stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fernando Torres
Tilastot > Seurajoukkue

Päivitetty 16. helmikuuta 2017.
| Seura | Kausi | Sarja> Ottelut | Sarja> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Liigacup> Ottelut | Liigacup> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit | Muut> Ottelut | Muut> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlético Madrid | 2000–01 | 4 | 1 | 2 | 0 | — | — | — | — | – | – | 6 | 1 |
| Atlético Madrid | 2001–02 | 36 | 6 | 1 | 1 | — | — | — | — | — | — | 37 | 7 |
| Atlético Madrid | 2002–03 | 29 | 13 | 3 | 1 | — | — | — | — | — | — | 32 | 14 |
| Atlético Madrid | 2003–04 | 35 | 19 | 5 | 2 | — | — | — | — | — | — | 40 | 21 |
| Atlético Madrid | 2004–05 | 38 | 16 | 6 | 2 | — | — | 5 | 2 | — | — | 49 | 20 |
| Atlético Madrid | 2005–06 | 36 | 13 | 4 | 0 | — | — | — | — | — | — | 40 | 13 |
| Atlético Madrid | 2006–07 | 36 | 14 | 4 | 1 | — | — | — | — | — | — | 40 | 15 |
| Atlético Madrid | Yhteensä | 214 | 82 | 25 | 7 | — | — | 5 | 2 | — | — | 244 | 91 |
| Liverpool | 2007–08 | 33 | 24 | 1 | 0 | 1 | 3 | 11 | 6 | — | — | 46 | 33 |
| Liverpool | 2008–09 | 24 | 14 | 3 | 1 | 2 | 0 | 9 | 2 | — | — | 38 | 17 |
| Liverpool | 2009–10 | 22 | 18 | 2 | 0 | 0 | 0 | 8 | 4 | — | — | 32 | 22 |
| Liverpool | 2010–11 | 23 | 9 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | — | — | 26 | 9 |
| Liverpool | Yhteensä | 102 | 65 | 7 | 1 | 3 | 3 | 30 | 12 | — | — | 142 | 81 |
| Chelsea | 2010–11 | 14 | 1 | — | — | — | — | 4 | 0 | — | — | 18 | 1 |
| Chelsea | 2011–12 | 32 | 6 | 6 | 2 | 1 | 0 | 10 | 3 | — | — | 49 | 11 |
| Chelsea | 2012–13 | 36 | 8 | 5 | 1 | 4 | 2 | 16 | 9 | 3 | 2 | 64 | 22 |
| Chelsea | 2013–14 | 28 | 5 | 2 | 0 | 1 | 1 | 10 | 5 | 0 | 0 | 41 | 11 |
| Chelsea | 2014–15 | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | — | — | 0 | 0 |
| Chelsea | Yhteensä | 110 | 20 | 13 | 3 | 6 | 3 | 40 | 17 | 3 | 2 | 172 | 45 |
| Milan | 2014–15 | 10 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | 10 | 1 |
| Milan | Yhteensä | 10 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | 10 | 1 |
| Atlético Madrid | 2014–15 | 19 | 3 | 4 | 3 | — | — | 3 | 0 | — | — | 26 | 6 |
| Atlético Madrid | 2015–16 | 30 | 11 | 2 | 0 | — | — | 12 | 1 | — | — | 44 | 12 |
| Atlético Madrid | 2016–17 | 17 | 5 | 5 | 1 | — | — | 4 | 0 | — | — | 26 | 6 |
| Atlético Madrid | Yhteensä | 66 | 19 | 11 | 4 | — | — | 19 | 1 | — | — | 96 | 24 |
| Ura yhteensä | Ura yhteensä | 502 | 187 | 56 | 15 | 9 | 6 | 90 | 32 | 3 | 2 | 664 | 242 |
Tilastot > Maajoukkue

Päivitetty 27. joulukuuta 2014.
| Maajoukkue | Kausi | Ystävyys> Ottelut | Ystävyys> Maalit | Kilpailu> Ottelut | Kilpailu> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit | Yhteensä> Suhde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Espanja | 2003 | 1 | 0 | 2 | 0 | 3 | 0 | 0 |
| Espanja | 2004 | 6 | 1 | 5 | 0 | 11 | 1 | 0.09 |
| Espanja | 2005 | 3 | 1 | 9 | 7 | 12 | 8 | 0.67 |
| Espanja | 2006 | 6 | 1 | 7 | 4 | 13 | 5 | 0.38 |
| Espanja | 2007 | 2 | 0 | 4 | 1 | 6 | 1 | 0.17 |
| Espanja | 2008 | 6 | 1 | 7 | 2 | 13 | 3 | 0.23 |
| Espanja | 2009 | 3 | 2 | 10 | 3 | 13 | 5 | 0.38 |
| Espanja | 2010 | 3 | 1 | 8 | 2 | 11 | 3 | 0.27 |
| Espanja | 2011 | 7 | 1 | 2 | 0 | 9 | 1 | 0.11 |
| Espanja | 2012 | 4 | 1 | 6 | 3 | 10 | 4 | 0.4 |
| Espanja | 2013 | 1 | 0 | 4 | 5 | 5 | 5 | 1 |
| Espanja | 2014 | 1 | 1 | 3 | 1 | 4 | 2 | 0.5 |
| Yhteensä | Yhteensä | 43 | 10 | 67 | 28 | 110 | 38 | 0.35 |
Saavutukset

Chelsea :
Englannin cup: 2011–2012
Mestarien liiga: 2011–2012
Eurooppa-liiga: 2012–2013
Espanja :
Alle 16-vuotiaiden Euroopan-mestaruus: 2001
Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruus: 2002
Euroopan-mestaruus: 2008, 2012
Maailmanmestaruus: 2010
Henkilökohtaiset :
FIFAn vuoden pelaaja -äänestyksen 3. sija vuonna 2008
Valioliigan kuukauden pelaaja: helmikuu 2008, syyskuu 2009
Hitman: Absolution

| Hitman: Absolution |
| --- | --- |

Kehittäjä:  IO Interactive
Julkaisija:  Square Enix
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Tore Blystad
Taiteilija:  Visual Works (CGI)
Säveltäjä:  Peter Kyed Peter Peter
Pelisarja:  Hitman
Pelimoottori:  Glacier 2
Julkaistu:  20. marraskuuta 2012
Lajityyppi:  hiiviskely, kolmannen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: Z (alkaen 18 vuotta)  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18  USK 18, USK 18 ja USK 18 
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, OS X
Jakelumuoto:  optinen levy, digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Hitman: Absolution on IO Interactiven kehittämä hiiviskelypeli Hitman -pelisarjaan. Square Enix julkaisi pelin 20. marraskuuta 2012 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Macintoshille.
Hitman: Absolution käyttää IO Interactiven Glacier 2 -pelimoottoria yhdistäen perinteisiä Hitman-pelimekaniikoita täysin uusien kanssa. Hitman: Absolution paljastettiin virallisesti E3-messuilla Los Angelesissa vuonna 2011.
Vastaanotto

IGN antoi pelille arvosanaksi 9/10 arvostelussaan.
Aiheesta muualla

Hitman: Absolution MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin virallinen verkkosivusto
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Codename 47  Silent Assassin  Contracts  Blood Money  Absolution 
Uusi sarja:   Hitman  Hitman 2  Hitman 3 
Spin-offit:   Hitman GO  Hitman: Sniper 
Elokuvat:   Hitman  Hitman: Agent 47 
Hahmot:  Agentti 47
Mercedes-Benz C-sarja

| Mercedes-Benz C-sarja |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  lukuisia
Valmistaja:  Mercedes-Benz
Valmistusvuodet:  1993–
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen cabriolet 3-ovinen coupé 4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Mercedes-Benz W201
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 V6 V8
Vetotapa:  takaveto neliveto
Mercedes-Benz C-sarja on Mercedes-Benzin vuodesta 1993 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli. C-sarja oli pitkään Mercedes-Benzin pienin henkilöautomalli ennen Mercedes-Benz A-sarjan esittelyä. Jossain yhteyksissä aiempaa 190-sarjaa pidetään C-sarjan ensimmäisenä sukupolvena, vaikka mallinimenä ei vielä C-kirjainta käytettykään. C-sarja on valmistajan myydyin malli.
Mercedes-Benzin C-sarja esiteltiin vuonna 1993 korvaamaan 190-malli. C-sarjan toinen sukupolvi saapui markkinoille vuonna 2000, ja kolmas sukupolvi näki päivänvalon vuonna 2007. Tuorein eli neljäs sukupolvi esiteltiin vuonna 2014.
Mercedes-Benz W202 (1993–2001)

Ensimmäinen C-kirjainta nimenä käyttänyt mallisarja esiteltiin kesällä 1993. Kyseessä oli ulkomitoiltaan samankokoinen ja -tyyppinen malli kuin 190, mutta sisätilat olivat aikaisempaa tilavammat ja mukavammat. Myös vakiovarustelu oli selkeästi parempi. Farmarimalli esiteltiin maaliskuussa 1996. Bensamoottorivaihtoehtoja oli 1,8-litraisesta (122 hv) aina C43 AMG:n 4,3-litraiseen (302 hv) koneeseen. Dieselien tehot vaihtelevat 75 hevosvoimasta (200 D) 150 hevosvoimaan (250 TD). W202 oli maailman ensimmäinen henkilöauto, jonka dieselmoottorissa käytettiin neliventtiilitekniikkaa. Vuonna 1997 esiteltiin myös yhteispaineruiskutteiset CDI-tekniikkaa käyttävät dieselmoottorit. C230 Kompressor -mallin myötä otettiin käyttöön myös vanha idea moottoritehon lisäämisestä Roots-ahtimen avulla.
Mercedes-Benz W203/S203/CL203 (2000–2006)

Ensimmäinen C-sarjan sukupolvi korvattiin vuoden 2000 keväällä uudella W203-mallilla. Sen suunnittelussa oli tavoitteena luoda hieman aikaisempaa urheilullisempi malli. Syksyllä 2000 esiteltiinkin myös coupé-korinen C Sportcoupé, joka muuttui myöhemmin omaksi CLC-sarjakseen. Seuraavan vuoden tammikuussa julkaistiin farmarimalli. Mallisarjan varustelu oli edelleen parantunut entisestä. Tällöin esiteltiin muun muassa kuusiportainen automatisoitu Sequentric-vaihteisto. Viimeinen W203-sedan valmistettiin joulukuussa 2006.
Mercedes-Benz W204 (2007–2014)

C-sarjan kolmas sukupolvi esiteltiin Stuttgartissa vuoden 2007 tammikuussa. Autonäyttelyssä malli nähtiin ensimmäisen kerran Genevessä keväällä. Myös Suomen markkinoille auto saapui samana keväänä. Elokuussa 2007 esiteltiin farmarimalli ja syksyllä myös urheilullinen C63 AMG. Auton keulan ilme riippuu varustetasosta. Classic- ja Elegance-varustelun yhteydessä keulatähti on normaaliin tapaan konepellin päällä, mutta Avantgarde-varustelussa se on Mercedes-Benz-urheilumallien tapaan sijoitettu jäähdyttäjänsäleikön keskelle. C-sarja tulee jakamaan aikaisempaa enemmän osia isomman E-sarjan kanssa. Moottorit ovat aikaisempaa tehokkaampia, pienempien ollessa rivinelosia ja suurempien V6-tyyppiä. Maaliskuun 2011 alussa Geneven autonäyttelyssä esitellään C-sarjan facelift-malli. Auton keula ja kojelauta oli uusittu. Myös auton polttoaineenkulutus ja hiilidioksidipäästöt olivat laskeneet huomattavasti. Faceliftin mukana tuli myös uusi C-sarjan coupé.
Mercedes-Benz W205 (2014–2021)

W205 on edeltäjiään suurempi ja varustelutasoltaan lähempänä E-sarjaa. W205:llä Mercedes-Benz pyrkii nostamaan bensiinimoottorin mainetta, muun muassa uudessa moottorissa enemmän vääntöä, kulutus pienempi ja se on suunniteltu kestävämmäksi.
Mercedes C350e oli vuonna 2016 noussut viiden EU-alueella myydyimmän hybridiautonmallin joukkoon viiden prosentin myyntiosuudella.
Mercedes-Benz W202
Mercedes-Benz W203 C270 CDI (2003)
Perjantai 13. (elokuva)

| Perjantai 13> .Friday the 13th |
| --- | --- |
 Elokuvan alkuperäisjuliste
Ohjaaja:  Sean S. Cunningham
Käsikirjoittaja:  Victor Miller
Tuottaja:  Sean S. Cunningham Alvin Geiler Steve Miner
Säveltäjä:  Harry Manfredini
Kuvaaja:  Barry Abrams
Leikkaaja:  Bill Freda
Pääosat:  Betsy Palmer Adrienne King Harry Crosby Laurie Bartram Mark Nelson Jeannine Taylor Robbi Morgan Kevin Bacon Ari Lehman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Georgetown Productions Sean S. Cunningham Films
Levittäjä:  Paramount Pictures (Yhdysvallat) Warner Bros. (kansainvälinen)
Ensi-ilta:  9. toukokuuta 1980
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  550 000 dollaria
Tuotto:  59,8 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  Perjantai 13. päivä, osa 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perjantai 13. (televisioesityksessä myös Perjantai 13. päivä, engl. Friday the 13th) on vuonna 1980 ilmestynyt kauhuelokuva, jonka ohjasi Sean S. Cunningham. Elokuva kuvattiin 28 päivässä 550 000 dollarin budjetilla[lähde? ] ja julkaistiin teattereissa 9. toukokuuta. Elokuva luetaan osaksi niin sanottuja slasher-elokuvia, jotka ovat kauhuelokuvan lajityypin alalaji.
Elokuvaa on seurannut pitkä sarja jatko-osia.
Juoni

Elokuva alkaa kun perjantai 13. päivänä vuonna 1958 Crystal Lake -nimisellä leirintäalueella murhataan kaksi leirinohjaajaa ja leiri suljetaan. Vuosia myöhemmin paikka avataan uudelleen ja järvelle hakeutuu töihin joukko nuoria. Jonkin ajan kuluttua nuoria alkaa kuitenkin mystisesti kuolla armottoman murhaajan käden kautta. Viimeiselle henkiinjääneelle nuorelle paljastuu järven menneisyydestä nuoren pojan, Jason Voorheesin, hukkuminen tämän ollessa kesäleirillä. Murhaajaksi osoittautuu Jasonin äiti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Betsy Palmer  | … |  Pamela Voorhees   |
|  Adrienne King  | … |  Alice Hardy   |
|  Harry Crosby  | … |  Bill   |
|  Laurie Bartram  | … |  Brenda   |
|  Jeannine Taylor  | … |  Marcie Cunningham   |
|  Kevin Bacon  | … |  Jack Burrell   |
|  Mark Nelson  | … |  Ned Rubenstein   |
|  Robbi Morgan  | … |  Annie   |
|  Peter Brouwer  | … |  Steve Christy   |
|  Ronn Carroll  | … |  Sergeant Tierney   |
|  Ron Millkie  | … |  Officer Dorf   |
|  Rex Everhart  | … |  Enos, rekkakuski   |
|  Walt Gorney  | … |  Crazy Ralph   |
|  Willie Adams  | … |  Barry   |
|  Debra S. Hayes  | … |  Claudette   |
Vastaanotto

Yhdysvalloissa elokuva sai paljon katsojia, mutta kriitikoilta se ei saanut myönteistä palautetta. Ohjaajaa ja käsikirjoittajaa arvosteltiin elokuvan raakuudesta ja verisestä väkivallasta. Avausviikonloppuna sitä esitettiin Yhdysvalloissa jopa tuhannessa teatterissa, ja se tuotti avausviikonloppuna noin 5,8 miljoonaa dollaria.[lähde? ]
Kohtelu Suomessa

Elokuvaa sensuroitiin Suomessa. Valtion Elokuvatarkastamo asetti sille elokuussa 1980 ikärajaksi KK (Kokonaan kielletty), eikä elokuvaa ollut siten laillista Suomessa esittää eikä levittää. Täyskielto kumoutui 1. tammikuuta 2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä.
Aiheesta muualla

Perjantai 13. Leffatykki.com -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ikärajat.fi
Perjantai 13. -elokuvasarja
Perjantai 13. • Osa 2 • Osa 3 • The Final Chapter • Uusi alku • Osa 6 • The New Blood • Jason Manhattanilla • Jason Goes to Hell: The Final Friday • Jason X • Freddy vs. Jason • Friday the 13th (vuoden 2009 elokuva)
Adrian Smith

| Adrian Smith |
| --- | --- |
 Adrian Smith vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1957 (ikä 67)
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1972–
Tyylilajit:  Heavy metal, progressiivinen rock, hard rock
Soittimet:  Kitara
Yhtyeet:  Urchin, Iron Maiden, The Entire Population of Hackney, ASAP, Psycho Motel, Primal Rock Rebellion
Levy-yhtiöt:  EMI, Spinefarm Records
Aiheesta muualla
www.ironmaiden.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Adrian Frederick Smith (s. 27. helmikuuta 1957 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten metallimusiikkia esittävän Iron Maiden -yhtyeen pitkäaikaisena kitaristina ja lauluntekijänä. Smith syntyi Lontoon Hackneyssa ja varttui Camdenissa.
Ollessaan 15-vuotias Smith kiinnostui rockmusiikista ja ystävystyi Dave Murrayn kanssa, jonka innoittamana hän aloitti kitaransoiton. Smith lopetti koulunkäynnin kuusitoistavuotiaana ja soitti 1970-luvun ajan Dave Murrayn kanssa perustamassaan yhtyeessä Urchin. Vuonna 1980 hän liittyi Murrayn rinnalle Iron Maidenin toiseksi kitaristiksi korvaten yhtyeestä eronneen Dennis Strattonin. Vuonna 1989 Smith julkaisi perustamansa ASAP-yhtyeen kanssa yhden albumin, ja vuonna 1990 hän erosi Iron Maidenista musiikillisten erimielisyyksien vuoksi. 1990-luvulla Smith levytti ja julkaisi kaksi albumia perustamansa Psycho Motel -kokoonpanon kanssa ja soitti myös Iron Maidenin laulajan Bruce Dickinsonin sooloalbumeilla, kunnes teki vuonna 1999 paluun Iron Maidenin kitaristiksi.
Vuodesta 2011 lähtien Smith on soittanut myös perustamassaan kokoonpanossa Primal Rock Rebellion, joka julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2012.
Smithillä on vaimonsa Natalien kanssa lapset Natasha, Brittany ja Dylan.
Ura > Nuoruus ja varhaiset yhtyeet

Adrian Smith syntyi Lontoon Hackneyssa 27. helmikuuta 1957. Hän syntyi perheensä kolmesta lapsesta nuorimmaksi; Smithillä on veli Patrick ja sisko Kathleen. Lapsena Smith oli intohimoinen jalkapallofani ja Manchester Unitedin kannattaja, mutta kiinnostus jalkapalloa kohtaan himmeni hänen tutustuttuaan rockmusiikkiin viisitoistavuotiaana. Ensimmäinen hänen omistamansa rock-albumi oli Deep Purplen Machine Head. Viisitoistavuotiaana Smith myös ystävystyi samalla seudulla asuneen Dave Murrayn kanssa ja kiinnostui kitaransoitosta pantuaan merkille, kuinka paljon kitaristina tunnettu Murray sai huomiota tyttöjen keskuudessa.
Smith aloitti kitaransoiton harjoittelun veljensä Patrickin vanhalla akustisella kitaralla, kunnes osti myöhemmin Dave Murrayn vanhan sähkökitaran viiden punnan hintaan. Hänen esikuviaan olivat Johnny Winter ja Pat Travers, ja Smith on kertonut ottaneensa soittotyyliinsä enemmän vaikutteita blues rockista kuin metallimusiikista. Smith ja Murray perustivat vuonna 1972 ensimmäisen yhtyeensä Stone Free, jossa Murray oli kitaristina ja Smith laulajana. Heidän yhteinen tuttavansa Dave McCloughlin soitti yhtyeessä bongorumpuja.
Stone Free muotoutui eri vaiheiden kautta uudeksi Evil Ways -nimiseksi kokoonpanoksi. Dave Murray erosi yhtyeestä vuonna 1974 liittyäkseen vakavampaan kokoonpanoon, ja yhtyeen nimeksi vaihtui Urchin. Urchin levytti ja julkaisi vuonna 1977 kaksi singleä, ”Black Leather Fantasy” ja ”She’s a Roller”.
Vuonna 1979 Smithille tarjottiin kitaristin paikkaa Iron Maidenista, jossa Murray oli kitaristina. Yhtye oli juuri tekemässä levytyssopimusta EMI -yhtiön kanssa. Smith kieltäytyi tarjouksesta, koska hän halusi panostaa yhä Urchiniin. Hän on myöhemmin kuitenkin kertonut katuneensa päätöstä hylätä tarjous, sillä Urchin hajosi jo vuonna 1980.
Ura > Ensimmäinen ajanjakso Iron Maidenissa (1980–1990)

Vuonna 1980 Smith sai uuden tilaisuuden liittyä Iron Maidenin kitaristiksi, sillä yhtyeen esikoisalbumilla Iron Maiden soittanut Dennis Stratton oli eronnut yhtyeestä. Smith sai paikan koe-esiintymisen jälkeen, ja hän esiintyi ensimmäisen kerran Iron Maidenin kitaristina Saksan televisiossa esitetyssä ohjelmassa. Tätä seurasi kiertue Britanniassa, jonka jälkeen vuorossa oli seuraavan albumin Killers äänittäminen. Albumi julkaistiin vuoden 1981 helmikuussa, ja se nousi Britannian albumilistan 12. sijalle. Killers jäi laulaja Paul Di’Annon viimeiseksi Iron Maidenissa, sillä päihdeongelmien kanssa paininut laulaja erotettiin yhtyeestä myöhemmin syksyllä. Uudeksi laulajaksi pestattiin Bruce Dickinson, jonka liittymisen myötä Smith rohkaistui kokeilemaan myös säveltämistä.
Vuoden 1982 albumille The Number of the Beast Smith oli kirjoittamassa kappaleita ”The Prisoner”, ”22 Acacia Avenue” ja ”Gangland”. Seuraavaa albumia Piece of Mind varten Smith aloitti ensimmäisen kerran säveltämisen yhdessä Bruce Dickinsonin kanssa, ja albumille päätyivät lopulta kaksikon kirjoittamat ”Sun and Steel” sekä klassikkokappaleeksi muodostunut single ”Flight of Icarus”. Lisäksi Smith ja Dickinson kirjoittivat Steve Harrisin kanssa albumille kappaleen ”Die with Your Boots On”. Vuonna 1984 julkaistulle Powerslave -albumille Smith sävelsi Dickinsonin kanssa kappaleen ”Back in the Village” ja singlen ”2 Minutes to Midnight”, josta muodostui hyvän listamenestyksen siivittämänä yksi Iron Maidenin uran suosituimmista kappaleista.
1980-luvun kahdella viimeisellä Iron Maiden -albumilla Somewhere in Time (1986) ja Seventh Son of a Seventh Son Smithin sävellykset muuttuivat aiempaa kokeellisemmiksi yhtyeen musiikillisen kunnianhimon kasvaessa, ja hänen roolinsa lauluntekijänä kasvoi. Syntetisaattoreilla höystetylle Somewhere in Timelle Smith kirjoitti itsenäisesti kappaleet ”Wasted Years”, ”Sea of Madness” ja ”Stranger in a Strange Land”. Hän myös lauloi ”Wasted Years” -singlen b-puolella julkaistun kappaleen ”Reach Out”.
Smith erosi Iron Maidenista kesken No Prayer for the Dying -albumin valmistelun koska ei pitänyt suunnasta, johon yhtye oli matkalla muuttaessaan tyyliään aiempaa suoraviivaisempaan ilmaisuun. Smithin tilalle yhtyeen toiseksi kitaristiksi pestattiin Janick Gers. No Prayer for the Dyingille päätyi kuitenkin vielä Smithin ja laulaja Bruce Dickinsonin kirjoittama kappale "Hooks in You".
Ura > Adrian Smith and Project ja Psycho Motel (1989–1998)

Kun Iron Maiden vietti vuonna 1989 taukoa Seventh Tour of a Seventh Tour -kiertueen jälkeen, Smith päätti kokeilla levyttämistä sooloartistina uudessa kokoonpanossa. Hän perusti taakseen uuden yhtyeen ASAP eli Adrian Smith and Project, jossa vaikuttivat kitaristit Andy Barnett ja Dave Colwell, basisti Robin Clayton, kosketinsoittaja Richard Young ja rumpali Zak Starkey. Smith oli soittanut Barnettin, Colwellin ja Youngin kanssa jo aiemmin 1980-luvulla The Entire Population of Hackney -kokoonpanossa, ja olisi alun perin halunnut myös Nicko McBrainin uuden projektinsa rumpaliksi. Adrian Smith and Project -kokoonpanon ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi Silver and Gold julkaistiin vuonna 1989. Albumin menestyminen oli varsin heikkoa julkaisua seuranneesta klubikiertueesta huolimatta.
Erottuaan Iron Maidenista vuonna 1990 Smith jättäytyi hetkellisesti kokonaan pois musiikin parista. Hän perusti vaimonsa Natalien kanssa perheen, ja jätti väliaikaisesti myös kitaransoiton. Vuoden 1990 jälkeen Smith soitti ensimmäisen kerran kitaraa vasta vuonna 1992, kun hän nousi Iron Maidenin kanssa lavalle Monsters of Rock -festivaalilla esittämään kappaleen ”Running Free”. Kyseinen konsertti taltioitiin livealbumiksi ja konserttivideoksi Live at Donington.
Vuonna 1992 Smith vaikuttui yhdysvaltalaisen King’s X -yhtyeen musiikista ja sen innoittamana perusti uuden kokoonpanon The Untouchables, johon kuuluivat basisti Jamie Stewart, kitaristi Huwey Lucas, rumpali Bob Richards ja kosketinsoittaja-kitaristi Carl Dufresne. The Untouchables muuttui miehistönvaihdosten seurauksena uudeksi yhtyeeksi Psycho Motel, jossa vaikuttivat Smithin rinnalla laulaja Hans-Olav Solli, basisti Gary Leideman ja rumpali Mike Sturgis. Psycho Motel julkaisi ensimmäisen albuminsa State of Mind Japanissa vuonna 1995 ja Euroopassa vuonna 1996, minkä jälkeen yhtye esiintyi Britanniassa Iron Maidenin lämmittelijänä The X Factour -kiertueella. Toisella albumilla Welcome to the World (1997) Psycho Motelin laulajaksi oli vaihtunut Andy Makin. Yhtye lopetti aktiivisen toimintansa pian albumin julkaisemisen jälkeen.
Vuonna 1996 Smith vieraili kitaristina Helloween -yhtyeessä tunnetuksi tulleen laulaja Michael Kisken albumilla Instant Clarity soittaen kappaleissa ”The Calling”, ”New Horizons” ja ”Hunted”. Lisäksi hän toimi kitaristina myös Iron Maidenista vuonna 1993 eronneen Bruce Dickinsonin albumeilla Accident of Birth (1997) ja The Chemical Wedding (1998). Vuonna 1998 Smith osallistui myös Alice Cooper -tribuuttialbumin Humanary Stew: A Tribute to Alice Cooper levyttämiseen vierailemalla kappaleessa ”The Black Widow”.
Ura > Paluu Iron Maideniin (1999–)

Vuonna 1999 sekä Smith että Bruce Dickinson tekivät paluun Iron Maideniin. Yhtye kasvoi nyt kolmen kitaristin kokoonpanoksi, sillä myös Smithin vuonna 1990 yhtyeessä korvannut Janick Gers jatkoi yhtyeen kitaristina. Smithin ja Dickinsonin paluun myötä Iron Maiden teki vuonna 1999 The Ed Hunter Tour -kiertueen, joka pohjautui yhtyeen julkaisemaan Ed Hunter -videopeliin ja kokoelma-albumiin. Vuoden 1999 kesällä yhtye alkoi tuottaja Kevin Shirleyn kanssa työstämään myös seuraavaa albumiaan Brave New World, joka julkaistiin vuoden 2000 toukokuussa. Albumin avauskappaleen ja singlelohkaisun ”The Wicker Man” ohella Smith osallistui Brave New Worldin kappalemateriaalin säveltämiseen myös kappaleella ”The Fallen Angel”.
Brave New Worldia seuranneen Brave New World Tour -kiertueen aikana Iron Maiden konsertoi muun muassa Brasiliassa Rock in Rio -festivaalin pääesiintyjänä. Yhtyeen konserttia seurasi 250 000 hengen yleisö, ja esiintyminen taltioitiin livealbumiksi ja konserttivideoksi Rock in Rio. Kiertueen päättymisen jälkeen yhtye julkaisi vuonna 2002 kokoelma-albumin Edward the Great sekä keräilyboksin Eddie’s Archive.
Vuoden 2003 albumille Dance of Death Smith sävelsi Steve Harrisin kanssa avauskappaleen ja singlelohkaisun ”Wildest Dreams”. Lisäksi hän osallistui albumilla neljän muun kappaleen säveltämiseen. Dance of Deathille Smithin ja Harrisin säveltämä, kahdeksan ja puoli minuuttia kestävä ”Paschendale” oli kestonsa osalta poikkeus hänen aiempiin Iron Maiden -sävellyksiinsä nähden. Myös Dance of Deathia seuranneille Iron Maiden -albumeille A Matter of Life and Death (2006) ja The Final Frontier (2010) Smith on säveltänyt tavanomaisesta tyylistään poiketen varsin pitkäkestoisia kappaleita
Vuonna 2011 Smith ja SikTh-yhtyeessä tunnetuksi tullut laulaja Mikee Goodman perustivat yhteisen yhtyeprojektin Primal Rock Rebellion. Vuonna 2011 he äänittivät rumpali Dan Foordin kanssa ensimmäisen yhteisen albuminsa Awoken Broken, joka julkaistiin vuoden 2012 helmikuussa Spinefarm Records -levymerkillä.
Iron Maiden julkaisee uransa kuudennentoista studioalbumin The Book of Souls vuoden 2015 syyskuussa. Smith on osallistunut albumilla viiden kappaleen säveltämiseen, mukaan lukien albumin ensimmäinen singlelohkaisu ”Speed of Light”.
Smith on sanonut, että hänen kykynsä kitaristina ovat kehittyneet merkittävästi hänen myöhemmällä urallaan Iron Maidenissa. Hän on kertonut oppineensa 1990-luvulla Roy Z:lta paljon uusia asioita plektran tekniikkaan liittyen, ja on todennut tulleensa tuolloin aiempaa kurinalaisemmaksi kitaristiksi. Palattuaan Iron Maideniin Smith on myös jatkanut erilaisia kokeilujaan kitaran virittämisen kanssa, ja soittanut konserteissa kappaleet ”Run to the Hills”, ”Wrathchild”, ”The Trooper” ja ”Hallowed Be Thy Name” drop D -virityksellä tavallisen virityksen sijaan.