stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dire Straits
Historia > Love over Gold (1982), EP ja livealbumi

Yhtye oli julkaissut albumin joka vuosi, mutta nyt seuraavaa albumia saatiin odottaa kaksi vuotta. Love over Gold äänitettiin New Yorkissa maalis-kesäkuussa 1982. Tuottajana toimi ensi kertaa Mark Knopfler itse. Kappaleiden sovitukset ovat aiempaa hienostuneempia, monimutkaisempia ja kunnianhimoisempia, kuten albumin avaava eeppinen ”Telegraph Road” sekä tunnelmallinen ”Private Investigations”. Albumilla soittavat myös yhtyeen uudet jäsenet Hal Lindes ja Alan Clark. Love over Gold nousi brittilistan ykköseksi ja Yhdysvalloissa sijalle 19.
Rumpali Pick Withers jätti yhtyeen heti Love over Goldin levytysten loputtua. Hänen lähtönsä jälkeen yhtyeen ainoat vakiojäsenet olivat Mark Knopfler ja John Illsley, sillä kaikki muut soittajat olivat nyt vain palkattuja muusikoita, joita Knopfler saattoi vaihdella mielensä mukaan.
Love over Gold oli alun perin tarkoitettu tupla-albumiksi. Koska näin ei käynyt, neljä ylijäämäkappaletta julkaistiin EP:llä ExtendedancEPlay (1983). Tällä levyllä rumpuja soittaa Pick Withersin korvaaja Terry Williams. Heti EP:n äänitysten jälkeen Dire Straits aloitti uuden kiertueen. Kesäkuussa 1983 yhtye äänitti Lontoon Hammersmith Odeonin konserteissaan tupla-livealbumin Alchemy – Dire Straits Live, joka julkaistiin maaliskuussa 1984.
Historia > Brothers in Arms ja kansainvälinen huippusuosio (1985–1986)

Dire Straitsin viides studioalbumi Brothers in Arms äänitettiin lokakuun 1984 ja helmikuun 1985 välisenä aikana Montserratissa ja New Yorkissa. Albumilla käytettiin vähemmän pianoa kuin aikaisemmilla albumeilla, mutta enemmän syntetisaattoreita, ja yhtyeeseen otettiin toiseksi kosketinsoittajaksi Guy Fletcher. Kitaristi Hal Lindes oli mukana aivan alkuvaiheissa, kunnes lähti yhtyeestä. Hänen paikalleen äänityksiin ja kiertueelle otettiin Jack Sonni. Äänityksiin osallistui myös monia studiomuusikkoja, kuten rumpali Omar Hakim ja saksofonisti Michael Brecker. Lisäksi The Police -yhtyeen laulaja Sting lauloi kappaleella ”Money for Nothing”.
Brothers in Arms on yksi ensimmäisiä studioalbumeita, joilla hyödynnettiin digitaalisia laitteistoja, sillä Knopfler halusi albumin kuulostavan äärimmäisen taidokkaasti soitetulta ja tuotetulta. Albumin nimikkosingle ”Brothers in Arms” on myös tiettävästi kaikkien aikojen ensimmäinen CD-levynä julkaistu single. Albumi itse on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan kaikkien aikojen ensimmäinen CD-formaatissa julkaistu albumi, joka on ylittänyt miljoonan myydyn kappaleen rajan, ja sitä pidetään näin ollen eräänlaisena uudisraivaajana CD-formaatille.
Albumista tuli välittömästi suurmenestys, ja se nousi listaykköseksi pitkäksi aikaa Britanniassa, Yhdysvalloissa ja monessa muussakin maassa. Singlenä albumilta julkaistiin  ”So Far Away”, ”Money for Nothing”, ”Brothers in Arms”, ”Walk of Life” sekä ”Your Latest Trick”. Albumin kokonaismyynti oli yli neljä miljoonaa. Se sai vuonna 1986 kaksi Grammy-palkintoa ja lukuisia muitakin palkintoja. Albumin julkaisua seurannut Brothers in Arms -maailmankiertue kattoi lähes 250 konserttia ja oli hyvin menestyksekäs. Kiertueen lomassa yhtye esiintyi Lontoossa Live Aid -hyväntekeväisyyskonsertissa kesällä 1985.
Historia > Tauko, viimeiset julkaisut ja hajoaminen (1986–1995)

Huhtikuussa 1986 päättyneen maailmankiertueen jälkeen Dire Straits palasi lavalle Nelson Mandelan 70-vuotisjuhlakonsertissa kesäkuussa 1988. Jack Sonnin tilalla kitaraa soitti Eric Clapton, joka oli vieraillut yhtyeessä jo vuonna 1985. Knopfler käytti konsertissa ensi kertaa hänelle mittatilaustyönä tehtyä kitaraa, jonka soundi oli Les Paulin ja Stratocasterin väliltä. Konsertin ansiosta yhtyeen vanhat levyt nousivat jälleen Britannian albumilistalle, ja uusi kokoelma-albumi Money for Nothing listaykköseksi.
Knopfler ilmoitti syyskuussa 1988 yhtyeen hajonneen, koska hän kaipasi lepoa yhtyeen liian suuresta suosiosta, joka oli ohittanut musiikin. Yhtye esiintyi tauon aikana kuitenkin parissa hyväntekeväisyyskonsertissa. Knopfler julkaisi duoalbumin Chet Atkinsin kanssa sekä perusti The Notting Hillbillies -yhtyeen, joka julkaisi yhden albumin.
Dire Straitsin kuudes ja viimeinen studioalbumi On Every Street äänitettiin Lontoossa marraskuun 1990 ja toukokuun 1991 välillä. Yhtyeen neljän jäsenen lisäksi mukana oli jälleen joukko sessiomuusikoita. Rumpali Terry Williams ei ollut enää mukana. On Every Street julkaistiin syyskuussa 1991, ja se meni suoraan brittilistan ykköseksi. Albumi on tyylillisesti hajanainen, siltä ei noussut singlehittejä, ja se sai kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Albumia seurasi elokuusta 1991 lokakuuhun 1992 kestänyt maailmankiertue, johon kuului yli 200 konserttia. Rumpalina kiertueella oli Chris Whitten ja saksofonistina Chris White – kaikkiaan lavalla oli kerrallaan yhdeksän muusikkoa. Uuvuttava kiertue ja samalla koko Dire Straitsin ura päättyi lokakuussa 1992 Zaragozassa Espanjassa. Sen jälkeen yhtyeeltä julkaistiin vielä kokoelmia ja konserttitaltiointeja, kuten viimeisen kiertueen aikana nauhoitettu livetallenne On the Night, live-EP Encores ja vuonna 1978 äänitetty Live at the BBC. Viimeksi mainitun julkaisuvuonna 1995 Dire Straits samalla lopetti.
Historia > Hajoamisen jälkeen

Kaikki Dire Straitsin jäsenet ovat jatkaneet muusikonuraansa yhtyeen lopettamisen jälkeen tai lähdettyään yhtyeestä sitä ennen. Etenkin Mark Knopflerin sooloura on ollut menestyksellinen. Knopfler ei ole ollut lainkaan kiinnostunut jatkamaan Dire Straitsin toimintaa, eikä Illsleykään ole toivonut sitä julkisesti enää vuoden 2008 jälkeen. Yhtye nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2018, mutta Knopflerin veljekset eivät saapuneet nimitystilaisuuteen.
Jäsenet

Mark Knopfler – laulu, kitara (1977–1995)
John Illsley – bassokitara, taustalaulu (1977–1995)
Alan Clark – koskettimet, piano (1980–1995)
Guy Fletcher – syntetisaattori, taustalaulu (1984–1995)
David Knopfler – rytmikitara, koskettimet, taustalaulu (1977–1980)
Pick Withers – rummut, lyömäsoittimet (1977–1982)
Terry Williams – rummut (1982–1989)
Jack Sonni – rytmikitara (1985–1988)
Hal Lindes – rytmikitara, taustalaulu (1980–1985)
Chris White – saksofoni (1985–1995)
Phil Palmer – rytmikitara (1991–1995)
Diskografia > Studioalbumit

Dire Straits (1978)
Communiqué (1979)
Making Movies (1980)
Love over Gold (1982)
Brothers in Arms (1985)
On Every Street (1991)
Diskografia > EP:t

ExtendedancEPlay (1983)
Encores (1993)
Diskografia > Livealbumit

Alchemy (1984)
On The Night (1993) (saatavilla myös DVD:llä)
Live at the BBC (1995)
Diskografia > Kokoelmat

Money for Nothing (1988)
Sultans of Swing: The Very Best of Dire Straits (1998) (saatavilla myös DVD:llä)
The Best of Dire Straits & Mark Knopfler: Private Investigations (2005)
Diskografia > DVD:t

Autumn in Nimes (2005)
Dire Straits Suomessa

31.5.1981 Helsinki, UKK-halli
1.6.1981 Helsinki, UKK-halli
28.10.1985 Helsinki, Jäähalli
29.10.1985 Helsinki, Jäähalli
4.8.1992 Helsinki, Olympiastadion
Kirjallisuutta

Illsley, John: Dire Straits.  (englanninkielinen alkuteos My Life in Dire Straits)  Suomentanut Petri Ukskoski. Minerva Kustannus, 2022.  ISBN 978-952-375-322-8
Aiheesta muualla

Dire Straits Last.fm:ssä (englanniksi)
Mark Knopfler & Dire Straits - virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Dire Straits soittaa kappaleen Sultans Of Swing vuonna 1978 Video, 5 min.
| n k Dire Straits |
| --- | --- |
 Mark Knopfler  John Illsley  Alan Clark  Guy Fletcher  David Knopfler  Pick Withers  Terry Williams  Jack Sonni  Hal Lindes  Chris White  Phil Palmer 
Studioalbumit:  Dire Straits  Communiqué  Making Movies  Love over Gold  Brothers in Arms  On Every Street 
EP:t:  ExtendedancEPlay  Encores 
Livealbumit:  Alchemy  On The Night  Live at the BBC 
Kokoelmat:  Money for Nothing  Sultans of Swing: The Very Best of Dire Straits  The Best of Dire Straits & Mark Knopfler: Private Investigations 
DVD:t:  Autumn in Nimes 
Dire Straits esiintymässä Hampurissa Saksassa lokakuussa 1978.
Dire Straitsin Mark Knopfler esiintymässä Zagrebissa heinäkuussa 1983.
Dire Straits esiintymässä Belgradissa toukokuussa 1985. Kuvassa laulajakitaristi Mark Knopfler, pianisti Alan Clark sekä kitaristi Jack Sonni.
Ralph Doubell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ralph Doubell 1968. |  Ralph Doubell 1968. |  Ralph Doubell 1968. |  |
Maa:   Australia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | México 1968 | 800 m |  |
Ralph Douglas Doubell (s. 11. helmikuuta 1945 Melbourne, Australia) on australialainen 800 metrin juoksija ja olympiavoittaja Mexicon kisoista 1968.
Elämäkerta

Ralph Doubell oli huipulla vain melkoisen lyhyen ajan, mutta teki uransa parhaan suorituksen täsmälleen oikeassa paikassa – olympiafinaalissa.
Doubell oli valmistunut Melbournen yliopistossa, missä hän oli harjoitellut itävaltalaissyntyisen valmentajan Franz Stampflin johdolla. Ensimmäisen suuren voittonsa Doubell saavutti vuoden 1967 Universiadeissa ajalla 1.46,7. Seuraavalla kaudella hän kärsi akillesjännevammasta eikä kyennyt kilpailemaan kuuteen kuukauteen ennen olympialaisia.
Mexicossa ylivoimainen suosikki oli Kenian Wilson Kiprugut, joka veti ensimmäisen kierroksen kovaa vauhtia (51,0) ja johti vielä viimeisessä kaarteessa. Loppusuoralla Doubell ohitti Kiprugutin ja voitti kultaa Peter Snellin maailmanennätystä sivuavalla käsiajalla 1.44,3 (sähköajanotolla 1.44,40). Huolimatta kilpailupaikan korkeasta sijainnista Doubell ei ollut harjoitellut etukäteen päivääkään vuoristo-olosuhteissa. Doubellin aika säilyi Australian ennätyksenä lähes 50 vuotta. Alex Rowe sivusi aikaa vuonna 2014 ja Joseph Deng alitti sen heinäkuussa 2018.
Doubell tähtäsi vielä Münchenin olympialaisiin, mutta hänen uransa päättyi jalkavammoihin. Kansainyhteisön kisoissa Doubell sijoittui kuudenneksi sekä 1966 että 1970.
Urheilu-uransa jälkeen Doubell työskenteli pankkialan johtotehtävissä ja myöhemmin Telstra-stadionin johtajana Sydneyssä.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 m 1.44,40
1 000 m 2.20,8
maili 4.00,5
Aiheesta muualla

Ralph Doubell Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Ralph Doubell (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Peter Snell Uusi-Seelanti | Miesten 800 metrin maailmanennätyksen haltija (jaettu) 15. lokakuuta 1968 – 8. kesäkuuta 1974 | Seuraaja: Marcello Fiasconaro, Italia |
Miesten 800 metrin juoksun olympiavoittajat
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Douro-luokka

| Douro-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 219 t (tyhjä) 1 563 t (kuormattu)
Pituus:  98,48 m
Leveys:  9,50 m
Syväys:  3,33 m
Koneteho:  33 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  147
Aseistus
Meritorjunta:  4 × BL 4,7" tykkiä 8 × 21" torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × Vickers QF 2-naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä
Douro-luokka oli Portugalin laivaston viiden 1930-luvun alussa valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka. Lisäksi valmistettiin kaksi alusta Kolumbian laivastolle, jossa ne palvelivat Antioquia-luokkana.
Suunnittelu

Luokan alukset suunnitteli Yarrow ja siten ne muistuttivat Britannian kuninkaallisen laivaston 1920-1930-lukujen hävittäjiä. Alusten pääaseina oli neljä Vickers-Armstrongin valmistamaa QF 4,7 tuuman Mk G tykkiä, joiden putken pituus oli 50 pituuskaliiperia. Tykeistä kaksi oli asennettu etu- ja kaksi takakannelle tykkikilvin suojattuihin asemiin. Kullekin tykille oli aluksella 140 ammusta. Keveinä aseina oli kolme 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina 85 asteen korotuskulman mahdollistavina asennuksina. Kaksi tykeistä oli asennettu takakannen rakenteelle ja kolmas savuhormien väliin. Aseistuksen täydensivät kaksi kolmiputkista torpedosettiä ja kaksi syvyyspomminheitintä, joita varten aluksella oli kaksitoista syvyyspommia. Alukset oli varustettu myös miinanraivaimin.
Propulsiojärjestelmänä oli kolme Yarrowin kattilasta, jotka tuottivat 400 psitä ja ne oli varustettu esikuumennuksella. Kaksiakselinen turbiinijärjestelmä koostui Curtissin korkeapaineturbiinista ja risteilymoottorina oli Parsonsin matalapaineturbiini. Järjestelmä oli samanlainen kuin HMS Ambuscadella ja se tuotti 33 000 hevosvoimaa.
Alukset

Yarrow vastaanotti 12. kesäkuuta 1931 kahden aluksen ja neljän propulsiojärjestelmän tilauksen numeroilla 1624-1627. Neljä alusta olivat NRP Vouga, NRP Lima, NRP Tejo ja NRP Douro, joista kaksi viimeistä valmistettiin Lissabonissa. Yarrow sai tilauksen NRP Daon propulsijärjestelmästä numerolla 1635.
Kaksi ensimmäistä Lissabonissa valmisteilla ollutta alusta myytiin Kolumbialle, joka nimesi ne Caldasiksi ja Antioquiaksi. Portugali tilasi propulsiojärjestelmän kahdelle korvaavalle alukselle numeroilla 1654-1655.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NRP Dão | Lissabonin telakka |  | 30. heinäkuuta 1934 | 5. tammikuuta 1935 | alusluettelosta 29. marraskuuta 1960 |
| NRP Douro | Lissabonin telakka |  | 16. elokuuta 1935 | 11. helmikuuta 1936 | alusluettelosta joulukuussa 1959 |
| NRP Lima | Yarrow Shipbuilders |  | 29. toukokuuta 1933 | 12. lokakuuta 1933 | poistettu 16. lokakuuta 1965 |
| NRP Tejo | Lissabonin telakka |  | 4. toukokuuta 1935 | 12. lokakuuta 1935 | alusluettelosta 9. helmikuuta 1965 |
| NRP Vouga | Yarrow Shipbuilders |  | 25. tammikuuta 1933 | 24. kesäkuuta 1933 | poistettu 3. kesäkuuta 1967 |
Jaavanmakaki

| Jaavanmakaki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Heimo::  Vanhan maailman häntäapinat Cercopithecidae
Suku::  Makakit Macaca
Laji::  fascicularis
Kaksiosainen nimi
 Macaca fascicularis  (Raffles, 1821) 
 Jaavanmakakin levinneisyys
Katso myös
   Jaavanmakaki Wikispeciesissä   Jaavanmakaki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jaavanmakaki eli jaavanapina (Macaca fascicularis) on Kaakkois-Aasiasta kotoisin oleva apinalaji.
Lajia tavataan nykyisin istutettuna vieraslajina myös luontaisen elinalueensa ulkopuolella Mauritiuksella, Palaulla ja Papua-Uudessa-Guineassa. Näillä uusilla alueilla jaavanmakakista on paikoitellen muodostunut uhka alkuperäisluonnolle, ja laji on siksi luokiteltu yhdeksi sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Vuonna 2017 kloonattiin onnistuneesti kaksi jaavanmakakia somaattisen solun tumansiirrolla, ja niille annettiin nimeksi Zhong Zhong ja Hua Hua.
Ulkonäkö ja koko

Jaavanmakaki painaa 3–7 kg ja kasvaa 40–47 cm pitkäksi, naaraat ovat selvästi pienempiä kuin urokset. Tämän pituuden lisäksi tulee puolimetrinen häntä. Naama on litteä ja silmät katsovat eteenpäin.
Lajista on useita eri alalajeja, joiden väri vaihtelee kellanruskeasta ja harmahtavasta ruskeaan. Vatsapuoli on paljon vaaleampi kuin selkä ja raajat. Uroksella on viikset ja poskiparta.
Dragen-luokka

| Dragen-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  294 t (standardi) 340 t (kuormattu)
Pituus:  61 m (kokonaispituus)
Leveys:  6 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  6 000 shp
Nopeus:  27,5 solmua
Miehistöä:  51
Aseistus
Meritorjunta:  ensimmäiset kolme: 2 x 75 mm tykkiä 2 x 20 mm tykkiä 8 x 457 mm torpedoputkea loput: 2 x 87 mm tykkiä 2 x 20 mm tykkiä 8 x 457 mm torpedoputkea
Dragen-luokka oli Tanskan kuninkaallisen laivaston kuuden aluksen muodostama torpedoveneluokka. Luokan kaikki alukset joutuivat saksalaisten haltuun ja ne liitettiin Saksan laivastoon torpedoammuntojen apualuksiksi, jolloin ne riisuttiin aseista lukuun ottamatta 20 millimetrin tykkejä.
Alukset

Alukset valmistettiin kahdessa kolmen aluksen muodostamassa erässä. Erät poikkesivat toisistaan vain tykkiaseistuksensa vuoksi.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KDM Dragen | Kööpenhaminan telakka | - | 8. marraskuuta 1929 | heinäkuu 1930 | tuhoutunut 14. toukokuuta 1945 |
| KDM Hvalen | Kööpenhaminan telakka | - | 13. kesäkuuta 1930 | heinäkuu 1931 | korjauskelvoton 14. kesäkuuta 1945 |
| KDM Laxen | Kööpenhaminan telakka | - | 28. marraskuuta 1930 | heinäkuu 1931 | korjauskelvoton 14. kesäkuuta 1945 |
| KDM Glenten | Kööpenhaminan telakka | - | 6. tammikuuta 1933 | heinäkuu 1934 | korjauskelvoton 14. kesäkuuta 1945 |
| KDM Högen | Kööpenhaminan telakka | - | 20. lokakuuta 1933 | heinäkuu 1935 | korjauskelvoton 14. kesäkuuta 1945 |
| KDM Ornen | Kööpenhaminan telakka | - | 19. lokakuuta 1934 | heinäkuu 1935 | korjauskelvoton 14. kesäkuuta 1945 |
Iosif Ivanovici

Iosif Ivanovici.
Iosif Ivanovici (nimi myös muodoissa Ion, Ivan, Iosef tai Josef, 17. tammikuuta 1845 Timișoara, Itävallan keisarikunta – 28. syyskuuta 1902 Bukarest, Romania) oli romanialainen sotilaskapellimestari, säveltäjä ja sotilassoittokuntien ylitarkastaja. Hänet tunnetaan erityisesti valssien, kuten Tonavan aallot (rom. Valurile Dunării) ja Carmen Sylva, tekijänä.
Tausta

Ivanovici syntyi 1845 Timișoarassa, silloisen Itävallan keisarikunnan alueella. Hän oppi soittamaan ensin lahjaksi saamaansa huilua. Hän liittyi vartuttuaan Galațin 6. rykmenttiin, missä hän opiskeli klarinetinsoittoa Alois Riedlin johdolla. Pian hänen lahjakkuutensa ja musiikillinen intohimonsa nostivat hänet yhdeksi rykmenttinsä parhaista muusikoista.
Elämä ja ura

Ivanovici jatkoi menestyksestään rohkaistuneena musiikkiopintoja Iașissa tuolloin kuuluisan Emil Lehrin johdolla. Hän yleni kapellimestariksi ja esiintyi kiertueilla eri puolilla Romaniaa. Ivanovici vietti valtaosan aktiiviurastaan Galațin laivastokoulussa Tonavan pohjoisrannalla.
Hän johti useita sotilassoittokuntia, ennen kuin hänet nimitettiin maansa sotilassoittokuntien ylitarkastajaksi vuonna 1900, jona hän toimi kuolemaansa saakka vuonna 1902. Hän oli muuttanut Bukarestiin vuonna 1901, vuotta ennen kuolemaansa.
Tuotanto

Ivanovici sävelsi yli 350 tanssikappaletta ja marsseja. Hänen sävellyksiään julkaisi yli 60 musiikkikustantajaa eri puolilla maailmaa. Hän voitti ensimmäisen palkinnon Pariisin maailmannäyttelyn marssisävellyskilpailussa 1889 116 tunnetun säveltäjän joukosta. Sävellykset oli omistettu usein aikansa huomattaville tapahtumille ja persoonallisuuksille, myös Romanian ulkopuolella muissa Euroopan maissa. Ivanovicin musiikkia on kuvattu Johann Straussin ja hänen aikalaistensa tyyliä muistuttavaksi, josta se kuitenkin erottuu Romanian oman musiikillisen perinnön antamien lisävivahteiden johdosta.
Tunnetuin Ivanovicin sävellyksistä lienee valssi Tonavan aallot, joka julkaistiin ensi kertaa Bukarestissa 1880. Se on omistettu musiikkikustantajan vaimolle, Emma Gebauerille.
Vaikutus

Elinaikanaan Ivanovici tunnettiin eräänä suurista tanssimusiikin säveltäjistä. Kuolemansa jälkeen hän vaipui kuitenkin hieman unohduksiin, mikä saattoi johtua Romanian eristyneisyydestä valtiona ja hänen etnisestä taustastaan, joka ei ollut hänen kotimaansa vallanpitäjien suosiossa.
Tonavan aallot -valssi nousi maailmankuuluksi sävelmäksi etenkin vuoden 1946 jälkeen, jolloin Al Jolson ja Saul Chaplin sovittivat sen nimelle Anniversary Song (suom. Häämuistojen valssi) elokuvassa The Jolson Story.
Doucoumbo

| Doucoumbo |
| --- | --- |
 Songhon kylä.
 Doucoumbo
 Koordinaatit: 14°21′18″N, 3°39′22″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Moptin alue
Piiri:  Bandiagaran piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  560 km²
Väkiluku (2009):  20 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Songhon kylää.
Ympärileikkausluolan maalauksia Songhossa.
Doucoumbo (Doucombo, Docoumbo) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Se sijaitsee Dogonin ylängöllä neljä kilometriä Bandiagarasta länteen. Kunnassa on 20 800 ja keskuskylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede

Doucoumbon kunnan pinta-ala on 560 neliökilometriä. Se rajoittuu lounaassa Bandiagaran piirin Bara Saran ja Pignaryn, luoteessa Pignari Banan, pohjoisessa Kendién, idässä Sorolyn, Dandolin, Bandiagaran ja Douroun sekä etelässä Bankassin piirin Kani Bozonin kuntiin.
Maisemaa leimaavat eroosion kuluttamat kalliot. Kasvillisuus on lähinnä savannia tai aroa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Asutus

Kuntaan kuuluu 24 kylää. Niistä suurimmat ovat 2 800 asukkaan Andakanda ja 2 300 asukkaan Songo. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja ja fulbeja.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Sévarén ja Bandiagaran välinen päällystetty maantie RN15. Paikallisia liikennevälineitä ovat hevoskärryt ja polkupyörät.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja fonio. Niiden ohella viljellään maapapua, seesamia, hibiskusta, lehmänpapua ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit, muutamat kamelit ja hevoset sekä siipikarja. Käsityöammattien merkitys on vähäinen. Kaupankäynti suuntautuu etupäässä Bandiagaraan.
Kunnassa toimii 14 alakoulua. Kori-Korissa ja Tougouméssa on yläkoulut ja Songhossa ja Djiguibombossa terveyskeskukset. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja patoaltaita. Muita palveluja ovat Songhon viikoittaiset markkinat ja Doucoumbon viljavarasto.
Matkailu

Songhon kylä on yksi Dogonin ylängön matkailukohteista. Sen nähtävyyksiä ovat vanhan kylän rauniot sekä maalauksin koristeltu luola, jossa pidetään joka kolmas vuosi suuri ympärileikkausseremonia. Kylässä on majoituspalveluja.
Kunnassa sijaitsee Déguembérén luola, jonne tukulorivaltakunnan hallitsija Umar Tall katosi salaperäisesti vuonna 1864. Paikka on tukulorien ja suufilaisen tidžanija-veljeskunnan pyhiinvaelluskohde. Umar Tallin poika Ahmadou Sékou kärsi tappion ranskalaisille Kori-Korin kylän luona vuonna 1893 käydyssä taistelussa.
Drápi

| --- | --- |
Muut nimet:  Drápari (Δράπαρι), Dráperi (Δράπερι)
Sijainti:  37°15′37″N, 23°18′47″E, Hydra Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Argo-Saroniset saaret
Merialue:  Myrtóonmeri, Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,016 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Drápi (kreik. Δράπι; kath.kreik. Δράπιον, Drápion) eli Drápari (Δράπαρι) eli Dráperi (Δράπερι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Myrtóonmeressä Hydran saaren lounaispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,016 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Drápi kuuluu Hydran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Drápin lähellä sijaitsevat pienet saaret Astéri ja Strongyló.
Jænberht

Jænberht (k. 792) oli varhaisella keskiajalla elänyt munkki, Canterburyn luostarin apotti ja Canterburyn arkkipiispa. Arkkipiispana ollessaan hänellä oli hankala suhde Mercian kuninkaaseen Offaan, joka takavarikoi kirkon maita.
Omasta toiveestaan hänet haudattiin Pyhän Augustinuksen luostariin.
Itävallan Alankomaat

Itävallan Alankomaat (saks. Österreichische Niederlande, holl. Oostenrijkse Nederlanden, ransk. Pays-Bas Autrichiens, lat. Belgium Austriacum) oli Itävallan arkkiherttuakunnan Habsburgien monarkiaan vuosina 1714–1794 tai 1795 kuulunut alue, joka käsitti suurimman osan nykyistä Belgiaa, Liègen hiippakuntaa lukuun ottamatta, sekä Luxemburgin. Se luettiin kuuluvaksi myös Pyhään saksalais-roomalaiseen keisari­kuntaan.
Kielet

Itävallan Alankomaiden alueelliset pää­kielet olivat saksa ja sen murteeksi katsottu luxemburg, hollanti (flaami) sekä ranska (picard ja valloni). Hienosto puhui pelkästään ranskaa. Hallinto­kielenä käytettiin myös latinaa.