stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pahalammi

Pahalammi nimisiä paikkoja ovat:
Pahalammi, lampi Asikkalan Vuorenmyllyn kylässä
Pahalammi, lampi Janakkalassa
Pahalammi, lampi Kouvolan Anjalassa
Pahalammi, lampi Kurun Anttilanperällä
Pahalammi, lampi Kurun Kalliossa
Pahalammi, lampi Mouhijärvellä
Pahalammi, lampi Ruoveden Helvetinjärvellä
Pahalammi, eteläisempi samannimisistä lammista Ruoveden Pourunperällä
Pahalammi, pohjoisempi samannimisistä lammista Ruoveden Pourunperällä
Pahalammi, lampi Ruoveden Riekkolanperällä
Pahalammi, lampi Sastamalan Häijäässä
Pahalammi, lampi Tammelassa
Pahalammi, lampi Teiskossa
Pahalammi, lampi Vilppulan Hokkaskylässä
Pahalammi, lampi Virtain Monoskylässä
Pahalammi, lampi Virtain Saariskylässä
Pahalammi, lampi Ylöjärven Länsi-Aureessa
Pahalammi, lampi Ylöjärven Länsi-Teiskossa
Pahalammi, lampi Ylöjärven Pohjankylässä
Iso Pahalammi, järvi Ylöjärven Kurussa
Pahatlammit, lampi Ylöjärven Pyydysmäellä
Now, Diabolical

| Now, Diabolical Satyricon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : The Warehouse Studio, Vancouver, Kanada; Puk Studio, Gjerlev, Tanska; Steel Production Studio, Spydeberg & Urban Studios, Oslo, Norja
 Julkaistu: 17. huhtikuuta 2006
 Tuottaja(t): Satyr
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 44.49
 Levy-yhtiö: Century Media, Roadrunner
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 28.
Satyriconin muut julkaisut
| Volcano 2002 | Now, Diabolical 2006 | My Skin Is Cold (EP) 2008 |
Now, Diabolical on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin kuudes albumi. Se julkaistiin 17. huhtikuuta 2006 levymerkillä Century Media Records. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 28.
Kappaleet

Now, Diabolical – 5.30
K.I.N.G – 3.36
The Pentagram Burns – 5.38
A New Enemy – 5.47
The Rite of Our Cross – 5.45
That Darkness Shall Be Eternal – 4.46
Delirium – 5.38
To the Mountains – 8.09
Kokoonpano

Satyr – kitara, laulu
Lars Norberg – basso
Frost – rummut
Erik Ljungren – syntetisaattori, ohjelmointi
John Woz – laulu (kappale ”A New Enemy”)
Arviot

Allmusic:
About.com:
Blabbermouth: 7.5/10
Imperiumi.net:
Metalliluola: 7½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Now, Diabolical discogs.com -sivustolla
Albumi Now, Diabolical Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Satyricon
| --- | --- |
Studioalbumit:   Dark Medieval Times  The Shadowthrone  Nemesis Divina  Rebel Extravaganza  Volcano  Now, Diabolical  The Age of Nero  Satyricon  Deep Calleth Upon Deep  Satyricon & Munch 
EP:t:   Megiddo  Intermezzo II  My Skin Is Cold 
Kokoelmat:   The Box Set  Ten Horns – Ten Diadems 
Livealbumit:   Live at the Opera 
Split-albumit:   The Forest Is My Throne / Yggdrassil 
Singlet:   ”Fuel for Hatred”  ”K.I.N.G.”  ”The Pentagram Burns”  ”Black Crow on a Tombstone”  ”Our World, It Rumbles Tonight”  ”Deep Calleth Upon Deep”  ”To Your Brethren in the Dark” 
Videografia:   Mother North  Roadkill Extravaganza 
Musiikkivideot:   "Mother North"  "Fuel for Hatred"  "K.I.N.G."  "The Pentagram Burns"  "Black Crow on a Tombstone"  "Phoenix"
Nyrkkeilyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2016

Vuoden 2016 nyrkkeilyn naisten MM-kilpailut järjestettiin 19.–27. toukokuuta Kazakstanin Astanassa. Kisoissa oteltiin kymmenessä painoluokassa.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 48 kg |  Nazym Kyzaibay |  Wang Yuyan |  Marlen Esparza  U Yong-gum |
| 51 kg |  Nicola Adams |  Peamwilai Laopeam |  Zhaina Shekerbekova  Sarah Ourahmoune |
| 54 kg |  Dina Zholaman |  Stoikа Petrovа |  Christina Cruz  Liu Piaopiao |
| 57 kg |  Alessia Mesiano |  Sonia Lather |  Denitsa Eliseeva  Aizhan Khojabekova  |
| 60 kg |  Estelle Mossely |  Anastasija Beljakova |  Katie Taylor  Mira Potkonen |
| 64 kg |  Yang Wenlu |  Kellie Harrington |  Sara Kali  Skye Nicolson |
| 69 kg |  Valentina Khalzova |  Gu Hong |  Elina Gustafsson  Nadine Apetz |
| 75 kg |  Claressa Shields |  Nouchka Fontijn |  Chen Nien-chin  Savannah Marshall |
| 81 kg |  Yang Xiaoli |  Kaye Scott |  Franchon Crews  Elif Güneri |
| yli 81 kg |  Lazzat Kungeibayeva |  Shadasia Green |  Şennur Demir  Wang Shijin |
Odilampi

| Odilampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Espoo, Vantaa
Koordinaatit:  60°18′11″N, 24°46′11″E
Järvinumero:  81.055.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  35 m 
Rantaviiva:  0,8 km 
Pinta-ala:  0,022 km² 
Suurin syvyys:  2 m
Valuma-alue:  0,77 km² 
 fiOdilampi 
Odilampi on pieni järvi Espoon ja Vantaan rajalla Vihdintien tuntumassa. Järvi kuuluu Espoonjoen valuma-alueeseen. Järvestä karkeasti puolet sijaitsee Odilammen pientaloalueella Espoon Kalajärven kaupunginosassa, puolet Vantaan Petikon kaupunginosassa. Vantaan puolella Odilampi kuuluu Vestran luonnonsuojelualueeseen. Odilammen lasku-uomana oleva oja yhtyy Herukkapuroon Vantaan puolella. Odilammen länsirannalla on yleinen uimaranta.
Odilampi on rehevä: sillä on tiheä vesikasvillisuus ja järveä vaivaa umpeenkasvu. Odilampi madaltuu nopeasti ja siinä on happiongelmia. Uudenmaan ympäristökeskuksen raportin mukaan järvessä havaittiin kevättalvella 2007 kalakuolema, jossa oli menehtynyt muun muassa suurikokoisia haukia.
Olympus PEN E-P1

| Olympus PEN E-P1 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Järjestelmäkamera
Kenno:  Micro Four Thirds 17,3 x 13,0 mm Live MOS
Korkein resoluutio:  4 032 × 3 024 (12,3 megapikseliä)
Objektiivi:  Micro Four Thirds -objektiivit
Suljin:  Tietokoneohjattu verhosuljin
Suljinajat:  1/4 000 s – 60 s
Valotuksen mittaus:  +/- 3 EV kerrallaan 1, 1/2, 1/3 portaissa
Valotustavat:  Ohjelmoitava automatiikka, i-Auto, Aukon esivalinta, Ajan esivalinta, Manuaali, Aiheohjelmat
Tarkennuspisteet:  11 pistettä / Automaatti- ja manuaalivaihtoehdot  25 pistettä / Automaattinen valinta kasvojentunnistuksella PÄÄLLÄ  225 pistettä / Manuaalinen valinta suurennus-katselutilassa
Tarkennustavat:  TTL vaihe-eron tunnistava järjestelmä
Sarjakuvaus:  3,0 kuvaa/sekunti (10 RAW kuvaa)
Etsin:  Live preview
ISO-arvot:  100–6 400 manuaali, ohjelmoitava 200–6 400
Salama:  ulkoinen, synkronoitavissa 1/250
Salaman haarukointi:  3 kuvaa; 1/3, 2/3, 1 EV portaat
Manuaalinen valkotasapaino:  1 asetus voidaan rekisteröidä Kelvin-asteisiin (200K–14 000K) tai valittavana 8 esivalintaa
Valkotasapainon haarukointi:  3 kuvaa +/- 1/3, 1/2, 2/3, 1 EV portaat
LCD-näyttö:  3 tuumaa TFT LCD, 230 000 pikseliä, Live preview tarkennuksella
Tallennusmedia:  SD-muistikortti (SDHC yhteensopiva)
Akku:  Olympus BLS-1 Li-ion
Paino:  335 g
Olympus PEN E-P1  on Olympuksen ensimmäinen Micro Four Thirds -järjestelmää käyttävä kamera. Se julkaistiin 16. kesäkuuta 2009. Ensimmäinen Micro Four Thirds -kamera oli Panasonicin G-1.
Ominaisuudet

Kameran muotoilu muistuttaa Olympuksen PEN-filmikameraa ja PEN-E-P1 markkinoidaan Olympuksen digitaalisena PEN-kamerana. Alkuun Olympus julkaisi kaksi kameraan sopivaa objektiivia: 14–42 mm f/3.5–5.6 zoom -objektiivin ja 17 mm f/2.8 kiinteäpolttovälisen objektiivin.
Näiden objektiivien lisäksi Olympus valmistaa adaptereita, joiden avulla voi kamerassa käyttää Four Thirds -standardin objektiiveja ja vanhempia OM-objektiiveja, joista Olympus oli tunnettu filmiajalla.
E-P1:ssä ei ole optista tai elektronista etsintä. Se käyttää etsimenä kameran takana olevaa nestekidenäyttöä, tosin kameraan voi liittää optisen etsimen. Kamera tarkentaa kohteeseen kontrastintunnistusjärjestelmän avulla tai kasvojen tunnistusta hyväksi käyttäen.
Kameraa voi käyttää myös HD-videon tallentamiseen ja kameralla voi muokata otettua videota erilaisilla efekteillä.
Mr Akira Watanabe kertoi haastattelussa kuinka Olympuksen järjestelmäkameran suunnitteluosasto päätyi useasta syystä Micro Four Thirds -standardin kehittelyyn. Yksi syistä oli käyttäjien tarve saada järjestelmäkamera, jonka koko ei tuottaisi ongelmia.
Useat kolmannen osapuolen valmistajat tarjoavat sovitteita, joiden avulla objektiivin voi kiinnittää E-P1-kameraan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olympus PEN E-P1 Wikimedia Commonsissa
Dpreview.com-sivuston arvostelu, englanniksi
Odil Ahmedov

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Odil Olimjonovich Ahmedov
Syntymäaika: 25. marraskuuta 1987 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Namangan, Uzbekistanin SNT,  Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: FK Krasnodar
Pelinumero: 10
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2011 |  P. Tashkent | 102 | (16) |
| 2011–2014 |  Anži Mahatškala | 86 | (3) |
| 2014– |  FK Krasnodar | 13 | (1) |
Maajoukkue
|  |  Uzbekistan U19 | 11 | (4) |
|  |  Uzbekistan U20 | 6 | (1) |
|  |  Uzbekistan U23 | 6 | (3) |
| 2007– |  Uzbekistan | 64 | (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. tammikuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. tammikuuta 2015.
Odil Olimjonovich Ahmedov (s. 25. marraskuuta 1987 Namangan, Uzbekistanin SNT) on uzbekistanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa FK Krasnodaria.
Maajoukkuetasolla Ahmedov edustaa kotimaansa Uzbekistanin maajoukkuetta, jonka paidassa hän debytoi lokakuussa 2007 harjoitusottelussa Taiwania vastaan. Ahmedov on valitti kahdesti Uzbekistanin vuoden jalkapalloilijaksi, vuosina 2009 ja 2011.
Odile Defraye

Odiel Defraeye
Odile Defraye (14. heinäkuuta 1888 – 21. elokuuta 1965) oli belgialainen maantiepyöräilijä. Hänestä tuli maansa ensimmäinen Ranskan ympäriajon mestari, kun hän ylsi kokonaiskilpailun voittoon vuonna 1912. Hän voitti 5 229 kilometrin pituisen kilpailun keskinopeudella 27,894 kilometriä tunnissa.
Defraye voitti myös Belgian Tourin (1912) ja Milano–San Remon (1913). Hän jatkoi kilpauraansa 1920-luvulle saakka ja kuoli 77 vuoden ikäisenä.
On the Sunday of Life...

| On the Sunday of Life> .. Porcupine Tree |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : No Man's Land, Hemel Hempstead, Englanti, 1988-1991
 Julkaistu: heinäkuussa 1991 2004 (uudelleenjulkaisu)
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 75.47
 Levy-yhtiö: Delerium Snapper Classics (uudelleenjulkaisu)
Porcupine Treen muut julkaisut
| The Nostalgia Factory 1990 | On the Sunday of Life... 1991 | Voyage 34 1992 |
On the Sunday of Life... on brittiläisen progressiivistä rockia soittavan Porcupine Treen vuonna 1991 julkaistu debyyttialbumi. Albumin kappaleet koostuvat yhtyeen perustaja Steven Wilsonin itse nauhoittamista ja tuotetuista kappaleista, jotka oli aiemmin julkaistu Tarquin's Seaweed Farm- ja The Nostalgia Factory-nimisillä kasetilla. Kasettien loput kappaleet uudelleenjulkaistiin myöhemmin yhtyeen Yellow Hedgerow Dreamscape -kokoelmalevyllä.
Kappaleet

Albumin kappaleet on jaettu neljään nimettyyn osaan.
First Love
"Music for the Head" – 2:42
"Jupiter Island" – 6:12
"Third Eye Surfer" – 2:50
"On the Sunday of Life..." – 2:07
"The Nostalgia Factory" – 7:28
Second Sight
"Space Transmission" – 2:59
"Message from a Self-Destructing Turnip" – 0:27
"Radioactive Toy" – 10:00
"Nine Cats" – 3:53
Third Eye
"Hymn" – 1:14
"Footprints" – 5:56
"Linton Samuel Dawson" – 3:04
"And the Swallows Dance Above the Sun" – 4:05
"Queen Quotes Crowley" – 3:48
Fourth Bridge
"No Luck With Rabbits" – 0:46
"Begonia Seduction Scene" – 2:14
"This Long Silence" – 5:05
"It Will Rain for a Million Years" – 10:51
Norma McCorvey

| Norma McCorvey |
| --- | --- |
 McCorvey vuonna 1989
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1947 Simmesport, Louisiana, USA
Kuollut: 18. helmikuuta 2017 (69 vuotta) Katy, Texas, USA
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Puoliso:  Elwood McCorvey (1963⁠–⁠1965)
Lapset:  3
Muut tiedot
Aktiivisena:  1980-luku–
Merkittävät teokset: I Am Roe: My Life, Roe v. Wade, and Freedom of Choice (1994)
Norma Leah Nelson McCorvey (22. syyskuuta 1947, Simmesport, Louisiana – 18. helmikuuta 2017, Katy, Texas) oli yhdysvaltalaisen kuuluisan Roe vastaan Wade -tapauksen asianomainen, joka esiintyi tapauksessa salanimellä Jane Roe.
Varhainen elämä

Norma Nelson syntyi Louisianassa vuonna 1947. Mutta perhe muutti sittemmin Texasiin, ensin Houstoniin ja sitten Dallasiin. Omaelämänkertansa mukaan hän alkoi varastella pieniä summia rahaa 10-vuotiaana huoltoasemalta, jossa hän oli koulun jälkeen töissä. Hänet lähetettiin koulukotiin, josta hän pääsi pois 15-vuotiaana. Tämän jälkeen Nelson alkoi työskennellä ravintolassa, ja karkasi erään työvuoron aikana 21-vuotiaan Elwood McCorveyn mukaan. Seuraavana vuona hän meni naimisiin, ja Norma tuli raskaaksi. Pari kuitenkin erosi jo ennen lapsen syntymää, koska Elwoodilla oli väkivaltaisia taipumuksia.
Ensimmäisen lapsen syntymän jälkeen McCorvey kertoi, että hänen äitinsä huijasi hänet luopumaan huoltajuudesta äitinsä hyväksi, minkä jälkeen äiti heitti Norman ulos kodistaan syyttäen tätä lesboksi, joka ei osaisi kasvattaa lasta. Tämän jälkeen McCorveyn alkoi harrastaa irtosuhteita sekä miesten että naisten kanssa, minkä lisäksi hän käytti alkoholia ja huumeita. Täyttäessään 19 hän sai toisen lapsen, mutta antoi tämän adoptoitavaksi.
Oikeustaistelu

Vuonna 1969 McCorvey, joka oli 22-vuotias, työtön ja naimaton, tuli raskaaksi kolmannen kerran, mutta halusi tällä kertaa abortin. Texasin laki salli kuitenkin abortin ainoastaan, mikäli äidin hengen pelastaminen vaatisi sitä. Dallasissa kaksi nuorta naispuolista asianajajaa, Sarah Weddington ja Linda Coffee, etsivät tarkoituksella raskaana olevaa ja aborttia haluaa naista, jonka avulla nämä voisivat haastaa Texasin aborttilainsäädännön. Coffee oli saanut vihiä McCorveyn tilanteesta kolleegaltaan, joka työskenteli adoptioasianajajana. Weddington, Coffee ja McCorvey tapasivat dallasilaisessa ravintolaasa ja päättivät alkaa oikeustoimiin osavaltiota vastaan. McCorvey ei niinkään ollut kiinnostunut aborttioikeuksista, vaan halusi vain itse abortin, jota hän ei Texasin lain mukaan voinut saada.
Aluksi McCorvey kertoi asianajajilleen, että hänen kolmas raskautensa oli raiskauksen tulos, mutt myönsi myöhemmin tekaisseensa väitteen. Samaan aikaan kun Weddington ja Coffee taistelivat korkeimmassa oikeudessa, McCorvey yritti ensin kotikutoista aborttia, mutta päätyi myöhemmin synnyttämään lapsen, jonka hän antoi adoptoitavaksi kolme päivää myöhemmin.
22. tammikuuta 1973 Yhdysvaltain korkein oikeus antoi äänin 7–2 päätöksen, jonka mukaan perustuslaki takaa oikeuden aborttiin.
Tapauksen jälkeen

McCovey paljasti olevansa Jane Roe melko pian tapauksen käsittelyn jälkeen, mutta pysytteli pitkään poissa julkisuudesta. 1980-luvulla hän alkoi tekemään vapaaehtoistyötä aborttiklinikalla ja puhumaan aborttioikeuden puolesta. Vuonna 1989 Roe vastaan Wade -tapauksesta tehtiin elokuva, jossa McCorveyta esittää Holly Hunter.
McCorvey julkaisi omaelämänkertansa, jossa hän puhui myönteiseen sävyyn aborttioikeudesta, mutta avasi myös vaikeaa taustaansa, joho kuuluivat mm. pikkurikollisuus, perheväkivalta ja "lesbolaisuus" vuonna 1994.
Vuonna 1998 McCorvey tuli uskoon ja alkoi vastustaa aborttia julkisesti. Hän liittyi pastori Philip Benhamin johtamaan aborttia vastustavaan Operation Rescue -järjestöön (nyk. Operation Save America), joka avasi toimipisteensä aborttiklinikan viereen. McCorvey työskenteli molemmissa paikoissa.
McCorvey kuoli 18. helmikuuta 2017 Katyn kaupungissa Texasissa asuessaan palvelutalossa. Hän oli sairastellut jo pidempään ja kuoli lopulta sydämen vajaatoimintaan. Ennen kuolemaansa McCorvey tunnusti, että oli tukenut abortinvastaista liikettä vain siksi, että oli saanut näiltä rahaa.
Paikuse

Paikuse on kauppala Virossa Pärnumaalla. Se kuuluu Pärnun kaupunkiin. Paikusen kuntaan kuulunut Paikuse oli aiemmin pienkauppala (vir. alevik), kunnes vuonna 2011 siitä tehtiin kauppala (alev). Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Paikusen kunnasta tuli osa Pärnua.
Ospedale di Santa Maria della Scala

Ospedale di Santa Maria della Scala
Ospedale di Santa Maria della Scala on museo- ja kulttuurikeskus Italian Sienassa. Se ehti toimia Sienan sairaalana yli 800 vuotta.
Ospedale perustettiin 1000-luvulla pyhiinvaeltajille, jotka kulkivat Via Francigenaa. Reitti kulki Keski-Euroopasta Roomaan ja kiersi Sienan ohi. Tästä Ospedale kehittyi hyväntekeväisyyslaitokseksi, joka auttoi sienalaisia vaikeina aikoina, sekä orpokodiksi ja sairaalaksi. Se sai paljon lahjoituksia ja 1400-luvulla sitä johtaneella säätiöllä oli varaa koristella sairaalakirkko sekä sairaalan käytävät ja potilassalit.
Ospedalesta tuli Sienan tärkein sairaala. Tässä tehtävässä se jatkoi vuoteen 1995, jolloin avattiin uusi sairaala. Freskot esiteltiin heti yleisölle ja valtavasta sairaalarakennuksesta on tarkoitus kehittää Sienan johtava museo- ja kulttuuritila. Siellä toimii jo Museo Archeologico, missä järjestetään vaihtuvia näyttelyitä. Pinacoteca Nazionale siirretään myöhemmin Ospedaleen.
Sala del Pellegrinaio

Tämä vuoden 1380 paikkeilla rakennettu suuri sairaalasali koristeltiin 1400-luvun jälkipuoliskolla freskoilla, jotka kertovat Ospedalen historiasta ja sen toiminnasta hyväntekeväisyyslaitoksena. Taiteilijat olivat Lorenzo di Pietro, alias Vecchietta, ja Domenico di Bartolo. Isoja freskoja on kahdeksan, neljä kummallakin seinällä, ja päätyseinässä on lisäksi kolme freskoa. Aiheet ovat lähes kauttaaltaan maallisia, mikä oli 1400-luvulla erittäin harvinaista. Maalauksissa on paljon yksityiskohtia sienalaisten elämästä.  Vasen seinä esittelee Ospedalen historiaa ja oikea seinä sairaalan hyväntekeväisyystoimintaa. Sairaalan nimi Dell Scala tulee taivaaseen johtavista portaista (scala).
Cappella del Sacro Chiodo

Vecchiettan vuosina 1446-1449 maalauksin koristelema sairaalan kappeli on nimetty pyhän naulan (chiodo) mukaan, jonka väitetään olevan pyhäinjäännös kappelissa aikoinaan pidetystä krusifiksista. Vecchiettan maalausten hieman vaikeaselkoiset aiheet ovat Vanhasta testamentista. Freskot ovat sikäli Sienassa poikkeuksellisia, ettei niissä keskitytty Neitsyt Mariaan. Alttaritauluna on kuitenkin Domenico di Bartolon Madonna della Misericordia, jossa Maria suojele sienalaisia viitallaan.
Sairaalasalin fresko
Novgorodin alueen hallinnollinen jako
Historia

Vuonna 1944 Novgorodin alue jakautui Batetskin, Belebjolkan, Borovitšin, Demjanskin, Dregelin, Holmin, Hvoinajan, Kresttsyn, Ljubitinon, Lytškovon, Malaja Višeran, Molvotitsyn, Mošenskojen, Mstan, Novgorodin, Okulovkan, Opetšenski Posadin, Pestovon, Poddorjen, Polan, Soltsyn, Staraja Russan, Šimskin, Tšudovon, Utorgošin, Valdain, Volotin ja Zalutšjen piireihin. Yhteensä piirejä oli 28. Samana vuonna Holmin piiri liitettiin Velikije Lukin alueeseen.
Vuonna 1958 Pihkovan alueeseen kuulunut Holmin piiri liitettiin jälleen Novgorodin alueeseen.
Vuonna 1960 lakkautettiin Opetšenski Posadin piiri ja seuraavana vuonna lakkautettiin Belebjolkan ja Zalutšjen piirit.
Vuonna 1963 lakkautettiin Batetskin, Dregelin, Hvoinajan, Kresttsyn, Ljubytinon, Lytškovon, Malaja Višeran, Molvotitsyn, Mošenskojen, Mstan, Poddorjen, Polan, Šimskin, Tšudovon, Utorgošin ja Volotin piirit. Ljubytinon piiri perustettiin uudelleen jo seuraavana vuonna, Hvoinajan, Kresttsyn, Malaja Višeran, Mošenskojen, Poddorjen, Tšudovon ja Volotin piirit vuonna 1965. Vuonna 1966 muodostettiin Batetskin ja Marjovon piirit, vuonna 1968 Parfinon piiri ja vuonna 1973 Šimskin piiri.
Aiheesta muualla

Novgorodin alueen hallinnollinen jako aluehallinnon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Venäjän federaation subjektien hallinnolliset jaotukset
| --- | --- |
Tasavallat:  Adygeia • Altai • Baškortostan • Burjatia • Dagestan • Hakassia • Ingušia • Kabardi-Balkaria • Kalmukia • Karatšai-Tšerkessia • Karjala • Komi • Mari • Mordva • Pohjois-Ossetia-Alania • Saha • Tatarstan • Tšetšenia • Tšuvassia • Tuva • Udmurtia
Aluepiirit:  Altai • Habarovsk • Kamtšatka • Krasnodar • Krasnojarsk • Perm • Primorje • Stavropol • Taka-Baikalia
Alueet:  Amur • Arkangeli • Astrahan • Belgorod • Brjansk •  Irkutsk •  Ivanovo • Jaroslavl • Kaliningrad • Kaluga • Kemerovo • Kirov • Kostroma • Kurgan • Kursk • Leningrad • Lipetsk • Magadan • Moskova • Murmansk • Nižni Novgorod • Novgorod • Novosibirsk • Omsk • Orenburg • Orel • Penza • Pihkova • Rjazan • Rostov • Sahalin • Samara •  Saratov • Smolensk • Sverdlovsk • Tambov • Tjumen • Tomsk • Tšeljabinsk • Tula • Tver • Uljanovsk • Vladimir • Volgograd • Vologda • Voronež
Liittovaltion kaupungit:  Moskova • Pietari
Autonominen alue:  Juutalaisten autonominen alue
Autonomiset piirikunnat:  Hanti-Mansia • Jamalin Nenetsia • Nenetsia • Tšukotka
Nyrkkeilyn sarja 71 kg kesäolympialaisissa 1952

| Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952 > Sarjat |
| --- | --- | --- |
| Kärpässarja |   | 51 kg |
| Kääpiösarja |  | 54 kg |
| Höyhensarja |  | 57 kg |
| Kevyt sarja |  | 60 kg |
| Kevyt välisarja |  | 63,5 kg |
| Välisarja |  | 67 kg |
| Kevyt keskisarja |  | 71 kg |
| Keskisarja |  | 75 kg |
| Raskas keskisarja |  | 81 kg |
| Raskassarja |  | +81 kg |
Nyrkkeilyn 71 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 23 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta - 2. elokuuta.
Nyrkkeilyn sarja 67 kg kesäolympialaisissa 1952

| Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952 > Sarjat |
| --- | --- | --- |
| Kärpässarja |   | 51 kg |
| Kääpiösarja |  | 54 kg |
| Höyhensarja |  | 57 kg |
| Kevyt sarja |  | 60 kg |
| Kevyt välisarja |  | 63,5 kg |
| Välisarja |  | 67 kg |
| Kevyt keskisarja |  | 71 kg |
| Keskisarja |  | 75 kg |
| Raskas keskisarja |  | 81 kg |
| Raskassarja |  | +81 kg |
Nyrkkeilyn 67 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 29 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta - 2. elokuuta.
Nyrkkeilyn sarja 60 kg kesäolympialaisissa 1952

| Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952 > Sarjat |
| --- | --- | --- |
| Kärpässarja |   | 51 kg |
| Kääpiösarja |  | 54 kg |
| Höyhensarja |  | 57 kg |
| Kevyt sarja |  | 60 kg |
| Kevyt välisarja |  | 63,5 kg |
| Välisarja |  | 67 kg |
| Kevyt keskisarja |  | 71 kg |
| Keskisarja |  | 75 kg |
| Raskas keskisarja |  | 81 kg |
| Raskassarja |  | +81 kg |
Nyrkkeilyn 60 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 27 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta - 2. elokuuta.
Pailinna

Pailinna on kylä Halikossa. Kylä sijaitsee korkeiden mäkien keskellä, ja länteenpäin mentäessä alue laskeutuu Purilanjoen uomaan. Kylän asutus on kehittynyt Purilanjoen rannalla sijaitsevan Pailinnan maatilan läheisyyteen.
Pailinnassa on mahdollisesti ollut linnavuori tai linnamäki. Pailinnan linnamäkeä on tutkittu vain pintapuolisesti. Pailinna on muodostanut  jo varhaiskeskiajalla ja on siksi kuulunut niin sanotun suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Torppia kylässä ei mainita olevan ennen kuin vasta 1800-luvun puolivälistä lähtien. Kylän päätila on ollut ratsutila. Nykyisin alueella viljellään edelleen viljaa.
Nyrkkeilyn sarja 57 kg kesäolympialaisissa 1952

| Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952 > Sarjat |
| --- | --- | --- |
| Kärpässarja |   | 51 kg |
| Kääpiösarja |  | 54 kg |
| Höyhensarja |  | 57 kg |
| Kevyt sarja |  | 60 kg |
| Kevyt välisarja |  | 63,5 kg |
| Välisarja |  | 67 kg |
| Kevyt keskisarja |  | 71 kg |
| Keskisarja |  | 75 kg |
| Raskas keskisarja |  | 81 kg |
| Raskassarja |  | +81 kg |
Nyrkkeilyn 57 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 30 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta - 2. elokuuta.