stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
C. N. Manlove

Colin Nicholas Manlove (4. toukokuuta 1942 Falkirk – 1. kesäkuuta 2020) oli skotlantilainen kirjallisuuskriitikko, joka oli erityisen kiinnostunut fantasiakirjallisuudesta. Hän kirjoitti teoksensa Modern Fantasy: Five Studies ("Nykyaikainen fantasia: viisi tutkimusta") vuonna 1975, johon mennessä mitään vakavasti otettavaa tutkimusta fantasiakirjallisuudesta ei ollut ilmestynyt. Siinä hän analysoi laajasti Charles Kingsleyn, George MacDonaldin, C. S. Lewisin, J. R. R. Tolkienin ja Mervyn Peaken teoksia.  Hän asetti fantasian määritelmän seuraavasti:
»Ihmetystä herättävä fiktio, johon sisältyy oleellisena ja erottamattomana osana yliluonnollisia tai mahdottomia maailmoja, olentoja tai esineitä, joiden kanssa tarinan kuolevaiset hahmot tai lukijat tulevat ainakin osittain tutuiksi.»
Hän päätyi kuitenkin kielteiseen päätelmään: kukaan hänen tutkimistaan viidestä suuresta kirjailijasta ei vastannut hänen alkuperäistä näkemystään.
Manlove oli englantilaisen kirjallisuuden lehtori Edinburghin yliopistossa, kunnes hän vuonna 1993 jäi eläkkeelle.
Teoksia

Modern Fantasy: Five Studies (1975)
Literature and Reality 1600-1800 (1978)
The Gap in Shakespeare: The Motif of Division from Richard II to The Tempest (1981)
The Impulse of Fantasy Literature (1983)
Science Fiction: Ten Explorations (1986)
C S Lewis: His Literary Achievement (1987) (uusittu painos 2010)
Critical Thinking: A Guide to Interpreting Literary Texts (1989)
Christian Fantasy: From 1200 to the Present (1992)
The Chronicles of Narnia: The Patterning of a Fantastic World (1993) - Twayne's Masterwork Studies (#127)
Scottish Fantasy Literature: A Critical Survey (1994)
The Fantasy Literature of England (1999)
From Alice to Harry Potter: Children's Fantasy in England (2003)
The Order of Harry Potter: Literary Skill in the Hogwarts Epic (2010)
Scotland's Forgotten Treasure: the Visionary Romances of George MacDonald (2016)
George MacDonald's Children's Fantasies and the Divine Imagination (2019)
Antologiat

An Anthology of Scottish Fantasy Literature (1996)
Käännös suomeksi
Anastasía Kelesídou

| Mitalit> Maa:   Kreikka.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kreikka> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | kiekko |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | kiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1999 | kiekko |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2003 | kiekko |  |
|  Pronssia | Edmonton 2001 | kiekko |  |
Anastasía Kelesídou (kreik. Αναστασία Κελεσίδου, s. 28. marraskuuta 1972 Hampuri) on kreikkalainen entinen kiekonheittäjä.
Kelesídou osallistui ensimmäisiin arvokilpailuihinsa Göteborgin MM-kilpailuissa 1995, jolloin hän sijoittui kiekossa yhdenneksitoista tuloksella 58,96. Seuraavana vuonna hän karsiutui Atlantan olympialaisissa heitettyään 59,60. Vuonna 1997 hän voitti Välimeren kilpailut, mutta karsiutui Ateenan MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli seitsemäs Budapestin EM-kilpailuissa ja kuudes GP-finaalissa tuloksella 62,14.
Kelesídou voitti MM-hopeaa Sevillan MM-kilpailuissa 1999 tuloksella 66,05. Hän voitti seuraavana vuonna olympiahopeaa Sydneyn olympialaisissa ja Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 pronssia. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän voitti pronssia. Kelesídou heitti Pariisin MM-kilpailuissa 2003 toiseksi tuloksella 67,14. Seuraavana vuonna hän uusi olympiahopeansa Ateenan olympialaisissa.
Kelesídou heitti uransa aikana seitsemän Kreikan-ennätystä.
Ennätykset

Kiekonheitto: 67,70 (1999)
Artemio

Artemio vuonna 2011.
Artemio eli Florindo Eleuterio Flores-Hala (s. 8. syyskuuta 1961 San Juan de Siguas, Arequipan alue, Peru) on perulaisen ja ideologialtaan kommunistisen sissijärjestö Loistavan polun johtaja.
Helmikuussa 2012 Perun hallituksen joukot pidättivät Artemion viidakossa. Presidentti Ollanta Humala ehti antaa tiedotuksen Artemion kuolemasta, kunnes selvisi, että tämä oli säilynyt hengissä vaikkakin vakavasti haavoittuneena. Perun poliisi oli jo vuosien ajan yrittänyt saada Artemion kiinni, ja vuonna 2010 Yhdysvallat oli luvannut viiden miljoonan dollarin palkkion tiedoista, joiden avulla hänet saataisiin pidätettyä. Joulukuussa 2011 Artemio oli kertonut, että hänellä oli käytössään enää 150 sissiä, ja sanonut haluavansa saada aikaan tulitauon Perun hallituksen kanssa.
Elämänsä aikana Artemio on käynyt lähellä kuolemaa useita kertoja. Esimerkiksi 1986 hän säilyi hengissä neljästä ampumahaavasta huolimatta.
Artemiin temppeli

Artemiin temppeli, Artemiin pyhäkkö tai Artemision (m.kreik. Ἀρτεμίσιον) voi viitata seuraaviin Artemiille omistettuihin temppeleihin tai pyhäköihin:
Artemiin temppeli, Brauron, Attika
Artemiin temppeli, Delos
Artemiin temppeli, Didyma
Artemiin temppeli, Efesos, suurin ja tunnetuin Artemiin temppeli
Artemiin temppeli, Epidauros
Artemiin temppeli, Korkyra (Korfu)
Artemiin temppeli, Syrakusa, Sisilia
Artemis Agroteran temppeli, Ateena
Artemis Aristobulen temppeli, Ateena
Artemis Brauronian pyhäkkö eli Brauroneion, Ateenan Akropolis
Artemis Leukofryenen temppeli, Magnesia Maiandroksen varrella
Artemis Munikhian temppeli, Pireus
Artemis Orthian pyhäkkö, Sparta
Artemis Proseoan temppeli, Artemisionin niemi (nyk. Artemísio), Euboia
Artemis Tauropoloksen temppeli eli Tauropolion, Halai Arafenides, Attika
Artemis Tauropoloksen temppeli eli Tauropolion, Ikaros
Delionin Apollonin ja Artemiin pyhäkkö, Paros
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Artemiin temppeli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Andy Johnson

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andrew Johnson
Syntymäaika: 10. helmikuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Bedford, Englanti
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 170 cm
Seura
Seura: Queens Park Rangers
Junioriseurat
: Luton Town Birmingham
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2002 2002–2006 2006–2008 2008–2012 2012- | Birmingham Crystal Palace Everton Fulham Queens Park Rangers | 083 0(8) 140 (74) 061 (17) 086 (13) 000 0(0) |
Maajoukkue
| 2005–2007 | Englanti | 008 0(0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. kesäkuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. syyskuuta 2007.
Andrew "Andy" Johnson (s. 10. helmikuuta 1981 Bredfordissa) on englantilainen jalkapalloilija, joka seura on Englannin Valioliigassa pelaava Queens Park Rangers. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Johnsonin ammattilaisuran ensimmäinen seura oli kaudesta 1998 – 1999 alkaen, vanhassa ykkösdivisioonassa silloin pelannut Birmingham City. Johnson edusti Birmingham Cityä neljä kautta ja oli viimeisellä kaudellaan 2001 – 2002 mukana juhlimassa seuran nousua Englannin Valioliigaan.
Johnsonin peli ei kuitenkaan ollut vielä sujunut tarpeeksi hyvin ja hän siirtyikin kaudeksi 2002–2003 toiseen ykkösdivisioonaseuraan, Crystal Palaceen. Ensimmäisellä kaudellaan Johnson teki uudelle seuralleen 21 maalia, 28 ottelussa. Toisella kaudellaan 2003–2004 Crystal Palacessa Johnson sai juhlia nousua Valioliigaan, tehdessään 38 maalia 45 ottelussa. Visiitti korkeimmalla sarjatasolla jäi seuralla kuitenkin lyhyeksi, sillä jo kauden 2004–2005 päätteeksi koitti putoaminen sarjatasoa alemmaksi, huolimatta Johnsonin tekemistä 29 maalista 37 ottelussa. Kauden 2005–2006 Johnson aloitti samassa seurassa. Johnson on viime vuosina alkanut päästä mukaan Englannin maajoukkuerinkiin.
Andy Johnson siirtyi Evertoniin 30.5.2006 8.6 miljoonan punnan (~12.5 milj. euroa) siirtosummalla. Sopimus ulottuu kauteen 2010–2011 saakka. Johnson on yksi englannin tulevaisuuden pelaajista.
Evertonista Johnson siirtyi Fulhamiin 7.8.2008 pitkien neuvotteluiden jälkeen. Siirto oli jo kariutua, kun selvisi lääkärintarkastuksessa, että vanha Crystal Palacen aikainen vamma saattaa vielä vaivata pelaajaa jossain määrin. Joukkueet kuitenkin pääsivät lopulta sopuun neuvoteltuaan siirtosumman uusiksi. Lopullinen summa lienee jossain 10,5 miljoonan punnan tienoilla.
Johnson teki 18. kesäkuuta 2012 kahden vuoden sopimuksen Queens Park Rangersin kanssa.
Chuck Hagel

| Chuck Hagel |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 24. puolustusministeri
 27. helmikuuta 2013 – 17. helmikuuta 2015  
Edeltäjä:  Leon Panetta
Seuraaja:  Ashton Carter
Yhdysvaltain senaattori Nebraskasta
 3. tammikuuta 1997 – 3. tammikuuta 2009  
Edeltäjä:  James Exon
Seuraaja:  Mike Johanns
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1946 (ikä 78) North Platte, Nebraska, Yhdysvallat
Ammatti:  liikemies, poliitikko
Puoliso:  Lilibet Hagel
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  episkopaalinen
Charles Timothy "Chuck" Hagel (s. 4. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja Yhdysvaltain entinen puolustusministeri. Hän toimi Nebraskan senaattorina 1997–2009.
Hagel palveli vuosina 1967–1968 Vietnamin sodassa, jossa haavoittui kahdesti. Palveluksen jälkeen Hagel toimi poliittisena avustajana Washingtonissa ja sittemmin yrityselämässä. Vuonna 1980 hän oli aktiivisesti mukana Ronald Reaganin presidentinvaalikampanjassa.
Ura senaatissa

Hagel sai 3. tammikuuta 1997 paikan Yhdysvaltain senaatissa Nebraskan edustajana. Hän harkitsi myös ehdokkuutta Yhdysvaltain presidentinvaalissa 2008, muttei asettunut virallisesti ehdolle ja jätti myös senaatin paikkansa vuonna 2008.
Se­naa­tis­sa Ha­gel tun­net­tiin oma­päi­se­nä ajat­te­li­ja­na, jo­ka muun muas­sa vas­tus­ti libanoni­lai­sen Hizbollahin nimeä­mis­tä ter­ro­ris­ti­jär­jes­töksi ja ajoi lempeämpää Iran-po­li­tiik­kaa.
Puolustusministeri

Presidentti Barack Obama nimitti Hagelin uudeksi puolustusministeriksi Leon Panettan jälkeen tammikuussa 2013. Hagel on ensimmäinen Yhdysvaltain puolustusministeri, joka on palvellut sotilaana Vietnamin sodassa.[lähde? ]
Yhdysvaltain senaatti vahvisti Hagelin nimityksen puolustusministeriksi. Senaatti puolsi Hagelin nimitystä äänin 58–41. Hagel tarvitsi valintaa varten 51 ääntä. Hagelin nimitys viivästyi republikaanipuolueen edustajien jarruttaessa äänestyksen järjestämistä. He halusivat lisätietoa Hagelin raha-asioista ja Yhdysvaltain Bengasin konsulaattiin Libyassa tehdystä iskusta.
Hegel ilmoitti eroavansa puolustusministerin tehtävästä marraskuussa 2014. Häntä kritisoitiin etenkin Yhdysvaltain toimista Afganistanissa ja Isiksen suhteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chuck Hagel Wikimedia Commonsissa
Ariana Rockefeller

| Ariana Rockefeller |
| --- | --- |
 Ariana Rockefeller vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1982 (ikä 42) Cambridge, Yhdysvallat
Ammatti:  muotisuunnittelija
Vanhemmat:  David Rockefeller Jr. Diana Newell Rockefeller
Siviilisääty:  eronnut
Puoliso:  Matthew Bucklin (aviol. 2010–ero.2019)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ariana Rockefeller (s. 26. toukokuuta 1982 Cambridge, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, amatööriesteratsastaja ja hänen isoisoisänsä oli Standard Oilin perustaja John D. Rockefeller.
C. P. Snow

Charles Percy Snow (15. lokakuuta 1905 – 1. heinäkuuta 1980) oli englantilainen fyysikko ja kirjailija. Hän hoiti useita tehtäviä myös brittihallinnon palveluksessa.
Snow on kirjoittanut 11-osaisen romaanisarjan Strangers and Brothers, jonka pohjalta on tehty televisiosarja Veljet ja muukalaiset, sekä tietokirjan Kaksi kulttuuria vuonna 1959 pitämänsä luennon pohjalta, jossa hän tarkasteli tieteilijöiden ja "kirjallisten intellektuellien" välistä juopaa.
Kahden kulttuurin käsitteeseen on sittemmin usein viitattu keskusteltaessa tieteen asemasta yhteiskunnassa sekä erityisesti luonnontieteiden ja humanististen tieteiden välisestä suhteesta.[lähde? ]
Snow oli paroni ja sai CBE -arvon.[lähde? ]
Sknow'n puoliso oli kirjailija Pamela Hansford Johnson.
Teokset

The New Men
The Affair
Corridors of Power
Teokset > Suomennettu teos

Snow, C. P.: Kaksi kulttuuria.  (Alkuteos: The two cultures, 1963. Johdanto: Stefan Collini. Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 1998.  ISBN 952-5202-12-7.
Aiheesta muualla

Are We Beyond the Two Cultures?, Seed (Arkistoitu – Internet Archive), 7.5.2009
Kaksi kulttuuria - keskustelua humanistien ja luonnontieteilijöiden välisestä juovasta, Yle Elävä arkisto
Arménoi (Réthymno)

| Arménoi Αρμένοι |
| --- | --- |
 Arménoin kylää.
 Arménoi
 Koordinaatit: 35°18′13″N, 24°27′36″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Réthymno
Kunta:  Réthymno
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7301010201
Väkiluku (2011):  379
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arménoi (kreik. Αρμένοι; myös Arméni) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 379 (vuonna 2011).
Arménoin kylää.
Arménoi sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Réthymnosta etelään saaren pohjoisrannikolta etelärannikolle johtavan päätien varressa. Kylä tunnetaan ennen kaikkea Arménoin minolaisaikaisesta hautausmaasta, joka sijaitsee kylän lähellä sen pohjoispuolella. Hautoja on yli 200 ja ne on ajoitettu myöhäisminolaiselle ajalle.
Arménoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αρμένων, Topikí Koinótita Arménon), johon kuuluvat varsinaisen Arménoin kylän lisäksi kylät Ágios Geórgios, Foteinós ja Somatás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 706.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arménoi Wikimedia Commonsissa
Antonina Ryžova

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 1964 |  |  |
Antonina Aleksejevna Ryžova (ven. Антонина Алексеевна Рыжова, 5. heinäkuuta 1934 Moskova, Venäjän SFNT – 1. toukokuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut lentopalloilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Ryžova saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964, kaksi maailman- ja kaksi euroopanmestaruutta sekä yhden MM- ja yhden EM-hopean.
Ryžova kuoli sairastettuaan pitkään 85-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Antonina Ryžova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Christer Lybäck

Christer Olof Lybäck (s. 1953) on suomalainen lääkäri. Hän on kirjoittanut Arno Kotron kanssa elämästään kirjan Veitsen terällä (Helsinki: Otava, 2012).
Nuoruus

Lybäckin isä kuoli sydäninfarktiin Christerin ollessa 9-vuotias. Tämän jälkeen hän alkoi käyttää päihteitä ja oli jo 12-vuotiaana alkoholiongelmainen. Mukaan astuivat myös rikokset.
15-vuotiaana Lybäck joutui Outamon poikakotiin. Samoihin aikoihin alkoi myös vankilakierre. Hän sai tuomioita pahoinpitelyistä, tappeluista ja ryöstöistä, ja vietti vankilassa kaikkiaan seitsemän vuotta. Hän oli nuorin vanki sekä Sörnäisten vankilassa että Kakolassa. Osan vankeusajastaan Lybäck vietti huonon käytöksen vuoksi Helsingin keskusvankilassa eristyksissä. Lisäksi hän joutui vankilassa raiskauksen uhriksi.
Lääkäriksi

Lybäck raitistui vuonna 1977, ja istui viimeisen kerran vankilassa vuonna 1979. Vankilassa hän luki muun muassa psykologista kirjallisuutta ja suoritti keskikoulun. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 26-vuotiaana ja opiskeli myöhemmin lääkäriksi.
Nykyään lääketieteen tohtori Lybäck on kirurgi, ortopedi ja osaomistaja yksityisellä urheiluklinikalla.
Aiheesta muualla

YLE Puheen Aamu: Christer Lybäck: Vankilakundista lääketieteen tohtoriksi[vanhentunut linkki]
Radio Rock 14.9.2012: Ylilääkäri Christer Lybäckin uskomaton elämäntarina (Arkistoitu – Internet Archive)
Antti Koskinen

Antti Koskinen on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Antti Koskinen (1922–1982), suomalainen laulutaiteilija, kanttori-urkuri ja laulupedagogi
Antti Koskinen, (1929–1988), suomalainen kilpa-ampuja
Antti Koskinen (1933–2024), suomalainen kunnan- ja kaupunginjohtaja
Antti Koskinen (s. 1944), suomalainen jääkiekkotuomari
Antti Koskinen (s. 1988), suomalainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Antti Koskinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anton Karas

Anton Karas sitran kanssa, 1951.
Anton Karas (7. heinäkuuta 1906 Wien – 10. tammikuuta 1985 Wien) oli itävaltalainen sitransoittaja ja säveltäjä. Hänet tunnetaan elokuvan Kolmas mies (1949) musiikin säveltäjänä ja esittäjänä. Elokuva lisäsi kiinnostusta sitramusiikkiin monissa maissa, joissa soitin oli aiemmin ollut melko tuntematon.
Elämä ja ura

Karas syntyi Wienissä työläisperheeseen. Hän aloitti sitransoiton 12-vuotiaana ja elätti itsensä 17-vuotiaasta alkaen soittamalla sitraa Wienin kapakoissa. Hän kävi vuosina 1920–1924 iltatunneilla Wienin Pollux-musiikkikoulussa ja opiskeli vuosina 1924–1928 harmoniaa Wienin musiikkiakatemiassa. Tänä aikana hän esiintyi toisinaan tunnetun sitransoittajan Adolf Schneerin kanssa. Toisen maailmansodan aikana Karas palveli Saksan armeijassa.
Wieniin sijoittuva brittiläinen elokuva Kolmas mies teki vähävaraisesta muusikosta kansainvälisen kuuluisuuden. Elokuvan kuvausten aikana syksyllä 1948 ohjaaja Carol Reed kuuli sattumalta Karasin sitra-esityksen wieniläisessä heuriger-viinituvassa ja päätti palkata tämän elokuvan säveltäjäksi. Karas, joka ei osannut englantia eikä ollut koskaan käynyt ulkomailla, kutsuttiin kolmeksi kuukaudeksi Lontooseen sävellystyöhön. Musiikki äänitettiin Reedin asunnossa Karasin soittaessa itse sitraa. Elokuvan musiikillinen pääteema ”The Third Man Theme” (tunnetaan myös nimellä ”Harry Lime Theme”) perustuu Karasin jo 20 vuotta aiemmin säveltämään kappaleeseen. Se julkaistiin elokuvan ensi-illan jälkeen myös singlenä, joka kohosi myyntilistojen kärkeen Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Kolmas mies -elokuvan on sanottu tehneen sitran tutuksi lukemattomille ihmisille, sillä soitin oli sitä ennen ollut huonosti tunnettu Keski-Euroopan ulkopuolella. Levy- ja nuottimyynnistä saatujen tulojen ansiosta Karas saattoi luopua kapakoissa esiintymisestä, ja vuonna 1953 hän osti itselleen Wienistä oman heuriger-viinituvan, jolle antoi nimeksi Weinschenke Zum Dritten Mann. Karas kävi konserttikiertueilla eri maissa ja esiintyi jopa kuninkaallisille. Hän levytti myös lisää sitramusiikkia.
Karasille myönnettiin vuonna 1976 Wienin kaupungin kultainen ansiomitali. Hänet on haudattu Sieveringin hautausmaalle Wieniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anton Karas Wikimedia Commonsissa
Karas, Anton (saksaksi) Oesterreichisches Musiklexikon online
Karas esiintymässä kiertueella Hollannissa vuonna 1951.
Antonina Golubeva

Antonina Georgijevna Golubeva (ven. Антонина Георгиевна Голубева, 13. tammikuuta 1899 Moskova – 20. marraskuuta 1989 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Antonina Golubeva syntyi työläisperheeseen. Hän työskenteli näyttelijänä ja valmistui Gorkin kirjallisuusinstituutista vuonna 1934. Myöhemmin Golubeva työskenteli kirjallisuuslehti Zvezdan toimittajana ja Lenfilmin neuvonantajana.
Golubeva muistetaan lähinnä Sergei Kirovin lapsuudesta ja nuoruudesta kertovasta pienoisromaanista Urzhumin poika (Maltšik iz Uržuma, 1936). Samaa aihetta käsittelee Kertomuksia Sergei Kostrikovista (Rasskazy o Serjože Kostrikove, 1953). Lastenkirjojen lisäksi Golubeva kirjoitti näytelmiä.
Suomennettuja teoksia

Kertomuksia Sergei Kostrikovista. Suom. Paavo Alatalo. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1953.
Poikanen Urshumista: kertomus S. M. Kirovin lapsuus- ja nuoruusvuosista. Suom. Hilkka Mäkelin. Petroskoi: Karjalais-Suomalaisen SNT:n valtion kustannuslike, 1941.
Urzhumin poika: kertomus S. M. Kirovin lapsuus- ja nuoruusvuosista. Suom. Hilkka Mäkelin. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1949.
Arthur Linderoos

Arthur Linderoos (8. huhtikuuta 1873 Porvoo – 9. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut urheilutoimittaja.
Arthur Linderoos harrasti nuorena aktiivisesti urheilua ja sitä kautta hän aloitti myös toimittajan uransa urheilun piirissä. Linderoos oli Hufvudstadsbladetin urheilukirjeenvaihtajana 1908–1910 ja Finskt Idrottsbladin toimittajana 1910–1913. Tämän jälkeen hän Dagens Pressin palveluksessa oikolukijana 1913–1918 ja uudelleen vuodesta 1919 alkaen Hufvudstadsbladetissa ensin urheiluosaston toimittajana ja sitten reportaasiosaston toimittajana.
Arthur Lundahl

Arthur Alfred Lundahl, (15. marraskuuta 1844 Oulu – 24. heinäkuuta 1879 Tampere) oli Suomalaisen Teatterin näyttelijä. Hän oli vuodesta 1874 naimisissa Selma Lundahlin (omaa sukua Heerman, s. 1853) kanssa, joka oli myös Suomalaisen Teatterin näyttelijä. Tästä avioliitosta heillä oli neljä lasta.
Lundahlin vanhemmat olivat kaupunginviskaali Abraham Lundahl ja Catharina Charlotta Cajanus. Hän kävi pari luokkaa lukiota Kuopiossa ja ersosi sitten koulusta mennäkseen Helsingin teatterikouluun. Lundahl oli sitten avustajana Ahmanin ja Pousetten sekä Lindmarkin teatteriseurueissa ja järjesti 1866–1867 draamallis-soitannollisia iltahuveja maaseudulla. Vuonna 1866 Lundahl lähti merille ja palattuaan Suomeen hänet otettiin lokakuussa 1872 Suomalaisen Teatterin riveihin.
Lundahl kuten hänen vaimonsakin sai alusta lähtien tehtäväkseen päärooleja. Häntä kuvailtiin huomattavan lahjakkaaksi ja voimakaspiirteiseksi mieheksi, jonka suonissa virtasi esivanhempiensa muukalaisveri. Hän liikkui näyttämöllä kuin kotonaan ja oli hyvin musikaalinen ja temperamenttinen. Hänen heikkoutenaan on pidetty puhetekniikan sameutta.
Lundahlin vuositulokseen on mainittu 2.500 markkaa vuonna 1877.  Hän teki 1870-luvulla opintomatkan ulkomaille ja laajensi näin taiteellista näköpiiriään. 1870-luku oli muutenkin Lundahlin taiteellista nousukautta, mutta samalla hänen fyysinen kuntonsa heikentyi. Vuonna 1878 hän esitti Daniel Hjortissa nimiroolia Kuopiossa täpötäydelle katsomolle, mutta kesken vuorosanojen esityksen horjahti ja vietiin näyttämön taakse, jossa lääkäri totesi hänen saaneen vaikean halvauskohtauksen.
Viimeisen elinvuotensa Lundahl vietti sairaalassa. Lundahlin kuoltua hänen vaimonsa meni uudelleen naimisiin 1899 ja muutti Norjaan.
Antarès-luokka

| Antarès-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  340 t (kuormattu)
Pituus:  28,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  1 x Baudouin-dieselmoottori, 800 bhp
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  25
Aseistus
Meritorjunta:  ei
Antarès-luokka on Ranskan laivaston kolmen miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.
Alukset

Luokan alukset valmistettiin korvaamaan navigointikoulutuksessa sekä Brestiin johtavan väylän kartoituksessa Agile-luokan vanhentuneet miinanraivaajat. Alusten runko muistuttaa troolarien runkoa ja ne on varustettu hinattavalla DUBM 41B -kaikuluotaimella ja lisäksi ne on varustettu raivaimin.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Antarès | Socarenam, Boulogne | 8. joulukuuta 1992 | 4. kesäkuuta 1993 | 15. joulukuuta 1993 |  |
| Altaïr | Socarenam | 7. kesäkuuta 1993 | 15. marraskuuta 1993 | 9. heinäkuuta 1994 |  |
| Aldébaran | Socarenam | 15. marraskuuta 1993 | 11. helmikuuta 1994 | 10. maaliskuuta 1995 |  |
Arthur Luysterman

Arthur Luysterman (s. 18. maaliskuuta 1932) on belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Gentin hiippakuntaan 26. elokuuta 1956 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 13. heinäkuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Léonce Albert Van Peteghem, jota avustivat Godfried Danneels, Robert-Joseph Mathen, Jean Huard ja Paul Van den Berghe.
Luystermanista tuli 27. joulukuuta 1991 Gentin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. joulukuuta 2003.
Anni Friesinger-Postma
Henkilökohtaiset ennätykset

500 m: 37,77 (2007)
1 000 m 1.13,49 (2007)
1 500 m: 1.53,09 (2007)
3 000 m: 3.58,52 (2005)
5 000 m: 6.58,39 (2002)
Lähde: