stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sääkspää
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Lanneveden valuma-alueella (14.65), jonka Kyynämöisen–Sääkspään alueeseen (14.653) se kuuluu. Kyynämöinen (515 ha) ja Tehlo (62 ha) ovat samalla korkeudella Sääkspään kanssa; edellinen on yhteydessä Pieneen Sääkspäähän Virtasalmen kautta ja jälkimmäinen pääaltaaseen hieman pohjoisempana Pajujoen kautta. Kaakosta järveen laskee kumpikin Iso-Uuraisen (122 ha) lasku-uoma, lännempää Lepsunjoki suoraan Pirkkalanlahdesta ja idempää nimetön uoma umpeen kasvaneen Särkilammen kautta. Koillispäähän laskee Akon (35 ha) laskupuro. Järven luoteispuolella on lisäksi vielä pieni Hulkonlampi (1 ha).
Sääkspään oma laskujoki on Isojoki, joka alkaa suvantomaisena sen keskiosan luoteispäästä. Suvantoon laskee Niemelänlammen (4 ha) laskuoja. Tämän jälkeen joki virtaa seututien ali sekä Kukkaroisen (27 ha) ja Pieni-Kukkaroisen läpi. Isojoki laskee lopulta Saarijärven puolella Lanneveteen. Sääkspään vedenpinnan korkeus on 162,9 metriä mpy., joten pudotusta sen ja Lanneveden välillä kertyy noin 52 metriä. Kukkaroisen pinta on vain 0,3 metriä Sääkspään pintaa alempana.
Historiaa

Sääkspään keskiosassa sijaitseva Matosaari, joka tunnetaan myös Sääkspään Kuoliosaarena, on historiallisen ajan hautasaari. Varmoja hautakuoppia saaressa on kolme, jotka sijaitsevat sen kaakkoispäässä.
RN Arpia

| RN Arpia |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri navali Odero, Sestri Ponente
Kölinlasku:  8. kesäkuuta 1906
Laskettu vesille:  22. elokuuta 1907
Palveluskäyttöön:  25. huhtikuuta 1908
Poistui palveluskäytöstä:  15. maaliskuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  216,5 t
Pituus:  50,35 m
Leveys:  5,3 m
Syväys:  1,725 – 1,775 m
Koneteho:  2 900 ihp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  35–41
Aseistus
Aseistus:  2 x 57 mm/43 tykkiä 1 x 47 mm/43 tykkiä 3 x 450 mm torpedoputkea
RN Arpia (ital. Regia Nave Arpia) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1908 valmistunut Pegaso-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1906. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1907 ja liitettiin laivastoon 25. huhtikuuta 1908.
Palvelus

Vuoden 1917 jälkeen alus oli nopeana miinanraivaajana. Alus vaurioitui pahoin 17. tammikuuta 1918 osuttuaan merkitsemättömään vuonna 1860 uponneeseen Napolin laivaston fregatin Torquato Tasson hylkyyn Porto d'Ascolissa. Alus upposi matalikolle Porto d'Ascolin ja San Benedetto del Tronton välillä. Myöhemmin samana vuonna hylky nostettiin ja siirrettiin telakalle korjattavaksi. Alus palautettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1918. Alus poistettiin laivastoluettelosta 15. maaliskuuta 1923.
Artturi Yllö

| Artturi Yllö |
| --- | --- |
Luoja(t):  Väinö Linna
Näyttelijä(t):  Leevi Linko Juhani Laitala
Ensi- esiintyminen:  Täällä Pohjantähden alla -romaanit
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Pentinkulma
Suhteet
Lapset:  Uolevi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Artturi Yllö on kuvitteellinen suurtilallinen Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla. Hänellä on poika nimeltä Uolevi. Hän on kunnallismies ja herastuomari.
Suomen sisällissodassa Yllö istuu vangittuna, osallistuu punaisten tuomitsemisiin kenttäoikeuden jäsenenä – joskin hän äänestää yleensä teloitusta vastaan – ja kuolee joskus 1930-luvulla. Hänet kuvataan trilogian kolmannessa osassa suonekkaaksi, entisajan mahtimieheksi.
Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa Yllöä esittää Leevi Linko vaimonsa Alli Lingon esittäessä rouva Yllöä. Timo Koivusalon ohjaamissa elokuvissa roolin esittää Juhani Laitala.
Generator zla

| Generator zla Arija |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 55.13
 Levy-yhtiö: Arija Records Moroz Records
Arijan muut julkaisut
| Notš korotše dnja 1995 | Generator zla 1998 | Himera 2001 |
Generator zla (ven. Генератор зла) on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1998.
Kappaleet

Smotri! – 4.28
Gräz' – 4.43
Dezentir – 6.29
Pitka tišinoj – 5.52
Begi za solncem – 6.11
Obman – 5.17
Otšel'nik – 5.37
Zakar – 4.50
Dj'avol'skij znoj – 4.53
Zamknutij krug – 6.47
Muusikot

Valeri Kipelov – laulu
Vladimir Holstinin – soolokitara
Sergei Terentjev – kitara
Vitali Dubinin – basso, taustalaulu
Aleksandr Manjakin – rummut
Ryōei Saitō

Ryōei Saitō (jap. 齊藤 了英; 17. huhtikuuta 1916 – 30. maaliskuuta 1996) oli japanilainen liikemies ja taiteen keräilijä.
Saitō osti Vincent van Goghin vuonna 1890 maalaaman Tohtori Gachet’n muotokuvan vuonna 1990 newyorkilaisessa huutokaupassa 82,5 miljoonalla dollarilla. Se oli siihen asti maailman korkein maalauksesta maksettu hinta. Vain pari päivää myöhemmin hän osti yhden Auguste Renoirin kolmesta muunnelmasta aiheesta Tanssiaiset Moulin de la Galettessa 78,1 miljoonalla dollarilla.
Ryoei Saitō opiskeli liiketalous- ja oikeustieteitä yliopistossa ja palveli toisessa maailmansodassa Japanin armeijassa Kiinassa. Sodan jälkeen hän meni isänsä vuonna 1938 perustaman Daishowan paperitehtaan palvelukseen ja nousi sen pääjohtajaksi 1961.
1960-luvulla paperibisnes nousi Japanin muun talouselämän mukana, ja Saitō laajensi Daishowa-yhtiötä Kanadaan, Yhdysvaltoihin ja Australiaan. Perhe kasvatti valtaansa myös politiikassa: Saitōn veljestä tuli Shizuokan prefektuurin kuvernööri ja pojasta parlamenttiedustaja. Saitōa itseään pidettiin diktaattorimaisena johtajana mutta raha-asioissa leväperäisenä. Hän alkoi kasvattaa taidekokoelmaansa 1960-luvulla. Vuonna 1982 Sumitomo-keiretsun pankki vaati häntä myymään kokoelmansa paperiyhtiön velkojen hoitamiseksi ja asetti Saitōn veljen yhtiön johtoon. Saitō sai päätösvallan takaisin itselleen vuonna 1986, mutta yritys alkoi taas velkaantua nopeasti ylimitoitettujen investointien vuoksi. Samoihin aikoihin Saitō teki ennätyskalliita taidehankintojaan ja herätti kohua sanomalla, että hänen omistamansa van Gogh ja Renoir pitää polttaa hänen ruumiinsa mukana hänen kuoltuaan.
Saitō kuoli 1996, minkä jälkeen Tohtori Gachet’n muotokuvan sijainnista ei ole ollut varmuutta. Vuonna 2001 Daishowa fuusioitui Nippon Paper Industries -yhtiön kanssa noin 13 000 työntekijän suuryhtiöksi. Suomessa Nippon Paper omistaa Kauttualla toimivan Jujo Thermal -paperitehtaan.
Aiheesta muualla

The Wall Street Journal: Shogun of Shizuoka: Japanese Tycoon Who Dazzled Art World Hits a Rough Patch (maksullinen)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Dorota Rabczewska

Dorota Aqualiteja Rabczewska eli Doda (s. 1984) on puolalainen laulaja. Ennen soolouraansa hän oli Virgin-yhtyeen solisti.
Rabczewska kilpaili nuorena yleisurheilussa kansallisella tasolla. Teini-ikäisenä hän esiintyi teatterilavalla ja lauloi Virgin-yhtyeessä. Vuonna 2005 Virgin palkittiin Sopotin musiikkifestivaaleilla. Yhtye hajosi 2006–2007, ja Doda aloitti soolouransa.
Albumit

2002 – Virgin (Virgin-yhtyeen kanssa)
2004 – Bimbo (Virgin-yhtyeen kanssa)
2005 – Ficca (Virgin-yhtyeen kanssa)
2007 – Diamond Bitch (Soololevy)
2011 – The Seven Temptations (Soololevy)
2016 – Choni (Virgin-yhtyeen kanssa)
2019 – Dorota (Soololevy)
2022 – Aquaria (Soololevy)
Simo Pakarinen

Simo Pakarinen  (10. syyskuuta 1882 Joensuu – 22. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja -johtaja.
Henkilöhistoria

Pakarisen vanhemmat olivat ajuri Petter Johan Pakarinen ja Anna Maria Matilainen ja puoliso vuodesta 1914 Liisa Maria Kaukomeri. Pakarinen tuli ylioppilaaksi 1901 ja opiskeli yliopistossa loppututkintoa kuitenkaan suorittamatta. Toimittuaan ensin opettajana hän oli  Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräinen amanuenssi 1908–1917, nuorempi alikirjastonhoitaja 1918–1919 ja vanhempi alikirjastonhoitaja 1919–1949. Helsingin kaupunginkirjaston amanuenssi Pakarinen oli 1916–1919 ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjaston hoitaja 1928–1938. Pakarinen toimitti muutaman vuoden välein uusina painoksina ilmestynyttä suomalaisen kirjallisuuden bibliografiaa vuoden 1901 kirjallisuudesta alkaen vuoden 1943 kirjallisuuteen asti.
Julkaisuja

Suomalainen kirjallisuus 1901–1905: aakkosellinen ja aineenmukainen ynnä suomentajain luettelo = La littérature finnoise 1901–1905: catalogue alphabétique et systématique avec un index des traducteursi, Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1912, toim. Simo Pakarinen yhdessä muiden kanssa (myös vuosilta 1906–1910, 1911–1915, 1916–1920, 1921–1923, 1924–1926, 1927–1929, 1930–1932, 1936–1938, 1939–1943)
Robert Trujillo

| Robert Trujillo |
| --- | --- |
 Trujillo esiintymässä vuonna 2017
Henkilötiedot
Koko nimi:  Roberto Agustín Miguél Santiago Samuel Trujillo Veracruz
Syntynyt: 23. lokakuuta 1964 (ikä 60) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Stymee 
Aktiivisena:  1989 –
Tyylilajit:  heavy metal, thrash metal, funk metal, hardcore punk, hard rock
Soittimet:  Bassokitara, kitara, laulu
Yhtyeet:  Metallica  Suicidal Tendencies   Infectious Grooves   Black Label Society   Ozzy Osbourne  Trujillo Trio
Levy-yhtiöt:  Warner Bros., Elektra, Megaforce
Aiheesta muualla
www.metallica.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Robert ”Rob” Trujillo (s. 23. lokakuuta 1964 Santa Monica, Yhdysvallat) on metallimusiikkia soittavan Metallica-yhtyeen bassokitaristi ja taustalaulaja. Trujillo liittyi Metallicaan 24. helmikuuta 2003 korvaamaan pois lähteneen Jason Newstedin. Ennen liittymistään Metallicaan Trujillo on soittanut muun muassa Suicidal Tendenciessä, Infectious Groovessa, Black Label Societyssa ja Ozzy Osbournen yhtyeessä. Trujillon koko nimi on Roberto Agustín Miguél Santiago Samuel Trujillo Veracruz.
Liittyminen Metallicaan

Metallican järjestämissä koesoitoissa yhtyeen kolme muuta jäsentä totesivat, että Trujillo kykeni soittamaan edesmenneen basisti Cliff Burtonin aikaisen Metallica-kappaleen ”Battery” sormilla ilman minkäänlaista ”ylisuorittamista”. Yhtye on myös kommentoinut Trujillon sormien olevan ”kuin kolme plektraa”. Kommentit taltioitiin Metallica: Some Kind of Monster -dokumenttielokuvaan.
Tyyli

Robert Trujillon lavaesiintyminen erottuu muiden Metallican jäsenten liikehdinnästä selkeästi. Trujillo pukeutuu väljiin koripallovaatteisiin ja soittaa lähes kyykkyasennossa ja pääasiassa sormilla ilman plektraa. Hänen toinen tavaramerkkinsä on pitää bassoa yhdellä kädellä kiinni ja pyöriä ympäri. Trujillo on myös taitava akustisen kitaran soittaja ja on harjoitellut aikoinaan Metallican kappaleita akustisella kitaralla.
Muuta

Trujillo on meksikolaistaustainen. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Soittimet ja välineet

Ampeg SVT II amplifiers & Ampeg 8x10 speaker cabinets
Mesa Boogie Rectifier amplifiers & Mesa Boogie 4x12 speaker cabinets
Morley Power Wah-pedaalit
Fernandesin bassokitarat
Zonin bassokitarat
Music Manin bassokitarat
Warwickin bassot, myös oma signature -malli.
Dean Markleyn kielet
EMG:n mikrofonit
Dunlop FX & tuotteet
Diskografia > Jerry Cantrell

Degradation Trip (2002)
Degradation Trip Volumes 1 & 2 (2002)
Diskografia > Black Label Society

1919 Eternal (2002)
Diskografia > Infectious Grooves

The Plague That Makes Your Booty Move...It's the Infectious Grooves (1991)
Encino Man Soundtrack (1992)
Sarsippius' Ark (1993)
Groove Family Cyco (1994)
Mas Borracho (1999)
Years Of Cycos (2008)
Funk It Up - Live In France 1995 (2010)
Mad Mad Muir Musical Tour (2011)
Diskografia > Suicidal Tendencies

Controlled by Hatred/Feel Like Shit...Déjà Vu (1989)
Lights...Camera...Revolution! (1990)
The Art of Rebellion (1992)
Still Cyco After All These Years (1993)
Suicidal for Life (1994)
Year of the Cycos (2008)
Mad Mad Muir Musical Tour (2011)
Diskografia > Glenn Tipton

Baptizm of Fire (1997)
Diskografia > Mass Mental?

How To Write Love Songs (1999)
Live in Tokyo (2001)
Diskografia > Ozzy Osbourne

Down to Earth (2001)
Blizzard of Ozz (2002)
Diary of a Madman (reissue) (2002)
Live at Budokan (2002)
Diskografia > Metallica

Some Kind of Monster (2004)
Death Magnetic (2008)
Orgullo, Pasión y Gloria: Tres Noches en la Ciudad de México (2009)
Six Feet Down Under (2010)
The Big 4 Live from Sofia, Bulgaria (2010)
Six Feet Down Under (Part II) (2010)
Live at Grimey's (2010)
Lulu (2011)
Beyond Magnetic (2011)
Quebec Magnetic (2012)
Hardwired...to Self-Destruct (2016)
72 Seasons (2023)
Diskografia > Eri artistit

"The Blackest Box" (2002)
"A Song for Chi" (2009)
Valenti Leppänen

| Valenti Leppänen |
| --- | --- |
Luoja(t):  Väinö Linna
Ensi- esiintyminen:  Täällä Pohjantähden alla -romaanit
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Pentinkulma
Suhteet
Vanhemmat:  Preeti Leppänen Henna Leppänen
Sisarukset:  Aune
Sisarusten lapset:  Valdemar
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valenti Leppänen on Preeti ja Henna Leppäsen poika Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla.
Juoni

Pentinkulman oma räätäli Aadolf Halme, sivistynyt mies ja sosialisti, ottaa Valentin jo nuorella iällä kasvattaakseen, koska Leppäsillä elinolot ovat varsin kehnot. Valentista ei tule räätäliä, mutta ”mestarin”, kuten Halmetta kylällä nimittävät, sivistyneisyys jättää jälkensä Valentiin ja hänestä kehkeytyy runoilija. Hieman varttuneempana Valenti lähtee Amerikkaan, mutta palaa sieltä takaisin Suomen itsenäistymisen aikoihin. Valenti lähtee muiden kylän punaisten kanssa pakomatkalle Venäjälle ennen valkoisten tuloa. Heiveröisenä miehenä häntä ei pakoteta taistelemaan saksalaisia vastaan.
Valenti jää kuitenkin muiden punaisten kanssa valkoisten ja saksalaisten vangiksi ja hänet passitetaan Hennalan vankileirille, jossa hän kuuluu samaan vankiryhmään muiden pentinkulmalaisten Akseli Koskelan, Elias Kankaanpään ja Lauri Kiviojan kanssa. Valentin kunto heikkenee kurjissa leirioloissa nopeasti, hänen puheensa muuttuvat sekaviksi ja lopulta hän kuolee nälkään kesällä 1918. Tiedon Valentin kuolemasta tuo Leppäselle Kiviojan Lauri, joka on vapautettu vankileiriltä ensimmäisenä pentinkulmalaisena.
Pentti Rautalahti

Pentti Olavi Rautalahti (24. tai 25. lokakuuta 1925 Helsinki – 10. lokakuuta 2010 Espoo) oli vuorineuvos ja Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.
Rautalahti valmistui 1949 paperi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän aloitti uransa A. Ahlströmin Karhulan tehtailla, vuodesta 1958 Enso Gutzeitin Summan tehtaan teknillinen johtaja. Hän työskenteli Ruotsissa Svenska Cellulosan yli-insinöörinä mutta palasi 1962 Suomeen Metsäliiton Kirkniemen tehtaan johtajaksi. Metsäliiton Teollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1973. Vuosina 1980–1990 hän oli Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.
Rautalahden ystäväpiiriin kuuluivat muun muassa presidentit Urho Kekkonen ja Mauno Koivisto. Jatkosotaan ja Lapin sotaan osallistunut Rautalahti osallistui sotainvalidien järjestötyöhön haavoituttuaan itse sodassa. Vuorineuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1981.
Dragan Umicevic

| Dragan Umicevic |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1984 (ikä 40) Dubica, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  94 kg
Pelinumero:  84
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–
Aik. seurat:  Södertälje (SEL/Allsv.) Björklöven (Allsv.) Djurgården (SEL) TsSKA Moskova (RSL) Färjestad (SEL) Frölunda (SEL) Malmö (Allsv.) Ässät (SM-liiga) Tappara (SM-liiga) EHC Biel (NLA) Kölner Haie (DEL) Krefeld Pinguine (DEL) EHC Linz (EBEL/ICEHL)
NHL-varaus:  184. varaus, 2003 Edmonton Oilers
Dragan Umicevic (serb. Драган Умичевић, Dragan Umičević; s. 9. lokakuuta 1984 Dubica, Jugoslavia) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Etniseltä taustaltaan Umicevic on Bosnian serbi. Dragan Umicevicin veli Dusan on ammatiltaan urheilujournalisti.
Umicevic aloitti uransa Södertäljen junioreissa, josta hän pääsi kaudella 2001–2002 pelaamaan ensimmäiset pelinsä Elitserienissä. Kolme ensimmäistä ottelua tuottivat yhden syöttöpisteen, ja Umicevic valittiin Ruotsin U18-joukkueeseen.
Vuonna 2003 Edmonton Oilers varasi Umicevicin  NHL:ään kuudennella kierroksella numerolla 184. Hän pelasi myös myöhemmin Ruotsin U19-joukkueessa ja Venäjän superliigassa. Maaotteluita aikuisten tasolla Umicevicilla on kuusi kappaletta. Vuonna 2012 Umicevic ja Ässät solmivat sopimuksen, joka kattoi kymmenen ottelua, joista hän pelasi yhdeksän. Tämän jälkeen hän siirtyi Tapparaan loppukaudeksi.  Kaudeksi 2013–2014 Umicevic palasi Ässiin.
Italian Somalimaa

Italian Somalimaa (ital. Somalia italiana, arab. الصومال الإيطالي‎, aṣ-Ṣūmāl al-’Īṭālī, somaliksi Dhulka Talyaaniga ee Soomaalida) oli Italian siirtomaa Afrikassa, Somalin niemimaalla. Italia miehitti alueen vuonna 1889. Vuonna 1936 juuri sen jälkeen, kun Italia oli toisen Italian–Etiopian sodan seurauksena miehittänyt Etiopian, Somalimaasta tuli osa Italian Itä-Afrikkaa, johon kuuluivat myös Etiopia ja Eritrea.
Vuodesta 1941 lähtien Italian Somalimaa oli brittiläisten joukkojen miehittämä. Brittimiehitys kesti vuoteen 1949, jolloin alue luovutettiin Italialle YK:n huoltohallintoalueena.  1. heinäkuuta 1960 Italia antoi itsenäisyyden Somalimaalle. Heti itsenäistyttyään Somalimaa yhdistyi Brittiläisen Somalimaan kanssa, joka oli saanut Britannialta itsenäisyyden 26. kesäkuuta 1960. Unionista muodostui nykyinen Somalia.
Aksumin valtakunta
Brittiläinen Somalimaa
Italian Somalimaa
Ranskan Somalimaa
Siad Barren diktatuuri
Ogadenin sota
Somalian sisällissota
Somalian sota 2006–
n
k
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian Somalimaa Wikimedia Commonsissa
Veikko Muronen

| Veikko Muronen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. lokakuuta 1927 Viipuri
Kuollut: 13. tammikuuta 2006 (78 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  autotekniikka
Tunnetut työt:  täyden kuorman nostava teli
Veikko Muronen (21. lokakuuta 1927 Viipuri  – 13. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja autonsuunnittelija. Hän toimi työurallaan Vanajan suunnittelu- ja tuotantopäällikkönä, Oy Wiima Ab:n teknisenä johtajana ja ulkomailla joukkoliikenteen konsulttitehtävissä. Hänen merkittävin keksintönsä oli Vanajan kuorma-autoihin suunnittelemansa täyden kuorman nostava teli.
Nuoruus ja yksityiselämä

Veikko Muronen syntyi Viipurissa lokakuussa 1927. Hän valmistui Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1946 ja opiskeli tämän jälkeen Teknillisessä korkeakoulussa konetekniikkaa. Muronen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1953.
Muronen oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta. Vapaa-aikansa hän vietti mielellään mökillään perheensä kanssa. 1960-luvulla Muronen suoritti moottorilentäjän lupakirjan. Muronen kuoli Helsingissä 2006.
Työura

Työuransa Muronen aloitti Valtion teknillinen tutkimuslaitoksella tutkijana ja jatkoi sieltä A. Ahlströmin Varkauden tehtaalle suunnittelijaksi.
Kilpailu kuorma-automarkkinoilla kiristyi 1950-luvulla, sillä pula-aika alkoi olla ohi ja tarjonta kasvaa. Vuonna 1955 hämeenlinnalaisella Vanajan Autotehtaalla haettiin, henkilöä joka osaisi suunnitella hyvän puutavara-auton. Tehtävään valittiin Muronen, joka toimi yrityksessä ensin suunnittelu- ja myöhemmin tuotantopäällikön tehtävissä.
Vanajan merkittävin keksintö esiteltiin 1950-luvun lopulla, Murosen kehittämä täyden kuorman nostava kuorma-auton teli. Keksintö osoittautui täysin ylivertaiseksi kilpailijoiden vastaaviin ratkaisuihin verrattuna. Suunnittelemistaan kuorma-autoista Muronen piti jälkeenpäin merkittävimpänä T6-69/5000+1200-mallia. Autossa oli turboahdettu A.E.C. AVT690 -moottori, 15-nopeuksinen Fuller RTO915 -vaihteisto ja Murosen hydraulinen nostoteli. Autoa pidettiin onnistuneena kokonaisuutena.
Muronen osallistui myös linja-autojen alustojen suunnitteluun. Vuonna 1968 esiteltiin keskimoottorinen malli LK6-69, jossa oli makaava A.E.C. AH 691 -moottori ja jousituksessa niin sanotut rullaavat ilmapalkeet. Auton taka-akselille oli asetettu neljä ilmapaljetta, kun kilpailijoiden vastaavissa ratkaisuissa niitä oli vain kaksi. Rakenteen ansiosta matkustusmukavuus parani huomattavasti.
Vanajan yhdistyi Oy Suomen Autoteollisuus Ab:n kanssa vuonna 1968, ja Sisu otti välittömästi Vanajan nostotelin käyttöön omissa tuotteissaan. Suomen Autoteollisuus yritti tehdä yhteistyötä muiden kuorma-autovalmistajien kanssa markkinoimalla nostoteliä ulkomaisille yrityksille. Hämeenlinnan tehtaalla asennettiin nostotelejä muutamiin Ivecon kuorma-autoihin, mutta sen jälkeen yhteistyö hiipui. Murosen suunnittelema nostoteli oli 2010-luvulla edelleen käytössä Sisun kuorma-autoissa.
Vuonna 1982 Muronen siirtyi linja-autovalmistaja Oy Wiima Ab:n tekniseksi johtajaksi. Sen jälkeen hän toimi kansainvälisissä joukkoliikenteeseen liittyvissä konsultointitehtävissä ennen eläkkeelle jäämistään: vuosina 1982–1987 Muronen toimi ensin portugalilaisen, sen jälkeen saudiarabialaisen ja lopuksi brasilialaisen linja-autotehtaan johtajana. Hän oli lyhyen aikaa projektijohtajana Iisalmessa ja veti kreikkalaisen koritehtaan tuotannon järjestelyä.
Vuosina 1966-70 tuotannossa ollut Vanaja T6-69 eli ”Muros-Vanaja”. Muronen muotoili auton hytin yhdessä vaimonsa Ullan kanssa ja lopputulosta pidettiin aikanaan onnistuneena.
Kalle Ylöstalo

| Kalle Ylöstalo |
| --- | --- |
Luoja(t):  Väinö Linna
Ensi- esiintyminen:  Täällä Pohjantähden alla -romaanit
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Pentinkulma
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalle Ylöstalo on kuvitteellinen punakaartin komppanianpäällikkö Väinö Linnan romaanissa Täällä Pohjantähden alla.
Juoni

Sisällissodan aikana Ylöstalo toimii Urjalan punakaartin komppanianpäällikkönä. Hän osallistuu Ikaalisten rintaman taisteluihin, kunnes saa vapautuksen tehtävistään ja seuraajaksi valitaan Akseli Koskela. Sodan jälkeen Ylöstalo saa valkoisten kenttäoikeudessa kuolemantuomion ja teloitetaan. Hänen veljenpoikansa kaatuu talvisodassa.
Al-Waqidi

Islamilainen kuva vuodelta 1250 esittää muslimin ja ristiretkeilijän kaksintaistelua. Al-Waqidin kirjoittamaksi oletettiin pitkään Syyrian valtauksesta kertovaa teosta Futuh al-Shaam. Nykyisin katsotaan, että se on peräisin ristiretkien ajoilta.
Abu Abdullah Muhammad ibn Omar ibn Waqid al-Aslami (arab. أبو عبد الله محمد بن عمر بن واقد الاسلمي‎, ’Abū ‘Abd Allāh Muḥammad ibn ‘Umar ibn Wāqid al-Aslāmō; n. 747 – n. 822) eli al-Waqidi (arab. الواقدي‎, al-Wāqidī) oli varhainen muslimihistorioitsija, joka tunnetaan erityisesti profeetta Muhammedin sotaretkien kuvaajana.
Teokset

Al-Waqidi tunnetaan parhaiten hänen ainoasta kokonaan säilyneestä teoksestaan Kirja historiasta ja sotaretkistä (Kitab al-Tarikh wa al-Maghazi). Teos perustuu Ibn Ishaqin tekemään Muhammed-elämäkertaan Sirat Rasul Allah, mutta on sitä yksityiskohtaisempi sotaretkien kuvauksessa. Julius Wellhausen käänsi teoksen lyhentäen saksaksi vuonna 1882.
Al-Waqidin sihteeri Ibn Sa'd on kirjoittanut laajan teoksen Suuret sukupolvet, joka sisältää tuhansia pienoiselämäkertoja. Katsotaan, että teos on alun perin al-Waqidin käsialaa, mutta Ibn Sa'd on muokannut ja laajentanut sitä. Al-Tabari lainaa molempia lähteitä, joten al-Waqidin alkuteos oli vielä hänen käytössään 900-luvun alussa.
Pitkään luultiin, että al-Waqidi olisi kirjoittanut Syyrian valloituksesta kertovan teoksen Futuh al-Shaam. Kirja on kuitenkin ilmeisesti tehty vasta ristiretkien aikaan 1100-luvulla. Nykyään sen tekijäksi ilmoitetaan "Pseudo-Waqidi".