stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syndesmos

Syndesmos (kreik. Σύνδεσμος, side) on ortodoksisten nuorten maailmanliitto, jonka jäseninä on ortodoksisia nuorisojärjestöjä ja teologisia kouluja ympäri maailmaa. Järjestö on perustettu vuonna 1953. Sen toimisto oli viimeeksi Kreikassa. 1980- ja 1990-luvuilla toimisto sijaitsi Suomessa, muun muassa  Joensuussa.
Järjestön tavoitteena on lisätä jäsenien välistä viestintää ja yhteistyötä. Suomesta järjestön jäseninä on Ortodoksinen opiskelijaliitto, Ortodoksisten Nuorten Liitto sekä ortodoksisen teologian opiskelijoiden ainejärjestö Pistis.
2.2. vietetään kansainvälistä ortodoksisten lasten ja nuorten päivää.
Aiheesta muualla

Syndesmos.org
Focolare-liike

Chiara Lubich
Focolare-liike (ital. Movimento dei focolari) on Italiassa syntynyt kansainvälinen järjestö, joka edistää veljeyttä ja ihmisten yksimielisyyttä. Sen perusti Chiara Lubich vuonna 1943, Trentossa, Pohjois-Italiassa. Se on myös laajasti tunnettu nimellä "Opera di Maria", suomeksi "Maarian työ". Nykyään järjestö on toiminnassa 182 maassa. Focolare on italiankielinen sana, joka suomeksi tarkoittaa "liesi, kotiliesi".
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Yhdistykset, järjestöt, ryhmät - Katolinen.fi
Kai

| Kai, Kaj |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Kai: 16. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  Kaj: 16. helmikuuta
– ortodoksinen:  Kai: 5. marraskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Caj, Caius
Nimen alkuperä:  mahdollisesti roomalainen Gaius
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kai on suomalainen miehen etunimi. Se on ilmeisesti kirjoitusasultaan suomalaistettu versio Ruotsissa ja Suomessakin ruotsinkielisten keskuudessa hyvin yleisestä nimestä Kaj. Kaj-nimen alkuperää ei tiedetä varmasti, mutta sitä on arveltu muunnokseksi roomalaisesta nimestä Gaius. Kain nimipäivä on 16. helmikuuta. Samalla päivällä on suomenruotsalaisessa kalenterissa nimen muunnos Kaj.
Ruotsissa ja Saksassa vastaava nimi (Kaj, Kai, Caj) voi esiintyä sekä miehen että naisen nimenä (vrt. Kaija). Virossa Kai on naisen nimi. Suomessa nimeä Kai esiintyy naisillakin, Anne Saarikallen ja Johanna Vilkunan (aikaisemmin Suomalainen) mukaan mahdollisesti lyhentymänä Kaisasta.
Suomessa nimi Kai on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 11 315 miehelle ja noin 130 naiselle. Nimi Kaj on annettu noin 6 111 miehelle. Suomessa Kaj on tavallinen 1950–1970-luvulla syntyneiden suomenruotsalaismiesten keskuudessa, mutta sittemmin se ei enää ole kuulunut suomenruotsalaisten yleisimpiin nimivalintoihin.
Kuvitteellisia Kai-nimisiä

Kai, tappelupelisarjassa Mortal Kombat
Kai Hiwatari, päähahmo Beybladen anime- ja mangasarjassa
Kai nimimerkkinä tai taiteilijanimenä

Kai, oik. Alessia De Gasperis-Brigande (s. 1990), kanadalainen laulaja ja lauluntekijä
Kai, oik. Kim Jong-in (s. 1994), eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä
Kai de Puu, oik. Matti Almila (1927–1998), suomalainen pakinoitsija
Kai, Kai Heinosen (ks. edellä) nimimerkki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kai Wikimedia Commonsissa
Painajainen Elm Streetillä

| Painajainen Elm Streetillä> A Nightmare on Elm Street |
| --- | --- |
 Suomalainen elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Wes Craven
Käsikirjoittaja:  Wes Craven
Tuottaja:  Robert Shaye
Säveltäjä:  Charles Bernstein
Kuvaaja:  Jacques Haitkin
Leikkaaja:  Patrick McMahon Rick Shaine
Pääosat:  John Saxon Roonee Blakley  Heather Langenkamp Amanda Wyss Nick Corri   Johnny Depp Robert Englund
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Media Home Entertainment Smart Egg Pictures
Levittäjä:  New Line Cinema
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 16. marraskuuta 1984   Suomi 27. kesäkuuta 1986
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1,1 miljoonaa $
Tuotto:  57 miljoonaa $
Seuraaja:  Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Painajainen Elm Streetillä (engl. A Nightmare on Elm Street) on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1984. Elokuvan ohjasi Wes Craven ja pääosissa näyttelivät Robert Englund, Heather Langenkamp, John Saxon ja Johnny Depp.
Painajainen Elm Streetillä on erityisesti kauhuelokuviin erikoistuneen elokuvaohjaaja Wes Cravenin ensimmäinen jättimenestys; vain vähän yli miljoonan dollarin budjetilla tuotettu elokuva tuotti 57 miljoonaa dollaria. Freddy Kruegerista tuli elokuvan myötä suosittu pop-kulttuurin hahmo, jonka tunnistettavia piirteitä ovat veitsien lisäksi palovammojen peittämät kasvot, punavihreäraidallinen villapaita ja vanha hattu. Elokuvan menestys nostatti myös lähes tuntemattoman New Line Cineman maineikkaimpien elokuvastudioiden joukkoon vuosikymmeniksi. Painajainen Elm Streetillä on myös saanut kuusi jatko-osaa ja vuonna 2010 ensi-iltansa saaneen uusintaversion.
Elokuvassa sittemmin kuuluisaksi näyttelijäksi tullut Johnny Depp teki ensimmäisen roolinsa. Elokuvan loppukohtaus ei miellyttänyt Cravenia, joka olisi halunnut hienotunteisuutta ja yleisölle enemmän pohdittavaa Nancyn ja tämän ystävien kohtalosta, minkä seurauksena hän ja tuottaja Robert Shaye riitaantuivat päätyen kompromissiratkaisuun.
Juoni

Elokuvassa neljä nuorta: Nancy Thompson (Heather Langenkamp), tämän poikaystävä Glenn Lantz (Johnny Depp), Nancyn ystävä Tina Gray ja Rod Lane, alkavat nähdä painajaisia palovamma-arpisesta miehestä, jolla on villapaita, hattu ja toisessa kädessä hansikas, jossa on neljä veistä kynsinä. Eräänä yönä, nuorten nukkuessa neljästään samassa talossa, Tina kuolee omituisesti vatsaan ilmestyviin viiltoihin keskellä yötä. Tinan poikaystävää syytetään murhasta. Tämä on paennut, mutta hänet saadaan kiinni ja hän joutuu vankilaan. Nancylle kuitenkin selviää, että murhan takana on Freddy Krueger, entinen lastenmurhaaja joka poltettiin aikoinaan elävältä, ja joka nyt vainoaa nuoria näiden unissa. Nancy päättää aloittaa taistelun Elm Streetin Freddyä vastaan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Saxon   | … |   Donald Thompson    |
|  Ronee Blakley   | … |   Marge Thompson    |
|  Heather Langenkamp   | … |   Nancy Thompson    |
|  Amanda Wyss   | … |   Tina Gray    |
|  Nick Corri   | … |   Rod Lane    |
|  Johnny Depp   | … |   Glen Lantz    |
|  Charles Fleischer   | … |   Tohtori King    |
|  Joseph Whipp   | … |   Parker    |
|  Robert Englund   | … |   Freddy Krueger   |
|  Lin Shaye   | … |   Opettaja   |
|  Joe Unger   | … |   Garcia    |
|  Mimi Craven   | … |   Sairaanhoitaja    |
|  Jack Shea   | … |   Pappi    |
|  Ed Call   | … |   Herra Lantz    |
|  Sandy Lipton   | … |   Rouva Lantz   |
Vastaanotto

Aikalaisarviot olivat Painajaiselle suopeita, ja The New York Times valitsi sen vuonna 2004 yhdeksi tuhannesta kaikkien aikojen parhaasta elokuvasta.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi pitää tätä Elm Street -sarjan ensimmäistä elokuvaa todella hyvin toteutettuna ja aidosti pelottavana. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Elokuvan ikäraja on K-18.
Henkien kätkemä

| Henkien kätkemä> 千と千尋の神隠し  (Sen to Chihiro no kamikakushi) |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Hayao Miyazaki
Käsikirjoittaja:  Hayao Miyazaki
Tuottaja:  Toshio Suzuki
Säveltäjä:  Joe Hisaishi
Kuvaaja:  Atsushi Okui
Leikkaaja:  Takeshi Seyama
Pääosat:  Rumi Hiiragi Miyu Irino Mari Natsuki Takashi Naitō Yasuko Sawaguchi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Studio Ghibli
Levittäjä:  Tōhō Mikado Film Universal Studios Lucky Red Distribuzione Walt Disney Studios Motion Pictures International Walt Disney Pictures HBO Max Netflix
Ensi-ilta:   20. heinäkuuta 2001  29. marraskuuta 2002
Kesto:  125 min (2 t 5 min)
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Henkien kätkemä (jap. 千と千尋の神隠し, Sen to Chihiro no kamikakushi) on Hayao Miyazakin ohjaama ja Studio Ghiblin tuottama anime-elokuva vuodelta 2001. Elokuva voitti parhaan animaatioelokuvan Oscarin vuonna 2003 ja on Japanin katsotuin elokuvalähde?. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2002.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Vuonna 2016 Henkien kätkemä äänestettiin BBC:n kyselyssä kuluvan vuosisadan neljänneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Henkien kätkemällä oli suuri vaikutus animen länsimaalaisen suosion nousussa.lähde?
Ääninäyttelijät

| Rooli | Japaninkielinen ääninäyttelijä | Englanninkielinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä |
| --- | --- | --- | --- |
| Chihiro | Rumi Hiiragi | Daveigh Chase | Adeliina Sankari |
| Haku | Miyu Irino | Jason Marsden | Rasmus Lehtosaari |
| Yubaba/Zeniba | Mari Natsuki | Suzanne Pleshette | Marja Packalén |
| Lin | Yoomi Tamai | Susan Egan | Katja Sirkiä |
| Kamaji | Bunta Sugawara | David Ogden Stiers | Ossi Ahlapuro |
| Chihiron äiti | Yasuko Sawaguchi | Lauren Holly | Varpu Virta |
| Chihiron isä | Takashi Naitō | Michael Chiklis | Pertti Koivula |
| työnjohtaja | Tsunehiko Kamijō | Paul Eiding | Pertti Koivula |
| Ban/Ya | Takehiko Ono | John Ratzenberger | Matti Olavi Ranin |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aro, Tuuve: Henkien kätkemä, arvio MTV:n sivustolla
Studio Ghiblin tuotanto
Laputa – linna taivaalla (1986)
Naapurini Totoro (1988)
Tulikärpästen hauta (1988)
Kikin lähettipalvelu (1989)
Eilisen kuiskaus (1991)
Porco Rosso (1992)
Aaltojen kuohu (1993)
Pom Poko (1994)
Sydämen kuiskaus (1995)
Prinsessa Mononoke (1997)
Naapurini Yamadat (1999)
Henkien kätkemä (2001)
Kissojen valtakunta (2002)
Liikkuva linna (2004)
Maameren tarinat (2006)
Ponyo rantakalliolla (2008)
Kätkijät (2010)
Kukkulan tyttö, sataman poika (2011)
Tuuli nousee (2013)
Prinsessa Kaguyan taru (2013)
Marnie – tyttö ikkunassa (2014)
Poika ja haikara (2023)
| n k Parhaan animaatioelokuvan Annie-palkinto |
| --- | --- |
1990-luku:  Kaunotar ja hirviö (1992)  Aladdin (1993)  Leijonakuningas (1994)  Pocahontas (1995)  Toy Story (1996)  Show-Katit (1997)  Mulan (1998)  Rautajätti (1999) 
2000-luku:  Toy Story 2 (2000)  Shrek (2001)  Henkien kätkemä (2002)  Nemoa etsimässä (2003)  Ihmeperhe (2004)  Wallace & Gromit: Kanin kirous (2005)  Autot (2006)  Rottatouille (2007)  Kung Fu Panda (2008)  Up – kohti korkeuksia (2009) 
2010-luku:  Näin koulutat lohikäärmeesi (2010)  Rango (2011)  Räyhä-Ralf (2012)  Frozen – huurteinen seikkailu (2013)  Näin koulutat lohikäärmeesi 2 (2014)  Inside Out – mielen sopukoissa (2015)  Zootropolis – eläinten kaupunki (2016)  Coco (2017)  Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia (2018)  Klaus (2019)
Marian legioona

Marian legioonan vexillum
Marian legioona (latinaksi: Legio Mariae) on maailmanlaaja katolinen maallikkojärjestö, joka on saanut inspiraationsa Louis de Montfortin todellista Maria-hartautta käsittelevästä kirjasta. 
Sen perusti Frank Duff Dublinissa 1921. Vuonna 1927 legioona alkoi levitä kaikkiin Irlannin hiippakuntiin. Vuonna 1928 se levisi Skotlantiin ja 1929 Englantiin. Vuonna 1931 se saapui Amerikkaan, vuonna 1932 Australiaan, vuonna 1933 Afrikkaan, vuonna 1937 Kiinan kautta Aasiaan, vuonna 1940 Filippiineille ja vuonna 1948 Japaniin. 
Suomessa Marian legioona toimii Helsingissä Pyhän Marian katolisen seurakunnan yhteydessä. Suomeen Legioona on tullut Skotlannin ja Irlannin kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marian legioona Wikimedia Commonsissa
The Legion of Mary (englanniksi)
Yhdistykset, järjestöt, ryhmät - Katolinen.fi
Kevät koittaa Hitlerille

| Kevät koittaa Hitlerille> The Producers |
| --- | --- |
 Elokuvan nimiplanssi.
Ohjaaja:  Mel Brooks
Käsikirjoittaja:  Mel Brooks
Tuottaja:  Sidney Glazier
Säveltäjä:  John Morris
Kuvaaja:  Joseph F. Coffey
Leikkaaja:  Ralph Rosenblum
Lavastaja:  Charles Rosen
Koreografi:  Alan Johnson
Pääosat:  Zero Mostel Gene Wilder Kenneth Mars Dick Shawn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Crossbow Productions
Levittäjä:  Embassy Pictures
Ensi-ilta:   18. maaliskuuta 1968 16. huhtikuuta 1976
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kevät koittaa Hitlerille (The Producers) on Mel Brooksin kirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen satiirinen musta komediaelokuva vuodelta 1968. Elokuva oli Brooksin esikoisohjaus. Elokuvan pääosissa ovat Zero Mostel, Gene Wilder, Kenneth Mars ja Dick Shawn. Brooks itse esiintyy vain ääniroolissa.
Elokuvaa oli aikanaan vaikea saada tuotantoon ja teatterilevitykseen, eikä se ollut kaupallinen menestys. Brooks sai siitä kuitenkin parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin, ja nykyisin elokuva arvostetaan yhdeksi Brooksin hauskimmista.
Juoni

Kelmi Broadway-musikaalien tuottaja Max Bialystock hankkii rahoitusta hyvin kyseenalaisilla tavoilla elostelemalla hyväuskoisten iäkkäiden naisten kanssa. Hermoheikko ja helposti johdateltava tilintarkastaja Leo Bloom antaa Bialystockille idean ovelaan juoneen: he päättävät tuottaa kaikkien aikojen huonoimman musikaalin ja kahmaista sille kerätyn ylisuuren budjetin itselleen. He myyvät osuuksia tuotantoon 25 000 %. Rahoittajille ei tarvitse maksaa voittoja, jos esitys on niin huono, että se vedetään ohjelmistosta heti ensi-illan jälkeen.
Näytelmäksi valitaan New Yorkissa asuvan hullun natsin Franz Liebkindin kirjoittama ”Kevät koittaa Hitlerille: Hilpeä ilottelu Adolfista ja Evasta Berchtesgadenissa”. Flopin varmistamiseksi ohjaajaksi palkataan homoseksuaalinen transvestiitti Roger De Bris, joka ei ymmärrä aiheena olevasta historiasta mitään, ja päärooliin kiinnitetään Hitlerinä äärimmäisen epäkelpo beatnik Lorenzo St. DuBois. He tekevät Hitleriä ihannoivasta näytelmästä kepeän ja mauttoman tanssi- ja laulushow'n. Varmana suunnitelmansa onnistumisesta Bialystock alkaa jo etukäteen tuhlata saamiaan rahoja.
Ensi-illan ensimmäisen näytöksen perusteella musikaali näyttää floppaavan niin kuin pitääkin, mutta pian yleisö ajattelee toisin ja alkaa pitää esitystä hauskana satiirina. Musikaalista tuleekin suurmenestys, mikä merkitsee Bialystockille ja Bloomille perikatoa. Yhdessä näytelmänsä muuttamisesta katkeroituneen Liebkindin kanssa he päättävät räjäyttää yöllä teatterin, mutta joutuvat kiinni dynamiitin räjähtäessä liian aikaisin. Oikeus tuomitsee heidät ”erittäin syyllisiksi”, mutta toimeliaat tuottajat eivät jää vankilassakaan tyhjän pantiksi, vaan jälleen he ylimyyvät osuuksia vankien esittämään näytelmään ”Rakkauden vangit”.
Tekeminen

Elokuvan käsikirjoitus perustuu Mel Brooksin romaaniin Springtime for Hitler, joka satirisoi Adolf Hitleriä. Dialogipainotteinen romaani muuttui ensin näytelmän käsikirjoitukseksi ja lopulta 1960-luvun puolivälissä elokuvakäsikirjoitukseksi. Samalla se muuttui kertomaan Hitlerin sijaan tuottajista, jotka tekevät tahallisen huonon Hitler-aiheisen musikaalin. Tarinan uskalias kepeys aiheutti aluksi vaikeuksia löytää elokuvalle tuottajaa ja rahoittajaa. Lopulta elokuva saatiin tuotantoon, mutta sen nimeksi vaihdettiin The Producers. Brooks ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan sekä sävelsi ja kirjoitti sen nimikkolaulun.
Elokuva kuvattiin New Yorkissa Chelsea Studioilla, jossa myös elokuvan vuonna 2005 valmistunut musikaaliversio The Producers – Kevät koittaa Hitlerille kuvattiin.
Brooksin kokemattomuus elokuvaohjaajana aiheutti kuvauksissa paljon ongelmia ja riitoja. Elokuva valmistui loppuvuonna 1967. Koe-esitykset menivät penkin alle, ja vasta kun elokuvan sattumalta nähnyt näyttelijä Peter Sellers ryhtyi innostuneesti markkinoimaan elokuvaa, se laitettiin teatterilevitykseen.
Menestys ja arvostus

Epätavallisesta mustasta komediasta ei tullut suurta kaupallista menestystä, mutta Brooks voitti siitä parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin 1969.
Yhdysvaltain elokuvainstituutin 100 hauskimman komedian listalla vuodelta 2000 Kevät koittaa Hitlerille on sijalla 11, Brooksin elokuvista toiseksi parhaiten sijoittuneena. Elokuva valittiin vuonna 1996 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Tarinasta on tehty myös näyttämömusikaaliversio The Producers, jonka suomenkielisen version Helsingin kaupunginteatteri toi ensi-iltaan syksyllä 2007 Jukka Virtasen ja Kristiina Drewsin suomentamana ja Neil Hardwickin ohjaamana. Syksyllä 2010 se tuli Porin Teatterin ohjelmistoon. Näytäntökaudella 2023-24 näytelmää esitettiin Kuopion Kaupunginteatterissa nimellä Homma hoituu – The Producers.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Zero Mostel  | … |  Max Bialystock   |
|  Gene Wilder  | … |  Leo Bloom   |
|  Kenneth Mars  | … |  Franz Liebkind   |
|  Lee Meredith  | … |  Ulla   |
|  Estelle Winwood  | … |  iäkäs nainen (”Hold Me-Touch Me”)   |
|  Christopher Hewett  | … |  Roger De Bris   |
|  Andréas Voutsinas  | … |  Carmen Ghia   |
|  Dick Shawn  | … |  Lorenzo St. DuBois (”LSD”)   |
|  Renée Taylor  | … |  Eva Braunia esittävä näyttelijä   |
Aiheesta muualla

Kevät koittaa Hitlerille Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Juho Jaakonaho

Johannes ”Juho” Jaakonaho (1. syyskuuta 1882 Haapajärvi – 21. tammikuuta 1964 Haapajärvi) oli suomalainen maanviljelijä, suksiseppä ja maantiepyöräilijä.
Pyöräilijänä Jaakonaho edusti Kälviän Tarmoa, Sievin Lylyä, Oulun Pyrintöä ja Kokkolan Veikkoja, sillä hänen kotipaikkakunnallaan Haapajärvellä ei ollut pyöräilyseuraa. Jaakonaho voitti pitkän kilpapyöräilyuransa aikana yhteensä 22 maantiepyöräilyn eri matkojen Suomen-mestaruutta, joista ensimmäisen viiden kilometrin matkalla vuonna 1910 ja viimeisen 30 kilometrin matkalla 49-vuotiaana vuonna 1931. Jaakonaho piti uransa aikana hallussaan Suomen ennätyksiä ainakin yhden, kymmenen, viidentoista, kahdenkymmenen, kahdenkymmenenviiden ja kolmenkymmenen kilometrin matkoilla. Jaakonaho kilpaili Suomen edustajana myös viidensissä kesäolympialaisissa Tukholmassa vuonna 1912, mutta joutui keskeyttämään henkilökohtaisen matkansa rengasrikkoon.
Jaakonaho voitti pyöräilyn SM-kisoissa 1910 kaikki kolme matkaa. Hänen voittoaikansa 1 kilometrillä oli 1.25,2, 10 kilometrillä 15.56,4 ja 30 kilometrillä 1.00.19,8. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen kaikki kilpailumatkat, tällä kertaa neljä kappaletta. Voittoajat olivat 1 kilometrillä 1.30,3, 10 kilometrillä 16.50,7, 30 kilometrillä 51.06,0 ja 60 kilometrillä 1.49.08,0. Vuonna 1913 hän voitti kaksi SM-kultaa, 1 kilometrin ajalla 1.29,6 ja 10 kilometrin ajalla 15.53,0. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen kaikki kilpailumatkat, 1 kilometrin ajalla 1.22,0, 10 kilometriä 15.23,0, 30 kilometriä 50.21,7 ja 60 kilometriä loppuajalla 1.46.07,8. SM-kisoissa vuonna 1915 Jaakonaho voitti 1 kilometrin kilpailun ajalla 1.26,8 ja 60 kilometriä ajalla 1.47.23,0. Vielä vuonna 1922 hän voitti kaksi henkilökohtaista Suomen-mestaruutta. Jaakonaho oli nopein 1 kilometrillä ajalla 1.26,1 ja 10 kilometrillä ajalla 16.20,2.
Pasi Jaakonahon suunnittelema Juho Jaakonahon muistomerkki, jonka jalustassa on taiteilija Bo Aurénin suunnittelema reliefi, paljastettiin Haapajärvellä Jaakonahon 100-vuotismuiston kunniaksi 1982.
Aiheesta muualla

Juho Jaakonahon olympiaurheilijatilastot (Arkistoitu – Internet Archive)
Heikki Klemola: / Jaakonaho, Juho (1882–1964) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 25.8.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Barry Lyndon

| Barry Lyndon |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvajuliste vuodelta 1975.
Ohjaaja:  Stanley Kubrick
Käsikirjoittaja:  Stanley Kubrick
Perustuu:  William Makepeace Thackerayn romaaniin The Luck of Barry Lyndon
Tuottaja:  Stanley Kubrick
Säveltäjä:  Leonard Rosenman
Kuvaaja:  John Alcott
Leikkaaja:  Tony Lawson
Tuotantosuunnittelija:  Ken Adam
Pukusuunnittelija:  Milena Canonero
Pääosat:   Ryan O’Neal  Marisa Berenson  Patrick Magee  Hardy Krüger  Diana Koerner  Gay Hamilton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Britannia  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Hawk Films  Peregrine Productions  Warner Bros. 
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:   1975-12-1818. joulukuuta 1975  
Kesto:  184 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  11 miljoonaa dollaria
Tuotto:  31 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barry Lyndon on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on tuottanut, käsikirjoittanut ja ohjannut Stanley Kubrick. Se perustuu William Makepeace Thackerayn kirjoittamaan veijariromaaniin The Luck of Barry Lyndon vuodelta 1844. Elokuva kertoo irlantilaisen Barry Lyndonin (syntyjään Redmond Barry) noususta ja tuhosta 1700-luvun englantilaisessa yhteiskunnassa.
Elokuvaan sisältyy harvinaislaatuisia kynttilöiden valossa kuvattuja kohtauksia. Kubrick pyrki erikoisella valaistuksella tavoittelemaan autenttista vanhanajan tunnelmaa. Koska kynttilöiden valo on liian heikko tavanomaiselle kameraoptiikalle, Kubrick valmistutti aivan erityiset objektiivit kohtausten kuvausta varten. Zeiss oli valmistanut erittäin valovoimaiset (f 0,7) objektiivit Yhdysvaltain avaruushallinto Nasalle 1960-luvun lopulla kuulentoja varten, ja nämä sovitettiin Panavision-elokuvakameraan. Syväterävyysalue jäi pieneksi suuresta aukosta johtuen, mutta kohtaukset voitiin kuvata kynttilänvalossa. Kubrick otti elokuvan visuaaliseen ilmeeseen myös paljon vaikutteita englantilaisen taidemaalari William Hogarthin maalauksista.
Vaikka Barry Lyndon sai neljä Oscar-palkintoa – Spartacuksen ohella enemmän kuin mikään muu hänen ohjauksistaan – se sai ensi-illan jälkeen vähemmän arvostusta osakseen kuin Kubrickin aiemmat elokuvat. Elokuva menestyi vain Euroopassa, kun taas Pohjois-Amerikassa katsojaluvut jäivät hyvin pieniksi. Myöhemmät uudelleenarvioinnit ovat kuitenkin nostaneet Barry Lyndonin asemaa elokuvahistoriassa, ja The New York Timesin kriitikot valitsivatkin sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kirjallisuutta

Moilanen, Jorma: ”Historiallisen melodraaman renessanssi”, artikkeli Barry Lyndonista. Filmihullu 8/1976.
Aiheesta muualla

All hail Kubrick’s ‘Barry Lyndon,’ a masterclass in bringing a unique filmmaker’s vision to life
| n k Stanley Kubrick |
| --- | --- |
Ohjaamat elokuvat:  Fear and Desire (1953)  Kohtalokas suudelma (1955)  Peli on menetetty (1956)  Kunnian polut (1957)  Spartacus (1960)  Lolita (1962)  Tohtori Outolempi (1964)  2001: Avaruusseikkailu (1968)  Kellopeliappelsiini (1971)  Barry Lyndon (1975)  The Shining – Hohto (1980)  Full Metal Jacket (1987)  Eyes Wide Shut (1999) 
Lyhytelokuvat:  Day of the Fight (1951)  Flying Padre (1951)  The Seafarers (1953) 
Liittyvät elokuvat:  A.I. – Tekoäly (2001)  Stanley Kubrick – Ohjaajan muotokuva (2001)  Colour Me Kubrick (2006)  Huone 237 (2012) 
Kuvassa Redmond Barry (Ryan O'Neal) ja lady Lyndon (Marisa Berenson).
Molly Holly

| Molly Holly |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1977 (ikä 47)  Forest Lake, Minnesota 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat 
Showpainija
Kehänimet:  Molly Holly    Lady Ophelia   Mighty Molly  Miss Madness  Starla Saxon 
Aktiivisena:  1997–
Pituus:  163 cm 
Paino:  64 kg 
Kouluttajat:  Dean Malenko 
Aiheesta muualla
www.nora-world.org
Nora Kristina Benshoof (os. Greenwald s. 7. syyskuuta 1977) on yhdysvaltalainen showpainija ja työskentelee WWE:ssä nimellä Molly Holly. Hän on tällä hetkellä WWE:ssä tuottajana ja osa-aikaisena painijana. Hän on paininut myös WCW:ssä kehänimellä Miss Madness ja Mona vuosina 1999 ja 2000.