stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Farmaseutti
Farmaseutit työelämässä

Farmaseuteista jopa 85 % työskentelee niin sanotuissa avoapteekeissa, eli tavallisissa apteekkiliikkeissä, joiden tehtävä on luovuttaa lääkkeitä kuluttajien käyttöön, ja tarjota neuvontaa lääkkeiden oikeaoppisesta käytöstä. Noin 9 % työskentelee terveydenhuollossa - lähinnä sairaala-apteekeissa ja lääkekeskuksissa, jotka vastaavat sairaaloiden ja terveyskeskusten lääkehuollosta. 4 % työskentelee lääketeollisuuden tai lääketukkukaupan palveluksessa ja 2 % valtion, Kelan tai yliopistojen palveluksessa.
Farmaseutin tyypilliset työtehtävät apteekeissa sisältävät asiakaspalvelua, joka liittyy etenkin itsehoito- ja reseptilääkkeiden oikeaoppisen käytön neuvontaan. Lisäksi apteekkifarmaseutin työnkuva saattaa sisältää esimerkiksi lääkehoitojen arviointia ja lääkevalmisteiden valmistusta.
Terveydenhuollossa työtehtävät liittyvät lääkehoitojen arviointiin sekä lääkkeiden logistiikkaan, valmistukseen ja käyttökuntoon saattamiseen. Työtä saatetaan tehdä myös sairaalan osastoilla osana moniammatillista ryhmää.
Lääketeollisuudessa työnkuvaan voi kuulua esimerkiksi laadunvarmistukseen tai lääke-erien myyntiin vapauttamiseen liittyvät tehtävät ja lääketurvatoiminta.
Lääketukkukaupassa työtehtävät liittyvät tyypillisesti joko logistiikkaan tai lääkkeiden myyntiin ja markkinointiin.
Farmaseuttisia viranomaistehtäviä ovat esimerkiksi lääketehtaiden ja apteekkien valvontaan liittyvät tehtävät sekä lääkekorvaushakemuksien käsittely ja korvauspäätösten tekeminen.
Arvo Alanne

Arvo Alanne
Luutnantti Arvo Alanne Uhtualla Itä-Karjalassa jatkosodan käynnistyttyä 26.6.1941.
Arvo Eemil August Alanne (30. elokuuta 1904 Oulu – 14. syyskuuta 1993) oli suomalainen lehtimies, pakinoitsija ja Yleisradion pitkäaikainen Pohjois-Suomen toimittaja, lempinimeltään ”Ala”. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvo.
Elämänvaiheet

Alanne kävi kahdeksan luokkaa oppikoulua. Hän työskenteli sanomalehti Kalevan uutis- ja urheilutoimittajana vuosina 1922–1925, Rovaniemi-lehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana 1925–1932 sekä Kaiku-lehden toimitussihteerinä 1932–1940. Lisäksi hän oli vuosina 1928–1945 Yleisradion Pohjois-Suomen toimittajana. Ensimmäinen Yleisradioon tehty pakina kesällä 1928 oli otsikoltaan ”Aavasaksa ja Ounasvaara - kevään retkeilypaikkoja”. Hän teki samana kesänä radiopakinan myös Amsterdamin olympialaisista. Sen jälkeen Alanne sai hoitaakseen selostukset Ounasvaaran talvikisoista vuodesta 1929 alkaen ja teki monia muitakin hiihtoselostuksia, muun muassa Oulun hiihdoista. Vuonna 1934 Alanne toimi urheiluselostajana Sollefteon MM-hiihdoista. Muita Alanteen radio-ohjelmien aiheita olivat Peräpohjolan ja Lapin juhannusyön valviaiset, poroerotukset ja savotat.
Sotavuosina Alanne oli tiedotus- ja valistusupseerina. Talvisodan alla hän oli Oulussa 9. divisioonaan valistustoimiston päällikkönä ja sodan aikana valistusupseerina Taipaleella eversti Aarne Blickin joukoissa sekä Lapissa kenraalimajuri K. M. Walleniuksen johtamassa Lapin Ryhmän esikunnassa. Marraskuusta 1940 alkaen Alanne oli V AKE:ssä valistusupseerina ylemmän palkkausluokan luutnanttina. Jatkosodan aikana hän oli aluksi 5. tiedotuskomppanian päällikkönä III armeijakunnassa Uhtualla, toukokuusta syyskuuhun 1942 Päämajan tiedotusosaston toimistoupseerina Mikkelissä ja sen jälkeen sodan loppuun saakka 1. tiedotuskomppanian päällikkönä Itä-Karjalan Nurmoilassa. Sodan päätyttyä Alanne toimi vielä syyskuusta marraskuuhun 1944 Päämajan tiedotusosaston toimistoupseerina ja sen jälkeen 2. luokan toimistoupseerina Pääesikunnassa, mistä tehtävästä hän sai pyynnöstään eron joulukuussa 1945. Hän kuvaili sotavuosiaan vuonna 1978 Kansa Taisteli -lehdessä julkaistuissa muistelmissa: Sotavuosien aikana Alanteelle myönnettiin 3 ja 4 lk:n Vapaudenristi.
Sodan jälkeen Alanne työskenteli Oulu Oy:n sosiaalipäällikkönä vuosina 1945–1969, kunnes jäi eläkkeelle.
Urheilutoimittajan ja -selostajan tehtävien lisäksi Alanne osallistui urheilun järjestötoimintaan. Hän oli perustamassa Ounasvaaran Hiihtoseuraa olleessaan lehtimiehenä Rovaniemellä sekä jäsenenä niin SVUL:n Lapin kuin Oulun piirin johtokunnissa.
Alanne oli vuoden 1968 presidentinvaaleissa Liberaalisen Kansanpuolueen valitsijamiesehdokkaana Oulun läänissä, mutta ei tullut valituksi.
Alanne julkaisi vuonna 1985 muistelmakirjan Näin sen näin.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Tunti ”Alan” seurassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Siuntion seurakuntakoti

| Siuntion seurakuntakoti> Sjundeå församlingshem |
| --- | --- |
 Siuntion seurakuntakoti kuvattuna saamelaisten kansallispäivänä 2021. Saamen lippu lipputangossa.
Osoite:  Kalansinkuja 5, 02570 Siuntio Kk
Sijainti:  Siuntion kirkonkylä, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Seurakuntatalo
Valmistumisvuosi:  1975
Suunnittelija:  Lars Rejström
Rakennuttaja:  Siuntion seurakunta
Omistaja:  Siuntion seurakuntayhtymä
Käyttäjä:  Siuntion suomenkielinen seurakunta, Sjundeå svenska församling, Siuntion seurakuntayhtymä
Julkisivumateriaali:  Tiili
Kerrosluku:  2
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siuntion seurakuntakoti (ruots. Sjundeå församlingshem) on Siuntion suomenkielisen seurakunnan ja Sjundeå svenska församlingin yhteinen seurakuntatalo Siuntion kirkonkylässä. Rakennus sijaitsee Siuntion Pyhän Pietarin kirkon eteläpuolella osoitteessa Kalansinkuja 5.
Seurakuntakodin juhlasali.
Vuonna 1975 rakennetussa kaksikerroksisessa tiiliseinäisessä rakennuksessa on juhlasali, keittiö, seurakuntien ja seurakuntayhtymän toimistotilat, diakonien vastaanotto ja Siuntion kirkonarkisto. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Lars Rejström.
Uudet tilat tulivat Siuntion seurakunnille välttämättömiksi sen jälkeen, kun Siuntion pappila myytiin vuonna 1976. Siuntion seurakuntakodin omistaa Siuntion seurakuntayhtymä.
Siuntion seurakuntakoti. Taustalla seurakuntien tiloja. Etualalla seurakuntayhtymän asuntoja.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1968

Etelä-Afrikan Grand Prix 1968 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. tammikuuta 1968 Kyalamin radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen, ja sen voitti Jim Clark, jolle kilpailu oli viimeinen F1-kilpailu. Hän nimittäin kuoli ennen seuraavaa osakilpailua.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Jim Clark | Lotus-Ford | 80 | 1:53:57.4 | 1 | 9 |
| 2 | 5 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 80 | 25.3 | 2 | 6 |
| 3 | 3 |  Jochen Rindt | Brabham-Repco | 80 | 30.4 | 4 | 4 |
| 4 | 8 |  Chris Amon | Ferrari | 78 | + 2 krs. | 8 | 3 |
| 5 | 1 |  Denny Hulme | McLaren-BRM | 78 | + 2 krs. | 9 | 2 |
| 6 | 21 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra-Ford | 77 | + 3 krs. | 18 | 1 |
| 7 | 19 |  Jo Siffert | Cooper-Maserati | 77 | + 3 krs. | 16 |   |
| 8 | 7 |  John Surtees | Honda | 75 | + 5 krs. | 6 |   |
| 9 | 17 |  John Love | Brabham-Repco | 75 | + 5 krs. | 17 |   |
| NC | 23 |  Jackie Pretorius | Brabham-Climax | 71 | Ei sijoitusta | 23 |   |
| Kesk. | 6 |  Dan Gurney | Eagle-Weslake | 58 | Öljyvuoto | 12 |   |
| Kesk. | 9 |  Jacky Ickx | Ferrari | 51 | Öljyvuoto | 11 |   |
| Kesk. | 20 |  Jo Bonnier | Cooper-Maserati | 46 | Ylikuumeneminen | 19 |   |
| Kesk. | 16 |  Jackie Stewart | Matra-Ford | 43 | Moottori | 3 |   |
| Kesk. | 18 |  Sam Tingle | LDS-Repco | 35 | Ylikuumeneminen | 22 |   |
| Kesk. | 25 |  Basil van Rooyen | Cooper-Climax | 22 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 11 |  Pedro Rodríguez | BRM | 20 | Polttoaineen syöttö | 10 |   |
| Kesk. | 2 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 16 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 10 |  Andrea de Adamich | Ferrari | 13 | Onnettomuus | 7 |   |
| Kesk. | 12 |  Mike Spence | BRM | 7 | Polttoaineen syöttö | 14 |   |
| Kesk. | 14 |  Brian Redman | Cooper-Maserati | 4 | Öljyvuoto | 21 |   |
| Kesk. | 22 |  Dave Charlton | Brabham-Repco | 3 | Tasauspyörästö | 14 |   |
| Kesk. | 15 |  Ludovico Scarfiotti | Cooper-BRM | 2 | Vesiputki | 15 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jim Clark 1'23.700
Jim Clarkista tuli eniten F1-kilpailuja voittanut kuljettaja vuoden 1973 Hollannin GP:n asti
Limnaia (Akarnania)

| Limnaia> Λιμναία |
| --- | --- |
 Limnaian muureja, taustalla Ambrakianlahti.
Sijainti
 Limnaia
Koordinaatit:  38°51′28″N, 21°10′06″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Amfilochía, Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akarnania
Aiheesta muualla
  Limnaia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Limnaia (m.kreik. Λιμναία, lat. Limnaea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akarnaniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfilochían kaupungin paikalla lähellä nykyistä Limnaían kylää.
Maantiede

Limnaian kaupunki sijaitsi Akarnanian ja Amfilokhian rajaseudulla Ambrakianlahden kaakkoiskulmassa olevan lahden eteläpäässä. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen Amfilochían kaupungin kaakkoispuolella, pohjoiseen nykyisestä Limnaían kylästä. Alakaupunki sijaitsi nykyisen Amfilochían kaupungin paikalla Ambrakianlahden rannalla, jossa oli kaupungin satama.
Limnaia oli sijaintinsa ansiosta hyvä luonnonsatama. Sen kautta kulki myös tärkeä tie Stratoksesta Argos Amfilokhikoniin ja Ambrakiaan. Kaupungin lähellä oli soista maaperää, mistä se ilmeisesti sai nimensä. Limnaian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Limnaiasta pohjoiseen sijaitsivat Argos Amfilokhikonin lisäksi Krenai ja Olpai, kaakkoon Pras, lounaaseen Medion ja länteen Drymos ja Thyrreion.
Historia

Limnaian kaupunki oli olemassa ainakin klassisella ja hellenistisellä kaudella. Sen mainitsee antiikin historiassa ensimmäisen kerran Thukydides, joka kuvaa seudun maantiedettä kertoessaan vuoden 426 eaa. Idomenen taistelusta ateenalaisten ja ambrakialaisten välillä. Hän sanoo sen olleen kylä Argos Amfilokhikonin poliksen alueella.
Limnaia kuului ainakin hellenistisellä kaudella ja mahdollisesti jo klassisella kaudella Akarnanian liittoon. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta sen todellinen asema tuohon aikaan tunnetaan huonosti. Arvellaan, että se kuului alun perin Argoksen alaisuuteen, mutta oli oma poliksensa viimeistään noin 356/355 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Limnaios (Λιμναῖος).
Thukydideen lisäksi Limnaian mainitsee Polybios, jonka mukaan Makedonian kuningas Filippos III rantautui 300-luvun eaa. lopulla Limnaiaan hyökätessään Aitoliaan.
Ali pašša kunnostutti Limnaian antiikin aikaisia linnoitteita 1800-luvun alussa ja perusti uuden kaupungin muurien sisäpuolelle. Hän perusti paikalle myös karavaaniseraljin (turk. kervansaray), josta tuli kaupungin nimi Karvasarás (Καρβασαράς). Myöhemmin kaupungin nimeksi on otettu Amfilochía antiikin Amfilokhian alueen mukaan. Läheinen nykyinen Limnaían kylä on ottanut nimensä antiikin aikaisesta kaupungista.
Rakennukset ja löydökset

Limnaian kaupunki oli ympäröity muurein, joita ei voida ajoittaa tarkasti, mutta jotka on tehty aikaisintaan hellenistisen kauden alussa ajalla 325–300 eaa. Muureja on säilynyt suhteellisen hyvin. Kaupungin akropoliin huippu oli ympäröity omalla muurillaan, jonka pituus on noin 1 350 metriä, ja jonka sisään jää noin 270 × 450 metrin kokoinen alue. Muurin koillis- ja luoteiskulmista lähti erilliset muurit, idempi ja lännempi ”pitkä muuri”, jotka laskeutuivat akropoliin pohjoisrinnettä alas rantaan saakka suojaten alakaupunkia kummaltakin puolelta.
Akropoliin muurien sisäpuolelta on löydetty lukuisten rakennusten jäänteitä, mutta monet niistä ovat peräisin Ali paššan paikalle perustamasta kaupungista. Alakaupungista ja satamasta ei ole säilynyt juurikaan antiikin aikaisia jäänteitä, koska nykyinen kaupunki on samalla paikalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Limnaia Wikimedia Commonsissa
Limnaian raunioita.
Limnaian raunioita.
Limnaian raunioita.
Kalans

| Kalans |
| --- | --- |
 Kalansin tilan vanha kanala.
Kunta:  Siuntio
Postinumerot:  02570
Naapurikylät:  Siuntion kirkonkylä, Tyyskylä
Kalans (lausutaan: Ka:lans) on kylä ja entinen tila Siuntiossa, Uudellamaalla. Se sijaitsee noin 0,5 kilometriä kaakkoon Siuntion Pyhän Pietarin kirkolta Siuntionjoen länsirannalla. Kalans on historian saatossa tunnettu myös nimellä Kaffueleby.
Kalansin mukaan on nimetty muun muassa Kalansinkuja-niminen tie, jonka varrella sijaitsee muun muassa Siuntion seurakuntakoti. Entisestä Kalansin tilasta ei ole jäljellä nykyisin muuta kuin tilan vanha kanala Kalansinkujan päässä.
Kalansin tilan ensimmäisenä omistajana tunnetaan Jöns Laurensson vuodelta 1477.
Etäpesäke

Etäpesäke, etäispesäke eli metastaasi on syövän pääkasvaimen ulkopuoliseen elimistöön levinnyt syöpäsolujen pesäke. Etäpesäkkeitä voi esiintyä lähes kaikissa elimissä, mutta yleisimpiä paikkoja ovat maksa, keuhkot ja aivot. Etäpesäkkeitä muodostuu, kun syöpäsolut tunkeutuvat ensisijaisesta kasvaimesta imuneste- tai verenkiertoon ja kulkeutuvat sitä kautta muihin elimiin, joissa häiriintynyt solujen kasvu voi jatkua. Syövillä saattaa olla taipumus lähettää etäpesäkkeitä tiettyyn paikkaan: esimerkiksi eturauhassyöpä lähettää usein etäpesäkkeitä luihin ja paksusuolisyöpä maksaan.
Syöpä voi levitä primaarikasvaimen lähellä sijaitseviin imusolmukkeisiin, mutta tätä ilmiötä ei yleensä kutsuta metastasoinniksi.
Etäpesäkkeiden sijainteja

Aivoihin leviää tyypillisimmin keuhkosyöpä. Seuraavaksi yleisimmin aivoihin leviäviä syöpiä ovat rinta-, iho- (melanooma), munuais- ja suolisyövät. Aivojen etäpesäkkeet ovat yleisempiä kuin primaariset aivokasvaimet.
Ihon etäpesäke johtuu naisilla useimmiten (69 %) rintasyövästä. Miehillä 24 prosenttia ihometastaaseista liittyy keuhkosyöpään ja 19 prosenttia paksusuolen syöpään. Yleensä ihometastaasi kehittyy taudin myöhäisessä vaiheessa. Koska ihometastaasit kielivät laajalle levinneestä taudista, niihin liittyy huono ennuste. Myös ihosyöpä voi levitä muualle iholle.
Keuhko on yleinen etäpesäkkeen sijainti. Useat syövät, esimerkiksi munuais-, rinta- ja luusyövät sekä koriokarsinooma, voivat levitä keuhkoihin. 20–54 prosentilla syöpään kuolevista potilaista on etäpesäkkeitä keuhkoissa. Keuhkoihin levinneen syövän ennuste riippuu muun muassa primaarisen kasvaimen sijainnista. Mainittujen syöpien lisäksi muun muassa maksasyövällä on tapana edetessään levitä keuhkoihin.
Kivesten etäpesäkkeet ovat äärimmäisen harvinaisia. 32 prosentissa kirjallisuudessa kuvatuista tapauksista kiveksiin levinnyt syöpä on ollut eturauhasen adenokarsinooma.
Luihin leviävät usein tietyt yleiset syövät, kuten rinta- ja eturauhassyövät. Luiden etäpesäkkeet ovat yleinen kivun aiheuttaja syöpäpotilailla.
Maksa on imusolmukkeiden jälkeen toiseksi yleisin kohde, johon syöpä leviää. Puolilla potilaista, joilla on etäpesäkkeitä maksassa, on havaittavissa merkkejä hepatomegaliasta tai askiteksesta. Primaarin kasvaimen sijainnista riippuen maksassa on etäpesäkkeitä 30–70 prosentilla syöpään kuolevista potilaista. Useimmat syövät voivat levitä maksaan. Tyypillisimpiä maksaan leviäviä syöpiä ovat silmä-, suoli-, maha-, haima-, rinta- ja keuhkosyövät. Pahanlaatuiset aivokasvaimet eivät leviä maksaan. Haima- ja rintasyöpien etäpesäkkeet maksassa aiheuttavat fibroosin. Useimmiten maksaan levinnyt syöpä ei ole parannettavissa. Sairauden loppuvaiheissa maksassa sijaitsevan etäpesäkkeen merkkejä ovat etenevä ikterus ja hepaattinen enkefalopatia.
Munuaiseen syöpä voi levitä esimerkiksi toisesta munuaisesta. Munuainen ei ole tyypillinen etäpesäkkeen kohde.
Ruokatorvi on hyvin harvinainen etäpesäkkeen kohde. Maha-, rinta-, kurkunpää-, alanielu-, haima-, kives-, silmä-, kieli-, keuhkoputki-, eturauhas-, sääriluun, maksa- ja keuhkopussisyöpien on raportoitu levinneen ruokatorveen.
Sappirakossa on etäpesäkkeitä kuudella prosentilla karsinoomiin kuolevista potilaista. Tyypillisimmin tautina on keuhkosyöpä tai melanooma.
Siitin on erittäin harvinainen etäpesäkkeen kohde. Kirjallisuus tuntee kolmisensataa tapausta, joissa muualta alkanut syöpä on levinnyt penikseen. Useimmiten siittimeen levinneet syövät ovat olleet virtsarakko- (33 % tapauksista) tai eturauhassyöpiä (30 % tapauksista). Paksusuolen syöpiä on ollut tapauksista 17 prosenttia ja munuaissyöpiä 7 prosenttia. Siittimeen levinneen syövän ennuste on huono.
Sydämeen leviävät syövät ovat ainakin sata kertaa yleisempiä kuin primaariset sydänkasvaimet. Lähes kaikki syövät voivat levitä sydämeen. Keskushermoston kasvaimet eivät kuitenkaan tätä tee. Yleisimmin sydämeen leviävä syöpä on melanooma.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etäpesäke Wikimedia Commonsissa
Mýa

| Mýa |
| --- | --- |
 Mýa vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1979 (ikä 45) Washington, DC, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, tuottaja, tanssija, koreografi, näyttelijä, malli, hyväntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mýa 
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  R&B, soul, hip hop, pop
Soittimet:  laulu, viulu, piano
Levy-yhtiöt:  Interscope (1997–2005) Universal Motown (2006–2008) Manhattan (2008–)
Aiheesta muualla
www.MyaMya.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mýa Marie Harrison (s. 10. lokakuuta 1979 Washington, DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen R&B-laulaja ja näyttelijä.
Mýan läpilyönti tapahtui elokuvaan Bulworth (1998) tehdyn musiikkivideon myötä kappaleella ”Ghetto Superstar”. Hänen lisäkseen kappaleessa esiintyi The Fugees -yhtyeestä tunnettu raplaulaja Pras. Kappale nousi suureksi hitiksi.
Laulajan uransa lisäksi Mýa on myös näytellyt useissa elokuvissa. Hän on voittanut kaksi MTV Video Music -palkintoa sekä yhden Grammy-palkinnon. Menestyneimmät elokuvat, joissa hän on näytellyt, ovat Chicago (2002) ja Cursed (2005). Lisäksi hän on ollut Bond-tyttönä videopelissä James Bond 007: Everything or Nothing (2004).
Albumit

Mýa (1998)
Fear of Flying (2000)
Moodring (2003)
Liberation (2007)
K.I.S.S (2011)
Elokuvat

Käärmeen pesässä (In Too Deep, 1999)
Chicago (2002)
Volcano High (2003)
Dirty Dancing – Kuuma tanssi 2 (Dirty Dancing: Havana Nights, 2004)
Hip Hop All Stars (2004)
Saanko luvan? (Shall We Dance?, 2004)
Cursed (2005)
Swap Meet (2006)
Ways of the Flesh (2006)
Cover (2007)
How She Move (2007)
The Metrosexual (2007)
Bottleworld Bree (2009)
Sunset Strip (dokumentti, 2011)
The Heart Specialist (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mýa Wikimedia Commonsissa
Mýan virallinen sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
HMS Jervis

| HMS Jervis |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Hebburn
Kölinlasku:  26. elokuuta 1937
Laskettu vesille:  9. syyskuuta 1938
Palveluskäyttöön:  5. elokuuta 1939
Loppuvaihe:  romutettavaksi 3. tammikuuta 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 690 t (standardi) 2 330 t (max)
Pituus:  108,6 m
Leveys:  10,8 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  183
Aseistus
Aseistus:  6 x QF 4,7"/L45 Mk XII kaksiputkisina Mk XIX asennuksina 4 x QF 2 naulan Mk VIII neliputkisena Mk VII asennuksena 2 x nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 2 x kaksipiippuista .303" Lewis-pikakivääriä 10 x 21" (533 mm) PR Mk II -torpedoputkea 30 x syvyyspommia
HMS Jervis (viirinumerot F00 ja 1940 alkaen G00) oli Britannian kuninkaallisen laivaston J-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 25. maaliskuuta 1937 vuoden 1936 laivasto-ohjelmassa Hebburnista Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 26. kesäkuuta. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1938 kumminaan Hilda Maud St. Leger Jervis ja valmistui 12. toukokuuta 1939, jolloin valmistuskustannukset olivat 392 451 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Alus, joka oli varustettu laivueenjohtajaksi lisäämällä majoitustiloja, nimettiin vuoden 1797 Cabo de São Vicenten taistelun voittajan amiraali Sir John Jervisin mukaan.
Palvelus > Sodan jälkeen

Japanin antauduttua alus oli Välimeren laivaston hävittäjäosastossa, jonka mukana se osallistui laivaston ja laivueen harjoituksiin. Alus keskeytti harjoittelun 5. tammikuuta 1946 ja lähti Napoliin kuljettaakseen Välimeren laivaston komentajan amiraali Sir John Cunninghamin Maltalle, jossa se kiinnittyi 7. tammikuuta Hamilton Wharfiin täydentääkseen ammusvarastojaan. Aallokko irrotti aluksen ankkurin, jolloin potkuri vaurioitui. Korjaukset kestivät 22. tammikuuta saakka. Alus lähti 27. tammikuuta HMS Chequersin, HMS Chapletin ja HMS Chevronin kanssa Maltalta Aleksandriaan, jolloin kukin hävittäjä hinasi kahta Egyptin hallitukselle luovutettavaa moottoritorpedovenettä. Kova merenkäynti esti alusten hinaamisen, jolloin veneissä olleet miehet poimittiin hävittäjiin. Veneet upotettiin tykkitulella, minkä jälkeen hävittäjät palasivat Maltalle lukuun ottamatta italialaista Gavdon edustalla karille ajanutta  Gradiscaa avustavaa Jervistä. Alus palasi satamaan vasta 5.helmikuuta, kun italialaisaluksen pelastaminen oli osoittautunut mahdottomaksi.
Alus lähetettiin Haifaan valvomaan Palestiinan siirtolaiskuljetuksia. Aluksen tyypin 293 tutka meni epäkuntoon, minkä jälkeen se toimi vain ajoittain. Alus lähti 21. helmikuuta Beirutiin avustamaan maavoimien yksiköitä, jotka oli lähetetty alueelle estämään ranskalaisten ja paikallisten kahakointi. Alus palasi Haifaan, missä se partioi 5. maaliskuuta saakka. Seuraavana päivänä alus lähti harjoitukseen, jonka aikana kattila No 2 hajosi pudottaen huippunopeuden 20 solmuun.
Alus pysäytti 14. maaliskuuta pakolaisalus Smyrin, joka saatettiin takaisin Haifaan. Jervis oli Haifassa, kunnes se lähti 19. toukokuuta Britteinsaarille. Alus saapui 4. kesäkuuta Chathamiin, missä se poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin.
Alus makasi ankkurissa Garelochissa, jossa sitä käytettiin merikadettien koulutuksessa. Alus sijoitettiin poistolistalle lokakuussa 1947 ja siirrettiin seuraavana vuonna maalilaivaksi Loch Striveniin. Alus myytiin tammikuussa 1949 BISCOlle, joka siirsi hylyn romutuksen Arnott Youngille. Hylky saapui hinattuna Trooniin Ayrshireen ja edelleen vuotta myöhemmin syyskuussa Port Ballantyneen Rothesayhin, missä WH Arnott Young romutti aluksen vielä samana vuonna.