stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elina Kahla
Tuotanto

Monografioita, toimitettuja teoksia ja artikkeleita vertaisarvioiduissa kokoomateoksissa:
Apokalypsi nyt! Perikadon politiikka. toim. Niko Huttunen ja Elina Kahla. 2024. Kirkon tutkimus ja koulutus.
Petsamon marttyyri ja maailman pohjoisin luostari. 2020, SKS.
Kansalaisuskonto ja valta – Venäjän palatseissa ja kaduilla. Toim. Markku Kivinen ja Leena Vähäkylä. 2015, Gaudeamus, s. 197–209.
Keitä me olemme? Keihin me kuulumme? Suomi – Ortodoksia – Venäjänkielisyys. 2015, Ortodoksia 64, s. 7–41.
Отшельники Импиваары возващаются к общинной жизни (предисловие к А. Киви Семеро братьев). 2014, Limbus.
Hyvästijättöjä. 2014, Verkkolehti Simeon ja Hanna.
Civil religion in Russia A choice for Russian modernization? Baltic Worlds, September 2014, Vol VII 2–3, s. 56–64.
Why are Hegumen Paisii and St Maria of Paris not included in the ROC Calendar of Saints? 2014, s. 120–130.
Venäjän uudet pyhät naiset. Ortodoksista kulttuuria ja muistin politiikkaa. – Bysantin kuva Pohjolassa. Toim. Marja Usvasalo. 2014, Bysanttikomitea ry, s. 41–59.
The new female saints of Russia. Northern Byzantine icons. Toim. Marja Usvasalo. 2014, s. 41–59. ISBN 978-952-99005-4
Koko maailman äiti – Naisia Venäjän kulttuurihistoriassa. Toim. Arja Rosenholm, Suvi Salmenniemi & Marja Sorvari.  2014, Gaudeamus.
Jelena Tshizhova. Kenen aika?: esseitä venäläisestä nykykirjallisuudesta. Toim. Huttunen, T. & Klapuri, T. 2012, Helsinki: Avain. 30 s. (Café Voltaire; 4)
Значение Севера в понимании духовности и святости. - Север и история: Материалы региональной научно-богословской историко-краеведческой конференции. Четвертые Феодоритовские чтения. 2012, St. Petersburg: Ladan, s. 152–164.
Kirjallisuuden varhaisvaiheet: 900-luvulta 1600-luvun loppuun. Venäläisen kirjallisuuden historia. Ekonen, K. & Turoma, S. (toim.). 2011, Helsinki: Gaudeamus Helsinki University Press, s. 15–91.
Russia: Toward a Post-secular Society. 2011. Between Utopia and Apocalypse: Essays on Social Theory and Russia. Kahla, E. (toim.) Helsinki: Kikimora Publications, s. 316–327. Aleksanteri Series. 1/2011.
Saints officiels et saints officieux dans la Russie contemporaine. 2011, Istina, LVI, s. 131–146.
Tuli ja valo: kertomuksia pyhistä naisista. 2010, Maahenki. 246 s.
Unlimited Gaze: Essays in Honour of Professor Natalia Baschmakoff. Toim. Kahla, E. 2009, 365 s. (Aleksanteri Series; 2)
Life as Exploit: Representations of the Twentieth-Century Saintly Women in Russia. 2007, Kikimora Publications. 308 s.
Lähialueiden liikkeenjohdon koulutus. Toim. Kahla E. & Tulisalo, T. 1995, Helsinki: [Helsingin kauppakorkeakoulu]. (Helsingin kauppakorkeakoulun julkaisuja).
Suomennoksia:
Jevgeni Vodolazkin. Lentäjä. 2018, Into
Jevgeni Vodolazkin.Arsenin neljä elämää. 2015, Into.
Ljudmila Ulitskaja. Iloiset hautajaiset. 2013, Siltala; 2002, Tammi.
Maija Kutšerskaja, Irina Zatulovskaja (Kuvittaja) Evankeliumi lapsille ja aikuisille. 2008.
Marina Tsvetajeva. Piru ja muita kertomuksia. 2006, Helsinki: Like.
Graham Greene. Viimeinen sana ja muita kertomuksia. 1991, Helsinki: Tammi.
Nina Berberova. Säestäjätär. 1990, Helsinki: Tammi.
Ivan Bilibin. Taikalinnun sulka ja muita kertomuksia. 1990, SN-kirjat.
Aiheesta muualla

Elina Kahla – Helsingin yliopiston tutkimusportaali
Veli-Pekka Leppänen: Venäjän ääniä ja äärettömyyttä. Elina Kahla vihkiytyi varhain Venäjän kulttuuriin ja tutkii yhä maan historiaa ja nykypäivää. (Kahlan 60-vuotishaastattelu Helsingin Sanomissa) Helsingin Sanomat, 20.4.2020, s. B 21.  Helsinki:  Sanoma Oyj. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.7.2020.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Muut:  IdRef
Elias Salonen

| Elias Salonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. elokuuta 1994 (ikä 30)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–
Merkittävät roolit:  Jarkko Mäkimaa (Kotikatu)  Arttu (Aikuiset)  Ilpo Larha (Piiritys)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elias Salonen (s. 10. elokuuta 1994 Helsinkilähde?) on suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Kotikadun Jarkko Mäkimaa, Sorjosen Elias Ström ja Aikuisten Arttu.
Salonen kirjoitti ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta keväällä 2014. Hän pääsi viidennellä yrittämällä opiskelemaan Teatterikorkeakouluun, josta hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2022.
Salonen palkittiin vuoden pääosanäyttelijänä Kultainen Venla 2023 -gaalassa roolistaan Piiritys-sarjassa, jossa hän näytteli Ilpo Larhaa.
Syksyllä 2024 julkaistiin Salosen ensimmäinen elokuvan päärooli: Salonen näyttelee Kullervoa Antti J. Jokisen ohjaamassa Kalevala: Kullervon tarina -elokuvassa. Elokuvan on tarkoitus tulla ensi-iltaan 2026.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Harjunpää ja pahan pappi | Jeren ystävä |
| 2011 | Elokuu | Timpan kaveri |
| 2013 | Kerron sinulle kaiken | Lukiolainen |
| 2015 | Toiset tytöt | Rami |
| 2022 | Kiljuset! | rikostutkija Virtanen |
| 2024 | Levoton tuhkimo | Lasse Norres |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Repeämä | Ville |
| 2009 | Ei kenenkään maa | Toni |
| 2009 | Pikkuveli | Matias |
| 2012 | Jäminkipohja | Matti Salmela |
| 2019 | Tyttöbileet | Einari |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Käenpesä | arvanmyyjälapsi |
| 2010 | Pullukat | Tero |
| 2011 | Klikkaa mua | Ilari |
| 2011–2012 | Kotikatu | Jarkko Mäkimaa |
| 2013 | #lovemilla | Markku |
| 2014 | Raja | Niko |
| 2016–2018 | Sorjonen | Elias Ström |
| 2018 | HasBeen | Janne |
| 2019–2022 | Aikuiset | Arttu |
| 2019 | Huone 301 | Ellu |
| 2021 | Modernit miehet | Kinza |
| 2022–2023 | Musta valo | Niko Valli |
| 2023 | Piiritys | Ilpo Larha |
| 2024 | Pasilan myrkky – Manni | Santeri Manni |
Aiheesta muualla

Elias Salonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Elias Salonen Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
American Airlinesin lento 77

| American Airlinesin lento 77 |
| --- | --- |
 Kaksi kuvaa Pentagonin kameravalvonnan kuvaamasta videosta ennen törmäystä ja sen jälkeen.
Yhteenveto
Päivämäärä:  11. syyskuuta 2001
Onnettomuustyyppi:  kaappaus
Tapahtumapaikka:  Pentagon
Lähtöpaikka:   Washington Dullesin kansainvälinen lentoasema, Yhdysvallat
Määränpää:   Los Angelesin kansainvälinen lentoasema, Yhdysvallat
Kuolleita:  189 (64 lentokoneessa, 125 törmäyspaikalla)
Loukkaantuneita:  106 (törmäyspaikalla)
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 757-223
Lentoyhtiö:  American Airlines
Rekisteritunnus:  N644AA
Matkustajia:  58 (mukaan lukien 5 kaappaajaa)
Miehistöä:  6
American Airlinesin lento 77 oli kolmas syyskuun 11. päivän iskujen aikana kaapatuista matkustajakoneista. Terroristit ohjasivat koneen törmäämään Pentagon-hallintorakennukseen. Kaikki koneessa olleet 64 ihmistä kuolivat, mukaan lukien viisi kaappaajaa. Iskussa menehtyi myös 125 ihmistä Pentagonissa.
Lennon oli määrä olla Yhdysvaltain sisäinen lento Washington Dullesin kansainväliseltä lentoasemalta Los Angelesin lentoasemalle, mutta viisi terroristia kaappasi koneen alle puoli tuntia nousun jälkeen. Kaappaajat ottivat haltuunsa ohjaamon ja pakottivat matkustajat koneen taka-osaan. Terroristien lentäjänä toimi oletettavasti Hani Hanjour, joka oli koulutettu tehtävään. Kaappaajien tietämättä matkustajat ehtivät soittaa läheisilleen ja kertoa kaappauksesta lennon aikana.
Lentokone törmäsi Pentagonin läntiseen julkisivuun kello 9.37 EDT. Törmäyksellä oli runsaasti silminnäkijöitä ja uutistoimistot alkoivat raportoida tapauksesta minuuteissa. Isku vaurioitti vakavasti Pentagonia ja sytytti mittavan tulipalon. Osa rakennuksesta romahti, ja palokunta käytti useita päiviä saadakseen rakennuksessa riehuneen tulipalon sammutettua täysin.
Pentagonin tuhoutuneet osat rakennettiin uudelleen vuonna 2002, ja otettiin käyttöön 15. elokuuta 2002. Rakennuksen pihalle rakennettiin turmassa kuolleiden muistoksi Pentagon Memorial -puisto. 7 800 neliömetrin puistossa on 184 penkkiä, yksi jokaisen iskussa menehtyneen uhrin muistolle.
Kaappaajat

American Airlinesin lennon 77 kaappasi viisi 20–29 -vuotiasta saudimiestä. Ryhmän johtaja oli Hani Hanjour, joka lensi koneen päin Pentagonia. Hanjour tuli Yhdysvaltoihin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Hän harjoitteli lentämistä CRM Airline Training Center -koulussa Scottsdalessa, ja sai FAA:n kaupallisen lentäjän lupakirjan huhtikuussa 1999. Hanjour oli haaveillut urasta Saudi-Arabian kansallisen lentoyhtiön liikennelentäjänä, mutta hänet hylättiin siviili-ilmailuopiston pääsykokeissa Jeddassa vuonna 1999. Hänen veljensä kertoi myöhemmin, että Hanjour turhautui etsiessään työtä ja "uppoutui lukemaan uskonnollisia tekstejä ja kuuntelemaan radikaalisaarnaajien nauhoituksia."
Hanjour palasi Saudi-Arabiaan saatuaan lentolupakirjan, mutta lähti maasta loppuvuonna 1999. Hän kertoi perheelleen lähtevänsä Arabiemiraatteihin lentäjäksi, mutta matkusti todellisuudessa Afganistaniin. Al Qaida rekrytoi miehiä, joilla oli erityiskykyjä. Järjestö oli jo valinnut neljä "Hampurin solun" jäsentä. Al Qaidan johtajat valitsivat Hanjourin johtamaan neljättä kaappausryhmää.
Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun CIA:n Al Qaidaa seuraava erityisyksikkö oli saanut ennen iskuja selville, että kahdella tulevista kaappaajista oli ollut useita maahantuloviisumeita Yhdysvaltoihin. Nuo kaappaajan olivat Nawaf al-Hazmi ja Khalid al-Mihdhar. Kaksi Yhdysvaltain liittovaltion poliisin agenttia yritti välittää tiedon eteenpäin, mutta CIA:n upseerit estivät sen.
Hanjour saapui joulukuussa 2000 San Diegoon, jossa al-Hazmi ja al-Mihdhar olivat olleet jo tammikuusta 2000 lähtien. Pian ensitapaamisen jälkeen Hanjour ja al-Hazmi siirtyivät Mesaan, Arizonaan, ja Hanjour hakeutui oppilaaksi Arizona Aviation -lentokouluun.
Huhtikuussa 2001 miehet siirtyivät Falls Churchiin, Virginiaan odottamaan muiden kaappaajien saapumista maahan. Majed Moqed, neljäs ryhmän jäsenistä, saapui 2. toukokuuta 2001 United Airlinesin lennon 175 tulevan kaappaajan Ahmed al-Ghamdin kanssa Dubaista Dullesin kansainväliselle lentoasemalle. Miehet majoittuivat samaan asuntoon Hazmin ja Hanjourin kanssa.
21. toukokuuta 2001 Hanjour vuokrasi huoneen Patersonista, New Jerseystä, ja asui kaupungissa muiden kaappaajien kanssa elokuun loppuun saakka. Viimeinen lennon 77 kaappaaja Salem Al-Hazmi saapui 29. kesäkuuta 2001 John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle Arabiemiraateista. Hänen seurassaan oli American Airlinesin lennon 11 tuleva kaappaaja Abdulaziz al-Omari. Miehet majoittuivat samaan asuntoon Hanjourin kanssa.
Hanjour sai ilmeisesti viimeiset ohjeet ja lensi harjoituslentoja Air Fleet Training Systems -yhtiön simulaattorilla Teterborossa, New Jerseyssä ja Caldwell Flight Academy-yhtiön simulaattorilla New Jerseyn Fairfieldissä, New Jerseyssä. Hanjour muutti pois Patersonin asunnosta ja kirjautui motelli Valenciaan Marylandin Laureliin 2. syyskuuta 2001. 10. syyskuuta Nawaf al-Hazmi liittyi muiden kaappaajien seuraan ja kirjautui Marriott-hotelliin Virginian Herndonissa, Dullesin kansainvälisen lentoaseman lähellä.
Lento

American Airlinesin lento 77 tehtiin Boeing 757-233 koneella. Koneen rekisterinumero oli N644AA. Lennon miehistöön kuuluivat kapteeni Charles Burlingame, perämies David Charlebois sekä Michele Heidenberger, Jennifer Lewis, Kenneth Lewis ja Renee May.
Koneen matkustajakapasiteetti oli 188 matkustajaa, mutta lennolla oli mukana vain 58 matkustajaa (noin 33 % koneen kapasiteetista). American Airlinesin mukaan tiistait olivat viikon hiljaisimpia päiviä ja saman lennon matkustajamäärä oli edellisinä kolmena kuukautena ollut alhaisin nimenomaan tiistaisin.
| Kansalaisuus | Matkustajat | Henkilökunta | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | 47 | 6 | 53 |
|  Kiina | 2 | 0 | 2 |
|  Etelä-Korea | 1 | 0 | 1 |
|  Australia | 1 | 0 | 1 |
|  Etiopia | 1 | 0 | 1 |
|  Iso-Britannia | 1 | 0 | 1 |
| Yhteensä | 53 | 6 | 59 |
Lento > Koneeseennousu ja lähtö

Viisi kaappaajaa saapui Dullesin kansainväliselle lentoasemalle tiistaiaamuna, 11. syyskuuta 2001. Khalid al-Midhar ja Majed Modeq tekivät lähtöselvityksen lennolle kello 7.15 paikallista aikaa. Muutaman minuutin kuluttua he saapuivat turvatarkastukseen. Molemmat miehet hälyttivät kulkiessaan metallinpaljastimen läpi, jolloin heidän täytyi kulkea sen läpi uudelleen. Al-Midhar pääsi toisella kerralla läpi hälyttämättä, mutta Moqed ei, jolloin turvatarkastaja tutki hänet uudelleen.
Hazmin veljekset tekivät lähtöselvityksen yhdessä kello 7.29. Hani Hanjour teki lähtöselvityksen hieman myöhemmin ja saapui turvatarkastukseen kello 7.35. Hazmin veljekset tulivat turvatarkastukseen hieman Hanjourin jälkeen. Turvatarkastuksessa ei selvinnyt, mikä aiheutti metallinpaljastimen hälytyksen. Turvakameran kuvista näkyi kuitenkin myöhemmin, että Nawaf Hazmilla näytti olevan tunnistamaton esine takataskussaan. FAA oli kieltänyt lennoilla kaikki veitset, joiden terä on yli neljä tuumaa. Jokainen kaappaajista joutui lopulta ylimääräiseen laukkujen tarkastukseen. Hanjour, al-Midhar ja Moqed joutuivat tarkastukseen tietokoneavusteisen laukkujen läpivalaisun takia, kun taas Hazmin veljekset joutuivat tarkistukseen, koska he eivät esittäneet kunnollisia henkilötodistuksia, minkä vuoksi lentoyhtiön työntekijä katsoi heidät epäilyttäviksi. Hanjour, Midhar ja Nawaf al-Hazmi eivät ottaneet laukkujaan mukaan lennolle. Moqed ja Salem al-Hazmi saivat laukkunsa koneeseen henkilökunnan mukana.
Noin kello 7.50 kaikki viisi kaappaajaa olivat veitsineen päässeet turvatarkastuksen läpi. Lento 77 oli aikataulun mukaisesti valmiina lähtöön kohti Los Angelesia kello 8.10, portilla D26. Koneessa oli 58 matkustajaa, mukaan lukien viisi kaappaajaa. Kaappaajat mukaan lukien koneessa oli 64 henkilöä, joista 26 miehiä, 22 naisia ja viisi 3–11-vuotiasta lasta. Hanjour istui paikalla 1B ja al-Hazmin veljekset istuivat ensimmäisessä luokassa paikoilla 5E ja 5F. Moqed ja al-Midhar istuivat taaempana turistiluokassa, paikoilla 12A ja 12B. Lento 77 lähti portilta kohti kiitotietä 30 ajallaan kello 8.20.
Lento > Onnettomuus

Tutkintakomitean raportin mukaan lento 77 teki 330 asteen käännöksen koneen ollessa 8 kilometriä länteen Pentagonista. Kun he saivat koneen käännettyä, se lensi noin 670 metrin korkeudessa ja tähtäsi kohti Pentagonia ja Washingtonin kaupunkia. Koneen lentäjä, oletettavasti Hani Hanjour, käänsi tehot maksimiin ja ”sukelsi” kohti Pentagonia. Juuri ennen osumaa kone lensi aivan maanpinnan yläpuolella osuen viiteen valopylvääseen. Lento 77 lensi 853 kilometrin tuntinopeudella Arlingtonin kansallisen hautausmaan yläpuolella ja osui Pentagonin länsipuoleen kello 9.37.46. Törmäys tappoi kaikki koneessa olleet 64 henkilöä.
Kone osui Pentagonin ensimmäisen kerroksen tasoon. Törmäyshetkellä kone oli kääntynyt niin, että oikea siipi oli hieman ylempänä. Koneen rungon etuosa tuhoutui törmäyksessä välittömästi, kun taas koneen peräpää siirtyi sekunnin murto-osassa syvälle Pentagonin sisään. Kaikkiaan kone lävisti 8 – 10 sekunnissa 94 metriä Pentagonin uloimmasta rakennuksesta aina viidenteen eli sisimpään rakennukseen asti.  Se aiheutti tulipallon, joka kohosi 61 metriä rakennuksen yläpuolelle. Pentagonissa loukkaantui 106 henkilöä, jotka hoidettiin alueen sairaaloissa. Korkea-arvoisin Pentagonissa kuollut upseeri oli 53-vuotias kenraaliluutnantti Timothy J. Maude.
Lento > Silminnäkijöiden kuvauksia

Koneen osumapaikalla Pentagonin länsipuolella rakennusta rajaavat Interstate 395 –tie ja Washington Boulevard. Tiellä ajanut Mary Lyman kertoi nähneensä lentokoneen menevän tien yli ”nopeasti ja jyrkässä kulmassa kohti maata”, jonka jälkeen hän näki Pentagonista tulleen savupilven. Lähellä tapahtumapaikkaa asunut Omar Campo oli leikkaamassa ruohoa, kun hän näki lentokoneen. Hän kertoi, että pian sen jälkeen ”koko maa tärisi, ja kaikkialla oli tulta”.
Afework Hagos oli matkalla töihin ja odotteli Pentagonin lähellä liikenneruuhkassa, kun hän näki koneen lentävän hänen ylitseen. Hän kuvaili tapahtumia sanoilla: ”kuului huutoa, ja nousin ulos autosta, kun kone tuli yli. Kaikki juoksivat pois eri suuntiin. Kone osui joihinkin valotolppiin ennen osumistaan Pentagoniin." Daryl Donley näki törmäyksen ja oli ensimmäisiä valokuvaajia paikalla. Mike Walter oli ajamassa Washington Boulevardilla, kun hän näki onnettomuuden. ”Katsoin ulos ikkunasta ja näin koneen, American Airlinesin suihkukoneen tulevan. Ja mietin, että tämä ei voi olla oikeassa paikassa, se on todella matalalla. Ja näin sen. Se meni juuri sinne ja osui Pentagoniin.”
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirja:Syyskuun 11. päivän iskut
Kirjat ovat artikkelikokoelmia, jotka voidaan tulostaa tai ostaa painettuna kirjana.
AA77:n lentoreitti Dullesin kansainväliseltä lentoasermalta Arlingtoniin.
Pentagonin turvakameran kuvaa koneen osuessa rakennukseen.
Toyota Corolla (1979)

| Toyota Corolla E70 |
| --- | --- |
 Vuoden 1983 Toyota Corolla KE70. Kuvattuna Australiassa.
Valmistustiedot
Valmistaja:  Toyota
Edeltäjä:  Toyota Corolla (E30)
Seuraaja:  Toyota Corolla (E80)
Toyota Corolla E70 on Toyotan valmistama henkilöauto, joka esiteltiin maaliskuussa 1979. Auto on Toyota Corollan neljännen sukupolven malli. Autoa valmistettiin kaksiovisena ja neliovisena malleina (mallimerkinnät TE71, AE70, KE70). Autoa valmistettiin seitsemänä korimallina, joita olivat kaksi- ja neliovinen sedan, hardtop, coupé, liftback, sekä kaksi- ja neliovinen farmariauto. Autoa valmistettiin 10 miljoonaa kappaletta maaliskuuhun 1983 mennessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota Corolla (1979) Wikimedia Commonsissa
Calumet (Michigan)

| Calumet |
| --- | --- |
 Calumetin historiallista keskustaa.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Michigan
Piirikunta:  Houghton
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  0.52 km²
 – Josta vettä:  0 km² (0 %)
Korkeus:  370 m
Väkiluku (2010):  726
 – Väestötiheys:  1 400 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Calumet on Yhdysvalloissa Michiganin osavaltiossa sijaitseva kylä. Se on osa Houghtonin piirikuntaa. Calumetissa on hieman yli 700 asukasta ja sitä ympäröivässä Calumet Townshipissä noin 7 000. Calumet sai kuntaoikeudet vuonna 1864 nimellä Red Jacket, paikallisen seneca-heimoon kuuluneen intiaanipäällikön mukaan. Sana calumet tarkoittaa intiaanien rauhanpiippua.
Pohjois-Amerikan Suuriin järviin työntyvällä Upper Peninsulan niemimaalla sijaitseva Calumet oli aikoinaan merkittävä kaivospaikkakunta, joka tunnettiin erityisesti kuparikaivoksistaan. Kaupungista käytettiinkin lempinimeä ”Copper Town U.S.A.”. Ensimmäiset kaivokset alueella avattiin 1800-luvun puolivälissä ja toiminta jatkui aina vuoteen 1968 saakka. Suurin osa kaivoksista suljettiin kuitenkin jo 1930-luvun laman aikana. Kaivostoiminnan huippuvuosina 1800–1900-lukujen vaihteessa Calumetissa oli asukkaita yli 25 000. Kaupungin vanha keskusta on suojeltu ja se kuuluu valtakunnalliseen National Register of Historic Places -rekisteriin.
Calumetiin muutti aikoinaan myös runsaasti suomalaisia siirtolaisia ja kaupungista muodostui merkittävä Michiganin alueen amerikansuomalaisten keskus. Vuonna 1913 kaupungin italialaisten kokoontumispaikassa eli haalissa tapahtui vakava onnettomuus, jossa sai surmansa yli 70 ihmistä. Heistä 50 oli amerikansuomalaisia, jotka olivat lähinnä lapsia tai nuoria. Calumet on myös sama paikka kuin Kalle Päätalon tuotannossa esiintyvä ”Kalumeetin valtio”, jossa Lohi-Antti (oikealta nimeltään Antti Lohilahti) eli "Satusetä" kävi opettelemassa uunien valmistusta.
Calumetissa vaikuttaneita amerikansuomalaisia

J. W. Eloheimo
Oskari Jussila
Salomo Kortetniemi
Viola Kuoksa
Hiski Salomaa
Laila Siikanen
Toivo Manninen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Calumet (Michigan) Wikimedia Commonsissa
Ruotomieli

| Ruotomieli> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1999–
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  J. Aslak Räsänen, kitara, laulu, huuliharppu   J-M Kenttälä, basso, taustalaulu   Riku Rousu, kitara   Toni Ohtonen, rummut  
Entiset jäsenet:  Hexa ”Drums” Tiri, rummut   Jani Koivukangas, koskettimet, kitara   Veera Nevala, piano, saksofoni, huuliharppu, taustalaulu  
Levy-yhtiö:  Mielilevyt   Rockhopper Music  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruotomieli on Oulussa vuonna 1999 perustettu rock and roll -yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita punk-rockista, psykedeliasta, bluesista, progesta ja countrysta. Yhtyeen debyyttialbumi ilmestyi 2003. Jäsenet ovat vaikuttaneet mm. yhtyeissä: EHKÄ, Liverbox, Wrestling, Fernet UG, The Blood Sausage Boys, Money & Gravy, The Botherers ja Embraze.
Jäsenet

J. Aslak Räsänen − kitara, laulu, huuliharppu
J-M Kenttälä (a.k.a. Masa Yardse, Juha-Matti Hattu) − basso, taustalaulu
Riku "Roku" Rousu − kitara, taustalaulu
Toni Ohtonen − rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Keijo Kuu − kitara
Veera Nevala − piano, saksofoni, huuliharppu, taustalaulu
Hexa ”Drums” Tiri − rummut
Jani Koivukangas − koskettimet, kitara
Julkaisut > Albumit

Jos ei kruunu mahdu päähän, vuollaan pala otsaa pois (Mielilevyt, 2003)
Koiruohobluesband (Mielilevyt, 2004)
Delta City (Rockhopper Music, 2007)
Neonvarjot (Rockhopper Music, 2011)
Kovempi kuin muut (Mielilevyt, 2013)
Jytisevä voima (Mielilevyt, 2015)
Born in the O.Y.S. (Secret Entertaiment, 2019)
Kompostikokoelma (Mielilevyt, 2019)
Julkaisut > Singlet ja EP:t

Vanha haiseva sydän (Mielilevyt, 2000)
Musta valo/Musta kuumuus EP (Mielilevyt, 2002)
Häviäjät/Anna-Liisa (Popcitycds, 2004)
Nihilistitrilogia Osat I-IV (Mielilevyt 2017)
Julkaisut > Musiikkivideot

Rietas tihkuva laulu (2001)
Kivinen tie (2002)
Luu ja henki (2003)
Näänkö valon? (2004)
Mammanpoika (2010)
Juna (2012)
Joulukuun tyttö (2015)
Hermoromahdus (2017)
Aitiopaikka Tragediaan (2019)
Se Tekis Mun Joulun (2020)
Jouluksi sun luo (2023)
Me Olimme Täällä (2024)
Aiheesta muualla

Ruotomielen virallinen kotisivu
Ruotomieli Myspacessa (englanniksi)
Ruotomieli Meteli.netissä
Ruotomieli Mikseri.netissä
Ruotomieli Desibeli.netissä
SMS Emden (1908)

| SMS Emden |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kaiserliche Werft Danzig
Hinta:  5 960 000 Saksan markkaa
Kölinlasku:  1. marraskuuta 1906
Laskettu vesille:  26. toukokuuta 1908
Palveluskäyttöön:  10. heinäkuuta 1909
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 9. marraskuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 664 t (suunniteltu) 4 268 t (kuormattu)
Pituus:  117,9 m (vesiraja) 118,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  13,5 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  13 500 ihp
Propulsio:  12 × laivaston kattilaa 3-vaiheinen VTE-höyrykone 2 × akselia
Nopeus:  23,5 solmua
Toimintamatka:  3 760 merimailia@12 solmua
Miehistöä:  18 upseeria 343 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  10 x 10,5 cm SK L/40 -tykkiä 8 x 5,2 cm SK L/55 -tykkiä 2 x 45 cm torpedoputkea
SMS Emden oli Saksan keisarikunnan laivaston Dresden-luokan kevyt risteilijä ensimmäisen maailmansodan ensi kuukausina. Syksyllä 1914 kapteeni Karl von Müllerin johdolla aluksen miehistö valtasi ja upotti Intian valtamerellä noin 30 alusta. Marraskuussa 1914 Australian laivaston risteilijä HMAS Sydney upotti aluksen Kookossaarten edustalla.