stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NHL-kausi 2012–2013
Runkosarja > Läntinen konfenrenssi

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  H ja>  |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Chicago Blackhawks  | 48 |  36  |  5  |  7   |  155  |  102  | +53 | 77 |
| 2 | Anaheim Ducks  | 48 |  30  |  6  |  12  |  140  |  118  | +22 | 66 |
| 3 | Vancouver Canucks  | 48 |  26  |  7  |  15  |  127  |  121  | +6 | 59 |
| 4 | St. Louis Blues  | 48 |  29  |  2  |  17  |  129  |  115  | +14 | 60 |
| 5 | Los Angeles Kings  | 48 |  27  |  5  |  16  |  133  |  118  | +15 | 59 |
| 6 | San Jose Sharks  | 48 |  25  |  7  |  16  |  124  |  116  | +8 | 57 |
| 7 | Detroit Red Wings  | 48 |  24  |  8  |  16  |  124  |  115  | +9 | 56 |
| 8 | Minnesota Wild  | 48 |  26  |  3  |  19  |  122  |  127  | -5 | 55 |
| 9 | Columbus Blue Jackets  | 48 |  24  |  7  |  17  |  120  |  119  | +1 | 55 |
| 10 | Phoenix Coyotes  | 48 |  21  |  9  |  18  |  125  |  131  | -6 | 51 |
| 11 | Dallas Stars  | 48 |  22  |  4  |  22  |  130  |  142  | -12 | 48 |
| 12 | Edmonton Oilers  | 48 |  19  |  7  |  22  |  125  |  134  | -9 | 45 |
| 13 | Calgary Flames  | 48 |  19  |  4  |  25  |  128  |  160  | -32 | 42 |
| 14 | Nashville Predators  | 48 |  16  |  9  |  23  |  111  |  139  | -28 | 41 |
| 15 | Colorado Avalanche  | 48 |  16  |  7  |  25  |  116  |  152  | -36 | 39 |
Chicago Blackhawks, Anaheim Ducks ja Vancouver Canucks voittivat omat divisioonansa.
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Martin St. Louis | Tampa Bay Lightning | 48 | 17 | 43 | 60 | 14 |
| Steven Stamkos | Tampa Bay Lightning | 48 | 29 | 28 | 57 | 32 |
| Aleksandr Ovetškin | Washington Capitals | 48 | 32 | 24 | 56 | 36 |
| Sidney Crosby | Pittsburgh Penguins | 36 | 15 | 41 | 56 | 16 |
| Patrick Kane | Chicago Blackhawks | 47 | 23 | 32 | 55 | 8 |
| Eric Staal | Carolina Hurricanes | 48 | 18 | 35 | 53 | 54 |
| Chris Kunitz | Pittsburgh Penguins | 48 | 22 | 30 | 52 | 39 |
| Phil Kessel | Toronto Maple Leafs | 48 | 20 | 32 | 52 | 18 |
| Taylor Hall | Edmonton Oilers | 45 | 16 | 34 | 50 | 33 |
| Pavel Datsjuk | Detroit Red Wings | 47 | 15 | 34 | 49 | 14 |
| Ryan Getzlaf | Anaheim Ducks | 44 | 15 | 34 | 49 | 41 |
Pudotuspelit > Pudotuspelien pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| David Krejčí | Boston Bruins | 22 | 9 | 17 | 26 | 14 |
| Patrick Kane | Chicago Blackhawks | 23 | 9 | 10 | 19 | 8 |
| Milan Lucic | Boston Bruins | 22 | 7 | 12 | 19 | 14 |
| Nathan Horton | Boston Bruins | 22 | 7 | 12 | 19 | 14 |
| Bryan Bickell | Chicago Blackhawks | 23 | 9 | 8 | 17 | 14 |
| Patrick Sharp | Chicago Blackhawks | 23 | 10 | 6 | 16 | 8 |
| Marián Hossa | Chicago Blackhawks | 22 | 7 | 9 | 16 | 2 |
| Jevgeni Malkin | Pittsburgh Penguins | 15 | 4 | 12 | 16 | 26 |
| Kris Letang | Pittsburgh Penguins | 15 | 3 | 13 | 16 | 8 |
| Patrice Bergeron | Boston Bruins | 22 | 9 | 6 | 15 | 13 |
Palkinnot

| --- | --- |
Stanley Cup:: Chicago Blackhawks 
Presidents’ Trophy:: Chicago Blackhawks 
Prince of Wales Trophy:: Boston Bruins 
Clarence S. Campbell Bowl:: Chicago Blackhawks 
Art Ross Trophy:: Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning 
Bill Masterton Memorial Trophy:: Josh Harding, Minnesota Wild 
Calder Memorial Trophy:: Jonathan Huberdeau, Florida Panthers 
Conn Smythe Trophy:: Patrick Kane, Chicago Blackhawks 
Frank J. Selke Trophy:: Jonathan Toews,  Chicago Blackhawks 
Hart Memorial Trophy:: Aleksandr Ovetškin, Washington Capitals 
Jack Adams Award:: Paul MacLean, Ottawa Senators 
James Norris Memorial Trophy:: P. K. Subban, Montreal Canadiens 
King Clancy Memorial Trophy:: Patrice Bergeron, Boston Bruins 
Lady Byng Memorial Trophy:: Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning 
Ted Lindsay Award:: Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins 
Mark Messier Leadership Award:: Daniel Alfredsson, Ottawa Senators 
Maurice ”Rocket” Richard Trophy:: Aleksandr Ovetškin, Washington Capitals 
Vezina Trophy:: Sergei Bobrovski, Columbus Blue Jackets 
William M. Jennings Trophy:: Corey Crawford ja Ray Emery, Chicago Blackhawks
Noah Ngeny

| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 1 500 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1999 | 1 500 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lissabon 2001 | 1 500 m |  |
Noah Ngeny (s. 2. marraskuuta 1978 Kabenas, Kenia) on kenialainen entinen maileri, 1 500 metrin juoksun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Noah Ngeny pääsi ensimmäistä kertaa kovatasoisessa Kenian maajoukkueessa kansainvälisiin edustustehtäviin vasta 1999 Sevillan MM-kisoissa, joissa hän eteni 1 500 metrillä loppukilpailuun ja sijoittui lopulta hopealle voiton mennessä Marokon Hicham el-Guerroujille.
Vuosi Sevillan jälkeen, Sydneyn olympialaisissa, Ngeny ja el-Guerrouj kohtasivat jälleen. Marokkolainen Hicham el-Guerrouj, joka oli voittanut kaikki kilpailunsa sitten edellisten, 1996 Atlantan olympialaisten, oli ennakkosuosikki. 1 500 metrin loppukilpailussa Ngeny ja Hicham el-Guerrouj johtivat kilpailua viimeiselle kierrokselle tultaessa. Marokkolainen piti kärkipaikkaa ja Ngeny peesasi iskuetäisyydellä, kunnes 100 metriä ennen maalia aloitti kirin, ja lopulta 15 metriä ennen maalilinjaa ohitti el-Guerroujin ja saavutti olympiakultaa.
2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa Ngeny sijoittui pronssille. Sittemmin hän joutui auto-onnettomuuteen jossa mursi lonkkansa, eikä enää palannut entiselle tasolleen. Marraskuussa 2006 Ngeny ilmoitti lopettavansa uransa auto-onnettomuudessa syntyneen lonkkavaivan vuoksi. Hän ei päässyt puolustamaan olympiavoittoaan 2004 Ateenassa karsiuduttuaan Kenian kovatasoisissa olympiakarsinnoissa.
Vuonna 1999 Ngeny rikkoi lähes kaksi vuosikymmentä vanhan, Sebastian Coen nimissä olleen 1 000 metrin juoksun maailmanennätyksen ajalla 2.11,96, mikä on yhä voimassa. 7. heinäkuuta 1999 Lontoon Crystal Palacessa juostussa mailin juoksussa, jossa el-Guerrouj teki uuden maailmanennätyksen 3.43,13, juoksi myös Ngeny alle vanhan maailmanennätyksen aikaan 3.43,40, mikä on yhä maailmantilaston toiseksi paras aika.
Noah Ngenyn veli Philipp Kibitok on myös keskimatkojen juoksija, joka vuonna 1996 taittoi 800 metriä aikaan 1.43,55.
Aiheesta muualla

Noah Ngeny Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Edeltäjä: Sebastian Coe, Iso-Britannia: Miesten 1 000 metrin maailmanennätyksen haltija 5. syyskuuta 1999 –   
Miesten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat
Olavi Rytkönen

Olavi Rytkönen (s. 1967) on suomalainen toimittaja, juontaja ja savontaja.
Rytkönen on tunnettu lukuisista savon murteelle kääntämistään sarjakuvista (Asterix, Harald Hirmuinen, Lucky Luke) ja muista savonnetuista teksteistä (Apostolien teot, Hustler, Positiivisuutta savolaisittain) sekä Radio Savon monivuotisesta nimikko-ohjelmastaan Radio Rytkönen (2009-2010 Rytkösen Soitot), kuten myös Radio Sandelsilla lähetetystä rootsmusiikin erikoisohjelmastaan Rytkösen Juurikasvu.
Savontajan ura alkoi 1997 Asterix-sarjakuvan käännöskilpailun voitosta. Rytkönen ja Paula Antila Helsinki Mediasta palkittiin  keväällä 1998 Kemin Sarjakuvapäivillä Lempi International -tunnustuspalkinnolla vuoden parhaasta käännösalbumista, Opeliksin Orjalaevasta.
Vuodesta 1990 vuoteen 1999 asti Rytkönen työskenteli vapaa-ajanohjaajana ja sittemmin hän on toiminut ohjelmapalvelu- ja mediayrittäjänä. Rytkösen toimialaan kuuluvat tapahtumajuonnot ja erilaiset ohjelmapalvelut. Toimittajana ja kolumnistina hän on työskennellyt vuodesta 2005 Iisalmen Kaupunkilehdessä ja sittemmin myös Savon Silmukka ja Kainuun Silmukka-lehdissä. Kolumnistina Rytkönen on 2000-luvun alussa toiminut myös Savon Sanomissa, Iisalmen Sanomissa sekä Warkauden Lehdessä. 
Vuosina 2008-09 Rytkönen työskenteli copywriter-toimittajana joensuulais-kuopiolaisessa Idealmainos Oy:ssä. Vuodesta 2012 Rytkönen on säännöllisesti kirjoittanut yrityskuvalehti Savon XPressiin sekä musiikkijulkaisu MusaSavoon. Rytkönen on myös avustanut aktiivisesti Blues News -lehteä keikka- ja konserttiraporttien, henkilöhaastattelujen ja levyarvioiden kautta.
Vuonna 1990 Tanhuvaaran Urheiluopistosta valmistunut Rytkönen on 2010-luvulla työskennellyt myös urheilutapahtumien kuuluttajana yleisurheilun eliittikisoista triathloniin ja maastopyöräilystä reiska-jalkapalloon. Eukonkannon MM-kisoissa Rytkösen selostusta ja kuulutuksia on kuultu jo vuodesta 1999 alkaen.
Rytkönen on juontanut Finnish Blues Awards -palkintogaalaa alusta lähtien eli vuodesta 2015. Monien muiden musiikkitapahtumien juontojen lisäksi Rytkönen on harrastemielessä soittanut kitaraa ja laulanut mm.yhtyeissä Shakin Skeletons, Litteiden Housujen Miehet, Hyllönen&Pyllönen sekä vieraillut mm. Halavatun Papat -yhtyeen keikoilla.
Rytkönen on ajanut aktiivisesti lavarunouden asiaa Suomessa ja toimittanut Liken kustantamana vuonna 2003 ilmestyneen teoksen Parhaat lavarunot - Johdatus Poetry Slamiin, osa 1, sekä toiminut mc:nä kaikissa Poetry slamin SM-loppukilpailuissa sekä useissa karsintakisoissa vuodesta 2001 alkaen.
Rytkönen on myös kirjoittanut Paasilinnan kustantamana teokset Normikeikka 1 ja 2 sekä Hai-kustannuksen kanssa teoksen Iskelmän Musta Kirja yhdessä Mikko E.Sovijärven kanssa.
Olavi Rytkönen on toiminut sekä Pohjois-Savon kirjallinen yhdistys Vestäjät ry:n että Kuopio Festivals ry:n hallituksessa.
Aiheesta muualla

www.rytkönen.net - Olavi Rytkösen kotisivut
Neilliat

| Neilliat |
| --- | --- |
 Neillia ribesioides
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Amygdaloideae
Tribus::  Neillieae
Suku::  Neilliat Neillia  D.Don
Synonyymit
 Adenilema Blume  seppelvarvut (Stephanandra Siebold & Zucc.) 
Katso myös
   Neilliat Wikispeciesissä   Neilliat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neillia affinis
Rusoneillia (Neillia sinensis)
Puuntoneillia (Neillia thibetica)
Neilliat (Neillia) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Suvun lajit kasvavat luonnonvaraisina Keski-, Itä- ja Kaakkois-Aasiassa.
Kuvaus

Neilliat ovat kesävihantia pensaita tai varpuja, joilla on ohuet, ulkonevat oksat. Oksanhaarojen kärjet kuolevat usein. Silmut ovat munanmuotoisia, silmusuomujen reunat ovat valkeahkoja, kärkisilmut puuttuvat. Lehdet ovat vuorottaisia, usein kahdessa rivissä. Niillä on suuret ja helposti putoavat korvakkeet. Kaksinkertaisesti sahalaitainen lehtilapa on yksinkertainen ja soikea.
Kaksineuvoiset kukat kasvavat tertuissa versojen latvoihin tai oksanhaaroihin. Suojuslehdet ovat pieniä, suoria ja putoavat nopeasti pois. Kukkapohjus on lieriömäinen tai kellonmuotoinen ja määrittää usein kukan värin ja muodon. Viisi pientä verholehteä nousevat pystyyn hedelmän kypsyessä ja pysyvät kiinni kypsässä hedelmässä. Terälehdet ovat valkoisia tai punertavia ja suunnilleen yhtä pitkiä kuin verholehdet. 10–30 hedettä ja yksi tai kaksi, joskus viisi emiä ovat suljettuina verhiöputkeen. Niistä muodostuu yksi tai kaksi karvaista tuppiloa, jotka ovat suljettuina verhiöputken sisällä. Jokaiseen hedelmään muodostuu yksi tai kolme, harvoin viisi noin 2 millimetriä pitkää, sileää ja kiiltävää siementä.
Levinneisyys

Sukuun kuuluvien noin 20 lajin levinneisyysalue ulottuu Keski-, Itä- ja Kaakkois-Aasiasta Himalajan itäosaan. Erityisesti lajeja on Koreassa, Indokiinassa, Sumatralla ja Jaavalla. 15 lajia on kotoisin Kiinasta; näistä 12 on siellä kotoperäisiä.
Luokittelu

Neilliat kuuluvat ruusukasvien (Rosaceae) heimon alaheimoon Amygdaloideae ja tribukseen Neillieae. Suvun löysi David Don vuonna 1825. Hän antoi suvulle skotlantilaisen kirjanpainajan ja kasvitieteilijän Patrick Neillin (1776–1851) mukaan nimen Neillia.
Luokittelu > Lajeja

Sukuun kuuluu noin 20 lajia. Viimeaikaiset fylogeneettiset tutkimukset ovat osoittaneet, että seppelvarpujen (Stephanandra) suku kuuluu neillioihin ja on ehkä syntynyt neillioiden risteytyessä sukulaistensa kanssa. Tämän vuoksi aiemmin Stephanandra-sukuun luokitellut lajit luetaan tässä neillioihin.
Seuraavat lajit luokitellaan neillioiden sukuun:
Neillia affinis
Neillia breviracemosa
Neillia densiflora
Neillia fugongensis
Neillia gracilis
Neillia grandiflora
Neillia hanceana (aiemmin Stephanandra chinensis): Kotoisin Kiinasta.
Siroseppelvarpu (pikkuseppelvarpu, seppelvarpu) (Neillia incisa, aiemmin Stephanandra incisa): Kotoisin Kiinasta, Japanista, Koreasta ja Taiwanilta.
Neillia jinggangshanensis
Neillia nakatsu-riparia
Neillia ribesioides: Kotoisin Kiinasta.
Neillia rubiflora
Neillia serratisepala
Rusoneillia eli neillia (Neillia sinensis): Kotoisin Kiinasta.
Neillia sparsiflora
Isoseppelvarpu (Neillia tanakae, aiemmin Stephanandra tanakae)
Puuntoneillia (Neillia thibetica): Kotoisin Sichuanista ja Yunnanista.
Neillia thyrsiflora: Kotoisin Intiasta, Nepalista, Bhutanista, Indonesiasta, Myanmarista, Vietnamista ja Kiinasta.
Neillia uekii: Kotoisin Liaoningista ja Koreasta.
Neillia velutina
Käyttö

Suvun edustajia käytetään ryhmä- ja aitapensaina. Keski-Euroopassa oksat usein paleltuvat ankarina talvina, mutta kasvavat yleensä uudelleen.
Aiheesta muualla

ITIS: Neillia (englanniksi)
Flora of China: Neillia (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: de:Traubenspieren & en:Neillia
Käännös suomeksi
Oscar Gjøslien

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Oscar Gjøslien kilpailemassa Holmenkollenilla 1935. |  Oscar Gjøslien kilpailemassa Holmenkollenilla 1935. |  Oscar Gjøslien kilpailemassa Holmenkollenilla 1935. |  |
Maa:   Norja
Miesten maastohiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Zakopane 1939 | 50 km |  |
Oscar Gjøslien (9. marraskuuta 1909 Lier – 20. toukokuuta 1995 Drammen) oli norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla.
Gjøslien voitti 50 kilometrin hiihdon pronssia vuoden 1939 maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 1935 hän voitti Holmenkollenin hiihtofestivaaleissa 50 kilometrin hiihdon, jonka johdosta hänelle annettiin vuonna 1940 Holmenkollen-mitali.
Noah Juulsen

| Noah Juulsen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1997 (ikä 27) Surrey, British Columbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Vancouver Canucks
Sarja:  NHL
Aik. seurat:  Montreal Canadiens (NHL)   Laval Rocket (AHL)   Florida Panthers (NHL)
NHL-varaus:  26. varaus, 2015 Montreal Canadiens
Noah Juulsen (s. 2. huhtikuuta 1997 Surrey, British Columbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Vancouver Canucksia. Hän on Montreal Canadiensin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2015. Pelipaikaltaan Juulsen on puolustaja.
Ura

WHL:ssä pelaava Everett Silvertips varasi Juulsenin neljännellä kierroksella vuoden 2012 CHL:n varaustilaisuudessa. Hän pelasi siirtyi Silvertipsiin varausta seuranneen kauden 2012–2013 lopulla, jolloin pelasi joukkueessa yhden runkosarjaottelun. Kaudella 2013–2014 Juulsen pelasi ensimmäisen kokonaisen kautensa Silvertipsissä. Hän pelasi 59 ottelua, joissa teki kaksi maalia ja yhteensä kymmenen tehopistettä. Lisäksi hän pelasi kolme pisteetöntä pudotuspeliottelua.
Kauden päätteeksi Juulsen valittiin edustamaan Kanadan Pasific -joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa. Kanada eteni turnauksessa finaaliin, mutta jäi hopealle hävittyään mestaruuden Yhdysvaltojen joukkueelle. Juulsen pelasi kuusi ottelua, joissa teki yhden maalin sekä sai yhden syöttöpisteen. Lisäksi hän istui yhden kahden minuutin rangaistuksen.
Kaudella 2014–2015 Juulsen pelasi 68 ottelua tehden yhdeksän maalia ja yhteensä 52 tehopistettä. Hän sijoittui WHL:n puolustajien pistepörssin yhdeksänneksi sekä syöttöpörssin viidenneksi. Hänelle kertyi 42 rangaistusminuuttia ja hänen plus/miinus -saldonsa oli joukkueen toiseksi paras. Juulsen pelasi kuusi pudotuspeliottelua, joissa sai yhden syöttöpisteen. Hänet valittiin kauden aikana pelaamaan CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun.
Juulsen ennustettiin usean eri kykyjenetsijätoimiston toimesta tulevan varattavaksi ensimmäisellä kierroksella. Hänet varattiin lopulta Montreal Canadiensiin 26. pelaajana vuoden 2015 NHL:n varaustilaisuudessa. Canadiens teki heinäkuussa hänen kanssaan kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen.
Lokakuussa 2020 Juulsen teki Canadiensin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Tammikuussa 2021 Canadiens asetti Juulsenin waiwers-listalle josta Florida Panthers poimi hänet joukkueeseensa.
Heinäkuussa 2021 Juulsen teki Panthersin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Lokakuussa 2021 Panthers kauppasi Juulsenin ja Juho Lammikon Vancouver Canucksiin vaihdossa Olli Juoleviin.
Nokian jäähalli

| Kattokeskus Areena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Hinttalankatu 6, 37100 Nokia
Koordinaatit:  61.4825°N, 23.5268°E
Avattu:  joulukuussa 1996
Omistaja:  Nokian Jäähalli Oy
Kustannukset:  8,9 milj. markkaa
Aiemmat nimet:  Nokian jäähalli
Käyttäjät
 Nokian Pyry  Nokian Urheilijat  HC Nokia  NoU Ringette 
Katsojakapasiteetti
 noin 1 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Alkuperäinen Nokian jäähalli valmistui vuonna 1996. Se sijaitsee Penttilänpuiston kupeessa alueella, jolla sijaitsee myös urheilukenttä, kaksi jalkapallokenttää, kaksi tenniskenttää ja koripallokenttä, rantalentopallokenttä, skeittipuisto ja frisbeegolfrata. Se on jääkiekon Suomi-sarjaa pelaavan Nokian Pyryn ja ringeten SM-sarjaa pelaavan NoU Ringeten kotikenttä. Näätä Rollers pelasi hallissa rullakiekon SM-sarjaa voittaen yhden Suomen mestaruuden ennen muuttoaan Tampereelle ja siirtymistä osaksi Kooveeta. Halli palvelee myös erityisesti Pyryn, NoU:n ja jääkiekon erikoisseura HC Nokian harrastajia ja siellä on säännöllisesti avoimia yleisöluisteluita. Hallissa on myös järjestetty muun muassa Iskelmä-Finlandia-konsertteja Tapsan Tahtien aikaan.
Hallin julkisivu on keltaisen profiilipellin ja punaisen tiilen verhoama. Pääsisäänkäynnin vieressä on Nokian Jääliikunnan tukiyhdistys ry:n ylläpitämä kahvio. Päätasanteella on myös pöytiä, seurojen palkinnot sekä yleisö-wc:t. Siitä on myös kulku hallin pohjoissivustalla ja länsipäädyssä sijaitseviin katsomoihin, joissa on katsomotilat yhteensä noin 1000 katsojalle. Pelaajapenkit sijaitsevat pääkatsomon edustalla ja jäähy- ja toimitsija-aitiot vastakkaisella sivustalla. Tulostaulu on itäpäädyn seinällä. Jään tason käytävillä on neljä pukuhuonetta, hallin vahtimestarin valvomo, huoltotiloja ja varustevarastoja.
Halli oli yksin Nokian kaupungin omistama rakentamisestaan vuoteen 2016. Maaliskuun alusta halli siirrettiin Nokian Jäähalli Oy:n omistukseen, josta kaupunki omistaa 95,8 prosenttia ja urheiluseurat HC Nokia, Nokian Urheilijat ja Nokian Pyry sekä Pyryn jääkiekon edustusjoukkueen toimintaa pyörittävä Nokian Pyry Hockey Oy omistavat kukin noin prosentin.
Vuoden 2022 tammikuussa Nokian jäähällin nimeksi tuli Kattokeskus Areena, Nokian Pyryn pääyhteistyökumppanin mukaan. Nimen vaihtaminen tuli ajankohtaiseksi, kun Tampereen uusi jääkiekkoareena nimettiin Nokia Areenaksi.
Harjoitushalli

Nokian Jäähalli Oy:n perustamisen taustalla oli harjoitushallin rakentamissuunnitelma. Hallille oli tarvetta harrastajien keskuudessa, sillä harjoitusvuorot olivat olleet erittäin kysyttyjä jo pitkään. Rakentamiskustannuksiksi arvioitiin 2,8 miljoonaa euroa, josta valtionavustuksen osuus on 750 000 euroa. Perustukset valettiin 30. marraskuuta 2016. Aikataulun mukaan halli valmistuisi marraskuussa 2017.
Operaatio Edelweiss

Saksalaisten eteneminen Kaukasuksella ja operaation kulku 7. heinäkuuta – 18. marraskuuta 1942 välisenä aikana.
   7. heinäkuuta
   22. heinäkuuta
   1. elokuuta
   18. marraskuuta
Operaatio Edelweiss (suom. alppitähti) oli toisessa maailmansodassa Saksan suunnitelma valloittaa Kaukasus ja ottaa haltuun Bakun öljykentät Azerbaidžanissa. Operaatio pantiin alulle 23. heinäkuuta 1942, jolloin Adolf Hitler hyväksyi senselvennä. Hyökkäystä olivat tukemassa Wilhelm Listin johtama armeijaryhmä A, Ewald von Kleistin johtama 1. panssariarmeija, Hermann Hothin johtama 4. panssariarmeija, Richard Ruoffin 17. armeija, Wolfram von Richthofenin ilmavoimien 4. lentodivisioonaselvennä ja Petre Dumitrescun Romanian 3. armeija. Myöhemmin Fedor von Bockin armeijaryhmä Bselvennä liittyi mukaan avustamaan armeijaryhmä A:ta. 21. elokuuta mennessä saksalaiset olivat edenneet Elbrusille asti ja nostaneet Saksan lipun vuoren korkeimmalle kohdalle. Saksan tappiot Stalingradin ja Kurskin taisteluissa pakottivat heidät vetäytymään Kaukasukselta, jolloin operaatio epäonnistui. Saksalaiset eivät koskaan edenneet Bakuun asti.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Merkinnän syy: tausta, taistelutapahtumat ja seuraukset kuvaamatta sekä malline puuttuu
Nuori kapinallinen

| Nuori kapinallinen> Rebel Without a Cause |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nicholas Ray
Käsikirjoittaja:  Stewart Stern
Tuottaja:  David Weisbart
Säveltäjä:  Leonard Rosenman
Kuvaaja:  Ernest Haller
Leikkaaja:  William H. Ziegler
Tuotantosuunnittelija:  Malcolm C. Bert
Pukusuunnittelija:  Moss Mabry
Pääosat:   James Dean  Natalie Wood  Sal Mineo 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   27. lokakuuta 1955  26. lokakuuta 1956 Suomi 
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
James Dean, Ann Doran ja Jim Backus dramaattisessa kohtauksessa.
Los Angelesin Griffith Observatory toimi elokuvan loppukohtauksen näyttämönä.
Nuori kapinallinen (Rebel Without a Cause) on yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Nicholas Ray 1955. Pääosissa esiintyivät James Dean (Jim Stark), Natalie Wood (Judy) ja Sal Mineo (Plato). Alun perin elokuva oli Warnerin B-luokassa ja se oli tarkoitus kuvata mustavalkoisena. Kuvausten jo alettua elokuva päätettiin kuvata technicolor-väreissä. Elokuvan loppuhuipentuma kuvattiin Los Angelesin Griffith Observatoryssa. Elokuvan teemana on sukupolvien välinen kuilu ja nuorison vieraantuminen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Dean  | … |  Jim Stark   |
|  Natalie Wood  | … |  Judy   |
|  Sal Mineo  | … |  John ”Plato” Crawford   |
|  Jim Backus  | … |  Frank Stark   |
|  Ann Doran  | … |  Carol Stark   |
|  Corey Allen  | … |  Buzz Gunderson   |
|  William Hopper  | … |  Judyn isä   |
|  Rochelle Hudson  | … |  Judyn äiti   |
|  Edward Platt  | … |  Ray Fremick   |
|  Nick Adams  | … |  Chick   |
|  Frank Mazzola  | … |  Crunch   |
|  Dennis Hopper  | … |  Goon   |
|  Virginia Brissac  | … |  Isoäiti Stark   |
|  Jack Grinnage  | … |  Moose   |
|  Marietta Canty  | … |  Crawfordien sisäkkö   |
|  Beverly Long  | … |  Helen   |
|  Steffi Sidney  | … |  Mil   |
|  Jack Simmons  | … |  Cookie   |
|  John Righetti  | … |  The Big Rig   |