stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meng Jiangnü
Tarina > Tarinan varhaiset muodot

Meng Jiangnü esiintyy ensimmäisen kerran teoksessa Zuozhuan, jossa hänet kuvaillaan Qi-dynastian kevättä ja syksyä-kaudella eläneen kenraali Qi Liangin vaimona. Tarinassa Qi Liangin kuoltua taistelussa tämän markiisi tuo osanottonsa Meng Jiangnülle tavattuaan tämän kaupungilla. Tämä kuitenkin nuhtelee markiisia osanottojen kertomisesta moukkamaisesti. Näinpä markiisi matkustaa Qi Liangin kotiseudulle osoittaakseen osanottonsa parempaan tapaan. Tarinan tarkoituksena lienee ollut tähdentää Meng Jiangnün soveliaisuutta. Tarina mainitaan myös muissa kongfutselaisissa klassikoissa, kuten Lijissä ja Mengzissä.
Han-dynastian aikana tarina muuttui ja sen pääaiheeksi nousi Meng Jiangnün soveliaisuuden sijaan tämän suru miehensä kohtalosta. Liu Xiang keskittyy kirjoittamassaan biografiassa tämän suruun ja lisää Jiangnün surmanneen itsensä leskeksi tultuaan. Hänen tarinassaan Jiangnün jää kuolleen miehensä ruumiin luo kaupungin muurin laidalla ja suri tätä kymmenen päivää, mikä johti muurin murtumiseen. Tarina jatkuu sillä, että näin miehensä menettäneenä ja ilman vanhempia tai lapsia Jiangnü hukuttautuu Zijiangin jokeen.
Tarina > Tarina nykymuodossaan

Tarina muuttui edelleen Tang-dynastian aikana suurin piirtein nykyiseen muotoonsa. Japanissa kahden osittain säilyneen kertomuksen mukaan Jiangnü elikin 200-luvulla eaa. alkuperäisen 500-luvun sijaan. Myös alkuperäinen kaupungin muuri muuttuu Kiinan muuriksi. Kiinan muuri rakennettiin Qin-dynastian ensimmäisen keisarin valtakaudella 221–210 eaa., mikä selittänee tarpeen vaihtaa Jiangnün elinaikaa. Näissä kahdessa säilyneessä tarinassa kertomus on peruspiirteiltään samanlainen.
Aikaisempien tarinoiden Qi Liang muuttuu kenraalista tavalliseksi kansalaiseksi. Hänet viedään monien muiden tavoin rakentamaan Kiinan muuria, mutta raskaan työn takia hän pakenee ja piiloutuu paikallisen ylimystön jäsenen puutarhaan. Siellä hän tapaa tämän lammikossa kylpevän tyttären, joka pyytää häntä naimisiin kanssaan. Liang ei aluksi suostu miehen alhaisen syntyperän ja karkumatkan takia, mutta Jiangnü taivuttelee tämän vetoamalla siihen, että tämä on nähnyt hänet alasti, eikä näin sovi tapahtua kuin yhden miehen kanssa. Naimisiin mentyään Liang palaa Kiinan muurille, jossa hänen paostaan suuttunut työnjohtaja pieksee hänet kuoliaaksi. Sitten Liangin ruumis muurataan muuriin. Tästä kuultuaan Jiangnü saapuu muurille, jossa hän suree ja aikaisempien tarinoiden mukaisesti muuri lopulta murtuu tämän seurauksena paljastaen hänen miehensä luut, jotka hän sitten hautaa.
Merenjumalien keskusteluja

| Merenjumalien keskusteluja> Ἐνάλιοι Διάλογοι.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Lukianos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  satiiri
Julkaistu:  100-luku
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Merenjumalien keskusteluja (m.kreik. Ἐνάλιοι Διάλογοι, Enalioi dialogoi; lat. Dialogi Marini) on joukko Lukianoksen kirjoittamia dialogeja kreikkalaisen mytologian merenjumalien välillä.
Lukianoksen jumalien keskusteluja kuvaavat dialogit, toisin sanoen Merenjumalien keskusteluja ja Jumalien keskusteluja, ovat hänen varhaisimpia teoksiaan. Ne on kirjoitettu noin vuonna 158.
Keskusteluja on yhteensä viisitoista. Niihin kuuluvat dialogit seuraavien tahojen välillä:
| --- | --- |
 I. Doris ja Galatea II. Kykloopit ja Poseidon III. Poseidon ja Alfeios IV. Menelaos ja Proteus V. Poseidon ja delfiinit VI. Poseidon; Amfitrite ja muut nereidit VII. Panopeia ja Galene VIII. Triton, Poseidon ja Amymone:  IX. Iris ja Poseidon X. Ksanthos ja meri XI. Etelätuuli ja Länsituuli XII. Doris ja Thetis XIII. Enipeus ja Poseidon XIV. Triton, Ifianassa, Doris ja nereidit XV. Länsituuli ja Etelätuuli
Aiheesta muualla

Lucian: Dialogues of the Sea-gods (englanniksi)
Furio Meniconi

Furio Meniconi
Furio Meniconi (22. helmikuuta 1924 Rooma – 12. joulukuuta 1981 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Elokuvaperheeseen syntyneen Meniconi teki ensimmäisen roolinsa Riccardo Fredan elokuvassa Il figlio di d'Artagnan vuonna 1950. Pitkä ja roteva mies näytteli sivuosia lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista merirosvoseikkailuihin ja spagettiwesterneihin. Hän käytti myös taiteilijanimeä Men Fury.
Elokuvia

Goliat ja barbaarit, 1959
Kartago liekeissä, 1960
Il gigante di Metropolis, 1961
Vulcano, figlio di Giove, 1962
Le sette fatiche di Alì Babà, 1962
I predoni della steppa, 1964
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Furio Meniconi (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Italia  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet
Memfites

| Memfites> Μεμφίτης𓈠 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Memfites
Koordinaatit:  29°45′0″N, 31°15′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti (Keski-Egypti)
Numero:  1. (L01)
Pääkaupunki:  Memfis
Pinta-ala:  281 km²
Aiheesta muualla
  Memfites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Memfites (m.kreik. Μεμφίτης νομός, Memfitēs nomos), egyptiläisittäin Inbu-hedj (egypt. 𓈠, Jnbw-ḥḏ), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen ensimmäinen nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Valkea muuri”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Inebu-hedju, In(e)bu-hedj ja Aneb-Hetch. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L01.
Maantiede

Memfiteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen ensimmäinen eli eteläisin nomos Niilin yläjuoksulta laskien ja sijaitsi Ylä-Egyptin vastaisella rajalla. Se luettiin joskus kuuluvaksi erilliseen Keski-Egyptiin eli Heptanomiihin Ylä-Egyptin pohjoisosan ohella. Nomoksen alue ulottui Afroditopoliista Memfiiseen noin 45 kilometrin matkan Niilin vartta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsivat Ylä-Egyptin Arsinoiteen nomos (U21) ja Afroditopoliteen nomos (U22) ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin lännestä itään Letopoliteen nomos (U2), Athribiteen nomos (U10) ja Heliopoliteen nomos (U13).
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Memfis eli egyptiläisittäin Inebhedj/Mennefer (nyk. Mit Rahina). Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu 102 003 aruraa (auranalaa) eli noin 281 neliökilometriä.
Historia

Memfiteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L01, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Memfis toimi välillä koko Egyptin pääkaupunkina ja faaraoiden asuinpaikkana. Se samoin kuin koko Memfiteen nomos nousi kukoistukseen Theban taannuttua valtakunnan keskuksena, ja taantui vuorostaan Aleksandrian noustua.
Nomos tunnetaan Ptolemaios II Filadelfoksen aikaisesta tuloverotusta käsittelevästä papyruksesta (Papyrus Revenue Laws, Rev. pap.). Antiikin ajan kirjailijoista nomoksen mainitsevat Strabon, Plinius vanhempi ja Klaudios Ptolemaios. Se tunnetaan myös nomoksen lyömistä roomalaisaikaisista rahoista.
Nomoksen pääjumalia olivat Ptah, tämän kumppani Sekhmet, heidän lapsensa Nefertem sekä Hathor. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy ”Horus Inebhedjin edessä”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Memfites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Kalevi Pulkkinen

Veikko Aarre Kalevi Pulkkinen (12. lokakuuta 1923 Sonkajärvi – 18. syyskuuta 1990) oli suomalainen Satakunnan Kansa -lehden päätoimittaja.
Pulkkisen vanhemmat olivat liikeapulainen Vilho Pulkkinen ja Heta Juliana Kainulainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1946. Pulkkinen oli Satakunnan Kansa -lehdessä toimittajana 1948–1960 ja päätoimittajana 1960–1981. Hän oli Satakunnan sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana 1959–1960.
Pukerua Bay

Pukerua Bay rannikolta pohjoisen suunnasta nähtynä.
Pukerua Bay on pieni merenrantakylä Kapiti-rannikolla Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Hallinnollisesti se on pohjoisin Poriruan kaupunginosista ja käytännössä 30 kilometriä etelämpänä sijaitsevan Wellingtonin esikaupunki. Vuonna 2006 kylässä oli 1 722 asukasta. Pukerua Bayn kautta kulkee rautatie Wellingtonista Aucklandiin. Rautatien rakentamisen vuonna 1886 jälkeen Pukerua Bayhin pääsi helposti junalla, mutta kunnollinen tieyhteys rakennettiin vasta 1940. Asukasluku alkoi kasvaa 1950-luvulta lähtien.
Taru sormusten herrasta -elokuvien ohjaajana kuuluisuuteen noussut Peter Jackson syntyi ja vietti nuoruutensa Pukerua Bayssä. Siellä kuvattiin myös hänen ensimmäinen elokuvansa, Bad Taste.
Maorin kielen sanat puke rua tarkoittavat ”kahta kukkulaa”, mutta ei ole selvää mihin kukkuloihin nimi viittaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pukerua Bay Wikimedia Commonsissa
Pukerua Bayn viralliset sivut
Reima Pullinen

Reima Pullinen (s. 11. kesäkuuta 1957 Pirkkala) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1977–1988 ja voitti yhden suomenmestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kahdeksan maaottelua.
Pullinen aloitti SM-liigauransa Tampereen KooVee:ssa vuosina 1977–1979. Seuraavaksi hän pelasi 2,5 vuotta Turun Palloseurassa ja siirtyi kesken kauden 1981–1982 Tampereen Ilvekseen, jossa hän lopetti liigauransa kauden 1987–1988 jälkeen. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa yhteensä 355 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 88 + 71 = 159 ja jäähymääränsä 77 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 29 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, antoi viisi maalisyöttöä ja istui jäähyllä kuusi minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Ilveksessä vuonna 1985 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.
Pelaamissaan kahdeksassa maaottelussa Pullinen teki yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön.
Merenjumalan poika

| Merenjumalan poika> The Son of Neptune |
| --- | --- |
 Kirjan suomalainen kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Rick Riordan
Kansitaiteilija:  John Rocco
Kieli:  englanti
Genre:  fantasiakirjallisuus, nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2011
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  978-951-1-26083-7
Sarja: Olympoksen sankarit
Edeltävä:  Eksynyt sankari
Seuraava:  Athenen merkki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Merenjumalan poika (engl. The Son of Neptune) on Rick Riordanin kirjoittama fantasiakirja, joka perustuu kreikkalaiseen ja roomalaiseen mytologiaan. Se on toinen kirja Olympoksen sankarit -kirjasarjassa. Suomeksi kirja on julkaistu Otavan kustantamana ja Ilkka Rekiaron kääntämänä vuonna 2012.
Kirja kertoo muistinsa menettäneestä Percy Jacksonista ja hänen uusista ystävistään Hazel Levesquesta ja Frank Zhangista heidän matkatessaan Alaskaan pysäyttämään Gaian suunnitelmat ja vapauttamaan kuoleman jumala Thanatos.
Merenjumalan poika julkaistiin ensimmäisenä kovakantisena 4. lokakuuta 2011 Disney-Hyperionin toimesta John Roccon suunnittelemalla kannella. Teos on sen jälkeen julkaistu taskukirjana, äänikirjana ja e-kirjana ja se on käännetty 37:lle kielelle mukaan lukien suomeksi.
Aiheesta muualla

Risingshadow.fi
Vesa Pulliainen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 8. toukokuuta 1957
Syntymäpaikka: Mikkeli, Suomi
Kuolinaika: 21. helmikuuta 2010 (52 vuotta)
Kuolinpaikka: Mikkeli, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1973–1978 | MiPK | 119 | (4) |
| 1979–1982 | TPS | 91 | (7) |
| 1983–1986 | TuTo | – | (10) |
| Yhteensä | Yhteensä | 210 | (11) |
Maajoukkue
| 1973–1974 | Suomi U17 | 10 | (0) |
| 1973–1975 | Suomi U18 | 17 | (0) |
| 1975–1977 | Suomi U21 | 13 | (0) |
| 1980 | Suomi | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vesa Tauno Tapio Pulliainen (8. toukokuuta 1957 Mikkeli – 21. helmikuuta 2010 Mikkeli) oli suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaaja Pulliainen edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa 1980. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Pulliainen edusti SM-sarjassa Mikkelin Pallo-Kissoja vuosina 1974–1977 ja Turun Palloseuraa 1978–1982. Hän pelasi myös jääkiekkoa I-divisioonassa Mikkelin Jukurien joukkueessa.
Pukra

Pukra (ven. Бугры́, Bugry) on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee heti Pietarin kaupungin rajan pohjoispuolella Pietarin kehätien läheisyydessä. Taajamassa on asukkaita 4 600 ja kunnassa 6 100 henkeä (vuonna 2007).
Pukran huvila-asutus on syntynyt 1800–1900-lukujen vaihteessa. Nimi perustuu maastoa kuvaavaan venäjän sanaan bugry (”kummut, mäet”). Taajamassa toimii Pukran maatalousyritys, Scandic Constructionin talotehdas ja Mega-Parnasin kauppakeskus. Rakenteilla on Euroopan suurimmaksi sanottu ostos- ja vapaa-ajan keskus Nevski Kolizei. Suunnitteilla on myös kolme suurta automyymälää.
Kunnan hallinnollinen keskus on Pukran taajama. Lisäksi siihen kuuluu 7 kylää: Enkkola (ven. Энколово, Enkolovo), Korpiselkä, Mistola (ven. Мистолово, Mistolovo), Mäntysaari ven. Мендсары, Mendsary), Poroskylä (ven. Порошкино, Poroškino), Savotškino (ven. Савочкино) ja Särky (ven. Сярьги, Sjargi). Ennen toista maailmansotaa seudulla asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Haapakankaan ja Toksovan luterilaisiin seurakuntiin.
Pukrasta on linja-autoyhteys Pietariin, Toksovaan ja Jukkiin. Kunnan alueella sijaitsee laskettelukeskus Ohta-Park.
Kunnan ja samalla myös kunnanhallinnon päämies on Gennadi Šorohov.
Aiheesta muualla

Pukran kunta Seuloskoin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pulituuri

Puisen pöydän puleerausta
Pulituuri (tai polituuri < ruots. polityr < lat. politura 'kiilto') tai puusepänlakka on yleisnimike pintakäsittelyn viimeistelyyn käytetyille kiillotusnesteille. Tunnetuin merkitys pulituurille on niin sanotussa ranskalaisessa kiillotuksessa käytetty spriipohjainen sellakkaliuos.
Rappioalkoholistit tapasivat erottaa liuoksesta sellakan käyttääkseen spriitä päihteenä. Pulituuriin liuotettiin suolaa, pulloa ravistettiin, ja näin lakka putosi sakkana pohjalle, jättäen juomakelpoisen pirtun pintaan. Sellakan spriistä erotteluun käytettiin myöhemmin myös hiilihapotettuja virvoitusjuomia. Tästä tavasta sai alkunsa nimitys ”puliukko”, vaikka pulituurin käyttö olikin muihin korvikealkoholeihin verrattuna vähäistä.
Puleeraus

Pulituurilla kiillottamisesta käytetään nimitystä puleeraus. Puleeraus tehdään eri lakkatyypeille erilaisilla liuoksilla, mutta muuten työtavat ovat yhteneväiset. Yleensä puleeraus tehdään entisöintityön päätteeksi nitroselluloosalakoille, joita on käytetty varsinkin 1920–1940-luvun kalusteissa. Tätäkin vanhemmissa kalusteissa käytetyille sellakkapinnoille tehtävä puleeraus tunnetaan nimellä ranskalainen kiillotus. Alkydi-, uretaani-, uretaanialkydi- ja muut lakat puleerataan yleensä hiomatahnalla, jolloin hionnan voi jättää väliin. Puleerauksen aluksi valmis lakkapinta vesihiotaan noin 600–1000-lukuisella vesihiomapaperilla kauttaaltaan. Puleerauksessa käytetään työvälineenä tolloa, joka on nukkaamattomasta puuvillakankaasta ja vanusta tai strasselista tehty nyytti. Nyytti kastellaan pulituuriin ja puristetaan kuivaksi kangasta tai paperia vasten. Pinta sivellään nihkeällä tollolla tarpeen vaatiessa tolloa kastellen. Tollo saa kulkea yhdestä kohdasta vain kerran, eikä saa pysähtyä työn aikana. Tollo tuodaan pintaan pinnan päädystä tai vinosti reunaa myöten kevyesti pintaa sivellen. Puleeraustyö on tarkkaa käsityötä, jossa puleerattava lakkapinta pilaantuu helposti, jos tollo pysähtyy puleerattavalla pinnalla tai kulkee juuri pulituuriin kastuneen pinnan yli.
Melonta kesäolympialaisissa 1972

Vuoden 1972 kesäolympialaisten melontakilpailuissa miehet kilpailivat ratamelonnassa viidessä ja koskimelonnassa kolmessa luokassa. Naiset kilpailivat ratamelonnassa kahdessa ja koskimelonnassa yhdessä luokassa.
Mitalistit > Ratamelonta > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Luokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kajakkiyksikkö, 1 000 metriä |  Aleksandr Šaparenko |  Rolf Peterson |  Géza Csapó |
| Kajakkikaksikko, 1 000 metriä |  Mikalai Harbatšou ja Viktor Kratasjuk |  József Deme ja János Rátkai |  Władysław Szuszkiewicz ja Rafał Piszcz |
| Kajakkinelonen, 1 000 metriä |  Juri Filatov, Juri Stetšenko,       Vladimir Morozov ja Valeri Didenko |  Aurel Vernescu, Mihai Zafiu,       Roman Vartolomeu ja Afanasie Sciotnic |  Egil Søby, Steinar Amundsen,       Tore Berger ja Jan Johansen |
| Kanadalaisyksikkö, 1 000 metriä |  Ivan Patzaichin |  Tamás Wichmann |  Detlef Lewe |
| Kanadalaiskaksikko, 1 000 metriä |  Vladislavas Česiunas ja Juri Lobanov |  Ivan Patzaichin ja Serghei Covaliov |  Fedja Damjanov ja Ivan Burtšin |
Mitalistit > Ratamelonta > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Luokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kajakkiyksikkö, 500 metriä |  Julija Rjabtšinskaja |  Mieke Jaapies |  Anna Pfeffer |
| Kajakkikaksikko, 500 metriä |  Ljudmila Pinajeva ja Jekaterina Kuryško |  Ilse Kaschube ja Petra Grabowski |  Maria Nichiforov ja Viorica Dumitru |
Mitalistit > Koskimelonta

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Luokka | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Miesten kajakkiyksikkö |  Siegbert Horn |  Norbert Sattler |  Harald Gimpel |
| Miesten kanadalaisyksikkö |  Reinhard Eiben |  Reinhold Kauder |  Jamie McEwan |
| Miesten kanadalaiskaksikko |  Walter Hofmann ja Rolf-Dieter Amend |  Hans-Otto Schumacher ja Willi Baues |  Jean-Louis Olry ja Jean-Claude Olry |
| Naisten kajakkiyksikkö |  Angelika Bahmann |  Gisela Grothaus |  Magdalena Wunderlich |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 6 | 0 | 0 | 6 |
| 2 |  Itä-Saksa | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 3 |  Romania | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 4 |  Länsi-Saksa | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 5 |  Unkari | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 6 |  Alankomaat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 |  Itävalta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 |  Bulgaria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9 |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9 |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9 |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9 |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |
Melvin

| Melvin |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  14. kesäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Melvyn
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  germaaninen tai kelttiläinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Melvin on pääasiassa englanninkielisissä maissa esiintyvä miehen etunimi, joka Skotlannissa esiintyy myös sukunimenä.
Suomessa nimi Melvin on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 345 henkilölle, joista noin puolet on syntynyt 2010-luvulla. Vuodesta 2015 lähtien Melvinin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 14. kesäkuuta.
Nimen alkuperä

Alkuperältään Melvin on mies­puolinen vastine naisen­nimille Malvina, joka esiintyy myös muodossa Melvina,, Saksassa myös Malwine. Nimen Malvina alku­perästä on useita selityksiä. Sen on arveltu johtuvan muinais­germaanisista sanoista mahal ja wini, jolloin se merkitsisi oikeuden ystävää.  Toisen selityksen mukaan nimi on alkujaan kelttiläinen ja perustuu gaelin kielen sanaan maolmhin, joka merkitsee sileää otsaa tai pehmeää lunta.
Tunnettuja Melvinejä > Melvin sukunimenä

Leland Melvin (s. 1964), yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti
Rachel Melvin (s. 1985), yhdysvaltalainen näyttelijä
Tunnettuja Melvinejä > Melvin etunimenä

Melvin Burgess (s. 1954), brittiläinen nuortenkirjailija
Melvin Calvin (1911–1997), yhdysvaltalainen kemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
Melvin Foster (s. 1971), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
Melvin Frank (1913–1988), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Melvin Glover, Melle Mel (s. 1961), yhdysvaltalainen hip hop -artisti
Melvin Hanka, yhdysvaltalainen uskonnollinen johtaja, auneslaisuudesta eronneen hankalaisuuden perustaja
Melvin Jones (1879–1961), yhdysvaltalainen liikemies, lionsklubin perustaja
Melvin Laird (1922–2016), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja ministeri
Melvin ”Mell” Lazarus (1927–2016), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
Melvin Manhoef (s. 1976), alankomaalainen vapaaottelija ja potkunyrkkeilijä
Melvin Morse, yhdysvaltalainen lastenlääkäri ja neurotieteilijä
Melvin Patton (1924–2014), yhdysvaltalainen pika- ja viestijuoksija ja olympiavoittaja
Melvin Purvis (1903–1960), yhdysvaltalainen FBI-agentti
Melvin Schwartz (1932–2006), yhdysvaltalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Melvin Sheppard (1883–1942), yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja
Melvin Small (s. 1939), yhdysvaltalainen historioitsija
Melvin Steinberg (s. 1933), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
Melvin Alvah Traylor junior (1915–2008), yhdysvaltalainen lintutieteilijä
Tunnettuja Melvinejä > Kuvitteellisia Melvinejä

Melvin Dummard, huoltoasemanomistaja elokuvassa Puhtaana käteen (Melvin and Howard)
Melvin Potter, Gladiaattori, parannuksen tehnyt superroisto Marvel Comicsin sarjakuvissa
Melvin Van Horne, Sideshow Mel, piirroshahmo tv-sarjassa Simpsonit