Lahden kaupunginvaltuusto
Historia > 1906

Yleisen raastuvankokouksen 17. maaliskuuta 1906 valitsema Lahden ensimmäinen kaupunginvaltuusto koostui 18 valtuutetusta, joista 12 kuului nuorsuomalaisiin, kaksi suomalaisiin ja neljä sosiaalidemokraatteihin. Kaupunginvaltuustoon valittiin Niilo J. Avellan, Anton Berg, Karl Boman, Albin Eklund, Gustaf Fagerholm, Hjalmar Fellman, Ferdinand Frigrén, Uno Heininen, Kustaa V. Kunnas, Juho E. Laine, Oskar Lefrén, Vihtori Pöysälä, Kalle Salminen, Emil Salonen, Axel Sievers, Juho N. Suvela, Otto Virtanen sekä Johan Vitali.
Äänioikeus oli jakautunut kunnallisveronmaksun mukaan siten, että:
199 äänioikeutetulla oli 1 ääntä
188 äänioikeutetulla oli 2–5 ääntä
87 äänioikeutetulla oli 6–10 ääntä
51 äänioikeutetulla oli 11–20 ääntä
2 äänioikeutetulla oli 22 ääntä
31 äänioikeutetulla oli 25 ääntä
Äänioikeutettuja oli 558, joista äänesti 275 (49,28 %). Vaaleissa oli kolme ryhmittymää: suomalaiset, perustuslailliset ja liikemiehet. Sosiaalidemokraatit harkitsivat omaa ryhmää, mutta lopulta menivät vaaleihin perustuslaillisten kanssa. Perustuslaillisten vaalilistaa epäiltiin muutetun siitä päättävän kokouksen jälkeen, mistä oli lehtikirjoituskin.
Sosiaalidemokraateilla oli odotuksia yleisestä ja yhtäläisestä äänioikeudesta myös kunnallisvaaleissa. Kunnallisvaalilain uudistus kuitenkin lykkääntyi 27. marraskuuta 1917 saakka. Kuudesta sosiaalidemokraatista jättäytyi neljä pois kaupunginvaltuustotyöskentelystä vuoteen 1907 mennessä ja viides vuoteen 1911 mennessä. 1911 kaupunginvaltuustoon sosiaalidemokraattina osallistui enää satulaseppä E. N. Suvela, joka ei noudattanut SDPn kunnallisjärjestön kehotusta valtuustosta vetäytymisestä. Hänet oli valittu perustuslaillisten listalta.
1913 tehtiin ehdotus valtuutettujen lukumäärän nostamiseksi 18:sta 24:ään, koska myös 30 valtuutetun kokoinen kaupunginvaltuusto olisi ollut mahdollinen paikallisen edustavuuden parantamiseksi. 1914 tehtiin päätös valtuutettujen määrän lisäämiseksi 24:ään.
Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksen jälkeen sosiaalidemokraatit ehdottivat, että heille myönnettäisiin puolet valtuustopaikoista, koska heidän äänestäjämääränsä oli noin puolet äänestäjistä. Pyyntöä ei ryhdytty toteuttamaan, vaan päätettiin odottaa kunnallisvaalilain uudistamista yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvaksi:
»Lahden kaupunginvaltuustolle.
Suomen eri valtiollisten puolueitten ohjelmissa on yleinen, yhtäläinen äänioikeus kunnallisiin vaaleihin nähden, mutta uudistukset sanotussa kysymyksessä kaikista huolimatta, vielä toteutumatta. Eduskunta on kyllä asian jo aikaisemmin ratkaissut ja siten osoittanut Suomen eri puolueiden asiaa harrastavan, eikä Eduskunnan laatiman uudistuksen, sanotusta asiasta, vahvistamatta jättäminen tietenkään ole laskettava minkään meikäläisen puolueen syyksi.
Kun nykyään elämme uutta aikaa, jolloin myönnetään vanhat synnit tehdyiksi ja ollaan valmiit todenteolla tukemaan nousevaa kansanvaltaa, olisi ilahduttavaa nähdä jos Lahden kaupunginvaltuusto luovuttaisi työväestölle valtuustossa sellaisen edustuksen, minkä eduskuntavaalit edellyttäisivät. Toisin sanoen työväestö saisi vähintään puolet valtuuston paikoista. Tämä tuntuisi sitäkin oikeudenmukaisemmalta, kun työväestö varsin pian joka tapauksessa tulee saamaan vähintään edelläkerrotun määrän valtuuston paikoista. Jos tämä saanti tapahtuisi vapaaehtoisen luopumisen kautta ei se ainakaan olisi omiaan huonontamaan paikkakunnan porvarillisten ja työläisten välejä.
Lahdessa 21 päivänä maaliskuuta 1917
Lahden Sos.-dem. Kunnallistoimikunnan puolesta:
V. PERTTILÄ.lähde?»
Kirjeen esitteli kaupunginvaltuutolle 12. huhtikuuta 1917 puheenjohtaja, jonka esityksen mukaan kunnallisasetuksen voimassa ollessa siihen ei valtuusto voinut reagoida. Valtuusto yhtyi puheenjohtajans kantaan.