stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julian Tuwim

Julian Tuwim
Julian Tuwimin muotokuva.
Julian Tuwim (13. syyskuuta 1894, Łódź, Puola – 27. joulukuuta 1953, Zakopane, Puola) (sukunimi טובים tarkoittaa hepreaksi hyvää) oli puolanjuutalainen prosaisti, runoilija ja teatterinjohtaja. Satiirisia laulujen sanoituksia tehdessään hän käytti myös pseudonyymiä Oldlen.
Julian Tuwimin muistomerkki Łódźissa.
Tuwim kävi koulun synnyinkaupungissaan Łódźissa ja opiskeli Varsovan yliopistossa oikeustiedettä ja filosofiaa. Tuwim kuului kirjailijohin, jotka muodostivat Skamander-ryhmän samannimisen kirjallisuuslehden ympärille. Ryhmään kuuluivat myös Antoni Słonimski, Władysław Reymont ja Jarosław Iwaszkiewicz. Puolan saavutettua itsenäisyyden vuonna 1918 maan kirjallisuus nousi ainutlaatuiseen kukoistukseen. Tuwim oli satiirikko, ja hän tuotti kabaree- ja burleskihenkisiä teatteriesityksiä.
Tuwim julkaisi teoksensa puolaksi. Varhaisvuosien teoksissa kuvastuu avantgarde ja liberaali optimismi. Näitä ovat "Czyhanie na Boga" (1918), "Sokrates tańczący" (1920), "Siódma jesień" (1922), ja "Wierszy tom czwarty" (1923). Hän kirjoitti myös lastenkirjoja. Satiirisuus ja katkeruus lisääntyvät myöhemmissä teoksissa Słowa we krwi (1926), Rzecz Czarnoleska (1929), Biblia cygańska (1933) ja Treść gorejąca (1933).
Toisen maailmansodan aikana Tuwim työskenteli viisi vuotta maanpaossa Lontoossa maan pakolaishallituksen tehtävissä ja toimitti Nowa Polska -lehteä.
Suomennettu runo

Jumalalle ("Czyhanie na Boga", 1918) suom. Anna-Maija Raittila (saksankielisestä käännöksestä). Teoksessa Lähteenkirkas hiljaisuus, uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, toim. Anna-Maija Raittila. Kirjapaja, Helsinki 1983.
Julien Escudé

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Julien Escudé
Syntymäaika: 17. elokuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Chartres, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Junioriseurat
1994–1998: Cannes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–1999 | Cannes | 21 | (1) |
| 1999–2003 | Rennais | 111 | (0) |
| 2003–2006 | Ajax | 61 | (6) |
| 2006–2012 | Sevilla | 164 | (6) |
| 2012–2014 | Beşiktaş | 25 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 382 | (14) |
Maajoukkue
| 1999–2002 | Ranska U21 | 21 | (1) |
| 2006–2010 | Ranska | 13 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. heinäkuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. heinäkuuta 2022.
Julien Escudé (s. 17. elokuuta 1979 Chartres, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti vuonna 2014 päättyneellä pelaajaurallaan kotimaansa seurojen lisäksi alankomaalaista Ajaxia, espanjalaista Sevillaa ja turkkilaista Beşiktaşia. Escudé on pituudeltaan 184 senttimetriä ja oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa 13 ottelua.
Escudé aloitti ammattilaisuransa Cannesissa, jossa hän pelasi ainoaksi jääneen kautensa 1998–1999 aikana 21 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hänen esityksensä herättivät muiden seurojen huomion ja vuonna 1999 Rennesin valmentaja Paul Le Guen hankki hänet joukkueeseensa. Seuraavat neljä kautta Escudé edusti Rennesiä yhteensä 111 sarjapelin verran ilman tehtyjä maaleja.
Vuonna 2003 Escudén hankki alankomaalainen Ajax, jonka paidassa hän pelasi 61 Eredivisien ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Tammikuussa 2006 Escudé siirtyi Sevillaan ja kesällä 2012 Beşiktaşiin.
Ranskan A-maajoukkueeseen Escudé kutsuttiin ensimmäisen kerran vuonna 2006. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 11. lokakuuta 2006 Ranskan voittaessa Färsaaret 5–0. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2010. Hänen 13 maaottelustaan neljä kuului MM-karsintaan ja kolme EM-karsintaan. Avauskokoonpanossa hän pelasi 12 kertaa.
Escudén veli Nicolas on entinen huipputason tennispelaaja.
Julia Schröder

Julia Schröder (s. 1978 Straubing) on saksalainen viulisti. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai ensimmäisen viulunsoiton opetuksensa isältään. Hän voitti pian ensipalkinnot "Jugend musiziert" -kilpailussa sekä kamarimusiikissa että sooloviulussa. 15-vuotiaana Schröder pääsi Münchenissä konservatorioon, jossa hän opiskeli nuoriso-opiskelijana Urs Stielerin johdolla. Mestarikursseilla Schröder kävi Ana Chumachenkon, Melos-kvarttetin, Lorand Fenyvesin, Saschko Gawrilofin ja Adelina Opreanin johdolla.
Schröder on soittanut muun muassa Il giardino armonicossa ja lukuisissa sinfoniaorkestereissa. Hänen kamarimusiikkikumppaneitaan ovat olleet Trio Parnassus, Christoph Berner, Werner Güra, Angela Hewitt, Gidon Kremer, Gérard Wyss, Dorothee Oberlinger, Marcel Ponseele, Maurice Steger ja Christian Zacharias. Vuonna 2012 Schröder aloitti toiminnan Merel-kvartetin jäsenenä. Vuonna 2004 hän aloitti toimimisen Baselin kamariorkesterin konserttimestarina.
Vuonna 2010 Schröderistä tuli viulunsoiton professori Freiburg im Breisgaussa.
Julia Rytkönen

Julia Josefina Rytkönen (s. 26. tammikuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pelannut Tampereen Ilveksen junioreissa. Hän pelasi Ilveksen edustusjoukkueessa Kansallisessa liigassa kolme ottelua kaudella 2020 ja seitsemän ottelua kaudella 2021.
Rytkönen on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Jules De Martino

| Julian de Martino |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1969 (ikä 55)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jules de Martino
Laulukielet:  englanti
Soittimet:  basso, kitara, klaviatuuri ja rumpusetti 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Julian ”Jules” de Martino (s. 16. heinäkuuta 1969) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän kuuluu popduo The Ting Tingsiin, jossa hän toimii taustalaulajana sekä soittaa rumpuja, bassoa, kitaraa ja koskettimia. Jules aloitti soittamaan rumpuja 13-vuotiaana.
Jules syntyi Albert Placessa Itä-Lontoossa irlantilaistaustaiselle äidille ja italialaiselle isälle. Hänellä on myös Maria-niminen isosisko.
Aiheesta muualla

Jules De Martino Discogsissa. (englanniksi)
Jim Cummings

| Jim Cummings |
| --- | --- |
 Jim Cummings vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Jonah Cummings
Syntynyt: 3. marraskuuta 1952 (ikä 71) Youngstown, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  ääninäyttelijä
Puoliso:  Stevie
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Jim J. Cummings Jim Jonah Cummings Jimmy Cummings Jim Jonah Cummiongs
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:  Nalle Puh (Nalle Puhin uudet seikkailut) Jaska (Tikun ja Takun pelastuspartio) Pekka (Hopon poppoo) Varjoankka (Varjoankka) Louie & Rosvo-Rudolf (Pilipalipilotit) Tiikeri (Tiikerin oma elokuva)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
James Jonah ”Jim” Cummings (s. 3. marraskuuta 1952 Youngstown, Ohio) on yhdysvaltalainen Emmy-ehdokkuuden saanut ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Nalle Puhin ja Tiikerin äänistä muun muassa animaatiosarjassa Nalle Puhin uudet seikkailut.
Elämäkerta

Cummings syntyi Youngstownissa, Ohiossa, jossa hän kävi 12 vuotta katolilaista koulua. Jo tuolloin Cummings imitoi muun muassa eläinten ääniä. Hän muutti 19-vuotiaana New Orleansiin pyrkiäkseen muusikoksi. Samalla hän suunnitteli muutamiin Mardi Gras -karnevaaleihin lauttoja. Vuonna 1979 Cummings päätti vaimonsa kanssa muuttaa Kaliforniaan, jossa hän työskenteli videoliikkeessä vuosina 1979–1984. Viimeisenä vuotenaan Cummings teki oman demo kasetin, jossa oli hänen luomiaan eri ääniä animaatioihin. Lähetettyään sen muutamille yhtiöille Don Bluthin omistama yhtiö kiinnostui demosta ja myöhemmin vuonna 1984 hän pääsi tekemään ensimmäisen koe-esiintymisensä, jonka jälkeen alkoi Cummingsin ura ääninäyttelijänä.
Hän asuu Pohjois-Kaliforniassa yhdessä vaimonsa Stevien ja kolmen tyttärensä kanssa.
Elämäkerta > Ääninäyttelijänä

Vuonna 1984 kenties kuuluisin ääninäyttelijä Mel Blanc huomasi Cummingsin lahjakkuuden ääninäyttelemisessä Cummings työskenteli videoliikkeessä vuosina 1979–1984, jossa hän antoi demonsa kuunneltavaksi yhdelle parhaista asiakkaistaan, joka oli myös B-luokan kauhuelokuvien ohjaaja. Hän kuunteli demoa ja tarjoutui antamaan sen Don Bluthille, joka oli Disneyn entinen animaattori ja oli perustanut oman yhtiönsä. Cummings pääsi vielä demonsa kanssa Blancin luokse joka kuunteli demoa ja oli mielissään miehen lahjakkuudesta. Kolme viikkoa myöhemmin Cummingsin teki ensimmäisen koe-esiintymisensä televisiosarjaan Dumbo's Circus. Menestyksen myötä aloitti uransa ääninäyttelijänä vuonna 1985. Hänen ensimmäisen rooli oli Dumbo's Circus televisiosarjassa, jossa Cummings toimi Lionelin äänenä. Hän äänitti yhteensä 120 jaksoa, jonka jälkeen Cummings palkkasi itselleen agentin. Tämän myötä hän sai töitä radion ja television parista. Vuonna 1987 Cummings valittiin Nalle Puhin ääniroolin jatkajaksi ja vuonna 1999 Tikrun ääneksi. Sitä ennen Cummings oli Tri. Robotnikin äänenä Sonic the Hedgehog -animaatiossa, jotka esitettiin vuosina 1993–1994. Yksi hänen suosikki ääninäyttelijöitään oli parhaiten vatsastapuhujana tunnettu Paul Winchell, jonka tekemän kirjan kuinka tulla vatsastapuhujaksi Cummings luki 9-vuotiaana. Hän ehti työskennellä Winchellin kanssa Disneyn animaatiosarjassa Nalle puhin uusissa seikkailuissa ja korvasi sarjan aikana Winchellin roolin Tiikerinä. Sittemmin sarjan jälkeen Cummings työskenteli päärooleissa useissa Disneyn piirrossarjoissa, kuten Tikun ja Takun pelastuspartio, Pilipalipilotit, Hopon poppoo, Varjoankka ja Aladdin.[lähde? ]
Uransa aikana hän on ollut enimmäkseen Disneyn tuottamien animaatioelokuvien parissa, kuten Leijonakuningas, Tiikerin oma elokuva, Nasun suuri elokuva, Nalle Puh ja möhköfantti, Tarzan ja Viidakkokirja 2. Cummings toimii myös elokuvissa kaksoisäänenä mikäli joku näyttelijä ei osaa laulaa, tai kohtaa äänensä kanssa ongelmia elokuvassa vaadittavaan lauluun. Cummings muun muassa paikkasi Jeremy Ironsin laulaman "Be Prepared" laulun viimeisiä säkeistöjä elokuvassa Leijonakuningas ja toimi Christopher Lloydin esittämän Rasputinin lauluäänenä kappaleessa "In the Dark of the Night" elokuvassa Anastasia.[lähde? ]
Hän on ollut mukana Disney piirrettyjen lisäksi Warner Bros. Animationin tuottamissa piirretyissä, kuten Tiny Toons, Taz-Mania ja Animaaniset. Cummingsilla oli myös muutamia rooleja Turtles – mutanttikilpikonnissa, toimiessaan muun muassa Nahkapään äänenä. Hän on oli myös ensimmäistä kertaa DC Comicsin sankarin äänenä motion comic -tyylillä tehdyssä Jonah Hex: Motion Comics -animaatiosarjassa vuonna 2010.[lähde? ]
Cummings on myös ääninäytellyt videopeleissä. Hänet muistetaan Kingdom Hearts -pelisarjassa Pekan äänenä.[lähde? ]
Elokuvien ja televisiosarjojen lisäksi Cummings tekee äänityötä elokuvien trailereihin ja mainoksiin. Hän on kertonut myös näkevänsä itsensä tekevän vielä äänirooleja elokuviin ja piirrossarjoihin 60–70-vuotiaaksi asti. Vuonna 2004 ilmestyneessä elokuvassa Comic Book: The Movie hän teki ensimmäisen näytelmäroolinsa.[lähde? ]
Filmografia > Videopelit

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1991 | Teenage Mutant Ninja Turtles: Turtles in Time | Silppuri |
| 1997 | Fallout: A Post Nuclear Role Playing Game | Set, Gizmo, Master |
| 1998 | Baldur's Gate | Minsc |
| 2000 | Wacky Races: The Video Game | Dick Dasdardly |
| 2005 | Kingdom Hearts II | Musta Pekka |
| 2007 | Clive Barker's Jericho | Arnold Leach |
| 2009 | Night at the Museum: Battle of the Smithsonian Game | Pääsiäissaaren pää |
| 2009 | Dragon Age: Origins | Aldous |
| 2009 | Marvel: Ultimate Alliance 2 | Thor |
| 2009 | Kingdom Hearts: 358/2 Days | Musta Pekka |
| 2010 | Mass Effect 2 | Patriarkka, Urdnot Wreav |
| 2010 | Alpha Protocol | Conrad Marburg |
| 2010 | Splatterhouse | Terror Mask |
| 2010 | Lara Croft and the Guardian of Light | Totec |
| 2010 | Spider-Man: Shattered Dimensions |  Sergei Kravinoff / Kraven Saalistaja ,  Harry Osborn / Vihreä Menninkäinen |
| 2011 | Star Wars: The Old Republic | mestari Oteg, kenraali Skylast |
| 2011 | The Elder Scrolls V: Skyrim | Festus Krex |
| 2012 | Kinect Star Wars | Clegg Holdfast |
| 2012 | Kingdom Hearts 3D: Dream Drop Distance | Pekka |
| 2013 | Marvel Heroes | Kingpin |
| 2013 | Grand Theft Auto V | Los Santos Benders Announcer |
| 2014 | Project Spark | Creation Well |
| 2014 | Kingdom Hearts HD 2.5 Remix | Virnukissa |
| 2015 | Fallout 4 | The Scribe |
| 2015 | Minecraft: Story Mode | Hadrian |
| 2019 | Kingdom Hearts III | Musta Pekka, Nalle Puh, Tiikeri |
Aiheesta muualla

Jim Cummings Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Cult of Cummings
Julia Schalin

| Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Naisten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2024 | jääkiekko |  |
Julia Schalin (s. 31. elokuuta 2005 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi myös jalkapalloa pääsarjatasolla vuoden 2022 loppuun saakka.
Schalin nousi Kiekko-Espoon jääkiekkoliigajoukkueeseen kaudella 2020–2021. Hän on pelannut liigassa neljän kauden aikana runkosarjassa 105 ottelua, joissa hän on tehnyt 37 maalia ja antanut 63 maalisyöttöä, sekä pudotuspeleissä 38 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja saanut 17 syöttöpistettä. Hän voitti liigamestaruuden kausilla 2020–2021 ja 2021–2022 sekä saavutti hopeaa kausilla 2022–2023 ja 2023–2024. Kaudeksi 2024–2025 hän siirtyy Yhdysvaltoihin Mercyhurstin yliopistoon.
Schalin saavutti vuonna 2022 jääkiekon alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia. Hänet valittiin naisten maajoukkueeseen MM-kilpailuihin 2024, joissa hän pelasi seitsemän ottelua ilman tehopisteitä Suomen saavuttaessa pronssia. Kaikkiaan hän on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut 30 naisten maaottelua ja antanut kuusi maalisyöttöä.
Jalkapallossa Schalin edusti Kansallisessa liigassa FC Honkaa kausilla 2021 ja 2022. Ensin mainitulla kaudella hän pelasi liigassa kolme ja jälkimmäisellä kymmenen ottelua. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja oli ikäluokan EM-kilpailuissa 2022 Suomen joukkueen kapteeni. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Jules Ernest Renoux

Jules Ernest Renoux: Omakuva.
Jules Ernest Renoux: Naisalastonmalli.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jules Alphonse Ernest Renoux (5.toukokuuta 1863 - 9. kesäkuuta 1932) oli ranskalainen impressionistinen taidemaalari.
Renoux opiskeli taideakatemiassa Jean-Léon Gérômen ja Alfred Rollin oppilaana. Hän avusti Rollia tämän maalatessa kaupungintalon kattofreskoja. Renoux opetti innokasta amatööritaiteilijaa Auguste Magnèrea ja varakkaasta Magnèresta tuli Renouxin mesenaatti.
Renoux solmi avioliiton vuonna 1895 Berthe Madeleinen kanssa. Vuonna 1916, keskellä ensimmäistä maailmansotaa, Renoux piti näyttelyn, jossa hänen onnistui myydä kaksitoista maalausta.  Vuodesta 1922 alkaen hän piti näyttelyitä Salon des artistes français`ssa.
Taiteessaan Renoux osoitti kiinnostuksensa ihmisiin ja hänen mallinsa olivat usein hänen perheensä jäseniä. Hänen palettinsa perustui keltaoranssin ja okran sekoitukselle. Pariisin katuja kuvaavissa maalauksissaan hän valitsi usein jonkin varjoisan nurkan josta löysi erikoisia näkymiä ja perspektiivejä. Hänen tyyliään voi pitää laajassa mielessä impressionistisena, sillä hän oli kiinnostumut ulkoilmamaalaamisesta.
Romeny-sur-Marnessa on Renoux`n elämäntyölle omistettu museo. Museossa on hänen ateljeensa ja sen yhteydessä on hänen puutarhansa säilynyt osa. Renoux asui paikkakunnalla elämänsä neljä viimeistä vuotta.
Aiheesta muualla

http://www.artprinta.com/de/collections/ernest-jules-renoux
http://lepetitrenaudon.blogspot.com/2013/04/jules-ernest-renoux-pour-changer-de.html
Juli Arsenjev

Juli Konstantinovitš Arsenjev (ven. Ю́лий Константи́нович Арсе́ньев; 1818 Pietari – 1873 Tula) oli venäläinen aatelismies ja virkamies. Hän toimi vuosina 1861–1862 Smolenskin kuvernementin, vuosina 1862–1870 Aunuksen kuvernementin ja vuosina 1870–1873 Tulan kuvernementin kuvernöörinä. Vuonna 1868 hän saavutti salaneuvoksen virka-arvon. Hänellä oli myös kamarijunkkarin arvonimi.
Juli Kolosov

Juli Mihailovitš Kolosov (ven. Юлий Михайлович Колосов, 18. joulukuuta 1892 Jekaterinburg, Venäjä – 1943) oli venäläinen hyönteistieteilijä.
Kolosov oli jo nuorena kiinnostunut hyönteisistä, joiden tutkimiseen häntä kannusti myös yksi Uralin luonnontieteellisen seuran perustajista Jegor Kler. Kolosov pääsi vuonna 1911 opiskelemaan matematiikan ja fysiikan tiedekuntaan Pietarin yliopistoon, jossa hänen päätutkimuskohteekseen valikoitui entomologia. Ensimmäiset artikkelinsa hän julkaisi vuosina 1914–1915.
Sodanvastaisten puheidensa takia Kolosov kuitenkin pidätettiin ja karkotettiin kaupungista vuonna 1915. Hän muutti siksi Kazaniin ja viimeisteli siellä opintonsa. Vuonna 1917 hän valmistui ja palasi Jekaterinburgiin, jossa hän aloitti työt Uralin valtionyliopistossa. Sen entomologian professoriksi hänet nimettiin vuonna 1924. Tämän lisäksi 1920-luvun lopussa ja 1930-luvun alussa Kolosov työskenteli useissa paikoissa, kuten professorina Valko-Venäjän maatalousakatemiassa. Kolosov tutki Uralin alueen hyönteisfaunaa. Kollegoidensa kanssa hän keräsi mittavan hyönteiskokoelman, joka on talletettuna Jekaterinburgin (silloisen Sverdlovskin) luonnontieteelliseen museoon.
Kolosovia pidettiin erittäin hyvänä luennoijana. Aikalaiset kuvasivat häntä älykkääksi ja sujuvaksi latinan, ranskan ja saksan puhujaksi. Kolosov hyökkäsi voimakkaasti joitakin tieteilijöitä vastaan, joiden hän katsoi esimerkiksi plagioineen töitään. Kenties hankkimiensa vihamiesten ilmiantamana Kolosov pidätettiin vuonna 1937 nimettömän vihjeen perusteella Stalinin vainojen yhteydessä. Pidätyksen jälkeen hänet kuljetettiin vankileireille Kolymaan. Neuvostoliiton sisäministeriön arkistojen mukaan Kolosov kaatui jollakin toisen maailmansodan rintamalla vuonna 1943 ja hänen kunniansa palautettiin kuoleman jälkeen.
Jorma Pärkö

Jorma Juhani Pärkö (24. lokakuuta 1912 Laitila – 5. marraskuuta 1999 Turku) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Pärkön vanhemmat olivat maanviljelijä Jussi Artturi Pärkö ja Saima Josefiina Pietilä ja puoliso vuodesta 1947 hammaslääkäri Anna Maissi Huhtala, aiemmin Haijanen. Pärkö tuli ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1933 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1941. Hän oli maatalousministeriön asutusasianosaston palveluksessa viljelyskelpoisten maiden tarkastajana 1944–1945, Laitilan Osuuskaupan palveluksessa 1945, Varsinais-Suomen maanviljelysseuran maatalouskonsulentti 1946–1950 ja Maataloustuottajain Varsinais-Suomen Liiton toiminnanjohtaja 1950–1975. Turun työvoimapiirin päällikkönä Pärkö toimi  1948–1949, Oy Vehnän rehutehtaan tarkastajana vuodesta 1951 ja Oy Juurikassokerin rehutehtaan ja Hankkijan rehutehtaan tarkastajana vuodesta 1956. Hän oli myös Osuustukkukaupan Turun rehutehtaan tarkastaja ja hänellä oli useita maatalouden ja maatalouskaupan asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Pärkö sai 1975, jolloin myös taiteilija Liisa Tanner maalasi hänen muotokuvansa.
Julkaisuja

Varsinais-Suomen agronomien kerho 1933–1983, 1983.
Aiheesta muualla

Riitta Mäkinen: Jorma Pärkö Biografiasampo.
Jorma Ranivaara

Jorma Ranivaara (20. tammikuuta 1945 Vihti – 28. kesäkuuta 2023 Kuopio) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti teoksia sekä nuorille että aikuisille.
Ranivaara sai useita kirjallisuuspalkintoja. Hänen esikoisteoksensa Vanha Rahikainen ja valkoinen Iljušin palkittiin vuonna 1968 Kalevi Jäntin palkinnolla. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin kirjallisuuden valtionpalkinto. Vuonna 2014 Ranivaara sai Tirlittan-palkinnon. Hän oli kahdesti (1997 ja 2004) ehdolla Finlandia Junior -palkinnon ja kolmesti (1990, 1994 ja 1995) Topelius-palkinnon saajaksi. Ranivaaraa on luonnehdittu humoristiksi ja verrattu Veikko Huoviseen.
Ranivaara asui Kuopiossa. Hän menehtyi kahden syövän uuvuttamana. Hänet on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle.
Teoksia > Romaaneja

Vanha Rahikainen ja valkoinen Iljušin. Romaani. WSOY 1967.
Harakkalaivue. Nuorten romaani. WSOY 1968.
Kisko, kisko Koskinen. Nuorten romaani. WSOY 1977.
Raamit ränniin. Nuorten romaani. WSOY 1979.
Koskinen ja veitsenteroittaja. Nuorten romaani. WSOY 1982.
Sotakaverit. Romaani. WSOY 1983.
Taivaanrannan rakentaja. Romaani. WSOY 1986.
Pelurit. Nuortennovelleja. WSOY 1989.
Ihmeellisiä ihmisiä: Novelleja. WSOY 1994.
Patricia ja Pek. Nuorten romaani. WSOY 1995.
Poisliitävä Anne Lee. Nuorten romaani. WSOY 1997.
Rouva Korhosen tapaus. Romaani. WSOY 1999.
Upseerin parempi elämä. WSOY 2003.
Eläkepommimies. Romaani. WSOY 2006.
Asiakas Rydz. Romaani. WSOY 2008.
Valekirjailija. Romaani. WSOY 2011.
Teoksia > Skeittaaja-sarja

Skeittaajan kesäloma.  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17367-3.
Skeittaaja kakkosketjussa.  WSOY, 1992.  ISBN 951-0-18081-5.
Skeittaaja lumilaudalla.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-19034-9.
Keskiyön skeittaaja.  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19798-X.
Skeittaajan paluu.  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29363-6.
Aiheesta muualla

Jorma Ranivaara Suomen Nuorisokirjailijoiden nettimatrikkelissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjasampo
Juli Meitus

Juli Meitus
Juli Serhijovytš Meitus (ukr. Юлій Сергійович Мейтус; 28. tammikuuta 1903 Jelysavethrad – 2. huhtikuuta 1997 Kiova) oli ukrainalainen säveltäjä.
Meitus valmistui Harkovan musiikki- ja draamainstituutista vuonna 1931 opiskeltuaan siellä Semen Bohatyrovin johdolla. Hän sävelsi muun muassa lukuisia oopperoita, joista osassa hänellä oli yhteistyökumppaneita. Muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa viisi orkesterisarjaa, lauluja sekä teatteri- ja elokuvamusiikkia. Meitus oli kuitenkin etenkin ukrainalaisen oopperan huomattava edustaja. Tyyliltään hän oli kohtalaisen moderni.
Meitus sai vuonna 1951 Neuvostoliiton valtionpalkinnon oopperasta Molodaja gvardija. Vuonna 1973 hän sai Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen.
Geráni (Chaniá)

| Geráni Γεράνι |
| --- | --- |
 Geráni
 Koordinaatit: 35°31′00″N, 23°52′40″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Plataniás
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7406010101
Väkiluku (2011):  312
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Geráni (kreik. Γεράνι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Plataniáksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 312 (vuonna 2011). Geráni on Plataniáksen kunnan kuntakeskus.
Geráni sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla noin 13 kilometriä Chaniásta länteen. Kylä on suosittua turistialuetta. Siellä on pitkä ranta-alue sekä lukuisia hotelleja.
Geráni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Γερανίου, Topikí Koinótita Geraníou), johon kuuluvat varsinaisen rannalla sijaitsevan Geránin kylän (myös Káto Geráni, ”Alempi Geráni”) lisäksi ylempänä sijaitseva Palaió Geráni (”Vanha Geráni”; myös Páno Geráni, ”Ylempi Geráni”) sekä Loutráki. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 189.
Juggalo Championship Wrestling

Juggalo Championship Wrestling (JCW, entinen Juggalo Championshit Wrestling) on Insane Clown Possen (Shaggy 2 Dope ja Violent J) perustama ja johtama vapaapainipromootio. JCW:n ottelut ovat pääosin hardcore-otteluita (aseiden käyttö sallittu) tai backyard wrestling-otteluita (tavalliset ihmiset,joilla ei ole vapaapainikoulutusta, kokeilevat tunnettuja vapaapainiliikkeitä).
Historia

Insane Clown Posse perusti JCW:n sen jälkeen kun heidät erotettiin ensin WWF:stä ja sen jälkeen WCW:stä WWF:n ostettua sen. ICP:n ja WWF:n (nykyinen WWE) johtokunnan puheenjohtajan Vincent Kennedy McMahonin välille tuli niin pahoja erimielisyyksiä, että McMahon ei halunnut heitä myöskään WCW:n riveihin.