stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Svetlana
Svetlana-nimisiä

Svetlana Abrosimova (s. 1980), venäläinen koripalloilija
Svetlana Adyrhajeva (1938–2023), venäläinen balettitanssija
Svetlana Aleksijevitš (s. 1948), valkovenäläinen kirjailija ja toimittaja, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Svetlana Allilujeva (1926–2011), Stalinin tytär
Svetlana Babanina (s. 1943), neuvostoliittolainen kilpauimari
Svetlana Bažanova (s. 1972), venäläinen pikaluistelun olympiavoittaja
Svetlana Beriosova (1932–1998), liettualais-brittiläinen balettitanssija
Svetlana Boginskaja (s. 1973), telinevoimistelija
Svetlana Demina (s. 1961), venäläinen haulikkoampuja
Svetlana Feofanova (s. 1980), venäläinen seiväshyppääjä
Svetlana Gladyševa (s. 1971), venäläinen alppihiihtäjä
Svetlana Gontšarenko (s. 1971), venäläinen pikajuoksija
Svetlana Horkina (s. 1979), venäläinen telinevoimistelija
Svetlana Isakova (s. 1969), neuvostoliittolainen uimari
Svetlana Išmuratova (s. 1972), venäläinen ampumahiihtäjä
Svetlana Kapanina, (s. 1968), venäläinen 7-kertainen taitolennon maailmanmestari
Svetlana Kitova (1960–2015), neuvostoliittolainen keskimatkojen juoksija
Svetlana Kolesnitšenko (s. 1993), venäläinen taitouimari, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Svetlana Kriveljova (s. 1969), venäläinen kuulantyöntäjä
Svetlana Kuznetsova (s. 1985), venäläinen tennispelaaja
Svetlana Lapina (s. 1978), venäläinen korkeushyppääjä
Svetlana Maraš (s. 1985), serbialainen säveltäjä
Svetlana Masterkova (s. 1968), venäläinen keskimatkojen juoksija
Svetlana Medvedeva (s. 1965), Dmitri Medvedevin vaimo
Svetlana Mironova (s. 1986), venäläinen suunnistaja
Svetlana Mironova (s. 1994), venäläinen ampumahiihtäjä
Svetlana Mugoša-Antić (s. 1964), montenegrolainen käsipalloilija
Svetlana Nageikina (s. 1965), venäläinen hiihtäjä
Svetlana Navasardjan (s. 1946), armenialainen pianisti
Svetlana Paramygina (s. 1965), venäläinen ampumahiihtäjä
Svetlana Pospelova (s. 1979), venäläinen pikajuoksija
Svetlana Probirskaja, suomalainen käännöstieteilijä ja yliopiston lehtori
Svetlana Prokopjeva (s. 1979), venäläinen toimittaja
Svetlana Ražnatović (s. 1973), serbialainen laulaja
Svetlana Romašina (s. 1989), venäläinen taitouimari, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Svetlana Savitskaja (s. 1948), kosmonautti
Svetlana Školina (s. 1986), venäläinen korkeushyppääjä
Svetlana Sleptsova (s. 1986), venäläinen ampumahiihtäjä
Svetlana Smirnova (s. 1962), venäläinen pistooliampuja
Svetlana Toma (s. 1947), neuvostoliittolainen elokuvanäyttelijä
Svetlana Tširkova (s. 1945), virolainen miekkailija
Svetlana Ulmasova (1953–2009), neuvostoliittolainen juoksija
Svetlana Vasilenko (s. 1956), venäläinen kirjailija
Svetlana Zaharova (s. 1970), venäläinen kestävyysjuoksija
Svetlana Zaharova (s. 1979), venäläinen balettitanssija
Svetlana Žurova (s. 1972), venäläinen pikaluistelija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svetlana Wikimedia Commonsissa
Synkronisiteetti

Synkronisiteetti (saks. Synchronizität) on psykiatri C. G. Jungin luoma käsite, joka tarkoittaa merkitsevää yhteensattumaa. Se viittaa tilanteisiin, joissa kaksi tai useampi toisiinsa näennäisesti liittymätöntä asiaa tapahtuu rinnakkain. Tapahtumilla ei ole kausaalista yhteyttä, mutta niitä yhdistää symbolinen merkitys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Synkronisiteetti Wikimedia Commonsissa
John Millington Synge

John Millington Synge.
Edmund John Millington Synge, John M. Synge, J. M. Synge, (16. huhtikuuta 1871 Rathfarnham, Irlanti - 24. maaliskuuta 1909 Dublin, Irlanti) oli irlantilainen näytelmäkirjailija, runoilija, kirjailija ja kansanperinteen kerääjä. Hänen tunnetuimpiinlähde? teoksiinsa kuuluu näytelmä Länsirannan kisapoika eli vihreän saaren sankari (The Playboy of the Western World) vuodelta 1907.
Synge kirjoitti realistisia kansankuvauksia ja on Irlannin kirjallisuuden uudistajia. W. B Yeatsin houkuttelemana hän muutti asumaan Aransaarille ja kirjoitti sikäläistä maalaiselämää kuvaavan The Aran Islands. Muutenkin siellä asumisaika vaikutti hänen tuotantoonsa. Hänestä tuli 1904 johtaja Dublinin Abbey-teatteriin, jolle hän kirjoitti näytelmiä. Hän käyttää niissä kansankielistä dialogia.
Teokset

Aransaaret (The Aran Islands, 1907), suom. Heikki Salojärvi, Helsinki: Basam Books cop. 2009 ISBN 978-952-5734-43-0
Poems and Translations, 1909
Deirdre of the Sorrows 1910
In Wicklow and West Kerry, 1912
In the Shadow of the Glen, 1903 (suom. Laakson varjo; suomentanut Albert Saloranta, Suomen Teatteriliitto [i.a.])
Riders to the Sea , 1904
Meren uhreja, suomentanut O. Juurikoski, teoksessa: Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Eino Railo, WSOY 1933 digitoituna Projekti Lönnrotissaa (zip)
Ratsastus merelle: yksinäytöksinen tragedia (Riders to the sea); suomentanut Kalle Heiman, Helsinki: Näytelmäkulma 1990 (Näytelmämoniste)
The Well of the Saints, 1905 (suom. Pyhimysten kaivo, suom. Kalevi Nyytäjä, Yleisradio 1976)
The Playboy of the Western World 1907 Länsirannan kisapoika eli vihreän saaren sankari
Irlannin hulivilipoika; suom. Leif Forsblom, Helsinki: STL [i.a.]
Läntisrannan kisapoika; suom. Toivo Wallenius, Suomen Teatteriliitto [i.a.]
The Tinker’s Wedding, 1908 (suom. Kattilanpaikkaajan häät)
Synge oli muun muassa James Joycen arvostamia kirjailijoita. Joyce esimerkiksi käänsi nuorena erään Syngen näytelmän italiaksi.
Domus Gaudium

Domus Gaudium pihalta kuvattuna, vasemmalla Leppäsuonkatu.
Domus Gaudium on Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan järjestysnumeroltaan kolmas ylioppilastalo. "Gaudium" on latinaa ja tarkoittaa iloa tai riemua. Rakennus sijaitsee Helsingin Etu-Töölössä Leppäsuon alueella, osoitteessa Mechelininkatu 3. Viereisessä korttelissa on ylioppilaskunnan omistama opiskelija-asuntola Domus Academica. Domus Gaudium vihittiin käyttöön marraskuussa 2008.
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Brunow & Maunula. Domus Gaudiumissa sijaitsee luentosaleja sekä osakunta- ja toimistotiloja.
Lasse Åberg

Lasse Åberg 2023
Lasse Åberg (s. 5. huhtikuuta 1940) on ruotsalainen näyttelijä, laulaja, elokuvaohjaaja, graafinen suunnittelija ja käsikirjoittaja.
Åberg on tullut tunnetuksi ohjaamistaan Seuramatka-elokuvistaan, joissa hän on näytellyt itse myös pääosaa, hyväuskoista ja lempeää Stig-Helmeriä. Åberg on myös ruotsalaisen Electric Banana Bandin laulaja.
Åberg on perustanut Ruotsiin Bålstaan sarjakuva-, lelu- ja taidemuseo Åbergin museon vuonna 2002.
Suvereeni demokratia

Suvereeni demokratia on Venäjän pääideologina pidetyn Vladislav Surkovin käyttöön ottama käsite, jonka mukaan Venäjän poliittisen järjestelmän tulee olla vain maan sisäinen asia, ulkomaat eivät saa puuttua siihen. Käytännössä ajatus merkitsee kansansuvereniteettia ylikansallisitta rajoituksitta. Surkovin mukaan Venäjän kansa valitsee johdon itse ja tavoittelee maassa vapautta, hyvinvointia ja oikeudenmukaisuutta. Surkov mainitsee lainanneensa ajatuksen Che Guevaralta, joka kirjoitti 1960, että joillain valtioilla ovat muodolliset demokratian tunnusmerkit, mutta ne ovat riippuvaisia ylikansallisista yrityksistä ja ulkomaisista poliittisista voimista.
Suvereenin demokratian käsitettä on arvosteltu kaukaa haetuksi Venäjän oloissa. Monien venäläistenkin mielestä maassa ei ole toimivaa demokratiaa, ja suvereniteettia on vain hallitsevalla eliitillä. Venäjää johtaa käytännössä Yhtenäinen Venäjä -puolueen kärkiryhmä, presidentinhallinnon silovikit. Hallinnon sisärengas pelkää rahojensa ja valtansa menetystä, ja pyrkii kaikin tavoin keskittämään vallan maassa käsiinsä. Suvereenin demokratian puolesta puhujien mielestä Venäjää uhkaa ulkomaisten lietsoma "oranssi vallankumous".lähde?
Luonne

Suvereeni tai monesti ohjattu demokratia tai sekurokratia on Venäjälle Vladimir Putinin kaudella syntynyt demokratian ja autoritaarisen vallankäytön välimuoto, jossa maata johtaa lähinnä presidentinhallinnon sisäpiiri. Vaikka Venäjällä on ulkoisesti demokraattiset instituutiot, kansalla ei ole käytännössä samaa valinnan vapautta kuin länsimaissa.
Käytännössä suvereeni demokratia ilmenee Venäjällä siten, että maan duumassa on eniten paikkoja konservatiivisella Yhtenäinen Venäjä -puolueella, joka tukee hallitusta. Yhtenäinen Venäjä johtaa koko poliittista toimintaa Venäjällä, mikä näkyi erityisesti vuoden 2007 parlamenttivaaleissa ja myös vuoden 2008 presidentinvaaleissakin.
Viranomaiset ohjaavat tiedotusvälineillä ja laeilla hienovaraisesti ja näkyvästi äänestäjiä valitsemaan vallanpitäjille sopivia ehdokkaita. Poliittista oppositiota, kansalaisjärjestöjen toimintaa ja sananvapautta on rajoitettu. Hallitus ohjaa suurinta osaa Venäjän tiedonvälityksestä. Tästä huolimatta Venäjällä on demokraattiselle maalle ominaiset instituutiot, hallitus ja duuma. Ne ovat käytännössä Kremlin presidentinhallinnon ohjauksessa.
Venäjän suvereenin demokratian katsotaan monissa tapauksissa merkitsevän Venäjän voimaministeriöiden, silovikien ja suurliikemiesten valtaa. Valtaa käyttänevät eniten presidentti ja hänen lähistöillään olevat turvallisuusviranomaiset, kuten FSB. Suurin osa Venäjän korkeimman hallinnon jäsenistä on FSB-taustaisia. Kun "erimielisten yhdistys" on järjestänyt mielenosoituksia Venäjällä, näitä on rajoitettu ja mielenosoituksia hajotettu kovin ottein.
Tausta

Venäläistyylisen puolidemokratian syynä on neuvostojärjestelmän hajoaminen 1990-luvun alussa. Neuvostojärjestelmässähän kommunistinen puolue-eliitti hallitsi maata ja kukisti tarvittaessa mielenosoituksia vaikka asevoimin. Neuvostoliiton viimeisinä vuosina toteutetun perestroikan aikana oli suuria määriä kansalaisjärjestöjä, joiden aktiivisuus hiipui huomattavasti jo 1991–1992. Näin ollen kansalaisten järjestöpohjainen poliittinen painoarvo on heikkoa. Kansalaismielipidettä Venäjän nykyinen valtaeliitti ei voi silti kokonaan sivuuttaa.
Poliittisten kommentaattorien mielestä 90-luvun alussa demokraatit eli "Jeltsinin perhe" olivat pelkkä valtataistelun voittanut klikki, jota demokratia ei kiinnostanut. Jeltsinin aikana erilaiset eliittiryhmät taistelivat keskenään vallasta. Syntyi aikaisemman neuvostodiktatuurin ja demokratian välimuoto, joka ei ole niin suljettu kuin neuvostojärjestelmä, mutta jossa länsimaistyylinen demokratia on sivuutettu.
Jeltsin puhui ennen valtaan pääsyään paljon demokratiasta ja vapaudesta, mutta hallitsi maata alusta asti toistaiseksi presidentin asetuksilla ja kukisti duuman kommunistien kapinan asevoimin, vaikka armahti kapinoitsijat. Kun Jeltsin nousi valtaan, maan jo perestroikan aikana natissut talous romahti. Pääministeri Jegor Gaidarin aloittama talouden shokkiterapia epäonnistui. Inflaatio laukkasi valtoimenaan, veronkierto tyhjensi valtion kassan, ihmiset eivät saaneet palkkojaan ja eläkkeitään ja niin edelleen.
Jeltsinin demokratia oli heikolla pohjalla, koska se ei kyennyt 90-luvun alussa järjestämään maan kuralla ollutta taloutta, rikolliset riehuivat maassa ja maa oli hajoamisen partaalla. Kansa äänesti silti Jeltsinin toiselle kaudelle. Osasyy tähän oli mittava vaalikampanja, jossa käytettiin hyväksi muun muassa uskontoa. Sen rahoittivat hämäräliiketoimillakin rikastuneet suurliikemiehet, jotka pelkäsivät kommunistien voittavan vaalit ja ottavan heidän omaisuutensa pois.
Turvallisuuspalvelusta tuli kulissien takana merkittävä tekijä jo Jeltsinin toisella kaudella, jolloin juopottelevan presidentin ote oli ulkonaisestikin herpaantunut. Toisaalta Jeltsin erotti ja nimitti ministereitä halunsa mukaan. Kun Jeltsiniä uhanneet kommunistit oli pistetty aisoihin, maata uhkaisi pankkiryhmien taistelu vallasta. Vaikka tästä ei ollut kansalle hyötyä, ainakin eri tahot saivat esittää vapaasti mielipiteitään hallituksesta riippumattomilla televisiokanavilla. Poliittisille tempuilla valtaan noussut Putin pani oligarkit kuriin. Näin Venäjä päätyi ohjattuun demokratiaan demokraattien rahan- ja vallanhimon takia, kommunistien muodostaman uhan vastatoimina ja siksi, että kansallismieliset ainekset halusivat kukistaa oligarkit, jotka olisivat saattaneet myydä Venäjän kaasu- ja öljyteollisuuden ulkomaisille yhtiöille.
Nykyiset syyt

Vaillinaisen demokratian syynä on se, että Venäjän nykyinen valtaeliitti haluaa pysyä maan johdossa ja havittelee lisää rahaa ja valtaa. Näin Venäjää luonnehtii autoritaarinen poliittinen järjestelmä ja osin sääntelystä vapautettu talous. Talouden avainalueet, öljyn ja kaasun tuotanto ovat yhä maan johdon hallinnassa, ja osin eliitin valta perustuukin juuri öljystä ja kaasusta saatuun rahaan.. Se että Venäjän johto haluaa pitää öljyn itsellään, näkyi erityisen selvästi siinä, kun öljypohatta Mihail Hodorkovski vangittiin hämäristä liiketoimista, joita monet muutkin harjoittivat Jeltsinin kaudella.
Demokratian ohjaus kasvoi, kun Putinin ensimmäisellä kaudella muut kuin Venäjän virallinen televisiokanava ja siihen yhteydessä olevat kanavat lakkasivat olemasta. Niinpä Kremlin nykyiset vallanpitäjät pelkäävät Ukrainassa tapahtuneen oranssin vallankumouksen kaltaista tapahtumaa, tai poliittisten ääriryhmien kuten kiihkokansallisten nousua valtaan. Toisaalta ohjatun demokratian kannattajat ovat itse suurvenäläisen aatteen kannalla. Venäjän hallinto pelkää myös ulkomaisten yritysten kaappaavan venäläistä raaka-aineiden tuotantoa ja teollisuutta hallintaansa. Monia ylhäältä ohjattuja uudistuksia Venäjällä pyrkii vastustamaan byrokraattinen virkakoneisto, jota markkinatalous ei välttämättä kiinnosta.
Kritiikkiä

Käsitettä ovat arvostelleet muun muassa Dmitri Medvedev, Mihail Gorbatšov ja Mihail Kasjanov.lähde?
Mihail Kasjanovin mielestä suvereenin demokratian ajatus on poliittisen vallan ja omaisuuden keskittäminen maan johtajien käsiin hinnalla millä hyvänsä. Hänen mielestään hallitsijat suosivat populismia, tuhoavat yksityisiä ja julkisia instituutioita ja etääntyvät laista, demokratiasta ja vapaasta markkinataloudesta.
Masha Lipman kirjoittaa vuonna 2006 Washington Postissa: "Suvereeni demokratia" on Kremlin keksintö, joka välittää kaksinaisen viestin: ensiksikin sen, että Venäjän järjestelmä on demokraattinen, ja toiseksi tämä on hyväksyttävä, ja yritystä kiistää se pidetään epäystävällisenä ja puuttumisena Venäjän sisäisiin asioihin.
Vladislav Surkov 2008
Syklofosfamidi

| --- | --- |

Syklofosfamidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N,N-bis(2-kloorietyyli)-2-okso-1,3,2λ5-oksatsafosfinan-2-amiini
Tunnisteet
CAS-numero: 50-18-0
ATC-koodi: L01AA01
PubChem CID: 2907
DrugBank: DB00531
Kemialliset tiedot
Kaava: C7H15N2Cl2O2P 
Moolimassa: 261,086 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 51,5 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 90 – 100 %
Proteiinisitoutuminen: >60 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 3–12 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intravenoosi
Syklofosfamidi (Sendoxan, Syklofosfamid) on laajakirjoinen sytostaatti eli solunsalpaaja. Sitä voidaan käyttää Hodgkinin taudissa sekä lymfosarkoomassa. Sillä on käyttöä myös leukeemisissa verisairauksissa sekä keuhko- ja rintasyöpien hoidossa.
Lääkettä voidaan annostella suonensisäisesti eli intravenöösisti (iv.), etenkin hoidon alkuvaiheissa ja jatkaa sitä suun kautta annettavalla lääkityksellä (po.).
Sivuvaikutuksina voidaan havaita pahoinvointia, oksentelua, valkosolukatoa sekä hiusten lähtöä. Virtsarakon limakalvoilla voi esiintyä fissuuroita eli haavaumia.
Ifosfamidi eli isofosfamidi on syklofosfamidin isomeeri.
Erityistä huomioitavaa syklofosfamidilla tapahtuvaan lääkitykseen nähden

Yhden vuorokauden ajan syklofosfamidilla tapahtuvan sytostaattihoidon aloituksesta tulisi nauttia paljon nestettä.
Tällä pyritään välttämään hemorragista kystiittiä.
Aiheesta muualla

PubChem: Cyclophosphamide (englanniksi)
DrugBank: Cyclophosphamide (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cyclophosphamide (englanniksi)
ChemBlink: Cyclophosphamide (englanniksi)
Sven Dufva

Albert Edelfeltin 1890-luvulla tekemä piirros Sven Dufvasta pysäyttämässä venäläisiä sillalla.
Sven Dufva (Otto Mannisen suomennoksessa Sven Tuuva) on J. L. Runebergin kirjoittaman runoteoksen Vänrikki Stoolin tarinat ensimmäiseen osaan sisältyvä runo, joka kertoo Suomen sotaan osallistuvasta samannimisestä sotilaasta. Runo kuuluu kirjan tunnetuimpiin ja suosituimpiin.
Sven Dufva on yksinkertainen mutta urhea sotamies, joka kuolee sankarina pysäytettyään taistelussa ylivoimaisen vihollisen hyökkäyksen. Hahmo on fiktiivinen, mutta runon loppuosan on katsottu kuvaavan todellista Koljonvirran taistelua. Runossa esiintyy myös kenraali Johan August Sandels.
Runeberg lienee kirjoittanut runon Vänrikki Stoolin tarinoiden tekemisen varhaisessa vaiheessa talvella tai keväällä 1846, samoihin aikoihin useiden muiden ensimmäisen osan avainrunojen kanssa, sillä sen luonnoksia on samoilla paperiarkeilla kuin ”Otto von Fieandt”-, ”Viapori”- ja ”Maamme”-runojen. ”Sven Dufva” julkaistiin ensi kerran Necken-kalenterissa jo marraskuussa 1846, kaksi vuotta ennen runokokoelman lopullista ilmestymistä.
Mahdolliset esikuvat

Oskar Rancken väitti vuonna 1864 julkaisemassaan kirjassa Fänrik Ståls hjeltar, että Sven Dufvalla olisi ollut todellinen esikuva, Koljonvirran taisteluun osallistunut ruotusotamies Johan Zacharias Bång (1782–1845). Tämä uskomus vakiintui sittemmin pitkäksi aikaa. Bång syntyi Lohjan seurakunnassa 19. huhtikuuta 1782 ja palveli sotilaana Vaasan rykmentin Mustasaaren komppaniassa. Hän selvisi hengissä Koljonvirran taistelusta ja sai siitä kunniamitalin. Myöhemmin hän sai toisenkin kunniamitalin.
Sodan jälkeen Bång asettui Pohjois-Ruotsiin ja siirtyi siviiliin. Hän toimi ensin pitäjänsuutarina Lyckselessä ja uudistalollisena Fjällbobergissä, jossa myös kuoli. Bångin sotamuistot kirjattiin muistiin hänen poikansa välityksellä kahdestikin. Hän kertoi olleensa Koljonvirran taistelun sankari ja tyhjentäneen sillan kolmesti venäläisistä kartesseilla. Vuonna 1908 Johan August Sandelsin pojanpoika, kenraali Gustaf Sandels pystytti Bångin haudalle Lyckseleen muistomerkin, jossa Bångin annetaan ymmärtää olevan ”todellinen” Sven Dufva.
Myöhemmin tutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet sen, oliko Dufvalla todellista esikuvaa tai kertooko runo ylipäätään Koljonvirran taistelusta. Lisäksi Rancken ilmeisesti sekoitti sotamies Bångin toiseen samannimiseen henkilöön. Runebergin innoittajana on arveltu olleen todennäköisemmin Liviuksen kuvaus myyttisestä roomalaisesta sotasankarista Horatius Cocleesta, joka vuonna 507 eaa. käydyssä sodassa pidätteli yksinään Tiber-joen ylittävällä sillalla kokonaista etruskiarmeijaa.
Elokuvissa

Runon pohjalta on tehty Edvin Laineen ohjaama ja Väinö Linnan käsikirjoittama elokuva Sven Tuuva (1958), joka syntyi samojen tekijöiden Tuntemattoman sotilaan menestyksen vanavedessä. Päähenkilöä Sven Tuuvaa näytteli Veikko Sinisalo. Elokuvan ruotsinkielinen nimi on tuntemattomasta syystä Sven Duva eikä Sven Dufva. Vuonna 1926 Ruotsissa tehdyssä kaksiosaisessa mykkäelokuvassa Vänrikki Stoolin tarinat Dufvaa näytteli suomalainen Axel Slangus.
Matti Kassilan elokuvan Äl' yli päästä perhanaa (1968) nimi on otettu ”Sven Dufva” -runosta, jossa se on eräs Sandelsin repliikki. Elokuvassa kuvataan humoristisesti Koljonvirran taistelua, mutta Dufvan hahmo ei esiinny siinä.
Kirjallisuutta

Jouko Pennanen: Sven Dufva ja Koljonvirta 1808. Ylä-Savon säätiö, Iisalmi 1982.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sven Dufva Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Sven Dufva on Wikiaineistossa
Ruotsalainen näyttelijä Ernst Brunman Dufvan roolissa noin vuonna 1912.
Syktyvkarin lentoasema

Syktyvkarin kansainvälinen lentoasema (ven. Международный аэропорт Сыктывкар,  Meždunarodnyi aeroport Syktyvkar, IATA: SCW, ICAO: UUYY) on  Komin tasavallan pääkaupungin Syktyvkarin lentoasema Venäjällä, Euroopan koillisosassa. Lentoasema sijaitsee aivan kantakaupungissa, runsaan kilometrin päässä kaupungin keskusaukiolta itään. Noin 800 metriä lentoaseman eteläpuolelta alkaa aseman 2 500 metriä pitkä kiitotie.
Syktyvkarin lentoaseman sijainti Komin tasavallassa
Syktyvkarin lentoasema on Komin tasavallan päälentokenttä ja KomiAviaTrans-yhtiön kotikenttä. Lentoyhtiö Nordavia, aiemman Aeroflot-Nordin jatkaja sekä Hanti-Mansian Hanti-Mansijskista operoiva Utair-yhtiö lentävät myös kentälle, ja UTair-Express lentää sieltä tasavallan sisäisiä lentoja An-24 -kalustolla. Myös lentoyhtiö RusLine ilmoitti syksyllä 2012 aloittavansa lennot Moskovasta Syktyvkariin.
Syktyvkarista lennetään myös tasavallan sisäisiä helikopterilentoja syrjäkylille. Syktyvkarin lentoaseman kuten muidenkin tasavallan lentokenttien ylläpidosta vastaa Komiaviatrans.
Kuvia

Sisänäkymä lentoasemarakennuksesta.
Utair-lentoyhtiön Tupolev Tu-134A-3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syktyvkarin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Ludvík Svoboda

| Ludvík Svoboda |
| --- | --- |

Tšekkoslovakian 8. presidentti
 30. maaliskuuta 1968 − 29. toukokuuta 1975  
Pääministeri:  Jozef Lenárt  Oldřich Černík  Lubomír Štrougal
Edeltäjä:  Antonín Novotný
Seuraaja:  Gustáv Husák
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. marraskuuta 1895 Hroznatín, Määri, Itävalta-Unkari
Kuollut: 20. syyskuuta 1979 (83 vuotta) Praha, Tšekkoslovakia
Puoliso:  Irena Svobodová
Tiedot
Puolue:  Tšekkoslovakian kommunistinen puolue
 Nimikirjoitus
Kenraali Ludvík Svoboda.
Ludvík Svoboda (25. marraskuuta 1895 Hroznatín, Määri –  20. syyskuuta 1979 Praha, Tšekkoslovakia) oli Tšekkoslovakian presidentti vuosina 1968–1975. Armeijaurallaan hän kohosi kenraaliksi vuonna 1945.
Uran alku

Ludvík Svoboda pakeni Itävalta-Unkarin armeijasta ensimmäisen maailmansodan aikana itärintamalta ja liittyi Tšekkoslovakian legioonaan, joka osallistui Venäjän sisällissotaan. Siinä Svoboda otti osaa Zborovon ja Bakmachin taisteluihin. Palattuaan Siperiasta kotiin hän työskenteli isänsä yrityksessä, ennen kuin aloitti sotilasuransa Tšekkoslovakian armeijassa.
Svoboda opetti 1930-luvun alkupuolella sotilasakatemiassa. Natsi-Saksan vuoden 1939 Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen Svobodasta tuli maanalaisen Obrana národa -järjestön jäsen ja hän solmi suhteet Neuvostoliiton tiedusteluun. Hän pakeni kesäkuussa 1939 Puolaan perustamaan tšekkoslovakialaisen sotilasyksikön saksalaisia vastaan Krakovassa, mutta Neuvostoliiton miehitettyä Itä-Puolan hän jäi vangiksi. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Svoboda toimi tšekkoslovakialaisten joukkojen komentajana itärintamalla. Yksikkö taisteli ensimmäisen kerran saksalaisia vastaan maaliskuussa 1943. Svoboda nautti Klement Gottwaldin pakolaishallituksen luottamusta ja hänestä tuli armeijan kenraali elokuussa 1945.