stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viron kansanäänestys uskonnollisesta opetuksesta 1923

Viron kansanäänestys uskonnollisesta opetuksesta julkisissa kansakouluissa pidettiin 17. helmikuuta 1923 ja se oli maan ensimmäinen kansanäänestys.
Viron luterilaiseen kirkkoon kuului maan väestöstä vuonna 1922 78 prosenttia ja kirkko oli hitaasti virolaistunut saksalaisuuden vaikutuksesta. Vuonna 1917 pidetyssä kirkolliskokouksessa päätettiin asettaa tavoitteeksi vapaa kansankirkko, joka olisi riippumaton valtiovallasta sekä ulkomaisesta määräysvallasta. Vuonna 1919 kirkko päätti, että valtio ja kirkko pysyisivät erillään, mikä kirjattiin samana vuonna myös maan perustuslakiin. Vaikka Suomessakin oli luterilainen kansankirkko, oli tilanne Viroon verrattuna siis täysin erilainen. Näihin päätöksiin vaikutti se, että Virossa vasemmistolaisuus oli hallitseva suuntaus aina vuoteen 1920 asti, jolloin alkoi oikeistopuolueiden valta-aika.
Viron bolševistista Neuvosto-Venäjää vastaan käyty vapaussota siirsi maata aika nopeastikin oikeammalle, johon ryhmään myös maan kristilliset kuuluivat. Kristillisiä arvoja korostaneen ja uskonnonopetusta vaatineen Kristillisen kansanpuolueen kannatus oli juuri suurimmilaan vuoden 1923 vaaleissa, jolloin se sai 8 paikkaa riigikoguun. Vuonna 1920 ja 1923 valitut riigikogut olivat vahvasti oikeistolaisia. Erityisesti asiaa käsitteli oikeistolainen Pätsin I hallitus, jossa myös kristillisillä oli edustuksensa. Kysymykseksi tässä hallituksessa nousi kuinka paljon kristillistä kulttuuria ja uskoa pitäisi korostaa kouluopetuksessa. Lopulta saatiin aikaiseksi kompromissiksi tehty lakiesitys, joka pantiin kansanäänestykseen. Virolaisten enemmistö äänesti "JAA" lakiesityksen puolesta. Lain hyväksymisen myötä kaikkien koulujen tuli tarjota oppilailleen uskonnonopetusta, jos heidän huoltajansa niin halusivat. Uskonnonopetus siis tuli kouluihin, mutta vapaaehtoisena. Tämä tulos tyydytti kristillisiä piirejä.
Victorien Sardou

Victorien Sardou
Victorien Sardou (5. syyskuuta 1831 Pariisi – 8. marraskuuta 1908 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1877.
Sardou oli 1800-luvun ranskalaisista näytelmäkirjailijoista suosituimpia, ja hänen draamansa levisivät ympäri Eurooppaa. Sardou hallitsi ennen kaikkea draaman tekniikan. Hänen menestyksekkäimmät näytelmänsä ovat porvarillisia tapakomedioita. Tuotanto käsittää lisäksi monia ooppera- ja operettilibrettoja.[lähde? ] Esimerkiksi Giacomo Puccinin Tosca pohjautuu Sardoun näytelmään La Tosca 1887.
Sardou kirjoitti Sarah Bernhardtia varten historiallisia melodraamoja, joista Tosca oli kolmas. Bernhardtin Tosca-esityksestä tuli kuuluisa, Puccini näki sen ja pyysi Sardoun agentilta oikeuksia säveltää se oopperaksi.
Teokset (valikoima)

Les Pattes de mouche (1860)
Patrie! (1869)
L’Oncle Sam (1873)
La Haine (1874)
Dora (1877)
Divorçons! (Erotaan pois) (1880)
Fédora  (1882)
Théodora (1884)
La Tosca (1887)
Cléopâtre (1890)
Thermidor (1891)
Madame Sans-Gêne (Rouva Suorasuu) (1893)
Gismonda (1894)
Spiritisme (1896)
Robespierre (1899)
Dante (1903)
La Sorciere (1894)
Teokset (valikoima) > Suomennetut teokset

Musta helmi, suomentanut Aukusti Simelius, Hämeenlinna: Karisto 1918. Sarja: Kariston 75 pennin romaaneja, 11.
Rouva Suorasuu (Madame Sans-Gêne), suom. Marja Rankkala, Helsinki: TNL
Erotaan pois (Divorçons!), suom. Osmo Mäkeläinen, Helsinki: Suomen Teatteriliitto
Thermidor,; suom. Lauri Ikonen (käsikirjoitus, Teatterikorkeakeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelma)
Isänmaa (Patrie!), suom. Jalmari Finne (käsikirjoitus, Teatterikorkeakeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelma)
Fedora, (käsikirjoitus, Teatterikorkeakeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelma)
Voimakkaita naisia (Les femmes fortes) (käsikirjoitus, Teatterikorkeakeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelma)
Kirjeen kujeet (Les pattes de mouche), suom. K. Rauta, (käsikirjoitus, Teatterikorkeakeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelma)
Setä Sam (L'oncle Sam), suom. Jalmari Finne (käsikirjoitus, Teatterikorkeakeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelma)
Tosca , suom. Jalmari Finne (käsikirjoitus, Teatterikorkeakeakoulun Viipurin näyttämö -kokoelma)
Tosca, suom. Leena Vallisaari, Suomen Kansallisooppera 2002
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Victorien Sardou Wikimedia Commonsissa
Vihtori Aromaa

| Vihtori Aromaa |
| --- | --- |
 Viktor Aromaa vuonna 1907.
Kansanedustaja
 22.5.1907–31.7.1908  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Mikkelin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1872 Sysmä
Kuollut: 27. toukokuuta 1932 (59 vuotta) Sysmä
Ammatti:  muurari
Viktor (Vihtori) Aromaa (vuoteen 1906 Qvist, 9. marraskuuta 1872 Sysmä – 27. toukokuuta 1932 Sysmä) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909.
Elämä

Sysmän Soiniemessä syntyneen Aromaan vanhemmat olivat muonarenki Antti Vilhelm Qvist (1829−1885) ja Adolfiina Sarén (1838−1878). Hän työskenteli kotiseudullaan maatöissä ja myöhemmin rakennustyöläisenä eri puolilla Suomea muun muassa Helsingissä.
Aromaa oli Sysmän työväenyhdistyksen puheenjohtaja ja osallistui sen edustajana vuoden 1906 Tampereen torpparikokoukseen. Vuonna 1907 Aromaa valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hän nousi eduskuntaan enemmän ääniä saaneen Maria Raunion sijasta, kun tämä pääsi läpi kahdesta vaalipiiristä. Aromaan ainoaksi jäänyt kansanedustajakausi päättyi jo heinäkuussa 1908 eduskunnan hajottamiseen. Myöhemmin hän työskenteli muurarina Sysmässä. Aromaa oli Sysmän kunnanvaltuuston jäsen ja kuului muun muassa kirkkovaltuustoon sekä Sysmän Osuuskaupan hallitukseen.
Aromaa kuoli lyhyen sairauden jälkeen kotonaan Sysmän Käenmäen kylässä 59-vuotiaana toukokuussa 1932.
Perhe

Aromaan puoliso oli Hilma Sofia Glad (1875−1916), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1900.
Vilho Elomaa

Johan Vilhelm (Vilho) Elomaa (16. tammikuuta 1893 – 11. huhtikuuta 1926 Terijoki) oli suomalainen venäjän- ja saksankielisen kirjallisuuden suomentaja.
Senaatti myönsi 1500 mk venäjänkielen matka-apurahan vuonna 1915 oikeustieteiden ylioppilas Elomaalle kuuden kuukauden oleskelua varten Keisarikunnassa ja hänet nimitettiin vuonna 1916 Helsingin poliisilaitoksen kielenkääntäjäksi. Elomaa oli tällöin Helsingin poliisilaitoksen etsivä konstaapeli.
Elomaa toimi tällöin ja myöhemmin kielenkääntäjänä, tehden käännöstöitä, ja antaen kieltenopetusta ainakin Helsingissä, Raumalla, Jyväskylässä ja Terijoella. Elomaa esiintyi myös näyttämöllä erilaisissa tehtävissä tehden myös käännöksiä teattereille. Rauman näyttämölle ohjelmalliseen iltamaan Elomaa käänsi Anton Tsehovin näytelmän Joutsenlaulu.
Elomaan puoliso vuodesta 1916 oli Impi Martta Sofia Helminen (1894–1922).
Suomennoksia

Aleksander Herzen : Eurooppa ja Venäjä : vallankumousmiehen mietteitä ; venäjänkielestä suomentanut Vilho Elomaa. Suuria kysymyksiä 3. Karisto 1918
Leo Tolstoi : Kreuzer-sonaatti. Kuuluisia romaaneita 14. Kustannus oy. Ahjo, Jyväskylä 1919
Ernst Zahn : Severin Imbodenin rakkaus : romaani ; saksankielestä suomensi Vilho Elomaa. Karisto 1919
Katharine Tynan : Säätynsä yläpuolella. Naisten romaaneja 20. Karisto 1919
Anton Tsehov : Turha voitto : kertomus. Ahjo, Helsinki 1919, uusi painos Sanasato, Tampere 2003
Herman Schmid : Vastoin odotusta : romaani. Karisto 1919
Gertrud v. Brockdorff : Viimeinen Tsaaritar : romaani nykyajalta ; saksan kielestä suomensi Vilho Elomaa. Kuuluisia miehiä ja naisia, Romaaneja historiasta 1. Karisto 1919
A. K. Tolstoi : Iivana Julman soturi : historiallinen romaani. Ahjo, Helsinki 1920, 2. painos WSOY 1943
A. Sipelgas : Punapää-Roosa : novelleja ; venäjänkielisestä käsikirjoituksesta tekijän luvalla suomentanut Vilho Elomaa. Alfa, Helsinki 1920
Julius Regis : Sininen jälki : salapoliisiromaani. Ahjo, Helsinki 1920, 2. painos 1922
A. Sipelgas : Golgatha : romaani Neuvosto-Venäjän elämästä ; venäjänkielisestä käsikirjoituksesta suom. Vilho Elomaa. V. Kososen kustannusliike, Helsinki 1921
A. Sipelgas : Kohtalon siivet : romaani ; venäjänkielisestä käsikirj. tekijän luvalla suom. Vilho Elomaa. Alfa, Helsinki 1921
Anton Tsehov : Kuudes osasto. Karisto 1921; Turha voitto. Kustannusosakeyhtiö Ahjo, Helsinki 1919
A. Sipelgas : Kun tähdet sammuvat : kertomuksia ; tekijän luvalla käsikirj. suom. Vilho Elomaa. Gummerus 1922
Erich Fliess : Lupaus : kertomus Saksan entiseltä Puolalaisalueelta ; saksankielestä suom. Vilho Elomaa. Karisto 1927 (alkuteos Der Proboszcz)
Viron kielen aakkoset

| Viron kielen aakkoset |
| --- | --- |
 Viron kielen aakkoset
Kielet:  viron kieli
Kehittäjä:  Eduard Ahrens
Kehitetty:  1850-luvulla
Luokitus:  aakkosto
Kirjoitussuunta:  vasemmalta oikealle
Viroa kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Kielellä ei ollut kirjallista standardia aina 1800-luvun alkuun asti. Aluksi mallia standardiaakkosiin haettiin saksasta, mutta 1850-luvulla siirryttiin suomen aakkosiin perustuvaan ortografiaan, josta alettiin käyttää nimitystä "uusi oikeinkirjoitus". Tämä Eduard Ahrensin kehittelemä oikeinkirjoitus on nykyisen viron aakkoston perusta.
Viron kielen aakkostoon kuuluu 32 kirjainta, joista on olemassa iso ja pieni versio:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | C | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | Q | R | S | T | U | V | W | Õ | Ä | Ö | Ü | X | Y |
| a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | o | p | q | r | s | t | u | v | w | õ | ä | ö | ü | x | y |
Näistä kuitenkin seuraavat 9 esiintyvät C, F, Q, Š, Z, Ž, W, X ja Y esiintyvät vain lainasanoissa ja vieraskielisissä erisnimissä: C, F, Q, Š, Z, Ž, W, X ja Y.
Veijareita ja pyhimyksiä (albumi)

| Veijareita ja pyhimyksiä Tommi Läntinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Tommi Lindell & Tommi Läntinen, Hannu Korkeamäki (Rakkauslaulu, Delfiinit)
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 58.03
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Tommi Läntisen muut julkaisut
|   | Veijareita ja pyhimyksiä 1994 | Maalla, merellä ja ilmassa! 1995 |
Veijareita ja pyhimyksiä on Tommi Läntisen debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1994.
Kappaleet

Sä oot mun – 4.10
Mä en haluu enää muistaa – 3.47 (I Don't Wanna Talk About It)
Villi ja vapaa – 3.27
Satelliitti – 4.36
Kuutamolla – 3.40 (Dancing in the Moonlight)
Sanat haavoittaa – 5.17
Sä saat mut unohtamaan – 4.09
Kaipuu – 4.06
Delfiinit – 4.13
Rakkauslaulu – 4.24
Kairo – 5.00
Mä en haluu enää muistaa – 3.47 (Remix)
Kappaleet > Bonuskappaleet

Syvälle sydämeen sattuu – 3.12
Silta yli Suomen – 3.44
Muusikot

Tommi Läntinen – laulu, kitara, taustalaulu
Tommi Lindell – ohjelmointi, koskettimet
Mirka Lindström – kitara
Sami Kuoppamäki – rummut
Masa Maijanen – basso
Hombre Lampinen – kitara
Hannu Korkeamäki – kitara
Janne Murto – saksofoni, huilu
Tuomas Lampela
Vesa-Matti Leppänen
Ilana Gothoni
Lauri Heikkinen
Ressu Redford
Jussu Pöyhönen
Toni Nuotio
Länä
Tomi Ervi
Ona Kamu
Pekka Witikka – lyömäsoittimet
Pasi Ervi – saksofoni
Aiheesta muualla

Veijareita ja pyhimyksiä discogs.com -sivustolla
Virologia

Virologia eli virusoppi on mikrobiologian osa-alue, joka tutkii viruksia. Virologian tutkimusalueisiin kuuluu muun muassa virusten rakenne, luokitus, evoluutio ja niiden aiheuttamat sairaudet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Virologia Wikimedia Commonsissa
Lääketieteellinen tiedekunta / Virologian osasto Helsingin yliopisto. Viitattu 30.3.2020.
Virologia Tampere University. Viitattu 30.3.2020.
Jenni Sirén: Virulenssin evoluutio viruksilla.  Oulu:  Oulun yliopisto, 2019.  Teoksen verkkoversio.
Vaheri, Antti & Koskiniemi, Marjaleena: Pääkirjoitus – Kliinisen virologian tutkimusmenetelmät täsmentyvät. Lääkärilehti, 10.4.1992, 47. vsk, nro 11, s. 1025.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.3.2020.
RS-12M

Topol RS-12M.
Topol RS-12M Venäjän tuleva Topol-M-ohjus, on suunniteltu maahan sijoitettuja ballististen ohjusten tukikohtia vastaan.
Eräiden tietojen mukaan uusi Topol-M-ohjus on suunniteltu immuuniksi torjuntaohjuksia vastaan. Ohjuksen kantama on maksimissaan 10 000 kilometriä ja paino 45 tonnia, josta taistelukärjen osuus on yksi tonni. Ohjuksen ensimmäinen koelaukaisu tapahtui 28.08.2008 kello 2.36 Moskovan aikaa pohjoisella Plesetskin laukaisuasemalla ja testi onnistui.
Viola Poley

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1977 | pariaironelonen |  |
Viola Poley (myöh. Kowalschek, s. 13. huhtikuuta 1955 Berliini) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti perämiehellisessä pariaironelosessa olympiakultaa Montrealissa 1976 ja maailmanmestaruuden Amsterdamissa 1977.
Poley avioitui soutaja Günter Kowalschekin kanssa.
Veriseitikki

| Veriseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Seitikit Cortinarius
Laji::  sanguineus
Kaksiosainen nimi
 Cortinarius sanguineus  (Wulfen) Fr.  
Katso myös
   Veriseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Veriseitikki (Cortinarius sanguineus) on laakea, veren- tai karmiininpunainen seitikkilaji. Sienen heltat ovat myös verenväriset. Jalka on karmiininpunainen. Veriseitikki ei sovellu ruokasieneksi, mutta se on hyvä värjäykseen ja siitä saadaan yleensä paljon väriä.
Ulkonäkö ja koko

Lakki on 1,5–4 cm leveä, laakean kupera. Jalka pitkä ja ohut. Lakki, jalka sekä heltat ovat tumman karmiinin- tai verenpunaisia, heltat muuttuvat myöhemmin ruskeiksi. Ei eritystä hajua.
Kasvupaikka ja elinympäristö

Se kasvaa yleisenä tuoreiden havumetsien sammalmättäissä syksyisin. Paikoin runsaasti.
Käyttö

Veriseitikkiä käytetään värjäyksessä samoin kuin sukulaisiaan verihelttaseitikkiä (Cortinarius semisanguineus) tai hurmeseitikkiä (Cortinarius purpureus) Veriseitikistä saa yleensä paljon väriä, yleensä tumman punaista. Ne kerätään mieluiten vanhoina, nuoremmistakin saa väriä, tai jäätyneinä jolloin väri on sinipunaista, mädäntyneetkin käyvät. Myös jälkiliemillä saa väriä.
Veriseitikki ei ole ruokasieni. Sientä voidaan pitää lievästi myrkyllisenä, sillä se voi aiheuttaa syötynä ruoansulatuskanavan ärsytystä.
Aiheesta muualla

Hurmeseitikki (Cortinarius purpureus) värjäyssienenä, Tammikuu 2017, Outi Temmes
Cortinarius sanguineus, veriseitikki @ Natural Fungi in Finland
Värileikkejä veriseitikeillä
Hattis harrastaa - Verihelttaseitikkivarjays: Cortinarius
Pöytähonganlammi

| Pöytähonganlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°16′00″N, 24°59′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.783.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,5 m  
Rantaviiva:  0,496 km  
Pinta-ala:  1,68 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPöytähonganlammi 
Pöytähonganlammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Nerosjärven alueeseen (35.783) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,5 metriä mpy.
Prestwickin lentoasema

Prestwickin lentoasema (IATA: PIK, ICAO: EGPK, toiselta nimeltään Glasgow-Prestwickin lentoasema, gaeliksi Port-adhair Glaschu-Preastabhaig) on lentoasema, joka sijaitsee Prestwickissä Skotlannissa, 51 kilometrin päässä Glasgow’n keskustasta.
Kooltaan Prestwickin lentoasema on Skotlannin suurin. Matkustajamäärällä mitattuna se on kuitenkin Edinburghin lentoaseman, Glasgow’n kansainvälisen lentoaseman ja Aberdeenin lentoaseman jälkeen vasta neljänneksi suurin. Kentän vuotuinen matkustajamäärä oli suurimmillaan 2,4 miljoonaa vuonna 2007. Se huipensi kymmenen vuotta kestäneen nopean kasvun, jota vauhdittivat halpalentoyhtiöiden, erityisesti kenttää solmukohtanaan käyttävän Ryanairin, lentojen lisääntyminen. Matkustajamäärä on sen jälkeen kuitenkin huomattavasti vähentynyt: lentoasemaa käytti vuonna 2013 enää noin 1,1 miljoonaa matkustajaa.
Historia

Lentoasema avattiin vuonna 1934 pääasiassa koulutuslentoja varten. Vuoden 1935 loppuun mennessä kentällä oli jo hangaari, toimistoja ja lennonjohtotorni. Lentoaseman omisti alun perin David Fowler McIntyre, joka omisti myös Scottish Aviation -lentokonetehtaan.
Vuonna 1938 lentoasemalle rakennettiin tilat matkustajille. Niitä käytettiin, kunnes kenttää laajennettiin lisärahoituksen turvin suihkukoneille sopiviksi. Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lokakuun 1946 diagrammin mukaan Prestwickissä oli 2 012 metrin pituinen kiitotie 14/32 sekä 1 372 metrin pituinen 08/26. Vuonna 1958 kiitotie 13/31 oli 2 134 metrin pituinen. Toukokuussa 1960 se pidennettiin 2 987 metrin pituiseksi. Kuningatar Elisabet kävi avaamassa uuden rullaustien, yhdystien ja terminaalirakennuksen vuonna 1964. Kiitotien 13/31 pidennys aiheutti huomattavaa häiriötä tienkäyttäjille: kiitotien pidennys ristesi Monktonin ja Prestwickin välisen päätien kanssa. Risteyksen liikennettä hallittiin tasoristeyspuomein, kunnes lentokentän kiertävä kehätie saatiin valmiiksi.
Marraskuussa 2013 kiitotie 13/31 numeroitiin uudestaan. Magneettinen pohjoisnapa oli liikkunut niin paljon, että kiitotien uudeksi numeroksi tuli 12/30.
Historia > Sotilaskäyttö

Yhdysvaltain ilmavoimat (USAF) avasi lentoaseman alkuperäiselle paikalle RAF:n entisiä tiloja hyödyntäneen tukikohdan vuonna 1952. Seuraavana vuonna myös lentoaseman Monctonin puolelle avattiin USAF:n tukikohta. Tukikohdat suljettiin vuonna 1966.
Sotaa edeltävinä vuosina lentokentän kehittämiseksi tehtiin kunnianhimoinen suunnitelma, johon sisältyi pääkiitotien pidentäminen 6 400 metrin pituiseksi, tavararatapihan ja rautatieaseman rakentaminen lentokentän yhteyteen sekä laskupaikka lentoveneille ja vesitasoille. Kiitotietä ei kuitenkaan koskaan pidennetty niin pitkäksi, ja lentoveneiden hiipunut suosio teki laskupaikan tarpeettomaksi. Vuosia myöhemmin lentokentän yhteyteen rakennettiin kuitenkin rautatieaseman, jollaista ei ole Glasgow’n kansainvälinellä lentoasemalla eikä Edinburghin lentoasemalla.
Nykyään Prestwickin lentoasemaa käyttävät Ison-Britannian laivaston ilmavoimien kolme Sea King -helikopteria, jotka suorittavat SAR (Search and Rescue, etsintä ja pelastus) -tehtäviä sekä ambulanssilentoja Skotlannin saarille. Vuonna 2009 yksikkö sai ennätykselliset 447 hälytystä, joka oli 20 prosenttia armeijan kyseisenä vuonna suorittamista SAR-tehtävistä.
Historia > Lentokonetehtaat

Scottish Aviationilla oli Prestwickissä lentokonetehdas vuodesta 1974. Tehtaassa valmistettiin muun muassa Twin Pioneereja sekä myöhemmin Jetstreamejä ja Bulldogeja. Vaikka Scottish Aviationista tuli osa British Aerospacea, lentokoneiden, pääasiassa Jetstreamien, tuotanto Prestwickissä jatkui vuoteen 1998 asti. Tänä aikana Prestwickissä valmistettiin 1 243 lentokonetta.
Historia > Siviilikäyttö

Prestwick oli alkuun ainoa lentoasema Skotlannissa, jota Atlantin ylittävät lennot saivat käyttää. Tämä johtui siitä, että lentoaseman sijainnin vuoksi siellä oli sumua huomattavasti harvemmin kuin yhdelläkään toisella lentoasemalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Nykyisin Prestwick toimii tämän vuoksi usein varakenttänä, kun muita lentoasemia joudutaan sulkemaan sään vuoksi. Näin tapahtui muun muassa talvina 2009–2010 ja 2010–2011, joina Heathrow’n lentoasema jouduttiin sulkemaan väliaikaisesti runsaan lumisateen vuoksi. Tällöin Prestwickille laskeutui jopa mannertenvälisiä lentoja.
British Airwaysin lopetettua säännölliset lennot Prestwickin lentoasemalle vuonna 1983 se on toisinaan käyttänyt kenttää harjoituslentojen tukikohtana, erityisesti Concorden lentäjille. Concordet kävivätkin aikoinaan Prestwickissä melko säännöllisesti. Prestwickin lentoasemalla koulutetaan vielä nykyäänkin lentäjiä. Yleisimmät konetyypit, joilla tehdään koulutuslentoja, ovat Boeing 737 ja 757 sekä Airbus A320-sarja. Kenttää käyttävät tankkausvälilaskuihin myös sotilaskoneet, kuten KC-10 Extender. Prestwick oli myös Skotlannin ensimmäinen lentoasema, jolla Boeing 787 vieraili.
Historia > Elvis Presley

Prestwickin lentoasemaa pidetään ainoana paikkana Yhdistyneen kuningaskunnan alueella, jossa Elvis Presley kävi. Häntä kuljettanut Yhdysvaltain maavoimien kuljetuskone teki siellä tankkausvälilaskun vuonna 1960 matkalla Berliinistä Yhdysvaltoihin. Prestwickin lentoasemalle avattiin vuonna 2006 hänen nimeään kantava oleskelutila.
Everton F.C.:n puheenjohtaja Bill Kenwright kertoi kuitenkin radiohaastattelussa huhtikuussa 2008, että Elvis vietti päivän Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1958, jolloin Tommy Steele esitteli hänelle Lontoota. Steele vahvisti myöhemmin tarinan, mutta kertoi harmittelevansa sitä, että salaisuudeksi tarkoitettu asia oli päässyt vuotamaan julkisuuteen. Prestwickin lentoaseman toimitusjohtaja Mark Rodwell vastasi kuitenkin näihin väitteisiin sanomalla Prestwickin olevan Yhdistyneen kuningaskunnan ainoa paikka, jossa Elvis kävi, kunnes toisin todistetaan.
Historia > 1990-luku

Vuonna 1991 Prestwickin lentoaseman omistanut BAA Limited siirsi kaiken Atlantin ylittävän liikenteen Glasgow’n kansainväliselle lentoasemalle ja myi Prestwickin. 1990-luvun alusta sen puoleenväliin Prestwickin matkustajamäärät putosivat rajusti, ja kenttää käyttivät säännöllisesti vain rahti- ja tilauslennot. Lentoaseman tulevaisuus näytti epävarmalta.
Prestwickin uusi nousu alkoi vuonna 1992, kun kanadalaisyrittäjä Matthew Hudson osti sen. Hudson käynnisti lentokentän rautatieaseman rakennustyöt, jolloin Prestwickistä tuli Skotlannin ainoa lentoasema, jolla on oma rautatieasema. Irlantilainen halpalentoyhtiö Ryanair aloitti lennot Prestwickistä Dubliniin. Vuotta myöhemmin se avasi reitin myös Lontooseen. 1990-luvun loppupuolella halpalentoyhtiöiden nopea kasvu Euroopassa nosti myös Prestwickin lentoaseman matkustajamäärää.
Hudson myi lentoaseman vuonna 1998 skotlantilaiselle liikenneyhtiö Stagecoach Groupille, joka taas myi sen uusiseelantilaiselle Infratilille vuonna 2001.
Historia > 2000-luku

Kukoistavien halpalentojen lisäksi Prestwick oli myös 2000-luvulla tärkeä sotilaskoneiden välitankkauspaikka. Myös rahtiliikenne on lisääntynyt. Suurin osa Skotlannin Boeing 747 -rahtilennoista käyttää juuri Prestwickiä.
Infratil omisti Prestwickin vuodesta 2001 eteenpäin. Se remontoi terminaalin huhtikuussa 2005, jolloin lentokentän tunnuslauseeksi tuli Glasgow’n murteen sanonta "pure dead brilliant". Osa uudelleenbrändäyksestä oli kiistanalaista, erityisesti lentokentän baarin helmikuussa 2006 käyttöön otettu uusi logo. Siinä oli tajuton, kilttiin pukeutunut mies tyhjän viskipullon kanssa. Vaikka logon vastustajat sanoivat, että se antoi Skotlannista väärän kuvan ulkomaalaisille ja nolostutti paikallisia, lentokentän johtoporras sanoi sen olevan "hauska ja visuaalisesti stimuloiva". Se poistettiin kuitenkin muutama viikko käyttöön ottamisen jälkeen, koska Etelä-Ayrshiren viranomaisten mielestä se vähätteli alkoholin liikakäyttöä. "Pure dead brilliant" -brändäys poistettiin pääterminaalista tammikuussa 2014.
Airbus A380 vieraili Prestwickissä ensimmäistä kertaa 5. syyskuuta 2009.