stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nicky Weaver
Ammattilaisura > Manchester City (1997–2007)

Weaver ostettiin Mansfield Townista Manchester Cityyn maalivahtivalmentaja Alex Stepneyn suosituksesta. Hän teki debyyttinsä Cityn joukkueessa kaudella 1998/99 Blackpoolia vastaan, pelaten nollapelin. Weaver pelasi koko kaudella yhteensä 23 nollapeliä, joka oli seuran ennätys yhdellä kaudella. Mestaruussarjan Play-off -finaalissa Gillinghamia vastaan hänen torjumansa rangaistuspotku varmisti Cityn nousun. Hän oli samoihin aikoihin myös Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen maalivahti.
Seuraavina vuosina loukkaantumiset vaivasivat Weaveria jatkuvasti, ja hän ei ollut kertaakaan aloituskokoonpanossa kausilla 2002/03, 2003/04 ja 2004/05. Hän pelasi kauden 2004/05 viimeiset 15 minuuttia, jotta ykkösmaalivahti David James voisi pelata hyökkäyksessä Middlesbroughia vastaan.
Syksyllä 2005 puolikuntoinen Weaver lainattiin Sheffield Wednesdayhin, hänen lapsuutensa suosikkiseuraan ja oli palatessaan jälleen täydessä kunnossa. Wednesdayn ajallaan hän pelasi 14 ottelua, joista yksi oli Sheffieldin derby, United vastaan Wednesday. Hän oli lainastatuksestaan huolimatta koko ottelun ainoa sheffieldiläissyntyinen pelaaja.
Ennen kautta 2006/07 David James myytiin Portsmouthiin, ja Andreas Isaksson ostettiin hänen korvaajakseen. Weaver sai kuitenkin alkukaudesta olla aloituskokonpanossa Cityssä ensimmäistä kertaa kolmeen vuoteen Isakssonin luokkaantumisen vuoksi.
Ammattilaisura > Cityn jälkeen (2007–)

4. heinäkuuta 2007 Charlton Athletic hankki Weaverin ilmaiseksi Manchester Citystä. Hän pelasi Charltonissa kahden kauden aikana 67 sarjaottelua.
Seurasta lähtönsä Weaver on pelannut neljässä eri seurassa Englannin alemmilla tasoilla sekä Skotlannin valioliigassa. Hän on myös toiminut Aberdeenistä lähdettyään entisen seuransa Sheffield Wednesdayn akatemian maalivahtivalmentajana, muttei ole virallisesti ilmoittanut uransa päättymisestä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Nor

NOR tai Nor voi tarkoittaa seuraavia:
Nor, paikkakunta Ruotsissa Värmlannin Karlstadissa
Nor, Kulmaviivoittimen tähdistön lyhenne
NOR, Norjan maatunnus
NOR, Peircen nuoli, looginen konnektiivi
NOR-portti, NOR-konnektiivia vastaava looginen portti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nor”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Noppert

Noppert on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Andries Noppert (s. 1994), alankomaalainen jalkapallomaalivahti
Danny Noppert (s. 1990), alankomaalainen dartsinpelaaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Nopsasiivet

| Nopsasiivet |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arhtropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Sinisiipiset Lycaenidae
Alaheimo::  Nopsasiivet Theclinae  Swainson 1831
Katso myös
   Nopsasiivet Wikispeciesissä   Nopsasiivet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nopsasiivet (Theclinae) on sinisiipisten heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluvilla lajeilla siipien väri on enimmäkseen ruskea, mutta joillakin lajeilla on siivissä hieman sinistä tai oranssia väriä. Kangasperhonen (Callophrys rubi) on koko Skandinavian ja Baltian alueella esiintyvä laji. Muita Suomessa, Pohjoismaissa ja Baltian alueella esiintyviä lajeja ovat tamminopsasiipi (Favonius qercus), tuominopsasiipi (Satyrium pruni), jalavanopsasiipi (Satyrium w-album)ja ruostenopsasiipi (Thecla betulae).
Niko Laakkonen

| Niko Laakkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Varkaus, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Laku
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  SaPKo (Mestis)
Niko Laakkonen (s. 15. kesäkuuta 1988 Varkaus) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura

Laakkonen on Siilinjärven Hockey-Teamin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Kalevan Palloon, jossa Laakkonen voitti kauden 2007–2008 päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Elokuussa 2009 Laakkonen sai harjoitusottelussa jalkaansa hiertymän, jossa hänellä todettiin verenmyrkytys, joka piti Laakkosen sivussa aina lokakuulle asti. Hän pelasi tulokaskautensa aikana 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4. Kaudella 2010–2011 Laakkonen teki runkosarjassa 25 tehopistettä. Kaudella 2011–2012 hän nousi SaPKon varakapteeniksi ja jakoi tehoilla 14+17=31 joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Toni Hyvärisen kanssa sekä sisäisen pistepörssin toisen sijan Ville Eskelisen kanssa.
Kaudella 2012–2013 Laakkonen voitti SaPKon sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 11+24=35 sekä jakoi sisäisen tehotilaston voiton Tuomas Muhosen ja Ville Hyvärisen kanssa lukemalla +3. Hänet nimettiin myös Pohjoisen joukkueeseen Mestis Hockey Dayn tähdistöotteluun, josta Laakkonen joutui kuitenkin jäämään sivuun.
Laakkonen siirtyi kaudeksi 2013–2014 Mikkelin Jukureihin. Hän oli tehoilla 17+16=33 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Jesse Rohtlan kanssa edellään vain Toni Jalo. Pudotuspeleissä Laakkonen jakoi Jukureiden sisäisen pistepörssin voiton Jalon ja Pentti Nöyräsen kanssa tehoilla 3+10=13. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Kahden seuraavan kauden päätteeksi Laakkonen voitti Mestiksen-mestaruuden. Kaudella 2015–2016 Laakkonen nousi Jukureiden varakapteeniksi. Syyskuussa 2015 seura ilmoitti hänen jatkavan joukkueessa vuoden mittaisella sopimuksella, kun Jukurit siirtyi pelaamaan SM-liigaan kaudeksi 2016–2017.
Kauden 2016–2017 Laakkonen aloitti yhden ottelun lainasopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Iisalmen Peli-Karhuissa, jossa hän pelasi kauden aikana kaikkiaan seitsemän ottelua. Laakkonen teki Jukureissa SM-liigadebyyttinsä 7. lokakuuta 2016 vieraissa Pelicansia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.34 minuuttia. Laakkonen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. Hän teki tulokaskautensa aikana 34 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä.
Muuta

Laakkonen valmistui tradenomiksi Mikkelin ammattikorkeakoulusta vuonna 2013.
Noppo

Noppo on noin tuhannen asukkaan kylä Hyvinkään eteläosassa. Kylän halki kulkee rautatie ja lähistöllä moottoritie. Matkaa Helsinkiin on 50 kilometriä ja Hämeenlinnaan saman verran. Kylässä toimii alakoulu, jossa on noin sata oppilasta. Kylän itäpuolella sijaitsee Hyvinkään Kallionopon kaupunginosa.
Nomination

Nomination rannekoru
Nomination Italy on italialainen design- ja muotikorujen valmistaja. Yhtiön perusti Paolo Gensini vuonna 1987.
Tunnetuksi merkki tuli rannekorusarjastaan, joka oli mukailtavissa ja personoitavissa yksilölliseksi. Rannekoru koostui vaihdettavista paloista, joita oli mahdollista keräillä ja näin muokata koru oman näköiseksi. Ilmiö yleistyi trendiksi 2000-luvulla alkaen Yhdysvalloista. Alkuperäiset Nomination-rannekorut olivat vaaleaa ruostumatonta terästä ja pääosin suunnattu nuorille naisille, mutta ilmiön yleistyttyä yhtiö julkaisi myös levennettyjä, tummennettuja ja maskuliinisempia malleja miesten käyttöön. Alkuperäiset materiaalit on kuitenkin yhä säilytetty. Rannekoruissa käytetyt kivet ovat lähes poikkeuksetta zirkoneita. Rannekorujen lyötyä läpi maailmalla myös väärennökset ja jäljitelmät yleistyivät ja markkinoille tuli lukuisia samantapaisia koruja valmistavia yrityksiä. Nomination on kuitenkin korutyypin alkuperäinen kehittäjä ja yhä suurin italialainen muokattavien rannekorujen valmistaja maailmalla. Yhden aidon korupalan keskihinta on 20-50 euroa ja niitä sijoitellaan rannekoruun yleensä noin 10 kappaletta.  Yhtiön koruja voidaankin pitää verrattain arvokkaina arkiseen käyttötarkoitukseensa nähden. Korutyyppi tunnetaan muualla maailmassa englanninkielisellä nimellä ”Italian charm bracelets”.
Läpimurtonsa jälkeen Nomination sai riveihinsä lukuisia uusia suunnittelijoita ja alkoi laajentaa mallistoaan myös muihin koruihin sekä kelloihin. Päämateriaalina säilytettiin ruostumaton teräs, uusina materiaalina alettiin käyttää hopeaa ja kultaa. Tällöin yritys otti käyttöönsä myös aidot jalokivet. Nykyisin yhtiö lanseeraa useita uusia korumallistoja vuosittain, ja suurimman osan niistä täysmääräisinä eli sisältäen sormuksen, ranne-, kaula- sekä korvakorut. Koottavien rannekorujen lisäksi valikoimaan kuuluu kerralla noin 20 muuta korusarjaa. Yrityksellä on vuoteen 2008 mennessä jo 35 vain omia tuotemerkkiä myyvää liikettä eri suurkaupungeissa.  Vuodesta 2006 lähtien Nominationilla on ollut liike Milanossa arvokkaasta huippumuodista tunnetulla Corso Venezian ostoskadulla.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Italian Charm Bracelets (Arkistoitu – Internet Archive)
Oleksandr Pjatnytsja

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Oleksandr Pjatnytsja |  Oleksandr Pjatnytsja |  Oleksandr Pjatnytsja |  |
Maa:   Ukraina
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|       Hylätty | Lontoo 2012 | keihäänheitto |  |
|  Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailut  |  Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailut  |  Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Debrecen 2007 | keihäänheitto |  |
Oleksandr Serhijovytš Pjatnytsja (ukr. Олександр Сергійович П’ятниця, s. 14. heinäkuuta 1985 Dnepropetrovsk, Ukraina) on ukrainalainen keihäänheittäjä.
Pjatnytsja sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007. Hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2009 viidenneksi tuloksella 80,60 m. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli neljäs tuloksella 82,01. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui loppukilpailusta. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui viidenneksi.
Lontoon olympialaisissa 2012 Pjatnytsja sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 84,51 häviten voittajalle Keshorn Walcottille seitsemän senttimetriä. Pjatnytsja kuitenkin menetti mitalinsa vuonna 2016 kun hänen Lontoossa antamansa dopingnäyte osoittautui positiiviseksi uusintatesteissä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 26.5.2016–25.5.2018 ja kaikki hänen tuloksensa aikaväliltä 11.8.2012–10.8.2014 hylättiin takautuvasti.
Pjatnytsjan ennätys on 86,12 m, jonka hän heitti Kiovassa 20. toukokuuta 2012.
Kausien parhaat heitot

2007 76,28 Debrecen 14.7.
2008 78,54 Jalta 24.2.
2009 81,96 Saint-Denis 17.7.
2010 84,11 Jalta 28.5.
2011 82,61 Jalta 31.5.
2012 86,12 Kiova 20.5.
Naamiohuvit

Naamiohuvit (ital. Un ballo in maschera) on Giuseppe Verdin 23. ooppera. Se sai kantaesityksensä Rooman Teatro Apollossa 17. helmikuuta 1859. Verdi sävelsi Naamiohuvit Antonio Somman kirjoittamaan librettoon. Ooppera on vakava, kuten kaikki muutkin Verdin oopperat kahta lukuun ottamatta. Naamiohuvit pohjautuu kuningas Kustaa III:n salamurhaan 1792, ja siinä esiintyy myös Kustaa III:n surmannut Jacob Johan Anckarström. Juonella ei kuitenkaan ole historiallista todellisuuspohjaa. Oopperassa on kolme näytöstä.
Historiallinen tausta

Krimin sodan jälkeen Euroopan poliittinen tilanne oli tulenarka. Englanti ja Ranska halusivat Italian yhdistyvän Vittorio Emmanuelin alaisuuteen. Italiassa kuohui. Napoleon III yritettiin tappaa Pariisin oopperassa 14.1.1858. Samana vuonna Napoleon III tapasi Camillo Cavourin Plombièresissä siitä alkoi Italian yhdistyminen. Seuraavana vuonna Giuseppe Garibaldi aloitti joukkoineen itsenäisyystaistelun.
Oopperan taustaa

Aroldon jälkeen Verdin seuraavaksi oopperaksi tuli Un Ballo in Maschera. Libretoksi valittiin Gustave III ou Le bal masqué vaikka Auber oli jo aiemmin tehnyt siitä oopperan. Tarina perustui Ruotsin kuninkaan murhaan naamiotanssiaisissa vuonna 1792. Verdin tarkoitus oli tehdä teos Napolin San Carlo teatterille, ja ensi-illan piti olla jo 1858 karnevaalien yhteydessä. Sensuurin kanssa oli ongelmia: Verdi joutui neuvottelemaan sensorien kanssa lähes kaikesta. Ooppera oli sijoitettu Napoliin, mistä jäi muistoksi Kustaan ensimmäisen näytöksen napolilaistyyppinen aaria Di’ tu se fedele. Napoleon III:n murhayrityksen jälkeen Verdille ehdotettiin kokonaan toista librettoa. Verdi aloitti neuvottelut Roomassa Teatro Apollon kanssa ja edellytti sensuurin hyväksyntää. Se saatiinkin, mutta oopperan tapahtumapaikka oli muutettava Euroopan ulkopuoliseksi kohteeksi. Oopperan tapahtumat siirrettiin Englannin kuvernementtiin Bostoniin. Salaliittolaiset Samuel ja Tommaso sekä ennustajatar Ulrica muutettiin tummaihoisiksi.
Oopperaa esitetään nykyisin sekä Tukholma- että Boston-versioina.
Tunnettuja musiikkinumeroita

La rivedrà nell’estasi – Kustaa III I näytös
Volta la terrea – Oscar I näytös
Alla vita che t’arride – Anckarström I näytös
Re dell’abisso – Mamselli Arfvidsson I näytös
Di’ tu se fedele – Kustaa III I näytös
E scherzo od è follia' – Kustaa III I näytös
Ma dall’arido stelo divulsa – Amelia II näytös
Teco io sto – duetto Kustaa III ja Amelia II näytös
Morrò, ma prima in grazia – Amelia III näytös
Eri tu – Anckarström III näytös
Forse la soglia attinse – Kustaa III III näytös
Saper vorreste – Oscar III näytös
T’amo, si, t’amo – duetto Kustaa III ja Amelia III näytös
Hahmot

|  | Ääniala | Hahmo | Lisätietoa | Ääniala | Hahmo | Lisätietoa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Päärooli |  | TUKHOLMA-VERSIO | TUKHOLMA-VERSIO | BOSTON-VERSIO | BOSTON-VERSIO | BOSTON-VERSIO |
| Päärooli | Tenori | Kustaa III | Ruotsin kuningas | Tenori | Riccardo | Warwickin kreivi, Bostonin kuvernööri |
| Päärooli | Baritoni | Kapteeni Anckarström | Kuninkaan sihteeri | Baritoni | Renato | Kuvernöörin sihteeri |
| Päärooli | Sopraano | Amelia | Anckarströmin vaimo | Sopraano | Amelia | Renaton vaimo |
| Sivurooli | Sopraano | Oscar | Paasipoika | Sopraano | Oscar | Paasipoika |
| Sivurooli | Altto | Mamselli Arfvidsson | ennustajatar | Altto | Ulrica | värillinen ennustajatar |
| Sivurooli | Tenori | Armfelt | Oikeusministeri | Tenori | Tuomari |  |
| Sivurooli | Basso | Christian | Merimies | Basso | Silvano | Merimies |
| Sivurooli | Tenori | Amelian palvelija |  | Tenori | Amelian palvelija |  |
| Sivurooli | Basso | Kreivi Ribbing |  | Basso | Samuele | Värillinen |
| Sivurooli | Basso | Kreivi Horn |  | Basso | Tomaso | Värillinen |
Ensi-iltamiehitys > Roolit

| Rooli | Esittäjä |
| --- | --- |
Kapellimestari: Emilio Angelini
Riccardo: Gaetano Fraschini
Amelia: Eugenia Julienne-Dejean
Renato: Leone Giraldoni
Oscar:  Pamela Scotti
Ulrica:  Zelina Sbriscia
Tuomari: Giuseppe Bazzoli
Silvano: Stefano Santucci
Amelian palvelija:  Luigi Fossi
Samuel:  Cesare Rossi
Tomaso:  Giovanni Bernardoni

Otellon lisäksi Naamiohuvit on niitä harvoja Verdin oopperoita joissa draamallisesti dominoiva hahmo on tenori. Kuuluisia Riccardon (Gustavon) esittäjiä ovat olleet mm. Jussi Björling, Carlo Bergonzi, Placido Domingo ja Luciano Pavarotti. Vaikkei Amelian rooli ole pitkä se asettaa sopraanolle suuria vaatimuksia. Amelian roolia ovat laulaneet mm. Leontyne Price, Birgit Nilsson ja Aprile Millo. Renaton roolin kohokohta on Verdin kuuluisimpiin baritoniaarioihin kuuluva "Eri tu". Renaton roolin kuuluisia esittäjiä ovat olleet Robert Merrill, Ettore Bastianini, Piero Cappuccilli ja Renato Bruson.
Tapahtumapaikka ja -aika ja oopperan kesto

Aika ja paikka:	Tukholma tai Boston 1700-luvun lopussa
Kesto: I näytös 55 min, II näytös 30 min, III näytös 45 min; yhteensä noin 2 t 15 min.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naamiohuvit Wikimedia Commonsissa
Libretto Tukholma versio (Arkistoitu – Internet Archive) (ital.)
Libretto ‘’ Boston versio“ (ital.)
Partituuri
Nina van Essen

Nina van Essen (s. 1994) on alankomaalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Kesästä 2019 alkaen hänet otettiin Staatsoper Hannoverin laulajaksi, ja hän sai ensi töikseen rooleja Engelbert Humperdinckin, Gioacchino Rossinin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksissa. Vierailijana hän on esiintynyt esimerkiksi Alankomaiden kansallisoopperassa ja Fribourgin uudessa oopperassa. Essen on myös tehnyt yhteistyötä pianisti Harimada Kusuman kanssa.
Essen sai yleisöpalkinnon kansainvälisessä laulajakilpailussa 's-Hertogenboschissa, Annett Andriessen -konserttipalkinnon konsertista Kiinan Ningbossa ja finaalisijan de Otto Edelmann -kilpailussa Wienissä helmikuussa 2019.
Essen opiskeli Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa ja Alankomaiden kansallisessa ooppera-akatemiassa, joista ensin mainitusta hän valmistui vuonna 2016 ja   jälkimmäisestä elokuussa 2018. Alankomaissa hänen opettajinaan toimivat Rita Dams ja Sasja Hunnego. Hän sai Miluška Duffkován säätiön stipendin. Erasmus-vaihdossa hän opiskeli myös Lyonissa (CNSMD) vuosina 2014–15 Isabelle Germainin ja Françoise Polletin johdolla. Essen on osallistunut mestarikursseille, joita ovat pitäneet Meinard Kraak, Alain Garichot, Angelika Kirchschlager, Nadine Secunde, Neil Semer, Claron McFadden, Ira Siff, Anna Bonitatibus ja Pietro Spagnoli.
Naisten Ykköspesis-kausi 2020

| --- | --- |
Järjestyksessä:  40
Joukkueita:  16
Runkosarja
Päiväys:  23. kesäkuuta – 20. elokuuta
Voittaja:  Helsingin Roihu (A) Pattijoen Urheilijat (B)
Lyöjäkuningatar:  Teea-Kaisa Vikiö (Helsingin Roihu)
Etenijäkuningatar:  Eveliina Hildén (Pattijoen Urheilijat)
Kärkilyöntikuningatar:  Laura Pohjola (Pattijoen Urheilijat)
Pudotuspelit
Päiväys:  26. elokuuta – 6. syyskuuta
Mestari:  Helsingin Roihu
Hopeaa:  Mailattaret
Pronssia:  Pattijoen Urheilijat
Sarjakarsinta
Nousija(t):  Kirittäret -2 Lapuan Virkiä -2
Putoaja(t):  Ei kukaan
Muut sarjat
Ylempi sarja:  Superpesis
Alempi sarja:  Suomensarja
Miesten kausi:  Miesten Ykköspesis
   ← 2019  2021 →
Ykköspesis-kausi 2020 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 40. kausi. Kauteen osallistui 16 joukkuetta jaettuna kahteen lohkoon maantieteellisen sijainnin perusteella. Kauden alku viivästyi toukokuusta kesäkuun loppuun koronaviruspandemian vuoksi.
Ykköspesiksen voitti Helsingin Roihu, joka kukisti loppuottelusarjassa Mailattaret 2–0. Uusiksi joukkueiksi nousevat kaudeksi 2021 Kirittärien ja Lapuan Virkiän kakkosjoukkueet.
Joukkueet

| Lohko | Joukkue | Paikkakunta | Kotistadion | Perustettu | Ykköseen | Pelinjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | Espoon Pesis | Espoo | Mailapuisto | 1995 | 2019 | Tatu Suontausta |
| A | Helsingin Roihu | Helsinki | Roihuvuori | 1957 | 2019 | Tommi Nevala |
| A | Haminan Palloilijat | Hamina | Vallikenttä | 1928 | 2020 | Jussi Toikka |
| A | Hämeenkyrön Räpsä | Hämeenkyrö | Hämeenkyrön pesäpallokenttä | 1981 | 2019 | Jussi Frantsila |
| A | Janakkalan Jana | Janakkala | Kansanpuisto | 1929 | 2018 | Riku Rantanen |
| A | Mailajuniorit | Kankaanpää | Pohjanlinna | 2013 | 2019 | Jyrki Pellonperä |
| A | Porin Pesäkarhut -2 | Pori | Porin pesäpallostadion | 1985 | 2015 | Antti Vihtkari |
| A | Pöytyän Urheilijat | Pöytyä | Kymppi-Katto Areena | 1945 | 2018 | Juhani Rannikko |
| B | Jalasjärven Jalas | Jalasjärvi | Pukkioniemi | 1914 | 2015 | Marko Honkaniemi |
| B | Kajaanin Pallokerho | Kajaani | Kajaanin liikuntapuisto | 1931 | 2019 | Arttu Jurvakainen |
| B | Lappajärven Veikot | Lappajärvi | Veikkolan pesäpallostadion | 1911 | 2020 | Markku Lassila |
| B | Mailattaret | Vaasa | Hietalahti | 2009 | 2016 | Pekka Mäntymaa |
| B | Oulunsalon Vasama | Oulu | Oulunsalon pesäpallokenttä | 1910 | 2019 | Jarkko Hattara |
| B | Pattijoen Urheilijat | Raahe | MiiluAreena | 1928 | 2020 | Petri Ylilehto |
| B | Puijon Pesis | Kuopio | Puijon pesäpallostadion | 1999 | 2020 | Pasi Penttinen |
| B | Tyrnävän Tempaus | Tyrnävä | Tyrnävän pesäpallokenttä | 1922 | 2017 | Mari Järvelä |
Sarjajärjestelmä

Joukkueet oli jaettu eteläiseen (A) ja pohjoiseen (B) lohkoon. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, joka muodosti runkosarjan. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta jatkoivat lohkojen loppuotteluihin, jotka pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Näiden ottelusarjojen voittajat etenivät loppuottelusarjaan, joka niin ikään pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Loppuottelusarjan voittaja nousi Superpesikseen. Sarjasta ei pudonnut joukkueita.
Runkosarja > Lohko A

| Sij>  | Joukkue | O | V | VS | HS | H | TJ | PJ | JE | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Helsinki | 14 | 12 | 0 | 2 | 0 | 181 | 55 | +126 | 38 | Lohkon loppuottelu |
| 2 | Kankaanpää | 14 | 8 | 2 | 1 | 3 | 110 | 81 | +29 | 29 | Lohkon loppuottelu |
| 3 | Pöytyä | 14 | 5 | 6 | 1 | 2 | 150 | 66 | +84 | 28 |  |
| 4 | Hamina | 14 | 3 | 7 | 1 | 3 | 129 | 100 | +29 | 24 |  |
| 5 | Pori -2 | 14 | 5 | 1 | 2 | 6 | 96 | 129 | −33 | 19 |  |
| 6 | Espoo | 14 | 1 | 2 | 3 | 8 | 73 | 139 | −66 | 10 |  |
| 7 | Hämeenkyrö | 14 | 1 | 2 | 2 | 9 | 111 | 178 | −67 | 9 |  |
| 8 | Janakkala | 14 | 1 | 0 | 1 | 12 | 59 | 161 | −102 | 4 |  |
↑  Runkosarjassa pelataan kaksinkertainen sarja oman lohkon sisällä. Kaksi parasta joukkuetta etenevät lohkon loppuotteluihin.
Runkosarja > Lohko B

| Sij>  | Joukkue | O | V | VS | HS | H | TJ | PJ | JE | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Raahe | 14 | 9 | 3 | 0 | 2 | 171 | 100 | +71 | 33 | Lohkon loppuottelu |
| 2 | Vaasa | 14 | 8 | 3 | 0 | 3 | 164 | 93 | +71 | 30 | Lohkon loppuottelu |
| 3 | Kajaani | 14 | 5 | 5 | 0 | 4 | 143 | 128 | +15 | 25 |  |
| 4 | Oulunsalo | 14 | 3 | 4 | 3 | 4 | 133 | 114 | +19 | 20 |  |
| 5 | Jalasjärvi | 14 | 3 | 2 | 3 | 6 | 129 | 147 | −18 | 16 |  |
| 6 | Lappajärvi | 14 | 0 | 4 | 5 | 5 | 129 | 190 | −61 | 13 |  |
| 7 | Tyrnävä | 14 | 2 | 1 | 3 | 8 | 121 | 174 | −53 | 11 |  |
| 8 | Kuopio | 14 | 2 | 2 | 0 | 10 | 116 | 160 | −44 | 10 |  |
↑  Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja oman lohkon sisällä. Kaksi parasta joukkuetta etenivät lohkon loppuotteluihin.
Lohkojen loppuottelut

Lohkojen loppuotteluissa kohtasivat kummankin lohkon kaksi parasta joukkuetta. Ottelusarjat ratkaistiin paras kolmesta -menetelmällä, ja voittajat etenivät loppuottelusarjaan.
Loppuottelu

Loppuottelussa kohtasivat lohkojen loppuottelusarjojen voittajat. Loppuottelusarja pelattiin paras kolmesta -menetelmällä, ja sen voittaja nousi Superpesikseen.
| Helsingin Roihu – Mailattaret |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5. syyskuuta 2020 | Helsinki | Vaasa | 2–1 (3–1, 0–1, 3–0) | Raportti |

| 6. syyskuuta 2020 | Vaasa | Helsinki | 0–2 (2–5, 8–11) | Raportti |
Helsinki voitti 2–0 ja nousee Superpesikseen.
Noah Rod

| Noah Rod |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1996 (ikä 28) La Chaux-de-Fonds, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Genève-Servette HC
Sarja:  National League A
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  San Jose Barracuda (AHL
NHL-varaus:  53. varaus, 2014 San Jose Sharks
Noah Rod (s. 7. kesäkuuta 1996 La Chaux-de-Fonds, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin NLA-joukkue Genève-Servettessä. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. The Hockey News -sivuston mukaan Rod on pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä, jolta löytyy sekoitus taitoa ja röyhkeyttä. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu fyysinen peli, työteliäisyys, vastustajan ärsyttäminen, maalinedustapelaaminen, energisyys ja aloittaminen. Rod ei kuitenkaan ole erityisen isokokoinen ja hänen hyökkäyspään taitonsa ovat rajalliset.