen lontoolaisessa loistohotellissa. Raymond Symon (Gambon) osallistuu kokoukseen vastentahtoisesti yhdessä vaimonsa (Baker) ja poikansa Danielin (Macfadyen) kanssa. Pojalle suvun laajuus tulee yllätyksenä, koska isä ei ole pitänyt sukulaisiinsa yhteyttä. Daniel kuulee erilaisia tarinoita sukunsa historiasta ja muun muassa näkee valokuvan lastenjuhlista joissa ei muista olleensa. Keskeinen juonikuvio punoutuu hänen kahden serkkunsa (Claire Skinner ja Toby Stephens) ja heidän tätinsä (Lindsay Duncan) välille syntyneeseen skismaan heidän veljensä äkillisen kuoleman jälkeen. Raymond saa sairauskohtauksen pitäessään puhetta, ja jouduttuaan vuodelepoon alkaa arvostaa sukulaistensa luonteenpiirteitä, jotka kovasti muistuttavat hänen omiaan. Vanhat valokuvat näyttelevät suurta osaa tarinassa, aivan kuten Poliakoffin vuonna 1999 ensiesitetyssä minisarjassa Valokuvien vangit.
Michael Gambon ja Lindsay Duncan saivat rooleistaan Bafta-palkinnot, ja sarja palkittiin Baftassa vuoden parhaana draamasarjana. Royal Television Society antoi sarjalle kaksi palkintoa, muun muassa parhaan käsikirjoituksen palkinnon, ja lisäksi kolme ehdokkuutta.
Aiheesta muualla

Sukupuu Yle Teeman sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Perfect Strangers (TV miniseries)
Käännös suomeksi
Suur-Permi

Suur-Permi (ven. Пермь Вели́кая) tai vain Perm oli keskiaikainen ruhtinaskunta pohjois-Venäjällä, jonka pääkaupunki oli Tšerdyn. Suur-Permi oli Novgorodin vasallivaltio 1300-luvulle asti, ja Tapani Permiläinen kristillisti alueen vuonna 1383 ja Perm joutui Moskovan vaikutusvallan alle. Suur-Permi oli liitetty Moskovaan vuonna 1505.
Suur-Permissä yleisesti puhutut kielet olivat komi ja muinaisitäslaavi. Sanalla Perm on tuntematon alkuperä, ja uskotaan, että se saattaa juontua joko komilaisesta sanasta parma, joka tarkoittaa metsäistä ylänköä tai sanasta Perm, joka tarkoitti kauppatoria.
Suur-Permi oli toinen permiläisistä ruhtinaskunnista: Suur-Permi sijaitsi Kama-joella, Pikku-Permi eli Vanha-Permi puolestaan Vytšegda-joella. Suur-Permi oli vaikuttava ruhtinaskunta ja nautti autonomiasta sekä Novgorodin ja Moskovan alla. Suur-Permi oli konfliktissa Kazanin kaanikunnan kanssa silloin tällöin, ja kazanilaiset valtasivatkin osia Suur-Permistä.[lähde? ]
Talous ja politiikka

Suur-Permi oli tunnettu kauppamahti Volga-joella, ja alueen pääkaupunki Tšerdyn oli tunnettu kauppapaikka Itä-Eurooppassa. Sen toinen merkittävä kaupunki oli Solikamsk. Solikamskissa oli suolatuotantolaitos. Stroganov-suku oli voimakas suku Suur-Permissä, ja he omistivat suuria osia siitä.
Tahroja paperilla

| ”Tahroja paperilla” Eppu Normaali |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Historian suurmiehiä
 Julkaistu: 1990
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 04.50
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Eppu Normaalin muut singlet
| ”Sydän tyhjää lyö” 1990 | ”Tahroja paperilla” 1990 | ”Lensin matalalla 2” 1991 |
”Tahroja paperilla” on Eppu Normaalin kappale yhtyeen albumilta Historian suurmiehiä. Kappale julkaistiin albumilta myös singlenä ja siitä onkin tullut yksi yhtyeen tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleita. Kappaleessa soittaa pianoa vieraileva muusikko, Safka.
Singlestä julkaistiin myös 50 kappaleen harvinaisuuspainokset, joiden kansissa on laulaja Martti Syrjän paljas takapuoli. Erikoispainoksista on tarjottu huutokaupoissa useita satoja euroja.[lähde? ]
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tahroja paperilla | Martti Syrjä, Pantse Syrjä | 4.50 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Puolustuksen puheenvuoro | Martti Syrjä, Juha Torvinen | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tahroja paperilla | Martti Syrjä, Pantse Syrjä | 4.50 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Urheiluhullu | Martti Syrjä, Pantse Syrjä | 4.54 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Puolustuksen puheenvuoro | Martti Syrjä, Juha Torvinen | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
Yön versio

| ”Tahroja paperilla” Yö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Eput rautaa II
 Julkaistu: 10. huhtikuuta 2015 
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 04.04
 Levy-yhtiö: Ratas Music Group / Sony Music Entertainment
Yön muut singlet
| ”Jään sun viereen” 2014 | ”Tahroja paperilla” 2015 |   |
Yö-yhtye julkaisi 10. huhtikuuta 2015 oman versionsa ”Tahroja paperilla” -kappaleesta. Versio sisältyy Eput rautaa II -nimisellä tribuuttialbumille, jolla eri artistit versioivat Eppu Normaalin kappaleita. Yö kertoi ottavansa kappaleen myös kesän 2015 keikkaohjelmistoonsa.
Yön versio > Versiolla soittavat muusikot

Olli Lindholm – laulu
Daffy Terävä – kitara
Jukka Lewis – basso
Ari Toikka – rummut
Mikko Kangasjärvi – kosketinsoittimet
Jari Latomaa − kosketinsoittimet
Yön versio > Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tahroja paperilla | Martti Syrjä, Pantse Syrjä | 4.04 |  |  |  |  |  |  |
Muut versiot

Suomalainen Canto Finlandia -yhtye levytti kappaleen vuonna 2002 albumilleen Canto Finlandia 2.
Paula Koivuniemi levytti kappaleen vuonna 2009 julkaistulle albumilleen Nainen.
Teemu Honkaniemi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 20. tammikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Vantaa, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja oikea laitapuolustaja
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
1996–2000: SUMU
2001–2008: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2013 | Viikingit | 56 | (3) |
| 2009–2010 | → PKKU (laina) | 21 | (1) |
| 2014–2015 | VPS | 48 | (1) |
| 2016 | FC KTP | 22 | (0) |
| 2017- | Viikingit | 20 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 167 | (5) |
Maajoukkue
| 2006 | Suomi U15 | 4 | (0) |
| 2007 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 2008 | Suomi U17 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. maaliskuuta 2018.
Teemu Honkaniemi (s. 20. tammikuuta 1991 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana.
Honkaniemi pelasi Ykköstä FC Viikingeissä vuosina 2009–2013 yhteensä 56 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kausina 2014 - 2015 Honkaniemi siirtyi VPS:aan , jossa hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa. Kaudeksi 2016 Honkaniemi teki sopimuksen FC KTP:n kanssa, jonka jälkeen hän teki paluun FC Viikinkeihin.
Steele Justice

| Steele Justice |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Boris
Käsikirjoittaja:  Robert Boris
Tuottaja:  Thomas Coleman
Säveltäjä:  Misha Segal
Kuvaaja:  John Stephens
Leikkaaja:   John A. O'Connor  Steven Rosenblum 
Lavastaja:  John Nelson Tichler
Koreografi:  Jeff Kutash
Erikoistehosteet:  Wayne Beauchamp
Pääosat:   Martin Kove  Sela Ward  Ronny Cox 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Atlantic Entertainment Group
Levittäjä:  Atlantic Entertainment Group
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Steele Justice on vuoden 1987 toimintaelokuva, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Robert Boris.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Martin Kove  | … |  John Steele   |
|  Sela Ward  | … |  Tracy   |
|  Ronny Cox  | … |  Bennett   |
|  Bernie Casey  | … |  Reese   |
|  Joseph Campanella  | … |  Harry   |
|  Shannon Tweed  | … |  Angela   |
|  Kevin Gage  | … |  armeijan kirurgi   |
|  Soon-Tek Oh  | … |  kenraali Bon Soong Kwan   |
Aiheesta muualla

Steele Justice Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Steele Justice Elonet.
Tauno Äijälä

Yleisradion työntekijöitä vuonna 1963: insinööri Verman (vas.) sekä toimittajat Tauno Äijälä ja Anssi Kukkonen.
Tauno Johannes Äijälä (s. 4. toukokuuta 1941 Tyrvää) on suomalainen mediavaikuttaja ja viestintäneuvos. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri Turun yliopistosta. Hän aloitti toimittajana Turun Yleisradiossa 1960-luvulla ja loi uransa Mainostelevisiossa (myöhemmin MTV3), jossa hän työskenteli toimituspäällikkönä vuosina 1967–1972 ja ohjelmapäällikkönä vuodesta 1972 lähtien. Hänestä tuli MTV:n ohjelmajohtaja Leo Mellerin jälkeen vuonna 1980. Viimeksi Äijälä oli MTV:n varatoimitusjohtajana, ja hän jäi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 2001. Tämän jälkeen hän työskenteli vielä Liikenne- ja viestintäministeriössä Suomen televisioverkon digitalisoinnin projektipäällikkönä.
Äijälä palkittiin vuonna 2011 Kultainen Venla -patsaalla elämäntyöstään.
Aiheesta muualla

Henttinen, Annastiina: Viestintäneuvos Tauno Äijälä (1941–). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Talotohtori (kirja)

| Talotohtori>  Rakentajan pikkujättiläinen |
| --- | --- |

Kirjailija:  Panu Kaila
Kansitaiteilija:  Olavi Hankimo
Kieli:  suomi
Genre:  rakentaminen, tietokirjat
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1997 (17. painos 2015)
Sivumäärä:  661
ISBN:  951-0-19420-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Talotohtori. Rakentajan pikkujättiläinen  on vuonna 1997 julkaistu Panu Kailan teos rakentamisesta, rakennusmateriaaleista, rakennusten vaurioista ja niiden korjauksesta sekä rakentamisperinteestä.
Julkaiseminen

Kirja ilmestyi alkujaan vuonna 1997 WSOY:n kustantamana. 17. painos ilmestyi vuonna 2015. Kirjan valokuvat on ottanut Kaila, piirrokset on laatinut Marko Huttunen, ja taiton on suunnitellut Olavi Hankimo. Esipuheessa Kaila korostaa laatineensa "meille kaikille" perinteisestä rakentamisesta teoksen, joka "sisältää vuosisatojen koettelemaa viisautta". Kirjassa käsitellään rakentamismenetelmien ohella huomattavan laajasti myös eri materiaaleja ja niiden käyttäytymistä ja vaurioita, samoin kuin vaurioiden korjaamista. Teos on omistettu Ville Kailan muistolle, se sai Lauri Jäntin säätiön palkinnon vuonna 1998.
Suomen lentopallomaajoukkue

Suomen lentopallomaajoukkue voi tarkoittaa:
Suomen miesten lentopallomaajoukkue
Suomen naisten lentopallomaajoukkue
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Suomen lentopallomaajoukkue”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tauplitz

| Tauplitz |
| --- | --- |
 vaakuna
 Tauplitz
 Koordinaatit: 47°33′42″N, 14°00′44″E 
Valtio:   Itävalta
Osavaltio:  Steiermark
Piiri:  Liezen
Hallinto:  
 – Pormestari:  Peter Schweiger
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  53,9 km²
Korkeus:  896 m
Väkiluku (1.1.2015):  1 005
 – Väestötiheys:  19 as./km²
 
 www.tauplitz.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tauplitz oli kunta Liezenin piirissä Steiermarkissa Itävallassa. 1. tammikuuta 2015 se pakkoliitettiin Bad Mitterndorfin kuntaan.
Tauplitzissa asui 1 027 asukasta 1. tammikuuta 2011 tehdyn mittauksen mukaan. Sen pinta-ala on 53,9 km² ja väestötiheys 19 km².[lähde? ] Viimeisimpänä kunnanjohtajana toimi Peter Schweiger.
Tauplitzissa sijaitseva Kulmin lentomäki on yksi maailman kuudesta lentomäestä. Se on isännöinyt lentomäen maailmanmestaruuskilpailut viidesti: vuosina 1975, 1986, 1996, 2006 ja 2016. Siellä on hypätty usein myös maailmancupin osakilpailuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tauplitz Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut
Suomen Yrityskummit

Suomen Yrityskummit ry on suomalainen mentorointiverkosto jonka toiminta perustuu vapaaehtoisuuteen. Yrityskummit tarjoavat mentorointia Pk-yrittäjille.
Yrityskummien toiminnan aloittivat vuonna 1994 Asikkalassa kunnan kesäasukkaat. Yrityskummit ry aloitti toimintansa virallisesti 1.1.2001 jatkaakseen Suomen Kuntaliiton neljävuotisen Yrityskummiprojektin toimintaa. Yhdistyksen nimi muuttui vuonna 2007 Suomen Yrityskummit ry:ksi.
Yhdistyksen jäseninä on yli 1200 yrityskummia ja lisäksi yrityksiä, kuntia, seudullisia elinkeinoyhtiöitä, järjestöjä ja yhdistyksiä. Yrityskummit auttavat vuosittain yli tuhatta pk-yritystä.
Pääkaupunkiseudulla toimii Pääkaupunkiseudun Yrityskummit ry. Yrityskummeja - mentorit on noin 70.
Yrityskummi – mentori on yrittäjän sparraaja, vertaistuki ja mentori joka tarkastelee asioita ulkopuolelta. Yrityskummit toimivat yrittäjien tukena liiketoiminnan elinkaaren eri vaiheessa. Hän on yrittäjän keskustelukumppani ideoiden kehittelyssä. Yrityskummi tekee kysymyksiä, verkostoituu ja tarjoaa välineet ratkaisujen löytämiseen.
Yrityskummit ovat kokeneita yrittäjiä, yritysjohtajia ja asiantuntijoita, jotka antavat  tukea, tietojaan, kokemustaan, osaamistaan, vertaistukea ja aikaansa yrittäjien, yritysten liiketoiminnan kehittämiseen sekä toimivat eri tavoin yrittäjyyden edistämiseksi.
Yrityskummi voi toimia tukena omistajan- tai sukupolvenvaihdostilanteissa.
Aiheesta muualla

Suomen Yrityskummit ry Kotisivut
Pääkaupunkiseudun Yrityskummit ry Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Talia al Ghul

Talia al Ghul (arabiaksi: تاليا الغول) on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa, yleensä yhdessä Batmanin kanssa. Hahmon loivat kirjailija Dennis O'Neil ja taiteilija Bob Brown, ja se esiintyi ensimmäisen kerran Detective Comicsin numerossa 411.
Joissakin tarinoissa hän on vihamielinen Batmanille ja toimii kuin superpahis, toisinaan hän on Batmanin liittolainen ja toimii kuin antisankaritar.