stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isi hoitaa 2

| Isi hoitaa 2> Daddy Day Camp |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fred Savage
Käsikirjoittaja:   Geoff Rodkey  J. David Stem  David N. Weiss 
Tuottaja:   William Sherak  Jason Shuman 
Säveltäjä:  Jim Dooley
Kuvaaja:  Geno Salvatori
Leikkaaja:  Michael Aller
Lavastaja:  Mark J. Mullins
Pääosat:   Cuba Gooding Jr.  Paul Rae  Lochlyn Munro  Sean Patrick Flaherty 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  8. elokuuta 2007
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6 000 000 dollaria
Tuotto:  18 197 398 dollaria
Edeltäjä:  Isi hoitaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isi hoitaa 2 (engl. Daddy Day Camp) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Fred Savage. Elokuva on jatko-osa vuoden 2003 Isi hoitaa -elokuvalle. Elokuvan pääosissa ovat Cuba Gooding Jr., Paul Rae, Lochlyn Munro, Sean Patrick Flaherty, Richard Gant, Tamala Jones, Spencir Bridges, Brian Doyle-Murray, Josh McLerran, Telise Galanis, Molly Jepson ja Dallin Boyce. Elokuva menestyi taloudellisesti kritiikistä huolimatta ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta jatko-osasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cuba Gooding Jr.  | … |  Charlie Hinton   |
|  Lochlyn Munro  | … |  Lance   |
|  Richard Gant  | … |  Buck   |
|  Tamala Jones  | … |  Kim Hinton   |
|  Paul Rae  | … |  Phil   |
|  Josh McLerran  | … |  Dale   |
|  Spencir Bridges  | … |  Ben   |
|  Brian Doyle-Murray  | … |  Morty   |
|  Dallin Boyce  | … |  Max   |
|  Telise Galanis  | … |  Juliette   |
|  Taggart Hurtubise  | … |  Carl   |
|  Molly Jepson  | … |  Becca   |
|  Tad D’Agostino  | … |  Robert   |
|  Tyger Rawlings  | … |  Billy   |
|  Talon G. Ackerman  | … |  Jack   |
Aiheesta muualla

Isi hoitaa 2 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Isi hoitaa 2 Elonet.
Iławan piirikunta

Iławan piirikunta (puol. powiat iławski) on yksi Warmia-Masurian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 92 879. Piirikunnan kaksi kaupunkikuntaa ovat hallintokeskus Iława ja Lubawa. Viisi maalaiskuntaa ovat Iława, Kisielice, Lubawa, Susz sekä Zalewo ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Kisielice, Susz sekä Zalewo.
Iławan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,4 prosenttia.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Iławan piirikunnassa arvioitiin olevan 92 879 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 92 915 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 81 591 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,9 prosenttia ja eläkeikäisten 19,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,2 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 951 lasta.
Iđoš

Ortodoksinen kirkko Iđošissa
Iđoš (serb. Иђош) on kylä Serbiassa. Se kuuluu Kikindan kuntaan, Pohjois-Banatin piirikuntaan ja Vojvodinan provinssiin. Kylässä asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 822 asukasta.
Itse (albumi)

| Itse Ajattara |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 23. maaliskuuta 2001
 Tuottaja(t): Tuomo Valtonen
 Tyylilaji: Melodinen black metal • black metal
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Ajattaran muut julkaisut
|   | Itse 2001 | Kuolema 2003 |
Itse on dark metal -yhtye Ajattaran vuonna 2001 julkaistu esikoisalbumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Pasi Koskinen.
Yhdeksäs – 4.43
Verivalta – 3.57
Musta aurinko – 3.24
Kuolevan rukous – 3.37
Ägräs – 4.16
Murhamiesi – 3.59
Tulessa – 3.06
Manan lapset – 4.50
Rajan takaa – 3.45
Vihan musta tanssi – 2.26
Kokoonpano

Ruoja - laulu, kitara
Samuel Lempo - kitara
Atoni - basso
Akir Kalmo - koskettimet
Malakias - rummut
Arvostelut

Metalliluola: 9–/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Itse (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Itse (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jacquerie

Jacquerie ovat Ranskassa vanhan vallan aikaisia talonpoikaiskapinoita. Aatelisto käytti myöhäiskeskiajalla talonpojista yleistä pilkkanimeä Jacques Bonhomme, mistä vuoden 1358 talonpoikaislevottomuuksissa johdettiin sana Jacquerie.
Jacqueries keskiajalla

28. maaliskuuta 1358, pyhän Sakramentin päivänä, leimahti Île-de-Francen alueella, eritoten Ponleroin (nykyisin Pronleroy) kunnassa kapinaliike, jota kutsuttiin jacquerieksi. Tämä kapina liittyi satavuotisen sodan vaikeisiin vuosiin ja samalla myös mustan surman leviämiseen Ranskassa. Kansakunnan ylväs aatelisto oli menettänyt arvostuksena Crédyn (1346) ja Poitiers’n (1356) taistelujen ja tappioiden johdosta. Samoihin aikoihin niin sanotut suuret komppaniat (grandes compagnies), ryöstelivät ja elivät maaseudun kustannuksella. Pariisissa Étienne Marcel ylläpiti laajaa agitaatiota tarpeellisten uudistusten puolesta.
Jacqueries 1500-luvulla

Historioitsija Boris Porchenevin mukaan talonpoikaiskapinoiksi voidaan katsoa myös seuraavat kansannousut:
Vuosina 1520–1550 niin sanottu pitauds-kapina on tunnetuin aikakauden kapinoista. Se liittyi oleellisesti koko maan alueelle määrättyyn suolaveroon (gabelle).
Vuosina 1570–1590 katoliselle uskonnolle suosiollinen talonpoikaiskapina. Kapinaan liittyivät myös aateliset, jotka ottivat asian omakseen.
Vuosina 1590–1600 oli kuninkaan kannattajien kapina, niin sanottu croquantes-jacquerie.
Jacqueries Richelieun aikana

Ministeri Richelieun aikakaudella tapahtui lukuisia hyvinkin vakavia talonpoikien kapinoita.
Ranska oli osallisena kolmekymmenvuotisessa sodassa ja sota nautti hyvin vähäistä kansansuosiota, sillä sen myötä verot olivat tuntuvasti kohonneet. Ranska soti hyvin katolista Espanjaa ja keisaria vastaan ja oli liitossa protestanttisten pohjoismaiden kanssa.
Lisäksi kuninkaanvallan vahvistaminen ja vallan keskittäminen kyseenalaistettiin, kuten kardinaalinen veropolitiikkakin, joka oli seurausta erittäin vaikeasta taloudellisesta tilanteesta.
Kapinat olivat erittäin vakava opposition ilmaus sekä sodille, että liian korkeille veroille. Tällöin havaittiin myös kansan suusta kuuluvana huuto: «Eläköön kuningas ilman suolaveroa».
Verorasituksen epätasaisuus riippuen siitä miten ja kuka verot keräsi. Jos kerääjiä olivat kuninkaan paikalliset virkamiehet, rasitus oli huomattavasti kevyempi kuin jos kyseessä olivat kuninkaalliset sotajoukot, jolloin kerääminen oli nopeaa ja esimerkillistä.
Nämä kapinat eivät tosiasiassa saattaneet valtiokoneiston toimintaa vaikeuksiin, sillä niillä ei ollut yhtenäistä ohjelmaa, mutta ne olivat kuitenkin vahva ilmaus kardinaali Richelieun vastaisesta oppositiopolitiikasta.
Kaikkein ongelmallisimmat olivat niin sanotut croquant kapinat Lounais-Ranskassa, eritoten vuosina 1594–1595 sekä Normandiassa raivonnut paljasjalkaisten (Nu-Pided) kapina vuonna 1639.
Fronden aateliskapinan aikoihin vuosina 1648–1649 oli myös talonpoikien antimilitaristisia ja verotusta vastaan toimivia kapinointeja. Niissä vaadittiin myös paikallisen itsehallinnon ja siten myös desentralisaation toteutumista.
Jacqueries’n loppu

Talonpoikien kapinoinnit laantuivat vuoden 1680 jälkeen, ja viimeisin koettiin vuonna 1797. Tämä vuosisata koki siis kapinoinnin loppumisen, ja siihen oli useita syitä:
Verot määritellään entistä ovelammin ja ne ovat usein pienempiä summiltaan ja epäsuoria.
Uskonto ja valtio kietoutuvat toisiinsa hyvin voimakkaasti. Papit ovat tottelevaisempia ja talonpojat hylkäävät massakapinoinnit.
Aikakausi eli 1700-luku oli maatalouden voimakkaan kasvun aikaa ja samalla nähtiin myös talonpoikien voimakkaan yksilöllisyyden kasvu.
Mutta kokonaan eivät talonpoikaiskapinat kuitenkaan kadonneet, vaan niitä tapahtui paljon pienemmässä mittakaavassa, ja ne kehittyivät koko ajan kohden alueellista läänityshallintoa suuntautuviksi.
Talonpoikaiskapinat alkoivat kuitenkin uudelleen vähän ennen Ranskan suurta vallankumousta niin sanotussa jauhosodassa noin vuonna 1775. Vallankumouksen aikana talonpojilla oli keskeinen rooli eritoten niin sanotun suuren pelon aikana.
Itä meidän

| Itä meidän Notkea Rotta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2005
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Notkea Rotta, Rautaperse, Pajulaakso
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 54.30
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Notkean Rotan muut julkaisut
| Kaupungin vauhdissa EP 2004 | Itä meidän 2005 | Kontula – Koh Phangan All Night Long 2007 |
Itä meidän on hip hop-yhtye Notkean Rotan toinen albumi, jonka julkaisi Monsp Records 2005. Albumi oli yhden viikon Suomen virallisella albumilistalla nousten sijalle 16. Levy julkaistiin CD- (MONSP024) ja vinyyliformaatissa (MONSP1224). Ilmansuunta albumin nimessä viittaa Itä-Helsinkiin, jonne monet yhtyeen tarinat sijoittuvat.
Kappaleet

16 kilsaa Kontulaan – 3.46 (Notkea Rotta)
Maailma on rotta – 4.13 (Notkea Rotta)
Kenttäsika kehtaa – 4.27 (Komisario Jyrkkä)
Rautis tulee, ota koppi – 2.24 (Rautaperse)
Ei oo pilottia karvoihin katsominen – 2.43 (Notkea Rotta ja Rautaperse)
Taas lähtee taju – 4.49 (Notkea Rotta ja Meno-Anu)
Elementtihelvetin häpykarvahippaa – 3.09 (Rautaperse)
Kuka muilutti Nukkumatin? – 4.17 (Rautaperse)
Idän pikamuna – 4.17 (Rautaperse)
Raksalla – 5.05 (Rohtori Laine)
Meno-Anu ostoksilla – 3.48 (Meno-Anu)
Tukipylväs tukistaa – 3.58 (Komisario Jyrkkä)
Idän hampaat – 2.51 (Notkea Rotta)
Itä meidän – 4.43 (Rautaperse, Rohtori Laine, Meno-Anu, Komisario Jyrkkä ja Notkea Rotta)
Muut muusikot

Notkea Rotta, Rautaperse ja Pajulaakso – tuotanto
DJ Anni-Helena – skrätsit
Kymppireikä-Janne – huuliharppu (7)
Ostari Bostari – sävellys, kitara (9)
Kävelevä Orgasmi, jonka nimi on Rock'N'Roll – basso
Hevi-Heppi – kitarat (13)
Arvostelut

Desibeli.net:
Noise.fi:
Soundi:
Jagjit Singh

| Jagjit Singh> Jagmohan Singh Dhiman |
| --- | --- |
 Jagjit Singh vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jagmohan Singh Dhiman
Syntynyt: 8. helmikuuta 1941 Sri Ganganagar, Brittiläinen Intia
Kuollut: 10. lokakuuta 2011 (70 vuotta) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:   laulaja  säveltäjä 
Puoliso:  Chitra Singh  (vih. 1969; k. 2011)
Lapset:  1
Muusikko
Aktiivisena:  1960–2011
Tyylilajit:  kansanmusiikki ja devotional song (käännä suomeksi) 
Soittimet:  tanpura ja piano 
Levy-yhtiöt:  His Master's Voice, Polydor Records, Saregama, EMI, Sony BMG Music Entertainment, Universal Music Group, Big Music, T-Series ja Tips Industries (käännä suomeksi) 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jagjit Singh (syntyjään Jagmohan Singh Dhiman; 8. helmikuuta 1941 Sri Ganganagar, Brittiläinen Intia – 10. lokakuuta 2011 Bombay, Maharashtra, Intia), joka tunnettiin yleisesti nimellä ”Ghazalin kuningas”, oli intialainen säveltäjä, laulaja ja muusikko. Hän sävelsi ja lauloi lukuisilla kielillä, ja hän sai tunnustusta intialaisen klassisen taidemuodon ghazalin elpymisestä ja suosiosta valitsemalla massojen kannalta merkityksellistä runoutta ja säveltämällä ne tavalla, joka painotti enemmän sanojen ja melodian merkitystä.
Singh sai Padma Bhushan -palkinnon Intian valtiolta vuonna 2003. Hän kuoli aivoverenvuotoon 70-vuotiaana 10. lokakuuta 2011.
Yksityiselämä

Singh oli naimisissa laulaja Chitra Singhin kanssa. Heidän ainoa poikansa Vivek kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jagjit Singh Wikimedia Commonsissa
Jagjit Singh Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jay Garner

| Jay Garner |
| --- | --- |

Irakin jälleenrakennus- ja humanitaarisen avun viraston johtaja
 21. huhtikuuta 2003 – 12. toukokuuta 2003  
Edeltäjä:  Saddam Hussein (Presidenttinä)
Seuraaja:  L. Paul Bremer (Koalition väliaikaisen hallinnon päämiehenä)
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1938 (ikä 86) Arcadia, Florida, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Puolustushaara:  maavoimat
Palvelusvuodet:  1962–1997
Sotilasarvo:   kenraaliluutnantti
Taistelut ja sodat:  Vietnamin sota Persianlahden sota
Jay Montgomery Garner (s. 15. huhtikuuta 1938 Arcadia, Florida, Yhdysvallat) on eläköitynyt Yhdysvaltain maavoimien kenraaliluutnantti. Hän toimi lyhyen ajan Irakin jälleenrakennus- ja humanitaarisen avun viraston johtajana vuoden 2003 Irakin miehityksen jälkeen. Diplomaatti L. Paul Bremer korvasi Garnerin perustaen Koalition väliaikaisen hallinnon.
Jay Emmanuel-Thomas

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. joulukuuta 1990 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Forest Gate, Lontoo, Englanti
Pelipaikka: keskushyökkääjä, laituri
Pituus: 191 cm
Lempinimi: JET
Seura
Seura: Ipswich Town
Pelinumero:  ?
Junioriseurat
1998–2008:  Arsenal
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008–2011 2009 2010 2011 2011– | Arsenal  → Blackpool (laina) → Doncaster Rovers (laina) →Cardiff City (laina)  Ipswich Town | 1 (0)  11 (2)  14 (5)  7 (1)   0 (0) |
Maajoukkue
| 2007–2008 2008–2009 | Englanti U-17 Englanti U-19 | 5 (0) 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jay Aston Emmanuel-Thomas (s. 27. joulukuuta 1990) on englantilainen jalkapalloilija ja hän pelaa Ipswich Townissa. Emmanuel-Thomas siirtyi Ipswichiin Arsenalista heinäkuussa 2011. Hän on Arsenal Academyn kasvatti, hän on monipuolinen hyökkääjä, sillä hän voi pelata keskushyökkääjänä tai laiturina. Hän on pelannut useilla paikoilla, kuten laita-, keskuspuolustajana ja keskikentällä, mutta hän sopeutuu parhaiten hyökkääjän rooliin.
Jay DeMerit

Jay DeMerit
Jay DeMerit (s. 4. joulukuuta 1979 Green Bay, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelasi usean vuoden ajan muun muassa Englannin Valioliigassakin pelanneen Watfordin joukkueessa.
DeMerit aloitti uransa lukiotasolla Yhdysvalloissa ja harrasti myös koripalloa ja yleisurheilua. Sitten hän pelasi NCAA-yliopistosarjassa University of Illinois at Chicagon joukkueessa. Ura jatkui Chicago Fire reservijoukkueessa ja sieltä hän siirtyi Englantiin. Northwood FC:n kautta hän päätyi koeajalle Watfordiin, josta hänelle tarjottiin kolmen vuoden sopimus.
21. toukokuuta 2006 Demerit teki voittomaalin Valioliigan nousukarsintojen finaalissa, ja hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Maali varmisti Watfordin nousun Valioliigaan.
DeMerit pelasi Yhdysvaltain maajoukkueessa 25 ottelua vuosina 2007–2011.
Jeanne-Claude Denat de Guillebon

| Jeanne-Claude Denat de Guillebon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1935 Casablanca, Ranskan Marokko
Kuollut: 18. marraskuuta 2009 (74 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  ympäristötaiteilija
Taidesuuntaus:  uusi realismi,ympäristötaide
Jeanne-Claude Denat de Guillebon (13. kesäkuuta 1935 Casablanca, Ranskan Marokko – 18. marraskuuta 2009 New York, New York, Yhdysvallat), tunnettu myös nimellä Jeanne-Claude, oli ranskalainen taiteilija, joka oli avioliitossa bulgarialaissyntyisen taiteilijan Christo Javacheffin kanssa.
Elämä

Jeanne-Clauden äiti Précilda oli vasta 17-vuotias mennessään salaa naimisiin majuri Lein Denatin kanssa. He erosivat pian Jeanne-Clauden syntymän jälkeen. Toisen maailmansodan aikana Jeanne-Clauden äiti meni Vapaan Ranskan armeijaan taistelemaan saksalaismiehittäjää vastaan. Palattuaan vuonna 1945 Précilda meni vuonna 1946 naimisiin kenraali Jacques de Guillebonin kanssa. Perhe asui vuosina 1945–1952 Pariisissa ja vuosina 1952–1957 Tunisiassa. Sen jälkeen perhe palasi Ranskaan.
Jeanne-Claude tapasi bulgarialaissyntyisen taiteilijan Christo Javacheffin lokakuussa 1958 Christon ollessa maalaamassa Jeanne-Clauden äidin Precilda de Guillebonin muotokuvaa. Christo rakastui ensin Jeanne-Clauden sisarpuoleen Joyceen. Jeanne-Claude taas kihlautui Philippe Planchonin kanssa. Ennen häitä Jeanne-Claude tuli raskaaksi, ja lapsen todettiin olevan Christon. Jeanne-Claude meni naimisiin Planchon kanssa mutta jätti hänet häämatkan jälkeen. Christon ja Jeanne-Clauden poika Kiril syntyi 11. toukokuuta 1960. Jeanne-Claude ja Christo menivät naimisiin 28. marraskuuta 1962.
Helmikuussa 1964 Christo ja Jeanne-Claude menivät New York Cityyn. Käytyään välillä Euroopassa pariskunta palasi syyskuussa Yhdysvaltoihin. Oltuaan 17 vuotta vailla minkä maan kansalaisuutta Christo sai 1973 Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Taide

Christon ja Jeanne-Clauden taide on paketoimista. He ovat paketoineet tavallisia rakennuksia, mutta myös saaria ja puita. Ehkä kuuluisin paketointi oli vuonna 1995 paketoitu Reichstag Berliinissä. Vuonna 1983 he paketoivat Miamin edustalla olevat saaret.
Aiheesta muualla

Jeanne-Claude Denat de Guillebonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Reichstagin paketoimisen alkutoimia kesäkuussa 1995.
Janette Aarnio

Janette Aarnio (s. 2002) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies.
Aarnio on Helsingin NMKY:n kasvatti. Hän voitti kaudella 2017–2018 Helsingin NMKY:n joukkueessa Suomen-mestaruuden sekä 16-vuotiaiden että 19-vuotiaiden tyttöjen sarjassa ja hänet valittiin molemmissa sarjoissa vuoden pelaajaksi. Kaudella 2018–2019 hän pelasi naisten Korisliigassa viisi ottelua runkosarjassa ja kaksi pudotuspeleissä esiintyen kentällä 20,5 minuuttia ja tehden ottelua kohden 6,4 pistettä, antaen 2,1 syöttöä ja ottaen 3,1 levypalloa.
Aarnio on pelannut Suomen 16-vuotiaiden maajoukkueessa 39 ottelua. Huhtikuussa 2019 hän oli Kreikassa voittamassa koululaisten maailmanmestaruutta Mäkelänrinteen lukion joukkueessa.
Isolokki

| Isolokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Lokit Larus
Laji::  hyperboreus
Kaksiosainen nimi
 Larus hyperboreus  Gunnerus, 1767 

Katso myös
   Isolokki Wikispeciesissä   Isolokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isolokki (Larus hyperboreus) on arktisten merialueiden isokokoinen lokki.
Koko ja ulkonäkö

Isolokki on hiukan isompi ja varsinkin vankkarakenteisempi kuin harmaalokki. Aikuisen höyhenpuku on pääosin valkoinen, sen siivet ovat päältä vaaleanharmaat, nokka on keltainen ja siinä on punainen kärkitäplä. Nuori lintu on vaaleanruskean kirjava ja sen nokka punertava, mustakärkinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Linnun pituus on 62–68 cm, siipien kärkiväli 150–165 cm ja paino 1,0–2,7 kg. Ääni muistuttaa harmaalokin pilkallista nauravaa kiljahtelua.
Esiintyminen

Isolokki pesii arktisilla alueilla sekä Aasiassa, Euroopassa että Pohjois-Amerikassa. Euroopassa se pesii Islannissa, Huippuvuorilla, Novaja Zemljalla, Kaninin niemimaalla ja muilla arktisilla saarilla. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 200 000–2 000 000 yksilöä. Se talvehtii Pohjois-Atlantilla ja Tyynenmeren pohjoisosissa. Suomessa lajia tavataan merialueilla säännöllisesti lähinnä talvisin.
Elinympäristö

Pesimäaikana isolokit elävät rannikoiden ja järvien saarilla ja riutoilla, paikoin myös tundralla. Lisääntymisajan ulkopuolella ne kiertelevät rannikoita, vieraillen satamissa ja kaatopaikoilla, harvemmin sisämaassa. Talvisin esiintyy pienissä määrin sisämaan suurilla järvillä.
Lisääntyminen

Isolokki on yksiavioinen ja pesii sekä yhdyskunnittain että yksittäispareina. Se rakentaa pesänsä kalliolle tai maahan, joskus jäälle tai lumeen. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä neljä viikkoa. Emot hoitavat yhdessä myös poikasia, jotka ovat lentokykyisiä kuuden tai seitsemän viikon ikäisinä.
Ravinto

Isolokki on kaikkiruokainen ja sen ruokavalio vaihtelee suuresti sisältäen kaloja, nilviäisiä, äyriäisiä, merimatoja, merisiilejä, hyönteisiä, lintuja, munia, marjoja, merilevää, haaskoja ja jätteitä.
Aiheesta muualla

Isolokki Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Isolokki (Larus hyperboreus)
ITIS: Larus hyperboreus (englanniksi)
Lentävä isolokki.
Isolokin muna.
Jeff King

Jeff Eastin, Jeff King ja Willie Garson vuoden 2010 Comic-Conissa.
Jeff King on yhdysvaltalainen pääasiassa televisiosarjoja käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut henkilö. Hän on voittanut kolme Daytime Emmyä ja 11 Gemini-palkintoa sarjoistaan.
Elokuvafilmografia

Ordeal in the Arctic (1993) (TV-elokuvan tuottaja)
Kill Switch (2008) (ohjaaja)
Ruslan (Driven to Kill, 2009) (ohjaaja)
Damage (2009) (ohjaaja)
Aiheesta muualla

Jeff King Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jeff Kent

Jeff Kent Los Angeles Dodgersin peliasussa vuonna 2008.
Jeffrey Franklin ”Jeff” Kent (s. 7. maaliskuuta 1968 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen baseballpelaaja. Hän pelasi 17 kautta kestäneellä ammattilaisurallaan yleensä kakkospesämiehenä (engl. second baseman).
Ura

Kent aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992 Toronto Blue Jaysissä, joka oli varannut hänet MLB:n vuoden 1989 varaustilaisuudessa. Hän siirtyi kesken tulokaskautensa pelaajakaupassa New York Metsiin, jossa pelasi kauteen 1996 asti. Hän siirtyi heinäkuussa 1996, kauden ollessa kesken, Cleveland Indiansiin ja saman vuoden marraskuussa, kauden päätyttyä, San Francisco Giantsiin. Hän pelasi Giantsissa kuusi kautta, kaudesta 1997 kauteen 2002 asti, jonka päätteeksi pääsi pelaamaan ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan MLB:n loppuottelusarjassa World Seriesissä. Anaheim Angels vei mestaruuden otteluvoitoin 4–3. Joulukuussa 2002 hän siirtyi vapaana pelaajana Houston Astrosiin ja joulukuussa 2004 Los Angeles Dodgersiin.
Kent lopetti pelaajauransa kauteen 2008. Hän pelasi MLB-vuosinaan yhteensä 2 298 runkosarja- ja 49 pudotuspeliottelua ja valittiin kerran National Leaguen arvokkaimmaksi pelaajaksi (kaudella 2000) sekä viidesti MLB:n tähdistöotteluun (vuosina 1999–2001 ja 2004–2005). Lisäksi hänet palkittiin neljästi Silver Slugger -palkinnolla (vuosina 2000–2002 ja 2005). Kent on eniten kunnareita lyönyt kakkospesämies MLB:n historiassa lukemalla 351, jolla hän ylitti Ryne Sandbergin aiemman ennätyksen 74:llä. Kun muillakin pelipaikoilla lyödyt kunnarit lasketaan mukaan, hän löi niitä yhteensä 377.
Muuta

Kent on naimisissa. Hänellä ja vaimollaan Danalla on neljä lasta, tytär ja kolme poikaa.
Kent oli vuonna 2009 kilpailijana ABC:n tositelevisio-ohjelmassa Superstars. Hän osallistui ohjelmaan näyttelijä Ali Landryn parina. Vuonna 2012 hän kilpaili CBS:n Selviytyjien 25:nnellä, Filippiineillä kuvatulla tuotantokaudella.
Johann Wilhelm Krause

| Johann Wilhelm Krause |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1757 Dittmannsdorf,  Ala-Sleesia
Kuollut: 22. elokuuta (J: 10. elokuuta) 1828 Tartto
Ammatti:  arkkitehti, professori
Johann Wilhelm (von) Krause (1. heinäkuuta 1757 Dittmannsdorf,  Ala-Sleesia – 22. elokuuta (J: 10. elokuuta) 1828 Tartto) oli  Ala-Sleesiassa syntynyt saksalainen arkkitehti, joka vaikutti Viron Tartossa. Hän oli Tarton yliopiston arkkitehti ja professori.
Tarton yliopiston päärakennus on Krausen suunnittelemista rakennuksista tunnetuin.
Yliopiston päärakennuksen piirustukset
Krause opiskeli teologiaa Leipzigissa. Vuodesta 1787 hän oli kotiopettajana Liivinmaalla, ja 1803 hänet valittiin Tarton yliopiston maatalouden, tekniikan ja arkkitehtuurin professoriksi, jossa tehtävässä hän oli kuolemaansa saakka.
Suunnittelutöitä

Tarton yliopiston päärakennus 1804–1809
Vanha Anatoomikum 1803–1805 (keskiosa), 1825–1827 (sivurakennukset)
Tarton tähtitorni 1808–1810
Tarton tuomiokirkon korjaussuunnitelma
Toomemäen puisto
Kansojen muistomerkki (Rahvaste monument, 1806)
Inglisild valmistui 1816, nykyinen silta on vuodelta 1836 (arkkitehti Moritz Hermann Jacoby)
Kuradisild valmistui 1808, nykyinen silta on vuodelta 1913 (arkkitehti Arved Eichhorn)
Vietinghoffin perheen mausoleumi Latviassa Marienburgissa (1832)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Wilhelm Krause Wikimedia Commonsissa