stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ponderosapöllönen
Aiheesta muualla

USGS Identification Tips
photo gallery (Arkistoitu – Internet Archive); RangeMap & synopsis (Arkistoitu – Internet Archive) InfoNatura NatureServe
Flammulated Owl photo gallery - VIREO
Photo-High Res (Arkistoitu – Internet Archive); Article & short synopsis (Arkistoitu – Internet Archive) - Photo gallery
Ponderosapöllönen (Psiloscops flammeolus) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Psiloscops flammeolus:  Wikidata: Q27074736  Wikispecies: Psiloscops flammeolus  ABA: flaowl  ADW: Otus_flammeolus  Avibase: 1BF907B67F494A9F  BirdLife: 22688637  BOLD: 745764  BOW: flaowl  CoL: 4PJKF  eBird: flaowl  EoL: 45510721  GBIF: 7807178  GNAB: flammulated-owl  iNaturalist: 339605  ITIS: 1063247  IUCN: 22688637  NatureServe: 2.104998  NCBI: 111815  Neotropical: flaowl  Observation.org: 72141  Xeno-canto: Psiloscops-flammeolus 
Scops flammeola:  Wikidata: Q27962094  CoL: 4VVRV  GBIF: 9171270  ITIS: 1063329 
Nuori ponderosapöllönen Pohjois-Arizonassa.
Porin työväentalo

| Porin työväentalo |
| --- | --- |
 Porin työväentalo 1920-luvulla. Purettu 1973.
Osoite:  Länsipuisto
Sijainti:  Pori
Koordinaatit:  61°29′10″N, 21°47′15″E
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1893
Purkuvuosi:  1973
Suunnittelija:  K. F. Eriksson
Omistaja:  Porin työväenyhdistys
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porin työväentalo eli Torppa oli vuonna 1893 rakennettu työväentalo Porissa. Se sijaitsi kaupungin keskustassa Länsipuiston ja Annankadun kulmassa. Puurakenteinen arkkitehti K. F. Erikssonin suunnittelema työväentalo purettiin vuonna 1973.
Historia

Vuonna 1887 perustetun Porin työväenyhdistyksen rakentamassa talossa oli alun perin juhlasali esiintymislavoineen sekä ravintolatilat ja biljardihuone. Vuonna 1921 rakennusta laajennettiin, jolloin valmistuivat uusi ravintola ja keittiö sekä viisi uutta toimistohuonetta. Peruskorjaus suoritettiin 1951. Poliittisten tilaisuuksien lisäksi Torppa tuli vuosikymmenten saatossa tunnetuksi muun muassa suosittuna tanssi- ja konserttipaikkana, jossa esiintyi kotimaisten huippuartistien ohella myös tunnettuja ulkomaisia nimiä.
Sisällissodan aikana Torppa oli Porin punakaartin päämajana. Jatkosodan vuosina taloa pitivät hallussaan Porin lentokenttää tukikohtanaan käyttäneet natsi-Saksan joukot. Porin Työväentalo toimi myös urheilutilana, talossa järjestettiin erityisesti voimailu- ja kamppailulajien kilpailuja. Porin Pyrinnön urheilijat käyttivät työväentalon salia harjoituspaikkanaan, lisäksi talossa sijaitsi muun muassa Porin Pallo-Tovereiden toimisto. Porin Työväen Teatterin näyttämönä Torppa oli vuosina 1918–1931.
Purkaminen

Porin työväentalo purettiin 1973. Seuraavana vuonna sen paikalle valmistui seitsenkerroksinen asuinrakennus sekä kaksikerroksinen kokoushuoneisto juhlasaleineen. Porin Työväenyhdistys luopui kiinteistöistä vuonna 1993. Annankadun varrella olevan rakennuksen seinässä on kuvanveistäjä Aarne Elomaan vuonna 1979 paljastettu työväentalon muistoreliefi. Porin työväentalon esineistöä on nähtävillä Tampereella Työväenmuseo Werstaassa.
Keräkurmitsa

| Keräkurmitsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Eudromias
Laji::  morinellus
Kaksiosainen nimi
 Eudromias morinellus  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Keräkurmitsa Wikispeciesissä   Keräkurmitsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keräkurmitsa (Eudromias morinellus) on pienikokoinen pohjoisen kahlaajalintu.
Koko ja ulkonäkö

Keräkurmitsan rinta ja kylki ovat kuparinruskeita, selkäpuoli suklaanruskea. Leuan alla on selvä valkea nauha, alaperä on valkoinen. Mahanalus on musta. Jalat ovat keltaiset ja lyhyt nokka musta. Pituus on 20–26 senttimetriä, siipien kärkiväli 45–65 senttimetriä ja paino 85–140 grammaa.
Vanhin Suomesta löydetty rengastettu keräkurmitsa on ollut yli 8 vuotta vanha.
Levinneisyys

Keräkurmitsa pesii tuntureilla Pohjois-Norjasta Itä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä sekä vuoristoalueilla, kuten Alpeilla ja Skotlannin ylämaalla. Muualla Suomessa sitä tavataan muuttomatkoillaan. Suomessa pesii tuntureilla noin 2 000 paria. Euroopassa pesimäkanta on 18 000 – 40 000 paria. Maailman populaation suuruus on 49 000 – 210 000 yksilöä. Talvehtii Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä Marokosta Iraniin.
Elinympäristö

Pesimäaikana keräkurmitsat pysyvät avotuntureissa, muuttomatkoillaan ne viihtyvät ruohikkoisilla mailla kuten niityillä, laitumilla ja viljapelloilla, talvehtimisalueet ovat arolla.
Lisääntyminen

Keräkurmitsa tekee pesänsä painanteeseen paljaalle maalle, ja munii siihen 3 munaa. Kumpikin puoliso hautoo noin 3½ viikkoa, koiras aktiivisemmin. Poikaset ovat pesäpakoisia. Koiras yksin huolehtii niistä, ja ne ovat lentokykyisiä 4 viikon ikäisinä.
Hautovaa keräkurmitsaa on vaikeata havaita, sillä sen suojaväritys on tehokas ja pakoetäisyys minimaalinen: Se lähtee pakoon usein vasta jalan alta. Hautovaa lintua on usein mahdollista jopa kosketella sen siitä erityisesti häiriintymättä.
Ravinto

Keräkurmitsat syövät hyönteisiä ja pieniä selkärangattomia.
Aiheesta muualla

Erkki Pulliainen, Lennart Saari, Paavo S. Tunkkari. Keräkurmitsa : Värriötunturin lintu. Oulun yliopisto 1992.
Wilkie, A. O. M. 1981: Keräkurmitsan hautomisrytmistä ja käyttäytymisestä Norjassa. – Ornis Fennica 58:11–20.
Keräkurmitsa Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Keräkurmitsa (Charadrius morinellus)
ITIS: Charadrius morinellus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q202504  Wikispecies: Eudromias morinellus  ABA: eurdot  Avibase: 20BE9DF14579BD4A  BioLib: 8620  BOLD: 10191  BOW: eurdot  BTO: bob4820  CoL: TMX9  eBird: eurdot  EUNIS: 962  EURING: 4820  Fauna Europaea: 96879  Fauna Europaea (new): bbd5e48b-5a68-4fc9-89b9-c61996dd66de  GBIF: 2480281  GNAB: eurasian-dotterel  IBC: eurasian-dotterel-charadrius-morinellus  iNaturalist: 144486  IRMNG: 11090716  ITIS: 176545  NatureServe: 2.101197  NBN: NBNSYS0000000176  NCBI: 211599  Observation.org: 294  OBIS: 232043  Open Tree of Life: 238463  Paleobiology Database: 369501  Paleobiology Database: 369501  TSA: 3948  WoRMS: 232043  Xeno-canto: Charadrius-morinellus  ZooBank: 4C2D3A20-8B6B-4C6B-A394-AC157E221A62  Laji.fi: MX.27597 
Keräkurmitsan muna.
Kemppi

| Kemppi Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1949
Toimitusjohtaja:  Katri Sahlman (vt), Kalle Suurpää (alkaen 1.8.2024)
Puheenjohtaja:  Teresa Kemppi-Vasama
Kotipaikka:  Lahti
Toiminta-alue:  pääliiketoiminta-alueet Eurooppa ja Aasia
Tuotteet:  hitsauslaitteet, ohjelmistot ja lisävarusteet
Liikevaihto:  209,0 milj. euroa (2023), koko konserni
Liikevoitto:  26,0 milj. euroa (2023), koko konserni 
Henkilöstö:  koko konsernissa 766 (2023)
Emoyhtiö:  Kemppi Group Oy
Tytäryhtiöt:  20 (2024)
Omistaja:  Kempin suku
Kotisivu:  http://www.kemppi.com/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kemppi Oy on vuonna 1949 perustettu suomalainen hitsausalan perheyritys. Se suunnittelee, valmistaa ja myy manuaalisia kaarihitsauslaitteita, hitsaajien turvavarusteita ja ohjelmistoja sekä kattavia automatisoidun hitsauksen laitteistoja.  Se tarjoaa myös alan asiantuntijapalveluja. Kemppi Oy kuuluu Kemppi Group Oy -konserniin.
Globaalisti toimivalla Kemppi Oy:llä oli vuonna 2024 tytäryhtiöitä Suomen lisäksi 13 eri maassa. Työntekijöitä sillä oli noin 800.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Lahdessa. Kempin elektroniikkatehdas on Suomen suurin tehdas. Yrityksen pääliiketoiminta-alue on Euroopan lisäksi Aasia.
Historia > Martti Kempin aika 1949–1979

Sähkömies Martti Kemppi perusti pienen korjauspajan vuonna 1949. Verstas toimi hänen kotinsa ulkorakennuksessa  ja siellä valmistettiin aluksi muun muassa betonikärryjä, maitokärryjä, saunankiukaita ja hitsausmuuntajia. Martti Kemppi otti yritykseen mukaan kaksi veljeään, ja vuonna 1951 yritys muutettiin osakeyhtiöksi samalla, kun Veljekset Kemppi Oy:n tuotanto siirrettiin Lahden Pekanmäkeen.  1950-luvulla yritys alkoi keskittyä hitsauslaitteistoihin, ja kehitti ensimmäisen hitsaustasasuuntaajansa. Vuonna 1955 alkoi Kempin vientitoiminta, kun se toimitti Turkkiin 20 hitsauskonetta. Yritys sai yksittäisiä tilauksia muun muassa Chilestä, Nigeriasta, Perusta, Thaimaasta ja Singaporesta. Veljekset Kemppi Oy alkoi valmistaa hitsaustasasuuntaajia, joita valmisti sen lisäksi vain kaksi yritystä maailmassa.
1960-luvulla Kemppi kehitti tyristoriohjatun tasasuuntaajan lisäksi ensimmäisen MIG/MAG-hitsauslaitteensa. Puoliautomaattisissa MIG/MAG -hitsauslaitteissa puikko korvattiin lisäainelangalla. Myös ulkomaankauppa eteni myyntiverkoston laajentuessa Ruotsin kautta muualle Eurooppaan. 1960-luvun puolivälissä yhtiö valmisti 50 % suomalaisista hitsausmuuntajista sekä erilaisia sähkölaitteita teollisuuteen. Vientiä tehtiin 30 maahan. Vuonna 1967 yhtiö hankki Lahden Okeroisista 18 hehtaarin maa-alueen, ja rakensi sinne uudet tuotantotilat. Vuonna 1968 yrityksen nimi lyheni muotoon Kemppi Oy. Vuosikymmenen lopulla esiteltiin tyristoriohjausta käyttävä Tylarc-virtalähde.
Kempin vienti siirrettiin osuuskunnasta omalle vientiosastolle ja ensimmäinen tytäryhtiö perustettiin Ruotsiin vuonna 1972. Vuonna 1975 Kempin vientitoiminta ylitti ensimmäistä kertaa kotimaan myynnin. Vuonna 1977 Kemppi esitteli maailman ensimmäisen invertterivirtalähteen hitsauskäyttöön ja mullisti samalla kaarihitsauslaitteet. Invertteritekniikkaan perustuva Hilarc-tuoteperhe esiteltiin hitsausmessuilla Essenissä. Yrityksen liikevaihto nousi ensimmäistä kertaa yli 100 miljoonan markan.
Historia > Toisen sukupolven aika 1980–2014

Vuonna 1980 yrityksen toimitusjohtajaksi nousi yrityksen perustajan Martti Kempin poika Jouko Kemppi ja varatoimitusjohtajaksi hänen veljensä Hannu Kemppi. Yrityksessä työskenteli yli 650 henkilöä. 1980-luvun kuluessa yhtiö perusti tytäryhtiöitä lukuisiin maihin, muun muassa Norjaan, Englantiin, Hollantiin, Ranskaan, Länsi-Saksaan, Yhdysvaltoihin, Belgiaan ja Tanskaan. Kemppi esitteli uudet entistä pienemmät ja kevyemmät Multisystem-teollisuusinvertterit.
Suomen 1990-luvun alun lama ja Neuvostoliiton kaupan romahtaminen koetteli yritystä, ja se teki pahimmillaan 40 miljoonan markan tappion. Suunta saatiin käännettyä useiden saneerauskierrosten jälkeen. Osa valmistuksesta siirrettiin alihankkijoille ja myyntiin satsattiin myös Euroopan ulkopuolella. Yhtiön valttina oli sen pyrkimys valmistaa varmatoimisia ja kestäviä laitteita. Vuonna 1993 Kemppi lanseerasi maailman ensimmäisen digitaalisen hitsausvirtalähteen, Kemppi Pron. Kempin uudet digitaaliset ja mikroprosessoriohjatut laitejärjestelmät nostivat sen tuotantovolyymeja ja henkilöstömäärää.  Vuonna 1997 Kemppi toi markkinoille uusinta digitaalista ohjaustekniikkaa käyttävät Mastertig AC/DC -hitsauslaitteet.
2000-luvun alussa sukuyhtiötä hallinnoi Jouko ja Hannu Kempin lisäksi heidän siskonsa Eija Vartiainen. Vuonna 2001 Kemppi esitteli hitsauslaitteiden toimintavarmuutta parantavan Isolated Cooling System -jäähdytysjärjestelmän, lanseerasi Multi Logic System -järjestelmän laadukkaiden käyttöliittymien tarpeeseen ja valmisti miljoonannen hitsauskoneensa.lähde?
Euroopan ydintutkimusjärjestö Cern tilasi 2000-luvun alussa Kempiltä ja sen tytäryhtiö Kempowerilta seitsemän miljoonan arvoiset erikoisvirtalähteet hiukkaskiihdyttimeensä. Uutta LHC-hiukkaskiihdytintä vasten tilattiin 200 erikoisvirtalähdettä.
Kemppi sponsoroi Spykerin F1-tallia kaudella 2007, Force Indian kaudella 2009 ja vuosina 2012–2015 Williamsin F1-tallia. Kemppi antoi F1-talleille paitsi taloudellista tukea myös omaa osaamistaan. Kemppi on tukenut lahtelaista Valtteri Bottasta vuodesta 2006 lähtien, kartingista F1-uralle.
Vuonna 2005 Kempin liikevaihto nousi noin 13 prosenttia ollen 88 miljoonaa euroa. Yhtiöllä ei ollut velkaa ja se panosti tuotekehitykseen, jonka parissa työskenteli noin 50 työntekijää, eli lähes 10 prosenttia työntekijöistä. Yhtiö kuului hitsausalan kärkeen niin teknologiassa kuin myynnissä ja markkinoinnissakin: sillä oli myyntiyhtiöitä 15 maassa, joista kaukaisin oli Australia.
Vuonna 2007 Kemppi Oy:n emoyhtiö Kemppi Capital kertoi investoivansa noin 10 miljoonaa euroa Lahden Okeroisiin rakennettavaan uuteen teollisuuskiinteistöön ja 5 miljoonaa omistamansa teollisuuskiinteistön laajennukseen. Yrityksen liikevaihto oli 120 miljoonaa euroa ja sen tuotannosta noin 90 prosenttia meni vientiin. Kempillä oli kaksi tuotantoyksikköä, Lahdessa ja Asikkalassa, ja 730 työntekijää, joista 135 työskenteli ulkomailla.
Vuonna 2010 yrityksen liikevaihto oli noin 80 miljoonaa euroa, ja sen tuotteita myytiin yli 80 maassa. Vuonna 2011 Kemppi avasi ensimmäisen ulkomaisen tuotantolaitoksensa Intiaan.
Organisaatio

Kemppi Oy on Kemppi Groupin tytäyhtiö, samoin kuin Kempower Oy. Kemppi Oy:llä on 20 tytäryhtiötä, mukaanlukien italialainen Trafimet Group SpA. Sekä Kemppi Group Oy että Kemppi Oy ovat Kempin suvun omistuksessa. Kemptron Oy tulee olemaan yksi Suomen suurimpia elektroniikan sopimusvalmistajia tehoelektroniikassa sekä siihen liittyvässä ohjauselektroniikan ja kokoonpanon valmistamisessa.
2023 - Katri Sahlman (vt)
Globaalisti toimiva Kemppi työllisti vuonna 2024 noin 800 työntekijää. Tytäryhtiöitä oli Suomen lisäksi 13 eri maassa: Alankomaissa, Australiassa, Intiassa, Isossa-Britanniassa, Italiassa, Kiinassa, Norjassa, Puolassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa ja Tanskassa. Yhtiöllä on tuotantoa myös Kiinan Wuxissa.
Suurin toimipiste on Lahden Okeroisissa, jossa toimii myös yrityksen pääkonttori, tutkimus- ja tuotekehitysosasto sekä kokoonpano- ja elektroniikkatehdas. Vuonna 2009 valmistunut elektroniikkatehdas on Suomen suurin, kun mittarina käytetään tuotettujen yksiköiden määrää.
Organisaatio > Johto

Kempin toimitusjohtajat aikajärjestyksessä:lähde?
1950 - 1969 Martti Kemppi
1970 - 1976 Veikko Suurmunne
1977 - 1979 Sakari Raevaara
1980 - 2001 Jouko Kemppi
2002 - 2017 Anssi Rantasalo
2017 - 2017 Teresa Kemppi-Vasama (väliaikainen toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja)
2017 - 2023 Ville Vuori
2023 - Katri Sahlman (vt)
Kalle Suurpää (1.8.2024)
Tuotteet

Kemppi tuottaa hitsauslaitteistoja muun muassa laivanrakennus-, offshore-, kuljetus-, rakennus- ja konerakennus-, automaatio- sekä autoteollisuuden aloille. Virtalähde ja siihen liittyvä osaaminen on koko Kempin liiketoiminnan ydintä. Sen valintaan vaikuttavat ensisijassa virtalähteen ominaisuudet ja brändi. Kempin virtalähteen ostajat saavat virtalähteen mukana Kempin itse tekemän premium-polttimen, mutta seuraavan polttimen valinnassa hinnalla on tärkeämpi merkitys. Pudottaakseen polttimiensa hintoja Kemppi on siirtänyt niiden valmistuksen Kiinaan, samoin kuin monet sen kilpailijoista ovat tehneet.
Ammattimaisen hitsauksen ja vaativien harrastajien hitsaushankinnoista kilpailee maailmassa reilut sata valmistajaa, joista suurin osa toimii Kiinassa. Kemppi kuuluu valmistajien joukossa ylimpään kategoriaan, jossa on noin kymmenen yritystä Yhdysvalloista, Euroopasta ja Aasiasta. Kilpailijoista erottuminen ei ole helppoa, mutta oman brändinsä löytäneet hitsaajat ovat yleensä merkille uskollisia: he haluavat, että säätimet ja kytkimet toimivat, kuten he haluavat. Joillekin ammattilaisille esimerkiksi Kempin koneiden hitsausääni on tärkeä tekijä – he kuulevat jo äänestä, että hitsaus onnistuu. Kemppi ei ole kymmenikön suurin eikä nopein hitsaustekniikan kehittäjä, mutta alan murroskohdissa se on ollut usein ensimmäisenä. Se toi esimerkiksi ensimmäisenä invertteritekniikan hitsausvirtalähteisiin ja esitteli ensimmäisen täysin digitaalisen invertterin. Kemppi käyttää kymmenen prosenttia liikevaihdostaan tuotekehitykseen ja testaukseen.
2010-luvulla kehitetyt uutuustuotteet tallentavat pilvipalveluun esimerkiksi telakan kaikki hitsaustapahtumat. Tallennettavia tietoja ovat esimerkiksi kohteen hitsaaja, työssä käytetyt asetukset ja lisäaineet. Tämä auttaa asiakkaita hitsauspoikkeamien estämisessä tai niiden löytämisessä, ja laitehuoltojen ennakoimisessa. Hitsaustyön dokumentointi mitataan kohteesta riippuen jopa tuhansissa sivuissa. Digitaalisessa muodossa tiedot toimivat parhaassa tapauksessa vakuutuksena asiakkaalle. Jos esimerkiksi kaasuputki on hitsattu virheellisellä seosaineella, tarkastettavia saumoja on hankala löytää ilman tietoja, sillä putki voi olla jo meren pohjassa.
Vuonna 2024 Kemppi oli luokitellut tuotteensa seuraaviin ryhmiin:
Laitteet käsinhitsaukseen (MIG, TIG, Puikko), automatisoituun hitsaukseen, talttaukseen, laitteiden validointiin ja plasmaleikkaukseen
Lisävarusteet eli muun muassa hitsauspolttimet, kulutusosat, hitsaajan suojavarusteet, kaukosäätimet ja kuljetusyksiköt
Ohjelmistot erikoisprosesseihin, hitsauksen hallintaan ja standardi WPS:ään
Asiantuntijapalveluissaan se tarjosi muun muassa koulutusta ja konsultointia
Markkinat

Yrityksen pääliiketoiminta-alue on Euroopan lisäksi Aasia.
80 prosenttia Kempin myynnistä tulee jälleenmyyntiketjun kautta. Jälleenmyyjät hoitavat lähes kaiken tarvikkeiden (esimerkiksi suojavarusteet, langansyöttölaitteet, kaapelit, polttimet ja kulutusosat) myynnin kuluttajille ja pienille yrityksille, mutta niillä voi olla myös hyvinkin suuria asiakkuuksia. Kemppi on ulkoistanut myös laitteidensa huollon jälleenmyyjilleen.
Työkulttuuri

1980-luvulla yhtiön tuotantokulttuuriin otettiin käyttöön niin kutsuttu nollavirheen tavoite. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että mikäli työntekijä huomaa, että hänen työvaihettaan edeltävä työ ei vastaa laatukäsikirjassa määriteltyä laatua, voi hän kieltäytyä työnteosta. Kun joku keskeyttää työnsä, työnjohtaja ja tuotekehityksen edustaja selvittävät poikkeaman.
Kempin tuotantomalli on agile eli ketterä malli ja yrityksessä hyödynnetään Lean-tuotantomallin oppeja niin pitkälle kuin piensarjatuotannossa on mahdollista. Yritys pitää kilpailuetuinaan teknologiaa, panostamista teolliseen internetiin ja mutkatonta ja ihmisläheistä suhtautumista. Työntekijöille korostetaan oikeanlaisen asennoitumisen ja inhimillisyyden merkitystä työssä.
Kemppi tekee koulutusyhteistyötä lahtelaisen koulutuskeskus Salpauksen kanssa. Esimerkiksi koneasentajan tutkinnosta kolmasosan voi suorittaa Kempin työharjoittelussa. Työssä oppimisjaksolle valitaan vuosittain noin kymmenen opiskelijaa. Kemppi oli kouluttanut marraskuuhun 2019 mennessä noin 30 työpaikkaohjaajaa opastamaan opiskelijoita työtaitojen kanssa.
Lappeenrannan–Lahden teknillinen yliopisto LUTin kanssa tehdään yhteistyötä, sillä se on ainoa paikka Suomessa, jossa tutkitaan hitsaustekniikkaa. Kemppi on työllistänyt kymmeniä LUT:ista valmistuneita ja sen työntekijänsä käyvät usein luennoimassa Lappeenrannassa. Kempin hallituksen puheenjohtaja Teresa Kemppi-Vasama on LUT:in hallituksen varapuheenjohtaja. Lisäksi Kemppi toimittaa Lappeenrannan Skinnarilan kampukselle hitsauslaitteita, hitsausmaskeja ja muita suojavarusteita.
Tunnustuksia

Vuonna 1968 Kemppi Oy sai Tasavallan presidentin vientipalkinnon
Vuonna 1972 yhtiön perustaja Martti Kemppi nimitettiin teollisuusneuvokseksi
Vuonna 1986 Kemppi sai Suomen Laatuyhdistyksen laatupalkinnon. Se palkittiin myös Vuoden Viejä -palkinnolla alueellisen kehityksen edistäjänä, työllistäjänä ja viejänä.
Vuonna 1990 Kemppi sai ISO 9001 -laatusertifikaatin ensimmäisenä hitsauslaitevalmistajana maailmassa.
Vuonna 2001 Kempin Hilarc 250 esiteltiin Essenin hitsausalan messujen historianäyttelyssä yhtenä hitsausteknologian tärkeimmistä virstanpylväistä ja Kempille myönnettiin ISO 14001 -ympäristösertifikaatti
Vuonna 2005 Kempin hallituksen puheenjohtaja Jouko Kemppi valittiin vuoden liikemieheksi Suomessa
Vuonna 2006 kansainvälinen teollisen muotoilun red dot -palkinto myönnettiin Kempin MinarcMig 180 Adaptive -hitsauslaitteelle
Vuonna 2009 Kempin FitWeld 300 -hitsauslaite ja SuperSnake-välisyöttölaite saivat kunniamaininnat kansainvälisen red dot -kilpailun palkintoraadilta
Vuonna 2010 Kemppi DataStore -konseptille myönnettiin Vuoden 2010 laatuinnovaatio -palkinto
Vuonna 2014 Kemppi valittiin Suomen kolmanneksi älykkäimmäksi yritykseksi.
Vuonna 2015 Kemppi Oy:n hallituksen puheenjohtaja Teresa Kemppi-Vasamalle myönnettiin Veuve Clicquot Business Woman 2015 palkinto
Kirjallisuutta

Jääskeläinen, Seppo & Korppi-Tommola, Aura: Kempin viisi vuosikymmentä. 1999. Kemppi Oy. ISBN 952-91-1010-3.
Numminen, Juha: Rahasta kiinni, 1970. Tammi.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut
Jevgeni Popov

|  |
| --- | --- |
 Jevgeni Popov 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1946 (ikä 78–79) Krasnojarsk, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
evgpopov.livejournal.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jevgeni Anatoljevitš Popov (ven. Евгений Анатольевич Попов; s. 1946 Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija. Hän on kirjoittanut näytelmiä, Siperian ihmisiä kuvaavia satiirisia novelleja sekä faktaa ja fiktiota yhdisteleviä romaaneja.
Elämä ja ura

Popov syntyi vuonna 1946 Krasnojarskissa silloisessa Neuvostoliitossa. Hän opiskeli geologiksi Moskovassa ja  pyrki opiskelemaan Maksim Gorkin kirjallisuusinstituuttiin ja valtion elokuvakouluun, mutta ei tullut hyväksytyksi kumpaankaan. Seuraavina vuosina Popov työskenteli Siperiassa. Popov palasi Moskovaan vuonna 1975 ja julkaisi 1976 kaksi novellia Novyi Mir -kirjallisuuslehdessä. Hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi, mutta erotettiin vain kahdeksan kuukautta myöhemmin, kun hän oli osallistunut epävirallisen Metropol-antologian julkaisuun.
Popov kuuluu kirjailijaryhmään, jota on joskus kutsuttu venäläisen kirjallisuuden ”kadotetuksi sukupolveksi”. Sukupolvi kamppaili saadakseen tekstejään julkaistuksi Nikita Hruštšovin ja liennytyksen vuosien jälkeen Leonid Brežnevin kauden kiristyneessä ilmapiirissä. Myös Popov joutui julkaisukieltoon kotimaassaan. Hänen tekstejään julkaistiin tauon jälkeen vasta 1980-luvun lopussa. Popov on asunut Moskovassa vuodesta 1975.
Popovia pidettiin neuvostoaikana niin sosialistisena surrealistina kuin avantgardistinakin. Hänen varhaiset novellinsa kuvaavat Siperian ihmisten arkipäiväistä elämää neuvostoliittolaisessa todellisuudessa, usein absurdilla ja humoristisella tavalla. Popov käyttää laajaa valikoimaa kirjallisia keinoja. Hän esimerkiksi parodioi virallista sosialistisen realismin tyyliä tai lainaa satujen ja kansantarinoiden tyylikeinoja. Postmoderneissa ja interteḱstuaalisissa romaaneissaan Popov on yhdistänyt omaelämänkerrallisia aineksia, faktaa ja fiktiota. Esimerkiksi Popovin suomentaja Jukka Mallinen esiintyy teoksissa nimellä Jukka-setä.
Teoksia > Suomennetut teokset

Patriootin sielu (ven. Душа патриота, Duša patriota, 1985). Suomentanut Jukka Mallinen. Helsinki: SN-kirjat, 1989 ISBN 951-615-713-0
Elämän ihanallisuus (ven. Прекрасность жизни, Prekrasnost' žizni, 1990). Suomentanut Jukka Mallinen, Helsinki: SN-kirjat, 1990 ISBN 951-615-742-4
Miksei tule rahaa ja muita kertomuksia. Suomentanut Jukka Mallinen. Orient Express, 1991 ISBN 951-615-787-4
Aaton aattona (ven. Накануне накануне, Nakanune nakanune, 1993). Suomentanut Jukka Mallinen. Helsinki: Taifuuni, 1993 ISBN 951-581-020-5
Mestari Kaaos (ven. Мастер Хаос, Master Haos, 2002). Suomentanut Eero Balk. Helsinki: Taifuuni, 2003 ISBN 951-581-086-8
Teoksia > Suomennettuja novelleja

Antologiassa Seitsemän sisarusta: suomalais-venäläinen kirjallisuusantologia (Sem' brat'ev : russko-finskaâ literaturnaâ antologiâ). Toimittaneet Jukka Mallinen ja Jevgeni Popov. Jyväskylä: Atena, 1996. ISBN 951-796-045-X
”Kauheita seksuaalitapauksia, jotka tapahtuvat yksi toisensa perään Feliks K:lle omistetussa kaivoksessa Z:n kaivoskaupungissa”
Algebra
Ilmiö
Antologiassa Kalenteri 86: uuden kirjallisuuden vuosikirja. Toimittaneet Harri Haanpää ja Katariina Kaila. Espoo: Weilin + Göös, 1986. ISBN 951-35-3561-4
Jäkätti
Ensirakkauden laulu
Kultainen levy
sekä julkaisuissa:
Joku oli, tuli ja lähti, Parnasso, vsk. 36 (1986): 6, s.334–339
Miksi oli Šaško? Parnasso, vsk. 39 (1989): 6, s. 364-366
Ressu, Kulttuurivihkot, vsk. 17 (1989): 3, s. 42-49