stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haukijärvi (Orivesi, Yröskulma)
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvi sijaitsee kallioisen pikkuvuoren takana olevassa painaumassa eikä sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järven keskellä olevassa kapeikossa on salmi, joka on matala ja kasvamassa umpeen. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja järvellä on kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,5 metriä mpy. Järven etelärannasta lähtee oja, joka yhtyy Yrösjäkeen 900 metrin päässä.
Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa on järven eteläpuolella peltopalsta. Järvi vaikuttaa olleen silloin kaksialtainen, mutta seuraavassa kartassa järvialtaat vaikuttavat olevan yhteenvettyneiltä.
Cobh

| Cobh (Cove/Queenstown) |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:  Irlanti
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Nóirin Doyle
Väkiluku (2006):  12 887
 – Metropolialue:  6,517
 
  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cobh (iiriksi An Cóbh, vuosina 1849–1920 Queenstown) on kaupunki Irlannissa. Se sijaitsee Great Islandin etelärannalla Corkin luonnonsatamassa, joka on yksi maailman suurimmista luonnonsatamista.
Kaupungin korkeimmalla kohdalla sijaitsee St. Colmanin katedraali, joka on Cloynen hiippakunnan pääkirkko.
Katedraali Cobhissa
Historia

Ensimmäisen maailmansodan aikana silloinen Queenstown oli brittien ja yhdysvaltalaisten laivastotukikohta. Ensimmäinen yhdysvaltalainen divisioona saapui kaupunkiin toukokuussa 1917. Vuoden 1922 Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen ehtojen mukaan satama jäi Isolle-Britannialle suvereeniksi tukikohdaksi. Muiden saman kohtalon kärsineiden satamien joukossa se palautui Irlannin vapaavaltion lipun alle vasta vuonna 1938.
Cobh on yksi Irlannin suurimmista transatlanttisista satamista: kuudesta miljoonasta vuosien 1848 ja 1950 välillä Pohjois-Amerikkaan lähteneestä irlantilaisesta 2,5 miljoonaa kulki Cobhin läpi. Queenstown eli nykyinen Cobh oli viimeinen kaupunki, jossa RMS Titanic pysähtyi neitsytmatkallaan. Queenstownista nousi 113 ihmistä Titaniciin ja seitsemän nousi siellä laivasta maihin 11. huhtikuuta 1912. Suuri osa Queenstownista nousseista siirtolaisista hukkui laivan upotessa. Alkuperäinen laituri, jota matkustajat käyttivät noustakseen lauttoihin eli jolla pääsi Titaniciin, on ankkuroitu Cobhin sataman ulkopuolelle.
Myös monet muut tunnetut laivat ovat rantautuneet Cobhissa:
Ensimmäinen höyrylaiva, joka purjehti Irlannista Englantiin, lähti Cobhista vuonna 1821
RMS Lusitanian upotti saksalainen sukellusvene Old Headissa Kinsalessa matkalla Liverpooliin 7. toukokuuta 1915. Eloon jääneet tuotiin Cobhiin, ja yli sata kuollutta haudattiin vanhan kirkon hautausmaalle, joka sijaitsee kaupungin pohjoispuolella.
Vapaa-ajan ja kaupallisten aktiviteettien määrä Cobhissa on kasvanut viimeisten vuosien aikana uudella supermarketilla ja ostoskeskuksella. Myös Cobhin vapaa-ajankeskusta ja nuorisokeskusta on paranneltu.
Väestö

Vuonna 2011 Cobhissa oli noin 6 500 asukasta.
Entistä viljelysmaata on laajakantoisesti kehitetty viime vuosina rakentamalla asuinalueita Rushbrookiin ja Carrignafoyhin. Cobhista on hiljalleen tulossa satelliittikaupunki Corkin kaupungin edustalle.
Liikenneyhteydet

Kaupunki on eteläinen pääteasema Dublin–Cork-linjalla. Säännöllinen lippupalvelu toimii Corkin ja Cobhin välillä muun muassa Fotan, Carrigaloen ja Rushbrooken rautatieasemilla. Lähin lentoasema on Corkin kansainvälinen lentokenttä.
Urheilu

Cobhin menestyin jalkapalloseura on Cobh Ramblers, jossa yksi Irlannin menestyneimmistä jalkapalloilijoista, Roy Keane, tuli tunnetuksi ja josta tämä pääsi pelaamaan Englantiin Nottingham Forestiin. Cobh on myös Irlannin menestyneimmän yleisurheilijan, Sonia O’Sullivanin, kotikaupunki.
Tunnettuja cobhilaisia

Nyrkkeilijä Jack Doyle.
Tohtori James Roche Verling, Napoleon Bonaparten henkilökohtainen lääkäri tämän St. Helenan maanpaon aikana.
Kapteeni Thomas Brierley, palkittiin erityisestä uljaudesta mitalilla hänen pelastettuaan RMS Lusitanian uhreja merestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cobh Wikimedia Commonsissa
Vanha laituri.
DPS (täsmennyssivu)

DPS tai dps voi tarkoittaa seuraavia:
Dps, DNA-binding protein from starved cells, bakteereissa esiintyvä proteiiniperhe
DPS, Damage per second, tietokonepeleissä pelaajan vahingon määrä aikayksikköä kohti
DPS, Demokraattinen sosialistipuolue, puolue Montenegrosa
DPS, Defense Support Program, Yhdysvaltain ilmavoimien Space Commandin operoima ennakkovaroitussatelliittiohjelma
DPS, Diabetes Prevention Study, diabeteksenestotutkimus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”DPS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dai Fujikura

Dai Fujikura (jap. 藤倉 大; s. 1977 Osaka) on japanilaissyntyinen, 15-vuotiaasta saakka Isossa-Britanniassa asunut säveltäjä.
Fujikura opiskeli Trinity College of Musicissa Daryl Runswickin, Royal College of Musicissa Edwin Roxburghin ja King's College Londonissa George Benjaminin johdolla. Hän on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten ensipalkinnon kansainvälisessä Kazimierz Serocki -säveltäjäkilpailussa (1998), Royal Philharmonic Societyn sävellyspalkinnon (2004), Hindemith-palkinnon (2007), Venetsian biennaalin Hopeisen leijonan (2017) ja Ivor Novello -säveltäjäpalkinnon (2019).
Fujikuran teosten esityksiä ovat johtaneet muiden muassa Martyn Brabbins, Péter Eötvös, Pierre Boulez, Charles Hazlewood ja Susanna Mälkki. Monet sinfoniaorkesterit ja muut kokoonpanot ovat tilanneet ja esittäneet Fujikuran sävellyksiä. Vuonna 2014 hän sai nimityksen Nagoyan filharmonisen orkesterin kaikkien aikojen ensimmäiseksi residenssisäveltäjäksi. Kaudella 2017–2018 hän toimi Île-de-Francen kansallisorkesterin residenssisäveltäjänä. Fujikura on säveltänyt myös kamarimusiikkia ja käyttänyt osassa teoksistaan elektroniikkaa. Hänen ensimmäisenä oopperanaan kantaesitettiin vuonna 2015 Pariisissa Solaris. Fujikura on tehnyt genrerajat ylittävää työtä.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi), (japaniksi)
Comines-Warneton

| Comines-Warneton Komen-Waasten |
| --- | --- |
 Comines-Warnetonin kaupungintalo
 vaakuna
 Comines-Warnetonin sijainti Mouscronin arrondissementissa ja Hainaut’n maakunnassa.
 Koordinaatit: 50°46′N, 2°59′E 
Valtio:  Belgia
Maakunta:  Hainaut
Arrondissementti:  Mouscron
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kaupunki
 – Pormestari:  Gilbert Deleu
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61.09 km²
Väkiluku (1.1.2007):  17 544
 – Väestötiheys:  287 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  7780 Komen 7781 Houthem 7782, 7783 Ploegsteert 7784 Neerwaasten 7784 Waasten
 
 www.villedecomines-warneton.be 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Comines-Warneton (holl. Komen-Waasten) on kaupunki Hainaut’n maakunnassa, Valloniassa, Belgiassa. Kaupunki kuuluu Mouscronin arrondissementtiin. 1. tammikuuta 2007 Comines-Warnetonissa oli 17 544 asukasta. Pinta-alaa kaupungilla on 61,09 km² ja asukastiheys on 287 asukasta neliökilometrillä.
Comines-Warneton on Hainaut’n maakunnan eksklaavi, sillä se on kokonaan erossa varsinaisesta maakunnasta. Pohjoisessa kunta rajautuu Länsi-Flanderin maakuntaan ja etelässä Ranskaan.
Comines-Warnetonin yhteistyökaupunkeja ovat brittiläiset Hedge End ja Wolverton.
Kaupunginosat

Comines-Warneton muodostuu seuraavista kaupunginosista (holl. kernen):
Kuuluisia asukkaita

Johannes Despauterius, humanisti
Gustave Singier, maalari
Frank Vandenbroucke, pyöräilijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Comines-Warneton Wikimedia Commonsissa
Kaupungin virallinen kotisivu (ranskaksi)
Hainaut’n provinssin kunnat
Comforter

| Comforter> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  viimeistään 1500-luku
Alkuperäinen käyttö:  seurakoira, "lämpötyyny"
Muita nimityksiä:  Spaniel Gentle
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Comforter on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö

Comforter oli pienikokoinen, heiveröinen, hieno, elegantti, siisti ja nätti sylikoira. Mitä pienempi yksilö, sitä enemmän mielihyvää se herätti.
Luonne ja käyttäytyminen

Thomas Bewick kuvaili comforteria äksyksi, pahansisuiseksi ja äänekkääksi. Se ei pitänyt vieraiden ihmisten läheisyydestä.
Alkuperä

Rotu oli olemassa ainakin 1500-luvulta alkaen, ja se oli varhaisin tunnettu brittiläinen kääpiöspanieli. Maailman ensimmäinen koirakirja Of Englische Dogges (alun perin julkaistu vuonna 1570, käännetty englanniksi vuonna 1576) sisältää kappaleen, jossa se mainitaan. Naiset pitivät comforteria povessaan, makaamassa sylissään, seuranaan huoneissaan ja salongeissa sekä auttamassa sängyssä saamaan unen päästä kiinni. Sen sanottiin myös lievittäneen vatsakipuja, minkä vuoksi sairastunut ja heikko ihminen usein kantoi sitä povessaan ja sen tuoma lämpö helpotti oireita – toisin sanoen se toimitti ns. "elävän kuumavesipullon" virkaa.
Alkuperä > Etymologia

Comforterin kuvataan olleen koira, jota naiset pitivät lähellä vartaloaan hakeakseen lohdutusta (comfort).
Cruisers

Cruisers on suomalainen yhtye, joka teki yhden albumin Rockin-levymerkille. Helsinkiläisnelikko sai levytyssopimuksen tultuaan toiseksi Rock-kuningas-kilpailussa 1978.
Kokoonpano

Tapani Mehtonen ‎– kitara
Markku Parkkinen ‎– kitara
Juki Kulmala ‎– rummut, laulu
Jari Seppänen ‎– basso, laulu
Diskografia

Cruisin' (1979,  Rockin Records)
Aiheesta muualla

Cruisersin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Dan Goor

Daniel Joshua Goor (s. 28. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen komediakirjoittaja sekä tuottaja. Hän on kirjoittanut useille keskusteluohjelmille, kuten The Daily Show, Last Call with Carson Daly ja Late Night with Conan O’Brien. Hän työskenteli myös kirjoittajana, tuottajana ja ohjaajana NBC:n sarjassa Puisto-osasto. Hän on johtava tuottaja ja yhteisluoja FOX/NBC sarjassa Brooklyn 99.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dan Goor
Cuenca

Cuenca tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Cuenca, kaupunki Ecuadorissa
Cuenca, kunta Filippiineillä
Cuenca, kaupunki Espanjassa ja Cuencan maakunnan pääkaupunki
Cuenca, maakunta Espanjassa
Cuenca de Campos, kunta Espanjassa.
Henkilöitä

Isaac Cuenca (s. 1991), espanjalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cuenca”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Haukijärvi (Orivesi, Siitama)

| Haukijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°35′57″N, 24°10′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vesijärven valuma-alue (35.73)
Laskujoki:  oja Vesijärveen 
Järvinumero:  35.731.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,4 m  
Rantaviiva:  1,01 km  
Pinta-ala:  5,635 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukijärvi 
Haukijärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Siitaman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee suon laidalla Säynäjärven ja Siitaman välissä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat etelärantoja lukuun ottamatta suomaata. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen etelärannalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee metsäautotie Siitaman suunnalta. Neljäsataa metriä pohjoiseen kulkee Tampere–Haapamäki-rautatie. Tampereen vastainen kuntaraja ohittaa järven lounaisrannan sitä hipoen.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Vesijärven lähialueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,4 metriä mpy. Siihen on johdettu ojitetulta suolta ojia. Sen laskuoja on yksi suo-ojista, joka lähtee aluksi koilliseen, mutta sitten se kääntyy etelän kulkien pienemmän Haukijärven läpi, yhtyy toiseen ojaan, mikä laskee lopuksi Vesijärven Siitamanlahteen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven karttanimi kirjoitettiin ”Iso Haukjärvi”. Syy on ilmeisesti ollut viereinen pinenmpi Haukijärvi, jonka nimi kuitenkin puuttuu kartasta. Pienemmällä Haukijärvellä oli raivattu niittymaata.
Vuoden 1954 peruskartassa järven karttanimi oli ”Kuljun Haukijärvi”. Suolle oli jo kaivettu kaksi ojaa, jotka laskivat järveen. Nimi vaihtui vuoden 1975 karttaan. Vielä 1986 kartassa ojia oli vähän, mutta tämän jälkeen on ojitusta tihennetty.
Henry Maske

| Henry Maske |
| --- | --- |
 Henry Masske vuonna 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1964 Treuenbrietzen, Brandenburg, Itä-Saksa
Kansalaisuus:   Itä-Saksa  Saksa
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Gentleman
Pituus:  189 cm
Paino:  77 kg
Painoluokka:  raskas keskisarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  32
Voitot:  31
– tyrmäysvoitot:  11
Tappiot:  1
Aiheesta muualla
www.henrymaske.de
| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | 75 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 1989 | 81 kg |  |
|  Hopeaa | Reno 1986 | 75 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1985 | 75 kg |  |
|  Kultaa | Torino 1987 | 75 kg |  |
|  Kultaa | Ateena 1989 | 75 kg |  |
|  Pronssia | Varna 1983 | 75 kg |  |
Henry Maske ( 6. tammikuuta 1964 Treuenbrietzen, Brandenburg, Itä-Saksa) on Itä-Saksaa urheilu-urallaan edustanut nyrkkeilijä, joka voitti keskisarjan olympiakultaa Soulin olympiakisoissa 1988 sekä maailman- ja euroopanmestaruuden. Myöhemmin 1990-luvulla hän oli IBF:n raskaan keskisarjan maailmanmestari.
Henry Maske uransa alussa yhdessä valmentajansa Manfred Wolken kanssa vuonna 1983.
Ura amatöörinä

Henry Maske aloitti nyrkkeilyuransa kotiseudullaan Jüterbogissa. Vuosina 1972–1978 hän kilpaili aluksi BSG Motor Ludwigsfelden väreissä. Myöhemmin Maske harjoitteli ASK Vorwärts Frankfurtissa (Oder) silloisina valmentajinaan Manfred Wolke ja Dietrich Bleck.
Vuonna 1983 Maske kukisti Kuuban olympiavoittaja-maailmanmestari José Gómezin. Samana vuonna hän edusti Itä-Saksaa Varnan EM-kisoissa. Niissä hän kahden voiton jälkeen koki tappion Neuvostoliiton Vladimir Melnikille saavuttaen näin EM-pronssia. Seuraavana vuonna 1984 Itä-Saksa jäi muiden Neuvostoliiton liittolaismaiden kanssa pois olympialaisista. Kyseisen vuoden muissa turnauksissa Maskella ei ollut menestystä, vaan tuli tappio mm. Itä-Saksan mestaruuskisoissa. Vuoden 1985 EM-kisoissa Budapestissä hän otti ensimmäisen Euroopan mestaruutensa kahden otteluvoiton jälkeen voitettuaan välierässä Romanian Doru Maricescun ja loppuottelussa Unkarin Zoltan Fuzesyn. Saman vuoden Maailman cupissa hän eteni loppuotteluun voittaen siinä Yhdysvaltain Adam Garlandin. Vuonna 1986 nyrkkeilyn MM-kisat järjestettiin Renossa, Yhdysvaltain Nevadassa. Loppuotteluun hän eteni voitoilla Etelä-Korean Shin Joon-Supista, Bulgarian Filko Rushchuklevista ja Puolan Henryk Petrichistä. Loppuottelussa hän koki pistetappion Yhdysvaltain Darrin Allenille saavuttaen näin MM-hopeaa. Vuoden 1987 EM-kisoissa Torinossa hän otti toisen mestaruuden voittaen välierässään Neuvostoliiton Ruslan Taramovin ja loppuottelussa jälleen Puolan Petrichin. Henry Maske otti Soulin olympiakisoissa keskisarjan voiton edeten välieriin kolmella voitolla. Välierässä hän kukisti Kenian Christopher Sanden ja loppuottelussa Kanadan Egerton Marcusin. Olympiavoitossa on huomoitava se, että paikalla ei ollut Kuuban joukkuetta, joka boikotoi Soulin olympialaisia. Kuubalaisjoukkueessa olisi Maskelle ollut kova vastustaja Ángel Espinosa, joka voitti Masken kolme kertaa ennen olympialaisia mm. vuoden 1987 Maailman cupissa.
Olympiavuoden jälkeen käytiin vuonna 1989 niin MM- ja EM-kisat. Ateenan EM-kisoissa Maske otti 3. mestaruutensa kahden alkuvoiton jälkeen välierässä Neuvostoliiton Andrei Kurniavkan ja loppuottelussa Tshekkoslovakian Michal Franekin. Moskovan MM-kisoissa hän kruunasi uransa mestaruudella voitettuaan Filippiinien Raymundo Suicosta, Bulgarian Lubomir Agovista, Neuvostoliiton Nurmagomed Shanavazovista ja loppuottelussa Kuuban Pablo Romerosta. Lisäksi hän sai MM-turnauksen parhaan nyrkkeilijän palkinnon.
Masken amatööriuran päättyminen vuoden 1989 lopulla ajottui Itä-Saksan kaatumiseen ja yhdistymiseen Länsi-Saksan kanssa. Maske otteli amatööriurallaan kaikkiaan 187 ottelua, joista hän voitti 172.
Ura ammattilaisena

Henry Maske aloitti ammattilaisuransa maaliskuussa 1990 kilpaillen raskaassa keskisarjassa. Tällöin hän liittyi saksalaisen Wilfried Sauerlandin ammattilaistalliin.
Maske eteni urallaan voitokkaasti niin, että hän otti 20. maaliskuuta 1993 IBF:n raskaan keskisarjan maailmanmestaruuden hallitsevalta mestarilta amerikkalaiselta Charles Williamsilta. Tätä ennen hän oli otellut 19 ammattilaisottelua voitokkaasti. Mestariksi noustuaan nyrkkeilystä tuli Saksassa suuren yleisön seuraama laji. Maske puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi 10 kertaa 23. marraskuuta 1996 asti. Tällöin hän koki tappion amerikkalaiselle Virgil Hillille. Maske päätti tähän ammattilaisuransa 32-vuotiaana.  Hän otteli tosin vielä vuonna 2007 uusintaottelun Hillin kanssa, jonka hän voitti.
Henry Maske nimettiin vuonna 1993 Saksan vuoden urheilijaksi eli saavutettuaan ammattilaismestaruustittelin. Vuonna 2012 hänet nimettiin Saksan nyrkkeilyn Hall of Fameen.
Urheilu-uran jälkeinen toiminta

Vuodesta 2010 lähtien Maske on omistanut kymmenen McDonald'sin franchising-yritystä Saksassa. Maske on työskennellyt myös nyrkkeilykommentaattorina saksalaisella ARD-televisiokanavalla.
Uransa jälkeen hän esitti pääroolia vuoden 2010 elokuvassa Max Schmeling, joka julkistettiin Saksan ulkopuolella nimellä "Max Schmeling: Fist of the Reich".
Henry Maske Maailmancupin ottelussa Yhdysvaltain Adam Garlandia vastaan vuonna 1985.
Maske (vasemmalla) and Wladimir Klitschko (oikealla) saksalaisen kuvanveistäjä Carsten Eggersin kanssa. Kuva otettu Max Schmelingin muistomerkin paljastustilaisuudesta Hollenstedtissä 21.5.2010
Hoikkakeltto

| Hoikkakeltto |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Keltot Crepis
Laji::  capillaris
Kaksiosainen nimi
 Crepis capillaris  (L.) Wallr. 
Katso myös
   Hoikkakeltto Wikispeciesissä   Hoikkakeltto Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hoikkakeltto (Crepis capillaris) on yksivuotinen asterikasvi, jota esiintyy Euroopassa. Se on tavallisesti monivartinen, tyvestä alkaen haarova ja 30–50 senttimetriä korkeaksi kasvava. Lehtilavat ovat kapeahkoja ja niiden laidat nirhaisia tai parijakoisia. Mykeröt ovat yhdestä senttimetristä puoleentoista leveitä ja niiden perä kokonaan hoikka eikä paksuneva. Teriö on keltainen, mutta usein punertava.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hoikkakeltto (Crepis capillaris)
Kasviatlas 2021: Hoikkakelton (Crepis capillaris) levinneisyys Suomessa.
Hopeapäät

| Hopeapäät |
| --- | --- |
 Hopeapää (Diretmus argenteus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Limapääkalat Beryciformes
Heimo::  Hopeapäät  Diretmidae  Goode & Bean, 1896
Suvut
 Diretmichthys  Diretmoides  Diretmus 
Katso myös
   Hopeapäät Wikispeciesissä   Hopeapäät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeapäät (Diretmidae) on limapääkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajit ovat syvän veden kaloja.
Lajit ja anatomia

Hopeapäihin kuuluu neljä lajia kolmessa suvussa. Ne ovat keskikokoisia kaloja ja kasvavat korkeintaan 37 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan hopeapäät ovat litteitä ja pyöreän- tai ovaalinmuotoisia. Silmä on hyvin suurikokoinen ja myös suu on suuri ja hampaat pienikokoiset. Kaloilla ei ole kylkiviivaa ja rintaevissä on piikki. Selkäeviä on yksi ja se on melko pitkä. Väriltään heimon lajit ovat hopeanhohtoisia.
Levinneisyys ja elintavat

Hopeapäiden heimon lajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät 200–2 100 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajien ravintoa ovat pienet äyriäiset.
Dan Glans

| Dan Glans> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. toukokuuta 1947 (ikä 77) Tyringe, Skåne, Ruotsi
Yleisurheilija
Laji:  kestävyysjuoksu
Seura:  SK 69 Tyringe   IFK Helsingborg   Malmö AI
Ennätykset:  1 500 m 3.41,94 (197x)  3 000 m 7.42,24 (197x)  3000 m estej 8.15,32 (197x)  5 000 m 13.22,1 (197x)  10 000 m 28.29,3 (197x)  25 000 m 28.29,3 (197x) 10 000 m 1.00.17,4 (197x)
 Tietolaatikko päivitetty 10. heinäkuuta 2021 
Dan Glans (s. 2. toukokuuta 1947 Tyringe, Skåne, Ruotsi) on entinen ruotsalainen keskipitkien ja pitkien matkojen juoksija. Parhaan menestyksen hän saavutti 3 000 metrin estejuoksussa.
Dan Glans nousi Ruotsin kestävyysjuoksun kärkeen 1970-luvun alussa. Hän saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa vuonna 1973. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Roomassa Glans oli mukana edeten loppukilpailuun ja sijoittuen siinä 9:ksi. Samaan aikaan hänen kanssaan kilpaili Anders Gärderud, joka teki Glansin päämatkalla maailmanennätyksiä (ME) ja saavutti hopeaa Rooman EM-kisoissa 1974 ja olympiakultaa vuoden 1976 Montrealin olympialaisissa, joissa Glans sijoittui seitsemänneksi. Menestyksestään huolimatta Glans jäi vahvasti Gärderudin varjoon.  Saman aikakauden muita kovia kilpakumppaneita olivat Suomen Tapio Kantanen ja Puolan Bronisław Malinowski. Olympiavuonna 1976 hän saavuttani peräti neljä Ruotsin mestaruutta eli 3 000 esteiden, 5 000, 10 0000 ja 25 000 metrin mestaruudet. Seuraavasta kaudesta 1977 oli tulossa Glansin uran paras, mutta sairastuminen kilpailukauden alussa romutti suunnitelmat. Kaudella 1978 Glans oli mukana Prahan EM-kisoissa, mutta putosi 3 000 metrin esteiden loppukilpailusta kauden parhaalla ajallaan.
Kaikkiaan Glans saavutti urallaan 17 Ruotsin mestaruutta viimeisimmän vuonna 1984 maastojuoksussa. Niistä viisi hän saavutti 3 000 päämatkalla eli 3 000 metrin esteissä vuosina 1973, 1974, 1976, 1977 ja 1979. Lisäksi hän voitti Ruotsin mestaruuden 5 000 metrillä kolme kertaa eli vuosina 1974, 1975 ja 1976. Vuonna 1976 hän saavutti myös10 000 ja 25 0000 metrin mestaruudet. Maastossa hän saavutti viisi mestaruutta ja hallissa yhden. Ruotsin ennätyksiä Glans teki 3 000 metrillä ajalla 7.42,24, 20 000 metrillä ajalla 1.00.17,4 ja tunnin juoksussa 19 879 metriä. Glansin uran huippuvuosina 1970-luvulla kova kilpakumppani oli maanmies Anders Gärderud, joka pitikin hallussa 3 000 metrin esteiden Ruotsin ennätystä, joka oli samalla ME.
Dan Glans nimettiin vuonna 1978 Ruotsin yleisurheilun Hall of Fameen eli Stora Grabbariksi numerolla 302.
Ammatiltaan Dan Glans oli maalari. Glansin serkku Johan Glans on tunnettu ruotsalainen TV-persoona ja koomikko.
Hugo Johan Wilhelm Wadenstjerna

Hugo Johan Wilhelm (Vilhelm) Wadenstjerna (14. maaliskuuta 1867 Lapinjärvi – 3. lokakuuta 1924) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Wadenstjernan vanhemmat olivat Evert Johan Knut Wadenstjerna ja Olga von Ammondt ja puoliso Elin Alina Konsin (k. 1933). Wadenstjerna työskenteli valtionrautateillä, useissa eri tehtävissä ja eri asemilla. Viimeksi hän oli aseman päällikkö Kauniaisissa. Wadenstjerna tunnettiin myös koiraharrastuksestaan.  Hän  oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.