stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blinding Lights

| ”Blinding Lights” The Weeknd |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: After Hours
 Julkaistu: 29. marraskuuta 2019
 Tekijä(t): The Weeknd, Oscar Holter, Max Martin, Belly, DaHeala
 Tuottaja(t): Oscar Holter, Max Martin, The Weeknd
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.22
 Levy-yhtiö: XO Republic Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 1.    Billboard 200: 1.
The Weekndin muut singlet
| ”Heartless” 2019 | ”Blinding Lights” 2019 | ”In Your Eyes” 2020 |
Blinding Lights on kanadalaisartisti The Weekndin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä laulajan neljänneltä studioalbumilta After Hours 29. marraskuuta 2019.
Single oli maailmanlaajuinen menestys, sillä se nousi listaykköseksi 34 maassa, mukaan lukien Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Australiassa, Saksassa ja Suomessa. Lisäksi se nousi Suomen Spotifyn kuunnelluimmaksi kappaleeksi ja ylitti Suomessa platinarajan. Kansainvälisen ääniteollisuusliiton IFPI:n mukaan Blinding Lights myi vuonna 2020 yhteensä 21,7 miljoonaa kappaletta ja se olikin maailmanlaajuisesti vuoden myydyin kappale.
Singlen musiikkivideon on ohjannut suomalainen Anton Tammi. Vuonna 2020 Blinding Lights palkittiin vuoden parhaana musiikkivideona MTV Video Music Awards -gaalassa. Emma-gaalassa 2021 kappale palkittiin vuoden 2020 striimatuimpana ulkomaisena biisinä.
Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Blinding Lights” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 51.
Vuoden 2023 alussa kappale nousi Spotifyn kaikkien aikojen kuunnelluimmaksi kappaleeksi. Vuonna 2024 kappale saavutti ensimmäisenä kappaleena neljän miljardin kuuntelukerran rajan Spotifyssä.
Alfred J. Kwak

| Alfred J>  Kwak |
| --- | --- |
 Sarjan tunnus.
Tyyli:  animaatio
Kestoaika:  noin 23 minuuttia
Luoja(t):  Herman van Veen
Pääosissa:  Jarmo Koski Martti Tschokkinen Pekka Autiovuori Kauko Helovirta Titta Jokinen Jukka Voutilainen Harri Hyttinen Rabbe Smedlund Kaija Kiiski Maria Salo Pirkko Aarnio
Alkuperämaa:   Alankomaat  Saksa  Espanja  Japani
Alkuperäiskieli:  japani
Verkko:   VARA  Yle TV2  TV Tokyo  ZDF  IETV  SVT  SR  TV4  Channel 4  FR3  Canal+  Canal Famille  Italia 1  TVE  TV2  NRK  Telewizja Polska  Magyar Televízió  BRT  RTBF  ERT  BK  Sjónvarpið
Esitetty:  3. huhtikuuta 1989 – 29. maaliskuuta 1990 (TV Tokyo)
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  52
Ikäraja:  
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Dennis Livson
Käsikirjoittaja(t):  Akira Miyazaki
Tuotantoyhtiö(t):  Telecable Benelux B.V.
Palkinnot
Voitetut:  Kultainen kamera   1991
Aiheesta muualla
IMDb 
Alfred J. Kwak (jap. 小さなアヒルの大きな愛の物語 あひるのクワック, Chiisana Ahiru no Ōkina Ai no Monogatari: Ahiru no Kuwakku) on Dennis Livsonin tuottama hollantilais-saksalais-espanjalais-japanilainen piirrossarja, joka sai ensinäytöksensä vuonna 1989. Se perustuu hollantilaisen Herman van Veenin kirjoittamaan teatterinäytelmään, joka syntyi vahingossa van Veenin ajettua autollaan ankan yli. lähde? Van Veen omisti Alfredin hahmon yliajamalleen ankalle. Sarjan hahmot suunnitteli Harald Siepermann.
Sarjan päähenkilö on nuori ankka, Alfred Jodocus Kwak, joka joutuu sarjassa monenlaisiin seikkailuihin, jotka vievät hänet tukaliin tilanteisiin ja äärimmäisiin paikkoihin. Suomessa sarja on esitetty ensimmäisen kerran vuosina 1990–1992 Yle TV2:lla ja se nähtiin uusintana vuosina 1994 ja 1996–1997 sekä heinäkuusta 2009 lokakuun alkuun 2010. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin DVD:lle helmikuussa 2009 ja toinen tuotantokausi marraskuussa 2009.
Alfred J. Kwakille luonteenomaista oli 1980-luvun loppupuolen ajankohtaisten poliittisten ja yhteiskunnallisten ilmiöiden käsittely. Sarjassa esiteltiin suoraan ja kiertelemättä lapsille arkaluontoisia ja hankalia teemoja, kuten ympäristöongelmia, sodankäyntiä, rasismia, köyhyyttä, päihteitä ja kuolemaa. Sarjan jaksoissa on satiirisia viittauksia 1900-luvun historiallisiin tapahtumiin ja ilmiöihin, kuten Saksan kansallissosialistiseen aikakauteen, arabien–Israelin konfliktiin ja Etelä-Afrikan apartheid-politiikkaan. Jaksoissa Alfred on muun muassa vastustanut valaanpyyntiä, ottanut pakolaisia rotuerottelua harjoittavasta maasta ja todistanut kotimaansa poliittista muutosta absoluuttisesta monarkiasta demokraattiseen hallitusmuotoon. Sarja on käännetty lukuisille kielille: hollanniksi, ranskaksi, japaniksi, kreikaksi, englanniksi, italiaksi, espanjaksi, hepreaksi, arabiaksi, unkariksi, suomeksi, serbiaksi, puolaksi, saksaksi, ruotsiksi, tanskaksi, islanniksi, kiinaksi, tšekiksi, koreaksi ja norjaksi.
Sarjan henkilöitä

Listassa on vain osa sarjassa esiintyvistä henkilöistä:
Alfred Jodocus Kwak, sarjan nimikkohenkilö
Joonas Sebastian Kwak, Alfredin isä
Anna, Alfredin äiti
Mauri Myyrä, Alfredin kasvatti-isä
Olli, Alfredin haikaraystävä
Hannu, Alfredin harakkaystävä, joka ei voi vastustaa mitään kiiltävää
Henkka, Alfredin kaniystävä
Kapteeni Tunkki, Aurinkoisen kapteeni
Liisa, kapteeni Tunkin vaimo
Tarkastaja Sherlock, etsivä
Eversti Rytinä (eräässä jaksossa sanotaan kenraaliksi)
Tuomari Ruupertti, hovimies
Iiris Wana, Alfredin tyttöystävä
Tom Wana, Iiriksen pikkuveli
Iiriksen ja Tomin vanhemmat
Professori von Pallas, Alfredin ystävä
Professori von Pallaksen vaimo
Korppi, Alfredin lapsuudentuttava, rikollinen, kiusankappale, ja arkkivihollinen. Hänestä tuli väliaikaisesti diktaattori
Harri ja Hanski, Korpin ystävät
Karski-Katti, rikollinen
Liero Lonkero, vakooja joka on palvellut mm. Korppia sekä pormestari K. Rokodiiliä.
Prinssi Rohkea, Kuningas Leijonamielen poika
Pontso, lääkityksen alainen norsu
Linnan vartijat, pahimpia vihamiehiä
Pormestari K. Rokodiili, rahanahne ja häikäilemätön poliitikko ja liikemies
Professori Hannibal, pormestari K. Rokodiilin apuri
Töpö Virtanen, toimii joskus pormestari K. Rokodiilin apurina Hannibalin tilalla
Perttu, luokanopettaja
Herra Colombo, sirkuksen pelle
Professori Ramses
Uutistenlukija
Poliisit
Konstaapeli
Kleo Kattimon, professori Ramseksen sukulainen
Tohtori Livingstone, tutkimusmatkailija
Noora, sateenkaaren päässä olevan kultaruukun vartija
Noita
Mehiläiset
Trubaduuri
Valkea kuningatar
Iiro, Varpusmaan vakooja
Napsu ja Nipsu, hiiripariskunta
Malai Dama, lumimies
Varpusmaan komentaja
Tuomari, kunnian arvoisa
Korpin äiti ja isä, Korpin vanhemmat
Professori Nalli
Professori Tsjang, biologi
Michael Duckson, laulaja joka muistuttaa aika lailla Michael Jacksonia ja Princea
Kuussa asuva pelle
Kaksoismaan kuningas
Kaksoismaan kuninkaan 12 ministeriä
Laivastonvääpeli (oik. pursimies)
Lohikäärme
Sirkustirehtööri
Professori von Pallaksen vaimo
Herra Taalavaara
Apteekkari-Valto
Salamin prinssi Sallaman
Salamin kuningas
Jallan kuningas
Jallan prinsessa Mirha
Korppikotka
Saharausku
Pormestari Pippi
Metsästäjä Yrjänä
Majavayhtiön johtaja
Antiikkikaupan myyjä
Matkaopas
Kuninkaan lakeija
Henkan äiti ja isä, Henkan vanhemmat ovat vesimaan kukkakaupassa satamalaiturin vieressä
TV-reportterit
Sergo-rotta
Arkkipiispa
Pääministeri
Ollin lapset
Ollin äiti
Hannu ja Kerttu
Jaksot

Muutamien jaksojen nimet oli uusittu VHS:lle, mutta DVD:llä käytettiin jälleen alkuperäisissä tv-esityksissä käytettyjä nimiä. Suluissa on jaksojen ensimmäiset esityspäivät Suomessa.
| --- | --- |
 1. tuotantokausi Alfredin elon alkutaival - Osa 1 DVD, Kuinka kaikki alkoi VHS (8. marraskuuta 1990)  Alfredin elon alkutaival - Osa 2 DVD, Syntymäpäivät VHS (8. marraskuuta 1990)  Harakka ei voi vastustaa kiiltävää... DVD, Kuninkaan rubiini VHS (15. marraskuuta 1990)  Ankka-pankka myyränpoika (osa 1) (22. marraskuuta 1990)  Kaivon vankeina (osa 2) (29. marraskuuta 1990)  Vilpillä on pitkä nokka DVD, Suuri kilpailu VHS (6. joulukuuta 1990)  Vakoilija laivassa! (osa 1) (13. joulukuuta 1990)  Lieroa peliä (osa 2) (20. joulukuuta 1990)  Taikapullo (osa 1) (27. joulukuuta 1990)  Lentävä matto (osa 2) (3. tammikuuta 1991)  Sirkuksessa DVD, Sirkuspelle VHS (17. tammikuuta 1991)  Valkea kuningatar DVD, Unien kuningatar VHS (osa 1) (24. tammikuuta 1991)  Shakkikuningatar tahtoo nähdä elämää DVD, Kadonnut kruunu VHS (osa 2) (7. helmikuuta 1991)  Sillit vaarassa (osa 1) (14. helmikuuta 1991)  Meren armoilla (osa 2) (21. helmikuuta 1991)  Vaarat vaanivat (osa 1) (28. helmikuuta 1991)  Vieraita ulkoavaruudesta (osa 2) (7. maaliskuuta 1991)  Valaita näkyvissä (osa 3) (14. maaliskuuta 1991)  Meri kuuluu kaikille (osa 4) (21. maaliskuuta 1991)  Alfred autiomaassa (28. maaliskuuta 1991)  Valtakunta kylvystä! DVD, Limonadikylpy käy kalliiksi VHS (4. huhtikuuta 1991)  Korppi keinottelee (osa 1) (11. huhtikuuta 1991)  Korpin kova komento (osa 2) (18. huhtikuuta 1991)  Uhkayritys (osa 3) (9. toukokuuta 1991)  Rahalla on siivet (osa 4) (16. toukokuuta 1991)  Lumimiehen valtakunta vaarassa (2. syyskuuta 1991):  2. tuotantokausi Rakkautta ensi silmäyksellä (9. syyskuuta 1991)  Kuningas puuttuu peliin (16. syyskuuta 1991)  Takaisin kotimaahan (23. syyskuuta 1991)  Loma saarella (30. syyskuuta 1991)  Matka meren syvyyksiin (osa 1) (7. lokakuuta 1991)  Uponnut Atlantis (osa 2) (14. lokakuuta 1991)  Alfred lännensankarina (21. lokakuuta 1991)  Tut Kattimonin aarre (osa 1) (28. lokakuuta 1991)  Pyramidin sokkeloissa (osa 2) (4. marraskuuta 1991)  Michael Duckson (11. marraskuuta 1991)  Kutsu prinssin syntymäpäiville (osa 1) (18. marraskuuta 1991)  Vihdoinkin rauha! (osa 2) (25. marraskuuta 1991)  Hullaantunut noita (2. joulukuuta 1991)  Varastettu suunnitelma (9. joulukuuta 1991)  Tulivuoren purkaus (osa 1) (16. joulukuuta 1991)  Lohikäärme pinteessä (osa 2) (23. joulukuuta 1991)  Muutoksia vesimaassa (osa 1) (30. joulukuuta 1991)  Korppi ottaa riskin (osa 2) (6. tammikuuta 1992)  Vaarallinen virus (osa 1) (13. tammikuuta 1992)  Matka kuuhun (osa 2) (20. tammikuuta 1992)  Ihme (osa 3) (27. tammikuuta 1992)  Golfia herra Hoton kanssa (3. helmikuuta 1992)  Sateenkaari (osa 1) (24. helmikuuta 1992)  Kultalipas katoaa (osa 2) (2. maaliskuuta 1992)  Pelastakaa puut! (9. maaliskuuta 1992)  Korpin viimeinen konnankoukku (16. maaliskuuta 1992)
Suomalainen tuotanto

| --- | --- |
Tunnuslaulut:: Katja Liljestrand Liisa Lind Solveig Sundqvist Heidi Yrjä
Äänitys:: Yleisradion jälkiäänitys
Suomennos:: Irja Hämäläinen Marjatta Kilpi-Wikström Arja Kuittinen Marjatta Sario Arja Kataja Pirjo Aaltonen Arja Kari-Ovaskainen Marja Huuskonen Kirsti Luova Maija Rantanen Jertta Ratia-Kähönen
Laulut:: Kirsti Luova
Äänittäjät:: Timo Hintikka Tarja Laaksonen Pekka Heinonen Matti Nuotio Veijo Lehti Ari Lyytikäinen Heikki Häkkinen Pekka Vanhanen
Sovitus ja ohjaus:: Irja Hämäläinen Marja Huuskonen
Suomalaiset ääninäyttelijät

Listassa on vain jaksojen tärkeimmät henkilöt.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jarmo Koski  | … |  Alfred J. Kwak, Henkka, Harri, Antiikkikaupan myyjä, Korppikotka, Hanski, Pontso, Konstaapeli, Ministeri-Pad, Salamin kuningas, Korpin isä, Töpö Virtanen   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  Mauri, Luokanopettaja Perttu, Pullon henki, Pääministeri, Jallan kuningas, Pormestari K. Rokodiili, Lumimies, Herra Taalavaara, Lohikäärme, Herra Colombo, Henkan isä   |
|  Pekka Autiovuori  | … |  Korppi, Karski-Katti, Tarkastaja Sherlock, Kwa Wana, Hannu Harakka (2. tuotantokausi), Professori Tsjang   |
|  Kauko Helovirta  | … |  Kapteeni Tunkki, Kuningas Leijonamieli, Professori Ramses, Kaksoismaan kuningas, Tuomari, Majavayhtiön johtaja   |
|  Titta Jokinen  | … |  Iiris Wana, Olli, Noora, Nipsu, Rouva Mehiläinen, Professori von Pallaksen vaimo   |
|  Jukka Voutilainen  | … |  Eversti Rytinä, Laivastonvääpeli, Varpusmaan komentaja   |
|  Harri Hyttinen  | … |  Joonas Kwak (Alfredin isä), Professori von Pallas, Uutistenlukija, Professori Nalli, Professori Hannibal, Liero Lonkero, Saharausku, Sirkustirehtööri   |
|  Rabbe Smedlund  | … |  Iiro, Apteekkari-Valto, Arkkipiispa, Tuomari Ruupertti, Metsästäjä Yrjänä, Prinssi Rohkea, Tom Wana, Pormestari Pippi, Salamin prinssi Sallaman, Tohtori Livingstone, Herra Mehiläinen, Napsu   |
|  Kaija Kiiski  | … |  Pormestari K. Rokodiilin vaimo, Matkaopas, Jallan prinsessa Mirha, Kuningatar Kleo Kattimon, Kapteeni Tunkin vaimo, Henkan äiti   |
|  Maria Salo  | … |  Hannu Harakka (1. tuotantokausi), Valkea kuningatar, Korpin äiti   |
|  Pirkko Aarnio  | … |  Anna (Alfredin äiti), Iiriksen ja Tomin äiti, Noita, Olli (jakso 39)   |
|  Voitto Nurmi  | … |  Michael Duckson   |
Aiheesta muualla

Alfred J. Kwak Elonetissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Aleksi Antti-Roiko

| Aleksi Antti-Roiko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. elokuuta 2001 (ikä 23) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ale
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Kärpät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  18
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Hermes (Mestis)
Aleksi Mikael Kristian Antti-Roiko (s. 17. elokuuta 2001 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Oulun Kärpissä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, joka osaa pelata keskellä.
Muuta

Antti-Roikon kaksoisveli Aki-Petteri on pelannut myös jääkiekkoa hyökkääjänä. Veljekset pelasivat yhdessä kaikki juniorivuotensa joukkuetovereina heidän ensimmäiseen A-juniorivuoteensa saakka. Heidän pikkusiskonsa Anna-Kaisa Antti-Roiko on Suomen naisten maajoukkuehyökkääjä, joka pelaa Auroraliigaa Kärpissä.
Aleksi Antti-Roiko valmistui ylioppilaaksi Kastellin lukiosta keväällä 2020.
Antti-Roiko on maininnut esikuvakseen Mika Pyörälän.
Red Scare

Pilapiirroksessa vuodelta 1919 ”eurooppalainen anarkisti” yrittää tuhota Vapaudenpatsaan.
Senaattori Joseph McCarthy vuonna 1954.
Red Scare (suomeksi punapelko tai punakammo) on yhdysvaltalainen englanninkielinen termi, joka tarkoittaa kommunismin tai radikaalin vasemmistolaisuuden leviämiseen kohdistuvaa pelkoa yhteiskunnassa. Red Scare tunnetaan varsinkin kylmän sodan aikaisena antikommunismina, johon on viitattu senaattori Joseph McCarthyn mukaan myös mccarthyismina.
Historia

Yleisimmin termiä red scare käytetään kahdesta ajanjaksosta Yhdysvaltain historiassa. Ensimmäinen red scare vuosina 1917–1920 liittyi uhkaan, jonka koettiin tulevan amerikkalaisesta työväenliikkeestä, anarkistien vallankumouksesta ja poliittisesta radikalismista. Ensimmäinen red scare laantui vuonna 1920, kun valtionsyyttäjä A. Mitchell Palmerin ennustus vallankaappauksesta ei toteutunut.
Toinen red scare  koettiin Yhdysvalloissa vuosina 1947–1957, jolloin kotimaisten tai ulkomaisten kommunistien pelättiin soluttautuvan yhteiskuntaan ja liittovaltion hallintoon. Kausi tunnetaan senaattori Joseph McCarthyn mukaan mccarthyismina.
Lavender Scare

Toiseen Red Scareen liittyi myös vähemmän tunnettu Lavender Scare, jossa vainottiin homoseksuaaleja, joita pidettiin epäluotettavina ja alttiina kommunistiselle vaikutustoiminnalle. Se johti "seksipervertikkojen" (homot ja lesbot) irtisanomiseen julkisista viroista kansallisen turvallisuuden nimissä. Aihetta on selvittänyt David K. Johnson kirjassaan The Lavender Scare (2004). Kärsineitä henkilöitä olivat esimerkiksi Frank Kameny, Barbara Gittings, Allen Ginsberg ja Harry Hay.
Kansalaisaktivisti Olli Stålströmin mukaan kansainvälinen korkeakirkollinen hengellinen järjestö Moraalinen varustautuminen nimesi kaksi toisiinsa kytkeytynyttä pahaa: kommunismin ja homoseksualismin, joita vastaan piti taistella.
Vuonna 1952 homoseksuaalisuus listattiin ensimmäisessä Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disordersissa (DSM) persoonallisuuden häiriönä sosiopatiana nimikkeellä sociopathic personality disturbance.
Lavender Scarella oli kauaskantoisia seurauksia, sillä julkisten virkojen työsyrjintä korjattiin lainsäädännöllä vasta vuonna 1975 ja vasta vuonna 1995 luovuttiin homohakijoiden turvallisuustarkastuksista julkisissa viroissa.
Käärijä

| Käärijä |
| --- | --- |
 Käärijä toukokuussa 2023.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jere Mikael Pöyhönen
Syntynyt: 21. lokakuuta 1993 (ikä 31) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Muusikko
Taiteilijanimi:  Käärijä
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2016–
Tyylilajit:  rap, pop, drum and bass, industrial
Merkittävät teokset:  ”Cha cha cha”
Levy-yhtiöt:   Monsp Records  Warner Music Finland 
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Emma-gaala 2024: Vuoden tulokas, vuoden artisti, vuoden vienti  Emma-gaala 2024: Vuoden kappale, vuoden striimatuin kotimainen kappale (”Cha cha cha”) 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jere Mikael Pöyhönen (s. 21. lokakuuta 1993 Helsinki), tunnetaan esiintyjänimellä Käärijä, on suomalainen rap-artisti, joka levyttää Monsp Recordsille.
Käärijä voitti vuoden 2023 Uuden Musiikin Kilpailun (UMK) ja pääsi edustamaan Suomea Eurovision laulukilpailussa 2023 kappaleellaan ”Cha cha cha”.  
Hän sai kilpailussa eniten yleisöääniä ja koko euroviisujen historiassa toiseksi eniten, mutta sijoittui lopulta toiseksi.
Elämä ja ura > Lapsuus ja nuoruus

Pöyhönen vietti nuoruutensa aluksi Vantaan Vaaralassa ja myöhemmin Ruskeasannassa, ja alakoulunsa hän kävi kolmannelta luokalta lähtien Simonkallion koulussa ja yläasteen Peltolan koulussa. Hän harrasti rumpujen soittoa ja freestylelaskettelua sekä pelasi jääkiekkoa 19-vuotiaaksi asti. Nykyinen NHL-pelaaja Esa Lindell pelasi hänen kanssaan samanaikaisesti jääkiekkoa Kiekko-Vantaan juniorijoukkueessa. Haastatteluissa Käärijä kuitenkin tunnustautuu Jyväskylän JYPin kannattajaksi. Hänen isän puolen sukunsa on kotoisin Jyväskylästä.
Elämä ja ura > Uran alku

Pöyhönen suoritti sisustuksen ja verhoilualan perustutkinnon Vallilan ammattikoulussa, ja hän piti pitkään sisustussuunnittelijaa haaveammattinaan. Työkseen hän on muun muassa käsitellyt kuvia ja valokuvannut autoja autoliikkeessä. Rap-musiikista Käärijä innostui yläasteella, ja innostus oman musiikin tekemiseen alkoi vuonna 2014. Käärijän aiheet pyörivät alussa hyvin vahvasti uhkapelaamisen ympärillä, ja sama aihe kuuluu osittain nykypäivänkin tuotannossa. Hänen artistinimensä on lähtöisin kaveripiirin vitsistä ja viittaa rahan voittamiseen eli ”käärimiseen” uhkapeleissä.
Käärijä julkaisi musiikkia omakustanteisesti loppuvuoteen 2017, jolloin Monsp Records julkaisi hänen ensimmäisen tuplasinglensä ”Koppi tules” / ”Nou roblem”. Singlen A-puoli sai hyvän vastaanoton, ja Käärijä teki jatkosopimuksen Monsp Recordsin kanssa. Käärijä on kertonut tehneensä ennen Uuden Musiikin Kilpailua noin 25 keikkaa vuodessa. Hänen suosituimmilla kappaleillaan oli jo tuolloin miljoonia kuuntelukertoja, mutta suurelle yleisölle Käärijä oli tuntematon. Suosio kasvoi ”Cha cha chan” myötä, ja Käärijä kertoi myyneensä heti kappaleen julkaisun jälkeen ”hetkessä 40 keikkaa”.
Elämä ja ura > Tyyli

Käärijä on maininnut yhdeksi musiikilliseksi vaikuttajakseen Rammsteinin, jonka logon hän on tatuoittanut rintaansa. Ulkoisen tyylinsä Käärijä loi niin kutsutulla pottatukalla, ”rumalla ja törkeällä” hiusmallilla vuonna 2015 sekä kirkkaan keltaisella puvulla vuonna 2016. Tavaramerkiksi muodostui myös esiintyminen yläosattomasti. Pukeutumistyyli muuttui neonvihreäksi vasta vuoden 2023 Uuden Musiikin Kilpailun ohessa, kun tuotantotiimi toivoi Käärijän erottuvan edellisvuoden voittajan The Rasmuksen keltaisesta tyylistä.
Elämä ja ura > Sairastuminen

Vuonna 2014 Pöyhönen kuljetettiin sairaalaan, kun hänen sairastamansa haavainen koliitti pahentui hengenvaaralliseksi. Pöyhöseltä päädyttiin poistamaan hätäleikkauksessa paksusuoli. Seuraavana vaiheena olisi ollut tulehduksen leviäminen sisäelimiin, mikä olisi johtanut kuolemaan. Myöhemmin Pöyhönen on todennut tilanteen olleen hänen elämänsä käännekohta, jolloin hän päätti panostavansa jatkossa ensisijaisesti artistiuraansa.
Elämä ja ura > Uuden Musiikin Kilpailu 2023 ja Euroviisut

Helmikuussa 2023 Käärijä osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun, jossa valittiin Suomen edustaja Liverpoolissa järjestettyyn vuoden 2023 Eurovision laulukilpailuun. Hän voitti Uuden Musiikin Kilpailun 539 pisteellä, ylivoimaisella erolla 152 pisteellä toiseksi tulleeseen Portion Boysiin. Kappale ”Cha cha cha” oli yksi ennakkosuosikeista kilpailun voittajaksi.
Käärijä aloitti viisumatkansa Liverpoolissa ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta 2023, josta hän pääsi yleisöäänin jatkoon kilpailun finaaliin. Semifinaalissa, jossa laskettiin vain yleisöäänet, ”Cha cha cha” sai eniten pisteitä. Finaalissa Käärijä sijoittui 526 pisteellä toiselle sijalle. Siitä tuli Suomen kaikkien aikojen toiseksi korkein sijoitus; edelle menee vain ”Hard Rock Hallelujah”, jolla Lordi voitti vuoden 2006 kilpailun. Toinen sija on myös paras Eurovision-sijoitus suomenkielisellä kappaleella. Lisäksi Käärijän saama yleisöäänimäärä on toiseksi suurin euroviisuhistoriassa, ja sen edelle menee vain Ukrainan vuoden 2022 kappale ”Stefania”.
Käärijän osallistuminen laulukilpailuun sai Suomessa paljon huomiota, johon viitattiin myös ”Käärijä-huumana”. Kilpailuviikolla Helsingin päärautatieaseman Lyhdynkantajat-veistokset puettiin vihreisiin boleroihin, eli asuun, jonka Käärijä teki tutuksi ”Cha cha cha” -kappaleen esityksissä. Itse kilpailu, semifinaali mukaan lukien, keräsi Suomessa suuret katsojaluvut. Presidentti Sauli Niinistö lähetti artistille kilpailumenestyksestä onnittelut.
Vantaan kaupunki ilmoitti järjestävänsä artistille kiitosjuhlat ja teettävänsä Käärijä-aiheisen seinämaalauksen Ruskeasantaan, Pöyhösen nuoruudenajan asuinympäristöön. Käärijän toiveesta yleisö­tapahtumaa ei järjestetty,  mutta muraali tehtiin Tikkurilan Tikkuraitilla sijaitsevan Prisman Orvokintien puoleiseen julkisivuun. Käärijä-muraalin ovat suunnitelleet Viivi Vierinen, Juha Lahtinen ja Joonas Koponen, ja se julkistettiin lokakuussa 2023.
Elämä ja ura > Euroviisujen jälkeen

Käärijän esiintymisasuja kesällä 2023.
Viikko Euroviisujen jälkeen Käärijä esiintyi Helsingin jäähallissa. Keikka esitettiin myös Yle TV2:lla, ja lähetystä seurasivat sadattuhannet katsojat. Vuoden 2023 aikana Käärijällä oli yhteensä 130 keikkaa. Euroviisujen jälkeinen suosio näkyi myös ulkomailla, ja lokakuussa Käärijä järjesti Euroopan-kiertueen, johon kuului kuusi maata. Kansainvälisestä suosiosta huolimatta Käärijä on kertonut, ettei vaihda laulukieltä suomesta englantiin. Hän on myös sanonut, ettei aio osallistua kilpailijana Euroviisuihin toista kertaa, vaikka voisikin esiintyä viisulavoilla kutsuvieraana.
Syyskuussa 2023 Käärijä julkaisi uuden kappaleen ”It’s Crazy It’s Party”, joka on tehty yhdessä virolaisen rap-artisti Tommy Cashin kanssa. Lokakuussa julkaistiin jälleen uusi kappale, ”Huhhahhei”, ja joulukuussa julkaistiin Käärijän ja Elastisen yhdessä esittämä kappale ”Toiset samanlaiset”. Helmikuussa 2024 julkaistiin Käärijän ja Erika Vikmanin yhteiskappale ”Ruoska”, ja huhtikuussa 2024 julkaistiin jälleen uusi single, ”Kot Kot”. Saman vuoden heinäkuussa julkaistiin Käärijän ja alankomaalaisen Joost Kleinin yhteiskappale ”TRAFIK!”.
Marraskuussa 2023 Käärijä voitti parhaan pohjoismaisen artistin palkinnon MTV Europe Music Awardseissa, voittaen esimerkiksi Euroviisuvoittaja Loreenin. Käärijä sai kutsun vuoden 2023 itsenäisyyspäivän vastaanottoon eli niin kutsuttuihin Linnan juhliin. Vuoden 2024 Emma-gaalassa Käärijä palkittiin Vuoden artistina, Vuoden tulokkaana ja Vienti-Emmalla. Kappale ”Cha cha cha” palkittiin Vuoden biisinä ja Vuoden striimatuimpana kotimaisena kappaleena.
Käärijä esiintyi kutsuvieraana Ruotsin Malmössä järjestetyssä Eurovision laulukilpailu 2024:ssa, jossa lyhennetty versio ”Cha cha chasta” oli osa toisen semifinaalin väliaikaohjelmaa. Hänen oli myös alun perin tarkoitus ilmoittaa Suomen raadin antamat pisteet kilpailun finaalissa, mutta vetäytyi tehtävästä viime hetkellä pois.
Käärijä ääninäyttelee terapialintu Barrya toukokuussa 2024 ensi-iltansa saaneessa Karvinen-elokuvassa.
Käärijän toinen albumi People’s Champion julkaistiin 1. marraskuuta 2024.
Julkaisut > Albumit

Fantastista (2020)
People’s Champion (2024)
Julkaisut > EP:t

Peliä (2018)
Cha Cha Cha Mixtape (2023)