stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poi

Poi-kulho
Poi on havaijinkielinen sana, joka tarkoittaa polynesialaista perusruokaa, joka valmistetaan taaro-kasvin (havaijiksi kalo) mukulasta. Poi valmistetaan muhentamalla keitetty tai höyrytetty mukula hyvin sakeaksi nesteeksi. Muhentamisen aikana siihen lisätään vettä ja vielä juuri ennen syömistä, jotta sille saadaan haluttu koostumus, joka voi olla nestemäinen tai taikinamainen (sitä voidaan sanoa kahden sormen tai kolmen sormen poiksi sen mukaan, montako sormea koostumuksesta riippuen tarvitaan sitä syödessä).
Taarosta valmistettua poi-ruokaa ei pidä sekoittaa seuraaviin:
Samoalainen poi, joka on puuromainen jälkiruoka. Se valmistetaan soseuttamalla kypsiä banaaneja, joihin sekoitetaan kylmää vettä tai nykyään myös jäätä.
Tahitilainen po'e. Se on makea, vanukasmainen ruokalaji, jonka valmistusaineet ovat banaani, papaija tai mango, jota paistetaan kakuksi, jota syödään kookoskerman kanssa.
Perinteistä poin valmistusta.
Poita käytetään myös maidon korvikkeena maitoallergisille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Poin historia (englanniksi)
"Powered By Poi" (Arkistoitu – Internet Archive), Maui No Ka 'Oi Magazine, Vol.11 No.4 (July 2007).
"Kipahulu Kitchen" Article about community commercial kitchen in Kipahulu, Maui, where poi is made. Maui No Ka 'Oi Magazine, Vol.10 No.2 (April 2006) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Poi (food)
Käännös suomeksi
Engelsin paussi

Engelsin paussiksi kutsutaan teollisen vallankumouksen aikaista ajanjaksoa, jolloin suuren teknologisen murroksen takia ison joukon toimeentulo heikentyi, ennen kuin yhteiskunta pidemmällä aikavälillä alkoi vaurastua. Termin on kehittänyt taloushistorioitsija Robert C. Allen, joka kytkee ajatuksen vuosien 1760–1913 Britanniaan. Britanniassa 1800-luvun ensimmäisen puoliskon ajan palkkakehitys polki paikoillaan samalla kun työntekijäkohtainen tuottavuus kuitenkin kasvoi. 1800-luvun puolivälin jälkeen reaalipalkat alkoivat kasvaa samassa suhteessa tuottavuuden kanssa.
Engelsin paussi 2000-luvulla

Teollinen vallankumous oli 1800-luvulla kokonaisvaltainen yhteiskunnallinen muutos, joka koski niin teknologiaa, kulttuuria, sosiaalisia rakenteita kuin talouttakin. Teollistumisen aiheuttamien muutosten takia yhteiskunnan toimintaperiaatteet oli suunniteltava uudelleen. On esitetty, että samankaltainen murros on nyt käynnissä teollistuneissa länsimaissa, joissa digitalisaatio ja robotisaatio muuttavat yhteiskuntaa. Länsimaissa, erityisesti Yhdysvalloissa ja Britanniassa, 2010-luvun voi nähdä alkuna samankaltaiselle ”paussille”, jossa työntekijöiden asema ja nykyisenkaltaisten järjestelmien kyky ylläpitää yhteiskunnan kehitystä ainakin tilapäisesti heikkenevät.
Esimerkiksi ajatushautomo Demos Helsinki on kirjoittanut, että talouden lisäksi koko yhteiskunta muuttaa tällä hetkellä muotoaan, aivan kuten teollisessa vallankumouksessa. Teollistumisen aikana tuottavuus alkoi kasvaa, kun yhteiskunnan ja liiketoiminnan peruspilarit suunniteltiin uusien toimintatapojen mukaisesti. Siitä alkoi lopulta ennennäkemätön vaurastumisen kausi. Samalla syntyi kaksi uutta yhteiskuntaluokkaa: työväenluokka, jonka elinolojen parantamisen ympärillä pyöri merkittävä osa 1900-luvun politiikasta, sekä keskiluokka, jonka laajeneminen oli yksi teollistumisen laukaiseman vaurastumisen ja poliittisten reformien tärkeimmistä tuloksista. Samoin nykymuotoisen puoluekentän ja kaupunkisuunnittelun synnyn voi sijoittaa teollistumisen alkuun. On mahdollista, että digitalisoituminen ja robotisaatio ovat käynnistäneet teolliseen vallankumoukseen verrattavan, vuosikymmeniä kestävän murroskauden, jonka aikana yhteiskunnan perusrakenteet järkkyvät, toimeentulon muodot muuttuvat ja vaurautta jaetaan radikaalisti uudelleen.
Ensimmäisen Engelsin paussin aikaan isoja muutoksia tapahtui esimerkiksi sosiaaiturvajärjestelmässä, puoluejärjestelmässä, peruskoulussa, kaupunkisuunnittelussa, joukkoliikenteessä ja monilla muilla yhteiskunnan osa-alueilla, jotta yhteiskunta pystyi vastaamaan teollisuuden aiheuttamaan murrokseen.
Engelsin paussi -termin kehittäjä Allen on myös pohtinut yhtymäkohtia 1800-luvun teollistumisen ja nykypäivän välillä. Hän ei kuitenkaan suoraan käytä pohdinnoissaan Engelsin paussi -termiä.
Samankaltaiseen ilmiöön ovat viitanneet myös Erik Brynjolfsson ja Andrew McAfee käsitteellään ”The Second machine age”. Termi viittaa siihen, että ihmisten tulotaso ei kasva, vaikka teknologia kehittyy ja mahdollistaa tehokkaamman tuotannon.
Portfolioteoria

Portfolioteoria tai moderni portfolioteoria (engl. Modern portfolio theory) on rahoituksen teoria, jonka keskeinen idea on pienentää sijoitussalkkuun eli portfolioon sisältyvää riskiä hajauttamalla varallisuus erilaisiin sijoituskohteisiin, kuten esimerkiksi osakkeisiin, joukkolainoihin tai kiinteistöihin. Riskiä voi edelleen hajauttaa valitsemalla kussakin sijoituskohteessa portfolioonsa useampia erilaisia arvopapereita, esimerkiksi jakamalla varallisuutta useamman eri osakkeen kesken. Vaikka hajauttamisen ja riskien minimoinnin onkin tiedetty olevan yksi sijoitustoiminnan kulmakivistä niin kauan kuin sijoittamista on harrastettu, vasta Harry Markowitzin (1952) akateeminen tutkimus loi matemaattisen perustan portfolioteorialle. Portfolioteorian ydinajatus on riskin hajauttaminen, eli riskien minimointi valitsemalla salkkuun investointeja, joiden tuotot korreloivat keskenään mahdollisimman vähän tai eivät lainkaan. Sijoitussalkkuun eli portfolioon kuuluvien osakkeiden keskinäinen alhainen korrelaatio takaa sen, ettei koko salkun arvo heikkene, vaikka muutamien osakkeiden arvo sukeltaisikin.  Harry Markowitz sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1990 työstään portfolioteorian parissa.
Hajauttaminen

Hajauttamisen perusperiaate on, ”ettei kannata laittaa kaikkia munia samaan koriin”. Vielä vuosisadanselvennä alussa oli hyvinkin tavallista sijoittaa parhaiten tuottaviin sijoituksiin ja hajauttaa sijoittamalla eri kohteisiin, kuitenkin niin että kaikissa oli korkea tuotto-odotus. Harry Markowitz kirjoitti artikkelissaan vuonna 1952, ettei kannata ostaa eri yhtiöiden rautatieosakkeita vaan sijoittaa osan rautatiehen, osa hyödykkeisiin, kaivososakkeisiin ja erilaisiin tuotantosijoituksiin. Vasta tällaisessa hajauttamisessa kaikki munat eivät ole samassa korissa.
Tehokas rintama

Harry Markowitzin (1952) portfolioteorian avulla sijoittaja voi muodostaa salkun, joka optimoi tai maksimoi odotetun tuoton perustuen markkinariskiin, olettaen että korkeampi riski tuottaa korkeampia odotettuja tuottoja. Teorian mukaan on mahdollista laatia tehokas rintama tai tehokas rajapinta (engl. Efficient frontier) optimaalisesta portfoliosta, joka tarjoaa maksimaalisen odotetun tuoton. Sijoittajat valitsevatkin portfolioteorian oppien mukaisesti joko saman riskin sisältävistä salkuista sen jolla on korkeampi tuotto-odotus, tai yhtä suuren tuoton omaavista salkuista sen missä on alhaisempi riskitaso. Tehokkaan rajapinnan muodostumista on havainnollistettu oheisessa kuvassa (ks. Kuvio 1), joka syntyy kun yhdistämme ensin kaikki mahdolliset kahden osakkeen salkut, kolmen osakkeen salkut, neljän osakkeen salkut ja niin edelleen. Näille kaikille salkuille lasketaan keskihajonnat ja odotetut tuotot yksittäisten arvopapereiden suhteellisella osuudella painotettuna keskiarvona. Kuviossa 1 vaakasuuntaisella X-akselilla mitataan keskihajontaa eli sijoituksen sisältämää riskiä, kun taas pystysuuntaisella y-akselilla mitataan sijoituksen odotettua tuottoa. Kuten voimme kuviosta huomata, sijoitettavan varallisuuden hajauttaminen useamman eri kohteen kesken pienentää tuoton keskihajontaa siirryttäessä pitkin tehokasta rintamaa kohti tangenttiportfolion punaista pistettä. Voimme myös havaita miten tehokkaan rintaman alapuolelle jäävät yksittäiset sijoituskohteet eivät ole optimaalisia, koska ne eivät sijaitse kaarevalla tehokkaalla rajapinnalla. Nämä sijoituskohteet tarjoavatkin huonomman tuoton samalla riskillä, tai korkeamman riskitason samalla tuotolla verrattaessa kaarevan tehokkaan rajapinnan sijoitussalkkuihin. Tämä havainto tehokkaasta rajapinnasta on Markowitzin (1952) portfolioteorian yksi keskeisimpiä löydöksiä, ja jokainen rationaalinen voittoa maksivoiva sijoittaja haluaakin siirtyä ylös ja vasemmalle kohti tehokasta rintamaa sijoituspäätöksissään. Tehokkaan rintaman tieteellinen diskurssi on myös ollut keskeisessä roolissa yksittäisten arvopapereiden hinnoittelumallin syntymisessä (ks. Capital Asset Pricing -malli).
Kuvio 1. Tehokkaan rintaman visuaalinen mallikuva
Odotettu tuotto salkulle lasketaan punnitsemalla summan yksittäisten sijoitusten odotetusta tuotosta. Riski taas lasketaan yksittäisten sijoitusten variansseista ja jokaisen sijoitusparin korrelaatioista.
Tehokas rintama > Matemaattinen ilmaisu

Odotettu tuotto:
Salkun tuoton varianssi:
jossa  \rho _{ij}, on korrelaatiokerroin sijoitusvarojen i:n ja j:n välillä.
Tehokas rintama muodostetaan merkitsemällä jokainen sijoituspari koordinaatistoon, siten että salkun riski on X-akselilla ja odotettu tuotto Y-akselilla. Koordinaatistosta voidaan nähdä parhaiten tuottavat salkkuparit verrattain sen riskitasoon, josta on mahdollista piirtää ylöspäin kasvavan käyrän, joka yhdistää kaikki tehokkaimmat salkkuparit. Tämä käyrä on tunnettu tehokkaana rintamana (efficient frontier). Tuoton ja riskin yhdistelmä on siis optimaalinen, kun salkku sijaitsee niin sanotulla tehokkaalla salkkujen rintamalla.
Kuvio 1. Tehokkaan rintaman visuaalinen mallikuva
Projekti 659

| Projekti 659 Nato: Echo |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  4 500 t (pinnalla) 5 500 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,0 m
Leveys:  9,1 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  1 x ydinreaktori 25 000 shp
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 25 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  75
Aseistus
Meritorjunta:  8 x SS-N-3 6 x 533 mm torpedoputkea 4 x 406 mm torpedoputkea
Projekti 659 (Nato-raportointinimi Echo) oli Neuvostoliiton laivaston viiden 1960-luvulla valmistetun ohjuksin aseistetun ydinsukellusveneen muodostama alusluokka.
Projektin aluksia valmistui 1960–1962 viisi Komsomolin telakalla Komsomolsk-na-Amuressa. Niiden aseistuksena oli kahdeksan P-5 Pjatjorka (Nato-raportointinimi SS-N-3c Shaddock) -risteilyohjusta. Käyttötarkoitus oli strateginen, ts. uhata Yhdysvaltain maaperää ydinohjuksilla. Kaikki veneet palvelivat Neuvostoliiton Tyynenmeren laivastossa. Ballististen ohjusten kehitys jätti veneet nopeasti vanhentuneiksi. Ne muunnettiin 1970-luvun alussa SALT-1-sopimuksen rajoitusten vuoksi hyökkäyssukellusveneiksi (projekti 659T, ven. Торпедная, Torpednaja). Kaksi aluksista poistettiin käytöstä onnettomuuksien seurauksena ja loput kolme vuoteen 1993 mennessä.
Alukset

| nimi | rakentaja | kölinlasku | vesillelasku | valmistui | kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| K-45 | Komsomolsk-na-Amur | 22. joulukuuta 1958 | 12. toukokuuta 1960 | 28. kesäkuuta 1961 |  |
| K-59 | Komsomolsk-na-Amur | 30. syyskuuta 1959 | 25. syyskuuta 1960 | 16. joulukuuta 1961 |  |
| K-66 | Komsomolsk-na-Amur | 26. maaliskuuta 1960 | 30. heinäkuuta 1961 | 30. kesäkuuta 1962 |  |
| K-122 | Komsomolsk-na-Amur | 21. tammikuuta 1961 | 17. syyskuuta 1961 | 30. syyskuuta 1962 |  |
| K-151 | Komsomolsk-na-Amur | 21. huhtikuuta 1962 | 30. syyskuuta 1962 | 28. heinäkuuta 1963 |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Neuvostoliiton ja Venäjän strategiset ohjussukellusveneet (SSG, SSBN)
Projekti 644 (Whiskey Twin Cylinder) |
Projekti 665 (Whiskey Long Bin) |
Projekti 651 (Juliett) |
Projekti 629 (Golf)

Projekti 658, 658M, 658T, 658U (Hotel) | Projekti 659 (Echo I) | Projekti 675 (Echo II)

Projekti 667A "Navaga", "Nalim" (Yankee)

Projekti 667B "Murena" (Delta I) |
Projekti 667BD "Murena-M" (Delta II) |
Projekti 667BDR "Kalmar" (Delta III) |
Projekti 667BDRM "Delfin" (Delta IV)

Projekti 941 "Akula" (Typhoon)

Projekti 955 "Borei"
Projekti 641

| Projekti 641 |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 950 t (pinnalla) 2 400 t (sukelluksissa)
Pituus:  91,5 m (kokonaispituus) 90,0 m (vesiraja)
Leveys:  7,5 m
Syväys:  6,10 m
Koneteho:  3 × Kolomna 37D tai 2D42 -dieselmoottori 6 000 bhp 3 × sähkömoottoria 6 000 shp
Nopeus:  16 solmua (pinnalla) 15,5 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  78, joista 8 upseeria
Aseistus
Meritorjunta:  10 × 533 mm torpedoputkea  tai 6 × 533 mm ja 4 x 400 mm torpedoputkea
Projekti 641  (Nato-raportointinimi Foxtrot) oli Neuvostoliiton laivaston dieselkäyttöisten pitkän toimintamatkan omaavien sukellusveneiden muodostama alusluokka, joka
seurasi Projekti 613:a (Nato-raportointinimi Whiskey) ja Projekti 633:a (Nato-raportointinimi Romeo).
Suunnittelu

Kaksoisrunkoisissa aluksissa oli edeltäjiään suurempi torpedomäärä ja pidempi toimintamatka. Painerungon halkaisija oli noin neljä metriä. Propulsiojärjestelmä aluksilla vaihteli valmistusjakson aikana jonkin verran ja viimeisissä dieselmoottoreissa oli alennusvaihteisto. Ensimmäisiin aluksiin asennettiin kolme Kolomna 37D -dieselmoottoria ja viimeisiin kolme Kolomna 2D42 -dieselmoottoria. Moottorit oli kukin kytketty omaan akseliin, joka pyöritti kuusi lapaista potkuria. Alusten äänilähteet ja nopeus olivat samankaltaisia koko tuotannon ajan.
Aluksilla oli polttoainetta 360 tonnia.Niiden toimintamatka oli taloudellisella nopeudella jopa 20 000 merimailia tai 11 000 merimailia 8 solmun nopeudella snorkkelisyvyydessä. Alusten toimintamatka sukelluksissa 300 metrin syvyydessä oli 350 merimailia kahden solmun nopeudella. Akkujen lataus oli mahdollista seitsemän metrin syvyydessä snorkkelin avulla.
Alusten aseistuksena oli aluksi kymmenen 533 millimetrin torpedoputkea, joista neljä oli asennettu perään. Myöhemmin perän torpedoputket korvattiin neljällä 400 millimetrin torpedoputkella. Torpedoina olivat M57 torpedot, joita aluksella oli kaikkiaan 22 kappaletta. Elektroniikkajärjestelmänä olivat muun muassa Snoop Tray -tutka sekä Herkules- ja Fenix -kaikuluotaimet. Omasuojajärjestelmänä oli Stop Light.
Alukset

Veneitä rakennettiin vuodesta 1958 vuoteen 1973 Neuvostoliiton laivastolle 62 venettä. Lisäksi aluksia valmistettiin Intian, Libyan, Kuuban ja Puolan laivastoille. Yhteensä aluksia valmistettiin 74 (tai jopa 79) kappaletta. Sen seuraajaksi tuli Projekti 641B "Som".
Elias Lodenius

Karl Gustaf Elias Lodenius (14. huhtikuuta 1877 Nora, Ruotsi – 12. elokuuta 1919 Turku) oli suomalainen päätoimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Lodeniuksen vanhemmat olivat arkkitehti Gustaf Lodenius ja Augusta Elisabeth Andersson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Helsingissä (Lyceum för gossar och flickor i Helsingfors) ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903.
Lodenius työskenteli toimittajana Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Hän oli Turussa ilmestyneen Åbo Underrättelser-lehden päätoimittajana vuodesta 1909.
Elias Lodenius oli naimisissa vuodesta 1904 taidemaalari Hanna Viola Svanströmin (1879–1975) kanssa. Heillä oli kuusi lasta.
Teoksia

Tammerfors Linne- och Jern-Manufaktur Aktiebolag 1856-1906 : historik öfver Tammerfors Linnefabrik och bolagets öfriga värk enligt uppdrag sammanställd. Tammerfors Linne- och Jern-Manufaktur Aktiebolag, Helsingfors 1908 (suomeksi nimellä Tampereen pellava ja rauta-teollisuus osake-yhtiö 1856-1906 : kertomus Tampereen pellavatehtaan ja yhtiön muiden laitosten toiminnasta; saamansa toimen mukaisesti laatinut Elias Lodenius. Tampereen pellava ja rauta-teollisuus osake-yhtiö, Helsinki 1908)
Johan Sederholms hus. Arne Cederholm, Helsingfors 1912
Noveller. Schildt, Helsingfors 1920
Eero Heinäkangas

Eero Juhani Mikonpoika Heinäkangas (1. helmikuuta 1799 Hauho – 18. lokakuuta 1884 Hauho) oli suomalainen 1800-luvulla elänyt talollinen ja tunnettu karhunkaataja aikana, jolloin karhusta maksettiin tapporahaa.
Hauholla Heinäkankaan kylässä Heikkilän talossa syntyneen Eero Heinäkankaan isä oli talollinen ja metsämies Mikko Heikkilä ja äiti Helena Yrjöntytär. Heinäkangas oppi paimenpoikana tuntemaan kotiseutunsa erämaat, ja saatuaan 14-vuotiaana luodikon hän ampui sillä seuraavina vuosina sekä susia että ilveksiä. Ensimmäisen karhunsa Heinäkangas kaatoi 29-vuotiaana. Hän ehti kaataa 30 vuoden aikana 73 karhua ja lisäksi susia ja ilveksiä 24 kappaletta kumpiakin. Useimmiten Heinäkangas kaatoi karhunsa yksin vain pyssy, kirves ja koirat apunaan. Heinäkangas oli myös pellonraivaaja, ja hän sai Suomen Talousseuran mitalin ansioistaan.
Eräkirjailija Onni Wetterhoff kävi haastattelemassa 84-vuotiasta Heinäkangasta ja julkaisi vuonna 1887 Heinäkankaan muistelmia Saloilta ja vesiltä kirjansa ensimmäisessä osassa otsikolla Eero Juhani Heinäkangas ja hänen karhumajansa Hämeessä.
Heinäkankaan puoliso oli vuodesta 1827 Anna Maria Matintytär (k. 1862).
Aiheesta muualla

Kaisa Kyläkosken Sukututkijan loppuvuosi-blogi 21.4.2011 : Karhunkaataja ja muuta metsästyksestä
Seitsemänkymmenenkolmen karhun ampuja, Seura, 29.01.1936, nro 5, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Henrik Karlsson (pilapiirtäjä)

Henrik Karlsson (taiteilijanimeltään Karlsson, s. 1956 Loviisa) on suomalainen pilapiirtäjä, joka toimi vuodesta 2005 Helsingin Sanomien pääkirjoitussivun pilapiirtäjänä. Karlsson jäi eläkkeelle vuonna 2020. Pilapiirtäjänä Karlssonin tyyliä on kuvailtu rauhalliseksi.
Elämä

Karlsson kasvoi Loviisassa suomenruotsalaisessa perheessä. Ensimmäiset piirroksensa hän julkaisi Östra Nyland -lehdessä. Helsingin Sanomissa Karlsson työskenteli vuodesta 1986 alkaen. Hän siirtyi Helsingin Sanomien pääkirjoitussivun pilapiirtäjäksi maaliskuussa 2005 Terho Ovaskan jäädessä eläkkeelle.  Karlssonin jäätyä eläkkeelle häntä seurasi pestissä Pertti Jarla.
Pistokalastus

Pistokalastus on kalastustapa, jossa saaliskalaa pistetään. Pistokalastustapoja ovat atrainkalastus, koukkukalastus ja ammuntakalastus (ammuntapyynti).
Atrainkalastus

Atrainkalastuksessa eli tuulastuksessa kalaa isketään monipiikkisellä talikkoa muistuttavalla atraimella, jonka piikit läpäisevät kalan. Tämä edellyttää suhteellisen matalaa ja kirkasta vettä, jollainen voi olla kalojen nousupaikoissa. Järvellä tuulastaminen tapahtuu siten, että veneessä oleva kalastaja vaanii kaloja pitkävartisella atraimella ja yrittää veneen nokasta käsin iskeä järvessä uivia kaloja selkään.
Atraimet jaetaan pistoatraimiin ja lyöntiatraimiin. Lyöntiatraimeksi katsotaan myös kalakirves.
Koukkukalastus

Koukkukalastuksessa käytetään koukkua. Koukkukalastamista kutsutaan onkimiseksi. Pitkäsiima on onkimismenetelmä, jossa pitkään siimaan, kannatuslankaan, kiinnitetään useita onkia siimojen päähän. Uistelemiseksi kutsutaan koukkujen pitämistä liikkeessä veneen avulla.
Ammuntakalastus

Ammunnassa kalaa ammutaan aseella.
Pluragrotta

Pluragrotta on Norjassa Ranan kunnassa sijaitseva luolasto. Se on Norjan suurin veden täyttämä luolasto ja myös Pohjois-Euroopan syvin luola, joka on kirkkaan vetensä ansiosta suosittu sukelluskohde.
Luolasto

Plurdalenin laaksossa sijaitsevan Pluragrotta kokonaispituutta ei tiedetä, mutta se työntyy yli kolmen kilometrin pituudelta viereisen vuoren sisään. Luolan syvin tunnettu kohta on noin 130 metrissä ja sen löysi suomalainen sukeltajaryhmä lokakuussa 2013. Luolastoon on kolme tunnettua sisäänkäyntiä, joista yksi on pitkään ollut jäälohkareiden peittämä. Ne ovat kuitenkin viime vuosien aikana sulaneet lähes kokonaan.
Pluragrotta on syntynyt jääkauden jälkeisten vuosituhansien aikana vuorilta laskevan valumaveden kuluttamana, joka on virratessaan kuljettanut kaiken kalkkikiven ja sedimentin pois. Tämän vuoksi luolaston vesi on kirkasta ja lisäksi nykyään virtaamatonta, joka tekee sukellusolosuhteista ihanteelliset. Pluragrotta luolasto oli aikaisemmin yhteydessä laaksossa virtaavaan Plurajokeen. Se paljastui 1960-luvun puolivälissä, kun joki lähes kuivui Kallvatnet-järven säännöstelyn vuoksi.
Sukellusonnettomuudet

Luolastossa on tapahtunut myös vakavia sukellusonnettomuuksia. Elokuussa 2006 kuoli 37-vuotias norjalainen miessukeltaja..
Helmikuussa 2014 kaksi suomalaista sukeltajaa kuoli sukellusonnettomuudessa, jossa viisihenkisestä suomalaisryhmästä kolme pääsi omin avuin ylös ja heidät toimitettiin sairaalahoitoon Tromssaan. Onnettomuuden johdosta Norjan viranomaiset kielsivät luolastossa sukeltamisen toistaiseksi. Sukelluskielto on myöhemmin peruttu.
Aiheesta muualla

Syvällä Suomalaisten onnettomuus ja uhrien haku (HS kuukausiliite 2014)
Takaisin pintaan (Arkistoitu – Internet Archive) -dokumenttielokuvan kotisivut
Projekti 644

| Projekti 644 Whiskey Twin Cylinder |
| --- | --- |
 Risteilyohjuksin aseistettu projektin 644 vene

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 160 t (pinnalla) 1 430 t (sukelluksissa)
Pituus:  76,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,6 m
Syväys:  4,6 m
Koneteho:  2 x 37D-dieselmoottoria 4 000 bhp 2 × PG-101-Sähkömoottoria 2 700 hv
Nopeus:  18,25 solmua (pinnalla) 13,1 solmua (sukelluksissa)
Aseistus
Meritorjunta:  2 × P-5 4 x 533 mm torpedoputkea
Projekti 644 (Nato-raportointinimi Whiskey Twin Cylinder) oli Neuvostoliiton laivaston kuuden dieselkäyttöisen sukellusveneen muodostama alusluokka.
Suunnittelu ja valmistus

Suunnittelusta vastasi TsKB-18. Alusten kaikuluotaimena olivat Tamir-5P ja MG-10. Vuosina 1958–1960 kuuteen projekti 613:n veneeseen lisättiin kaksi ohjussäiliötä.
Alukset

Muutetut alukset olivat S-44, S-46, S-69, S-80, S-158 ja S-162.
Polykystinen maksatauti

Polykystinen maksatauti on yleensä perinnöllinen sairaus, jossa maksassa tavataan lukuisia erikokoisia kystia (maksakysta). Sairauteen liittyy useiden epämuodostuneiden sappiteiden kasvu. Sairaudella on yhteys synnynnäiseen maksafibroosiin ja polykystiseen munuaistautiin. Polykystinen maksatauti on harvinaisempi ja lievempi kuin munuaisten sairaus.
Taipumus useiden kystien kehittymiseen on todennäköisesti olemassa jo syntyessä, mutta kystat yleensä suurenevat ja aiheuttavat ongelmia vasta aikuisiällä. Kystat voivat kasvaa jopa 10-senttisiksi. Maksa voi laajentua huomattavasti. Sairauden ei kuitenkaan katsota lyhentävän odotettavissa olevaa elinaikaa.
Kystien määrä ja kasvu liittyy mahdollisesti estrogeenitasoon, joten naisilla ongelma on pahempi. Useimmat potilaat diagnosoidaan neli- tai viisikymppisinä. Sairauteen ei aina liity selkeitä oireita, mutta turvonnut, kivulias vatsa ja hepatomegalia ovat tyypillisiä. Monesti sairaus havaitaan täysin sattumalta tai munuaissairauden toteamisen yhteydessä. Useimmilla polykystistä munuaistautia potevista on myös maksasairaus.
Kystat eivät yleensä vaadi hoitoa, mutta harvinaisissa, elämänlaatua suuresti heikentävissä tapauksissa jopa maksansiirto saattaa tulla kyseeseen.
Joissain tapauksissa polykystinen maksatauti näyttäisi ilmenevän satunnaisesti.
Podhale Nowy Targ

| Podhale Nowy Targ |
| --- | --- |

Perustettu:  1932
Kaupunki:   Nowy Targ, Puola
Kotiareena:  Miejska Hala Lodowa w Nowym Targu
– kapasiteetti:  3000
Sarjataso:  PLH
Värit:                
Päävalmentaja:   Sami Hirvonen
Kapteeni:  Bartłomiej Neupauer
Mestaruudet:  19 (1966, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1987, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2007, 2010)
Hopeaa:  11 (1963, 1964, 1970, 1980, 1981, 1982, 1986, 1990, 1998, 2000, 2004)
Pronssia:  17 (1958, 1960, 1961, 1962, 1968, 1984, 1985, 1989, 1991, 1992, 1999, 2006, 2008, 2009, 2015, 2016, 2018)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Podhale Nowy Targ on jääkiekkojoukkue Nowy Targin kaupungista, Puolasta. Se pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Polska Hokej Ligassa. Joukkue on perustettu 1932 ja se on Puolan menestynein jääkiekkoseura 19:llä mestaruudellaan.
Saavutukset

Puolan mestaruus: 1966, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1987, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2007, 2010
Puolan cup: 2003, 2004
Interligan mestaruus: 2004