Yksityissijoittajan verotus Suomessa
Joukkovelkakirjalainat

Joukkovelkakirjojen luovutusvoittoja koskevia säännöksiä on tuloverolaissa vain kaksi. Niistä molemmat koskevat optiolainan ja vaihtovelkakirjalainan verotusta. Nämä kohdat ovat TVL 45.2 § ja TVL 47.3 §. Laintasoisia säännöksiä, jotka käsittelisivät velkakirjan arvonmuutosta ei ole. Joukkovelkakirjojen luovutuksiin sovelletaan useimmiten luovutusvoittoa tai -tappiota koskevia säännöksiä sekä oikeuskäytäntöä. Veronalaista luovutusta on esimerkiksi myynti jälkimarkkinoilla tai lunastus (joukkovelkakirjalainan takaisinmaksu). Hankintatapahtumina pidetään esimerkiksi merkintää emissiossa tai ostoa jälkimarkkinoilla. Joukkovelkakirjalaina voidaan myös periä tai saada lahjana.
Verotuksessa keskeistä on erottaa velkapääoma ja korkosuoritus toisistaan. Velkapääomasta saatu voitto tai tappio on luovutusvoittojen ja -tappioiden säännöksien alaista. Korko-osa on joko korkotulon lähdeverosta annetun lain (KLähdeVL) eli lähdeverolain mukaan tai tuloverolain (TVL:n) mukaisena pääomatulona. Lähdeverolakia voi soveltaa vain Suomessa yleisesti verovelvollisten luonnollisten henkilöiden ja kuolinpesien osalta kotimaasta saatuihin korkotuloihin. Edellytyksenä on myös että joukkovelkakirjalaina on tarkoitettu yleisön merkittäväksi. Lähdeveroa ei peritä, jos lainasta ei ole laadittava esitettä arvopaperilainsäädännön mukaan. Tämä on tilanne yleensä instituutiosijoittajiin kohdistetuissa tarjouksissa, joissa arvopapereita tarjotaan yksinomaan kokeneille sijoittajille tai alle 150 sijoittajalle kutakin ETA-valtiota kohden. Myös tilanteessa jossa arvopaperia hankitaan vähintään 100 000 eurolla sijoittajaa kohden, ei lähdeveroa peritä. Lähdeverotus ei tule sovellettavaksi, vaikka edellä mainituissa tilanteissa tarjottaisiin lainaa Finanssivalvonnan tai muun vastaavan toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän esitteen alla.
Jos lainan laskee yleisön merkittäväksi liikkeelle Suomen valtio, Suomen Pankki, suomalainen kunta tai kuntayhtymä tai josta edellä mainitut ovat antaneet omavelkaisen takauksen sovelletaan lähdeverolakia myös joukkovelkakirjalainalle maksettuun korkoon. Tällaisissa tapauksissa ei ole velvoitetta antaa esitettä.
Jos joukkovelkakirjalainan korkotulosta on peritty lähdeverolain mukainen lähdevero, korkotulo ei ole veronalaista tuloa tuloverotuksessa. Lähdevero on lopullinen vero. Lähdeveronalaisesta tulosta ei saa tehdä mitään vähennyksiä. Tällä on merkitystä tehtäessä sijoituksia velkarahalla.
Joukkovelkakirjalainan pääoman osalta sovelletaan luovutusvoiton ja -tappion verotusta koskevia sääntöjä. Jos luovutushinta on suurempi kuin joukkovelkakirjalainan hankintameno ja kulut, sijoittajalle on syntynyt luovutuksesta voittoa. Hankintamenoon luetaan oikeuskäytännön mukaan pääomasta maksetun hinnan ohella muut hankinnasta välittömästi johtuneet menot, kuten merkintä- ja välityspalkkio. Myös arvonnousun vuoksi jälkimarkkinoilla maksettu ylihinta on katsottu oikeuskäytännössä osaksi joukkovelkakirjalainan hankintamenoa. Yleiseen liikkeeseen laskettua vaihdantakelpoista joukkovelkakirjalainaa voidaan pitää tuloverotuksessa arvopaperina. Tällä on merkitystä tappion verovähennyskelpoisuuden suhteen.
Jälkimarkkinahyvitys on myyjälle viimeisestä koronmaksupäivästä myyntipäivään mennessä kertynyt korko. Jälkimarkkinahyvitystä ei pidetä ostajan hankintamenon osana, vaan se vähennetään pääomatulojen hankkimisesta aiheutuneena menona. Myyjän saama jälkimarkkinahyvitys on vastaavasti pääomatuloa.
Veronalaista pääomatuloa on yleisesti kaikesta omaisuudesta saadut luovutusvoitot. Luovutustappioiden vähennyskelpoisuudesta on erillinen lainkohta. Näitä sovelletaan myös joukkovelkakirjalainoista saatuihin luovutusvoittoihin ja syntyneisiin luovutustappioihin.