stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timothy Leary
Elämä > Ongelmat virkavallan kanssa

Leary pidätettiin 1960-luvun lopulla useita kertoja huumausaineiden hallussapidosta ja maahantuonnista. Jäätyään kiinni kannabiksen hallussapidosta vuonna 1970 Leary tuomittiin 10 vuodeksi vankeuteen. Vankilassa hänelle tehtiin sarja vankien psykologian kartoittamiseen tarkoitettuja testejä. Osa näistä testeistä oli kuitenkin Learyn itsensä kehittämiä, joten hän osasi vastata niihin, antaen itsestään kuvan säyseänä ja tottelevaisena ihmisenä. Tämän seurauksena Leary laitettiin heikosti vartioituun vankilaan, josta hän pakeni muurin yli. Leary ehti paeta vaimonsa kanssa Algeriaan ja sai turvapaikan Mustien pantterien Eldridge Cleaverin luota. Hänet pidätettiin lopulta Sveitsissä, ja hän oli Yhdysvalloissa vankilassa vuoteen 1976 saakka, osan ajasta Charles Mansonin naapurisellissä. Leary vapautettiin hänen kanneltuaan viranomaisille ystävistään, mikä pilasi hänen maineensa.
Presidentti Richard Nixon kutsui Learya ”maailman vaarallisimmaksi mieheksi”.
Vankilan jälkeen Leary kirjoitti kirjoja ja luennoi. Hän suuntasi mielenkiintonsa huumeista avaruusmatkailuun.
Elämä > Perhe-elämä

Leary oli viisi kertaa naimisissa. Vuonna 1955 solmittu ensimmäinen avioliitto päättyi 10 vuoden jälkeen vaimon itsemurhaan, ja viimeinen liitto päättyi vuonna 1992. Learyn kummatkin lapset kärsivät aikuisina huumeongelmista ja istuivat vankilassa. Learyn tytär Susan teki itsemurhan 1990 vankilassa, jonne hän oli joutunut ammuttuaan miesystävänsä.
Elämä > Kuolema

Viimeisinä kuukausinaan Leary kirjoitti kirjan nimeltä Design for Dying, jossa hän kirjoittaa omista näkemyksistään kuolemaan liittyen.
Leary oli kiinnostunut mahdollisuudesta jäädyttää ruumiinsa kryoniikan keinoin. Hän ei uskonut tulevansa itse tulevaisuudessa pelastetuksi, mutta piti tärkeänä selvittää kryoniikan mahdollisuuksia. Learylla oli yhteyksiä kryoniikkaa tutkiviin yrityksiin, mutta luottamuksen rapistuessa hän määräsi ruumiinsa tuhkattavaksi.
Leary kuoli eturauhassyöpään 31. toukokuuta 1996. Hänen kuolemansa kuvattiin, ja hänen viimeiset sanansa saatiin nauhalle. Viimeisillä elinhetkillään Leary sanoi pojanpojalleen Zach Learylle, ”Why not?” [Miksi ei?]. Leary toisti lausetta useita kertoja eri intonaatioilla ja kuoli pian sen jälkeen. Zach Learyn mukaan hänen viimeinen sanansa oli ”beautiful” [kaunista].lähde?
Pian tuhkaamisen jälkeen seitsemän grammaa Learyn tuhkasta päätyi avaruuteen raketilla, joka kuljetti myös 24 muun henkilön jäännöksiä.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.timothyleary.us
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Timothy Leary John Lennonin ja Yoko Onon kanssa ”Give Peace a Chance” -kappaleen levytyksessä 1969.
Poliisi tuo Timothy Learyn oikeuden eteen 1972
Lee Kuan Yew

| Lee Kuan Yew |
| --- | --- |
 Lee kuvattuna toukokuussa 2002
Singaporen 1. pääministeri
 5.6.1959–28.11.1990  
Presidentti:  Yusof Ishak Benjamin Sheares Devan Nair Wee Kim Wee
Seuraaja:  Goh Chok Tong
Singaporen vanhempi ministeri
 28.11.1990–12.8.2004  
Pääministeri:  Goh Chok Tong
Edeltäjä:  S. Rajaratnam
Seuraaja:  Goh Chok Tong
Singaporen ministerimentori
 12.8.2004–21.5.2011  
Pääministeri:  Lee Hsien Loong
Edeltäjä:  tehtävä perustettu
Seuraaja:  tehtävä lakkautettu
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1925 Singapore, Salmisiirtokunnat
Kuollut: 23. maaliskuuta 2015 (91 vuotta) Singapore
Tiedot
Puolue:  Kansan toimintapuolue
Lee Kuan Yew (kiin.: 李光耀; pinyin: Lǐ Guāngyào; Jyutping: Lei5 Gwong1-jiu6, Pha̍k-fa-sṳ: Lí Kông-yeu; 16. syyskuuta 1923 – 23. maaliskuuta 2015) oli Singaporen ensimmäinen pääministeri yli kolmenkymmenen vuoden ajan, vuosina 1959–1990. Vielä erottuaan virasta hän oli maan vaikutusvaltaisimpia poliitikkoja.
Seuraajansa Goh Chok Tongin aikana hän hoiti vanhemman ministerin virkaa ja vuodesta 2004 lähtien poikansa Lee Hsien Loongin ollessa pääministerinä erikseen hänelle luotua ministerimentorin tehtävää. Hänen saavutuksiinsa luettiin Singaporen kehitys yhdeksi maailman turvallisimmista kaupungeista lakia ja järjestystä alleviivaten, ja talouskasvun tukeminen. Häntä arvosteltiin yksinvaltaisuudesta ja sananvapauden rajoittamisesta sekä arvostelijoidensa ajamisesta konkurssiin kunnianloukkaussyytteillä.
Elämäkerta

Lee Kuan Yew syntyi rikkaaseen hakka- ja babakiinalaiseen perheeseen ja sai englantilaisen kasvatuksen. Muistelmissaan hän mainitsee olleensa neljännen polven singaporelainen. Hänen  isoisoisänsä muutti Kiinan Guangdongin maakunnasta vuonna 1862.
Toisen maailmansodan aikana Lee kävi mustan pörssin kauppaa japanilaisten miehittämässä Singaporessa, ja kiinan- ja japanintaitoisena hän toimi tulkkina ja toimitti japanilaisen propagandajulkaisun englanninkielistä osaa. Sodan jälkeen Lee opiskeli Cambridgen yliopistossa Britanniassa ja valmistui lakimieheksi 1950. Hänen morsiamensa Kwa Geok Choo valmistui yhtä aikaa, he menivät naimisiin Englannissa, palasivat Singaporeen ja perustivat perheen. Heidän kaksi poikaansa ja tyttärensä ovat korkeissa asemissa Singaporen hallinnossa.
Palattuaan Singaporeen Leesta tuli kiinalaisyhteisön edustaja, ja hän osallistui ammattiliittojen toimintaan.
Vuonna 1954 Lee ja ryhmä muita keskiluokkaisia Britanniassa koulutettuja, Leen mukaan "kaljaa kittaavia porvareita", muodosti sosialistisen People's Action Partyn (PAP; 人民行动党), joka liittoutui kommunisteja kannattavien ammattiliittojen kanssa. Leen mukaan tämä oli käytännön ratkaisu, koska älymystö tarvitsi joukkovoimaa. Kommunistit puolestaan tarvitsivat julkisivun toiminnalleen, kun Malaijan kommunistipuolue oli kielletty. Yhteisenä tavoitteena oli pyrkiä itsehallintoon ja päättää brittikolonistien valta. Leesta tuli pääsihteeri, jota paikkaa hän piti hallussaan vuoden 1992, lukuun ottamatta lyhyttä aikaa vuonna 1957.
Lee sai paikan 1955 vaaleissa ja pääsi oppositiojohtajaksi hallitusta vastaan. Hän osallistui neuvotteluihin Lontoossa Singaporen tulevasta asemasta. Leen asema oli uhattuna vain 1957, kun kommunistit saivat haltuunsa johtoasemat. Kuitenkin pääministeri (Chief Minister) Lim Yew Hock määräsi joukkopidätyksistä ja maltillisemmat palasivat johtoon.
Maan johtoon

1. kesäkuuta 1959 vaaleissa PAP sai 43 paikkaa 51:stä mutta ei suostunut muodostamaan hallitusta ennen kuin britit vapauttivat puolueen 1956 vangitut jäsenet. Singapore sai autonomian kaikissa muissa asioissa paitsi puolustuksessa ja ulkopolitiikassa, ja Leesta tuli maan ensimmäinen pääministeri (prime minister) 3. kesäkuuta 1959.
Leen ensimmäinen viisivuotissuunnitelma ajoi teollistamista ja perusti asunto- ja kehityslautakunnan, joka alkoi valtavan rakennusohjelman asuntotilanteen parantamiseksi.
Kun Malaijan pääministeri Tunku Abdul Rahman ehdotti Malaijan, Singaporen, Pohjois-Borneon, Sarawakin ja Brunein valtioliittoa 1961, Lee alkoi ajaa sitä brittivallan päättämiseksi. 1. syyskuuta 1962 vaaleissa 70 % äänestäjistä tuki ehdotusta. Operaatio Coldstoressa helmikuussa 1963 pidätettiin 107 vasemmistolaista ja ammattiyhdistysaktiivia, jotka vastustivat hanketta.
16. syyskuuta 1963 Singapore liittyi Malesian liittovaltioon, jossa Singaporen jäsenyys jäi lyhytaikaiseksi. Malesian keskushallitus, jossa hallitsi Yhtyneiden malaijien kansallisjärjestö (UMNO), huolestui Singaporen kiinalaisenemmistöstä. Lee vastusti avoimesta bumiputra-kansallisuuspolitiikka, ja PAP:n ja UMNO:n suhteet olivat heikot.
Seuranneissa rotumellakoissa, esimerkiksi profeetta Muhammadin syntymäpäivänä 21. heinäkuuta 1964, 23 kuoli ja satoja loukkaantui kiinalaisten ja malaijien selvitellessä välejään. Syyskuun 1964 mellakoissa sekä Lee että Tunku Abdul Rahman vetosivat tilanteen rauhoittamiseksi. Ruoan hinta kohosi levottomuuksien häiritessä kuljetuksia.
Tunku Abdul Rahman päätti erottaa Singaporen Malaijasta, "koska sen hallitus ei ollut uskollinen keskushallitukselle". Lee yritti kompromissia, mutta joutui hyväksymään maan eron ja allekirjoitti 7. elokuuta 1965 erosopimuksen, jonka mukaan yhteistyö jatkui vielä kaupan ja puolustuksen aloilla. Lee uskoi yhdistymisen olevan välttämätön maan selviytymiselle ja oli sen kariutumisesta selvästi pettynyt. Parlamentin hyväksyttyä päätöksen 9. elokuuta 1965 Singaporen tasavalta syntyi.
Singaporen tasavalta

Maa liittyi Yhdistyneisiin kansakuntiin 21. syyskuuta 1965 ja oli perustamassa ASEANia 8. elokuuta 1967. Lee teki ensimmäisen vierailunsa Indonesiaan 1973, vain muutamia vuosia Indonesian ja Malesian välisen aseellisen konfliktin, konfrontasin jälkeen, ja suhteet paranivat sen jälkeen huomattavasti.
Leen valta-asema maan politiikassa vahvistui, kun PAP:sta eronneet Barisan-sosialistit boikotoivat parlamenttia 1966. Lee turvautui ajoittain sensuuriin hillitäkseen vasemmistolaisempia mielipiteitä. Sosialistinen internationaali erotti PAP:n jäsenyydestään 1976.
Maan yhteisen identiteetin luomista Lee yritti 1970- ja 1980-luvuilla ja toimi välittäjänä uhkatilanteissa jotka olisivat voineet aiheuttaa etnistä tai uskonnollista väkivaltaa. Näihin kuului myös kristittyjen harjoittama malaijien käännyttäminen, joka neuvottiin lopetettavaksi 1974.
Maalle luotiin asevoimat, ennen kuin brittijoukot vetäytyivät 31. lokakuuta 1971. Vuonna 1967 määrättiin asevelvollisuus ja hankittiin Ranskasta AMX-13-panssarivaunuja. Lee sai Britannian Harold Wilsonin suostumaan puolustusinfastuktuurin (ml. telakan) muuntamisesta siviilikäyttöön niiden tuhoamisen sijasta, kuten Britannian laki määräsi.
Vuonna 1961 perustettiin talouden kehityslautakunta ulkomaisten investointien houkuttelemiseksi pienillä veroilla ja koulutetulla ja matalapalkkaisella työvoimalla. Sosialistijuurinen PAP tosin piti talouden tiukassa valtion ohjauksessa, ja työntekijöiden, antajien ja valtion kesken neuvosteltiin tulopoliittinen ratkaisu vakauden ja kasvun edistämiseksi, mikä hillitsi suurinta lakkoherkkyyttä. Valtio kunnosti lentokentän, sataman, tiet ja tietoliikenneverkon. Matkailijoiden houkuttelemiseksi perustettiin Singaporen matkailulautakunta.
Kielipolitiikan alalla englannin kieli nimitettiin viralliseksi työskentelykieleksi, vaikka malaiji, kiina ja tamili tunnustettiin virallisiksi kieliksi. Kiinan murteiden puhumiseen ei rohkaistu, vaan kiinalaisyhteisön yhteiseksi kieleksi pyrittiin saamaan mandariinikiina vuoden 1979 puhu mandariinia -kampanjalla. Uutisia ja oopperaa lukuun ottamatta kaikki murteita käyttävät tv-ohjelmat lopetettiin. Kiinankielinen Nanyangin yliopisto ja University of Singapore yhdistettiin Singaporen kansalliseksi yliopistoksi, jonka opetuskieleksi tuli englanti.
1960-luvun lopulla väestönpaine heikensi taloudellista kehitystä, ja käynnistettiin "Stop-at-Two" -kampanja. Perheitä kannustettiin sterilisaatioon kahden lapsen jälkeen, ja kolmas ja neljäs lapsi jäi vaille koulutusetuja. Vuonna 1983 Lee rohkaisi miehiä valitsemaan koulutetun vaimon huomattuaan tilastojen perusteella monien koulutettujen naisten olevan naimattomia. Parinvalinnassa avustaa Social Development Unit (SDU). Myöhemmin liian tehokkaaksi osoittanut perhesuunnitteluohjelma purettiin syntyneiden lasten määrän pudotessa.
Korruption kitkemiseksi perustettiin tarkastusvirasto (CPIB), joka sai tutkia kenen tahansa ministerin tai virkamiehen ja heidän perheidensä tilit. Vuonna 1994 ehdotettiin, että ministerien, tuomarien ja huippuvirkamiesten tuli saada sama palkka kuin huippuosaajien yksityisellä sektorilla osaajien houkuttelemiseksi valtion palvelukseen.
Vanhempi ministeri

Johdettuaan PAP:n voittoon seitsemissä vaaleissa Lee luopui asemastaan 28. marraskuuta 1990 Goh Chok Tongille. Siirtymä oli tarkkaan suunniteltu ja toteutettu. Lee jäi hallitukseen vanhemmaksi ministeriksi ja toimi neuvonantajana. Julkisesti hän kuvasi Gohia "minun pääministerikseni."  Puolueen johdosta hän erosi marraskuussa 1992.
12. elokuuta 2004 Goh Chok Tong siirsi pääministerin tehtävän Leen vanhimalle pojalle Lee Hsien Loonglle. Gohista tuli vanhempi ministeri ja Leestä ministerimentori. Lee on sanonut olevansa uhkapelejä vastaan, mutta ei vastustanut, kun hänen poikansa laillisti kasinot. Kun Lee ilmaisi huolensa vähentyvästä mandariinin taidosta nuorison keskuudessa, aloitettiin tammikuussa 2005 televisio-ohjelma 华语 Cool! nuorempien katselijoiden innostamiseksi mandariinista.
Teokset

Lee on kirjoittanut kaksiosaiset muistelmat: The Singapore Story (ISBN 0-13-020803-5), joka ulottuu vuoteen 1965, ja The Singapore Story (ISBN 0-13-020803-5).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profiili Singaporen hallituksen sivuilla
Singaporen pääministerit
Lee Kuan Yew (1959–1990) | Goh Chok Tong (1990–2004) | Lee Hsien Loong (2004–2024) | Lawrence Wong (2024–)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Leevi Lehto

Leevi Lehto Writers' and Literary Translators' International Conferencessa Tukholmassa 30. kesäkuuta 2008.
Leevi Henrik Lehto (23. helmikuuta 1951 Asikkala – 22. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen runoilija, kääntäjä, ohjelmoija ja kustantaja.
Lehdon tausta oli helluntailainen maanviljelijäperhe, jonka hän jätti 16-vuotiaana, samoin kuin koulunsa, ja muutti Helsinkiin. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa matematiikkaa ja valmistui 1978 pääaineenaan poliittinen historia.
Lehto kertoi toukokuussa 2019 Helsingin Sanomille sairastuneensa MSA-tautiin. Hän kuoli sairauteensa 68-vuotiaana 22. kesäkuuta 2019.
Toiminta

Vuonna 1967 ilmestyneen esikoiskokoelmansa Muuttunut tuuli jälkeen Lehto julkaisi muun muassa viisi muuta runokokoelmaa, romaanin Janajevin unet (1992) ja kokeellisen proosateoksen Päivä (2004).
Vuosina 1970–1984 Lehto toimi aktiivisesti vasemmistolaisessa politiikassa ja oli SKP:n pääsihteeri Arvo Aallon avustaja vuosina 1971–1983. Hän on kertonut kirjoittaneensa lähes kaiken, mitä puolue tuolloin ”virallisesti” lausui. Hän oli SKP:n päälinjan ja SKP:n vähemmistön väliin sijoittuneen kolmaslinjalaisuutena tunnetun uudistusliikkeen perustaja 1980-luvun alussa yhdessä Juhani Ruotsalon kanssa ja SKP:n keskuskomitean jäsen vuosina 1982–1984. 2000-luvulla hän luonnehti itseään ”ei-vasemmistolaiseksi kommunistiksi”.
Vuosina 1983–1997 Lehto toimi päätoimisena suomentajana kääntäen romaaneja, muistelmia, filosofisia ja sosiologisia teoksia, runoutta (muun muassa John Ashberyn Flow Chart (1991), suomeksi Vuokaavio (1994)) ja asiatekstejä. Vuodesta 1997 vuoteen 2002 hän oli helsinkiläisen Viestintä Oy Substanssin suunnittelujohtaja ja sen jälkeen vuosina 2002–2003 Kynämies Oy:n verkkoviestinnästä vastaava johtaja.
Lehto toimi Tuli&Savu-runouslehden päätoimittajana vuosia 2002–2003, Runoyhdistys Nihil Interitin puheenjohtajana vuosina 2003–2006 ja Helsingin Poetiikkakonferenssin suunnittelutyöryhmän vetäjänä vuosina 2005–2008. Hänet tunnetaan myös digitaalisen runouden sekä äänirunouden kehittäjänä.
Lehto opetti runoutta helsinkiläisessä Kriittisessä korkeakoulussa. Hän oli Kuopion Äänirunousseminaarin suunnitteluryhmien jäsen, brasilialaisen Sibila-runouslehden toimitusneuvoston jäsen ja yhdysvaltalaisen Electronic Poetry Centerin (EPC) avustava toimittaja.
Lehdon tuotantoa on käännetty englanniksi, portugaliksi, ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi, hollanniksi, venäjäksi ja kiinaksi. Hänen englanninkielinen runoteoksensa Lake Onega and Other Poems ilmestyi marraskuussa 2006.
Ntamo on Lehdon 2007 perustama kirjankustantamo. Yritys toimii on demand -periaatteella eli tilausperiaatteella, jolloin kirjoja painetaan vasta sitä mukaa, kun niitä tilataan.
Lehto on suomentanut James Joycen teoksen Ulysses. Käännös julkaistiin kesäkuussa 2012, kun tekijänoikeussuoja oli edellisenä vuonna päättynyt. ”Uutta käännöstä tarvitaan”, hän sanoi. Teoksen 14. lukuun hän omien sanojensa mukaan oli "upottanut Suomen kirjallisuuden historian". Lehto oli kääntänyt kyseisessä luvussa olevat tyylipastissit, jotka pohjautuivat eri aikakausien englantilaiseen proosaan, mukailemalla vastaavien aikakausien tyylilajeja suomenkielisessä kirjallisuudessa aina Agricolasta Eino Leinoon (ks. Ulysses luku 14 viite 26 s. 432).
Teokset

Muuttunut tuuli.  Helsinki:  Otava, 1967.
Rakkauden puheesta.  Helsinki:  Otava, 1969.
Ihan toinen iankaikkisuus.  Helsinki:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-12179-0
Janajevin unet.  Helsinki:  Taifuuni, 1992.  ISBN 951-581-009-4
Ja hänen nimensä oli kuulemiin, libretto kantaattiin, säv. Atso Almila, 1993.
Kielletyt leikit.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13270-9
Ääninen.  Helsinki:  Like, 1997.  ISBN 951-578-524-3
Ampauksia ympäripyörivästä raketista.  Turku:  Savukeidas, 2004.  ISBN 952-5500-05-5
Päivä.  Helsinki:  Kirja kerrallaan, 2004.  ISBN 952-5439-77-1
Alussa oli kääntäminen. 2000-luvun poetiikkaa.  Turku:  Savukeidas, 2008.  ISBN 952-5500-32-2
”Suloinen kuulla kuitenkin tuo oisi.” Esseitä 2010–2017. Helsinki: ntamo, 2017. ISBN 978-952-215-681-5.
Handy McCoystysen rakkauslaulu. Helsinki: ntamo, 2019. ISBN 978-952-215-783-6.
Palkinnot ja tunnustukset

2. sija Parnasson lyriikkakilpailussa 1967
Nuori Voima -palkinto ansioituneesta työstä runouden monimuotoisuuden edistämiseksi (2007)
Eino Leinon palkinto 2015
Aiheesta muualla

Ylen Aamu-TV:n Odysseuksen käännös -haastattelu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Muut:  ELMCIP  Europeana  IdRef
Diiva

Diiva ( ital. diva "jumalatar") on suosittu ja palvottu tähtilaulajatar tai -näyttelijätär esimerkiksi oopperassa. Diivaksi voidaan kutsua myös ketä tahansa suurieleisesti oikuttelevaa, teeskentelevää ihmistä.
Dime novel

Beadle's Dime Novels -sarjassa  julkaistu Dime Novel vuodelta 1860.
Dime Novel (”Lanttiromaani”) tarkoittaa halpaa, yleensä pehmytkantista melodraamaa ja jännitystä tarjoavaa seikkailuromaania, jotka olivat suosittuja Yhdysvalloissa noin vuosina 1860–1915. Nimitys tulee siitä, että tällaiset viihderomaanit maksoivat dimen eli 10 sentin kolikon.
Alun perin ”dime novel” oli Erastus ja Irwin Beadlen julkaiseman Beadle’s Dime Novels -julkaisusarjan tuotenimi. Beadle’s Dime Novels -sarjan ensimmäinen kertomus oli Ann Sophia Stephensin kirjoittama Malaeska, The Indian Wife of the White Hunter, jota myytiin yli 300 000 kappaletta. Sarjassa julkaistiin villin lännen tarinoita, meritarinoita ja historiallisia romanttisia kertomuksia. Useat muut kustantajat seurasivat Beadlejen esimerkkiä ja alkoivat julkaista halpoja kertomuksia. Dime novelien suosio oli suurimmillaan 1860–1870-luvuilla, ja alkoi sen jälkeen asteittain hiipua.
Useimmat dime novelit olivat lännenkertomuksia. Yksi tunnetuimmista dime novelien kirjoittajista oli E.Z.C. Judson, joka julkaisi suurimman osan tarinoistaan salanimellä Ned Buntline. Muita huomattavia dime novel -kirjailijoita olivat Stephensin ja Buntlinen ohella J. R. Coryell ja Edward L. Wheeler. Kioskikirjallisuutta julkaisevat pulp-lehdet syrjäyttivät 1900-luvun alkupuolella dime novelit.
Ida Digert

Ida Josafa Digert (2. helmikuuta 1874 – 31. elokuuta 1940) oli suomalainen Marttilan pitäjän Kosken kappelin Tuimalan kylässä asunut ompelija ja päiväkirjan pitäjä.
Ida Digertin vanhemmat olivat muurari, sahankirjuri, torppari Kaarlo (Karl) Digert ja Anna Liisa Kustaantytär. Kaksosena sisarensa Bertta Sofian kanssa syntynyt Ida kävi vain vuoden verran kansakoulua, mutta kaksi hänen veljeään valmistui maistereiksi. Ida Digert piti päiväkirjaansa vuosina 1894–1899. Kaarlo Digert oli joutunut 1894 käräjille syytettynä epärehellisyydestä kirjurin toimessaan. Syytteet raukesivat parin vuoden kuluttua näytön puutteeseen, mutta Kaarlo Digertin maine puhdistettiin vasta senaatin päätöksellä vuonna 1899. Hänelle ei kuitenkaan myönnetty korvauksia aiheettomista syytteistä. Samaan aikaan myös Ida Digertin veli maisteri Juho Heikki (Janne) Digert (1865–1895) menehtyi munuaissairauteen. Molempia tapauksia Ida Digert kuvasi päiväkirjassaan yksityiskohtaisesti. Lisäksi Ida kuvaa isänsä kiistoja paikallisen mahtimiehen, Marttilan nimismiehen Evald Sjömanin kanssa. Päiväkirjassa on myös kuvauksia Marttilan kylässä pidetyistä esitelmätilaisuuksista ja lukukinkereistä sekä Idan painetuista lähteistä lainaamia runonpätkiä. Ida Digertin päiväkirja on julkaistu vuonna 2005.
Ida Dagert jatkoi ompelijan työtään lopetettuaan päiväkirjan pitämisen. Hän meni vuonna 1909 naimisiin kanttori Antti Paasmäen (k. 1937) kanssa. Vuonna 1926 hän erosi evankelis-luterilaisesta kirkosta ja liittyi Marttilan ja Kosken vapaaseen evankeliseen seurakuntaan.
Kirjallisuutta

Anna Makkonen: Kadonnut kangas: retkiä Ida Digertin päiväkirjaan. Kansanelämän kuvauksia 67. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2005. 280 s. ISBN 9517467249
David Deutsch

| David Deutsch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1953 Haifa, Israel
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Dennis Sciama
Instituutti:  Oxfordin yliopisto
Oppilaat:  Artur Ekert
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Kvanttitietokone
Aiheesta muualla
www.daviddeutsch.org.uk
David Deutsch (s. 1953 Haifa, Israel) on fysiikan professori Oxfordin yliopistossa. Hän on  kvanttilaskennan pioneeri muotoiltuaan ensimmäisenä kuvailun Turingin kvanttitietokoneesta ja määriteltyään algoritmin kvanttitietokonetta varten.lähde?
Deutsch on Hugh Everettin väitöskirjaansa vuonna 1957 luoman kvanttimekaniikan monimaailmatulkinnan kannattaja.lähde?
Poliittisesti Deutsch kannattaa libertarismia. Hän on yhdessä Sarah Fitz-Claridgen ja Kolya Wolfen kanssa perustanut Taking Children Seriously -liikkeen.lähde?
Deutschille on myönnetty Institute of Physicsin Diracin palkinto 1998 ja Edge of Computation Science -palkinto 2005.lähde?
Teokset

Deutsch, David: Todellisuuden rakenne.  (Alkuteos: The Fabric of Reality: The Science of Parallel Universes and Its Implications, 1997.)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 1997.  ISBN 952-5202-05-4
The Beginning of Infinity 2011 Allen Lane ISBN 978-0-7139-9274-8
Aiheesta muualla

David Deutschin kotisivut (englanniksi)
Taking Children Seriously -liikkeen sivut (englanniksi)
"It's much bigger than it looks", Edge.org (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  ORCID  Scopus  zbMATH 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef