stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tennis
Tenniskenttä

Tennistä pelataan 23,77 metriä (78 jalkaa) pitkällä ja kaksinpelissä 8,23 metriä (27 jalkaa) leveällä kentällä. Nelinpelissä kentän leveys on 10,97 metriä (36 jalkaa). Kentän pidemmän sivun jakaa kahteen yhtä suureen osaan verkko, joka on 1,07 metriä (kolme jalkaa ja kuusi tuumaa) korkea verkkotolppien kohdalla ja 91,4 senttimetriä (kolme jalkaa) korkea keskeltä.
Tenniskenttä voidaan päällystää eri materiaalein. Jokainen päällystetyyppi vaikuttaa eri tavalla pallon käyttäytymiseen ja pelaajien liikkumiseen. Hitain kenttätyyppi on massakenttä, joka valmistetaan murskeesta. Kentän hitauden vuoksi massakentällä pelataan usein lyömällä takakentältä vahvasti yläkierteisiä peruslyöntejä. Vähän nopeampia ovat kovat kentät sekä jotkin akryyli- ja tekstiilipinnoitetut kentät. Kaikkein nopeimpia ovat ruohokentät, keinonurmikentät ja jotkin tekstiilipinnoitetut kentät. Niillä menestytään usein syöttö-lentolyöntipelillä.
Grand slam -turnauksista Ranskan avoimissa pelataan massalla, Wimbledon nurmella ja Yhdysvaltain avoimet sekä Australian avoimet kovilla alustoilla.lähde?
Välineet

Tennismailassa on soikion muotoinen kehys, sen sisään ristikkäin kiristetyt jänteet sekä kädensija. Mailan lyöntipinnan kokonaispituus saa sääntöjen mukaan olla enintään 39,37 senttimetriä ja kokonaisleveys 29,21 senttimetriä. Mailan ominaisuuksiin, kuten osumatarkkuuteen ja voimantuottoon, vaikuttavat mailan paino, painopiste, jäykkyys ja lyöntipinnan koko. Nykyaikaiset mailat ovat komposiittimailoja, eli niiden kehyksissä on käytetty eri materiaaleja, kuten lasikuitua, hiilikuitua, keraamista kuitua, boorikuitua ja kevlarkuitua. Entisaikoina mailat valmistettiin alumiinista ja sitä ennen sitä puusta.
Tennispallo painaa 56–59,4 grammaa. Se on päällystetty kankaalla ja täytetty paineilmalla, ja sen tulee olla väriltään keltainen tai valkoinen. Eri kenttätyypeillä käytetään nopeudeltaan erilaisia palloja, jotta kentän vaikutus pelin nopeuteen ei vaihtelisi liikaa.
Tuomari

Kentän sivulla verkon kohdalla istuu ottelun päätuomari. Häntä avustaa joukko linjatuomareita, jotka tarkkailevat sitä, pysyvätkö lyönnit kentän rajojen sisällä.
Ottelun kulku

Ottelun voittaa pelaaja tai nelinpelissä pari, joka ensimmäisenä on voittanut etukäteen sovitun määrän eriä, kilpailusta riippuen kaksi (”paras kolmesta”) tai kolme (”paras viidestä”). Erät koostuvat peleistä, ja pelit palloista.
Pallo on ottelun pienin yksikkö. Pallo avataan syötöllä, ja pelaajat lyövät palloa vuorotellen. Pelaaja voittaa pallon, jos hänen vastustajansa ei onnistu palauttamaan lyöntiä verkon yli sääntöjen mukaisesti. Pallo esimerkiksi saa pompata ennen omaa lyöntiä omalla kenttäpuoliskolla vain kerran, ja ensimmäinen pomppu ei saa osua rajojen ulkopuolelle.
Pisteet lasketaan yhden pelin sisällä siten, että yhden pallon voittaneella on 15 pistettä, kaksi palloa voittaneella 30 ja kolme palloa voittaneella 40 pistettä. Neljännen pallon voittaminen tuo pelaajalle pelin. Jos peli etenee kuitenkin tilanteeseen 40–40, sanotaan pelin olevan tasan. Tällöin seuraavan pallon voittaja saa itselleen edun, jonka jälkeen hänen on voitettava vielä seuraavakin pallo voittaakseen pelin. Jos pelaaja häviää sen pallon, menettää hän edun, ja tilanne on jälleen tasan.
Erän voittaa se, joka ensimmäisenä voittaa kuusi peliä vähintään kahden pelin erolla. Tilanteessa 6–5 tarvitaan erävoittoon seitsemäs voitettu peli. Tilanteessa 6–6 erävoitto ratkaistaan tie-break-menetelmällä. Tie-breakissä lasketaan voitettuja palloja. Se kumpi voittaa ensin seitsemän palloa vähintään kahden pallon erolla, voittaa tie-breakin ja samalla erän. Mikäli toisen saadessa seitsemännen pallon eli pisteen toisella on kuusi pistettä, tie-breakia jatketaan aina niin kauan, kunnes tarvittava kahden voitetun pallon, eli kahden pisteen, ero on syntynyt. Tie-breakissa molemmat syöttävät vuorotellen kaksi kertaa ensimmäistä syöttövuoroa lukuun ottamatta, jolloin tie-breakin aloittava syöttää vain kerran. Useimmissa grand slam -turnauksissa ottelujen ratkaisuerät pelattiin aina 2010-luvun lopulle ilman minkäänlaista tie-breakia, mutta vuonna 2018 niin tehtiin enää Ranskan avoimissa.
Lyönnit > Peruslyönti

Peruslyönti tehdään useimmiten pompun laskevasta kaaresta, tyypillisesti seisten lähellä takarajaa. Odottaessaan palloa pelaaja seisoo haara-asennossa maila hieman koholla vartalon etupuolella, vartalon painopiste edessä ja hieman alhaalla.
Lyönnit > Kämmen- ja rystylyönti

Kämmenlyönti.
Rystylyönti.
Kämmenlyönti lyödään mailakäden puolelta kämmen eteenpäin, ja käden liikesuunta on alhaalta ylös. Mailasta voidaan pitää kiinni niin sanotulla vasaraotteella (suora lyönti), kättelyotteella (lievästi yläkierteinen lyönti) tai läntisellä otteella (voimakkaan yläkierteinen lyönti). Jalat voivat olla erilaisissa asennossa. Avoimessa asennossa mailakäden puoleinen jalka on lähempänä palloa kuin toinen jalka, jalkaterät osoittavat kohti verkkoa, eikä varsinaista lyöntiaskelta ole. Suljetussa asennossa lyöntiaskel otetaan poikittain, pallon lentorataan nähden. Nykyiset huippupelaajat käyttävät kämmenlyönnissään yleensä puoliavointa asentoa.
Rystylyönti lyödään vapaan käden puolelta niin, että maila viedään rinnan yli toiselle puolelle, käden rystypuoli on palloa kohti ja vartalo on sivuttain lyöntisuuntaan nähden. Osumassa mailan liikesuunta on alhaalta ylös.
Lyönnit > Kierrelyönti

Kun palloa lyödään sen yläosaan, syntyy yläkierre, joka saa pallon kaartamaan nopeasti alas ja pomppaamaan voimakkaasti eteenpäin. Pallon alaosaan lyöminen synnyttää alakierteen, jolloin pallo lentää samalla vauhdilla pidemmälle kuin yläkierteessä, mutta menettää vauhtia osuessaan maahan. Lyötäessä pallon sivuun palloon saadaan sivukierre, jolla se saadaan pomppaamaan hiukan sivuun.
Lyönnit > Syöttö ja palautus

Jokainen pallo aloitetaan syötöllä. Syötön alkuasennossa pelaaja seisoo takarajan takana sivuittain lyöntisuuntaan nähden. Hän nostaa pallon ilmaan nostokädellään, mailakäsi heilahtaa ylös, kiihtyy sitten kyynärpää edellä kohti palloa ja putoaa taakse. Ranne ojentuu, olkapää antaa käsivarren kiertyä ja mailan kärki saavuttaa huippunopeutensa kun se osuu palloon.
Syötön palautusasento on matala ja leveä, ja palloa odottava pelaaja usein steppailee päkiöillään. Koska syöttö tulee nopeasti, palauttaja ei ehdi tehdä lyöntiaskelta, vaan hän saa lyöntiinsä voimaa nojaamalla eteenpäin kohti palloa.
Lyönnit > Lentolyönnit ja muut lyönnit

Lentolyönti lyödään suoraan ilmasta ennen kuin pallo on ehtinyt pompata.
Puolivolley lyödään polvien alapuolelta heti kun pallo on pompannut.
Iskulyönti on syötön kaltainen korkeaan palloon tehty lyönti, joka on usein vastaus lyhyeksi jääneeseen koholyöntiin.
Lähestymislyönti lyödään keskikentältä, kun vastustajan lyönti on jäänyt lyhyeksi. Pelaaja nousee sen jälkeen verkolle.
Koholyönti on korkea lyönti vastustajan pään yli.
Pysäytyslyönti on lyhyt lyönti juuri verkon taakse.
Historia > Pelin synty ja kehitys

Tennis kehitettiin nykymuodossaan Englannissa 1850-luvulla. Sitä ennenkin oli Euroopassa pelattu tenniksen kaltaisia pelejä. Ranskalaisissa luostareissa pelattiin jo 1100-luvulla jeu de paume -nimistä peliä, jossa palloa lyötiin aluksi paljailla kämmenillä, myöhemmin hanskoilla. Mailoja alettiin käyttää 1500-luvulla. Pelistä tuli suosittua Ranskassa ja Englannissa myös luostarien ulkopuolella, missä sitä pelasi lähinnä yläluokka kivilattiaisissa pallohuoneissa.
Englantilainen majuri Walter Wingfield kehitti 1800-luvulla jeu de paumesta nurmella pelattavan ulkopelin, lawn tennis. Hän patentoi pelinsä ja julkaisi sille säännöt vuonna 1874. Tenniksestä tuli nopeasti suosittua Englannissa, ja sitä saattoivat pelata myös naiset. Wimbledonin kuuluisa tennisturnaus sai alkunsa vuonna 1877, jolloin pelin säännöt myös saivat peruspiirteissään nykyiset muotonsa. Lajin keskusliitto perustettiin vuonna 1888.
Sana tennis tulee yhden teorian mukaan ranskan kielen sanasta tenez. Se tarkoittaa ”olkaa hyvä”, ja se huudettiin jeu de paumessa ennen syöttöä. Toisen teorian mukaan sana on kokonaan englantilaisten keksimä, sillä sitä ei pelin nimenä ollut käytetty Ranskassa.
Tenniksen pistelaskun juuret ulottuvat vuoteen 1415 saakka. On arveltu, että 15–30–45-pistelasku perustuu ehkä kellotauluun, jolla pisteitä aikoinaan laskettiin; myöhemmin luku 45 vaihdettiin 40:een. Toisen teorian mukaan numerot perustuvat Englannin laivaston tykinammusten painoihin 1800-luvulla.
Tennis levisi Englannista aluksi Yhdysvaltoihin ja muualle englanninkieliseen maailmaan sekä Ruotsiin. Maajoukkueiden välinen Davis Cup sai alkunsa vuonna 1900 ja naisten vastaava kilpailu Federation Cup vuonna 1963. Kansainvälinen tennisliitto perustettiin vuonna 1913. Sijoitusarvontaa käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1922 Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa. Ammattilaisten kiertue WCT perustettiin vuonna 1968.
Olympialaisten kilpailuohjelmassa tennis oli jo ensimmäisissä kisoissa vuonna 1896. Vuoden 1924 jälkeen tennis oli pitkään pois kisaohjelmasta, sillä Pariisin tenniskilpailujen järjestelyt epäonnistuivat, eikä Kansainvälinen olympiakomitea voinut hyväksyä Kansainvälisen tennisliiton vaatimuksia. Vuodesta 1988 alkaen tennistä on jälleen pelattu olympiakisoissa.
Historia > Suomessa

Suomeen tennis tuli vuonna 1881. Ensimmäinen seura oli vuonna 1898 perustettu Wiborgs lawntennisklubb. Suomen Tennisliitto perustettiin vuonna 1911, ja se liittyi heti kansainväliseen tennisliittoon. Ensimmäisen Suomen-mestaruuden voitti vuonna 1912 Boris Schildt.
Suuria kilpailuja > Ammattilaistennis

Miesten ammattilaistennistä koordinoi ATP (Association of Tennis Professionals), naisten vastaavaa WTA (Women’s Tennis Association).lähde?
Ammattipelaajien grand slam -turnaukset:lähde?
Australian avoin tennisturnaus
Ranskan avoin tennisturnaus
Wimbledonin tennisturnaus
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Suuria kilpailuja > Maajoukkuekilpailut

Vuosittain järjestetään miehille Davis Cup ja naisille Billie Jean King Cup. Hopman Cupissa joukkueessa on yksi mies ja yksi nainen.lähde?
Suuria kilpailuja > Olympialaiset

Olympialaisissa tennistä on pelattu virallisena lajina vuosina 1896–1924 ja vuodesta 1988 eteenpäin. Menestyneimmät maat ovat Yhdysvallat ja Iso-Britannia.lähde?
Suuria kilpailuja > Pyörätuolitennis

Pyörätuolitenniksen tunnetuin kilpailu on World Team Cup, jossa on pelattu aina vuodesta 1985 alkaen joka vuosi. Eniten voittoja on Yhdysvalloilla, joka on voittanut kyseisen tennisturnauksen yhdeksän kertaa vuosina 1985–1991, 1995 ja 1997. Yhdysvaltoja pidetäänkin pyörätuolitenniksen kotimaana; Suomeen laji saapui vasta 1990-luvulla.
Ennätyksiä

Eniten Grand Slam -turnauksia naisten kaksinpelissä on voittanut Margaret Smith Court (24, vuosina 1960–1973) ja miesten kaksinpelissä Roger Federer (20, vuosina 2003–2018).
Eniten kaksinpeliturnauksia on voittanut Martina Navrátilová, joka on voittanut 167 WTA:n turnausta. Nelinpeliturnausvoittoja hänellä on 178 kappaletta.
Roger Federer on ollut Grand Slam -turnauksen välierissä 23 kertaa peräkkäin vuoden 2004 Wimbledonista vuoden 2010 Australian avoimiin.lähde?
Grand Slam -voittoja yhteensä on eniten (59) Martina Navrátiloválla (18 naisten kaksinpeli, 31 naisten nelinpeli, 10 sekanelinpeli).lähde?
Rod Laver on ainut tennispelaaja, joka on voittanut kokonaisen Grand Slamin (kaikki Grand Slam -turnaukset saman kalenterivuoden aikana) kahdesti.lähde?
Steffi Graf on ainoa ”Kultaisen Grand Slamin” voittanut tennispelaaja (Kultainen Grand Slam = saman kalenterivuoden aikana kaikkien Grand Slam -turnausten ja olympialaisten voitto).lähde?
Rafael Nadal on voittanut eniten massalla pelattuja otteluja peräkkäin (81, vuosina 2005–2007).lähde?
Pisimpään miesten maailmanlistan kärkipaikalla on yhtäjaksoisesti viihtynyt Roger Federer (237 viikkoa) ja yhteensä Roger Federer (308 viikkoa). Federer nousi 36-vuotiaana historian vanhimpana miespelaajana maailmanlistan ykköseksi 19. helmikuuta 2018.lähde?
Kovimman syötön ammattilaistenniksessä koskaan on syöttänyt australialainen Samuel Groth (263 km/h).
Eniten Davis Cupin voittoja on Yhdysvalloilla, joka on voittanut Davis Cupin miesten maajoukkuemestaruuden 31 kertaa vuosina 1900–1995. Eniten peräkkäisiä Davis Cupin voittoja on myös Yhdysvalloilla, niitä on seitsemän, vuosina 1920–1926. Vuonna 1927 voittaja oli kuusi vuotta tästä eteenpäin peräkkäin voittanut Ranska. Tämä on toiseksi pisin sarja. Tämän sarjan taas katkaisi Iso-Britannia vuonna 1933.lähde?
Ammattilaiskiertueen pisin tennisottelu on kestänyt 11 tuntia ja viisi minuuttia. Se pelattiin Wimbledonissa vuonna 2010. Ottelussa kohtasivat John Isner ja Nicolas Mahut. Ottelu päättyi Isnerin eduksi erin 6–4, 3–6, 6–7, 7–6 ja 70–68. Viimeinen ja ratkaiseva erä kesti yksinään yli kahdeksan tuntia.lähde?
Kirjallisuutta

Aitio Tommi: On tour - ammattilaistenniksen taustat.  Avain, 2006.  ISBN 9525524272
Antoun Rob: Pelaa parempaa tennistä.  Suomentanut Mika Oksanen. Readme.fi, 2013.  ISBN 9789522206848
Gallwey Timothy: Voita vastustajasi, voita itsesi!  (Alkuteos: The Inner Game of Tennis)  Suomentanut Anna-Riikka Carlson ja Terhi Kivikoski-Hannula. Avain, 2005.  ISBN 952-5524-08-6
Douglas Paul: Tenniksen ABC.  Weilin + Göös, 1991.  ISBN 951-35-5176-8
Douglas Paul: Suuri tenniskirja.  Suomentanut Anna-Liisa Laine. WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11677-7
David Foster Wallace: Tennisesseet, suom. Tero Valkonen. Helsinki: Siltala 2021 ISBN 978-952-234-914-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tennis Wikimedia Commonsissa
Tenniksen pelisäännöt, Kansainvälisen Tennisliiton hyväksymät viralliset pelisäännöt 1.1.2019 alkaen, Suomen Tennisliitto
STL, Suomen Tennisliitto
ITF, Kansainvälinen tennisliitto
ATP, miesten ammattilaiskiertue
WTA Tennis, naisten ammattilaiskiertue
Murtopallo, tenniksen suomenkielinen ajankohtaissivusto
Flashscore.fi, Tenniksen liveseurantaa
Tennisfanien sivusto[vanhentunut linkki] sisältää monenlaista tietoa harrastelijallekin
Tennis Yle Elävä arkistossa
Tenniskentän mitat
Tennismaila ja tennispalloja.
Tenniksen tulostaulu ottelun aikana. Ylempi pelaaja johtaa ensimmäistä erää pelein 2–1, ja neljäs peli on tasatilanteessa 15–15, eli kumpikin on voittanut yhden pallon.
Tommy Haas syöttämässä.
Naisten tennisasu vuodelta 1881
Ranskalainen Suzanne Lenglen oli ensimmäinen suurta mediajulkisuutta saanut naistennispelaaja. Hän voitti 25 tenniksen Grand Slam -turnausta vuosina 1919–1926.
Arthur Ashe -stadion, US Openin päänäyttämö.
Tietojätti

| Tietojätti: A-Ö : Gummeruksen yksiosainen tietosanakirja |
| --- | --- |
Kirjailija:  Jorma Tiainen, Juha Väänänen, Veikko Ahola, Irmeli Kuhlman, Jorma Luotio
Genre:  tietosanakirja
Kustantaja:  Gummerus
Sivumäärä:  1404
ISBN:  951-20-2429-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tietojätti on Gummeruksen julkaisema yksiosainen tietosanakirja, joka sisältää yli 50 000 hakusanaa. Teoksesta on ilmestynyt useita painoksia vuosina 1983–1994, ja niitä ovat toimittaneet Jorma Tiainen, Juha Väänänen, Veikko Ahola, Irmeli Kuhlman ja Jorma Luotio.
Teoksen eri painokset on julkaistu hieman eri nimillä, kuten Tietojätti - Gummeruksen suuri tietosanakirja A-Ö. Vuonna 1984 tuotiin markkinoille puolikkaan tiiliskiven kokoinen, raamattupaperille painettu 2400-sivuinen TaskuTietojätti. Vuoden 1994 teos oli Tietojätti A-Ö : nelivärinen tietosanakirja (ISBN 951-20-4372-6). Vuonna 1999 julkaistiin teoksen pohjalta Tietojätti 2000 -niminen teos. Tietojätin vuosina 1983–1993 kerätty tietokanta oli pohjana tiivistetylle versiolle Pieni ja paras tietosanakirja.
Vuonna 2001 Tietojätti oli Suomen 16. myydyin tietokirja, myyntimäärältään 17 500 kappaletta.
Tietue

Tietue tarkoittaa yhtä henkilöä, tapahtumaa, asiaa tai muuta sellaista koskevia tietoja. Tietue on tietojenkäsittelyssä yhdistelmätyyppi toisiinsa liittyviä muuttujia. Tietue voi sisältää eri tyyppisiä toisiinsa kuuluvia tietoja kuten henkilön etu- ja sukunimi sekä syntymäpäivä.
Termi on erityisesti tiedonhallinnassa itsenäisen, loogisen tietokokonaisuuden nimitys. Rakenteeltaan säännöllisessä eli strukturoidussa sisällössä tietue voidaan määritellä yhden kohteen tietojen muodostamaksi kokonaisuudeksi. Esimerkiksi asiakasrekisterissä kullakin asiakkaalla on oma tietueensa. Relaatiotietokannassa tietuetta vastaa tietokantataulun rivi. Tiedonhallinnan kannalta strukturoimaton tai heikosti rakenteellinen tieto, kuten teksti, ei juuri ole jaoteltavissa yhdenmukaisiksi tietueiksi.lähde?
Thor Vilhjálmsson

| Thor Vilhjálmsson |
| --- | --- |
 Thor Vilhjálmsson 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1925 Edinburgh, Skotlanti, Britannia
Kuollut: 2011 (85–86 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: islanti
Esikoisteos:  Maðurinn er alltaf einn
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thor Vilhjálmsson  (1925 Edinburgh, Skotlanti, Britannia – 2011) oli islantilainen kirjailija. Hän työskenteli kirjastonhoitajana.
Thor on islantilaisessa kirjallisuudessa modernismin uranuurtaja. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, esseitä, matkakirjoja ja runoja. Hän sai tuotantoonsa vaikutteita eksistentialismista ja ranskalaisesta uudesta romaanista. Esikoisteos on 1950 ilmestynyt novellikokoelma Maðurinn er alltaf einn. Vuonna 1968 ilmestynyt romaani Fljótt, fljótt sagði fuglinn suuntautuu perinteiseen romaanimuotoon ja aloittaa uuden kauden. Se muodostaa trilogian teosten Óp bjöllunnar (1970) ja Mánasigð (1976) kanssa. Palkittu Harmaasammal hehkuu on historiallinen romaani, joka sijoittuu 1800-luvulle.
Palkinnot ja tunnustukset

Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto, 1988 teoksesta Harmaasammal hehkuu
Ruotsin Akatemian pohjoismainen palkinto: 1992
Suomennetut teokset

Harmaasammal hehkuu (Grámosinn glóir), suom. Tuula Tuuva, Helsinki: Otava 1988 ISBN 951-1-10175-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thor Vilhjálmsson Wikimedia Commonsissa
Thor Vilhjálmsson, Islandic Literature (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Portugali 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Tiiksjärvi (Louhen piiri)

| Tiiksjärvi Tiikšenjärvi, Tikšozero |
| --- | --- |
 Louhen piirin kartta, jossa piirin pohjoisrajan tuntumassa rajalinjan mutkan alapuolella sijaitsee Tiiksjärvi.
Valtiot:  Venäjä 
Paikkakunta:  Kiestinki, Louhen piiri
Koordinaatit:  66°16′00″N, 31°52′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Vintša, Ludos
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111 m
Rantaviiva:  339 km
Pinta-ala:  209 km² 
Keskisyvyys:  8 m
Suurin syvyys:  40 m
 fiTiiksjärvi 
Tiiksjärvi (karj. Tiikšenjärvi, ven. Oзеро Тикшозеро, Ozero Tikšozero) on Koutajoen vesistöön kuuluva järvi Louhen piirissä Karjalan tasavallan pohjoisrajalla Venäjällä. Järven vesistön pinta-ala on 1 080 km2. Järven vesipinta-ala on 209 km2.  Järven kokonaispinta-ala on 232 km² saaret mukaan lukien. Saaria on yli 340; järven rannat ovat rikkonaiset ja jyrkät. Järven pinta on 111 metriä merenpinnan yläpuolella.
Tiiksjärvi laskee pohjoiseen Nuottajärveen (Notozero) ja sieltä edelleen Koutajärveen.
Klassinen 1900-luvun alussa Pietarissa julkaistu tietosanakirja kuvaa järveä kalaisaksi. Tiiksjärven aiemmat rantakylät, Särkiniemi ja Leipäniemi ovat nykyisin autioita.
Henry Theel

| Henry Theel |
| --- | --- |
 Theel vuonna 1940
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henry Per-Erik Theel
Syntynyt: 14. marraskuuta 1917 Helsinki
Kuollut: 19. joulukuuta 1989 (72 vuotta) Helsinki
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  suomi, ruotsi
Aktiivisena:  1942–1989
Tyylilajit:  iskelmä
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Henry Per-Erik Theel (14. marraskuuta 1917 Helsinki – 19. joulukuuta 1989 Helsinki) oli 1940- ja 1950-luvuilla Suomen suosituimpia laulajia, vaikkakin hän levytti ja esiintyi aina 1980-luvulle saakka. Menestyksekkäimpinä vuosinaan hänet tunnettiin etenkin Toivo Kärjen sävelmien tulkitsijana. Iskelmien lisäksi hän lauloi myös ooppera-aarioita. Äänialaltaan hän oli tenori ja häntä kutsuttiin varsinkin 1950-luvulla ”Suomen Tino Rossiksi”.
Ura

Henry Theel varttui suomenruotsalaisessa perheessä. Isän puolelta hänen sukujuurensa ulottuvat Belgiaan, mutta helsinkiläissyntyisenä hän piti itseään aina ”Stadin kundina”. Hän nousi ensimmäisen kerran menestykseen vuonna 1942 levyttämällä Arvo Koskimaan tangon ”Syyspihlajan alla”; myöhemmin hän teki siitä vielä kaksi uutta levytystä vuosina 1961 ja 1971. Vuoden 1942 levytyksiin kuuluivat myös neljä Toivo Kärjen sävellystä, mm. "Kun olit lähtenyt" ja "Nimetön valssi".   Marraskuusta 1945 alkaen hänestä tuli Toivo Kärjen sävelmien tärkein tulkitsija kymmenen vuoden ajaksi. Vuodelta 1945 ovat mm. tangot "Liljankukka" ja "Hiljaa soivat balalaikat", vuodelta 1946  tangot  "Jos muistelet mua" ja "Ei onnea suurempaa", vuodelta 1947  tangot "Naisten tango" ja "Anna-Liisa", vuodelta 1948 tangot "Soidessa tangon ja loisteessa kuun" ja "Eron hetki on kaunis". vuodelta 1949 tango "Ei erossa yhtään iltaa" ja valssi "Kuin lapsena ennen".  Vuoden 1950 loppuun mennessä Theel oli tehnyt jo noin 250 levytystä, joiden ohjelmisto oli monipuolinen tangosta romanttisiin iskelmiin ja ajan uuteen muotitanssiin sambaan. Näistä Kärjen kappaleita oli noin sata ja hän onkin eniten Kärjen sävellyksiä levyttänyt laulaja. Vuodet 1946–1952 hän kiersi Suomea Kärjen yhtyeen solistina. Theel tuli tutuksi myös Punaisen Myllyn revyyteatterista ja elokuvarooleista, joista tunnetuimmat lienevät ”Serenadiluutnantti” (1949), ”Köyhä laulaja” (1950) ja ”Vain laulajapoikia” (1951). ”Köyhän laulajan” nimisävelmästä tuli yksi Theelin parhaista levymenestyksistä, jonka hän levytti kahdesti vuosina 1950 ja 1965. Menestystä jatkui 1950-luvun alkuun asti, kunnes seurasi pitkä tauko: hänen äänihuulensa todettiin vaurioituneiksi ja laulaminen kiellettiin häneltä joksikin aikaa kokonaan. Tämän vaiheen viimeisiä oli ensilevytys Unto Monosen tangosta "Satumaa" vuonna 1955.
Henry Theel palasi levylaulajana julkisuuteen vuonna 1963 Lauri Jauhiaisen tangolla "Vanha rakkaus ei ruostu" ja julkaisi siitä lähtien uusia levyjä tasaiseen tahtiin miltei kuolemaansa asti. 1970-luvun alusta lähtien hän oli Pauli Granfeltin yhtyeen vakituinen solisti. Granfeltin yhtyeen kanssa syntyneitä menestysiskelmiä olivat muun muassa ”Sellanen ol’ Viipuri”, ”Syysillan tuuli”, ”Tangokavaljeeri” ja ”Rattaanpyörä” sekä uudet versiot tangoista ”Liljankukka” ja ”Hiljaa soivat balalaikat”. Theel teki muutaman levytyksen myös Kullervo Linnan Humppa-Veikkojen solistina. 1980-luvulla Theel oli viimeinen sotien aikana aloittaneen viihdemuusikkopolven aktiivisesti esiintynyt edustaja. Kaikkiaan hänen uransa kesti lähes puoli vuosisataa ja levytyksiä kertyi yli 500. Theel on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Diskografia > Albumit

Henry Theel tänään (1970, Finnlevy)
Kulkurin kaiho (1972, Finnlevy)
Tatjaana tanssii (1975, PSO)
Kultainen nuoruus (1976, PSO)
Stadin kundi (1976, PSO)
Henry Theel (1977, PSO)
Henry Theel sjunger på svenska (1977, PSO)
Oloneuvos (1978, PSO)
Onnemme aika (1980, PSO)
Tiritomba (1982, Levytuottajat)
Liljankukka (1983, Finnlevy)
Diskografia > Kokoelmia

Henry Theel (1968, Finnlevy)
Henry Theel 2 (1970, Finnlevy)
Orpopojan valssi (1975, Fonovox)
Unohtumattomat (1978, Finnlevy)
Henry Theel laulaa (1982, Finnlevy)
Henry Theel 1917−1989 (2-LP, 1991, Finnlevy)
Henry Theel − Unohtumattomat 1 (1993, Fazer Finnlevy)
Henry Theel − Unohtumattomat 2 (1994, Fazer Finnlevy)
20 suosikkia − Liljankukka (1999, Warner Music)
Eron hetki on kaunis (2002)
Jokaiselle jotakin (2007)
Kotimaan sävel (2008)
Kyyneleitä (2010)
Ääninäytteitä

Henry Theelin haastattelu (YLEn Elävä arkisto)
Syyspihlajan alla (Arkistoitu – Internet Archive) (RealAudio, Virtual Finlandin sivulta)
Eron hetki on kaunis[vanhentunut linkki]
Aiheesta muualla

Kansallisbiografian artikkeli (maksullinen)
Henry Theelin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo